recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Raitasis lankininkas (Vengrija)
**Raitieji lankininkai** (angl. *Mounted archery*) – raitosios kavalerijos kariai, ginkluoti lankais, mūšyje judantys ant žirgų (rečiau ant kitų gyvūnų), kovojantys su priešu šaudydami iš lankų. Raitojo lankininko gebėjimą šaudyti iš lanko apsunkina tikslaus atstumo iki taikinio nežinojimas, pastovaus atskaitos taško nebuvimas, kuomet judant žirgui tenka paleisti strėlę iš vis kitos pozicijos. Šaulys turi būti ir geras raitelis, sugebantis valdyti arklį vien tik kojomis. 

Šiais laikais raituosius lankininkus galima dažniausiai sutikti viduramžių šventėse organizuojamuose lankininkystės turnyruose, sporto varžybose.

Istorija
--------

Raitoji kavalerija gerai tiko kovojant didelėse atvirose vietovėse. Naudoti sustiprinti lenktieji lankai, pagaminti iš medžio, rago ir sausgyslių. Be lanko, raitelis dar galėjo turėti ietį ar kitą duriamąjį ginklą. Raitieji šauliai taip pat dalyvavo medžioklėse su lankais, saugojo naminių gyvulių bandas. Rašytiniai šaltiniai juos mini jau nuo geležies amžiaus, buvo paplitę viduramžiais tarp Eurazijos klajoklių tautų. Raitųjų lankininkų kavalerijas Antikos laikmečiu daugiausia naudojo iraniečiai, indai, viduramžiais – mongolai, tiurkai. Ši praktika išplito į Rytų Europą (per sarmatus ir hunus), Mesopotamiją, Rytų Aziją. Jie tapo ypač gerbiami Japonijos samurajų tradicijoje, kur šaudymas iš lanko nuo žirgo vadinamas yabusame, viena iš kiudo atmainų. Vystantis ginkluotei, atsiradus parakiniams šaunamiesiems ginklams, po XVI a. lankų naudojimas kavalerijoje ėmė mažėti.

Galerija
--------

* Partų raitelio su lanku statulėlė
* Maskvos lankininkai, XVI a.
* Totorių lankininkas
* Lankininkas ant dramblio
* Šiuolaikinis japonų lankininkas

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raitieji lankininkai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Raitoji lankininkystė, arba šaudymas Legolaso stiliumi (*15min.lt*)
2. ↑  Horseback Archery. Travels and thoughts about travels on horseback. Shooting things with a bow
Mervalos akmenyje *naująja futhark* abėcėle iškaltas užrašas 
**Mervalos akmuo** (šved. *Mervallastenen*) – Švedijos Melareno ežero Selajono saloje stovintis paminklinis akmuo. Mervalos kaimo runinis riedulys nuo gausių kaimynų skiriasi iškaltu užrašu, kuris skelbia:

*sirið · lit · ræisa · stæn · (þin)a · at · suæin · sinn · (b)unta · h(n) · uft · siklt · til · simkala · turu(m) · knæri · um · tumisnæs* ,
kas lietuviškai būtų:

*Si(g)rid pastatydino šį akmenį Svenui, savo vyrui; jis dažnai buriavo į Žiemgalą prabangiu laivu apie Domisnes*. (Alvydo Butkaus vertimas).
Tyrinėtojų nuomone *Domisnes* vardu (ant akmens – *tumisnæs*) vadinamas Kolkos ragas – šiaurinis Kuršo pusiasalio kyšulys, o žodžiu *simkala* įvardijama *Žiemgala* – teritorija, kurios šiaurinė dalis šiandien priklauso Latvijai, pietinė – Lietuvai. Vienuoliktame amžiuje variagų iškalti ženklai kiek nudilo, ypač nukentėjo žodis *simkala* (Žiemgala), todėl kai kurie švedų runologai spėjo, kad galėjo būti užrašyta ir *simklea*, ir *simkali*. Ratu apie krikščionišką kryžių išdėstytas runinis tekstas yra vienas pirmųjų Latvijos (dalinai ir Lietuvos) vietovių rašytinis paminėjimas.

Pats granitinis akmuo nedidelis: 1,1 m aukščio ir 1,1-1,2 m pločio. Jo kopiją galima pamatyti Latvijos nacionaliniame istorijos muziejuje Rygoje.

Išnašos
-------

1. ↑  Gediminas Zemlickas. Lietuvos ir Latvijos archeologai drauge veikdami jaučiasi stipresni. Mokslo Lietuva, 2005 m. gegužės 19 d. Nr. 10 (322)[neveikianti nuoroda]

Šaltiniai
---------

Alvydas Butkus. Žiemgalos vardas skandinavų rašto paminkluose. („Žiemgala", straipsnių rinkinys. „Žiemgalos" leidykla, Kaunas, 1999)

Nuorodos
--------

* Akmens aprašymas (šved.)
| **Amelanchier spicata** |
| --- |
| Varpinė medlieva (*Amelanchier spicata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Eilė: | Erškėtiečiai  *( Rosales)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Pošeimis: | Obeliniai  *( Maloideae)* |
| Gentis: | Medlieva  *( Amelanchier)* |
| Rūšis: | Varpinė medlieva  *( Amelanchier spicata)* |

 |

**Varpinė medlieva** (*Amelanchier spicata*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos augalas. Paplitusi Šiaurės Amerikos rytuose.

Siaurokas, glaustomis stačiomis šakomis, 1,5-4 m aukščio krūmas. Ūgliai apvalūs, tamsiai rudi, pavėsyje su lengvai nusivalančiu sidabrišku apnašu, neplaukuoti. Pumpurai pražanginiai, kūgiški, iki 10-15 mm ilgio, aštriai nusmailėję, rausvai rudi, balsvai plaukuoti, prigludę prie ūglio. Lapai ovalūs arba kiaušiniški, 2,5-5 cm ilgio, 2-3,5 cm pločio, žali jauni purpuriniai, apaugę veltiniškais balsvais plaukeliais, vėliau pliki.

Lietuvoje paskelbta invazine rūšimi.

Šaltiniai
---------

Išnašos
-------

1. ↑  Aplinkos ministro įsakymas dėl invazinių Lietuvoje rūšių sąrašo
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Niufaundlendas (šuo) |
| --- |
|  |
|  |
| Standartas: | Nr. 50, II grupė, 2 sekcija (molosinio tipo šunys) |
| Ūgis (ties ketera) |
| Patinas: | vidutiniškai – 71 cm |
| Kalė: | vidutiniškai – 66 cm |
| Svoris |
| Patinas: | vidutiniškai – 68 kg |
| Kalė: | vidutiniškai – 54 kg |
| Savybės |
| Plaukas: | Tankus, minkštas, tiesus |
|  |
| Temperamentas: | ramus, geranoriškas, linksmas, kūrybingas |
|  |
| Vados dydis: | 2–15 |
|  |
| Ilgaamžiškumas: |  ? m. |

**Niufaundlendas** (angl. *Newfoundland*) – šunų veislė. Pagal FCI klasifikaciją, priklauso II grupei (pinčeriai ir šnauceriai, molosiniai šunys), 2 sekcijai (molosinio tipo šunys).

Kilmė
-----

Niufaundlendo kilmė – neaiški. Daugelis ekspertų laikosi nuomonės, kad niufaundlendas kilęs iš Tibeto mastifo, kuris savo laiku per Beringo sąsiaurį ir Aliaską papuolė į šiuolaikinės Kanados teritoriją, kur kryžminosi su aleutų ir eskimų šunimis. X a. iš Norvegijos vikingų laivų į Niufaundlendą papuolė „meškų šunys", kurie kryžminosi su vietiniais salos šunimis ir 500 metų veisėsi visiškoje izoliacijoje. Apie 1600 metus Europos žvejai į salą įvežė daug kitų šunų, kurie padėjo formuoti veislę, tačiau pagrindiniai bruožai išliko.

Naudojimas
----------

Salos gyventojams jų šunys buvo nepamainomi pagalbininkai: veždavo prekes, traukė tinklus, plaukdavo kartu su žvejais į jūrą, padėjo medžioti. Šie šunys žinomi kaip puikūs plaukikai, galintys plaukti labai žemoje vandens temperatūroje ir nepalankiomis oro sąlygomis, todėl jie buvo beveik visų laivų komandų nariais. O išgarsėjo niufaundlendas visų pirma, kaip puikus šuo – gelbėtojas. Pirmieji rašytiniai šaltiniai apie juodus vandens šunis siekia 1639 metus, o pirmasis išsamus aprašymas su šuns atvaizdu padarytas 1779 metais.

Išvaizda
--------

Niufaundlendas – masyvus, stipraus kūno sudėjimo šuo, gerai koordinuojantis judesius. Kūno ilgis nuo keteros iki uodegos pagrindo, lygus atstumui nuo keteros iki žemės. Kompaktiško kūno sudėjimo. Galva masyvi, kaukolė plati, su šiek tiek išgaubtu viršugalviu ir gerai išvystytu pakaušio gumburu. Perėjimas nuo kaktos link snukio ryškus, bet ne staigus. Nosis didelė, pigmentuota, šnervės gerai išsivysčiusios. Niufaundlendas turi vandeniui atsparų dvigubą kailį. Apsauginiai plaukai pakankamai ilgi ir tiesūs, be garbanų.
| ***Mes ją tikrai įskaudinsime*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Le faremo tanto male |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Pino Quartullo |
| Vaidina | Stefania Sandrelli  Pino Quartullo  Ricky Memphis  Caterina Guzzanti  Venantino Venantini  Anna Valle |
| Metai | 1998 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 104 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Mes ją tikrai įskaudinsime** (it. *Le faremo tanto malei*) – 1998 m. Italijoje sukurta komedija, kurios režisierius Pino Quartullo.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Du broliai Markas ir Rudžeras globoja gyvūnus ir kovoja už jų teises. Išvydę televizijos programą, kurioje reklamuojami kailiai, o ją remia kailių fabrikas, jiedu nusprendžia pagrobti laidos vedėją, buvusią garsią aktorę Federiką Birki ir pareikalauti išpirkos. Pirmoji plano dalis pavyksta, tačiau netrukus Federika pamato, kad jos pagrobėjai visiški žiopliai ir nusprendžia pati juos panaudoti savo blėstančiam populiarumui atgaivinti. Nors turi progų pabėgti, ji lieka su pagrobėjais ir, jais manipuliuodama, rengiasi efektingam sugrįžimui. Viskas klojasi pagal planą, kol staiga Federika supranta, kad ji menkai domina visuomenę: šalyje tuo metu prasideda neramumai, pagrobiamas ministras, televizijos laida jau turi kitą vedėją, pagrobėjų grasinimai atrodo neįtikinantys, o jos pačios vaikai ketina pasipelnyti iš nelaimės išleisdami atsiminimų knygą ir dainų albumą.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Stefania Sandrelli – Federika Birki
* Pino Quartullo – Markas
* Ricky Memphis – Rudžeras
* Anna Valle – Monika
* Venantino Venantini – Pjetro
* Caterina Guzzanti – Verdė Birki

Šaltiniai
---------

1. ↑  David Rooney (1998-05-18). „Review: 'We'll Really Hurt You'". *Variety*. Nuoroda tikrinta 2015-09-06.
2. ↑  Paolo Mereghetti. *Il Mereghetti - Dizionario dei film*. B.C. Dalai Editore, 2010. ISBN 8860736269.
**Ebionitai** – žydų krikščionių religinė srovė, egzistavusi Palestinoje ir Sirijoje I–V a. Šios religinės grupės pavadinimas kildinamas iš hebrajiško žodžio *ebion*, reiškiančio „skurdžius, vargšas".

Žinių apie ebionitus paliko krikščionių rašytojai Ignotas Antiochietis, Irenėjas Lionietis, Tertulijonas, Origenas, ebionizmą laikę erezija.

Doktrina
--------

Ebionitai tikėjo, kad Jėzus buvęs žmogus, gimęs iš Marijos, nepripažino nekalto prasidėjimo. Jis buvęs apdovanotas ypatinga pranašo ir Mesijo malone, Dievo pasirinktas per krikštą Jordano upėje. Ebionitai laikėsi žydų Įstatymo ir praktikų, kaip antai apipjaustymo ir šabo; jų laikymasis, kaip manė ebionitai, būtinas išganymui. Nepripažino Eucharistijos, kunigystės. Iš Naujojo Testamento knygų pripažino vienintelę Evangeliją pagal Matą, tačiau ir ją ne visą – be dalių, kuriose aprašomas nekaltas prasidėjimas ir Jėzaus vaikystė.

I a. pab. datuojamame žydų krikščionių raštų rinkinyje, vadinamame Petro ciklu, esama Ebionitų evangelijos; teigiama, kad tai gali būti Evangelijos pagal Matą adaptacija.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  *Ebionitai*. Religijos, bažnyčios, tikėjimai. – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005, 78 psl.
Koordinatės: 80°0′ p. pl. 120°0′ v. ilg.﻿ / ﻿80.000°š. pl. 120.000°r. ilg.﻿ / 80.000; 120.000

Merės Berd žemės kraštovaizdis
**Merės Berd žemė** (angl. *Marie Byrd Land*) – kraštas vakarų Antarktidoje, tarp Roso šelfinio ledyno vakaruose ir Elsvorto žemės rytuose. Ledo dangos storis vietomis viršija 4000 m. Ledo guoliai vietomis slūgso 500–1500 m žemiau jūros lygio. Netoli pakrantės virš ledo dangos iškyla nunatakai ir kalnagūbriai (Edselfordo, Halflado, Egzekiutiv Komiti ir kt.), siekiantys 3000–4000 m aukštį.

Į Merės Berd žemę jokia valstybė nėra oficialiai pareiškusi teritorinių pretenzijų (nors dėl Antarkties sutarties visas žemynas yra politiškai neutralus, daugumą jo teoriškai susiskirsčiusios keletas valstybių). Tai didžiausia Žemės sausumos teritorija (~1 610 000 km²), į kurią niekas nėra pareiškęs pretenzijų. Krašte veikia JAV Berdo stotis, seniau veikė ir TSRS stotis Ruskaja (1978–1990 m.).

Merės Berd žemę 1929 m. atrado amerikiečių lakūnas Ričardas Berdas ir pavadino savo žmonos Meri garbei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 293
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Faridabadasफरीदाबाद |
| --- |
| *Sidhartos ašramas* |
|  |
| 

FaridabadasFaridabadas

28°25′0″ š. pl. 77°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿28.41667°š. pl. 77.30000°r. ilg.﻿ / 28.41667; 77.30000﻿ (Faridabadas)Koordinatės: 28°25′0″ š. pl. 77°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿28.41667°š. pl. 77.30000°r. ilg.﻿ / 28.41667; 77.30000﻿ (Faridabadas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Harjana Harjana |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 1 054 981  |
|  |
|  **Vikiteka** | Faridabadas |

**Faridabadas** (angl. *Faridabad*, hind. फरीदाबाद, IAST: *Farīdābād*) – miestas šiaurinėje Indijoje, Harjanos valstijos pietuose. 1,28 mln. gyventojų (2005). Išsidėstęs 30 km į pietus nuo Delio (kartais laikomas jo priemiesčiu), Pandžabo (*Punjab*) lygumų pietryčiuose, 15 km į rytus nuo miesto teka Jamuna (*Yamuna*). Mieste išvystyta metalo, stiklo, plastmasės, avalynės pramonė.

Faridabado rytiniame pakraštyje yra Agros kanalas, naudojamas drėkinimui. Tai svarbus vandens šaltinis miesto apylinkėse, kur vyrauja žemės ūkis – auginami kviečiai, daržovės, medvilnė, cukranendrės. Miestas taip pat yra svarbus prekybos žemės ūkio produkcija centras. Yra geležinkelis, pagrindinė šalies autostrada, artimiausias oro uostas – Delyje.

Istorija
--------

Faridabadą 1607 m. įkūrė šeichas Faridas, mogolų imperijos iždininkas. Miestu tapo 1867 m. valdant britams.
| **Matilda Miglė Nainienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1930 m. kovo 14 d.Subačius |
| Mirė | 2021 m. sausio 31 d. (90 metų)Vilnius |
|  |
| Veikla | tautodailininkė mezgėja |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Matilda Miglė Nainienė** (g. 1930 m. kovo 14 d. Subačiuje – 2021 m. sausio 31 d. Vilniuje) – Lietuvos tautodailininkė mezgėja.

Biografija
----------

1956 m. Vilniaus universitete baigė fiziką. 1957–1985 m. Elektrografijos instituto laboratorijos vedėja, vyr. mokslo darbuotoja, 1989–1992 m. Vilniaus mokytojų namų dailiojo mezgimo ir siuvinėjimo kursų vedėja, 1994–1999 m. Žirmūnų darbo rinkos mokymo centro mokytoja.

Kūryba
------

Megztų, nertų drabužių, aplikacijų paveikslėlių autorė. Sukūrė mezgimo iš įvairių plotelių būdą, pirmoji Lietuvoje pradėjo naudoti mezgimo iš kailio siūlų technologiją. Nuo 1986 m. dalyvavo parodose, individualios: Vilnius – 1986–1988 m. 1993 m. 1994 m. 1998–2001 m. 2004 m.; Palanga – 1998 m.; Šiauliai – 1990 m.; Rokiškis – 1999 m.; Telšiai, Rietavas – 2000 m.

Bibliografija
-------------

* Megztos kepurės, beretės, šalikai, 1995 m.
* Nėriniai ir pagalvėlės, bendraautorė R. Drakšienė, 1997 m.
* Naujas mezgimo būdas, 1998 m.
* Mezgimo menas, bendraautorė K. Žirgulienė, 2002 m.
* Staltiesės, takeliai, bendraautorė S. Keršienė, 2002 m.
* Mezgimo poezija, Standartų spaustuvė, 2006 m. ISBN 9955-665-50-5
* Leliumai [rankdarbių albumas], Petro ofsetas, 2013 m. ISBN 978-609-420-311-4

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Matilda Miglė Nainienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 10 psl.
Niujės vėliava.  Santykis: 1:2
**Niujės vėliava** – Naujosios Zelandijos valdos Okeanijoje Niujės valstybinis simbolis. Tai viena iš nedaugelio pasaulio šalių vėliavų, kurioje dominuoja geltona spalva. Vėliava oficialiai įteisinta 1975 m. spalio 15 d. Vėliavą sukūrė Patricija Reks (angl. *Patricia Rex*).

Vėliava yra geltonos spalvos, su Jungtinės Karalystės vėliava kairiajame viršutiniame kampe. Tačiau ši vėliava papildyta 4 mažesnėmis (ant vertikalios ir horizontalios linijų) ir 1 didesne, mėlyno disko apsupta, penkiakampe žvaigžde (linijų sankirtoje).

Jungtinės Karalystės vėliava simbolizuoja britų suteiktą apsaugą salai. Geltona vėliavos spalva simbolizuoja ryškią saulės šviesą bei niujiečių teigiamus jausmus Naujajai Zelandijai. Keturios mažesnės žvaigždės simbolizuoja Pietų Kryžių, o didesnė vaizduoja jūrų supamą Niujės salą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Flags, Symbols & Currency of Niue". *WorldAtlas* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-10-23.
2. 1 2  GOVERNMENT OF NIUE (2006). „NIUE LAWS" [Niujės teisiniai aktai] (PDF) (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-10-23.


**Okeanijos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Australija · Fidžis · Kiribatis · Maršalo Salos · Mikronezija · Nauru · Naujoji Zelandija · Palau · Papua Naujoji Gvinėja · Samoa · Saliamono Salos · Tonga · Tuvalu · Vanuatu
Amerikos Samoa · Guamas · Kuko Salos · Marianos Šiaurinės Salos · Naujoji Kaledonija · Niujė · Norfolkas · Pitkernas · Prancūzijos Polinezija · Tokelau · Volisas ir Futūna |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
Senienų muziejus (Alberto Žameto piešinys 
*Vilniaus albume* 1863 m.)
**Vilniaus Senienų muziejus** – pirmasis viešas muziejus Lietuvoje. Jis buvo buvo įkurtas 1855 m. gegužės 11 d. Vilniaus archeologinės komisijos iniciatyva perkeliant į Vilniaus Universiteto aulą privatų grafo Eustachijus Tiškevičius muziejų ir praplečiant jį. Grafo veiklą atspindi mokslinės ekspedicijos po Skandinavijos valstybes surinkta archeologinių titnaginių kirvių kolekcija. Muziejus visuomenei duris atvėrė 1856 m. balandžio 29 d. uždarytame po 1831 m. sukilimo Vilniaus universitete.

Senienų muziejaus istorija skiriama į du periodus: 1) nuo įsteigimo iki reorganizavimo (1855–1865); 2) nuo reorganizavimo iki likvidavimo Pirmojo pasaulinio karo metais (1865–1915). Po 1863 m. sukilimo muziejaus veikla nutraukta suintensyvėjus rusifikavimo politikai. Didesnė dalis vertingų eksponatų buvo išvežta į N. Rumiancevo muziejų Maskvoje, o pertvarkytas muziejus, vis dėlto, 1865 m. buvo atidarytas kaip Vilniaus viešosios bibliotekos dalis. Po Pirmojo pasaulinio karo 1918 m. dr. Jonas Basanavičius naudodamas Senienų muziejaus ir Lietuvių mokslo draugijos rinkinius ėmėsi kurti Istorijos-etnografijos muziejų, tačiau 1920 m. Lenkijai okupavus Vilnių, šis darbas nutrūko. 1920–1940 m. rinkiniai saugoti Vilniaus universitete, o 1941 m. perduoti Lietuvos mokslų akademijai. Vinco Žilėno pastangomis 1952 m. šių rinkinių pagrindu buvo suformuotas Istorijos ir etnografijos muziejus, kuris po nepriklausomybės atkūrimo 1992 m. perkurtas ir pervadintas į Lietuvos Nacionalinį muziejų. Šiuo metu jame yra saugoma apie 1 mln. eksponatų.

Lietuvos nacionaliniame muziejuje, tęsiančiame šio muziejaus tradicijas, sukurta nuolatinė ekspozicija, skirta Senienų muziejaus istorijai.

Muziejus Stanislovo Filiberto Flerio XX a. pr. fotografijose
------------------------------------------------------------

* Ekspozicijų salė
* Skaitykla
* Ornitologijos ekspozicija
* Zoologijos ekspozicija


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vilniaus Senienų muziejus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

*
| Punta del Estėisp. *Punta del Este* |
| --- |
| *Punta del Estė vakare* |
|  |
| 

Punta del EstėPunta del Estė

34°58′0″ p. pl. 54°57′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.96667°š. pl. 54.95000°r. ilg.﻿ / 34.96667; 54.95000﻿ (Punta del Estė)Koordinatės: 34°58′0″ p. pl. 54°57′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.96667°š. pl. 54.95000°r. ilg.﻿ / 34.96667; 54.95000﻿ (Punta del Estė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3)------ vasaros: (UTC-2) |
|  |
| **Valstybė** | Urugvajaus vėliava Urugvajus |
| **departamentas** | Maldonado departamentas Maldonado departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1829 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 17 816  |
| **Altitudė** | 0 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Punta del Estė |

**Punta del Estė** (isp. *Punta del Este*) – miestas pietų Urugvajuje, Maldonado departamente, prie La Platos. Įsikūręs į pietryčius nuo Maldonaldo ir apie 140 km į rytus nuo sostinės Montevidėjaus. Mieste gyvena 10,5 tūkst. gyventojų (2005 m.), tačiau kasmet nuo gruodžio iki vasario miestą aplanko apie milijoną turistų. Tai pagrindinis ir prabangiausias Urugvajaus kurortas.

Istorija
--------

Pirmieji žmonės, įsikūrę Punta del Estė vietoje buvo ispanai, kurie tai padarė XVI a. Tačiau vietovės kolonizacija prasidėjo tik apie XVIII a. kai čia atsikraustė portugalai.

Punta del Estė ir miesto apylinkės XIX a. pab. didele dalimi buvo padengtos tik smėliu ir kopomis, tačiau 1896 m. Urugvajaus jūreivis ir rašytojas Antonio Lussich nupirko 1800 hektarų žemės, įkūrė botanikos sodą ir ten pradėjo auginti įvairius augalus iš viso pasaulio. Vėliau patys augalai pradėjo plisti po apylinkes ir dabar visoje teritorijoje auga daug įvairių rūšių krūmų ir medžių (panašių į Australijos).

Transportas
-----------

Punta del Estė miestą galima pasiekti keliais būdais. Iš Buenos Airių galima atplaukti laivu (Buquebus) ar atskristi lėktuvu iki Capitan Corbeta CA Curbelo tarptautinio oro uosto (Maldonade). Šis oro uostas atidarytas 1996 m.

Iš Majamio ar Madrido galima atskristi tiesiai į Carrasco tarptautinį oro uostą, įsikūrusį sostinėje Montevidėjuje, o iš jo Punta del Estė pasiekti žemės transportu.

Nuorodos
--------

* Oficiali miesto svetainė Archyvuota kopija 2011-05-24 iš Wayback Machine projekto.
* Buquebus svetainė Archyvuota kopija 2009-06-21 iš Wayback Machine projekto.
**Materialiai atsakingas asmuo** – asmuo, kuris atsakingas už tam tikrą įmonės ar įstaigos turto dalį.

Visas įmonės ar įstaigos turtas turi būti priskirtas asmenims, kurie neturi teisės jo parduoti ar atiduoti naudoti ne įmonės ar įstaigos reikmėms, bet jo praradimo atveju už jį turi atsakyti. Materialiai atsakingi asmenys jiems patikėtą turtą naudoja atlikdami savo pareigas arba jį atiduoda naudoti kitiems, materialiai neatsakingiems asmenims vykdyti savo pareigas. Kartais tą patį daiktą naudoja keli materialiai neatsakingi asmenys savo pareigų atlikimui.

Su visais materialiai atsakingais asmenimis turi būti sudarytos individualios ar kolektyvinės visiškos materialinės atsakomybės sutartis. Jei su materialiai atsakingu asmeniu sudaryta individuali visiškos materialinės atsakomybės sutartis, tada jis atsako už prarastus ar dėl jo kaltės sugadintus daiktus vienas. Jei su keliais materialiai atsakingais asmenimis sudaryta kolektyvinė visiškos materialios atsakomybės sutartis, tada atsako už prarastus ar dėl jų kaltės sugadintus daiktus visi kartu. Sudarius kolektyvinę visiškos materialinės atsakomybės sutartį nereikia daryti turto perdavimo vienam materialiai atsakingam asmeniui einant atostogų ir tuo pačiu daiktu gali naudotis keli asmenys.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia.*
Koordinatės: 54°17′05″ š. pl. 25°01′42″ r. ilg.﻿ / ﻿54.28472°š. pl. 25.02833°r. ilg.﻿ / 54.28472; 25.02833

|  Pabarės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Šalčininkų |
| **Savivaldybė** | Šalčininkų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pabarė |
| **Statybinė medžiaga** | akmenys ir tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1934 m. |

**Pabarės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pabarės kaime, 12 km į šiaurę nuo Eišiškių. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.

Istorija
--------

Pabarėje 1920 m. pastatyta bažnyčia. 1925 m. įsteigta parapija. 1934 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1934 m. spalio 24 d. konsekravo arkivyskupas Romualdas Jalbžikovskis.

Architektūra
------------

Bažnyčia neobarokinė, mūrinė (apačia tašytų akmenų, viršus tinkuotas), sudėtingo plano, bebokštė, su šoninėmis koplyčiomis, bokšteliu. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pabarės Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

 *Šis straipsnis apie tragediją Sankt Peterburge 1905 m. Apie tragediją Šiaurės Airijoje 1972 m. skaitykite straipsnyje Kruvinasis sekmadienis (1972).*
Kruvinojo sekmadienio žudynės Sankt Peterburge
**Kruvinasis sekmadienis** (rus. *Кровавое воскресенье*) – 1905 m. sausio 22 d. įvykiai Sankt Peterburge, Rusijoje, kurie buvo postūmiu 1905-1907 m. revoliucijai.

Rusų-japonų karo metu 1904-1905 m. gyvenimo sąlygos Sankt Peterburge buvo siaubingos, darbdaviai versdavo mažai apmokamus darbininkus dirbti viršvalandžius. Putilovo gamykloje prasidėjęs streikas pasklido, ir sausio viduryje apie 80 000 darbininkų apleido savo darbo vietas, mieste dingo elektra, nebuvo spausdinami laikraščiai. Ortodoksų popas Georgijus Gaponas, įkūręs darbininkų organizaciją, sukvietė visus į demonstraciją prie caro Žiemos rūmų 1905 m. sausį. Jie norėjo prašyti Nikolajaus II užbaigti karą ir atstatyti aštuonių valandų darbo dieną. G. Gaponas buvo dviprasmiškas žmogus, kuris, nors ir pasamdytas slaptosios caro policijos „Ochranos", atrodė, iš tikrųjų norėjo išrūpinti vargšams geresnes gyvenimo sąlygas. Protesto akcija buvo taiki, darbininkai su žmonomis ir vaikais nešė religines ikonas, giedojo ištikimybės carui giesmes, nebuvo ekstremistų.
Žygiui pasiekus rūmus, caro sargybiniai supanikavo ir pradėjo šaudyti į minią. Nuo kulkų ir sutrypimo bėgdami žuvo: oficialiai 90 žmonių, pagal G. Gapono apskaičiavimus – 4000 žmonių. Dauguma istorikų mano, kad žuvo apie 120–200 žmonių. Žudynės sukėlė didžiulį pasipiktinimą, streikas peraugo į 1905 m. revoliuciją. Caro valdžia buvo diskredituota, padidėjo neapykanta visam režimui. G. Gaponas pabėgo į Šveicariją, tačiau spalį grįžus į Rusiją, buvo atskleistas jo kaip policijos agento vaidmuo. Jis buvo rastas pakartas suomių sodyboje po jo bendražygių socialistų revoliucionierių neteisėtai surengto teismo.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Chodynkos tragedija

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kruvinasis sekmadienis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

WikisourceWikisource
Puslapis Vikišaltiniuose:
***Peterburgo darbininkų peticija carui, 1905-01-22 (anglų k.)***

1. ↑  *Kruvinasis sekmadienis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
2. ↑  Невский В. И. Январские дни в Петербурге 1905 года // Красная Летопись. — 1922. — Т. 1. — С. 13—74.
| **Earl Moran** |
| --- |
| Gimė | 1893 m. gruodžio 8 d.Bel Pleinas, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
| Mirė | 1984 m. sausio 17 d. (90 metų)Santa Monika, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
|  |
| Veikla | dailininkas, fotografas |

**Erlas Stefa Moranas** (angl. *Earl Steffa Moran*, 1893 m. gruodžio 8 d. Bel Pleinas, Ajova, JAV – 1984 m. sausio 17 d. Santa Monika, Kalifornija, JAV) – amerikiečių dailininkas ir fotografas.

Biografija
----------

Erlo Morano tėvas – ūkininkas Frenkas Moranas (1865–1949), motina – Adela Bel (Stefa) Moran (1870–1965). Erlas Moranas studijavo Čikagos menų institute, vėliau išsikėlė į Manhataną, kur tęsė mokslus įžymiojoje Niujorko studentų menininkų lygoje. Jo dėstytojais buvo Vinsentas Diumonas, Robertas Henris, Džordžas Bridžmanas ir Tomas Fogartis (pastarasis buvo ir Normano Rokvelo dėstytojas).

XX a. 5–ajame dešimtmetyje Erlas Moranas išgarsėjo fotomodelių plakatinio stiliaus fotografijomis, buvo įvaldęs pastelės ir aliejinės tapybos technikas. Jis dirbo „Sears & Roebucks", kūrė vyrų žurnalų „Beauty Parade" ir „Eyefull" viršelius bei filmų plakatus, iliustravo žurnalą „Life". Be to, 1940–1950 m. jis dirbo firminių drabužių ir reklaminių prekių įmonėje „Brown & Bigelow". Garsiausias jo modelis buvo Norma Džyn Doherti, kuri 1946–1950 m. tapo žinoma kaip Merlin Monro. Erlas Moranas pasirašė sutartį su galerija „Aaron Brothers Galleries" ir dirbo joje iki 1982 m. kol pablogėjo sveikata.

Išnašos
-------

1. ↑  „Earl Moran - Art for Sale". *Heritage Auction*. Nuoroda tikrinta 2023-01-15.
2. ↑  *The Great American Pin-Up*, Martignette/Meisel (c)2002 Taschen GmbH (ISBN 3-8228-1701-5)
3. ↑  Auction results
| ***Kruvinas drugelis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Duccio Tessari |
| Metai | 1971 |
| Žanras | giallo |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Kruvinas drugelis** (it. *Una farfalla con le ali insanguinate*) – 1971 m. sukurtas giallo filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Helmut Berger – Džordžas
* Giancarlo Sbragia – Alesandro
* Evelyn Stewart – Marija Marči
* Wendy D‘Olive – Sara Marči
* Silvano Tranquilli – inspektorius Berardis
* Lorella De Luca – Marta

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Miesto parke randamas išprievartautos ir nužudytos merginos kūnas. Policija suima ir apkaltina vidutinio amžiaus vyrą Alesandrą įvykdžius nusikaltimą. Savo ruožtu buvęs merginos draugas pianistas Džordžas negali susitaikyti su netektimi ir teismo procesu. Nors faktai tarsi patvirtina Alesandro kaltumą, galiausiai įrodoma priešingai ir jis paleidžiamas iš kalėjimo. Paaiškėja, kad, norėdamas įvykdyti savo teisingumą, Džordžas pats nužudė du žmones, kad sujauktų tyrimą ir Alesandras atsidurtų laisvėje, kur šis galėtų jam atkeršyti...
Vitantonio Liuzzi|  
2010 m. Malaizijos Grand Prix |
| Karjera Formulėje 1 |
| Tautybė | Italija italas |
| Komanda | {{{Komanda}}} |
| Dalyvauta GP | 81 (80 startų) |
| Pirmas GP | 2005 Australijos Grand Prix |
| Paskutinis GP | 2011 m. Brazilijos Grand Prix |

**Vitantonio Liuzzi** (g. 1981 m. rugpjūčio 6 d.) – buvęs Formulės 1 lenktynininkas iš Italijos.

Dvejus metus jis buvo Force India ekipos lenktynininkas bandytojas, tačiau 2009 m. sezono pabaigoje jis pakeitė iš ekipos į Scuderia Ferrari perėjusį Giancarlo Fisichella. Šiuo metu Liuzzi gyvena Italijos Peskaros mieste.

Karjera
-------

Kaip ir dauguma Formulės 1 lenktynininkų, Liuzzi pradėjo savo sportininko karjerą su kartingais. Vėliau jis kilo karjeros laiptais lenktyniaudamas Formulės Renault, Formulės 3 ir Formulės 3000 čempionatuose.

2005 m. sezoną jis pradėjo būdamas Red Bull komandos lenktynininkas bandytojas. Vėliau sezono metu keliose lenktynėse jis dalyvavo kaip komandos lenktynininkas. Savo debiutinėse lenktynėse San Marine jis pelnė pirmąjį tašką.

Kitus dvejus metus jis buvo Red Bull dukterinės ekipos Scuderia Toro Rosso lenktynininkas. Per tuos sezonus jis sugebėjo pelnyti kelis taškus.

2008 ir 2009 m. sezonuose jis buvo Force India ekipos lenktynininkas bandytojas.

2009 m. rugsėjo 3 d. Force India ekipa perleido iš savo gretų į Scuderia Ferrari lenktynininką Giancarlo Fisichellą, kuris italų ekipoje pakeitė Luca Badoerį. Indų ekipa paskelbė, kad Vitantonio bus jų ekipos lenktynininkas.

2011 m. kovo 9 d. iki sezono pabaigos sutarė vairuoti Hispania Racing bolidą. Sezono pabaigoje italas pasitraukė iš Formulės 1 lenktynių.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vitantonio Liuzzi** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali Liuzzi svetainė

1. ↑
2. ↑
Skolininko **turto areštas** - priverstinis nuosavybės teisės į skolininko turtą arba šios teisės atskirų sudėtinių dalių – valdymo, naudojimosi ar disponavimo – laikinas uždraudimas ar apribojimas (LR CPK 675 str. 1 d.).

Antstolis areštuoja skolininko turtą surašydamas turto arešto aktą. Antstolis turi teisę panaikinti turto areštą tik tuomet, jeigu turtas areštuotas antstolio. Antstolis negali areštuoti skolininko turto iš esmės daugiau, negu jo reikia išieškotinai sumai ir vykdymo išlaidoms padengti.

Vykdydamas teismo (teisėjo) nutartį areštuoti turtą, antstolis sudaro areštuojamo turto aprašą LR CPK 677 straipsnyje nustatyta tvarka. Šiuo atveju antstolis turto arešto akto nesurašo.

Turto areštas įsigalioja nuo turto arešto akto paskelbimo skolininkui, o jeigu nėra galimybės paskelbti, – nuo turto arešto akto įregistravimo turto arešto aktų registre. Tais atvejais, kai yra areštuojami produktai, kiti greitai gendantys daiktai, gyvūnai ir jie šio Kodekso nustatyta tvarka paimami ir nedelsiant perduodami realizuoti, turto areštas įsigalioja nuo turto aprašymo momento.

Apie įkeisto turto areštą antstolis nedelsdamas praneša įkaito turėtojui.

Turto žymėjimas
---------------

Kiekvieną areštuotą daiktą antstolis, jeigu yra galimybė, iš išorės pažymi areštą rodančiu ženklu. Apie tai, kad areštuotas turtas yra pažymėtas, nurodoma turto arešto akte (LR CPK 676 str.).

Turto aprašymas
---------------

Tais atvejais, kai apribojamos visos nuosavybės teisės į skolininko turtą ar turtas perduodamas saugoti arba administruoti kitiems asmenims arba yra paimami dokumentai, patvirtinantys skolininko turtines teises, taip pat atvejais, kai apribojamos teisės į turto registre neregistruojamą kilnojamąjį turtą, turi būti sudarytas šio turto aprašas (LR CPK 677 str. 1 d.).

Antstolis negali aprašyti skolininko turto iš esmės daugiau, negu jo reikia išieškotinai sumai ir vykdymo išlaidoms padengti.

Skolininko turtas aprašomas dalyvaujant skolininkui. Jeigu paties skolininko nėra, turtas aprašomas dalyvaujant kuriam nors iš pilnamečių jo šeimos narių, o jeigu ir šių nėra, – dalyvaujant teismo ar antstolio paskirtam turto saugotojui (administratoriui).

Skolininko juridinio asmens turtas aprašomas dalyvaujant skolininko atstovui ar atsakingam darbuotojui.[1]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Civilinio proceso kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymas. Civilinio proceso KODEKSAS (Data: 2010-09-23. Aktuali 2010-10-26)
| Kanindė |
| --- |
| **Ilgis** | 430 km |
| **Baseino plotas** | ~75 000 km² |
| **Ištakos** | Farinijos kalnai |
| **Žiotys** | Parnaiba |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |

**Kanindė** (port. *Rio Canindé*) – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Piaujo valstijoje; Parnaibos dešinysis intakas. Prasideda Brazilijos plokščiakalnyje, Farinijos kalnuose, 600 aukštyje, pačiuose valstijos rytuose. Teka į šiaurės vakarus plokščiakalniu. Įteka į Parnaibą ties Amarantės miestu.

Didžiausi intakai: Itainas (dešinysis), Piaujis (kairysis).

Vaga slenkstėta. Ties Povo Pedra Redonda upė patvenkta. Vandeningiausia sausio–balandžio mėnesiais, dažni smarkūs poplūdžiai. Miestai prie Kanindės: Akauanas, Paulistana, Konseisaun do Kanindė, Santo Inasijo do Piaujis, Val Ferasas, Kažazeiras do Piaujis, Fransisko Airesas, Amarantė.

1819 m. Kanindės baseino gamtą tyrinėjo vokiečių gamtininkai Johanas Baptistas fon Spiksas ir Karlas Fridrichas Filipas fon Martijus.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Mapa físico do estado Piauí, DNIT, 2009.
3. ↑  Pellerin, J. (1984). Les bases physiques. In: GUIDON, N. (org.). *L’aire archéologique du sud-est du Piauí*. Paris: Recherche sur les Civilisations. pp. 11–12.
4. ↑  Mapa Multimodal Piauí, DNIT, 2013.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Turokas** (angl. *Turok*) – fiktyvus JAV komiksų veikėjas, atsiradęs komiksuose, kuriuos išleido kompanija *Western Publishing*, gavusi licenciją iš *Dell Comics*. Veikėjas pirmiausia pasirodė 1954 metais komiksų serijoje *Four Color Comics* #596, vėliau pelnė atskirą vardą – „Turokas, akmens sūnus" (angl. *Turok, Son of Stone*). Vėliau su šiuo personažu komiksus išleido kompanijos *Gold Key Comics* ir *Valiant Comics*.

Knygos
------

Po kompiuterinių žaidimų sėkmės buvo išleista keletas fantastinių romanų su Turoku. Pirmoji knyga - „Kario kelias" (angl. *Way of the Warrior*). Antroji – „Blogio sėklos" (*Seeds of Evil*), o paskutinė – „Naikinimo kelias" (*Path Of Destruction*).

Animacinis filmas
-----------------

2008 pradžioje *Classic Media* išleido 70 minučių animacinį filmą „Turokas, akmens sūnus" (*Turok: Son of Stone*), kuriam scenarijų parašė *Evan Baily* ir *Tony Bedard*.

Kompiuteriniai žaidimai
-----------------------

Turoko komiksų serija buvo realizuota pirmo asmens šaudyklių žaidimuose, kuriuose Turokas kovoja pasaulyje su dinozaurais ir kitom būtybėms.

Kompiuteriniai žaidimai su Turoku:

* Turok: Dinosaur Hunter (1997) - Nintendo 64 ir AK.
* Turok: Battle of the Bionosaurs (1997) - Game Boy.
* Turok 2: Seeds of Evil (1998) - Nintendo 64, Game Boy Color ir AK.
* Turok: Rage Wars (1999) - Nintendo 64 ir Game Boy Color
* Turok 3: Shadow of Oblivion (2000) - Nintendo 64 - Game Boy Color.
* Turok: Evolution (2002) - Nintendo GameCube, Game Boy Advance, AK, PlayStation 2 ir Xbox.
* Turok (2008) - PlayStation 3, Xbox 360 ir AK.
**Turto realizavimas** – areštuoto skolininkui ar įkaito davėjui nuosavybės teise priklausančio turto priverstinis pardavimas iš varžytynių, per įmones, kurios verčiasi turto prekyba ar perdirbimu, perdavimas išieškotojui ar realizavimas kita LR CPK nustatyta tvarka (LR CPK 691 str. 1 d.).

Areštuotą turtą, atsižvelgiant į arešto pagrindus ir turto rūšis, įstatymų nustatyta tvarka realizuoja antstolis, Valstybinės mokesčių inspekcijos įstaigos, vertybinių popierių viešosios apyvartos tarpininkai ir prekybos įmonės.

Teismo konfiskuotą ar perduotiną valstybei turtą antstolis realizuoti perduoda Valstybinės mokesčių inspekcijos įstaigai, jeigu įstatymai nenustato kitaip (LR CPK 692 str.).

Areštuoto turto realizavimas LR CPK VI dalyje nustatyta tvarka panaikina visus to turto areštus (LR CPK 693 str.).

Būdai
-----

Skolininkui priklausantis nekilnojamasis turtas bei kitas įstatymų nustatyta tvarka registruojamas turtas, taip pat kitas kilnojamasis turtas, kurio vieneto vertė viršija 100 000 litų, realizuojamas parduodant iš varžytynių (LR CPK 694 str. 1 d.).

LR CPK 694 straipsnio 1 dalyje nenurodytas turtas gali būti realizuojamas ir kitais būdais nustatyta tvarka.

Išieškotojo teisė pasirinkti turto realizavimo būdą
---------------------------------------------------

Jeigu turtas gali būti realizuojamas keliais būdais, turto realizavimo būdo pasirinkimo teisė priklauso išieškotojui (LR CPK 695 str. 1 d.).

Jeigu išieškotojas per antstolio nustatytą terminą nepranešė apie savo pasirinktą turto realizavimo būdą, jį nustato savo patvarkymu antstolis. Šis antstolio patvarkymas neskundžiamas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Civilinio proceso kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymas. Civilinio proceso KODEKSAS (Data: 2010-09-23. Aktuali 2010-10-26)
**Vilniaus Pynimėlis** - tautinių šokių ansamblis. Kolektyve šoka apie 30-40 šokėjų, puoselėjančių lietuvišką šokį, kultūrą ir tradicijas. "Vilniaus Pynimėliui" nuo 2006 metų vadovauja buvęs valstybinis dainų ir šokių ansamblis „Lietuva" šokėjas, vyr. baletmeisteris Edgaras Suprunas.

Istorija
--------

2005 m. sausio 19-tą įvyko pirmoji "Vilniaus Pynimėlio" repeticija. Nuo pat kolektyvo įsikūrimo jo branduolį sudaro buvę Panevėžio miesto vaikų dainų ir šokių ansamblio „Pynimėlis" šokėjai, tačiau ansamblį papildo ir šokėjai iš kitų kolektyvų ir miestų. 
Nuo 2006 metų spalio mėnesio kolektyvui ėmė vadovauti Edgaras Suprunas. Kolektyvo koncertmeisterė - Neringa Butkutė.
Nuo 2007 metų rugsėjo kolektyvas pradėjo repetuoti Kirtimų kultūros centre ir tapo Vilniaus miesto savivaldybės Kirtimų kultūros centro tautinių šokių ir dainų ansambliu. "Vilniaus Pynimėlio" repeticijos vyksta Kirtimų kultūros centre bent du kartus per savaitę.

Koncertai ir tradicijos
-----------------------

Per neilgą kolektyvo gyvavimo laiką "Vilniaus Pynimėlis" ne tik gastroliavo užsienio šalyse, bet ir dalyvavo daugybėje koncertų Lietuvos miestuose ir miesteliuose. Nuo 2007 metų gruodžio "Vilniaus Pynimėlio" organizuojamas kasmetinis koncertas "Metų aidai" jau tapo tradiciniu renginiu Lietuvos tautinių šokių ir muzikos kolektyvams. 2007 m. liepos 6 d. "Vilniaus Pynimėlis" dalyvavo Lietuvos dainų šventėje „Būties ratu 2007", ansamblių vakare „Saulės vartai" (Kalnų parke), 2008 m. vasario 2 d. „Aukštaitijos siaurojo geležinkelio" organizuojamame renginyje „Užgavėnių kaukių traukinys", 2008 m. vasario 16 d. koncerte Nepriklausomybės dienos šventei paminėti Lietuvos Nacionaliniame dramos teatre ir dar daug kitų.

Koncertinės gastrolės užsienio šalyse:

* 2005 liepa - tarptautinis folkloro festivalis Atinos mieste, Italija;
* 2006 liepa - tarptautinis folkloro festivalis Prancūzijoje;
* 2007 rugpjūtis - gastrolės Sicilijoje;
* 2008 kovas - kultūriniai mainai su Argentinos ir Urugvajaus lietuvių bendruomenėmis.
* 2008 birželį atstovavo Lietuvai pasaulinėje parodoje "EXPO Zaragoza 2008" finaliniame Lietuvos nacionalinės dienos koncerte "Gala";
* 2008 rugsėjis - Pasirodymas Aalborgo miesto dienose (Danija)

2018 m. liepos 4 d. "Vilniaus Pynimėlis" su daugiau kaip 40 artistų dalyvavo Lietuvos 100-mečio dainų šventės Ansamblių vakare "Tėvyne mūsų".

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2008-08-01 iš Wayback Machine projekto.
| Vygrių apskritisvok. *Kreise Wigry* |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  ←  | **1795 – 1807** |  → |

 |
| *Naujoji Rytų Prūsija* |
|  |
| **Valstybė** | Prūsijos karalystė |
| **Departamentas** | Balstogės departamentas |
| **Administracinis centras** | Vygriai, Suvalkai (nuo 1797) |

**Vygrių apskritis** (vok. *Kreise Wigry*) - 1795-1807 m. egzistavęs administracinis vienetas, priklausęs Balstogės departamentui (Naujoji Rytų Prūsija). Buvo dabartinės Lietuvos pietuose ir dabartinės Lenkijos teritorijoje. Centras – Vygriai (1795–1797 m.), o nuo 1797 m. - Suvalkai. Kai kurias apskrities centro funkcijas turėjo Lazdijai – juose buvo apskrities teismas ir administracija.

Istorija
--------

1795 m. apskritį suformavo Prūsijos valdžia, ji priklausė Naujosios Rytų Prūsijos provincijos Balstogės departamentui ir apėmė buvusių LDK Merkinės apskrities ir Gardino apskrities dalis Užnemunėje. 

1807 m. sudarius Seinų apskritį, Vygrių apskritis panaikinta.

Apskrityje buvo:

* 13 karališkųjų dvarų:
	+ Beržininkai
	+ Jeleniavas
	+ Krasnapolis
	+ Lazdijai
	+ Liškiava
	+ Meteliai
	+ Pilypavas
	+ Prieraslis
	+ Punskas
	+ Seinai
	+ Seirijai
	+ Suvalkai
	+ Vyžainiai
* 3 privačių asmenų miestai:
	+ Bakalariava
	+ Milvydavas
	+ Veisiejai

Šaltiniai
---------

* *Vygrių apskritis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988.
| Kanikatiit. *Città di Canicattì* |
| --- |
| *Kanikačio centras* |
|  |
| 

KanikatiKanikati

37°22′00″ š. pl. 13°51′00″ r. ilg.﻿ / ﻿37.36667°š. pl. 13.85000°r. ilg.﻿ / 37.36667; 13.85000﻿ (Kanikati)Koordinatės: 37°22′00″ š. pl. 13°51′00″ r. ilg.﻿ / ﻿37.36667°š. pl. 13.85000°r. ilg.﻿ / 37.36667; 13.85000﻿ (Kanikati) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Sicilija Sicilija |
| **Provincija** | Agridžento provincija |
|  |
| **Meras** | Vincenzo Corbo |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 35 097  |
| **Plotas** | 91,41 km² |
| **Tankumas** (2010) | 384 žm./km² |
| **Altitudė** | 465 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 92024 |
| **Tel. kodas** | 0922 |
| **Tinklalapis** | www.comune.canicatti.ag.it |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Pankras Taorminietis |

**Kanikati** (it. *Canicattì*) – Italijos miestas Sicilijoje, Agridžento provincijoje. Miestas yra 25 km į rytus nuo Agridžento, 90 km į pietryčius nuo Palermo.

Istorija
--------

Kanikačio apylinkėse žmonės gyveno prieš romėnų laikus. Miesto pavadinimas kilo iš arabų *Handaq-attin* ir reiškia „molio kanalą". Normanams užimant Siciliją vietinį musulmonų didiką apgulė ir nugalėjo Salvatore Palmeri (1087 m.) Rodžerio I pasekėjas. Už nuopelnus Palmeris iš grafo gavo kardą ir Kanikačio feodą, jis išplėtė arabų tvirtovę, padarė ją pilimi su bokštu.

Po normanų valdė Štaufenai, Angevinai ir Aragonas. 1448 m. bevaikis Antonio Palmieri paliko Kanikatį sūnėnui Andrea De Crescenzio, kuris iš karaliaus Jono II gavo *Licentia populandi*, leidimą išplėsti feodo ribas ir gyventojų skaičių. Tuo metu Kanikatyje gyveno 1000-1500 žmonių. Andrea De Crescenzio įpėdinis buvo jo sūnus Giovanni, kuris neturėjo sūnų ir paliko feodą uošviui Francesco Calogero Bonanno 1507 m.

Valdant Bonanams miestas išaugo ir pasipuošė. Jų valdžia nusmuko XVIII a. pabaigoje, 1819 m. paskutinis Bonanas atidavė miestą baronui Gabriele Chiaramonte Bordonaro. Po 1848 m. ir 1859-1861 m. maištų ir Italijos suvienijimo mieste atsirado bankai, malūnai, išsiplėtė prekyba. Per visą XX a. pagrindinis pajamų šaltinis mieste buvo žemės ūkis, ypač vynuogės.

1943 m. mieste įvyko Kanikačio skerdynės, kai amerikiečių kariai nužudė keletą italų civilių.

Išnašos
-------

1. ↑  Michele Amari's proposal of an origin from *Ayin al-qattà* ("Source of the Stone-Cutter") has been abandoned. See Ignazio Scaturro, *Storia della città di Sciacca*, p. 195 - 1924
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Vygaudas Keraitis** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. rugsėjo 22 d. (79 metai)Šereitlaukyje, Šilutės raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Irena |
| Vaikai | Ramūnas, Gina |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Jurbarko rajono politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija2001-2010 m. Lietuvos socialdemokratų partija |

**Vygaudas Keraitis** (g. 1943 m. rugsėjo 22 d. Šereitlaukyje, Šilutės raj.) – Lietuvos ir Jurbarko rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1951 m. pradėjo lankyti Voniškių (Šakių rajonas) pradžios mokyklą, 1962 m. baigė Kidulių vidurinę mokyklą, 1962–1965 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1969–1971 m. mokėsi partinėje mokykloje, 1979 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.

1965–1969 m. mokytojas, pašto tarnautojas, 1971–1989 m. Kidulių tarybinio ūkio profsąjungos pirmininkas, Eržvilko kolūkio partinės organizacijos sekretorius, 1990–1992 m. Jurbarko moksleivių centro direktoriaus pavaduotojas, 1992–1996 m. Seimo nario padėjėjas sekretorius. 1998 m. UAB „Jurbarko viešbutis", direktorius. 2007–2008 m. Jurbarko rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, 1993–2001 m. LDDP Jurbarko skyriaus tarybos pirmininkas. 2001–2010 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, LSDP tarybos narys, Jurbarko skyriaus pirmininkas.

1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. (LDDP sąraše) ir nuo 2007 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys, 1997–2003 m. valdybos narys.

Žmona Irena, vaikai Ramūnas, Gina.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai

Išnašos
-------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Lietuvos socialdemokratų partija – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
**Matricų metodas** (arba *teisingumo lentelių metodas*) teiginių logikoje yra vienas iš būdų samprotavimo pagrįstumui įvertinti. Formalizavus samprotavimą, jo prielaidoms ir išvadai nubraižoma bendra teisingumo lentelė. Jei egzistuoja tokia šios lentelės eilutė, kurioje visos samprotavimo prielaidos yra teisingos, o išvada – klaidinga, tai samprotavimas yra nepagrįstas. Jeigu tokia eilutė neegzistuoja, samprotavimas yra pagrįstas.

Pavyzdžiui, turime samprotavimą

Jei kas nors yra žmogus, tai jis mirtingas.
Sokratas yra mirtingas.
Vadinasi, Sokratas yra žmogus.
Šio samprotavimo loginė forma yra

Jei P, tai Q.
Q.
Vadinasi P.
Užrašius teiginių logikos simboliais:

P→Q
Q
⊢ P
Čia ⊢ yra loginio teigimo (angl. *assertion*) ženklas.

Šio samprotavimo teisingumo lentelė yra

| *p* | *q* | *p*{\displaystyle \rightarrow }*q* |
| --- | --- | --- |
| 1 | 1 | 1 |
| 1 | 0 | 0 |
| 0 | 1 | 1 |
| 0 | 0 | 1 |
|

Trečioje eilutėje abi prielaidos (P→Q ir Q) teisingos, o išvada (P) klaidinga. Vadinasi, šis samprotavimas yra nepagrįstas.

Kitas šio metodo variantas – nubraižyti teisingumo lentelę formulei, kurioje pagrindinis operatorius yra implikacija, tos implikacijos antecedentas – visų nagrinėjamo samprotavimo prielaidų konjunkcija, o konsekventas – to samprotavimo išvada. Jeigu ta formulė yra tautologija (logikos dėsnis), tada samprotavimas pagrįstas. Jeigu tai yra atsitiktinė išraiška arba kontradikcija, tada samprotavimas nepagrįstas.

Pavyzdžiui, aukščiau pateikto samprotavimo atveju tokia formulė yra ((P→Q)&Q)→P. Ši formulė yra atsitiktinė išraiška. Todėl tai nepagrįstas samprotavimas.

Nuorodos
--------

* Teisingumo lentelių braižymo programa Archyvuota kopija 2006-02-06 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**