recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Badšahio mečetė  |
| --- |
|  |
| **Šalis** | Pakistanas |
| **Miestas** | Lahoras |
| **Atšaka** | sunitai |
| **Pastatyta** | 1673 m. |
| **Stilius** | Mogolų |

**Badšahio mečetė** (urd. بادشاھی مسجد – „karaliaus mečetė") – mečetė Pakistane, Pandžabe, Lahoro mieste. Pastatyta 1673 m. Mogolų valdovo Aurangzebo nurodymu ir yra antra pagal dydį mečetė Pakistane ir visoje Pietų Azijoje (po Feisalo mečetės), bei penkta pagal dydį pasaulyje.

Mečetė pastatyta vos per 2 metus (1671–1673 m.), Ravio pakrantėje, priešais Lahoro tvirtovę. Sienos buvo padengtos raudonu smiltainiu, o kupolai – baltu marmuru. Badšahio mečetė buvo didžiausia pasaulio mečetė net 313 metų, iki 1986 m. kuomet pastatyta Feisalo mečetė Islamabade. Mečetė nukentėjo XIX a. pirmoje pusėje, kuomet buvo užimta sikhų (buvo paversta ginklų sandėliu ir kareivinėmis). Britų valdymo metais grąžinta musulmonams, restauruota. Po Pakistano nepriklausomybės paskelbimo vėl tapo svarbiu religiniu šalies centru.

Badšahio mečetė turi persų, indų architektūros bruožų, labai panaši į Džamos mečetę Delyje, pastatytą Aurangzebo tėvo Džahanšacho. Laiptai veda į platų vidinį kiemą (didžiausias pasaulyje – 25 900 m²), kuriame yra fontanas, už jo – maldų salė. Ši padalinta į 7 dalis, jos viršuje yra 3 dideli kupolai. Stogo pakraščiai ornamentuoti dantytais elementais, kampuose yra bokštai (miniatiūriniai minaretai). Mečetės kampuose stovi 4 dideli minaretai (aukštis 53,7 m). Mečetė gausiai dekoruota stuku, freskomis, marmuru. Mečetės maldų salėje gali melstis iki 5000 žmonių, o visoje teritorijoje – iki 100 tūkst. žmonių.

* Mečetė naktįMečetė naktį
* Įėjimo vartaiĮėjimo vartai
* Vidinis kiemasVidinis kiemas
| Breso Burgaspranc. *Bourg-en-Bresse* |
| --- |
|        |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

Breso BurgasBreso Burgas

46°12′20″ š. pl. 5°13′44″ r. ilg.﻿ / ﻿46.20556°š. pl. 5.22889°r. ilg.﻿ / 46.20556; 5.22889﻿ (Breso Burgas)Koordinatės: 46°12′20″ š. pl. 5°13′44″ r. ilg.﻿ / ﻿46.20556°š. pl. 5.22889°r. ilg.﻿ / 46.20556; 5.22889﻿ (Breso Burgas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| **Regionas** | Overnė-Rona-Alpės Overnė-Rona-Alpės |
| **Departamentas** | Enas |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 41 111  |
| **Plotas** | 24 km² |
| **Tankumas** (2019) | 1 713 žm./km² |
| **Altitudė** | 240 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Breso Burgas |

**Breso Burgas** arba tiesiog ***Burgas*** (pranc. *Bourg-en-Bresse*) – miestas rytų Prancūzijoje, Overnės-Ronos-Alpių administraciniame regione, 70 km į šiaurės rytus nuo Liono, Žuros kalnų pietvakarinėje papėdėje, prie Resuzo upės; Eno departamento centras ir istorinės Breso žemės sostinė. Pro miestą eina Liono–Miulūzo geležinkelis ir plentas. Vystoma metalurgija, automobilių, staklių gamyba, elektrotechnikos, baldų, tekstilės, avalynės, maisto pramonė. Žemės ūkio produktų prekyba. Turizmas.

Breso Burgo stovi vėlyvosios gotikos Dievo Motinos katedra (XV–XVI a.), XV–XVI a. gyvenamieji namai, rotušė (1771 m.); daug fontanų, buvęs XVI a. vienuolynas (dabar miesto muziejus).

Istorija
--------

Burgas žinomas nuo romėnų laikų. Laisvojo miesto teises įgijo 1250 m. o XV a. tapo Savojos kunigaikščių rezidencija Breso provincijoje. 1600–1601 m. apgultas Prancūzijos kariuomenės ir prijungtas iš Savojos Prancūzijai.

Sportas
-------

* Football Bourg-en-Bresse Péronnas 01 (futbolas)
* JL Bourg Basket (krepšinis)

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. 
4. ↑
5. ↑  *Bourg-en-Bresse*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
6. ↑  Bourg-en-Bresse, *Encyclopaedia Britannica*.
**Véikslas** – veiksmažodžio kategorija, rodanti veiksmo suvokimą laiko atžvilgiu – ar veiksmas tebetrunka, ar baigęsis. Daug kalbų neturi atskiro veikslo darybos būdo – veikslo reikšmė išryškėja iš įvairių laiko formų.

Veikslo kategorija artima veiksmo pobūdžio (*Aktionsart*) kategorijai, kuri perteikia informaciją apie leksinę veiksmažodžio reikšmę laiko tėkmėje, pavyzdžiui, veiksmažodis *rašinėti* rodo kartotinį veiksmą, *pamiegoti* – ribotos trukmės veiksmą ir kt.

Lietuvių kalboje skiriami du veikslai: eigos – veiksmas tebetrunka, ir įvykio – veiksmas baigęsis, įvykęs; pavyzdžiui: *krito* – *nukrito*, *skaitė* – *perskaitė*, *statė* – *pastatė*. Pasak K. Stango ir kitų kalbininkų, veikslo kategorija baltų kalbose yra nesenas reiškinys, mat nėra nusistovėjusio, vienodo veikslo darybos būdo, veikslas itin susietas su veiksmo pobūdžiu (*Aktionsart*).

Taip pat skaitykite
-------------------

* Perfektas
* Aoristas
* Imperfektas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marita Ljungqvist Arin (2003). „Aspect, tense and mood: Context dependency and the marker le in Mandarin Chinese" (PDF). Department of East Asian languages. ISBN 91-628-5623-5.
2. ↑  Dini, P.U. (2000). *Baltų kalbos. Lyginamoji istorija*. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. p. 102. ISBN 5-420-01444-0.
Koordinatės: 39°33′02″ š. pl. 46°01′42″ r. ilg.﻿ / ﻿39.55056°š. pl. 46.02833°r. ilg.﻿ / 39.55056; 46.02833

Zorac Karero akmenų rato šerdis
**Zorac Kareras** (arm. Զորաց Քարեր – 'jėgos akmenys') arba **Karahundžas** (Քարահունջ) – priešistorinis megalitinis kompleksas pietų Armėnijoje, Siuniko srityje, netoli nuo Sisiano, 1770 m aukštyje, prie Daro upės (Vorotano intakas) tarpeklio pakraščio. Paminklas išsidėstęs 8 ha teritorijoje. Akmenys, kurių kai kurie sveria virš 50 tonų, išdėstyti ratais. 85 akmenyse yra padarytos skylės. Apylinkėse gausu petroglifų.

Šio objekto amžius yra diskusijų objektas. Jo datavimo intervalas yra tarp 3 ir 4,5 tūkst. metų pr. m. e. Zorac Karerą 2010 m. tyrę Oksfordo universiteto mokslininkai iškėlė hipotezę, kad tai galėjo būti viena seniausių pasaulyje astronominių observatorijų. Taip pat siūloma versija, jog tai buvęs senovinis nekropolis.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-08-31 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* History Channel reportažas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Tyrimo maskavimas** (angl. *study blinding* arba *study masking*) – tai sudėtinė epidemiologinio tyrimo (ypač aktualu klinikiniams tyrimams) dalis, kuriuo siekiama, kad tyrimo dalyviai (tiriamieji, patys tyrėjai arba ir statistikai) nežinotų, kurie tiriamieji priklauso poveikio grupei, o kurie – kontrolės (arba kitokio poveikio grupei). Tyrimus, kuriuose taikomas maskavimas, yra įprasta vadinti „aklais". Apskritai, maskavimu siekiama sumažinti tyrėjo paklaidos tikimybę (žinodamas, kuriai grupei priklauso tiriamasis, tyrėjas gali skirtingai matuoti jo rodiklius). Be to, jei tiriamasis nežino, kuriai grupei priklauso, tyrimo analizėje galima išskirti placebo poveikį. Jeigu maskavimas taikomas tik tiriamiesiems, tyrimas vadinamas ***tiesiog aklu*** (arba viengubai aklu, angl. *single blind*), jeigu taikomas ir tyrėjams – ***dvigubai aklu*** (angl. *double blind*).
Tyrimo maskavimas turi tendenciją labai padidinti tyrimo validumą, kadangi suteikia galimybę išvengti kai kurių sisteminių paklaidų. Savo ruožtu, jo nebuvimas kartais sukelia problemų interpretuojant ir vertinant tyrimo rezultatus.

Tyrimo maskavimą reikia numatyti iš anksto, dar svarstant tyrimo modelį.
| **Eliezeris Gordonas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1841 arba 1840 m. |
| Mirė | 1910 m.Londonas |
|  |
| Veikla | rabinas |

**Eliezeris Gordonas** (1841 arba 1840 m. – 1910 m. Londone) – rabinas, Telšių ješivos vadovas.

Biografija
----------

Kada ir kur Eliezeris Gordonas gimė, nėra iki galo aišku. Vienais duomenimis, jis gimė 1841 m. netoliese Vilniaus, o kitų šaltinių duomenimis, 1840 m. netoliese Minsko ar Kauno.

Eliezeris Gordonas mokėsi Kaune pas Izraelį Salanterį. Daug laiko skyrė Toros tyrinėjimams. Nuo 1874 m. buvo rabinas Kelmėje, vadovavo jos ješivai, po to Slabodkoje (Vilijampolėje), dar vėliau Telšių vyriausiasis rabinas (juo buvo iki mirties). 1884–1885 m. tapo Telšių ješivos vadovu. Jam vadovaujant, ješiva išgyveno pakilimą, joje iš dalies modernizuotas mokymosi procesas (studentai turėjo mokėti už išlaikymą, atsižvelgiant į žinių lygį ir padarytą pažangą, suskirstyti į penkias klases). Eliezeris Gordonas ir Simonas Škopas – vad. „Telšių" mokymosi sistemos pradininkai. Šią sistemą paskui įdiegė nemaža dalis litvakų kilmės rabinų vadovaujamų Amerikos ješivų.

Telšių ješivai Eliezeris Gordonas vadovavo iki mirties. Mirė 1910 m. netikėtai susirgęs per vizitą Londone, kur rūpinosi aukomis ješivai atstatyti po tais metais kilusio gaisro.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6  *Telšiai*. Žydai Lietuvoje. Suarchyvuota 2011-11-01.
2. 1 2 3  *Sakralinis žydų kultūros paveldas. Telšių rabinų seminarija ješiva ir sinagogos*. Bernardinai.lt. Nuoroda tikrinta 2023-05-06.
3. 1 2  *Gordon, Eliezer*. Encyclopedia.com. Nuoroda tikrinta 2023-05-06.
4. ↑  *Žydų štetlas Telšiuose*. Telšių žinios. Nuoroda tikrinta 2023-05-06.
Koordinatės: 40°41′56″ š. pl. 74°2′22″ v. ilg.﻿ / ﻿40.69889°š. pl. 74.03944°r. ilg.﻿ / 40.69889; 74.03944

Eliso salos Imigracijos muziejus
**Eliso sala** (angl. *Ellis Island*) – sala Niujorko Aukštupio įlankoje, į šiaurę nuo Laisvės salos. Priskiriama tiek Niujorko, tiek Džersio miestams. Salos plotas 11,1 ha, aukštis virš jūros lygio – 2,1 m.

Kadaise Eliso sala buvo vartai į Jungtines Valstijas milijonams imigrantų. Nuo 1892 iki 1954 m. saloje veikė judriausias šalies imigrantų patikros postas. Sala buvo gerokai išplėsta melioracijos būdu 1892–1934 m. Prieš tai daug mažesnėje natūraliai susidariusioje saloje buvo įsikūrusi Fort Gibsono karinė bazė, o vėliau joje buvo įrengta artilerijos baterija. 1965 m. sala buvo paskelbta Laisvės statulos nacionalinio paminklo dalimi, joje nuo 1990 m. veikia imigracijos muziejus.

2012 m. spalį praūžus uraganui „Sendi" sala buvo uždaryta neapibrėžtam laikotarpiui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Hudson County New Jersey Street Map*. Hagstrom Map Company, Inc. 2010. ISBN 0-88097-763-9.
2. ↑  Hajela, Deepti (2013-03-24). „Ellis Island Museum Unlikely To Reopen In 2013 After Severe Superstorm Sandy Damage". Huffington Post. Nuoroda tikrinta 2013-04-25.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Šis straipsnis – apie istorinį Graikijos regioną. Apie dabartinį administracinį vienetą žiūrėkite Ilėjos nomas*

| Graikijos istorinis regionas:Elidė (Ἦλις) |
| --- |
|  |
| Šalis | Graikija (Elidė) |
| Tautos | Dorėnai |
| Miestai | Elisė, Olimpija |
|  |
|  |

**Elidė** (gr. Ήλιδα), **Elisė** (senovės gr. Ἦλις, vietiniu dialektu Ϝάλις) – istorinė Graikijos sritis Peloponeso pusiasalio vakarinėje dalyje. Dabar egzistuoja panašaus pavadinimo Ilėjos nomas, kurio teritorija iš dalies atitinka senąją Elidę.

Geografija
----------

Elidės teritorija
Elidė buvo derlingų lygumų sritis Peloponeso vakaruose, prisiglaudusi prie Jonijos jūros. Iš rytų ją užarė Arkadijos aukštumos. Pietinėje pakrantėje ji siekėsi su Mesenija, o šiaurinėje – su Achaja.

Graikai išskyrė tris Elidės subregionus. Šiauriausia dalis buvo Žemutinė Elidė (*Elis Coele*), kurioje buvo didžiausias regiono miestas – Elisė, drėkinamas Penėjaus upės. Ji garsėjo gyvulininkyste, ypač arkliais. Piečiau buvo Pisatis, kuriame buvo 8 didesni miestai, tarp kurių – vienas svarbiausių regiono miestų – Olimpija. Piečiausia Elidės dalis – Trifilija – prasidėjo nuo Alfėjaus upės šiaurėje, ir pietuose ribojosi per nedos upę su Mesenija.

Istorija
--------

II tūkst. pr. m. e. Elidę valdė daugybė legendinių karalių, tarp kurių buvo Augėjas, Agastenas ir kt.

Archajiniu ir klasikiniu laikotarpiu Elidė nebuvo vieningas regionas. Čia buvo susikūrę daug smulkių valstybių, tarp kurių stipriausios buvo Elisės ir Pisos poliai. Nuo VIII a. pr. m. e. išgarsėjo Olimpijos miestas, kurio žaidynės tapo vienomis svarbiausių visoje Senovės Graikijoje.

146 m. pr. m. e. Elidė, kaip ir kitos graikų teritorijos, atiteko Romos imperijai, vėliau čia valdė Bizantijos imperija, bet Elidė išliko kaip atskiras teritorinis vienetas. XV a. užkariauta Osmanų. 1821 m. Elidė tapo nepriklausomos Graikijos dalimi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Graikijos regionai |
| --- |
|  |
| Žemyninė Graikija | 

|  |
| --- |
| 
Megara **·**  Atika **·**  Bojotija **·**  Fokidė **·**  Lokridė **·**  Doridė **·**  Malidė **·**  Dolopija **·**  Etolija **·**  Akarnanija **·**  Ftiotidė **·**  Tesalija **·**  Epyras |
|  |
| Peloponesas | 
Lakonija **·**  Mesenija **·**  Elidė **·**  Arkadija **·**  Achaja **·**  Argolidė **·**  Korintija |

 |  |
|  |
| Salos | 
 Kreta **·**  Euboja **·**  Kerkyra **·**  Paksis **·**  Lefkada  **·**  Itakė  **·**  Kefalonija **·**  Zakintas **·**  Kytira **·**  Rodas |
|  |
| Kolonijos | 
 Didžioji Graikija **·**  Eolidė **·**  Troada **·**  Jonija **·**  Doridė |
|  |
| Makedonija | 
 Botija **·**  Migdonija **·**  Pierija **·**  Chalkidikė **·**  Aukštutinė Makedonija **·**  Krestonija |

 |
**Karolis Mekas** (1906 m. lapkričio 13 d. Aukštelkuose, Radviliškio valsčius – 1993 m. sausio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos archeologas, etnografas, filosofijos daktaras.

Biografija
----------

1926 m. įstojo į Lietuvos universitetą. 1931 m. pradėjo dirbti Kauno miesto muziejaus konservatoriumi. 1934–1939 m. studijavo Stokholmo universitete, ten įgijo filosofijos daktaro laipsnį. 1939–1941 m. dirbo Švietimo ministerijoje, rūpinosi liaudies buities muziejaus steigimu, vėliau paskirtas muziejų inspektoriumi. Dėl konfliktų su sovietine valdžia atsistatydino.

1941–1945 m. Lietuvos mokslų akademijos etnografijos muziejaus vedėjas, rinko etnografijos medžiagą. 1945–1953 m. nuo galimų represijų buvo pasitraukęs į Šilutės, vėliau – į Pagėgių rajoną. 1954–1984 m. dirbo M. K. Čiurlionio dailės muziejuje Kaune. Palaidotas Romainių kapinėse.

Mokslinė veikla
---------------

Archeologo darbą pradėjo 1931 m. dalyvavo Dovainionių, Impilties ir kiti piliakalnių tyrinėjimuose. Tyrė Kauno pilį ir senamiestį. 1973 m. Kauno rotušės aikštėje atkasė devynias XV a. vaško lydymo krosnis, paneigė teiginį Kauno miestą buvus jau XI a. Tyrė 1960–1962 m. Medininkų, 1962 m. Liškiavos, 1963–1964 m. Trakų, 1964–1965 m. Biržų pilis. Įrodė, kad Liškiavos piliakalnio mūrinė pilis pradėta statyti XV a. pradžioje jo tyrimai padėjo rekonstruoti Biržų pilies tiltą. Parašė mokslinių ir mokslo populiarinamųjų archeologinių straipsnių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Karolis Mekas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 605 psl.
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Limas |
| --- |
| Limas ties Prijepole Limas ties Prijepole |
| **Ilgis** | 220 km |
| **Baseino plotas** | 5963 km² |
| **Ištakos** | Prokletijės kalnai |
| **Žiotys** | Drina |
| **Šalys** | Albanija, Juodkalnija, Serbija, Bosnija ir Hercegovina |

**Limas** (serb. *Лим*, bosn. *Lim*, alb. *Limi*) – upė Balkanuose; didžiausias dešinysis Drinos intakas. Prasideda pietryčių Juodkalnijoje, Kuči regione, Prokletijos kalnuose, Albanijos pasienyje. Pačiame aukštupyje prateka kelis kilometrus Albanijos teritorija, paskui grįžta į Juodkalniją ir teka šiaurės kryptimi. Aukštupyje prateka Plavo ežerą. Teka tapukalnių slėniu, vietomis sudaro tarpeklius. Vidurupyje teka Serbijos teritorija. Toliau pasuka į šiaurės vakarus ir teka per Bosniją ir Hercegoviną. Įteka į Driną prie Medžedžos kaimo.

Svarbiausi intakai: Lješnica, Bistrica, Mileševka, Uvacas (dešinieji), Liubovidža (kairysis). Ties Pribojumi Limas patvenktas hidroelektrinės užtvanka, susidaręs nemažas Potpečo tvenkinys. Upės žiotys patvenktos Drinos slėnyje esančio Višegrado tvenkinio. Prie Limo įsikūrę miestai: Gusinjė, Plavas, Andrijevica, Beranė, Bijelo Poljė (Juodkalnija), Brodarevas, Prijepolė, Pribojus (Serbija), Rudas (Bosnija ir Hercegovina).

Vandenvardžio Limas etimologija spėjama lotyniška (nuo žodžio *limes* – 'riba, siena') arba keltiška (nuo *llyn, llym* – 'gerti, vanduo').
|  |
| --- |
| Lily Castel |
| Pilnas vardas | Alice van Acker |
| Gimė | 1937 m. balandžio 10 d. (86 metai)Gentas, Belgijos vėliava Belgija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkė |
| Susijusi veikla | Jacques Raymond |

**Lily Castel** (tikr. *Alice van Acker*, g. 1937 m. balandžio 10 d. Gente) – Belgijos dainininkė.

Savo karjerą pradėjo kaip šokėja. 1958 m. dalyvavo talentų šou „Ontdek de Ster". Nuo tada dažnai dainuodavo su orkestrais, o nuo 7-to dešimtmečio pasirodydavo televizijoje. 1970 m. gastroliavo su dainininke Lize Marke.

1971 m. su Jacques Raymond dalyvavo „Eurovizijoje". Šis duetas nedalyvavo Belgijos nacionalinėje atrankoje, tačiau prieš dalyvavimą „Eurovizijoje", kito dueto – Nicole & Hugo narė Nicole susirgo gelta ir negalėjo dalyvauti. „Eurovizijoje" Lily ir Jacques duetas su daina „Goeiemorgen, morgen" tarp 18 dalyvių užėmė 14 vietą.

Nuorodos
--------

* Lily Castel ir Jacques Raymond daina „Goeiemorgen, morgen"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Jean Vallée  *„Viens l'oublier"*** |  **Belgijos atstovė Eurovizijoje  (su Jacques Raymond)**1971 | Po to:**Serge & Christine Ghisoland  *„À la folie ou pas du tout"*** |
Koordinatės: 55°53′57″š. pl. 21°41′24″r. ilg.﻿ / ﻿55.8992°š. pl. 21.6901°r. ilg.﻿ / 55.8992; 21.6901

|  Pakutuvėnų šv. Antano Paduviečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Plungės |
| **Savivaldybė** | Plungės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pakutuvėnai |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1943 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.*
**Pakutuvėnų šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pakutuvėnų kaime, 10 km į vakarus nuo Plungės, Minijos kairiajame krante. Turi klasicistinių bruožų.

Vaizdas:Pakutuvėnų šv. Antano Paduviečio bažnyčios vidus.jpgBažnyčios vidus

Istorija
--------

Plungės klebonas Povilas Pukys bei Pakutuvėnų ir aplinkinių kaimų gyventojai savo lėšomis 1941–1943 m. pastatė dabartinę Pakutuvėnų bažnyčią. Ją 1943 m. rugsėjo mėn. konsekravo vyskupas Vincentas Borisevičius. Statybos metu pamaldos vyko Pakutuvėnų kapinių koplyčioje.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi klasicistinių bruožų, stačiakampio plano (22 × 12 m), su bokštu ir bokšteliu. Buvę rengti 3 altoriai. Po rekonstrukcijos paliktas vienas altorius, išardyta supuvusi šventoriaus tvora.

Šią bažnyčią prižiūri broliai pranciškonai. Nuo 1995 m. čia veikia reabilitacinė žmonių, turinčių priklausomybių, bendruomenė.

Galerija
--------

* InterjerasInterjeras
* Iki remontoIki remonto
* 2018 m. kovą2018 m. kovą
* Renovuota bažnyčiaRenovuota bažnyčia
* Bažnyčia iš viršausBažnyčia iš viršaus

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pakutuvėnų šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Pakutuvėnų parapijos tinklalapis
* Pakutuvėnų brolija
* Pakutuvėnų kaimo istorija
|  |
| --- |
| Profesionalių futbolininkų asociacija |
|  |
| Santrumpa | PFA |
| Įkurta | 2020 m. |
| Tipas | futbolininkų profesinė sąjunga |
| Būstinė | Vilnius |
| Narystė | profesionalūs futbolininkai ir futbolininkės |
| Tinklalapis | pfasociacija.lt |

**Profesionalių futbolininkų asociacija** dar žinoma **PFA Lietuva** pavadinimu – futbolininkus vienijanti asociacija Lietuvoje. 

2022 metais asociacija turėjo 300 narių (futbolininkai ir futbolininkės)

PFA Lietuva 2022 m. suteiktas oficialus Observer statusas FIFPro organizacijoje. 

Asociacijos tikslai yra suteikti pagalbą, sprendžiant teisinius ginčus susijusius su darbo santykiais, teikti finansinio raštingumo informaciją, teikti informaciją apie galimybes baigus futbolininko karjerą, teikti fizinės bei psichologinės reabilitacijos pagalbą po patirtų sunkių traumų bei informuoti apie lažybų, dopingo, rasizmo ir kitas prevencijas.

Istorija
--------

Nuo 2015 m. lapkričio mėn. egzistavo Lietuvos futbolo žaidėjų sąjunga (LFŽS), planavusi tapti FIFPro nare. Vėliau atsisakė ketinimų dėl neįvykdytų keliamų reikalavimų ir aktyvios veiklos nebevykdo. Futbolininkai buvę šioje sąjungoje, paliko šią organizaciją ir pasirinko naujai įkurtą PFA Lietuva.

2020 m. vasario mėn. buvusio futbolininko Arūno Klimavičiaus iniciatyva buvo įsteigta Profesionalių futbolininkų asociaciją (PFA). Nariais jau tapo šalies vyrų didžiojo futbolo ir salės futbolo rinktinių atstovai, moterų nacionalinės rinktinės futbolininkės bei Lietuvos futbolo A lygos klubų žaidėjai.

PFA atstovavo Lietuvos futbolininkus FIFA ir FIFPro įkurtame fonde „FIFA Fund for Football Players", skirtame padėti futbolininkams, nukentėjusiems dėl futbolo klubų išnykimo ar jų patirto bankroto. 2020 m. Lietuvos futbolininkus pasiekė išmokos iš šio fondo.

2021 m. birželio mėn. 92% A lygoje rungtyniaujančių Lietuvos futbolininkų buvo PFA nariai.

2021 m. PFA pranešė, kad yra pasirengusi kelti bankroto bylą FK „Vilniaus Vytis" byloje dėl nesumokėtų atlyginimų.

2022 m. PFA pasisakė dėl situacijos Lietuvos futbole, gresiant LFF reformai. Organizacijos siekiamybai, kad šioje situacijoje nenukentėtų futbolininkai bei jų klubai ir toliau galėtų atstovauti Lietuvai tarptautiniuose turnyruose. PFA pasisakė už naujus, skaidrius LFF įstatus ir prieš kriminalinį šėšėlį futbolo valdyme.

2022 m. PFA atstovavo Arvydui Novikovui konfliktu su Samsunspor, kuris suspendavo žaidėją pažeisdami sutarties sąlygas.

Asociacijos vadovai
-------------------

* Arūnas Klimavičius – Asociacijos prezidentas
* Mindaugas Reinikis – Generalinis sekretorius
* Egidijus Genotis – Tarptautinių ryšių ir projektų vadovas
* Valdybos nariai:

Greta Lukjančukė
Egidijus Vaitkūnas
Justas Lasickas
Justinas Zagurskas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  „Lietuvoje veiklą pradeda profesionalių futbolininkų asociacija". 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2022-03-26.
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Programavimo stilius** – programavimo kalbos konstrukcijų išdėstymo taisyklės. Stilius neturi įtakos programos darbui, tačiau svarbus ją suprasti siekiančiam žmogui. Kai kada pagal sakinių išdėstymą klaidingoje programoje galima nuspėti tikrąjį autoriaus sumanymą ir taip daug lengviau ją pataisyti. Stiliaus taisyklių ypač svarbu laikytis kuomet su kodu dirba ne vienas programuotojas. Egzistuoja keletas *de facto* programavimo standartų įvairioms kalboms, tačiau didesnėse programavimo kompanijose galioja savos formalios ar neformalios programavimo stiliaus taisyklės.

Šiuo metu esama įrankių programos tekstą norimu stiliumi formatuoti automatiškai.

Pavyzdys
--------

### Java programos fragmentas, užrašytas GNU stiliumi:

```
 int suma(int n)
 {
   int s = 0;
   for (int i = 0; i < n; i++)
     {
       s = s + i;
     }
   return s;
 }
```

### Tas pats fragmentas, užrašytas orignaliu Sun stiliumi

```
 int suma(int n) {
   int s = 0;
   for (int i = 0; i < n; i++) {
     s = s + i;
   }
   return s;
 }
```

Kai kada į stiliaus apibrėžimą įtraukiamos vardų suteikimo ir komentarų rašymo taisyklės, jei tokios projekte yra.
Šilbaravykiai
**Mikologija** – mokslas biologijos dalis, susikūręs XIX a. pirmojoje pusėje, tiriantis grybus (įskaitant pelėsius ir mieles), jų genetines bei biochemines savybes, jų panaudojimą medicinai bei maistui, taip pat nuodingąsias savybes. Mikologija artimai susijusi su fitopatologija – augalų ligų tyrimais (daugelį augalų ligų sukelia grybai). Istoriškai mikologija buvo botanikos mokslo šaka, nes grybai buvo priskiriami augalams.

Istorija
--------

Mikologijos sąvoką XVIII a. įvedė *Christian Hendrik Persoon*. Šis terminas greitai paplito tarp biologų mokslui apie grybus apibūdinti.

Greičiausiai jau nuo priešistorinių laikų žmonės rinko grybus maistui arba gydymo tikslams. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose grybai minimi Euripido (480–406 m. pr. m. e.) darbuose. Graikų filosofas Teofrastas iš Efeso (371–288 m. pr. m. e.) buvo pirmasis, kuris remdamasis lyginamaja morfologija bandė sukurti tam tikrą mokslinę augalų klasifikaciją, kuri apėmė ir grybus. Grybai jam buvo augalai, kuriems trūksta tam tikrų svarbių augalo dalių.

1969 m. Kornelio (*Cornell*) universiteto profesorius *R. H. Whittaker* pirmasis išskyrė grybus į atskirą gyvosios gamtos karalystę (*Fungi* arba *Mycota*), kadangi savo sandara, mityba, filogeneze ir kitais bruožais grybai skiriasi nuo augalų ir gyvūnų. Dabar sutariama, kad grybai – tai ne augalai, o ypatingos sandaros ir gyvensenos organizmai. Dėl to mikologija yra atskira mokslo šaka kaip ir zoologija arba botanika. Pirmieji mikologai buvo *Elias Magnus Fries*, *Christian Hendrik Persoon* ir *Anton de Bary*.

Nuorodos
--------

* Grybų sistematinės grupės[neveikianti nuoroda]
* Lietuvos raudonoji knyga (Grybai)
* Grybų katalogas
* Lietuvos mikologų draugija Archyvuota kopija 2008-01-12 iš Wayback Machine projekto.
* Acta Fungorum *Italų k.*

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPagrindinės biologijos šakos |
| --- |
|  |
| 
Anatomija · Astrobiologija · Biochemija · Biofizika · Bioinformatika · Botanika · Citologija · Ekologija · Evoliucinė biologija · Fiziologija · Genetika · Genomika · Gyvybės kilmė · Jūrų biologija · Mikologija · Mikrobiologija · Molekulinė biologija · Neurobiologija · Paleontologija · Parazitologija · Taksonomija · Zoologija · Žmogaus biologija |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Verslo žvalgyba** – – verslo informacijos surinkimo teorija ir praktika. Tokios veiklos metu siekiama gauti visą reikalingą informaciją, svarbią verslui: jam pradėti, plėtoti (eksportuoti, importuoti), perkelti, reorganizuoti, susirasti verslo partnerių.

Skirtingai nuo kitų žvalgybos rūšių ši žvalgybos forma yra legali, kadangi ji yra vykdoma teisėtomis priemonėmis ir dažnai viešai, nesistengiant slėpti savo veiklą.

Rūšys
-----

Pagal geografinę apimtį gali būti:

* **regioninė** verslo žvalgyba: renkama informacija tam tikrame valstybės regione, administraciniame vienete,
* Tarptautinė verslo žvalgyba: jos metu veikla vykdoma užsienio valstybėse.

Verslo žvalgyba gali būti suprantama kaip ekonominė diplomatija: jos metu akcentuojami verslo santykiai, jų užmezgimas, plėtra. Tokios veiklos metu imamasi įvairių priemonių. Tai gali būti verslo misija, komercijos atašė pagalba, prekybos atstovų tarpininkavimas, veikiant verslo sektoriuje.
| Pitbulterjeras |
| --- |
|  |
|  |
| Standartas: | Nepripažįstamas FCI |
| Ūgis (ties ketera) |
| Patinas: | 45-54 cm |
| Kalė: | 43-51 cm |
| Svoris |
| Patinas: | 14-27 kg |
| Kalė: | 12-23 kg |
| Savybės |
| Plaukas: | Trumpas, tankus, blizgantis |
|  |
| Aktyvumas: | Aukštas |
|  |
| Intelektas: | Aukštas |
|  |
| Temperamentas: | Užsispyręs, atkaklus, narsus, bebaimis, agresyvus šunims, prieraišus, savarankiškas, entuziastingas |
|  |
| Tinkamumas apsaugai: | Normalus |
|  |
| Tinkamumas tarnybai: | Normalus |
|  |
| Vados dydis: | 5-10 |
|  |
| Ilgaamžiškumas: | ~12 m. |

**Pitbulis**, arba **pitbulterjeras** (angl. *Pit Bull*) - šunų veislė. Kilmės šalis - JAV. Šiuo pavadinimu taip pat dažnai klaidingai vadinami ir kitų, turinčių panašias fizines savybes, veislių šunys: amerikiečių Stafordšyro terjeras, Stafordšyro bulterjeras ir kai kurie kiti.

Kilmė
-----

XIX amžiuje Anglijoje, bandant išveisti kovinius šunis, pradėta poruoti buldogus su terjerais. To rezultatas - šunys, pasižymintys jėga, drąsa ir švelnumu artimiesiems. Imigrantai pasiėmė šiuos buldogų ir terjerų mišrūnus į JAV. Amerikiečių pitbulterjerų talentai neliko nepastebėti fermerių ir rančų savininkų, kurie naudojo šiuo šunis pusiau laukinių galvijų ir meitėlių gaudymui, medžioklei, galvijų varymui ir, žinoma, kaip šeimos kompanionus. Taip pat jie auginti ir kovoms. 
Tai buvo labai populiarūs šunys, vaizduoti plakatuose, reklamose ir vaidinę filmuose. 

1898 m. įkurtas United Kennel Club (UKC, antrasis pagal dydį šunų klubas JAV šiais laikais), tada patvirtintas veislės standartas. 1909 metais įkurta American Dog Breeders Association (ADBA), dar viena organizacija, parengusi pitbulterjerų standartą. Abi organizacijos gyvuoja ir šiais laikais, tačiau jų parengti standartai šiek tiek skiriasi. Oficialiajame Amerikos kinologų klube AKC pitbulterjerai užregistruoti amerikiečių Stafordšyro terjerų vardu ir nuo tada veislės atsiskyrė.

Išvaizda
--------

Amerikiečių pitbulterjeras vidutinio dydžio, tvirtas, liesokas, ryškiais, apibrėžtais raumenimis. Kailis trumpas, blizgantis. Ausys būna apkarpytos arba neapkarpytos. Priimtinos visos kailio spalvos. Priimtinos nosies spalvos - juoda, mėlyna, šokolado ir raudona.

Elgesys ir charakteris
----------------------

Auginami kaip kompanionai ir sportiniai šunys. Visiškai netinka apsaugai. 
Švelnūs su artimaisiais, labai džiugūs, pasitiki savimi, domisi aplinka. Galima agresija šunims ar kitiems gyvūnams, tačiau skirtingų individų ji skirtingo laipsnio. Agresija žmogui negalima, ją (kaip ir baimę) parodę šunys neturi būti veisiami.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pitbulterjeras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Amerikiečių pitbulterjerų augintojams[neveikianti nuoroda]
* Apie amerikiečių pitbulterjerus[neveikianti nuoroda]
**Kadastriniai matavimai** – veiksmai, kuriais nustatoma nekilnojamojo daikto tapatybė, žemės sklypo ribų posūkio taškų ir statinių fizinių ribų koordinatės, geometriniai matmenys ir techniniai nekilnojamųjų daiktų parametrai, apskaičiuojamas žemės sklypo ir jame esančių žemės naudmenų plotas ir kiti šį daiktą apibūdinantys kadastro duomenys. Žemės sklypų kadastriniai matavimai, nustatant žemės sklypų ribų posūkio taškų ir riboženklių koordinates valstybinėje geodezinių koordinačių sistemoje (LKS-94), atliekami žemės sklypus padalijant, atidalijant, sujungiant ir atliekant jų amalgamaciją, parduodant, išnuomojant ar suteikiant panaudai kitos paskirties valstybinės žemės sklypus, kurių ribų posūkio taškų ir riboženklių koordinatės nenustatytos valstybinėje geodezinių koordinačių sistemoje, žemės sklypo savininkui pageidaujant patikslinti žemės sklypo plotą, įregistruotą Nekilnojamojo turto registre, jeigu ribos posūkio taškų ir riboženklių koordinatės nenustatytos valstybinėje geodezinių koordinačių sistemoje.

**Kadastrinių matavimų byla** – nekilnojamojo daikto kadastro duomenų nustatymo metu parengtų planų, užpildytų kadastro formų ir kitų dokumentų apie nekilnojamąjį turtą, sukomplektuotas rinkinys.

Funkcijos
---------

Kadastriniais (geodeziniais) matavimais:

* nustatomos žemės sklypo ribų posūkio taškų ir riboženklių koordinatės,
* apskaičiuojami tų žemės sklypų plotai ir statinių geometriniai parametrai,
* kartografuojami žemės naudmenų kontūrai,
* pažymimi žemės naudojimo apribojimai ir servitutai,
* parengiamas žemės sklypo planas,
* sudaroma nekilnojamojo turto objekto kadastrinių matavimų byla,
* atliekami statinių kampų žymėjimo darbai,
* parengiamas pastato pririšimo žemės sklype planas.

Kadastriniams matavimams atlikti reikia pateikti žemės sklypo kadastro pažymėjimą (žemės sklypo teisinę registraciją), preliminarų arba detalųjį sklypo planą, bei statinių, esančių šiame sklype (jei tokie yra), kadastro pažymėjimą, žemės sklypo įsigijimo dokumentą.

Literatūra
----------

* Urbanas S. Mėgėjiškų sodų teritorijų žemės sklypų kadastro duomenų nustatymas ir žymėjimas Nekilnojamojo turto kadastro žemėlapyje 2009. Vilnius
Koratas
**Koratas** (taj. โคราช, มาเลศ, สีสวาด, angl. *Korat*) – trumpaplaukių kačių veislė. Labai reta, net gimtajame Tailande jų nedaug.

Istorija
--------

Koratas pavadintas Korato regiono Tailande, iš kur kilo ši veislė, vardu. Pirmosios šios veislės katės atsidūrė JAV XIX a. pabaigoje.

Charakteris
-----------

Tai meilaus būdo katės, prisirišančios prie aplinkinių. Paprastai gerai sutaria su kitomis katėmis, tačiau gali pavyduliauti dėmesio.

Protingos, išmoksta atnešti numestą daiktą. Koratai mėgsta kniaukti, tačiau balsas nėra įkyrus. Judrios, žvalios, dažnai karstosi.

Fizinės savybės
---------------

Kūnas lankstus, grakštus. Nugara šiek tiek išlenkta. Šios katės raumeningos, dažniausiai sunkios. Uodega vidutinio ilgumo, prie pagrindo stora, smailėjanti.

Galva širdelės formos, ausys didelės, aukštai ant viršugalvio. Nosies ilgis proporcingas kaukolės dydžiui. Akys pakankamai didelės.

Kailis labai švelnus, be poplaukio, prigludęs. Spalvos – melsva, alyvų, šokoladinė. Plaukas šviesesnis prie šaknies ir palaipsniui tamsėja iki galiuko. Kiekvieno plauko galiukas sidabriškai žvilga. Akys žalios arba gintarinės.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Koratas (katė)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |


|  |
| --- |
| VAZ 2106 / Lada-1600 |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Avto VAZ |
| Metai | 1975-2005 |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | B klasė |
| Kėbulo tipas (-ai) | 4-durų sedanas |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | ВАЗ-2103, ВАЗ-21011, ВАЗ-2106 |
| Transmisija (-os) | 5-pavarų mechaninė |
| Išmatavimai |
| Ilgis | 4166 mm |
| Plotis | 1611 mm |
| Aukštis | 1440 mm |
| Kita informacija |
| Susiję automobiliai | VAZ-2103 |

**VAZ-2106** (*ВАЗ-2106*) – tarybinis (vėliau Rusijos) lengvasis automobilis, 1975–2005 m. gamintas Volgos automobilių gamykloje (AvtoVAZ). Šis automobilis priklausė „Žigulių" serijai, o užsienyje buvo pardavinėjamas pavadinimu Lada-1600.

VAZ-2106 buvo atnaujintas VAZ-2103 modelis: sumažintas brangių chromuotų detalių naudojimas, daugiau naudota plastikinių dalių, pakeisti galiniai žibintai, kiek pakeista prietaisų skydelio, jungiklių išdėstymo tvarka. Tai buvo vienas populiariausių „Žigulių" – iš viso pagaminta 4,3 mln. vienetų.

Vaizdas iš galo
VAZ-2106 – 4 durų, 5 sėdimų vietų sedanas, kurio ilgis 4166 mm, plotis 1611 mm, aukštis 1440 mm, ratų bazė 2424 mm, masė 1045 kg. Buvo leidžiamas su VAZ-2103, VAZ-21011 bei VAZ-2106 varikliais (pastarasis buvo 1569 cm³ darbinio tūrio, 4 cilindrų, 76 AG). Didžiausias greitis – 154 km/h, iki 100 km/h įsibėgėdavo per 17,5 s.

---

VAZ automobiliai

VAZ-2101 ; VAZ-2102 ; VAZ-2103 ; VAZ-2104 ; VAZ-2105 ; VAZ-2106 ; VAZ-2107 ; VAZ-2108 ; VAZ-2109

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: VAZ-2106** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tiasmynas |
| --- |
| Tiasmyno vidurupis Tiasmyno vidurupis |
| **Ilgis** | 164 km |
| **Baseino plotas** | 4570 km² |
| **Ištakos** | Kirovohrado sritis |
| **Žiotys** | Dniepras (Kremenčuko tvenkinys) |
| **Šalys** | Ukraina |

**Tiasmynas** (ukr. *Тясмин*) – upė vidurio Ukrainoje, Kirovohrado ir Čerkasų srityse; Dniepro dešinysis intakas. Prasideda Kirovohrado srities šiaurėje. Teka aukštumomis, pradžioje į šiaurės vakarus, paskui į pietryčius. Įteka į Dniepro upės Kremenčuko tvenkinį. Dėl upės sudaromo lanksto, atstumas nuo ištakų iki žiočių tėra 33 km.

Didžiausi intakai:

* kaireji – Siryj Tašlykas, Gnylyj Tašlykas;
* dešinieji – Irklijus, Čiutka.

Slėnio plotis 1-4 km, vagos plotis iki 20 m. Miestai prie Tiasmyno: Kamianka, Smila, Čygyrynas. Seniau ties Tiasmyno ir Dniepro santaka buvo Novoheorhijevskas, bet užlietas Kremenčuko tvenkinio.
| *Wii Sports Resort* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | „Nintendo" |
| Leidėjas | „Nintendo" |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | JP 2009 m. birželio 25 d.AUS 2009 m. liepos 23 d.EU 2009 m. liepos 24 d.ŠA 2009 m. liepos 26 d. |
|
| Žanras (-ai) | Sporto simuliatorius |
| Režimas | Vieno žaidėjo, kelių žaidėjų (iki 4) |
|
| Reitingai | ESRB: E (visiems)PEGI: 7 |
| **Platforma** | Nintendo Wii |
| Versija |  |
| Variklis |  |
| Reikalavimai |  |
| Platinimas |  |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas |  |
| Kitos dalys | Wii serija |
| nintendo.com |

**Wii Sports Resort** – 2009 m. sporto ir laisvalaikio užsiėmimų simuliacinis žaidimas, sukurtas Japonijos „Nintendo" kompanijos ir išleistas „Wii" konsolei.

„Wii Sports Resort" išplatintas 32,87 mln. kopijų tiražu ir buvo trečias populiariausias žaidimas „Wii" konsolei. Žaidimą kritikai įvertino 80 iš 100 balų vidurkiu *metacritic.com* suvestinės duomenimis.

Apie žaidimą
------------

„Wii Sports Resort" yra vieno arba kelių (iki 4) žaidėjų žaidžiamas sporto ir laisvalaikio užsiėmimų simuliatoriaus žaidimas, ankstesnio „Wii Sports" tąsa. Specialiai pritaikytas žaisti su Wii Motion Plus priedėliu, kuris pajungiamas į pagrindinį „Wii" konsolės valdymo pultelį Wii Remote. „Wii Sports Resort" žaidimas buvo platinamas supakuotas su Wii Motion Plus priedėliu ir kartais su „Wii" konsole.

„Wii Sports Resort" žaidimą sudaro 12 tipų žaidimai, kurie skiriasi savo principu. Juos gali žaisti vienu metu keli žaidėjai matydami vaizdą viename ekrane. Žaidimo metu vaizduojamas žaidėjo susikurtas arba pasirinktas Mii avataras (žmogeliuko pavidalo veikėjas). Žaidimo eiga vykdoma su judesiui jautriais valdikliais. Pavyzdžiui, žaidėjas, mojuodamas Wii Remote valdiklį su pajungtu Wii Motion Plus, gali imituoti kardo judesį arba boulingo stumimo rankos judesį.

„Wii Sports Resort" žaidimai vykdomi tropikų Wuhu salos aplinkoje. Žaidimų tipai:

* kardų kova
* čiuožimas vandenlente
* skraidančios lėkštės mėtymas
* šaudymas iš lanko
* krepšinis
* stalo tenisas
* golfas
* boulingas
* vandens skuterio valdymas
* kanojų irklavimas
* dviračių lenktynės
* oro sportas

Kiekviena iš 12 žaidimų krypčių turi įvairių minižaidimų, kuriuos žaisti galima perėjus pradinius lygius.

Išnašos
-------

1. ↑  www.vgchartz.com, tikrinta 2015-10-05
2. ↑  nintendo.co.jp
3. ↑  metacritic.com

Nuorodos
--------

* giantbomb.com
* mobygames.com
* IGN resursai
|  |
| --- |
| Nabucco |
|  |
| Vieta |
| **Šalys** | Turkijos vėliava Turkija, Bulgarijos vėliava Bulgarija,  Rumunijos vėliava Rumunija, Vengrijos vėliava Vengrija,  Austrijos vėliava Austrija |
| **Trasa** | Ahibozas (TUR) - Baumgartenas (AUT) |
| Pagrindinė informacija |
| **Tipas** | gamtinės dujos |
| **Partneriai** | OMV (Austrija)MOL (Vengrija)Transgaz (Rumunija)Bulgargaz (Bulgarija)BOTAŞ (Turkija)RWE (Vokietija) |
| **Operatorius** | NGPI GmbH |
| **Atidarymas** | 2017 m. |
| Techninė informacija |
| **Ilgis** | 3893 km |
| **Jungties pajėgumai** | 31 mlrd. kub. m per metus |
| **Skersmuo** | 1422 mm |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Nabucco** – buvo planuojamas gamtinių dujų dujotiekis sujungsiantis Turkiją su Bulgarija, Rumunija, Vengrija ir Austrija.

Dujotiekio tikslas sumažinti Europos energetinę priklausomybę nuo Rusijos. Projektą remia kelios Europos Sąjungos šalys ir Jungtinės Amerikos Valstijos. Nabucco laikomas svariu konkurentu Rusijos energetikos milžino „Gazprom" planuojamam South Stream dujotiekiui.

Istorija
--------

2002 m. prasidėjo Nabucco pasirengimo darbai. 2009 m. liepos 13 d. buvo pasirašytas tarpvyriausybinis visų dalyvaujančių šalių susitarimas. Dujotiekis, kuriuo planuojama transportuoti dujas iš Kaspijos regiono į Europos šalis aplenkiant Rusiją per Azerbaidžaną, Gruziją, Turkiją, Bulgariją, Vengriją, Rumuniją ir Austriją, buvo planuotas atidaryti 2009 m. tačiau nepasiekus susitarimų su dujų tiekėjais projekto realizavimo terminai buvo nuolat atidedami.

2013 m. projekto planai galutinai atmesti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Victory for Russia As the EU’s Nabucco Gas Project Collapses
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Nachodkarus. *Находка* |
| --- |
|              |
|  |
|  |
| 

NachodkaNachodka

42°49′00″ š. pl. 132°53′00″ r. ilg.﻿ / ﻿42.81667°š. pl. 132.88333°r. ilg.﻿ / 42.81667; 132.88333﻿ (Nachodka)Koordinatės: 42°49′00″ š. pl. 132°53′00″ r. ilg.﻿ / ﻿42.81667°š. pl. 132.88333°r. ilg.﻿ / 42.81667; 132.88333﻿ (Nachodka) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Primorės kraštas Primorės kraštas |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 146 900  |
|  |
|  **Vikiteka** | Nachodka |
|  |
| **Kirčiavimas** | Nachodkà |

**Nachodka** – miestas rytų Rusijoje, 169 km į rytus nuo Vladivostoko. Uostas prie Nachodkos įlankos Japonijos jūroje. Geležinkelio stotis „Tichookeanskaja". Išvystyta laivybos, žvejybos, maisto, medienos pramonė.

Nachodka taip pat yra svarbus prekybos mazgas – čia iš Japonijos į Rusiją importuojamos prekės iš laivų perkraunamos į geležinkelio vagonus, kuriais Transsibiro magistrale gabenamos į centrinius Rusijos regionus.

Istorija
--------

Nachodkos įlanką 1859 m. birželio 18 d. aptiko laivas „Amerika", kuriuo plaukė Rytų Sibiro generalgubernatorius N. Muravjov-Amurskij. Jo įsakymu įlankai buvo duotas vardas „Nachodka", rusų kalboje reiškiantis „radinys". Gyvenvietė įlankoje įkurta 1941 m. 1950 m. gavo miesto teises.

Sportas
-------

* FK Okean Nahodka (futbolas)
*Šis straipsnis apie upę. Apie ežerą skaitykite straipsnyje Nevėža.*

| Nevėža |
| --- |
|  Nevėža kelyje tarp Kurklių II ir Užušilių |
| **Ilgis** | 13,9 km |
| **Baseino plotas** | 31 km² |
| **Ištakos** | Nevėžos ež. |
| **Žiotys** | Virinta |
| **Šalys** | Lietuva |

**Nevėža** – upė Anykščių rajone, Virintos dešinysis intakas Šventosios upės baseine. Ilgis – 12 km, baseino plotas – 31 km², Suteka su Virinta 9,9 km nuo jos žiočių, prie Kurklių miestelio.

Nevėža prasideda Nevėžos ežere, pietinėje pakrantėje. Teka natūralia vingiuota vaga, pietvakarių kryptimi. Upėje yra rėvų, užvartų, užtvankų. Aukštupyje suformuoti Gabrėlų ir Užunevėžio tvenkiniai (yra Gabrėlų HE, buvusio malūno užtvanka). Daugumoje ji teka laukais, todėl pakrantėse reti medžiai ar krūmai, retkarčiais miškeliai, kitur plyti pievos.

Gyvenvietės prie Nevėžos: Gabrėlai, Užunvėžiai, Kurkliai II, Kurkliai. Hidrologinis kodas – 12210773,

Upėvardis *Nevė́ža* (1784 m. – *Niewiaza*) kildinamas nuo „ne-vėžys", t. y. „upė be vėžių". Kitas aiškinimas – nuo žodžio „nevežti", kadangi upės tėkmė yra lėta („nevaži", balt.\**nevēźā-*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vandens telkiniai. Nevėža
2. ↑  LR upių klasifikatorius
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 229–230
4. ↑  Mažiulis PKEŽ III 164–166
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Koka |
| --- |
| Kokos ir Napo santaka Puerto Fransisko Oreljanoje Kokos ir Napo santaka Puerto Fransisko Oreljanoje |
| **Ilgis** |  ? km |
| **Ištakos** | Kichosas ir Konsanga |
| **Žiotys** | Napas |
| **Šalys** | Ekvadoro vėliava Ekvadoras |

**Koka** (isp. *Río Coca*) – upė rytų Ekvadore; Napo kairysis intakas (Amazonės baseinas). Susidaro susiliejus Kichoso ir Konsangos upėms į pietryčius nuo Antisanos ugnikalnio, Andų rytiniuose šlaituose. Pradžioje teka šiaurės rytų kryptimi per Napo provinciją, toliau vingiuoja į rytus per Amazoniją, sudaro Napo-Sukumbijoso, Oreljanos-Sukumbijoso provincijų ribą. Vėliau pasuka į pietus ir teka Oreljanos provincija. Įteka į Napą ties Puerto Fransisko de Oreljana.

Dalis upės baseino įeina į Kajambės-Kokos gamtos rezervatą. Kokos aukštupyje yra itin vaizdingas San Rafaelio krioklys (aukštis 146 m).

1541 m. Kokos pakrantes tyrinėjo Gonsalas Pisaras, o 1542 m. nuo Kokos-Napo santakos savo kelionę per Amazonę pradėjo Fransiskas de Oreljana.
Koordinatės: 46°13′ š. pl. 60°36′ r. ilg.﻿ / ﻿46.217°š. pl. 60.600°r. ilg.﻿ / 46.217; 60.600

Kokaralas pažymėtas žaliai Arale
**Kokaralas** (kaz. *Көкарал* – 'Žalioji sala') – buvusi sala (dabar pakiluma) Aralo jūros šiaurinėje dalyje, Kazachstano teritorijoje. Anksčiau sala skyrė Ševčenkos įlanką nuo Aralo jūros. Buvęs plotas – 273 km². Aukštis iki 163 m (Dauto k.). Būdingos pusdykumės.

Džiūstant Aralo jūrai, 1969 m. Kokaralas virto pusiasaliu, o 1989 m. – sąsmauka, skiriančia Mažojo ir Didžiojo Aralo baseinus. 2005 m. įrengta Kokaralo užtvanka, sulaikanti vandenis Mažajame Arale.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 217
2. ↑  Материалы XI научного семинара „Чтения памяти К.М. Дерюгина", 44—64. Санкт-Петербургский университет (2009).
| Pistojait. *Città di Pistoia* |
| --- |
| *Katedros varpinė Duomo aikštėje* |
|  |
| 

PistojaPistoja

43°56′0″ š. pl. 10°55′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.93333°š. pl. 10.91667°r. ilg.﻿ / 43.93333; 10.91667﻿ (Pistoja)Koordinatės: 43°56′0″ š. pl. 10°55′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.93333°š. pl. 10.91667°r. ilg.﻿ / 43.93333; 10.91667﻿ (Pistoja) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Toskana Toskana |
| **Provincija** | Pistojos provincija |
|  |
| **Meras** | Renzo Berti |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 90 334  |
| **Plotas** | 236,77 km² |
| **Tankumas** (2011) | 382 žm./km² |
| **Altitudė** | 65 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 51100 |
| **Tel. kodas** | 0573 |
| **Tinklalapis** | www.comune.pistoia.it |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Apaštalas Jokūbas vyresnysis |

**Pistoja** (it. *Pistoia*) – miestas Italijoje, Toskanoje, Pistojos provincijos sostinė. Miestas yra apie 30 km į šiaurės vakarus nuo Florencijos. Per Pistoją teka Ombrone Pistojesė, Arno intakas.

Istorija
--------

Pistoja (lotyniškai galbūt *Pistorium* ar *Pistoriae*) buvo galų, ligūrų ir etruskų gyvenviečių centru, kol tapo Romos kolonija VI a. pr. m. e. šalia svarbaus Via Cassia kelio. Netoli buvo nužudytas demagogas Katilina ir jo sąmokslininkai. V. a. miestas buvo vyskupystės centras, o valdant lombardams - karaliaus miestu su keleta privilegijų. Pistojos klestėjimas prasidėjo 1177 m. kai ji pasiskelbė nepriklausomu miestu, pastatė sienas, daug religinių ir administracinių pastatų.

1254 m. Pistojos gibelinus (Šventosios Romos imperatoriaus šalininkus) nuvertė Florencijos gvelfai (popiežiaus šalininkai), kurie skilo į Baltuosius ir Juoduosius. Florencija valdė Pistoją visą XIV a. išskyrus trumpą laikotarpį, kai Castruccio Castracani ją užėmė Lukai, oficialiai aneksuota Florencijos ji buvo 1530 m.

1786 m. Pistojoje vyko svarbus jansenistų susirinkimas.

Dantė mini Pistoją *Dieviškojoje komedijoje* kaip Vanio Fuči, kurį sutiko Pragare gyvačių raizgalynėje keikiantį Dievą, gimtinė. Mikelandželas pistojiečius vadino Dangaus priešais.

Manoma, kad nuo Pistojos kilo pistoletų, kurie čia buvo gaminami nuo XVI a. pavadinimas. Dabar miestas žinomas ir dėl aplink esančių daigynų. Be to ji žinoma dėl gėlių turgų.

Žymūs vietiniai
---------------

* Enrico Betti
* Mauro Bolognini
* Giosuè Carducci
* Cino da Pistoia
* Klemensas IX
* Ippolito Desideri
* Christian Orlandi
* Massimo Freccia (Valdibure)
* Licio Gelli
* Marino Marini
* Giovanni Michelucci
* Filippo Pacini

Miestai partneriai
------------------

* Serbija Kruševacas, Serbija
* Prancūzija Po, Prancūzija, nuo 1975 m.
* Vokietija Citau, Vokietija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Apie Italijos miestą žr. Piza*.

| Pisa |
| --- |
| Pisa Pišo mieste Pisa Pišo mieste |
| **Ilgis** | 80 km |
| **Baseino plotas** | 4500 km² |
| **Ištakos** | Rošo ežeras |
| **Žiotys** | Narevas |
| **Šalys** | Lenkija |

**Pisa** (lenk. *Pisa*, vok. *Pissek, Galindefluss*) – upė Lenkijoje, Palenkės ir Varmijos Mozūrų vaivadijose. Dešinysis Narevo intakas. Išteka iš Rošo ežero Mozūrijos ežeryne prie Pišo miesto. Teka į pietus. Įteka į Narevą prie Novogrudo miesto. Dešiniajame krante stūkso Pisos miškas. Į upę įteka Vincentos ir Skrodos upės.

Etimologija
-----------

Upės, kaip ir Pišo miesto pavadinimas kilęs iš prūsų žodžio *pisa* – pelkė. Kryžiuočių ordinas upę vadino *Galinde*, pagal šalia gyvenusią galindų gentį. Ši upė nuo V a. pr. m. e. iki XIII a. skyrė baltų genčių galindų ir jotvingių gyvenamus plotus.

Literatūra
----------

* Jan Zduniak: Reiseführer Masuren und Umgebung. Kengraf, Kętrzyn 2002, S. 129, ISBN 83-89119-35-8;
* W. Brenda, D. Serafin Piskie ścieżki Rowerowe Informator Turystyczny, Urząd Miejski w Piszu.