recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Potez** − Prancūzijos lėktuvų gamybos kompanija. Įkurta Anri Potezo 1919 m. Oberviljėje pavadinimu „Aéroplanes Henry Potez". 

Iškart po įkūrimo kompanija užsiėmė karo metu gamintų lėktuvų „SEA IV" atnaujinimu. Netrukus ėmė gaminti patobulintą šių lėktuvų variantą, kuris buvo pavadintas „Potez VII". Tarpukario metais „Potez" gamino kelių modelių mažus keleivinius lėktuvus ir seriją karinių žvalgybinių biplanų, kuriuos pagal licenciją gamino ir Lenkija. 1933 m. kompanija „Potez" nupirko skraidančių valčių gamintoją CAMS. 

1936 m. Prancūzijos aviacijos pramonė buvo nacionalizuota. Potezo gamyklos Sartruvilyje ir Meolte atiteko valstybinei kompanijai SNCAN („Société Nationale de Constructions Aéronautiques du Nord"), o Bero gamykla − valstybinei kompanijai SNCASE („Société nationale des constructions aéronautiques du Sud-Est").

Po Antrojo pasaulinio karo „Potez" buvo atkurtas kaip „Société des Avions et Moteurs Henry Potez" Aržantėjuje. Tačiau atkurtoji kompanija nebeatgavo tos ryškios padėties, kokią ji užėmė prieš nacionalizaciją. 

1958 m. bendrovė įsigijo kompaniją „Fouga" ir su ja sudarė naują įmonę „Potez Air-Fouga". Kai paskutinis Potezo modelis „Potez 840" (mažas turbosraigtinis oro laineris) nesulaukė pirkėjų, kompanija „Potez" buvo priversta užsidaryti. Likusį bendrovės turtą 1967 m. perpirko kompanija „Sud-Aviation".

Produkcija
----------

### Lėktuvai

* Potez VII
* Potez VIII
* Potez IX
* Potez XV
* Potez XVII
* Potez 25
* Potez 29
* Potez 32
* Potez 33
* Potez 36
* Potez 37
* Potez 39
* Potez 43
* Potez 53
* Potez 54
* Potez 56
* Potez 58
* Potez 60
* Potez 62
* Potez 63
* Potez 65
* Potez 75
* Potez 91
* Potez 452
* Potez 661
* Potez 662
* Potez 840

* Potez 17Potez 17
* Potez 25Potez 25
* Potez 36Potez 36
* Potez 43Potez 43
* Potez 53Potez 53
* Potez 54Potez 54
* Potez 60Potez 60
* Potez 62Potez 62
* Potez 630Potez 630
* Potez 75Potez 75
* Heinkel Potez CM 191Heinkel Potez CM 191

### Varikliai

* Potez 4D
* Potez 4E
* Potez 6D
* Potez 8D
* Potez 12D
* Potez 9B (9 cilindrų radialinis)

Nuorodos
--------

* Gunston, Bill (1993). *World Encyclopedia of Aircraft Manufacturers*. Annapolis: Naval Institute Press. p. 243.
* Gunston, Bill (1986). *World Encyclopedia of Aero Engines*. Wellingborough: Patrick Stephens. p. 107.
| Vikamasangl. *Wickham* |
| --- |
| *Vikamo reginys, 2003 m.* |
|  |
| 

VikamasVikamas

20°40′30″ p. pl. 117°08′25″ r. ilg.﻿ / ﻿20.67500°š. pl. 117.14028°r. ilg.﻿ / 20.67500; 117.14028﻿ (Vikamas (Vakarų Australija))Koordinatės: 20°40′30″ p. pl. 117°08′25″ r. ilg.﻿ / ﻿20.67500°š. pl. 117.14028°r. ilg.﻿ / 20.67500; 117.14028﻿ (Vikamas (Vakarų Australija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Valstija** | Vakarų Australija Vakarų Australija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1970 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 2 016  |
|  |
|  **Vikiteka** | Vikamas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Vi̇̀kamas |

**Vikamas** (angl. *Wickham*) – nedidelis miestas Australijos šiaurės vakaruose, Vakarų Australijos valstijoje, Pilbaros regione, Karatos savivaldybėje. 2016 gyventojų, iš jų, 14,4 % – aborigenų kilmės (2021 m.).

Įsikūręs lygumoje netoli Indijos vandenyno pakrantės, apie 30 km į rytus nuo Karatos. Į šiaurę nuo Vikamo, Lamberto kyšulyje, veikia Port Volkoto uostas, į kurį iš kasyklų žemyno gilumoje geležinkeliu gabenama geležies rūda, ir geležies rūdos perdirbimo gamykla. Uoste ir gamykloje dirba dauguma Vikamo dirbančiųjų. Mieste yra pradinė mokykla, biblioteka, bendruomenės centras, prekybos centras, sporto statiniai. Didesnė dalis Vikamo gyvenamųjų namų priklauso Rio Tinto bendrovei.

Įkurtas 1970 m. „Cliffs Robe River Iron Associates" kasybos bendrovės kaip Port Volkoto uosto ir geležies rūdos perdirbimo gamyklos darbininkų gyvenvietė. Iš pradžių priklausė bendrovei, nuo XX a. devintojo dešimtmečio miestą bendrai administruoja kasybos bendrovė (nuo XXI a. pr. – „Rio Tinto") ir savivaldybė.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Wickham, 2021 Census All person QuickStats* Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2022-12-14.
2. ↑  *Vikamas*, Pasaulio vietovardžiai. Nuoroda tikrinta 2022-12-14.
3. 1 2  *Wickham, WA*, Aussie Towns. Nuoroda tikrinta 2022-12-14.
4. ↑  Cole Latimer, *Rio announces massive Wickham expansion* Archyvuota kopija 2022-12-14 iš Wayback Machine projekto. Australian Mining, 2012-04-18. Nuoroda tikrinta 2022-12-14.
Koordinatės: 55°03′06″š. pl. 24°23′50″r. ilg.﻿ / ﻿55.051631°š. pl. 24.397358°r. ilg.﻿ / 55.051631; 24.397358

Senųjų kapinių atminimo akmuo
**Ruklos senosios kapinės** – sunykusios kapinės, vienos seniausių nebenaudojamų kapinių Jonavos rajone, Rukloje, šalia rytinio miestelio pakraščio (Karaliaus Mindaugo g. gale, nuokalnėje). 

Kapinėse pradėta laidoti XVII amžiuje, vėliau pastatyta koplyčia. Tarybinės okupacijos metais kapinių teritorija priklausė tarybinės kariuomenės pavaldumui, netvarkomos kapinės buvo užverstos statybinėmis atliekomis.

2004 m. rudenį apleistą teritoriją laisvu nuo tarnybos metu sutvarkė Rukloje įsikūrusių Mokomojo pulko, Algirdo, Vaidoto, Artilerijos batalionų kariai per maždaug 3 savaites. Kariams padėjo vietos bendruomenė. Spalio pabaigoje buvo atidengtas paminklinis akmuo, žymintis buvusias kapines; akmenyje iškalti atminimo žodžiai. Akmenį pašventino Mokomojo pulko kapelionas Arnoldas Valkauskas, ceremonijoje dalyvavo Ruklos gyventojai. Paminklui lauko riedulį davė AB „Rizgonys" (valdanti Rizgonių žvyro karjerą). 2005 m. stulpeliais buvo pažymėta kapinių teritorija.

Nuorodos
--------

* Lietuvos kariai sutvarkė senąsias Ruklos kapinaites IPA agentūra, 2004 spalio 28 d.
**Dienoraštis** – chronologiniai asmens gyvenimo užrašai, kuriuose periodiškai fiksuojami dienos įvykiai, jausmai ir nurodoma kiekvieno įrašo data.

Istorija
--------

Dienoraščiai išpopuliarėjo XVII a. Anglijoje. 1660 m. sausio 1 d. dienoraštį pradėjo rašyti Samuel Pepys (1633–1703) – anglų laivybos valdininkas. Savo kasdienį gyvenimą dienoraštyje jis fiksavo apie 10 metų. Šio dienoraščio apimtis – apie milijonas žodžių, jis neretai laikomas garsiausiu Jungtinės Karalystės dienoraščiu. Faktografiniai dienoraščiai (pavyzdžiui, XVIII a. jūrų keliauninko Dž Kuko) turi biografinio, istorinio, politinio, kultūrinio ar etnografinio dokumento vertę. Rašytojų dienoraščiai (V. Skoto, Stendalio, L. Tolstojaus, A. Baranausko, S. Nėries) dažniausiai pasižymi intymumu, vaizdingu stiliumi.

Dienoraščio forma nuo sentimentalizmo laikų vartojama grožinėje prozoje (L. Sterno „Sentimentali kelionė", M. Lermontovo „Mūsų laikų herojaus" skyrius Pečiorino dienoraštis, Šatrijos Raganos „Viktutė").

Tarpinę vietą tarp dienoraščio, kaip dokumento, ir grožinės literatūros žanro užima rašytojų dienoraščiai, iš anksto skiriami spaudai (Ž. Renaro „Dienoraštis", G. Petkevičaitės-Bitės „Karo meto dienoraštis"). Išpopuliarėjus informacinėms technologijoms, paplito tinklaraščiai (interneto dienoraščiai).

Tinklaraštis
------------

*Pagrindinis straipsnis – Tinklaraštis*.
Tinklaraštis – chronologiniai asmens įrašai žiniatinklyje; interneto dienoraštis. Dauguma yra tekstiniai, tačiau gali būti ir nuotraukų tinklaraštis („fotoblogas" arba „flogas"), vaizdaraštis („vlogas", t. y. video tinklaraštis).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Legends of British History: Samuel Pepys". *The Diary of Samuel Pepys*. Nuoroda tikrinta 2019-10-14.
2. ↑  *Dienoraštis*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, III t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1978. T.III: Demokratinis-Garibaldžio, 75 psl.
| ***Blogi pojūčiai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Sensi |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Gabriele Lavia |
| Scenaristas (-ai) | Gianfranco ClericiGabriele LaviaVincenzo ManninoDardano Sacchetti |
| Metai | 1986 |
| Žanras | trileris |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Blogi pojūčiai** (it.  *Sensi*) – 1986 m. Italijoje režisieriaus Gabriele Lavia sukurtas erotinis trileris, kuriame jis pats atliko pagrindinį vaidmenį.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Gabriele Lavia – Manuelis
* Monica Guerritore – Vitorija
* Mimsy Farmer – Mikol
* Lewis E. Ciannelli – Vitorijos vyras
* Dario Mazzoli
* Gioia Scola
* Jean Rene Masrevery

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Manuelis – buvęs smogikas, patekęs į savo boso nemalonę. Šis nori jį nužudyti, tačiau to kol kas nedaro, bijodamas, jog Manuelis gali paskelbti susikompromitavusių asmenų sąrašą. Ieškodamas ramios vietos, jis pradeda slapstytis bordelyje, kuriame dirba jo buvusi meilužė Mikol. Čia jis susipažįsta su paslaptinga moterimi Vitorija...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |


|  |
| --- |
| Humvee |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Jungtinės Amerikos Valstijos AM General |
| Metai | 1984– |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | Šarvuotasis automobilis |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | V8 dyzelinis 6,2 L (380 kub. colių)V8 turbo dyzelinis 6,5 L (400 kub. colių): 190 hp (142 kW) @ 3400 aps./min. / 380 lbf·ft (515 N·m) @ 1700 aps./min. |
| Transmisija (-os) | 3 greičių automatinė |
| Išmatavimai |
| Ilgis | 4,57 m |
| Plotis | 2,16 m |
| Aukštis | 1,83 m |
| Svoris | 2 359–2 676 kg |
| Kita informacija |

**Humvee** (pilnas pavadinimas **High Mobility Multipurpose Wheeled Vehicle**) – keturių varomų ratų šarvuotasis automobilis, gaminamas „AM General" kompanijos. Pagrindinė šių automobilių naudotoja yra JAV ginkluotosios pajėgos, tačiau jų turi ir kitų šalių kariuomenės. Po sėkmingo šio modelio panaudojimo Persijos įlankos kare, pasaulyje labai išpopuliarėjo panašūs civiliniai Hummer automobilių modeliai.

Humvee automobiliai turi daug versijų priklausomai nuo kovos pobūdžio ar kitų veiksmų. Šiuos automobilius naudoja personalo pervežimui, Tarptautinis Raudonojo Kryžiaus ir Raudonojo Pusmėnulio Judėjimas šiais automobiliais perveža ligonius ar teikia greitąją pagalbą vietoje, gali būti gabenami ir naudojami raketiniai užtaisai ar lengvesni ginklai.

JAV karinės pajėgos planuoja pakeisti šiuos automobilius naujesniais modeliais. Trumpuoju laikotarpiu Humvee turėtų pakeisti naujesni ir saugesni MRAP (naudojami nuo 2007 m.) ir Oshkosh M-ATV (naudojami nuo 2009 m.) automobiliai.
|  |
| --- |
| Abingtono parkas |
| Šv. Petro ir Povilo bažnyčia, Abigntono parke 
Šv. Petro ir Povilo bažnyčia, Abigntono parke |
| 

Abingtono parkasAbingtono parkas

 |
| Tipas | Viešasis parkas |
| Geografinė padėtis | Nortamptonas, Jungtinė Karalystė |
| Plotas | 47,34 ha |
| Įkurtas | 1897 m. |

**Abingtono parkas** (angl. *Abington Park*) – viešasis parkas Abingtone, Nortamptone, Jungtinėje Karalystėje. Parke yra keletas ežerų, veisiasi daug vandens paukščių. Taip pat parko teritorijoje yra Šv. Petro ir Povilo bažnyčia bei istorinio dvaro pastatas, kuris dabar naudojamas kaip muziejus.

Parko vakarinėje teritorijoje organizuojami įvairūs muzikos festivaliai ir šventės.

Istorija
--------

### Dvaras

1086 m. paskutiniojo teismo knygoje minima Abingtono gyvenvietė bei joje buvęs dvaras su malūnu. 1500 m. pastatytas lygi šiol išlikęs dvaro pastatas, kuris priklausė Viljamo Šekspyro anūkei Elizabeth Barnard. 1669 m. dvaras išplėstas, o 1743 m. renovuotas.

1841 m. dvaras ir jo turtas išparduoti aukcione. 1845 m. dvaro pastate įkurta psichiatrinė ligoninė, kuri veikė iki 1892 m.

1994 m. dvaro pastatas renovuotas ir atidarytas lankytojams kaip viešas muziejus.

### Parkas

1612 m. parko teritorijoje Nortamptono raganų medžioklės metu vyko vieši korimai. 1823 m. šiaurinėje parko dalyje atidaryta Šv. Petro ir Povilo bažnyčia.

1897 m. birželio 21 d. parką oficialiai atidarė tuometinis Nortamptono meras Alderman Randall.

Infrastruktūra
--------------

Parko teritorijoje veikia vieši tualetai, teniso kortai, lauko treniruoklių aikštelės, lauko kavinė, prieinama valčių nuoma, žvejybos infrastruktūra.

Galerija
--------

* Abingtono parko muziejusAbingtono parko muziejus
* Viduramžių vandens bokštasViduramžių vandens bokštas
* Abingtono parkasAbingtono parkas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Medieval gateway role for popular Northampton park monuments
2. ↑  The History of Abington Park
3. ↑  Abington Park

Nuorodos
--------

* Abingtono parko muziejus
* Oficiali parko svetainė

Koordinatės: 52°14′51″ š. pl. 0°51′52″ v. ilg.﻿ / ﻿52.24750°š. pl. 0.86444°r. ilg.﻿ / 52.24750; 0.86444
| ***Bloga kompanija*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Bad Company |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Robert Benton |
| Scenaristas (-ai) | David NewmanRobert Benton |
| Vaidina | Jeff BridgesBarry BrownJim DavisDavid Huddleston |
| Metai | 1972 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 93 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Bloga kompanija** (angl. *Bad Company*) – 1972 m. JAV sukurtas vesternas, kurios scenarijus buvo nominuotas „Writers Guild of America" apdovanojimui. Filmas, kuriame Laukiniai Vakarai rodomi be įprastos romantikos, interneto svetainėje „Rotten Tomatoes" vertinamas 91% teigiamų atsiliepimų.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

JAV, pilietinis karas. Grupė jaunuolių, vengiančių šaukimo į kariuomenę, keliauja į Vakarus. Po keleto nesėkmių, praradę pinigus, susidūrę su Didžiojo Džo plėšikais ir žuvus vienam iš gaujos, būrys subyra: vienas nuvažiuoja pakeleivingu diližanu, broliai Loganai apiplėšia kitus du ir palieka šiuos prerijose tik su mulu. 

Likę dviese Driu ir Džeikas taip pat netrukus susipyksta, nes sužeista koja Džeikas savo bendrakeleiviui ima atrodyti nenaudingas ir nereikalingas. Po keleto dienų jiedu randa pakartus brolius Loganus, o dar kartą susidūrę su plėšikais, stoja su jais į kovą. Po sėkmingai pasibaigusio susišaudymo, Džeikas, įtardamas draugą pasisavinus pinigus, palieka Driu. Šis pasiekia miestą ir prisideda prie šerifo, medžiojančio Didįjį Džo. Kai gauja sutriuškinama, tarp sučiuptų nusikaltėlių Driu sutinka ir Džeiką. Atleidęs jam, Driu nesėkmingai bando įkalbėti šerifą paleisti draugą, o paskui kartu su juo pabėga.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jeff Bridges – Džeikas Ramzis
* Barry Brown – Driu Diksonas
* Jim Davis – Maršalas
* David Huddleston – Didysis Džo
* John Savage – Lonis
* Damon Douglas – Džimas Bobas Loganas

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Potomakas |
| --- |
| Potomakas Merilande Potomakas Merilande |
| **Ilgis** | 616 km |
| **Baseino plotas** | 40 608 km² |
| **Vidutinis debitas** | 306 m³/s |
| **Ištakos** | Apalačai |
| **Žiotys** | Atlanto vandenynas |
| **Šalys** | JAV |

**Potomakas** (angl. *Potomac River*) – upė šiaurės rytų JAV. Susidaro susiliejus Šiaurės Potomako ir Pietų Potomako upėms, prasidedančioms Apalačų kalnuose, Virdžinijos ir Vakarų Virdžinijos valstijose. Teka Atlanto vandenyno žemuma į pietryčius Merilando, Virdžinijos valstijų ir Kolumbijos apygardos ribomis. Įteka į Atlanto vandenyno Česapyko įlanką; sudaro estuariją.

Didžiausias intakas – Šenandoa (kairysis). 22 km aukščiau Vašingtono upėje yra Didysis krioklys. Upė intensyviai laivuojama, jūriniai laivai pasiekia Vašingtoną. Slenksčių ruožuose įrengti apiplaukimo kanalai, jungiasi su Kamberlando upe. Pagrindiniai miestai prie Potomako: Vašingtonas, Arlingtonas, Aleksandrija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 343

Didysis Potomako krioklys
|  |
| --- |
| Mona Liza*Gioconda, Monna Lisa* |
|  
Retušuota „Mona Liza" siekiant sumažinti senėjimo poveikį. |
| Menininkas | Leonardas da Vinčis |
| Metai | 1503–1506 m. |
| Meno kryptis | Brandusis renesansas |
| Medžiagos, technika | Aliejinis paveikslas ant tuopos lentelės |
| Subjektas | Liza del Džokondo |
| Matmenys | 77 × 53 cm |
| Vieta | Luvras, Paryžius |

**Mona Liza** (arba ***Džokonda***; it. *Monna Lisa, La Gioconda*, pranc. *La Joconde*) – žymiausias Leonardo da Vinčio paveikslas, vienas iš pačių žymiausių apskritai Vakarų kultūroje. Nutapyta aliejiniais dažais ant tuopos medienos, yra 77×53 cm dydžio. Paveikslas priklauso Prancūzijos vyriausybei ir kabo Luvro muziejuje Paryžiuje. Paveiksle nutapyta moteris, žvelgianti į žiūrovą su paslaptinga šypsena. Paveikslas išsiskiria ramybe ir paslaptingumu.

Istorija
--------

„Dadaistinė Mona Liza XXI amžiuje" (Studentų g. 71, Kaunas)
Leonardas da Vinčis kūrė paveikslą nuo 1503 m. pavasario iki 1505 m. vasaros. Tai Florencijos didiko Frančesko del Džokondos žmona. Atrodo Leonardas jautė ypatingą meilę paveikslui, kadangi pasiimdavo jį su savimi į visas vėlesnes keliones. Šiuolaikiniai mokslininkai yra suradę daug sutapimų Lizos ir da Vinčio veido bruožuose, todėl kartais manoma, kad Mona Liza tai ir da Vinčio veido atspindys. Žiūrint į Mona Lizą su dešiniuoju fonu (fonas už Lizos nelygus) Mona Liza atrodo mažesnė, žiūrint su kairiuoju ji atrodo didesnė.

2016 m. Kaune ant KTU 4-ojo bendrabučio Studentų g. 71 buvo nutapyta interaktyvi freska „Dadaistinė Mona Liza XXI amžiuje".

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mona Liza** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Leonardo da Vinci(parengė Elena Sakalauskaitė). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-01-29).
2. ↑  KTU Mona Liza (tikrinta 2022-01-29).
| Aktobės sritisАқтөбе облысы |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Administracinis centras** | Aktobė |
| **Rajonų skaičius** | 12 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 924 845 |
| **Plotas** | 300 600 km² |
| **Tankumas** (2022) | 3,08 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Aktobės sritisVikiteka |

**Aktiobės sritis** (kaz. *Ақтөбе облысы*, rus. *Актюбинская область*) – sritis vakarų Kazachstane, kurioje gyvena apie 678900 gyventojų. Srities administracinis centras yra Aktiobė. Srities plotas yra 300600 km² ir pagal plotą Kazachstane nusileidžia tik Karagandos sričiai.

Aktiobės sritis ribojasi su Rusija šiaurėje ir Uzbekistanu pietuose. Taip pat Kazachstane su V. Kazachstano, Atyrau, Mangystau, Kustanajaus, Karagandos, Kyzylordos sritimis.

Geografija
----------

Centrinę srities dalį užima Mugodžarų masyvas, iškylantis iki 657 m aukščio. Pietryčiuose plyti dykynės – Didieji ir Mažieji Barsukai, Paaralės Karakumai. Upės nevandeningos, daugelis (ypač pietinės dalies) sausrų metų išdžiūva; svarbiausios – Emba, Turgajus, Irgizas, Uilas, Ilekas, Temiras, Sagizas, Orė. Nemažai ežerų, kurių dauguma druskingi. Didžiausias ežeras yra Šalkartenizas srities rytuose. Gan svarbi yra Urkašo-Žarsoro ežerų sistema. Taip pat srities pietryčiuose telkšo Aralo jūra. Būdingi juodžemiai ir kaštonžemiai su druskožemių plotais. Plyti stepės, pietuose – pusdykumės ir dykumos.

Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio temperatūra -16 °C, liepos temperatūra +23 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 120–300 mm.

Gyventojai
----------

Tautinė sudėtis (2010 m.): 78,28 % – kazachai, 12,6 % – rusai, 4,73 % – ukrainiečiai, 1,34 % – totoriai, 0,93 % – vokiečiai.

Miestai:

* Aktobė
* Alga
* Žemas
* Kandyagašas
* Temiras
* Chromtau
* Šalkaras
* Emba

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė (kazachų ir rusų kalbomis) Archyvuota kopija 2009-01-20 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑  KAZAKHSTAN, *citypopulation.de*
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 18
3. ↑   Archyvuota kopija 2013-11-13 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  **Kazachstano sritys** |  |
| Akmolos sritis | Aktobės sritis | Almata | Almatos sritis | Astana | Atyrau sritis | Karagandos sritis | Kyzylordos sritis | Kustanajaus sritis | Mangystau sritis | Pavlodaro sritis | Pietų Kazachstano sritis | Rytų Kazachstano sritis | Šiaurės Kazachstano sritis | Vakarų Kazachstano sritis | Žambylo sritis |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 45°47′01.98″ š. pl. 14°12′49.37″ r. ilg.﻿ / ﻿45.7838833°š. pl. 14.2137139°r. ilg.﻿ / 45.7838833; 14.2137139

Postoinos urvas
**Postoinos urvas** (slovėn. *Postojnska jama*) – karstinių urvų sistema pietvakarių Slovėnijoje, šalia Postoinos miesto. Sistemos ilgis – 20 570 m (antra pagal ilgį šalyje, po Migoveco sistemos). Urvas susidarė į ištirpintą klintinę ertmę pradėjus tekėti Pivkos upei.

Urvas atrastas XVII a. Krainos mokslininko Johano Veikhardo fon Valvasoro. Nuo 1819 m. urvai atidaryti viešam lankymui, 1884 m. įrengtas apšvietimas, 1872 m. – turistus vežiojantis traukinys. Dabar Postoinos urvas yra vienas populiariausių turistinių objektų Slovėnijoje. Turizmui pritaikyta 5,3 km teritorija – tai ilgiausias pasaulyje viešam lankymui pritaikytas urvas.

Postoinos urvuose gyvena aklų varliagyvių rūšis – protėjai.
| Akmolos sritisАқмола облысы |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Akmolos srities herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Administracinis centras** | Kokšetau |
| **Rajonų skaičius** | 17 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 786 012 |
| **Plotas** | 146 200 km² |
| **Tankumas** (2022) | 5 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Akmolos sritisVikiteka |

**Akmolos sritis** (kaz. *Ақмола облысы*) – sritis šiaurės Kazachijoje. Srities centras – Kokšetau miestas, anksčiau buvęs Kokčetavas. Plotas ~121 400 km², 829 tūkst. gyventojų (741 897–2009 m. sausio 1 d.). Yra anglies ir aukso kasyklų.

Srities centre yra – Astana, kuri yra Kazachijos sostinė ir į sritį neįeina.

Tarybiniais metais teritorija vadinta ***Celinogrado sritimi*** (*Целиноградская область*). 1992 m. Celinogradą (kuris tuomet buvo srities sostinė) pervadinus į Akmolą, pakeistas ir srities pavadinimas. 1999 m. prie srities prijungta buvusi Kokšetau sritis, Akmola (Astana) performuota į atskirą statusą turintį miestą, o srities sostine tapo Kokšetau.

Geografija
----------

Didžioji dalis teritorijos yra Kazachstano kalvyne, kurio aukščiausia dalis yra Kokšetau aukštuma, iškylanti iki 947 m. Pačioje šiaurėje paviršius pereina į Vakarų Sibiro lygumą. Svarbiausia upė yra Išimas (Irtyšiaus baseinas). Gausu ežerų, kurie sudaro savo nenuotakius baseinus (Siletitenizas, Šaglitenizas, Kokšetau ežerai, Tekė, Tengizas ir kt.). Būdingi tamsiai kaštoniniai dirvožemiai ir juodžemiai. Plyti įvairiažolės-ašuočių ir ašuočių-kiečių stepės, kurios daugiausia išdirbtos („plėšiniai"). Kalnuotose vietovėse yra miškų.

Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio temperatūra nuo -19 iki -16 °C, liepos temperatūra +19–22 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~300 mm.

Gyventojai
----------

Tautinė sudėtis (2010 m.): 44,83 % – kazachai, 35,64 % – rusai, 6,22 % – ukrainiečiai, 4,08 % – vokiečiai, 1,99 % – baltarusiai, 1,98 % – totoriai, 1,25 % – lenkai, 0,74 % – ingušai.

Miestai:

* Kokšetau
* Stepnogorskas
* Akolis
* Atbasaras
* Deržavinskas
* Jesilas
* Jereimentau
* Makinskas
* Stepniakas
* Ščiučinskas

Šaltiniai
---------

1. ↑  KAZAKHSTAN, *citypopulation.de*
2. ↑  GeoHive Kazakhstan statistics Archyvuota kopija 2013-12-04 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 473
4. ↑   Archyvuota kopija 2013-11-13 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  **Kazachstano sritys** |  |
| Akmolos sritis | Aktobės sritis | Almata | Almatos sritis | Astana | Atyrau sritis | Karagandos sritis | Kyzylordos sritis | Kustanajaus sritis | Mangystau sritis | Pavlodaro sritis | Pietų Kazachstano sritis | Rytų Kazachstano sritis | Šiaurės Kazachstano sritis | Vakarų Kazachstano sritis | Žambylo sritis |
| Turkestano sritis*Түркістан облысы* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Turkestano srities herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Administracinis centras** | Turkistanas |
| **Rajonų skaičius** | 11 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 2 110 502 |
| **Plotas** | 116 100 km² |
| **Tankumas** (2022) | 18 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Turkestano sritisVikiteka |

**Turkestano sritis** (kaz. *Түркістан облысы*, rus. *Туркестанская область*) – sritis pietų Kazachstane, Uzbekistano pasienyje. Su juo ribojasi pietuose, iš rytų ribojasi su Žambylo sritimi, iš šiaurės – su Karagandos sritimi, iš vakarų – su Kyzylordos sritimi. Administracinis centras – Turkistanas.

Tarybiniais metais teritorija vadinta ***Čimkento sritimi***, iki 2018 m. – ***Pietų Kazachstano sritis*** (pervadinta nuo srities atskyrus Šymkento miestą).

Geografija
----------

Didžiąją dalį teritorijos sudaro lygumos. Šiaurėje plyti Betpak Dalos ir Mujunkumo dykumos, pietvakariuose – Kyzylkumo dykuma, pietryčiuose siekia Tian Šanio pašlaitės, iškylančios iki 4238 m aukščio. Sritį kerta Syrdarjos upė, iš kurios atsišakoja daug drėkinimo kanalų, jos slėnyje įrengtas stambus Šardaros tvenkinys. Į Syrdarją teka keletas upių iš kurių svarbiausia – Arysas. Šiaurėje yra druskingų ežerų (Akžaras, Akžaikymas ir kt.), ten driekiasi sausos Ču, Sarysu upių vagos. Būdingos varpinių-kiečių ir druskių dykumos, besikaitaliojančios su kalnų stepėmis ir aukštikalnių pievomis. Yra Aksu–Žabagli draustinis.

Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio temperatūra nuo -21 iki -11 °C, liepos temperatūra +19–29 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – nuo 100 mm lygumose iki 1000 mm kalnuose.

Gyventojai
----------

Tautinė sudėtis (2009 m.): 70,24 % – kazachai, 17,50 % – uzbekai, 5,96 % – rusai, 1,26 % – azerbaidžaniečiai, 1,17 % – tadžikai, 0,88 % – totoriai, 0,87 % – turkai, 0,40 % – korėjiečiai.

Miestai:

* Arysas
* Kentau
* Turkistanas
* Žetysajus
* Saryagašas
* Lengeras
* Šardara

Šaltiniai
---------

1. ↑  KAZAKHSTAN, *citypopulation.de*
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 486
3. ↑   Archyvuota kopija 2013-11-13 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  **Kazachstano sritys** |  |
| Akmolos sritis | Aktobės sritis | Almata | Almatos sritis | Astana | Atyrau sritis | Karagandos sritis | Kyzylordos sritis | Kustanajaus sritis | Mangystau sritis | Pavlodaro sritis | Pietų Kazachstano sritis | Rytų Kazachstano sritis | Šiaurės Kazachstano sritis | Vakarų Kazachstano sritis | Žambylo sritis |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Amionasأميون |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

AmionasAmionas

34°18′00″ š. pl. 35°48′0″ r. ilg.﻿ / ﻿34.30000°š. pl. 35.80000°r. ilg.﻿ / 34.30000; 35.80000﻿ (Amionas)Koordinatės: 34°18′00″ š. pl. 35°48′0″ r. ilg.﻿ / ﻿34.30000°š. pl. 35.80000°r. ilg.﻿ / 34.30000; 35.80000﻿ (Amionas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Libano vėliava Libanas |
| **Muchafaza** | Šiaurės Libano muchafaza |
|  |
| **Gyventojų** (2013) | 15 440  |
| **Altitudė** | 300 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Amionas |

**Amionas** (arab. أميون = *Amyūn*, gr. Αμιούν) – miestas Libano šiaurinėje dalyje, Šiaurės muchafazoje, 18 km į rytus nuo Tripolio; Kuros apygardos centras. Miesto gyventojų daugumą sudaro graikai ortodoksai. Mieste ir jo apylinkėse yra 11 graikų bažnyčių (tarp jų Šv. Jurgio katedra ir XI a. Šv. Jurgio El Širo bažnyčia, įrengta ant uolos su 28 kriptomis), Šv. Jurgio El Kafero vienuolynas. Yra kitų bizantiškos architektūros statinių. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu (vynuogės, alyvuogės, sodai).

Istorija
--------

Vietovė, įsikūrusi ant senovinio telo, gyvenama nuo paleolito. Semitų gentys čia apsigyveno nuo 4 tūkstantmečio pr. m. e. Manoma, kad XIV a. pr. m. e. egiptiečių įrašuose minima *Amia* gali būti Amionas. Kryžininkų valdymo metais romėniškos šventyklos pakeistos krikščioniškomis, čia įsikūrė graikai.

Šv. Jurgio bažnyčia ir kriptos
| Kostanajaus sritisҚостанай облысы |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Kostanajaus srities herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Administracinis centras** | Kostanajus |
| **Rajonų skaičius** | 16 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 832 445 |
| **Plotas** | 196 000 km² |
| **Tankumas** (2022) | 4,25 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Kostanajaus sritisVikiteka |

**Kostanajaus sritis** (kaz. *Қостанай облысы*, rus. *Костанайская область*) – viena iš keturiolikos Kazachstano sričių, įkurta 1936 m. Srities administracinis centras – Kostanajus. Srityje gyvena apie 891 800 gyventojų, tarp jų Kostanajuje – 223 600 žmonių. Sritis padalinta į 16 mažesnių rajonų.

Geografija
----------

Kustanajaus sritis yra prie Rusijos sienos ir šių Rusijos sričių – Orenburgo, Čeliabinsko, Kurgano, yra šalia Uralo kalnų. Taip pat yra kaimynė šioms Kazachstano sritims: Aktiobės, Karagandos, Astanos ir Šiaurės Kazachstano.

Srityje teka Tobolas, Turgajus, Ubaganas ir mažesnės upės. Gausu ežerų, didžiausi ežerai yra Kušmurunas, Sarykopa, Žarmanas, Aksuatas.

Gyventojai
----------

Tautinė sudėtis (2010 m.): 40,73 % – rusai, 35,85 % – kazachai, 11,52 % – ukrainiečiai, 3,77 % – vokiečiai, 2,19 % – baltarusiai, 1,88 % – totoriai, 0,52 % – baškirai.

Miestai:

* Kostanajus
* Arkalykas
* Lisakovskas
* Rudnis
* Žitikara

Nuorodos
--------

* Oficiali Kostanajaus srities akimo svetainė Archyvuota kopija 2008-11-03 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑  KAZAKHSTAN, *citypopulation.de*
2. ↑   Archyvuota kopija 2013-11-13 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  **Kazachstano sritys** |  |
| Akmolos sritis | Aktobės sritis | Almata | Almatos sritis | Astana | Atyrau sritis | Karagandos sritis | Kyzylordos sritis | Kustanajaus sritis | Mangystau sritis | Pavlodaro sritis | Pietų Kazachstano sritis | Rytų Kazachstano sritis | Šiaurės Kazachstano sritis | Vakarų Kazachstano sritis | Žambylo sritis |
„Amnesty International" logotipas
**„Amnesty International"** (liet. ***Tarptautinė amnestija***, trump. *Amnesty* arba *AI*) – tarptautinė nevyriausybinė žmogaus teisių gynimo organizacija.

Įkurta 1961 m. Londone (JK). Ten pat įsikūrusi ir organizacijos būstinė. Organizacijai priklauso daugiau nei 3 mln. narių.

Tikslas – ginti asmenis, persekiojamus dėl politinių ir religinių įsitikinimų, panaikinti mirties bausmę, kankinimus ir žiaurų elgesį su kaliniais.

Apie tai renka informaciją, siunčia misija į įvairias pasaulio šalis padėčiai tirti, skelbia kasmetines ataskaitas apie žmogaus teises įvairiose šalyse.

Per savo atstovus JTO, UNESCO ir kitur daro įtaką tarptautinėms organizacijoms. Organizuoja ir koordinuoja žmogaus teisių gynimo akcijas.

Aukščiausias organas – taryba, vykdomasis – vykdomasis komitetas.

1997 m. organizacijai sutekta Nobelio taikos premija.

„Amnesty International" Lietuvos grupė įkurta 1991 m.

Šaltiniai
---------

* Visuotinė lietuvių enciklopedija, T-1 (A-Ar), p. 448

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Amnesty International** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficialus *Amnesty International* tinklalapis
Ruptela| Forma | UAB |
| Įkurta | 2007 m. |
| Centrinė būstinė | Perkūnkiemio g. 6,12130 Vilnius |
| Svarbiausi darbuotojai | (CEO) Andrius Rupšys |
| Darbuotojų | ~170 |
| Tinklalapis | Ruptela.com |

Buveinė
**Ruptela** – transporto telematikos gamintojas.

Kuria kompiuterines programas ir prietaisus, padedančius prižiūrėti transportą. Produktai pritaikomi sunkiasvorėms transporto priemonės, mikroautobusams ar lengviesiems automobiliams.

Istorija ir statistika
----------------------

2007 m. įsteigta, koncentravosi ties realaus laiko transporto stebėjimo ir valdymo programinės įrangos kūrimu. Po metų veiklos kompanija pradėjo gaminti ir GPS sekimo įrenginius, kurie, kartu su programine įranga, sukūrė pilną transporto valdymo sprendimą. 2013 metais kompanijos apyvarta siekė 6,04 milijonus eurų, o, „Deloitte" duomenimis, „Ruptela" buvo įvardinta kaip 5-ta greičiausiai auganti technologijų kompanija Centrinėje Europoje („Technology Fast 50 Central Europe 2013"). 2014 metais „Ruptela" buvo pripažinta 7-ta greičiausiai augančia technologijų kompanija Vidurio Europoje, o jos apyvarta pasiekė 10,3 milijonų eurų. Tarp 50 geriausių „Ruptela" pateko ir 2015 metais, kuriais „Ruptelos" apyvarta viršijo 13 milijonų eurų. 2016-tais metais „Ruptela" yra kviečiama reprezentuoti Lietuvą ir tarptautinėje IT parodoje „CeBIT 2016". 

„Ruptelos" centrinis biuras yra įsteigtas Vilniuje, o gamybos skyrius Kaune. Savo padalinius „Ruptela" taip pat turi ir Baltarusijoje, Ukrainoje, Lenkijoje bei Airijoje. Šiuo metu kompanijoje dirba 170 darbuotojų.

Produktai
---------

„Ruptela" kuria bei gamina įvairias kompiuterines programas bei produktus, skirtus transporto stebėjimui ir valdymui. Pagrindinės kompanijos sukurta programinė įranga yra TrustTrack – realaus laiko transporto stebėjimo ir valdymo sistema,

Kartu su programine įranga „Ruptela" kuria įvairius įrenginius transporto priemonių kuro sunaudojimo bei temperatūros stebėjimui bei ekonomiškam vairavimui skirtus sprendimus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kai nori, susisuka greitai: pasakė, kaip per 4 mėn. įgyvendinti genialią idėją, Delfi.lt, 2015 m. birželio 29 d. 09:48
2. ↑  „Ruptela" ir NFQ – tarp greičiausiai augusių IT bendrovių Vidurio Europoje, Delfi.lt, 2013 m. spalio 28 d. 13:52
3. ↑  Technology Fast 50 Powerful connections 2013
4. ↑  UAB „Ruptela": pajamų augimas daugiau nei 1000 proc. ir 5-ta vieta sparčiausiai Vidurio Europoje augančių įmonių sąraše, 15min.lt, 2013 gruodžio 5d. 15:57
5. ↑  Technology Fast 50 Powerful connections 2014
6. ↑  „Ruptela" nusivelka pradedančiųjų marškinėlius, vz.lt, 2015-01-23
7. ↑  „Ruptela", „nSoft", „Pigu" ir „Inventi" apdovanotos už spartų augimą, vz.lt, 2015-12-08
8. ↑  Sparčiausiai augančioms įmonėms sparnus suteikia eksportas, vz.lt, 2015-11-14
9. ↑  Žymioje Europos technologijų parodoje – ir lietuviai, Delfi.lt, 2016 m. vasario 2 d. 15:58
10. ↑  Ruptela GPS tracking device – ir lietuviai, Delfi.lt, 2016 m. Gegužė 31 d. 15:58
11. ↑  Fleet management solution as a service
12. ↑  Eco-Drive panel
Potencija Pinkauskaitė (apie 1922 m.)
**Potencija Pinkauskaitė** (1897 m. rugpjūčio 22 d. Joniškis – 1984 m. balandžio 9 d. Vilnius) – Lietuvos aktorė.

Biografija
----------

1920–1922 m. mokėsi privačioje Antano Sutkaus vaidybos mokykloje Kaune, 1921–1923 m. Olgos Dubeneckienės baleto mokykloje.

Nuo 1913 m. dalyvavo lietuvių pašalpos draugijos ir „Kanklių" draugijos veikloje Rygoje, 1920–1925 m. Tautos teatro, 1920–1925 m. Vilkolakio, 1925–1931 m. Valstybės teatro, 1931–1935 m. Valstybės teatro Šiaulių skyriaus, 1935–1939 m. Klaipėdos skyriaus, 1939–1967 m. Šiaulių dramos teatro aktorė. Be to, 1926–1927 m. vaidino „Mūsų teatre", 1959–1970 m. Šiaulių pedagoginio instituto dėstytoja (dėstė raiškųjį skaitymą).

Atminimo įamžinimas
-------------------

1991 m. Lietuvos kultūros fondas jos atminimui įsteigė Potencijos Pinkauskaitės premiją.

1995 m. vasario 9 dieną Šiauliuose, ant Vilniaus g. 213-ojo namo, kuriame Pinkauskatė gyveno nuo 1954 iki 1974 m. buvo atidengtas Aloyzo Toleikio sukurtas biustas ir paminklinė lenta.

Įdomūs faktai
-------------

Nors pagal VLKK vartotina Pinkauskaitės vardo mažybinė forma yra „Potencytė", bet gyvenime skambėjo kitokia forma – „Pociukė":


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | Atidariau. Stovi uždusęs Stepas Jukna: „Pociuke, bėk į balių. Seniai prikalbėjo pulką neprotestuoti prieš teatro likvidavimą".
  *Aktorės kelias: Potencijos Pinkauskaitės prisiminimai. Vilnius: Petro Ofsetas, 2008. Psl. 56.*
 |  |

Vaidmenys
---------

**Kine**

* Jonuko motina – Jonukas ir Onutė, 1931 m. Akis, rež. Jurgis Linartas, Vladas Sipaitis

Išnašos
-------

1. ↑  *Potencija Pinkauskaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
2. ↑  Potencijos Pinkauskaitės biustas Šiaulių turistinių objektų sąraše.

Bibliografija
-------------

* Aktorės kelias, sudarė Regina Lopienė. 2008 m.
**Srđan Hrstić**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Srđan Hrstić |
| Gimimo data | 2003 m. liepos 18 d. (20 metų) |
| Gimimo vieta | Somboras, Serbija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | BK Häcken |
| **Numeris** | 19 |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Jaunimo klubai |
| nežinoma | FK Spartak Subotica |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2020–2023  2023– | FK Spartak Subotica  BK Häcken | 50 0(10)01 00(0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
|  | Serbija U-17 rinktinė  Serbija U-19 rinktinė  Serbija U-21 rinktinė |  |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. rugpjūčio 18 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m. rugpjūčio 18 d.. |

**Srdžanas Hrstičius** (*Srđan Hrstić/Срђан Хрстић*; g. 2003 m. liepos 18 d.) – Serbijos futbolininkas, puolėjas. Turi dvigubą Serbijos ir Kroatijos pilietybę.

Karjera
-------

Karjeros pradžioje atstovavo Suboticos „Spartak". Rungtyniavo klubo jaunimo ekipose, o 2020 m. pakviestas į pagrindinę komandą.

### BK Häcken

Nuo 2023 m. rugpjūčio atstovavo BK Häcken (Švedija). Klubas pateko į Čempionų lygos atrankos turnyrą, o vėliau buvo perkelti į Europos lygos atrankas. 

2023 m. rugpjūčio 10 d. Vilniuje rezultatu 3-1 nugalėjo „Žalgirio" klubą. Srđan Hrstić pelnė pirmus du įvarčius ir atliko rezultatyvų perdavimą, po kurio Mikkel Rygaard pasiuntė kamuolį į vartus. Žalgirietis Nassim Hnid rungtynių pabaigoje sušvelnino rezultatą.

2023 m. rugpjūčio 17 d. Europos lygos atsakomosiose rungtynėse Švedijoje BK Häcken sutriuškino „Žalgirio" klubą rezultatu 5:0. 28 rungtynių minutę Ibrahim Sadiq atliko rezultatyvų perdavimą, po kurio pasižymėjo Srđan Hrstić.

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

1. ↑  BK Häcken värvar ny anfallare
2. ↑  Hrstic och Dembe uttagna för första gången
3. ↑  sportas.lt naujienos: Žalgiris 1-3 Hacken (rungtynių aprašymas)
4. ↑  2023-08-10 Žalgiris 1-3 Hacken (pagal Soccerway)
5. ↑  lrt.lt naujienos: Čerurinas įvertino situaciją
6. ↑  2023-08-17 Hacken 5-0 Žalgiris (pagal Soccerway)

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Lin Chi-ling |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Lín Zhìlíng |
|  |
| Gimė | 1974 m. lapkričio 29 d. (48 metai), Taipėjus, Taivanas |
|  |
| Šalis | Kinijos Respublikos vėliava Kinijos Respublika |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Xiao Qiao (Red Cliff) |
|  |
|  |

**Lin Chi-ling** (kin. 林志玲, pinyin: *Lín Zhìlíng*, g. 1974 m. lapkričio 29 d. Taipėjuje, Taivane) – Taivano modelis ir aktorė. Ją vadina „Taivano pirmasis veidas" Taivano žiniasklaidoje ir ji oficialiai atstovauja Kinijos oro linijoms ir firmai „Longines" nuo 2006 m. Jos greitas išgarėjimas vadinamas „Lin Chi Ling fenomenu".

C. Lin populiarumas augo per 2004 m. ir ji pasirodė skelbimuose Honkonge ir Kinijoje 2005 m. Nuo 2004–2006 ji tarnavo kaip Taivano ambasadorė Japonijos turizmo asociacijai. Ji dažnai pasirodo Taivano ir Kinijos eteryje, ir pirmąsyk pasirodė kine John Woo istoriniame epe „Red Cliff".

2011 m. C. Lin įsteigė labdaros fondą, kuris remia vaikų gerovę.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lin Chi-ling** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Šv. Kryžiaus bažnyčia.*
Koordinatės: 54°40′54″š. pl. 24°28′54″r. ilg.﻿ / ﻿54.681638°š. pl. 24.481739°r. ilg.﻿ / 54.681638; 24.481739

|  Beižionių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Elektrėnų |
| **Savivaldybė** | Elektrėnų savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Beižionys |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1926 m. |

**Beižionių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia** – katalikų bažnyčia, stovinti Beižionių kaime, Elektrėnų savivaldybėje, 11 km į vakarus nuo Semeliškių, prie kelio  **4716**  Dzenkūniškės–Beižonys–Klėriškės .

Istorija
--------

Beižionių dvarelio savininkė Kornelija Tanskaitė-Ostrovskienė (Astrauskienė) būsimai bažnyčiai dovanojo dvarelį ir 20 ha žemės. 1922 m. į Beižionis paskirtas kunigas Steponas Rudžionis, grįžęs iš Mogiliovo vyskupijos. Tais pačiais metais dvare įrengta bažnyčia; įkurta parapija. S. Rudžionis su vietos gyventojais 1926 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Klebonas 1946 m. bolševikų suimtas, nuteistas 25 m. kalėti. Mirė 1949 m. Vorkutoje. Klebonas V. Polonskis bažnyčią suremontavo.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, su nedideliu bokštu ir bokšteliu, iškilusiu virš stogo. Pastatas dengtas dvišlaičiu stogu. Priekyje virš trikampio frontono iškyla kvadratinis bokštelis su smaile ir geležiniu kryžiumi. Vidus 3 navų, perskirtų kolonomis. Bažnyčioje sienas puošia Kryžiaus kelio stočių paveikslai, kurių daugelio kompozicijas 1927 m. nutapė J. Neliubšis. Didžiajame altoriuje patalpintas paveikslas „Nukryžiuotasis" – XX a. menine išraiška pasižymintis kūrinys. Bažnyčios muziejėlyje saugomas lietuvių autoriaus „Švč. Mergelės Marijos su Vaikeliu Jėzumi" paveikslas, manoma, nutapytas Kanuto Rusecko mokinio arba pasekėjo. Prie bažnyčios sienos pakabinta atminimo lenta bažnyčios statytojui Steponui Rudžioniui.

Šalia bažnyčios stovi stulpinė varpinė ir originalus medinis kryžius. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* PriekisPriekis
* ApsidėApsidė
* Prie bažnyčios – senas kryžiusPrie bažnyčios – senas kryžius
* Šventoriaus kryžiusŠventoriaus kryžius
* Bokštelio kryžiusBokštelio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Elektrėnų kronika. Ineta Bricaitė. Iš pirmų lūpų Beižionių parapija pagal J. Navicką ir N. Žvogžlį-Milžiną
2. ↑
3. ↑  Beižionių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia *kcelektrenai*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Beižionių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Elektrėnų dekanato svetainė
| **Carlo Tagliavini** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1903 m. birželio 18 d.Bolonija, Italijos karalystė |
| Mirė | 1982 m. gegužės 31 d. (78 metai)Bolonija, Italija |
|  |
| Veikla | kalbininkas |
| Pareigos | profesorius |

**Karlas Taljavinis** (it. *Carlo Tagliavini*, 1903 m. birželio 18 d. Bolonija, Italijos karalystė – 1982 m. gegužės 31 d. Bolonija, Italija) – italų kalbininkas, romanistas, finougristas, balkanologas, albanologas, dialektologas ir kalbos istorikas.

Biografija
----------

K. Taljavinis buvo iškilus poliglotas. Jis mokėjo 120 gyvųjų ir mirusių kalbų. Kai K. Taljaviniui buvo 12 metų, jis kalbėjo septyniomis kalbomis, o 22–ejų metų apgynė daktaro laipsnį ir jau mokėjo 15 kalbų. Kalbų mokymasis jam tapo poreikiu ir būtinybe, jis išmokdavo po 3–4 kalbas per metus. 1963 m. K. Taljavinis kalbininkų kongrese Niujorke sukėlė furorą, kai atėjęs į tribūną pasakė sveikinamąjį žodį 50–čia kalbų.

Nuo 1935 m. profesorius. Nuo 1935 m. dėstė Padujos universitete, čia jis 1947–1952 m. buvo Literatūros ir filosofijos fakulteto dekanas. Taip pat dėstė Bolonijos, Neimegeno ir Budapešto universitetuose. Nuo 1969 m. buvo Italijos nacionalinės kalbos akademijos (it. *Accademia della Crusca*) narys.

Daugybės kultūros akademijų narys, 1927–1933 m. žurnalo „Studi Rumeni" direktorius ir įvairių žurnalų, spausdinančių kalbotyros temomis, darbuotojas. 1963 m. buvo apdovanotas aukso medaliu už nuopelnus mokyklai, kultūrai ir menui.

Drauge su B. Miljoriniu ir P. Fioreliu jis yra vienas iš trijų pagrindinių pirmojo spausdinto leidimo (1969) „Rašybos ir tarties žodynas" autorių. Šis žodynas parengtas Italijos radijo ir televizijos akcinės bendrovės (RAI) rūpinimusi.

K. Taljavinio sūnus Luidžis Ferdinandas buvo žinomas vargonininkas ir muzikologas..

Išnašos
-------

1. ↑  Память Archyvuota kopija 2021-09-30 iš Wayback Machine projekto. *Nuoroda tikrinta 2021-09-30*
2. ↑  Tagliavini, Carlo <1903-1982>, *Nuoroda tikrinta 2021-09-30*
3. ↑  „Luigi Ferdinando Tagliavini" sul dizionario biografico Treccani, *Nuoroda tikrinta 2021-09-30*

Bibliografija
-------------

* K. Taljavinio bibliografija
| Poteronių piliakalnis |
| --- |
| Milžinų kalnas iš šiaurės rytų |
| 

Poteronių piliakalnisPoteronių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°21′31.1″ š. pl. 24°8′56.3″ r. ilg.﻿ / ﻿54.358639°š. pl. 24.148972°r. ilg.﻿ / 54.358639; 24.148972Koordinatės: 54°21′31.1″ š. pl. 24°8′56.3″ r. ilg.﻿ / ﻿54.358639°š. pl. 24.148972°r. ilg.﻿ / 54.358639; 24.148972 |

 |
| Vieta | Alytaus rajonas |
| Seniūnija | Alovės seniūnija |
| Aukštis | 10–14 m |
| Plotas | 10x10 |
| Naudotas | I tūkstantmetis - II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1953 m. ir 1972 |
| Registro Nr. | AR53 / 22607, 1844, 22608 / A73KP |

**Poteronių piliakalnis su gyvenviete**, *Milžinų kalnas* – piliakalnis ir gyvenvietė Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Poteronių, Alovės seniūnijoje. Pasiekiamas iš plento  **128**  Naujieji Valkininkai–Daugai–Alytus  ties Poteronimis pasukus į dešinę rytų kryptimi link Alovės, už 550 m į dešinę pietuosna lauko keliuku 150 m – yra dešinėje.

Milžinų kalnas iš rytų
Milžinų kalnas iš pietryčių

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas Alovės dešiniojo kranto kyšulyje. Aikštelė 10x10 m dydžio, trikampė. Jos pietrytinė dalis nuplauta Alovės. Iš šiaurės ir rytų aikštelės kraštą juosia 21 m ilgio, 5 m aukščio, 14 m pločio pylimas, kurio 7 m aukščio išorinis rytinis šlaitas leidžiasi į 5 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 10–14 m aukščio. Piliakalnis dirvonuoja.

Šiaurinėje, šiaurės vakarų, rytinėje ir pietrytinėje papėdėse 3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos, grublėtos ir lygios keramikos, šlako, pentinas.

Tyrimai
-------

1953 m. ir 1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 41900 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 3000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Alytaus piliakalnis 6 km | Bazorų piliakalnis 8 km | Einoronių piliakalnis 17 km |  |
| Radžiūnų piliakalnis 9 km |  | Daugų piliakalnis 12 km |
| Nemunaičio piliakalnis 9 km | Piliakalnio piliakalnis (Alytus) 11 km | Pociūniškių piliakalnis 11 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 139 (Nr. 600)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p. 99
* Wejtko W. Do poszukiwaniu o piłkalniach // Wisła. 1889. T. III, p. 894–899.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Poteronys
* Travel.lt
| **Brenthis daphne**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Pietinis perlinukas (Brenthis daphne)Pietinis perlinukas (*Brenthis daphne*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Pleštekės  *( Nymphalidae)* |
| Gentis: | *Brenthis*  *( Brenthis)* |
| Rūšis: | Pietinis perlinukas  *( Brenthis daphne)* |

 |
| Binomas |
| ***Brenthis daphne***Bergstrasser, 1780 |

**Pietinis perlinukas** (*Brenthis daphne*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys.

Skraido liepos mėn. miško aikštelėse. Panašus į gelsvąjį perlinuką, nuo kurio skiriasi didesniu dydžiu, o priekinėje sparnų viršutinėje pusėje esančios vidurinės tamsios dėmės beveik susilieja ir sudaro ištisą juodą laužtinę liniją.

Vikšrai rudi, su skersai juodai padalintomis gelsvomis nugarinėmis linijomis ir šviesiomis šoninėmis linijomis. Jie minta aviečių, gervuogių, našlaičių lapais. Lėliukės nugarinėje pusėjė turi auksinės dėmes, o pati nugara išriesta.

Lietuvoje labai reta rūšis. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Nuorodos
--------

* Brenthis daphne (DENIS & SCHIFFERMÜLLER, 1775), nuotraukos
* Brenthis daphne

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pietinis perlinukas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |