recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Europos centro golfo klubas**| Europos centro golfo klubo emblema |
| **Įkurta** | 2005 |
| **Tipas** | Golfo aikštynas |
| **Vieta** | Lietuvos vėliava Lietuva, Girijos kaimas, Vilniaus rajonas |
| **Architektas** | Švedijos vėliava Švedija, Bjorn Erikson |
| **Duobučių skaičius** | 18 |
| **Oficiali svetainė** | golfclub.lt/ |
|

2023 m.
**Europos centro golfo klubas** – 18 duobučių golfo aikštynas Girijos kaime, Vilniaus rajone, 25 km į šiaurę nuo Vilniaus

Aikštyno planą sukūrė Švedijos golfo aikštynų federacijos narys ir architektas Bjorn Erikson. Klubo aikštynas yra įkurtas prie pat geografinio Europos centro, kurį 1989 m. nustatė Prancūzijos nacionalinio geografijos instituto mokslininkai.

Aikštyno plotas – 83 ha, aikštelių ilgis – 6,6 km.

Žiemą golfo aikštyne įrengiama 5 km ilgio lygumų slidinėjimo trasa.

2013 m. birželį klubą nusipirko įmonė „Ergolain".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Apie mus
2. ↑  Aikštynas
3. ↑  Kviečiame slidinėti
4. ↑   uropos-centro-golfo-klubo-valdyma-pereme-ilgameciai-lietuvos-golfo-remejai-61544600

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
Rumunijos žemėlapis su pažymėtu Maramurešo regionu
Šiaurės Maramurešas Ukrainos Užkarpatės srityje
**Maramurešas** (rumun. *Maramureș*, ukr. *Мармарощина*, veng. *Máramaros*) – geografinis, istorinis ir kultūrinis regionas šiaurės Rumunijoje ir vakarų Ukrainoje. Jis yra šiaurės rytų Karpatuose, dalyje Tisos upės aukštupio baseino. 

Terminas taip pat vartojamas Rumunijos Maramurešo apskričiai, kurioje yra pietinė istorinio regiono dalis, pavadinti.

Istorija
--------

Senovėje šioje teritorijoje gyveno keltai, dakai, sarmatai ir germanai. I a. pr. m. e. ji priklausė Burebistos valdomai Dakijos karalystei, o ankstyvaisiais viduramžiais ją valdė Hunų imperija, Gepidų karalystė, Avarų karalystė ir Kijevo Rusia.

Nuo XI a. teritorija priklausė Vengrijos karalystei, tačiau XVI a. į Vengriją įsiveržė Osmanų imperija ir ją beveik sunaikino, o vietovę administravo pusiau nepriklausoma Osmanų Transilvanijos kunigaikštystė. Vėliau, XVII a. pabaigoje, regionas atiteko Habsburgų monarchijos (kuri 1804 m. tapo Austrijos imperija) administracijai. 

Po Pirmojo pasaulinio karo regionas buvo padalytas tarp Rumunijos ir Čekoslovakijos Karpatų Rusios regiono, o riba atitiko trumpai gyvavusios Huculų respublikos sieną. 1939 m. kovo mėn. Vengrija aneksavo Karpatų Rusią, o 1940 m. rugpjūčio mėn. iš Rumunijos aneksavo Šiaurės Transilvanijos regioną, į kurį įėjo ir pietinis Maramurešas. Šios teritorijos išliko Vengrijos kontrolėje iki 1944 m. Po Antrojo pasaulinio karo pietinė dalis grįžo Rumunijai ir dabar yra Maramurešo apskrities dalis, o šiaurinė dalis buvo įtraukta į Sovietų Sąjungą kaip Ukrainos TSR dalis ir dabar yra nepriklausomos Ukrainos Užkarpatės srities dalis.

Žmonės
------

Pietinėje teritorijoje daugumą gyventojų sudaro rumunai. Taip pat gyvena vengrai, rusinai, žydai ir čigonai. Šiaurinėje teritorijoje daugumą sudaro ukrainiečiai, mažesnės rumunų, vengrų ir vokiečių bendruomenės.

Šiaurinėje teritorijoje dauguma žmonių kalba rusinų kalba, o pietinėje – rumunų kalba, todėl regionas buvo padalytas į dvi dalis. Nuo XX a. ketvirtojo dešimtmečio yra kaimų, kuriuos valstybės siena perskyrė į dvi dalis. Šiaurėje (Ukrainos teritorijoje) yra keletas kaimų, kuriuose gyvena nemažai rumunų, taip pat yra keletas kaimų Rumunijoje, kuriuose gyvena nemažai ukrainiečių.

Išnašos
-------

1. ↑  Hutsul coup. The Ukrainian Week. 2010-11-14
2. ↑  „Maramureș region". *Internet Encyclopedia of Ukraine*. Mykola Pavliuk, Arkadii Zhukovsky. Nuoroda tikrinta 2017-02-11.
| **Andžejus Kremerislenk. *Andrzej Kremer*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1961 m. rugpjūčio 8 d.Krokuvoje, Lenkija |
| Mirė | 2010 m. balandžio 10 d. (48 metai)prie Smolensko, Rusija |
|  |
| Veikla | lenkų teisininkas, diplomatas, generalinis konsulas, politinis veikėjas, Lenkijos užsienio reikalų viceministras |
|  |
| Alma mater | 1984 m. Jogailos universitetas |

**Andžejus Stanislavas Kremeris** (lenk. *Andrzej Stanisław Kremer*, 1961 m. rugpjūčio 8 d. Krokuvoje, Lenkija – 2010 m. balandžio 10 d. prie Smolensko, Rusija) – lenkų teisininkas, diplomatas, generalinis konsulas, politinis veikėjas, Lenkijos užsienio reikalų viceministras.

Biografija
----------

1984 m. Jogailos universiteto (Krokuva) Teisės ir administravimo fakultete baigė teisę. 1986 m. išlaikė teisėjo egzaminą. 1993 m. apgynė disertaciją, teisės mokslų daktaras.

Nuo 1983 m. Istorijos ir teisės instituto, nuo 1989 m. Bochumo universiteto Teisės fakulteto Romėnų teisės katedros mokslinis bendradarbis. Jogailos universiteto Romos teisės katedros adjunktas (padėjėjas). Mokslinių straipsnių apie iš romėnų teisės, diplomatinės ir konsulinės teisės, tarptautinės teisės autorius.

Nuo 1991 m. Užsienio reikalų ministerijos tarnautojas. Vicekonsulas ir konsulas Hamburge (Vokietija), vėliau Lenkijos ambasados Konsulinio skyriaus Bonoje vadovas (kaip patarėjas ir patarėjas-įgaliotasis ministras). Nuo 1998 iki 2001 m. ėjo aukštesnes pareigas Lenkijos URM departamentuose, vėliau – generalinis konsulas Hamburge. Nuo 2005 m. vėl dirbo Lenkijos URM (įskaitant Teisės ir sutarčių departamento direktorius). Nuo 2008 m. kovo 10 d. Lenkijos užsienio reikalų ministro pavaduotojas (turėjo valstybės sekretoriaus rangą). Nuo 2009 m. lapkričio 27 d. Lenkijos tarptautinių santykių instituto (PISM) Tarybos narys.

Žuvo 2010 m. Smolensko aviakatastrofos metu Rusijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Andrzej Kremer
2. ↑  PISM instituto inf. Archyvuota kopija 2010-06-17 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vilniaus vandens parkas
**Vandens parkas** – atrakcionų parkas, kurių atrakcijos įtraukia vandenį: nusileidimo kalneliai, žaidimų aikštelės su (besitaškančiu) vandeniu, srauniosios upės ar kitos pramoginės maudynės, plaukiojimai, aplinka, skirta vaikščiojimui basam. Didesniuose vandens parkuose gali būti įrengta dirbtinė aplinka, skirta banglenčių sportui, pavyzdžiui, jūros bangų baseinas ar *FlowRider*.

Raida
-----

Vandens parkų populiarumas auga nuo jų atsiradimo praeito amžiaus penktame dešimtmetyje ir šeštojo dešimtmečio pradžioje. Jungtinės Valstijos turi didžiausią ir intensyviausią vandens parkų rinką (virš 1000 vandens parkų ir daugybe naujų parkų, atsidarančių kasmet). Didžiausios organizacijos – IAAPA ir WWA.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje yra keli vandens parkai, žinomiausi jų: Vichy vandens parkas, Druskininkų vandens parkas, Grand SPA Lietuva vandens parkas ir Trasalis - Trakai Resort & SPA vandens parkas.

Galerija
--------

* Serena vandens parkas Espe (Suomija)*Serena* vandens parkas Espe (Suomija)
* Sraunioji upė Aguamania vandens parke Marakaibe (Venesuela)Sraunioji upė *Aguamania* vandens parke Marakaibe (Venesuela)
* Nusileidimo kalneliai Costa Caribe vandens parke Salou (Ispanija)Nusileidimo kalneliai *Costa Caribe* vandens parke Salou (Ispanija)
* Žaidimų aikštelė su besitaškančiu vandeniu Cedar Point atrakcionų parke Sanduskyje (JAV)Žaidimų aikštelė su besitaškančiu vandeniu *Cedar Point* atrakcionų parke Sanduskyje (JAV)
* Druskininkų vandens parkasDruskininkų vandens parkas
| **Vincas Girnius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1959 m. sausio 22 d. (64 metai)Betygala, Raseinių rajonas |
|  |
| Veikla | Lietuvos |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |
| Žinomas (-a) už | Šiaulių rajono savivaldybės meras |

**Vincas Girnius** (g. 1959 m. sausio 22 d. Betygaloje) – Lietuvos ir Šiaulių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1977 m. baigė Betygalos vidurinę mokyklą, 1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos mechanizacijos fakultetą.

1982–1984 m. Raseinių rajono „Aušros" kolūkio inžinierius. 1984–1986 m. Jonavos raj. Bukonių tarybinio ūkio eksploatacijos inžinierius, vėliau – vyr. inžinierius mechanikas. 1986–1991 m. Šiaulių rajono Žadžiūnų kolūkio vyr. inžinierius mechanikas. 1992–1995 m. Šiaulių rajono valdytojo pavaduotojas.

1990–1995 m. Šiaulių rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys, 1995–1996 m. Šiaulių rajono savivaldybės meras. 1996–1997 m. Seimo narys. 1997 m. sausio 15 d. – rugpjūčio 7 d. Šiaulių apskrities viršininkas.

Iki 2022 m. Šiaulių profesinio rengimo centro Buitinių paslaugų skyriaus padėjėjas ūkio reikalams.

1993 m. Tėvynės sąjungos narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑
Malaizijos valstijos
Kinabalaus kalnas
Tiltas, jungiantis Malaizijos miestą Džohor Bahrų ir Singapūrą
Malaizija − valstybė pietryčių Azijoje, susidedanti iš Vakarų Malaizijos (Malakos pusiasalio pietuose) ir Rytų Malaizijos (Borneo šiaurėje). Ji turi žemyninę sieną su Tailandu, Indonezija, Brunėjumi, jūrinę sieną su Filipinais, Singapūru.

Topografija
-----------

Malaizijai priklausančioje Borneo salos dalyje vyrauja kalvos ir 2000−2400 m aukščio kalnagūbriai, daugiausia iš granito, kristalinių skalūnų ir smiltainių. Pajūryje yra žemumų. Čia yra aukščiausias Malaizijos taškas − Kinabalaus kalnas (4101 m; Borneo šiaurėje).

Didumą Malakos pusiasalio užima kalvos ir 1000−2000 m aukščio kalnai, susidarę iš granito, kvarcito, klinčių, molio skalūnų. Svarbiausi kalnagūbriai - Tahano (aukščiausias taškas − Tahano kalnas, 2190 m) ir Titivangsos (aukščiausias taškas − Korbu, 2183 m). Pakrantėse ir pusiasalio pietuose yra aliuvinių žemumų. 

Malaizijoje daug upių, ištekančių iš kalnynų. Nors jos palyginti trumpos, bet vandeningos ištisus metus. Ilgiausios (>500 km) Borneo salos upės: Radžangas, Baramas, Kinabatanganas; ilgiausia Malakos pusiasalio upė − Pahangas (320 km).

Klimatas
--------

Klimatas Malaizijoje jūrinis ekvatorinis, Vakarų Malaizijos šiaurėje − musoninis subekvatorinis. Mėnesių vidutinės temperatūros lygumose 25−28 °C. Paros temperatūros amplitudė iki 15 °C. Pakrantėse iškrinta 2000−2500 mm kritulių per metus, kalnuose kai kur iki 4000 mm, Kinabalaus kalno šlaituose >5000 mm.

Dirvožemiai Malaizijoje daugiausia sujaurėję lateritiniai, žemumose − aliuviniai.

Augalija ir gyvūnija
--------------------

Apie 3/4 Malaizijos teritorijos (ypač lygumos ir kalnų šlaitai iki 1500 m) apaugę drėgnaisiais visžaliais tropiniais miškais (palmės, paparčiai, pandanai, bambukai). Aukščiau kalnuose auga subtropiniai miškai, tarpukalnių įdubose − kserofitiniai krūmokšniai, pakrantėse − mangrovės.

Malaizijos gyvūnija priklauso Indijos−Malajų zoogeografinei sričiai. Žinduoliai: drambliai, raganosiai, lokiai, tigrai, leopardai, buivolai, orangutangai ir gibonai, tapyrai, tupajos. Ropliai: krokodilai, pitonai.

Nuorodos
--------

* Malaizijos geografija Archyvuota kopija 2010-07-20 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
* Malaizijos žemėlapis (anglų, ispanų, prancūzų, vokiečių k.)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAzijos šalių geografijos |
| --- |
|  |
| 
Afganistanas | Armėnija | Azerbaidžanas | Bahreinas | Bangladešas | Butanas | Brunėjus | Filipinai | Gruzija | Indija | Indonezija | Irakas | Iranas | Izraelis | Japonija | Jemenas | Jordanija | Jungtiniai Arabų Emyratai | Kambodža | Kataras | Kazachstanas | Kinija | Kipras | Kirgizija | Kuveitas | Laosas | Libanas | Malaizija | Maldyvai | Mianmaras | Mongolija | Nepalas | Omanas | Pakistanas | Pietų Korėja | Rytų Timoras | Rusija | Saudo Arabija | Singapūras | Sirija | Šiaurės Korėja | Šri Lanka | Tadžikija | Tailandas | Taivanas | Turkija | Turkmėnija | Uzbekija | Vietnamas  |

 |
Šablonas:Taisnobo start / color = onomatopėja / title = tripleurospermum Maritima
{{Taisnobusn\_picture / image = Vaizdas:Sativa rose 2.ATM / 260P/ / antraštė = daugiametis vynmedis ("vyšnių Gintaras")}}
Šablonas:Taisnobo begin placement / color=₂
Šablonas:Taiscobo kingdom / taiscon = Protea / taiscon1 = grybai
Šablonas:Taisnobo section / taisnobon = žydėjimas / taisnobon1 = puikus
Šablonas:Taisnobo clase / taisnon = žydėjimas / taisnon1 = puikus
Šablonas:Tavoboob family / tavoboob = realybė / tavobo1 = react ' moodaceae
Šablonas:Taisnobo gentis / taisnogon = vynas / taisnogon1 = vyšnios
Šablonas:Taischobo rush / taischon = daugiametis vynmedis / taischon1 = tripleurospermum Maritima
Šablonas:Taisnobo end placement
Šablonas:Thatfoot end
"'Hillside vineyards' "("cherry amber") Aster tvenkinys botaninės šeimos"gynimo priemonės". Tai auginimo sąlygos, kaip Europos plačialapių miškų, kalnų viršūnių turėtojai, taip pat paplūdimys, Kopetdage. Jis randa Lietuvą.

Aukštis 50-150 cm. Lapai iki 20 cm ilgio, kurių sudėtyje yra, sudaro 9-11 temą.

Orchidėjos turi nemalonų kvapą, dangtelį. Liaudies medicinos saugojimo naudojimas blah.<Ref > Šablonas:Val / 4/167 < |Ref> braškių / braškių valgyti švieži, pridėta razinų, vynuogių.

< / Pavyzdžiui>
Vyšnių Ebulu 001.Bankomatas / Magnolia
Sativa rose 110925 13.ATM / braškių
Sativa rose 20110820 123812 Getsko 43p346500n 2p989111sko r.jpg / žolė (Baskų kraštas)
< / Pavyzdžiui>

=atnaujinti =
=============

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šis straipsnis dar tik pradėtas kurti (įdėtas šablonas).**Galite jį papildyti (norėdami redaguoti, spauskite čia) |

Šablonas:Biologija-bilietas
[[Kategorija: Bitės
[[Kategorija:Meizitang Botanikos
| **Alena Karazijienė** |
| --- |
| Gimė | 1922 m. vasario 26 d.Lietuva Kaunas |
| Mirė | 2018 m. gegužės 3 d. (96 metai)Australija Melburnas |
| Tėvai | Vytautas Landsbergis-Žemkalnis |
| Motina | Ona Jablonskytė-Landsbergienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Gediminas Karazija |
|  |
| Veikla | Australijos lietuvių bendruomenės veikėja, rašytoja ir pedagogė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Australijos ordino medalis (angl. *Medal of the Order of Australia*) |

**Alena Karazijienė (Landsbergytė-Žemkalnytė)** (1922 m. vasario 26 d. Kaune, Lietuvos Respublika – 2018 m. gegužės 3 d. Melburne, Australija) – Australijos lietuvių bendruomenės veikėja, rašytoja ir pedagogė.

Biografija
----------

Gimė ir augo žinomoje Landsbergių-Žemkalnių šeimoje. Tėvai: architektas Vytautas Landsbergis-Žemkalnis ir gydytoja oftalmologė Ona Jablonskytė-Landsbergienė; broliai: Australijos lietuvių bendruomenės veikėjas Gabrielius Žemkalnis-Landsbergis ir Lietuvos politikas, visuomenės veikėjas Vytautas Landsbergis. Alena Landsbergytė-Žemkalnytė Vilniaus universitete studijavo lietuvių ir prancūzų kalbas, vėliau dirbo mokytoja Vilniaus aukštesniojoje technikos mokykloje. Aktyviai dalyvavo M.K.Čiurlionio šokių ir muzikos ansamblio veikloje. 1944 m. su vyru Gediminu Karazija pasitraukė į Vokietiją po to į Austriją. Emigracijoje su M.K.Čiurlionio ansambliu koncertavo tautiečiams – dirbo koncertų pranešėja.

1949 m. Karazijų šeima emigravo į Australija. A.Karazijienė dirbo „Australijos lietuvio" laikraštyje, straipsnius vaikams pasirašydavo *Tetos Rūtos* slapyvardžiu. 1954 m. Raitono mergaičių mokykloje Melburne pradėjo dėstyti prancūzų ir vokiečių kalbas, vėliau įsidarbino technikos bibliotekoje. Melburno universitete baigė pedagogikos studijas. Kai 1971 m. Viktorijos valstijos mokyklose leista mokyti lietuvių kalbos kaip dalyko, A.Karazijienė šią discipliną dėstė šeštadieninėje modernių kalbų mokykloje.

Alena Karazijienė buvo aktyvi Australijos lietuvių bendruomenės narė. Ji vadovavo „Klumpakojo" tautinių šokių kolektyvui, australiečiams skaitė paskaitas Lietuvos istorijos, kultūros ir tautosakos temomis. 1975–1992 m. vedė lietuviškas laidas radijo stotyje „3EA", tautiečių jaunimą mokė gimtosios kalbos Jaunimo kongreso stovyklų metu. Nuo 1988 m. buvo Vilniaus universiteto Mokslinės bibliotekos bičiulių organizacijos viena iš vadovių, talkindavo rengiant Australijos lietuvių dienas ir skautų stovyklas. Būdama pensininke parašė kelias knygas.

Biblografija
------------

* *Nemuno pasaka* / Alena Landsbergytė-Karazijienė; fotografijos Petro Linkevičiaus. – Vilnius: Dominicus Lituanus, 2009 m. ISBN 978-9955-811-13-8
* *Gyvenimo juostos: Julija Jablonskytė-Petkevičienė* / [Viena iš autorių – A.Karazijienė] – Vilnius: Lietuvos nacionalinis muziejus, 2013 m.
* *Širdis kaip daržinėlė – visi sutelpa* (2014 m.)

Įvertinimas
-----------

* Australijos ordino medalis (angl. *Medal of the Order of Australia*), 2007 m.

Šaltiniai
---------

* Jadvyga Bieliavska. *Australijoje mirė V. Landsbergio sesuo A. Karazijienė* // www.diena.lt 2018-05-03
* *V.Landsbergio šeimoje netektis – mirė jo sesuo* // lrytas.lt 2018-05-03
| **Dainius Kepenis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1952 m. rugpjūčio 18 d. (71 metai)Klaipėdoje |
| Tėvas | Algirdas Kepenis |
| Motina | Danutė Kepenienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Regina Kepenienė (1973-) |
| Vaikai | du sūnūs |
|  |
| Veikla | Seimo narys, sveikuolis |
| Partija | TSKP (1983-1990) Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga  (apie 2016-dabar)  |
|  |
| Alma mater | 1982 m. Vilniaus universitetas |

**Dainius Kepenis** (g. 1952 m. rugpjūčio 18 d. Klaipėdoje) – LR Seimo narys, LVŽS partijos narys, Lietuvos sveikuolių sąjungos garbės prezidentas.

Biografija
----------

2006 m.
Gimė tarnautojų Algirdo ir Danutės šeimoje. Brolis Mindaugas - advokatas, 1982-1991 m. dirbo tardytoju milicijoje, 1991-1995 m. - Lietuvos policijoje.

Mokslus pradėjo Klaipėdos Kristijono Donelaičio vidurinėje mokykloje. Lankė kino, radiotechnikos, pramoginių šokių būrelius. Mėgo sportuoti, irklavo baidarę, buriavo.

Vėliau įstojo į Kūno kultūros institutą, tapo kūno kultūros mokytoju. Taip pat dirbo sporto treneriu.

Paskirtas Klaipėdos buriavimo mokyklos direktoriumi, 1982–1987 m. – Palangos sporto komiteto pirmininkas. Tuo metu dalyvavo įgyvendinant nemažai projektų: Palangos dviračių takas, „Lino", ir „Jūratės" baseinai, teniso kortai, bėgimo klubas ir bėgimo takas „Labrytys". Talkino kuriant jojimo bazę ir Hipodromą, vadovavo Palangos stadiono statybai.

1987 m. išvyko į Vilnių, kur paskirtas Valstybinio Kūno kultūros ir sporto komiteto kūno kultūros valdybos viršininku. Būnant šiame poste dalyvavo įvairiuose susibūrimuose, kūrė Sąjūdžio rėmimo grupę, 1988 m.vadovavo LTOK atkūrimo suvažiavimo organizacinio darbo grupei ir pirmininkavo suvažiavimui. Kartu su Vilniaus Juvenologinio klubo vadovu Eduardu Girčiu 1988 metų rugsėjo mėnesį surengė pirmąją Sveikatos mokyklą Nemenčinėje prie Balžio ežero. 1989 m. sausio 13 d. vadovavo Lietuvos sveikatos sąjungos (nuo 1993 m. Sveikuolių sąjungos) įkūrimui.

1989 m. vėl grįžo į Palangą. 1990 m. spalio 1 d. Palangoje atidaryta sveikatingumo mokykla. D. Kepenis tapo šios mokyklos direktoriumi. Palangos sveikatos mokyklos ir LSS surengtose stovyklose apsilankė per 31000 žmonių iš 15 pasaulio šalių.

D. Kepenis yra LTOK atkūrimo darbo grupės ir Generalinės asamblėjos narys, apdovanotas LTOK „Garbės ženklu". Buvo Dariaus Kuolio suburtos pilietinės iniciatyvos Piliečių Santalka komiteto narys.

Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.

1973 m. vedė, 1977 m. gimė pirmasis sūnus, 1980 m. – antrasis (Donatas ir Liutauras). Žmona – Regina.

Nuorodos
--------

1. 1 2  
Seimo pirmininkė: politikus reikėtų įpareigoti nurodyti narystę Komunistų partijoje (15min.lt)
2. ↑
3. ↑  „Lietuvos sveikuolių sąjungos suvažiavi išrinktas naujas prezidentas". *Sveikuoliai.lt*. 2017-03-26. Nuoroda tikrinta 2017-10-08.
Valdajaus aukštuma
**Valdajaus aukštuma** (rus. *Валда́йская возвы́шенность*) – aukštuma Rytų Europos lygumos šiaurės vakaruose, į šiaurės vakarus nuo Maskvos. Dažniausiai prie Valdajaus aukštumos priskiriama Tichvino ir Megros kalnagūbriai, Vepsų aukštuma ir kt. Ilgis (iš šiaurės į pietus) apie 600 km. Paviršius moreninis, kalvotas. Vidutinis aukštis 150–250 m, didžiausias 346,9 m. Valdajaus aukštuma skiria Volgos, Dauguvos, Lovatės upių baseinus. Daug ežerų (didžiausias Seligeras, 212 km²), pelkių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Вышневолоцкий район Archyvuota kopija 2007-10-13 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Тверская Жизнь – Архив Archyvuota kopija 2008-01-29 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Русская Венеция – Offline Archyvuota kopija 2012-07-22 iš Archive.is projekto
4. ↑  *Valdajaus aukštuma*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė
| **Bison bison** |
| --- |
| Bizonas (Bison bison)Bizonas (*Bison bison*) |
| Apsaugos būklė |
| Beveik nykstantys (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |
| Pošeimis: | Jaučiai  *( Bovinae)* |
| Gentis: | Stumbrai ir bizonai  *( Bison)* |
| Rūšis: | Bizonas  *( Bison bison)* |

 |

 *Kitos reikšmės – Bizonas (reikšmės).*
**Bizonas**, **amerikinis bizonas** (*Bison bison*) – jaučių (*Bovinae*) pošeimio dykaraginis žinduolis. Gyvena Šiaurės Amerikoje, kur buvo smarkiai išnaikinti.

Sveria iki 1000 kg. Patinų kūno ilgis iki 3 m, nugaros aukštis iki 2, masė iki 1 t. Galva didelė, ragai trumpi, lenkti į viršų; kūno priekis apaugęs ilgais tamsiais plaukais, smakras barzdotas. Patelės lieknesnės. Gali kryžmintis su stumbru.

XIX a. pradžioje Šiaurės Amerikos prerijose buvo apie 60 mln. bizonų. Nutiesus geležinkelį, bizonus dėl kailių ir mėsos imta masiškai naikinti. XIX a. pabaigoje bizonų beliko apie 800, daugiausia rezervatuose. Tik paskelbus griežtą apsaugą, buvo išgelbėti nuo visiško išnykimo.

Šaltiniai
---------

1. ↑   „IUCN Red List - Bison bison". IUCN Red list.
2. ↑  *Bizonas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, II t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1977. T.II: Bangladešas-Demokratinis

* BizonaiBizonai
* Bizonų kaukolių kalnas, 1870 m.Bizonų kaukolių kalnas, 1870 m.
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bizonas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Mantas Adomėnas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1972 m. spalio 1 d. (50 metų)Vilniuje |
| Sutuoktinis (-ė) | Viktorija |
|  |
| Veikla | Lietuvos filosofas, politinis veikėjas. |
| Partija | 2008–2018 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Išsilavinimas | Vilniaus universitetas, Kembridžo universitetas |

**Mantas Adomėnas** (g. 1972 m. spalio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos filosofas, politinis veikėjas.

Biografija
----------

1979–1990 m. mokėsi Vilniaus 41-ojoje vidurinėje mokykloje, 1990–1996 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete studijavo klasikinę filologiją, 1996–2000 m. – Kembridžo universitete (Jungtinė Karalystė) filosofijos doktorantas, apsigynė daktaro disertaciją „Nature in Flux: Plato’s Reception of Presocratic Cosmological Theories".

1999–2002 m. Demokratinės politikos instituto tarybos narys, 2000–2006 m. „Gonville & Caius College" (Kembridžo universitetas) tikrasis narys ir dėstytojas. 2000–2004 m. Kembridžo universiteto Klasikinių mokslų fakulteto dėstytojas. 2002 m. Demokratinės politikos instituto Steigėjų tarybos narys. 2004–2006 m. Pilietinės visuomenės instituto tarptautinių programų direktorius. 2004–2008 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakulteto docentas. 2006–2009 m. Demokratinės politikos instituto prezidentas.

2006–2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo pirmininko pavaduotojo Andriaus Kubiliaus patarėjas. 2006–2007 m. Lietuvos Respublikos Ministro Pirmininko sudarytos darbo grupės aukštojo mokslo reformos principams rengti narys. 1999–2003 m. Kembridžo universiteto Katalikų alumnų ir dėstytojų draugijos prezidentas, 2002–2004 m. Kembridžo universiteto Katalikų asociacijos tarybos narys, 2003–2004 m. Kembridžo universiteto Priežiūros tarybos narys. „European Ideas Network" narys.

2008–2018 m. Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų narys. 2008–2020 m. Seimo narys. 2020–2023 m. Lietuvos Respublikos užsienio reikalų viceministras (iš pareigų pasitraukė po to, kai buvo sulaikytas neblaivus prie vairo).

Žmona Viktorija – antikvarė, interjero dizainerė.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2021-01-14 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Prie vairo neblaiviam įkliuvusiam M.Adomėnui bus skirta 800–1100 eurų bauda, *respublika.lt*
3. ↑  Vyriausioji rinkimų komisija Archyvuota kopija 2008-10-16 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Esteli*Villa de San Antonio de Pavia de Estelí* |
| --- |
| *Miesto katedra* |
|  |
| 

EsteliEsteli

13°05′0″ š. pl. 86°21′0″ v. ilg.﻿ / ﻿13.08333°š. pl. 86.35000°r. ilg.﻿ / 13.08333; 86.35000﻿ (Esteli)Koordinatės: 13°05′0″ š. pl. 86°21′0″ v. ilg.﻿ / ﻿13.08333°š. pl. 86.35000°r. ilg.﻿ / 13.08333; 86.35000﻿ (Esteli) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Nikaragvos vėliava Nikaragva |
| **Departamentas** | Esteli departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1685 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 90 294  |
| **Altitudė** | 843 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Esteli |

**Esteli** (isp. *Estelí*), pilnas pavadinimas ***Vilja de San Antonijo de Pavija de Esteli*** (*Villa de San Antonio de Pavia de Estelí*) – miestas šiaurės vakarų Nikaragvoje, kalnuotoje vietovėje, 150 km į šiaurę nuo Managvos. Departamento centras. Pro miestą eina Panamerikos plentas, atsišakoja kelias link Leono. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (tabakas, galvijai, kava, kukurūzai ir kt.). Svarbus šalyje tabako pramonės centras (cigarų gamyba). Yra neoklasikinė katedra. Apylinkės pasižymi vaizdingais kraštovaizdžiais.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta 1685 m. *Villa de San Antonio de los Esterillos* pavadinimu. Vėliau perkelta į dabartinę vietą, prie Esteli upės. 1891 m. gavo miesto statusą ir tapo departamento centru. Po Kubos revoliucijos tapo svarbiu tabako pramonės centru. 1978–1979 m. Esteli vyko nuožmūs Nikaragvos pilietinio karo mūšiai.
Būstinės griuvėsiai
**Vilkolakis** vok. *Werwolf* buvo nacių Vokietijos vado A. Hitlerio būstinė Antrojo pasaulinio karo metu, įrengta pušyne 8 km į šiaurę nuo Vinicos (Ukraina) miesto, netoli Strižavkos kaimo.

Tarp daugelio Hitlerio buvimo vietų ši buvo labiausiai nutolusi į rytus. Būstinė veikė nuo 1942 m. pavasario iki 1944 m. pavasario, kol įėjimai į bunkerį buvo susprogdinti besitraukiančių vokiečių karių. Buvo naudojami tokie galingi užtaisai, jog kai kurie 20 tonų betono luitai nukrito už 60 metrų.

Sovietų kariuomenė objektą apžiūrėjo, tačiau jame nerado jokių dokumentų ir buvo priimtas sprendimas visam laikui uždaryti įėjimus į požeminę komplekso dalį. Šiuo metu būstinės vietoje matomas tik baseinas, kuriuo A. Hitleris niekada nesinaudojo ir keli betono fragmentai.

Būstinė
-------

Būstinė buvo kelių aukštų, iš kurių vienas – žemės paviršiuje. Vandenį tiekė du arteziniai šuliniai, buvo vandens bokštas, veikė rezervinė 60 kilovatų galios elektrinė. Elektra taip pat buvo tiekiama ir iš miesto. Iki būstinės buvo nutiesta geležinkelio atšaka nuo Berlin-Charlottenburg, oro susisiekimui naudojama už 20 km Kalinovkoje esanti lėktuvų bazė. Remiantis kitais duomenimis, ryšio lėktuvams buvo įrengtas šalia būstinės veikęs kilimo ir tūpimo takas. Iš viso kompleksą sudarė daugiau kaip 80 antžeminių objektų, įskaitant pastatus generolams ir karininkams bei keli giluminiai betono bunkeriai. Iki pat Berlyno buvo nutiesti du šarvuoti 20 gyslų ryšio kabeliai, užkasti maždaug metro gylyje. 

Būstinė pradėta statyti 1941 m. rudenį. Ji pastatyta naudojant koncentracijos stovyklų kalinių darbą. Būstinės statybose dirbo apie 4086 kalinių kurie, baigus statyti šį slaptą objektą, buvo sušaudyti. Vietiniai gyventojai objekto statyboje nedirbo.

Šioje būstinėje 1943 m. kovo mėnesį bandyta A. Hitlerį nužudyti, jam esant bunkeryje susprogdinti bombą. Sąmokslas buvo nesėkmingas.

Nuorodos
--------

1. ↑  Detalus rusų atliktas objekto apžiūros raportas, rusų k.
Europinėje magistralėje esančios ir šešis kelius jungiančios Jakų žiedinės sankryžos rekonstrukcija
**Žiedinė sankryža** arba **žiedas** – sankryža, pažymėta kelio ženklu – „eismas ratu". Šalyse, kuriose automobiliai važiuoja dešine kelio puse, tokiose sankryžose judama prieš laikrodžio rodyklę.

Praeityje tokiose sankryžose pirmenybė dažnai būdavo suteikiama į žiedą įvažiuojantiems automobiliams, palengvinant įvažiavimą dideliu greičiu. Apie 1950 m. Amerikoje buvo įrengta daug tokių sankryžų, bet dėl dažnų kamščių ir avarijų jos buvo nepopuliarios. Dabartinis sprendimas (apie 1966 m. pasiūlytas Anglijoje) suteikia pirmenybę važiojantiems žiedu. Tuomet į žiedą įmanoma įvažiuoti tik tada, jei jame tarp automobilių yra pakankamo dydžio tarpai. Tokia tvarka pasiteisino daug geriau, Anglijoje ji dabar yra privaloma.

Galimos automobilių susidūrimo vietos žiedinėje ir paprastoje sankryžose
Tokios sankryžos yra laikomos vienomis saugiausių, jos padeda išvengti spūsčių ir padidina transporto
pralaidumą. Neretai gyvenvietėse tokios sankryžos įrengiamos kaip greičio mažinimo priemonės. Lietuvoje didžiausia yra Jakų žiedinė sankryža. Jos pralaidumas per parą yra apie 25 tūkstančiai automobilių.

Šaltiniai
---------

1. 1 2   U.S. Department of Transportation (2013). „Roundabouts: an Informational Guide" (PDF).
2. ↑
| **Morkus Antanas Butleris** |
| --- |
| Butleriai |
| Butleris (herbas) |
| Butleris (herbas) |
|  |
| Tėvas | Aleksandras Butleris |
| Motina | Konstancija Krasovska |
| Sutuoktinis (-ė) | Pranciška Ščiukaitė |
| Vaikai | Juozapas ButlerisLukas Aleksandras ButlerisMykolas Butleris |
|  |
| Veikla | Prienų seniūnas |

**Morkus Antanas Butleris** (lenk. *Marek Antoni Butler*) (? – 1744 m.) – Prienų seniūnas. 1717 m. įkūrė Kvietiškio dvarą. Tai buvo novatoriškas šeimininkas, modernizavęs žemės ūkio ir iškirsto miško gabenimo verslą – turėjo devynias *būdas*, t. y. medžių kirtimo ir apdirbimo dirbtuves.

Šeima
-----

Tėvas: Aleksandras Butleris, motina Konstancija Krasovska. Žmona: Pranciška Ščiukaitė (1690–1767) Stanislavo Antano Ščiukos vaikaitė. Vaikai: Juozapas Butleris (1710–1749), Mykolas Butleris ir Lukas Aleksandras Butleris (1711–1783).

Nuorodos
--------

* Butlerių šeimos genealogija Archyvuota kopija 2012-12-04 iš Archive.is projekto

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kvietkiškio dvaras[neveikianti nuoroda]
**Jordan Clarkson**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Jordan Taylor Clarkson |
| Gimimo data | 1992 m. birželio 7 d. (31 metai) |
| Gimimo vieta | Tampa, Florida, JAV |
| Ūgis | 1,96 m |
| Svoris | 88 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Jutos „Jazz" |
| **Numeris** | 00 |
| **Pozicija** | Atakuojantis gynėjas |
| NBA naujokų birža |
| 2014 m. | 46 šaukimu,Vašingtono „Wizards" |
| Profesionalūs klubai |
| 2014-20182018-20192019- | Los Andželo „Lakers"Klivlando „Cavaliers"Jutos „Jazz" |  |
| Šalies rinktinė |
| 2018- | Filipinai Filipinai |  |
|  |

**Džordanas Teiloras Klarksonas** (angl. *Jordan Taylor Clarkson*, g. 1992 m. birželio 7 d.) – Filipinų krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Jutos „Jazz" komandoje.

Karjera
-------

2014 m. NBA naujokų biržoje Vašingtono „Wizards" pasirinko jį 46-uoju šaukimu, tačiau tą pačią naktį išmainė į Los Andželo „Lakers".

2018 m. vasarį žaidėjas išmainytas į Klivlando „Cavaliers", o 2019 m. gruodį – į Jutos „Jazz". 

2020 m. lapkritį D. Klarksonas pasirašė ketverių metų kontrakto pratęsimą, kurio vertė siekia 52 mln. JAV dolerių.

Šalies rinktinė
---------------

D. Klarksonas 2021 m.
D. Klarksonas atstovavo Filipinų vyrų krepšinio rinktinei 2018 m. Azijos žaidynėse, kuriose rinktinė iškovojo penktą vietą.

Pasiekimai
----------

* 2021 m. NBA šeštas žaidėjas.
* 2015 m. Visų NBA naujokų pirmoji komanda.

Asmeninis gyvenimas
-------------------

D. Klarksonas turi JAV ir Filipinų pilietybes.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
| Fort Portalas*Fort Portal* |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

Fort PortalasFort Portalas

0°39′00″ š. pl. 30°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿0.65000°š. pl. 30.26667°r. ilg.﻿ / 0.65000; 30.26667﻿ (Fort Portalas)Koordinatės: 0°39′00″ š. pl. 30°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿0.65000°š. pl. 30.26667°r. ilg.﻿ / 0.65000; 30.26667﻿ (Fort Portalas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ugandos vėliava Uganda |
| **Rajonas** | Kabarolės rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 40 605  |
| **Altitudė** | 1 480 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Fort Portalas |

**Fort Portalas** (angl. *Fort Portal*) – miestas vakarų Ugandoje, 320 km į vakarus nuo Kampalos, netoli Ruvenzorio kalnų. Rajono centras. Praeina Kampalos–Kasesės plentas. Svarbus regiono prekybinis centras. Yra ligoninė, kelių universitetų filialai, Toro karaliaus rūmai.

Fort Portale dominuoja batorų tauta, čia yra tradicinės Toro karalystės sostinė. Apylinkėse yra kraterinių ežerų, Kibalės nacionalinis parkas.

Istorija
--------

Miestas pavadintas britų diplomato Gerald Portal garbei.

* PanoramaPanorama
* Gyvenamieji namaiGyvenamieji namai
* TurgusTurgus

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vieno iš pirmųjų Vilniaus burmistrų Afanasijaus Bragos XVI a. epitafija Švč. Trejybės Graikų apeigų katalikų bažnyčioje.
**Burmistras** (lenk. *burmistrz* < vok. *Bürgermeister*) – kai kurių valstybių miesto ar kitos bendruomenės savivaldos ar valdymo organo vadovas, dažniausiai renkamas bendruomenės tarybos, arba gyventojų, miesto deputatų susirinkimo, arba skiriamas vyriausybės.

Burmistro pareigybė atsirado Vokietijoje (Šventojoje Romos imperijoje) XIII a. vėliau paplito ir kitose šalyse. Burmistrus turėjo miestai, gavę savivaldybės teisę – Magdeburgo teisę.

Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje nuo XV a. miestų, gavusių savivaldos teisę, gyventojai taip pat rinko burmistrus iš miesto tarybos narių. Tarpukario metais Lietuvoje burmistru buvo vadinamas miesto valdybos pirmininkas. Pagal 1931 m. įstatymą jį rinkdavo miesto taryba 7 metų laikotarpiui ir tvirtindavo apskrities viršininkas arba vidaus reikalų ministras (didžiuosiuose miestuose).

Burmistras sprendė visus miesto reikalus ir tik kai kuriems klausimams spręsti savo nuožiūra šaukė miesto tarybos posėdžius.
Alegorinis 1884 m. Hanso Makarto nutapytas paveikslas „Penki pojūčiai".
**Sensorinė** arba **jutiminė sistema** – nervų sistemos dalis, atsakinga už jutiminės informacijos apdorojimą. Sensorinė sistema susideda iš sensorinių neuronų (įskaitant jutiminių receptorių ląsteles), neuronų takų ir jutimų suvokime bei interocepcijoje dalyvaujančių smegenų dalių. Paprastai pripažintos yra regos, klausos, lytėjimo, skonio, uoslės, pusiausvyros ir visceralinė sensorinės sistemos. Jutimo organai veikia kaip keitikliai, konvertuojantys duomenis iš išorinio fizinio pasaulio į proto sritį, kur smegenys apdoroja informaciją, sukurdamos suvokimą apie jas supantį pasaulį.

Receptoriniu lauku vadinama kūno arba aplinkos sritis, į kurią reaguoja receptorinis organas ir receptorinės ląstelės. Pavyzdžiui, pasaulio dalis, kurią mato akis, yra jos receptorinis laukas; šviesa, kurią gali matyti kiekvienas stiebelis arba kūgelis, yra jo receptorinis laukas. Nustatyti regėjimo, klausos ir somatosensorinės sistemos receptoriniai laukai.

Organizmams reikia informacijos, kad susitvarkytų bent su trijų rūšių užduotimis: palaikyti tinkamą aplinką (homeostazę), keisti elgesį taikantis prie aplinkos (pvz. keičiantis metų laikams) ir surasti išteklius mitybai arba grėsmes ir į šiuos stimulus reaguoti. Organizmai taip pat turi perduoti informaciją, kad paveiktų kito individo elgesį: identifikuoti save pačius, įspėti giminingus organizmus apie pavojų, koordinuoti veiklą ar apgauti.

Pojūčiai ir receptoriai
-----------------------

Nors tarp neurologų tebevyksta diskusijos dėl konkretaus pojūčių skaičiaus dėl skirtingų pojūčių apibrėžimų, dar Gautama Buda ir Aristotelis išskyrė penkis „tradicinius" žmogaus pojūčius, kurie tapo visuotinai pripažinti: lytėjimą, skonį, uoslę, regėjimą ir klausą. Kiti pojūčiai, kurie laikomi būdingais daugumai žinduolių, įskaitant žmones, yra nocicepcija, pusiausvyros suvokimas, kinestezija ir termorecepcija. Be to, buvo įrodyta, kad kai kurie gyvūnai turi papildomų pojūčių, tarp jų magnetorecepciją ir elektrorecepciją.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Krantz, John. „Experiencing Sensation and Perception - Chapter 1: What is Sensation and Perception?" (PDF). p. 1.6. Nuoroda tikrinta 2013-05-16.
2. ↑  Kolb, Bryan (2003). Winshaw, Ian Q. ed. *Fundamentals of human neuropsychology* (5th ed.). Niujorkas, JAV: Worth Publishers. ISBN 0-7167-5300-6. OCLC 55617319.
3. ↑  Bowdan, E.; Wyse, G. A. (1996). „Sensory Ecology: Introduction". *The Biological Bulletin* **191** (1): 122–123. JSTOR 1543072. PMID 29220219. doi:10.2307/1543072.
4. ↑  Hofle, M.; Hauck, M.; Engel, A. K.; Senkowski, D. (2010). „Pain processing in multisensory environments". *Neuroforum* **16** (2): 172. doi:10.1007/s13295-010-0004-z.  Nežinomas parametras `|s2cid=` ignored (pagalba); Nežinomas parametras `|doi-access=` ignored (pagalba)

Taip pat skaitykite
-------------------

* Jutimo organai
Koordinatės: 55°24′51″š. pl. 21°28′25″r. ilg.﻿ / ﻿55.4142°š. pl. 21.4737°r. ilg.﻿ / 55.4142; 21.4737

|  |
| --- |
|    **Žemaitkiemio geležinkelio stotis** |
|  |
| *Stoties pastatai 2023 m.[paaiškinti]* |
| **Adresas** | Žemaitkiemis |
| **Atidaryta** | 1875 m. |
| **Aptarnaujanti įmonė** | AB „Lietuvos geležinkeliai" |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ KLAIPĖDA ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Kukorai |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 3,5 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Medaliai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 2,2 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | **Žemaitkiemis** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 5,1 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Traksėdžiai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 2,6 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Šilutė |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ PAGĖGIAI ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Žemaitkiemio geležinkelio stotis** – buvusi geležinkelio stotis vakarų Lietuvoje, Žemaitkiemio kaimo pietryčiuose, prie Klaipėdos–Tilžės geležinkelio. Prie stoties yra geležinkelio pervaža.

Istorija
--------

Geležinkelio pervaža prie stoties
1875 m. nutiesus Tilžės–Klaipėdos geležinkelį, Žemaitkiemyje įrengta traukinių sustojimo vieta. 1892 m. čia pradėta priiminėti smulkias siuntas, 1911 m. – ir vagonines siuntas. Žemaitkiemis tapo geležinkelio pusstote. Prasidėjus I pasauliniam karui, 1914 m. rugpjūčio 2 d. sekmadienį, rusų rinktinė (apie 300 vyrų) peržengė sieną, jos patruliai užėmė Žemaitkiemio ir Kukorų geležinkelio stotį. Jie Žemaitkiemyje sunaikino telegrafą ir signalizacijos įrenginius, susprogdino bėgius. Geležinkelietis peršovė rusų kareivį. Tada rusai, suėmę du brolius Deckius, paskubomis atsitraukė.

Tarpukariu stodavo keleiviniai traukiniai Klaipėda–Pagėgiai, stotelė vadinta taip pat *Žemaitkiemių* vardu. Po II pasaulinio karo geležinkelio pusstotė panaikinta.

2013 m. liepą–rugsėjį palei geležinkelį ties Žemaitkiemiu aptikta nemažai II pasaulinio karo sprogmenų.

Saugų seniūnas bandė atnaujinti Žemaitkiemio geležinkelio stotelės prieškarinį vokiškąjį pavadinimą, bet iniciatyva nepavyko.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos Gelžkeliai. – „Klaipėdos žinios", 1924-05-23.
2. ↑
3. ↑  Žemaitkiemyje prie geležinkelio vėl rasti sprogmenys. 2013-08-12, Siluteszinios.lt (tikrinta 2023-09-04).
4. ↑  Žemaitkiemyje prie geležinkelio rasti dar du sprogmenys. 2013-09-06, Siluteszinios.lt (tikrinta 2023-09-04).
5. ↑  Dėl Šilutės rajone rastų karo laikų sprogmenų net 4 valandoms buvo sustabdytas eismas geležinkeliu. 2013-09-21, 15min.lt (tikrinta 2023-09-04).
6. ↑  Žemaitkiemyje – sprogmenų derlius, savivaldybėje – išminuotojų atsikalbinėjimai. 2013-09-24, Siluteszinios.lt (tikrinta 2023-09-04).
7. ↑  Vytautas Toleikis. Klaipėdos krašto vokiškieji ženklai: kokią žinią jie mums šiandien siunčia? 2018-10-29, Bernardinai.lt (tikrinta 2023-09-04).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| La Seibaisp. *La Ceiba* |
| --- |
|        |
| *La Seibos gatvė* |
|  |
| 

La SeibaLa Seiba

15°46′0″ š. pl. 86°50′0″ v. ilg.﻿ / ﻿15.76667°š. pl. 86.83333°r. ilg.﻿ / 15.76667; 86.83333﻿ (La Seiba)Koordinatės: 15°46′0″ š. pl. 86°50′0″ v. ilg.﻿ / ﻿15.76667°š. pl. 86.83333°r. ilg.﻿ / 15.76667; 86.83333﻿ (La Seiba) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Hondūro vėliava Hondūras |
| **Departamentas** | Atlantidos departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1877 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 174 006  |

**La Seiba** (isp. *La Ceiba*) – miestas šiaurės Hondūre, uostas Karibų jūros Hondūro įlankos pakrantėje. Atlantidos departamento administracinis centras. Mieste gyvena virš 170 tūkst. gyventojų, tai trečias pagal dydį šalies miestas. Verčiamasi žemės ūkiu (auginami bananai, ananasai), prekyba, vaisių eksportu, turizmu. Ypač daug turistų susirenka į gegužės mėnesį vykstantį San Isidro karnavalą. Veikia Manuel Bonilla institutas, Centro Universitario Regional del Litoral Atlantico universitetas ir kt. Miestą aptarnauja Golsono tarptautinis oro uostas.

Istorija
--------

1872 m. jūros pakrantėje, greta didelių kapokmedžių (seibų), pastatytas dokas. Pradėtas bananų auginimas, kūrėsi vis daugiau žmonių. 

Miestas oficialiai įkurtas 1877 m.

* CD Victoria – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
**Lietuvos Respublikos nepilnamečių apsaugos nuo neigiamo viešosios informacijos poveikio įstatymas** – 2009 m. birželio 16 d. priimtas LR įstatymas, nustatantis viešosios informacijos, kuri daro neigiamą poveikį nepilnamečių psichikos sveikatai, fiziniam, protiniam ar doroviniam vystymuisi, kriterijus, jos skleidimo tvarką, taip pat šios informacijos rengėjų, skleidėjų ir jų dalyvių, žurnalistų bei jų veiklos priežiūrą atliekančių institucijų teises, pareigas ir atsakomybę.

Priėmė Lietuvos Respublikos Seimas, bet LR Prezidentas Valdas Adamkus vetavo, nepasirašė priimto įstatymo. Švedijoje vykusioje prezidentės spaudos konferencijoje didelio dėmesio sulaukė Seimo patvirtintas įstatymas dėl nepilnamečių apsaugos nuo neigiamo viešosios informacijos poveikio.. Dėl jo nuostatų naujoji Prezidentė Dalia Grybauskaitė sulaukė priekaištų, pirmosios viešnagės užsienyje (Švedija) metu. Švedijos diplomatai išsakė savo susirūpinimą dėl priimto įstatymo ir to, kaip jis paveiks Lietuvą. Jie buvo labai nustebę ir nenori, kad Lietuva pasaulyje ir Europoje skambėtų tik taip blogąja prasme. Prašė kiek įmanoma greičiau pataisyti įstatymą.

Išnašos
-------

1. ↑  „Švedijos žiniasklaidą neramina Lietuvoje varžomos žmogaus teisės" Asta Šerėnaitė, verslozinios.lt 2009.07.16 16:04
2. ↑  „Dėl nepilnamečių apsaugos įstatymo D. Grybauskaitė turėjo teisintis Švedijoje" Archyvuota kopija 2009-07-18 iš Wayback Machine projekto. 2009-07-16
3. ↑  „Švedijos ambasadorė: Lietuvai kenkia priimtas nepilnamečių apsaugos įstatymas" 2009-07-20 17:18 BNS

Nuorodos
--------

* Tekstas
Kijosu pilis
**Kijosu pilis** (jap. 清洲城 = *Kiyosu-jō*) – pilis, kuri Sengoku laikotarpio antroje pusėje buvo Odos Nobunagos būstinė. Ji stovi Kijosu mieste, Aičio prefektūroje, Japonijoje. 1989 m. ji iš dalies buvo restauruota švenčiant modernaus Kijosu miesto šimtmetį.

Istorija
--------

Kijosu pilis pastatyta tarp 1394 ir 1427 m. bei priklausė Šibai Jošišigei iš Šibos klano, Ovario žemės šugo (valdytojui). Baigus statyti pilį Oda Tošisada buvo paskirtas šugodai (Ovario vicevaldytoju). Iš pradžių jos paskirtis buvo ginti Orizu pilį, Ovario valdytojo būstinę, kol 1476 m. per mūšį ši buvo sugriauta. Po to valdytojas persikėlė į Kijosu ir miestas suklestėjo.

Veikdamas iš Nagojos pilies, 1555 m. Nobunaga užėmė Kijosu. Po jo mirties jo antrasis sūnus Oda Nobukacu, tapo pilies šeimininku ir 1586 m. ją perstatė.

Kijosu pilies *tenšu*
1610 m. Ovario sostinę Tokugava Iejasu perkėlė į Nagoją. 60 tūkst. gyventojų pilies miestas praktiškai išnyko per vadinamąjį „Kijosu persikėlimą". Kai kurios Nagojos pilies dalys pastatytos naudojant medžiagas iš Kijosu pilies. Todėl Nagojos pilies Ofukemaru tvirtovės vienas šiaurės vakarų bokštelis vadinamas „Kijosu bokšteliu".

Kijosu pilis buvo naudojama iki Edo laikotarpio XVIII a. Tokugava Jošinobu, Iejasu palikuonis, buvo paskutinis pilies šeimininkas.

Originalus *kinšači* (金鯱) dabar yra Sofuku-dži šventykloje Gifu mieste Gifu prefektūroje.

Išnašos
-------

1. ↑  Kiyosu Castle: Chubu Wide-area Tourism Portal Site Archyvuota kopija 2008-09-17 iš Wayback Machine projekto. Chubu Wide-Area Tourism Promotion Council 2008-05-15
2. 1 2 3  Kiyosu Castle Archyvuota kopija 2008-02-09 iš Wayback Machine projekto. 2008-02-26
3. ↑  Kiyosu Castle, ThinkQuest Archyvuota kopija 2008-01-10 iš Wayback Machine projekto. 2007-12-24

Koordinatės: 35°13′01″š. pl. 136°50′38″r. ilg.﻿ / ﻿35.217°š. pl. 136.844°r. ilg.﻿ / 35.217; 136.844
Koordinatės: 55°43′07″š. pl. 21°28′23″r. ilg.﻿ / ﻿55.718571°š. pl. 21.472994°r. ilg.﻿ / 55.718571; 21.472994

|  |
| --- |
| **Vėžaičių pagrindinė mokykla** |
| Vėžaičių pagrindinė mokykla herbasVėžaičių pagrindinė mokykla herbas |
| Vėžaičių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Gargždų g. 28, Vėžaičiai |
| **Direktorius(-ė)** | Dalia Baliutavičienė |
| **Mokinių skaičius** | 302 |
| **Įkūrimo data** | 1919 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 27 |

**Klaipėdos rajono Vėžaičių pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdos raj. Vėžaičiuose, Gargždų g. 28, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191793430. Steigėjas Klaipėdos rajono savivaldybės taryba. Filialas: Vėžaičių pagrindinės mokyklos Girininkų skyrius.

Istorija
--------

Artimiausia parapijinė mokykla 1804 m. įsteigta Gargžduose, už 5 km. nuo Vėžaičių. 1919 m. Vėžaičiuose, grafo V. Volmerio kumetyne pradėjo veikti pradinė mokykla (Vėžaičių pradedamoji mokykla). Veikė 3 skyriai, mokėsi 70 mokinių, dirbo trys mokytojai. 1935 m. Vėžaičiuose pastatytas 2 aukštų medinis pradinės mokyklos pastatas. Jame veikė 4 skyriai, čia gyveno ir dirbo du mokytojai.

Tarybiniais metais pradinės mokyklos bazėje išaugo septynmetė, o nuo 1959 m.- aštuonmetė mokykla. 1964 m. pastatytas mūrinis 11 klasių priestatas. Dirbo 17 mokytojų. 1979 m. pastatytas naujas mūrinis priestatas, veikė 15 klasių, dirbo 26 mokytojai. 1984 m. liepos 31 d. Lietuvos TSR Švietimo ministerijos įsakymu Nr.1289 Vėžaičių aštuonmetė mokykla pertvarkyta į vidurinę mokyklą. Mokykloje dirbo 27 pedagogai, iš jų 22 - dalykinėje sistemoje. 1984 m. rugsėjo 1 d. į mokyklą susirinko 363 mokiniai. 2003 m. mokykla reorganizuota į pagrindinę mokyklą, atlikta mokyklos renovacija.

Direktoriai
-----------

* Dalia Baliutavičienė

Žymūs mokytojai
---------------

* Diana Pakamorienė - direktorės pavaduotoja, anglų kalbos mokytoja;
* Kęstutis Syminas - direktorės pavaduotojas, geografijos, ekonomikos, kūno kultūros mokytojas;
* Ramutė Pozingienė - pradinių klasių mokytoja;
* Vytautas Rubavičius - lietuvių kalbos mokytojas;
* Lidija Meižienė - lietuvių kalbos mokytoja – metodininkė;
* Virginijus Jonauskas - informatikos, technologijų mokytojas.
* Ignas Kasparas - istorijos ir pilietiškumo mokytojas. Lietuvos švietimo ir mokslo profesinės sąjungos pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Klaipėdos r. Vėžaičių pagrindinė mokykla *aikos.smm.lt*
2. ↑  Vėžaičių mokyklos dešimties dešimtmečių misija Archyvuota kopija 2021-11-29 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2021-04-15 iš Wayback Machine projekto..