recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Čeko ežeras |
| --- |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija (Krasnojarsko krašto vėliava Krasnojarsko kraštas) |
| Plotas | 0,258 km² |
| Didžiausias gylis | 50 m |
| Įteka | Kimču upė |
| Išteka | Kimču upė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Čeko ežeras

  |
| **Koordinatės** |  60°57′50″ š. pl. 101°51′37″ r. ilg.﻿ / ﻿60.96389°š. pl. 101.86028°r. ilg.﻿ / 60.96389; 101.86028Koordinatės: 60°57′50″ š. pl. 101°51′37″ r. ilg.﻿ / ﻿60.96389°š. pl. 101.86028°r. ilg.﻿ / 60.96389; 101.86028 |

**Čeko ežeras** (rus. *Чеко*) – mažas gėlavandenis ežeras Sibire, netoli Akmenuotosios Tunguskos upės.

Šiuo metu tiriama hipotezė, kad Čeko ežerą suformavo Tunguskos meteoritas ar jo skeveldra. 1961 m. atliktų tyrimų išvadose buvo teigiama, kad ežeras daug senesnis (5000 metų senumo), tačiau naujesni tyrimai rodo, kad jo amžius yra ne daugiau 100 metų. Ežeras taip pat nepavaizduotas XIX a. Rusijos kariniuose žemėlapiuose, sudarytuose prieš Tunguskos meteorito sprogimą. Šią kilmės versiją patvirtina ir tyrimai sonaru, nustatę neįprastą ežero formą, galėjusią atsirasti nuo smūgio į žemę. Magnetiniai tyrimai parodė maždaug metro skersmens uolienos egzistavimą ežero dugne.

Bolonijos universiteto mokslininkai detalesnius ežero tyrimus atliko 2009 m. kurie parodė, kad ežeras tikrai susiformavo Tunguskos įvykio metu.

2017 m. Rusijos mokslininkų detalesni tyrimai parodė, kad dalis ežero yra 280 metų senumo, tad tikėtina, jog ežeras buvo dar iki Tunguskos įvykio.

Nuorodos
--------

* Scientific American, lietuviškas leidimas, Nr. 11, 24 psl.

Šaltiniai
---------

1. ↑  A possible impact crater for the 1908 Tunguska Event
2. ↑  Ученые из Сибири опровергли гипотезу об озере Чеко как о кратере Тунгусского метеорита
| Evoronas |
| --- |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija (Chabarovsko krašto vėliava Chabarovsko kraštas) |
| Plotas | 194 km² |
| Vidutinis gylis | 2-3 m |
| Didžiausias gylis | 3 m |
| Įteka | Evuras |
| Išteka | Deviatka |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Evoronas

  |
| **Koordinatės** |  51°26′0″ š. pl. 136°31′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.43333°š. pl. 136.51667°r. ilg.﻿ / 51.43333; 136.51667Koordinatės: 51°26′0″ š. pl. 136°31′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.43333°š. pl. 136.51667°r. ilg.﻿ / 51.43333; 136.51667 |

**Evoronas** (rus. *Эворон*) – ežeras Rusijoje, Chabarovsko krašte, Amūro žemupio baseine. Telkšo apie 90 km į šiaurę nuo Komsomolsko prie Amūro, į pietus nuo Čiukčiagiro ežero.

Ilgis iš šiaurės į pietus 30 km, plotis iki 12 km. Ežeras seklus, 2-3 m gylio. Vakariniai ir pietiniai krantai aukšti, apaugę mišku, kiti – žemi, pelkėti. Ežero vandens lygis priklausomai nuo metų laiko kinta. Užšąla spalio pabaigoje ar lapkričio pradžioje, atitirpsta gegužę. Peršąla iki dugno.

Į Evoroną įteka Evuras, išteka Deviatka (Gorino intakas). Prie pietinių ir rytinių krantų yra nedidelių salų.

Evorono pakrantėse gyvena nanajai. Pietinėje pakrantėje yra jų kaimas Egeris, o toliau prie Deviatkos upės – Kondonas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 498
Balio jūros padėtis, parodyta mėlyna spalva.
**Balio jūra** (indonez. *Laut Bali*) – Indonezijos vandens telkinys, esantis į šiaurę nuo Balio salos ir į pietus nuo Kangeano salų. Balio jūra yra pietvakarinė Floreso jūros dalis. Maduros sąsiauris įsijungia į jūrą iš vakarų.

Geografija
----------

Balio jūra kartais okeanografiniais tikslais yra grupuojama su Floreso jūra, tačiau keliuose jūrų navigacijos žemėlapiuose Balio jūra navigaciniais tikslais yra išskiriama. Jūra sudaro 45 000 km² plotą, o jos gylis siekia 1 590 metrų. Vandens temperatūra siekia 27–28 °C, vandens druskingumas – iki 34 ‰. Potvynių aukštis siekia 1,7 m. Pagrindinis uostamiestis – Surabaja.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Merriam-Webster's Geographical Dictionary*. Merriam-Webster. 1997. ISBN 0877795460.
2. ↑  Steven K. Baum (2001-08-17). „Glossary of Physical Oceanography and Related Disciplines". Texas A&M University. Suarchyvuotas originalas 2007-10-18. Nuoroda tikrinta 2007-10-09.
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 48

### Google Maps vaizdai

* Balio jūros padėtis Indonezijos salyne (palydovinė nuotrauka)
* Balio jūra (palydovinė nuotrauka)
* Balio jūra (žemėlapis)
| Karačiajaus ežeras |
| --- |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija (Čeliabinsko srities vėliava Čeliabinsko sritis) |
| Plotas | 0,26 km² |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Karačiajaus ežeras

  |
| **Koordinatės** |  55°40′38″ š. pl. 60°47′58″ r. ilg.﻿ / ﻿55.67722°š. pl. 60.79944°r. ilg.﻿ / 55.67722; 60.79944Koordinatės: 55°40′38″ š. pl. 60°47′58″ r. ilg.﻿ / ﻿55.67722°š. pl. 60.79944°r. ilg.﻿ / 55.67722; 60.79944 |

**Karačiajaus ežeras** (rus. *Карачай*) – ežeras Rusijoje, Čeliabinsko srityje. Ežere nuo 1951 m. laidotos skystos radioaktyvios atliekos iš gamyklos Majak. 1962–1966 m. ežeras dėl sausros nuseko. 1967 m. pavasarį vėjas išpustė atidengto dugno nuosėdas. Imtasi priemonių taršai sumažinti. 1967–1971 m. užpiltos seklumos, paaukštinti krantai. Ežero plotas sumažėjo iki 36 ha. Vėliau priimtas sprendimas ežerą užpilti visiškai. Darbai pradėti 1986 m. 1996 m. ežero plotas tebuvo 13 ha.

Ežeras yra viena labiausiai radiacija užterštų vietų pasaulyje. Jame susikaupė 120 mln. kiuri radioaktyvių medžiagų.

Nuorodos
--------

* NRDC (Nuclear Program Staff Publication) nuc\_01009302a\_112b.pdf[neveikianti nuoroda]

* blacksmithinstitute 10worst2.pdf Archyvuota kopija 2012-01-05 iš Wayback Machine projekto.
| Lory Del Santo |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Loredana Dal Santo |
|  |
| Gimė | 1958 m. rugsėjo 28 d. (65 metai)Veronos Poveljanas, Italija |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Lori Del Santo** (g. 1958 m. rugsėjo 28 d.) – italų aktorė, modelis, televizijos laidų vedėja.

Biografija
----------

Lori anksti neteko tėvo (šis žuvo autoavarijoje, kuomet jai buvo 3 metai) ir užaugo su motina bei jaunesne seserimi. Jos gyveno kaime, vėliau persikėlė į Veroną.

1975 m. šiame mieste pirmą kartą vyko muzikos festivalis Festivalbar, kuriame Lory buvo vedėjo asistente.

Baigusi mokyklą, ji viena išvyko į Milaną, kur studijavo aktorystę, dirbo modeliu ir pozavo įvairiems žurnalams. 1978–1983 m. ji sukūrė eilę antraplanių vaidmenų lengvo turinio komedijose bei tapo žinoma šalyje dalyvaudama populiariose TV laidose „Tagli, ritagli e frattaglie" ir „Drive In".

1980 m. Lory dalyvavo grožio konkurse „Mis Visata".

Ilgam pasitraukusi iš viešumos, 2005 m. ji grįžo į televiziją vesti realybės šou „L‘isola dei famosi".

2006 m. pasirodė jos dalinai autobiografinė knyga „Piacere è una sfida".

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Lori išgarsėjo Jungtinėje Karalystėje ėmusi susitikinėti su garsiu atlikėju Eriku Klaptonu, nors pastarasis tuo metu dar buvo vedęs (jo daina „Lady of Verona" yra dedikuota Lory). Jiedu susilaukė sūnaus Conoro (1986–1991), kuris tragiškai žuvo iškritęs pro apartamentų Manhattane langą (53 aukštas). Sūnaus atminimui Claptonas yra įrašęs vieną garsiausių savo dainų „Tears in Heaven".

Savoa autobiografijoje Lori rašo, kad 1991 m. turėjo romaną su buvusiu grupės „The Beatles" nariu Džordžu Harisonu. Tuo metu, kai Lori susitikinėjo su Klaptonu, jis buvo vedęs buvusią Harisono žmoną Pattie Boyd.

Lori niekada nebuvo ištekėjusi.

1992 m. jai gimė sūnus Devinas, kurio tėvas – prodiuseris Silvijus Sardi.

1999 m. Lori susilaukė sūnaus Loreno su nežinomu vyru. 2018 m. rugpjūtį jos sūnus nusižudė.

Filmografija
------------

* Ecco noi per esempio (1977)
* Dove vai in vacanza? (1978)
* Patrakėlis Džepo (1978)
* Caro papà (1979)
* Gardenia il giustiziere della mala (1979)
* Dove vai se il vizietto non ce l’hai? (1979)
* Pensione amore servizio completo (1979)
* Šeštadienis, sekmadienis ir penktadienis (1979)
* Il fiume del grande caimano (1979)
* Agenzia Riccardo Finzi… praticamente detective (1979)
* Aš fotogeniškas (1980)
* Deziderija (1980)
* Sekmadienio meilužiai (1980)
* L’onorevole con l’amante sotto il letto (1981)
* Bollenti spiriti (1981)
* W la foca (1982)
* La gorilla (1982)
* La donna giusta (1982)
* FF.SS." – Cioè: …che mi hai portato a fare sopra a Posillipo se non mi vuoi più bene? "(1983)
* Vita Smeralda (2006)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lory Del Santo** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* IMDb profilis

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Lory Del Santo. La biografia". *Biografieonline*. 14 June 2017.
2. ↑  ]
| Hradec Kralovėček. *Hradec Králové* |
| --- |
|              |
| *Šv. Dvasios bažnyčia* |
|  |
| 

Hradec KralovėHradec Kralovė

50°12′30″ š. pl. 15°50′00″ r. ilg.﻿ / ﻿50.20833°š. pl. 15.83333°r. ilg.﻿ / 50.20833; 15.83333﻿ (Hradec Kralovė)Koordinatės: 50°12′30″ š. pl. 15°50′00″ r. ilg.﻿ / ﻿50.20833°š. pl. 15.83333°r. ilg.﻿ / 50.20833; 15.83333﻿ (Hradec Kralovė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Čekijos vėliava Čekija |
| **Kraštas** | Hradec Kralovės kraštas |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 94 255  |
| **Plotas** | 105 km² |
| **Tankumas** (2006) | 898 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Hradec Kralovė |
|  |
| **Kirčiavimas** | Hrãdec Krãlovė |

**Hradec Kralovė** – Čekijos miestas šalies šiaurėje, Bohemijoje; krašto centras. Miestas įsikūręs derlingame regione, vadinamu Aukso Keliu, Elbės ir Orlicės upių santakoje. Vokiškai miestas vadinamas *Königgrätz*. Pirmą kartą istoriniuose šaltiniuose jis paminėtas 1225 m. o vėliau tapo svarbiu husitų, vėliau ir kontrreformacijos centru. XX a. miestas visiškai pasikeitė, kai architektai Janas Kotera ir Jozefas Gočaras už viduramžiško senamiesčio ribų, rytinėje ir vakarinėje Labės pakrantėse, pastatė daug modernistinių statinių. Seniausioji miesto dalis, kurios istoriniai pastatai išsibarstę apie dvi viduramžiškas aikštes, įsikūrusi aukštumoje tarp dviejų upių. Naujamiestis, pastatytas 1920-1930 m. prasideda rytuose ir tęsiasi vakarinėje Labės pakrantėje.

Mieste yra maisto apdirbimo, fotochemijos, elektos pramonė. Žinomi čia gaminami pianinai. Du universitetai – Hradec Kralovės universitetas ir Karolio universitetas.

Mieste nemažai architektūrinių ir istorinių paminklų, tarp jų 1303 m. katedra, pastatyta Elžbietos, karaliaus Vaclovo II žmonos, iniciatyva. Senosios pilies griuvėsiai. Šv. Jono bažnyčia, 1710 m. pastatyta ant senosios pilies griuvėsių.

Istorija
--------

1639 m. miestą buvo užėmę švedai. 1866 m. šalia miesto vyko mūšis (Austrijos-Prūsijos karas). XX a. 3-4 dešimtmetyje miestas sparčiai augo, pastatyta gausybė modernios architektūros pastatų.

### Pavadinimo kilmė

Pavadinimą sudaro *„Hradec"* (pilis) ir *„Králové"* (karalienės), pažymint, kad tai buvo karalienės Elžbietos rezidencija (čia ji gyveno 30 metų).

Sportas
-------

* FC Hradec Králové (futbolas)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RČekijos kraštų centrai Čekija |
| --- |
|  |
| 
Brno · Česke Budejovicai · Hradec Kralovė · Jihlava · Karlovi Varai · Liberecas · Ostrava · Olomoucas · Pardubicės · Pilzenas · Praha · Ūstis prie Labės · Zlynas |

 |
Koordinatės: 44°48′13″ š. pl. 20°27′53″ r. ilg.﻿ / ﻿44.80361°š. pl. 20.46472°r. ilg.﻿ / 44.80361; 20.46472

**Serbijos liaudies bankas** (serb. *Народна банка Србије*) – Serbijos centrinis bankas. Įkurtas 1884 m. Bankas atlieka monetarinę politiką, užtikrina kainų stabilumą ir finansinę sistemą Serbijoje. Dabartinis banko prezidentas yra Jorgovanka Tabaković.

Istorija
--------

Senasis banko pastatas Belgrade
Bankas buvo įkurtas 1884 m. liepos 2 d. Buvo kuriamas pagal Belgijos nacionalinio banko modelį, kuris tuo metu buvo laikomas pažangiausia bankine institucija. Pirmasis Serbijos banko valdytojas buvo Aleksa Spasić. Po Pirmojo pasaulinio karo banke įvyko pokyčiai ir jis tapo Jugoslavijos banku. 2003 m. bankas tapo Nacionaliniu Serbijos banku.

Funkcijos
---------

Pagrindinės Serbijos liaudies banko paskirtys yra piniginės politikos nustatymas ir vykdymas, Serbijos dinaro banknotų ir monetų gamyba, finansinės sistemos priežiūra.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Serbijos dinaras

Šaltiniai
---------

1. ↑  „National Bank of Serbia Archive". Suarchyvuotas originalas 2016-03-06. Nuoroda tikrinta 2012-09-02.
2. ↑  About the NBS Archyvuota kopija 2019-10-06 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Management of the Bank Archyvuota kopija 2017-11-07 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  „Tradition of Central Banking". National Bank of Serbia. Suarchyvuotas originalas 2013-03-15. Nuoroda tikrinta 2013-04-13.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Serbijos liaudies bankas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Nacionalinis Serbijos bankas
Koordinatės: 56°19′20″ š. pl. 29°22′01″ r. ilg.﻿ / ﻿56.32222°š. pl. 29.36694°r. ilg.﻿ / 56.32222; 29.36694

| Krupėjos ežeras |
| --- |
| Ežero šiaurės rytinė įlanka, kur išteka KrupėjaEžero šiaurės rytinė įlanka, kur išteka KrupėjaEžero šiaurės rytinė įlanka, kur išteka Krupėja |
| Vieta | Rusija (Pskovo sr.) |
| Plotas | 1,61  km² |
| Vidutinis gylis | 2,5 m |
| Didžiausias gylis | 11,0 m |
| Išteka | Krupėja |

**Krupėjos ežeras** (rus. *Крупейское озеро*) – ežeras Rusijoje, Pskovo srities pietuose, Pustoškos rajone, prie pietinio Pustoškos miesto pakraščio. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,9 km, plotis iki 1,2 km. Ežero vakarinėje pusėje yra 2 salos. Krantai žemi, pelkėti, šiaurės vakarinis – aukštesnis. Ten rasta kurganų. Šiaurės rytuose išteka Krupėjos upė.

Ežeras minimas Polocko pavieto knygoje kaip *Крупое*. Manoma, kad pavadinimas kilo iš senosios rusų kalbos žodžio *круп*, reiškiančio „nedidelis, menkas".

Prie Krupėjos ežero įsikūrusi Pustoška ir Kliukinas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-02-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑   Archyvuota kopija 2016-02-11 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Sąrašas:Bažnyčios turinčios Šv. apaštalo evangelisto Mato titulą.*
Koordinatės: 55°24′27.040″ š. pl. 23°43′39.011″ r. ilg.﻿ / ﻿55.40751111°š. pl. 23.72750306°r. ilg.﻿ / 55.40751111; 23.72750306

|  Krakių šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Kėdainių |
| **Savivaldybė** | Kėdainių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Krakės |
| **Adresas** | Betygalos g. 1, 58251 |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1907 m. |

**Krakių šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Krakių miestelyje, Smilgaičio (Nevėžio dešiniojo intako) dešiniajame krante. Istoristinė, turi neogotikos ir neobaroko bruožų.

Interjeras

Istorija
--------

Krakių valsčius 1421 m. dovanotas Žemaičių vyskupui (suvalstybintas 1842 m.). Pirmoji bažnyčia pastatyta 1478 m. Klebonas Jurgis Talaitis 1529 m. bažnyčią remontavo. Krakėse 1570–1572 m. klebonavo Mikalojus Daukša, vienas lietuvių raštijos pradininkų. 1579 m. minima parapinė mokykla (veikė ir XIX a. pirmojoje pusėje). Bažnyčia iki 1649 m. atstatyta. 1692 m. pastatyta medinė šv. Kotrynos bažnyčia. Nauja medinė bažnyčia pastatyta 1768 m. vyskupo Jono Lopacinskio iniciatyva. 1780 m. įrengta altarija. Ji 1863 m. sudegė; neatstatyta.

Dabartinė mūrinė bažnyčia parapijiečių lėšomis pastatyta 1897–1907 m. Klebono Kazimiero Marmos rūpesčiu ji 1931 m. išdažyta. Senoji bažnyčia nugriauta.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, turi neogotikos ir neobaroko bruožų, kryžminio plano, su trisiene apside ir aukštu bokštu. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Navas dengia cilindriniai skliautai.

Galerija
--------

* FasadasFasadas
* 
* 
* ApsidėApsidė
* InterjerasInterjeras
* Vaizdas į altoriųVaizdas į altorių
* Bokšto kryžiusBokšto kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Krakių seniūnija". *postilla.mch.mii.lt*. Suarchyvuota iš originalo 2016-03-05. Nuoroda tikrinta 2016-04-24.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Krakių šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Dekanato informacija
* Krakės. Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia Archyvuota kopija 2019-08-16 iš Wayback Machine projekto.
| **Dasypus novemcinctus** |
| --- |
| Devynjuostis šarvuotis (Dasypus novemcinctus)Devynjuostis šarvuotis (*Dasypus novemcinctus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Nepilnadančiai  *( Xenarhra)* |
| Šeima: | Šarvuotiniai  *( Dasypodidae)* |
| Gentis: | Devynjuosčiai šarvuočiai  *( Priodontes)* |
| Rūšis: | Devynjuostis šarvuotis  *( Dasypus novemcinctus)* |

 |
| Binomas |
| ***Dasypus novemcinctus***Linnaeus, 1758 |
| Paplitimas |

**Devynjuostis šarvuotis** (*Dasypus novemcinctus*) – šarvuotinių (*Dasypodidae*) šeimos žinduolis. Plačiausiai paplitęs iš visų šarvuočių rūšių. Paplitęs beveik visoje Amerikoje – nuo Urugvajaus ir Argentinos pietuose iki pietvakarių JAV šiaurėje.

Užauga ~75 cm, uodega 30-40 cm ilgio. Sveria vidutiniškai 5,5 kg. Patelės po 133 dienų nėštumo dažniausiai atsiveda 4 jauniklius. Gyvena 7–8 metus, bet nelaisvėje gali išgyventi iki 23.

Aktyvus tik naktį ir dažniausiai gyvena po vieną. Minta beveik viskuo, bet dažniausiai vabalais ir jų lervomis, termitais, skruzdėlėmis, šimtakojais, vorais, kitais bestuburiais, taip pat driežais, varliagyviais, žinduolių jaunikliais, kiaušiniais. Augalinis maistas sudaro ~10 % raciono.

Medžiojami dėl mėsos, odos. Perneša raupsus, kitas bakterines ligas. Sunaikina daug žemės ūkio kenkėjų, bet patys kartais suniokoja pasėlius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žinduolių pavadinimų žodynas: lotynų, lietuvių, anglų, prancūzų, rusų, vokiečių kalbomis / [rengė P. Bluzma (ats. red.), R. Mažeikytė, E. Mickevičius, J. Prūsaitė, K. Baranauskas, R. Baleišis]. – Vilnius : Ekologijos inst. l-kla, 2002
2. 1 2 3 4  Dasypus novemcinctus, *Animal Diversity Web*


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Devynjuostis šarvuotis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Nemenčinės Parčevskių koplyčia.*
Koordinatės: 54°51′9.74″ š. pl. 25°27′35.18″ r. ilg.﻿ / ﻿54.8527056°š. pl. 25.4597722°r. ilg.﻿ / 54.8527056; 25.4597722

|  Nemenčinės kapinių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Nemenčinė |
| **Adresas** | Bažnyčios g. |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | XIX a. |

**Nemenčinės kapinių koplyčia** – medinė katalikų koplyčia, stovinti Nemenčinėje (Vilniaus rajone), Nemenčinės kapinėse. Jos įsikūrusios Nemenčinės rytiniame priemiestyje, prie kelių  **108**  Vievis–Maišiagala–Nemenčinė  ir  **5215**  Nemenčinė–Sužionys–Jonėnai  sankirtos. Koplyčia stūkso senų palaidojimų apsuptyje, šalia pagrindinio tako, vedančio nuo kapinių vartų (iš Bažnyčios gatvės).

2017 m. duomenimis, koplyčia suremontuota, jos vidinės patalpos tuščios, be religinio turinio interjero, nenaudojamos.

Istorija
--------

XX a. pradžioje fotografas, bajoras Adomas Daukša įamžino 1803 m. įrengtose kapinėse stovėjusios medinės klasicistinės koplyčios vaizdą ir joje buvusį Švč. Trejybės paveikslą. Kad šio titulo paveikslas kabėjo kapinių koplyčioje, minima XX a. I p. dokumentuose.

Architektūra
------------

Statinys stačiakampio plano, vienanavis su trisiene apside vakariniame fasade ir varpo bokšteliu. Stogas dvišlaitis, apsidės – trišlaitis, bokštelio – keturšlaitis. Vienos navos su presbiterija rytinėje pusėje. Fasado trikampis frontonas, paremtas medinėmis kolonomis. Ant varpo bokštelio įtaisytas metalinis kryžius. Koplyčia medinė, gegninė, pamatas mūrinis.

1993 m. gegužės 20 d. koplyčia įrašyta į paveldo registrą (u. k. 16072), saugoma kaip vietinės reikšmės sakralinio kultūros paveldo objektas.

Galerija
--------

* Koplyčios priekisKoplyčios priekis
* Koplyčia su nauju stogu, 2017 m.Koplyčia su nauju stogu, 2017 m.
* Keturių kolonų portikasKeturių kolonų portikas
* Trisienė apsidėTrisienė apsidė
* DurysDurys
* Bokštelio kryžiusBokštelio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rūta Janonienė. Nemenčinės bažnyčia Adomo Daukšos nuotraukose *lituanistika.lt*
2. ↑  „Objekto Nr. 16072 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nemenčinės kapinių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Koplyčios ir kapinių nuotraukos (*radzima.org/ru*)
| **Zaedyus pichiy** |
| --- |
| Nykštukinis šarvuotis (*Zaedyus pichiy*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Nepilnadančiai  *( Xenarhra)* |
| Šeima: | Šarvuotiniai  *( Dasypodidae)* |
| Gentis: | Nykštukiniai šarvuočiai  *( Zaedyus)* |
| Rūšis: | Nykštukinis šarvuotis  *( Zaedyus pichiy)* |

 |
| Arealas |

**Nykštukinis šarvuotis** (*Zaedyus pichiy*) – šarvuotinių (*Dasypodidae*) šeimos gyvūnų rūšis. Paplitusi vakarų Argentinoje, Patagonijoje, vietomis pietų Čilėje, iki Magelano sąsiaurio.

Kūno ilgis 260–335 mm, uodegos ilgis 100–140 m. Sveria 1–2 kg. Nykštukinio šarvuočio ausys labai mažos, gerai išsivysčiusios letenos, šarvų danga tamsiai ruda. Šarvo pakraštyje eina geltona juosta, kyšo plaukai. Uodega paprastai geltona.

Nykštukinis šarvuotis gyvena žolynuose, dykynėse, mėgsta smėlingas vietas. Veda 1–3 jauniklius. Išgyvena apie 9 metus.

Gyvūnas aktyvus daugiausia naktimis, bet pasirodo ir dienomis. Žiemomis tampa nejudrus. Laikosi pavieniui, gyvena negiliuose urvuose. Užpuolus priešui susisuka į kamuolį. Maitinasi vabzdžiais, kirmėlėmis, šakniavaisiais, dvėseliena.

Vietiniai pavadinimai: isp. *piche, pichi, piche patagónico, quirquincho, armadillo de la Patagonia*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *nykštùkinis šarvuõtis*. Žinduolių pavadinimų žodynas: lotynų, lietuvių, anglų, prancūzų, rusų, vokiečių kalbomis / [rengė P. Bluzma (ats. red.), R. Mažeikytė, E. Mickevičius, J. Prūsaitė, K. Baranauskas, R. Baleišis]. – Vilnius : Ekologijos inst. l-kla, 2002
2. 1 2 3 4  Zaedyus pichiy, *Animal Diversity Web*


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nykštukinis šarvuotis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| **Jonavos „Spartakas"  1946 – ????** |
|  |
| **Pavadinimas** | Jonavos futbolo komanda „Spartakas" |
| **Pravardės** | „čekistai", „mėsininkai", „budeliai" |
| **Įkurtas** | 1946 m. |
| **Iširo** | nežinoma |
| **Stadionas** |  ? stadionas, Jonava |
| **Vietų sk.** |  |
| **Vadovas**  (paskutinis) |  ? |
| **Vyr. treneris**  (paskutinis) |  ? |
| **Lyga** |  ? |
| **?** | ? |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Jonavos „Spartakas"** – futbolo komanda iš Jonavos. Atstovavo sovietinės imperijos represines struktūras, kovojusias prieš Lietuvos patriotus.

Istorija
--------

### Sovietmetis

„Spartako" komanda suburta po II pasaulinio karo, 1946 m. Dažnai už akių vadinti „čekistais", „mėsininkais", „budeliais", nes šioje komandoje žaidė iš sovietų imperijos surinkti kareiviai, represinių struktūrų darbuotojai, bei sovietiniai aktyvistai. Į rungtynes Kaune vykdavo kolona sunkvežimių, lydima ginkluotos palydos, mat bijota Lietuvos laisvės kovotojų išpuolių. Rungtynių vietos dažnai būdavo neviešinamos ir iš anksto neskelbiamos dėl tos pačios priežasties. Lietuvių tarpe ši komanda kėlė baimę ir neturėjo palaikymo, o Kauno apskrityje įtvirtinus sovietų valdžią, ekipa buvo išformuota.

### 2017 m.

Jonavos „Lietava" 2017 m. pradžioje tapo FK Jonava ir pasikeitė logotipą. Staiga naujojoje emblemoje atsirado 1946 m. data. FK Jonava vadovybė persistengė pritempinėdami klubo istoriją iki Jonavos „Spartako", kuriame žaidė rusakalbiai, sovietiniai aktyvistai, kovotojai prieš Lietuvos nepriklausomybę, bei nusikaltimus prieš lietuvių tautą vykdę asmenys. 

### Pavadinimų kaita

* 1946 m. – *Spartakas*

Pasiekimai, sezonai
-------------------

Žaidė Kauno regiono pirmenybėse, bet pasiekimais pasigirti negali. Pagal tuometines kvotas į Aukščiausią lygą nepateko, nes vietos paskirstytos Šiaulių ir Vilniaus spartakams.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

|  |
| --- |
| * Oficiali svetainė:
 |
| * Futbolinis.lt (statistika):
 |
| * Apskrities federacijos informacija: []
 |
| * KAFF informacija: []
 |
| * ŠAFF informacija: []
 |
| * VAFF informacija: []
 |
| * SFL informacija: []
 |
| * UEFA informacija: []
 |
| * Futbolas.lt: []
 |
| * Foot.dk (archyvas):
 |
| * Weltfussballarchiv.com:
 |
| * Soccerway.com (naujausi rezultatai): []
 |
| * Neoficiali svetainė: []
 |
| * Gerbėjų svetainė: []
 |
| **Sarah Palin** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1964 m. vasario 11 d. (60 metų)Jungtinės Amerikos Valstijos Sandpointas, Aidahas (JAV) |
|  |
| Pareigos | 11-oji Aliaskos gubernatorė |
| Partija | JAV respublikonų partija |
| Parašas |
|  |

**Sara Luiz Peilin** (angl. *Sarah Louise Palin*) (1964 m. vasario 11 d.) – amerikiečių politikė, knygų autorė, jauniausia ir pirmoji moteris Aliaskos gubernatorė. Aliaskos gubernatore ji dirbo nuo 2006 iki atsistatydinimo 2009 metais. 2008 metų rugpjūčio mėnesį Respublikonų partijos kandidatas į JAV prezidentus Džonas Makeinas pasirinko Sarą Peilin savo kandidate į JAV viceprezidento postą 2008 metų prezidento rinkimuose.. Ji tapo pirmuoju žmogumi į iš Aliaskos, kandidatuojančiu į vieną iš dviejų svarbiausių valstybėje postų. Ji taip pat buvo pirmoji Respublikonų partijos kandidatė moteris į JAV viceprezidento postą.

2009 metų liepos 3 dieną S. Palin pranešė nesieksianti perrinkimo į Aliaskos gubernatoriaus postą. Ji taip pat pranešė, kad jos atsistatydinimas įsigalios nuo tų pat metų liepos 26 dienos, iki jos kadencijos pabaigos likus 18 mėnesių. S. Palin pabrėžė, kad viena iš jos atsistatydinimo priežasčių yra etikos skundai, pateikti po to, kai ji buvo pasirinkta kandidate į JAV viceprezidentus. Ji pridūrė, kad dėl šių skundų pradėti tyrimai paveikė jos sugebėjimus normaliai valdyti valstiją. Po pralaimėjimo 2008 metų rinkimuose pasigirdo spėlionių, kad 2012 metų prezidento rinkimuose Respublikonų partija gali iškelti Saros Palin kandidatūrą į JAV prezidentus. 2010 metų vasarį Palin neatmetė tokios galimybės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stephanopoulos, George (2008 m. rugpjūčio 29 d). „McCain Taps Alaska Governor Palin as Vice Presidential Running Mate". ABC News. `{{cite news}}`: Nežinomas parametras `|coauthors=` ignoruotas (`|author=` suggested) (pagalba)
2. ↑  „Transcript of Palin's Speech". Anchorage Daily News. 2009 m. liepos 3 d. Suarchyvuotas originalas 2010-07-12. Nuoroda tikrinta 2010-08-27.
3. ↑  „Gov. Palin's resignation announcement". Anchorage Daily News. 2009 m. liepos 3 d. Suarchyvuotas originalas (Video) 2009-07-07. Nuoroda tikrinta 2010-08-27.
4. ↑  Rosen, James (2009 m. sausio 13 d). „Palin Fascination, Scorn Shows No Sign of Receding". *Political News*. Fox News. Nuoroda tikrinta October 24, 2009.
5. ↑  Zernike, Kate (2010 m. vasario 7 d). „Palin Responds to 'Run, Sarah, Run'". New York Times.
| Kulundos ežeras |
| --- |
| Kulundos ežero šiaurinės dalies vaizdasKulundos ežero šiaurinės dalies vaizdasKulundos ežero šiaurinės dalies vaizdas |
| Vieta | Rusija (Altajaus kraštas) |
| Plotas | 728 km² |
| Kilmė | tektoninė |
| Vidutinis gylis | 2,5-3 m |
| Didžiausias gylis | 4 m |
| Įteka | Kulunda, Suetka |

**Kulundos ežeras** (rus. *Кулундинское озеро*) – nenuotakus, druskingas ežeras Rusijoje, Altajaus krašte, Kulundos stepės vakaruose, 64 km į rytus nuo Slavgorodo miesto, 99 m aukštyje virš jūros lygio. Skersmuo ~35 km. Ežeras seklus, vidutinis jo gylis 2,5-3 m. Šiauriniai ir vakariniai krantai statūs, rytiniai – lėkšti. Ežere daug salų. Kulundos ežero vanduo žiemą neužšąla, o vasarą sušyla iki 26 °C. Pietuose protaka jungiasi su Kučiuko ežeru. Įteka Kulundos upė. Gausu mirabilito telkinių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 238
La Marquise
**La Marquise** – manoma, jog tai seniausias pasaulyje tebevažiuojantis automobilis, varomas garais (2011 m. duomenys). Tai 1884 m. įmonės „De Dion, Bouton & Trépardoux" pagamintas modelis. Sukurtas kaip prototipas ir pavadintas Albero de Diono motinos garbei.

1887 m. de Dionas juo važiavo vienoje parodoje, kuri kartais buvo vadinama pirmosiomis automobilių lenktynėmis. Tiesa, de Dionas buvo vienintelis šių lenktynių dalyvis. Automobilis įveikė maždaug 32 km trasą nuo Paryžiaus iki Versalio, vidutiniškai išvystydamas 25,8 km/h greitį.

Kurui buvo naudojama anglis, malkos ar popieriaus lakštai. Reikalingo garų kiekio sukaupimas užtrukdavo apie 30–40 min. Automobilis galėjo išvystyti maksimalų 61 km/h greitį.

2007 m. viename automobilių labdaros renginyje automobilis parduotas už $3 520 000 JAV dolerių. 2011 m. aukcione perparduotas už $4 600 000 JAV dolerių.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Duchene, Paul (2007-08-19). „For Sale: '84 Model. Runs Great". The New York Times. Nuoroda tikrinta 2011-10-21.
2. 1 2  „World's oldest car sells for $4.6 million". *CNNMoney*. 2011-10-10. Suarchyvuota iš originalo 2016-03-03. Nuoroda tikrinta 2016-09-15.
3. ↑  Valdes-Dapena, Peter (2007-06-28). „World's oldest car for sale: Steam-powered 1884 car will be auctioned at Pebble Beach in August". CNN. Nuoroda tikrinta 2011-10-21.
4. ↑  McDermon, Daniel (2007-08-21). „The Classics of Pebble Beach, '07 Edition". The New York Times. Nuoroda tikrinta 2011-10-21.
| Manyčiaus-Gudilo ežeras |
| --- |
| Ežero pakrantėEžero pakrantėEžero pakrantė |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija (Kalmukija, Stavropolio kr.) |
| Plotas | 344 km² |
| Kilmė | liekaninė |
| Vidutinis gylis | 0,6 m |
| Įteka | Jegorlykas, Kalausas |
| Išteka | Vakarų Manyčius |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Manyčiaus-Gudilo ežeras

  |
| **Koordinatės** |  46°19′0″ š. pl. 42°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿46.31667°š. pl. 42.86667°r. ilg.﻿ / 46.31667; 42.86667Koordinatės: 46°19′0″ š. pl. 42°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿46.31667°š. pl. 42.86667°r. ilg.﻿ / 46.31667; 42.86667 |

**Manyčiaus-Gudilo ežeras** (rus. *Маныч-Гудило*), **Didysis Manyčius** (*Большой Маныч*), **Gudilas** (*Гудило*) – druskingas ežeras pietų Rusijoje, Kalmukijoje, Stavropolio krašte ir Rostovo srityje. Telkšo Kumos-Manyčiaus įduboje, 10 m virš jūros lygio aukštyje. Ežeras reliktinis: jis yra senovėje egzistavusio vandens kanalo, jungusio Kaspijos ir Juodąją jūrą, liekana. Ežero plotas kinta priklausomai nuo laikotarpio, vidutinis plotas 344 km². Vidutinis gylis 0,6 m. Kranto linija labai raižyta. Krantai pelkėti. Vakaruose protakomis jungiasi su Proletarsko tvenkiniu. Vandens druskingumas 20-30 g/l (2000 m.).

Manyčiaus-Gudilo ežeras yra svarbi migruojančių paukščių buveinė. Čia sutinkamos rūšys: baltakaktė žąsis, rudakaklė berniklė, mažoji žąsis, pilkoji žąsis, rožinis pelikanas, garbanotasis pelikanas, girnovė, pilkasis garnys, kiras kvatoklis, sidabrinis kiras, mažasis baltasis garnys, rudasis ibis, kojūkas, avocetė. Vakarinės pakrantės ir pelkynai saugomi Rostovo rezervate, o rytuose įsteigtas Juodųjų Žemių gamtos rezervatas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 272
Koordinatės: 55°30′50″š. pl. 25°46′37″r. ilg.﻿ / ﻿55.513981°š. pl. 25.777022°r. ilg.﻿ / 55.513981; 25.777022

|  Spitrėnų Švč. Mergelės Marijos Taikos Karalienės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Utenos |
| **Savivaldybė** | Utenos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Spitrėnai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1917 m. |

**Spitrėnų Švč. Mergelės Marijos, Taikos Karalienės, bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Spitrėnų kaime, 11 km į rytus nuo Utenos, 4,5 km į pietryčius nuo Kauno - Zarasų plento.

Bažnyčia ir jos aplinka sutvarkyta. Bažnyčioje įrengti vitražai (aut. Andrius Cvirka), šventorių puošia stogastulpis kunigų atminimui (aut. Romualdas Šimkūnas), paminklinis akmuo bažnyčios statytojams, dekoratyvinių augalų kolekcija. Bažnyčią administruoja Utenos Kristaus Žengimo Į Dangų parapijos klebonas Algis Neverauskas. Parapijoje veikia Radeikių koplyčia.

Bažnyčios interjeras

Istorija
--------

Utenos gyventojai, klebono Pranciškaus Turausko paraginti, dvaro savininkų Jono Balaišos ir Elenos Balaišienės remiami, 1917 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią (studento Pr. Gineičio projektas). 1919 m. į Spitrėnus paskirtas kunigas Petras Margevičius nupirko fisharmoniją, 1921 m. pastatė kleboniją, 1924 m. įrengė altorius (už Antano Jasūdžio pinigus). Vėliau įrengti 6 registrų vargonai, apmūrytas šventorius, bažnyčia apkalta lentomis. Noliškio dvaro savininkas 1927 m. bažnyčiai dovanojo 8 ha žemės. Nuo 1964 m. bažnyčioje klebonu dirbo Julijonas Kuprys, 1974 m. – Vytautas Tvarijonas, nuo 1986-ųjų iki pat mirties (2022-ųjų m.) - Povilas Klezys.

Architektūra
------------

Bažnyčia pusiau kryžminio plano (20 × 11 m), vienabokštė. Turi 3 altorius. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė, kryžius.

Galerija
--------

* Bažnyčios šoninis fasadasBažnyčios šoninis fasadas
* Vargonų chorasVargonų choras
* KlebonijaKlebonija
* ŠventoriujeŠventoriuje
* Kunigų atminimuiKunigų atminimui

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Lankytinos vietos". *utenosseniunija.lt*. Suarchyvuota iš originalo 2016-04-06. Nuoroda tikrinta 2016-04-24.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Spitrėnų Švč. Mergelės Marijos Taikos Karalienės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos puslapis *paneveziovyskupija.lt*
**Sutartis dėl šikšnosparnių apsaugos Europoje** (taip pat žinoma kaip **EUROBATS** arba **Londono sutartis**) – tarptautinė sutartis, kuria siekiama apsaugoti šikšnosparnius ją pasirašiusių šalių teritorijose. Priimta 1991 m. Londone, Bonos konvencijos šalių narių susitikimo metu. Įsigaliojo 1994 m. 2012 m. pabaigos duomenimis, sutartį ratifikavę 35 valstybės. Lietuva yra EUROBATS narė nuo 2001 m. lapkričio mėn.

Sutartis priklauso Jungtinių Tautų Aplinkos apsaugos programai.

Turinys
-------

Pasirašę sutartį šalys pasižada dėti pastangas apsaugoti jų teritorijose esančias šikšnosparnių rūšis, uždrausdamos jų gaudymą, laikymą bei medžioklę, išskyrus kai tai reikalinga mokslo reikmėms. Šalys taip pat turi identifikuoti šikšnosparniams svarbias buveines ir siekti jų apsaugos, sekti šių gyvūnų populiaciją, migraciją.

Valdymas
--------

Pagrindinis sutarties valdomasis organas yra kas trejus ketverius metus vykstančios šalių narių konferencijos. Kasmet vyksta patariamojo komiteto susitikimai, kuriuose aptariami smulkesni klausimai, analizuojami naujausi duomenys, ruošiami pasiūlymai svarstymui konferencijų metu. Nuolatinis komitetas taip pat renkasi kiekvienais metais ir aptaria administracinius klausimus. Galiausiai, nuolat veikia EUROBATS sekretoriatas, koordinuojantis su sutartimi susijusius reikalus, renginius, renkantis duomenis, užsiimantis šviečiamąja veikla. Viena iš žinomiausių sekretoriato iniciatyvų yra Europos šikšnosparnių naktis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Agreement on the Conservation of Population of European Bats". *eurobats.org*. Suarchyvuota iš originalo 2015-10-30. Nuoroda tikrinta 2016-06-10.

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis
| Tobagas |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Duomenys |
| **Šalis:** |  Trinidadas ir Tobagas |
| **Vandenynas:** | Atlanto vandenynas |
| **Jūra:** | Karibų jūra |
| **Salynas:** | Priešvėjinės Antilų salos |
| **Koordinatės:** | 11°15′00″š. pl. 60°40′01″v. ilg.﻿ / ﻿11.250°š. pl. 60.667°v. ilg.﻿ / 11.250; -60.667 |
| **Plotas:** | 300 km² |
| **Kilmė:** | vulkaninė |
| **Ilgis:** | 42 km |
| **Plotis:** | 10 km |
| **Gyventojų skaičius:** | 54 000 |
| Žemėlapis |

**Tobagas** (angl. *Tobago*) – viena iš dviejų pagrindinių Trinidado ir Tobago valstybę sudarančių salų. Tobagas yra pietinėje Karibų jūros dalyje. Į šiaurės rytus nuo salos yra Trinidadas, o į pietryčius – Grenada. Administracinis centras – Skarboras, jame gyvena 25 550 gyventojų.

Istorija
--------

Sala yra vulkaninės kilmės. Pirmieji kontaktai su europiečiais užsimezgė XVI a. pabaigoje.

Demografija
-----------

XX a. pabaigoje salos populiacija išaugo 11,28 %. Sala tapo teritorija, kurioje didžiausias populiacijos augimas šalyje. Tobage daugiausiai gyvena juodaodžiai afrikiečiai, nors pastaraisiais metais pradėjo augti Rytų Indijos, Skandinavijos ir vokiečių etninės grupės.

Ekonomika
---------

Tobago ekonomika smarkiai susijusi su Trinadado. Svarbiausios pramonės šakos yra suskystinos gamtinės dujos, naftos pramonė ir plieno industrija. Salos svarbios pajamos gaunamos iš turizmo.

Išnašos
-------

1. ↑  „Islands of British Virgin Islands (United Kingdom)". *islands.unep.ch*. Suarchyvuota iš originalo 2016-03-09. Nuoroda tikrinta 2017-03-08.
Koordinatės: 42°45′30″ š. pl. 25°14′14″ r. ilg.﻿ / ﻿42.75833°š. pl. 25.23722°r. ilg.﻿ / 42.75833; 25.23722

Viešbutis Uzanoje
**Uzana** (bulg. *Узана*) – slidinėjimo kurortas Bulgarijoje. Įkurtas prie Ispolino viršūnės (1420 m virš jūros lygio), netoli Bulgarkos nacionalinio parko Balkanų kalnuose. Kurortą sudaro didelės pievos, kurias supa miškas. Aukštis kinta nuo 1220 iki 1350 m. Ilgiausia trasa – 1,3 km. Artimiausias miestas – Gabrovas, esantis už 22 km. Kurorte yra 15 viešbučių. Veikia visus metus.

Aplinkinės Uzanos teritorijos yra tinkamos speleologijai, slidinėjimui ir laipiojimui uolomis. Taip pat galima susipažinti ir su vietos kultūra. Netoliese yra Etaros žmonių atvirasis etnografijos muziejus.

Turizmas Uzanoje prasidėjo 1937 m.

Uzanoje yra randamos retos gėlių rūšys, kurios yra įtrauktos į Tarptautinę raudonąją knygą.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Bulgarkos nacionalinis parkas
* Gabrovas

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „Ski in Uzana". *skiuzana.com*. Suarchyvuotas originalas 2014-12-18. Nuoroda tikrinta 2014-11-08.

Nuorodos
--------

* Uzanos informacinis centras Archyvuota kopija 2007-05-18 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
Koordinatės: 55°37′46.13″ š. pl. 24°50′39.46″ r. ilg.﻿ / ﻿55.6294806°š. pl. 24.8442944°r. ilg.﻿ / 55.6294806; 24.8442944

|  Umėnų koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Umėnai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1935 m. |

**Umėnų koplyčia** – koplyčia, esanti Anykščių rajone, Umėnų kaimo pakraštyje, prie kelio  **1203**  Troškūnai–Surdegis–Subačius , pusiaukelėje tarp Surdegio ir Troškūnų. Parapijai nepriklauso, religinės apeigos nevykdomos.

Mūrinė koplyčia stūkso veikiančių kapinių vakariniame pakraštyje. Stačiakampio plano teritoriją riboja akmenų mūro tvora su arkiniais įėjimo vartais, pavieniai seni medžiai. Išilginė ašis, vedanti link koplyčios, užimta kapaviečių su antkapiniais paminklais. 1997 m. statinys iš dalies restauruotas ir iš naujo pašventintas. Koplyčios dvišlaitį stogą dengia raudonos čerpės, rytiniame krašte įrengtas bokštelis su kryžiumi ir varpu. Statinio langų ir durų angos stačiakampės. Raudonų plytų sienos, išskyrus galinę, padengtos tinku.

Istorija
--------

Koplyčia stovi kapinių pakraštyje
Koplyčią-mauzoliejų 1935 m. pastatė gretimo Vašuokėnų dvaro savininkai Brazdžiai. Koplyčios rūsyje dar neužbaigus statybų buvo palaidotas dvaro šeimininkas Bronislovas Brazdžius (Braždys, 1882–1935), kuris 1914 m. buvo laikinai priglaudęs be namų likusią Kauno kunigų seminariją. Koplyčią suprojektavo jo sūnus Antanas Brazdžius (Braždys, 1907–1994). B. Brazdžiaus palaikai buvo šiek tiek balzamuoti, gulėjo dviejuose karstuose – cinkuotame ir ąžuoliniame, per stiklinį langelį matėsi šviesiu kostiumu apvilktas velionis. Veikiai užgriuvus karui, įsigalėjus sovietmečiui piktadariai išplėšė karstus, išniekino palaikus. Sukrėsti giminės pasirūpino velionį palaidoti po koplyčios rūsio grindimis.

Šiuo metu kapavietėje ilsisi dvarininko sūnaus Antano, per Antrąjį pasaulinį karą pasitraukusio iš Lietuvos, bei marčios Eleonoros palaikai, jau po nepriklausomybės paskelbimo urnose pargabenti iš JAV. Jų sūnus skulptorius Antanas Braždys (1939-2022) gyveno Didžiojoje Britanijoje, 1995 m. buvo apsilankęs tėviškėje Vašuokėnuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „T. Kontrimavičius. Jaunuolynas griuvėsiuose". *Bernardinai.lt*. 2012-05-18. Suarchyvuotas originalas 2016-03-13. Nuoroda tikrinta 2016-04-30. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. ↑  Vašuokėnų dvaro griuvėsiai mena Maironį (12p.) Archyvuota kopija 2013-12-11 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Apie Umėnų koplyčią Anykščių krašto vietovių žinyne
| Kutaisisქუთაისი |
| --- |
| *Bagrato katedra* |
|  |
| 

KutaisisKutaisis

42°15′0″ š. pl. 42°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.25000°š. pl. 42.70000°r. ilg.﻿ / 42.25000; 42.70000﻿ (Kutaisis)Koordinatės: 42°15′0″ š. pl. 42°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.25000°š. pl. 42.70000°r. ilg.﻿ / 42.25000; 42.70000﻿ (Kutaisis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Gruzijos vėliava Gruzija |
| **Regionas** | Imeretija |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 147 635  |
| **Plotas** | 70 km² |
| **Tankumas** (2014) | 2 109 žm./km² |
| **Altitudė** | 300 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kutaisis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Kutaìsis |

**Kutaisis** – antrasis pagal dydį Gruzijos miestas, Imeretijos regiono centras. Išsidėstęs prie Rionio upės, 125–300 m virš jūros lygio. Svarbus transporto centras. Geležinkelio linija jungia Kutaisį su Tbilisiu. 14 km į vakarus nuo miesto veikia Kutaisio oro uostas. Mašinų, transporto priemonių gamybos, chemijos, baldų, statybinių medžiagų, maisto pramonė. Svarbus mokslo ir kultūros centras. Funkcionuoja kelios aukštosios mokyklos – teisės ir ekonomikos universitatas, pedagoginis institutas, technikos universitetas. Operos ir baleto, dramos teatrai, filharmonija.

Istorija
--------

Antikoje vadintas *Aea* arba *Aia*. Kutaisis buvo Kolchidės karalystės sostinė. Laikoma, kad Kutaisis/*Aia* buvo argonautų kelionės tikslas ir karaliaus Ajeto rezidencija.

Nuo 806 m. – Abchazijos karalystės sostinė. Nuo 975 m. iki 1122 m. Tbilisio išvadavimo iš turkų, Kutaisis buvo Gruzijos karalystės sostinė. XV a. – 1810 m. – Imeretijos karalystės sostinė. Nuo 1810 m. Rusijos imperijos dalis. 1921 m. mieste laikinai rezidavo Gruzijos Respublikos vyriausybė.

Architektūra
------------

Senamiestyje išlikęs viduramžių gatvių tinklas. Daug architektūros paminklų. Bagrato katedros griuvėsiai ir Gelačio vienuolynas keli km į rytus nuo miesto įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Mieste taip pat yra Sataplijos urvas, kuriame galima išvysti dinozaurų pėdsakus, Gegučio rūmai, Gruzijos monarchų rezidencija, Motsametos bažnyčia ir kiti senovės paminklai.

Lietuviai
---------

1945 m. spalio mėn. į Kutaisio lagerį netoli miesto iš *Jelšankos* lagerio (Rusija, Saratovo sritis) buvo atvežta apie 1900 Lietuvos gyventojų, daugiausia lenkų ir lietuvių iš TSRS okupuotos Lietuvos išvežtų 1945 m. kovo – birželio mėn. Jie gyveno lageryje kartu su A. Vlasovo armijos kariais, Raudonosios armijos kareiviais ir karininkais, grįžusiais iš vokiečių nelaisvės, karo belaisviais japonais. Kaliniai statė automobilių gamyklą. Apie 1200 Lietuvos tremtinių 1947 m. buvo perkelta į kitus Rusijos lagerius, kitiems leista grįžti į Lietuvą arba išvykti į Lenkiją.

Sportas
-------

* Torpedo K'ut'aisi (futbolas),
* FC Martve – moterų futbolo klubas.

Šaltiniai
---------

1. Cites & towns of Georgia
2. ↑  Cites & towns of Georgia
3. Cites & towns of Georgia
4. ↑  Cites & towns of Georgia
5. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Kutaisis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 235 psl.

Nuorodos
--------

* Kutaisis
|  *Viktoras Barkalaja*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Viktoras Barkalaja |
| Gimė | 1913 m. balandžio 11 d.  Tbilisis |
| Mirė | 2010 m. lapkričio 9 d. (97 metai) |
|  |
| Rungtys | Kūjo metimas |
|  |
|  |
| Žymūs auklėtiniai | Jonas Pipynė  Adolfas Aleksejūnas  Kęstutis Orentas  Anatolijus Baranovas |
| Kiti titulai | Lietuvos čempionas |

**Viktoras Barkalaja** (1913 m balandžio 11 d. Tbilisyje – 2010 m. lapkričio 9 d.) – Gruzijoje gimęs, bet Lietuvai atstovavęs kūjo metikas ir lengvosios atletikos treneris.

Biografija
----------

1934 m. – 1941 m. studijavo Tbilisio medicinos institute. Karo metu tarnavo Tarybų Sąjungos armijoje Irane, kur buvo medicinos tarnybos papulkininkiu. Vėliau persikėlė į Lietuvą. 1947 m. – 1963 m. dirbo Vilniaus VJSM treneriu, po to iki 1991 metų Vilniaus ASMM treneriu.

Dešimt kartų gerino Lietuvos kūjo metimo rekordą: nuo 34.67 m (1948) iki 50.28 m (1952). Penkis kartus Lietuvos kūjo metimo čempionas (1948–1951, 1953).

1957 m. jam vienam pirmųjų Lietuvoje suteiktas Tarybų Sąjungos nusipelniusio trenerio vardas. 2003 m. apdovanotas KKSD I laipsnio ordinu su grandine „už nuopelnus Lietuvos sportui".

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Viktoras BARKALAJA (1913 - 2010)". lengvoji.lt. Nuoroda tikrinta 2021 m. kovo 1 d..
2. ↑  „Pasveikintas treneris V. Barkalaja". kksd.lrv.lt. Suarchyvuotas originalas 2022-04-10. Nuoroda tikrinta 2021 m. kovo 1 d..
|  |
| --- |
| Vaida Genytė |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Vaida Genytė-Marazienė |
| Gimė | 1974 m. lapkričio 29 d. (49 metai) |
| Kilmė | Panevėžys |
| Žanrai | pop, miuziklas, klasika |
| Kūrinių kalbos | lietuvių |
| Veikla | dainininkė, pedagogė, laidų vedėja |
| Instrumentai | vokalas |

**Vaida Genytė-Marazienė** (g. 1974 m. lapkričio 29 d. Panevėžyje) – Lietuvos dainininkė (sopranas), laidų vedėja ir pedagogė, „Dainų dainelės" laureatė.

Biografija
----------

V. Genytė gimė Panevėžyje, bet jau po savaitės su tėvais persikėlė į Anykščius. Čia gyveno 3 metus, po to su šeima išvyko į Molėtus, kur užaugo.

1980 m. „Dainų dainelėje" išgarsėjo su daina „Čiunga čianga". 1981–1992 m. mokėsi ir baigė Molėtų 2-ąją vidurinę mokyklą. 1992–1995 m. studijavo Panevėžio konservatorijoje, įgijo muzikos pedagogės specialybę.

2008 m. su dainininku Alanu Chošnau dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 2" (laimėjo II vietą), LRT muzikiniame projekte „Triumfo arka".

2008–2012 m. vedė LTV laidą „Tūkstantmečio vaikai". 2010 m. sausio-gegužės mėn. su choro „Ave Vita" vadovu Kastyčiu Barisu dalyvavo LNK muzikiniame šou „Žvaigždžių duetai 4" (pasiekė pusfinalius).

Sutuoktinis – Aidas Marazas, sūnus Ainius.

Teatrinė veikla
---------------

Dulsinėjos vaidmuo miuzikle „Žmogus iš La Mančos" (Lietuvos nacionalinis dramos teatras).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Anykštėnų biografijų žinynas". *anykstenai.lt*. 2016-04-03. Suarchyvuotas originalas 2016-04-06. Nuoroda tikrinta 2016-06-15. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. ↑  „Vaida Genytė: prieštaringo būdo Dulsinėja". *Žmonės.lt*. 2009-03-19. Suarchyvuotas originalas 2016-06-15. Nuoroda tikrinta 2016-06-15. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
Koordinatės: 56°03′30″š. pl. 21°33′53″r. ilg.﻿ / ﻿56.0584°š. pl. 21.5647°r. ilg.﻿ / 56.0584; 21.5647

| Salantų miesto stadionas |
| --- |
| Salantų stadionas 2014 m. |
| Oficialus pavadinimas | Salantų miesto stadionas |
| Vieta | M. Valančiaus g. 13a |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 1000 vietų |
| Nuomininkai | FK Salantas |

**Salantų miesto stadionas** – natūralios dangos stadionas su futbolo aikšte Salantų mieste, šiaurės vakarinėje Salantų miesto parko dalyje, buvusio dvaro parko žemutinėje terasoje. Stadione žaisdavo FK Salantas, jo talpa siekia 1000 vietų.

Istorija
--------

Laiptai link stadiono
Stadionas parke įrengtas XX a. viduryje, tuo metu buvo iškirsti medžiai. Miestui tapus Salantų rajono centru, stadionas buvo rekonstruotas, įrengti bėgimo takai, pastatyta medinė tribūna.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Salantų miesto stadionas. Europlan-online.de (tikrinta 2023-01-20).
2. ↑  Salantų miesto stadionas. Emkaaal.de (tikrinta 2023-01-20).
3. ↑  Nuo Skilandžių iki Salantų... Blogspot.com (tikrinta 2023-01-20).

* Salantų miesto stadionas. Lfe.lt