recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Kolašino opštinajuodkal. *Општина Колашин* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Juodkalnijos vėliava Juodkalnija |
| **Administracinis centras** | Kolašinas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 8 380 |
| **Plotas** | 897 km² |
| **Tankumas** (2011) | 9 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | ME-09 |
|  |
| **Tinklalapis** | kolasin.me |

**Kolašino opština** (juodkal. *Општина Колашин*) – viena iš dvidešimt trijų Juodkalnijos savivaldybių. Administracinis centras ir didžiausia gyvenvietė - Kolašinas (2989 gyv.). Per opštiną eina Belgrado - Baro geležinkelis.

Opština yra centrinėje Juodkalnijos dalyje. Didelę dalį jos teritorijos užima kalnai - Siniajevina, Belasica, Komova, Vuča. Per savivaldybę teka Taros ir Moračos upės, kurių slėniuose gyvena dauguma opštinos gyventojų. Šiaurės rytinėje dalyje yra Biogrado miško nacionalinis parkas. Tarp turistų lankomų įžymybių yra Moračos vienuolynas.

Gyventojai
----------

Opštinoje gyventojų surašymo duomenimis gyvena 8380 gyv. (1,35% visų šalies gyventojų), gyventojų tankis – 11,09 gyv./km² (2011 m.). Administracinio centro Kolašino gyventojai sudaro 30 % visų opštinos gyventojų.

Tautinė sudėtis 2003 m.:

* juodkalniečiai (50,35%)
* serbai (44,60%)
* musulmonai (0,34%)
* chorvatai (0,11%)
* bosniai (0,01%)
* albanai (0,01%)
* kiti (0,74%)
* nenurodė (3,84%)

|  |  |
| --- | --- |
|  **Juodkalnijos opštinos** |  |
| Andrijevicos opština | Baro opština | Beranės opština | Bijelo Polės opština | Budvos opština | Cetinės opština | Danilovgrado opština | Herceg Novio opština | Kolašino opština | Kotoro opština | Moikovaco opština | Nikšičiaus opština | Plavo opština | Plužinės opština | Plevlios opština | Podgoricos opština | Rožajės opština | Šavniko opština | Tivato opština | Ulcinio opština | Žabliako opština |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Žemas*Жем* |
| --- |
| 

ŽemasŽemas

48°46′0″ š. pl. 58°04′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.76667°š. pl. 58.06667°r. ilg.﻿ / 48.76667; 58.06667﻿ (Žemas)Koordinatės: 48°46′0″ š. pl. 58°04′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.76667°š. pl. 58.06667°r. ilg.﻿ / 48.76667; 58.06667﻿ (Žemas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Regionas** | Aktobės sritis |
| **Rajonas** | Mugalžaro rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 1 950  |

**Žemas** (kaz. *Жем*) – miestas Kazachstane, Aktobės srityje, Mugalžaro rajone, 10 km į pietus nuo Embos miesto. Geležinkelis į Žanažolo naftos ir dujų verslovę. Geležinkelio ir verslovių aptarnavimas.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta 1960 m. kaip Embos karinio poligono centras. Tai buvo uždara gyvenvietė, pavadinta kodiniu pavadinimu ***Emba-5*** (*Эмба-5*). Veikė raketų bandymo kompleksas, vykdyti kariniai mokymai. 1999 m. poligonas panaikintas, Rusijos kariai perkelti į Kapustin Jarą Rusijoje. Kariniai įrenginiai buvo apleisti ir nuniokoti. Miestas pervadintas į Žemą.
| Barbara Chiappini |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Barbara Chiappini |
|  |
| Gimė | 1974 m. lapkričio 2 d. (47 metai)Pjačenca, Italija |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Barbara Chiappini** (g. 1974 m. lapkričio 2 d.) – italų modelis ir aktorė.

Biografija
----------

Barbara gimė Pjačencoje, kur vietinėje konservatorijoje mokėsi groti smuiku.

1993 m. ji laimėjo grožio konkursą „Un'italiana per Miss Mondo" ir įgijo teisę atstovauti Italiją „Mis pasaulis" konkurse, kuriame laimėjo „Miss Photogenic" titulą.

Tais pačiais metais ji debiutavo kine ir tapo nuolatine varjete „Buona Domenica" pasirodymų atlikėja.

2002-2004 m. buvo išleisti trys erotiniai kalendoriai su Barbaros nuotraukomis. 

Be kino yra sukūrusi vaidmenų televizijoje (daugiausia muilo operose) bei teatre.

2011 m. spalį ištekėjo už Carlo Marini Agostini, su kuriuo susilaukė dukters ir sūnaus (2013 ir 2015 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gianfranco Gramola (2002-07-04). „Da regina dei fotoromanzi a star della tv". *Interviste Romane*. Nuoroda tikrinta 2016-08-11.
2. ↑  Giorgia Camandona (2002-11-12). „Chi fa da sé...La Chiappini ci riprova". *Libero*. Nuoroda tikrinta 2016-08-11.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Barbara Chiappini** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Nothofagus pumilio** |
| --- |
| Žemasis notofagas (Nothofagus pumilio)Žemasis notofagas (*Nothofagus pumilio*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Bukiečiai  *( fagales)* |
| Šeima: | Notofaginiai  *( Nothofagaceae)* |
| Gentis: | Notofagas  *( Nothofagus)* |
| Rūšis: | Žemasis notofagas  *( Nothofagus pumilio)* |

 |

**Žemasis notofagas** (*Nothofagus pumilio*) – notofaginių (*Nothofagaceae*) šeimos lapus metančių medžių rūšis. Auga Pietų Amerikoje: Patagonijos Anduose ir Ugnies Žemėje.

Patagonijoje užauga iki 30 m aukščio, kamieno skersmuo siekia 1,5 m. Labiau į šiaurę nutolusiose vietovėse auga tik kalnuose, aukštesniame nei 1000 m aukštyje ir tik kaip krūmai. Lapai tamsiai žali, elipsiniai, dantytais kraštais, 2-4 cm ilgio; rudenį įgauna geltoną arba raudoną spalvą. Vaisius – 4-7 mm ilgio riešutas.

Žemasis notofagas gali pakelti žemas temperatūras (iki -30 °C), greitai atauga po gaisrų. Mediena kokybiška, gan tvirta, lengvai apdirbama.

Žemųjų notofagų miškas Čilėje
| **Kazimieras Beržanskis** |
| --- |
| Gimė | 1899 m. birželio 5 d.Luokės valsčius |
| Mirė | 1949 m. vasario 4 d. (49 metai)Dišliai |
| Tautybė | lietuvis |
| Tėvas | Teodoras Beržanskis |
| Sutuoktinis (-ė) | Liudvika Stonkutė |
| Vaikai | JoanaSeverina Nemūra |
|  |
| Veikla | ūkininkas, Lietuvos partizanas |
| Pareigos | Partizanų būrio vadas |
| Partija | Lietuvių tautininkų sąjunga |

**Kazimieras Beržanskis** (1899 m. birželio 5 d. Luokės valsčiuje, Telšių aps. Kauno gubernija. Rusijos imperija – 1949 m. vasario 4 d. Dišlių k. Alsėdžių vls. Plungės aps.) – Lietuvos kariuomenės savanoris kūrėjas, ūkininkas, partizanas, Žemaičių apygardos Alkos rinktinės Alsėdžių kuopos būrio vadas.

Dalyvavo savanoriu Lietuvos nepriklausomybės kovose. Išėjęs į atsargą, prie Luokės gavo žemės ir miško. 1922 m. susituokė su Liudvika Stonkute, su kuria susilaukė dukterų Joanos (g. 1926 m.) ir Severinos Nemūros (g. 1933 m.).

Vedęs persikėlė gyventi į žmonos ūkį Žvirblaičiuose, kuriame sėkmingai ūkininkavo, pasistatė naują erdvų gyvenamąjį namą, į kurį šeima persikėlė 1939 m. Ūkininkaudamas dalyvavo visuomeniniame ir politiniame valsčiaus gyvenime, priklausė Lietuvių tautininkų sąjungai.

Paminklas Alsėdžiuose palaidotiems partizanams (2004 m.)
Po Antrojo pasaulinio karo tapo partizanų rėmėju. Jo namuose veikė Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos štabas, kurį 1947 m. balandžio 9 d. apsupo ir sunaikino MGB Plungės valsčiaus poskyrio stribai ir MGB kariuomenės grupuotė.

Sodybos savininkui pavyko pasislėpti. Jis tapo Žemaičių apygardos Alkos rinktinės partizanu *Kęstučiu*, priklausė Alsėdžių kuopai, buvo paskirtas būrio vadu. Žuvo 1949 m. vasario 4 d. Rukundžių miške, Dimšlių k. Alsėdžių vls. Plungės aps. įrengtame bunkeryje, jį apsupus MGB kareiviams ir stribams.

Atminimas įamžintas Alsėdžių partizanų laidojimo vietoje 2004 m. pastatytame paminkle.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos Laisvės Armijos kovos Žemaitijoje. Sudarytojai Kęstutis Kasparas, Meilutė Paulauskaitė. – Plungė, 2008. – P. 35–55, 339

Nuorodos
--------

* Paminklai. Plungės rajono savivaldybė. Telšių miškų urėdija. Platelių girininkija. Žemaitijos nacionalinis parkas. Rukundžių rezervatas. 2039 kvart. 20;21 sklypas (Dišlių kaimas)
* Lietuvos laisvės armijos kovos Žemaitijoje Archyvuota kopija 2016-03-12 iš Wayback Machine projekto.
Serado regionas žemėlapyje
Tipiškas Serado kraštovaizdis Pireneušo valstybiniame parke (Gojaso valstija)
**Seradas** (port. *Cerrado* „uždaras") – gamtinis regionas centro pietryčių Brazilijoje. Apima 1 910 037 km² plotą.

Geografija ir klimatas
----------------------

Randasi tarp Amazonijos šiaurėje ir vakaruose, Kaatingos šiaurės rytuose, Atlanto miškų vakaruose ir Gran Čiako pietuose. Apima Brazilijos plokščiakalnį. Seradą dengia vešli tropinė savana su galeriniais miškais upių pakrantėse. I vakarus nuo Serado yra Pantanalio šlapynių regionas.

Serado klimatas karštas, dalinai drėgnas, su ryškiu kritulių sezoniškumu. Metinis kritulių kiekis 800–1600 mm, drėgnasis laikotarpis trunka nuo lapkričio iki balandžio.

Augalija ir gyvūnija
--------------------

Serade auga ~10 tūkst. induočių augalų. Būdinga aukštažolė savana su dygių krūmų ir medžių sąžalynais. Regione suskaičiuotos 180 roplių, 113 varliagyvių, 837 paukščių, 195 žinduolių rūšys. Taip pat daugybė vabzdžių, iš kurių pastebimiausi termitai ir lapgraužės skruzdės. Tarp žinduolių čia gyvena jaguarai, pampiniai elniai, didžiosios mazamos, lyguminiai tapyrai, didžiosios skruzdėdos, ocelotai, didieji šarvuočiai, pumos, jaguarundžiai, karčiuotieji vilkai, yra beždžionių (kapucinų, staugūnų, marmozečių). Tarp paukščių gyvena paprastieji nandai, kuoduotosios kariamos ir kiti.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kaatinga

Šaltiniai
---------



|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Nuorodos
--------

* worldwildlife.org / Save the Cerrado – Our climate depends on it | anglų k.
* youtube.com / Bioma cerrado Mineiro
* youtube.com / Deforestation Threatens The Cerrado, South America’s Largest Savanna (*video siužete anglų k. pasakojimas apie Serado ekosistemą*) | 7 Jan 2022
* youtube.com / Brazil’s Cerrado (*video siužete anglų k. pasakojimas apie Serado gyvūniją*)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Seradas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Dracaena cinnabari** |
| --- |
| *Dracaena cinnabari* |
| Gresia didelė rizika išnykti natūralioje gamtoje |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Šeima: | Smidriniai  *( Asparagaceae)* |
| Pošeimis: | *Nolinoideae*  *( Nolinoideae)* |
| Gentis: | Dracena  *( Dracaena)* |
| Rūšis: | Cinoberinė dracena  *( Dracaena cinnabari)* |

 |
| Binomas |
| ***Dracaena cinnabari***Balf.f. 1882 |
| **Sinonimai** |
| * *Draco cinnabari* (Balf.f.) Kuntze
 |
| Sokotros salynas - vienintelė vieta Žemėje, kur natūraliai auga drakono kraujamedžiai |

**Cinoberinė dracena** (*Dracaena cinnabari*) – smidrinių šeimos (*Asparagaceae*), dracenų (*Dracaena*) genties medžių rūšis.

Paplitimas
----------

Endeminė medžių rūšis, auganti tik Sokotros salose.

Augavietės
----------

Medžiai auga sauso klimato salose, tarp 300–1500 metrų, bet dažniausiai 600 metrų aukščio kalnų masyvuose ant kalkingų uolienų. Kalnuose, jų augimo areale dažni rūkai.

Matmenys
--------

Neaukšti medžiai, užauga iki 10 m aukščio.

Požymiai
--------

Iš maždaug 60-100 dracenų genčiai priklausančių augalų rūšių, tik šešios rūšys įskaitant ir šią cinoberinę draceną, išauga kaip medžiai. Tai amžinai žaliuojantis, neįprastos, skėčio formos medis, su tiesiu, palyginus storoku, kartais išsišakojusiu kamienu, iš kurio išsišakoja tankios šakos. Jų lapai ilgi, nuo 30 cm iki 60 cm ilgio ir nuo 2 cm iki 3 cm pločio. Žydėti pradeda apie vasario mėnesį. Ant medžio šakų galo išaugę žiedai smulkūs, balti ar žali ir susitelkę į žiedynus. Vaisius subrandina penkių mėnesių laikotarpyje.

Pavadinimas
-----------

Sokotros salų gyventojai raudonos spalvos medžio sakus vadina drakono krauju, iš kur ir kilo dabartinis šios rūšies medžio pavadinimas. O pirmas detalesnis šios medžio rūšies aprašymas buvo padarytas per Sokotros salyno tyrinėjimus, kuriems vadovavo Britanijos Rytų Indijos kompanijos leitenantas Wellsted, 1835 metais ir buvo pavadintas *Pterocarpus draco*. Bet škotų kilmės botanikas Isaac Bayley Balfour 1880 metais paskelbė oficialų medžio aprašymą ir pavadino dabar žinomu kitu lotynų kalbos pavadinimu – *Dracaena cinnabari*.

Panaudojimas
------------

Sokotros salose medžio sakai buvo naudojama medicinoje ir dažų gamyboje.

Galerija
--------

* 
*

Nuorodos
--------

* Cinoberinės dracenos mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per (theplantlist.org), (ipni.org), (tropicos.org), (kew.org) svetaines *Anglų k.*
* Plačiau apie cinoberinę draceną su vaizdine, garsine medžiaga ir nuotraukomis per bbc.co.uk svetainę Archyvuota kopija 2012-05-03 iš Wayback Machine projekto. *Anglų k.*
* Plačiau apie cinoberinę draceną su nuotraukomis, per arkive.org svetainę Archyvuota kopija 2012-08-23 iš Wayback Machine projekto. *Anglų k.*
* Plačiau apie cinoberinę draceną per iucnredlist.org svetainę *Anglų k.*

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-05-27 iš Wayback Machine projekto.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Cinoberinė dracena** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 56°12′14″ š. pl. 22°45′32″ r. ilg.﻿ / ﻿56.20389°š. pl. 22.75889°r. ilg.﻿ / 56.20389; 22.75889

**Purvių-Viliošių miškai** – miškų masyvas šiaurės Lietuvoje, Akmenės rajone, 1 km į šiaurės rytus nuo Ventos miesto. Priklauso Mažeikių miškų urėdijai (Ventos girininkijai). Apima 33,2 km² plotą.

Masyvą sudaro Purvių, Viliošių, Vervedžių, Pragalvojų, Paeglesių, Skabeikių miškai. Paviršius lygus. Dirvožemiai – velėniniai jauriniai glėjiški ir jauriniai glėjiški priemoliai bei priesmėliai, taip pat aukštapelkiniai durpžemiai. Miško vakariniu pakraščiu teka Dabikinė, o per mišką – jos intakai Liuišis, Pragalvys, Graižupis, bei Ventos intakai Eglesys, Vervedis.

Medynai:

* eglynai: 35 %
* beržynai: 30 %
* pušynai: 18 %
* baltalksnynai: 9 %
* drebulynai: 7 %
* juodalksnynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 32 % medynų, pusamžiai medžiai 51 %, pribręstantys 13 %, brandūs 4 %.

Miškuose gyvena stambieji kanopiniai žvėrys, lapės, kiškiai, usūriniai šunys, voverės, kiaunės, jerubės, slankos.

Purvių-Viliošių miškus kerta plentas  **156**  Naujoji Akmenė–Venta  bei geležinkelio atšaka į Naująją Akmenę. Aplink įsikūrę kaimai: Venta, Lapkasiai, Skretiškė, Pragalvojai, Vervedžiai, Dusai, Jaskaudžiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Purvių–Viliošių miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 473
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Barbarų krantas** (Barbarija, Berberija, Berberų krantas) – senovinis Šiaurės Afrikos, arba Magribo, pavadinimas, nuo XVI a. iki XIX a. taikytas Osmanų imperijos pakraščių šalims, garsėjusioms piratavimu: Alžyro ir Tuniso karalystėms, Tripolitanijai (nūdienos Libija) bei Maroko sultonatui. „Berberų" egzonimas.

Piratavimas šiaurinėje Afrikos pakrantėje buvo populiarus visais laikais, tačiau nuo XVI a. šio verslo ėmėsi ir monarchai. 1625 m. Alžyro piratų laivynui priklausė 100 įvairaus dydžio laivų ir nuo 8000 iki 10000 žmonių, kas sudarė ketvirtadalį miesto darbo jėgos, neskaičiuojant tiesiogiai su uostu susijusios veiklos. XVII a. antroje pusėje laivų skaičius sumažėjo vidutiniškai iki 25, tačiau šie buvo kur kas didesni už ankstesnius, tad piratų vis tiek liko apie septynis tūkstančius. Negana to, 2500 vyrų priklausė piratų laivynui Tripolyje, 3000 Tunise, dar keli tūkstančiai mažesniuose pakrantės uostuose. Piratų laivynui samdėsi ne tik vietos arabai ir berberai, bet ir turkai, graikai, albanai, sirijiečiai ir italai (ypač korsikiečiai).

XVII a. pirmoji pusė laikoma Barbarų kranto piratų klestėjimo laikotarpiu. Vien Alžyre būta apie 20000 piratų belaisvių. Turtingieji galėjo išsipirkti, visi kiti buvo pasmerkti vergijai. Ypač kentėjo Sicilijos, Neapolio ir Ispanijos keliautojai, tačiau tarp įkaitų pasitaikė ir anglų bei vokiečių. Valstybės, norinčios, kad jų piliečių piratai neliestų, turėjo mokėti mokestį. Tai darė net galingiausios Europos šalys, kol pagaliau ėmėsi veiksmų. 1665 m. Britanija pasiuntė admirolą Robertą Bleiką nubausti Tunisą. Tokių baudžiamųjų ekspedicijų britų laivynas, kartais pats vienas, kartais drauge su olandais, atliko daug, ypač Karolio II valdymo metais. 1682 m. ir 1863 m. prancūzai apšaudė Alžyrą. 1805 m. pirmąją sausumos operaciją užjūryje įvykdė Jungtinių Amerikos valstijų jūrų pėstininkai ir laivynas Tripolyje – dalis pastangų išvaduoti amerikiečių įkaitus ir padaryti galą Barbarų kranto piratavimui.

Šaltiniai
---------

* *Chisholm, Hugh, ed.* (1911). "Barbary Pirates". Vol. 3 (11th ed.). Cambridge University Press. pp. 383–384
* *London, Joshua E.* (2005), Victory in Tripoli: How America's War with the Barbary Pirates Established the U.S. Navy and Shaped a Nation, New Jersey: John Wiley & Sons, Inc. ISBN 0-471-44415-4
**Kazimiera Zimblytė** (1933 m. balandžio 4 d. Briedžiūnuose, Ukmergės raj. – 1999 m. birželio 17 d. Vilniuje) – dailininkė tapytoja, tekstilininkė, viena pirmųjų abstrakčiosios dailės kūrėjų Lietuvoje.[1]

Biografija
----------

1952 m. įstojo ir 1959 m. baigė Valstybinio dailės instituto tekstilės studijas. Nuo 1960 m. dalyvavo parodose. 1968-1999 m. surengė 10 personalinių parodų, dalyvavo daugelyje grupinių parodų, buvo Grupės 1 narė.

Septintajame dešimtmetyje išplėtojo vieną radikaliausių abstrakčiosios materialios tapybos krypčių. Savo paveikslus eksponavo privačiose erdvėse – Juditos Šerienės salone, Vlado Vildžiūno dirbtuvėje Jeruzalėje Vilniuje, Vasilijaus Rakytino galerijoje Maskvoje. Tik 1988 m. gavo galimybę surengti pirmą didesnę personalinę parodą Dailės parodų rūmuose Vilniuje.

1999 m. mirė skurde ir vienatvėje.[2] Palaidota Siesikų kapinėse.[3]

Kūryba
------

Ankstyvajai kūrybai įtakos turėjo Paul Klee, vėliau – struktūrinė tapyba. Iš pradžių tapė į geometrines figūras suskaidytas abstrakčias kompozicijas, sukūrė gestinės tapybos paveikslų, vėliau perėjo prie monochrominės juodos ir rudos spalvų tapybos, vėlyvuoju laikotarpiu susitelkė ties balta spalva; naudojo dažų purškimo techniką, tapybą derino su koliažu, asambliažu (Kompozicija 1968 m. Be pavadinimo 1970 m. Erdvė 1991 m.). Kūriniai itin subtilūs, niuansuoti, būdinga kontempliatyvi nuotaika, erdvės, tylos, šviesos įspūdis, svarbu materijos (dažų, drobės, priklijuotų įvairių medžiagų) sukeliami pojūčiai. Sukūrė tekstilės (daugiausia aplikacijos technika), grafikos, dar 7 dešimtmečio pabaigoje surengė akcijų.

Kūrinių yra Lietuvos dailės muziejuje, privačiose kolekcijose Lietuvoje ir užsienyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nacionalinė dailės galerija, Kazimiera Zimblytė. Balta kompozicija. 1978 m.
2. ↑  Kazimiera Zimblytė (Apie kūrybą)
3. ↑  Visuotinė lietuvių enciklopedija

Nuorodos
--------

* Kazimiera Zimblytė (MO muziejus)
Šiame straipsnyje aprašoma **Barbadoso transporto** sistema.

Keliai
------

Vienas iš Barbadoso greitkelių.
Barbadose iš viso yra 1650 km kelių, iš kurių 1628 km yra grįsti. 2000 m. Barbadose buvo 44300 lengvųjų mašinų ir 15600 sunkvežimių. 2010 m. JK ekonomistų grupė nustatė, kad Barbadoso transporto kelių tankumas yra 6 pasaulyje ir didžiausias vakariniame Žemės pusrutulyje.

Visuose salos keliuose eismas vyksta kaire kelio puse. 

### Visuomeninis transportas

Visuomeninio transporto paslaugas šalyje teikia autobusai, mini-autobusai ir taksi, kuri yra populiariausia visuomeninio transporto rūšis. 

### Automobilių nuoma

Šalyje veikia daug automobilių nuomos punktų. Pažymėtina tai, kad užsienio šalių vairuotojai turi gauti leidimą važiuoti automobiliais šalyje. 

### Nelaimingi atsitikimai keliuose

Pagal 2010 m. ataskaitą, Barbadoso keliuose kiekvienam kilometrui tenka po 63.1 transporto priemonę. Pagal šį rodiklį Barbadosas yra 23 vietoje pasaulyje pagal transporto priemonių skaičių visos šalies mastu. Pagal nelaimingų atsitikimų skaičių 1 000 gyventojų šalis yra 12 vietoje pasaulyje.

Geležinkeliai
-------------

Geležinkelių sistemą šalyje sukūrė Jungtinės Karalystės kolonistai XIX a. Geležinkeliai jiems buvo reikalingi pergabenti cukranendres į Bridžtauno uostą. Tačiau šaliai atgavus nepriklausomybę geležinkelių sistemos buvo atsisakyta ir dabar geležinkelio paslaugų neteikia nei viena bendrovė.

Kadangi Barbadoso gyventojų tankumas yra antras pagal dydį visoje Amerikoje, kartais kyla diskusijų dėl traukinių sistemos sugrąžinimo.

Oro transportas
---------------

Grantley Adams tarptautinis oro uostas yra pagrindinis oro uostas Barbadose. Barbadosą aptarnauja viena vietinė oro kompanija ir 14 nacionalinių oro kompanijų. Šalyje taip pat yra privatus Bridžtauno sraigtasparnių oro uostas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Barbados Transportation
2. ↑  RAIL ROLE?

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Barbadoso transportas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Kazimieras Aleksandravičius** |
| --- |
|  |
| Kazimieras Aleksandravičius |
| Gimė | 1823 m. lapkričio 26 d.Linkuva, Pakruojo raj. |
| Mirė | 1884 m. liepos 24 d. (60 metų)Žagarė |
|  |
| Veikla | kunigas, vertėjas, draudžiamosios lietuvių literatūros platintojas. |

**Kazimieras Aleksandravičius** (1823 m. lapkričio 26 d. Linkuvoje, Pakruojo raj. – 1884 m. liepos 24 d. Žagarėje) – kunigas, vertėjas, draudžiamosios lietuvių literatūros platintojas.

Biografija
----------

Gimė valstiečių šeimoje. 1844–1848 m. mokėsi Varnių kunigų seminarijoje. Kunigavo įvairiose Žemaičių vyskupijos parapijose. Po įšventinimo paskirtas Linkuvos vikaru, 1850 m. perkeltas į Pandėlį, 1851 m. paskirtas Jūžintų klebonu. 1857 m. perkeltas į Biržus.

Padėjo 1863 m. sukilėliams. Artimai bendravo su I. Vaišvila ir Simonu Daukantu, po rašytojo mirties vaistinėje saugojo jo biblioteką.

1865 m. pažemintas pareigose – perkeltas į Naująją Žagarę vikaru. 1866 m. paskirtas Salų filialistu (Rokiškio raj.). Nuo 1869 m. perkeltas į Naująją Žagarę klebonu. Apie 1870 m. minimas platinęs lietuvišką spaudą Žagarėje.

Išvertė lenkų dramaturgo J. Koženiovskio komediją „Šiaučius ir jo šeiminikštis", 1890 m. išspausdintą „Varpe".
| **Cinnamomum** |
| --- |
| Indinis cinamonas (*Cinnamomum tamala*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Lauramediniai  *( Lauraceae)* |
| Gentis: | **Cinamonas**  *( Cinnamomum)* |

 |

**Cinamonas** (*Cinnamomum*) – lauramedinių (*Lauraceae*) šeimos augalų gentis, paplitusi viso pasaulio tropiniuose ir subtropiniuose regionuose. Gentyje yra apie 300 rūšių, kai kurios jų – kultūrinės. Visžaliai medžiai ir krūmai, užauga iki 10–15 m aukščio. Lapai 7–18 cm ilgio, ištisiniai, odiški, lygiakraščiai. Žiedai dvilyčiai, smulkūs, balsvos ar žalsvos spalvos, nemalonaus kvapo. Vaisius – uoga ar kaulavaisis. Žievėje, lapuose, medienoje, šaknyse ir vaisiuose yra daug (iki 6 %) eterinių aliejų ir riebalų.

Daugelis rūšių – ūkiškai svarbios. Kulinarijoje ir farmacijoje vartojami cinamono milteliai – džiovinta ir susmulkinta žievė; technikoje, medicinoje, kosmetikoje – cinamonų eterinis aliejus. Iš ceiloninio cinamono vaisių gaminamas vanilinas ir gvazdikėlių pakaitalas, iš kamparinio cinamono – natūralus kamparo aliejus. Iš sėklų aliejaus gaminamos žvakės, mediena tinka baldams. *Cinnamomum glanduiferum*, *Cinnamomum japonicum* ir *Cinnamomum laureirii* rūšys – dekoratyvinės.

Rūšys
-----

Populiariausios rūšys:

* Ceiloninis cinamonas (*Cinnamomum verum*)
* Kamparinis cinamonas (*Cinnamomum camphora*)
* Kininis cinamonas (*Cinnamomum aromaticum*)
* Burmano cinamonas (*Cinnamomum burmannii*)
* Saigoninis cinamonas (*Cinnamomum loureiroi*)
* Indinis cinamonas (*Cinnamomum tamala*)

Ceiloninio cinamono lazdelės

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Zofija Sinkevičienė. *Cinamonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
2. ↑  *Cinnamomum*, Science Direct. Nuoroda tikrinta 2020-11-19.
3. ↑  *Cinamonas*, Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, t. 3 (Bangladešas–Demokratinis), p. 432. Vilnius, „Mokslas", 1977 m.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Cinamonas (gentis)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Kolamasകൊല്ലം |
| --- |
| *Kolamo dalis – Tangaseris* |
|  |
| 

KolamasKolamas

8°52′0″ š. pl. 76°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿8.86667°š. pl. 76.60000°r. ilg.﻿ / 8.86667; 76.60000﻿ (Kolamas)Koordinatės: 8°52′0″ š. pl. 76°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿8.86667°š. pl. 76.60000°r. ilg.﻿ / 8.86667; 76.60000﻿ (Kolamas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Kerala Kerala |
| **Rajonas** | Kolamo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 367 107  |
| **Plotas** | 62,3 km² |
| **Tankumas** (2011) | 5 893 žm./km² |
| **Altitudė** | 3 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kolamas |

**Kolamas** (mal. കൊല്ലം  = *Keāllaṁ*, hind. कोल्लम, IAST: *Kollam*, angl. *Kollam*), anksčiau ***Kvilonas*** (angl. *Quilon*, port. *Coulão*) – miestas Indijos pietuose, Keraloje, Arabijos jūros pakrantėje, Malabaro krante, 70 km į šiaurę nuo Tiruvanantapuramo, prie Aštamudi ežero. Prekybos ir žvejybos uostas, geležinkelių mazgas. Metalo rūdų (retųjų žemių elementų) sodrinimas, tekstilės (medvilnės), mašinų (elektros variklių), chemijos, maisto pramonė. Kurortas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kokosai, anakardžiai, prieskoniniai augalai, arbata, kava, ryžiai). Į pietus nuo Kolamo kasamas monacitinis smėlis.

Yra 1902 m. statytas Tangaserio švyturys, Anandalyšvaros Šri Mahadevos šaivų šventykla, Kotankulangaros Devės šventykla, Švč. Kūdikėlio Jėzaus katedra (1614 m.).

2011 m. 56 % miesto gyventojų buvo hinduistai, 22 % – musulmonai, 21 % – krikščionys.

Istorija
--------

Kolamas nuo seno buvo svarbus prekybinis uostas, priklausęs Pandijų dinastijai. 1280 m. į miestą atvyko pasiuntiniai iš Kinijos užmegzti diplomatinių ryšių (tapo svarbiausiu prekybos su kinais uostu). Vėliau buvo Venado valstybės sostinė.

XIII a. italų keliautojas Markas Polas miestą pavadino *Coilum*. XVI a. dabartinio miesto vietoje portugalai įkūrė Tangaserio prekybinę koloniją.

Šaltiniai
---------

1. INDIA: Kerala, *citypopulation.de*
2. ↑  INDIA: Kerala, *citypopulation.de*
3. INDIA: Kerala, *citypopulation.de*
4. ↑  INDIA: Kerala, *citypopulation.de*
5. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 204
6. ↑  „Kollam City Census 2011 data"
7. ↑  *Kollam*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
**Kazimieras Balkūnas** (1904 m. kovo 13 d. Pakumpryje, Prienų vlsč. – 1982 m. lapkričio 15 d. Lietuvoje) – Lietuvos teisininkas, visuomenės ir politinis veikėjas, rezistentas.

Biografija
----------

Gimė ūkininkų šeimoje. 1925 m. baigė Prienų „Žiburio" gimnaziją, vėliau 1925–1927 m. ten pat mokytojavo. 1927 m. įstojo į Kauno universiteto Teisės fakultetą, kuri 1931 m. baigė. Universitete aktyviai dalyvavo studentų ateitininkų veikloje, "Vytauto" klubo narys. Baigęs universitetą dirbo advokatu Kaune ir toliau dalyvavo ateitininkų, šaulių ir pavasarininkų veikloje. 1930–1932 m. buvo „Pavasario" federacijos generalinis sekretorius.

Sovietinės okupacijos metais dalyvavo Lietuvių aktyvistų fronto veikloje, Adolfo Damušio organizuotoje LAF’o patarėjų grupėje.

Įsikūrus Lietuvių frontui, jau pradiniame veiklos tarpsnyje dalyvavo LF vadovaujančiojoje grupėje, o paskui LF vadovaujančiajame centre (LFVC), tvarkė organizacinius klausimus. 1942 m. organizavus vyriausiąjį vadovaujantįjį centrą – Tautos Tarybą – buvo įtrauktas į jos veiklą, dalyvavo kuriant tautos pasipriešinimo strategiją ir praktiką.

Taip pat aktyviai dalyvavo aptariant Lietuvių fronto programą, siekiant tobulesnės demokratijos ir formuluojant ją nusakančius tekstus.

Išnašos
-------

1. ↑  „"Vytauto" klubui - 75" „XXI amžius"
| **Ixobrychus cinnamomeus** |
| --- |
| Cinamoninis baublys (*Ixobrychus cinnamomeus*) Mangaone (Maharaštros valstija, Indija) |
| Apsaugos būklė |
| Nekeliantys susirūpinimo (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Gandriniai paukščiai  *( Ciconiiformes)* |
| Šeima: | Garniniai  *( Ardeidae)* |
| Gentis: | Mažieji baubliai  *( Ixobrychus)* |
| Rūšis: | Cinamoninis baublys  *( Ixobrychus cinnamomeus)* |

 |
| Binomas |
| ***Ixobrychus cinnamomeus*** Gmelin, 1789 |

Cinamoninio baublio paplitimas
**Cinamoninis baublys** (*Ixobrychus cinnamomeus*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis.

Paplitimas
----------

Paplitęs Bangladeše, Brunėjuje, Kambodžoje, Kinijoje, Indijoje, Indonezijoje, Japonijoje, Šiaurės Korėjoje, Pietų Korėjoje, Laose, Malaizijoje, Maldyvuose, Mianmare, Pakistane, Filipinuose, Singapūre, Šri Lankoje, Taivane, Tailande, Rytų Timore ir Vietname. Populiacijoje 130 000-2 000 000 individų.

Išvaizda
--------

Kūnas siauras, ištįsęs. Smulkus garninis paukštis: kūno ilgis 40 – 41 cm, atstumas tarp sparnugalių 49 cm, sveria apie 164 g. Viršutinė kūno pusė yra rudos spalvos, o apatinė – tamsiai gelsva. Patelė yra sodriau ruda. Snapas gelsvas. Kojos it o pėdos – žalios. Rainelė geltona, vyzdžiai horizontalūs.

Biologija
---------

Vienišius, baikštus paukštis. Buveinė – ryžių laukai, pelkės, nendrynai, dažnai laikosi netoli gyvenviečių. Minta gyvūniniu maistu: žuvimi, moliuskais, varlėmis, vabzdžiais ir vėžiagyviais. Grobio, dažniausiai, ieško naktį, prieš aušrą. Lizdą krauna iš nendrių, viksvų, plonų šakelių, o iškloja lapais. Lizdavietė ant kupstų, žemuose medžiuose, krūmuose, netoli vandens. Dėtyje 3 – 5 kiaušiniai. Inkubacija – 23 dienos, peri abu tėvai.

Šaltiniai
---------

1. ↑   „Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos raudonasis sąrašas -Ixobrychus cinnamomeus". Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija. anglų k.

Nuorodos
--------

* Cinamoninis baublys, HBW, anglų k.
* Cinamoninis baublys, Planet of Birds, anglų k.
| ***Barbarela*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Barbarella |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Italija |
| Režisierius | Roger Vadim |
| Scenaristas (-ai) | Terry SouthernRoger Vadim |
| Vaidina | Jane FondaUgo Tognazzi |
| Metai | 1968 |
| Žanras | fantastinis |
| Trukmė | 98 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Barbarela** – režisieriaus Roger Vadim 1968 m. sukurta fantastinė juosta pagal Prancūzijoje populiarų to paties pavadinimo komiksą. Pradžioje filmas nesulaukė publikos dėmesio, tačiau 1977 m. pakartotas jo leidimas pavertė jį kultiniu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jane Fonda – Barbarela
* Ugo Tognazzi – Markas
* Anita Pallenberg- Juodoji Sogo karalienė
* Milo O‘Shea – Diuranas Diuranas
* Marcel Marceau – profesorius Pingas
* John Phillip Law – angelas Pygaras
* Claude Dauphin – prezidentas

Pagrindinį vaidmenį režisieriaus žmona amerikietė Jane Fonda po to, kai jo atsisakė Sophia Loren ir Brigitte Bardot.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

4100-ieji metai. Gražuolė Barbarela, gavusi tiesioginę Prezidento užduotį, vyksta į tarpgalaktinę ekspediciją ieškoti mokslininko Diurano Diurano neįtardama, kad jis ir yra didysis piktadarys, grasinantis visai visatai...
| **Kazimieras Barauskas** |
| --- |
| Gimė | 1904 m. kovo 28 d.Žudžiai, Ramygalos valsčius |
| Mirė | 1972 m. lapkričio 5 d. (68 metai)Čikaga, JAV |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius, kunigas |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Kazimieras Barauskas** (1904 m. kovo 28 d. Žudžiuose, Ramygalos valsčiuje – 1972 m. lapkričio 5 d. Čikagoje) – Lietuvos kunigas ir žurnalistas.

Biografija
----------

Pradinį mokslą įgijo Barklainiuose, Panevėžio gimnazijoje 1918–1922 m. baigė penkias klases. 1925 m. įstojo į Žemaičių kunigų seminariją. 1925–1929 m. lygiagrečiai lankė teologijos paskaitas Lietuvos universitete. Kunigu įšventintas 1929 m. gegužės 25 d. 1930 m. įsigijo bažnytinių teisių licenciato laipsnį.

1930–1931 m. tarnavo Užpaliuose, 1931–1933 m. Anykščiuose. 1933–1934 m. vėl studijavo Vytauto Didžiojo universitete. 1934–1935 m. buvo Pandėlio vikaru. 1935–1938 m. Biržų vikaras ir kapelionas. 1939–1940 m. „Mūsų laikraščio" redaktorius. 1940 m. pasitraukė į Vakarus: trumpai pagyvenęs Vokietijoje, persikėlė į JAV ir apsigyveno Čikagoje.

Nuo 1927 m. bendradarbiavo „Ryte", „XX amžiuje", „Pavasaryje", „Darbininke", „Panevėžio balse", „Mūsų laikraštyje", „Šaltinyje", „Moteryje", „Ateityje", „Naujojoje vaidilutėje", „Tiesos kelyje". Publikacijas pasirašydavo slapyvardžiais: *K. Baras*, *K. Šilinis*, *K. Didžiulis*, *K. Mažylis*, *J. Tyla*, *J. Vaškelis*, *Ašbaras* ir inicialais *K. B*.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2007-11-09 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kolageninės skaidulos** - labiausiai organizme paplitusios skaidulos, sudarančios jungiamojo audinio tarpląstelinės medžiagos skaidulinę dalį. Tai įvairaus ilgio, kaspino formos, banguotos, kai neįtemptos, skaidulos. Labai tvirtos, atsparios tempimui, sudaro mechaninį pagrindą. Skaidulų plotis - 0,5 - 10 µm.

Kiekvieną kolageninę skaidulą sudaro skaidulėlės, jas sudaro mikroskaidulėlės. Jos sudarytos iš dar smulkesnių struktūrų - tropokolageno molekulių siūlelių (280 nm ilgio ir 1,4 nm pločio). Tropokolageno molekulę sudaro 3 į spiralę susivijusios polipeptidinės grandinės (dvi alfa-1, ir viena alfa-2 gandinė). Dėl tropokolageno molekulių išsidėstymo skaiduloms būdingas periodiškas, kas 64 nm pasikartojantis, ruožuotumas.

Kolageną sintetina fibroblastocitai, chondroblastocitai, osteoblastocitai, dentinoblastocitai.

Vandenyje kolagenas išbrinksta, virinamas virsta želatina, nuo šios savybės ir kilo skaidulų pavadinimas, nes gr. colla - klijai, *gennan* - susidaryti.

Naudojant hematoksiliną - eoziną kolageninės skaidulos mikropreparatuose dažosi acidofiliškai ir įgauna rausvą spalvą, dažant *Mallory* trichromo dažais - mėlyną, impregnuojant sidabro junginiais - juodą.
| **Barbara Brokoliangl. *Barbara Broccoli*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1960 m. birželio 18 d. (62 metai)Los Andželas, JAV |
| Tautybė |  JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Frederick Zollo (1991–) |
| Vaikai | 1 |
|  |
| Veikla | kino prodiuseris |
|  |
| Išsilavinimas | Loyola universitetas Los Andžele |
| Žinomas (-a) už | Džeismo Bondo filmų kūrėja |
|  |
|  **Vikiteka** | Barbara Broccoli |

**Barbara Brokoli** (angl. *Barbara Broccoli*, g. 1960 m. birželio 18 d. Los Andžele) – JAV kino prodiuserė.

Biografija
----------

Barbara yra bondiados prodiuserio Albert R. Broccoli ir scenaristės bei aktorės Dana Wilson duktė. Jos tėvas buvo pagrindinis Bondo serijos prodiuseris, todėl Barbara nuo vaikystės iš arti matė šių filmų kūrimo procesą. Baigusi studijas Layona universitete, pirmiausia ji prisidėjo prie 1983 m. kurto filmo „Aštuonkojė", kuriame buvo režisieriaus asistentė. 1987 m. filme „Į dienos šviesą" ji jau buvo prodiuserio asistentė.

1990 m. Albert R. Broccoli perdavė savo kompanijos „Eon Productions" valdymą Barbarai ir jos netikram broliui Michael G. Wilson. Bondiados filmai, kuriuose pagrindinius vaidmenis sukūrė Pierce Brosnan ir Daniel Craig, jau buvo prodiusuoti Barbaros Brokoli.

Be bondiados serijos, Barbara prodiusavo keletą kitų filmų bei teatro pjesių. Šiuo metu ji yra pagrindinė bondiados filmų prodiuserė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Priggé, Steven (2004). *Movie moguls speak: interviews with top film producers*. McFarland Publishing. p. 17. ISBN 9780786419296.
| Thata*ٹھٹہ* |
| --- |
| *Makli nekropolis* |
|  |
| 

ThataThata

24°44′45″ š. pl. 67°55′30″ r. ilg.﻿ / ﻿24.74583°š. pl. 67.92500°r. ilg.﻿ / 24.74583; 67.92500﻿ (Thata)Koordinatės: 24°44′45″ š. pl. 67°55′30″ r. ilg.﻿ / ﻿24.74583°š. pl. 67.92500°r. ilg.﻿ / 24.74583; 67.92500﻿ (Thata) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5)------ vasaros: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Pakistano vėliava Pakistanas |
| **Provincija** | Sindas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 37 965  |
|  |
|  **Vikiteka** | Thata |
|  |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 143 |

**Thata** (urd. ٹھٹہ = *ṭhaṭṭā*, sindh. ٺٽو = *Taṭū*) – miestas pietų Pakistane, Sinde, 62 km į rytus nuo Karačio, prie Indo upės, netoli Kindžaro ežero.

Paveldas
--------

Thata pasižymi savo gausiu istoriniu paveldu – greta yra Makli kalvos nekropolis, kuriame palaidoti tūkstančiai sufijų šventųjų, didikų, poetų, karių. Tai didžiausias musulmonų nekropolis pasaulyje. Kapavietė susikūrė apie XIV a. valdant Samos dinastijai. Vėliau čia laidoti Tarchanų, Mogolų didikų palaikai. Nekropolyje gausu mauzoliejų, antkapių, kapaviečių, gausiai dekoruotų kaligrafija, arabeskomis. Taip pat mieste yra XVII a. Džahanšacho mečetė, turinti net 100 kupolų. Ją pastatė žymus Mogolų valdovas Džahanšachas.

Istorija
--------

Spėjama, kad dabartinės Thatos vietoje senovėje galėjęs būti graikų miestas Patala. Thata XIV a. buvo Žemutinio Sindo sostine, o valdant Somru genčiai – viso Sindo sostine. 1592–1739 m. miestas priklausė Mogolams. 1981 m. Makli nekropolis įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Historical Monuments at Makli, Thatta". *UNESCO World Heritage Centre*. Nuoroda tikrinta 2022-09-12.
2. ↑  „Thatta". *Britannica*. Nuoroda tikrinta 2022-09-12.
| Kolarovassvk. *Kolárovo* |
| --- |
|        |
| *Bažnyčia* |
|  |
| 

KolarovasKolarovas

47°55′1″ š. pl. 17°59′44″ r. ilg.﻿ / ﻿47.91694°š. pl. 17.99556°r. ilg.﻿ / 47.91694; 17.99556﻿ (Kolarovas)Koordinatės: 47°55′1″ š. pl. 17°59′44″ r. ilg.﻿ / ﻿47.91694°š. pl. 17.99556°r. ilg.﻿ / 47.91694; 17.99556﻿ (Kolarovas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Slovakijos vėliava Slovakija |
| **Kraštas** | Nitros kraštas |
| **Apygarda** | Komarno apygarda |
|  |
| **Meras** | Árpád Horváth |
|  |
| **Gyventojų** (2015 m.) | 10 614  |
| **Plotas** | 106,82 km² |
| **Tankumas** (2015 m.) | 99 žm./km² |
| **Altitudė** | 111 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 946 03 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Kolarovas |

**Kolarovas** (iki 1948 m. **Guta**, svk. *Kolárovo*; veng. *Gúta*, prieš tai *Guta*) – miestelis Komarno apygardoje, Nitros krašte, pietų Slovakijoje. Netoli Komarno. 10 614 gyventojai (2015 m. duomenys). Daugumą vietos gyventojų sudaro etniniai vengrai. Pagrindinė pramonės šaka – žemės ūkis.

Miestelis įsikūręs Dunojaus žemumoje (svk. *Podunajská nížina*), Vaho ir Mažojo Dunojaus santakoje. Kolarovas sudarytas iš 6-ių dalių: centro, Částa (Császta), Kráľka (Királyrét), Veľký Ostrov (Nagysziget), Örtény ir Pačérok (Pacsérok).

Pirmą kartą paminėtas 1268 m. Miestelio pavadinimas buvo keičiamas kelis kartus (Senoji Guta, Didžioji Guta, Mažoji Guta).

Miestų partnerystė
------------------

* Vengrija Kišbėras, Vengrija
* Vengrija Medešedhaza, Vengrija
* Vengrija Mezėberėnis, Vengrija
| **Kazimieras Algirdas Kersnauskas** |
| --- |
| Gimė | 1934 m. sausio 6 d.Kvėdarna, Tauragės apskr. |
| Mirė | 2007 m. balandžio 4 d. (73 metai)Baisogala |
|  |
| Veikla | Lietuvos zootechnikas, biomedicinos mokslų daktaras. |

**Kazimieras Algirdas Kersnauskas** (1934 m. sausio 6 d. Kvėdarna, Tauragės apskr. – 2007 m. balandžio 4 d. Baisogala) – Lietuvos zootechnikas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1959 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1983 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

1959-1965 m. dirbo Baisogalos kontrolinio kiaulių penėjimo stotyje, 1965-1970 m. Baisogalos kiaulių veislininkystės stoties direktorius, 1970-1975 m. „Darbo didvyrio" kolūkio pirmininkas. 1975-2000 m. dirbo Gyvulininkystės institute, 1980-1984 m. Gamybinių bandymų organizavimo ir standartizacijos, 1992-2000 m. Mokslinės informacijos skyriaus vedėjas.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo sritis – gyvulių auginimo technologijos. Paskelbė 116 mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Kaip atrinkti ir išsaugoti paršelius veislinėse fermose kontroliniam penėjimui, 1962 m.
* Kontrolinis kiaulių penėjimas veislinėse kiaulių fermose ir veislininkystės ūkiuose, 1962 m.
* Lietuvos baltųjų kiaulių kontrolinis penėjimas, 1964 m.
* Galvijų ūkis, su kitais, 1999 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kazimieras Algirdas Kersnauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 766 psl.
**Kazimieras Bazys** (1893 m. balandžio 23 d. Kėdainiuose – 1959 m. lapkričio 8 d. Pittsburghe, PA – JAV), vargonininkas, chorvedys, pedagogas.

Biografija
----------

Augo gausioje ir neturtingoje šeimoje. Materialiai rėmė dėdė Adomas Bazevičius – Labūnavos grafo Henriko Zabielos dvaro orkestro muzikantas (klarnetininkas), kuris Kazimierą pradėjo mokyti ir muzikos. Paskui K. Bazys mokėsi pas Kėdainių ir Gruzdžių vargonininką V. Paškevičių. Vėliau nuvyko į Šiaulius, mokėsi pas vargonininką Praną Andrejauską ir buvo jo asistentas. Išmokęs vargonuoti, gavo vargonininko vietą Šv. Juozapo parapijoje Kėdainiuose. 1912 m. Kaune lankė J. Naujalio vargonininkų kursus. Kilus Pirmajam pasauliniam karui, buvo paimtas į rusų carinę kariuomenę, griežė pulko styginių orkestre, o vėliau Voronežo simfoniniame orkestre. Kaip laisvas klausytojas lankė Voronežo muzikos mokyklos kursus. Po karo grįžęs į Lietuvą, keletą metų vargonininkavo Truskavoje (Kėdainių r.), o vėliau apsigyvenęs Kėdainiuose vargonininkavo, dėstė muziką gimnazijoje ir vadovavo chorams. Su šeima nuvykęs į JAV, 1924 m. užėmė vargonininko ir chorvedžio vietą Šv. Jurgio lietuvių parapijoje Rochesteryje, NY. Taip pat vadovavo Šv. Cecilijos mišriajam chorui (per 50 dalyvių), su kuriuo nemažai koncertavo ir dalyvavo įvairiuose tautiniuose renginiuose. Dėstė muziką lituanistinėje mokykloje ir vadovavo moksleivių chorui. Vėliau persikėlė vargonininkauti į Dangun Žengimo lietuvių parapiją Pittsburghe, kur sėkmingai vadovavo ir Maironio chorui (25 moterys ir 14 vyrų).

Nuo 1951 m. vargonininkavo Šv. Petro ir Povilo parapijoje Homesteade, PA, ten vadovavo ir chorui. Namuose turėjo pianiną, smuiką ir kometą – kasdien po dvi tris valandas grodavo šiais instrumentais.

Nuo 1933 m. priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai, buvo Rochester Civic Music Association narys.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Piper betle** |
| --- |
| Betelinis pipiras (*Piper betle*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Magnolijažiedžiai  *( Magnoliidae)* |
| Šeima: | Pipiriniai  *( Piperaceae)* |
| Gentis: | Pipiras  *( Piper)* |
| Rūšis: | Betelinis pipiras  *( Piper betle)* |

 |

**Betelinis pipiras** (*Piper betle*), dar vadinamas **beteliu** – pipirinių (*Piperaceae*) šeimos visžalių daugiamečių augalų rūšis. Augalas kilęs iš Malaizijos, bet dabar auginamas ir Indijoje, Indonezijoje, Šri Lankoje, kitose Pietų ir Pietryčių Azijos šalyse.

Augalas laipiojantis, užauga iki 1 aukščio. Lapai paprasti, kiaušiniški. Žiedai susitelkę į baltus žiedynus.

Betelinio pipiro lapai pasižymi vaistinėmis savybėmis. Juose yra čavibetolio, čavikolio, estragolio, eugenolio, metilo eugenolio, hidroksikategolio. Indijoje augalas naudojamas kirminų valymui iš organizmo, Malaizijoje – gydyti artritą, galvos skausmus, malšinti skausmą. Iš betelinio pipiro lapų ir katekinės arekos sėklų Azijoje kramtomas stimuliuojantis, antiseptinis, kvėpavimą gerinantis produktas *Paan*.

Paan gamybai paruošti ingredientai
**Marek Zub**| Marek Zub 2013 m. |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Marek Zub |
| Gimimo data | 1964 m. rugpjūčio 24 d. |
| Gimimo vieta | Liublino Tomašuvas, Lenkija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | baigęs karjerą |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1980–1983  1983–1984  1984–1991  1991–1992  1993–1995  1995–1996  1996–2000 | Hetman Zamość  AZS-AWF Warszawa  LKS Igloopol Dębica  FC Jeunesse Lorraine Arlonaise  KS Piaseczno  Polonia Warsaw  KS Piaseczno |  |
|  Treniruotos komandos |
|  1989–1991  1992–1993  1993–1995  1995–1996  1996–2000  2000  2000  2001–2002  2002–2003  2003–2004  2005  2005  2006–2007  2007–2008  2008–2010  2011–2012  2011–2012  2015  2016  2017  2017–2018  2018 2019 2020 |  LKS Igloopol Dębica U18  Hetman Zamość (asistentas)  KS Piaseczno (asistentas)  Polonia Warsaw (asistentas)  KS Piaseczno  Okęcie Warszawa  Mazowsze Grójec  KS Łomianki  Pogoń Grodzisk Mazowiecki  Polonia Warsaw (asistentas)  Mazowsze Grójec  Świt Nowy Dwór Mazowiecki  GKS Bełchatów (asistentas)  Widzew Łódź  Widzew Łódź (sporto direktorius)  Polonia Warsaw (asistentas)   Vilniaus Žalgiris  GKS Bełchatów  Shenyang Urban F.C.  Jūrmalos Spartakas  Shakhtyor Soligorsk  FC Tobol   Vilniaus Žalgiris FK Tukums 2000 |
|  |

**Marek Zub** (g. 1964 m. rugpjūčio 24 d. Liublino Tomašuve) – buvęs Lenkijos futbolininkas, dabar treneris.

Karjera
-------

### Futbolininko karjera

Karjerą pradėjo 1980 m. Hetmanie Zamość klube. Yra žaidęs AZS AWF Warszawa, LKS Igloopol Dębica. Taip pat belgų Lorrain Arlon klube, bei FC Piaseczno, KS Polonia Warszawa. Baigė karjerą 2000 m. FC Piaseczno klube. 

### Trenerio karjera

Trenerio karjerą pradėjo KS Łomianki klube. Yra treniravęs KS Polonia Warszawa, KS Widzew Łódź, Mazowsze Grójec ir kitus Lenkijos klubus.

#### Vilniaus Žalgiris

Nuo 2012 m. rugpjūčio 8 d. treniravo Vilniaus Žalgirio klubą. 2012 m. pabaigoje pratęsė kontraktą su „Žalgiriu" dar vienam sezonui. Buvo išrinktas geriausius 2014 m. A lygos treneriu.
2014 m. nepratęsus sutarties, paliko klubą.
Su Žalgiriu iškovojo septynis titulus – dukart laimėjo A lygos čempionatą, tiek pat kartų LFF taurę bei tris sykius Supertaurę.

#### Karjera po Žalgirio

Vėliau treniravo GKS Bełchatów klubą Lenkijoje, Šenjango "Urban" klubą Kinijoje, Jūrmalos "Spartaką" Latvijoje ir Kazachstano FC Tobol komandą. Tiek Baltarusijos aukščiausioje lygoje, tiek Kazachstano futbolo čempionate laimėjo bronzos medalius.

#### Vilniaus Žalgiris (antras kartas)

2019 m. vasario 13 d. antrą kartą tapo Vilniaus "Žalgirio" vyr. treneriu.

2019 m. liepos 15 d. pranešta, kad sutartis nutraukta apipusiu susitarimu.

#### FK Tukums

2020 m. dirbo Latvijos Tukums klube, kuris debiutavo Virsliga pirmenybęse. Debiutantams sunkiai sekėsi rinkti taškus ir liko paskutinėje vietoje (dešimti).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑   Archyvuota kopija 2019-02-14 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑   Archyvuota kopija 2019-07-16 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Marek Zub – 90minut.pl