recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sorbų institutas, Bahnhofstraße 6, D-02625, Baucenas, Vokietija
**Sorbų institutas** (sorb. *Serbski institut*, vok. *Sorbisches Institut*) – Baucene, Vokietijoje esanti mokslo įstaiga. Tiria sorbų kalbas ir sorbų istoriją, kultūrą bei visuomeninį gyvenimą. Institutas renka ir archyvuoja sorbistikai skirtą medžiagą ir ją teikia viešiesiems tyrimams bei sorbų kultūros plėtrai.

Istorija
--------

Institutas buvo įkurtas 1992 m. Sorbų tautotyros instituto (Institut za serbski ludospyt) pagrindu, kuris 1951 m. gegužės 1 d. buvo įkurtas Baucene sorbų profesoriaus Pavolo Novotno iniciatyva. 1952 m. rugpjūčio 1 d. Sorbų tautotyros institutas prijungtas prie Vokietijos mokslų akademijos Berlyne (nuo 1972 m. – VDR mokslų akademija).

Sorbų instituto administracija yra Baucene. Kotbuse įsikūręs šios mokslo įstaigos filialas. Institutas turi 15 mokslo darbuotojų ir 11 mokslinio-techninio bei administracijos personalo etatų. Sorbų instituto darbuotojai dėsto įvairiose Vokietijos ir užsienio aukštosiose mokslo įstaigose. Institutas bendradarbiauja su Leipcigo universiteto Sorbistikos institutu.

Sorbų institute Baucene veikia viešoji Centrinė sorbų biblioteka (*Serbska centralna biblioteka*) ir Sorbų kultūros archyvas (*Serbski kulturny archiw*).

Nuo 1952 m. Sorbų institutas leidžia dvi mokslinių knygų serijas, periodinį mokslinį leidinį „Lětopis", kuris šiuo metu išeina du kartus per metus, taip pat leidinį „Schriften des sorbischen Instituts/Spisy serbskeho instituta" (iki 2017 m. išleisti 63 tomai).

Dabar Sorbų instituto direktorius yra Haukė Bartelsas.

Direktoriai
-----------

* Pavolas Novotnas (1951–1977);
* Merčinas Kasperis (1977–1990);
* Helmutas Faska (1990–1992);
* Dytrichas Šolta (1992–2015);
* Haukė Bartelsas (2015–2018);
* Haukė Bartelsas (2018–).

Išnašos
-------

1. ↑  Kai kuriuose šaltiniuose minimas kitas pavadinimo variantas – Sorbų etnografijos institutas, žr. H. Faska, Исследовательская работа по серболужицкому языку в Институте серболужицкой этнографии (ГДР) Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto. Вопросы языкознания, 1961, № 3, стр. 140
2. ↑  Schriften des Sorbischen Instituts / Spisy Serbskeho instituta  Archyvuota kopija 2017-12-01 iš Wayback Machine projekto. Sorbisches Institut (sud.), tikrinta 2017-11-21.

Nuorodos
--------

* Oficialioji Sorbų instituto svetainė (*aukštutinių sorbų k.*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |


|  |
| --- |
| Renault Avantime |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Renault |
| Metai | 2001-2003 |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Kėbulo tipas (-ai) | 2-durų kupė |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | 2.0L 16
3.0L 24
2.2L 16 (dyzelinis) |
| Išmatavimai |
| Kita informacija |

**Renault Avantime** (pranc. *Avant* (priekyje), angl. *Time* (laikas) – 2001–2003 m. gamintas automobilis. Avantime, kaip konceptinis modelis pasirodė 1999 metais, o kaip serijis modelis 2001 metais.

Automobilį suprojektavo ir galutinai produkcijai pateikė kitas prancūzų automobilių gamintojas Matra. Renault automobilį tik gamino. Renault siūlė kitam gamintojui pratęsti jų pradėtą darbą, nes pastarasis (Matra) buvo prie bankroto ribos. Toks sprendimas neišgelbėjo. Mažas Avantime populiarumas lėmė tai, kad Matra nesugebėjo išsilaikyti ir gaminama produkcija nepadengdavo gaminimo kaštų. Nutarta, kad Avantime per daug nuostolingas automobilis ir jo gamyba nutraukta. Per dvejus gamybos metus buvo pagaminti tik 8,545 automobiliai. Kai užsidarė Matra, Renault nutarė nutraukti ir Avantime gamybą.

Avantime nebuvo pirmas bendras Renault ir Matra projektas. Dar 1980 m. Matra sukūrė Espace prototipą. Tai buvo pirmasis MPV tipo automobilis. Kitaip nei Avantime, Espace susilaukė didelio publikos susidomėjimo ir sulaukė ne vienos dešimties tūkstančio pirkėjų.

Modelio pasirodymas
-------------------

Avantime linijas brėžė Patrick Le Quement. Automobilio koncepcija turėjo atspindėti tris pagrindinius bruožus – modernumą, komfortą ir praktiškumą. Taip apibūdintas konceptinis Avantime pirmą kartą pasirodė Ženevos automobilių parodoje 1999 metais, o kaip serijinis modelis buvo pristatytas po metų.

Į Avantime buvo montuojami trys varikliai. Tai 2,2 l darbinio tūrio dyzelinis ir 2,0 bei 3,0 V6 benzininiai.

Įdomu
-----

2008 metais, garsiojoje britų laidoje „Top Gear", laidos prodiuseriai nutarė pateikti iššūkį laidos vedėjams ir nupirko jiems naudotą Avantime, tam, kad jie šį automobilį padarytų tokį pat greitą kaip Mitsubishi Lancer EVO X. Laidos vedėjai pažymėjo tai, jog Avantime yra automobilis, kuris jiems visiems patinka, o tokių automobilių viso labo trys: Ford Mondeo, Renault Avantime ir Subaru Legacy.
| ***Smegenys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Le Cerveau |
| Kilmės šalis |  Prancūzija  Italija |
| Režisierius | Gerard Oury |
| Vaidina | Jean-Paul Belmondo  Bourvil  David Niven  Eli WallachSilvia Monti |
| Metai | 1969 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 115 min. |
| Kalba | prancūzų ir anglų |
| Biudžetas | 3,6 mln. dolerių |
| Pajamos | 41,6 mln. dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Smegenys** (pranc.  *Le Cerveau*) – 1969 m. sukurta veiksmo komedija, paremta 1963 m. Didžiojoje Britanijoje įvykdytu traukinio apiplėšimu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jean-Paul Belmondo – Arturas
* Bourvil – Anatolis
* David Niven – pulkininkas Metjusas / Smegenys
* Eli Wallach – Frenkis
* Silvia Monti – Sofija

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Iš kalėjimo pabėgę du sukčiai Arturas ir Anatolis nusprendžia šį kartą įvykdyti didelį apiplėšimą – užpulti traukinį, gabenantį NATO skirtus pinigus. Tuo pačiu tokį patį nusikaltimą planuoja ir garsus plėšikas pravarde Smegenys, apjungęs savo jėgas su Italijos mafijos vadeiva Frenkiu. Nusikaltėliai vienu metu atsiduria traukinyje, kur jiems tenka susigrumti ne tik su kareiviais, bet ir tarpusavyje...
|  *Renata Gustaitytė*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Renata Gustaitytė |
| Gimė | 1974 m. kovo 5 d. (48 metai) |
| Atstovauja (-vo) | Lietuvos vėliava Lietuva |
| Aktyvumo metai | 1992-2000 |
|  |
| Rungtys | Disko metimas |
| Asmeniniai rekordai | 65,18 m (#3) |
| Treneriai | Galina Murašova |
| Klubas | Vilnius |
|  |
|  |
| Kiti titulai | Nacionalinė čempionė |
| World Athletics profilis: |  |

**Renata Gustaitytė** (g. 1974 m. kovo 5 d.) – Lietuvos lengvaatletė, kuri specializuojasi disko metime, olimpietė.

Biografija
----------

1992 m. Renata Gustaitytė laimėjo savo pirmąjį medalį Lietuvos čempionate – numetusi diską 48,64 m ji pelnė sidabro medalį. 1995 m. R.Gustaitytė pirmą kartą tapo Lietuvos čempione. Vėliau Lietuvos čempionės titulą iškovojo dar keturis kartus (1996–1998 m. ir 2000 m.). 2000 m. birželio 28 d. Palangoje vykusiose varžybose Gustaitytė diską numetė 65,18 m, pagerino asmeninį rekordą ir įvykdė olimpinė normatyvą. 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkė atrankiniame etape pirmuoju ir trečiuoju bandymais rezultato neužfiksavo, o vienintelis sėkmingas metimas – 53,64 m leido R.Gustaitytei aplenkti tik dvi varžoves. Bendroje įskaitoje lietuvė liko 30-a tarp 32 sportininkių.

Pasiekimai
----------

| Metai | Čempionatas | Vieta | Pozicija | Pap. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|
| 2000 | Olimpinės žaidynės | Sidnėjus, Australijos vėliava Australija | 30 | 53,64 m |

Nuorodos
--------

* R.Gustaitytė IAAF puslapyje
| Krymo gamtinis rezervatas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Kalnų pievos Čatyrdago masyve Kalnų pievos Čatyrdago masyve |
| **Vieta:** | Rusijos vėliava Rusija/Ukrainos vėliava Ukraina(Krymo vėliava Krymas) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Alušta, Jalta |
| 

Žemėlapis rodantis Krymo gamtinis rezervatas vietą.Krymo gamtinis rezervatas

  |
| **Koordinatės:** | 44°40′0″ š. pl. 34°21′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.66667°š. pl. 34.35000°r. ilg.﻿ / 44.66667; 34.35000Koordinatės: 44°40′0″ š. pl. 34°21′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.66667°š. pl. 34.35000°r. ilg.﻿ / 44.66667; 34.35000 |
| **Plotas:** | 345,64/441,75 km² |
| **Įkurtas:** | 1931/1991 m. |
|  **Vikiteka:** | Krymo gamtinis rezervatas |

**Krymo gamtinis rezervatas** (ukr. *Кримський природний заповідник*, krym. *Qırım tabiat qoruğı*) arba **Krymo nacionalinis parkas** (rus. *Крымский национальный парк*, krym. *Qırım milliy parkı*) – saugoma gamtos sritis Krymo pietinėje dalyje, apima pagrindinę Krymo kalnų dalį. Kaip saugoma teritorija įsteigtas dar 1913 m. (kaip medžioklės draustinis). 1957–1991 m. buvo Krymo medžioklės draustinio ūkis. Dabar teritorijos statusas nevienareikšmis – kol Krymas priklausė Ukrainai, teritorija turėjo rezervato statusą, bet kraštą užėmus Rusijai, 2018 m. dalis rezervato paskelbta Krymo nacionaliniu parku, o dalis – Gulbių salų rezervatu.

Saugoma teritorija apima Krymo kalnų masyvo vidurinę dalį – Babugan Jailą, Čatyrdagą, Jaltos Jailą, Gurzufo Jailą, aukščiausią kalnų viršūnę Roman Košą. Čia saugomi būdingi Krymo kalnų kraštovaizdžiai su urvais, grotomis, eroziniais dariniais, kalnų miškais, aukštikalnių pievomis, retųjų rūšių buveinėmis. Čia suskaičiuota ~1200 augalų rūšių, iš kurių 29 patenka į Europos raudonąją knygą (europinis kukmedis, kartenė). Gausu retų, saugomų gyvūnų rūšių – tarp jų kaspijinis žaltys, juodasis gandras, pilkoji gervė, didysis einis, didysis apuokas, rožinis varnėnas, tamsusis grifas, palšasis grifas, mažasis apuokas, taurusis elnias, endeminis Krymo ūsorius. Įveisti fazanai, keklikai, muflonai.

* Saulėlydis Krymo kalnuoseSaulėlydis Krymo kalnuose
* Saugoma teritorija žiemąSaugoma teritorija žiemą
* Babugan Jailos masyvasBabugan Jailos masyvas
* Kalnų kraštovaizdžiaiKalnų kraštovaizdžiai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pagal Ukrainos sąrangą plotas yra 441,75 km², pagal Rusijos – 345,64 km² (nes atskirtos Gulbių salos)
2. ↑  Постановление Правительства Российской Федерации от 13.09.2018 № 1091 «О создании особо охраняемых природных территорий федерального значения на территории Республики Крым».
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 235
| Vince Vaughn |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Vincent Anthony Vaughn |
|  |
| Gimė | 1970 m. kovo 28 d. (53 metai) |
|  |
| Šalis |  JAVMineapolis, Minesota |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Roger "Raji" Lowenthal („Būk Kietas")Gary Grobowski ("Išsiskyrimas")Peter La Fleur ("Kvadratas") |
|  |
|  |

**Vince Vaughn** (g. 1970 kovo 28 d. Mineapolis, Minesota) – JAV aktorius.

Biografija
----------

Gimė 1970 kovo 28 d. Mineapolyje, Minesotoje, augo Lake Forest’e, Ilinojuje. Pirmą kartą pasirodė televizijoje, Chevy reklamoje. 1993 m. gavo vaidmenį filme "Rudy". 1996 m. vaidino filme "Swingers" ir jį pastebėjo Steven Spielberg ir pakvietė vaidinti filme Juros periodo parkas. Vaidino 2004 m. filme "Ponas ir ponia Smitai", taip pat 2005 m. filme "Slėpkit pamerges! ", kuris uždirbo 209 mln. $ (Antras R-Rated įvertintų filmų vietoje).

Apdovanojimai
-------------

* MTV Kino apdovanojimai: Geriausias duetas (su Owen Wilson)

Nuorodos
--------

* imdb.com puslapis apie aktorių
* Fanų puslapis Archyvuota kopija 2009-03-12 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vaizdas nuo Vasargeliškių piliakalnio stebėjimo bokšto
**Dauguvos kilpos** (latv. *Dabas parks Daugavas loki*) – gamtinis parkas Aukštutinės Dauguvos ir Kraslavos savivaldybėse, Latvijoje. Įsikūręs abiejose Dauguvos upės pusėse, kur Dauguva teka per slėnį ir sukuria aštuonias meandras.

Parko plotas 120 km². Jis įkurtas 1990 m. vasario 25 d. kad būtų išsaugotas unikalus gamtos objektas. Kuriant parką buvo sustabdyta Daugpilio hidroelektrinės statyba.

Geografija
----------

Parko aukštis virš jūros lygio yra 50 m ir daugiau. Jo teritorijoje yra vieni didžiausių skardžių Latvijoje. Didžiausias parke – Ververų skardis (*Ververu krauja*) yra 42 m aukščio. „Dauguvos kilpose" teka daug upelių. Didžiausias iš jų – vienas iš Dauguvos intakų – Меlnkalnė. Parke užregistruotos 696 augalų rūšys. Miškai užima 38 % parko ploto.

* Rudnios upėRudnios upė
| Celtic Park |
| --- |
| Parkhead |
| Celtic Park stadiono tribūnos |
| Vieta | Kerrydale Street, Glazgas, Škotija |
| Atidarytas | 1892 m. |
| Savininkas | Celtic FC |
| Paviršius | Žolė |
| Architektas | Archibald Leitch (1929 m. pagrindinė tribūna)Percy Johnson-Marshall(1994–1998 m. rekonstrukcijos darbai) |
| Talpa | 60 832 sėdimos vietos |
| Lauko matmenys | 125 x 80 metrai |
| Nuomininkai | Celtic FC |

**Celtic Park** yra futbolo stadionas Glazge, Škotijoje. Stadionas dar žinomas kaip *Parkhead*. Jame nuo 1892 m. namų rungtynes žaidžia Celtic futbolo klubas.

Tai antras pagal dydį Škotijos stadionas po Murrayfield, esančio Edinburge, ir šeštas pagal dydį Jungtinėje Karalystėje po Murrayfield, Old Trafford, Twickenham, Wembley ir Millennium.

Istorija
--------

Senasis stadionas buvo pastatytas 1888 m. praėjus šešiems mėnesiams po Celtic FC įkūrimo. Atidarymo dieną, tų pačių metų gegužės 28 d. buvo sužaistos futbolo rungtynės prieš Rangers klubą, kurias Celtic laimėjo 5–2. Daugiau nei po trejų metų po to, kai metinė nuoma padidėjo nuo 50 iki 450 svarų per metus, netoliese buvo nupirktas žemės sklypas, kuriame buvo pastatytas dabartinis stadionas.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Celtic Park** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Apie stadioną worldstadia.com svetainėje
* Klubo svetainė

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŠkotijos Premier lygos stadionai 2011-2012 m. |
| --- |
|  |
| 
Caledonian Stadium · Celtic Park · East End Park · Easter Road · Fir Park · Ibrox Stadium · McDiarmid Park · Pittodrie Stadium · Rugby Park · St. Mirren Park · Tannadice Park · Tynecastle Stadium |

 |
Koordinatės: 54°21′45″š. pl. 24°08′57″r. ilg.﻿ / ﻿54.3625°š. pl. 24.1493°r. ilg.﻿ / 54.3625; 24.1493

|  |
| --- |
|    **Poteronių geležinkelio stotis** |
| **Adresas** | Poteronys |
| **Atidaryta** | apie 1894 m. |
| **Uždaryta** | 1926 m. |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Legend |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ ŠEŠTOKAI ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *ALYTUS* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 6,2 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Alytus (senoji stotis)* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 8,6 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ***Poteronys*** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 8,5 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Pavartėnai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 7,3 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Daugai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ VARĖNA ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Poteronių geležinkelio stotis** – buvusi geležinkelio stotis Alytaus rajone, Poteronyse, prie buvusio geležinkelio Alytus–Varėna. Išlikęs XIX a. Poteronių laikinos geležinkelio stoties keleivių namas, ledaunė. Pastatas priklauso privačiam asmeniui.

Istorija
--------

Stotis su iškrovimo aikštele pastatyta apie 1894 m. prie Užnemunės geležinkelio, šalia plentų į Valkininkus ir į Gardiną. Veikė iki 1926 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  XIX a. geležinkelio buvusi Poteronių stotis. Alytusinfo.lt (tikrinta 2023-08-21).
2. ↑  XIX a. geležinkelio buvusi Poteronių stotis. Istorijoslobynas.lt (tikrinta 2023-08-21).
*Apie stotį į rytus nuo Simno miesto žr. Mergalaukio geležinkelio stotis – ji taip pat vadinosi Simno vardu.*
Koordinatės: 54°22′34″š. pl. 23°39′21″r. ilg.﻿ / ﻿54.3762°š. pl. 23.6559°r. ilg.﻿ / 54.3762; 23.6559

|  |
| --- |
|    **Simno geležinkelio stotelė** |
| **Adresas** | Simnas |
| **Atidaryta** | XX a. tarpukaris |
| **Uždaryta** | XX a. pabaiga |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Legend |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ ŠEŠTOKAI ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Krosna* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 3,2 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Giluičiai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 4,2 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ***Simnas*** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 2,3 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Mergalaukis* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 5,0 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Dainava* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ ALYTUS ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Simno geležinkelio stotelė** (anksčiau ***Kalesninkų geležinkelio stotelė***) – buvusi stotelė pietinėje Simno miesto dalyje, prie Šeštokų–Alytaus geležinkelio.

Istorija
--------

Stotelė įrengta XX a. tarpukariu, iš pradžių vadinosi Kalesninkų (Kalesnykų) vardu, XX a. 2-ojoje pusėje pervadinta Simno vardu. Tai buvo nedidelė stotelė – 1968 m. čia buvo atviras medinis laukiamasis pastatas. XX a. pabaigoje uždaryta.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Stočių ir stotelių pavadinimai *miestai.net* (2023-08-10)
* Geležk. Kazlų Rūda-Šeštokai-Trakiškiai (>Alytus) *miestai.net* (2023-08-10)
|  |
| --- |
| Čečėnijos valstybinis universitetas  Нохчийн мехкан университет |
|  |
| Įkurtas | 1938 m. (institutas)  1972 m. (universitetas)  buv. Čečėnijos Ingušijos L. Tolstojaus valstybinis universitetas |
| Tipas | Valstybinis |
| Rektorius | Adnanas Chamzajevas |
| Darbuotojų | 814 |
| Studentų | ~15 000 |
| Vieta | Groznas, Čečėnija, Rusija, Rusija |
| Svetainė |  |

**Čečėnijos valstybinis universitetas** (čeč. *Нохчийн мехкан университет*, rus. *Чеченский государственный университет*) – universitetas Grozne, Čečėnijos respublikoje, Rusijoje.

Istorija
--------

Valstybinis universitetas įsikūrė Čečėnijoje 1972 m. vietoje dvimečio Pedagoginio instituto (1938 m.), kuriame buvo ruošiami pradinių klasių mokytojai, vėliau tapusio Čečėnijos Ingušijos valstybiniu pedagoginiu institutu (1941 m.).

1970–1980 metų tarybinis laikotarpis Čečėnijos valstybiniam universitetui buvo ypatingai ženklus. Universiteto mokslo darbuotojai, profesoriai sėkmingai bendradarbiavo su Tupolevo aviacijos konstruktorių biuru, diegė jame savo išradimus, dalyvavo šalies ir tarptautinėse užsienio parodose.

1991 m. buvo pagrobtas ir 1993 m. nužudytas universiteto rektorius Viktoras Kan-Kalikas. 1995 m. Čečėnijos Ingušijos L. Tolstojaus valstybinis universitetas pervadintas Čečėnijos valstybiniu universitetu. 1994–1996 m. universitetas Čečėnijos respublikoje buvo pagrindinė aukštoji mokykla.

Čečėnijos karas universitetui padarė daug žalos: buvo sugriauta daugelis jo pastatų, sunaikinta biblioteka (virš 1 mln. knygų), laboratorijos, botanikos sodas, skaičiavimo centras, spaustuvė, gamybos bazė. Veiklą universitetas atnaujino 2000 m. balandžio mėnesį, atstačius daugelį pastatų savo studentų ir dėstytojų jėgomis.

Struktūra
---------

Universitete veikia 72 katedros, dirba 814 dėstytojų, iš jų – 55 mokslų daktarai, profesoriai, 236 mokslų kandidatai. Šioje mokslo įstaigoje yra 13 fakultetų, kvalifikuoti specialistai paruošiami pagal 40 studijų programų. Bendras studentų skaičius sudaro beveik 15 tūkst.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Čečėnijos valstybinis universitetas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* Universiteto oficiali svetainė (rusų k.) Archyvuota kopija 2022-04-09 iš Wayback Machine projekto.
* Universiteto studentų svetainė (rusų k.) Archyvuota kopija 2009-01-29 iš Wayback Machine projekto.
* Nuotraukos
| **Andriejus Steponavičius** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. balandžio 8 d.Kaunas |
| Mirė | 2016 m. (~79 metai) |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Andriejus Steponavičius** (1937 m. balandžio 8 d. Kaune – 2016 m.) – Lietuvos žurnalistas, fotografas, redaktorius.

Biografija
----------

1955 m. baigė Vilniaus 7-ąją vidurinę mokyklą, 1959 m. – Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto pramonės ekonomikos specialybę.

1959–1962 m. laikraščio „Lietuvos geležinkelininkas" redakcijos fotokorespondentas, 1963–1966 m. – Liaudies ūkio tarybos Centrinio projektavimo konstravimo biuro vyresnysis inžinierius. 1967–1991 m. savaitraščio „Kalba Vilnius" vyresnysis redaktorius, atsakingasis sekretorius, 1991–1993 m. savaitraščio „Lietuvos komersantas" vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, vyriausias redaktorius, 1994–1996 m. savaitraščio „Atgimimas" vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1996 m. – nepriklausomas žurnalistas, žurnalo „TV antena", laikraščio „Verslo žinios" nuolatinis bendradarbis.

Daugiausia rašė radijo ir televizijos technikos, transliavimo ir priėmimo priemonių, darbo organizavimo klausimais. Išspausdino kelionių fotoapybraižų, surengė 6 personalines kelionių fotografijų parodas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 472 psl.
Žurnalo viršelis
**„Mokslas ir gyvenimas"** – mokslo populiarinimo ir mokslo istorijos mėnesinis žurnalas, leistas 1957–2012 m. Vilniuje.

Istorija
--------

Steigėja ir iki 1992 m. leidėja „Žinijos" draugija, nuo 1992 m. leido „Mokslas ir gyvenimas" redakcija. Sovietmečiu žurnalas publikavo straipsnius įvairiais mokslo, teisės, pramonės, švietimo, literatūros klausimais. Dėl to sparčiai didėjo jo tiražas, 1982 metais pasiekęs 185 tūkst. egzempliorių. Tam nemažai įtakos turėjo žurnalistai Elena Sliesoriūnienė, Antanas Semaška, Ričardas Gavelis, Gedvydas Vainauskas. Tiražas: 1994 m. – 10 000 egz. 2007 m. – 2500 egzempliorių.

Veikla
------

Pagrindinės straipsnių temos: gamtos mokslai, visuomenės mokslai, filosofija, teisė, medicina, pramonė, žemės ūkis, transportas, ryšiai, kosmonautika, kultūra, švietimas, kalba ir literatūra, mokslo ir technikos istorijos klausimais, skelbė mokslo, technikos naujoves.

Redakcijos kolegija: Valdas Adamkus, Juozas Banionis, Edmundas Čapas, Algirdas Gaižutis, Jonas Grigas, Saulius Gulbinskas, Paulius Jurkus, Libertas Klimka, Juozapas Algimantas Krikštopaitis, Kęstutis Makariūnas, Vytautas Merkys, Gvidas Mikelinis, Stasys Vaitekūnas, Jurgis Vilemas, Aleksandras Vitkus.

Vyriausieji redaktoriai
-----------------------

* 1957–1961 m. Karolis Jankevičius
* 1961–1975 m. Jonas Karosas
* 1975–2012 m. Juozapas Baldauskas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mokslas ir gyvenimas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 339 psl.

Nuorodos
--------

* „Mokslas ir gyvenimas" – archyvas
Liuksemburgo kraštovaizdis
**Gutlandas** (liuks. *Guttland*) − Liuksemburgo regionas, apimantis centrinę ir pietinę šalies dalį.

Gutlandas užima 68 % Liuksemburgo teritorijos; likusią šalies dalį užima šiauriau esantis Eslingas. Skirtingai nuo Eslingo, Gutlandas yra labiau urbanizuotas. Gutlande gyvena 87 % šalies gyventojų. Eslinge yra tik vienas miestas turintis daugiau kaip 2 000 gyventojų. Tuo tarpu Gutlande yra net 4 miestai, turintys daugiau kaip 15 000 gyventojų.

Gutlando peizažas pasižymi nedideliais laukais, sodais, pievomis ir ganyklomis, nedideliais miškais ir krūmokšniais − visa tai pakaitomis keičiasi ir sukuria nepaprastą įvairovės kraštovaizdį.

Gutlandas yra labiau lygumų kraštas nei Eslingas. Geologiškai Gutlandas yra sudarytas iš Juros-Triaso periodo smiltainio, o Eslingas iš Devono periodo skalūnų ir kvarcų.

Didelę Gutlando teritorijos dalį užima žemės ūkio paskirties dirbamos žemės (iš čia ir regiono pavadinimas).

Nuolaidos
---------

* Liuksemburgo geologija (liuksemburgiečių k.)
**Dauguvos vanagai** (latv. *Daugavas Vanagi; DV*) – nacionalistinė antitarybinė latvių organizacija, įkurta 1945 m. gruodžio 28 d. karo belaisvių stovykloje Cedelhaime (Belgija). Organizacijos steigėjai ir nariai buvo buvę Latvių SS legionieriai.

Organizacijos centras buvo Miunsteryje (VFR), o filialai buvo 12 Vakarų šalių. Organizacijos narių skaičius viršijo 9 tūkstančius, jie priklausė 135 vietiniams skyriams. Vakarų žvalgybos verbuodavo šios organizacijos narius permetimui į Tarybų Sąjungos Baltijos respublikas.

Pradinis organizacijos tikslas buvo padėti buvusiems Latvių SS legiono kariams ir jų šeimoms.

Draugija aktyviai dalyvauja eitynėse Latvių legionierių atminimo dieną (kovo 16 d.).

Draugijos pirmininkas buvo Artūras Michailas Silgailis (*Artūrs Mihails Silgailis*), vienas iš organizatorių – Karlis Lobė. Žinomi organizacijos nariai buvo Vilis Janumas (*Vilis Janums*), Zenta Maurinia (*Zenta Mauriņa*), Rudolfas Bangerskis (*Rūdolfs Bangerskis*).

Nuorodos
--------

1. 1 2  Латышские зарубежные националистические организации
2. ↑  Самоуправление запретило все мероприятия 16 марта
3. ↑  Латышский день СС при молчании ЕС
4. ↑  ЛАТВИЯ ДАЛА РОССИИ ПОЩЕЧИН Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.У
*Kitos reikšmės – Statyba (reikšmės), architektūra (reikšmės).*
Buveinė
**Statyba ir architektūra** – *mokslo ir praktikos mėnesinis žurnalas*, leidžiamas nuo 1957 m. kovo mėn. Vilniuje. Adresas: Ukmergės gatvė 222, Vilnius.

Istorija
--------

Leidžiamas kaip atkurtas 1922–1923 m. Kaune ėjęs mėnesinis leidinys „Statybos menas ir technika". 1957 m. pirmieji du numeriai išėjo pavadinimu „Techninis biuletenis", nuo trečiojo numerio vadinasi „Statyba ir architektūra" ir iki 1990 m. Nr. 4 ėjo kaip Valstybinio statybos reikalų komiteto, Statybos ir statybinių medžiagų pramonės darbininkų profsąjungos Lietuvos respublikinio komiteto ir Lietuvos architektų sąjungos mėnesinis mokslinis-teorinis ir gamybinis-techninis leidinys. Vėliau steigėja Statybos ir urbanistikos ministerija, nuo 1994 m – žurnalo redakcija. Nuo 1990 m. leidžiamas vidinis priedas „Naujakurių patarėjas". 1991 m. ėjo atskiras priedas „Statyba ir architektūra visiems". Tiražas 1957 m. – 1000 egz. 1987 m. – 13 000 egz. 1997 m. – 4000 egz.

Redakcija
---------

Redakcijoje dirbo Danutė Anuškevičienė, Jurgis Astikas, Algimantas Liekis, Algimantas Polis, Zigmantas Sabaliauskas, Vladas Saulevičius, Jonas Švoba, Edvardas Antanas Vaitkus.

Redaktoriai
-----------

* Adomas Bialopetravičius – 1957–1953 m.
* Albertas Cibas – 1959 m. 1961–1962 m.
* Alfonsas Lagunavičius – 1960–1961 m.
* Vytautas Kasperavičius – 1963–1966 m.
* Jurgis Dyčmonas – 1968–1977 m.
* Jonas Vėlyvis – 1978–1990 m.
* Juozas Stražnickas – 1991–2005 m.
* Rytis Masiulionis – 2007–2008 m.
* Darius Babickas – 2007 m. nuo 2011 m.
* Rusnė Marčėnaitė – 2011–2012 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 471 psl.

Nuorodos
--------

* „Statyba ir architektūra"
| **Jonas Čekys** |
| --- |
| Gimė | 1916 m. gruodžio 22 d.Kaniūkai, Dūkšto valsčius |
| Mirė | 1999 m. rugsėjo 24 d. (82 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | žurnalistas, spaudos ir kultūros darbuotojas, vertėjas |
| Partija | 1950 m. SSKP |

**Jonas Čekys** (iki 1939 m. **Čeikauskas**; 1916 m. gruodžio 22 d. Kaniūkuose, Dūkšto valsčius – 1999 m. rugsėjo 24 d. Vilniuje, palaidotas Kaniūkuose) – Lietuvos žurnalistas, spaudos ir kultūros darbuotojas, vertėjas, Vilniaus krašto visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Lenkijos užimtame Vilniuje bendradarbiavo lietuvių leidiniuose „Mūsų jaunimas", „Kultūra", „Mintis", „Sėja", „Varsnos" ir kituose. 1941 m. lietuvių dienraščio „Vilniaus balsas" korespondentas. Dalyvavo antinacinėje veikloje. 1953–1972 m. leidyklos „Vaga" direktorius, atleistas dėl ideologinių motyvų. Jo vadovavimo metais išleista vertingų lituanistikos veikalų. 1961 m. baigė partinę mokyklą. 1972–1986 m. LSSR Kultūros ministerijos Dramaturgijos repertuaro kolegijos redaktorius.

Parašė eilėraščių, sudarė Jono Karoso raštus („Audringi pavasariai", 1978–1979 m. 2 t.), literatūros straipsnių ir apybraižų rinkinį „Literatūra ir visuomenė" (1982 m.), Juozo Kėkšto (1986 m.), Juozo Mikšto (1996 m.) kūrybos rinkinių. Išvertė grožinės literatūros knygų iš rusų ir lenkų kalbų. Parengė Vilniaus krašto poezijos antologiją (rankraštis).

Bibliografija
-------------

* Knygos kūrėjų talkoje: atsiminimai. – Vilnius: Vaga, 1995. – 341 p.

Įvertinimas
-----------

* 1966 m. LTSR nusipelnęs kultūros švietimo darbuotojas
* 1994 m. LDK Gedimino 4 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jonas Čekys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 344
2. ↑  Domas Šniukas. *Jonas Čekys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 293 psl.
3. ↑
4. ↑
Šuazelio sala žemėlapyje
**Šuazelis** (angl. *Choiseul Island*) − vulkaninės kilmės sala Saliamono Salų salyne. Tai didžiausia šio salyno sala.

Salos plotas yra 2971 km². Aukščiausias taškas − Maetambės kalnas (1067 m). Gyventojų − 20 000 (1999). 

Šuazelis yra pati šiauriausia Saliamono Salų sala. Į vakarus nuo Šuazelio išsidėsčiusi Papua Naujosios Gvinėjos sala Bugenvilis. Salas skiria Bugenvilio sąsiauris. Į rytus nuo Šuazelio − Santa Isabelės sala. Į pietus nuo Šuazelio išsidėsčiusios Velja Laveljos ir Naujosios Džordžijos salos.

Istorija
--------

1568 m. salą atrado ispanų keliautojas Alvaras de Mendanja de Neira ir pavadino ją *San Markosu*. Tačiau ispanų keliautojas net nebuvo išlipęs į krantą. 1768 m. salą pakartotinai atrado prancūzų keliautojas Luisas Antuanas de Bugenvilis ir pavadino ją Prancūzijos užsienio reikalų ministro Etjeno Fransua Šuazelio garbei.

Iki XIX a. Šuazelio sala europiečiams ypatingo susidomėjimo nekėlė, o santykiai su kaimyninėmis salomis buvo gana priešiški. 1886 m. saloje buvo nustatytas Vokietijos imperijos protektoratas, o 1899 m. − Britanijos imperijos protektoratas. 1916 m. Šuazelyje įsiplieskė karas tarp vietinių genčių, kuris tęsėsi iki 1921 m.

II Pasaulinio karo metais Šuazelyje buvo išsilaipinę ir japonų ir amerikiečių kariai. Tačiau nuo esminių karinių veiksmų, sala buvo pernelyg nutolusi.

1978 m. Šuazelio sala tapo nepriklausomos Saliamono Salų valstybės sala.

Nuorodos
--------

* Saliamono Salų salos Archyvuota kopija 2008-03-17 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
* Šuazelio salos bendruomenė (anglų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Viena iš Juodosios kariuomenės vėliavų, su kuria Matijaus Korvino sūnus Korvinas Janošas 1485 m. įžengė į Vieną. Juodosios vėliavos dalys pradžioje buvo sidabrinės spalvos, bet vėliau sidabras oksidavosi ir šios dalys pajuodo.
**Fekete Sereg** (tariama *fekete šereg*), *Juodoji Vengrijos kariuomenė* – Vengrijos karaliaus Motiejaus Korvino suformuota profesionali Vengrijos karalystės kariuomenė, kuri buvo viena pirmųjų nuolatinių kariuomenių Europoje. Egzistavo 1458-1490 m. Juodąja ji buvo pavadinta dėl naudotų juodų šarvų.

Juodoji kariuomenė reguliariai gaudavo algą. Ji buvo pirmoji Europos kariuomenė, nepralaimėjusi nė vieno mūšio valdant vienam karaliui, nuo Aleksandro Makedoniečio laikų.

Kariuomenės branduolį sudarė 8-10 tūkstančių samdinių, kurių skaičius padvigubėdavo karo metu. Vėliau jų skaičius padidintas iki 30 000. Kareiviai daugiausiai buvo čekai, vokiečiai, lenkai, o nuo 1480 m. – ir vengrai.

Kariuomenę sudarė keturios rūšys – pėstininkai, artilerija, lengvoji ir sunkioji kavalerijos.

Mirus Matijui Korvinui netrukus suiro ir Juodoji kariuomenė, kadangi po Motiejaus Korvino mirties išrinktas silpnas karalius Vladislovas II Jogailaitis nesugebėjo finansiškai išlaikyti šios kariuomenės.

Nuorodos
--------

* Vengrijos renesanso karyba

1490 m. Vengrijos karalystės žemėlapis. Matijaus Korvino ir Juodosios kariuomenės užkariautos teritorijos pažymėtos melsvai.
| **Phyllobius urticae** |
| --- |
| Dilgėlinis lapinukas (*Phyllobius urticae*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Straubliukiniai  *( Curculionoidea)* |
| Šeima: | Straubliukai  *( Curculionidae)* |
| Gentis: | Lapinukai  *( Phyllobius)* |
| Rūšis: | Dilgėlinis lapinukas  *( Phyllobius urticae)* |

 |

**Dilgėlinis lapinukas** (*Phyllobius urticae*) – straubliukų (*Curculionidae*) šeimos vabalas.

Tai polifaginis kenkėjas. Vabalai ryškiai žalios spalvos su gana storu ir trumpu straubliuku. Jie maitinasi įvairių lapuočių medžių lapais, dažnai apgraužia braškių lapus. Patelės kiaušinėlius deda į dirvą krūvelėmis po augalų liekanomis. Lervos baltos, raukšlėtos, sulinkusios, be kojų, tamsia galva. Jos gyvena dirvoje ir dažnai apgraužia braškių šaknis. Pasimaitinusios lervos lieka žiemoti dirvoje.

Kovos priemonės
---------------

Braškes ir žemuoges vienoje vietoje auginti ne ilgiau kaip 4 metus.

Pastoviai purenant braškyne dirvą, žūsta daug kenkėjo lėliukių.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Sodininko žinynas 1987. Vilnius, Lietuvos KP CK leidykla, 1987, 102 psl.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dilgėlinis lapinukas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Adrianas Nastasėrumun. *Adrian Năstase*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1950 m. birželio 22 d. (72 metai)Bukarešte |
|  |
| Veikla | teisininkas, Rumunijos politinis veikėjas |
|  |
|  **Vikiteka** | Adrian Năstase |

**Adrianas Nastasė** (rumun. *Adrian Năstase*; g. 1950 m. birželio 22 d. Bukarešte) – teisininkas, Rumunijos politinis veikėjas.

Biografija
----------

1973 Bukarešto universitete baigė teisę, 1978 m. filosofiją ir sociologiją, 1987 m. tarptautinės teisės daktaras. 

1973 – 1990 m. Bukarešto teisės tyrimų instituto darbuotojas, 1977 – 1979 m. ir 1984 – 1985 m. Bukarešto ekonominių studijų akademijos profesorius. 1977 – 1984 m. Tarptautinių teisių ir tarptautinių santykių asociacijos pirmininko pavaduotojas, 1984 – 1990 m. Prancūzijos tarptautinių teisių bendrijos narys, Tarptautinio žmogaus teisių instituto Strasbūre studijų direktorius. 1991 – 1996 m. Niujorko Rytų ir Vakarų saugumo studijų instituto direkcijos narys, 1990 – 1992 m. Nikolajės Titulesku fondo pirmininkas.

Buvo Rumunijos komunistų partijos narys, todėl savo dažnai publikuojamuose straipsniuose spaudoje atspindėjo komunistų ideologiją. Vienas iš jo straipsnių vadinosi „*Žmogaus teisės – atgyvenusi koncepcija*" („*Drepturile Omului, un concept retrograd*"). Dar 1989 m. pradžioje pasisakė prieš M. Gorbačiovo „Perestroiką".

1990 m. Rumunijos Nacionalinio gelbėjimo fronto narys, užsienio reikalų ministras. 1992 – 1996 m. ir nuo 2004 m. parlamento Deputatų rūmų pirmininkas. 2000 – 2004 m. Rumunijos ministras pirmininkas.

1993 – 1997 m. *Rumunijos socialinės demokratijos partijos*PDSR pirmininkas, PDSR atstovas parlamente, 1996 -2000 m. parlamentinės grupės lyderis, parlamento pirmininko pavaduotojas. 1997 m. ir 2000 m. PDSR pirmininko pirmasis pavaduotojas, nuo 2001 m. sausio 19 d. pirmininkas, nuo 2001 m. birželio 16 d. partijai pakeitus pavadinimą – Socialdemokratų partijos (PSD) pirmininkas. 2005 m. jį pakeitė Mirča Geoana. 

Nuo 2003 m. Socialistų Internacionalo Pietryčių Europos komiteto pirmininkas.

Daugiau, kaip 150 mokslinių darbų autorius.

Buvo vedęs komunistų veikėjo Grigoro Preotaso dukrą Iličą, išsikyręs, vedė Daną Mikulesku, turi du vaikus.

Nuorodos
--------

* Adrian Năstase Oficiali svetainė (Rumunų kalba).
| 22.23 |
| --- |
|  |
| „Moondust" albumas |
| Išleistas | 2010 |
| Formatas | CD |
| Įrašytas | „Moondust" įrašų studijoje |
| Garso režisierius | Dainius Urbanavičius |
| Žanras | Alternatyvus rokas |
| Ilgis |  |
| Įrašų kompanija | Pačių įrašyta, gamino „Baltic Optical Disc" |
| Katalogo numeris |  |
|

**22.23** − debiutinis lietuvių alternatyvaus roko grupės Moondust albumas. Jis buvo išleistas 2010 m. kovo 13 d. Albumą pristatė savaite anksčiau išleistas nemokamas skaitmeninis singlas „Wonderland". Lietuviškas internetinis roko muzikos žurnalas Sharkeen.lt jį apibūdino: „Moondust padarė ne tik audio įrašą, tačiau įrašą ir į lietuviško roko istoriją, kurioje muzikos leidybai nebėra vietos". Grupė albumą išleido savo lėšomis. Kompaktinę plokštelę pagamino „Baltic Optical Disc". 

Albumo pristatymas vyko 2010 m. kovo 13 d. Vilniaus klube "Musė" (apšildanti grupė buvo „IR") ir kovo 19 d. Kauno klube „Jam Pub" (apšildė „Blackout"). Taip pat grupė albumo pristatymo programą atliko radijo stoties „Opus 3" eteryje kovo 21 d.

Dainų sąrašas
-------------

| Nr. | Pavadinimas | Trukmė |
| --- | --- | --- |
| 1. | „Point Of No Return"   | 3.07 |
| 2. | „So Far Away"   | 3:11 |
| 3. | „Make Your Way"   | 2.39 |
| 4. | „Let It Go"   | 3.22 |
| 5. | „Letters"   | 3.44 |
| 6. | „Friend For A Night"   | 3.59 |
| 7. | „What Else Is There"   | 3.32 |
| 8. | „Changes"   | 3.10 |
| 9. | „Too Late"   | 3.56 |
| 10. | „Recoil"   | 3.36 |
| 11. | „Sun Abyss"   | 3.11 |
| 12. | „Break"   | 2.35 |
| 13. | „Wonderland"   | 3.30 |
| 14. | „Evil One"   | 2.45 |

Recenzijos
----------

* Sharkeen.lt apžvalga Archyvuota kopija 2010-04-27 iš Wayback Machine projekto.
* Ore.lt apžvalga Archyvuota kopija 2010-04-07 iš Wayback Machine projekto.
| ***Velnias ir Dešimt Dievo įsakymų*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Le Diable et les Dix Commandements |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Italija |
| Režisierius | Julien Duvivier |
| Vaidina | Charles Aznavour  Lino Ventura  Fernandel  Alain Delon  Louis de Funès |
| Metai | 1962 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 126 min. |
| Kalba | prancūzų |
| Pajamos | 13,6 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Velnias ir Dešimt Dievo įsakymų** (it. *Le Diable et les Dix Commandements*) – 1962 m. Prancūzijoje sukurta komedija, kurią sudaro 7 atskiri epizodai.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Epizodas 1. Žeromas, senas vienuolyno ūkvedys, nuolatos keikiasi ir mini Dievo vardą. Neapsikentusios vienuolės nusprendžia jį paskųsti vyskupui, kad šis atvertų Žeromą arba jį atleistų. Jiems susitikus paaiškėja, kad vykupas ir Žeromas vaikystėje buvo geriausi draugai ir abu krėtė išdaigas, kurias dabar gėda prisiminti.

Epizodas 2. Dėl brangaus vėrinio Fransuaza pasiduoda turtuolio Filipo vilionėms, tačiau dovaną radęs jos vyras Žoržas nusprendžia šį padovanoti kitai moteriai.

Epizodas 3. Naujokas jėzuitas Denis palieka ordiną, kad atkeršytų už savo sesers savižudybę jos suteneriui ir kvaišalų pardavėjui. 

Epizodas 4. Į nuošalią fermą atvykęs vyras pareiškia esąs Dievas. Jis priverčia vaikščioti paralyžiuotą senelį, palengvina paskutines mirštančios močiutės valandas, tačiau netrukus atvyksta jo ieškantys psichiatrinės ligoninės slaugytojai.

Epizodas 5. Studentas Pjeras, kurio santykiai su tėvais itin įtempti, iš savo tėvo sužino, kad jo tikroji motina yra žinoma teatro aktorė Klarisa. Pjeras vyksta pas ją norėdamas susipažinti, tačiau susiduria su moters vilionėmis ir nusprendžia verčiau likti su jį užauginusia pora.

Epizodas 6. Iš darbo atleidžiamas banko tarnautojas Didjė apiplėšimo metu pripildo plėšiko lagaminą pinigais, vėliau jį paseka, įsilaužia į butą ir pavagia pinigus. Vagis jį taip pat suseka ir abu vyrai galiausiai nusprendžia pasidalyti pinigus, tačiau jų lagamine nebėra.

Epizodas 7. Epizodo 1 tęsinys. Vyskupas ir Žeromas gerokai pasivaišina prie pietų stalo ir dvasininkas, norėdamas priversti ūkvedį išmokti Dešimt Dievo įsakymų, pats nebegali jų prisiminti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Le Diable et les dix commandements (1962) - JPBox-Office". *www.jpbox-office.com*. Nuoroda tikrinta 2020-03-22.
| ***Kontrabanda*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Contraband |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Baltasar Kormákur |
| Scenaristas (-ai) | Aaron Guzikowski |
| Vaidina | Mark Wahlberg  Kate Beckinsale |
| Metai | 2012 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 109 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 25 mln. JAV dolerių |
| Pajamos | 96,3 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Kontrabanda** (angl. *Contraband*) – 2012 m. sukurtas trileris, 2008 m. islandų filmo „Reykjavík-Rotterdam" perdirbinys. Tame filme pagrindinį vaidmenį atlikęs Baltasar Kormákur yra „Kontrabandos" režisierius. Interneto svetainėje Rotten Tomatoes filmas vertinamas 51 proc. teigiamų atsiliepimų.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Buvęs kontrabandininkas Krisas pasitraukė iš pavojingos veiklos, sukūrė šeimą ir gyvena ramų šeimyninį gyvenimą. Situacija komplikuojasi, kuomet žmonos brolis Endis pats pamėgina gabenti narkotikų siuntą, tačiau išsigandęs pasieniečių patikrinimo, išmeta krovinį į jūrą. Dabar jo skolą turi padengti Krisas, kuris turi per 2 savaitęs iš Panamos atgabenti 15 milijonų padirbtų dolerių.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Mark Wahlberg – Krisas Faradėjus, buvęs kontrabandininkas
* Kate Beckinsale – Keitė Faradėj, Kriso žmona
* Caleb Landry Jones – Endis
* Ben Foster
* Giovanni Ribisi
* Robert Wahlberg

Apdovanojimai
-------------

* BMI Film & TV awards – geriausia muzika

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Contraband". *rottentomatoes.com*. Nuoroda tikrinta 2023-03-02.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Garso takelis** (angl. *soundtrack*) – muzikinis įrašas sinchroniškai akomponuojantis filmų, teatro spektaklių, televizijos laidų, video žaidimų vaizdus.

Atskiras muzikos žanras, kuriame garso takeliai kaip kūriniai egzistuoja atskirai nuo filmo, kartais net pranokdami jų populiarumą.

Kine muzika, dialogai ir garsiniai efektai įrašomi į atskiras juostas, o vėliau sujungiami į bendrą juostą, kuri ir yra girdima žiūrint filmą.

Garso takeliai skirstomi į tris grupes:

* Miuziklų garso takeliai, kur koncentruojamasi į dainas (pvz. Briliantinas, Dainavimas lietuje)
* Filmų garso takeliai, kur naudojama muzika ne iš miuziklų (pvz. Žvaigždžių karai, Egzodas)
* Pop muzikos albumai, kurių bent dalis kūrinių naudojama filmuose (pvz. Sleepless in Seattle, When Harry Met Sally…)

Dabartinė garso takelio reikšmė dažniausiai apibūna filmams skirtą muziką.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Filmų muzika
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Leonas Kadoganas** |
| --- |
|  |
| Leonas Kadoganas 1963 m. |
| Gimė | 1899 m. liepos 29 d.Asunsjonas, Paragvajus |
| Mirė | 1973 m. gegužės 30 d. (73 metai)Asunsjonas, Paragvajus |
| Tautybė | australas |
| Tėvai | John Cadogan, Rose Summerfield |
|  |
| Veikla | antropologas, etnologas |
| Sritis | gvaranių kultūra, mitologija |

**Leonas Kadoganas** (*León Cadogan*; g. 1899 m. liepos 29 d. – m. 1973 m. gegužės 30 d.) – Paragvajaus antropologas, etnologas.

Gimė australų, atsikrausčiusių į Paragvajų ir Koronel Ovjedo apylinkėse įsteigusių Naujosios Australijos koloniją, šeimoje. Vėliau ši utopinė kolonija žlugo ir 1904 m. šeima atsikraustė į Viljariką. Leonas Kadoganas lankė šio miesto vokiečių mokyklą. Ją baigęs dirbo maisto pramonės bendrovėse (skerdyklose ir kt.). Savamoksliškai studijavo matematiką, skaitė klasikinę literatūrą. 1919 m. gyveno Buenos Airėse, vėliau dirbo matės rinkėju Kaagvasu departamente ir pradėjo domėtis čiabuviais gvaraniais mbijais.

Leonas Kadoganas tyrė gvaranių dvasinę tradiciją, pats tapo genties nariu, dalyvaudavo ezoterinėse apeigose. Jis pradėjo rašyti mokslinius darbus apie gvaranių religinę savimonę, tapo indėnų teisių gynėju. Prezidentas Felipė Molasas Lopesas paskyrė Kadoganą „indėnų teisių gynėju", tačiau 1954 m. prie valdžios stojus Alfredui Stresneriui, pasižymėjusiam aršia kova prieš indėnus, Leonas Kadoganas iš Paragvajaus visuomeninės veiklos buvo priverstas trauktis. Jis aprašė prievartą, taikytą prieš indėnus, valdant Stresneriui.

Bibliografija
-------------

Leonas Kadoganas paskelbė daug straipsnių, mokslinių darbų apie Paragvajaus indėnus. Svarbiausiu jo darbu laikomas gvaranių mitų sąvadas *Ayvú Rapyta* („kalbos esmė").

* *Apuntes de medicina popular guaireña* (1957 m.)
* *Ayvu Rapyta, Textos miticos de los Mbya-Guarani del Guaira* (1959 m.)
* *Nuevas observaciones acerca del origen de los Guayaki* (1960 m.)
* *Ywyra Ñe’ery: fluye del árbol la palabra (1971 m.)*
* *Diccionario Mbya-Guarani Castellano* (1992 m.)
*Šis straipsnis apie teisėją Joną Furmanavičių. Apie politiką skaitykite straipsnyje Gintaras Jonas Furmanavičius.*
**Jonas Furmanavičius** (1962 m. Stakliškėse, Prienų rajonas – 2009 m. spalio 5 d. Kaune) – teisininkas, Kauno apygardos teismo teisėjas.

Biografija
----------

Motina Anelė Furmanavičienė (g. ~1921 m.). Šeimoje augo 8 vaikai. 1980 m. baigė Stakliškių vidurinę mokyklą, 1985 m. – teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. Mokėjo rusų, prancūzų kalbas.

1985–1992 m. Tardymo valdybos prie Kauno miesto vyriausiojo policijos komisariato tardytojas. 1992–1995 m. gruodžio mėn. Tardymo valdybos prie Kauno m. PK vyresnysis tardytojas. 1995–1996 m. rugsėjo mėn. Tardymo skyriaus prie Kauno m. Žaliakalnio policijos komisariato viršininkas. Nuo 1996 m. rugsėjo mėn. iki 2000 m. vasario mėn. Kauno m. apylinkės teismo teisėjas, nuo 2000 m. vasario mėn. iki 2002 m. birželio Kauno apygardos administracinis teismo teisėjas, nuo 2002 m. birželio iki 2009 m. spalio 5 d. Kauno apygardos teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus teisėjas.

Drąsiaus Kedžio buvo apkaltintas pedofilija ir, kaip įtariama, jo nušautas 2009 m. spalio 5 d. Kauno senamiestyje suvaidinto eismo įvykio metu (žr. *2009 m. pedofilijos byla*). Palaidotas savo tėviškėje – Stakliškėse (Prienų rajonas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Teisėjas J. Furmanavičius nušautas suvaidinto eismo įvykio metu" Archyvuota kopija 2009-10-08 iš Wayback Machine projekto. Paulius Garkauskas, Rafael Achmedov, DELFI.TV, 2009 m. spalio 5 d. 12:09
2. ↑  Kaune nužudytas teisėjas J. Furmanavičius bus laidojamas tėviškėje – Prienų rajone (nuotraukos, video) Archyvuota kopija 2009-10-09 iš Wayback Machine projekto.
| ***Banditės*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Bandidas |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Meksika JAV |
| Režisierius | Joachim RønningEspen Sandberg |
| Scenaristas (-ai) | Luc BessonRobert Mark Kamen |
| Vaidina | Penélope CruzSalma Hayek |
| Metai | 2006 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 93 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 35 mln. JAV dolerių |
| Pajamos | 18,3 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Banditės** (angl.  *Bandidas*) – 2006 m. Prancūzijos, Meksikos ir JAV kinematografininkų sukurtas vesternas, kuriam scenarijų sukūrė Lukas Besonas, o pagrindinius vaidmenis atliko Penelopė Kruz ir Selma Hajek.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Penélope Cruz – Marija Alvarez
* Salma Hayek – Sara Sandoval
* Steve Zahn – Kventinas
* Dwight Yoakam – Taileris Džeksonas
* Denis Arndt – Ešas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Marija Alvarez – neturtingo Meksikos fermerio duktė, kurio žemę nusprendė užgrobti iš JAV atvykęs žemvaldys Taileris Džeksonas. Sara Sandoval – vietinio bankininko dukra, įgijusi nepriekaištingą išsilavinimą Europoje. Abi moterys nukenčia nuo Tailerio: jis, pasinaudojęs tuo, kad Marijos tėvas laiku nesumokėjo skolos, užvaldo jo žemę, o Saros tėvą nužudo kaip nebereikalingą partnerį, kuriuo buvo pasinaudota. Taileris nori paversi Sarą savo meiluže, tačiau ši pabėga ir keršydama nusprendžia apiplėšti buvusį tėvo banką, dabar perėjusį Tailerio nuosavybėn.

Banke Sara susiduria su Marija, kuri taip pat atėjo jo apiplėšti. Po įvairių konfliktų jos susivienija ir tampa bankų plėšikėmis, darančioms Džeksono valdomiems bankams didelius nuostolius. Neapsikentęs šis nusamdo kriminalistikos ekspertą Kventiną, tačiau pastarąjį merginos pagrobia, o vėliau pervilioja į savo pusę. Jie ima plėšikauti trise ir nors Marija su Sara vis labiau domisi Kventinu, pastarasis turi sužadėtinę.

Po dar vieno apiplėšimo, kurie darosi vis pavojingesni, jie sužino apie didįjį Džeksono planą: jo bankams patikėtus Meksikos valdžios pinigus apgaule traukiniu pergabenti į JAV. Trijulė patenka į traukinį, kuriuo taip pat keliauja ir Kventino sužadėtinė...