recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 34°25′ p. pl. 136°45′ r. ilg.﻿ / ﻿34.417°š. pl. 136.750°r. ilg.﻿ / 34.417; 136.750

Spenserio įlanka vakaruose ir Šv. Vincento įlanka rytuose, atskirtos Jorko pusiasalio
**Spenserio įlanka** (angl. *Spencer Gulf*) – Indijos vandenyno įlanka, įsiterpusi į Australijos pietinius krantus (Pietų Australiją). Įlinkusi tarp Eiro ir Jorko pusiasalių. Ilgis iki 330 km, plotis ties žiotimis 130 km (kitur nurodoma 80 ar 150 km). Gylis iki 64 m. Ties žiotimis yra Spenserio (rytuose) ir Katastrofos (vakaruose) kyšuliai.

Krantai žemi, šiaurės rytinėje dalyje – pelkėti (svarbūs paukščių apsaugai). Gausu nedidelių salų (Tislo, Vordango, Gambyro, Sero Džozefo Bankso salynas). Potvyniai kyla kas parą, aukštis iki 3,6 m.

Pakrančių didžiausi miestai: Vajala, Port Piris, Port Ogasta.

Įlanką 1802 m. anglų politiko Džordžo Džono Spenserio (*George John Spencer*) garbei pavadino anglų keliautojas Metju Flindersas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Spencerio įlanka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXII (Sko–Šala). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 402
| Kemė |
| --- |
| Kemės žiotys Kemės žiotys |
| **Ilgis** | 191 km |
| **Baseino plotas** | 27 700 km² |
| **Vidutinis debitas** | 275 m³/s |
| **Ištakos** | Žemutinis Kuitas |
| **Žiotys** | Baltoji jūra |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija (Karelija) |

**Kemė** (rus. *Кемь*), **Kemijokis** (suom. *Kemijoki*) – upė šiaurės vakarų Rusijoje, šiaurės Karelijoje. Prasideda Žemutinio Kuito ežere. Teka į rytus, aukštupyje kerta ežerų grandinę. Tarp Hapjarvio ir Juljarvio ežerų vadinama Ešanjokiu. Įteka dvejomis atšakomis į Baltosios jūros Vakarų Soloveckaja Salmos įlanką. Upės plotis žiotyse iki 200 m, gylis iki 3 m.

Pagrindiniai intakai: Čirka Kemė, Ochta (dešinieji), Kepa, Šomba (kairieji).

Upė slenkstėta, naudojama vandens turizmui. Įrengta hidroelektrinių kaskada. Netoli upės žiočių įsikūręs Kemės miestas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 205
| Bečičiai*Бечићи* |
| --- |
| *Miestelio reginys* |
|  |
| 

BečičiaiBečičiai

42°17′01″ š. pl. 18°52′05″ r. ilg.﻿ / ﻿42.28361°š. pl. 18.86806°r. ilg.﻿ / 42.28361; 18.86806﻿ (Bečičiai)Koordinatės: 42°17′01″ š. pl. 18°52′05″ r. ilg.﻿ / ﻿42.28361°š. pl. 18.86806°r. ilg.﻿ / 42.28361; 18.86806﻿ (Bečičiai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Juodkalnijos vėliava Juodkalnija |
| **Savivaldybė** | Budvos opština |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 891  |
|  |
|  **Vikiteka** | Bečičiai |

**Bečičiai** (juodkal. *Bečići, Бечићи*) – gyvenvietė Budvos savivaldybėje, Juodkalnijoje. Gyvenvietė yra Budvos pietvakariuose, joje gyvena 891 nuolatiniai gyventojai (pagal 2011 m. gyventojų surašymą).

Bečičiuose yra 1950 m ilgio smėlėtas Adrijos jūros paplūdimys. 1935 m. jis laimėjo Paryžiaus Grand Prix kaip gražiausias Europos pliažas. Keletas pliažo atkarpų yra privačios ir prieinamos tik viešbučių svečiams. Su Budva jungia pakrantės promenada ir 100 m ilgio tunelis. Skirtingai nuo didelių Budvos apartamentų kompleksų Bečičiuose daugiausia yra vidutiniai ir dideli viešbučiai. Tarp jų yra Meditera, Iberostar Bellevue ir Queen of Montenegro, kurie neseniai buvo iš pagrindų atnaujinti bei naujai pastatytas Hotel Splendid.

Gyventojai
----------

| Metai | 1948 | 1953 | 1961 | 1971 | 1981 | 1991 | 2003 | 2011 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Gyventojai | 43 | 44 | 40 | 84 | 171 | 726 | 771 | 891 |

Tautinė gyventojų sudėtis (2003 m. gyventojų surašymas):

* serbai: 52,52 %
* juodkalniečiai: 34,24 %
* kroatai: 1,55 %

Nuorodos
--------

1. ↑  „Statistical Office of Montenegro – MONSTAT". Monstat.org. Tikrinta 2019-03-14.
| Ubas*Уб* |
| --- |
|        |
| *Ubo panorama* |
|  |
| 

UbasUbas

44°27′22″ š. pl. 20°4′26″ r. ilg.﻿ / ﻿44.45611°š. pl. 20.07389°r. ilg.﻿ / 44.45611; 20.07389﻿ (Ubas)Koordinatės: 44°27′22″ š. pl. 20°4′26″ r. ilg.﻿ / ﻿44.45611°š. pl. 20.07389°r. ilg.﻿ / 44.45611; 20.07389﻿ (Ubas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Serbijos vėliava Serbija |
| **Regionas** | Šumadija ir Vakarų Serbija |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 6 164  |
|  |
|  **Vikiteka** | Ubas |

**Ubas** (serb. *Уб*) – miestas ir to paties pavadinimo savivaldybė vakarinėje Serbijoje, Šumadijos ir Vakarų Serbijos regione.

Gyventojai
----------

Pagal 2011 m. duomenis čia būta 6,1 tūkst. gyventojų. Absoliuti dauguma gyventojų – serbai. Iš tautinių mažumų gausiausia čigonų bendruomenė, esama rumunų, juodkalniečių ir makedonų.

Sportas
-------

Vakarinė tribūna
* FK Jedinstvo Ub (futbolo klubas)
* Dragano Džajičiaus vardo stadionas (serb. *Stadion Dragan Džajić*) – talpa 4 tūkst.žiūrovų.

### Apie stadioną

Stadionas pastatytas 1976 m. Jame yra dvi tribūnos, pavadintos buvusių „Crvena Zvezda" ir „Partizan" futbolininkų Dušano Savičiaus ir Radosavo Petrovičiaus vardais. Vakarinė stadiono tribūna yra uždengta ir su kėdėmis, o rytinė – be kėdžių ir neuždengta. Stadiono talpa – 4000 vietų.

2017 m. stadionas buvo rekonstruotas ir pavadintas Dragano Džajičiaus, buvusio FK Crvena Zvezda ir Jugoslavijos rinktinės žaidėjo, vardu. 

Vienas labiausiai stadiono atnaujinimui nusipelniusių žmonių – buvęs Serbijos rinktinės narys Nemanja Matičius.

Išnašos
-------

1. ↑  SOCCERWAY
2. ↑  Globalsportsarchive
3. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali miesto svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Rasa (reikšmės).*

|  |
| --- |
| Rasa ant žolės lapo |
| Rasa ant voratinklio |
| Rasa ant žolės |

**Rasa** – smulkūs vandens lašeliai, ryte arba vakare atsirandantys ant lauke esančių objektų. Kai objektų paviršiai vėsdami į aplinką išskiria šilumą, aplinkoje drėgmės kondensacija vyksta greičiau nei garavimas, dėl to susidaro lašeliai. Kai aplinkos temperatūra yra pakankamai žema, tokiu pačiu principu iš karto susiformuoja smulkūs ledukai – šerkšnas.

Kadangi procesas susijęs su paviršių temperatūromis, vasaros pabaigoje rasa lengviausiai susidaro ant paviršių, kurie nėra šildomi žemėje sulaikytos šilumos, tokių kaip žolė, lapai, turėklai, automobilių stogai, tiltai.

Kultūriniu aspektu rasa dažnai siejama su tyrumu ir gaivumu.

Rasos nereikėtų painioti su gutacija, kurios dėka augalai lapų galuose išskiria perteklinį vandenį.

Susidarymas
-----------

Ore išsilaikančių vandens garų kiekis priklauso nuo temperatūros. Temperatūra, prie kurios oras yra prisotintas vandens garų, vadinama rasos tašku. Kai objekto paviršiaus temperatūra mažėdama priartėja prie rasos taško temperatūros, ore esantys vandens garai susikondensuoja į smulkius lašus tiesiai ant paviršiaus (palyginimui, rūko, debesų garai susikondensuoja ore, nors termodinaminiu požiūru procesai beveik analogiški).

Rasa linkusi susidaryti ant objektų, kurie yra blogi šilumos laidininkai arba izoliuoti nuo žemės, taip pat nemetaliniais paviršiais. Palankesnės oro sąlygos – giedras dangus ir mažas vandens garų kiekis aukščiau atmosferoje. Naktys su rasa paprastai būna nevėjuotos, kadangi vėjas naktį perneša šiltą orą prie šaltų paviršių, tačiau tai priklauso ir nuo to, koks yra pagrindinis aplinkos vandens garų šaltinis – atmosfera ar drėgnas dirvožemis.

Tas pats procesas vyksta ir aprasojant akiniams šiltoje, drėgnoje patalpoje.

Kiti faktai
-----------

Rasa matuojama drosometru.

Regionuose su labai sausais sezonais, kai kurie organizmai ir augalai, pvz. kerpės ir pušų jauni medeliai, naudoja rasos vandenį. Rasa taip pat sudaro geras sąlygas patogeniškų organizmų dauginimuisi, pvz. *Phytophtoria infestans* grybams, užkrečiantiems bulvinius augalus.

  

Lietuvių mitologijoje Rasa – vasaros žalumynų ir gėlių deivė.
Graikų mitologijoje Ersa yra rasos deivė.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rasa** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikižodynas
Koordinatės: 21°14′ p. pl. 159°47′ v. ilg.﻿ / ﻿21.233°š. pl. 159.783°r. ilg.﻿ / 21.233; 159.783

Rarotongos vaizdas iš kosmoso
Salos žemėlapis
**Rarotonga** – sala Ramiajame vandenyne, priklausanti pietinių Kuko salų grupei.

Rarotonga tarp kitų Kuko salų išsiskiria kaip labiausiai apgyvendinta – 14 153 žmonės (2006 m.) iš bendro visos šalies 19 569 gyventojų skaičiaus. Čia įsikūręs salyno parlamentas, Rarotongos tarptautinis oro uostas. Sala ypač populiari tarp turistų, nes čia gausu kurortų, viešbučių, motelių. Pagrindinis Avarua miestas, įsikūręs šiaurinėje pakrantėje, – šalies sostinė.

Geografija
----------

Salos pakrantė
Rarotongos sala – nuo vandenyno dugno virš 4 500 m pakilęs atolas su išreikštu vidiniu vulkaninių kalnų masyvu. Salos plotas – 67,19 km², pakrantės ilgis – 32 km. 4000 m gylyje vulkano skersmuo yra apie 50 km. Te Manga – aukščiausia viršukalnė saloje, 658 m virš jūros lygio. Salą supa lagūna, kuri daug kur išplatėja virš šimto metrų link rifo, toliau staigiai žemėja į gelmę. Pietrytinė lagūnos pusė plačiausia, čia daug balto smėlio paplūdimių, apaugusių palmėmis, labiausiai tinkamų turistams maudytis, plaukioti laiveliais, povandeniniam nardymui. 

Salos vidurinę, kalvotąją dalį, juosia dirbamos žemės terasos, lygumos ir pelkės. Erozijos veikiamose viršukalnėse veši augmenija, gyvena saugomos faunos rūšys. Gruntiniais ar grįstais keliais galima pasiekti slėnius salos vidurinėje dalyje, bet didesnė dalis kalnų masyvo čia sunkiai pasiekiama dėl neišvystytos infrastruktūros.

Istorija
--------

1858–1888 m. egzistavo Rarotongos karalystė, vėliau tapusi Britanijos imperijos protektoratu, 1893 m. sukurta Kuko Salų Federacija.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rarotonga** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Rarotonga
* Salos istorija
| **Giedrutis Klimkevičius** |
| --- |
| Gimė | 1950 m. kovo 6 d. (73 metai)Dauguose |
| Sutuoktinis (-ė) | Vaida |
| Vaikai | Jūratė, Arūnas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1974 m. Kauno medicinos institutas |

**Giedrutis Klimkevičius** (g. 1950 m. kovo 6 d. Dauguose) – Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1968 m. baigė Daugų vidurinę mokyklą, 1974 m. – Kauno medicinos institutą, gydytojas. 1975–1982 m. buvo Anykščių rajono centrinės ligoninės Chirurgijos skyriaus gydytojas ordinatorius. Nuo 1987 m. Anykščių ligoninės chirurginio skyriaus vedėjas.

Tėvynės sąjungos narys. 1990–1995 m. Anykščių rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Vaida, vaikai Jūratė, Arūnas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-21 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ubonratčathanisอุบลราชธาน |
| --- |
|        |
| *Universiteto vartai* |
|  |
| 

UbonratčathanisUbonratčathanis

15°13′0″ š. pl. 104°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿15.21667°š. pl. 104.85000°r. ilg.﻿ / 15.21667; 104.85000﻿ (Ubonratčathanis)Koordinatės: 15°13′0″ š. pl. 104°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿15.21667°š. pl. 104.85000°r. ilg.﻿ / 15.21667; 104.85000﻿ (Ubonratčathanis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Tailando vėliava Tailandas |
| **Provincija** | Ubonratčathanio provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 112 859  |
|  |
|  **Vikiteka** | Ubonratčathanis |

**Ubonratčathanis** (taj. อุบลราชธาน) – miestas šiaurės rytų Tailande, Isano regione, prie Muno upės. Provincijos centras. 106,6 tūkst. gyventojų (2000 m.).

Mieste yra *Wat Tung Sri Muang* ir *Wat Nong Bua* budistų šventyklos. Kasmet, liepos mėnesį Ubonratčathanyje vyksta „Žvakių festivalis", sutraukiantis daug piligrimų. Vystomas žemės ūkis, prekyba.

Istorija
--------

Miestas įkurtas XVIII amžiaus pabaigoje. Jį įkūrė imigrantai iš Laoso, kuriuos rėmė Siamo karalystė. Vietnamo karo metu mieste veikė JAV karinė bazė, iš kurios buvo vykdomi antpuoliai prieš kaimynines valstybes: Laosą ir Kambodžą. Šiuo metu bazėje įsikūrusios Tailando karališkosios oro pajėgos.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Speninis urvas pažymėtas apatiniame kairiajame kampe
**Speninis urvas** (lot. *Antrum mastoideum*) – vidurinės ausies būgninėje ertmėje esantis urvas – didelė pneumatinė ląstelė išklota plona gleivine ir užpildyta oru. Urvas prasideda speninės ataugos viršuje.

Speninė atauga
--------------

Speninė atauga savo forma primena kūgį, nukreiptą viršūne žemyn, o jos išorinis paviršius padengtas kompaktinio **kaulo plokštele** (lot. *Lamina corticalis*). Speninės ataugos viršutinė riba yra **smilkininė linija** (lot. *Linea temporalis*). Virš jos prasideda kaukolės vidurinė duobė. Speninės ataugos priekinė siena ribojasi su išorinės klausomosios landos užpakaline siena, o kaulinės išorinės klausomosios landos užpakalinės ir viršutinės sienų sandūroje yra **dyglys** (lot. *Spina suprameatum*). Į užpakalį nuo šio dyglio yra negili **duobelė** (lot. *Fossa mastoidea*), po kuria 1,5–2 cm gylyje būna pastovi apie 0,7 cm³ speninės ataugos ertmė – speninis urvas.

Į olą atsiveria pneumatinių ląstelių angos. Taip vadinamos speninėje ataugoje esančios nedidelės ertmės, jos išklotos plona gleivine ir užpildytos oru. Jų kiekis ir išsidėstymas priklauso nuo speninės ataugos pneumatizacijos laipsnio. Pagal tai skiriami keli speninės ataugos tipai: pneumatinis, diploinis, sklerozinis (kai normalią pneumatizacijos eigą sutrikdo vaikystėje persirgti vidurinės ausies uždegimai, pasunkėjęs kvėpavimas nosimi).

Speninė atauga susiformuoja 6-7 metų vaikams.

Speninio urvo sandara
---------------------

Speninis urvas – išklotas plona gleivine orinis antis smilkinkaulio uolos užpakalinėje dalyje. Per viršutinėje priekinėje sienoje esantį speninio urvo įėjimą jis susisiekia su būgnine ertme ir smilkinkaulio speninės ataugos ertmėmis – **speninėmis ląstelėmis** (lot. *Celluae mastoideae*). Paprastai jos susisiekia tarpusavyje, o jų skaičius, forma ir dydis įvairūs. Ir speninis urvas, ir speninės ląstelės yra išklotos plokščiuoju epiteliu, nenutrūkstamai pereinančiu iš būgninės ertmės.

Jis svarbus chirurgijai, nes dažnai būna infekuojamas.

Daugiau informacijos straipsniuose:

* Klausomieji kauliukai;

* Būgninė ertmė

Literatūra
----------

* R. Stropus, V. Vaičekauskas, J. Tutkuvienė, N. Paužienė, D.H. Pauža, A. Dabužinskienė, V. Gedrimas, V. Aželis, G. H. Schumacher, „Žmogaus anatomija 2", „KMU leidykla", Kaunas, 2007 m. (385 psl.) ISBN 978-9955-15-099-2

  

v • a • r **Žmogaus organų sistemos** 

Jutimo organai ← **Ausis**  

Ausies kaušelis - 
Klausomoji landa - 
Būgnelis - 
Trimitas - 
Klausomieji kauliukai - 
Pusratiniai kanalai - 
Prieangis - 
Sraigė - 
Pusiausvyros aparatas
| **Giedrė Kvieskienė** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. balandžio 25 d. (67 metai)Varniai |
| Tėvai | Mykolas Pronckus |
| Sutuoktinis (-ė) | Vytautas Kvieska |
| Vaikai | Eglė Kvieskaitė, Emilija Kvieskaitė |
|  |
| Veikla | pedagogė, edukologė |
| Organizacijos | Vilniaus pedagoginis universitetasprofesorėVilniaus pedagoginio universiteto Socialinės komunikacijos institutasprofesorė |
|  |
| Išsilavinimas | socialinių mokslų daktarė |

**Giedrė Kvieskienė** (g. 1956 m. balandžio 25 d. Varniai) – Lietuvos pedagogė, socialinių mokslų daktarė, profesorė.

Biografija
----------

Tėvas Mykolas Pronckus. 1975–1980 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, 1984–1988 m. – Leningrado N. Krupskajos kultūros institute. 1988 m. pedagogikos mokslų kandidatė.

1980–1988 m. Lietuvos kultūros centro direktoriaus pavaduotoja,1988–1996 m. Lietuvos kultūros darbuotojų tobulinimosi instituto Kultūros švietimo katedros, 1996–1998 m. – Švietimo ir mokslo ministerijos Papildomojo ugdymo skyriaus vedėja. Nuo 1997 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytoja, 1999 m. su kitais universitete įkūrė socialinės pedagogikos katedrą ir iki 2004 m. jai vadovavo, 2004–2017 m. universiteto socialinės komunikacijos instituto direktorė; 2007 m. profesorė. Nuo 2019 metų Vytauto Didžiojo universiteto Profesinio tobulinimosi instituto vadovė.

2006–2009 m. Europos Tarybos ekspertė sociokultūros ugdymo klausimais. 1997 m. įkūrė Lietuvos demokratiškumo ugdymo kolegiją (nevyriausybinė organizacija), 1995 įsteigė viešąją įstaigą socialiai pažeistiems vaikams: „Atsigręžk į vaikus". Nuo 2002 m. Lietuvos socialinių pedagogų asociacijos, nuo 2005 m. Lietuvos nevyriausybinių organizacijų konfederacijos vaikams prezidentė, nuo 2017 valdybos garbės pirmininkė. 2000–2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė (Lietuvos centro sąjunga).

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: socialinė pedagogika, socialinis darbas, pozityvioji socializacija, vaikų ir jaunimo laisvalaikis, ankstyvoji ir pagalbos prevencija, tarptautinių demokratijos ir pilietinio ugdymo projektų koordinavimas, vaikų teisės, lygių ugdymo galimybių įgyvendinimas, projektų vadyba. Paskelbė daugiau kaip 270 mokslinių straipsnių.

Monografijos
------------

* Socializacija ir vaiko gerovė, 2003 m.
* Pozityvioji socializacija, 2005 m.
* Socialinės partnerystės įtaka inovacijoms, 2012 m. (su Vytautu Kvieska)
* Įžvalgi investavimo strategija puoselėjant universalųjį plėtros tvarumą, 2014 m. (su bendraautoriais)
* Social Clustering: Paradigm of Trust, 2021 kartu su Vytautas Kvieska, Gerd-Bodo von Carlsburg (Author)

Nuorodos
--------

* Oficialus pedagogės puslapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Giedrė Kvieskienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 777 psl.
| **Capra aegagrus** |
| --- |
| Bezoarinis ožys (*Capra aegagrus*) |
| Apsaugos būklė |
| Pažeidžiami (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |
| Pošeimis: | Ožkos  *( Caprinae)* |
| Gentis: | Kalniniai ožiai  *( Capra)* |
| Rūšis: | Bezoarinis ožys  *( Capra aegagrus)* |

 |
| Binomas |
| ***Capra aegagrus***Erxleben, 1777 |

**Bezoarinis ožys** arba **Kretos laukinė ožka** (*Capra aegagrus*) – dykaraginių (*Bovidae*) šeimos žinduolis, priklausantis ožkų (*Caprinae*) pošeimiui. Iš šios rūšis kilo naminės ožkos. Gyvenimo trukmė – 10-18 m. Aktyviausios šviesiuoju paros metu.

Nuo seno žmonės medžiojo šias ožkas dėl ragų ir bezoaro – mineralizuotų maisto sankaupų, randamų šių ožkų skrandyje. Todėl šios ožkos ir vadinamos bezoarinėmis. Kai kuriuose rajonuose šiems gyvūnams gresia išnykimas dėl medžioklės ir konkurencijos su naminėmis ožkomis ir avimis.

Paplitęs nuo Mažosios Azijos iki Indijos, kalnuotose vietovėse. Gamtoje šie gyvūnai gyvena nedidelėmis grupėmis iki 20 individų. Bandai paprastai vadovauja sena patyrusi patelė.

Išvaizda
--------

Patinas sveria apie 60 kg, patelė – apie 40 kg. Aukštis ties gogu 70-90 cm. Ragai ilgi, dalgiški su retais gumbais.

Maistas
-------

Laukinės ožkos visiškai nereiklios maistui – gali ėsti bet kokį augalinį maistą – nuo vešlios žolės iki krūmokšnių šakų ir lapų.

Dauginimasis
------------

Ruja paprastai trunka nuo lapkričio iki gruodžio. Maždaug po 150 dienų nėštumo, gimsta jaunikliai (dažniausiai 1-2), kurie motinos žindomi 4 mėnesius. Ožiukai su motina būna tol, kol ji susilaukia kitų jauniklių. Lytinė branda – 2 metai.

Šaltiniai
---------

1. ↑   „IUCN Red List - Capra aegagrus". IUCN Red list.
*Apie kaimą Utenos rajone žr. Sprakšiai (Utena)*.

| **Elateridae** |
| --- |
| Kanapėtasis sprakšis (*Adelocera murina*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Šeima: | Spragšiai  *( Elateridae)* |

 |
| Sinonimai |
| * **Sprakšiai**

 |

**Spragšiai** (*Elateridae*) – vabalų (*Coleoptera*) šeima. Vabalai plokšti, ilgi, į abu galus susiaurėję. Antenos 11-narės, pjūkliškos, šukiškos, rečiau siūliškos. Priešnugarėlės užpakaliniai kampai ištįsę į smailias ataugas (svarbus požymis). Prieškrūtinėlė su atauga, nukreipta vidukrūtinėlės link; ji telpa į atitinkamą vidukrūtinėlės įdubimą. Letenos 5-narės. Vabalai sugeba iš aukštielninkos padėties pašokti į viršų, ore apsiversti ir krisdami atsistoti ant kojų. Laikomi dviem pirštais už pilvelio, vabalai staigiais judesiais judina prieškrūtinį ir tuo metu girdisi spragsėjimas. Nuo to kilo šeimos pavadinimas.

Spragšiai aptinkami ant įvairiausių augalų ir dirvos paviršiuje. Lervos volelio formos, geltonos ar rudos spalvos, kietos, su krūtinės kojomis. Jos gyvena dirvoje, trūnijančioje medienoje, senuose kelmuose. Daugumos rūšių lervos labai žalingos žemės ir miškų ūkiui, nes minta požeminėmis augalų dalimis, išėda sėklas. Veiklūs naktį.

Pasaulyje yra daugiau kaip 8500 rūšių. Lietuvoje žinoma apie 70 rūšių.

Pavadinimas
-----------

Labai daug kur vartojamas pavadinimas „sprakšiai" (su k raide), taip pat ir knygoje „Lietuvos fauna - vabalai". Tačiau pavadinimas yra kilęs nuo žodžio „spragsėti", Lietuvių kalbos žodyne teikiamas pavadinimas „spragšiai".

Taip pat skaitykite
-------------------

* Lietuvos spragšiai

Išnašos
-------

1. ↑  „Lietuvių kalbos žodynas". Nuoroda tikrinta 2018-06-11.

Nuorodos
--------

* Elateridae, išsamus Palearktikos sprakšių katalogas (čekų ir anglų k. su nuotraukomis)
**Rasa Ališauskienė** (g. 1959 m. lapkričio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos psichologė, sociologė, socialinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

1982 m. baigė Vilniaus universitetą, 1987 m. psichologijos mokslų kandidatė.

Nuo 1987 m. Vilniaus universiteto Sociologijos laboratorijos vedėja; nuo 1989 m. docentė, 1992 m. Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto direktorė, nuo 2001 m. Filosofijos fakulteto docentė. Nuo 1992 m. bendrovės „Baltijos tyrimai" generalinė direktorė

Nuo 1989 m. Tarptautinės sociologijos valdybos, nuo 1990 m. Pasaulinės viešosios nuomonės tyrimų asociacijos (WAPOR) ir Europos eksperimentinės ir socialinės psichologijos asociacijos, nuo 1992 m. Europos rinkos ir viešosios nuomonės tyrimų asociacijos (ESOMAR), nuo 1993 m. Tarptautinės politinių mokslų asociacijos (IPSA), nuo 1995 m. „Gallup Worldwide" asociacijos narė.

Mokslinė veikla
---------------

Pagrindinės tyrimų kryptys: pilietinės visuomenės formavimasis, vertybių kaita, žiniasklaida, reklama. Bendradarbiavo daugelyje sociologinių tyrimų ir švietimo programų: Mančesterio (1989 m.), Oslo (Balticum programa, 1991–1997 m.) universitetų, Laisvosios Europos radijo Tyrimų instituto (RFE/RL, 1993 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Rasa Ališauskienė (1959)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 346 psl.
| Bylisvok. *Biel*, pranc. *Bienne* |
| --- |
|        |
| *Bylio/Bjeno senamiestis* |
|  |
| 

BylisBylis

47°08′0″ š. pl. 7°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.13333°š. pl. 7.25000°r. ilg.﻿ / 47.13333; 7.25000﻿ (Bylis)Koordinatės: 47°08′0″ š. pl. 7°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.13333°š. pl. 7.25000°r. ilg.﻿ / 47.13333; 7.25000﻿ (Bylis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| **Kantonas** | Berno kantonas Berno kantonas |
| **Savivaldybė** | Bylio/Bjeno savivaldybė |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 50 700  |
| **Kalba** | Vokiečių, Prancūzų |
| **Plotas** | 21,20 km² |
| **Tankumas** (2007) | 2 392 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 2500-2510 |
|  **Vikiteka** | Bylis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Býlis |

**Bylis** arba **Bjenas** (oficialiai *Biel/Bienne*, vok. *Biel*, pranc. *Bienne*, it. *Bienna*, alemanų vok. *Biu*, lot. *Belna*) – miestas šiaurės vakarų Šveicarijoje, Berno kantone, į šiaurės vakarus nuo Berno. Įsikūręs šiaurės rytnėje Bylio ežero pakrantėje, šalia Šiuso upės, Juros kalnų papėdėje. Laikrodžių (Omega, Rolex), juvelyrinių dirbinių, mašinų gamyba, metalo apdirbimo pramonė. Turizmas, žiemos sportas (kabamieji lynų keliai į aplinkinius kalnus).

Kultūra
-------

Yra archeologinis svabų muziejus, meno ir istorijos muziejai, taip pat pilies liekanos – 3 gynybiniai bokštai, pastatyti po 1405 m. Vėlyvosios gotikos Šv. Benedikto bažnyčia, pastatyta 1451 m. perstatyta 1775 m. rotušė (1534 m.) su liepsnotosios gotikos dekoru, arsenalas (1591 m.). Naujojoje Bylio/Bjeno dalyje daug parkų.

Istorija
--------

Bylis įkurtas keltų. Romos imperijos laikais įrengti įtvirtinimai. IV a. nukariautas alemanų. Nuo ankstyvųjų viduramžių priklausė Bazelio vyskupui. 1275 m. Byliui suteiktos miesto teisės. 1279 m. sudarė sąjungą su Bernu, 1311 m. su Fribūru, 1334 m. su Zoloturnu. 1478 m. tapo Šveicarijos konfederacijos dalimi. Nuo 1815 m. priklauso Berno kantonui.

Sportas
-------

* FC Biel-Bienne (futbolas)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bylis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Giedrė Lukšaitė-Mrazkova** (g. 1944 m. gruodžio 17 d. Kaune) – Lietuvos klavesinininkė, vargonininkė, pedagogė.

Biografija
----------

Tėvai Kazimieras Lukša ir Meilė Lukšienė, sesuo Ingė Lukšaitė. 1967 m. baigė Lietuvos konservatorijos L. Digrio fortepijono ir vargonų klases, 1970 m. – Maskvos P. Čaikovskio konservatorijos aspirantūrą, L. Roizmano vargonų klasę.

1967–1976 m. mokė skambinti fortepijonu Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje, 1975–1976 m. – Lietuvos konservatorijoje. 1973–1974 m. stažavo Prahos mūzų menų akademijoje pas J. Reinbergerį (vargonai) ir Z. Ružičkovą (klavesinas). Nuo 1976 m. gyvena Prahoje. 1984 m. Prahos mūzų menų akademijoje baigė aspirantūrą pas Z. Ružičkovą (klavesinas); nuo 1981 m. joje moko skambinti klavesinu, 1990–1993 m. Klavišinių instrumentų katedros vedėja, nuo 1993 m. Klavesino skyriaus vedėja; nuo 1998 m. profesorė. 1990 m. studijavo baroko muzikos interpretaciją Hagoje ir Amsterdame.

Nuo 1967 m. koncertuoja solo, su ansambliais ir orkestrais, groja klavesinu, vargonais ir istoriniu fortepijonu. Koncertavo daugelyje Europos šalių, Japonijoje. Dalyvavo „Prahos pavasario", Vilniaus ir kt. festivaliuose.

Įvertinimas
-----------

* 1968 m. kaip vargonininkė Čiurlionio konkurse laimėjo III vietą
* 2001 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Irena Vanagienė. *Giedrė Lukšaitė-Mrazkova*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 687 psl.
| Kosiguina |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Nikaragva Nikaragva |
|  |
| Aukštis | 872 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |  |
|  |
| Aktyvumas | snaudžiantis |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 1859 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 12°59′0″ š. pl. 87°34′0″ v. ilg.﻿ / ﻿12.98333°š. pl. 87.56667°r. ilg.﻿ / 12.98333; 87.56667Koordinatės: 12°59′0″ š. pl. 87°34′0″ v. ilg.﻿ / ﻿12.98333°š. pl. 87.56667°r. ilg.﻿ / 12.98333; 87.56667 |

**Kosiguina** (isp. *Cosigüina*) – ugnikalnis šiaurės vakarų Nikaragvoje, Činandegos departamente, pusiasalyje, įsiterpiančiame į Fonsekos įlanką. Aukštis – 872 m. Viršūnėje yra didelė kaldera, kurios matmenys 2 x 2,4 km, o gylis – 500 m. Viduje telkšo kraterinis ežeras. Ugnikalnio kūgis susidaręs ankstesnės kalderos vietoje (*somma* ugnikalnis). Šiaurėje tebėra matomas senosios kalderos kraštas, tačiau likusi dalis užpilta jaunesnio kūgio.

1835 m. įvyko labai galingas Kosiguinos išsiveržimas, kurio metu vulkaniniai pelenai krito ne tik Centrinėje Amerikoje, bet net Meksikoje ar Jamaikoje. Paskutinis išsiveržimas įvyko 1859 m. vėliau ugnikalnis tapo snaudžiančiu.

Nuorodos
--------

* Kosiguina. Global Volcanism Program, Smithsonian Institution
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 36°51′ š. pl. 27°14′ r. ilg.﻿ / ﻿36.850°š. pl. 27.233°r. ilg.﻿ / 36.850; 27.233

Koso padėtis
**Kosas** (gr. Κως) – Graikijai priklausanti sala Egėjo jūroje, Dodekaneso salyne, 4 km nuo Mažosios Azijos (senovės Karijos) krantų. Plotas – 290 km². Salos ilgis 45 km, plotis iki 11 km. Kranto linijos ilgis 115 km. Paviršius uolingas, kalnuotas, iškyla iki 846 m.

2011 m. Kose gyveno 33,3 tūkst. gyventojų (antra pagal gyventojų skaičių Dodekaneso sala). Dauguma gyventojų yra graikai, bet saloje tebegyvena ~2000 turkų (XX a. vid. jie sudarė apie pusę gyventojų). Didžiausia gyvenvietė ir uostas – Kosas, kitos didesnės gyvenvietės – Kardamena, Kefalas, Tingakis, Antimachija, Marmaris. Vystomas turizmas, auginami alyvmedžiai, vynuogės, migdolai, figos, pomidorai ir kt. Veikia tarptautinis oro uostas. Kose yra gana gerai išlikusi gydymo dievo Asklepijaus šventykla (asklepionas), gimnazijos, odeono, didelės agoros, romėnų statinių liekanos, XIV a. hospitalijerų pilis, taip pat platanas, po kuriuo, pasak legendos, mokęs Hipokratas.

Kosas minimas nuo Homero „Iliados". Jo pirmuoju legendiniu karaliumi laikomas Meropas. Salą savo žygių metų aplankęs Heraklis. Kosas buvo svarbi Asklepijaus garbinimo vieta. Salą kelis kartus buvo užėmę persai. Strabonas mini, kad Kosas buvo gerai įtvirtintas ir svarbus Egėjo uostas. Graikų ir romėnų laikais Kosas garsėjo kaip medicinos studijų vieta, čia V a. pr. m. e. gyveno Hipokratas. XIII–XIV a. salą valdė genujiečiai, turkų piratai, hospitaljerai. 1523 m. Kosą užėmė Osmanai.

* Koso kraštovaizdisKoso kraštovaizdis
* Koplyčia Dikėjo kalnuoseKoplyčia Dikėjo kalnuose
* Kefalo gyvenvietėKefalo gyvenvietė
* Koso tvirtovėKoso tvirtovė

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kosas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Degendorfasvok. *Deggendorf* |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

DegendorfasDegendorfas

48°50′00″ š. pl. 12°58′00″ r. ilg.﻿ / ﻿48.83333°š. pl. 12.96667°r. ilg.﻿ / 48.83333; 12.96667﻿ (Degendorfas)Koordinatės: 48°50′00″ š. pl. 12°58′00″ r. ilg.﻿ / ﻿48.83333°š. pl. 12.96667°r. ilg.﻿ / 48.83333; 12.96667﻿ (Degendorfas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Bavarija Bavarija |
|  |
| **Meras** | Dr. Christian Moser |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 31 727  |
| **Plotas** | 77,21 km² |
| **Tankumas** (2011) | 411 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 94469 |
| **Tinklalapis** | www.deggendorf.de |
|  **Vikiteka** | Degendorfas |

**Degendorfas** (vok. *Deggendorf*) – miestas Vokietijoje, Žemutinėje Bavarijoje.

Istorija
--------

1993 m. lenta, pasmerkianti legendą apie žydų vandens apnuodijimą.
Seniausios gyvenvietės liekanos prie Dunojaus yra 8000 metų senumo. Bronzos amžiuje ir keltų laikais vietovė nuolat buvo gyvenama. Imperatorius Henrikas II užėmė apylinkes 1002 m.

1337 ar 1338 m. mieste vyko antisemitiniai pogromai, nes žydai buvo kaltinami dėl Juodosios mirties. Gaisrai žydų kvartaluose išplito po visą Degendorfą. 1360 m. buvo pradėta statyti Šv. Petro ir Povilo bažnyčia buvusiame žydų kvartale. Nuo XV a. joje saugomas reliktas, Monstrancija su bendruomenės vandeniu, kuris, teigiama, buvo stebuklingai apsaugotas nuo žydų apnuodijimo. Tačiau to laiko pogromų aprašymai šio fakto nemini. Bažnyčioje prasidėjo kasmetinis *Deggendorfer Gnad*, svarbi Bavarijos katalikų piligrimystė.

Apie 1970 m. dėmesys nuo tariamo stebuklo buvo perkeltas į bendrą eucharistijos šventimą. 1992 m. piligrimystė baigėsi, nes Rėgensburgo vyskupas Manfred Müller prikalė plokštelę, pasmerkiančią legendą.

Po Antrojo pasaulinio karo mieste buvo žydų pabėgėlių stovykla. Jame buvo 2 tūkst. pabėgėlių, jie leido 2 laikraščius, „Deggendorf Center Review" ir „Cum Ojfboj", turėjo sinagogą, mikvah, košerinę virtuvę. Stovykloje funkcionavo net vietinė valiuta – Degendorfo doleris. Dauguma pabėgėlių buvo perkelti iš Terezino koncentracijos stovyklos. Pabėgėlių stovykla uždaryta 1949 m. birželio 15 d.

Išnašos
-------

1. ↑  Teter, Magda (2011-05-01). *Sinners on Trial: Jews and Sacrilege After the Reformation*. Harvard University Press. p. 85. ISBN 9780674052970. Nuoroda tikrinta 30 July 2012.
2. ↑  Baum, Steven K.; Samuels, Shimon (2011-12-22). *Antisemitism Explained*. University Press of America. p. 139. ISBN 9780761855781. Nuoroda tikrinta 30 July 2012.
3. ↑  Bynum, Caroline Walker (2004). „The Presence of Objects: Medieval Anti-Judaism in Modern Germany" (PDF). *Common Knowledge* (Duke University Press) **10** (1): 8–20.
Koordinatės: 56°04′35″š. pl. 25°04′32″r. ilg.﻿ / ﻿56.076523°š. pl. 25.075567°r. ilg.﻿ / 56.076523; 25.075567

|  |
| --- |
| **Vaikų socializacijos centras Širvėna** |
| Vaikų socializacijos centras Širvėna herbasVaikų socializacijos centras Širvėna herbas |
| Vaikų socializacijos centras Širvėna |
| **Adresas** | Senoji g. 14, Kučgalys |
| **Direktorius(-ė)** | Laima Vaičienė |
| **Mokinių skaičius** | 48 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 18 |

**Vaikų socializacijos centras "Širvėna"** – uždaryta dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Biržų raj. Kučgalyje, Senoji g. 14, vykdė pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba intelekto sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 190984685. Steigėjas Panevėžio apskrities viršininko administracija.

Istorija
--------

Planuojama Kučgalio specialiojo ugdymo centrą pertvarkyti į Kučgalio specialiuosius vaikų auklėjimo ir globos namus, pakeičiant teikiamų paslaugų tipą, pritaikant aplinką nepilnamečių, turinčių socialinio elgesio sunkumų, ugdymui ir globai.

Panevėžio apskrities viršininko 2008 m. birželio 13 d. įsakymu Nr. V-321 „Dėl Panevėžio apskrities vaikų socializacijos centro nuostatų patvirtinimo ir Panevėžio apskrities viršininko 2007 m. rugpjūčio 31 d. įsakymo Nr. V-262 „Dėl Kučgalio specialiojo ugdymo centro nuostatų patvirtinimo" pripažinimu netekusiu galios", patvirtinti Panevėžio apskrities vaikų socializacijos centro nuostatai 2008 m. birželio 25 d. įsakymu Nr. V-324 „Dėl Kučgalio specialiojo ugdymo centro vidaus struktūros pertvarkymo", atsižvelgiant į Kučgalio specialiojo ugdymo ir centro pritaikymo vykdyti vaiko vidutinės priežiūros priemonę poreikius, nustatytas Kučgalio specialiojo ugdymo centro pertvarkymo į Panevėžio apskrities vaikų socializacijos centrą pereinamasis laikotarpis iki 2009 m. rugpjūčio 31 d.

Direktoriai
-----------

* Laima Vaičienė

Nuorodos
--------

* Kučgalio specialiojo ugdymo centro svetainė Archyvuota kopija 2013-04-15 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑
| „Steponas Batoras įsteigia Vilniaus universitetą" |
| --- |
|  |
| Menininkas | Vincentas Smakauskas |
| Metai | 1828 m. |
| Meno kryptis | istorinė tematika |
| Medžiagos, technika | drobė, aliejus |
| Matmenys | 171 x 210 cm |
| Miestas (vieta) | Vilnius |
| Muziejus | Lietuvos dailės muziejus |

**Steponas Batoras įsteigia Vilniaus universitetą** – 1828 m. sukurtas lietuvių dailininko Vincento Smakausko paveikslas, vaizduojantis svarbų Lietuvos įvykį, kai Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Steponas Batoras 1579 m. pasirašė privilegiją, kuria 1570 m. įsteigta jėzuitų kolegija buvo pertvarkyta į Vilniaus akademiją (pilnas pavadinimas: *Alma academia et universitas Vilnensis soocietatis Iesu*).

Šiuo metu paveikslas saugomas Lietuvos dailės muziejuje.

Istorija
--------

Dailininkas Vincentas Smakauskas šią monumentalią drobę nutapė 1828 m. švenčiant universiteto įkūrimo 250-ąsias metines. Paveikslą dailininkas kūrė gyvendamas Paliesiaus dvare, kuris yra Ignalinos raj. už 2 kilometrų nuo Mielagėnų miestelio.

Aprašymas
---------

Paveiksle vaizduojamas klasikinis interjeras. Jo centre ant sosto pakylos stovi Lietuvos didysis kunigaikštis ir Lenkijos karalius Steponas Batoras, apsuptas dvariškių. Viena Batoro ranka pridėta prie širdies. Valdovas puošnioje menėje susirinkusiesiems didikams, dvasininkams ir vilniečiams skelbia džiugią žinią apie akademijos įsteigimą. Susirinkusieji klaupdamiesi jam nuoširdžiai dėkoja.

Nuorodos
--------

1. ↑  Edvardas Gudavičius, Vygintas Bronius Pšibilskis, Algirdas Šidlauskas ir kt. Vilniaus universiteto istorija, 1579−1994, Vilnius: Valstybinis leidybos centras, 1994, p. 32−37.
2. ↑  Lietuvos dailės muziejus.  Archyvuota kopija 2020-02-25 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Vilniaus universiteto mokslo ir meno vertybės istoriniuose grafų Chodkevičių rūmuose. Parengta pagal Lietuvos dailės muziejaus Ryšių su visuomene centro pateiktą informaciją. Lietuvos muziejai. 2004' 2-3. rūmai, dvarai.  Archyvuota kopija 2019-09-02 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Paliesiaus dvaro interneto svetainėje pateikta informacija.
5. ↑  Joana Vitkutė. Apie istoriją Vincento Smakausko paveikslo istorijoje, 2018. „Septynios meno dienos". Nr. 1 (1238).
**Fort**, *Tyrimų ir gamybos centras Fort* (ukr. *НВО "Форт"*; angl. *RPC Fort*) – valstybinė kompanija Vinycioje (Ukraina), konstruojanti ir gaminanti šaulių ginklus bei specialią įrangą Ukrainos Vidaus reikalų ministerijos, saugumo tarnybų ir Valstybės sienos tarnybos reikmėms.

Kompanija įkurta 1991 m. 1998 m. pradėta serijinė gamyba, pirmieji serijiniai gaminiai – pistoletai *Fort-12* ir *Fort-14TP*, skirti Ukrainos VRM.

Dabar kompanija aprūpina pistoletais Ukrainos VRM ir Ukrainos ginkluotąsias pajėgas.

Kompanija turi sukonstravusi virš tuzino pistoletų modelių. Kai kurie modeliai (*Fort-12-00, Fort-12-02, Fort-14-00, Fort-500* ir *Fort-500A*) demonstruoti tarptautinėse ginklų parodose IDEX-1999, IDEX-2001 ir IDEF-2001.

Spauda pranešė, kad 2000 m. spalį buvo pasirašyta sutartis patiekti partiją *Fort* pistoletų Uzbekistanui.

Produkcija
----------

* Graižtviniai savitaisiai pistoletai
* Trauminiai pistoletai, naudojantys gumines kulkas
* Dujiniai pistoletai
* Sportiniai pistoletai (*Sokol*, *Berkut*, *Kobra*)
* Medžiokliniai šautuvai ir karabinai
* Specialioji įranga – specialieji drabužiai, priešsmūginiai skydai, automobilių priverstinio stabdymo priemonės, guminės lazdos, antrankiai ir kt.
* Ginklų dėklai ir apmautės
* Plataus vartojimo prekės – metaliniai seifai ir durys, buitiniai elektriniai siurbliai, fotometrai ir kt.

Nuorodos
--------

* Science – industrial association „Fort" of the Ministry of Internal Affairs of Ukraine. About enterprise Archyvuota kopija 2009-01-30 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Gruntinis vanduo** – požeminis vanduo, susikaupęs vandeningose uolienose virš pirmo vandeniui nelaidaus uolienų sluoksnio (vandensparos).

Turi laisvą (nespūdinį) paviršių. Susidaro iš įsigeriančių atmosferinių ir paviršinių vandenų, kartais pasipildo iš gilesnių horizontų kylančiais vandenimis. Gruntinio vandens maitinimo sritis paprastai sutampa su jų paplitimo sritimi. Jų lygis, temperatūra, cheminė sudėtis priklauso nuo fizinių geografinių faktorių. Prie upių, ežerų esantiems gruntiniams vandenims turi įtakos tų baseinų hidrogeologinis režimas. Gruntinio vandens nuotėkis apytikriai sutampa su įsifiltravusio nuo žemės paviršiaus vandens kiekiu. Drėgno klimato zonose, kur garavimas didesnis už infiltraciją, gruntinis vanduo yra mineralizuotas. Gruntiniai vandenys naudojami gyvenviečių, pramoninių įmonių vandens tiekimui. Didžiausi Lietuvoje gruntinio vandens ištekliai yra aliuvinėse ir fliuvioglacialinėse nuosėdose.
**Steponas Laurynas Bizijas-Bizio** (1724 m. Paduja – 1790 m.) – italas, Lietuvos anatomas ir gydytojas.

Biografija
----------

Medicinos mokslus baigė Paduvos universitete. 1746 m. filosofijos ir medicinos daktaras.

Nuo 1748 m. Turino medicinos kolegijos profesorius, vėliau dirbo Venecijoje. 1763 m. atvykęs į Lietuvą dirbo gydytoju didikų dvaruose, dėstė Akušerių mokykloje. 1770 m. pirmasis Vilniuje mokslo tikslais skrodė žmogaus lavoną ir tai aprašė. 1781–1787 m. Vilniaus universiteto medicinos fakultete dėstė anatomiją ir fiziologiją, 1781 m. šio fakulteto pirmasis dekanas. Už religinėms dogmoms priešingus mokslinius teiginius ir eksperimentus buvo apkaltintas erezija ir 1787 m. išvyko iš Vilniaus.

Parašė darbų iš osteologijos, miologijos, apie nervų ligas, kaltūną.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rimgaudas Kazakevičius. *Steponas Laurynas Bizijas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 271 psl.
|  Palenkės Sokoluvo Švč. Marijos Nekaltosios Širdies konkatedra |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Drohičino |
| **Dekanatas** | Palenkės Sokoluvo |
| **Gyvenvietė** | Palenkės Sokoluvas |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1951 m. |


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Palenkės Sokoluvo Švč. Marijos Nekaltosios Širdies konkatedra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Palenkės Sokoluvo Švč. Marijos Nekaltosios Širdies konkatedra** (lenk. *Konkatedra Niepokalanego Serca Najświętszej Maryi Panny w Sokołowie Podlaskim*) - Romos katalikų konkatedra šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Palenkės Sokoluvo mieste. Konkatedra priklauso Palenkės Sokoluvo Švč. Marijos Nekaltosios Širdies parapijai. Šventovė pastatyta 1948-1951 m. vietoje anksčiau šioje vietoje 1820-1826 m. pastatytos bažnyčios, kurią 1944 m. subombardavo sovietų aviacija. Naujos šventovės architektas, italas *Andrzej Boni*. 1992 m. šventovė tapo konkatedra.

* 
*

Nuorodos
--------

* Parapijos tinklalapis (lenk.).
| Namča Barva |
| --- |
| Kalnas iš vakarųKalnas iš vakarų |
| **Aukštis** | 7782 m |
| **Žemynas** | Azija |
| **Šalys** | Kinijos vėliava Kinija |
| **Kalnynas** | Himalajai |
| **Pirmasis įkopimas** | 1992 m.kinų-japonų ekspedicija |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Namča Barva

  |
| **Koordinatės:** | 29°37′45″ š. pl. 95°03′21″ r. ilg.﻿ / ﻿29.62917°š. pl. 95.05583°r. ilg.﻿ / 29.62917; 95.05583Koordinatės: 29°37′45″ š. pl. 95°03′21″ r. ilg.﻿ / ﻿29.62917°š. pl. 95.05583°r. ilg.﻿ / 29.62917; 95.05583 |

**Namča Barva** (tibet. གནམས་ལྕགས་འབར་བ།  = *Namjagbarwa*, kin. 南迦巴瓦峰, pinyin: *Nánjiābāwǎ Fēng*) – kalnas Himalajų kalnų grandinės rytuose, Tibete (dab. Kinijos Liaudies Respublika), Njingči prefektūroje. Aukštis – 7782 m. Stūkso greta Jarlung Cangpo upės vingio ir jos gilaus kanjono (virš upės kalnas iškilęs 5000–6800 m). Už 22 km į šiaurės vakarus iškilęs Gjala Perio kalnas (7294 m).

1976–1992 m. Namča Barva buvo aukščiausias neįkoptas pasaulio kalnas, bet 1992 m. spalio 30 d. viršūnę pasiekė jungtinė kinų–japonų ekspedicija. Nuo to laiko į kalną įkopta nebuvo.

Šaltiniai
---------

1. ↑
DRS sistmeos veikimas – įjungta viršuje, išjungta apačioje
**DRS** (angl. *Drag Reduction System*) – galinio sparno sistema, pradėta naudoti 2011 m. Formulės 1 sezone. Ši sistema leidžia lenktynininkui numatytoje lenktynių trasos zonoje pakelti viršutinį galinio sparno elementą. Tokiu būdu sumažinama prispaudžiamoji bolido jėga ir lenktynininkams yra lengviau aplenkti kitus sportininkus.[1]

Naudojimas
----------

Pagal FIA taisykles, DRS sistemą galima naudoti tik šiais atvejais:

* Lenktynininkas nuo persekiojamo sportininko atsilikęs ne daugiau nei viena sekunde nustatytoje zonoje.
* DRS sistemą galimą naudoti tik iš anksto nustatytoje zonoje (kiekvienose lenktynėse vis kitokioje zonoje).
* DRS sistemą galima naudoti tik vieną kartą viename rate ir praėjus dviem ratams nuo lenktynių starto.
* DRS sistemą galima naudoti tik praėjus dviem ratams po lenktynių pradžios ar saugos automobilio fazės pabaigos.

Treniruočių ir kvalifikacijos metu DRS sistemą galima naudoti neribotai. DRS sistema išjungiama, kai lenktynininkas paspaudžia stabdžius arba paleidžia DRS sistemos mygtuką.
DRS sistemą draudžiama naudoti šlapioje trasoje.

Išnašos
-------

1. ↑  Premier bilan du DRS – Automoto365, 2012-03-28 (webarchive)
*Kitos reikšmės – Gruodis (reikšmės).*

|  |
| --- |
| Lap – **Gruodis** – Sausio |
| Pr | A | T | K | Pn | Š | S |
|  |  |  |  | 1 | 2 | 3 |
| 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 |
| 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 |
| 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 | 31 |
| **2023** |

**Gruodis** – pirmasis kalendorinis prasidedančios žiemos ir dvyliktas metų mėnuo pagal Grigaliaus kalendorių, jį sudaro 31 diena. Lotyniškas mėnesio pavadinimas *December* reiškia dešimtasis mėnuo. Kiti gruodžio mėnesio pavadinimai lietuvių kalba – Pustis, Ragas, Didysis Ragutis ir kt. Pažymėtina, kad gruodis prasideda ta pačia savaitės diena, kaip rugsėjis.

Lietuvos klimatas
-----------------

Žemaitija gruodžio pabaigoje
*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Lietuvos klimatas.*
Gruodį vidutinis dienos ilgumas yra 7 val. 25 min. Vidutinė oro temperatūra vyrauja apie -2,2 °C, pajūryje +0,1 °C. Užėjus šaltoms oro masėms temperatūra gali nukristi iki -34 °C Varėnoje, -24 °C Klaipėdoje, o šiltoms – pakilti iki +10-12 °C. Vidutiniškai iškrenta 40–50 mm kritulių, Žemaičių aukštumoje ir pajūryje – 60–70 mm. Dažniausiai (53 %) būdingi mišrūs krituliai, 29 % sudaro sniegas. Gruodžio antrojoje pusėje didžiojoje šalies dalyje (išskyrus pajūrį, Kybartų apylinkes) susidaro pastovi sniego danga (nors pastaraisiais metais gruodį ji dažniausiai nesusidaro). Per mėnesį vėjuotų dienų, kai vėjo greitis viršija 8 m/s, būna 7-10, Klaipėdoje – 18. Rūko dienų vidutiniškai būna nuo 4 (Kybartuose, Ukmergėje) iki 14 (Laukuvoje). Rūko vidutinė trukmė 116 ha Laukuvoje, 68 h Vilniuje. Būna 2–5 pūgos dienos, pajūryje gali būti iki 7. Perkūnija gruodį pasitaiko labai retai (užregistruota tik Klaipėdoje ir Vilniuje).

Šventės ir atmintinos datos
---------------------------

* Gruodžio 1 d.
	+ Pasaulinė AIDS diena

* Gruodžio 8 d.
	+ Nekaltas Marijos prasidėjimas

* Gruodžio 13 d.
	+ Šv. Liucija, Šviesos šventė

* Gruodžio 20–22 d.
	+ Žiemos saulėgrįža

* Gruodžio 24 d.
	+ Kūčios

* Gruodžio 25–26 d.
	+ Kalėdos

Astronomija
-----------

Saulė gruodį pereina per Gyvatnešio (lapkričio 30 – gruodžio 17) ir Šaulio (gruodžio 18 – sausio 18) žvaigždynus.

Zodiakas
--------

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **gruodis**

Gruodžio zodiako ženklai:

* Šaulys (lapkričio 22 – gruodžio 21)
* Ožiaragis (gruodžio 22 – sausio 19)

Kitomis kalbomis
----------------

Panašiai kaip lietuviškai, gruodis vadinamas ir žemaičių tarme – *Groudis*, lenkų kalboje – *Grudzień*, ukrainiečių kalba – *грудень (tariasi gruden su minkštąja N)*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Gruodis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 6


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gruodis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

  

v • a • r **Mėnesiai** 

Sausis · Vasaris · Kovas · Balandis · Gegužė · Birželis · Liepa · Rugpjūtis · Rugsėjis · Spalis · Lapkritis · Gruodis