recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 14°13′0″ š. pl. 3°29′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.21667°š. pl. 3.48333°r. ilg.﻿ / 14.21667; 3.48333

| Bandiagaros skardis (Dogonų žemė) |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

 |
| **Vieta** |  Malis |
| **Tipas** | Mišrus |
| **Kriterijus** | v, vii |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 516 |
| **Regionas**\*\* | Afrika |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 1989  (13 sesija) |
| 

Bandiagaros skardis šalies/regiono žemėlapyje

 |
|  **Vikiteka:** | Bandiagaros skardis |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Bandiagaros skardis** (pranc. *Falaise de Bandiagara*) – ilgas skardis, besidriekiantis Malio pietryčiuose, Mopčio regione, Bandiagaros miesto apylinkėse. Smiltainio skardis yra ~500 m aukščio ir yra nusitęsęs per 150 km. Skardžio galą žymi aukščiausia Malio vieta – Hombori Tondis (1115 m). Nuo skardžio šlaitų vietomis krenta kriokliai, papėdėje dunkso drėgnųjų savanų plotai.

Bandiagaros skardis žymus ne tik savo vaizdingais kraštovaizdžiais, bet ir tuo, kad jo pašlaitėje įsikūrusi savita tauta – dogonai. Seniausi šio krašto gyventojai buvo pigmėjai telemai ir tolojai. Jie skardžio šlaite įrengė urvus, savotiškas stačiakampes maisto saugyklas. XIV a. į šį kraštą įsiveržė dogonai ir palaipsniui asimiliavo telemus. Dogonai įsikūrė skardžio papėdėje, bet taip pat naudojo ir urvus.

1989 m. Bandiagaros skardis kaip unikalus kultūrinis bei gamtinis objektas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Dabar tai vienas svarbiausių turistinių objektų Malyje.

* SkardisSkardis
* Telemų gyvenvietėsTelemų gyvenvietės
* Tolojų urvaiTolojų urvai
* AtlikuonysAtlikuonys
* KrioklysKrioklys
|  Jukpai |
| --- |
| Jukpų šeima (Sulija, Venesuela)Jukpų šeima (Sulija, Venesuela) |
| Gyventojų skaičius | >15 tūkst. |
| Populiacija šalyse | Venesuelos vėliava Venesuela: 10 800Kolumbijos vėliava Kolumbija: 4760 |
| Kalba (-os) | jukpų, ispanų |
| Religijos | , prigimtinė tikyba |
| Giminingos etninės grupės | panariai, jarigiai, kiti karibai, t. p. motilonai (?) |
|  |
|  **Vikiteka:** | Jukpai |

**Jukpai** (*yukpa*), t. p. ***jukai, jupai, motilonai*** – karibų kilmės indėnų tauta, gyvenanti šiaurės rytų Kolumbijoje bei šiaurės vakarų Venesueloje, Siera de Pericho kalnuose. Populiacija – apie 15 tūkst. žmonių. Jukpų kalba (*yukpa ywonkʉ*) priklauso karibų šeimai, taip pat kalba ispaniškai. Laikosi prigimtinės tikybos.

Jukpai skirstosi į gimininius klanus (vienas jų – chaprerijai – galimai yra asimiliuota barių dalis). Iki XX a. ryšių su europiečiais vengė (1836–1915 m. su jais nuolat kovojo).

Verčiasi rankiojimu, kapline-lydimine žemdirbyste (kukurūzai, saldieji manijokai, kolokazija, jamsai, bananai, cukranendrės, tabakas), tai pat medžiokle, žvejyba. Vyrai užsiima pynimu, puodų lipdymu, moterys – verpimu, audimu.

Kiekviena šeima gyvena atskirai 1–3 namuose (stačiakampiuose, dvišlaičiais stogais). Taip pat stato laikinas pastoges. Vilki namuose austus medvilninius rūbus (tunikos pavidalo marškiniai vyrams, sijonai moterims).

Jukpų bendruomenę valdo vadas ir kelių rangų šamanai (toimara – kunigas, tuano – gydytojai). Šamanizmu užsiima ir moterys, ir vyrai. Santuoka matrilokalinė, leidžiama poligamija. Jukpų kultūrą paveikę krikščionių misionieriai.

Galerija
--------

* Jukpų šokėjosJukpų šokėjos
* Jukpų vaikaiJukpų vaikai
* Jukpės parduoda rankdarbiusJukpės parduoda rankdarbius
* Jukpų klano vadasJukpų klano vadas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Юпа*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tolimosios Šiaurės regionas*Région de l'Extrême-Nord Far North Region* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kamerūno vėliava Kamerūnas |
| **Administracinis centras** | Marua |
| **Departamentų skaičius** | 6 |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 3 002 797 |
| **Plotas** | 34 246 km² |
| **Tankumas** (2005) | 88 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CM-EN |

**Tolimosios Šiaurės regionas** (pranc. *Région de l'Extrême-Nord*, angl. *Far North Region*) – administracinė teritorija šiaurės Kamerūne. Ribojasi su Šiaurės regionu pietuose, su Nigerija vakaruose, su Čadu rytuose. Administracinis centras – Marua.

Geografija
----------

Didžiąją dalį teritorijos užima Čado lyguma, kurios vidutinis aukštis yra 280 m. Žemiausią dalį sudaro Diamarės lyguma su iškilusiais atlikuonimis. Nigerijos pasienyje iškilę Mandaros kalnai, regione pasiekiantys 1442 m aukštį (Turu k.). Dalis provincijos upių priklauso Nigerio (Benuė) baseinui: Majo Kebis, Majo Lutis ir jų intakai. Kitos upės (Logonė, Šaris) priklauso Čado ežero baseinui. Šis ežeras telkšo pačioje regiono šiaurėje, tačiau nuolat senka. Taip pat Čado pasienyje yra nemažas Fiangos ežeras. Būdingas sausųjų savanų kraštovaizdis, paplitęs dykumėjimo reiškinys. Įsteigti Vazos, Kalamalu nacionaliniai parkai.

Gyventojai
----------

provincijos etninės grupės
Regionas apima dvi kultūrines Afrikos zonas – Kanem-Bornu šiaurėje ir Adamavos pietuose. Šiaurinėje dalyje vyrauja bagarai (arabai), susimaišę su smulkiomis čadines kalbas vartojančiomis tautelėmis – kotokais, makariais, budumais ir kt. Yra kanurių (kalbančių Sacharos grupės kalba).

Adamavos kultūrinėje zonoje didesniąją gyventojų dalį sudaro fulbiai, dažniausiai susimaišę su kitomis etninėmis grupėmis. Pietuose ir vakaruose gyvena Adamavos tautos – tupuriai, mundangai, masai ir daug kitų. Čadinių kalbų tautoms priklauso musgumai, mandarai, madžerai, kapsikiai ir kt. Ypač didelė kalbinė įvairovė yra į pietus nuo Mandaros kalnų. Didžioji dauguma gyventojų išpažįsta islamą (sunitai), likusieji daugiausia krikščionys.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Regionas padalintas į 6 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):

* Diamarės departamentas (Marua)
* Logonės ir Šario departamentas (Kuseris)
* Majo–Danajo departamentas (Jagua)
* Majo–Kanio departamentas (Kaelė)
* Majo–Savos departamentas (Mora)
* Majo–Canagos departamentas (Mokolas)

|  |  |
| --- | --- |
|  **Kamerūno regionai** |  |
| Adamava | Centrinis | Pakrantė | Pietūs | Pietvakariai | Rytai | Šiaurė | Šiaurės Vakarai | Tolimoji Šiaurė | Vakarai |
| Bandabergasangl. *Bundaberg* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

BandabergasBandabergas

24°51′00″ p. pl. 152°21′0″ r. ilg.﻿ / ﻿24.85000°š. pl. 152.35000°r. ilg.﻿ / 24.85000; 152.35000﻿ (Bandabergas)Koordinatės: 24°51′00″ p. pl. 152°21′0″ r. ilg.﻿ / ﻿24.85000°š. pl. 152.35000°r. ilg.﻿ / 24.85000; 152.35000﻿ (Bandabergas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+10) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Valstija** | Kvynslandas Kvinslandas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1870 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 70 921  |
| **Plotas** | 305,7 km² |
| **Tankumas** (2018) | 232 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Bandabergas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Bándabergas |

**Bandabergas** (angl. *Bundaberg*) – miestas šiaurės rytų Australijoje, Kvinslande. Įsikūręs 385 km į šiaurę nuo Brisbano, 15 km nuo Koralų jūros kranto, prie Berneto upės. Praeina Brisbano–Kernso geležinkelis, yra oro uostas bei jūrų uostas (išvežamas daugiausia cukrus). Vystoma medienos apdirbimo, laivų statybos, žemės ūkio mašinų, cukraus pramonė, miestas garsėja tradicinio Bandabergo romo gamyba. Plėtojamas turizmas: kelionės į Didįjį Barjerinį rifą, Ledi Eliot, Ledi Masgreiv salas, apylinkėse yra keli nacionaliniai parkai. Vyksta tropinių vaisių mugės.

Istorija
--------

XIX a. vid. krašte ėmė kurtis gyvulių augintojai. 1867–1870 m. pradėjo steigtis gyvenvietė, 1872 m. atidarytas pirmasis Australijoje cukraus fabrikas. 1913 m. Bandabergui suteiktos miesto teisės.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. 
4. ↑
5. ↑  *Bundaberg*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 54°42′37″ š. pl. 24°13′36″ r. ilg.﻿ / ﻿54.71028°š. pl. 24.22667°r. ilg.﻿ / 54.71028; 24.22667

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia.*

|  Vilūnų šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Kaišiadorių |
| **Savivaldybė** | Kaišiadorių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vilūnai |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1810 m. |

**Vilūnų šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vilūnų kaime, 0,5 km į rytus nuo kelio  **129**  Antakalnis–Jieznas–Alytus–Merkinė .

Istorija
--------

Vilūnuose 1810 m. Tadas Orvidas pastatė akmenų mūro unitų bažnyčią. 1822 m. Rusijos imperijos valdžia uždraudė Vilūnuose gyventi unitų dvasininkui, nes netoliese, Kruonyje, buvo stačiatikių cerkvė. 1839 m. panaikinus bažnytinę uniją, bažnyčia perduota stačiatikių dvasininkijai, kuri čia įrengė cerkvę. Tik 1922 m. bažnyčia atiduota katalikams.

1923 m. įkurta parapija. Pirmojo klebono Juozapo Pužyckio rūpesčiu cerkvė pertvarkyta į bažnyčią, pastatyta medinė zakristija. 1960 m. kunigo Igno Milašiaus iniciatyva iš abiejų pusių pristatyta akmenų mūro zakristija.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu ant stogo. Šventorių juosia medinių stulpelių tvora. Jame stovi medinis kryžius.

Galerija
--------

* 
* 
* Bažnyčia 2014 m.Bažnyčia 2014 m.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Culex pipiens** |
| --- |
| Paprastasis uodas (*Culex pipiens*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Dvisparniai  *( Diptera)* |
| Pobūris: | Uodiniai dvisparniai  *( Nematocera)* |
| Šeima: | Tikrieji uodai  *( Culicidae)* |
| Gentis: | *Culex*  *( Culex)* |
| Rūšis: | Paprastasis uodas  *( Culex pipiens)* |

 |
| Binomas |
| ***Culex pipiens***Linnaeus, 1758 |

**Paprastasis uodas** (*Culex pipiens*) – tikrųjų uodų (*Culicidae*) šeimai priklausanti vabzdžių rūšis, paplitusi Europoje.

Kūno ilgis iki 6 mm. Kojos 1,5 karto ilgesnės už kūną. Patelės minta žinduolių (žmonių, galvijų, arklių) krauju. Lervas veda stovinčio vandens telkiniuose (~100 kiaušinėlių). Per 24-36 valandas išsirita lervos, gyvena vandenyje. Po 7-10 dienų pereina į lėliukės stadiją, kurioje išbūna 2-4 dienas. Optimali veisimosi temperatūra 20-25 °C. Suaugęs uodas priklausomai nuo temperatūros gyvena nuo 10-14 dienų iki 3-5 savaičių.

Lietuvoje labai dažnas. Aktyvus šiltuoju metu laiku. Veisiasi ežeruose, balose, grioviuose ir kituose stovinčio vandens telkiniuose. Maliarijos neperneša, nes šiai čia vystytis per žema temperatūra.

*Culex* genties uodų lervos
*Šis straipsnis apie senovės baltų žemę. Šiaulių žeme XVIII a. pabaigoje dar trumpai vadinta Šiaulių apskritis*

| Baltų žemė:Šiauliai |
| --- |
|  |
| Šalis | Lietuva (Žemaitija) |
| Tautos | žemaičiai |
| Laikotarpis | XIII a. |
| Miestai | Businė, Ceila, Dubysa |
| Prijungta prie | Lietuvos |
|  |
|  |

**Šiaulių žemė** – senovės Lietuvos sritis. Vakaruose siekė Knituvą, pietuose – dykrą, buvusią tarp Tendžiogalos ir Dubysos žemupio, rytuose – Upytės žemę, šiaurėje – Žiemgalą.

Istorija
--------

Žemė minima Livonijos ordino 1254 m. dokumente, kuriuo Livonijos ordinas ir Rygos arkivyskupas pasidalijo užkariautas žemes. XIV a. Šiaulių žemę mini Vartbergės kronika, taip pat Henekės kronika (kaip *terra Sauleorum*). 1348 m. kronikininkas Henekė aprašo kryžiuočių žygį ir nurodo, kad Šiaulių žemė buvo tarp Mūšos aukštupio ir Dubysos. Čia stovėjo svarbiausios Šiaulių žemės pilys – Businė, Ceila, Dubysos pilis.

Istoriko Gudavičiaus teigimu remiantis toponimais, Šiaulių žemę XIII a. valdė Bulaičiai, kurių žinomi trys kunigaikščiai – Vismantas, Edivilas ir Sprudeika. Tarp jų Vismantas turėjo žmoną Mortą, kurią vėliau atėmė Mindaugas ir padarė savo žmona.

XVI a. Šiaulių žemės teritorijoje įsikūrė Šiaulių valsčius, vėliau – Šiaulių pavietas.

Šaltiniai
---------

* *Šiaulių žemė*. Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija, T. 3 (R–Ž). Vilnius, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1971, 393 psl.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RBaltų gentys ir žemės |
| --- |
|  |
| Latgaliai | 
Jersika · Atzelė · Talava · Idumėja · Kuoknesė · Lotigola · Imera  |  |
|  |
| Sėliai | 
Sėla · Medenė · Peluonė · Maleisinė · Tovrakstė |
|  |
| Žiemgaliai | 
Duobė · Duobelė · Silenė · Sparnenė · Tervetė · Upmalė · Žagarė (Raktė) |
|  |
| Žemaičiai | 
Gaižuva · Karšuva · Knituva · Kulenė · Milžava · Šiauliai · Medininkai · Upytė |
|  |
| Aukštaičiai | 
Deltuva · Lietuva · Nalšia · Neris · Alsia |
|  |
| Kuršiai | 
Pilsotas · Mėguva · Ceklis · Duvzarė · Žemė tarp Srundos ir Žiemgalos · Piemarė · Bandava · Ventava · Vanema |
|  |
| Skalviai | 
Skalva · Lamata |
|  |
| Prūsai | 
Semba · Notanga · Varmė · Nadruva · Barta · Galinda · Pagudė · Pamedė · Sasna · Liubava · Kulmas |
|  |
| Jotvingiai | 
Dainava · Sūduva · Berestija · Palekiai |
|  |
| Kiti baltai | 
Dniepro baltai · Rytų galindai · Pomeranijos baltai |

 |
| **Gediminas Motuza Matuzevičius** |
| --- |
| Gimė | 1946 m. rugpjūčio 24 d. (76 metai)Vilnius |
| Tėvai | Boleslovas Adomas Motuza Matuzevičius |
|  |
| Veikla | geologas |
| Organizacijos | Vilniaus universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | fizinių mokslų daktaras |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Gediminas Motuza Matuzevičius** (1946 m. rugpjūčio 24 d. Vilnius) – Lietuvos geologas, fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

Tėvas Boleslovas Adomas Motuza Matuzevičius, sesuo Elga Boči. 1968 m. baigė Vilniaus universitetą. 1973 m. geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas. 2002 m. Lenkijos mokslų ir menų akademijos užsienio narys.

1973–1982 m. Lietuvos geologijos valdybos Kompleksinės geologijos ekspedicijos būrio viršininkas, 1982–1984 m. – Mozambiko nacionalinės direkcijos petrografas–konsultantas, 1984–1991 m. Geologijos instituto Regioninės geologijos skyriaus vadovas, 1991–1998 m. Lietuvos geologijos tarnybos direktorius, 1998–2000 m. Geologijos instituto Giluminės geologijos skyriaus vadovas, 2000–2002 m. AB „Geonafta" Geologijos skyriaus viršininkas.

Nuo 1994 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2004 m. Geologijos ir mineralogijos katedros vedėjas; nuo 2006 m. profesorius. 1989-1991 m. Lietuvos geologų sąjungos pirmininkas.

Mokslinė veikla
---------------

Tiria Lietuvos kristalinio pamato sandarą, raidą, naudingąsias iškasenas, smūginius kraterius. Sudarė Pietų Lietuvos ir Lietuvos kristalinio pamato (M 1:400 000]] 1980 m. ir 2003 m.), atskirų Norvegijos plotų geologijos žemėlapius. Tarptautinių giluminio seisminio zondavimo eksperimentų Lietuvoje vienas organizatorių. Ištyrė Varėnos geležies rūdos telkinių juostą, Šklėrių vario ir molibdeno rūdinę apraišką Lietuvos pietuose, Mizarų ir Veprių meteoritinius kraterius. Dalyvavo Mozambiko šiaurinės dalies geologijos kartografavimo darbuose, mokslinėse ekspedicijose Pamyre, Jakutijoje, Čilėje, Afganistane.

Dalyvavo kuriant televizijos filmus „Domeikos sindromas" (2002 m.) ir „Lietuvio genas" (2008 m.).

Bibliografija
-------------

* Tarp Ruvumos ir Maputu, kelionių knyga, 1988 m.
* Magminių ir mefamorfinių uolienų petrologija, vadovėlis, 2006 m.
* Iš kur atėjome, monografija, 2008 m.
* Kaip veikia Žemė. Geologijos pagrindai, 2013 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Gaigalas. *Gediminas Motuza Matuzevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 532 psl.
Filipas Zimbardo
**Filipas Zimbardo** (angl. *Philip Zimbardo*; 1933 m. kovo 23 d.) − JAV psichologas, nuo 1968 m. – Stanfordo universiteto profesorius.

Labiausiai žinomas dėl Stanfordo kalėjimo eksperimento, Drovumo klinikos steigėjas, daugelio knygų autorius, iš kurių labiausiai žinoma – „Psychology and life" (Psichologija ir gyvenimas). Aktyviai dalyvavo psichologijos populiarinimo procese, dalyvaudamas programų cikle „Discovering Psychology". 2002 m. buvo Amerikos Psichologų Asociacijos (American Psychology Association) prezidentu.[1]

1954 m. gavo bakalauro diplomą Bruklino koledže, po metų – magistro diplomą Jeilio universitete. Tame pačiame universitete 1959 m. gavo daktaro laipsnį. 1960–1967 m. dėstė Jeilio, Kolumbijos, Barnardo koledže bei Niujorko universitetuose.

Filipas Zimbardo domėjosi įvairiomis psichologijos sritimis, ypač socialine psichologija, tyrinėjo drovumą. Darbo efektai aprašyti įvairiuose straipsniuose bei knygoje „Shyness: What it is, What to do about it" (Drovumas: Kas tai? Ką su juo daryti?). Jis taip pat įkūrė Drovumo kliniką prie Pacific Graduate School of Psychology Palo Alto mieste.

Be to, savo darbuose daug dėmesio skiria blogio, terrorizmo ir dehumanizacijos psichologijai. Šie jo tyrimai yra aprašyti 2007 m. išleistoje knygoje „The Lucifer Effect: Understanding How Good People Turn Evil" (Liuciferio Efektas: Kaip geri žmonės tampa blogais) bei specialiame internetiniame puslapyje, skirtame šiems tyrimams.

Šaltiniai
---------

1. ↑  APA internetinė svetainė, APA prezidentų sąrašas.

Nuorodos
--------

* Oficialus Philip Zimbardo tinklalapis
* Liuciferio efektui skirtas internetinis tinklalapis
| **Gediminas Tamošiūnas** |
| --- |
| Gimė | 1927 m. birželio 27 d. |
| Mirė | 2004 m. sausio 1 d. (76 metai) |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailininkas tapytojas, skulptorius, Lietuvos laisvės kovų dalyvis |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" medalis |

**Gediminas Tamošiūnas** (g. 1927 m. birželio 27 d. Rokiškyje – 2004 m. sausio 1 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkas tapytojas, skulptorius, Lietuvos laisvės kovų dalyvis.

Biografija
----------

1938-1944 m. mokėsi Kauno Aušros berniukų gimnazijoje. 1940-1944 m. lankė Kauno jaunojo žiūrovo teatro dramos studiją, vėliau – scenografijos studijas pas V. Norkų, dailės studijas – pas V. Minkevičių. 1961-1970 m. Šiaulių dramos teatro scenografas, nuo 1970 m. įvairių gamyklų dailininkas.

1988 m. vienas iš Tremtinio klubo Šiauliuose įkūrimo iniciatorių.

Kūryba
------

Sukūrė skulptūrą „Minties šviesa" Šiauliuose, paminklą pasipriešinimo ir genocido aukoms atminti Kančia ir viltis Ginkūnų kapinėse (1995 m.), dekoratyvinių medžio mozaikų, freskų, vitražų. Surengė apie trisdešimt autorinių tapybos darbų parodų.

Įvertinimas
-----------

* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" medalis

Šaltiniai
---------

1. ↑   Gediminas Tamošiūnas. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
| **Gediminas Vasiliauskas** |
| --- |
|  |
| Gediminas Vasiliauskas |
| Gimė | 1963 m. birželio 2 d. (59 metai)Naugardiškėje, Kauno raj. |
| Tėvas | Kazimieras Vytautas Vasiliauskas |
| Motina | Danguolė Stasė Vasiliauskienė |
| Sutuoktinis (-ė) | išsiskyręs |
| Vaikai | Ugnė, Kristė |
|  |
| Organizacijos | AB „Kauno energija" |
| Pareigos | šilumos tinklų tarnybos inžinierius |
| Partija | LVŽS |
|  |
| Alma mater | Kauno politechnikumas,Vilniaus universitetas |

**Gediminas Vasiliauskas** (g. 1963 m. birželio 2 d. Naugardiškėje, Kauno rajone) – inžinierius, Kauno miesto politikas, Kauno lengvosios atletikos federacijos prezidentas, visuomeninės organizacijos „Vieningas Kaunas" valdybos narys.

2016 m. vienmandatėje rinkimų apygardoje išrinktas į LR Seimą.

Biografija
----------

Vaikystė ir pirmieji aštuoneri mokslo metai prabėgo Garliavoje. 1970–1974 m. mokėsi Garliavos 1–ojoje vidurinėje, 1974–1978 m. – 2–ojoje vidurinėje mokyklose.

1978–1982 m. mokėsi Kauno politechnikume, įgijo techniko statybininko kvalifikaciją. Toliau tarnavo sovietinėje armijoje, desantininkų dalinyje Kaune.

1985–1990 m. studijavo Vilniaus universitete, įgijo ekonomisto kvalifikaciją.

1985–1998 m. įmonėje Kauno šilumos tinkluose dirbo šilumos įvadų šaltkalviu. 1998–2007 m. dirbo AB „Kauno energija". 2005–2007 m. ėjo AB „Kauno energija" profesinės sąjungos pirmininko pareigas. 2009–2016 m. – AB „Kauno energija" šilumos tinklų tarnybos inžinierius.

2007–2009 m. stambioje užsienio kapitalo bendrovėje UAB „Water Ser" ėjo Kauno regiono direktoriaus pareigas.

2002–2006 m. buvo Kauno krepšinio lygos viceprezidentas ir valdybos narys. 2005–2009 m. – Lietuvos lengvosios atletikos federacijos teisėjas (teisėjavo lengvosios atletikos 2005 ir 2009 m. Europos jaunimo čempionatuose Kaune, V. Aleknos organizuotuose pajėgiausių pasaulio diskininkų turnyruose, Lietuvos čempionatuose). 2011–2016 m. – Kauno lengvosios atletikos federacijos prezidentas.

Nuo 2012 m. yra visuomeninės organizacijos „Vieningas Kaunas" valdybos narys, nuo 2015 m. – Kauno miesto savivaldybės tarybos narys, Sporto, turizmo ir laisvalaikio komiteto pirmininkas.

Išsiskyręs, buv. žmona Irma, dukros – Ugnė, Kristė. Moka anglų, rusų kalbas. Pomėgiai: sportas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Vieningas Kaunas" narys Gediminas Vasiliauskas Archyvuota kopija 2016-11-07 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2 3 4 5 6  *Gediminas Vasiliauskas* Archyvuota kopija 2022-01-23 iš Wayback Machine projekto.. Kas yra kas Lietuvoje 2018. Nuoroda tikrinta 2021-11-20.
3. ↑  „Naujojo Seimo nariai: kas jie tokie?". 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2021-11-20.

Nuorodos
--------

* Biografija (*vrk.lt*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Gigantotermija** (angl. *gigantothermy*) – reiškinys biologijoje ir paleontologijoje, kai stambūs, didelės kūno masės gyvūnai lengvai išlaiko pastovią aukštą kūno temperatūrą, kas yra žymiau sunkiau smulkiems gyvūnams, kadangi šie turi didesnį kūno paviršiaus ploto ir kūno masės santykį. Didelis gyvūnas turi santykinai daugiau kūno medžiagos giliau nuo kūno paviršiaus, todėl jis lėčiau praranda kūno sukauptą šilumą (bet taip pat ir lėčiau įšyla).

Šis reiškinys svarbus stambiems ektoterminiams gyvūnams, pvz. stambiems vėžliams, dinozaurams bei dabar išnykusiems vandens ropliams, tokiems kaip ichtiozaurai ir mozazaurai, stambioms žuvims (pvz. didysis baltasis ryklys). Ektoterminiai gigantotermai savo kūno temperatūra ir metabolizmo sparta panašūs į endoterminius gyvūnus.

Taip pat skaityti
-----------------

* Bergmano taisyklė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Phuketasเมืองภูเก็ต |
| --- |
|        |
| *Portugalų kolonijinių laikų pastatas Phukete* |
|  |
| 

PhuketasPhuketas

7°52′0″ š. pl. 98°24′0″ r. ilg.﻿ / ﻿7.86667°š. pl. 98.40000°r. ilg.﻿ / 7.86667; 98.40000﻿ (Phuketas)Koordinatės: 7°52′0″ š. pl. 98°24′0″ r. ilg.﻿ / ﻿7.86667°š. pl. 98.40000°r. ilg.﻿ / 7.86667; 98.40000﻿ (Phuketas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Tailando vėliava Tailandas |
| **Provincija** | Phuketo provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 75 573  |
|  |
|  **Vikiteka** | Phuketas |

**Phuketas** (taj. เมืองภูเก็ต) – miestas pietų Tailande, Andamanų jūroje esančios Phuketo salos pietuose, prie Phuketo įlankos. Provincijos centras. ~60 tūkst. gyventojų.

Miesto statusas (*Thesaban nakhon*) Phuketui suteiktas 2004 m. vasario 13 d. Svarbus turistinis šalies centras. Mieste išlikę portugalų kolonijinės architektūros pastatų.

Pagrindinė religija - budizmas. Budistų šventyklos Phuketo mieste pritraukia vietinius ir užsienio turistus. Palei gatves galima išvysti hinduistų šventyklas su dievybės Ganešo ir dievybės Brahmos paminklais.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Afrikos lengvieji pėstininkai** (pranc. *Infanterie Légère d'Afrique*) – Prancūzijos armijos dalinių, priskirtų Afrikos armijai, kategorija 1832-1977 m. Pirmieji šios rūšies batalionai buvo sudaryti iš nuteistų kariškių, surinktų iš visų Prancūzijos armijos šakų, kurie atliko savo bausmes karo kalėjimuose, bet dar turėjo atitarnauti likusį karo tarnybos laiką. Tuo metu buvo priimta tokius asmenis negrąžinti į buvusios tarnybos vietą, kur jie galėjo trikdyti drausmę ar žiauriai elgtis su tarnybos draugais. 

Pirmieji du Afrikos lengvųjų pėstininkų batalionai buvo suformuoti 1832 m. ir skirti tarnybai Alžyre. Šiuose daliniuose, ironiškai vadintuose pranc. *les Joyeux* ('linksmuoliai'), buvo palaikomi geležinė drausmė, ir jie buvo daugiausia naudojami kelių tiesimui ir panašiems darbams. Prireikus jie dalyvavo ir karo veiksmuose Afrikoje, Indokinijoje ar pačioje Prancūzijoje (Pirmojo pasaulinio karo metais). Prieš prasidedant Antrajam pasauliniam karui trys batalionai šių pėstininkų buvo pasiųsti Prancūziją statyti įtvirtinimų, 1940 m. balandžio mėnesį buvo perginkluoti ir kariavo iki Prancūzijos pralaimėjimo.

Afrikos lengvųjų pėstininkų karininkai bei dalis seržantų būdavo kariškiai, komandiruoti iš kitų pulkų. Daugelis seržantų būdavo ankstesnieji „linksmuoliai", atitarnavę savo privalomąjį dalį Afrikos lengvuosiuose pėstininkuose ir nutarę pasilikti juose toliau tarnauti.
Imbieras, laikomas vienu afrodiziakų
**Afrodiziakai** (gr. ἀφροδισιακόν) – senovės graikų grožio ir meilės deivės Afroditės vardu pavadintos įvairios augalinės ir gyvūninės kilmės medžiagos, skatinančios lytinį potraukį, aktyvumą bei potenciją. Beveik kiekvienos tautos tautosakoje esama „meilės gėrimų", kurie neva žadina aistrą. Kartais afrodiziakais vadinami apskritai lytiniai dirgikliai (intymios vietos, feromonai ir kt.).

Dabartinis mokslas dar nėra aiškiai įrodęs, kad vieni ar kiti tariami afrodiziakai iš tikrųjų turi poveikį, skatinantį lytinį potraukį ir potenciją. Galimas dalykas, kad afrodiziakai turi placebo poveikį – jie veikia dėl to, kad žmogus yra įsitikinęs. Vaistai (viagra, levitra ir cialis) vartojami esant erekcijos sutrikimams. Jie neskatina seksualinio potraukio ir jų nereikėtų vartoti, jeigu jis yra nepakankamas. Alkoholis, marichuana veikia tik kaip dorovinio elgesio slopintojai. Kantaridės arba kitaip žinoma ispaniškoji muselė, kurias galima įsigyti miltelių pavidalu. Pastarųjų šalutiniai efektai yra nemalonūs ir pavojingi sveikatai. Alkaloidai, gaunami iš johimbino iš Afrikoje augančio johimbo medžio žievės gali turėti stimuliuojantį poveikį, tačiau tik didelėmis, žmogaus organizmui nuodingomis dozėmis. Panašiai ir su bufoteninu, kuris gaunamas iš tikrųjų rupūžių nuodų. Gali sukelti stiprų apsinuodijimą. Peruvinė pipirnė, gulsčioji ragužė, dviskiautis ginkmedis ir imbieras išskiriami kaip vieni iš augalų, kurie gali turėti afrodiziakinį poveikį, tačiau atliktų tyrimų kol kas nepakanka jų veiksmingumo pagrindimui.

Etimologija
-----------

Afrodiziakas yra graikiškos kilmės žodis, siejamas su senovės graikų meilės deivės Afroditės vardu. XX a. tarpukariu lietuvių kalboje afrodiziakai vadinosi ***gašlinamieji vaistai***.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Lehmiller, Justin J. (12 October 2017). *The psychology of human sexuality* (Second ed.). Hoboken, NJ. ISBN 9781119164708. OCLC 992580729.
2. 1 2  „Aphrodisiac". *Britannica*. Nuoroda tikrinta 2022-07-20.
3. ↑  West E, Krychman M (October 2015). „Natural Aphrodisiacs-A Review of Selected Sexual Enhancers". *Sex Med Rev* **3** (4): 279–288. PMID 27784600. doi:10.1002/smrj.62.
4. ↑  aphrodisiac Etymonline.com (tikrinta 2023-07-09).
5. ↑  Afrodiziakas. Lietuviškoji enciklopedija, VIII t. Vilnius: „Spaudos Fondas", bendradarbiaujant su Lietuvių Katalikų Mokslo Akademija, 1940. T. 8: F. B. A.–Ginhac, XII p. 1058 psl.
| **Ag m/42** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | savitaisis šautuvas |
| **Variantai** | *Hakim* (Egiptas), *Gram*, *Inskjutningsvapen 1110* |
| **Konstruktorius** | Erik Eklund |
| **Šalis** | Švedija |
| **Sukurtas** | 1941 |
| **Naudotas** | 1942 - ~1960 |
| **Naudotojai** | Švedija, Egiptas (Hakim) |
| **Kalibras, mm** | 6,5 |
| **Šovinys, mm** | 6,5x55 mm |
| **Svoris, kg** | 4,74 (tuščio) |
| **Ilgis, mm** | 1214 |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 622 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 745 |
| **Taikymo tolis, m** | 700 |
| **Dėtuvė** | 10 |

**Ag m/42**, kitaip *AG42*, *AG-42* ar *Ljungman* (šved. *Automatgevär m/42*) – švediškas savitaisis šautuvas, nuo 1942 m. iki 7-ojo dešimtmečio naudotas Švedijos armijos.

Šautuvą 1941 m. sukonstravo Erikas Eklundas iš kompanijos *AB C. J. Ljungmans Verkstäder* (Malmė, Švedija). Juos gaminti 1942 m. ėmė kompanija *Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori* (Eskilstuna, Švedija). Švedijos armijai buvo pagaminta apie 30 000 Ag m/42. Tačiau šis šautuvas nebuvo pagrindinis Švedijos armijos šautuvas, juo buvo 6,5 mm pertaisomas šautuvas *Mauser m/96*.

Po kurio laiko buvo aptikti kai kurie šautuvo trūkumai (pvz. dujų vamzdelio rūdijimas), todėl 1953–1956 Švedijos armijos šautuvai Ag m/42 buvo modernizuoti ir pavadinti *Ag m/42B*. Modernizaciniai pakeitimai:

* panaudotas nerūdijančio plieno dujų vamzdelis
* patobulintas taikiklis
* guminis išmetamų tūtelių kreiptuvas
* nauja dėtuvė
* naujas grūstuvas.

Šautuvus Ag m/42B tik 7-ajame dešimtmetyje pakeitė Ak 4.

Švediškas šautuvas Ag m/42B tapo pagrindu 7,92 mm Egipto šautuvui *Hakim*. Švedija pardavė Egiptui Ag m/42B gamybos įrangą. Po kurio laiko Egiptas Hakimą perdirbo 7,62×39 mm R šoviniui, naujas ginklas buvo pavadintas *Rašid* (angl. *Rashid* ar *Rasheed*)

Konstrukcija
------------

Ag m/42 naudoja 6,5×55 mm šovinius, kurie dedami į 10 šovinių išimamą dėtuvę. Paprastai šį šautuvą užtaisydavo ne įstatydami naują dėtuvę, o įstumdami šovinius iš 5 šovinių apkabos.

Nuorodos
--------

* The development of the Ljungman semi – automatic rifle Ag m/42
* Self-Loading Rifles. Ag 42 (Ljungman Semi-Auto Rifle)
* Ljungman AG-42 / AG-42B self – loading rifle (Sweden) Archyvuota kopija 2004-10-12 iš Wayback Machine projekto.
Paminklo broliams Biržiškoms ir jų tėvams atminti Viekšniuose fragmentas, 2005 m.
**Antanas Biržiška** (1855 m. sausio 29 d. Lapkasiuose, dab. Tauragės raj. – 1922 m. spalio 11 d. Viekšniuose) – Lietuvos gydytojas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Kilęs iš žemaičių bajorų Biržiškų giminės. Tėvas Leonardas Biržiška (1809–1902) dalyvavo 1831 m. sukilime. Vedęs Anatoliją Skinderytę (1823–1897), susilaukė sūnų Antano, Hiliaro, Jono ir Juozo. Senelis Mykolas Biržiška dalyvavo priimant 1791 m. gegužės 3 d. Konstituciją, kitas senelis Jonas atstovavo „mažąją broliją" prieš magnatų Pilsudskių siekį apriboti jos teises.

Brolis Jonas (1851–1920), taip pat gydytojas, 1870 m. aukso medaliu baigė Šiaulių gimnaziją, studijavo mediciną Peterburgo ir Maskvos universitetuose. Nuo 1877 m. gyveno ir dirbo Sibire, praktiškai nutraukęs ryšius su Lietuva. Jo sūnus Konradas dalyvavo PPS veikloje, su Juzefu Pilsudskiu dalyvavo traukinių apiplėšimuose. Už tai Varšuvos teismo nuteistas sunkiųjų darbų kalėjimo ir ištremtas į Sibirą, iš kur 1920 m. pakeliui į Lietuvą, mirė Rusijoje.

1875 m. baigė Šiaulių gimnaziją, nuo penktos klasės pats iš pamokų išsilaikydamas. 1875–1880 m. studijavo mediciną Maskvos universitete, buvo kviečiamas pasilikti jame tęsti mokslo ir dėstytojauti, tačiau atvyko į Viekšnius ir užsiėmė gydytojo praktika.

1910 m. jo namuose policija atliko kratą, ieškodama neva sūnų įrengtos spaustuvės. Savo biblioteką paliko Kauno medicinos draugijai, o jo namuose Viekšniuose buvo įrengtas muziejus.

1880 m. vedė muzikę ir mokytoją Elzbietą Rodzevičiūtę (1858–1938). Sūnūs Mykolas, Vaclovas ir Viktoras Biržiškos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Biržiška*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. - 236 psl.
| **Antanas Bosas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1955 m. birželio 10 d. (67 metai)Tarybų Sąjunga Syktyvkaras, Komija, Rusijos TFSR |
| Sutuoktinis (-ė) | Daina Bosas |
| Vaikai | Indrė, Tomas, Urtė Magdalena |
|  |
| Veikla | verslininkas, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Nepriklauso jokiai politinei partijai |
|  |
| Alma mater | Kauno politechnikos institutas |

**Antanas Bosas** (g. 1955 m. birželio 10 d. Syktyvkare, Komija) – lietuvių verslininkas, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1958 m. su tėvais iš tremties grįžo į Lietuvą. 1962–1973 m. mokėsi ir baigė Klaipėdos 1-ąją vidurinę mokyklą-internatą. 1973–1978 m. studijavo ir baigė Kauno Antano Sniečkaus politechnikos instituto Mechanikos fakulteto šaldytuvų ir kompresorių specialybę, įgijo inžinieriaus mechaniko kvalifikaciją. 2000 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete apsigynė socialinių mokslų daktaro laipsnį.

1978–1982 m. Klaipėdos laivų statyklos „Baltija" meistras, 1982–1986 m. Klaipėdos buities tarnybos įmonių susivienijimo „Pajūris" vyriausias mechanikas, 1986–1989 m. Gargždų metalo apdirbimo įmonės „Pajūris" techninio skyriaus viršininkas. 1989–2004 m. ir nuo 2009 m. UAB „Vakarų Lietuvos pramonės ir finansų korporacija" prezidentas. 2001–2004 m. Klaipėdos universiteto docentas. 2004–2008 m. Seimo narys.

2009–2018 m. UAB „Stella Vitae" direktorius.

2000–2003 m. 2007 m. ir 2011 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. Turto komiteto pirmininkas.

Nuo 2003 m. gruodžio mėn. Darbo partijos narys, 2003–2013 m. Darbo partijos Klaipėdos miesto skyriaus pirmininkas, nuo 2004 m. Darbo partijos pirmininko pavaduotojas, Darbo partijos prezidiumo ir tarybos narys.

2015 m. paliko Darbo partiją. 

Žmona Daina, vaikai Urtė Magdalena, Indrė, Tomas.

1973–1999 m. žaidė regbį, 1995–1998 m. Lietuvos regbio rinktinės narys, daugkartinis Lietuvos regbio čempionas ir prizininkas. 1979 m. Klaipėdoje įkūrė regbio klubą „Kuršiai", iki 1995 m. žaidžiantis treneris, vėliau žaidėjas ir klubo prezidentas. 2002 m. apdovanotas sidabro medaliu „Už nuopelnus Lietuvos sportui", 2003 m. – aukso medaliu, 2004 m. – olimpine žvaigžde. 2009–2010 m. buvo Lietuvos regbio federacijos prezidentu.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* VRK informacija Archyvuota kopija 2006-10-22 iš Wayback Machine projekto.;
* Seimo informacija Seimo nario tinklalapis;
* Afrikoje .
**Cirko sūnus**| 
2010 m. Alma littera leidimo viršelis |
| **Autorius** | John Irving |
| **Šalis** | JAV |
| **Žanras** | romanas |
| **UDK:** | 820(73)-31 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | A Son of the Circus |
| **Šalis** | JAV |
| **Kalba** | anglų |
| **Leidykla** | Random House |
| **Išleista** | 1994 m. |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 633 |
| **ISBN:** | 0679434968 |
| **OCLC:** | 29566583 |
| **Pirmasis lietuviškas leidimas** |
| **Pavadinimas** | Cirko sūnus |
| **Leidykla** | Margi raštai |
| **Išleista** | 1998 m. |
| **Vertėja** | Aleksandra Gobienė |
| **Formatas** | Minkštais viršeliais |
| **Puslapių** | 694 |
| **ISBN:** | 9986-09-165-9 |
| **ISBN-13:** | 9789986091653 |

**Cirko sūnus** (angl. *A Son of the Circus*) – JAV rašytojo Džono Irvingo romanas, pirmą kartą išleistas 1994 m.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Nors pagrindinis siužetas vyksta Mumbajuje, Indijoje, kūrinys turi daugybė šalutinių siužetinių linijų, iš kurių pati svarbiausia - pagrindinio personažo, daktaro Farokho Daruvalos augimas, kaip žmogaus. Romane įpinama kriminalinė istorija, kuri sukuria kitus siužetus:

Mumbajuje įvyksta keletas žmogžudysčių, visos netoli viena kitos. Kai grėsmė iškyla ir miesto aukštuomenei bei daktaro Daruvalos posūniui, kriminalinis detektyvas imasi užduoties išsiaiškinti žudiko tapatybę. 

Kita siužetinė linija pasakoja apie brolius dvynius, kurie iš pradžių vienas kito nepažįsta. Vienas yra garsus filmų aktorius vaidinantis filmuose detektyvą Darą, kurio scenarijus laisvu laiku rašo ne kas kitas, o Farokhas Daruvala. Antrasis yra jėzuitų misionierius. Broliai susitinka, kai pastarasis nusprendžia atsisakyti savo dvasinių ambicijų.

Nuorodos
--------

* Knygos "Cirko sūnus" aprašymas knygų klube Archyvuota kopija 2010-03-12 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RJohn Irving darbai |
| --- |
|  |
| Romanai: | 
*Laisvę lokiams* • *Vandens metodas* • *Vidutinio svorio santuoka* • *Pasaulis pagal Garpą*  • *Niu Hemšyro viešbutis* • *Sidro namų taisyklės* • *Malda už Oveną Minį* • *Cirko sūnus* • *Našlė vieneriems metams* • *Ketvirtoji ranka* • *Kol tave rasiu* • *Paskutinė naktis Tvisted Riveryje* • *Viename asmenyje* |

 |
|  |
| --- |
| **Ispartos Suleimano Demirelio oro uostasIsparta Süleyman Demirel Havalimanı** |
|  |
| IATA: ISE - ICAO: LTFC |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Operatorius | DHMİ (State Airports Administrations) |
| Miestas | Isparta |
| Aukštis virš jūros lygio | 864 m |
| Koordinatės | 37°51′54″N 30°22′55″E |
| Tinklalapis |  |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 05L/23R | 3000 | 45 | betonas |

**Ispartos Suleimano Demirelio tarptautinis oro uostas** (IATA: **ISE**, ICAO: **LTFC**) – oro uostas 28 km į šiaurės vakarus nuo Ispartos, šalia Burduro ežero, Turkijoje. Oro uostas pastatytas 1997 m. liepos 21 d. ir pavadintas devintojo Turkijos prezidento Suleimano Demirelio vardu.

Oro uostas gali aptarnauti iki 600 000 keleivių. 2006 m. oro uostas aptarnavo 545 keleivinius (38 258 keleiviai) ir 475 krovininius lėktuvus.[reikalingas šaltinis]

Aviakompanijos ir kryptys
-------------------------

* Atlasjet (Stambulas)
* Onur Air (Teheranas)

37°51′54″ š. pl. 30°22′55″ r. ilg.﻿ / ﻿37.86500°š. pl. 30.38194°r. ilg.﻿ / 37.86500; 30.38194
| ***Šiauriečiai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | De Noorderlingen |
| Kilmės šalis |  Nyderlandai |
| Režisierius | Alex van Warmerdam |
| Scenaristas (-ai) | Alex van WarmerdamDick Maas |
| Metai | 1992 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 108 min. |
| Kalba | olandų |
| **IMDb įrašas** |

**Šiauriečiai** (ol.  *De Noorderlingen*) – 1992 m. Olandijoje sukurta juodoji komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jack Wouterse – Džeikobas
* Annet Malherbe – Marta
* Rudolf Lucieer – Antonas
* Loes Wouterson – Elizabet
* Leonard Lucieer – Tomas
* Alex Warmerdam – Plagas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmo veiksmas vyksta mažame naujakurių kaimelyje, kuriame tėra viena gatvė, kur visi kaimynai ir pažįsta vienas kitą. Svetimus laiškus skaitantis paštininkas, nuolatos žmonos atstumiamas ir dėl to į kitas moteris besižvalgantis mėsininkas, dėl tvarkos pamišęs medžiotojas ir net nuo krikščionių misionierių pabėgęs juodaodis – čia galima sutikti šiuos ir dar daug kitų spalvingų personažų...
| **Carrie Lam** |
| --- |
|  |
| Keri Lam 2019 metais |
| Gimė | 1957 m. gegužės 13 d. (65 metai)Honkongas |
| Vaikai | 2 |
| Religija | Romos Katalikų |
|  |
| Išsilavinimas | Honkongo universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Carrie Lam |
| Parašas |
|  |

**Keri Lam** (kin. 林鄭月娥, g. 1957 m. gegužės 13 d.) – Honkongo politikė, ketvirtoji šio Kinijos specialiojo administracinio regiono vyriausybės pirmininkė, pareigas ėjusi 2017–2022 m. Keri Lam Honkongo valstybiniame sektoriuje dirba nuo 1980 m. yra ėjusi Vystymo sekretorės (2007–2012) ir Administracijos vyriausiosios sekretorės (2012–2017) pareigas.

Biografija
----------

Keri Lam gimė 1957 m. gegužės 13 d. darbininkų klasės šeimoje. Mokėsi Honkongo universitete, metus stažavosi Kembridžo universitete. Po studijų pradėjo dirbti valstybės tarnyboje, 2004 m. buvo paskirta Honkongo ekonomikos ir prekybos atstovybės Londone generaline direktore. 2006 m. grįžo į Honkongą, po metų atsisakė Didžiosios Britanijos pilietybės ir pradėjo eiti vystymo sekretorės pareigas, vėliau pakilo iki administracijos vyriausiosios sekretorės pozicijos. Tuo metu Keri Lam buvo viena iš vyriausybės derybininkų, siekiant suvaldyti 2014 m. Honkongo protestus.

2017 m. liepos 1 d. buvo paskirta Honkongo vyriausybės pirmininke. Keri Lam valdymas pasižymėjo kontroversiškais sprendimais, ypač siekiu priimti ekstradicijos įstatymą, kuris tapo pirmine plataus masto 2019 m. Honkongo protestų priežastimi. 2022 m. pranešė, kad nesieks antros vyriausybės pirmininkės kadencijos ir jai pasibaigus pasitrauks iš aktyvios politikos. 2022 m. liepos 1 d. iš Keri Lam postą perėmė Džonis Li.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Profile: Carrie Lam, Chief Executive of Hong Kong, BBC News, 13 August 2019
2. ↑  Hong Kong’s Carrie Lam won’t seek second term as chief executive, Washington Post, April 4, 2022
3. ↑  John Lee: Who is Hong Kong's new hardline pro-Beijing leader?, BBC, 2022–07–01
**PubMed**|  |
| **Pavadinimas** | PubMed |
| **Savininkas** | United States National Library of Medicine |
| **Kūrėjas** | United States National Library of Medicine |
| **Komercinė?** | ne |
| **Paskirtis** | Mokslinių straipsnių biologijos ir medicinos temomis citavimo duomenų (metai, žurnalas, pavadinimas, autoriai, dažnai santrauka) saugojimas |
| **Registracija** | nebūtina |

**PMID** (arba PubMed numeris) – šiame kontekste unikalus natūralusis skaičius (pradedant nuo 1), kuriuos PubMed duomenų bazė priskiria joje indeksuotiems straipsniams. Skirtingai nuo įvairių į straipsnius rodančių interneto nuorodų, šie numeriai laikui bėgant nesikeičia, todėl geriau tinka šaltiniams nurodyti. 

PubMed duomenų bazėje saugomi daugiausia biologijos ir medicinos straipsniai. Paties straipsnio tekstas gali būti ir nepasiekiamas, bet visada pasiekiami autoriai, žurnalas, tomas, puslapis bei neretai pasiekiama santrauka.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Search Field Descriptions and Tags". National Center for Biotechnology Information. Nuoroda tikrinta 2013-07-15.
| Istaksiuatlė |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Meksika Meksika |
|  |
| Aukštis | 5 230 m |
|  |
| Tipas | Stratovulkanas |
|  |
| Amžius | 900 000 m. |
|  |
| Aktyvumas | neaktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | prieš 80 000 m. m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 19°10′0″ š. pl. 98°38′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.16667°š. pl. 98.63333°r. ilg.﻿ / 19.16667; 98.63333Koordinatės: 19°10′0″ š. pl. 98°38′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.16667°š. pl. 98.63333°r. ilg.﻿ / 19.16667; 98.63333 |

**Istaksiuatlė** (alternatyvus tarimas *Ikstaksiuatlė*, isp. *Iztaccíhuatl, Ixtaccíhuatl*) – 5230 m virš jūros lygio iškilęs ugnikalnis Meksikoje (ties Meksiko ir Pueblos valstijų riba), trečiasis pagal aukštį šios šalies kalnas (po Orisabos, 5636 m, ir Popokatepetlio, 5426 m). Viršūnė nuolatos padengta sniego.

Kalnas apie 70 m nutolęs nuo šalies sostinės Meksiko ir geru oru iš čia matomas. Turi keturias viršūnes, kurios asocijuojamos su moters kūno dalimis.

Pavadinimas nahuatlių kalba reiškia „baltoji moteris" ir siejamas su legenda apie karį Popokatepetlį, kuris pamilo princesę Istaksiuatlę. Pastarosios tėvas, nenorėdamas vedybų, išsiuntė Popokatepetlį kariauti ir vėliau pasakė merginai, neva jos mylimasis žuvęs. Istaksiuatlė iš širdgėlos mirė. Namo grįžęs Popokatepetlis, neradęs mylimosios, taip pat mirė iš sielvarto. Dievai juodu užklojo sniegu ir pavertė kalnais.

Kasdienėje kalboje kalnas vadinamas „Ista".

Taip pat skaitykite
-------------------

* Popokatepetlis

Nuorodos
--------

* Trumpas ugnikalnio aprašymas, nuotraukos Archyvuota kopija 2008-06-16 iš Wayback Machine projekto.
* Istaksiuatlė pašto ženkluose Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 176
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Vokietijos demografiją**.

**Gyventojų skaičius: 82 329 758** (2009 m. apskaičiavimai)

Gyventojų amžiaus piramidė (2000 m.)Gyventojų skaičiaus kitimas 1950-2020 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais. Iki 1990 m. pateikiama Vakarų Vokietijos ir Vokietijos Demokratinės Respublikos populiacijų suma.Gyventojų tankumo žemėlapis
**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 13,7 %
* *15-64 m.:* 66,1 %
* *65 m. ir daugiau:* 20,3 % (2009 m. apsk.)

**Amžiaus mediana:**

* *bendra:* 43,8 m.
* *vyrų:* 42,6 m.
* *moterų:* 45,2 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** -0,053 % (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 0,6 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,07 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,1 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 1,04 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,67 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 1 vyras vienai moteriai (2009 apsk.)

**Gimstamumas:** 8,18 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 10,9 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 2,19 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 74 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 0,1 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,06 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,05 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 1,04 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,72 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 0,97 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 3,99 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 79,26 m.
* *vyrų:* 76,26 m.
* *moterų:* 82,42 m. (2009 apsk.)

**Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:**

* *bendras:* 99 %
* *vyrų:* 99 %
* *moterų:* 99 % (2003 m. apsk.)

Šaltiniai
---------

Portal

**Vikisritis: *Vokietija***

* CŽV pasaulio faktų knyga: Vokietija Archyvuota kopija 2018-12-24 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Vokietijos miestai
* Vokietijos gyventojų surašymai

v • a • r **Europos gyventojai** 

Airija |
Albanija |
Andora |
Armėnija |
Austrija |
Azerbaidžanas |
Baltarusija |
Belgija |
Bosnija ir Hercegovina |
Bulgarija |
Čekija |
Danija |
Estija |
Graikija |
Gruzija |
Islandija |
Ispanija |
Italija |
Jungtinė Karalystė |
Juodkalnija |
Kazachija |
Kosovas |
Kroatija |
Latvija |
Lenkija |
Lichtenšteinas |
Lietuva |
Liuksemburgas |
Makedonija |
Malta |
Moldavija |
Monakas |
Norvegija |
Nyderlandai |
Portugalija |
Prancūzija |
Rumunija |
Rusija |
San Marinas |
Serbija |
Slovakija |
Slovėnija |
Suomija |
Švedija |
Šveicarija |
Turkija |
Ukraina |
Vatikanas |
Vengrija |
Vokietija