recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Socialistinis darbininkų internacionalas** (pranc. – *L' International socialiste ouvrière*) – 1923 – 1940 m. veikęs socialistų ir socialdemokratų partijų tarptautinis susivienijimas.

Įkurtas 1923 gegužės 21-25 Hamburge vykusiame tarptautiniame kongrese, kuriame dalyvavo 620 delegatų iš 30 valstybių, atstovavę partijas, buvusias Berno ir Vienos (2 ½) Internacionalų narėmis. LSDP atstovavo S. Kairys.

Balsai kongrese pasiskirstė pagal partijų gausumą: Vokietijos suvienytoji socialdemokratų partija – 30, DB leiboristai – 28, Prancūzijos socialistai – 16, Belgija ir Austrija po 15, Rusija, Švedija, Danija ir JAV po 12, Čekijos ir Slovakijos čekai-%, vengrai-8, vokiečiai-7, Nyderlandai ir Šveicarija po 7, Norvegija, Gruzija ir Suomija po 3, Armėnija, Bulgarija, Jugoslavija, Rumunija, Ukraina, Turkija, Liuksemburgas, Lietuva, Latvija, Estija ir Dancigo laisvasis miestas po 1 atstovą.

Kongrese priimtoje rezoliucijoje „*Tarptautinė darbininkų klasės kova prieš pasaulinę reakciją*" Rusijos valdžia pasmerkta dėl vykdomo teroro, tačiau kartu Antantės ir kitos šalys raginamos pripažinti Rusiją. Taip pat reikalaujama savo šalių vyriausybėms neleisti stiprinti socialinę ir politinę reakciją, kovoti už tautinių diktatūrų pašalinimą.

Rezoliucijoje „*Imperialistinės taikos sutartys ir darbininkų klasės uždaviniai*" išdėstytos nuostatos ginti tautines ir tikybos mažumas, priešintis kolonizavimui, slaptų karinių sutarčių ir sąjungų sudarymui, siekti visuotinio nusiginklavimo, iš Rusijos reikalaujama išvesti kariuomenę iš Gruzijos bei suteikti apsisprendimo teisę Armėnijai ir Gruzijai.

Kongrese buvo patvirtintas SDI statutas, išrinktas 9 narių Biuras ir 6 narių Vykdomojo komiteto vadovaujanti komisija, vykdančiaisiais sekretoriais paskirti F. Šou ir F. Adleris. SDI būstine pasirinktas Londonas, 1935 m. būstinė perkelta į Briuselį.

SDI teko dirbti fašizmo ir reakcijos pakilimo bei socialdemokratijos skaidymosi į marksistines ir reformistines sroves laikotarpiu, todėl jo įtaka nebuvo didelė. Pirmąjį dešimtmetį, kol vyko teorijų formavimas, trūko ryžto kovoti prieš fašizmą, kai kurios SDI partijos netgi bendradarbiavo su nacionalsocialistinėmis partijomis, o Vokietijoje į valdžią atėjus Hitleriui, nutrūko finansinė parama visam darbininkų judėjimui.

SDI faktiškai nustojo egzistavęs 1940, Vokietijai užėmus Belgiją.
Hopvelio kultūros ir jos kaimynių arealas
Hopvelio pilkapiai
**Hopvelio kultūra** arba **Hopvelio tradicija** – indėnų archeologinė kultūra, pavadinta *Hopevelio fermos* (Roso grafystė, Ohajo valstija), prie kurios 1928 m. V. McKernas tyrinėjo laidojimo paminklus, vardu.

Arealas
-------

Hopvelio kultūra 100 m. pr. m. e. – 400 m. buvo paplitusi Šiaurės Amerikoje, dab. JAV Ohajo, Mičigano, Viskonsino, Indianos, Ilinojaus, Ajovos, Kanzaso, Pensilvanijos ir Niujorko valstijose.

Kultūra
-------

Hopvelio kultūros gyvenvietės kurtos prie upių. Žmonės vertėsi žemdirbyste (augino kukurūzus, saulėgrąžas, pupas ir moliūgus), medžiojo ir žvejojo, rinko maistą. Naudojo metalinius (varinius ir geležinius) įrankius, lygiu paviršiumi keramiką, puoštą įrėžtomis ar įspaustomis linijomis, dažniausiai ties kontūru. Kultūrai būdingi įvairių geometrinių formų žemės pylimai (laidojimo paminklai, gynybiniai pylimai, religinių ar kitų statinių pakylos), ornamentuoti akmeniniai ir metalo dirbiniai, išraižyti ir poliruoti paukščiai, dažniausiai giedantys, žuvys, kt. gyvūnai. Metalo dirbiniai gaminti iš meteoritinės geležies, vario, sidabro ir retkarčiais aukso; auksu dažniausiai puošti ornamentai. Rasta daug iš vario lakštų padarytų žėručių. Mirusieji laidoti pilkapiuose; rasta grupinių kapų. Hopvelio kultūros nacionaliniame istorijos parke yra 24 pilkapiai, išsidėstę palei Scioto upę (Ohajo valstija). Nuo 400 m. Hopvelio kultūra pamažu ėmė nykti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Hopvelio kultūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 650 psl.

Literatūra
----------

* Brose, D. (1979). D. Brose & N. Gerber. ed. Hopewellian Archaeology. Kent University Press. pp. 3–8.
* Douglas T. Price, and Gary M. Feinman (2008). Images of the Past, 5th edition. New York: McGraw-Hill. pp. 274–277. ISBN 978-0-07-340520-9.
* Hopewell Archeology: The Newsletter of Hopewell Archeology in the Ohio River Valley; 4. Current Research on the Goodall Focus; Volume 2, Number 1, October 1996
* Smith, B.D. (1986). The Archaeology of the southeastern United States: from Dalton to de Soto, 10,500 to 500 BP. University of Georgia Press. 1–92.
* Turner, Christopher S. (1983). „An Astronomical Interpretation of the Hopeton Earthworks". C. S. Turner.
**Sociologija. Mintis ir veiksmas** – akademinis žurnalas, kritiškai analizuojantis šių dienų visuomenės ir kultūros pokyčius, socialinės teorijos raidą bei besikeičiančios sociologijos savivoką.

Turinys
-------

Dominuoja socialinė teorija ir metodologinės socialinio pažinimo prielaidos, taip pat būdinga politinės sociologijos, lyčių studijos, nacionalizmo, meno sociologijos, socialinės stratifikacijos, kriminologijos ir socialinio identiteto problematika. Siekiant akademinio dialogo ir tarpdalykinių ryšių, žurnale publikuojami ne tik sociologiniai tyrinėjimai, bet ir socialinės psichologijos, filosofijos, istorijos, politikos mokslų bei antropologijos studijos, o neseniai pasirodžiusios originalios sociologinės knygos bei jų vertimai susilaukia išsamių ir kritinių apžvalgų.

Leidyba
-------

Pradėtas leisti 1997 metais. Straipsniai yra recenzuojami bei publikuojami lietuvių ir anglų kalbomis. Apie 1 5% žurnalo tekstų yra parašyti užsienio autorių anglų kalba. Žurnalas pasirodo du kartus metuose – liepos ir gruodžio mėnesiais.

Naujausio numerio tekstai prieinami arba šiame tinklalapyje, arba žurnalą indeksuojančiose duomenų bazėse.

Žurnalą leidžia dvi akademinės institucijos:

* Vilniaus universiteto Filosofijos fakultetas – Sociologijos katedra
* Klaipėdos universitetas – Sociologijos katedra

Nuorodos
--------

* Apie žurnalą Archyvuota kopija 2011-07-07 iš Wayback Machine projekto.
| ***Laikinai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Laikinai |
| Kilmės šalis | Lietuva |
| Režisierius | Jūratė Samulionytė |
| Prodiuseris (-iai) | Jurga GluskinienėGiedrė Beinoriūtė |
| Scenaristas (-ai) | Marija Kavtaradzė |
| Vaidina | Eglė MikulionytėDenisas Kolomyckis |
| Metai | 2011 |
| Trukmė | 28 min. |
| Kalba | lietuvių k. |

**Laikinai** – lietuviškas trumpametražis vaidybinis kino filmas, sukurtas studijoje „Monoklis" 2011 m. 28 min. trukmės. Filmo gamybą iš dalies finansavo Lietuvos Respublikos Kultūros rėmimo fondas.

Filmas „Laikinai" – aktualus Lietuvos gyvenimo nūdienos atspindys, nagrinėjantis emigracijos sukeltas problemas vaikų ir jaunimo tarpe. Režisierė Jūratė Samulionytė (g. 1983 m.) prieš keletą metų sėkmingai debiutavo eksperimentiniu foto–filmu „Nerutina", pelniusiu ne vieną apdovanojimą tarptautiniuose kino festivaliuose, filmo „Šanxai banzai" autorė. Scenarijų filmui „Laikinai" parašė moksleivė Marija Kavtaradzė, po to Lietuvos Muzikos ir Teatro akademijoje pradėjusi studijuoti vaizdo režisūros specialybę. Filmuota Vilniaus Lazdynų, Pilaitės mikrorajonuose, Kauno oro uoste.

Siužetas
--------

Filmas gvildena išvykusių į užsienį uždarbiauti tėvų, žadančių „greitai sugrįžti", vaikų likimą ir juos užklumpančias problemas.

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Dvi sesės Saulė (14 metų) ir Liucija (5 metai) gyvena vienos ir laukia tėvų, kurie laikinai išvyko į Londoną uždarbiauti. Deja, Londonas nešildo. Vyresnėlei Saulei atitenka didžiausia atsakomybė – pasirūpinti Liucija, prižiūrėti namus, o tuo pačiu metu dar spręsti visus paauglystėje iškylančius klausimus. Nuo didžiulės įtampos ir užimtumo Saulė nebegali pritapti prie savo bendraamžių draugų. Mergaitės stengiasi savarankiškai gyventi ir kovoti su realybe, tačiau būti suaugusiomis kartais tampa per sunku.

Aktoriai
--------

* Eglė Mikulionytė – *teta*
* Denisas Kolomyckis
* Severija Bielskytė – *Saulė*
* Greta Šalaviejūtė – *Liucija*

Kūrybinė grupė
--------------

* Režisierė – Jūratė Samulionytė
* Scenarijaus autorė – Marija Kavtaradzė
* Operatorius – Audrius Zelenius
* Kompozitorius – Jonas Jurkūnas
* Garso režisierius – Martynas Tamulis
* Kostiumų dailininkė – Jurgita Petrulytė
* Filmo dailininkas – Nerijus Narmontas
* Grimo dailininkė – Emilija Šidlauskaitė
* Prodiuserės – Jurga Gluskinienė, Giedrė Beinoriūtė

Įvertinimas
-----------

* 2012 m. „Sidabrinių gervių" apdovanojimuose buvo nominuotas geriausio trumpametražio vaidybinio kino filmo kategorijoje.
* Tarptautiniame vaikų ir jaunimo kino festivalyje „Schlingel" (Chemnicas, Vokietija), trumpametražių ir animacinių filmų kategorijoje laimėjo geriausio filmo apdovanojimą.
* Tarptautiniame Upsalos trumpametražių filmų festivalyje (Švedija) laimėjo publikos prizą.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Filmas „Laikinai"

Nuorodos
--------

* Apie filmą *monoklis.lt* svetainėje
* Filmo treileris
**SEB Enskilda** - pirmaujantis Šiaurės šalyse investicinis bankas, skandinavų kapitalo investicijų bendrovė; SEB grupės narys. Teikia investicinės bankininkystės paslaugas verslo klientams. Bendrovė konsultuoja verslo pardavimo ar pirkimo, verslo sujungimo, nuosavo ar skolinto kapitalo didinimo, privatizavimo, restruktūrizavimo ir verslo vertinimo klausimais. „SEB Vilfima" padeda įmonėms, siekiančioms plėsti veiklą, specializuotis ar pertvarkyti verslą, rasti partnerius, finansavimą.

Istorija Lietuvoje
------------------

**SEB Vilfima** buvo investicijų bendrovė, viena iš pirmaujančių Baltijos šalių kapitalo rinkos įmonių. 
Prestižinis kapitalo ir finansų rinkos žurnalas „Euromoney" bendrovę „SEB Vilfima" ne kartą yra pripažinęs geriausia patarėja įmonių susijungimo ir įsigijimo klausimais Lietuvoje. SEB Vilfimos tarybą sudarė SEB Enskilda, SEB Vilniaus banko, SEB Unibanka ir SEB Eesti Ühispank atstovai.

1993 m. Vilniuje įkurta UAB finansų maklerio įmonė „VilFima".

1998 m. Vilniaus bankas, SEB grupės narys, įsigijo 70 % „VilFima" akcijų. VilFima pakeitė pavadinimą į „VB Vilfima", taip parodydama savo priklausomybę didžiausiam Lietuvos bankui.

2002 m. Vilniaus bankas išpirko likusius 30 % „VB Vilfimos" akcijų ir tapo vieninteliu jos akcininku. Nuo 2002 m. VB Vilfima specializuojasi teikiant įmonių finansų paslaugas.

2005 m. VB Vilfima pakeitė pavadinimą į SEB Vilfima ir išplėtė savo veiklą į Latviją ir Estiją. Biurai - Vilniuje, Rygoje ir Taline ir bendradarbiaujama su visais SEB grupės bankais Baltijos šalyse: SEB Vilniaus banku, SEB Unibanka ir SEB Eesti Ühispank.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2007-10-08 iš Wayback Machine projekto. (lietuvių, anglų k.)

Nuorodos
--------

* SEB Enskilda tinklavietė Archyvuota kopija 2005-03-04 iš Wayback Machine projekto.
Julius Blüthner Pianofortefabrik GmbH|  |
| Įkurta | 1853 m. lapkričio 18 d. |
| Centrinė būstinė | Leipcigas, Vokietija |
| Produkcija | akustiniai pianinai |
| Tinklalapis | www.bluethnerworld.com |

**Blüthner** – vokiečių akustinių pianinų gamintojas.

„Blüthner" (tariama: Bliutner) yra vienas žinomiausių vokiečių tradicinių akustinių pianinų gamintojų. Gamina aukščiausios klasės „Blüthner" ir pigesnės „Haessler" prekės ženklų pianinus.

Istorija
--------

Įmonės įkūrėjas Julius Bliutneris (1824−1910) gimė 1824 m. kovo 24 d. Falkenhaine prie Leipcigo miesto. Jis mokėsi ir dirbo pas pianinų meistrus Holingą ir Spangenbergą, kurių dirbtuvėje taip pat mokėsi kiti žymūs pianinų meistrai Ibachas ir Šydmajeris. 1853 m. lapkričio 18 d. Leipcige J. Bliutneris pradėjo savo pianinų gamybą. Iš pradžių jis gamino tik fortepijonus, nes buvo sutaręs su J. Foirichu, „Feurich" pianinų gamintoju, kad jie pasidalins rinką: jis gamins fortepijonus, o J. Foirichas − vertikalius pianinus. Tačiau jau nuo 1855 m. abu meistrai gamino abiejų rūšių pianinus. 1873 m. J. Bliutneris užpatentavo savo pianino patobulinimą: papildomos stygos įvedimą prie plaktuku užgaunamų stygų. Ši styga buvo suderinta, kad skambėtų oktava aukščiau ir rezonuotų nuo pagrindinių, plaktuku užgaunamų stygų vibracijos. Tai praturtino pianino natų skambesį ir „Blüthner" pianinai yra pagarsėję savo sodriu skambesiu. 1876 m. Londone atsidarė „Blüthner" pianinų pardavimų agentūra. Iki 1900 m. J. Bliutneris pardavė apie 50 000 įvairių pianinų Europoje, Amerikose ir Australijoje. 

1910 m. mirus J. Bliutneriui firmos valdymą perėmė jo sūnūs Maksas, Robertas ir Brunas. 1936 m. jie gavo užsakymą pagaminti pianiną dirižabliui „Hindenburg". Šis pianinas buvo ypač lengvos konstrukcijos ir koncertas su juo, transliuotas iš dirižablio viduryje virš Atlanto vandenyno, sulaukė didelio visuomenės susidomėjimo. Antrojo pasaulinio karo metu įmonė buvo nukreipta gaminti įrangą kariuomenei. 1943 m. aviacijos bombardavimų metu gamykla buvo beveik sugriauta. Rudolfo Bliutnerio-Heslerio pastangomis gamykla atnaujino veiklą 1948 m. Įsteigus VDR įmonė buvo nacionalizuota, tačiau jos produkcijos kokybė nenukrito kaip daugelio kitų VDR teritorijoje atsidūrusių pianinų gamintojų, nes pianinai toliau buvo gaminami rankomis. 1990 m. susivienijus Vokietijai įmonė privatizuota ir grąžinta giminės įpėdiniui Ingbertui Bliutneriui. Jis sėkmingai išvedė įmonę po rinkos praradimo žlugus SSSR, kur buvo eksportuojami „Blüthner" pianinai, ir organizavo modernaus fabriko statybas. 2002 m. įmonė pagamino apie 400 pianinų: šešis fortepijonų ir tris vertikalių pianinų modelius. Žemesnės kainų klasės fortepijonai ir vertikalūs pianinai pardavinėjami „Haessler" pavadinimu.

Gaminių galerija
----------------

* Senoviškas kvadratinis pianinas Senoviškas kvadratinis pianinas
* Sergejus Rachmaninovas prie „Blüthner" fortepijono Sergejus Rachmaninovas prie „Blüthner" fortepijono

Šaltiniai
---------

* Jan Rademacher, iš „The Piano", 2004 m. p. 47
* Įmonės istorija oficialioje svetainėje
| „Foli Beržer baras" |
| --- |
|  |
| Menininkas | Eduaras Manė |
| Metai | 1882 m. |
| Meno kryptis | impresionizmasrealizmas |
| Medžiagos, technika | drobė, aliejus |
| Matmenys | 96 × 130 cm |
| Miestas (vieta) | Londonas, Jungtinė Karalystė Didžioji Britanija |
| Muziejus | Kurto instituto galerija |

**Foli Beržer baras** (pranc. *Un bar aux Folies Bergère*) – vienas žymiausių prancūzų dailininko E. Manė (1832−1883) paveikslų.

Apie paveikslą
--------------

Paveikslą „Foli Beržer baras" Eduaras Manė sukūrė 1882 m. Tai buvo ambicingiausias ir reikšmingiausias jo vėlyvųjų gyvenimo metų kūrinys (dailininkas mirė po 1 metų), pademonstruotas 1882 m. Paryžiaus Salone. Paveiksle pavaizduotas populiarios Paryžiaus pasilinksminimo įstaigos interjeras su aptarnaujančia baro mergina centre. Baro vidus su lankytojais pavaizduotas atsispindintis už baro merginos esančiame dideliame veidrodyje. Foli Beržer bare (kabarete) vykdavo artistų pasirodymai, koncertai ir kitokios pramogos. Šio baro aptarnaujančios merginos viešąja nuomone buvo laikomos prostitutėmis. Baro mergina pavaizduota bendraujanti su veidrodžio atspindyje matomu lankytoju vyru, kuriam pozavo E. Manė draugas, menininkas Gastonas Latušas. Baro merginos modelis yra iš tikro Foli Beržer bare dirbusi mergina vardu Suzon. Jos atspindis veidrodyje iš nugaros su klientu yra pavaizduotas per toli dešinėje − tarsi atsietas nuo pagrindinės veikėjos. Vaizduodamas prieš baro merginą išdėliotus šampano butelius, gėlių ir vaisių vazas dailininkas nutapė savotišką natiurmortą paveiksle.

Foli Beržer baro mergina tarsi pasinėrusi į savo mintis, realiai nedalyvaujanti pokalbyje su klientu. Jos veido išraiška šiek tiek liūdnoka, be didelio psichologinio vaizdavimo, beveik bereikšmė − bruožai, būdingi beveik visiems E. Manė paveikslų veikėjams. Paveiksle meistriškai vaizduojami dirbtinės elektros šviesos efektai, stiklo žėrėjimas, tačiau objektų šešėliai menkai išreikšti − tai dar vienas būdingas E. Manė dailės bruožas. Stilistiškai paveiksle E. Manė vienijo realistinį vaizdavimą su impresionistinės dailės bruožais, išmoktais iš jo jaunesnių kolegų (K. Monė, O. Renuaro ir kitų). „Foli Beržer baras" eksponuojamas Kurto instituto galerijoje Londone. Paveikslo paruošiamoji versija 2015 m. viešo aukciono metu buvo parduota už beveik 17 mln. svarų sterlingų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Cumming, Robert. *Art Explained: The world’s greatest paintings explored and explained*. Dorling Kindersley Ltd, 2008, p.90-91
2. ↑  Fred S. Kleiner. *Gardner’s Art through the Ages: Backpack Edition, Book E: Modern Europe and America*. Cengage Learning, 2015, p. 840–841
3. ↑  Cumming, Robert. *Art Explained: The world’s greatest paintings explored and explained*. Dorling Kindersley Ltd, 2008, p.90-91
4. ↑  Fred S. Kleiner. *Gardner’s Art through the Ages: Backpack Edition, Book E: Modern Europe and America*. Cengage Learning, 2015, p. 840–841
5. ↑  sothebys.com Archyvuota kopija 2016-10-18 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Kurto instituto svetainė
* khanacademy.org
* *Philip Pullman on Manet – What makes a masterpiece?*. The Telegraph, 29 Sep 2010
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Folksgrenadieriai** (vok. *Volksgrenadier*) – kareiviai, priklausę Antrojo pasaulinio karo metais Vokietijoje suformuotos folksgrenadierių divizijoms.

Folksgrenadierių divizijomis buvo pavadintos Vokietijos armijos divizijos, suformuotos 1944 m. rudenį, po to, kai Rytų fronte „Bagrationo" operacijoje buvo sunaikinta armijų grupė „Centras", o karo veiksmuose Normandijoje – 5-oji vokiečių tankų armija. Karo pabaigoje buvo suformuota apie 50 folksgrenadierių divizijų.
  
Pavadinimas *folksgrenadierių divizija* turėjo sustiprinti kovinę dvasią, nes paremtas nacionalizmu (vok. *Volk* 'tauta') ir senomis Vokietijos karinėmis tradicijomis (vok. *Grenadier* 'grenadieriai').

Folksgrenadieriai nesusiję su folksšturmu (vok. *Volkssturm*).

Strateginiai poreikiai ir gyvosios jėgos stygius dėl 1944 m. viduryje patirtų nuostolių pareikalavo kurti pėstininkų divizijas, kurios pasižymėtų gynybine galia ir kurioms reikėtų palyginti nedaug žmonių. Tokiomis divizijomis ir turėjo tapti folksgrenadierių divizijos:

* Jose buvo po 6 reguliarius pėstininkų batalionus vietoj 9 batalionų įprastinėse pėstininkų divizijose. Daug pėstininkų divizijų dėl didelių nuostolių savaime liko su mažesniu batalionų skaičiumi.
* Jų daliniuose buvo daugiau pistoletų kulkosvaidžių ir kitų lengvųjų automatinių ginklų. Todėl folksgrenadierių dalinių ugnies galia buvo trumpesnių nuotolių, negu įprastinių pėstininkų divizijų. Folksgrenadierių daliniuose naudojo tokius automatinius ginklus kaip StG 44 (*Sturmgewehr 44*) ir tokius prieštankinius ginklus kaip vienšūviai panzerfaustai.
* Folksgrenadierių dalinių branduolys būdavo negausios patyrusių veteranų kareivių, puskarininkių ir karininkų grupės. Šias grupes „apaugindavo" kariškiais, kuriuos surinkdavo diviziją formavusi papildymo armija. Tai būdavo perteklinis mažėjančio karinio jūrų laivyno ir liuftvafės personalas, po sužeidimų iš ligoninių grįžtantys kareiviai bei kareiviai iš sutriuškintų dalinių, taip pat vyresnio amžiaus ir prastos sveikatos vyrai, iki tol laikyti netinkamais karinei tarnybai, bei užverbuoti jaunuoliai.

Folksgrenadieriai dalyvavo mūšiuose Belgijoje ir ginant Zygfrido liniją, į Vokietiją įžengusiame Rytų fronte. Vienos folksgrenadierių divizijos pasirodė gerai ir puikiai kovėsi, o kitos buvo mestos į kautynes minimaliai apmokytos, tad jų kovinė galia buvo labai menka. Kelios folksgrenadierių divizijos, ypač tos, kurios buvo sukomplektuotos iš buvusio karinio laivyno ir liuftvafės personalo, pasižymėjo stipria motyvacija bei kovine dvasia, todėl buvo efektyviais daliniais, veikusiais paskutinius aštuonis karo mėnesius (1944 m. spalis – 1945 m. gegužė).
| **Melanoleuca grammopodia** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Minkštūnis  *( Melanoleuca)* |
| Rūšis: | Vagotakotis minkštūnis  *( Melanoleuca grammopodia)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Vagotakotis minkštūnis** (lot. *Melanoleuca grammopodia*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, minkštūnių (*Melanoleuca*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Miškai, žolėti brūzgynai, krūmynai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė ir kotas pilkai gelsvai rusvi.

Vaisiakūniai stamboki, dideli. Kepurėlė užauga iki 15 (18) cm skarsmens, mėsinga, pilkai rusva, gelsvai rusva, su buku gūbreliu. Lakšteliai balsvi, kreminiai, priaugtiniai. Kotas 5–12×1–2,5 cm, išilgai vagotas. Trama balva, nemalonaus kvapo ir skonio. Sporos 8–10×4,5–6 μm.

**Būdingi požymiai:** dideli vaisiakūniai, ypač ilgas kotas, kepurėlė mėsinga, sporos amiloidinės.

Auga po kelis vaisiakūnius arba grupelėmis, tarp žolių, miškuose, pakelėse. **Nevalgomas**.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 157 psl.
Koordinatės: 54°30′33″š. pl. 24°32′23″r. ilg.﻿ / ﻿54.5092°š. pl. 24.5396°r. ilg.﻿ / 54.5092; 24.5396

|  |
| --- |
| **Vaickūniškių pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Vaickūniškių pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Vaickūniškių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Vaickūniškės, Trakų raj. |
| **Direktorius(-ė)** | Janina Gackienė |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1950 m. |
| **Uždarymo data** | 2005 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** |  |

**Trakų rajono Vaickūniškių pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Trakų raj. Vaickūniškėse, veikusi 1950–2005 m. ir vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190670688, steigėjas – Trakų rajono savivaldybės taryba.

Iki 2011 m. buvo Onuškio vidurinės mokyklos Vaickūniškių skyrius.

Direktoriai
-----------

* Janina Gackienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Trakų r. Vaickūniškių pagrindinė mokykla. Vz.lt (tikrinta 2022-09-12).
2. ↑  Onuškio vidurinės mokyklos Vaickūniškių skyrius *aikos.smm.lt*
|  |
| --- |
| **Drevernos pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Drevernos pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Drevernos pagrindinė mokykla|250px]] |
| **Adresas** | Mokyklos g. 1, Dreverna |
| **Direktorius(-ė)** | Rimantas Kytra |
| **Mokinių skaičius** | 94 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 12 |

**Klaipėdos rajono Drevernos pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdos raj. Drevernoje, Mokyklos g. 1, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191788636. Steigėjas Klaipėdos rajono savivaldybės taryba. 

1898 m. įsteigta pradinė mokykla, nuo 1951 m. septynmetė, aštuonmetė, nuo 1986 m. Drevernos pagrindinė mokykla.

Istorija
--------

1898 m. atstatytas dabartinis senasis mokyklos pastatas. 1939 m. vokiečiams užėmus Klaipėdos kraštą, mokykloje buvo penki skyriai, mokė vienas mokytojas. Mokoma buvo vokiečių kalba. 1966 m. prie senosios mokyklos pastatytas priestatas. Kasmet augo mokinių skaičius, 1973-1974 mokslo metais mokykloje jau mokėsi 208 mokiniai. Dabar, mokinių skaičius vėl sparčiai mažėja.2007metais mokyklą lankė 80 mokinių.

Direktoriai
-----------

* Rimantas Kytra

Nuorodos
--------

1. ↑  *Dreverna*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 141 psl.

* Mokyklos svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Horacio Elizondo išvaro iš aikštės Zinedine Zidane 2006 m. pasaulio čempionato finale
**Orasijas Elisondas** (*Horacio Marcelo Elizondo*; g. 1963 m. lapkričio 4 d. Kilmese) – buvęs tarptautinės FIFA kategorijos futbolo teisėjas iš Argentinos. 2006 m. teisėjavo pasaulio futbolo čempionate atidarymo ir finalinėse rungtynėse, bei buvo pripažintas geriausiu metų teisėju.

Paskutinės jo teisėjautos varžybos – 2006 m. gruodžio 10 d. tarp Boca Juniors ir Lanus klubų. Elisondas karjerą baigė 6 metais anksčiau nei didžiausias teisėjauti leidžiamas amžius.

Elisondas baigė fizinio lavinimo studijas ir baigęs Argentinos futbolo asociacijos kursus pradėjo teisėjo darbą. Debiutavo 1992 m. Argentinos Primera diviziono varžybose tarp Deportivo Español ir Belgrano de Córdoba. 1994 m. gavo tarptautinę FIFA kategoriją ir spalio 9 d. teisėjavo pirmosiose savo tarptautinėse varžybose tarp Ekvadoro ir Kolumbijos rinktinių.

Teisėjavimas pasaulio čempionate
--------------------------------

2006 m. pasaulio čempionate Orasijas Elisondas atstovavo Argentiną ir dirbo su asistentais Darío García ir Rodolfo Otero. Teisėjavo trejoms grupės varžyboms: Vokietija-Kosta Rika, Čekija-Gana ir Šveicarija-Pietų Korėja. Taip pat arbitravo ketvirtfinalio varžybose tarp Anglijos ir Portugalijos bei finale tarp Italijos ir Prancūzijos. Elisondas – vienintelis pasaulyje teisėjas, teisėjavęs to paties pasaulio čempionato atidarymo ir finalinėse varžybose. Parodė iš viso 29 korteles, iš kurių 3 buvo raudonos. Varžybų vidurkis – 5,8 kortelės.

Atidarymo varžybose teisėjo darbas buvo ne itin pastebimas. Jis parodė vos vieną geltoną kortelę. Antrosios varžybos buvo sudėtingesnės: iš aikštės išvarytas čekų futbolininkas Tomáš Ujfaluši, paskirtas 11 m baudinys į Ganos vartus (jį per anksti mušė Asamoah Gyan, už tai gavo geltoną kortelę). Ypač daug diskusijų sukėlė teisėjo darbas varžybose tarp Pietų Korėjos ir Šveicarijos. Teisėjo asistentui pakėlus vėliavėlę ir užfiksavus nuošalę korėjiečiai nustojo gintis, tačiau Elisondas nefiksavo nuošalės ir šveicarai be didesnio vargo įmušė įvartį. Be incidentų nepraėjo ir Elisondo teisėjaujamos varžybos tarp Anglijos ir Portugalijos. Teisėjas iš aikštės išvarė Wayne Rooney, už tai, kad šis pastūmė Cristiano Ronaldo. Tačiau pačios sudėtingiausios ir daugiausiai emocijų sukėlusios buvo finalinės varžybos tarp Prancūzijos ir Italijos. Rungtynių pradžioje teisėjas paskyrė labai abejotiną baudinį į italų vartus, kurį realizavo Zinedine Zidane. O rungtynių pabaigoje (110 min.) Orasijas Elisondas po skandalingojo incidento tarp Zinedine Zidane ir Marco Materazzi iš aikštės išvarė karjerą baigiantį prancūzą.

Nuorodos
--------

* 2006 m. PČ profilis Archyvuota kopija 2007-03-01 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Koordinatės: 21°19′ p. pl. 136°39′ v. ilg.﻿ / ﻿21.317°š. pl. 136.650°r. ilg.﻿ / 21.317; 136.650

Atolo palydovinė nuotrauka
**Vahanga** (pranc. *Vahanga*) – negyvenamas koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, Tuamotu salyno pietryčiuose, Akteono salų spiečiuje. Administraciškai priklauso Gambjė saloms. Plotas – 3,8 km², su lagūna – 12,6 km².

Atolas apskritas, 3,6 km skersmens. Viduje yra uždara lagūna. Auga daugiausia kokospalmės. Sutinkamos retos gyvūnų rūšys, pavyzdžiui, tuamotinis tilvikas, Polinezijos vištinis karvelis.

1606 m. salą pasiekė ispano Pedro Fernandeso de Kiroso ekspedicija. 1850 m. Vahangoje gyveno ~20 žmonių. 1922 m. veikė kokospalmių plantacija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)
|  |
| --- |
| Vahe Tilbian  arm. Վահե Թիլբյան |
|  
Vahe Tilbian 2015 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1980 m. vasario 17 d. (43 metai)Etiopijos vėliava Etiopija |
| Žanrai | pop, regis, techno, rokas |
| Veikla | dainininkas, muzikantas, šokėjas |
| Aktyvumo metai | 2008–dabar |
| Susijusi veikla | Genealogy |
| Svetainė | vahetilbian.com |

**Vahe Tilbian** (arm. Վահե Թիլբյան, g. 1980 m. vasario 17 d. Etiopijoje) – armėnų kilmės Etiopijos dainininkas, muzikantas ir šokėjas.

Biografija
----------

Vahe gimė ir užaugo Etiopijoje. Abu jo tėvai yra armėnų kilmės. Atlikėjo seneliai, kurie 1923 metais bėgo nuo armėnų genocido, nukeliavo į Siriją ir vėliau pasiekė Etiopiją, visos giminės liko Vakarų Armėnijoje.

Vahe savo pašaukimą atrado tik baigęs biologijos mokslus Britų Kolumbijos universitete, Vankuveryje, Kanadoje. Dainininkas taip pat buvo profesionalus Lotynų Amerikos šokių šokėjas bei šokių kolektyvo *Salsegnochu Dance Group* įkūrėjas bei choreografas. Šiuo laikotarpiu jis taip pat buvo pagrindiniu tenoru *The Motley Singers* chore Adis Abeboje.

Po trejų metų darbo verslo sektoriuje Vahe nusprendė pradėti dirbti muzikos industrijoje. Jis prisijungė prie grupės „Z Beyaynetus", o netrukus jį pastebėjo prodiuseris ir atlikėjas Kenny Allen, kuris paprašė Vahe tapti jo pritarinčiuoju vokalistu įrašant naująjį K. Allen albumą. 2011 metais jam pavyko patekti į finalines perklausas „Big Brother Africa" šou.

2010 metais Vahe parašė žodžius savo pirmajai dainai, jai muziką sukūrė Michael Hailu. Vėliau pasirodė singlas „Don’t Stop", kuris 2012 metais buvo nominuotas Armėnijos pulso muzikos apdovanojimuose už geriausią armėnų atlikėjo anglišką dainą. Kūrinys užėmė trečią vietą balsavime. Tų pačių metų lapkritį buvo išleistas albumas „Mixology".

Dvejus metus buvo grupės „Zemen Band" narys, dirbo su keliais Etiopijos atlikėjais. V. Tilbian taip pat yra dirbęs žurnalo „Zoma Magazine" redaktoriumi.

2015 metais kaip grupės-projekto „Genealogy" narys dalyvavo 60-ajame „Eurovizijos" konkurse Vienoje.

Diskografija
------------

* *Mixology* (2012)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
**Vahagnas Grigorianas** (g. 1942 m. kovo 27 d. Jerevane) – Lietuvoje gyvenantis Armėnijos rašytojas ir vertėjas.

Biografija
----------

1964 m. baigė filologiją Jerevano universitete. Nuo 1995 m. gyvena Lietuvoje.

Novelėse ir apysakose nagrinėjamos dorovinės ir psichologinės problemos. Romane „Priešaušrio tamsa" vaizduojami Armėnijos žmonių likimai istorinių lūžių laikotarpiais. Apysakų ir novelių rinkinyje „Paukščio siela" satyros, fantastikos ir parabolės priemonėmis atskleidžiami gyvenamojo laikotarpio žmonių santykiai, yra lietuviškų motyvų. Parašė kūrinių vaikams. Išvertė ir išleido armėnų kalba J. Avyžiaus romaną „Sodybų tuštėjimo metas" (1981 m.), J. Baltušio „Sakmė apie Juzą" (kartu su žmona N. Grigolavičiūte, 1984 m.)

Bibliografija
-------------

* Popieriniai balandžiai, novelės, 1964 m.
* Dievai juokauja, novelės, 1971 m.
* Jauniausias karaliaus sūnus, apysaka, 1974 m.
* Raudonas sniegas, apysaka, 1974 m.
* Atoslūgis, apysaka, 1976 m.
* Pasakų miškas, vaikams, 1978 m.
* Balta varna, apysaka, 1981 m.
* Pasakų miestas, vaikams, 1982 m.
* Pasakų slėnis, vaikams, 1983 m.
* Priešaušrio tamsa, 1984 m.
* Paukščio siela, novelės, 2002 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marytė Kontrimaitė. *Vahagnas Grigorianas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 169 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Horhe** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | savitaisis trauminis pistoletas |
| **Variantai** | Horhe-1, Horhe-S, Horhe-2, Horhe-3 |
| **Šalis** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sukurtas** | 2006 |
| **Gamintas** | nuo 2006 m.Klimovsko specializuotoji šovinių gamykla |
| **Naudotas** | nuo 2006 m. |
| **Naudotojai** | Rusijos vėliava RusijaKazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Kalibras, mm** | 9,0 mm |
| **Šovinys, mm** | 9 mm P.A. |
| **Šaudymo sparta, n/min.** | 40 |
| **Svoris, kg** | 0,830 (tuščias) |
| **Ilgis, mm** | 180 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 300 ± 20 |
| **Taikymo tolis, m** | 5-7 |
| **Dėtuvė** | 10 (civilinis) ar14 šov. (tarnybinis) |

**Horhe** (rus. *Хорхе*) – trauminis pistoletas, gaminamas Rusijos Klimovsko specializuotojoje šovinių gamykloje pagal Ukrainos kompanijos „Fort" licenciją iš Ukrainoje pagamintų detalių. Naudojamas kaip tarnybinis ginklas, civilinis savigynos ginklas ir sportinis treniruočių ginklas. Parduodamas pagal licencijas.

Pagrindinės pistoleto dalys pagamintos iš tvirto ginklų plieno, sukietintos vakuume. Kai kurie pistoletai visi ar dalinai pagaminti iš nerūdijančio plieno. Vamzdis – iš nerūdijančio plieno. Taikiklis gaminamas iš plieno ar plastiko.

Paviršius matinis, smulkiagrūdis, kad neliktų pirštų atspaudų.

*Horhe* nuleidimo mechanizmas yra viengubo/dvigubo veikimo. Turi spynos stabdį, kuris sulaiko spyną užpakalinėje padėtyje, kai iššaunamas paskutinis dėtuvės šovinys. Konstrukcijoje panaudotas laisvos spynos principas – vamzdis nesukabinamas su spyna, šovinio lizdą šūvio metu uždarą laiko iš inercijos tebestovinti spyna, kurią spaudžia grąžinimo spyruoklė.

Civilinės paskirties *Horhe* pistoletai turi vamzdžio kanale dalinę pertvarą, kuri mažina kulkos greitį ir neleidžia šaudyti kietomis, nesideformuojančiomis kulkomis.

Tarnybinių pistoletų (su raide S) vamzdžiuose kliūties nėra, jie gali naudoti padidinto galingumo šovinius su kitokio kietumo guminėmis kulkomis.

Modifikacijos
-------------

* *Horhe-1* – variantas su lengvu polimeriniu rėmu.
* *Horhe-S* – tarnybinis variantas be kliūties vamzdyje.
* *Horhe-1S* – tarnybinis variantas be kliūties vamzdyje ir su polimeriniu rėmu.
* *Horhe-2* – su patobulintu spynos variantu.
* *Horhe-3* – su patobulintu spynos variantu ir rėmu iš tvirto plastiko su stiklaplastikio priedu.
* *Horhe-3S* – su patobulintu spynos variantu ir rėmu iš tvirto plastiko su stiklaplastikio priedu. Be kliūties vamzdyje.

Prie variantų su plastikiniu rėmu (ir kai kurių – su metaliniu) gali būti tvirtinami taktiniai šviestuvėliai ar lazeriniai taikikliai.

* Pistoletas Horhe ir 9 mm Р.А. šoviniaiPistoletas *Horhe* ir 9 mm Р.А. šoviniai
* Sportinė pistoleto versijaSportinė pistoleto versija
| Hordalandas*Hordaland* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Norvegijos vėliava Norvegija |
| **Administracinis centras** | Bergenas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 487 700 |
| **Plotas** | 15 460 km² |
| **Tankumas** (2011) | 32 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | NO-12 |
|  |
| **Tinklalapis** | www.hordaland.no |
|  **Vikiteka** | HordalandasVikiteka |

**Hordalandas** – apskritis Norvegijoje, kuri ribojasi su Sogne ir Fjurdane, Biuskeriudu, Telemarku ir Rugalandu. Hordalandas trečia pagal gyventojų skaičių apskritis po Akešhiuso ir Oslo. Apskrities centras yra Bergenas. Iki 1972 m. Bergenas sudarė atskirą apskritį.

Istorija
--------

Hordalandas egzistuoja daugiau nei tūkstantį metų. Nuo VII a. čia buvo daug mažų karalysčių, o nuo 900 m. sritis žinoma kaip *Hordafylke*. XVI a. Norvegija buvo padalintą į 4 lenus. Bergenhuso leną, kurio centras Bergenas, sudarė beveik visa šiaurės ir vakarų Norvegija. 1662 m. lenus pakeitė amtai. Bergenhuso amtą sudarė Sognė ir Fjurdanė, Sunnmiorė, Trumsas ir Nordlandas. 1763 m. šis amtas buvo padalintas į šiaurinį ir pietinį. Pietinis Bergenhusas buvo pervadintas Hordalando apygarda 1919 m.

Bergenas buvo miestas-apygarda 1831–1972 m. Oirstado savivaldybė buvo prijungta prie Bergeno 1915 m. Prie Bergeno 1972 m. buvo prijungtos dar 4 savivaldybės. Tuo metu Bergenas tapo Hordalando apskrities dalimi.

Regionai partneriai
-------------------

Hordalando apskritis turi 4 oficialius regionus partnerius:

* Prancūzija Žemutinė Normandija, Prancūzija
* Jungtinė Karalystė Kardifas, Velsas, Didžioji Britanija
* Lietuva Kaunas, Lietuva
* Jungtinė Karalystė Orknio salos, Škotija, Didžioji Britanija

Sotros salos panorama.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RNorvegijos administracinio suskirstymo vienetai |
| --- |
|  |
| Apskritys: | 
Estfoldas · Akešhiusas · Oslas · Hedmarkas · Oplandas · Biuskeriudas · Vestfoldas · Telemarkas · Rytų Agderis · Vakarų Agderis · Rugalandas · Hordalandas · Sognė ir Fjurdanė · Miorė ir Rumsdalis · Pietų Triondelagas · Trondheimas · Šiaurės Triondelagas · Nordlandas · Trumsas · Finmarkas | Norvegija |
|  |
| Arktis: | 
Svalbardas · Jan Majenas |
|  |
| Antarktis: | 
Buvė sala · Petro I sala · Karalienės Modos Žemė |

 |
| **Domas Rocius** |
| --- |
| Gimė | 1905 m. spalio 15 d.Užventis, Telšių apskritis |
| Mirė | 1943 m. spalio 17 d. (38 metai)Pliateravas, Vitebsko sritis |
| Palaidotas (-a) | Vilnius |
|  |
| Veikla | komunistinio judėjimo veikėjas |
| Partija | 1926 m. LKP, 1940 m. VKP(b) |

**Domas Rocius** (1905 m. spalio 15 d. Užventyje – 1943 m. spalio 17 d. Pliaterave) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.

Biografija
----------

1934–1935 m. savaitraščio „Darbo žemaitis" atsakingasis redaktorius. 1936 m. baustas. 1936–1940 m. LKP Telšių parajonio ir apskrities komiteto sekretorius. 1936–1938 m. su kitais leido nelegalų laikraštį „Liaudies frontas".

1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. Telšių apskrities vykdomojo komiteto pirmininkas. 1940–1943 m. LSSR AT Prezidiumo pirmininko pavaduotojas. Dalyvavo Rainių žudynėse ir turbūt todėl neapdovanotas jokiais reikšmingesniais sovietiniais medaliais. 1941 m. birželio mėn. pasitraukė į SSRS. Buvo sovietinių partizanų brigados komisaras, vadas, žuvo Baltarusijoje. 1954 m. palaikai perkelti į Vilnių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Zizas, Rimantas (2014). *Sovietiniai partizanai Lietuvoje 1941–1944 m*. Lietuvos istorijos instituto leidykla. p. 138. ISBN 9789955847885.
2. ↑  Romas Šarmaitis. *Domas Rocius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 557-558
**Gintaras Gesevičius** (g. 1952 m. spalio 25 d. Kaune) – Lietuvos grafikas, tapytojas.

Biografija
----------

1976 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1986–1992 m. dirbo leidykloje „Vyturys" Vilniuje.

Kūryba
------

Kūrybai įtakos turėjo Mikalojus Konstantinas Čiurlionis, jo tapyba ir grafika. Sukūrė ekslibrisų, estampų (ciklas „Tebūnie" 1984 m.), plakatų („Lietuvos dokumentinis kinas", V. Žalakevičiaus filmui „Savaitgalis pragare", abu 1988 m. Ž. Ofenbacho operetei „Gražioji Elena" 1989 m.), iliustravo knygų (Sigitas Geda. Karalaitė ant svarstyklių 1989 m. Močiutės dainos 1991 m. Selemonas Paltanavičius. Tai mes, pelės! 2004 m.).

Nuo 1991 m. tapo. Kūryba simbolistinė, yra siurrealizmo bruožų, gausu Rytų ir Vakarų kultūrų įvaizdžių (piramidė, bokštas, kolona ir kt.), vyrauja poetinė nuotaika, filosofijos idėjos. Nuo 1976 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje; pelnė apdovanojimų, tarp jų – Baltijos plakatų parodos Vilniuje Didysis prizas, 1992 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Neringa Makauskaitė. *Gintaras Gesevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 615 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Lepidium meyenii** |
| --- |
| Peruvinė pipirnė (Lepidium meyenii)Peruvinė pipirnė (*Lepidium meyenii*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Bastutiniai  *( Brassicaceae)* |
| Gentis: | Pipirnė  *( Lepidium)* |
| Rūšis: | Peruvinė pipirnė  *( Lepidium meyenii)* |

 |

**Peruvinė pipirnė**, dar vadinama **maca**, **maka** (*Lepidium meyenii*) - bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos, pipirnės (*Lepidium*) genties augalas, kilęs iš Bolivijos bei Peru Andų regiono, kur beveik 2000 metų jis auginamas maistui ir kaip vaistinis augalas. Ispaniškai bei kečujų kalba taip pat vadinamas *maca - maca, maino, ayak chichira, ayak willku.*

Dydžiu, proporcijomis ir augimu panašus į ridiką. Tradiciškai auginamas kalnyne 3750 - 4350 metrų virš jūros lygio aukštyje, gerai auga tik atšiauriame klimate, kur būdingas prastas dirvožemis. Nors buvo augintas ir kituose regionuose, kol kas neaišku ar kitur auginama maca išlaiko savo savybes, nes šiltnamiuose bei šiltame klimate nesusiformuoja hipokotilis (poskiltis - daigo stiebo dalis).

Peruvinės pipirnės šaknys labai maistingos, prilyginamos ryžiams ar kviečiams: 60 % angliavandenių, 10 % baltymų, 8,5 % dietinių skaidulų, 2,2 % riebalų; turi daug pagrindinių mineralinių medžiagų - seleno, kalcio, magnio, geležies, sočiųjų rūgščių.

Dėl šių savybių peruvinė pipirnė pastaruoju metu naudojama maisto papildų gamyboje dėl panašaus poveikio kaip ir anaboliniai steroidai. Nedideli tyrimai parodė, kad peruvinės pipirnės ekstraktai padidina vyrų seksualinį potraukį bei pagerina spermos kokybę, kita vertus kol kas nėra atlikta tyrimų, parodančių, ar padeda vyrams su seksualinių funkcijų sutrikimais ar nevaisingumu, taip pat remiantis ikišioliniais tyrimais, maca neįtakoja žmonių lytinių hormonų kiekio. Todėl augalo pavadinimas *maca* lingvistiškai sietinas su *mačo*.

Peruvinėje pipirnėje yra gliukozinolatų, kurių perteklinis vartojimas esant jodo trūkumui, gali sukelti strumą, nors nėra aišku, ar macos vartojimas gali įtakoti strumos atsiradimą.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Giedrius Donatas Ašmys** |
| --- |
| Gimė | 1946 m. spalio 8 d. (76 metai)Klaipėdoje |
| Sutuoktinis (-ė) | Gražina |
| Vaikai | Kristupas, Marija |
|  |
| Veikla | inžinierius, savivaldybininkas, profsąjungų ir politinis veikėjas. |
| Partija | 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1969 m. Kauno Politechnikos institutas |

**Giedrius Donatas Ašmys** (g. 1946 m. spalio 8 d. Klaipėdoje) – inžinierius, savivaldybininkas, profsąjungų ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

1964 m. baigė Kauno Adomo Mickevičiaus vidurinę mokyklą, 1969 m. Kauno Politechnikos institutą, inžinierius mechanikas, mašinų gamybos technologas.

1969 m. Kauno Felikso Dzeržinskio staklių gamyklos, 1990–1997 m. AB „Koordinatė" pamainos meistras, technologas programuotojas.

Nuo 1990 m. įmonės profsąjungos pirmininkas, Lietuvos metalistų profesinės sąjungos įgaliotinis, Kauno profesinių sąjungų susivienijimo tarybos narys, Lietuvos maisto pramonės darbininkų ir tarnautojų profsąjungos koordinatorius, 1996–2002 m. Lietuvos metalistų profesinės sąjungos pirmininkas, Kauno skyriaus pirmininkas.

1997–2007 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys, Nuo 2002 m. gegužės mėn. iki 2003 m. kovo mėn. Kauno miesto savivaldybės meras, 2003–2007 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos sekretorius, 2004–2007 m. Kauno savivaldybės tarybos Kontrolės komiteto pirmininkas.

Nuo 1994 m. LSDP narys, nuo 1997 m. LSDP tarybos narys. 2003–2004 m. LSDP frakcijos Kauno miesto savivaldybės taryboje seniūnas.

Vedęs. Žmona Gražina – chemikė, dirba Kauno rajono valstybinėje sėklų inspekcijoje. Sūnus Kristupas, duktė Marija.

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Erikas Tamašauskas** | **Kauno miesto meras**2002-2003 m. | Po to:**Arvydas Garbaravičius** |
Peru Respublika – parlamentinė konstitucinė respublika. Dabartinis prezidentas nuo 2016 m. yra Pedro Pablo Kuczynski. Vykdomosios valdžios funkcijas jis dalinasi su vyriausybe. Vyriausybei vadovauja Ministras Pirmininkas, kuris skiriamas Prezidento iniciatyva, tvirtinant kandidatūrą parlamentui.

Įstatymų leidžiamoji valdžia – Nacionalinis Kongresas, sudarytas iš vienerių rūmų, 180 deputatų (iki 1993 m. Konstitucijos buvo dviejų rūmų parlamentas) ir renkamas kas penkeri metai. Anksčiau Kongresas laikytas simboline institucija, automatiškai tvirtinančia vykdomosios valdžios iniciatyvas.

Valstybėje galioja 1993 m. Konstitucija, kurios iniciatorius yra buvęs Japonijos žemės ūkio ministras Alberto Fujimori. Jis 1991 metais buvo išrinktas prezidentu ir savo funkcijas ėjo iki 2001.

Nuorodos
--------

**Pietų Amerikos valstybių politinės sistemos**

|  |
| --- |
| Argentina • Bolivija • Brazilija • Čilė • Ekvadoras • Gajana • Kolumbija • Paragvajus • Peru • Surinamas • Urugvajus • Venesuela
Folklando (Malvinų) Salos • Pietų Džordžija |
| Jablunivasukr. *Яблунів* |
| --- |
|        |
| *Jablunivo cerkvė* |
|  |
| 

JablunivasJablunivas

48°24′19″ š. pl. 24°56′30″ r. ilg.﻿ / ﻿48.40528°š. pl. 24.94167°r. ilg.﻿ / 48.40528; 24.94167﻿ (Jablunivas)Koordinatės: 48°24′19″ š. pl. 24°56′30″ r. ilg.﻿ / ﻿48.40528°š. pl. 24.94167°r. ilg.﻿ / 48.40528; 24.94167﻿ (Jablunivas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos vėliava Ukraina |
| **Sritis** | Ivano Frankivsko sritis Ivano Frankivsko sritis |
| **Rajonas** | Kosivo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 2 092  |

**Jablunivas** (ukr. *Яблунів*) – miesto tipo gyvenvietė vakarų Ukrainoje, Ivano Frankivsko srityje, Kosivo rajone. Kunigaikščių Jablonovskių tėvonija. Įkurtas Beskidų papėdėje, kairiajame Liučkos upės krante (Pruto baseinas), 15 km nuo Kolomijos geležinkelio stoties. Jablunivo gyvenvietės bendruomenės administracinis centras.

Istorija
--------

Kitados sritis priklausė Lietuvos didžiajai kunigaikštystei, o vėliau – Lenkijos karalystei, o nuo 1793 m. Rusijos imperijai. 1991 m. Ukraina paskelbė nepriklausomybę ir kaimas priklauso Ukrainai.

Miesto tipo gyvenvietės statusą ji turi nuo 1940 metų.

### Lenkijos karalystės laikotarpis

Jablunivas buvo įkurtas XVI amžiaus pabaigoje. 1593 m. Lenkijos karalius Žygimantas III Vaza suteikė Galicijos seniūnui Stanislavui Vlodekui privilegiją Stopčatovos kaimo žemėse įkurti gyvenvietę.

1602 m. miestas gavo Magdeburgo teises ir buvo pervadintas ***Vlodkivu***. 1610 m. miestelį įsigijo didikas – karališkasis kapitonas Macejus (Matvijus) Jablonovskis (1569–1619). 1630–1640 m. pastarojo sūnus Janas pervadino miestą savo pavarde į ***Jablunivą***.

### TSRS laikotarpis

1940 m. Jablonivas tapo rajono centru. Čia veikė NKVD kalėjimas, pagarsėjęs kankinimais.

„Jablunivo mirties šuliniai" – 5 šuliniai, kuriuose buvo rasti kalinių palaikai iš Jablunivo NKVD kalėjimo. Nužudyti UPA sukilėliai, paprasti valstiečiai iš Jablunivo ir aplinkinių kaimų, kurie buvo įtariami bendradarbiavimu su UPA. Prieš nužudant, jie buvo marinami badu, kankinami, „galvos buvo traiškomos šautuvų buožėmis", o lavonai buvo sumesti į šulinius. Kasinėjimus 1990 metų rugpjūtį inicijavo Kolomijos „memorialo" atstovai. Buvo rasta dubens kaulų, griaučių, surištų spygliuota viela, sulaužytais šonkauliais, kaukolės, ištrauktais dantimis, bei kitais žiauraus susidorojimo įrodymais.

Kasinėjimų metu buvo rastos 74 bolševizmo aukos. 1990 metų rugpjūčio 12 dieną Jablunove įvyko iškilmingas komunistinio teroro aukų perlaidojimas.

Žymūs žmonės
------------

* Stanisław Jan Jabłonowski (1634–1702) – kunigaikštis, Lenkijos karalystės karinis veikėjas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  25 років служіння Україні
| Pervalkos gyvenvietės senosios kapinės |
| --- |
| Pervalkos senosios kapinės |
| 

Pervalkos gyvenvietės senosios kapinėsPervalkos gyvenvietės senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°24′50″š. pl. 21°05′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.413984°š. pl. 21.09315°r. ilg.﻿ / 55.413984; 21.09315Koordinatės: 55°24′50″š. pl. 21°05′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.413984°š. pl. 21.09315°r. ilg.﻿ / 55.413984; 21.09315 |

 |
| Vieta | Neringos savivaldybė |
| Seniūnija | Preilos-Pervalkos seniūnija |
| Plotas | 0,13 ha |

**Pervalkos gyvenvietės senosios kapinės** – Pervalkos kaimo kapinės, esančios pietinėje kaimo dalyje, 50 m į šiaurės vakarus nuo Pervalkos gatvės. Neringos Tarybos sprendimu jos paskelbtos neveikiančiomis kapinėmis. Anksčiau čia buvo laidojami vietiniai gyventojai.

Kapinės įkurtos apie 1845 m. Į LR Kultūros paveldo registrą (mc11424, L963) įtrauktos 1998 m. gruodžio 30 d. kaip istorinę vertę turintis objektas.

Antkapiai
Kapinių ribojamas plotas (apie 35x40 m) yra aptvertas, pažymėtas informacine lenta. Kapinėse, be matomų kelių senų kryžių bei antkapių, dar pastatyta beveik 5 m aukščio tautodailininko Kazio Bimbos ąžuolinė skulptūra, sukurta 1990 m. Pervalkoje vykusio drožėjų seminaro metu.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑