recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Felix Dessler** |
| --- |
| Gimė |  ? |
| Mirė | 1943 m. gruodis |
|  |
| Veikla | Vilniaus žydų geto žydų policijos viršininko pavaduotojas |

**Felix Dessler** (*Salek*; ? – 1943 m. gruodis) – Vilniaus žydų geto žydų policijos viršininko J. Genso pavaduotojas.

Biografija
----------

Felix Dessler buvo užverbuotas gestapo. Per savo agentus sekė Vilniaus geto pogrindinės organizacijos veiklą. Jis palaikė ryšius su vokiečių saugumo policijos ir SD žydų reikalų referentu Mureriu ir ypatingo būrio viršininku Weisu. Gestapo nurodymu atrinkdavo sušaudyti žydus ir retkarčiais pats asmeniškai dalyvaudavo akcijose. 1942 m. spalio 27 d. Ašmenoje dalyvavo sušaudant 406 žydus. Dalyvavo likviduojant Ašmenos, Švenčionių, Michališkių ir Suolų (Gudijoje) getus. Teigiama, kad gete jis turėjo didelę valdžią, jo ten labai bijojo.

Buvo slaptas Genso priešas. Yra duomenų, kad būtent jis vėliau organizavo Genso nužudymą. 1943 m. liepos 15 d. jo įsakymu buvo suimtas FPO (*Fareinigte partizaner organizacje*, pogrindinė antinacinio pasipriešinimo organizacija) vadas komunistas Icikas Vitenbergas. 1943 m. spalio mėn. gestapo būstinėje nužudžius Gensą, buvo paskirtas naujuoju Vilniaus geto valdytoju. Po šešių dienų pabėgo iš geto, pasiėmęs pinigus ir auksą, priklausiusius geto žydų bendruomenei.

Vokiečių sugautas ir 1943 m. gruodį sušaudytas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Petras Stankeras. *Dessler Felix*. Lietuvių policija Antrajame pasauliniame kare. Vilnius, 2008.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Eschrichtiidae** |
| --- |
| Pilkasis banginis (Eschrichtius robustus)Pilkasis banginis (*Eschrichtius robustus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Banginiai  *( Cetacea)* |
| Šeima: | Pilkieji banginiai  *( Eschrichtiidae)* |

 |
| Pilkojo banginio paplitimo arealasPilkojo banginio paplitimo arealas |

**Pilkieji banginiai** (*Eschrichtiidae*) – banginių (*Cetacea*) šeima, kurioje vienintelė rūšis – **pilkasis banginis** (*Eschrichtius robustus*). Ilgis iki 15 m, svoris – 14-35 tonos. Galva nedidelė, raginės plokštelės trumpos, pelekas skeltas. Ant krūtinės yra 2-4 išilginės vagos. Maitinasi filtruodami maistą iš vandens. Skleidžia kriuksinčius, tarškančius, aimanuojančius ir vaitojančius garsus, kurių paskirtis neaiški. Būdinga „šnipinėjimo" poza: atsistoja vertikaliai vandenyje ir iškiša galvą. Taip jie dairosi kitų banginių, tikrina vandens sroves migracijai, žvalgosi kranto.

Paplitęs Ramiajame vandenyne, laikosi arti pakrančių. Maitinasi toli šiaurėje, veisiasi prie Kalifornijos ir Korėjos. Migruoja grupėmis. Nukeliauja labai didelius atstumus – kasmet iki 20 tūkst. km (toliausiai už bet kokį kitą žinduolį). Buvo labai išnaikintas. Uždraudus medžioklę pagausėjo. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pilkieji banginiai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Juglans cinerea** |
| --- |
| Pilkasis riešutmedis (*Juglans cinerea* ) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Riešutmediniai  *( Juglandaceae)* |
| Gentis: | Riešutmedis  *( Juglans)* |
| Rūšis: | Pilkasis riešutmedis  *( Juglans cinerea)* |

 |
| Binomas |
| ***Juglans cinerea***L. 1759 |
| Pilkojo riešutmedžio savaiminio paplitimo arealas |

**Pilkasis riešutmedis** (*Juglans cinerea*) – riešutmedinių (*Juglandaceae*) šeimos, riešutmedžių (*Juglans*) genties lapus metantis medis.

Pilkojo riešutmedžio moteriški žiedai
Pilkojo riešutmedžio vaisiai ir riešutai

Morfologija
-----------

Laja tanki, plačiai rutuliška. Žievė pilka, giliai sueižėjusi. Ūgliai stori, apvalūs, pilkai žalsvi, jauni gausiai apaugę pilkais liaukiniais plaukeliais, vėliau beveik pliki, pilkai rudi. Lapai sudėtiniai, neporomis plunksniški, 50–70 cm ilgio, kotuoti, sudaryti iš 11–19 (21) pailgai kiaušiniškų, pjūkliškais kraštais, 6–15 cm ilgio, 3–6 cm pločio, žalia, kiek plaukuota viršutine ir pilkai žalia, gausiau plaukuota apatine puse lapelių.. Lapkotis taip pat plaukuotas. Kuokeliniai žiedai 6–15 cm ilgio, žirginiuose, piesteliniai po 3–8 kekėse. Žydi gegužės – birželio mėnesį. Vaisiai pailgai kiaušiniški, smailiomis viršūnėmis, 6–10 cm ilgio, plaukuoti, gelsvai žali. Kevalas kiaušiniškas, smailia viršūne, su aštuoniomis išilginėmis plonomis, vingiuotomis, aštriomis briaunomis, tarp kurių yra smulkesnės skiautėtos briaunelės. Sėklos prinoksta rugsėjo – spalio mėnesį. Dauginasi sėklomis ir ataugomis. Sėklas būtina sėti rudenį arba 5 mėnesius stratifikuoti.

Mediena kieta, tvirta, patvari, gražios tekstūros.

Matmenys
--------

Auga sparčiai. Įprastai užauga iki 30 m aukščio. Kamieno skersmuo 1–2 m.

Augavietės
----------

Šviesamėgis. Gerai auga puriuose priesmėlio arba priemolio dirvožemiuose. Atsparus klimatinėms sąlygoms. Vertingas dekoratyvinis medis, tinka auginti pavieniui, grupėmis arba masyvais. Jaunus medelius reikia gerai tręšti ir dažnai purenti dirvą.

Paplitimas
----------

Kilęs iš Šiaurės Amerikos rytinės dalies. Lietuvoje retokas.

Panaudojimas
------------

Mediena naudojama baldų gamyboje, apdailai.

Kevalai naudojami meno dirbiniams gaminti. Žievė, lapai, vaisiai naudojami liaudies medicinoje. Riešutai naudojami konditerijoje. Žieduose gausu nektaro.

Literatūra
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pilkasis riešutmedis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* A. Navasaitis, M. Navasaitis, „Lietuvos medžiai", Vilnius „Mokslas", 1979 m. (166psl.)
Stulą balta.
**Stula** (lot. *stola* ‹ gr. stolé 'ilgas drabužis') – XIX a. I p. krikščionių denominacijos dvasininkų liturginių drabužių (angl. *vestment*) elementas. Dažniausiai ilga, siaura juosta praplatintais galais. Stula pasiūta iš kanvos ir balto medvilninio satino. Kanva siuvinėta vilnoniais ir medvilniniais siūlais. Galuose dažnai pritvirtinami kutai.

Istorija
--------

Kunigo, dėvinčio siaurą auksinę stulą, atliekamas paskutinis patepimas („Septyni Sakramentai" (1445 m.))
Stula iš pradžių buvo panaši į šaliką ar skarą, kuri dengė pečius ir krito kūno priekyje. Po to, kai septintame amžiuje Romos Bažnyčia pasisavino stulą ji tapo siauresnė ir itin prabangiai ornamentuota, kad jis tapo kilmingumo simboliu. Dabar stula paprastai platesnė ir gali būti padaryta iš įvairių medžiagų.

Egzistuoja daug teorijų iš kur stula atsirado, tačiau veikiausiai jos kilmė yra susijusi su Romos imperijos imperatoriškaisiais pareigūnais. Dvasininkijos nariams pradėjus tapti romėnų administracijos dalimi, jie būdavo apdovanojami tam tikrais pasižymėjimo ženklais imperinėje ir bažnytinėje hierarchijoje. Įvairios stulos versijos atsirado būtent iš tokio vartojimo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  , Lietuvos muziejai. Stula.
2. ↑  , Ištrauka iš Rogier van der Weyden paveikslo „Septyni sakramentai" (1445 m.).
|  |
| --- |
| Europos solidarumasЄвропейська солідарність |
|  |
| Lyderis | Jurijus Lutsenko |
| Įkurta | 2001 m. vasario 17 d. (2001-02-17) |
| Būstinė | Kijevas, Ukrainos vėliava Ukraina |
| Politinė ideologija | proeuropietiškumas |
| Politinė pozicija | Centro dešinė |
| Partijos spalvos |           Raudona,balta |
| Vietų skaičius Aukščiausioje Radoje | 149 / 450 |
| Svetainė |
| Oficiali svetainė |

**„Europos solidarumas"** (ukr. *Європейська солідарність*)), 2014-2019 m. žinota pavadinimu **„Petro Porošenkos blokas"** (ukr. *Блок Петра Порошенка*), – Ukrainos politinė partija, įkurta 2001 m. (tuo metu buvo žinoma kaip **„Solidarumas"**, ukr. *Солідарність*). Savo veikloje vadovaujasi proeuropietiškumo ir liberalaus konservatyvizmo ideologijomis.

Istorija
--------

„Solidarumas" įkurtas 2001 m. vasario 28 d. Pirmasis partijos pirmininkas buvo Michailas Antoniukas. Nuo 2001 m. lapkričio 15 d. partijos lyderis buvo Petro Porošenka.

2014 m. rugpjūčio 17 d. partijos pavadinimas buvo pakeistas į „Petro Porošenkos blokas", o 2019 m. vėl grąžintas į pradinį.
Įėjimas į Riežupės olą
Olos vidus
**Riežupės ola** – turizmo objektas Latvijoje, Kuldygos savivaldybėje, Ventos dešiniojo intako Riežupės kairiajame krante, 3 km į šiaurės rytus nuo Kuldygos (keliu apie 8 km).

Istorija
--------

Ola iškasta rankomis, atradus čia devono kvarcinio smiltainio telkinį. 1880 m. „Lejaszveji" ūkio savininkas Kimenis Krišas savo žemėje rado balto smiltainio su geležies oksidų priemaišomis sąnašas. Tuo susidomėjo Rendos dvarininkas Rekis, kuris smiltainį pradėjo pirkti savo stiklo fabrikėliui. Smiltainis laivu buvo vežamas į Ventspilį, toliau geležinkeliu į Ilgiuciemą prie Rygos. Po Pirmojo pasaulinio karo smiltainis pradėtas tiekti Uozuolniekų ir kitiems Latvijos bei užsienio šalių stiklo fabrikams. Iš Riežupės smiltainio pagamintas stiklas yra melsvo atspalvio.

Iki 1939 m. olos labirintas pasiekė apie 2,5 km ilgio, tačiau Latviją okupavus TSRS ir nacionalizavus stiklo fabrikus, kasyklos eksploatavimas buvo nutrauktas. Apie 1958 m. įėjimas į olą buvo užkaltas. Dalis labirinto užgriuvo, ir 1988 m. vėl atidarius olą buvo išmatuota tik 150 m praeinamų koridorių. Latvijai vėl tapus nepriklausomai ir atstačius teisę į buvusią nuosavybę, Štofregenų šeima sumanė olas panaudoti turizmo poreikiams. Nuo 1999 m. olose gali lankytis ekskursijos. 

Baiminantis griūčių gilesniuose koridoriuose, tik 450 m yra pritaikyta ekskursijoms. Giliausia vieta 10 m gylyje. Oloje vasarą ir žiemą būna 8 laipsnių temperatūra. Daugelis olos salių (pvz. Nuodėmių, Vilties, Lovos, Ragų ir kt.) išmoningų gidų susiejamos su įvairiais prietarais ir padavimais. Lankymas nutraukiamas tik žiemą, kai olose apsigyvena šikšnosparniai.

Nuorodos
--------

Koordinatės: 57°01′50″ š. pl. 21°59′40″ r. ilg.﻿ / ﻿57.03056°š. pl. 21.99444°r. ilg.﻿ / 57.03056; 21.99444

* Latvijas celvedis
* Žemėlapis
* Fotogalerija
| **Hakobas Kodžojanasarm. Հակոբ Կոջոյան** |
| --- |
|  |
| H. Kodžojanas pašto ženkle (2013) |
| Gimė | 1883 m. gruodžio 13 d.Achalcichė, Rusija Rusijos imperija |
| Mirė | 1959 m. balandžio 24 d. (75 metai)Jerevanas, Armėnijos vėliava Armėnijos TSR |
| Tautybė | armėnas |
|  |
| Veikla | tapytojas, grafikas |
|  |
| Alma mater | A. Ažbės studija (Miunchenas),Miuncheno dailės akademija |
| Žinomas (-a) už | Armėnijos herbo aut. |
|  |
|  **Vikiteka** | Hakob Kodžojan |

**Hakobas Kodžojanas** (arm. Հակոբ Կոջոյան, *Hakob Kojoyan*; 1883 m. gruodžio 13 d. Achalcichėje – 1959 m. balandžio 24 d. Jerevane) – armėnų tapytojas ir grafikas, vienas iš armėnų sovietinio vaizduojamojo meno pradininkų.

Biografija
----------

H. Kodžojanas gimė 1883 m. juvelyro šeimoje Achalcichės mieste (dab. Gruzija). Vaikystę praleido Vladikaukaze (Šiaurės Osetija). Būdamas 15 metų, jis sukūrė tapybos etiudą „Meistrai juvelyrai", kuris nulėmė jo karjeros pradžią. Po metų jis tapo graverio Prusovo mokiniu Maskvoje (Rusija). Vėliau studijavo Miunchene (Vokietija), Antono Ažbės studijoje (1903–1905), po jo mirties – Miuncheno dailės akademijoje (1905–1907). 1909 m. grįžo į Vladikaukazą. 1914–1918 m. ėjo karo tarnybą. Nuo 1918 m. gyveno ir dirbo Jerevane. 1924–1937 m. dėstė Jerevano meno ir pramonės technikume, 1945–1955 m. - Jerevano meno ir teatro institute, nuo 1947 m. buvo profesorius.

Kūryba
------

H. Kodžojano darbai buvo plataus spektro: tapyba, grafika, taikomoji dailė, teatro kostiumai ir dekoracijos. A. Kodžojanas buvo vienas iš menininkų, kūrusių tradicijas, kurios vis dar plinta ir perimamos kitų menininkų. Jo laki vaizduotė buvo paremta nacionaliniais kultūros ir istorijos šaltiniais, gamta. Šiais laikais, kai spausdintinės knygos pakeitė ranka rašytus foliantus, H. Kodžojanas ėmėsi sunkios misijos – atkurti ir vystyti knygų leidybą. Puikiai pavyko derinti išraiškos priemones, grafines temas ir stilių įvairovę, taip jis tapo šiuolaikinės armėniškos knygų grafikos pradininku. 1934 m. Bulgarijos armėnų lėšomis Jerevane buvo pastatytas trijų aukštų namas-studija, kuriame apsigyveno A. Kodžojano ir skulptoriaus Aros Sarksiano (1902-1969) šeimos. 1973 m. pastatas tapo Nacionalinės dailės galerijos filialu - dviejų pagrindinių Armėnijos vaizduojamojo meno meistrų namu-muziejumi, kuriame pristatomi geriausi jų šeimų padovanoti darbai.

Žymesni H. Kodžojano tapybos, lakštinės ir knygų grafikos darbai: 

* iliustracijos „Armėnijos pasakoms", 1955;
* vaizdingi peizažai ir teminės kompozicijos („Gatvė Tabrize", 1922; „Kalnų peizažai", 1924; „Menininko kiemas", 1928; „Komunistų sušaudymas Zangezūre", 1930; „Dovydo Sasuniečio gimimas", 1947.; „Garni kaime", 1957);
* kiti darbai: sukūrė Armėnijos herbą, Armėnijos rublį (su kitais).

Įvertinimas
-----------

* Armėnijos TSR liaudies dailininkas (1935)
* Darbo raudonosios vėliavos ordinai (1939, 1956)

Nuorodos
--------

* Biografija (rusų k.)
* Kodžojano ir Sarksiano namas-muziejus
|  |
| --- |
| Haičio kreolų kalba (***Kreyòl ayisyen***) |
| Kalbama | Haitis, Bahamos, Kuba, Dominikos Respublika, Prancūzija, JAV |
| Kalbančiųjų skaičius | 14 000 000 |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | 62 |
| Kilmė | Kreolų kalbos    Pagrįstos prancūzų kalba     Antilų salų      *Haičio kreolų kalba* |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Haičio vėliava Haitis |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | ht |
| ISO 639-2 | hat |
| ISO 639-3 | hat |
| SIL | ? |

**Haičio kreolų kalba** – šnekamoji ir rašytinė kreolų kalba, daugiausia vartojama Haityje. Apie milijoną žmonių šią kalbą vartoja Bahamose, Kuboje, Kanadoje, Kaimanų salose, Dominikos Respublikoje, Prancūzijos Gvianoje, Gvadelupoje, Puerto Rike ir JAV. Tai labiausiai naudojama kreolų kalba.

Naudojimas už Haičio ribų
-------------------------

Haičio kreolų kalba yra naudojama tarp Haičio emigrantų, kurių itin daug JAV ir Kanadoje. Daugiausiai paplitę Monrealyje, Kvebeke, Niujorke, Bostone, Majamyje, Fort Loderdeile ir Palmbyče. Vietinės miestų valdžios suteikia Haičio emigrantams galimybės mokytis, gauti ir pildyti dokumentus Haičio kreolų kalba. Šia kalba yra užrašų metro stotyse. Šiaurės Amerikoje šia kalba įkurtas tarptautinis daugialypės terpės tinklas. Veikia televizijos kanalas HTN ir AM radijas.

Haičio kreolų kalbos ir kultūros yra mokoma daugelyje JAV ir Bahamų koledžuose.

Haičio kreolų kalba yra antra pagal labiausiai paplitusias kalbas Kuboje. Ją vartoja apie 300 000 imigrantų iš Haičio. Taip pat kai kuriose Kubos bendruomenėse daugėja šia kalba šnekančių vietinių gyventojų. Apie 150 000 žmonių kalba šia kalba kaimyninėje Dominikos Respublikoje.

Žodžių pavyzdžiai
-----------------

| Haičio kreolų | Prancūziškai | Vertimas |
| --- | --- | --- |
| *bagay* | *bagage* | daiktas |
| *bannann* | *banane* | bananas |
| *bekàn* | *bécane* | dviratis |
| *diri* |  *du riz* | ryžiai |
| *lakay* | 'la cahutte */la kayt/* | namas |
| *kle kola* | *clé* | butelių atidarytuvas |
| *kawoutchou* | *caoutchouc* | nuovargis |
| *lin* | *lune* | mėnulis |
| *makak* | *macaque* | beždžionė |
| *matant* | *ma tante* | teta |
| *moun* | *monde* | žmonės/asmuo |
| *mwen* | *moi* | aš |
| *nimewo* | *numéro* | skaičius |
| *etazini* | *États-Unis* | JAV |
| *piman* | *piment* | čili pipiras |
| *pwa* | *pois* | pupa |
| *tonton* | *tonton* | dėdė |
| *vwazen* | *voisin* | kaimynas |
| *zwazo* | *oiseau* | paukštis |
| *ye* | *yeux* | akis |

Nuorodos
--------

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Haičio kreolų kalba***

* hat Duomenys apie kodu „hat" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
* hat MultiTree kalbos kodo „hat" informacija (angl. *MultiTree: A Digital Library of Language Relationships: Information by code: „hat"*)
| Varius |
| --- |
| Varius netoli atodangos Varius netoli atodangos |
| **Ilgis** | 17,0 km |
| **Baseino plotas** | 37,6 km² |
| **Ištakos** | Kalvelių apylinkės |
| **Žiotys** | Šventoji |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Varius |

**Varius** – upelis Lietuvoje, Anykščių rajone; Šventosios kairysis intakas. Prasideda laukuose prie Kalvelių kaimo, 2,5 km į vakarus nuo Debeikių. Teka daugiausia į šiaurės vakarus – pradžioje laukais, už Čekonių – pro Ramuldavos miškus. Žemupyje pasuka į pietvakarius, teka giliu slėniu. Įteka į Šventąją 92 km nuo jos žiočių, ties Šeimyniškėlių sodais.

Variaus atodanga
Varius nuo atodangos
Intakas – Milys (kairysis).

Upės vaga, išskyrus žemupį, ištiesinta. Šis patenka į Anykščių regioninį parką. Netoli Niūronių prie upės yra vaizdinga, saugoma Variaus atodanga.

Gyvenvietės prie Variaus: Kalveliai, Čekonys, Ramuldava, Pavarės I, Pavarės II, Pavarės III, Stakės, Šeimyniškėliai.

Etimologija
-----------

Upėvardis *Vãrius* kildinamas iš žodžių *varyti, verti*, nors galimos sąsajos ir su žodžiais *virti, versmė, virulys* arba ide. *\*u̯er-* 'vanduo'. Kai kurie šaltiniai (galbūt liaudies etimologija) teigia, kad upeliui pavadinimas duotas pagal vario atspalvio vandens spalvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001, 478 psl..
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 362–363
3. ↑  Variaus atodanga. PamatykLietuvoje.lt (tikrinta 2023-04-30).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Agkistrodon contortrix** |
| --- |
| Variagalvis skydasnukis (Agkistrodon contortrix contortrix)Variagalvis skydasnukis(*Agkistrodon contortrix contortrix*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Žvynaropliai  *( Squamata)* |
| Pobūris: | Gyvatės  *( Serpentes)* |
| Šeima: | Angys  *( Viperidae)* |
| Pošeimis: | Duobagalvės angys  *( Crotalinae)* |
| Gentis: | Skydasnukiai  *( Agkistrodon)* |
| Rūšis: | Variagalvis skydasnukis  *( Agkistrodon contortrix)* |

 |
| Binomas |
| ***Agkistrodon contortrix***Linnaeus, 1766 |
|  |

**Variagalvis skydasnukis** (*Agkistrodon contortrix*) – skydasnukių (*Agkistrodon*) genties roplys, priklausantis angių (*Viperidae*) šeimai, duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui. Tai nuodingas roplys, paplitęs Šiaurės Amerikos centrinėje ir pietrytinėje dalyje. Ilgis 60-100 cm. Išmargintas didelėmis kaštono rudumo juostomis. Gyvavedis. Patelė kas antrus metus atveda iki 15 jauniklių. 

Minta varlėmis, driežais, graužikais, kurių tyko pasislėpęs tarp nukritusių lapų ar akmenų. Savo auką tamsoje aptinka tarp akių ir šnervių esančiais termolokatoriais. Pavasarį ir rudenį dienomis šildosi saulėje.

Žinomi 5 porūšiai.

Variagalvio skydasnukio (*Agkistrodon contortrix laticinctus*) porūšis

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Variagalvis skydasnukis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°26′46″š. pl. 22°01′27″r. ilg.﻿ / ﻿55.4462°š. pl. 22.0241°r. ilg.﻿ / 55.4462; 22.0241

|  Pajūrio Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Šilalės |
| **Savivaldybė** | Šilalės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pajūris (Šilalė) |
| **Adresas** | S. Dariaus ir S. Girėno g. 52 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1830 m. |
| **Stilius** | vėlyvasis klasicizmas |

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*
**Pajūrio Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pajūrio miestelyje, prie kelio  **165**  Šilalė–Šilutė  ir Nemylo bei Jūros santakos.

Istorija
--------

Pajūrio dvaro savininkas grafas Valavičius 1780 m. pastatė bažnyčią (buvo Žvingių parapijos filija). 1830 m. tikintieji pastatė naują mūrinę bažnyčią. Ji 1898 m. restauruota, panaujinti altoriai. Vyskupas Pranciškus Karevičius 1919 m. bažnyčią konsekravo. 1912 m. įkurta parapija.

1935 m. Kazys Nausėda Kretingos pranciškonams dovanojo 50 ha žemės ir mūrinius namus su malūnu, lentpjūve, vilnų verpykla. Pajūryje įsikūrė pranciškonų naujokynas. 1941 m. vienuoliai išsikėlė į Kretingą. Vienuolyne įsteigta žemės ūkio mokykla. Pajūryje nuo 1947 m. klebonavęs Klemensas Arlauskas (1910–1991 m.) 1949 m. vasario 6 d. areštuotas ir ištremtas. Į Lietuvą grįžo 1956 m.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, su 6 kolonų portiku, vienabokštė. Įrengti 5 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame palaidotas nuo 1988 m. Pajūryje klebonavęs Vytautas Sadauskas (1961–1991 m.).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pajūrio Švč. Trejybės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Studentė pagal iškvietimą*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Emanuelle Bercot |
| Scenaristas (-ai) | Emanuelle Bercot |
| Metai | 2010 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Studentė pagal iškvietimą** (pranc. *Mes chères études*) – 2010 m. sukurtas filmas pagal to paties pavadinimo anonimės Paryžiaus universiteto studentės, pasivadinusios „Laura D.", autobiografinį romaną.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Deborah Francois – Laura
* Alain Cauchi – Džo
* Mathieu Demy – Bendžaminas
* Benjamin Siksou – Manu
* Marc Chapiteau – fotografas
* Anna Sigalevitch – Fani

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

19-metė pirmo kurso studentė Laura sunkiai verčiasi ir, kad apmokėtų mokslus bei turėtų pajamų, yra priversta dirbti, nes tėvai neišgali jos finansuoti. Nepaisant to, mergina nuolat gyvena nepritekliuje ir ne visada gali laiku apmokėti sąskaitas. Kartą po to, kai jos bute buvo išjungta ir vėl įjungta elektra, Laura imasi internete ieškoti papildomo darbo. Užklydusi į suaugusiųjų pažinčių puslapius ji randa skelbimą, jog pagyvenęs vyras siūlo 100 eurų už galimybę pabūti su jauna mergina. Laura nusprendžia susitikti su Džo, sau žadėdama, kad tai bus pirmas ir paskutinis kartas, tačiau lengvas uždarbis ją vis labiau įtraukia į prostituciją, o klientai, siūlantys nemažas sumas, kartais būna visiškai nenuspėjami...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Studijų užsienyje informacijos centras** (**SUIC**) - akademinio švietimo, informavimo apie stažuotes, studijas užsienyje organizacija Lietuvoje; informacijos centras. Centrą 1991 m. įsteigė Vilniaus universitetas ir Atviros Lietuvos fondas.
Centras yra informacijos centrų „EducationUSA" tinklo narys, akredituotas JAV valstybės departamento informacijos apie studijas JAV teikėjas.

Veikla
------

SUIC renka ir skleidžia informaciją apie studijas, mokslinį darbą, tyrimus, stipendijas, kitus stažuočių finansavimo šaltinius užsienio šalyse ir tokiu būdu „atverti pasaulį" Lietuvos studentams bei mokslininkams. SUIC informuoja ir konsultuoja, teikia informaciją apie užsienio šalių aukštąsias mokyklas, švietimo sistemas, stipendijų programas, tarptautinių studijų ir mokslinių tyrimų finansavimą.

Studijų užsienyje informacijos centras taip pat administruoja tarptautinius egzaminus (TOEFL, GRE, GED, PMI, MTA, EPSO, SAT, USMLE, TOEIC). Centro egzaminų padalinys atstovauja *Educational Testing Service* Lietuvoje (egzaminai periodiškai laikomi SUIC kompiuteriniame centre). SUIC testuoja, rengia seminarus apie studijas, apie paruošiamuosius egzaminams kursus,, platina el. aplinkraštį (naujausią informaciją apie stipendijas platindamas elektroniniu paštu).

Studijų užsienyje informacijos centras taip pat atstovauja Šveicarijos fondui *Gebert Rüf Stiftung* (fondo programa *Swiss Baltic Net* skirta Baltijos šalių mokslininkų rėmimui), Vokietijos federaliniam aplinkos fondui (DBU) fondui (DBU Rytų Europos stipendijų programa), administruoja Vidurio Europos universiteto (CEU) stipendijų programas.

Centre veikia biblioteka-skaitykla. Joje yra sukaupti leidiniai, žinynai, brošiūros, lankstinukai (anglų, vokiečių ir kt. kalbomis) apie studijas JAV ir Europoje, studijų finansavimą, taip pat kita informacija, reikalinga rengiantis įvairiems užsienio kalbos egzaminams ir kt.

Nuorodos
--------

Oficialus Studijų užsienyje informacijos centro tinklalapis Archyvuota kopija 2009-04-30 iš Wayback Machine projekto. (lietuvių, anglų bei rusų k.)
**Kuara**, **Kisiga** arba **Ku'ara** (dabar *Tell al-Lahm* archeologinė vietovė) – senovės Šumero miestas, buvęs dešiniajame Eufrato krante, ties jo žiotimis, apytikriai 30 km į pietryčius nuo Uruko. Pasak Šumero karalių sąrašo, čia buvo Dumuzido Žvejo, legendinio Uruko karaliaus, namai.

Vietinė Kuaros dievybė buvo Nergalas (šumerų Meslamtaea). Šumerų mitologijoje Kuara laikyta dievo Asarluhio, Enkio sūnaus, gimimo vieta; vėliau Asarluhis imtas tapatinti su Marduku. Teigiama, jog miestas buvo Marduko ir Ninehamos kulto centras. Kuara, skirtingai nei daugelis Mesopotamijos miestų, nėra minima Biblijoje.

Kuara buvo įkurta ~2500 m. pr. m. e. ankstyvuoju dinastiniu laikotarpiu. Iš pradžių tai buvo Dilmuno uostas Persijos įlankoje. 709 m. pr. m. e. asirų valdovas Sargonas II siekė paimti nelaisvėn Marduk-apal-idiną II, kuris, mėgindamas išsigelbėti, pasitraukė į Kuarą. Asirų pajėgos apsiautė ir sugriovė Kuaros miestą.

Archeologinė vietovė sudaryta iš dviejų nedidelių kalvų arba telių, apsuptų keleto mažesnių gūbrių, jie išsidėstę greta išdžiūvusios Eufrato upės vagos. Miestą pirmąkart 1855 m. kasinėjo archeologas J. E. Taylor, tačiau kasinėjimai tetruko keletą dienų. Jis aptiko plytų su įrašais ir dantiraščio lentelę. 1918 m. čia naujus kasinėjimus trumpam atliko Reginald Campbell Thompson.

Išnašos
-------

1. ↑  Frame, Grant (1992). Babylonia 689-627 B.C.: A Political History. Estambul: Nederlands Historisch-Archaeologisch Instituut te Istanbul. p. 162. ISBN 90-6258-069-6.
2. ↑  Beaulieu, Paul-Alain (2003). The Pantheon of Uruk During the Neo-Babylonian Period. Brill. p. 114. ISBN 90-04-13024-1.
3. 1 2  www.sarissa.org **(**angl.**)**; *Sumerian City-States*.
4. ↑  A. R. George (1992). Babylonian Topographical Texts. Peters Publishers. ISBN 90-6831-410-6.
5. ↑  Black, Jeremy A. (2004). The Literature of Ancient Sumer. Oxford University Press. p. 134. ISBN 0-19-926311-6.
6. ↑  Howard-Carter, Theresa (1987). Dilmun: At Sea or Not at Sea?: A Review Article, Journal of Cuneiform Studies, vol. 39, n.º 1. pp. 54-117.
7. ↑  Boederman, John (2002). The Cambridge Ancient History. Cambridge University Press. p. 99. ISBN 0-521-22717-8.
8. ↑  Potts, Daniel T. (1997). Mesopotamian Civilization: The Material Foundations. Cornell University Press. p. 191. ISBN 0-8014-3339-8.
9. ↑  Taylor, J. E. (1855). Notes on Abu Shahrein and Tel el Lahm, Journal of the Royal Asiatic Society, vol. 15. pp. 404-415.
10. ↑  Sollberger, E. (1972). Mr. Taylor in Chaldaea, Anatolian Studies, vol. 22. pp. 129-139.
11. ↑  Campbell Thompson, Reginald (1920). The British Museum excavations at Abu Shahrain in Mesopotamia in 1918. Oxford.
Koordinatės: 54°48′25″š. pl. 25°15′28″r. ilg.﻿ / ﻿54.8069°š. pl. 25.2577°r. ilg.﻿ / 54.8069; 25.2577

|  |
| --- |
| **Riešės šv. Faustinos Kovalskos pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Riešės šv. Faustinos Kovalskos pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Riešės šv. Faustinos Kovalskos pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Mokyklos g. 19, Didžioji Riešė |
| **Direktorius(-ė)** | Lilija Sadaiska |
| **Mokinių skaičius** | 106 |
| **Įkūrimo data** | 1864 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 17 |

**Vilniaus rajono Riešės šv. Faustinos Kovalskos pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniaus raj. Didžiojoje Riešėje, Mokyklos g. 19, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 191319845. Steigėjas Vilniaus rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Archyviniai duomenys rodo, kad mokykla Riešėje buvo įkurta 1864 m. Prieš Antrąjį pasaulinį karą mokykla buvo įsikūrusi tame pačiame pastate kur ir seniūnija. 1939 m. buvo pastatytas naujas pastatas su erdviomis klasėmis ir dideliais langais. Deja, vaikai neilgai džiaugėsi nauja mokykla. Prasidėjus karui, vokiečiai ją pavertė grūdų sandėliu, o 1944 m. traukdamiesi pastatą sudegino. Po karo mokykla buvo įkurta Sluščiznos palivarke, vėliau pavadintame Kalino kaimu. Buvo mokoma rusų kalba. 1952 m. kai Taraškevičių šeima buvo išvežta į Sibirą, mokyklą perkėlė į jų namą.

Vietiniai gyventojai siekė, kad vaikai būtų mokomi gimtąja kalba. Buvo įkurtos lietuviškos ir lenkiškos klasės, mokykla tapo trikalbe. 1960–1984 m. mokyklai vadovavusi Praskovja Ustinova siekė, kad būtų pastatyta nauja mokykla, tačiau buvo pastatytas tik priestatas. 1965 m. gruodžio 11 d. įvyko mokyklos atidarymas. Tik pradinės klasės glaudėsi sename mediniame pastate. 1998 m. mokyklai atiduotas darželio pastatas, kuriame dabar mokosi pradinių klasių mokiniai. 2003 m. prie mokyklos pastatytas priestatas.

2010 m. prijungta Karvio pagrindinė mokykla.

Direktoriai
-----------

* 1960 m. Praskovja Ustinova-Kurakina;
* 1984 m.;
* 1992 m. Danutė Ralovec.
* Lilija Sadaiska

Nuorodos
--------

1. ↑  Mokyklos istorija. Riesesmokykla.wixsite.com (tikrinta 2022-04-23).

* Mokyklos svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį straipsnį ar jo skyrių reikėtų peržiūrėti.**Būtina ištaisyti gramatines klaidas, patikrinti rašybą, skyrybą, stilių ir pan.Ištaisę pastebėtas klaidas, ištrinkite šį pranešimą.  |

|  |
| --- |
| Kšištofas Klenčonas |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Kšištofas Antonijus Klenčonas |
| Dar žinomas | Niuniek |
| Gimė | 1942 m. sausio 14 d. (81 metai)Pułtusk, Lenkija |
| Mirė | 1981 m. balandžio 7 d. (39 metai)Čikaga, JAV |
| Žanrai | Roko muzika Big-Beat |
| Veikla | dainininkas · kompozitorius |
| Instrumentai | gitara |

**Kšištofas Antonijus Klenčonas** (*Krzysztof Klenczon*; g. 1942 m. sausio 14 d.; m. 1981 m. balandžio 7 d.) – lenkų kompozitorius, dainininkas ir gitaristas. Grupės narys Czerwone Gitary.

Biografija
----------

1962 m. duetu su Karoliu Varginu, jis tapo pirmojo Jaunojo Talentų Festivalio laureatu su daina „Mały miś". 1962– 1964 m. jis buvo grupės „Niebiesko-Czarni" gitaristas, su kuria koncertavo Paryžiaus Olimpijoje. Grupių lyderis, kurių buvo įkūrėjas: Pięciolinie (1964), Czerwone Gitary (1965–1970) ir Trzy korony (1970–1972). 1967 m. susituokė su Alicija. 1973 m. Klenčonas su šeima persikėlė į JAV kur toliau rašė dainas ir koncertavo. 1978–1979 koncertavo Lenkijoje.

Mirtis
------

Grįždamas 1981 m. vasario 27 d. iš koncerto Milfordo klube Čikagoje, buvo sužeistas per autoavariją. Mirė 1981 m. balandžio 7 d. Šv. Juozapo ligoninėje Čikagoje. Urna su muzikanto pelenais buvo palaidota jo vardadieno dieną liepos 25 d. Ščytne.

Šeima
-----

* Tėvas Česlovas Klenčonas – buvo partizanas ir kovojo AK – Krašto Armijoje Armia Krajowa
* Mama Helena Klenčon
* Jaunesnioji sesuo Hanna Klenčon–Barańska
* Žmona Alicija Klenčon
* Dukra Karolina Klenčon
* Dukra Jackie–Natalie Klenčon–Long

Dabar žmona su dukromis gyvena Šiaurės Amerikoje

Diskografija
------------

* *Krzysztof Klenczon I Trzy Korony* („Kšištofas Klenčonas ir Tris Karūnos", 1971 m.)
* *The Show Never End* („Šou Niekada Nesibaigs", 1977 m.)
* *Powiedz Stary Gdzieś Ty Był* („Pasakyk Seni Kur Buvai", 1978 m.)

Pultusko festivalis Kšištofo Klenčono Vardu
-------------------------------------------

Nuo 2013 m. Pultuske organizuojamas festivalis, skirtas Kšištofo Klenčono kūrybai. Neskaitant dalyvių konkurso yra organizuojami vokaliniai ir instrumentiniai seminarai. Baigiamajame koncerte dalyvauja konkurso nugalėtojai ir pakviestos žvaigždės tarp jų: Czerwone Gitary, Żuki, Stan Borys, Wojciech Korda, Natalia Niemen

Faktai
------

Dėl savo ryškaus panašumo į Johną Lennoną, Klenčonas buvo vadinamas „Lenkų Johnu Lennonu", o grupė Czerwone Gitary buvo vadinamos „Lenkijos Beatles".  
 Alicija Klenčon prisiminė, kad trim mėnesiais anksčiau, kai buvo žinia apie Johno Lennono mirtį (jis mirė 1980 m. gruodžio 8 d.) Kšištofas sakė „aš jaučiu, kad laikas ir man, jog greitai išeisiu".

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2019-12-10 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Archyvuota kopija 2019-12-10 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑   Archyvuota kopija 2019-12-10 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑
8. ↑
9. ↑
Kūginė pavara užtvankos aukščio reguliatoriuje
**Kūginė pavara** – pavaros tipas, kuriame krumpliaračių tvirtinimo ašys susikerta, o patys krumpliaračiai yra kūgio (dažniausiai nupjauta viršūne) pavidalo. Keturios tokios pavaros sudaro automobilio diferencialą, galintį perduoti jėgą dviem skirtingu greičiu besisukančioms ašims (taip būna automobiliui sukant).

Nors kampas tarp kūginės pavaros ašių gali būti konstruktorius pasirenkamas įvairiai, daugumai pavarų jis lygus 90 laipsnių (status kampas).

Nepriklausomai nuo tarpusavio kampo, krumpliaračių ašys turi kirstis taške O

Privalumai
----------

* Judėjimą galima perduoti tarp įvairų tarpusavio kampą turinčių ašių.

Trūkumai
--------

* Kūginės pavaros gaminamos ir naudojamos nekaitomomis poromis. Vienas šios pavaros krumpliaratis yra skirtas dirbti su kitu tos pačios pavaros krumpliaračiu ir su jokiu kitu.
* Pavara turi būti palyginus gana tiksliai montuojama.
* Ašys turi atlaikyti žymias lenkiančias jėgas.

Literatūra
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kūginė pavara** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

*
**Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas**|  |
| **Autorius** | Aleksandras Vanagas |
| **Šalis** | Lietuvos TSR |
| **Žanras** | geografinis žinynas |
| **Sritis** | geografija |
| **Šalis** | TSRS |
| **Kalba** | lietuvių |
| **Leidykla** | „Mokslas", Vilnius |
| **Išleista** | 1981 m. |
| **Puslapių** | 408 |

**Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas** – geografinis žinynas, išleistas 1981 m. ir aprašantis Lietuvos upių ir ežerų etimologiją.

Hidronimų etimologinis žodynas – pirmasis toks baltų kalbotyroje. Lietuviški hidronimai lyginami su etimologiškai giminingais kitais lietuvių toponimais, su latvių, prūsų, kitų indoeuropiečių kalbų vietovardžiais ir bendriniais žodžiais. Hidronimai žodyne pateikiami abėcėlės tvarka.

Aprašymas
---------

XX a. buvo renkami Lietuvos hidronimai, nustatant ir jų etimologines lytis. Kazimieras Būga sudarė 75 000 vietovardžių ir asmenvardžių kartoteką. XX a. 2-ojoje pusėje ji buvo išplėsta iki 300 000. Vėliau buvo išleistas LTSR upių ir ežerų vardynas (didžiuma vietovardžių paimta būtent iš šio leidinio). Po to vietovardžiai buvo pildomi ir toliau. Žodyną rengiant taip pat panaudotas B. Savukyno ežerų vardų tyrimas. Taip pat buvo panaudotas Latvijos vietovardžių žodynas, tuo metu tik įpusėtas leisti. Daugelis hidronimų žodyne aiškinama pirmąkart.

Kaip pagrindiniai žodyno trūkumai išskiriama tarminės leksikos pavyzdžių taikymas etimologijai pagrįsti ir netikslus formų transponavimas į bendrinę kalbą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 5
2. ↑  Lietuvos TSR upių ir ežerų vardynas. Atsakingoji redaktorė E. Grinaveckienė. Sudarytojai: B. Savukynas, A. Vanagas, V. Vitkauskas, K. Vosylytė, I. Ermanytė. – Vilnius, 1963.
3. 1 2 3  Zubaitienė Vilma. Lietuvių leksikografija: istorija ir dabartis. Vilnius: Vilniaus universitetas, 2014, 194–195 psl.
**Lietuvių demokratų partija**, **LDP** – antroji po LSDP Lietuvos politinė partija.

Įkurta 1902 m. spalio 17 d. varpininkų suvažiavime grafo Zubovo dvare Dabikinėje. 1906 m. priimtos programos autoriai Kazys Grinius, Jonas Vileišis, Povilas Višinskis, Jonas Bortkevičius ir Jurgis Šaulys. 1906 m. pasivadino Lietuvos demokratų partija.

Siekė Lietuvos autonomijos etnografinėse ribose. Valdžią vietose numatė suteikti parapijų komitetams, kurie rinktų mokesčius ir mokėtų atlyginimus, taip pat ir kunigams. Skatino švietimą, kooperaciją, visų gyventojų dalyvavimą tvarkant visuomeninius reikalus. 1914 m. programos autorius A. Rimka.

Ilgainiui partijos narių politinės pažiūros ir siekiai – išsiskyrė. Kai kurie jos nariai, išrinkti į Valstybės dūmą, dalyvavo trudovikų (Andrius Bulota), kiti (Petras Leonas) Konstitucinių demokratų frakcijos veikloje. Dalis demokratų 1905 m. įkūrė *Tautiškąją demokratų partiją*, susitelkusią apie dr. Joną Basanavičių, kita dalis tais pačiais metais – *Lietuvos valstiečių sąjungą*, trečia dalis 1917 m. – Lietuvos socialistų liaudininkų sąjungą. 1917 m. rugsėjo mėn. LDP nariai Jurgis Šaulys ir Jonas Vileišis buvo deleguoti į Lietuvos Tarybą. Susikūrus kitoms partijoms, LDP 1920 m. gegužės 15 d. nutraukė savo veiklą.

1989 m. vasario 5 d. atkurta kaip Lietuvos demokratų partija.

Literatūra
----------

* Rimantas Miknys. *Lietuvos demokratų partija 1902-1915 metais* (Lietuvių Atgimimo istorijos studijos, t.10). Kaunas: 1995.
* *Politinės partijos Lietuvoje: atgimimas ir veikla*: straipsnių rinkinys. Sudarytojas Algis Krupavičius. Kaunas: Litterae universitatis, 1996.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Čarujai** (isp. *Charrúa*) – faktiškai išnykusi Pietų Amerikos indėnų gentis. Gyveno Urugvajuje, šiaurės rytų Argentinoje ir pietinėje Brazilijoje. Čarujų kalba su aplinkinėmis kalbomis sudarė čarujų kalbų šeimą.

Vertėsi daugiausia žvejyba ir gėrybių rankiojimu, dažniausiai gyveno laikinose pastogėse.

Manoma, kad čarujų genties žmonės 1515 m. nužudė La Platos pakrantėje išsilaipinusį keliautoją Chuaną Diasą de Solį. Tačiau netrukus kolonizaciją pradėję europiečiai daugelį čarujų išžudė. Ypač daug indėnų nužudyta 1831 m. Salsipuedeso žudynėse, vadovaujamose pirmojo Urugvajaus prezidento Fruktuoso Riveros. Žudynių metu keletas indėnų išsigelbėjo, o indėnas Takuabė netgi pabėgo į Prancūziją.

Dėl žudymų ir engimo praktiškai neišliko grynakraujų čarujų. Dabartiniai čarujai daugiausia yra metisai. 2001 m. Argentinos surašymo duomenimis, šalies teritorijoje (Entre Riose) yra 676 čarujais save laikantys žmonės.
**2420 Čiurlionis**| Atradimas |
| --- |
| Atradėjas | Nikolajus Černychas |
| Atrastas | 1975 m. spalio 3 d. |
| Orbitos charakteristikos |
| Didžioji pusašė | 2,5622781 AU[1] |
| Ekscentricitetas | 0,1324816 |
| Apskriejimoperiodas | 1498,0897483 d. (4,10 m.) |
| Posvyris | 14,61563° (į eklip.) |
| Fizinės charakteristikos |
| Vidutinis skersmuo | 8 km |

**2420 Čiurlionis** – vienas iš 9 asteroidų, turinčių lietuvišką pavadinimą. Dabartinį pavadinimą Tarptautinis mažųjų planetų centras patvirtino 1984 m. vasario 1 d. Pavadintas lietuvių kompozitoriaus ir dailininko Mikalojaus Konstantino Čiurlionio vardu.

Charakteristikos
----------------

Juda elipse, vidine asteroidų žiedo dalimi 384 mln. km nuo Saulės. Prie Žemės nepriartėja arčiau kaip per 180 mln. km, todėl plika akimi nematomas.

Atradimas ir stebėjimas
-----------------------

1975 m. spalio 3 d. Krymo observatorijoje asteroidą atrado Nikolajus Černych. Atradimo metu asteroidas buvo pastebėtas Žuvų žvaigždyne kaip 16-16,5 dydžio objektas. Jis buvo stebimas iki lapkričio 8 d. Tarptautinio mažųjų planetų centro kataloge įrašytas kaip **1975 TN**, vėliau gavo dabartinį pavadinimą.

Jam apskriejus visą savo orbitą, beveik vienu metu jį stebėjo kelios observatorijos. Tai buvo rugpjūčio 29 d. Vėliau viena JAV observatorija jį stebėjo spalio 15 d. Tarpt. mažųjų planetų centro astronomas Brajanas Marsdenas patikslino asteroido orbitą. 1981 m. asteroidas stebėtas N. Zelandijoje. Iš 3 asteroido opozicijų 1975, 1979 ir 1981 m. buvo galutinai apskaičiuota orbita. 1981 m. rugpjūčio 1 d. gavo nuolatinį numerį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Orbitos charakteristikos: http://ssd.jpl.nasa.gov/.

Nuorodos
--------

* Informacija apie asteroidą Asteroids Dynamic Site tinklalapyje
* Informacija apie asteroidą NASA tinklalapyje
* Asteroido orbita
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Transmalakinės prekybos šalis:Ganga Negara |
| --- |
|  |
| Šalis | Malaizija |
| Tautos | proto-malajai |
| Valstybės | II a.-1025 m. |
| Miestai | Beruas |
|  |
|  |

**Ganga Negara** (malajų kalba: *Gangga Negara*) hinduistinė malajų valstybė. Viena seniausių Malajų salyne, greičiausiai egzistavusi dabartinės Perako valstijos (Malaizija) teritorijoje nuo pirmųjų mūsų eros amžių iki XI a.

Istorija
--------

Gangara Negara skulptūra
Gangara Negara miestas buvo įkurtas pirmaisiais mūsų eros amžiais prie Perako upės. Jo įkūrimą, matyt, paskatino kambudža tautos migracija ir kolonizacijos. Miestas – valstybė intensyviai dalyvavo Transmalakinėje prekyboje tarp Indijos ir Kinijos. Prekės upe būdavo gabenamos, tada pernešamos į kitų upių aukštupius ir galiausiai pasiekdavo rytines pusiasalio pakrantes.

Žinomas vienintelis valstybės valdovas Raja Gangga Shah Johan. Yra spėjama, kad valdovų dinastija galėjo kilti iš Kedaho valdovų dinastijos.

Valstybę I tūkstantmečio pabaigoje kontroliavo malajų valstybė Šrividžaja. Spėjama, kad ją galutinai sunaikino Čola atakos XI a.

Archeologija
------------

Nors valstybė minima keletame senovės šaltinių, ilgą laiką nebuvo žinoma jos vieta. XIX ir XX a viduryje vykdant kasinėjimus, nustatyta, kad Ganga Negaros sostinė greičiausiai buvo dabartiniame Beruas miestelyje, kur randama nemažai archeologinių radinių.

|  |  |
| --- | --- |
| **Induistinės malajų valstybės** |  |
| Transmalakinė prekyba (Malakos pusiasalis): Tambralinga | Kedahas | Langkasuka | Čitu | Panpan | Ganga NegaraSumatra: Kandali | Šrividžaja | Melaju | Minanga | Dharmasraja | Panai |
Bolt|  |
| Komercinis pavadinimas | Bolt |
| Pramonė | Transportas |
| Įkurta | Estija 2013 m. rugpjūčio mėn. |
| Centrinė būstinė | Talinas, Estija |
| Svarbiausi darbuotojai | Markus Villig |
| Paslaugos | Taksi |
| Tinklalapis | bolt.eu |

**Bolt** (iki 2019 m. *Taxify*) – tarptautinė pavežėjimo ir restoranų maisto pristatymo į namus paslaugų platforma. Bendrovė teikia taksi tarpininkavimo, elektrinių paspirtukų, dviračių nuomos bei prekių ir restoranų maisto pristatymo į namus ar atsiėmimo juose paslaugas per išmaniųjų telefonų programėlę.

Remiantis 2019 m. vasario mėnesio informacija, Bolt veikia 30-yje šalių ir 100 miestų Europoje, Afrikoje, Vakarų Azijoje, Šiaurės Amerikoje ir Australijoje. Veiklą pradėjo 2013 m. Estijoje. Beveik iš karto paslaugas įmonė ėmė teikti ir Lietuvoje (Vilniuje, Kaune) bei Latvijoje. 

Kinijos bendrovė Didi Chuxing, didžiausia Uber konkurentė, valdo 13,1% Bolt akcijų. 2018 m. pritraukė 175 mln. JAV dolerių, daugiausiai iš Vokietijos automobilių gamintojo Daimler. Bendrovė teigia, kad Bolt vertė pasiekė 1 mlrd. JAV dolerių.

Bolt savo veiklą pradėjo 2013 m. pavadinimu Taxify. Taline – tuo metu devyniolikmetis Markus Villig pasiskolino iš savo tėvų pinigų, skirtų mokslui universitete, ir sukūręs pirmą programėlės versiją įtikino prie platformos prisijungti pirmuosius vairuotojus.

2019 m. kovo 7 d. Taxify įmonė pakeitė pavadinimą į Bolt.

2019 m. birželio mėnesį Bolt pradėjo teikti savo paslaugas Londone, su 20 000 platformoje užsiregistravusių vairuotojų.

2019 m. liepą Bolt pristatė elektrinių paspirtukų dalijimosi paslaugą Vilniuje. Rugpjūtį elektrinių paspirtukų dalijimosi paslauga išplėsta į Kauną.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Į „Taxify" investavo didžiausia „Uber" konkurentė". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2018-10-22.
2. ↑  „Taxify sulaukė didelės Daimler investicijos, vertė pakilo iki milijardo". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2018-10-22.
3. ↑  „Taxify keičia pavadinimą į Bolt". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2019-03-13.
4. ↑
5. ↑  Vilniaus gatvės pasipildė 300 „Bolt" elektrinių paspirtukų
6. ↑   Bolt pristatė elektrinių paspirtukų paslaugą Kaune: pirmasis išbandė V. Matijošaitis


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bolt** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Vitor Araujo**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Vítor Hugo Araújo Vieira |
| Gimimo data | 1998 m. sausio 7 d. (25 metai) |
| Gimimo vieta | San Paulas, Brazilija |
| Ūgis | 171 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas, gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2019–2020  2021  2021  2023– | Kapfenberger SV  Anápolis  Gargždų „Banga"  Rio Branco | 07 0(0)04 0(0) 08 0(0)0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 10 d.. |

**Vitinjas** arba **Vitoras Hugas Arauho Vieira**  (*Vitinho; Vítor Hugo Araújo Vieira*; g. 1998 m. sausio d.) – futbolininkas kilęs iš Brazilijos, rungtyniaujantis saugo arba gynėjo pozicijose. Buvęs „Bangos" klubo žaidėjas.

Karjera
-------

Savo laiku priklausė „Red Bull Brasil" jaunimo komandai, o 2019 m. antroje pusėje atstovavo Austrijos antroje lygoje žaidžiančiam „Kapfenberg" klubui.

Vėliau rungtyniavo įvairiuose Brazilijos klubuose. 

2021 m. pirmoje pusėje žaidė „Anapolis" klube Gojaso valstijos čempionate (Campeonato Goiano).

### Gargždų „Banga"

2021 m. vasarą pranešta, kad žaidėjas atstovaus Gargždų „Bangos" klubui.

2021 m. liepos 2 d. debiutavo rungtynėse prieš FK Sūduva. Žaidė startinėje sudėtyje, o 81 min. buvo pakeistas.

Rugsėjo mėn. žaidėjas išvyko namo.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |
| **2021** | **Gargždų „Banga"** | 8 | 0 |
|

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa;

Šaltiniai
---------

1. ↑  alyga.lt: naujokai
2. ↑  sportas.lt: naujokai
3. ↑  alyga.lt: debiutas
4. ↑  lietuvosfutbolas.lt: debiutas
5. ↑  sportas.lt: debiutas
6. ↑  Soccerway domenų bazė

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* Soccerway
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
| Vitimas |
| --- |
| Vitimas prie Bambuikų Vitimas prie Bambuikų |
| **Ilgis** | 1978 km |
| **Baseino plotas** | 225 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 2200 m³/s |
| **Ištakos** | Čuna ir Vitimkanas |
| **Žiotys** | Lena |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija |

**Vitimas** (rus. *Витим*) – upė Rusijoje, Rytų Sibire; Lenos dešinysis intakas. Prasideda Buriatijoje, susiliejus Čunos ir Vitimkano upėms. pradžioje teka į pietryčius, vėliau į šiaurę Vitimo plokščiakalniu ir Stano kalnynu, sudaro ribą tarp Buriatijos ir Čitos srities. Vėliau pasuka į šiaurės vakarus, teką per Patomo kalnyną Irkutsko sritimi. Įteka į Leną Jakutijoje, netoli Vitimo gyvenvietės. Sudaro deltą. Slenkstėta.

Užšalusi nuo lapkričio pradžios iki gegužės antros pusės. Pavasarį patvinsta. Vitimo baseine yra aukso telkinių.

Didžiausi intakai: Konda, Karenga, Kalakanas, Kalaras, Bodaibas (dešinieji), Cipa, Muja, Mamakanas, Mama (kairieji).

Prie Vitimo įsikūręs Bodaibo miestas. Upė reguliariai laivuojama 300 km nuo žiočių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Čatkalas |
| --- |
| Čatkalo žemupys (Taškento sritis) Čatkalo žemupys (Taškento sritis) |
| **Ilgis** | 223 km |
| **Baseino plotas** | 7110 km² |
| **Vidutinis debitas** | 122 m³/s |
| **Ištakos** | Talaso Alatau |
| **Žiotys** | Čarvako tvenkinys |
| **Šalys** | Kirgizija, Uzbekija |

**Čatkalas** (kirg. *Чаткал*, uzb. *Chatqol*) arba **Karakuldža** – upė Kirgizijoje ir Uzbekistane; viena iš Čirčiką sudarančių upių (Syrdarjos baseinas). Prasideda Talaso Alatau pietvakariniuose šlaituose, teka į pietvakarius Kirgizijos Džalal Abado sritimi. Aukštupyje teka plačiu, stačiašlaičiu slėniu, nuo santakos su Tersu teka giliu tarpekliu. Žemupyje pasuka į šiaurės vakarus, teka Uzbekistano teritorija (Taškento vilajetas). Įteka į Čarvako tvenkinį (seniau susiliejo su Pskemu).

Didžiausias intakas – Čandalašas (dešinysis).

Upė maitinasi daugiausia sniego tirpsmo vandenimis. Didžiausias debitas – 920 m³/s.