recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Petras Zulonas** |
| --- |
| Gimė | 1910 m. lapkričio 16 d.Čiovydžiai |
| Mirė | 1982 m. sausio 26 d. (71 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Adolfina Budrikaitė |
|  |
| Veikla | aktorius |
| Partija | 1948 m. SSKP |

**Petras Zulonas** (1910 m. lapkričio 16 d. Čiovydžiuose, Kupiškio rajonas – 1982 m. sausio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos aktorius.

Biografija
----------

Baigė Kuosėnų pradžios mokyklą, 1930 m. Panevėžio vidurinę amatų mokyklą. 1931–1932 m. mokėsi Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje, 1931–1933 m. Juozo Vaičkaus kino ir teatro studijoje.

1933–1934 m. Jaunųjų teatro, 1934–1936 m. Marionečių teatro, 1936–1940 m. Valstybės teatro aktorius. 1940–1982 m. LSSR dramos teatro aktorius, 1948–1954 m. Vilniaus Valstybės teatro direktorius.

Žmona – aktorė Adolfina Budrikaitė (1921–1985).

Filmografija
------------

* 1956 m. Tiltas, rež. Borisas Šreiberis
* 1956 m. Ignotas grįžo namo, rež. Aleksandras Razumnas
* 1959 m. Julius Janonis, rež. Balys Bratkauskas, Vytautas Dabašinskas

Įvertinimas
-----------

* 1952 m. Stalino premija
* 1954 m. LTSR nusipelnęs artistas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Viktoras Beržinis. *Petras Zulonas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 626
| **Pleurozium schreberi** |
| --- |
| Paprastoji šilsamanė (Pleurozium schreberi)Paprastoji šilsamanė (*Pleurozium schreberi*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Samanūnai  *( Bryophyta)* |
| Klasė: | Lapsamanės  *( Bryopsida)* |
| Poklasis: | Žaliosios samanos  *( Bryidae)* |
| Eilė: | *Hypnales*  *( Hypnales)* |
| Šeima: | Patisiniai  *( Hypnaceae)* |
| Gentis: | Šilsamanė  *( Pleurozium)* |
| Rūšis: | Paprastoji šilsamanė  *( Pleurozium schreberi)* |

 |

**Paprastoji šilsamanė** (*Pleurozium schreberi*) – patisinių (*Hypnaceae*) šeimos samanų rūšis. Dažna Šiaurės pusrutulyje ir Pietų pusrutulio aukštikalnėse.

Lengvai atskiriama ir atpažįstama nuo kitų samanų pagal raudoną stiebo žievę, kuri aiškiai matoma pašalinus lapus. Stiebas 10-15 cm, kylantis, taisyklingai plunksniškai išsišakojęs. Lapai gaubti, truputį išilgai raukšlėti, kiaušiniški. Sporogono kotelis rausvas. Sporifikuoja rudenį. Dvinamė. Sporinė cilindriška, išlinkusi.

Tai viena iš būdingiausių pušynų samanų. Auga puriais žaliais arba gelsvai žaliais blizgančiais patiesalais (dažniausiai kartu su atžaline gūžtve, puriąja dvyndante, šiline plunksne).

Sporogonai
Stiebai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ilona Jukonienė. *Šilsamanė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji šilsamanė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| San Chuan de la Magvanaisp. *San Juan de la Maguana* |
| --- |
|        |
| *Šv. Jono Krikštytojo katedra* |
|  |
| 

San Chuan de la MagvanaSan Chuan de la Magvana

18°48′0″ š. pl. 71°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿18.80000°š. pl. 71.21667°r. ilg.﻿ / 18.80000; 71.21667﻿ (San Chuan de la Magvana)Koordinatės: 18°48′0″ š. pl. 71°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿18.80000°š. pl. 71.21667°r. ilg.﻿ / 18.80000; 71.21667﻿ (San Chuan de la Magvana) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Dominikos Respublikos vėliava Dominikos Respublika |
| **Provincija** | San Chuano provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1508 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 169 032  |
| **Altitudė** | 415 m |
|  |
|  **Vikiteka** | San Chuan de la Magvana |

**San Chuan de la Magvana** (isp. *San Juan de la Maguana*) – miestas vidurinėje Dominikos Respublikos dalyje, kalnų apsuptame San Chuano slėnyje, prie San Chuano upės, ~200 km į šiaurės vakarus nuo Santo Domingo. Provincijos centras. Plentai į Santo Domingą, Monte Kristį, Barahoną. Yra Oro uostas. Vystoma maisto pramonė, svarbus žemės ūkio centras – auginami ryžiai, kava, vaismedžiai, kukurūzai, bulvės, pupelės, veisiami galvijai. Veikia Vidurio rytų universiteto padalinys.

Istorija
--------

San Chuan de la Magvana – vienas seniausių salos miestų. Ispanų, vadovaujamų Diego Velaskeso de Kveljaro, įkurtas 1508 m. Pavadinta pagal vietinę tainų karalystę Magvaną. Miestas augo kaip svarbus žemdirbystės centras, plėtota cukraus pramonė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *San Juan de la Maguana*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
| **Gagea lutea** |
| --- |
| Paprastoji vištapienė (*Gagea lutea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Šeima: | Lelijiniai  *( Liliaceae)* |
| Gentis: | Vištapienė  *( Gagea)* |
| Rūšis: | Paprastoji vištapienė  *( Gagea lutea)* |

 |

**Paprastoji vištapienė** (*Gagea lutea*) – lelijinių (*Liliaceae*) šeimos, vištapienių (*Gagea*) genties augalas.

Daugiametis žolinis augalas. Stiebas stačias, 10-30 cm aukščio. Stiebo pamatinėje dalyje yra vienas linijiškai lancetiškas, gana platus (iki 1 cm) ir ilgas, beveik paties augalo ilgio, lapas. Stiebo viršūnėje yra 2 trumpesni už žiedyną žiedynlapiai. Žiedynas iš 5-10 ilgakočių, stiebo viršūnėje susitelkusių žiedų. Žiedkočiai pliki, nevienodo ilgumo. Apyžiedžio lapeliai 6, pailgai lancetiški, buki, 1 cm ir daugiau ilgio; išorinė jų pusė gelsvai žalia, vidinė geltona. Kaip ir daugelio kitų lelijinių žiedai reaguoja į šviesą: dieną, ypač saulėtą, atsiveria, naktį – susiveria. Vaisius – apvali, trumpesnė už apyžiedį dėžutė, kurioje subręsta sėklos; jos su mėsingomis ataugėlėmis. Ataugėles ėda skruzdėlės, kartu platina ir sėklas.

Žydi balandžio ir gegužės mėn. Pražysta, kol dar medžiai nesulapoję ir neužstoja šviesos. Lietuvoje paplitusi visuose rajonuose. Auga grupėmis, dažnai gausiai, lapuočių miškuose, pamiškėse, krūmuose, parkuose. Kaip viena iš ankstyviausių pavasario gėlių gausiai lankoma bičių. Svogūnėliai valgomi, bet neskanūs.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 20 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji vištapienė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Small Planet Group| Forma | Uždaroji akcinė bendrovė |
| Įkurta | 2014 m. |
| Centrinė būstinė | Burė, Lvovo g. 25, Vilnius 09320 |
| Darbuotojų | 1 (2015) |

**Small Planet Group** - 2014 m. įkurta kontroliuojanti (holdingo) bendrovė, valdanti 100 proc. UAB „Small Planet Airlines" ir 100 proc. „Small Planet Airlines (Lenkija)" įmonių akcijų.. Holdingui priklauso 2014 m. įsteigta "Small Planet Airlines" LTD (Tailande), kuri 2015 m. rugsėjį tikėjosi gauti oro operatoriaus sertifikatą, tačiau planai buvo nukelti į 2016 m. Skrydžių planuose – kelionės iš Kinijos ir Pietų Korėjos į Bankoką. Holdingas tikisi, kad 30 proc. jo pajamų ateityje bus generuojama Azijoje.

2015 m. bendrovė Vokietijoje įsteigė „Small Planet Airlines GmbH". Iš pradžių tikėtasi dar 2015 m. gauti Vokietijos oro operatoriaus sertifikatą bei vykdyti skrydžius su Vokietijoje registruotais orlaiviais iš pagrindinių ir regioninių šalies oro uostų, tačiau planai atidėti iki 2016 m. gegužės .

Siekdama efektyviai panaudoti savo flotilę, „Small Planet Airlines" paskelbė žiemos sezonui perkelsianti dalį savo lėktuvų į Aziją, kurioje vykdys užsakomuosius skrydžius iš Kinijos ir Pietų Korėjos į Kambodžą.

Rezultatai
----------

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Keleiviai | 635 118 | 1 000 705 | 1 212 583 | n/a |
| Lėktuvų sk. | 6 | 8 | 11 | 18 |
| Pajamos, eur. | 81 554 814 | 125 847 918 | 130 539 838 | n/a |
| Pelnas, eur. | -2 231 998 | 1 706 462 | 8 170 402 | n/a |

Nuorodos
--------

1. ↑  Small Planet Airlaines
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
| **Tetranychus urticae** |
| --- |
| Paprastoji voratinklinė erkė (Tetranychus urticae)Paprastoji voratinklinė erkė (*Tetranychus urticae*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Erkės  *( Acari)* |
| Šeima: | Voratinklinės erkės  *( Tetranychidae)* |
| Gentis: | *Tetranychus*  *( Tetranychus)* |
| Rūšis: | Paprastoji voratinklinė erkė  *( Tetranychus urticae)* |

 |

**Paprastoji voratinklinė erkė** (*Tetranychus urticae*) – voratinklinių erkių (*Tetranychidae*) šeimos erkė. Tai polifaginis kenkėjas, kuris gali maitintis daugiau kaip 250 augalų.

Žiemoja suaugėliai. Ant braškių ir žemuogių lapų erkutės pasirodo anksti pavasarį. Jos randamos ant peržiemojusių lapų. Erkutės išlenda iš žiemojimo vietų oro temperatūrai pakilus iki 10-12° C šilumos. Pradžioje erkutės būna oranžiškai raudonos spalvos, o pradėjusios maitintis įgauna pilkai žalią spalvą. Šį požymį galima laikyti fenologiniu indikatoriumi erkučių išėjimo iš žiemojimų vietų pabaigai nustatyti. Netrukus po išėjimo iš žiemojimo vietų, patelės pradeda dėti kiaušinėlius. Juos deda ant apatinės lapų pusės. Viena patelė padeda 50-80 kiaušinėlių. Ypač intensyviai erkutės dauginasi esant šiltiems ir ankstyviems pavasariams. Vienai erkučių generacijai išsivystyti reikia 120–135° C efektyvių temperatūrų sumos (virš +10° C). Ant braškių bei žemuogių daugiausia erkučių būna uogų nokimo pradžioje, vėliau jų sumažėja. Tuo metu senieji lapai sukietėja ir jų maitinimuisi nelabai tinka. Erkutės iš braškių ir žemuogių pereina ant piktžolių ir ten maitinasi. Todėl būtina naikinti piktžoles. Natūralūs erkučių priešai yra plėšriosios blakutės, kurios sugeba reguliuoti voratinklinių erkučių populiacijos gausumą tik tada, kai jų yra nedaug. Insekticidai naudojami, jei ant vieno lapo randama daugiau kaip 60 erkučių.

Kovos priemonės
---------------

Pastoviai naikinamos piktžolės. Nuėmus derlių, nupjaunami, surenkami ir kompostuojami lapai.

Nedidelius braškių ir žemuogių plotus tikslinga nupurkšti svogūnų, česnakų, bulvių, drignių arba tabako nuovirais.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Sodininko žinynas 1987. Vilnius, Lietuvos KP CK leidykla, 1987, 100 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji voratinklinė erkė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 55°4′26.33″ š. pl. 22°34′23.86″ r. ilg.﻿ / ﻿55.0739806°š. pl. 22.5732944°r. ilg.﻿ / 55.0739806; 22.5732944

 *Kitos reikšmės – Šv. Juozapo bažnyčia.*

|  Smalininkų šv. Juozapo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Tauragės |
| **Savivaldybė** | Jurbarko rajonas |
| **Gyvenvietė** | Smalininkai |
| **Adresas** | Gėlių g. 2B |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1935 m. |
| **Klebonas** | Kęstutis Pajaujis |

**Smalininkų šv. Juozapo bažnyčia** – katalikų bažnyčia, stovinti Smalininkuose. Parapija  garsėja Porciunkulės atlaidais (rugpjūčio 2 d.).

Bažnyčios šventorius

Istorija
--------

Telšių vyskupijos pastangomis 1932 m. iš ūkininko S. Žilaičio nupirktas namas ir jame įrengta katalikų koplyčia. Tai buvęs mokyklos pastatas. 1934 m. kunigas Nikodems Petkus įsigytame pastate įrengė naują mūrinę filijinę bažnyčią. Jo iniciatyva 1935 m. buvo aptvertas šventorius, įrengti nauji bažnyčios laiptai, padarytas vidaus remontas: pakeltos pastato lubos, įtaisyta vieta choristams, taip pat buvo nupirktas ir pakabintas varpas, įsigyta daug kitokio bažnytinio inventoriaus. 1935 m. liepos 18 d. jis pašventino naująją Smalininkų šv. Juozapo bažnyčią.

Architektūra
------------

Bažnyčia mūrinė, stačiakampio plano, su bokšteliu. Šventoriaus erdvė atsiveria iš rytų pusės nuo bažnyčios, jį juosia medinių statinių tvora. Kampe slūgso dviejų stambių girnų akmenys. Aikštelėje priešais vartus stovi aukštas medinis kryžius.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Smalininkų šv. Juozapo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Telšių vyskupija. Smalininkų šv. Juozapo parapija
2. ↑  Kunigas, bažnyčių statytojas Nikodemas Petkus (*anykstenai.lt*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Osana**, (**Hosianna**, **Hosanna**) – sveikinimo šūk(sn)is, tariamas Šv. Mišių metu, ortodoksų bei evangelikų pamaldose, giedamas Sanctus giesmės metu.

Istorija
--------

Posakis randamas Evangelijose (Biblija) tokia forma: „*Osana Dovydo Sūnui, garbė tam, kuris ateina Viešpaties vardu*". Taip sveikintas Jėzus Kristus, atjojęs asilu į Jeruzalę. Šv. Mišių metu naudojamas posakis, kai ruošiamasi priimti Eucharistijos sakramentą Ostijos pavidalu.

Biblijoje
---------

Originalus pasakymas hebrajų kalba **Hoscha na** sietinas su hebraišku vardu „Jėzus", „Jehošua" (Jahvė yra pagalba).

Osana minimas 118-oje Psalmėje (pagal hebraišką skaičiavimą, 117 – pagal graikišką). Biblijose ne hebrajų kalba posakis dažniausiai yra verčiamas į atitinkamas kalbas. Tai gali reikšti taip pat „O Dieve, padėk (gi)!" bei kita.

Judaizme
--------

Ši psalmė Judaizme – Pascha – liturgijos kulminacija, Jėzaus laikais švęsta Jeruzalės šventykloje. Kadangi Jėzus atvyko į Pessach šventę, sveikinimo šūksnis Osana buvo siejamas su juo, kadangi iš jo tikėtasi kartu ir Dievo pagalbos. Tačiau tikėjęsi romėnų išvijimo iš Jeruzalės žydai ir jų lūkesčiai buvo nuvilti.

Judaizmo liturgikoje randami pasikatojančios vokacijos, šūksniai kaip **Hoscha na** Sukkot metu – ypač septintąją dieną, kuri be to reiškia ir „Osanų Osana".

Nuorodos
--------

* „Osana" paminėjimai Biblijoje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Leonurus cardiaca** |
| --- |
| Paprastoji sukatžolė (Leonurus cardiaca)Paprastoji sukatžolė (*Leonurus cardiaca*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Notreliniai  *( Lamiaceae)* |
| Gentis: | Sukatžolė  *( Leonurus)* |
| Rūšis: | Paprastoji sukatžolė  *( Leonurus cardiaca)* |

 |

**Paprastoji sukatžolė** (*Leonurus cardiaca*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos žolinių augalų rūšis. Natūraliai auga Vidurinėje Azijoje, Sibire, Europoje, Artimuosiuose Rytuose.

Augalas daugiametis, iki 1,5 m aukščio. Stiebas tiesus, status, šakotas, keturbriaunis, tuščiaviduris. Lapai minkšti, plaštakiškai skiautėti, nežymiai plaukuoti. Žiedynas ilgas, žiedai smulkūs, lapų pažastėlėse susitelkę į smulkius menturius. Vainikėlis rožinis arba baltas. Bręstant sėkloms menturiai tampa dygūs. Žydi birželio-rugsėjo mėnesiais.

Auga panamėse, patvoriuose, dykvietėse, šiukšlynuose. Medingas, stiebai tinkami pluošto gamybai, nuoviras – dažymui. Paprastoji sukatžolė plačiai vartojama kaip vaistinis augalas. Jos preparatai mažina kraujospūdį, ramina nervų sistemą, naudojamas gydant skrandžio ir žarnyno ligas.

* PožymiaiPožymiai
* ŽiedaiŽiedai
* Jaunas augalasJaunas augalas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji sukatžolė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Bazzania trilobata**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Tridantė bazanija (*Bazzania trilobata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Domenas: | Eukariotai  *( Eukaryota)* |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Kerpsamanės  *( Marchantiophyta)* |
| Klasė: | Kerpsamanės  *( Marchantiopsida)* |
| Eilė: | Jungermanijiečiai  *( Jungermanniales)* |
| Šeima: | Lepidozijiniai  *( Lepidoziaceae)* |
| Gentis: | Bazanija  *( Bazzania)* |
| Rūšis: | Tridantė bazanija  *( Bazzania trilobata)* |

 |
| Binomas |
| ***Bazzania trilobata***(L.) S. Gray |

**Tridantė bazanija** (*Bazzania trilobata*) – lepidozijinių (*Lepidoziaceae*) šeimos kerpsamanių rūšis.

Aprašymas
---------

Stambi stuomeninė kerpsamanė. Stiebas status arba gulsčias, iki 10 cm ilgio, dvišakas, tankiai ir lygiai lapuotas. Lapai dideli, plačiai ovalūs, baigiasi tridante viršūne. Sporogonai aptinkami retai. Dažniausiai dauginasi vegetatyviniu būdu, trapiomis šakelėmis. Auga patiesalais, rečiau pavieniais stiebeliais tarp kitų samanų pavėsingose vietose: juodalksnynuose, eglynuose ar mišriuose miškuose apie medžių kamienus, medžių kamienų apatinėje dalyje, ant žemių sluoksniu apneštų akmenų ar pūvančių kelmų ir rąstų. Ant kalningų substratų neauga, todėl aptinkama tik ant storu humuso sluoksniu padengtų kalkingų uolų.

Paplitimas
----------

Auga Šiaurės pusrutulio vidutinio klimato juostoje. Šiaurinėje Europos dalyje reta.

Lietuvoje aptinkama įvairiuose regionuose, dažnesnė Šiaurės ir Vidurio Lietuvoje. Populiacijos įvairaus gausumo, Daugiausia žinomos pavienės negausios radimvietės. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Nuotraukos
----------

* Tridantės bazanijos kolonija Punios šile.
* Tridantės bazanijos kolonija ant smiltainio Kentukyje, Daniel Boone nacionaliniame miške.
* Tridantės bazanijos kolonija ant uolų, cūgų miške, Vakarų Virdžinijoje.
* Tridantės bazanijos stiebas.

Šaltiniai
---------

Rašomavičius Valerijus, Lietuvos raudonoji knyga, Kaunas: „Lututė", 2007. psl. 301. ISBN 978-9955-692-71-3
| **Antanas Vaitkevičius** |
| --- |
| Gimė | 1905 m. gruodžio 10 d.Kerbušiai, Panevėžio rajonas |
| Mirė | 1968 m. liepos 2 d. (62 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | mokslininkas |
| Sritis | zoologija, ornitologija |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | aukštasis |
| Alma mater | Kauno Vytauto Didžiojo universitetas |

**Antanas Vaitkevičius** (1905 m. gruodžio 10 d. Kerbušiai, Panevėžio rajonas – 1968 m. liepos 2 d. Vilnius) – Lietuvos mokslininkas, zoologas, mokslų daktaras, profesorius.

Biografija
----------

1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos-gamtos fakultetą, įgijo biologo – zoologo specialybę. 1929–1940 m. dirbo to paties universiteto zoologijos ir lyginamosios anatomijos katedroje preparatoriumi, laborantu. Padėjo rengti ekspozicijas ir tuometiniam Gamtos muziejui. Karo metu ir pokariu – 1940–1957 m. – mokytojavo Panevėžio mokyklose. Po to trejus metus, iki 1960 m. buvo Vilniaus pedagoginio instituto Zoologijos katedros vyriausiuoju dėstytoju, kartu dėstė ir Vilniaus universitete. 1958 m. Vilniaus universiteto Gamtos fakulteto taryboje apgynė mokslų kandidato disertaciją "Paukščių migracija Kuršių marių rajone". Vėliau, dar trejus metus, iki 1963 m. buvo LMA Zoologijos ir parazitologijos instituto Stuburinių zoologijos sektoriaus vadovas. Nuo 1963 m. dėstė tuometiniame Vilniaus pedagoginiame institute. 1965 m. Vaitkevičiui suteiktas docento, o 1966 m. – profesoriaus pedagoginis mokslo vardas. Tais pačiais metais pateikė gynimui biologijos mokslų daktaro disertaciją "Vakarų Palearktikos paukščių migracijos susidarymo priežastys ir jos savitumui", kuri liko neapginta.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrė paukščius ir jų migraciją, organizavo jų tyrimus. Buvo gamtininkų ir ornitologų draugijų narys. Buvo Pabaltijo komisijos paukščių migracijai, Pabaltijo zoologinės komisijos narys, problemos "Gyvūnijos formavimosi dėsningumų ir jos rekonstrukcijos Lietuvos TSR" koordinacinės tarybos pirmininkas, Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos – geografijos fakulteto, Zoologijos ir parazitologijos instituto mokslinių tarybų narys.

Publikacijos
------------

Paskelbė apžvalginį darbą "Paukščių migracija: pagal žiedavimo Lietuvoje 1929–1959 m. duomenis" (1965 m. kartu su V.Skuodžiu), keliasdešimt mokslinių ir pažintinių straipsnių, brošiūrų.

Šaltiniai
---------

* Arnastauskienė Tamara, Jakimavičius Algimantas. Lietuvos zoologai XVIII–XX a. Ekologijos institutas: Vilnius, 1997. ISBN 9986-443-11-3.
| Malanžės provincijaport. *Província de Malanje* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Angolos vėliava Angola |
| **Administracinis centras** | Malanžė |
| **Savivaldybių skaičius** | 14 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 1 247 500 |
| **Plotas** | 86 500 km² |
| **Tankumas** (2022) | 14 žm./km² |

**Malanžės provincija** (port. *Província de Malanje*) – provincija šiaurės-vidurio Angoloje. Ribojasi su Šiaurės Lundos, Pietų Lundos, Bijė, Pietų Kvanzos, Šiaurės Kvanzos ir Uižės provincijomis bei Kongo Demokratine Respublika. Administracinis centras – Malanžė.

Istorija ir gyventojai
----------------------

*Pagrindinis straipsnis – Matamba*.
Provincijos šiaurinė teritorija nuo senų laikų buvo apgyvendinta mbundu etninės grupės, kuri čia XVI a. sukūrė savo valstybę Matambą, kuri iki XIX a. aktyviai priešinosi portugalų kolonizacijai. XIX a. pradžioje Matamba buvo prijungta prie Portugalijos Vakarų Afrikos. Pietinėje provincijos dalyje nuo XVII egzistavo imbangalų Kasandžės karalystė, ji į koloniją inkorporuota tik 1910 m.

Šiuo metu daugumą gyventojų provincijoje sudaro mbundų atstovai.

Geografija
----------

Provincija išsidėsčiusi plynaukštėje ir sutampa su Kvango upės baseinu. Žymiausi gamtos objektai yra Kalandulos krioklys, Pungo Andongo juodieji akmenys. Įsteigtas Milando gamtos draustinis.

Savivaldybės
------------

Provincija padalinta į 14 savivaldybių:

* Kakusas
* Kaombas
* Kalandula
* Kambundis-Katembas
* Kangandala
* Kuaba Nzogas
* Kunda-Dia-Bazė
* Lukembas
* Malanžė
* Marimba
* Masangas
* Mukaris
* Kela
* Kirima

Šaltiniai
---------

1. ↑  ANGOLA, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
| **Angolos provincijos** |  |
| Bengas | Bengela | Bijė | Huambas | Huila | Kabinda | Kunenė | Kvandas Kubangas | Luanda | Malanžė | Mošikas | Namibas | Pietų Kvanza | Pietų Lunda | Šiaurės Kvanza | Šiaurės Lunda | Uižė | Zairas |
**Konstantinas Avižonis** (1909 m. sausio 29 d. Žagarė – 1969 m. balandžio 20 d. Čapel Hilas, Šiaurės Karolinos valstija, palaikai 1998 m. perlaidoti Kaune, Petrašiūnų kapinėse) – lietuvių istorikas, daktaras.

Biografija
----------

Tėvas Petras Avižonis, brolis Vytautas Avižonis, žmona Angelė Asevičiūtė, 1927 m. baigė Kauno „Aušros" gimnaziją. 1932 m. baigė Frydricho Vilhelmo universitetą, Berlyne apgynė filologijos daktaro disertaciją „Lietuvių bajorijos atsiradimas ir raida iki Lietuvos-Lenkijos unijos 1385 m." (vokiečių kalba, išsp. 1932 m.). 1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto istorijos specialybę.

Nuo 1934 m. Klaipėdos prekybos instituto dėstytojas, 1935–1939 m. kartu ir istorijos mokytojas Kauno „Aušros" berniukų gimnazijoje. 1939–1940 m. Lituanistikos instituto Kaune reikalų vedėjas ir mokslinis sekretorius. 1940–1943 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. 1941–1944 m. Istorijos instituto mokslinių veikalų redaktorius.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1944–1948 m. dirbo Freiburgo universiteto bibliotekoje, 1945–1947 m. universitete dėstė Rusijos istoriją. 1946–1948 m. Pabaltijo universiteto Hamburge, vėliau Pineberge Lietuvos ir Rytų Europos kraštų istorijos dėstytojas. 1949 m. persikėlė į JAV, Elono koledže ir Kanzaso universitete dėstė Europos šalių ir Rusijos istoriją, vokiečių kalbą, nuo 1956 m. profesorius.

1953–1966 m. „Lietuvių enciklopedijos" Rusijos ir Lenkijos istorijos skyriaus redaktorius. Lietuvos istorijos, JAV istorikų draugijų narys.

Bibliografija
-------------

* Kelios istorinės Lietuvos vietos, 1927 m.
* Kaip stovyklauti, 1933 m.
* 20 kelionių po Kauno apskritį. 1937 m. bendraatoriai Steponas Kolupaila ir Ignas Končius
* Lietuvių kilimo iš Romėnų teorija XV ir XVI a. 1939 m.
* Stanislovo Albrechto Radvilo „Memoriale"…, 1940 m.
* Bajorai valstybiniame Lietuvos gyvenime Vazų laikais, 1940 m.
* Švietimas Lietuvoje XVII a. pirmoje pusėje, 1940–1941 m.
* Lietuvos istorijos terminų žodynas, 1978 m.
* Baudžiavų istorija Lietuvoje, 1978 m.
* Lietuvos statutai, 1978 m.
* Kovos metai dėl savosios spaudos, 1957 m. vienas autorių.
* Rinktiniai raštai t. 1-3 Roma 1975–1982 m. t. 4 Vilnius 1994 m. Paskutinius tris tomus redagavo jo žmona.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Konstantinas Avižonis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 351 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Arctium tomentosum** |
| --- |
| Paprastoji varnalėša (*Arctium tomentosum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Varnalėša  *( Arctium)* |
| Rūšis: | Paprastoji varnalėša  *( Arctium tomentosum)* |

 |

**Paprastoji varnalėša** (*Arctium tomentosum*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos dvimetis žolinis augalas. Paplitęs Eurazijoje (žemyninėje Europoje, Sibire, Kinijoje, Vidurinėje Azijoje).

Stiebas status, užaugantis iki 2 m aukščio, šakotas, padengtas plaukeliais. Lapai paprastieji, auga ant ilgų lapkočių, jų apatinė pusė padengta tankiais plaukeliais. Žiedai purpuriniai, susitelkę į 2-3 cm skersmens graižus. Juos gaubia dėžutė su kibiais dygliais. Tarp jų susipynę ilgi balti plaukeliai. Vaisius sausasis, sėklos išplatinamos kibukų pagalba.

Auga pakelėse, sąšlavynuose, miškuose, upių pakrantėse. Augalas medingas, žydi liepos–rugsėjo mėnesiais.

Paprastoji varnalėša naudojama kaip vaistinis augalas liaudies medicinoje (turi diuretinių, kraują valančių savybių). Azijos, Viduržemio šalyse augalo šaknys vartojamos kaip maisto produktas.

* ŽiedynaiŽiedynai
* PožymiaiPožymiai
* Neprasiskleidę žiedaiNeprasiskleidę žiedai
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji varnalėša** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Antanas Vasys-Vasiliauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1902 m. sausio 15 d.Balčių kaime, Vižainio valsčius. |
| Mirė | 1974 m. birželio 18 d. (72 metai)Filadelfijoje |
| Tautybė | Lietuvis |
|  |
| Veikla | istorijos mokslų daktaras, JAV lietuvių visuomenės veikėjas |

**Antanas Vasys-Vasiliauskas** (1902 m. sausio 15 d. Balčių kaime, Vižainio valsčiuje – 1974 m. birželio 18 d. Filadelfijoje) – istorijos mokslų daktaras, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Dar mažam esant su šeima iš Balčių kaimo persikėlė į Karpiejų k. Gražiškių valsčiuje. Mokėsi Gražiškių pradinėje mokykloje, Vilkaviškio ir Marijampolės gimnazijose. 1922–1925 m. mokėsi kunigų seminarijoje Gižuose, tačiau jos nebaigė. 1925 m. įstojo į Lietuvos universiteto humanitarinių mokslų fakultetą, kur studijavo istoriją. 1932–1935 m. studijavo Vienos universitete paleografiją, diplomatiką ir istoriją. 1935 m. gavo mokslų daktaro laipsnį. 1936–1940 m. VDU humanitarinių mokslų fakultete dirbo vyr. asistentu. 1940–1944 m. Vilniaus universitete ėjo docento pareigas ir dėstė istoriją. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1946–1949 m. Augsburge (Vokietijoje) buvo Augsburgo lietuvių gimnazijos direktorius, 1946–1949 m. Pabaltijo universiteto Pinneberge asistentas-profesorius. 1949 m. išvyko į JAV. Filadelfijoje suorganizavo Lituanistinį institutą ir jam vadovavo. 1954 m. Fordhamo (New York) universitete rusų kalbos profesorius. Dalyvavo Lietuvių katalikų mokslų akademijos bei bendruomenės veikloje. Bendradarbiavo „Karyje", „Žiburyje", „Karo enciklopedijoje".

Kūryba
------

Paruošė mokslinius straipsnius, Vytauto Didžiojo diplomatiką. Senovė II tomas 1936 m. Žemaičių batalionas. Karo archyvas VIII t. 1937 m.; Pirmoji Kauno popieriaus dirbtuvė. XVII a. knygos mėgėjų metraštis II t. 1937 m.; Nepriklausomybės keliu. Mūsų žinynas 2; 1938 m. Žąslių-Daugų operacija. Karo Archyvas, XII t. 1940 m. ir kt. Redagavo vadovėlį *Russian Area Reader*. 1936 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-02-19 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Archyvuota kopija 2014-02-19 iš Wayback Machine projekto.;
* .
| Šelgum al Aidasشلغوم العيد |
| --- |
| *Miesto gatvė žiemą* |
|  |
| 

Šelgum al AidasŠelgum al Aidas

36°10′16″ š. pl. 6°10′15″ r. ilg.﻿ / ﻿36.17111°š. pl. 6.17083°r. ilg.﻿ / 36.17111; 6.17083﻿ (Šelgum al Aidas)Koordinatės: 36°10′16″ š. pl. 6°10′15″ r. ilg.﻿ / ﻿36.17111°š. pl. 6.17083°r. ilg.﻿ / 36.17111; 6.17083﻿ (Šelgum al Aidas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Alžyro vėliava Alžyras |
| **Vilaja** | Milos vilaja |
| **Apskritis** | Šelgum al Aido apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 54 495  |
|  |
|  **Vikiteka** | Šelgum al Aidas |

**Šelgum al Aidas** (arab. شلغوم العيد = *Šalghūm al-'Aid*, pranc. *Chelghoum Laïd*) – miestas Alžyro šiaurės rytuose, į rytus Alžyro miesto, didžiausias miestas Milos vilajoje. 2008 m. duomenimis, jame gyveno 54 tūkst. asmenų. Vietovė garsi savo vaisiais ir daržovėmis.

Istorija
--------

Kūrėsi XIX amžiuje, vietinių genčių teritorijose. Buvo pavadintas Šatodun diu Rumeliu (pranc. *Châteaudun-du-Rhumel*), pagerbiant Šatoduno (pranc. *Châteaudun*) miestą.

Savivaldybė įkurta 1874 m. lapkričio 7 d. generalgubernatoriaus Antuano Šansi (*Antoine Chanzy*) įsakymu.

1921 m. spalio 15 d. ji tapo visateise savivaldybe.

1962 m. Alžyrui paskelbus nepriklausomybę, miestas pervadintas į *Chelghoum Laid* (iš šio miesto kilusio Alžyro nacionalisto, žuvusio per mūšį šalyje, garbei).

Sportas
-------

Miestą garsina ir vietos futbolo klubas.

* HB Chelghoum Laïd – futbolo klubas;
* Namų rungtynes žaidžia 1961-ųjų gruodžio 11-osios dienos stadione (pranc. *Stade du 11 Décembre 1961*), talpinančiame 10 tūkst. žiūrovų.

Išnašos
-------

1. ↑  Globalsportsarchive
2. ↑  Stadiono talpa 10 tūkst. žiūrovų
**Konstantinas Aris** (1874 m. birželio 13 d. Palanga – apie 1941 m.) – Lietuvos keliautojas, entomologas, verslininkas.

Biografija
----------

Gimė Palangos muitinės darbuotojo šeimoje. 1876 m. su tėvais persikėlė gyventi į Liepoją, mokėsi Liepojos gimnazijoje. Dar mokykloje susidomėjo gamta, ypač vabzdžiais. Vėliau gyveno Maskvoje, dirbo vaistinėje, 1897 m. pasiųstas praktikuotis į Bucharą (Uzbekija). 1897–1909 m. rengė ekspedicijas į Vidurinę Aziją, Pamyrą, Afganistaną, Persiją, tyrė tų kraštų gamtą, surinko įvairių gyvūnų, daugiausia roplių ir vabzdžių kolekcijų. Tuo pagarsėjo tarp įvairių universitetų ir gamtos muziejų, kurie finansiškai rėmė jo veiklą, užsakydavo ir įsigydavo surinktų gyvūnų rinkinius.

Keliaudamas po įvairius Centrinės Azijos kraštus, subrandino idėją panaudojant drėkinimo sistemas įrengti sausuose žemės plotuose medvilnės plantacijas. Gavęs leidimą tam panaudoti porą tūkstančių hektarų ir surinkęs investicijas, Turkmėnijoje atitiesė drėkinimą iš Tedženo upės. Verslas sekėsi gerai: plantacijos buvo plečiamos, buvo investuojama į medvilnės perdirbimą. Tapęs milijonieriumi, 1917 m. medvilnės verslą pardavė ir pajamas investavo Maskvoje, tačiau po revoliucijos daugelį turto prarado.

1922 m. grįžo į Lietuvą, gyveno Kaune. Su S. Trinkovskiu įsteigė prekybos įmonę, įsikūrusią Laisvės al. 21. 1931 m. su zoologu T. Ivanausku dalyvavo mokslinėje ekspedicijoje į Braziliją.

Susistemino apie 18 000 vabzdžių. Ekspedicijose surinktą apie 30 000 zoologijos eksponatų kolekciją padovanojo Vytauto Didžiojo universitetui, išlikusius eksponatus (apie 11 000 vienetų) saugo Tado Ivanausko zoologijos muziejus. Jo vardu pavadintos 1 drugio ir 2 vabalų rūšys.

Bibliografija
-------------

* Konstantinas Arris, *Mano ekspedicija į Vidurinę Aziją*, pirmas tomas, Kaunas: Sakalo b-vė, 1933
* Konstantinas Arris, *Mano ekspedicija į Vidurinę Aziją*, antras tomas, Kaunas: Sakalo b-vė, 1934

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Konstantinas Aris*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 769 psl.
**Gataučių arklių pašto stotis** – arklių pašto stotis, išlikusi Gataučiuose (Joniškio rajonas).

Istorija
--------

1910 m. Gataučiuose prie pat kelio buvo įkurta arklių pašto stotis „Karaulka", kuri tarnavo Rygos–Karaliaučiaus traktui. 

1796 m. buvusioje LDK teritorijoje buvo įvesta Rusijos imperijos pašto sistema, leidusi siųsti laiškus, pinigus ir siuntinius, ir įsigaliojo šių siuntų apmokestinimo tvarka. 1797 m. balandžio 24 d. caro valdžios įsaku visoje Lietuvoje buvo patvirtinti pašto nuostatai beveik tokiais pat pagrindais, kaip jie veikė ATR laikais.

XIX a. pašto stotis privalėjo turėti kiemą su uždaromais vartais, erdvia, grįsta aikšte ir ūkiniais pastatais. Ji veikdavo visą parą. Pašto stotyje būdavo raštininkas, už mažą mokestį galintis parašyti laišką. Lankytojai čia galėdavo įsigyti popieriaus, vaško, įvairių spalvų smalkos.

Gataučių arklių pašto stoties pagrindinis namas bei kas dešimt metrų sodintų obelų sodas yra išlikę iki šių dienų. Namo viduje išlikusi koklinė vis dar veikianti krosnis, du kaminai, originalios rąstinės namo sienos bei kiti akcentai. Name eksponuojami įvairūs rakandai. Kluonas rekonstruotas į dabartinės sodybos stovyklavietės neįprastos architektūros administracinį pastatą. Sodyboje tiesiant komunikacijas buvo rasta nemažai pasagų, įvairių gelžgalių, seno bruko kelio likučių, metalo iš abiejų pasaulinių karų, taip pat puodynių liekanų. Apie šios stoties darbą informacijos rasta nedaug. 

Buvusios pašto stoties sodyboje (Rygos g. 12A) dabar įrengti nakvynės namai ir stovyklavietė. Taip pat, nuo 2019 m. sodyba tapo piligriminio kelio Žagarė–Seinai (500 km) antrąja nakvynės vieta. Sodyboje kasmet rengiamas meno ir muzikos festivalis „Saulėtosios Naktys".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Povilas Vitkevičius, „Nuo žygūno – į pasaulį", p. 93, 96. SPAB Aušra, 1997 m.
2. ↑  A. A. Baliulis, T. Čelkis, „Senųjų Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kelių aprašymai". Vilniaus universiteto leidykla, 2018 m. ISBN 978-60-90-70007-5.
3. ↑  *Buivydžiai–Gataučiai*, Camino Lituano. Nuoroda tikrinta 2021-01-03.
4. ↑  *Kempingas „Sunny Nights Hostel & Camping"*, Turisto pasaulis. Nuoroda tikrinta 2021-01-03.
| **Antanas Ubagevičius** |
| --- |
| Gimė | 1931 m. sausio 13 d.Anykščiai |
| Mirė | 1947 m. spalio 15 d. (16 metų)Anykščiai |
| Tėvas | Alfonsas Ubagevičius |
| Motina | Anelė Padskokulytė-Ubagevičienė |
|  |
| Veikla | revoliucionierius |
|  |
| Žinomas (-a) už | pirmasis Anykščių gimnazijos komsorgas |

Atminimo akmuo A. Ubagevičiui, 2020 m. Tolumoje – Dvaro g. pastatai
**Antanas Ubagevičius** (1931 m. sausio 1 d. Anykščiuose – 1947 m. spalio 15 d. Anykščiuose) – Lietuvos sovietinio režimo aktyvistas, komjaunimo veikėjas, revoliucionierius.

Biografija
----------

A. Ubagevičius gimė darbininkų šeimoje. Mokėsi Anykščių pradinėje mokykloje, vėliau – gimnazijoje. Pirmaisiais pokario metais reiškėsi kaip aktyvus prosovietinės jaunimo grupuotės komjaunimo narys. Nuo 1946 m. rudens, mokykliniais metais, buvo pirminės komjaunimo organizacijos sekretorius, vadintas komsorgu. Jis agitavo ir ragino jaunimą stoti į šią organizaciją, platino agitacines brošiūras. Dėl tokios prosovietinės A. Ubagevičiaus veiklos buvo pasipiktinę dalis gimnazijos mokytojų ir mokinių, į pogrindį pasitraukusių laisvės gynėjų. Nors ir buvo raginamas nutraukti prosovietinę veiklą, įspėtas dėl galimų pasekmių, A. Ubagevičius pasirodydavo ginkluotas „Parabel" pistoletu.

1947 m. gegužės mėn. netilo kalbos apie tariamą pasikėsinimą į A. Ubagevičių, kai namuose į jo kambarį neva buvo įmestos dvi granatos. Tuomet komsorgas buvo išvykęs į Uteną, kur tris mėnesius gydėsi sužeistą koją. Kitų šaltinių duomenimis, į komsorgą niekas nesikėsino, o pats susižeidė, sprogus jo paties nešiotai granatai.

1947 m. spalio 15 d. 16-metis A. Ubagevičius buvo nušautas Anykščių gimnazijos kieme. Aktyvus kolaborantas likviduotas pagal laisvės gynėjų parengtą planą. Organizatoriais pripažinti keli vietos gimnazistai nubausti ilgais tremties metais, vykdytojas Balys Ramanauskas-Drąsutis pasitraukė į pogrindį, vėliau žuvęs kovoje kaip laisvės gynėjas. Komsorgas buvo palaidotas Anykščių sovietinių karių kapinėse.

Įamžinimas
----------

1968 m. Anykščių senosios gimnazijos kieme pastatytas atminimo akmuo su iškaltu komjaunuolio ženkleliu ir įrašu: *Šioje vietoje nuo buržuazinių / nacionalistų žuvo / Antanas Ubogevičius / 1931 I 13–1947 X 15 / pirmasis Anykščių gimnazijos / komsorgas*. Nuo 1997 m. rausvo granito paminklas perstatytas į tikrąją komsorgo žūties vietą – už gimnazijos pastatų. 

Sovietmečiu A. Ubagevičiaus vardu buvo pavadinta viena iš pagrindinių Anykščių gatvių. 1989 m. jai grąžintas senasis Šaltupio gatvės vardas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  Antanas Ubagevičius *anykstenai.lt*
2. ↑  Desovietizacijos komisija susirinko į pirmą posėdį  *diena.lt*
3. ↑  Dienos veidrodis: Anykščių krašto žmonės ir faktai *anyksta.lt*
4. ↑  94-erių Klemensas – apie karo metus, meilę po vestuvių ir gyvenimą sovietmečiu: „Kai užėjo rusai, žmonės verkė". Mes ruošėm didelį darbą: nušauti Ubagevičių *15min.lt*

Nuorodos
--------

* Dokumentas. Lietuvos Lenino Komunistinio jaunimo sąjungos pažymėjimas, priklausęs Antanui Ubagevičiui *limis.lt*
* Dokumentas. Draugijos SSRS apsaugai ir aviacinei-cheminei statybai remti nario bilietas, priklausęs Antanui Ubagevičiui *limis.lt*
|  |
| --- |
| Gastritas |
|  
Mikrografija, kurioje yra matomas gastritas. |
| ICD-10 | K29.0–K29.7 |
| ICD-9 | 535.0–535.5 |
| LigųDB | 29503 |

**Gastritas** (lot. *gastritis*) – skrandžio gleivinės uždegimas. Tai viena iš dažniausių virškinimo sistemos ligų. Yra ūminis (*gastritis acuta*) ir lėtinis gastritas (*gastritis chronica*).

Ligos simptomai: pilvo skausmas, pykinimas, vėmimas ir nemalonus skonis burnoje bei nevirškinimo jausmas skrandyje. Taip pat apetito stoka, pilnumo pojūtis skrandyje.

Lėtinis gastritas
-----------------

Pagrindinė lėtinio gastrito (juo sergama dažniau) priežastis – *Helicobacter pylori* bakterija. Ja užsikrečiama per burną (per rankas, maistą). Be to, ši bakterija gali sukelti ne tik lėtinį, bet ir ūminį gastritą. Kitos lėtinio gastrito priežastys gali būti tam tikri medikamentai, infekcinės bei lėtinės ligos, dažnai į skrandžio ertmę patenkanti tulžis (po skrandžio operacijos). Lėtinis skrandžio uždegimas gali būti ir autoimuninės kilmės, kai pats organizmas gali pats prisidėti prie skrandžio gleivinės ląstelių naikinimo ir atrofijos vystymosi.

Ūminis gastritas
----------------

Ūminio gastrito priežastys būna egzogeninės (išorinės) ir endogeninės (vidinės). Egzogeninės yra šios: apsinuodijimas sunkiai virškinamu maistu, pvz. grybais, alergija tam tikriems maisto produktams, maistas kuriame yra toksinų gaminančių bakterijų (dažniausiai – salmonelių, stafilokokų), alkoholis, kai kurie medikamentai. Endogeninės priežastys yra šios: inkstų nepankamumas ar uždegimas, infekcinės ligos bei medžiagų apykaitos ir kraujotakos sutrikimai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  „Gastritas". *sveikas.lt*. Nuoroda tikrinta 2022-05-23.
2. 1 2 3 4  „Gastritas". *www.pasveik.lt*. Nuoroda tikrinta 2022-05-23.
| **Virusai** |
| --- |
| 40 nm skersmens Zika viruso dalelės(vaizdas per elektroninį mikroskopą) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Šeima: | *Flaviviridae*  *( Flaviviridae)* |
| Gentis: | *Flavivirus*  *( Flavivirus)* |

 |
| **Rūšis** |
| **Zika virusas**  |
| **Liga** |
| Zika virusinė infekcija |

**Zika virusas** (angl. *Zika virus, ZIKV*) – virusas, priklausantis *Flavivirus* genčiai, *Flaviviridae* šeimai; Zika virusinės infekcijos sukėlėjas. Pagrindiniai Zika viruso pernešėjai yra *Aedes* genties uodai.

Zika virusinei ligai būdingas karščiavimas ir bėrimas. Inkubacinis ligos periodas gali užtrukti nuo 3 iki 12 dienų. Apie 60–80 proc. infekcijos atvejų gali būti besimptomės. Infekcijos simptomai nežymūs, tęsiasi 4–7 dienas. Ligai būdingas makulinis ar papulinis bėrimas, karščiavimas, sąnarių, raumenų, galvos skausmai, nepūlingas konjunktyvitas. Bėrimas dažnai prasideda veido srityje ir išplinta po visą kūną.

Zika virusas pavojingas nėščiosioms, nes, manoma, sukelia apsigimimus – dėl jo sulėtėja vaisiaus galvos vystymasis. Jis gali būti perduodamas vaikui per placentą arba gimdymo metu. Yra nustatytų ir lytinio užsikrėtimo atvejų. Tikėtina, kad Zika virusas gali būti perduodamas per kraujo ir jo komponentų transfuzijas.

Vakcinos nuo Zika virusinės infekcijos nėra. Žmonės turėtų naudoti asmenines apsaugos priemones, skirtas apsisaugojimui nuo uodų įgėlimų.

Istorija
--------

Zika virusas pirmą kartą išskirtas 1947 m. iš beždžionės Ugandoje, tropiniame Zika miške. 1948 m. paaiškėjo, kad Zika virusą perneša to paties miško uodai *Aedes africanus*. Iki 2007 m. viruso cirkuliacija ir keletas protrūkių buvo registruoti tropinėje Afrikoje ir kai kuriose Pietryčių Azijos teritorijose, vėliau virusas pasireiškė Ramiojo vandenyno salose. 2015 m. šios ligos protrūkis pirmą kartą užregistruotas Pietų Amerikoje.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Zika virusas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Pasaulinė sveikatos organizacija. Zika virusas
* Užkrečiamos ligos. Zika virusinė infekcija Archyvuota kopija 2016-02-06 iš Wayback Machine projekto.
**Grafomanija** (gr. γραφειν 'rašymas' + gr. μανία 'beprotybė') – liguistas potraukis daug rašyti.

Psichiatrijoje *grafomanija* vadinamas beprasmių, tarpusavyje nesusijusių žodžių rašymas. Bendrinėje kalboje – perdėtas noras ir potraukis daug rašyti.

Grafomanija psichiatrijoje
--------------------------

Psichiatrijoje grafomanija yra obsesinis poreikis rašyti. Tai patologinė mentalinė būsena, kuriai būdingas ilgų tarpusavyje nesusijusių, beprasmių žodžių sekų rašymas.

Artimos savokos:

* Logorėja – patologinė būsena sutrikus psichikai, kai žmogus daug monotoniškai šneka su kitais ar vienas, dažnai kartoja atskirus žodžius ar frazes, sakiniai dažnai beprasmiai.
* Tipomanija – obsesinis sutrikimas, kai liguistai norima matyti savo vardą spaudoje ar rašoma tam, kad pamatyti savo pavardę publikacijoje.

Grafomanija bendrinėje kalboje
------------------------------

Kasdienybėje grafomanija reiškia perdėtą norą ir potraukį daug rašyti – nesvarbu, profesionaliai ar ne. Kaip teigia Kundera, grafomanija yra nepagrįstas savęs laikymas rašytoju:

„Nesustabdomas grafomanijos plitimas tarp politikų, taksistų, gimdyvių, meilužių, žudikų, vagių, prostitučių, pareigūnų, gydytojų ir pacientų rodo, kad kiekvienas be išimties turi savyje potencialų rašytoją, ir kad kiekvienas žmogus turi puikiausią priežastį eit į gatvę ir šaukti, kad visi mes rašytojai!"

– Milan Kundera, The Book of Laughter and Forgetting

Toks Kunderos požiūris į grafomaniją gali būti paaiškinamas tuo, kad šitoks menkinantis grafomanijos apibūdinimas labai dažnai sutinkamas posovietinėse šalyse norint išskirti kvailus, neprofesionalius ir perdėtus rašymus (ne tik literatūroje, bet ir moksle).

Grafomanija taip pat gali būti susijusi su rašymu tik dėl publikavimo ir noro matyti savo pavardę po publikuotu tekstu.

Siurrealizmas
-------------

Grafomanija taip pat vartojamas norint apibūdinti kai kuriuos siurrealistinius metodus.

Nuorodos
--------

1. ↑  Graphomania Medicine world
2. ↑  Typomania, definition
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| Jonathan Brownlee |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Jungtinė Karalystė** |
| Triatlonas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2020 Tokijas | Estafetė |
| **Sidabras** | 2016 Rio de Žaneiras | Triatlonas |
| **Bronza** | 2012 Londonas | Triatlonas |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2012 | Triatlonas |
| **Sidabras** | 2011 | Triatlonas |
| **Sidabras** | 2013 | Triatlonas |
| **Sidabras** | 2016 | Triatlonas |

**Jonathan Brownlee** (g. 1990 m. balandžio 30 d. Diusberyje) – anglų triatlono sportininkas, pasaulio čempionas ir olimpinis medalininkas.

Biografija
----------

Gimė sportininkų šeimoje. Brolis Alistair Brownlee yra olimpinis triatlono čempionas.

2006 m. tapo Britanijos jaunimo čempionu. 2008 m. pasaulio jaunimo čempionato bronzos medalininkas. 2009 m. tapo Europos jaunimo čempionu. 2012 m. pirmą kartą tapo pasaulio triatlono čempionu. Tais pačiais metais vykusiose 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse finišavo trečias ir pelnė bronzos medalį. 2014 m. atstovaudamas Angliją dalyvavo Sandraugos žaidynėse, kuriose pelnė aukso medalį komandinėje ir sidabrą individualioje rungtyse.

2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Brownlee užėmė antrą vietą, nusileidęs tik savo broliui Alistair Brownlee.

Nuorodos
--------

* ITU svetainėje
| **Afanasijus Fetas** |
| --- |
|  |
| A. Fetas. Iljos Repino paveikslas. 1882 m. |
| Gimė | 1820 m. gruodžio 5 d.Mcenskas, Rusijos imperija |
| Mirė | 1892 m. gruodžio 3 d. (71 metai)Maskva |
|  |
| Veikla | poetas |

**Afanasijus Fetas** (rus. *Афанасий Афанасьевич Фет*; 1820 m. gruodžio 5 d. – 1892 m. gruodžio 3 d.) – rusų poetas, lyrikas, vertėjas, memuaristas, Sankt Peterburgo mokslų akademijos narys (1886) ir prozaikas. Rusų poeto Nikolajaus Nekrasovo nuomone, A. Fetas – vienintelis poetas, kurį galima lyginti su Aleksandru Puškinu.

Biografija
----------

Afanasijus Fetas gimė Oriolo gubernijos Mcensko valsčiaus Novosiolkų dvare, Rusijos imperijoje. Tėvas – Afansijus Šenšinas – išėjęs į pensiją Rusijos karininkas, motina – Šarlotė Fet. Kai A. Fetui buvo 14 metų, oficialiai buvo pripažinta, kad jis yra nesantuokinis vaikas ir iš jo buvo atimtas kilmingųjų titulas ir tėvo pavardė. Tikrasis poeto vardas – Afanasijus Šenšinas.

Tėvas, nenorėdamas, kad vaikas būtų laikomas nesantuokiniu, išvežė jį į Estiją.

1835–1837 m. Afanasijus mokėsi vokiečių internate Veru mieste (Estija). Tada jis ir pradėjo savo kūrybinę veiklą.

1873 metais A. Fetas grįžo į Rusiją, tada caras Aleksandras II sugrąžino jam senąją pavardę ir titulą.

Mirė 1892 m. gruodžio 3 d. Maskvoje nuo širdies priepuolio.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ivanas Kunzecovas.* Девелопер Афанасий Фет 2017 m.
2. ↑  *E. Deriabina.* Лифляндский период жизни А. А. Фета 2009 m.
3. ↑  *Страхов Н. Н.* А. А. Фет. Биографический очерк // Полное собрание стихотворений А. А. Фета. — СПб.: т-во А. Ф. Маркс, 1912.
4. ↑  Кудрявцева Е. В. „Воспоминания о последних днях жизни и о смерти А. А. Фета-Шеншина".
TOTEM logotipas.
**TOTEM** (Total Cross Section, Elastic Scattering and Diffraction Dissociation) – vienas iš šešių dalelių detektorių ir eksperimentų CERN laboratorijos Didžiajame hadronų priešpriešinių srautų greitintuve. Jis dalinasi dalelių susikirtimo tašką I5 su CMS, bendras visų įrenginių ilgis yra 440 m, aukštis ir plotis – 5 m, sveria 20 tonų.

TOTEM eksperimente dalyvauja 129 mokslininkai iš 11os aštuonių šalių universitetų ir institutų (2008 m. rugsėjis).

Tikslai
-------

Detektorius naudojamas apskaičiuoti sąveikos skerspjūviams, tampriajai sklaidai, difrakciniams procesams tirti ir kt. TOTEM gali aptikti daleles, sukurtas šalia skriejančių protonų pluoštų. Eksperimento detektoriai patalpinti aštuoniuose taip vadinamuose „romėnų puoduose" (angl. *Roman pot*, speciali vakuuminė kamera), kurie poromis išdėstyti netoli susidūrimo taškų prie CMS eksperimento.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Compact Muon Solenoid

Šaltiniai
---------

1. ↑  TOTal Elastic and diffractive cross section Measurement. Nuoroda tikrinta 2008-09-13.
2. ↑  The Grey Book: TOTEM Archyvuota kopija 2008-04-12 iš Wayback Machine projekto.. Nuoroda tikrinta 2008-09-13.

Nuorodos
--------

* TOTEM interneto svetainė
* TOTEM foto galerija Archyvuota kopija 2011-03-22 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RDidysis hadronų priešpriešinių srautų greitintuvas (Large Hadron Collider) |
| --- |
|  |
| Eksperimentai | 

ALICE •
ATLAS •
CMS •
LHCb •
LHCf •
TOTEM
 |  |
|  |
| Pagalbiniai greitintuvai | 

Tiesiniai p ir Pb •
Protonų sinchrotrono stiprintuvas •
Protonų sinchrotronas •
Super protonų sinchrotronas
 |
|  |
| Kita | 
LHC@home |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Gran Paradizas |
| --- |
|  |
| **Aukštis** | 4061 m |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Italijos vėliava Italija |
| **Kalnynas** | Alpės |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Gran Paradizas

  |
| **Koordinatės:** | 45°32′0″ š. pl. 7°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.53333°š. pl. 7.26667°r. ilg.﻿ / 45.53333; 7.26667Koordinatės: 45°32′0″ š. pl. 7°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.53333°š. pl. 7.26667°r. ilg.﻿ / 45.53333; 7.26667 |

**Gran Paradizas** (it. *Gran Paradiso*, pranc. *Grand Paradis*) – kalnų masyvas Alpėse, šiaurės vakarų Italijoje, tarp Pjemonto ir Aostos Slėnio, prie Prancūzijos sienos. Aukštis – 4061 m. Gran Paradizas yra vienintelis Italijos kalnas viršijantis 4000 m aukštį, kuris yra vien tik Italijos teritorijoje.

Kalnas ir jo apylinkės įeina į Gran Paradizo nacionalinį parką.

Į Gran Paradizą pirmą kartą įkopta 1860 m. rugsėjo 4 d. tai padarė ekspedicija, kurią sudarė J. Cowell, W. Dundas, J. Payot ir J. Tairraz.