recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Itatiajos nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Parko kraštovaizdis Parko kraštovaizdis |
| **Vieta:** | Brazilija |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Itatiaja |
| 

Žemėlapis rodantis Itatiajos nacionalinis parkas vietą.Itatiajos nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 22°20′0″ p. pl. 44°35′0″ v. ilg.﻿ / ﻿22.33333°š. pl. 44.58333°r. ilg.﻿ / 22.33333; 44.58333Koordinatės: 22°20′0″ p. pl. 44°35′0″ v. ilg.﻿ / ﻿22.33333°š. pl. 44.58333°r. ilg.﻿ / 22.33333; 44.58333 |
| **Plotas:** | 300 km² |
| **Įkurtas:** | 1937 m. |
| **Valdymas:** | ICMBio |
|  **Vikiteka:** | Itatiajos nacionalinis parkas |

**Itatiajos nacionalinis parkas** (port. *Parque Nacional do Itatiaia*) – nacionalinis parkas pietryčių Brazilijoje, seniausias šalyje (įkurtas 1937 m.). Apima Mantikeiros kalnagūbrio aukščiausią dalį su Aguljas Negraso kalnu (2791 m). Driekiasi per Minas Žeraiso ir Rio de Žaneiro valstijas.

Parkui būdingi vulkaninės kilmės eroziniai dariniai su giliais kanjonais ir upių slėniais, ežerais. Būdinga savana (*campos*), kalnuose – drėgnieji tropiniai miškai su lianų sąžalynais, orchidėjomis, samanomis ir paparčiais, taip pat spygliuočių miškai. Kai kurie būdingi gyvūnai: vilnotosios koatos, karčiuotasis vilkas, ilgauodegė ūdra, didžioji skruzdėda, tinamai, harpija, jakutinga, juodagalvė papūga ir kt. Veikia Rio de Žaneiro botanikos sodo biologinė stotis. Parke yra vaizdingų krioklių.

Galerija
--------

* Aguljas NegrasasAguljas Negrasas
* Veu da Noivos krioklysVeu da Noivos krioklys
* DžiunglėsDžiunglės
* Trogonas (Trogon surrucura)Trogonas (*Trogon surrucura*)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 178
| **Vytautas Kairiūkštis** |
| --- |
| Gimė | 1930 m. birželio 17 d.Rinkūnai, Garliavos valsčius |
| Mirė | 2020 m. spalio 31 d. (90 metų)Vilnius |
|  |
| Veikla | kompozitorius, dainininkas (tenoras), pedagogas |
| Organizacijos | Lietuvos muzikos akademija |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | kompozitorius |
| Alma mater | 1959 m. Lietuvos konservatorija |

**Vytautas Kairiūkštis** (1930 m. birželio 17 d. Rinkūnuose, Garliavos valsčiuje – 2020 m. spalio 31 d. Vilniuje) – Lietuvos kompozitorius, dainininkas (tenoras), pedagogas.

Biografija
----------

1949–1950 m. mokėsi dainuoti Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje. Lietuvos konservatorijoje 1955 m. baigė K. Petrausko dainavimo, 1959 m. J. Juzeliūno kompozicijos klasę.

1951–1959 m. dainavo Lietuvos radijo vokaliniame ansamblyje. 1960–1999 m. Lietuvos konservatorijos, nuo 1992 m. Lietuvos muzikos akademijos dėstytojas, nuo 1964 m. vyr. dėstytojas, nuo 1977 m. docentas, nuo 1993 m. profesorius.

Parašė mokslo metodinių darbų: „Ritmo pratimai" (I – 1970 m. II – 1973 m.), „Vienvardžių ir paralelių tonacijų sugretinimo panaudojimas solfedžio pamokose" (1976 m.), „Šiuolaikinių lietuviškų melodijų rinktinė solfedžio pratyboms" (1988 m.) ir kt. 1980 m. suteiktas nusipelniusio dėstytojo garbės vardas. Nuo 1960 m. Lietuvos kompozitorių sąjungos narys.

Kūryboje dominuoja vokalinė muzika – kantatos, oratorijos, kūriniai chorams ir vokaliniams ansambliams, vokaliniai ciklai, solo dainos bei romansai. Daug kūrinių įrašyta į plokšteles, publikuota įvairiuose rinkiniuose ir atskiruose leidiniuose. Trys dainos apdovanotos Stasio Šimkaus premijomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „In memoriam Vytautui Kairiūkščiui". 7 meno dienos. Nuoroda tikrinta 2022-06-01.
2. ↑  *Vytautas Kairiūkštis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
3. ↑  Lietuvos kompozitorių sąjunga
| ***Italų nuotykiai Amerikoje*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Carlo Vanzina |
| Metai | 2013 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Italų nuotykiai Amerikoje** (it. *Mai stati uniti*) – 2013 m. Italijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Vincenzo Salemme – Dario
* Ambra Angiolini – Anžela
* Ricky Memphis – Nino
* Anna Foglietta – Karmen
* Giovanni Vernia – Mikelė
* Maurizio Mattioli – Oreste
* Andrea Pittorino – Robis
* Daniela Piperino – psichoanalitikė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Anžela – psichologinių problemų turinti sekretorė, kuri įstringa lifte su pagyvenusiu vyriškiu ir, ištikta priepuolio, jį užsipuola. Išsilaisvinus paaiškėja, kad vyriškis – jos naujasis viršininkas, kuris Anželą tuoj pat atleidžia iš darbo. Nino – beviltiškai nejuokingas klounas, kuris nesugeba prajuokitni net vaikų. Antonio – oficiantas, manantis esąs kortų genijus, tačiau pralaimintis net nepilnamečiam užeigos šeimininko sūnui. Karmen – bedarbė „blondinė". Mikelė – kvaištelėjęs zoologijos sodo darbuotojas, besikalbantis su gyvūnais ir netekęs darbo dėl etatų mažinimo.

Visi jie susitinka su notaro kabinete, kuriame sužino esantys nesantuokiniai milionieriaus Džanio Galvanio vaikai. Pastarasis mirė ir paliko jiems daugiau kaip 9 milijonus eurų su sąlyga, kad vaikai nuveš jo pelenus į JAV ir išbarstys juos Didžiajame kanjone, o vaizdo įrašą parodys notarui. Naujieji giminaičiai kartu su Nino sūnumi Robiu skubiai išvyksta į JAV, tačiau dėl oro sąlygų lėktuvas priversta nusileisti Arizonoje. Nors iki kelionės tikslo lieka beveik 1700 kilometrų, Anžela kategoriškai atsisako vėl lipti į lėktuvą ir jie išsinuomoja automobilį, kad pasiektų kelionės tikslą. Pakeliui jie patiria daugybę nesusipratimų, ne kartą netenka urnos su pelenais, tačiau galiausiai pasiekia kelionės tikslą ir tuo pačiu atranda vienas kitą kaip brolį ir seserį. Išbėrę pelenus jie grįžta į Italiją, kur sužino, kad notaras paspruko su visu jų palikimu...
| **Vytautas Kanapeckas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1932 m. kovo 20 d.Antandraja, Daugailių valsčius |
| Mirė | 2006 m. birželio 6 d. (74 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Ona |
| Vaikai | Rimvydas, Almantas, Vytautas, Jonas, Vaidotas |
|  |
| Veikla | pedagogas, žurnalistas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1953 m. LKP, 1990 m. LDDP, 2001 m. LSDP |
|  |
| Alma mater | 1969 m. Vilniaus universitetas |

**Vytautas Kanapeckas** (1932 m. kovo 20 d. Antandrajoje, Daugailių valsčius, Utenos apskritis – 2006 m. birželio 6 d.) – pedagogas, žurnalistas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Daugailių pradžios mokykloje, baigė Utenos vidurinę mokyklą, 1949 m. įstojo į Vilniaus universiteto fizikos ir matematikos fakultetą, bet dėl lėšų stokos studijas nutraukė.

1950 m. Vilniaus medžio apdirbimo kombinato darbininkas, nuo 1951 m. Dusetų, Utenos rajoninių laikraščių korespondentas, 1962–1975 m. Pasvalio rajono laikraščio „Darbas" skyriaus vedėjas, redaktoriaus pavaduotojas, nuo 1968 m. dar ir Pasvalio vakarinės mokyklos mokytojas. 1969 m. neakivaizdiniu būdu baigė Vilniaus universiteto Mechanikos-matematikos fakultetą. 1975–1992 m. ir 1997–1999 m. Pasvalio Petro Vileišio vidurinės mokyklos direktorius. 1992–1996 m. LR Seimo narys, išrinktas Pasvalio-Panevėžio apygardoje.

1953–1989 m. Lietuvos komunistų partijos, 1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pasvalio rajono skyriaus narys.

Žmona Ona, vaikai Rimvydas, Almantas, Vytautas, Jonas, Vaidotas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  1992–1996 m. kadencijos Seimo narys
**Vytautas Jurėnas** (1921 m. vasario 2 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1951 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1972 m. technikos mokslų kandidatas.

1951–1993 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1972 m. docentas. 1963–1972 m. dar dirbo Fizikinių techninių energetikos problemų institute, jame įkūrė Karščiui atsparių medžiagų fizikos laboratoriją ir jai vadovavo.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrimų sritis – keraminių medžiagų fizinės ir mechaninės savybės, tų medžiagų irimo proceso ypatumai. Sukūrė originalių metodikų keraminių medžiagų terminiam ir mechaniniam patvarumui nustatyti. 6 išradimų autorius. Paskelbė 50 mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Metalininko žinynas, 1961 m.
* Ugniai atsparių medžiagų terminis patvarumas, 1972 m. su kitais
* Metalo pjovimo įrankių projektavimas, vadovėlis, su A. Bražėnu, 1986 m.
* Pjezomechanika: mokomoji knyga (Ramutis Petras Bansevičius, Algimantas Bubulis, Rymantas Tadas Toločka, Vytautas Jurėnas). Vilnius, Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla, 2008. ISBN 978-9955-20-296-7

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vytautas Jurėnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
**Paelmio akmuo** – pėduotas akmuo Paelmio kaime, Anykščių seniūnijoje, vienas iš kelių, žinomų Anykščių rajono savivaldybėje. Archeologijos paminklas Paelmio akmuo yra apie 1 km į šiaurės vakarus nuo krašto kelio  **120**  Radiškis–Anykščiai–Rokiškis , apie 30 m į rytus nuo Elmės upelio kairiojo kranto. Akmuo rausvo granito, perskilęs į dvi dalis, „velnio pėda" yra mažesniojoje akmens dalyje.

Kultūros vertybių apsaugos departamento vertinimu 2005 m. paminklinis akmuo su „Velnio pėda" (kodas AR 94) yra sunaikintas, todėl neįrašytas į Kultūros vertybių registrą. Riedulys neminimas Lietuvos geologijos tarnybos geotopų sąraše.

Istorija
--------

Anykščių rajono kraštotyrininkai 1972 m. užrašė Paelmio gyventojo Jurgio Juozaponio (66 m.) atsiminimus apie šį akmenį, kurį jis mena nuo vaikystės. Jis su draugais pastebėjo, kad akmenyje yra pėda, maždaug 5 metų vaiko. Girdėjo kalbas, kad tai yra velnio pėda, o kadangi pėda maža, tai ji jauno velniuko. Maždaug prieš trisdešimt metų akmuo perskilo per pusę. Pradžioje skilimo būta nežymaus, vėliau jis gerokai padidėjo, buvo gerai matomas. Kalbama, kad į akmenį trenkęs perkūnas, dėl ko jis ir suskilo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žymi kultūrininkė auklėjo anykštėnus *anyksta.lt*
2. ↑  Paelmis *anykstenai.lt*
3. ↑  Dėl objektų neįrašymo į Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą *e-seimas.lrs.lt* 2005-014-19 d. Nr. Į-163
4. ↑  Lietuvos geologijos tarnyba. Geotopai (išrašas)
5. 1 2  Tomas Baranauskas. Anykščių krašto padavimai. Paelmio akmuo *academia.edu*
| **Vytautas Juščius** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. liepos 20 d. (70 metų)Lauksargiai, Tauragės rajonas |
|  |
| Veikla | ekonomistas |
| Organizacijos | Klaipėdos universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | socialinių mokslų daktaras |
| Alma mater | Maskvos universitetas |

**Vytautas Juščius** (g. 1952 m. liepos 20 d. Lauksargiai, Tauragės rajonas) – Lietuvos ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1975 m. baigė Maskvos universiteto Ekonomikos fakultetą, 1980 m. – šio universiteto aspirantūrą. 1981 m. ekonomikos mokslų kandidatas.

1975–1977 m. ir 1980–1990 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas, 1985–1990 m. Visuomeninių disciplinų katedros vedėjas, nuo 1990 m. Klaipėdos universiteto dėstytojas, nuo 1990 m. Ekonomikos katedros vedėjas, nuo 2007 m. profesorius.

Mokslinių darbų pagrindinės kryptys: verslo socialinė atsakomybė, globalizacijos problemos, santykių rinkodara.

Bibliografija
-------------

* Reklamos efektyvumo vertinimo rodikliai. Mokomoji knyga aukštosioms mokykloms. Su I. Pikturniene, Klaipėda: Klaipėdos universiteto leidykla, 2009 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vytautas Juščius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 762 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Varna (reikšmės).*
Koordinatės: 43°11′25″ š. pl. 27°49′30″ r. ilg.﻿ / ﻿43.19028°š. pl. 27.82500°r. ilg.﻿ / 43.19028; 27.82500

| Varnos ežeras |
| --- |
| Vieta | Varnos sritis, Bulgarija |
| Plotas | 17 km² |
| Kilmė | limanas |
| Didžiausias gylis | 19 m |
| Įteka | Provadijska, Devnia |
| Išteka | jungiasi su Juodąja jūra |

**Varnos ežeras** (bulg. *Варненско езеро*) – didžiausio tūrio ir giliausias limanas Bulgarijos Juodosios jūros pakrantėje, nuo jūros atskirtas 2 km pločio smėlio juosta. Plotas 17 km², didžiausias gylis 19 m, tūris – 166 milijonai m³.

Limanas yra pailgas, jo pietiniai krantai statūs, aukšti ir apaugę medžiais, o šiaurinis krantas lėkštas. Varnos ežeras susidarė upės slėnyje pleistoceno pabaigoje kylant Juodosios jūros lygiui. Dugnas padengtas dumblu, giliausiose vietose dumblas turi sieros vandenilio. Į limaną įteka keletas upelių.
Beloslavo ežeras prakastu laivybiniu kanalu jungiasi su Varnos ežeru.

Iki XX a. gėlas ežero vanduo nutekėdavo į Juodąją jūrą Devnios upe. Statant dabartinį Rytinį Varnos uostą 1906–1909 m. per smėlio neriją buvo iškastas kanalas, dėl kurio ežero lygis krito 1,4 m, o jo vanduo tapo sūroku.

1976 m. imtas naudoti naujas 12 m gylio kanalas, ežeras išilgai buvo pagilintas. Kitas laivybinis kanalas jungia Varnos ežerą su Beloslavo ežeru, kur yra Vakarinis Varnos uostas ir geležinkelio kelto terminalas. Šiauriniame Varnos ežero krante yra keletas mažesnių specializuotų uostų. Industrializuojamas ežeras nustojo būti žuvingu ežeru, koks jis tūkstančius metų maitino pakrantėse gyvenusius žmones.

Varnos nekropolis, kuriame aptiktas seniausias pasaulyje aukso lobis, yra netoli šiaurinio ežero kranto, o Varnos miestas yra ties rytiniu ežero galu. Šiauriniame ežero krante yra Kazaško ir Ezerovo kaimai, o pietiniame – Zvezdicos ir Konstantinovo kaimai.

Varnos ežeras ir jo apylinkės
Galų genčių ir Galijos regionų žemėlapis (58 m. pr. m. e.)
Piktonų moneta. vaizduojanti karį (I a. pr. m. e.)
Piktonų monetos, V-I a. pr. m. e.
**Piktonai** (lot. *pictones, pictavi*) – keltų gentis, gyvenusi teritorijoje palei Biskajos įlanką (dabartinė vakarų Prancūzija), palei pietinį Luaros krantą.

Valdant Augustui (27 m. pr. m. e. – 14 m.) piktonai kartu su didele vakarų Galijos dalimi buvo įjungti į Romos Akvitanijos Galijos provinciją. Piktonų vardu buvo pavadinta to meto Puatjė - *Limonum Pictonum / Pictavi*, o taip pat ir visas šiuolaikinis Puatu regionas.

Laikai iki romėnų valdymo
-------------------------

Piktonai kaldino monetas nuo II a. pr. m. e. pabaigos. Gentis pirmą kartą paminėta rašytiniuose šaltiniuose po susidūrimo su Julijumi Cezariu. Cezariui prireikė laivyno Luaros upėje, tad jam reikėjo piktonų laivų statybos pajėgumų.

Pagrindinis piktonų miestas Lemonas (*Lemonum*) buvo pietiniame Ligero (*Liger*) krante. Dabar šis miestas vadinasi Puatjė (pranc. *Poitiers*) (Puatu regionas). Ptolemėjus minėjo ir antrą miestą *Ratiatum* (dabartinis Rezė).

Romėnų užkariavimo laikais piktonų karalius buvo *Duratios*, bet jo valdžia nyko dėl prastų jo karo vadų. Piktonai dažnai padėdavo Cezariui laivyno mūšiuose, pvz. kariaujant su keltais venetais Armorikos pusiasalyje.

Piktonai Romos valdžioje
------------------------

Piktonų moneta
Piktonai jautė helvetų migracijos į santonų žemes grėsmę, todėl 58 m. pr. m. e. palaikė Cezario įsiveržimą. Nors atkakliai siekę išlaikyti nepriklausomybę, piktonai bendradarbiavo su Cezariu, kuris minėjo piktonus kaip vieną labiausiai civilizuotų genčių. Tačiau apie 8000 piktonų buvo pasiųsti padėti Vercingetoriksui, keltų vadui, vadovavusiam 52 m. pr. m. e. galų sukilimui prieš romėnus. Tai suskaldė piktonus. Piktonų žemėse, tame tarpe apie Lemoną, kilo kitas sukilimas, kurį vėliau malšino legatas *Gaius Caninius Rebilus* ir galop pats Cezaris. 

Romėnų valdomi piktonai klestėjo, ką rodo daugelio akvedukų ir šventyklų statybos miestuose. II a. Lemoną apsupo stora gynybine siena, kuri žinoma kaip vienas galų senovės architektūros paminklų. Tačiau piktonai nebuvo giliai romanizuoti. Per pirmus du mūsų eros amžius Lemonas priėmė krikščionybę. 

Piktonų žemės garsėjo mediena, prekiaudavo su Transalpine Galija. Su Britų salomis piktonai prekiavo iš *Ratiatum* uosto, kuris buvo svarbus Galiją su Britų salomis rišęs uostas.

Nuorodos
--------

1. ↑  Ptolemy, *Geography* ii.6 (Lacus Curtius on-line translation); Strabo, Geography, Book IV, Chapter 2.
2. ↑  Limonum Pictonum / Pictavi = Civ. Pictavorum Archyvuota kopija 2012-01-26 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Caesar, *Commentarii de Bello Gallico* iii.11.
4. ↑  Raidė *c* žodžiuose *Poictou* ir *Poictevin* dažnai tebebuvo ankstyvaisiais naujaisiais laikais.
5. ↑  Ptolemy, *Geography* ii.6.
| Pikteikių senosios kapinės |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Pikteikių senosios kapinėsPikteikių senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°48′31″š. pl. 21°26′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.808671°š. pl. 21.437346°r. ilg.﻿ / 55.808671; 21.437346Koordinatės: 55°48′31″š. pl. 21°26′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.808671°š. pl. 21.437346°r. ilg.﻿ / 55.808671; 21.437346 |

 |
| Vieta | Klaipėdos rajonas |
| Seniūnija | Vėžaičių seniūnija |
| Aukštis | 0,8 m |
| Plotas | 0,1 ha |
| Naudotas | XVI–XIX a. |
| Žvalgytas | 1935, 1979 m. |
| Registro Nr. | 24432 /L764/ |

**Pikteikių senosios kapinės**, vadinamos *Kapais, Maro, Marų kapeliais* (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 24432, senas registro kodas - L764) – neveikiančios kapinės šiaurinėje Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Pikteikiuose (Vėžaičių seniūnija), 36 km į pietvakarius nuo kelio Utriai–Pikteikiai–Baubliai, Minijos kairiajame krante.

Kapinės
-------

Įrengtos Minijos slėnio pirmosios terasos pakilumoje. Netaisyklingos trapecijos plano, pailgos šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, 35 m ilgio, 30 m pločio. Neveikiančios, apaugusios medžiais ir krūmais. Laidojimo žymių nesimato. Ties viduriu stovi koplytėlė.

Teritorijos plotas – 0,8 ha. Kapines iš šiaurės ir vakarų pusių juosia sodyba.

0,52 km į pietryčius yra antrosios senosios kapinės.

Istorija
--------

Veikė XVI–XIX a. laidoti Pikteikių kaimo gyventojai. Vadinamos *Kapais, Maro, Marų kapeliais*. Seniau kapinėse šalia koplytėlės stovėjo keli kryžiai.

1935 m. medžiagą apie kapines surinko ir žemės savininką jas saugoti įpareigojo Valstybės archeologijos komisija. 1979 m. žvalgė Ignas Jablonskis. 

1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L764), 1985 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ignas Jablonskis. Kai kurie žvalgyti archeologiniai paminklai Kretingos ir gretimuose rajonuose. - Lietuvos istorijos instituto rankraštynas. - F. 1, b. 1254. - L. 32 (brėž. 23)
2. ↑  Kultūros vertybių registras: Pikteikių k. pirmosios senosios kapinės

Nuorodos
--------

* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. - Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. - F. 1, ap. 1, b. 10. - L.210–215 Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| Konkordija*Concordia* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

KonkordijaKonkordija

31°26′0″ p. pl. 57°55′0″ v. ilg.﻿ / ﻿31.43333°š. pl. 57.91667°r. ilg.﻿ / 31.43333; 57.91667﻿ (Konkordija (Argentina))Koordinatės: 31°26′0″ p. pl. 57°55′0″ v. ilg.﻿ / ﻿31.43333°š. pl. 57.91667°r. ilg.﻿ / 31.43333; 57.91667﻿ (Konkordija (Argentina)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Entre Rioso provincija Entre Rioso provincija |
| **Departamentas** | Konkordijos departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1831 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 149 450  |
| **Plotas** | 43 km² |
| **Tankumas** (2010) | 3 476 žm./km² |
| **Altitudė** | 22 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.concordia.gov.ar |
|  **Vikiteka** | Konkordija |

**Konkordija** (isp. *Concordia*) arba **San Antonijo de Padua de la Konkordija** (*San Antonio de Padua de la Concordia*) – miestas šiaurės rytų Argentinoje, Entre Rioso provincijoje, uostas dešiniajame Urugvajaus upės krante, priešais Urugvajaus Respublikos miestą Saltą. Konkordijos departamento centras.

Istorija
--------

Miestas įkurtas 1831 m. lapkričio 29 d. buvusios indėnų gvaranių gyvenvietės vietoje. Pavadinimas *Concordia* reiškia „santarvė, susitarimas". 1857–1859 m. į miestą atvyko daug imigrantų iš Europos (ypač švedų ir vokiečių).

Susisiekimas
------------

Konkordija yra 430 km į šiaurę nuo Buenos Airių. Keliais sujungta su Buenos Airėmis, Parana ir Korientesu. Per Salto Grandės užtvankos dambą eina geležinkelis į Saltą. Netoli miesto yra Konkordijos oro uostas.

Ekonomika
---------

Konkordija – žemės ūkio centras. Apylinkėse auginami ryžiai, bulvės, citrusai, uogos (šilauogės). Maisto (mėsos, malimo), odos pramonė, medžio apdirbimas. Gyvulininkystė, žvejyba. Netoli nuo miesto yra Salto Grandės užtvanka ant Urugvajaus upės.

Lankytinos vietos
-----------------

Pirmųjų jėzuitų misionierių įkurtų bažnyčių griuvėsiai, paplūdimiai prie Urugvajaus upės, sanatorijos ir poilsio namai prie Salto Grandės tvenkinio, sportinė žūklė, vandens pramogos, Konkordijos karnavalai.

Šaltiniai
---------

1. ARGENTINA: Entre Ríos, *citypopulation.de*
2. ↑  ARGENTINA: Entre Ríos, *citypopulation.de*
3. ARGENTINA: Entre Ríos, *citypopulation.de*
4. ↑  ARGENTINA: Entre Ríos, *citypopulation.de*
5. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 223
6. ↑  *Concordia*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003

Nuorodos
--------

* www.concordia.gov.ar
* TurismoEntreRios.com puslapis apie Konkordiją
B♭
pikolo trimitas su dviem pirminiais vamzdeliais, kurie garsą padaro B♭
 (trumpesnysis) ar A (ilgesnysis)
Pikolo trimitas
**Pikolo trimitas** (angl. *piccolo trumpet*) – mažiausias trimitų šeimos muzikos instrumentas, suderintas garsui viena oktava aukštesniam negu standartinių B♭
trimitų.

Daugelis pikolo trimitų suderinti, kad grotų arba B♭
ar A diapazone, tam naudojami skirtingi pirminiai vamzdeliai (angl. *leadpipe*). B♭
pikolo trimito vamzdžiai yra dukart trumpesni nei paprasto B♭
trimito. Gaminami ir pikolo trimitai diapazonams G, F ir net aukštajam C, bet retai.

D diapazono soprano trimitas, dar vadinamas *Bacho trimitu* (angl. *Bach trumpet*) buvo išrastas belgų muzikos instrumentų išradėjo *Victor Mahillon* apie 1890 m. ir skirtas groti aukštąsias trimitų partijas Bacho ir Hendelio muzikoje.

Šiuolaikiniai pikolo trimitai leidžia muzikantams groti sunkias trimitų partijas baroko epochos kūriniuose, pvz. Bacho Antrajame Brandenburgo koncerte ir B-minor mišiose. Adolfas Šerbaumas (*Adolf Scherbaum*) buvo pirmasis trimitininkas, kuris specializavosi pikolo trimito repertuare ir atrado naujus baroko kūrinius, kuriems sukūrė originalius transponavimus. Morisas Andre (*Maurice André*) 50 metų grodamas pikolo trimitu toliau vystė šiuolaikinį jo repertuarą.

Garso išgavimo technika iš esmės tokia pati kaip ir grojant didesniuoju B♭
trimitu. Skiriasi oro slėgis ir darbas liežuviu, pikolo pūtikai naudoja seklesnius pūstukus. Beveik visi pikolo trimitai turi keturis vožtuvus, o ne tris. Ketvirtasis paprastai pažemina garsą viena kvarta. Tai praplečia apatinį diapazoną ir leidžia alternatyvias pirštuotes, pagerina kai kurių natų intonacijas.

Pikolo trimitas neturi būti painiojamas su su kišeniniu trimitu (angl. *pocket trumpet*), tame pačiame diapazone kaip ir įprastinis B♭
trimitas.

Nuorodos
--------

* Maurice Andre website See section : Piccolo tpt
* Piccolo trumpet models
* Piccolo trumpet manufacturers Archyvuota kopija 2012-02-10 iš Wayback Machine projekto.
* History of the piccolo trumpet
**Etiškas verslas** – nauja srovė verslo pasaulyje, pradėta moters, pagal profesiją mokytojos, kuri 1978 m. atidarė pirmąją „Body Shop" parduotuvę Braitone, Anglijoje. Anitos Roddick vizija yra tai, kad verslo lyderiai suvoktų, jog pagrindinis verslo tikslas nėra vien tik aukšti finansiniai rodikliai. Anot jos, verslas – tai terpė pasireikšti žmogiškumui ir jo tobulėjimui. Pasak jos, nėra stipresnės paskatos žmonėms dirbti kuo geriau, kaip galimybė išreikšti ir lavinti savo idealizmą. Be to, savo bendrovės „Body Shop" veikla A. Roddick įrodė, jog etiška veikla neatima galimybės pasiekti aukštų pelningumo rodiklių. Su „Body Shop" priešakyje Vakarų Europoje susiformavo ištisa etiško verslo industrija, pradedant ekologišku ūkininkavimu ir baigiant bankais, dirbančiais su etiškomis įmonėmis bei investiciniais fondais, kurie pinigus investuoja tik į etiškai dirbančias bendroves.

Kertiniai akmenys
-----------------

* rūpinimasis gyvūnais, nedarant su jais naujų produktų bandymų;
* sąžininga prekyba su trečiojo pasaulio šalių bendruomenėmis, garantuojanti joms padorų atlygį;
* gamtos išteklius tausojanti veikla;
* dėmesys aplinkai, stengiantis sumažinti išmetamų teršalų kiekį;
* įvairių etiškų judėjimų ir verslų rėmimas.

Taip yra skatinamas etiškas vartotojiškumas bei ugdomas etiškas vartotojas, kuris savo „pinigine balsuoja" už bendroves dirbančias atsakingai.

Šaltiniai
---------

* Indrė Kleinaitė, Ūkininko patarėjas, 2002 m.
| ***Italijos liaudies vardu*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | In nome del popolo italiano |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Dino Risi |
| Scenaristas (-ai) | Agenore IncrocciFurio Scarpelli |
| Metai | 1971 |
| Žanras | komedija |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Italijos liaudies vardu** (vok.  *In nome del popolo italiano*) – 1971 m. sukurta kriminalinė komedija-drama apie korupciją ir teisėsaugos krizę.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Ugo Tognazzi – teisėjas Mariano Bonifacis
* Vittorio Gassman – Lorenzo Santenočito
* Yvonne Furneaux – Lavinija Santenočino
* Ely Galleani – Silvana
* Pietro Tordi – profesorius Rivarolis
* Simonetta Stefanelli – Džidži Santenočino

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Paprastam sąžiningam teisėjui Marianui Bonifaciui pavedama tirti jaunos merginos mirtis, įvykusi keistomis aplinkybėmis. Netrukus įtariamuoju tampa inžinierius Lorenzo Santenočino: įtakingas verslininkas, įpratęs kad visi jam pataikauja ir kad viską galima įsigyti už pinigus. Tarp teisėjo ir verslininko iškart įsižiebia antipatija, nes pastarasis turi ką slėpti, o teisėjas bet kokia kaina siekia sužinoti tiesą...
| Etivlukas |
| --- |
| **Ilgis** | 90 km |
| **Ištakos** | Nigtuno ežeras |
| **Žiotys** | Kolvilio upė |
| **Šalys** |  Jungtinės Amerikos Valstijos |

**Etivlukas** (angl. *Etivluk River*) – upė JAV, Aliaskoje; Kolvilio intakas. Upės ilgis siekia 90 km. Etivluko vingis, esantis apie 24 km nuo upės žiočių, išskiriamas kaip viena atokiausių žemyninės Aliaskos vietų. Nuo artimiausių gyvenviečių – Amblerio į pietvakarius ir Atkasuko į šiaurę – vingis nutolęs apie 190 km.

Upė išteka iš Nigtuno ežero ir teka daugiausia į šiaurę-šiaurės rytus, kol įteka į Kolvilio upę. Netoliese ištakų į Etivluką įteka Nigu upė (dešinysis intakas), kartais susiliejusios upės įvardijamos Etivluko-Nigu upe. Upė teka vien nuošaliomis šiaurinės Aliaskos vietovėmis, į šiaurę nuo poliarinio rato.

Išnašos
-------

1. 1 2  „Etivluk River". *Geographic Names Information System*. United States Geological Survey. 2000-01-01. Nuoroda tikrinta 2021-03-17.
2. ↑  Rozell, Ned (2003-10-30). „The Most Remote Spot in Alaska". The Geophysical Institute of the University of Alaska Fairbanks. Suarchyvuotas originalas 2011-03-24. Nuoroda tikrinta 2013-09-06.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
3. 1 2  *Alaska Atlas & Gazetteer* (7th ed.). Yarmouth, Maine: DeLorme. 2010. pp. 134–36. ISBN 978-0-89933-289-5.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Streptococcus pneumoniae** |
| --- |
| *Streptococcus pneumoniae* SEM mikrograma |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Bakterijos  *( Bacteria)* |
| Tipas: | *Firmicutes*  *( Firmicutes)* |
| Klasė: | Bacilos  *( Bacilli)* |
| Eilė: | *Lactobacillales*  *( Lactobacillales)* |
| Šeima: | *Streptococcaceae*  *( Streptococcaceae)* |
| Gentis: | Streptokokai  *( Streptococcus)* |
| Rūšis: | *Streptococcus pneumoniae*  *( Streptococcus pneumoniae)* |

 |

***Streptococcus pneumoniae*** – streptokokų (*Streptococcus*) genties bakterijų rūšis. Dar vadinama pneumokokais.

Tai gram-teigiamos bakterijos, svarbus žmogaus patogenas.

Sukeliamos ligos
----------------

Kaip pagrindinė plaučių uždegimo priežastis šios bakterijos buvo identifikuotos XIX a. pabaigoje. Neskaitant pavadinimą atitinkančių ligų, jos gali sukelti ir kitas, įskaitant ūmų sinusitą, meningitą, osteomielitą, septinį artritą, endokarditą ir kt.

Bakterijos gali būti sveikų žmonių nosiaryklėje (apie 5-10 % visų suaugusiųjų, 20-40 % vaikų), ypatingai aplinkose, kur žmonės praleidžia daug laiko arti vienas kito (gydymo palatose, kareivinėse). Bakterijos prikimba prie nosiaryklės ląstelių, infekcija atsiranda tik tada, kai bakterijos pernešamos į tam tikrus nosiaryklės regionus (pvz. sinusus). Plaučių uždegimas prasideda, jei bakterijos patenka į plaučius ir nėra sunaikinamos. Dėl savo polisacharidinės kapsulės bakterijos atsparios fagocitozei, ir jeigu organizme nėra atitinkamų antikūnių, alveolių makrofagai negali pilnai jų sunaikinti, dėl ko infekcija gali išplisti per kraują.

*S. pneumoniae* sukeliamos ligos gydomos antibiotikais, profilaktikai naudojamos vakcinos.
**Adaptacija** – evoliucinis procesas, kurio metu populiacija geriau prisitaiko prie aplinkos. Šis procesas vyksta per kelias kartas ir yra vienas iš pagrindinių biologijos reiškinių. Tai taip pat vadinama *genotipine adaptacija*.

Prisitaikymo procesas, vykstantis kiekviename individe per visą jo gyvenimą, kurio dėka organizmas įgyja atsparumą išorinės aplinkos veiksniams ir tokiu būdu gali gyventi sąlygomis, kuriose anksčiau negalėjo gyventi, spręsti tuos savo gyvybinės veiklos uždavinius, kokių anksčiau negalėjo išspręsti, vadinamas fenotipine adaptacija.

Adaptacija padeda organizmams išlikti jų ekologinėse nišose. Adaptacijos metu gali atsirasti nauji struktūriniai, elgesio ar fiziologiniai bruožai.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Mimikrija
* Adaptacijos sindromas

Nuorodos
--------

1. ↑  The *Oxford Dictionary of Science* defines *adaptation* as "Any change in the structure or functioning of an organism that makes it better suited to its environment".
2. ↑  Bowler P.J. 2003. *Evolution: the history of an idea*. California. p10
3. ↑  Patterson C. 1999. *Evolution*. Natural History Museum, London. p1
4. ↑  Williams, George C. 1966. *Adaptation and natural selection: a critique of some current evolutionary thought*. Princeton. "Evolutionary adaptation is a phenomenon of pervasive importance in biology." p5
5. ↑  Hutchinson G. Evelyn 1965. *The ecological theatre and the evolutionary play*. Yale. The niche is the central concept in evolutionary ecology; see especially part II The niche: an abstractly inhabited hypervolume. p26–78

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **adaptacija**
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Streptococcus** |
| --- |
| (Streptococcus pyogenes)(*Streptococcus pyogenes*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 
}

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Bakterijos  *( Bacteria)* |
| Tipas: | *Firmicutes*  *( Firmicutes)* |
| Klasė: | Bacilos  *( Bacilli)* |
| Eilė: | *Lactobacillales*  *( Lactobacillales)* |
| Šeima: | *Streptococcaceae*  *( Streptococcaceae)* |
| Gentis: | Streptokokai  *( Streptococcus)* |
| Rūšis: | *Streptococcus pyogenes*  *( Streptococcus pyogenes)* |

 |

***Streptococcus pyogenes*** – streptokokų (*Streptococcus*) genties bakterijų rūšis.

*A grupės streptokokas*, yra gram-teigiamas, nejudrus, nesudarantis sporų. Bakterijos ląstelės dažniausiai būna susijungusios į grandinėlę, rutulio arba kiaušinio formos, 0,6–1,0 mikrono skersmens. Streptokokų ląstelės dalijasi viena kryptimi sudarydamos grandinėlę.

*S. pyogenes* – fermentacinė medžiagų apykaita, jis yra fakultatyvinis anaerobas. A grupės streptokokai dažniausiai turi kapsulę sudarytą iš hialuroninės rūgšties.
**XXI amžus** – Lietuvos katalikų laikraštis, einantis nuo 1990 m. rugsėjo 6 d. Kaune, Papilio g. 5.

Istorija
--------

Atnaujinto leidinio steigėjai Mindaugas Julius Bloznelis, Petras Plumpa, Arimantas Raškinis. Eina du kartus per savaitę. Iki 1992 m. Nr. 28 buvo savaitraštis. Leidžia Lietuvių katalikų mokslo akademijos personalinė įmonė „XXI amžius". Tiražas: 1990 m. – 18 300 egz. 1994 m. – 7300 egz. 1997 m. – 3100 egz.

Iki 1992 m. vidurio buvo leidžiamas priedas vaikams „Kregždutė", tapęs savaitraščiu vaikams.

Rašo mokslo, istorijos, filosofijos, religijos temomis, informuoja apie įvykius Lietuvoje ir pasaulyje, aptaria tautos dvasinio atsinaujinimo klausimus, jaunimo gyvenimo aktualijas, atspindi katalikiškų ir kitų organizacijų veiklą.

Redaktoriai
-----------

* 1990–1992 m. Mindaugas Julius Bloznelis, Petras Plumpa, Arimantas Raškinis, kun. Algirdas Paliokas
* nuo 1992 m. Edvardas Šiugžda

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 115 psl.

Nuorodos
--------

* XXI amžus
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Siuvimo adatos
**Adata** – plonas, pailgas, dažniausiai metalinis siuvimo ar siuvinėjimo įrankis, kurio vienas galas nusmailintas, o kitame gale yra ąselė praverti siūlui. Adatos būna įvairaus dydžio, priklausomai nuo paskirties ir su kokiu audiniu dirbama. Paprastos siuvimo adatos ilgis dažniausiai neviršija 5 cm. Nuo paskirties taip pat priklauso smailojo galiuko bukumas, ąselės forma bei dydis.

Pirmosios adatos buvo gaminamos iš kaulo bei medžio, dabartinės iš anglinio plieno vielos, padengiamos nikeliu ar auksu apsaugai nuo korozijos. Ypatingai aukštos kokybės adatos yra pagamintos iš platinos.

Archeologiniai tyrinėjimai parodė, kad adatos naudojamos tūkstančius metų, pvz. aptiktos akmens amžiaus kaulinės adatos. Taip pat manoma, kad tarp Kostenki kaimo Rusijoje vulkaninių pelenų sluoksnyje Kostenki rastų artefaktų, datuojamų prieš 45 000 metų, buvo ir adatų.

Amerikos indėnai gamindavo adatas iš įvairios gamtinės žaliavos. Pvz. iš agavos lapų gaudavo ir adatą, ir siūlą: lapus ilgai mirkius iš spyglio pavidalo lapo smaigalio susidarydavo smaili adata, nuo kurios eidavo lapo gyslos – siūlai.

Kitokios adatos
---------------

Siuvimo adatos:

* Siuvimo mašinos adata – įtvirtinama siuvimo mašinoje. Nuo paprastos siuvimo adatos skiriasi tuo, kad skylutė siūlui yra ne gale, o priekyje. Tai susiję su siuvimo mašinos judesiu ir dygsnio sudarymo būdu.
* Medicininė adata – dažniausiai išlenkta, kad būtų patogiau susiūti kūno audinius.

Kitos paskirties adatos:

* Preparavimo adata – kotelyje įtvirtinta adata, kuri naudojama biologijoje ir panašiose srityse manipuliuoti smulkiais daiktais (pvz. entomologijoje vabzdžių kojoms ir sparnams kolekcijose ištiesinti ir pan.).
* Entomologinė adata – smeigtukas, kuriuo entomologinėse kolekcijose prismeigiami vabzdžiai. Būna kelių dydžių pagal tai, kokio stambumo vabzdžiams skirtos.
* Švirkšto adata – tuščiavidurė adata, aštriu įstrižai nupjautu galu (kad lengviau smigtų į odą ir gilesnius audinius), pro kurią iš švirkšto į audinius leidžiami skysčiai.
* Gramofono adata arba patefono adata – adata, kuri gramofone ar patefone skaito įrašą plokštelėje.
* Jūrų adata – adatžuvinių (*Syngnathidae*) šeimos žuvis.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Adata** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **adata**

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Adata***
*Kitos reikšmės – Taleris (reikšmės).*
Mrijos Terezos taleris. *Londono kalykla*.
**Marijos Teresės taleris (MTT)** – sidabrinis bulionas, pirmą kartą nukaltas 1741 m. dedikuotas Šventosios Romos imperijos imperatorienei Marijai Teresei (valdė 1740–1780). Ji buvo naudota kaip prekybinė valiuta.

1780 m. mirus imperatorienei, visose vėlesnėse monetose buvo kaldinama tik „1780" metų data. Savo, kaip prekybinės valiutos, statusą įgijo 1858 m. Pransiškaus Juozapo I dekretu.

MTT moneta aptinkama Etiopijoje, Mozambike, Somalyje, gausiai naudota visame arabų pasaulyje: Omane, Saudo Arabijoje. Tarp 1751–2000 metų buvo nukalta daugiau kaip 389 milijonai šių talerių.

Specifikacijos
--------------

Taleris yra 39,5–41 mm diametro, 2,5 mm storio. Svoris 28,06 gramo, iš kurio 23,38 gramo yra gryno sidabro (0,752 Trojos uncijos). Monetai suteikiama praba – 0,833, likusią dalį 0,166 sudaro varis.

Averse matomas lotyniškas užrašas „M. THERESIA D. G. R. IMP. HU. BO. REG.", reverse „ARCHID. AVST. DUX BURG. CO. TYR. 1780 X". Tai trumpiniais užrašytas tekstas: *Theresia, Dei Gratia Romanorum Imperatrix, Hungariae Bohemiaeque Regina, Archidux Austriae, Dux Burgundiae, Comes Tyrolis. 1780 X*, kurio reikšmė yra *Marija Tereza, palaiminta dievo, Romos imperatorienė, Vengrijos ir Hohemijos karalienė, Austrijos hercogienė, Burgundijos kunigaikštienė, Tirolio grafienė. 1780*. X yra Andriaus kryžius, pradėtas kalti 1750 m.

Monetos briaunoje imperatorienės šūkis: „*Justitia et Clementi*", – „*Teisingumas ir Malonė*".

Gamyba
------

Marijos Teresės taleris buvo kalamas Habsburgų kalyklose: Giunberge, Halėje, Karlsburge, Kremnicoje, Milane, Prahoje ir Vienoje. Monetai tapus populiaria atsiskaitymo priemone, ji buvo imta kalti Birmingamo, Briuselio, Bombėjaus, Londono, Paryžiaus, Romos ir Ultrechto miestų kalyklose.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2016-05-10 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
6. ↑   Archyvuota kopija 2016-05-11 iš Wayback Machine projekto.
| **Kevinas Alinas angl. *Kevin Michael Allin*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1954 m. rugpjūčio 29 d.Lankasteris, Naujasis Hampšyras, JAV |
| Mirė | 1993 m. birželio 28 d. (38 metai)Manhatanas, Niu Jorkas, JAV |
| Pilietybė | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
|  |
| Veikla | muzikantas, dainų autorius ir atlikėjas, poetas, rašytojas |

**Kevinas Maiklas Alinas** (angl. *Kevin Michael Allin*, gimimo vardas **Jėzus Kristus Alinas**, geriau žinomas savo sceniniu vardu **GG Allin,** angl. *Jesus Christ Allin*, 1956 m. rugpjūčio 29 d. – 1993 m. birželio 28 d.) – JAV roko muzikantas, dainų autorius ir atlikėjas. Roko grupės „The Murder Junkies" narys (1990 – 1993 m.). Vienas skandalingiausių muzikos atlikėjų. Dažnai koncertavo nuogas, daužydavo butelius ar mikrofoną sau į galvą, mūšdavosi, lytiškai santykiavo, šlapindavosi bei tuštindavosi ant scenos. Yra parašęs autobiografinę knygą.

Biografija
----------

Kevinas Alinas gimė 1956 m. rugpjūčio 29 d. Lankasteryje, JAV. Jo tėvas Merlas Alinas Vyresnysis buvo religinis fanatikas bei pavadino savo sūnų Jėzumi Kristumi teigdamas, kad pats Jėzus atėjo pas jį ir pasakė, kad jo sūnus taps Mesiju. Vėliau G. Alinas save vadino „rokenrolo mesiju". Vaikystėje jo brolis Merlas Alinas Jaunesnysis negalėjo ištarti jo vardo ir dėl to vadino jį Džidži, iš čia – jo sceninis vardas. Šeima gyveno troboje be elektros ir kanalizacijos, o naktimis namie buvo draudžiama kalbėtis. Motinos iniciatyva jo vardas buvo pakeistas. Dėl neįprasto tėvo auklėjimo berniukui sunkiai sekėsi mokytis bei bendrauti su kitais vaikais. Paaglystėje dažnai maištaudavo: praleidinėjo pamokas, prekiavo narkotikais, nuvarinėjo mašinas ir t. t.

Muzikanto karjerą pradėjo 1974 metais. Mirė 1993 metais birželio 28 d. Manhatane dėl apsinuodijimo narkotinėmis medžiagomis.

Diskografija
------------

* *Always Was, Is and Always Shall Be* (1980)
* *Eat My Fuc* (1984)
* *You'll Never Tame Me* (1985)
* *You Give Love a Bad Name* (1987)
* *Freaks, Faggots, Drunks and Junkies* (1988)
* *The Suicide Sessions* (1989)
* *Murder Junkies* (1991)
* *Brutality and Bloodshed for All* (1993)

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „G.G. Allin Biography, Songs, & Albums". *AllMusic*. Nuoroda tikrinta 2023-05-15.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)
2. ↑  GG Allin ggallinonline.com (October 31, 1990). „Text of the manifesto". Ggallinonline.com. Nuoroda tikrinta February 24, 2009.
3. ↑  Shadows of the Music Industry. – Lulu.com, 2014. – psl. 376, 378. – 670 psl. – ISBN 9781312306059
4. ↑  Greg Prato last updated (2018-10-08). „GG Allin: the gruesome life and tragic death of the most shocking man in music". *louder*. Nuoroda tikrinta 2023-05-15.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)
5. ↑  „GG Allin On Geraldo". Nuoroda tikrinta 2023-05-15.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)
| **Aleksander Gabszewicz** |
| --- |
| Gimė | 1911 m. gruodžio 6 d.Šiauliai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1983 m. spalio 10 d. (71 metai)Hanlei Svanas, Jungtinė Karalystė |
|  |
| Veikla | Pilotas, karininkas |

A. Gabševičiaus numušto pirmojo vokiečių lėktuvo nuolaužos Varšuvos karo muziejuje
**Aleksander Gabševič** (1911 m. gruodžio 6 d. Šiauliuose, Rusijos imperija – 1983 m. spalio 10 d. Hanlei Svane, Jungtinė Karalystė) – Lenkijos ir Jungtinės Karalystės pilotas, karininkas, per II pasaulinį karą numušęs 9 priešo lėktuvus.

Biografija
----------

Gimė 1911 m. gruodžio 6 d. Šiauliuose. 1931 m. įstojo į Lenkijos kariuomenę. 1938 m. baigė Demblino pilotų mokyklą ir prisijungė prie Lenkijos pasienio apsaugos lakūnų. Prasidėjus II pasauliniam karui dalyvavo mūšiuose ore, teigiama, kad virš Cechanuvo numušė patį pirmąjį vokiečių lėktuvą Heinkel He 111. Tą pačią dieną buvo pamuštas Varšuvos pietuose, bet išsigelbėjęs evakavosi į Rumuniją, iš kur pasiekė Prancūziją ir iki 1940 m. balandžio priklausė treniruočių eskadrilei. Po Prancūzijos kapituliacijos persikėlė į Jungtinę Karalystę. Dalyvavo Britanijos mūšyje. 1940 m. gruodį paskirtas į Jungtinės Karalystės lenkų lakūnų eskadrilę, 1941 m. lapkritį tapo eskadrilės vadu. 1944 m. dalyvavo mūšiuose Normandijoje. Mirė 1983 m. spalio 10 d. Hanlei Svane, 1992 m. jo palaikų pelenai išbarstyti Varšuvoje ir Dembline.

Nuorodos
--------

* Biografija I (lenk.) Archyvuota kopija 2007-07-09 iš Wayback Machine projekto.
* Biografija II (ang.)
* Nuotrauka

Literatūra
----------

* Marius Emerling: Pierwszy zestrzał w kampanii wrześniowej 1939 r. - Mit ppor.pil. Władysława Gnysia in: Lotnictwo Wojskowe Nr.5/2002 (in Polish)
* Aces High, Shores & Williams 1999, page 272
**Luka Koberidze**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Luka Koberidze |
| Gimimo data | 1994 m. rugsėjo 9 d. (28 metai) |
| Gimimo vieta | Tbilisis, Gruzija |
| Ūgis | 180 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Marijampolė City |
| **Numeris** | 13 |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2012–201520152016–20182019201920202021–2022202220222023– | FC ZugdidiFC Guria LanchkhutiFK DesnaMetalist 1925 Torpedo KutaisiFC Ševardeni-1906FK VPK-AgroFC Sioni BolnisiRiteriaiMarijampolė City | 29 0(0)13 0(0)69 0(1)07 0(0)00 0(0)12 0(2)28 0(1)09 0(0)05 0(0)08 0(1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 7 d.. |

**Luka Koberidzė** (*Luka Koberidze*; g. 1994 m. rugsėjo 9 d.) – futbolininkas iš Gruzijos, saugas. Žaidė Lietuvoje. Atstovavo „Riterių" futbolo klubui.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo Sakartvelo, o vėliau rungtyniavo Ukrainos klubuose. Atstovavo „Desna", „Metalist 1925" ir „VPK-Agro". 

2022 m. liepos 1 d. tapo laisvuoju agentu, o rugpjūčio pabaigoje atvyko į Lietuvą.

### FK Riteriai

2022 m. rugsėjo 7 d. buvo paskelbta, kad tapo „Riterių" klubo nariu.

2022 m. rugsėjo 7 d. debiutavo rungtynėse prieš FK Panevėžys. Pasirodė po keitimo pačioje rungtynių pabaigoje (87 min.), oficialiai sužaidė tris minutes. Riteriai nugalėjo panevėžiečius rezultatu 1:0. Įvartį vilniečiai pelnė 89 minutę.

2023 m. sausio 23 d. tapo aišku, kad žaidėjas palieka klubą.

### Marijampolė City

2023 m. atstovavo Marijampolė City, kuris rungtyniavo Pirmoje lygoje. 

2023 m. kovo 12 d. debiutavo rungtynėse prieš FA Šiauliai B.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **FK Riteriai** | 5 | 0 |
|  |  |  |  |
| **2023** | **Marijampolė City** | 8 | 1 |
|

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

Ukraina su FK Desna
* **Pirmos lygos** nugalėtojas 2017–2018 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  alyga.lt naujienos: keturi žaidėjai palieka „Riterių" klubą
6. ↑  sportas.lt naujienos: keturi žaidėjai į klubą nebegrįš
7. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Marijus Žiedas** |
| --- |
| Gimė | 1974 m. birželio 18 d. (48 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Ieva Žiedienė |
| Vaikai | Pijus Vakaris, Elzė, Gilė |
|  |
| Veikla | diktorius, laidų vedėjas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Marijus Žiedas** (g. 1974 m. birželio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos diktorius, filmų įgarsintojas, vertėjas, filosofas ir laidų vedėjas.

Biografija
----------

1992 m. baigė Vilniaus 15-ąją vidurinę mokyklą. 1992–1996 m. studijavo Vilniaus universiteto Filosofijos fakultete. Įgijo filosofijos bakalauro laipsnį. 2002 m. Vilniaus universiteto Filosofijos fakultete įgijo filosofijos magistro laipsnį.

1997–1999 m. Baltijos TV filmų ir serialų įgarsintojas. 1998–2000 m. radijo stoties „M-1 Plius" ir „Laisvoji banga" laidų vedėjas. 1999–2000 m. LNK laidos „Ryto ratas" vedėjas ir naujienų redaktorius, filmų įgarsintojas. 2000–2006 m. TV3 ir Olimpinės loterijos „Perlas" žaidimo „Teleloto" vedėjas. 2006 m. vasario – gruodžio mėn. – Žinių radijo apžvalgininkas. Nuo 2007 m. sausio mėn. – LRT žinių vedėjas ir diktorius.
Koordinatės: 48°36′07″š. pl. 26°45′58″r. ilg.﻿ / ﻿48.6019278°š. pl. 26.7661285°r. ilg.﻿ / 48.6019278; 26.7661285
**Luka Vrublevecka** (ukr. *Лука Врублевецька*) – 4–3 tūkstantmečio pr. m. e. gyvenvietė, Dniestro vakariniame krante prie Luka Vrublevecka kaimo, 22 km į pietryčius nuo Podolės Kameneco, Podolės Kameneco rajonas, Chmelnyckio sritis, Ukraina.

Tyrimai
-------

1946–1950 m. gyvenvietę tyrinėjo Sergejus Bibikovas. Rasti 7 pusiau žeminės tipo pastatai, vienas 45 x 3–5 m dydžio, jame buvo 11 židinių. Gyventojai vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste, daugiausia naudojo iš skalūno ir titnago pasidarytus įrankius. Gyvenvietėse rasta ir metalinių dirbinių (ankstyviausi Ukrainos teritorijoje) – varinių žvejybos kabliukų, ylų, antsmilkinių. Keramika įvairių formų, puošta įvijiniais ornamentais, kartais tapyta raudona spalva. Surasta daugiau kaip 250 terakotinių moters ir gyvūnų skulptūrėlių, kurios simbolizuoja atgimimą ir siejamos su pavasario ir derliaus šventėmis. Gyvenvietė priskiriama ankstyvajam Tripolės–Kukutenio kultūros laikotarpiui, jos gyventojai palaikė glaudžius ryšius su Viduržemio jūros, Dunojaus baseino ir Vidurio Europos gentimis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksiejus Luchtanas. *Luka Vrublevecka gyvenvietė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 676 psl.
| **Aleksandra Fomina** |
| --- |
| Gimė | 1980 m. rugsėjo 3 d. (42 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | prozininkė, vertėja iš anglų, ispanų, rusų kalbų |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas,Vilniaus universitetas |

**Aleksandra Fomina** (g. 1980 m. rugsėjo 3 d. Kaune) – Lietuvoje gyvenanti prozininkė, vertėja iš anglų, ispanų, rusų kalbų.

Biografija
----------

2002 m. Vytauto Didžiojo universitete įgijo anglų filologijos bakalauro laipsnį, 2004 m. Vilniaus universitete – vertimų studijų magistro laipsnį. 2007–2008 m. rašė „Literatūros ir meno" savaitraščiui. Dalyvavo idėjų dirbtuvių „Vario Burnos", Oskaro Koršunovo teatro, tarptautinio teatro festivalio „Sirenos" veikloje. 2008–2009 m. rašė knygų recenzijas portalams *kulturpolis.lt*, *lrytas.lt/biblioteka*, *ore.lt*, dirbo Jono Meko vizualiųjų menų centre.

Bibliografija
-------------

* *Nepaprastoji padėtis*: apsakymai. Vilnius : Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2004.
* *Mes vakar buvom saloje*: romanas. Kaunas: Kitos knygos, 2011.

Įvertinimas
-----------

* 2004 m. Lietuvos rašytojų sąjungos pirmosios knygos konkursas.
* 2012 m. Kazimiero Barėno premija už romaną „Mes vakar buvom saloje".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Autobiografija (*rasytojai.lt*)

Nuorodos
--------

* Aleksandra Fomina, *tekstai.lt*.