recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Miskitų kalba *Mískitu* |
| Kalbama | Nikaragvos vėliava Nikaragva, Hondūro vėliava Hondūras |
| Kalbančiųjų skaičius | 183 000 (1993 m.) |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | *į šimtuką nepatenka* |
| Kilmė | misumalpų **miskitų** |
| Rašto sistemos | lotynų raštas |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | - |
| ISO 639-2 | - |
| ISO 639-3 | miq |

**Miskitų kalba** – indėnų kalba, vartojama daugiausia miskitų tautos žmonių, gyvenančių Moskitų Krante (rytų Nikaragva ir Hondūras). Priklauso negausiai misumalpų kalbų šeimai.

Vartojama greta su ispanų ir miskitų kreolų kalbomis, todėl turi nemažai skolinių iš šių kalbų. Raštingumas miskitų kalba nedidelis (iki 58 % Nikaragvoje). Yra išversta Biblija, sudaryta gramatika. Kalba dėstoma pradinėse mokyklose.

Išskiriamos šios miskitų tarmės: Hondūro miskitų, tavirų, bajmunų, vanki, kabo. Vanki tarmė, vartojama Puerto Kabesaso apylinkėse, laikoma normine miskitų kalba.

Nuorodos
--------

* miq Duomenys apie kodu „miq" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
| Rio Negro departamentasisp. *Departamento de Río Negro* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Rio Negro departamento vėliava | Rio Negro departamento herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Urugvajaus vėliava Urugvajus |
| **Administracinis centras** | Frai Bentosas |
| **Intendantas** | Omar Lafluf |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 58 300 |
| **Plotas** | 9 282 km² |
| **Tankumas** (2020) | 6 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | UY-RN |
|  |
| **Tinklalapis** |  |

**Rio Negro departamentas** (isp. *Departamento de Río Negro*) – departamentas vakarų Urugvajuje, Argentinos pasienyje. Administracinis centras – Frai Bentosas.

Geografija
----------

Vakarinė departamento dalis yra La Platos žemumoje. Rytuose paviršius kyla į *Cuchilla de Haedo* aukštumas. Vakarine teritorijos riba teka Urugvajaus upė, pietine – Negro upė, kitos didesnės upės – *Arroyo Tres Árboles*, *Arroyo Grande*, *Arroyo Don Esteban* ir *Arroyo Negro*.

Ekonomika
---------

Verčiamasi daugiausia žemdirbyste (saulėgrąžos, linai, javai, vynuogės), pienine ir mėsine gyvulininkyste. Frai Bentose yra upių uostas.

2005 m. Frai Bentose Suomijos bendrovė *Metsä-Botnia* pradėjo statyti celiuliozės fabriką, dėl to labai pasipiktino kamyninių Argentinos vietovių gyventojai, kilo diplomatinis konliktas tarp abiejų šalių vyriausybių.

Didžiausi miestai
-----------------

* Frai Bentosas – 23,1 tūkst. gyv.
* Jangas – 15,6
* Nuevo Berlynas – 2,4

Šaltiniai
---------

1. Eastern Republic of Uruguay, *citypopulation.de*
2. ↑  Eastern Republic of Uruguay, *citypopulation.de*
3. Eastern Republic of Uruguay, *citypopulation.de*
4. ↑  Eastern Republic of Uruguay, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
| **Urugvajaus departamentai** |  |
| Artigasas | Durasnas | Floresas | Florida | Kanelonesas | Kolonija | Lavaljecha | Maldonadas | Montevidėjas | Paisandu | Rio Negras | Rivera | Roča | Saltas | San Chosė | Sero Largas | Sorjanas | Takuarembo | Treinta i Tresas |
| Dindžiakė |
| --- |
| **Ilgis** | 10,0 km |
| **Baseino plotas** | 20,0 km² |
| **Ištakos** | Gerkiškių apylinkės |
| **Žiotys** | Verknė |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Dindžiakė** (*Dzindzakė*) – upelis Lietuvoje, Alytaus ir Prienų rajonuose; Verknės kairysis intakas. Prasideda miškelyje šalia Gerkiškių. Teka į šiaurę, nedidelį atstumą prateka Vėžiongirės (Birštono savivaldybė) pakraščiu. Įteka Verknėn 15,5 km nuo jos žiočių, ties Karveliškėmis.

Intakai: Skaptutis (dešinysis), Bandos upelis (kairysis).

Aukštupio vaga ištiesinta. Gyvenvietės prie Dindžiakės: Punios rytiniai pakraščiai, Pabaliai, Vėžionys, Kurmoniškės, Karveliškės.

Upėvardžio *Dindžiakė̃* (dzūk. *Dzindzakė*) pavadinimas neaiškus. Antrasis sandas siejamas su žodžiu *akis*, pirmasis – abejotinai kildinamas iš *džindžė* ('naminė degtinė').

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 86
| Šerna |
| --- |
| Šerna ties Filipovskoje Šerna ties Filipovskoje |
| **Ilgis** | 89 km |
| **Baseino plotas** | 1890 km² |
| **Ištakos** | Seraja ir Molokčia |
| **Žiotys** | Kliazma |
| **Šalys** | Rusija |
|  |
|  **Vikiteka** | Šerna |

**Šerna** (rus. *Шерна*) – upė Rusijoje, Maskvos ir Vladimiro srityse; Kliazmos kairysis intakas. Susidaro susiliejus Serajos ir Molokčios upėms ties Belkovo geležinkelio stotimi. Teka į pietus, įteka į Kliazmą 4 km į rytus nuo Noginsko.

Intakai: Dubenka, Melioža.

Upės vagos nuolydis – 0,25 m/km, vidutinis plotis – 20-40 m, vidutinis gylis – 2 m, sietuvose siekia 5 m. Vaga vingiuota, daug meandrų, senvagių. Įrengta Karavajevo užtvanka.

Pavadinimas Šerna kildinamas iš finougrų kalbų (merių, marių) žodžių, reiškiančių karklą, arba iš liet. *šernas*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Река ШЕРНА, Государственный водный реестр.
2. ↑   Поспелов Е. М. *Географические названия Московской области: топонимический словарь*. – М.: АСТ, 2008.
| Mistelbachasvok. *Mistelbach* |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

MistelbachasMistelbachas

48°34′0″ š. pl. 16°34′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.56667°š. pl. 16.56667°r. ilg.﻿ / 48.56667; 16.56667﻿ (Mistelbachas)Koordinatės: 48°34′0″ š. pl. 16°34′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.56667°š. pl. 16.56667°r. ilg.﻿ / 48.56667; 16.56667﻿ (Mistelbachas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Austrijos vėliava Austrija |
| **Žemė** | Žemutinės Austrijos žemė |
|  |
| **Meras** | Erich Stubenvoll |
|  |
| **Gyventojų** (2016 m.) | 11 314  |
| **Plotas** | 131,56 km² |
| **Tankumas** (2016 m.) | 86 žm./km² |
| **Altitudė** | 190 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 2130 |
| **Tinklalapis** | www.mistelbach.at |
|  **Vikiteka** | Mistelbachas |

**Mistelbachas** (vok. *Mistelbach*, pilnas pav. *Mistelbach an der Zaya*) – miestelis Žemutinės Austrijos žemėje, šiaurės rytų Austrijoje. Nutolęs 40 km į šiaurės rytus nuo Vienos, maždaug 30 km nuo Čekijos bei Slovakijos pasienių. Sudarytas iš aštuonių savivaldybių. Populiacija – 11 314 žmonių (2016 m. sausio 1 d. duomenys).

Pirmą kartą paminėtas apie 1130 m. 1372 m. suteiktos teisės prekybai mieste. 1874 m. liepos 5 d. suteiktos miesto teisės. XIX a. nutiesta geležinkelio linija.

Mistelbache yra kelios pradinės bei profesinės mokyklos, taip pat gotikinė bažnyčia (statyta maždaug 1500 m.), barokinė pilis, vienuolynas, keli muziejai, rotušė, kt.

Galerija
--------

* 
* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Aleksandras Birinčikas** |
| --- |
| Gimė | 1870 m.Vilniuje |
| Mirė | 1940 m. lapkričio 4 d. (~70 metų)ten pat |
|  |
| Veikla | darbininkas, batsiuvys, vienas iš Lietuvos socialdemokratų partijos kūrėjų |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |

**Aleksandras Birinčikas** (1870 m. Vilniuje – 1940 m. lapkričio 4 d. ten pat) – darbininkas, batsiuvys, vienas iš Lietuvos socialdemokratų partijos kūrėjų.

Biografija
----------

1893 m. su A. Moravskiu, A. Domaševičium, J. Aleknavičium, K. Maciulevičium įkūrė socialdemokratų grupę, kuri 1896 m. dalyvavo rengiant I LSDP suvažiavimą.

1897 m. birželio 11 d. už streikų organizavimą suimtas, 2 metus sėdėjo Vilniaus ir Senosios Vileikos kalėjimuose, po to ištremtas į Jakutsko guberniją. 1904 m. grįžęs į Vilnių dirbo LSDP, dalyvavo 1905–1907 m. revoliucijoje.

1905 m. Didžiajame Vilniaus Seime pasakė kalbą Vilniaus darbininkų vardu. 1906 m. kalintas 6 mėn. 1907 – 7 mėn. 1909 m. suimtas ir ištremtas į Nikolską (Vologdos gubernija).

1918 m. dirbo LSDP sekretoriate, 1919 m. laikraščio „Echo robotnicze" redakcijoje, buvo „Robotnik" atsakinguoju redaktoriumi.

Nuo 1920 m. felčeriavo Anturkėje (Molėtų raj.), bendradarbiavo lenkų laikraštyje „Nowiny". Nuo 1927 m. gyveno ir dirbo Vilniaus krašte.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Dinamito piešinys
**Dinamitas** – galingesnis nei parakas sprogmuo, kurio sudedamosios dalys yra nitroglicerinas ir sorbento mišinys.

Istorija
--------

Žodis *dinamitas* yra kilęs iš graikų kalbos žodžio *δυναμις* (dunamis), reiškiančio galią, ir priesagos *-ιτης* (-itēs).

Mišinį 1866 m. išrado ir 1867 m. spalio mėn. užpatentavo švedų chemikas ir inžinierius Alfredas Nobelis.

Išradėjas dinamitą pardavinėjo kaip „Nobelio saugius sprogimo miltelius". Po pristatymo visuomenei dinamitas tapo labai populiarus parako ir nitroglicerino pakaitalas .

Nobelis griežtai kontroliavo patentą ir nelicencijuotą gamybą greitai uždrausdavo. Bet keletas Jungtinių Amerikos Valstijų verslininkų apėjo patentą, naudodami šiek tiek kitokią formulę. Nepaisant to, dinamitas atnešė Nobeliui didžiulius turtus, kuriuos jis panaudojo steigdamas Nobelio premiją.

Sudėtis
-------

Dinamitą sudaro 3 dalys nitroglicerino, 1 dalis sorbento mišinio ir nedidelis natrio karbonato kiekis. Iš šio mišinio padaromos lazdelės, kurios įvyniojamos į popierių. Dažniausiai dinamitas gaminamas apie 20 cm ilgio ir 2,5 cm storio lazdelėmis, bet būna ir kitokių formų.

Savybės
-------

Pats nitroglicerinas yra labai sprogus, grynas jis labai jautrus šokui (gali sprogti nuo smūgio), o po kiek laiko tampa dar nestabilesnės būsenos. Dėl to gryną nitrogliceriną pavojinga naudoti ar transportuoti. Sumaišytas su sorbento mišiniu nitroglicerinas tampa nebejautrus smūgiui.

Dinamitas yra gan nejautrus smūgiams ir trinčiai. Sakoma, kad dinamitas sudegs, bet nesprogs, jei bus įmestas į nedidelę ugnį.

Silpnas sprogimas dinamitą detonuoja; tam naudojama sprogdinamoji galvutė ar panašūs prietaisai. Dinamitas taip pat gali būti detonuotas išmirkius lazdelę benzine ir tada padegus.

Ilgai laikant dinamitą, jis „prakaituoja", t. y. nitroglicerinas prasiskverbia pro sorbentą į paviršių ir ant lazdelės paviršiaus suformuoja gryno skysčio lašelius. Tai sukelia pavojų, ir dėl to sumažėja dinamito panaudojimo galimybės.

Panaudojimas
------------

Dinamitas naudojamas statybose, kalnakasybos pramonėje, povandeniniams sprogdinimams, kasant tunelius, pastatams griauti. Taip pat dinamitas plačiai naudotas kariniuose konfliktuose. Šiuo metu daugelyje sferų dinamitą pakeitė nauji sprogmenys.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Trotilas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dinamitas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Aleksandras Bosas** |
| --- |
| Gimė | 1951 m. gegužės 18 d.Pervazninkai, Šakių rajonas |
| Mirė | 2014 m. liepos 21 d. (63 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Natalija Bosienė |
| Vaikai | Nerijus, Mindaugas, Vladislovas, Evelina |
|  |
| Veikla | partinis, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1999 m. Naujoji sąjunga, 2005 m. Darbo partija |
|  |
| Alma mater | 1972 m. Vilniaus pedagoginis institutas |

**Aleksandras Bosas** (1951 m. gegužės 18 d. Pervazninkuose, Šakių rajonas – 2014 m. liepos 21 d.) – pedagogas, Lietuvos ir Kauno rajono partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Šakių vidurinėje mokykloje, 1972 m. baigė Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, rusų kalbos ir literatūros mokytojas.

Nuo 1972 m. dirbo mokytoju Garliavos vidurinėje mokykloje, DOSAAF organizacijoje, ėjo Vandžiogalos kolūkio partijos sekretoriaus pareigas, dirbo Kauno rajono Vykdomajame komitete. Baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą. Dalyvavo įvairiuose karinio pasirengimo kursuose, 1989 m. jam suteiktas majoro laipsnis. 1991–1999 m. dirbo Lietuvos konsulate Kaliningrade. 2000–2014 m. Garliavos vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas ūkio reikalams.

1999 m. Naujosios sąjungos narys, Kauno skyriaus pirmininko pavaduotojas. 2005 m. Darbo partijos narys. 2007–2011 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys.

Profesinės sąjungos „Sandrauga" komiteto narys, Lietuvos senovinės automototechnikos mėgėjų klubo narys, asociacijos „Lietuva be nacizmo" narys, mokyklos tarybos narys. Sutuoktinė Natalija, vaikai Nerijus, Mindaugas, Vladislovas, Evelina. Palaidotas Sudargo (Šakių r.) kapinėse.

Bibliografija
-------------

* Epigramos / iliustr. Edmundas Unguraitis. – Kaunas: Gabija, 2003. – 116 p.: iliustr. – ISBN 9955-440-30-9
* Sofogramos: epigramos. – Garliava, 2011. – 127 p.: iliustr. – ISBN 978-609-408-205-4
* Iš ten sugrįžtantiems: apie Šoa rimtai ir su ironija: poezija / iliustr. Vladimiras Beresniovas. – Kaunas: Arx reklama, 2014. – 135 p.: iliustr. – ISBN 978-609-8081-11-4

Šaltiniai
---------

1. ↑  Netekome bendražygio, aktyvaus antifašisto Aleksandro Boso, 2014-07-23 Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
| Reutas |
| --- |
| Reutas Orhėjaus rajone Reutas Orhėjaus rajone |
| **Ilgis** | 286 km |
| **Baseino plotas** | 7760 km² |
| **Vidutinis debitas** | 5,7 m³/s |
| **Ištakos** | Dondiušenio rajonas |
| **Žiotys** | Dniestras |
| **Šalys** | Moldova |

**Reutas** (rumun. *Răut*, rus. *Реут*) – upė Moldovoje; Dniestro dešinysis intakas. Prasideda prie Redju Marės kaimo apylinkėse, šalies šiaurėje. Teka į pietryčius. Įteka į Dniestrą į pietus nuo Dubosarų.

Didžiausi intakai: Kopačanka, Reucelas, Solonecas, Uligačas, Didysis Čulukas, Vatičius, Ivančia, Ryška (dešinieji), Kubolta, Kajnaras, Kamenka, Dobruša, Sagala, Ivanosas, Draginičius (kairieji). Slėnio plotis vidurupyje 3 km, žemupyje 9 km. Tarp Floreščio ir Kazaneščio upė giliu ir siauru tarpekliu kerta smiltainio uolienas. Vidutinis vagos plotis 30 m, yra nendrių sąžalynų. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Prie Reuto įsikūrę miestai: Belcis, Merkuleštis, Floreštis, Orhėjus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 352
**Aleksandras Gedmintas** (g. 1947 m. birželio 30 d. Augsburge) – Lietuvos ir JAV antropologas, daktaras.

Biografija
----------

1969 m. baigė Niujorko valstijos universitetą Bufalo, 1972 m. Balio universitetą Muncie (Indianos valstija). 1979 m. daktaras.

Dėstė įvairiuose koledžuose JAV. Nuo 1974 m. antropologijos ir sociologijos dėstytojas Niujorko valstijos universitete Delhi. Nuo 1991 m. profesorius. 1992 m. skaitė sociologijos paskaitas Vytauto Didžiojo universitete.

Mokslinio darbo pagrindinės kryptys: etninė įvairovė, Amerikos lietuviai, Rytų Europos karaimai.

Bibliografija
-------------

* Truputis įdomybių apie tapatybę: Etninės tapatybės dinamika Amerikos lietuvių bendruomenėje (An Interesting Bit of Identity: Dynamics of Ethnic Identity in a Lithuanian-American Community) studija, 1984 m. ISBN 978-0-404-19459-8

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aleksandras Gedmintas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 480 psl.
|  |
| --- |
| Dina Garipova |
|  
Dina Garipova spaudos konferencijoje 2013 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1991 m. kovo 25 d. (32 metai), Zelenodolskas, Tatarstanas, Rusijos vėliava Rusija |
| Kilmė | Rusijos vėliava Rusija |
| Žanrai | pop, soul |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1999–dabar |
| Svetainė | dinagaripova.ru |

Dina Garipova 2013 m. Eurovizijoje
**Dina Fagimovna Garipova** (rus. *Дина Фагимовна Гарипова*, totor. *Динә Фәһим кызы Гарипова*; g. 1991 m. kovo 25 d.) – totorių kilmės Rusijos dainininkė. Garipova buvo išrinkta Rusijos transliuotojo „Channel One" atstovauti Rusijai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse Malmėje, Švedijoje, su daina „What If" (liet. *kas jeigu*).

Biografija
----------

Garipova gimė 1991 m. kovo 25 d. Zelenodolske, Tatarstane, Rusijoje, gydytojų šeimoje. Nuo šešerių metų Garipova mokėsi dainuoti „Zolotoy mikrofon" teatre kartu su Elena Antonova, kuri buvo jos vokalo mokytoja. Kai Garipova baigė „Zolotoy mikrofon", ji gastroliavo su Tatarstano dainininke Gabdelfat Safin.

Dina yra „FK Rubin Kazan" gerbėja.

### Dalyvavimas 2013 m. Eurovizijoje

2013 m. vasario 19 d. buvo paskelbta, kad Rusijai atstovaus Dina Garipova su daina "What If". Gegužės 18 d. Eurovizijos finale užima 5 vietą.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2013 – „What If"

Apdovanojimai
-------------

* 1999 - I vietos nugalėtoja Rusijos konkurse "Firebird"
* 2005 - nugalėtoja tarptautiniame konkurse Estijoje, Tartu
* 2012 - šou "Balsas" ("Голос") nugalėtoja
* 2012 - nusipelnęs Tatarstano Respublikos Menininkas
* 2013 - 5 vieta tarptautiniame 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dina Garipova** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Buranovskije Babuški  *„Party for Everybody"*** |  **Rusijos atstovė Eurovizijoje**2013 | Po to:**Seserys Tolmačiovos  *„Shine"*** |
| **Aleksandras Fromas-Gužutis** |
| --- |
|  |
| apie 1882 metus |
| Gimė | 1822 m. gruodžio 12 d.Raseiniai |
| Mirė | 1900 m. rugpjūčio 21 d. (77 metai)Gongailiškiai, Girkalnio valsčius; palaidotas Girkalnyje |
|  |
| Veikla | Lietuvos rašytojas, vienas dramaturgijos lietuvių kalba pradininkų. |

**Aleksandras Fromas-Gužutis** (1822 m. gruodžio 12 d. Raseiniai – 1900 m. rugpjūčio 21 d. Gongailiškiai, Girkalnio valsčius; palaidotas Girkalnyje) – Lietuvos rašytojas, vienas dramaturgijos lietuvių kalba pradininkų.

Biografija
----------

Baigė Kražių kolegiją. Dirbo Raseinių žemės teisme, Kauno gubernatoriaus raštinėje. Nusipirkęs Gongailiškių viensėdį ūkininkavo. Bendravo su S. Stanevičiumi, M. Davainiu-Silvestraičiu. Bendradarbiavo laikraščiuose „Aušra", „Vienybė lietuvninkų", „Unija". Raštininkaudamas rinko Raseinių pavieto ubagų žargoną.

Kūryba
------

Rašyti paskatino Vincas Kudirka, 1893 m. savo „Varpe" paskelbė konkursą dramoms sukurti. Istorinėse pjesėse romantizuojama Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės praeitis, žadinama tautinė savimonė. Tautosakinėse ir mitologinėse pjesėse keliamos artimo meilės, laisvės idėjos. Buitinėse pjesėse vaizduojama gyvenamojo meto socialiniai reiškiniai, 1863 m. sukilimas. Komedijoje šaipomasi iš dorovinių ydų. Dramas vaidino mėgėjų teatrai Lietuvoje, Rusijos ir JAV lietuvių kolonijose. Apysakose vaizduojamas baudžiavinis kaimas, valdininkija, gausu kaimo buities ir etnografinių aprašymų, ryškus didaktiškumas. Dar parašė eilėraščių, apsakymų, publicistinių straipsnių, išvertė A. Mickevičiaus poemos „Vėlinės" I, II, IV dalis.

Bibliografija
-------------

* Išgriovimas Kauno pilies 1362 metais, istorinė pjesė, 1893 m.
* Eglė žalčių karalienė, mitologinė pjesė, 1893 m.
* Ponas ir mužikai, pjesė, 1893 m.
* Mūsų praeities ir dabarties paslaptys, apysaka, 1894 m.
* Patėviai, apysaka, 1895 m.
* Baisioji gadynė, pjesė, 1895 m.
* Vargdieniai, apysaka, 1906 m.
* Gudri našlė, komedija, 1908 m.
* Gedimino sapnas, istorinė pjesė, 1910 m.
* Palocius ežero dugne, mitologinė pjesė, 1911 m.
* Eglė Naujapilės kunigaikštaitė, istorinė pjesė, išsp. 1955 m.
* Jūratė marių karalienė, mitologinė pjesė, išsp. 1955 m.
* Baisioji gadynė, Vilnius, 1955 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kęstutis Saldžiūnas. *Aleksandras Fromas-Gužutis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 271 psl.
| **Juglans ailantifolia** |
| --- |
| Širdinis riešutmedis (*Juglans ailantifolia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Riešutmediniai  *( Juglandaceae)* |
| Gentis: | Riešutmedis  *( Juglans)* |
| Rūšis: | Širdinis riešutmedis  *( Juglans ailantifolia)* |

 |
| Binomas |
| ***Juglans ailantifolia***Carrière, 1878 |
| **Sinonimai** |
| * *Juglans sachalinensis* Komatsu
* *Juglans sieboldiana* Maxim
* *Juglans cordiformis var. ailantifolia* (Makino) Rehder
* *Juglans coarctata*  Dode
* *Juglans cordiformis* Maxim
* *Juglans lavalleei*  Dode
* *Juglans sieboldiana var. cordiformis* Makino
* *Juglans subcordiformis* Dode
 |

**Širdinis riešutmedis** (*Juglans ailantifolia*) – riešutmedinių (*Juglandaceae*) šeimos, riešutmedžių (*Juglans*) genties lapus metantis medis.

Širdinio riešutmedžio moteriški žiedai
Širdinio riešutmedžio lapai ir neprinokę vaisiai

Morfologija
-----------

Laja plačiai rutuliška. Žievė lygi, pilka, žemutinėje liemens dalyje sueižėjusi. Ūgliai apvalūs, rudi, stori, plaukuoti. Lapai sudėtiniai, neporomis plunksniški, 40–60 (100) cm ilgio, sudaryti iš 11–15 plačiai elipsiškų arba net širdiškų, pjūkliškai dantytais kraštais, trumpai nusmailėjusių, plaukuotų lapelių. Lapeliai 6–12 (18) cm ilgio, 3–6 cm pločio, trumpakočiai. Rudenį lapai gelsta ir krinta, dažniausiai atskirai koteliai ir lapeliai. Vienanamis. Kuokeliniai žiedai, žirginiuose, piesteliniai po 8–12 kekėse. Žydi gegužės pabaigoje – birželio pradžioje. Vaisiai kiaušiniški, rusvai žali, gausiai plaukuoti, prinoksta rugsėjo pabaigoje ir tuoj nukrinta. Kevalas pilkai rusvas, kiek suplotas, širdiškas, plonas, nusmailėjusia viršūne, beveik lygiu, kiek banguotu paviršiumi. Dauginasi sėklomis ir ataugomis.

Mediena kieta, patvari, gražios tekstūros.

Matmenys
--------

Auga lėtai. Įprastai užauga 15–20 m aukščio. Kamieno skersmuo 0,6 m.

Augavietės
----------

Lietuvoje auginamas parkuose kaip dekoratyvinis medis. Auga gerai, dera, vaisiai užauga brandūs. Šalčiams gana atsparus. Tinkamas auginti grupėmis, pavieniui ir masyvais. Geriausiai dauginti nuo vietinių medžių surinktais vaisiais.

Paplitimas
----------

Kilęs iš Japonijos, paplitęs Kurilų salose, Sachaline. Lietuvoje retokas. Seniausi medžiai Lietuvoje rasti Alšėnuose ir Rudmenoje.

Panaudojimas
------------

Mediena naudojama baldų gamyboje, apdailai.
Kevalai naudojami meno dirbiniams gaminti. Žievė, lapai, vaisiai naudojami liaudies medicinoje. Žieduose gausu nektaro. Vertinamas dėl skanių, palyginti plonu kevalu vaisių.

Literatūra
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Širdinis riešutmedis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* A. Navasaitis, M. Navasaitis, „Lietuvos medžiai", Vilnius „Mokslas", 1979 m. (157 psl.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Tuštuma** – žmogaus būvis, kuomet jaučiamas bendras nuobodulio, atitolimo, apatijos jausmas. Tuštumos jausmas dažnai lydimas distimijos, depresijos, vienišumo, desperacijos ar psichinių sutrikimų, tokių kaip ribinis asmenybės sutrikimas. Tuštumos jausmas taip pat yra dalis sielvarto jausmo, kuomet netenkama brangaus žmogaus. Tuštumos jausmo supratimas skiriasi priklausomai nuo aplinkybių ir kultūrinės erdvės.

Krikščionybė ir vakarų psichologai bei sociologai tuštumos jausmą laiko neigiama emocija, tuo tarpu rytų filosofijose, tokiose kaip budizmas ar daoizmas – tai teigiamas jausmas. Tuštumos sąvoka budizme vadinama šūnjata. Budizmas teigia, kad bet kokia individuali tikrovė neturi jokios absoliučios būties. Daoizmas tuštumą aiškina kaip ramumo ir taikumo būseną, proto tyrumą ir visatos atspindį.

Vakarų filosofijoje tuštumos jausmas gretinamas su nihilizmo filosofija. Tuštumos idėja taip pat svarbi ir egzistencialistams, nes egzistencializmas kyla iš atskirties ir desperacijos jausmo, iš žmonių, susiduriančių su tuštumos jausmu ir besistengiančių nugyventi autentišką gyvenimą. Egzistencialistai teigia, kad žmogus gyvena atskirtas nuo dievo, gamtos, kitų žmonių ir tikrojo savęs paties. Susigrūdę į miestus žmonės dirba beprasmius darbus, yra linksminami lengvos masinės medijos, todėl gyvena tik ant gyvenimo paviršiaus, tad net žmonės, iš pažiūros turintys viską, jaučia tuštumą, atskirtį.

XX a. pr. austrų filosofas Rudolf Steiner teigė, kad dvasinė tuštuma tapo didele Europos išsilavinusios viduriniosios klasės problema. Jis teigė, kad europiečiai paskendo savo mintyse, prarado tyrą, mokslinį mąstymą, jų mintys prarado dvasią, tapo tamsios ir įtemptos. Įvairūs filosofai, sociologai teigia, kad žmonės, išgyvenantys tuštumos jausmą turi didelį pilnatvės alkį, kurį bando užpildyti trumpais malonumais – alkoholiu, narkotikais, rūkymu, seksu, besaikiu valgymu, televizija, kompiuteriniais žaidimais, pirkimo manija, dažnu partnerių keitimu ir kt.

Tuštumos jausmas siejamas su depresija, todėl gydomas psichoterapija, grupine terapija, kitais psichologiniais seansais. Siekiant įveikti tuštumos jausmą siūloma plėsti socialinį tinklą (dalyvauti renginiuose, savanoriškoje veikloje, religiniuose, dvasiniuose judėjimuose, rasti hobį ir kt.).
**Aleksandras Dobryninas** (g. 1955 m. gegužės 10 d. Kaliningradas) – Lietuvos sociologas, kriminologas, filosofas.

Biografija
----------

1977 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos ir mechanikos fakultetą. 1985 m. filosofijos mokslų kandidatas, humanitarinių mokslų daktaras. Nuo 1977 iki 1979 m. dirbo Teisminių ekspertizių institute, nuo 1984 iki 1988 m. TSRS vidaus reikalų ministerijos Minsko aukštosios mokyklos Vilniaus fakulteto dėstytojas, nuo 1988 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1996 m. Socialinės teorijos katedros vedėjas, nuo 2002 m. VU profesorius, 1992 m. Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politinių mokslų instituto direktorius. Vienas Lietuvos liberalų sąjungos kūrėjų. 2000–2002 m. tarptautinės antikorupcinės organizacijos Transparency International Lietuvos skyriaus valdybos pirmininkas, skyriaus tarybos pirmininkas, nuo 2003 m. ekspertas.

Nuo 2001 m. sausio 15 d. Nacionalinei informacinės visuomenės plėtros strategijai kurti darbo grupės narys, nuo 2001 m. sausio 31 d. Valstybės politikų ir valstybės tarnautojų etikos principams sukurti sudarymo darbo grupės narys, nuo 2002 m. birželio 12 d. Valstybės tarnautojo elgesio kodekso projektui parengti darbo grupės narys. Nuo 2006 m. birželio 1 d. Projekto „Tarpkryptinės plečiamosios kriminologijos studijos Vilniaus universitete" administracinės koordinacinės grupės narys,
Projekto vadovas, Kriminologinių studijų centro darbuotojas.

Vedęs; žmona Svetlana Primudrova, LTV žurnalistė. Dukra Margarita Dobrynina (g. 1983 m.), sociologė-kriminologė, Teisės instituto Kriminologinių tyrimų skyriaus Vaikų ir jaunimo teisės sektoriaus mokslo darbuotoja, VU Filosofijos fakulteto Sociologijos katedros dėstytoja.

Darbai
------

Publikacijos:

* Kriminologijos pagrindimas: Loginiai ir filosofiniai aspektai (su J. Bluvšteinu, 1990 m. rusų kalba)
* Mirties bausmė Lietuvoje (su S. Katuoka, 1999 m.)
* Socialiniai pokyčiai Lietuvoje: 1990–1998 m. (su kt. 2000 m.)
* Nepilnamečių justicija Lietuvos žiniasklaidoje (2000 m.)
* Virtuali nusikaltimų tikrovė. Vilnius, Eugrimas, 2001 m. ISBN 9955-501-02-2
* Kriminologijos teorijos. Vadovėlis. Vilnius: Eugrimas. 2008, 186 p. (bendraautoriai: Sakalauskas, G. Žilinskienė, L.)
* Įvadas. Aleknevičienė J. (sud.) Deviacijų socialinės problemos. Vadovėlis. Vilnius: Eugrimas. 2007, p. 4-11.
* Kriminologija ir valdžia. Sociologija: mintis ir veiksmas. 2007. Nr. 2. p. 5-9.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aleksandras Dobryninas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 41 psl.
2. ↑

Nuorodos
--------

* Prof. Aleksandras Dobryninas
| ***Music of the Heart*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Wes Craven |
| Prodiuseris (-iai) | Susan Kaplan |
| Scenaristas (-ai) | Pamela Gray |
| Kompozitorius | Mason Daring |
| Vaidina | Meryl StreepAngela BassettAidan QuinnGloria EstefanCloris LeachmanJane LeevesKieran Culkin |
| Metai | 1999 |
| Žanras | Drama |
| Trukmė | 124 min. |
| Kalba | Anglų k. |
| Biudžetas | $27 mln. |

***Širdies muzika*** (angl. *Music of the Heart*) – 1999 m. drama. Režisuota Wes Craven, parašyta Pamela Gray. Prodiusuota Craven-Maddalena Films ir  Miramax Films. Filme vaidina Meryl Streep, Aidan Quinn, Gloria Estefan ir Angela Bassett.

Apdovanojimai ir nominacijos
----------------------------

Streep buvo nominuota Oskarui, Auksiniui Gaubliui ir Screen Actors Guild apdovanojimui.

Filmo daina „Music Of My Heart", kurią sukūrė Diane Warren, buvo nominuota Oskarui, kaip Geriausia originali daina, ir Grammy apdovanojimui, kaip Geriausia daina, parašyta kino, televiziniui ar kt. filmui.

Nuorodos
--------

* Music of the Heart svetainėje Internet Movie Database
* Movie stills
* Opus 118 Harlem School of Music Archyvuota kopija 2022-04-06 iš Wayback Machine projekto.
Bronzinė statulėlė, galimai vaizduojanti Tušpuėją
**Tušpuėja** (urartų k. D*ṭu-uš-pu-e-a*) – deivė urartų mitologijoje, dievo Šivinio sutuoktinė. Kaip nurodoma urartų dantiraščio tekstuose, deivei Tušpuėjai turėjo būti aukojama viena karvė ir viena avis.[1]

Manoma, jog dievo Šivinio kulto centras greičiausiai buvo Urartijos sostinė Tušpa, kurios pavadinimas gali būti etimologiškai susijęs su Šivinio sutuoktinės Tušpuėjos vardu. Be to, esama pagrindo manyti, kad garbinant Šivinį ir Tušpuėją būdavo atliekamos ceremonijos, kurių metu naudoti katilai. Veikiausiai tokie katilai neretai būdavo dekoruoti sparnuotomis Šivinio ir Tušpuėjos statulėlėmis iš bronzos.[2]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Меликишвили Г.А. Урартские клинообразные надписи // Вестник древней истории. — Москва, 1953 — 1954. — № 1 — 4, 1953; 1, 1954.
2. ↑  Пиотровский Б. Б. Ванское царство (Урарту) / Отв. ред. И. А. Орбели. — Москва: Издательство Восточной литературы, 1959. — С. 226. — 286 с. — 3500 экз.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Retinuoti (arba nedaigūs) dantys** – visiškai susiformavę, bet dėl įvairių priežasčių neišdygę dantys.

Dažniausiai retinuoti būna tretieji krūminiai (protiniai) dantys. Taip pat apatiniame žandikaulyje dažnai neišdygsta kapliai, viršutiniame – iltys. Pasitaiko atvejų, kad neišdygsta ir kai kurie priekinės dantų grupės dantys.
Retencija būna simetrinė arba nesimetrinė.
Retinuotų dantų padėtis gali būti įvairi: vertikali, įstriža ar skersa. Jų padėtis nustatoma čiuopiant kaulo deformaciją ar gumburus po gleivine arba darant rentgeno nuotrauką.

Retinuoti dantys, jei jie nekelia problemų, gali būti paliekami. Kitu atveju naudojamos chirurginės priemonės.

Priežastys
----------

* netaisyklinga danties užuomazgos padėtis lemia neteisingą besivystančio danties padėtį, pvz. horizontalią, dėl ko jis negalės išdygti
* ant dantų šaknų susidarę pūliniai, cistos gali blokuoti nuolatinių dantų užuomazgas
* virškomplektiniai dantys trukdo išdygti nuolatiniams dantims
* įvairios infekcinės ligos (pvz. sifilis)
* medžiagų apykaitos sutrikimai (rachitas, vitaminų stoka)
* aštuntų dantų suaugimas su septintų dantų šaknimis
* dantys gali neišdygti dėl vietos stokos – kai per mažas žandikaulis arba kai per dideli dantys
* greta užuomazgų esantys navikai gali blokuoti dantų dygimą.
* anksti praradus pieninius dantis greta esantys dantys gali pasislinkti į tuščią vietą, tokiu būdu dar neišdygę dantys (dažniausiai prieškrūminiai) yra užblokuojami kaule
* evoliucijos eigoje, dėl kramtymo mažėjimo, stebimas palaipsninis apatinio žandikaulio mažėjimas. Kadangi dantų skaičius nesikeičia, tai dažniausiai dėl vietos stokos neišdygsta 8-ti dantys.

Skirstymas
----------

Skiriami du retencijos laipsniai:

* visiška retencija
* dalinė retencija

*Visiškai retinuoti dantys* – visiškai apdengti kaulu ar gleivine. Jie dažnai nesukelia jokių skundų ir nustatomi atsitiktinai, padarius rentgenogramą. Tačiau kartais apie retinuotą dantį gali susidaryti cistos, kurios tirpdo aplinkinį kaulą, o joms supūliavus gali vystytis osteomielitas, pūlynai.

*Dalinai retinuoti dantys* susisiekia su burnos ertme, todėl dažniau gali sukelti įvairius skundus. Aplink juos esančiose dantenų kišenėse kaupiasi mikrobinis apnašas, kurį sunku pašalinti. Todėl yra palankios sąlygos vystytis ėduoniui, taip pat dantenų ir periodonto uždegimui.
| **Aleksandras Bibilašvilis** |
| --- |
| Gimė | 1916 m. sausio 21 d.Kveda Sakara, Zestafonio raj. Gruzijos TSR |
| Mirė | 1944 m. spalio 10 d. (28 metai)Žygaičiai |
| Palaidotas (-a) | Tauragė |
| Tautybė | gruzinas |
|  |
| Veikla | karininkas |
| Pareigos | bataliono vadas |
| Partija | VKP(b) (nuo 1944 m.) |
|  |
| Alma mater | Tbilisio žemės ūkio institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
|      |

**Aleksandras Bibilašvilis** (1916–1944 m. spalio 10 d.) – Tarybinės Armijos gvardijos kapitonas, bataliono vadas, žuvęs Žygaičiuose (Tauragės raj.) mūšyje su vermachtu. Tarybų Sąjungos Didvyris.

Aleksandras Bibilašvilis gimė 1916 m. Zestafonio rajone, Kveda Sakaroje (Gruzija) valstiečių šeimoje. 1941 m. baigė Tbilisio žemės ūkio institutą.

Nuo 1941 m. liepos mėnesio – Raudonojoje Armijoje. Nuo 1942 m. rugsėjo mėn. – veikiančioje armijoje. 1943 m. baigė Karininkų sudėties tobulinimo kursus (rus. *Курсы усовершенствования офицерского состава*).

Buvo 32-osios gvardijos šaulių divizijos (1-ojo Pabaltijo fronto 2-oji gvardijos armija) 80-ojo gvardijos šaulių pulko šaulių bataliono vadas.
Kapitono Bibilašvilio vadovaujamas batalionas mūšyje prie Šiaulių 1944 m. rugpjūčio 21 d. sunaikino 12 tankų, 6 šarvuočius, nukovė apie 200 vokiečių kareivių.

1944 m. rugsėjo 6-9 d. vykdant Klaipėdos puolamąją operaciją Bibilašvilio batalionas, besikaudamas ir darydamas didelius nuostolius vokiečių kariuomenei, įveikė apie 100 km.

Frontui pasislinkus prie Tauragės A. Bibilašvilio batalioną ties Žygaičiais atakavo pėstininkų pulkas su tankais. Batalionas atakas atlaikė, tačiau 1944 m. spalio 10 d. gvardijos kapitonas A. Bibilašvilis buvo mirtinai sužeistas.

Jis buvo palaidotas Žygaičiuose, po to perlaidotas Tauragės karių kapinėse. 1948 m. ant kapo pastatytas obeliskas (autoriai J. Juozonis ir A. Fadinas), kuris buvo restauruotas 2002 m.
  
1945 m. jam suteiktas Tarybų Sąjungos Didvyrio vardas.
  
Tarybiniais laikais Žygaičių vidurinės mokyklos pionierių draugovė buvo pavadinta A. Bibilašvilio vardu.

Apdovanojimai
-------------

* Tarybų Sąjungos Didvyrio vardas (1945 m. kovo 24 d.)
* Lenino ordinas
* 1 ir 2 laipsnio Tėvynės karo ordinai
* Raudonosios žvaigždės ordinas

Nuorodos
--------

* Bibilašvilis Aleksandras. in: Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija. I tomas A-J. V.: 1966, 216 p.
* Новости Генконсульства 2007 года. Пребывание генерального консула России в Клайпеде Л.Баснина в городе Таураге Archyvuota kopija 2008-04-30 iš Wayback Machine projekto.
* *Цкитишвили К. В. Чинчилакашвили Т. Г.* Герои Советского Союза из Грузии. Тбилиси, 1981. стр. 66—68.
| **Hypericum maculatum** |
| --- |
| Keturbriaunė jonažolė (*Hypericum maculatum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Jonažoliniai  *( Hypericaceae)* |
| Gentis: | Jonažolė  *( Hypericum)* |
| Rūšis: | Keturbriaunė jonažolė  *( Hypericum maculatum)* |

 |

**Keturbriaunė jonažolė** (*Hypericum maculatum*) – daugiametis žolinis augalas, priklausantis jonažolinių (*Hypericaceae*) šeimos jonažolių (*Hypericum*) genčiai.

Augalas daugiametis, su ilgomis palaipomis. Žiedai nedidelės skėtiškos šluotelės pavidalo žiedynuose kurie yra stiebo ir šakelių viršūnėse. Taurėlapiai 5, pailgai ovališki, viršūnės bukos, apatinė pusė išmarginta juodomis dėmėmis (dervos liaukutės). Vainiklapiai 5, gerokai didesni už taurelės lapelius, geltoni, juodai taškuoti. Kuokelių daug, ilgakočiai, su mažomis dulkinėmis, prie pamato suaugę į 3 kuokštus. Vaisius − pailga išsipūtusi trilizdė dėžutė, pilna smulkių, tamsių sėklų. Stiebas maždaug pusės metro aukščio, keturbriaunis, tik viršutinė dalis šiek tiek šakota, plika. Lapai kiaušiniški arba ovalūs, nedideli, lygiakraščiai, priešiniai, ant kai kurių matyti po keletą, prieš šviesą permatomų taškelių.

Žydi nuo liepos mėn. iki rugsėjo pabaigos. Dauginasi sėklomis, kurias išbarsto vėjas. Auga miškuose, pamiškėse, palaukėse, krūmuose, rečiau − pievose. Dažna visoje Lietuvoje. Augalas dažinis.

Nuo paprastosios jonažolės skiriasi keturbriauniu stiebu (pas paprastąją – dvibriaunis), smulkesniais žiedais, mažesniu taškelių skaičiumi ant lapų.

Turi tokių pat vaistinių savybių kaip ir paprastoji jonažolė. Nuoviru gydomi virškinamojo trakto sutrikimai, kepenų ligos, tinka gerklės skalavimui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Keturbriaunė jonažolė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 128

Literatūra
----------

Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 64 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Keturbriaunė jonažolė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Retranšementas**, (iš pranc. *retrancher* 'atskirti; įtvirtinti') – fortifikaciniai statiniai pagrindinės gynybinės pozicijos užnugaryje. Retranšementas skirtas apšaudyti erdvę tarp pagrindinės pozicijos ir paties retranšemento, jei priešas prasiveržia pro pagrindinę gynybinę liniją. Taip priešas priverčiamas atakuoti toliau.

Retranšementai naudoti tiek ilgalaikėje, tiek lauko fortifikacijoje.

Retranšementai būdavo tiek pylimai su grioviais, tiek gynybai pritaikyti statiniai (pvz. gynybinės kareivinės).

Abšnitas
--------

XVIII a. Rusijoje pylimo tipo retranšementai buvo vadinami **abšnitais** (vok. *Abschnitt* 'atkarpa'). Abšnitas būdavo pagalbinis vidinis tvirtovės statinys pylimas su grioviu priekyje. Nuo abšnito būdavo galima apšaudyti pagrindinio pylimo užnugarinę pusę, jei ten įsiverždavo priešas.

Viduramžiais abšnito funkciją dažnai atlikdavo vidinė įtvirtinimų linija, kuri savo aukščiu būdavo žemesnė nei priekyje esantis pylimas.

Nuorodos
--------

* Ретраншамент
* Абшнит
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Centas** muzikoje – logaritminis matavimo vienetas, naudojamas apibrėžti muzikinio intervalo ilgiui. Dažniausiai centai yra naudojami matuoti ypatingai mažiems intervalams arba palyginti dviejų skirtingų intonacijų intervalams. Vieno cento skirtumas žmogaus ausiai yra negirdimas.

Cento dydis yra apibrėžiamas taip, kad vieną oktavą sudarytų 1200 centų, o vienas pustonis nuosekliojoje intonacijoje – 100 centų. Iš to galima apskaičiuoti, kad {\displaystyle 1[centas]={\sqrt[{1200}]{2}}\approx 1,0005778}

Žinant dviejų natų dažnius, apskaičiuoti intervalo dydį centais galima pagal formulę {\displaystyle n=1200\log \_{2}\left({\frac {a}{b}}\right)\approx 3986\log \_{10}\left({\frac {a}{b}}\right)}

Norint palyginti skirtingas intonacijos sistemas, reikia konvertuoti intervalų ilgius į centus. Pavyzdžiui, racionaliojoje intonacijoje didžioji tercija yra prilyginama dažnių santykiui 5:4. Įstatę šią reikšmę gauname intervalo įvertinimą centais – 386,3. Nuosekliojoje intonacijoje šis intervalas yra lygus keturiems
pustoniams, taigi, lygus 400 centų. Matome, kad skirtumas yra šiek tiek mažiau nei 14 centų – lengvai išskiriamas žmogaus ausimi, kurios bandymais nustatytas skirtumo pajautimo barjeras yra 6 centai.

Matavimo vienetas buvo sugalvotas A. J. Elliso maždaug devynioliktojo amžiaus aštuntajame dešimtmetyje ir buvo paskelbtas jo redaguotame Hermanno von Helmholtzo „Apie garso pojūtį". Nuo to laiko centas yra standartinis intervalų ilgių bei skirtumų nustatymo vienetas.
| Kesvilisvok. *Kesswil* |
| --- |
|        |
| *Kryžkelė Kesvilyje* |
|  |
| 

KesvilisKesvilis

47°35′0″ š. pl. 9°19′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.58333°š. pl. 9.31667°r. ilg.﻿ / 47.58333; 9.31667﻿ (Kesvilis)Koordinatės: 47°35′0″ š. pl. 9°19′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.58333°š. pl. 9.31667°r. ilg.﻿ / 47.58333; 9.31667﻿ (Kesvilis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| **Kantonas** | Turgau kantonas |
| **Savivaldybė** | Arbono savivaldybė |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 991  |
| **Plotas** | 4,4 km² |
| **Tankumas** (2018) | 225 žm./km² |
| **Altitudė** | 412 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.kesswil.ch |
|  **Vikiteka** | Kesvilis |

**Kesvilis** (vok. *Kesswil*) – Šveicarijos miestelis Turgau kantone. Įsikūręs šalies šiaurės rytuose, paribyje su Vokietija, prie Bodeno ežero, apie 80 km į šiaurės rytus nuo Ciuricho.

2018 gruodžio 31 d. duomenimis, turėjo 991 gyventoją. 2000 m. tarp vietos žmonių 28,7% buvo Romos katalikai, 50,6% – reformatai, 5,53% priklausė kitoms krikščioniškoms bažnyčioms, 2,24% buvo musulmonai.

Bodeno pakrantė Kesvilyje
Fachverko architektūra

Istorija
--------

Kesvilis pirmą kartą paminėtas 817 m. kaip *Chezzinwillare*. IX a. Kesvilio žemės priklausė Šv. Galo vienuolynui. XIII a. Miunsterlingeno abatija įgijo teises į miestelį. Nuo vėlyvųjų viduramžių iki 1798 m. Kesvilis buvo valdomas Šv. Galo abatijos. 1429 m. Miunsterlingeno vienuolynas leido statyti koplyčią. 1529 m. parapija (įskaitant *Dozwil* ir po 1588 m. įtrauktą *Uttwil*) atsivertė į reformaciją.

XIX a. didžioji vietinės ekonomikos dalis buvo daugiausia susijusi su žemės ūkiu, vynuogininkyste ir žuvininkyste, nors kaime taip pat buvo ir nedidelių audimo, prekybos įmonių. Vystėsi galvijų ir pieno ūkiai, daugėjo vaismedžių sodų. 1870 m. nutiestas kelias  *Seetalbahn*, bet jis kaimui mažai pridėjo augimo. Iki 1900 m. čia buvo keletas siuvinėjimo įmonėlių.

XXI a. pradžioje atsivėrė graikinių riešutų perdirbimo įmonė „Matzingen AG", kurioje 2005 m. dirbo 85 darbuotojai. Daugelis kitų darbo vietų buvo susiję su vaisių ir uogų ūkiais, buvo puoselėjamas medelynas („Roth Pflanzen AG").

Žinomi žmonės
-------------

* Kesvilyje gimė moderniosios psichologijos ir psichoterapijos kūrėjas Karlas Gustavas Jungas (1875–1961).

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
Širdies nugarinėje pusėje esanti širdiplėvė (*pilka*). Matomos ją kertančios kraujagyslės
**Širdiplėvė** (lot. pericardium) – viena žmogaus (ir kitų gyvūnų) kūno plėvių, apgaubianti ir apsauganti širdį.
Širdiplėvė sudaryta iš trijų membranų; yra svarbi apsaugoti nuo širdies ir plaučių tarpusavio trynimosi. Tarp membranų esama ertmės, vadinamos *širdiplėvės ertme*, kuri yra užpildyta skysčiu. Per daug šio skysčio spaudžia širdį ir sukelia klinikinių problemų. Širdiplėvės uždegimas sukelia perikarditą – būseną, kai širdies membranos trinasi viena į kitą.

Struktūra
---------

Širdiplėvė sudaryta iš dvejų sluoksnių – paviršinio skaidulinio (lot. *Pericardium fibrosum*) ir vidinio serozinio (lot. *Pericardium serosum*).

Paviršinis sluoksnis viršuje pereina į stambių kraujagyslių adventiciją, o priekyje krūtinkauliniais širdies raiščiais (lot. *Ligamenta sternopericardiaca*) prisitvirtina prie krūtinkaulio vidinio paviršiaus. Pati širdiplėvė sudaryta iš dviejų lapų: **visceralinio** (lot. *Lamina visceralis*), kuris suauga su širdies paviršiumi ir dar vadinamas **epikardu** , ir **pasienio** (lot. *Lamina parietalis*), kuris dengia širdį iš priekio ir šonų atokiau nuo jos paviršiaus. Tarp viceralinio ir pasienių lapų yra **širdiplėvės ertmė** (lot. *Cavum pericardii*), kurioje yra nedaug **serozinio skysčio** (lot. *Liquor pericardii*). **Visceralinis lapas** (lot. *Epicardium*) pereina į pasieninį lapą palei širdies kraujagysles ir prieširdžių užpakaliniame paviršiuje. Dešiniajame prieširdyje perėjimo linija kyla nuo apatinės tuščiosios venos prie viršutinės tuščiosios venos ir apima ją iki **lykinės venos** (lot. *Vena azygos*) žiočių. Kairiajame prieširdyje ji eina horizontaliai tarp dešiniosios ir kairiosios viršutinių plaučių venų. Ties aorta perėjimo linija per 1 cm nesiekia **žastinio galvos kamieno** (lot. *Truncus brachiocephalicus*), ties plaučių kamienu beveik siekia **arterinį raištį** (lot. *Ligamentum arteriosum*). Per plaučių venas ji eina ties jų įėjimu į plaučių vartus. Apačioje širdiplėvė suauga su diafragmos sausgysliniu centru ir priekine raumenine dalimi. Užpakalyje purusis jungiamasis audinys širdiplėvę jungia su stemple ir aorta. Vietoje, kur visceralinis lapas pereina į pasienį, susidaro **skersinis** (lot. *Sinus transversus pericardii*) ir **įstrižinis** (lot. *Sinus obliquus pericardii*) **ančiai**. Skersinis antis yra už kylančios aortos ir plaučių kamieno. Priekyje jis atsiveria plyšiu tarp kylančios aortos ir viršutinės tuščiosios venos. Įstrižinis antis yra tarp dešiniųjų ir kairiųjų plaučių venų, o į apačią nusitęsia link **apatinės tuščiosios venos** (lot. *Vena cava inferior*).

Taip pat skaitykite
-------------------

* Širdis
* Pilvaplėvė
* Krūtinplėvė

Literatūra
----------

* Valerie C. Scanlon, Tina Sanders (2007). *Essentials of Anatomy and Physiology (5th ed.)*. F. A. Davis Company, Philadelphia

* R. Stropus, V. Vaičekauskas, J. Tutkuvienė, N. Paužienė, D.H. Pauža, A. Dabužinskienė, V. Gedrimas, V. Aželis, G. H. Schumacher, „Žmogaus anatomija 2", „KMU leidykla", Kaunas, 2007 m. ISBN 978-9955-15-099-2
| Reutovas*Реутов* |
| --- |
|              |
| *Reutovo Kazanės ikonos Dievo Motinos cerkvė* |
|  |
| 

ReutovasReutovas

55°46′00″ š. pl. 37°52′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.76667°š. pl. 37.86667°r. ilg.﻿ / 55.76667; 37.86667﻿ (Reutovas)Koordinatės: 55°46′00″ š. pl. 37°52′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.76667°š. pl. 37.86667°r. ilg.﻿ / 55.76667; 37.86667﻿ (Reutovas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Maskvos sritis Maskvos sritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | XV a. |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 84 256  |
| **Plotas** | 9 km² |
| **Tankumas** (2011) | 9 362 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Reutovas |

**Reutovas** (rus. *Реутов*) – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, šalia rytinės Maskvos miesto ribos. Geležinkelių mazgas, plentas į Orechovo Zujevą. Vystoma karinė (raketų, ginkluotės), medicininės įrangos (protezų, ortopedijos), tekstilės ir kt. pramonė. Veikia licėjus, gimnazija, keletas mokyklų, 2 muzikos mokyklos. Yra ligoninių kompleksas. Veikia 1999 m. pastatyta Kazanės ikonos Dievo Motinos cerkvė.

Istorija
--------

Reutovas įkurtas XV a. pab. o šaltiniuose minimas nuo XVI a. Priklausė Tureninų ir Dolgorukių šeimoms. XIX a. pradėta vystyti tekstilės pramonė. 1913 m. Reutovą pasiekė geležinkelis. 1940 m. gavo miesto statusą, o 1955 m. atidaryta aviacinių raketų gamykla. 2003 m. Reutovas gavo mokslamiesčio (*наукоград*) statusą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 352
| **Aleksandras Dičpetris** |
| --- |
|  |
| Aleksandras Dičpetris |
| Gimė | 1906 m. spalio 31 d.Linkuva, Rusijos imperija |
| Mirė | 1968 m. lapkričio 30 d. (62 metai)Bradfordas, Jungtinė karalystė |
|  |
| Veikla | Poetas, rašytojas, mokytojas. |

**Aleksandras Dičpetris** (1906 m. spalio 31 d. Linkuvoje, Rusijos imperija – 1968 m. lapkričio 30 d. Bradforde, Jungtinė karalystė) – poetas, rašytojas, mokytojas.

Biografija
----------

Gimė 1906 m. spalio 31 d. Linkuvoje. 1933 m. baigė VDU Teologijos–filosofijos fakultetą, kur studijavo germanistiką, lituanistiką ir pedagogiką, priklausė „Šatrijos" draugijai. Eilėraščius nuo 1923 m. spausdino *Ateityje*, *Pavasaryje*, *Židinyje*, *Granite*, *Naujojoje Romuvoje*, *Akademike*. Mokytojavo Rietave, Kupiškyje, Šilalėje, Eržvilke. Karo metais buvo Eržvilko valsčiaus viršaitis. 1944 m. pasitraukė iš Lietuvos, 1946–1947 m. lietuvių gimnazijos Blomberge Vakarų Vokietijoje direktorius. Iš Vokietijos išvyko į Škotiją, kur dirbo tekstilės gamykloje. Išleido melodingų ketureilių rinkinį *Dalios karoliai* (1930). Paskelbė darbų iš vokiečių–lietuvių literatūrinių ryšių, krašto pažinimo apybraižą *Lietuva – Tėvynė mūsų* (1931). Mirė 1968 m. lapkričio 30 d. Bradforde, palaidotas Londone. Sūnus Aleksandras Napoleonas Dičpetris taip pat rašytojas, kitas sūnus Dr. Henrikas-P. Dicpetris gydytojas, o dukra Rasa ištekėjo už anglų roko muzikos atlikėjo Ray Davies.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija Archyvuota kopija 2014-02-21 iš Wayback Machine projekto.