recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| ***Solidago virgaurea*** |
| --- |
| Paprastoji rykštenė (Solidago virgaurea)Paprastoji rykštenė (*Solidago virgaurea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Rykštenė  *( Solidago)* |
| Rūšis: | Paprastoji rykštenė  *( Solidago virgaurea)* |

 |

**Paprastoji rykštenė** (*Solidago virgaurea*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, rykštenių (*Solidago*) genties augalas.

Daugiametis, 60-100 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas paprastas, tiesus, kartais viršūnė šakota. Apatiniai lapai kiaušiniški, kastuviški arba pailgai lancetiški, kotuoti, dantyti, viršutiniai lancetiški arba linijiški, beveik bekočiai. Žiedai graižuose, geltoni, kartais balsvi. Vaisius 3-4 mm ilgio, cilindriškas.

Žydi liepos – rugsėjo mėn. Auga sausuose miškuose, miško aikštelėse, šlaituose.

Vaistams vartojamos žydinčios viršūnės. Jos pjaunamos augalams pradėjus žydėti. Žaliavoje yra ki 16 % rauginių medžiagų, gleivių, cukraus, 0,3-0,4 % flavoninio kvercitrino, saponinų, acto, salicilo, nikotino rūgšties, 0,5 % eterinio aliejaus, karčiųjų ir mineralinių medžiagų.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji rykštenė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Calidris melanotos** |
| --- |
| Raibakrūtis bėgikas (*Calidris melanotos*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Sėjikiniai paukščiai  *( Charadriiformes)* |
| Šeima: | Tilvikiniai  *( Scolopacidae)* |
| Gentis: | Bėgikai  *( Calidris)* |
| Rūšis: | Raibakrūtis bėgikas  *( Calidris melanotos)* |

 |
| Binomas |
| ***Calidris melanotos***Vieillot, 1819 |

**Raibakrūtis bėgikas**, sin. **Rusvabruvis bėgikas** (lot. *Calidris melanotos*, angl. *Pectoral Sandpiper*, vok. *Graubrust-Standlaufer*) – tilvikinių (*Scolopacidae*) šeimos paukštis. 

Vidutinio dydžio, gana vertikalios laikysenos bėgikas tiesiu, smailėjančiu snapu, maža galva, pailgomis centrinėmis uodegos plunksnomis. Krūtinės juosta šviesiai rusva, tamsiau pamarginta plonomis juostelėmis ir kontrastuoja su balta apačia. Galva ir viršutinė apdaro dalis ryškiai išmarginta, plunksnų centrinė dalis tamsi, o kraštai šviesesni. Kojos žalsvai geltonos.

Peri tundrose, subarkties ir arkties zonose, paprastai neperžengiant tundros pietinės ribos. Lietuvoje neperi, stebėti pavieniai paukščiai rudenį.

Šaltiniai
---------

* Žiedavimas.com - Raibakrūtis bėgikas


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raibakrūtis bėgikas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tragulus napu** |
| --- |
| Didysis elniukas (Tragulus napu)Didysis elniukas (*Tragulus napu*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Šeima: | Elniukiniai  *( Tragulidae)* |
| Gentis: | *Tragulus*  *( Tragulus)* |
| Rūšis: | Didysis elniukas  *( Tragulus napu)* |

 |

Didžiojo elniuko paplitimo arealas
**Didysis elniukas** (*Tragulus napu*) – elniukinių (*Tragulidae*) šeimos kanopinis žinduolis.

Stambiausias iš azijinių elniukų. Kūno aukštis 30-40 cm, masė 4-6 kg. Viršutinė kūno dalis rausvai ruda, apatinė pusė ir kojos šviesesni. Pasmakrė balta, pakaklėje yra baltų dėmių. Snukio galas juodas, ausys apaugusios juosvais plaukais. Didelės akys, kojos plonos, užpakalinės ilgesnės už priekines. Patinų viršutiniai iltiniai dantys išlindę iš viršutinės lūpos.

Aktyvus naktį. Laikosi pavieniui. Patinai ir patelės nuolat ženklina savo teritoriją šlapimu, išmatomis ir pasmakrėje esančios kvapniosios liaukos sekretu. 

Minta įvairių augalų lapais, pumpurais, rečiau smulkiais gyvūnais. Nėštumas trunka apie 3 mėnesius. Gimsta 1, retai 2 jaunikliai. Praėjus 1,5-2 valandoms po gimdymo patelė vėl poruojasi. Lytiškai subręsta 4,5 mėnesių. Gyvena iki 14 metų.

Paplitęs Indokinijoje, Filipinuose, Sumatros ir Kalimantano salose.
| **Aurelija Simutis** |
| --- |
| Gimė | 1979 m. vasario 7 d. (44 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | žurnalistė, laidų vedėja, redaktorė |
|  |
| Alma mater | 2005 m. Vilniaus universitetas |

**Aurelija Katrina Simutis** (g. 1979 m. vasario 7 d. Vilniuje) – Lietuvos radijo, televizijos ir spaudos žurnalistė, laidų vedėja, redaktorė.

Biografija
----------

Nuo pradinių klasių buvo aktyvi vaikų spaudos bendradarbė, ne kartą tapo bendrų Lietuvos, Latvijos, Estijos vaikų ir jaunimo spaudos geriausio rašinio konkursų nugalėtoja, laureatė. 1994–1995 m. dienraščio „Lietuva" korespondentė. 1996–2002 m. tuomet - radijo stoties M-1 žinių tarnybos redaktorė, verslo laidų autorė ir vedėja. 1998 m. su pagyrimu baigė tuomet - Vilniaus „Varpo" vakarinę darbo jaunimo vidurinę mokyklą. 1998–2012 m. UAB „Videometra" kūrybinė darbuotoja, autorinių publicistinių projektų kūrėja. 1999 m. baigė Atvirtos Lietuvos fondo Žurnalistikos centro žurnalistikos profesines studijas. 1999 m. ištekėjo. 2001–2005 m. žurnalų „Lithuanian Business Review", „Apskaitos menas" korespondentė.

2002–2007 m. Lietuvos televizijos Verslo naujienų tarnybos redaktorė, žinių laidų autorė ir vedėja. 2005 m. baigė Vilniaus universiteto Žurnalistikos institutą, įgydama komunikacijos ir informacijos bakalauro diplomą, - žurnalisto profesiją. 2006–2007 m. Lietuvos elito žurnalo „Fortuna privata" vyriausioji redaktorė. 2008 m. transporto žurnalo „Kelias" vyriausioji redaktorė. Nuo 2008 m. radijo stotyje „Laisvoji banga" rengė verslo naujienas, 2010 m. diskusijų laidą „Sprendimų metas". 2009–2011 m. TV3 analitinės publicistikos laidos „Balsas.lt televizija" žurnalistė. Televizijoje, radijuje ir spaudoje rengė tiriamąsias laidas korupcijos, ekonomikos bei verslo temomis. Stažavosi Didžiojoje Britanijoje, JAV, Kipre, Lenkijoje. 2011 metais sėkmingai emigravo.

Įvertinimas
-----------

* 1999 m. Lietuvos pramonininkų konfederacijos apdovanojimas už verslumo skatinimą bei laisvosios rinkos idėjų propagavimą
* 2003 m. Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos pripažinta „Geriausiu smulkaus ir vidutinio verslo atstovu"
* 2004 m. LR Seimo narių grupės (Česlovo Juršėno ir kt.) apdovanota padėkos raštu

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kas yra kas: Lietuvos moterys. – Kaunas: Neolitas, 2007. – 411 p.
2. ↑  A. Simutis skirta 2600 litų bauda ir atimta teisė vairuoti, 2007-11-09
3. ↑  Simutis nebedirbs LTV „Panoramoje", 2007-11-15 Archyvuota kopija 2014-12-23 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Buvusi LTV verslo žinių vedėja Aurelija Simutis neblaivi prie vairo įkliuvo policijai, o teisme pasipiktino dėl viešo bylos nagrinėjimo, 2013-07-23
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Nemira Masiulytė-Stapleton** (1946 m. spalio 2 d. Regensburge, Vokietijoje) – pianistė, mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Dar vaikystėje pradėjo mokytis skambinti fortepijonu ir dalyvauti mokyklos koncertuose. 1964 m. baigusi Adelaidės Šv. Juozapo gimnaziją, gavo stipendiją ir pradėjo studijuoti Adelaidės Elder konservatorijoje fortepijoną, smuiką, dainavimą ir muzikos pedagogiką. 1972 m. baigusi studijas, gavo muzikos mokytojos diplomą. Skambinti fortepijonu mokė anglų pianistas Lancas Dosseris. 1975 m. Adelaidės universitete įgijo dar vieną muzikos mokytojos diplomą.

Nuo 15 metų pradėjo reikštis kaip pianistė ir koncertmeisterė. Akompanavo solistams, vokaliniams ir instrumentiniams ansambliams bei chorams. 1966 m. jaunimo talentų konkurse Melburne laimėjo pirmąją vietą. 1968 m. su pasisekimu koncertavo australų meno festivalyje (Festival of Arts). 1965 m. pradėjo dirbti Adelaidėje šeštadieninėje lietuvių mokykloje – mokė lietuvių kalbos, statė vaidinimus, vadovavo vaikų chorui. 1967–1971 m. akompanavo Adelaidės vyrų oktetui „Klajūnai", kuris nemažai koncertavo. Taip pat akompanavo ir Adelaidės moterų kvartetui „Nemuno dukros" – 1971 m. išleido plokštelę „Rankšluostin jausiu – Lietuva tėvynė„.

Nuo 1970 m. Adelaidės Šv. Kazimiero lietuvių bažnyčios vargonininkė ir choro vadovė. Chorą išmokė per 100 giesmių, kasmet surengia po šešis religinės muzikos koncertus. 1982 m. buvo suorganizavusi nedidelį „Eglutės" vaikų chorą. 1972 m. pavadavo mišriojo choro „Lithuania" dirigentę, o 1989–1994 m. kartu su V. Strauku buvo šio choro meno vadovė ir dirigentė. Choras dalyvavo koncertuose ir įvairiuose kultūros renginiuose.

Nuo 1975 m. N. Masiulytė mokytojavo privačiose ir valstybinėse gimnazijose, nuo 1989 m. dirba Marrytaville High School SIMC (Special Interest Music Centre), dėsto muzikos teoriją ir istoriją, solfedžio, vadovauja moksleivių chorams, akompanuoja koncertuose ir konkursuose. 1974 m. dalyvavo III Pasaulio jaunimo kongrese JAV, dirigavo Australijos lietuvių tradicinėse dainų šventėse Melburne (1990) m. Sidnėjuje (1992) ir Adelaidėje (1994) m.

Literatūra
----------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Clitocybe ericetorum** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Tauriabudė  *( Clitocybe)* |
| Rūšis: | Paprastoji tauriabudė  *( Clitocybe ericetorum)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Paprastoji tauriabudė** (lot. *Clitocybe ericetorum*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, tauriabudžių (*Clitocybe*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 2–5 cm skersmens, jauna apvaliai iškili, vėliau paplokščia, kartais kiek įdubusi, lygi, pakraščiai užsilenkę žemyn, plona, balta, gelsva. Lakšteliai balti, siauri, tankūs, nuaugtiniai. Kotas 3–5 cm ilgio, 0,3–0,5 cm storio, plaušuotas, tamprus, kepurėlės spalvos. Trama balta, kartoko skonio, plona. Sporos beveik apvalios, 4–5×2–3 μm.

Auga rugpjūčio-spalio mėn. mišriuose miškuose, pamiškėse, pakelėse, krūmynuose. Mitybinė vertė neaiški, bet miškui labai naudinga.
**CACAO** yra mokslininkų (informatikų) sukurta virtuali mašina Java kalbai. Tai buvo viena pirmųjų mašinų, vietoj tuomet įprasto Java klasių kodo interpretatoriaus naudojusi kompiliatorių. Ji buvo pasiūlyta kaip daug greitesnė Sun mašinos alternatyva. Sun mašina tuo metu taip pat tebuvo interpretuojanti (dabartinės versijos irgi turi kompiliatorių). CACAO visada buvo akademinis projektas, vydomas daugiausia jos pagrindu diplominius darbus rašančių studentų. CACAO buvo sukurta 1997 metais Vienos technologijos universitete. Pirmųjų versijų kodas buvo uždaras.

Nuo 1998 metų prasidėjo projekto stagnacija, kurią įveikti pavyko tik 2004 metais perėjus prie atviro kodo modelio su GPL licencija. Tuomet projektu pradėjo rimtai domėtis įvairios su atviru kodu dirbančios grupės, kurioms tokia mašina buvo reikalinga. CACAO palaiko Alpha, MIPS (64-bitų), x86, x86-64 ir PowerPC (32-bitų) procesorius. CACAO naudoja GNU Classpath klasių bibilioteką.

Nuorodos
--------

* Mokslinis straipsnis, kuriame pristatoma CACAO (.pdf, anglų kalba)
* Projekto tinklalapis
| **Veronica chamaedrys** |
| --- |
| Paprastoji veronika (*Veronica chamaedrys*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Gyslotiniai  *( Plantaginaceae)* |
| Gentis: | Veronika  *( Veronica)* |
| Rūšis: | Paprastoji veronika  *( Veronica chamaedrys)* |

 |

**Paprastoji veronika** (*Veronica chamaedrys*) – gyslotinių (*Plantaginaceae*) šeimos, veronikų (*Veronica*) genties augalas.

Daugiametis, 10-25 (40) cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis apvalus, šliaužiantis, kartais šakotas. Stiebai statūs arba kylantys, dažniausiai nešakoti, su dviem išilginėmis plaukelių eilėmis priešinguose šonuose; sudaro sąžalynus. Lapai bekočiai arba su labai trumpais kotais, priešiniai, nusmailėję, karbuotai dantyti, viršutinė pusė plika, apatinė plaukuota. Lapų pažastyse išauga ilgos retažiedės kekės su trumpomis, žiedkočio ilgio, pažiedėmis. Taurelė iš 4 skiltelių, kurių kraštai blakstienoti. Vainikėlis ryškiai mėlynas, retai rožinis arba baltas, su tamsiomis gyslomis, trumpu vamzdeliu ir keturiaskilte atbraila, kurios viršutinė skiltis kiek didesnė už kitas. Kuokeliai 2, ilgakočiai, nukrintantys kartu su vainikėliu. Vaisius – tribriaunė, trikampiškai širdiška, 3-4 mm ilgio ir iki 5 mm pločio, plaukuota, įlengta viršūne dėžutė, kurioje subręsta pailgos, plokščios sėklos. Jas išnešioja vėjas.

Augalo profilis
Žydi nuo gegužės vidurio iki rugpjūčio pabaigos. Auga pievose, ganyklose, dirvonuose, pakelėse, krūmuose, šviesiuose miškuose, pamiškėse, miško aikštelėse, vidutinio drėgnumo ir derlingumo dirvožemiuose. Lietuvoje labai dažna.

Medingas, vaistinis augalas. Lapuose ir žieduose yra vitamino C, lapuose – karotino.

Literatūra
----------

* Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 124 psl.

Paprastosios veronikos žiedas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji veronika** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį straipsnį ar jo skyrių reikėtų peržiūrėti.**Būtina ištaisyti gramatines klaidas, patikrinti rašybą, skyrybą, stilių ir pan.Ištaisę pastebėtas klaidas, ištrinkite šį pranešimą.  |

**CARF** (angl. ***C**RISPR **A**ssociated **R**ossman **F**old*) – su CRISPR sistemomis susiję baltymai, kurie sąlygoja III tipo CRISPR sistemų papildomą atsaką prieš užpuolikus. Šie baltymai gali surišti ciklinius oligoadenilatus (žiede susijungusias adenino ir ribozės fosfato molekules, cOA) ir tokiu būdu aktyvuoti efektorinį domeną, kuris sąlygoja DNR, RNR hidrolizę, proteolizę ir kitas grįžtamas arba negrįžtamas reakcijas.

CARF baltymai efektoriai
------------------------

CARF baltymai geba atpažinti cOA ir aktyvuoti įvairius savo efektorinius domenus. Labiausiai ištirti CARF baltymai yra Csm6 ir Csx1. Aktyvuoti Csm6 ar Csx1 atlieka RNR degradaciją, taip stabdydami tiek bakteriofago, tiek ir šeimininko, baltymų sintezę .

Kita CARF baltymų grupė yra baltymai kuriuose šis domenas sulietas su PDEXK tipo nukleazėmis. Card1 baltymas, randamas *Treponema succinifaciens*, geba skaidyti viengrandines RNR ir DNR taip pervedant šeimininko ląsteles į ramybės būseną (angl. dormancy). Kiek kitokiu veikimo mechanizmu pasižymi Can1 (**C**RISPR **a**ncillary **n**uclease 1, angl.. Šis baltymas geba įvesti vienos grandinės trūkį atsitiktinėje plazmidės vietoje. Kitas baltymas yra Can2 (CRISPR ancillary nuclease 2, angl.), tačiau šis geba skaidyti ne tik DNR, bet ir RNR .

CARF baltymų reguliavimas
-------------------------

Kadangi aktyvuoti CARF baltymai gali hidrolizuoti ir šeimininko RNR ar DNR, tai jų veikimas turi būti griežtai reguliuojamas. Pasibaigus viruso infekcijai, cOA turi būti sudegraduojami. CARF baltymai gali patys skaidyti cOA taip inaktyvuodami patys save, kaip pavyzdžiui Csm6 , arba pasitelkia ląstelėse esančias nepriklausomas žiedo nukleazes tokias kaip Crn1 (CRISPR ring nuclease 1, angl.). Įdomu ir tai, kad žiedo nukleazes pasitelkia ne tik šeimininko ląstelės, bet ir virusai – AcrIII-1 baltymas yra koduojamas viruso genome ir atlieka cOA skaidymą, taip degraduodamas CARF baltymų aktyvatorių ir sumažindamas ląstelės atsparumą infekcijai .

CARF klasifikacija
------------------

CARF baltymai skirstomi į 9 grupes pagal jų CARF domenų tarpusavio panašumą. Pastebėtina, kad grupėse gerai sutampa ir efektoriniai domenai. Pavyzdžiui, darbe jau minėtas Csm6 baltymas priklauso CARF1 grupei, kuri yra stipriai susijusi su III-A tipo CRISPR-Cas sistemomis .

Išnašos
-------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
Pirmieji pėdsakai užfiksuoti **burbulinės kameros** vandenilyje.
**Burbulinė kamera** – prietaisas, kuris parodo dalelių pėdsakus. Šis prietaisas buvo išrastas 1952 metais, o jo išradėjas Donaldas A. Glaseris 1960 metais už tai gavo Nobelio premiją.

Burbulinė kamera išsprendė svarbiausią Vilsono kamerų trūkumą: kai dalelių energija didelė, jų pėdsakai netelpa kameroje.[1] O burbulinėje kameroje pėdsakai yra beveik 1000 kartų trumpesni.[2]

Konstrukcija ir veikimas
------------------------

Prietaise yra perkaitintas skystis (paprastai vandenilis arba helis). Skysčio temperatūra aukštesnė už virimo tašką, tačiau skystis neverda, nes yra suslėgtas. Staiga sumažinus slėgį, patekusios į kamerą branduolio dalelės jonizuoja skysčio atomus. Kai tik taip atsitinka, išsiskyrusi energija priverčia skystį virti ir formuojasi burbuliukų pėdsakai. Pėdsakai burbulinėje kameroje paprastai iškreipiami magnetinio lauko, kuris naudojamas dalelėms nukreipti (kad būtų lengviau jas identifikuoti).

Šaltiniai
---------

1. ↑  POŽĖLA, Ignas. *Fizika: optika ir atomo fizika: mokomoji knyga.* Kaunas: Technologija, 2003, 216 p. ISBN 9955-09-330-7 .
2. ↑  HORODNIČIUS, Henrikas. *Branduolio fizika.* Vilnius: VU l-kla, 1997, 173 p.
| Burbesis |
| --- |
| **Ilgis** | 8 km |
| **Ištakos** | Užupės miškas |
| **Žiotys** | Morkiškių ežeras |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Burbesis** – upelis Žemaitijoje, Telšių rajono šiaurinėje dalyje. Prasideda Užupės miško pakraštyje. Iš pradžių teka daugiausia į šiaurę šio miško pakraščiu, po to vingiuodamas teka laukais daugiausia į šiaurės vakarus. Už Nevarėnų miestelio pasukęs į pietvakarius, įteka į Morkiškių ežerą (Ventos baseinas).

Prie Burbesio įsikūrę Petraičiai, Nevarėnai. Miestelyje yra Burbesio tvenkinys.

Tarpukariu provizoriaus Juozapo Piekarskio, Nevarėnuose įkūrusio gaisrininkų organizaciją, iniciatyva Burbesio upelis buvo pagilintas (gaisrams gesinti buvo reikalingas vandens telkinys). Burbesis ne kartą buvo gilintas tarybiniais laikais; upelis praplėstas, sudaryta sala, be to, buvo pastatytas medinis tiltelis. 2004 m. vykdant projektą „Prakalbintas medis", prie Burbesio įkurtas tautodailininkų parkas. Lietuvos vardo paminėjimo 1000-mečio proga per Burbesio upelį Nevarėnuose buvo nutiestas akmeninis tiltas.

Upėvardis *Burbẽsis* kildinamas iš žodžio „burbėti" („burbuliuoti, kunkuliuoti").

Išnašos
-------

1. 1 2  „Burbesis (upė)", Gamtos katalogas. Nuoroda tikrinta 2021-03-12.
2. ↑  *Burbesis ir skulptūrų parkas*. Nuoroda tikrinta 2021-03-12.
3. ↑  Kilni misija – telkti žmones geriems darbams, „Kalvotoji Žemaitija". Nuoroda tikrinta 2021-03-12.
4. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 74
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Prunus cerasus** |
| --- |
| Paprastoji vyšnia (Prunus cerasus)Paprastoji vyšnia (*Prunus cerasus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Eilė: | Erškėtiečiai  *( Rosales)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Pošeimis: | Slyviniai  *( Prunoideae)* |
| Gentis: | Slyva (gentis)  *( Prunus)* |
| Pogentė: | Vyšnia  *( Cerasus)* |
| Rūšis: | Paprastoji vyšnia  *( Prunus cerasus)* |

 |

**Paprastoji vyšnia** (*Prunus cerasus*, sin. *Cerasus vulgaris*) – slyvinių (*Prunoideae*) pošeimio slyvų (*Prunus*) genties vyšnių (*Cerasus*) pogentės augalų rūšis.

Augalų morfologija
------------------

Nedidelis, iki 6 m aukščio vaiskrūmis. Laja plati, šakos auga į viršų.

Lapai kiaušiniški, nusmailėjusia viršūne ir dantytu pakraščiu.

Žiedai po 2-4 sutelkti į skėčius, kurių pamate yra žali lapeliai. Vainiklapiai balti. Žydi gegužės mėn. pirmoje pusėje.

Vaisiai – kaulavaisiai. Prinoksta liepos mėn.

Išvesta daug kultūrinių veislių. Pvz. Amarenos vyšnia.

Mityba
------

Gausiai žydinčios vyšnios
Iš vyšnių vaisių gaminamas uogienė, kompotas, sirupas, vynas.

Lapai naudojami rauginant ir marinuojant agurkus.

Galerija
--------

* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji vyšnia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Sa Dingding |
|  
Sa Dingding 2009 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | 薩頂頂 |
| Gimė | 1983 m. gruodžio 27 d. (39 metai)Vidinė Mongolija, KLR |
| Žanrai | world, folk, electronika, pop |
| Kūrinių kalbos | mandarinų, tibetiečių, sanskritas, išgalvota |
| Veikla | dainininkė, atlikėja, dainų autorė |
| Instrumentai | guzheng, morin khuur |
| Aktyvumo metai | 2001- |
| Įrašų kompanija | Universal, Wrasse Records |
| Svetainė | sadingding.co.uk |

**Sa Dingding** (kin. 薩頂頂, pinyin: *Sà Dǐngdǐng*; g. 1983 m. gruodžio 27 d.) – Kinijos atlikėja ir dainų autorė. Atlieka Rytų Azijos liaudies dainas, neretai persipynusias su elektronikos, pop, New Age muzikos motyvais. Taip pat groja instrumentais *guzheng* ir *morin khuur*.

Sa Dingding yra hanių ir mongolų kilmės. Nuo jaunystės domisi budizmu, išmoko tibetiečių ir sanskrito kalbas. Pekino muzikos konservatorijoje studijavo muziką ir filosofiją. Būdama 18 m. įrašė savo pirmąjį albumą *Dong Ba La*, tačiau atlikėją labiausiai išgarsino 2007 m. albumas *Alive*. 2008 m. ji laimėjo BBC Radio 3 etninės muzikos apdovanojimą už geriausią Rytų Azijos regiono dainą *Qin Shang*. Sa Dingding bendradarbiavo su Deep Forest įrašant albumą *Deep China*, taip pat dalyvavo kompozitoriaus He Xuntian albumo *Tathāgata* įrašyme.

Diskografija
------------

* *Dong Ba La* (咚巴啦; 2001 m.)
* *Alive* (万物生; 2007 m.)
* *Harmony* (天地合; 2010 m.)

Nuorodos
--------

* Sa Dingding svetainėje Last.fm
Langrenas (Nr. 8) prie Derlingumo jūros (Nr. 2)
**Langrenas** (lot. *Langrenus*, 8°54′p. pl. 61°06′r. ilg.﻿ / ﻿8.9°p. pl. 61.1°r. ilg.﻿ / -8.9; 61.1) – smūginis Mėnulio krateris, esantis į rytus nuo Derlingumo jūros. Pavadintas Nyderlandų XVII a. kartografo Michaelio van Langreno (1598−1675) pavarde.

Langreno krateris, „Lunar Orbiter 4" nuotrauka (1967 m.)
Langreno krateris (8, žr. schemą) yra rytinėje Derlingumo jūros pusėje. Tai ryškiausias Mėnulio matomosios pusės rytinio pakraščio krateris. Jo skersmuo 130 km, sienos aukštos. Kraterio viduryje yra dvi žemos, tačiau ryškios saulės šviesoje viršukalnės. Kraterio dugnas labai šviesus ir dėl to jis gerai matomas iš Žemės. Taip pat Langrenas turi spindulių sistemą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Moore, Patrick; Rees, Robin. *Patrick Moore's Data Book of Astronomy*. Cambridge University Press, 2014, p. 66
2. ↑  Wilkinson, John. *The Moon in Close-up– A Next Generation Astronomer's Guide*. Springer Science & Business Media, 2010, p. 180
Koordinatės: 55°30′31.54″ š. pl. 25°13′54.53″ r. ilg.﻿ / ﻿55.5087611°š. pl. 25.2318139°r. ilg.﻿ / 55.5087611; 25.2318139


|  Burbiškio Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Anykščių |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Burbiškis |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1955 m. |

Vaizdas iš šono
**Burbiškio Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Burbiškio kaime, 7 km į rytus nuo Anykščių, 0,2 km į šiaurę nuo kelio  **1207**  Anykščiai–Burbiškis–Rubikiai . Savo forma primena gyvenamąjį namą.

Istorija
--------

Varpinė
Iš JAV 1932 m. grįžęs kunigas Pranciškus Zabiela (1876–1936) nusipirko Burbiškio dvaro rūmus (pastatyti 1857 m.). Rūmų antrajame aukšte įrengtoje koplyčioje 1932 m. lapkričio 15 d. aukotos pirmosios šv. Mišios, o po kelių dienų koplyčia perkelta į pirmąjį aukštą, nes taip buvo patogiau gyventojams. Dvaro savininkas kun. P. Zabiela didelę patalpą paskyrė bažnyčiai - buvo iškeltos lubos, atliktas remontas, padarytas altorius. Šventovę 1933 m. sausio 8 d. pašventino Leliūnų parapijos klebonas kun. Antanas Masaitis. Parapija įkurta 1933 m. spalio 23 d. bažnyčia pavadinta Švč. Jėzaus Širdies vardu. 

P. Zabielos rūpesčiu pastatyti ūkiniai trobesiai. Klebonas Antanas Riauba pastatė 5 × 8,8 m dydžio presbiteriją, išdažė bažnyčią, nupirko fisharmoniją, bažnytinių reikmenų. Klebonas Ignas Šiaučiūnas 1941 m. suremontavo bažnyčią. Vlado Čižausko lėšomis 1942 m. pastatytas naujas altorius, presbiterijoje pakeistos grindys.

Prie bažnyčios (dvaro rūmų kieme) 1943 m. pastatyta apie 4 m aukščio Kristaus statula (skulp. Jakševičius) įkurtos Burbiškio parapijos dešimtmečiui atminti. Sukurta „Laiminančio Kristaus" skulptūros Palangos botanikos parke pavyzdžiu, skulptūra buvo tapusi Burbiškio simboliu, prie jos mėgdavo fotografuotis burbiškiečiai.

Sovietų valdžia 1947-aisiais Burbiškio bažnyčią uždarė, nors parapijiečiai (o jų būta beveik 1600) labai prieštaravo. Išrinkti bendruomenės atstovai važiavo teisybės ieškoti į Maskvą, bet bažnyčia vis tiek buvo panaikinta, motyvuojant tuo, kad ji trukdo kaimynystėje veikiančiai mokyklai, buvusiai tuose pačiuose rūmuose. Burbiškiečiams buvo leista nupirkti šalia kelio stovintį Povilo Meškausko klojimą, kurį suremontavus įsteigta medinė bažnytėlė. 1955 m. metais naujoji bažnyčia buvo pašventinta - ji veikia iki šiol. Tikintieji, bijodami, kad Kristaus skulptūra gali būti išniekinta ir sunaikinta, ją nuo buvusios bažnyčios perkėlė į kaimo kapines, kur tebestovi iki šiol.

1943 m. įkurta Jaunimo ramovė. Klebonas Antanas Riauba (1902–1951) 1949 m. suimtas, žuvo Sibire.

Architektūra
------------

Bažnyčia savo forma primena gyvenamąjį namą, stačiakampio plano, su pristatytu prieangiu ir zakristija. Ant kraigo priekio – bokštelis. Šventoriaus tvora medinių statinių. Prie bažnyčios stovi medinė varpinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kristaus statulą restauravo parapijiečiai

Nuorodos
--------

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2008-05-31 iš Wayback Machine projekto.
| Langreoisp. *Langreo* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

LangreoLangreo

43°18′0″ š. pl. 05°41′0″ v. ilg.﻿ / ﻿43.30000°š. pl. 5.68333°r. ilg.﻿ / 43.30000; 5.68333﻿ (Langreo)Koordinatės: 43°18′0″ š. pl. 05°41′0″ v. ilg.﻿ / ﻿43.30000°š. pl. 5.68333°r. ilg.﻿ / 43.30000; 5.68333﻿ (Langreo) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Astūrija Astūrijos regionas |
| **Provincija** | Astūrijos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 39 420  |
| **Altitudė** | 211 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Langreo |
|  |
| **Kirčiavimas** | Lángreo |

**Langreo** (isp. *Langreo*, ast. *Llangréu*), ***Sama de Langreo*** – miestas šiaurės vakarų Ispanijoje, Astūrijoje, 20 km į pietryčius nuo Ovjedo, Kantabrijos kalnų slėnyje, prie Nalono upės. Geležinkeliai į Chichoną, Avilesą, Pola de Lavjaną. Kalnakasybos pramonės centras: juodoji metalurgija (geležies, plieno lydymas), mašinų gamyba, chemijos, keramikos, tekstilės pramonė, sidro gamyba. Apylinkėse yra akmens anglių, geležies rūdos kasyklos, auginami vaismedžiai. Veikia juodosios metalurgijos muziejus, Eduardo Úrkulo pinakoteka. Stovi XII a. Šv. Stepono, kelios kitos (XVI–XVIII a.) bažnyčios, XIV a. bokštas, keletas barokinių vilų, Švč. Karbajo Dievo Motinos šventykla, XIX–XX a. pr. industrinis paveldas.

Istorija
--------

Langreo minimas 857 m. Astūrijos karaliaus Ordono I dovanojimo sutartyje. Miestas pradėjo augti XIX a. pr. pradėjus plėtoti kalnakasybą ir metalurgijos pramonę. 1846 m. miestą pasiekė geležinkelis. Kasyklų darbininkai dalyvavo 1934 m. revoliucijoje ir rėmė respublikonus Ispanijos pilietiniame kare. XX a. pab. – XXI a. pr. daugelis kasyklų ir sunkiosios pramonės įmonių užsidarė.

Šaltiniai
---------

1. Visoje savivaldybėje. Mieste, kurį sudaro Samos ir La Felgeros parapijos, ~30 000
2. ↑  Visoje savivaldybėje. Mieste, kurį sudaro Samos ir La Felgeros parapijos, ~30 000
3. ↑  *Langreo*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
Vokiečių gatvė, pavaizduota 1576 m. paveiksle, kurioje nuo 1546 m. buvo įsikūrusi Vilniaus monetų kalykla
Vilniaus monetų kalykla – pagrindinis Lietuvos didžiosios kunigaikštystės monetų kaldinimo centras, veikęs nuo XV a. pabaigos iki 1667 m.

Manoma, kad Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje monetos pradėtos kaldinti valdant didžiajam kunigaikščiui Algirdui (1345–1377 m.), jos buvo kalamos iš sidabro. Taisyklingos formos sidabro monetos – denarai, pusgrašiai, grašiai – Vilniaus kalykloje pradėtos kalti didžiojo kunigaikščio Aleksandro valdymo metais (1492–1506 m.). Nuo XVI a. imta kaldinti aukso monetas.

Valdant Žygimantui Augustui Vilniaus monetų kalykla tapo monetų emisijos centru tiek Lietuvos didžiojoje kunigaikštystėje, tiek Lenkijos karalystėje. Tuo metu ši kalykla kaldino dvigubus denarus, pusgrašius, grašius, antrokus, trečiokus, ketvirtokus, šeštokus, pustalerius, talerius, dukatus, portugalus.

Valdant Zigmantui Vazai buvo kaldinami šilingai, grašiai, trečiokai, dukatai, pusportugaliai ir portugalai (su Lietuvos didžiųjų iždininkų herbais), valdant Vladislovui Vazai – portugalai, valdant Jonui Kazimierui Vazai – smulkios monetos, taip pat šeštokai, ortai, pusdukačiai ir dukatai.

Iki 1569 m. Liublino unijos Vilniaus kalyklos monetos buvo kaldinamos su LDK herbu Vyčiu, vėliau – su LDK ir Lenkijos karalystės herbais. XVIII a. viduryje vėl kartais kaldino monetas tik su LDK herbu, taip pasireiškė vadinamasis „lietuvių separatizmas".

XX a. pabaigos ir XXI a. pradžios kasinėjimuose Vilniuje aptikta daiktinių įrodymų, kad Vilniuje tikrai kaldintos monetos.

Nuorodos
--------

1. 1 2 3  Сінчук І. Віленскі манетны двор // Вялікае Княства Літоўскае. Энцыклапедыя у 3 т. – Мн.: Беларуская Энцыклапедыя імя П. Броўкі, 2005. – Т. 1: Абаленскі – Кадэнцыя. – С. 432. – 684 с. – ISBN 985-11-0314-4
2. ↑  Lietuvos monetų kalykla. Bendrovės istorija Archyvuota kopija 2012-09-12 iš Wayback Machine projekto.

* *Gumowski M.* Mennica Wilenska w XVI i XVII wieku. – Warszawa, 1921.
*Šis straipsnis apie užutėkį Turkijoje. Apie užutėkį Rusijoje skaitykite straipsnyje Aukso Ragas (Vladivostokas).*
Aukso Ragas
**Aukso Ragas** (turk. *Altın Boynuz, Haliç*, sen. gr. Χρυσόκερας) – Bosforo sąsiaurio užutėkis, įsiterpęs į vakarinį (Europos) krantą iš pietinės sąsiaurio pusės. Patenka į Stambulo miesto teritoriją. Ilgis – 12,2 km, plotis – 91–122 m, gylis iki 47 m. Tarp Aukso Rago ir Marmuro jūros išsikišusiame pusiasalyje, užsibaigiančiame Saraiburnu kyšuliu, įsikūręs istorinis Stambulo senamiestis.

Aukso Ragas yra faktiškai Alibekiojaus ir Kahythanės upių bendra estuarija. Per šį užutėkį nutiesti penki tiltai. Aukso Rago pakrantės gyvenamos nuo priešistorinių laikų, ~VII a. pr. m. e. čia pradėjo kurtis Bizantijaus miestas. Bizantijos laikais užutėkyje buvo pagrindinė karinio laivyno bazė, o patekimas į įlanką buvo saugomas grandinės, nuleistos tarp Konstantinopolio ir Galatos bokšto.

Aukso Ragas nuo seno vaizduotas dailėje, dabar tai svarbus turistinis Stambulo objektas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 159
|  |
| --- |
| Jon Sass |
|  
Džonas Sasas 2009 m. Vienoje. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Jonathan Sass |
| Gimė | 1961 m. (~62 metai)Niujorkas, JAV) |
| Žanrai | džiazas, klasikinė muzika |
| Veikla | muzikantas |
| Instrumentai | tūba |
| Svetainė |  |

**Džonatanas „Džonas" Sasas** (angl. *Jonathan „Jon" Sass*; 1961 m. Niujorkas, JAV) – amerikiečių džiazo tūbininkas.

Biografija
----------

Džonatanas Sasas gimė Harlemo rajone, Manhatane. Nuo 1976 iki 1985 m. vadovaujamas Semo Pilafiano, Bostono universitete grojo tūba. Nuo 1980 m. Sasas grojo įvairiuose pasaulio koncertuose, o nuo 1989 m. apsigyveno Vienoje. Iki 1995 m. priklausė „Vienna Art Orchestra" džiazo orchestrui. Kurį laiką Sasas grojo garsiame brass kvintete „Empire Brass" ir džiazroko grupėje „Heavy Tuba". Pastaruoju metu atlikėjas groja solo, taip pat brass kvinteto „Art of Brass Vienna" sudėtyje.

Diskografija
------------

### Solo

* 2005 *Sassified*

### Su grupe Heavy Tube

* 1994 *Faces*
* 1997 *Sagenhaft*
* 2000 *At Montreux Jazz Festival*
* 2003 *Pictures at an Exhibition*

### Su kvintetu Art of Brass Vienna

* 1994 *That’s Brass!*
* 1994 *Art of Brass Vienna plays Classics for Brass*
* 1996 *wanted: alice*
* 1999 *Strauss & Co*
* 1999 *Miles, Monk & More*

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jonathan Sass** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Zbaražasukr. *Збараж* |
| --- |
|        |
| *Bernardinų vienuolynas Zbaraže* |
|  |
| 

ZbaražasZbaražas

49°39′52″ š. pl. 25°46′31″ r. ilg.﻿ / ﻿49.66444°š. pl. 25.77528°r. ilg.﻿ / 49.66444; 25.77528﻿ (Zbaražas)Koordinatės: 49°39′52″ š. pl. 25°46′31″ r. ilg.﻿ / ﻿49.66444°š. pl. 25.77528°r. ilg.﻿ / 49.66444; 25.77528﻿ (Zbaražas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos vėliava Ukraina |
| **Sritis** | Ternopilio sritis Ternopilio sritis |
| **Rajonas** | Zbaražo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 13 746  |
| **Plotas** | 6,94 km² |
| **Tankumas** (2019) | 1 981 žm./km² |
| **Altitudė** | 318 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Zbaražas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Zbãražas |

**Zbaražas** (ukr. *Збараж*) – miestas vakarų Ukrainoje, Ternopilio srityje, ~15 km į šiaurės rytus nuo Ternopilio, prie Gniznos upės. Rajono centras. Maisto (cukraus, duonos, konditerijos) pramonė, gaminama tara. Geležinkelio stotis prie Ternopilio–Šepetivkos linijos, praeina Klaipėdos–Bresto–Odesos plentas. Miestas garsėja XVII a. Zbaražo pilimi, bernardinų vienuolynu, Viešpaties Atsimainymo cerkve, Švč. Mergelės Marijos Ėmimo Dangun katalikų bažnyčia, Kristaus Prisikėlimo cerkve.

Istorija
--------

Zbaražas minimas nuo 1211 m. (Haličo–Voluinės kronikoje). 1393 m. kunigaikštis Kaributas čia pastatydino pilį (slavų pilies vietoje). XV a. Zbaražo kunigaikščiai tapo vieni svarbiausių žemvaldžių Voluinėje. XV–XVI a. pilį sunaikino daugkartiniai totorių antpuoliai. 1631 m. pastatyta nauja pilis, mieste įsikūrė bernardinai. Chmelnickio sukilimo metu, 1649 m. liepos 10 - rugpjūčio 22 d. miestą nesėkmingai bandė užimti kazokai. Po I ATR padalijimo (1772 m.) miestas ir visas regionas atiteko Austrijai-Vengrijai, kurios Galicijos provincijos sudėtyje išbuvo iki 1918 m. Po Lenkijos-Ukrainos karo miestas ir visas regionas atiteko Lenkijai, kurioje buvo Ternopolio vaivadijos apskrities centru. Po SSRS įsiveržimo į Lenkiją buvo perduotas Ukrainos SSRS.

Iki XX a. vid. Zbaraže gyveno didelė žydų bendruomenė.

* Zbaražo pilisZbaražo pilis
* Kristaus Prisikėlimo cerkvėKristaus Prisikėlimo cerkvė
* B. Chmelnyckio gatvėB. Chmelnyckio gatvė

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Europa*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Zbãražas.
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 157
| Cna |
| --- |
| Cna Vyšnij Voločioke Cna Vyšnij Voločioke |
| **Ilgis** | 160 km |
| **Baseino plotas** | 4390 km² |
| **Vidutinis debitas** | 12,3 m³/s |
| **Ištakos** | Valdajaus aukštuma |
| **Žiotys** | Msta |
| **Šalys** | Rusija |

**Cna** (rus. *Цна*) – upė Rusijoje, Tverės srityje, priklauso Volchovo baseinui. Prasideda Valdajaus aukštumoje, teka daugiausia į šiaurę, šiaurės rytus. Mityba mišri, vyrauja sniego tirpsmo vandenys. Aukštupio vaga slenkstėta. Žemupyje patvenkta Vyšnij Voločioko tvenkiniu. Įteka į Mstino ežerą (iš jo išteka Msta, nešanti vandenis į Ilmenio ežerą).

Didžiausias intakas – Šlina (kairysis).

Upė užšąla tarp lapkričio ir sausio, ledai tirpsta balandį. Prie Cnos žemupio yra Vyšnij Voločioko miestas.

Naudota medienos plukdymui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Цна\_(река\_в\_Калининской\_обл.)*,Большая советская энциклопедия, T. XXIX (Чаган—Экс-ле-Бен). – Москва: Советская энциклопедия, 1978
| Šata |
| --- |
|  Šata netoli Šačių |
| **Ilgis** | 31,2 km |
| **Baseino plotas** | 91,9 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,18 m³/s |
| **Ištakos** | Šliktinės apylinkės |
| **Žiotys** | Luoba |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Šata |

**Šata** – upė Žematijoje, Skuodo rajone; Luobos kairysis intakas (Bartuvos baseinas). Prasideda 7 km į šiaurės rytus nuo Notėnų, Šliktinės apylinkėse, netoli Bartuvos ištakų. Teka šiaurės, šiaurės vakarų kryptimi. Įteka į Luobą 9 km nuo jos žiočių, į rytus nuo Mažųjų Rūšupių.

Upėvardis kelyje  **3703**  Ylakiai–Vabaliai–Prialgava 
Intakai:

* dešinieji – Vabalas, Katupis;
* kairieji – Ersla.

Upės vidutinis nuolydis – 298 cm/km. Šata patvenkta 26 km nuo žiočių, sudarytas 10,8 ha Derkinčių tvenkinys. Taip pat yra pora mažesnių tvenkinių. Didesnės gyvenvietės prie Šatos: Šatės, Lyksūdė, Laumaičiai, Juknaičiai, Apuolė.

Upėvardis sietinas su žodžiais *šėtas* („storas, riebus"), *šėtoti* („dūkti, siausti, šėlti").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Šata*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 160
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 327
| Kanpurasकानपुर |
| --- |
| *Miesto muziejus* |
|  |
| 

KanpurasKanpuras

26°27′0″ š. pl. 80°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.45000°š. pl. 80.33333°r. ilg.﻿ / 26.45000; 80.33333﻿ (Kanpuras)Koordinatės: 26°27′0″ š. pl. 80°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.45000°š. pl. 80.33333°r. ilg.﻿ / 26.45000; 80.33333﻿ (Kanpuras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Utar Pradešas Utar Pradešas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 2 767 031  |
| **Altitudė** | 126 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kanpuras |

**Kanpuras** (angl. *Kanpur* arba *Cawnpore*, hind. कानपुर, IAST: *Kānpur*) – miestas Indijoje, Utar Pradešo valstijoje, prie Gangos upės. Svarbus transporto mazgas ir pramoninis centras derlingame Gangos slėnyje. Per Kanpurą eina Kalkutos–Delio geležinkelis ir plentas, yra oro uostas. Išvystyta tekstilės, lengvoji, metalo, maisto, chemijos, mašinų gamybos pramonė. Prekyba ryžiais, cukranendrėmis. Yra universitetas, technologijos institutas, medicinos kolegija. Kanpuro memorialinė bažnyčia (pastatyta 1875 m.), Šri Radhakrišnos šventykla.

Istorija
--------

Dabartinio miesto vietoje Prajagos radža Kanti Deo 1207 m. buvo įkūręs *Kohna* gyvenvietę. 1579 m. pirmąkart minimas Kanpuras.

1801 m. Kanpuro tvirtovę užėmė britai ir pavertė vienu savo karinių postų. 1857–59 m. Sipajų sukilimo Šiaurės Indijoje prieš britų valdžią vienas pagrindinių centrų.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 194
4. ↑  *Kanpur*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
Afganistano gyventojų skaičiaus kitimas 1963–2003 m.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Afganistano demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 30 419 928 (2012 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**

* *0–14 m.:* 42,3 %
* *15–64 m.:* 55,3 %
* *65 m. ir vyresni:* 2,4 % (2011 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 18,2 m.
* *vyrų:* 18,2 m.
* *moterų:* 18,2 m. (2011 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 2,22 % (2011 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 39,3 gimimų/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 14,59 mirčių/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): –2,51 migrantų/1000 gyv. (2011 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 23 % (2010 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** 4,7 % (2011–15 m. apsk.)

**Lyčių santykis**:

* *Gimimo metu:* 1,05 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,03 vyro vienai moteriai
* *15–64 metų:* 1,04 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,87 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 1,03 vyro vienai moteriai (2011 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:**

* *bendra:* 121,63 mirčių/1000 gimimų (pagal šį rodiklį šalis užima pirmą vietą pasaulyje)
* *vyrų:* 129.51 mirčių/1000 gimimų
* *moterų:* 113.36 mirčių/1000 gimimų (2011 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 49,72 m.
* *vyrų:* 48,45 m.
* *moterų:* 51,05 m. (2011 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 28,1 %
* *vyrų:* 43,1 %
* *moterų:* 12,6 % (2000 m. apsk.)

Šaltiniai
---------

* Puslapis apie šalį CŽV pasaulio faktų knygoje (angliškai) Archyvuota kopija 2017-09-20 iš Wayback Machine projekto.

  

v • a • r **Azijos gyventojai** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachija |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas
**Artas van der Neras** (ol. *Aert van der Neer*, 1603 ar 1604 m. Amsterdamas (?), Nyderlandai – 1677 m. lapkričio 9 d. ten pat) – XVII a. Nyderlandų tapytojas-peizažistas. Pasižymėjo naktiniais peizažais.

Biografija
----------

Artas (ar Arnautas) van der Neras tikriausiai gimė Amsterdame 1603 arba 1604 m. Jo tėvai nežinomi. Jaunystę Neras praleido prie Gorinchemo miestelio pietiniuose Nyderlanduose, kur jis tikriausiai mokėsi pas peizažistą Rafael Govertsz Camphuysen (1597/1598–1657). Iki 1632 m. Van der Neras apsigyveno Amsterdame po vestuvių su Lysbeth Goverts. Vienas poros vaikų, Eglon van der Neer (1634–1703), tapo tapytoju.

Ankstyviausias Van der Nero paveikslas datuojamas 1632 m. Jo ankstyvoji kūryba, be Camphuysen, buvo įtakota olandų realistinio peizažo tapytojų Esaias van de Velde ir Hendrick Avercamp. Apie 1640 m. dailininkas pradėjo specializuotis naktinių peizažų vaizdavime. Daugelis jo peizažų atrodo labai realistiškais, tačiau daugumoje vaizduoja pramanytas Olandijos vietoves, nušviestas mėnesiena. Van der Nero paveikslai nebuvo populiarūs ir dailininkas negalėjo pragyventi iš kūrybos. 1659 m. jis dirbo nuosavoje kartu su sūnumi Janu užeigoje Amsterdame. 1662 m. gruodžio 12 d. paskelbė bankrotą. Jo turto aprašyme paveikslai tebuvo vertinami 5 guldenais arba dar mažiau. Artas van der Neras gyveno skurdžiai iki mirties 1677 m. lapkričio 9 d. Šiuolaikiniai menotyrininkai jį vertina už talentingą peizažo erdvės ir naktinės atmosferos vaizdavimą.

Darbų galerija
--------------

* „Žiemos peizažas su čiuožėjais ant ledo" (Berlyno paveikslų galerija)
* „Upės peizažas mėnesienoje" (1640-50, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Peizažas prie upės anksti ryte" (apie 1650, Nacionalinė Londono galerija)
* „Upė žiemą" (1655-60, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Žvejyba mėnesienoje" (Meno istorijos muziejus, Viena)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Aert van der Neer** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vašingtono dailės galerijos informacija
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
***Aeterni Patris*** – popiežiaus Leono XIII enciklika, paskelbta 1879 m. rugpjūčio 4 d.

Enciklikos kontekstas – bendras pozityvizmo, agnosticizmo įsivyravimas kultūroje. Enciklikos pradžioje svarstoma tikros filosofijos (dėl jos ryšio su teologija) mokymo svarba Katalikų Bažnyčiai, klaidingą filosofiją popiežius laiko daugelio šiuolaikinių blogybių šaltiniu. Popiežius Leonas XIII enciklikoje iškelia krikščioniškosios filosofijos reikšmę šiuolaikiniame pasaulyje, reiškiamos integrizmo idėjos, paminima, kaip aukštai buvo vertinamas Tomas Akvinietis, iškeliama jo filosofijos svarba, raginama ją atgaivinti, taip pat kviečiama grįžti prie akvinietiškosios tyrinėjimo dvasios.

Paskelbus šią encikliką, oficialia Katalikų Bažnyčios filosofija tapo neotomizmas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  „Aeterni Patris". Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-06-23.
2. 1 2 3  *Aeterni Patris*. Encyclopedia.com. Nuoroda tikrinta 2022-06-23.

Nuorodos
--------

* Leonas XIII. Enciklika „Aeterni Patris" apie krikščioniškąją filosofiją
| *Angel Of Retribution* |
| --- |
| Angel Of Retribution viršelis |
| Judas Priest studijinis albumas |
| Išleistas | 2005 m. vasario 28 (Europoje)2005 m. kovo 1 (JAV) |
| Įrašytas | 2004 m. spalį-gruodį |
| Žanras | Heavy Metal |
| Trukmė | 52:38 |
| Įrašų kompanija | Columbia Records |
| Prodiuseris | Roy Z |
| Apžvalgos |
| * Rolling Stone 3.5 iš 53.5 iš 53.5 iš 53.5 iš 53.5 iš 5 nuor.
* All Music Guide 3 iš 53 iš 53 iš 53 iš 53 iš 5 nuor.
 |
| Judas Priest chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Live in London(2003) | **Angel Of Retribution**(2005) | Nostradamus(2008) |

 |

***Angel of Retribution*** yra penkioliktasis Judas Priest studijinis albumas, išleistas 2005 m. Jame dainuoja į grupę po 12 m. pertraukos grįžęs vokalistas Rob Halford. Albumas debiutavo 13 vietoje JAV Billboard Hot 100 tope ir yra aukščiausiai pakilęs Judas Priest albumas. Tai taip pat pirmas kartais, kai Judas Priest albumas pakilo į pirmąją vietą nacionaliniame tope (Graikijoje). Albumą prodiusavo Roy Z.

Užuominos dainų žodžiuose
-------------------------

Šio albumo dainų žodžiuose yra užuominų į senesnius albumus ir dainas, taip pabrėžiant, jog Judas Priest nepamiršo savo praeities. Daina *Demonizer* turi užuominų į dainas *The Hellion* iš albumo Screaming for Vengeance ir *Painkiller* iš albumo tuo pačiu pavadinimu. Dainą *Deal with the Devil* galima vertinti kaip Judas Priest biografiją, nusakančią grupės ištakas Anglijos vakaruose, pamininčią dienas, kai grupė daug koncertavo Anglijoje ir praktikavo Švento Juozapo bažnyčioje Velse, kur ir gimė grupės pavadinimas.

Albumo dainos
-------------

Visų dainų žodžių autoriai Rob Halford, K. K. Downing ir Glenn Tipton, išskyrus pažymėtas.

1. „Judas Rising" – 3:52
2. „Deal With the Devil" – 3:54 (žodžiai Halford, Downing, Tipton, Roy Z)
3. „Revolution" – 4:42
4. „Worth Fighting For" – 4:17
5. „Demonizer" – 4:35
6. „Wheels of Fire" – 3:41
7. „Angel" – 4:23
8. „Hellrider" – 6:06
9. „Eulogy" – 2:54
10. „Lochness" – 13:28

Grupės nariai
-------------

* Rob Halford – vokalas
* Glenn Tipton – gitara
* K. K. Downing – gitara
* Ian Hill – bosinė gitara
* Scott Travis – būgnai

Šaltiniai
---------

1. ↑  [ 

MetalStorm.ee]
*Kitos reikšmės – Kardas (reikšmės).*
Kardas
**Kardas** – *Lietuvos karininkų istorinės tautinės minties žurnalas*, leidžiamas kas ketvirtį nuo 1990 m. Vilniuje.

Istorija
--------

Leidžiamas kaip atkurtas 1925–1940 m. Kaune ėjęs to paties pavadinimo leidinys. Steigėja ir leidėja – žurnalo redakcija, vėliau A. Martinionio leidykla, nuo 1999 m. Lietuvos atsargos karininkų sąjungos Centro valdyba. Nuo 2012 m. sausio mėn. žurnalas „Kardas" leidžiamas kaip mėnesinio žurnalo „Karys" priedas. Tiražas 1990 m. – 7500 egz. 1993 m. – 3500 egz. 1996 m. – 2000 egz.

Rašo ne tik karininkų ir kariuomenės gyvenimo, bet ir Lietuvos istorijos, diplomatijos, literatūros bei kitais klausimais.

Redaktoriai
-----------

* Antanas Martinionis – 1990–2001 m.
* Algis Balaišis – 2001 m.
* Audronė Šimaitytė – 2002–2012 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 206 psl.

Nuorodos
--------

* „Kardas" archyvas Archyvuota kopija 2010-12-09 iš Wayback Machine projekto.