recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Telfero kasykla |
| --- |
|  |
| 

Telfero kasyklaTelfero kasykla

21°42′30″ p. pl. 122°13′40″ r. ilg.﻿ / ﻿21.70833°š. pl. 122.22778°r. ilg.﻿ / 21.70833; 122.22778﻿ (Telfero kasykla)Koordinatės: 21°42′30″ p. pl. 122°13′40″ r. ilg.﻿ / ﻿21.70833°š. pl. 122.22778°r. ilg.﻿ / 21.70833; 122.22778﻿ (Telfero kasykla) |
|  |
| Vieta | Australija Telferas, Australija |
| Statusas | Veikianti |
| Kasyklos tipas | Atvira ir požeminė |
| Depozitas atrastas | 1972 m. |
| Eksploatacijos pradžia | 1977 m.  2004 m. (atnaujinta) |
| Eksploatacijos pabaiga | 2000 m. |
| Savininkas | Newcrest Mining |
| Išgaunama | auksas, varis |
| Metiniai pajėgumai | varis: 34815 t  auksas: 688909 uncijos |

**Telfero kasykla** (angl. *Telfer Mine*) – aukso ir vario kasykla Vakarų Australijoje, Telfero gyvenvietėje. Nuo 1977 m. priklauso „Newcrest Mining" korporacijai. Kasykla įkurta ant senųjų martų aborigenų žemių. 2009 m. kasykloje išgauta 33 tūkst. t vario ir 630 tūkst. uncijų aukso.

Istorija
--------

1977 m. kasykla pradėjo oficialiai veikti. Kasyklos veiklos pradžioje akcijų paketą dalinosi „Newmont Corporation" ir „BHP Group". 1990 m. sujungus šių korporacijų padalinius „Newmont Australia Limited" ir „BHP Gold Limited", įkurta „Newcrest Mining", kuriai oficialiai priklauso Telfero kasykla. 1991 m. išplėsti gavybos pajėgumai. 2000 m. rugpjūtį atvira aukso kasykla sustabdyta dėl brangių eksploatacijos kaštų. 2002 m. Newcrest Mining investavo 1 milijardą $ į naujų kasyklos telkinių paiešką. 2004 m. atnaujintas atviros kasyklos darbas, o 2006 m. atnaujinti požeminės kasyklos dalies darbai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Preliminary Final Report 2009
2. ↑  Parched: Australia faces collapse as climate change kicks in Archyvuota kopija 2009-02-01 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Newcrest svetainė
**Athrpa** – likimo deivė etruskų mitologijoje; atitinka graikų Atropę, vieną iš trijų likimo deivių moirų.[1][2]

Perudžoje aptiktas ankstyvojo helenistinio stiliaus bronzinis etruskų veidrodis (datuojamas ~320 m. pr. m. e.), kur ši deivė vaizduojama besiruošianti įkalti vinį – nepermaldaujamo likimo simbolį.[3][1] Athrpa pavaizduota nuoga, ant jos nugaros – sparnai, vinį deivė laiko kairėje rankoje, o plaktuką – dešinėje.[1][4] Iš viso pavaizduotos penkios figūros, visų jų vardai perimti iš graikų, tačiau pati scena graikų mene nėra vaizduojama.[4] Athrpai iš dešinės sėdi Meleagras ir Atalanta, o iš kairės – Turan ir Atunis (Adonis). Pasak mitų, abi poras išskyrusi ankstyva mirtis. Pavaizduota ir šerno galva (Adonį užmušė šernas, o Atalanta ir Meleagras susitiko Kalidono šerno medžioklėje).[5]

Vinies kalimo motyvas būdingas tik etruskams, graikai Atropės taip nevaizdavo. Volsinijuose, deivės Nortijos šventykloje, vykdavo vinies kalimo ceremonija, aprašyta romėnų istoriko Livijaus.[2]

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Giuliano Bonfante, Larissa Bonfante. The Etruscan Language: An Introduction, Revised Editon, Manchester University Press, 2002, p. 194.
2. 1 2  Nancy Thomson de Grummond. Etruscan Myth, Sacred History, and Legend. Philadelphia, PA: University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology, 2006, p. 96.
3. ↑  Simon K.F. Stoddart. Historical Dictionary of the Etruscans, Scarecrow Press, 2009, p. 20.
4. 1 2  Nancy Thomson de Grummond, Erika Simon. The Religion of the Etruscans, University of Texas Press, 2009, p. 22, 53.
5. ↑  Jean MacIntosh Turfa. The Etruscan World, Routledge, 2014, p. 506.
| Būtkiemio piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Būtkiemio piliakalnisBūtkiemio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°44′1.2″ š. pl. 24°16′56.6″ r. ilg.﻿ / ﻿54.733667°š. pl. 24.282389°r. ilg.﻿ / 54.733667; 24.282389Koordinatės: 54°44′1.2″ š. pl. 24°16′56.6″ r. ilg.﻿ / ﻿54.733667°š. pl. 24.282389°r. ilg.﻿ / 54.733667; 24.282389 |

 |
| Vieta | Kaišiadorių rajonas |
| Seniūnija | Kruonio seniūnija |
| Aukštis | 8 m |
| Plotas | 16x18 |
| Naudotas | I tūkstantmetis – II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1971 |
| Registro Nr. | AR276 / 2965 /A299P |

**Būtkiemio piliakalnis** – piliakalnis Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Basonių, Kruonio seniūnija. Pasiekiamas keliu Kruonis – Būtkiemis Šventininkų miško viduryje pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi keliu, išvažiavus į laukus laikantis dešinės – iš viso 900 m, yra 50 m į dešinę pietuose, pravažiavus antrą sodybą dešinėje.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje esančioje atskiroje kalvoje. Aikštelė buvo nedidelė, su šiaurinėje pusėje supiltu aukštu 17 m pločio pylimu, kurio galai žemėdami supo ją visą. Todėl piliakalnis atrodė įdubusiu viršumi. Rengiant aikštelę šokiams iš žvyro supiltas pylimas 1969 m. išlygintas buldozeriu ir piliakalnis liko nupjauto kūgio formos su 16x18 m dydžio ovalia aikštele bei 0,5 m aukščio pylimo liekanomis šiaurinėje pusėje. Šlaitai statūs, 8 m aukščio, Š šlaitas vos 1,5 m aukščio, nes į šią pusę buvo lyginamas pylimas.

Piliakalnis dirvonuoja, vakarinis šlaitas apaugęs jaunais lapuočiais ir krūmais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.
Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 12600 m². Išmatavimai: 190 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 90 m pločio.

Tyrimai
-------

1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Varkališkių II piliakalnis 9 km | Maisiejūnų piliakalnis II 7 km  Burčiakų piliakalnis 3,5 km | Pridotkų piliakalnis 5 km  Buivydonių piliakalnis 6 km |  |
| Bačkininkėlių piliakalnis 12 km  Darsūniškio piliakalnis 12 km Migonių piliakalnis 4 km |  | Balceriškių piliakalnis 14 km |
| Palapainės piliakalnis 5 km | Virkininkų piliakalnis 7 km Paukščių piliakalnis 9 km | Basonių piliakalnis 1,5 km  Rokiškių piliakalnis 4,5 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 2965 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 47 (Nr. 119).

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.117.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1. – Ap.1. – B.25. – P.90-94.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Būtkiemis
| Bobteilas |
| --- |
|  |
|  |
| Standartas: | Nr. 16, I FCI grupė, 1 sekcija (aviganiai) |
| Ūgis (ties ketera) |
| Patinas: | Virš 61 cm |
| Kalė: | Virš 56 cm |
| Svoris |
| Patinas: | 36–46 kg |
| Kalė: | 30–40 kg |
| Savybės |
| Plaukas: | Ilgas, šiurkštus |
|  |
| Aktyvumas: | Aukštas |
|  |
| Intelektas: | Aukštas |
|  |
| Temperamentas: | Paklusnus, ramus, drąsus, patikimas |
|  |
| Tinkamumas apsaugai: | Aukštas |
|  |
| Tinkamumas tarnybai: |  ? |
|  |
| Vados dydis: | 1–12 (vidutiniškai 8) |
|  |
| Ilgaamžiškumas: | Virš 10 m. |

**Bobteilas** (angl. *Old English Sheepdog*) – iš Anglijos kilusi aviganių šunų veislė. Tai stambus ilgaplaukis šuo. Pavadinimas kilęs iš tradicijos trumpinti šių šunų uodegas (angl. *bob tail* 'trumpa uodega').

Išvaizda
--------

Bobteilas
Bobteilai – stambūs šunys. Stambiausi patinai gali siekti 46 kg svorį. Kailis ilgas, tankus, pasišiaušęs, pavilnė nepraleidžia vandens. Spalva – įvairūs pilki atspalviai (iki juodos), galimi balti kailio plotai. Šunyčiai gimsta juodai balti, ir tik išsišėrus juodą spalvą pakeičia pilka. Ausys nusvirusios, prigludusios prie galvos. Tradiciškai bobteilų uodega trumpinama, tačiau šiuo metu kai kuriose šalyse uždrausta karpyti šunims uodegas ir ausis, laikant tai smurtu prieš gyvūnus. Kuomet uodega netrumpinta, ji apaugusi ilgais krentančiais plaukais, dažniausiai laikoma nuleista.

Kilmė
-----

Bobteilai kilę iš labai seno Anglijos aviganių tipo. Tiksli istorija nežinoma. Manoma, kad viena iš protėvinių veislių yra barzdotasis kolis, ir galbūt Pietų Rusijos aviganis. Pirmąsyk parodoje veislė sudalyvavo 1873 m.

Sveikata
--------

Vidutinė gyvenimo trukmė yra apie 10-11 metų. Dažniausios sveikatos problemos – klubo displazija, glaukoma, katarakta, akių vokų užlinkimas į vidų, skydliaukės problemos, kurtumas, diabetas, alergijos, odos ligos. Dažniausia mirties priežastis – vėžys.

Temperamentas
-------------

Pagal veislės standartą, idealus bobteilas yra ramus ir neagresyvus. Kartais bobteilai gali būti tingūs. Jie protingi, draugiški ir lengvai prisitaikantys šunys. Natūraliai jiems tinkamiausios sąlygos užmiestyje, kur jie turi teritoriją, kurioje gali laisvai vaikščioti, tačiau skiriant pakankamai laiko pasivaikščiojimams ir mankštai, tinka laikyti ir mieste.
Bobteilų ganymo instinktas toks stiprus, kad gali bandyti suginti į bandą vaikus, žmones ar net daiktus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  FCI veislių nomenklatūra: I FCI grupė
2. ↑  Old English Sheepdog Dog Breed Profile
3. ↑  The Kennel Club. Breed Standard
4. ↑  Old English Sheepdog Health
5. ↑  Old English Sheepdog. American Kennel Club Archyvuota kopija 2015-02-09 iš Wayback Machine projekto.
| Krušynėliaivok.  *Kruschinehlen, Frankenreuth* |
| --- |
| 

KrušynėliaiKrušynėliai

54°48′15″š. pl. 22°42′02″r. ilg.﻿ / ﻿54.8041°š. pl. 22.7006°r. ilg.﻿ / 54.8041; 22.7006﻿ (Krušynėliai)Koordinatės: 54°48′15″š. pl. 22°42′02″r. ilg.﻿ / ﻿54.8041°š. pl. 22.7006°r. ilg.﻿ / 54.8041; 22.7006﻿ (Krušynėliai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
| **Rajonas** | Krasnoznamensko rajonas |

**Krušynėliai** (vok. *Kruschinehlen*, nuo 1938 m. *Frankenreuth*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 13 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 20 km į pietryčius nuo Lazdynų.

Istorija
--------

Krušynėlių kaimo bendruomenė 1936 m.
Seniau vadintas Tarpučiais (*Tarputschen*), 1785 m. jau minimas Krušynėlių vardu. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Lindikų valsčiui. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai priklausė Bildviečių parapijai. 1901 m. per kaimą nutiestas siaurasis geležinkelis, įrengta stotelė. Kaimas turėjo apie 20 viensėdžių, išsibarsčiusių kaimo žemėse abipus geležinkelio. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

Gyventojai
----------

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1905 m. ir 1939 m.** |
| **1905 m.** | **1910 m.** | **1933 m.** | **1939 m.** |
| 152 | 130 | 110 | 107 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pilkalnio apskrities gyvenvietės. Mažosios Lietuvos enciklopedija, T.3 (Mec-Rag). Vilnius, Mažosios Lietuvos fondas, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  Krušynėliai, Bildarchiv-Ostpreussen.de, vok.
3. ↑  Krušynėliai, GenWiki vok.
4. ↑  Pilkalnio apskrities kaimų sąrašas (1910 m.) vok.
5. ↑  www.verwaltungsgeschichte.de Pilkalnio apskritis vok.
Septimijaus Severo arkos Romoje atikas su įrašu
**Atikas** (sen. gr. ἀττικός – ‘kilęs iš Atikos’) – dekoratyvinė statinio stogo sienelė virš viršutinio karnizo, pridengianti stogą ir užbaigianti fasadą. Atiku vadinamas ir pastato aukštas virš viršutinio karnizo. Būna aklinas ir ažūrinis. Ažūrinis atikas būna baliustrados, arkados pavidalo, puoštas voliutomis, skulptūromis, vazomis; aklinas atikas – dekoruotas reljefais, įrašais.

Atsirado senovės Graikijoje, seniausias žinomas pavyzdys – karvedžio Trasilo paminklas Atėnuose (neišlikęs). Senovės Romoje įrengti triumfo arkose, daugiausia puošybai ir įrašams, Nervos forume – sienų paaukštinimui (išlikęs fragmentas). Paplito Vidurio Europos šalių gotikos, renesanso, baroko ir klasicizmo architektūroje. Kaip papildomas aukštas su langais atikas projektuotas Italijos renesanso architektų (Andrėjos Paladijaus vilos Venecijos srityje). Vienas didžiausių atikų (12 m aukščio) iškilęs virš Šv. Petro bazilikos antablemento Vatikane. Savita puošnių atikų su pinakliais tradicija susiklostė Lenkijos vėlyvojo renesanso (manierizmo) architektūroje (*attyka polska*): Vavelio pilyje, Krasičyno pilyje ir kitur.

Lietuvoje atikai atsirado renesanso architektūros pastatuose (Aušros vartai, XVI a. namas Pilies g. 4, Vilniuje, XVII a.), taikyti istorizmo architektūros dvarų rūmuose (Gabrielės Petkevičaitės-Bitės dvaras Puziniškyje, XIX a.)

* Bakingamo namas Londone su atiko aukštu, XVIII a.Bakingamo namas Londone su atiko aukštu, XVIII a.
* Namai su atikais Zamostėje, LenkijojeNamai su atikais Zamostėje, Lenkijoje
* Aušros vartų atikasAušros vartų atikas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Atikas*, Tarptautinių žodžių žodynas. Nuoroda tikrinta 2022-09-03.
2. 1 2 3  Algė Jankevičienė, *Atikas*, Visuotinė lietuvių enciklopedija, 2021-06-30. Nuoroda tikrinta 2022-09-03.
3. ↑  *Attic*, Encyclopædia Britannica, t. 2, 1911.
4. ↑  *Architektura renesansowa w Polsce*, historiasztuki.com.pl. Nuoroda tikrinta 2022-09-03.
5. ↑  *Zamek w Krasiczynie – perła renesansu na Podkarpaciu*, Polska Po Godzinach. Nuoroda tikrinta 2022-09-03.
6. ↑  Mrija Purvinienė. *Atikas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 119
| Bodaibas*Бодайбо* |
| --- |
|        |
| *Centrinė Bodaibo gatvė* |
|  |
| 

BodaibasBodaibas

57°51′0″ š. pl. 114°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿57.85000°š. pl. 114.20000°r. ilg.﻿ / 57.85000; 114.20000﻿ (Bodaibas)Koordinatės: 57°51′0″ š. pl. 114°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿57.85000°š. pl. 114.20000°r. ilg.﻿ / 57.85000; 114.20000﻿ (Bodaibas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8)------ vasaros: (UTC+9) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Irkutsko sritis Irkutsko sritis |
| **Rajonas** | Bodaibo rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1863 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 13 104  |
| **Plotas** | 11 km² |
| **Tankumas** (2017) | 1 191 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Bodaibas |

**Bodaibas** (rus. *Бодайбо*) – miestas Vitimo dešiniajame krante, prie Bodaibo žiočių, Irkutsko srities rytuose, Rusija, Bodaibo rajono centras. 17 700 gyventojų (2002 m.).

Istorija
--------

Miestas įkurtas 1863 m. pradėjus eksploatuoti aukso kasyklas. 1903 m. suteiktos miesto teisės. Iki 1917 m. spalio perversmo auksą kasė Didžiosios Britanijos ir Rusijos akcinės bendrovės. 1947–1954 m. mieste ir jo apylinkėse veikė Bodaibo grupės lageriai (Bodaibinlag). Kaliniai (3-7 tūkst.) dirbo aukso kasyklose, statybose, žemės ūkio darbus, kirto mišką. Įvairių tautybių tremtiniai ir buvę kaliniai tuo metu sudarė Bodaibo gyventojų daugumą.

Ekonomika
---------

Lenos–Vitimo aukso pramonės rajono centras. Yra oro uostas, kraštotyros muziejus. Išplėtota maisto pramonė.

Lietuviai
---------

1949 m. balandžio mėn. iš sovietų okupuotos Lietuvos į Bodaibą buvo atvežta apie 3000 žmonių. Kelios dešimtys jų palikta mieste, vėliau atkelta ir daugiau. Tremtiniai kirto mišką, ruošė medieną šachtoms sutvirtinti, dirbo statybose, dirbtuvėse, prie geležinkelio, krovikais. Iš pradžių gyveno nešildomuose barakuose. 1956 m. pradėjo grįžti į Lietuvą. Bodaibo kapinėse yra palaidota lietuvių; kai kurių palaikai parvežti į Lietuvą. 1990 m. į Bodaibą iš Kauno buvo nuvykusi buvusių tremtinių ekspedicija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mindaugas Pažemys. *Bodaibas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 308 psl.
2. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Bodaibas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 308 psl.
| ***Kruvini irisai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Perché quelle strane goccedi sangue sul corpo di Jennifer? |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Giuliano Carnimeo |
| Scenaristas (-ai) | Ernesto Gastaldi |
| Vaidina | Edwige Fenech |
| Metai | 1972 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 94 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Kruvini irisai** (it.  *Perché quelle strane gocce di sangue sul corpo di Jennifer?*) – 1972 m. Italijoje sukurtas kriminalinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Edwige Fenech – Dženifer Landsburi
* George Hilton – Andreja Barto
* Annabella Incontrera – Šeila
* Paola Quattrini – Merlina
* Ben Carra – Dženifer vyras

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Lifte randama nužudyta prostitutė. Po kelių dienų nužudoma kūną radusi naktinio klubo šokėja. 

Netrukus į nužudytosios butą įsikelia iš Anglijos atvykęs foto modelis Dženifer, kuri greitai supranta tapusi kitu žudiko taikiniu. Įtariamaisiais tampa buvęs Dženifer vyras, desperatiškai mėginantis ją susigrąžinti, naujasis pažįstamas Andrėja, kolegė modelis Merlina ir kaimynė Šeila...
| Mbabanė |
| --- |
| *Mbabanė* |
|  |
| 

MbabanėMbabanė

26°19′0″ p. pl. 31°8′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.31667°š. pl. 31.13333°r. ilg.﻿ / 26.31667; 31.13333﻿ (Mbabanė)Koordinatės: 26°19′0″ p. pl. 31°8′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.31667°š. pl. 31.13333°r. ilg.﻿ / 26.31667; 31.13333﻿ (Mbabanė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Esvatinio vėliava Esvatinis |
| **Rajonas** | Hoho rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1902 |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 94 874  |
| **Plotas** | 150 km² |
| **Tankumas** (2010) | 632 žm./km² |
| **Altitudė** | 1 243 m |
|  |
| **Pašto kodas** | H100 |
| **Tinklalapis** | www.mbabane.org.sz |
|  **Vikiteka** | Mbabanė |

**Mbabanė** (angl. *Mbabane*) – miestas Svazilande, pagrindinė šalies sostinė. 94,8 tūkst. gyventojų (2008 m.). Išsidėsčiusi plynaukštėje šalies vakaruose, greta sienos su PAR. Didžiausias valstybės administracinis, verslo ir transporto centras. Geležinkeliu susisiekia su kalnų kasyklomis ir Maputu uostu (Mozambikas) prie Indijos vandenyno. Stipriai išvystyta medienos, tekstilės, metalo apdirbimo, maisto pramonė. Išplėtotas turizmas.

Istorija
--------

Mbabanė įgavo svarbą XIX amžiaus pabaigoje, kai netoliese rezidavo svazių karalius Mbandzenis (*Mbandzeni*). Nuo 1894 m. valdoma Transvalio. Jungtinė Karalystė, laimėjusi anglų-būrų karą, prisijungė Mbabanę. Valdant anglams (1903–1968 m.) tapo kolonijos administraciniu centru, o vėliau tapo nepriklausomos Svazilando karalystės sostine.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mbabanė. *Mbabanė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 527 psl.

Nuorodos
--------

* Mbabanės istorija, žemėlapiai, nuotraukos Archyvuota kopija 2006-06-14 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Mažųjų Mostaičių II senosios kapinės |
| --- |
| Bendras kapinių vaizdas iš šiaurės pusės |
| 

Mažųjų Mostaičių II senosios kapinėsMažųjų Mostaičių II senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°48′39″š. pl. 21°42′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.810765°š. pl. 21.709829°r. ilg.﻿ / 55.810765; 21.709829Koordinatės: 55°48′39″š. pl. 21°42′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.810765°š. pl. 21.709829°r. ilg.﻿ / 55.810765; 21.709829 |

 |
| Vieta | Plungės rajonas |
| Seniūnija | Kulių seniūnija |
| Plotas | 0,03 ha |
| Naudotas | XVIII a. – XX a. pr. |
| Žvalgytas | 2015 m. |

**Mažųjų Mostaičių II senosios kapinės**, vadinamos **Maro kapeliais, Pilale** – neveikiančios kapinės pietvakarinėje Plungės rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Mažuosiuose Mostaičiuose (Kulių seniūnija), 35 m į pietus nuo Rietavo kelio ( **3208**  Rietavas–Loliai–Mažieji Mostaičiai ), Alanto dešiniajame krante.

Kapinių anotacinis ženklas

Kapinės
-------

Įrengtos nedidelėje kalvelėje, stūksančioje aukštumos kyšulyje, įsiterpiančiame į Alanto upės slėnį. Kapinės netaisyklingo apskritimo plano, apie 19 m skersmens, apaugusios senais lapuočiais medžiais. Paviršius nelygus, duobėtas. Laidojimo žymių nesimato. 

Šiaurės rytiniame kapinių pakraštyje pastatytas medinis, kryžiaus su dvišlaičiu stogeliu pavidalo, anotacinis ženklas su užrašu: „MAŽŲJŲ MOSTAIČIŲ / KAIMO II KAPINĖS".

Teritorijos plotas – 0,03 ha.

0,92 km į pietryčius yra Mažųjų Mostaičių I senosios kapinės, o kitapus upės, 130 m į pietvakarius – Mažųjų Mostaičių kapinynas.

Istorija
--------

Kapinės veikė XVIII a. Manoma, kad jose laidoti per 1709–1711 m. Didįjį marą mirę Mažųjų Mostaičių kaimo gyventojai. Nuo XIX a. iki XX a. pr. jose retsykiais buvo laidojami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai ir pan. Kapinės vadinamos Maro kapeliais, Pilale. Pasakojama, kad kapinėse ir dirvoje šalia jų kasant duobes buvo randama žmonių kaulų. Seniau kapinėse stovėjo medinė koplytėlė ir keli monumentalūs kryžiai.

2015 m. žvalgė Julius Kanarskas. 

Istorinio ir memorialinio pobūdžio vertingąsias savybes turintis saugotinas kultūros paveldo objektas.
| Chužyras*Хужир* |
| --- |
| *Chužyras* |
|  |
| 

ChužyrasChužyras

53°11′40″ š. pl. 107°20′40″ r. ilg.﻿ / ﻿53.19444°š. pl. 107.34444°r. ilg.﻿ / 53.19444; 107.34444﻿ (Chužyras)Koordinatės: 53°11′40″ š. pl. 107°20′40″ r. ilg.﻿ / ﻿53.19444°š. pl. 107.34444°r. ilg.﻿ / 53.19444; 107.34444﻿ (Chužyras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8)------ vasaros: (UTC+9) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Irkutsko sritis Irkutsko sritis |
| **Rajonas** | Olchono rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 1 308  |
| **Altitudė** | 498 m |

**Chužyras** (rus. *Хужир*, bur. *Хужар*) – gyvenvietė Rusijoje, Irkutsko srityje, Olchono rajone, Baikalo ežero Olchono saloje (pagrindinė salos gyvenvietė). Už 35 km nuo Chužyro yra perkėla į sausumą. Verčiamasi daugiausia turizmu. Veikia N. Reviakino krašto muziejus, Deržavnajos Dievo Motinos ikonos cerkvė, vasaros teatras, meno galerija. Šalia Chužyro yra garsi Šamankos uola su buriatų šamanizmo šventviete (išstatyti serge stulpai).

Istorija
--------

Chužyras įkurtas 1938 m. pastačius žuvies konservų gamyklą. 1946–2014 m. – miesto tipo gyvenvietė.

Lietuviai
---------

Pirmieji tremtiniai čia atitremti po Rusijos pilietinio karo. 1949 m. balandžio mėn. į Chužyrą iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta apie 90, vėliau dar apie 50 žmonių, daugiausia moksleivių, studentų, jaunų šeimų, 6 kunigai ir Kauno kunigų seminarijos 7 klierikai. Tarp tremtinių buvo pianistė Gražina Ručytė-Landsbergienė. Tremtiniai žvejojo, vasarą gyvendavo valtyse, žiemą – mediniuose nameliuose ant rogių, dorojo žuvis, taisė ir mezgė tinklus, dirbo statybose, lentpjūvėje, kirto mišką. 1957–1959 m. dauguma lietuvių grįžo į Lietuvą. 1989–1991 m. kai kurių tremtinių palaikai parvežti į Lietuvą. 1994 m. į Chužyrą buvo nuvykusi bendrijos „Lemtis" ekspedicija.

Chužyre gimė Laimutė Baluodė, latvių ir lietuvių kalbininkė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Chužyras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 117 psl.
|  |
| --- |
| Silvi Vrait |
|  
Silvi Vrait 1994 m. Eurovizijoje |
| Biografija |
| Gimė | 1951 m. balandžio 28 d.  Kehra, Estijos vėliava Estija |
| Mirė | 2013 m. birželio 28 d. (62 metai)  Talinas, Estijos vėliava Estija |
| Žanrai | džiazas, kantri, rokas, liaudies muzika |
| Veikla | dainininkė, muzikos mokytoja |
| Instrumentai | vokalas, fortepijonas |
| Aktyvumo metai | 1972–2013 |

**Silvi Vrait** (1951 m. balandžio 28 d. – 2013 m. birželio 28 d.) – Estijos dainininkė ir muzikos mokytoja.

Biografija
----------

1974 m. Tartu universitete baigė anglų filologiją, o nuo 1994 m. dėstė anglų kalbą vidurinėje mokykloje Taline.

Silvi Vrait pirmą kartą pasirodė scenoje 1972 metais vieno televizijos šou metu.

1994 m. Vrait atstovavo Estijai Eurovizijos dainų konkurse Dubline. Jos daina „Nagu merelaine" (liet. *Kaip jūros banga*) užėmė 24 vietą.

Mirė 2013 m. birželio 28 d. Taline eidama 63-iuosius gyvenimo metus.

Nuorodos
--------

* Silvi Vrait svetainėje *Internet Movie Database*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**–** |  **Estijos atstovė Eurovizijoje**1994 | Po to:**Maarja-Liis Ilus ir Ivo Linna  *„Kaelakee hääl"*** |
| Bubių herbas (Šiauliai) |
| --- |
|  *LR priimtas 2000-03-23* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Bubių herbas** – Bubių kaimo ir seniūnijos (Šiaulių rajono savivaldybė) heraldinis simbolis.

Aprašas
-------

Auksiniame herbinio skydo lauke juodas kurtinys su raudona kakta.

Istorija
--------

Pirmą kartą Bubių vardas rašytiniuose šaltiniuose minimas 1566 m. nors šalia esantis Bubių piliakalnis rodo, jog čia gyventa ir anksčiau.

Į pietvakarius nuo Bubių yra didelis Bubių-Padubysio miškų masyvas, kuriame gausu žvėrių ir paukščių. Pagal vieną legendą, senovėje Bubių gyvenvietę supo didžiuliai miškai su daugybe kurtinių, nuo kurių nuolatinio *bubėjimo* ir kilęs miestelio vardas. Kita legenda pasakoja, jog vardas kilęs iš miškuose gyvenusių ir žmones gąsdinusių *baubų*.

Bubiai istorinio herbo neturėjo, todėl nutarta jame pavaizduoti kurtinį. Taip norėta susieti vietovės vardą su legendomis. Bubių herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento 2000 m. kovo 23 d. Etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bubių seniūnijoje.[neveikianti nuoroda] Kursenukultura.lt (tikrinta 2022-09-04).
| Chyler Leigh |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Chyler Leigh West |
|  |
| Gimė | 1982 m. balandžio 10 d. (40 metų) |
|  |
| Šalis |  JAVŠarlotė, Šiaurės Karolina |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
| Aktyvumo metai | 1996 - dabar |
| Užsiėmimas | aktorė, dainininkė, modelis |
| Žymesni vaidmenys |
| • Lexie Grey,(„Grei anatomija", 2007-2012)• Alexandra "Alex" Danvers,(„Supergirl", 2015-dabar) |
| Apdovanojimai |
| Young Hollywood Awards (2002) |

**Chyler Leigh West** (g. 1982 m. balandžio 10 d.) – JAV aktorė, dainininkė ir modelis. Išgarsėjo suvaidinusi Lexie Grey ABC seriale „Grei anatomija", taip pat atliko vaidmenį ir Lietuvos kino teatruose rodytame filme „Kitoks parodijų filmas" (angl. *Not Another Teen Movie*). Žymesni vaidmenys: Alexandra "Alex" Danvers („Supergirl", 20015-dabar).

Biografija
----------

Leigh gimė Šarlotėje, Šiaurės Karolinoje, tačiau nuo dvylikos metų, po tėvų skyrybų su mama ir broliu persikėlė į Majamį, kur mama ištekėjo dar kartą.

Nuo aštuntos klasės Leigh pradėjo modelio karjerą, pasirodė kelete vietinės televizijos reklamų, vedė laidą jaunimui „Hall Pass". 1999 metais Leigh kartu su mama persikėlė į Los Andželą, kur ji pradėjo savo kaip aktorės veiklą. Būdama šešiolikos Leigh susipažino su savo būsimu vyru, taip pat aktoriumi, Nathan West, kuomet jie abu bandė gauti vaidmenį tame pačiame seriale. Netrukus pora nusprendė apsigyventi kartu ir Leigh persikėlė gyventi pas West'ą. Maždaug tuo metu jie ir pradėjo eksperimentuoti su narkotikais, kas netruko virsti priklausomybe. Tokį gyvenimo būdą pastebėjo ir kiti. 2001 metais serialo režisierius kreipėsi į Leigh, nes nuo narkotikų ir prastos mitybos ji ėmė atrodyti serganti ir neįprastai liesa. Išsikapstyti padėjo draugas nuvedęs juos į bažnyčios siūlomus užsiėmimus. Pora susituokė 2002 metais Aliaskoje, dalyvaujant šeimai ir artimiausiems draugams. Pora turi tris vaikus.

Filmografija
------------

| Metai | Pavadinimas | Vaidmuo |
| --- | --- | --- |
| 1996 | *Hall Pass* | Co-Host |
| 1997 | *Kinetic City Super Crew* | unknown |
| 1997 | *Kickboxing Academy* | Cindy |
| 1999 | *Saving Grace* | Grace Smith |
| 1999 | *Safe Harbor* | Jamie Martin |
| 2000 | *M.Y.O.B.* | unknown |
| 2000 | *Septintas dangus* | Frankie |
| 2000 | *Wilder Days* | Rip |
| 2001 | *Kitoks parodijų filmas* | Janey Briggs |
| 2002 | *That '80s Show* | June Tuesday |
| 2002 | *Girls Club* | Sarah Mickle |
| 2003 | *The Practice* | Claire Wyatt |
| 2004 | *North Shore* | Kate Spangler |
| 2005 | *Rocky Point* | Cassie |
| 2005 | *Reunion* | Carla |
| 2007–2012 | *Grei anatomija* | Dr. Lexie Grey |
| 2010 | *The 19th Wife* | Queenie Alton |
| 2012 | *Private Practice* | Dr. Lexie Grey |
| 2012 | *Brake* | Molly Reins |
| 2013 | *Window Wonderland* | Sloan Van Doren |
| 2014 | *Taxi Brooklyn* | Caitlyn 'Cat' Sullivan |
| 2015-2021 | *Supergirl* | Alexandra "Alex" Danvers |

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Chyler Leigh** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Chyler Leigh IMDb
* Chyler Leigh Twitter
* Chyler Leigh Instagram
NGC 3242 planetiškasis ūkas
**NGC 3242** (arba ***Caldwell 59***, **Jupiterio vaiduoklis**) – planetiškasis ūkas, esantis Hidros žvaigždyne. Nuo Žemės nutolęs 2500 ar 1400 šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 7,8.

Šį ūką 1785 m. vasario 7 d. atrado astronomas William Herschel.

Dėl nežymaus panašumo į Jupiterį bei dėl to, kad nakties danguje užima panašų plotą, NGC 3242 vadinamas Jupiterio vaiduokliu. Kai kada įvardijamas ir Akies ūku.

NGC 3242 gyvuos trumpai – apie 10 000 metų. Jo centre esančiai baltajai nykštukei sparčiai vėstant ir išspinduliuojant vis mažiau ultravioletinės šviesos, ją supančios dujos atvės ir išsisklaidys.

Šiaurės pusrutulyje palankiausios sąlygos stebėti NGC 3242 ūką yra pavasarį, o Pietų pusrutulyje – rudenį (čia jis nakties danguje matomas gerokai aukščiau). Žvelgiant pro didesnį teleskopą, šis ūkas primena akį.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *NGC 3242*. SEDS. Nuoroda tikrinta 2021-12-13.
2. 1 2 3 4 5  *Caldwell 59*. NASA. Nuoroda tikrinta 2021-12-13.
Koordinatės: 56°20′30″š. pl. 23°39′41″r. ilg.﻿ / ﻿56.341709°š. pl. 23.66152°r. ilg.﻿ / 56.341709; 23.66152


|  |
| --- |
| **Plikiškių mokykla-daugiafunkcis centras** |
| [[Vaizdas:|Plikiškių mokykla-daugiafunkcis centras herbas|center|100px]] |
|  |
| **Adresas** | Plikiškiai, Joniškio raj. |
| **Direktorius(-ė)** | Aleksandra Aukščionienė |
| **Mokinių skaičius** | 105 |
| **Įkūrimo data** | 1926 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 14 |

Kalvių mokykla 2015 m.
**Plikiškių mokykla-daugiafunkcis centras** (anksčiau ***Kalvių pagrindinė mokykla***) – mokykla Plikiškiuose (Joniškio rajonas).

Istorija
--------

Akmuo su data prie mokyklos
Kalvių pradžios mokykla įkurta 1926 m. lapkričio 1 d. 1934 m. sausio 10 d. Šiaulių apskrities valdybos komisija nustatė, kad senosios mokyklos patalpos remontuotinos, nes labai blogos. 1935 m. numatyta statyti naują mokyklą. 1936 m. birželio 1 d. baigtas statyti naujas raudonų plytų mokyklos pastatas.

1949 m. mokykla tapo septynmete. 1950 m. rugsėjo 1 d. mokykloje dirbo 6 mokytojai. 1957 m. prie mokyklos pastato pristatytas nedidelis priestatas, kuriame talpinama kino aparatūra. 1962 m. mokykla tapo aštuonmete. 1965 m. prie senosios mokyklos pastato pristatytas dviejų aukštų 7 klasių priestatas, nuo 1967 m. V-VIII kl. mokiniai mokosi naujo priestato patalpose, o I-IV klasės mokėsi senajame mokyklos pastate.

2000 m. sausio 19 d. mokyklos bibliotekoje pastatytas ir pajungtas pirmas kompiuteris, skirtas raštvedybai, kurį padovanojo Gataučių Marcės Katiliūtės pagrindinė mokykla. 2003 m. rugsėjo 1 d. atidaryta priešmokyklinio ugdymo grupė. Ją sudarė 7 vaikai. 2003 m. balandžio 1 d. mokyklai suteiktas finansinis savarankiškumas. 2005 m. X klasę baigė pirmoji 9 dešimtokų laida. 2005 m. rugsėjo 1 d. mokykloje įrengti sanitariniai mazgai. 2005 m. sausio 28 d. mokyklos patalpose įsikūrė Joniškio rajono savivaldybės Jono Avyžiaus viešosios bibliotekos Plikiškių filialas. 

2010 m. birželio 30 d. Kalvių pagrindinė mokykla tapo Joniškio rajono savivaldybės Kriukų pagrindinės mokyklos Kalvių skyriumi.

Direktoriai
-----------

* l. e. direktorės pareigas Aušra Kriščiūnienė

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
| Sinabungas |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Indonezija Indonezija |
|  |
| Aukštis | 2460 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |  |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2021 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 3°10′0″ š. pl. 98°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿3.16667°š. pl. 98.38333°r. ilg.﻿ / 3.16667; 98.38333Koordinatės: 3°10′0″ š. pl. 98°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿3.16667°š. pl. 98.38333°r. ilg.﻿ / 3.16667; 98.38333 |

**Sinabungas** (indonez. *Gunung Sinabung*) – aktyvus ugnikalnis Indonezijoje, Sumatros saloje, Barisano kalnuose, aukščiausias Sumatros šiaurėje. Aukštis 2460 m. Priklauso stratovulkanų tipui.

Populiarus laipiojimo uolomis objektas. Šlaituose veikia solfataros.

Išsiveržimai – 1600 m. 2010, 2013–2014 m.

2010 m. rugpjūčio 29 d. išsiveržė, išmetė pelenus į 1,5 km aukštį, lava tekėjo per kraterį. Vienas žmogus žuvo, 12 000 evakuota.

Dėl 2014 m. vasario 1 d. išsiveržimo, anot pirminio pranešimo, žuvo 14 žmonių.

Nuorodos
--------

* Ugnikalnių duomenų bazė

1. ↑
NGC 2477 padrikasis spiečius
**NGC 2477** (arba ***Caldwell 71***) – padrikasis spiečius, esantis Laivagalio žvaigždyne. Nuo Žemės nutolęs apie 4000 šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 5,8.

NGC 2477 spiečių 1751 m. atrado prancūzų astronomas Nicolas-Louis de Lacaille, kuris tuo metu lankėsi Pietų Afrikoje.

Kaip nurodoma *Sky Catalog 2000.0* kataloge, NGC 2477 spiečiaus amžius siekia apie 700 mln. metų. Šis padrikasis spiečius yra ganėtinai tankus, o jo forma sferiška, tad gali būti klaidingai palaikytas kamuoliniu spiečiumi. Šiame spiečiuje esama daugiau nei 300 žvaigždžių; šviesiausios iš jų ryškis yra 9,81, ji priklauso B8 spektrinei klasei.

NGC 2477 spiečius gana ryškus, tad nesunkiai matomas ir pro žiūronus. Greta jo matomas kitas padrikasis spiečius NGC 2451. Teigiama, kad palankiausios sąlygos stebėti NGC 2477 spiečių yra vasarą Pietų pusrutulyje ir žiemą Šiaurės pusrutulio pietinėse platumose.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Caldwell 71*. NASA. Nuoroda tikrinta 2021-05-24.
2. 1 2 3  *NGC 2477*. SEDS. Nuoroda tikrinta 2021-05-24.
**Silver bells**, *Sidabriniai varpeliai* (iš latvių kalbos: Starptautiskais garīgās mūzikas festivāls «Sudraba zvani») — sakralinės muzikos chorų, vokalinių ansamblių ir solistų festivalis - konkursas, vykstantis  Daugpilyje (Latvija). Pirmasis festivalis įvyko 2000 metais ir buvo skirtas 725-ųjų miesto jubiliejui paminėti. Nuo 2005 m. festivalis vyksta kas antrus metus. XIII festivalyje (2019 metais) savo jėgas išbandė daugiau nei 2000 dalyvių iš kurių net 4 kolektyvai ir 5 solistai dalyvavo iš Lietuvos. Pelnytos trys I vietos (Šiaulių berniukų ir jaunuolių choras „Dagilėlis", solistai Ignas Ščesnulevičius ir Rimantas Kramičius), penkios II vietos ir viena III vieta.

Atstovai iš Lietuvos festivalyje nedalyvavo tik 2004 m. tai rodo, kad šis festivalis yra labai pamėgtas lietuvių.

Nugalėtojai apdovanojami diplomais, trofėjais, o Grand Prix laimėtojas gauna ir piniginę premiją.

Festivalį organizuoja Daugpilio miesto Dūma.

Nuorodos
--------

* Festivalio tinklapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  В Латгалии зазвучат «Серебряные колокола» // «Наша газета» (Latvija), 2009 m. sausio 8 d.
2. ↑  „Dagilėlis" – konkurso „Silver bells" I vietos nugalėtojai! Archyvuota kopija 2019-01-15 iš Wayback Machine projekto. // Šiaulių miesto savivaldybės interneto svetainė, 2019 m. sausio 14d.
| Simėnų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Simėnų piliakalnisSimėnų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°26′51″ š. pl. 22°35′55″ r. ilg.﻿ / ﻿55.44750°š. pl. 22.59861°r. ilg.﻿ / 55.44750; 22.59861Koordinatės: 55°26′51″ š. pl. 22°35′55″ r. ilg.﻿ / ﻿55.44750°š. pl. 22.59861°r. ilg.﻿ / 55.44750; 22.59861 |

 |
| Vieta | Šilalės rajonas |
| Seniūnija | Bijotų seniūnija |
| Aukštis | 16 - 20 m |
| Naudotas | I tūkst. - II tūkst. pradžioje |

**Simėnų piliakalnis** – piliakalnis Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, Simėnų kaime,
dešiniajame Ančios krante, šiauriau santakos su Pela.

Piliakalnis
-----------

Simėnų piliakalnio archeologijos paminklų kompleksui priklauso Simėnų piliakalnis su priešpiliu ir papėdės gyvenviete bei Kalniškių piliakalnis (Simėnų piliakalnio papilys), esantis 250 m į pietryčius nuo Simėnų piliakalnio, Tauragės rajone, Skaudvilės seniūnijoje.

Piliakalnis dar vadinamas Pelėdkalniu yra aukštumos kyšulyje. Piliakalnio aikštelė pailga šiaurės pietų kryptimi. Ji beveik visa nuplauta upės, liko tik 36 m ilgio, 1-3 m pločio vakarinis kraštas. Jos šiauriniame krašte yra 28 m pločio, 6 m gylio griovys.

Į šiaurę nuo piliakalnio, už griovio yra priešpilis. Jo aikštelė keturkampė, pailga šiaurės pietų kryptimi, 40x17 m dydžio, 2 m iškilusia rytine dalimi. Joje rastas žalvarinis žiedas, lipdytos keramikos. Aikštelės šiauriniame gale supiltas 3 m aukščio ir 19 m pločio pylimas, kurio išorinis 9,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 5 m pločio terasą. Jos išorinis 2,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 22 m pločio ir 3 m gylio griovį 8 m pločio dugnu. Priešpilio vakariniame šlaite, 6 m žemiau yra 3-6 m pločio terasa, išeinanti į terasą aukščiau šiaurinio griovio tarp piliakalnio ir priešpilio.

Beveik visą piliakalnį ir priešpilio rytinę pusę nuplovė Ančia. Jie apaugę lapuočiais, piliakalnio vakarinis šlaitas dirvonuoja.

Piliakalnis žinomas ir Ivankių, Keterų vardais. 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Pagrybio piliakalnis 14 km | Gudelių piliakalnis 6 kmVaidatonių piliakalnis (Kelmė) 5 km | Pabalčių piliakalnis 9 km |  |
| Gegužkalnis 8 kmMiegė 9 kmVaičių piliakalnis 21 kmBiržų Lauko piliakalnis 22 kmIndijos piliakalnis 22 km Kreivių piliakalnis 23 km |  | Pužų piliakalnis - 12 kmIžiniškių piliakalnis 14 kmMolavėnų piliakalniai 17 km |
| Juškaičių piliakalnis 8 km Pagramančio piliakalnis 25 km Naujininkų piliakalnis 26 km Matiškių piliakalnis 27 kmReksčių piliakalnis 28 kmDapkiškių piliakalnis 30 km | Kalniškių piliakalnis (Tauragė) 400 mIvangėnų piliakalniai 3 kmNosaičių piliakalnis 5 kmBatakių piliakalnis 14 km Kiukiškių piliakalnis - 25 km | Eržvilko piliakalnis 21 kmMeškininkų piliakalnis 35 km |

Nuorodos
--------

* Kalvalių piliakalnis
NGC 2986 galaktika
**NGC 2986** – elipsinė galaktika, esanti Hidros žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apie 105 mln. šviesmečių. Objekto regimasis ryškis – 10,8. Galaktikos skersmuo – 155 000 šviesmečių.

NGC 2986 galaktiką 1785 m. kovo 10 d. atrado William Herschel. 1885 m. vasario 12 d. ją stebėjo Basilius Engelhardt.

1999 m. šioje galaktikoje buvo užfiksuota Ia tipo supernova – SN 1999gh.

Mėgėjiškais teleskopais galima įžvelgti vienodo šviesumo centrinę sritį (ji sudaro 3/4 viso galaktikos skersmens). Pro 10 colių ir didesnius teleskopus, padidinus vaizdą daugiau nei 150 kartų, matyti siauras išorinis halas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  Michael E. Bakich. *Globular cluster NGC 2808, elliptical galaxy NGC 2986, and the Sextans Dwarf*. Astronomy.com, 2016-03-24. Nuoroda tikrinta 2021-05-17.
2. 1 2 3  Courtney Seligman. *NGC 2986*. Celestial Atlas. Nuoroda tikrinta 2021-05-17.
3. ↑  *NGC 2986*. SEDS. Nuoroda tikrinta 2021-05-17.
4. ↑  Filippenko, A. V. and Garnavich, P. "Supernova 1999gh in NGC 2986", IAUC.7328, 1999.
Koordinatės: 55°50′26″š. pl. 22°30′54″r. ilg.﻿ / ﻿55.840484°š. pl. 22.515035°r. ilg.﻿ / 55.840484; 22.515035

 *Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.*

|  Viekšnalių Švč. Mergelės Marijos Globos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Telšių |
| **Savivaldybė** | Telšių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Viekšnaliai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1912 m. |

**Viekšnalių Švč. Mergelės Marijos Globos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Viekšnalių kaime, 6 km į pietas nuo Luokės. Liaudies architektūros formų, turi neogotikos bruožų.

2012 m. bažnyčia jubiliejaus proga sutvarkyta, perdažyta.

Istorija
--------

Gelsodės kaimo valstiečiai 1911 m. kapinėms dovanojo žemės, o Beibelio užuežio gyventojas P. Paulauskas – sklypą bažnyčiai. 1912 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Ji buvo Luokės parapijos filija.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi neogotikos bruožų, dvibokštė. Šventoriaus tvora medinių statinių.

* 2015 m. vasarą
* Varpinė
* Lurdas šventoriuje

Šaltiniai
---------

1. ↑
Silvestras Gaižiūnas (2009)
**Silvestras Gaižiūnas** (g. 1950 m. rugsėjo 24 d. Panevėžyje) – Lietuvos vertėjas, literatūrologas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1968 m. baigė Panevėžio 2-ąją vidurinę mokyklą (dabar Vytauto Žemkalnio gimnazija). 1971 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1981 m. Filologijos mokslų kandidatas.

1971–1977 m. ir nuo 2004 m. Lietuvių kalbos ir literatūros instituto (nuo 1990 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas) mokslo darbuotojas, Naujosios literatūros skyriaus vyresnysis mokslo darbuotojas. 1979 m. Šiaulių pedagoginio instituto lektorius, dėstytojas, 1982–1985 m. Lietuvių literatūros katedros vedėjas. Nuo 1988 m. Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetų, nuo 1995 m. Klaipėdos universiteto docentas.

1991 m. lapkričio 17 d. Baltijos šalių kultūros palikimą ir santykius tiriančios Baltoskandijos akademijos Panevėžyje steigėjas ir direktorius. 2005 m. vienas Lietuvos lyginamosios literatūros asociacijos steigėjų, kolegijos narys.

Moka latvių, vokiečių, prancūzų kalbas. Tiria lietuvių ir latvių, Šiaurės Europos ir kitų šalių literatūrinius, kultūrinius ryšius. Daugelio mokslinių straipsnių Lietuvos, Latvijos, Danijos ir kitų Baltijos šalių mokslinėje ir mokslo populiarinimo spaudoje autorius. Daugelio mokslinių pranešimų tarptautinėse konferencijose lektorius.

Bibliografija
-------------

* Lietuvių literatūros enciklopedija. (straipsniai)
* Visuotinė lietuvių enciklopedija. (straipsniai)
* Auklėjimo romanas, 1984 m.
* Kultūros tradicijos baltų literatūrose, 1989 m.
* Baltų Faustas ir Europos literatūra, 2002 m.
* Kazys Pakštas. Kultūra. Civilizacija. Geopolitika, sudarytojas. 2003 m.
* Kultūra. Mokslas. Religija / Juozas Eretas. (sudarė Silvestras Gaižiūnas). Vilnius. Pasviręs pasaulis, 2006 m.
* Aplink Afriką / Kazys Pakštas. (sudarė Silvestras Gaižiūnas). Vilnius. Pasviręs pasaulis, 2007 m.
* Skandinavų literatūros ir baltiškieji kontekstai, Kaunas, Pasviręs pasaulis, 2009 m. ISBN 978-9955-435-98-3

**Vertimai**

* Hermanas Hesė. Kelionė į Rytų šalį, 1991 m.
* Mara Zalytė. Margarita. Vilnius. Vaga. 2005 m. ISBN 5-415-01829-8
* Astrīde Ivask, Ivar Ivask. Skraidantis ežeras. (sudarė Silvestras Gaižiūnas). Vilnius. Pasviręs pasaulis, 2007 m. ISBN 9955-435-81-5

Įvertinimas
-----------

* 1998 m. Latvijos Trijų Žvaigždžių Komandoro ordinas už Baltijos šalių kultūrinių ryšių stiprinimą
* 2000 m. Baltijos Asamblėjos premijos laureatas.

Nuorodos
--------

Interviu XXI amžiaus horizontams

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Silvestras Gaižiūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 335 psl.
Makivara
**Makivara** (japoniškai *maki* 'ritinys' + *vara* 'šiaudai') – iš Japonijos kilęs sporto treniruočių prietaisas, kuris dažniausiai yra naudojamas karate kaip smūgiuojamasis stulpas, o šaudyme japonų lanku kyudo naudojamas kaip taikinys.

Karate
------

Tradiciškai makivara susideda iš nelūžtančios ir nelanksčios medinės lentelės, kurios maždaug 30 cm ilgio ir 10 cm pločio viršutinė dalis padengta ryžių šiaudais. Stulpas tradiciškai būna nuo 2,00 iki 2,40 metrų aukščio ir maždaug 10 cm pločio. Maždaug 1,20–1,50 metro įkasama į žemę ir sutvirtinama dviem išilginėmis lentelėmis.

Moderniems variantams naudojamos įvairios vidinės medžiagos (dažniausiai minkšta guma arba dirbtinės odos apmušalai), jie yra žymiai trumpesni ir kabinami ant sienos. Taip pat būna modelių, kurie yra iškimšti plunksnomis.

Su makivara mokomasi smūgiavimo technikos, visų pirma kumščiu, taip pat lavinami smūgiai koja bei kitos technikos. Makivarą galima smūgiuoti labai stipriai, nes ji nesubliūkšta. Makivara padeda geriau išmokti pratimus ir treniruoti jėgą, ištvermę ir koncentraciją.

Kyudo
-----

Makivara susideda iš kietai suvynioto ryžių šiaudų kūlio, kurio ilgis maždaug 85 cm, apimtis 30 cm. Vidurio aukštis maždaug ties šaulio dubens kaulais. Dar gali būti naudojamos putų plastiko lentelės.

Į makivara šaudoma iš 2–3 metrų atstumo su beplunksne arba mažapunksne makivara strėle.

Netgi ir patyrę lankininkai turi 30 % treniruočių laiko skirti šaudymui į makivara, kad įgustų atlikti sudėtingas judesių kombinacijas ir ištaisytų klaidas, nenuleisdami akių nuo taikinio.

Nuorodos
--------

* Archyvuota kopija 2007-09-28 iš Wayback Machine projekto.
* Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
* Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
| Bubinas |
| --- |
| Bubinas greta Laivių piliakalnio Bubinas greta Laivių piliakalnio |
| **Ilgis** | 10,4 km |
| **Baseino plotas** | 13 km² |
| **Ištakos** | Kadaičių kaimo apylinkės |
| **Žiotys** | Salantas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Bubinas** – upelis Šiaurės vakarų Lietuvoje, Plungės ir Kretingos rajonų savivaldybių teritorijoje, kairysis Salanto intakas. Dar vadinamas *Bubinaliu*, o aukštupyje – *Matupiu*.

Išteka Plungės rajono savivaldybės teritorijos šiaurės vakariniame pakraštyje, netoli Kadaičių kaimo (Šateikių seniūnija). Teka per Šateikių Rūdaičius, Šateikių girią (Plungės rajono savivaldybė), Žeimius ir Laivius (Kretingos rajono savivaldybė), kuriuose įteka į Salantą.

Dešiniajame krante yra Laivių kapinynas, o kairiajame krante – Laivių akmuo, vadinamas *Laumės kūliu*, ir Laivių piliakalnis.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *bubinas* („plika vieta, kalnelis pievoje"). Lenkų geografinėje literatūroje buvo naudojamas *Dubuvkos* (lenk. *Dubówka*) pavadinimas, Rusijos imperijos žemėlapiuose buvo vadinama *Dubovka* (rus. *Дубовка*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos upės (hidrografija ir nuotėkis): monografija /B.Gailiušis, J.Jablonskis, M.Kovalenkovienė. – Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001. – 792 p. ISBN 9986-492-64-5.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
3. ↑  Sałanta, rzeczka ... Przybiera od lew. brzegu Dubówką ... // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. – Warszawa: Filip Sulimierski i Władysław Walewski, 1889. – T. X : Rukszenice – Sochaczew.
4. ↑  Трёхвёрстная военно–топографическая карта Российской империи, ряд X, лист 1–1, 1869 год
Plinijus (Nr. 5) piečiau Giedros jūros
**Plinijus** (lot. *Plinius*, 15°24′š. pl. 23°42′r. ilg.﻿ / ﻿15.4°š. pl. 23.7°r. ilg.﻿ / 15.4; 23.7) – smūginis Mėnulio krateris, esantis tarp Giedros ir Ramybės jūrų. Pavadintas romėnų gamtamokslininko Gajaus Plinijaus (23−79 m.) vardu.

Plinijaus krateris (5, žr. schemą) yra į pietus nuo Giedros jūros ir faktiškai priklauso Ramybės jūros (piečiau) baseinui. Į vakarus nuo jo yra Hemo kalnai (10, *Montes Haemus*). Kraterio skersmuo 43 km. Jo pakraščių sienos yra terasinės ir iškyla 2,3 km aukščiau kraterio dugno. Centre yra aukštas vienišas kalnas, dugne yra keletas kitų kalvų ir mažų kraterių. Kraterio vakarinėje pusėje yra vienišas kalnas, nuo kurio seka kalvų grandinė (*Promontorium Archerusia*) iki Hemo kalnų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Moore, Patrick; Rees, Robin. *Patrick Moore's Data Book of Astronomy*. Cambridge University Press, 2014, p. 55

* Wilkinson, John. *The Moon in Close-up– A Next Generation Astronomer's Guide*. Springer Science & Business Media, 2010, p. 197
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Koordinatės: 16°35′ p. pl. 143°39′ v. ilg.﻿ / ﻿16.583°š. pl. 143.650°r. ilg.﻿ / 16.583; 143.650

Palydovinė salos nuotrauka
Makemo ir aplinkinės salos Tuamotu žemėlapyje
**Makemas** (pranc. *Makemo*), dar vadinamas ***Te Paritua***, ***Rangi Kemas*** – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, vienas didžiausių Tuamotu salyne. Yra Rajevskio salų spiečiuje, 564 km į rytus nuo Taičio. Plotas – 56 km², su lagūna – 603 km².

Atolas nusidriekęs iš šiaurės vakarų į pietryčius 69 km, plotis iki 16,5 km. Atolo žiede yra du laivuojami sąsiauriai.

2017 m. Makemo atole gyveno 825 žmonės. Pagrindinė gyvenvietė Puheva (~600 gyv.) yra atolo žiedo šiaurėje. Puhevoje yra švyturys, bažnyčia. Veikia 1976 m. pastatytas aerodromas. Verčiamasi perlų rinkimu, kopros paruošimu, turizmu. Makemo atolas kartu su aplinkinėmis salomis sudaro Makemo komuną.

Pirmieji europiečiai, pasiekę Makemo, buvo britai Džonas Tarnbulis ir Džonas Bajersas (1803 m.). Jie šią salą pavadino Filipo sala (pagal savo rėmėją). 1820 m. Makemą pasiekė Fadėjaus Belinshauzeno ekspedicija. XIX a. pradėjo veikti katalikų misija, 1851 m. pastatyta Šv. Juozapo bažnyčia.

* Rifo pakrantėRifo pakrantė
* Makemo uostasMakemo uostas
* ŠvyturysŠvyturys
* Šv. Juozapo bažnyčiaŠv. Juozapo bažnyčia

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Makemas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |