recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***Domino*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Domino |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Tony Scott |
| Prodiuseris (-iai) | Samuel HadidaRidley ScottTony Scott |
| Scenaristas (-ai) | Richard Kelly |
| Vaidina | Keira KnightleyMickey Rourke Edgar RamirezLucy LiuJacqueline Bisset |
| Metai | 2005 |
| Trukmė | 127 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 50 mln. dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Domino** – 2005 JAV kriminalinis veiksmo filmas. Filme gausu smurto scenų. Pasakojama apie sunkaus charakterio merginą, nusprendusią tapti premijų medžiotoja bei jos du bendradarbius. Pagrindinę veikėją vaidina Keira Knightley, jos bendradarbius – Mickey Rourke ir Edgar Ramirez, o tardytoją, kuri epizodiškai pasirodo filme, – Lucy Liu.

Aktoriai
--------

*Aktorius – filmo veikėjas*
* Keira Knightley – Domino Harvey
* Mickey Rourke – Ed Mosbey
* Edgar Ramirez – Choco
* Riz Abbasi – Alf
* Delroy Lindo – Claremont Williams
* Mo’Nique – Lateesha Rodriguez
* Ian Ziering – pats save
* Brian Austin Green – pats save
* Joe Nunez – Raul
* Macy Gray – Lashandra Davis
* Shondrella Avery – Lashindra Davis
* Dabney Coleman – Drake Bishop
* Peter Jacobson – Burke Beckett
* Kel O’Neill – Francis
* Lucy Liu – Taryn Miles

Scenarijus
----------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmas prasideda nuo tardomos Domino, kuri pradeda pasakoti apie savo gyvenimą ir įvykius dėl kurių yra apklausiama policijos. Ji papasakoja apie savo vaikystę, fatališką gyvenimo būdą bei tapimą premijų medžiotoja. Vėliau pasakoja apie tai kaip ji vykdė pinigų atgavimo užduotį bei fatališką galą. Premijų medžiotojų, policijos ir mafijos sušaudymą bei sprogimą dangoraižyje.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Liudvikas Maslovskislenk. *Ludwik Masłowski*** |
| --- |
|  |
| Liudviko Maslovskio portretas |
| Gimė | 1847 m. gegužės 27 d.Horodiščių kaimas Baranovičiai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1928 m. rugsėjo 11 d. (81 metai)Bydgoščius, Lenkija |
| Tėvas | Anufrijus Maslovskis |
| Motina | Eufemija Ivicka |
|  |
| Veikla | publicistas, vertėjas, vienas pirmųjų lenkų sociologų, politinis rašytojas |
|  |
| Alma mater | Paryžiaus universitetas |

**Liudvikas Maslovskis** (lenk. *Ludwik Masłowski*, 1847 m. gegužės 27 d. Horodiščių kaimas prie Baranovičių, Rusijos imperija – 1928 m. rugsėjo 11 d. Bydgoščius, Lenkija) – publicistas, vertėjas, vienas pirmųjų lenkų sociologų, politinis rašytojas.

Dalyvavo 1863 m. sukilime.

Biografija
----------

Liudvikas Maslovskis gimė 1847 m. gegužės 27 d. Horodiščių kaime, netoli Baranovičių miesto, gubernijos bajorų sekretoriaus Onufrijaus Maslovskio ir Eufemijos Ivickos šeimoje. 
Liudvikas Maslovskis Paryžiuje studijavo mediciną ir gamtos mokslus. Panašiai kaip Liudvikas Mieroslavskis, jis siekė suburti Lenkijos jaunimą, studijuojantį Vakarų Europoje. 

Paryžiuje L.Maslovskis prisijungė prie studentų asociacijos. Taip pat Paryžiuje buvo žurnalo „Przyczesność" (1866 m.) redakcinės kolegijos narys. Vėliau emigravo į Lvovą. Buvo pirmasis „Kurier Lwowski" redaktorius. 1921 m. persikėlė į Bydgoščių, kur pradėjo dirbti žurnale „Dziennik Bydgoski". 

Iš pradžių L. Maslovskis buvo didelis darvinizmo šalininkas - gavęs Čarlzo Darvino sutikimą, jis pirmą kartą į lenkų kalbą išvertė Č. Darvino veikalus „Apie žmogaus kilmę" (1874 m. Krokuva) ir „Natūralioji atranka" (Lvovas, 1876 m.). Vėliau L. Maslovskis tapo Darvino teorijos kritiku. 

Jis buvo vienas „Listów do przyjaciela" autorių.

Literatūra
----------

* Włodzimierz Wincławski, Słownik biograficzny socjologii polskiej, PWN 2001.
* Maciej Janowski, Polska myśl liberalna do 1918 roku, Kraków 1998.
* Jerzy Mazurek, Wspomnienia z lat 1914-1915, 2006.
| San Pedro Garsa Garsija*San Pedro Garza García* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

San Pedro Garsa GarsijaSan Pedro Garsa Garsija

25°39′0″ š. pl. 100°24′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.65000°š. pl. 100.40000°r. ilg.﻿ / 25.65000; 100.40000﻿ (San Pedro Garsa Garsija)Koordinatės: 25°39′0″ š. pl. 100°24′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.65000°š. pl. 100.40000°r. ilg.﻿ / 25.65000; 100.40000﻿ (San Pedro Garsa Garsija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Nuevo Leonas Nuevo Leono valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1596 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 122 659  |
| **Plotas** | 69 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 778 žm./km² |
| **Altitudė** | 627 m |
|  |
|  **Vikiteka** | San Pedro Garsa Garsija |
|  |
| **Kirčiavimas** | San Pèdro Gársa Garsijà |

**San Pedro Garsa Garsija** (isp. *San Pedro Garza García*), dažniausiai vadinamas ***San Pedru*** arba ***Garsa Garsija*** – miestas šiaurės vakarų Meksikoje, Nuevo Leone, Rytų Siera Madrės priekalnėse, pietvakarinis Monterėjaus priemiestis. Nuo šio didmiesčio Garsa Garsiją skiria Santa Katarinos upė, per kurią nutiestas Vienybės tiltas (*Puente de la Unidad*). Pro miestą eina Monterėjaus–Saltiljo plentas.

Tai daugiausia „miegamasis" Monterėjaus priemiestis. Vystoma maisto (žemės ūkio produktų perdirbimo) pramonė, apylinkėse auginami javai, daržovės, medvilnė, veisiami galvijai. Yra daugelio svarbių Monterėjaus pramonės įmonių būstinės. Veikia muziejus, planetariumas. San Pedro Garsa Garsijoje yra įsikūręs Monterėjaus universitetas. Tuojau šalia miesto kyla Siera Madrės kalnai (ryškiausias kalnas – Čipinkė), įtraukti į Monterėjaus viršukalnių nacionalinį parką.

Istorija
--------

XVI a. pabaigoje dabartinio miesto vietoje įsteigtas San Pedro de los Nogaleso ūkis. 1882 m. gyvenvietei suteiktas miestelio titulas, ji pervadinta Nuevo Leono gubernatoriaus Chenaro Garsos Garsijos garbei. Miestas išaugo XX a. vid. plečiantis Monterėjui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *San Pedro Garza García*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Abiejų Tautų Respublika po pirmojo padalinimo
Nustatytos sienos tarp Rusijos, Prūsijos, Austrijos ir Abiejų Tautų Respublikos 1773 m.
**Pirmasis Abiejų Tautų Respublikos padalijimas** buvo pirmasis iš trijų Abiejų Tautų Respublikos padalijimų, vykusių XVIII a. pabaigoje.

Ketverius metus vykęs pilietinis karas susijęs su Baro konfederacija, Rusijos dalyvavimas tame kare, valstiečių sukilimai Ukrainoje gerokai susilpnino valstybę ir jos vidinę tvarką.

Pasinaudodami kilusios anarchijos sustabdymo pretekstu trys kaimyninės monarchijos Prūsija, Austrija ir Rusija nusprendė pasidalinti Abiejų Tautų Respublikos žemes. Pagrindiniu tokio sandorio iniciatoriumi buvo Prūsijos karalius Frydrichas II, kuris siekė sujungti savo valdas Brandenburge ir Rytprūsiuose, kuriuos skyrė lenkų Pamarys.

Padalinimo sutartys buvo sudarytos 1772 metais Sankt Peterburge, 1773 m. jas patvirtino specialiai sušauktas seimas Varšuvoje, 1773 metų spalio 18 d. Adomo Poninskio vadovaujama ATR Seimo delegacija pasirašė tris sutartis, kuriuose ji ATR vardu atsisakė Austrijos, Prūsijos ir Rusijos naudai nuo visų pretenzijų užimtose jų Lenkijos žemėse.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Antrasis padalijimas
* Trečiasis Abiejų Tautų Respublikos padalijimas
| **Jonas Gediminas Jocius** |
| --- |
| Gimė | 1931 m. liepos 8 d.Trupinėliai, Raseinių apskritis |
| Mirė | 2010 m. sausio 14 d. (78 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Tamara |
| Vaikai | Pranas, Gediminas |
|  |
| Veikla | zootechnikas, žemės ūkio teoretikas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1966 m. SSKP, 1992 m. LVP, 1994 m. LSDP |
|  |
| Alma mater | 1956 m. Lietuvos veterinarijos akademija, 1963 m. Maskvos Timiriazevo žemės ūkio akademija |

**Jonas Gediminas Jocius** (1931 m. liepos 8 d. Trupinėliuose, Raseinių apskritis – 2010 m. sausio 14 d. Kaunas) – zootechnikas, žemės ūkio teoretikas, profesorius, Lietuvos ir Kauno rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1937–1941 m. mokėsi Raseinių Maironio pradžios mokykloje, 1942–1944 m. Raseinių gimnazijoje, 1945–1950 m. Kelmės vidurinėje mokykloje. 1951–1956 m. studijavo Lietuvos veterinarijos akademijoje. 1956 m. Panevėžio melioracijos technikos stoties vyr. zootechnikas, 1956–1960 m. Šiaulių agrozootechnikumo dėstytojas, dar ir 1959–1960 m. Šiaulių inkubacinės paukščių stoties direktorius.

1960–1963 m. mokėsi Maskvos Timiriazevo žemės ūkio akademijos aspirantūroje. 1962–1971 m. Maskvos K. Timiriazevo žemės ūkio akademijos asistentas, docentas. 1971–1993 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1971–1991 m. Zootechnijos katedros vedėjas, 1965 m. docentas, 1974 m. profesorius. 1973 m. žemės ūkio mokslų daktaras. Nuo 1992 m. Lietuvos žemės ūkio konsultavimo tarnybos neetatinis mokslinis konsultantas, Lietuvos žemės ir miškų ūkio visuomeninės ekspertų kolegijos narys, Pasaulio paukštininkystės asociacijos narys. 20 knygų ir vadovėlių autorius.

1992 m. Lietuvos valstiečių partijos, 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kauno rajono skyriaus narys. 2000–2003 m. ir 2003–2007 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys. 2005–2007 m. Kauno rajono savivaldybės mero Leonardo Gineikos patarėjas.

Žmona Tamara, vaikai Pranas, Gediminas.

Bibliografija
-------------

* Paukštininkystė: vadovėlis (su M. Starčikovu), 1979 m. rusų k.
* Gyvulininkystė (su kitais), 1980 m.
* Paukštininkystė, 1986 m.

Įvertinimas
-----------

* 1981 m. LTSR nusipelnęs dėstytojas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jonas Gediminas Jocius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 121
2. ↑   Archyvuota kopija 2014-05-31 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  *Jonas Gediminas Jocius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 667 psl.
4. ↑   Archyvuota kopija 2007-09-07 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Žėrutinga uoliena
**Žėrutis** – silikatų klasės mineralų grupė, kuriai priklauso dažnai sutinkami mineralai tokie kaip muskovitas (šviesios spalvos kalio žėrutis), biotitas (tamsus geležies žėrutis), bei rečiau randami kaip lepidolitas (rausvos spalvos ličio žėrutis) ir flogopitas (geltonai ruda magnio atmaina). Šiai mineralų grupei būdingas aukštas tobulas skalumas vienoje plokštumoje, kuris paaiškinamas heksagoniniu atomų išdėstymu vienoje plokštumoje. Visi žėručiai priklauso monoklininei kristalų sistemai ir turi tendenciją augti pseudoheksagoniniais kristalais.

Žėručio lakštai
Žėrutis
Bendra žėručių cheminė formulė:

*X*2*Y*4-6*Z*8O20(OH,F)4,
kurioje „X" yra kalis, natris, ar kalcis, rečiau baris, rubidis, ar cezis
„Y" yra aliuminis, magnis ar geležis, rečiau manganas, chromas, titanas, litis, ir kt.
„Z" daugiausiai silicis ar aliuminis, bet būna ir Fe3+ ar titanas.
Žėručiai dažnai randami daugumoje uolienų tipų. Dideli žėručio kristalai naudojami industrijoje yra dažniausiai išgaunami iš granitinių pegmatitų. Iki 19 amžiaus, dideli žėručio kristalai buvo gana reti ir brangūs dėl ribotos pasiūlos Europoje. Kaina krito kai dideli klodai Afrikoje ir Pietų Amerikoje buvo atrasti ir pradėti eksploatuoti devyniolikto amžiaus pradžioje. Didžiausias vientisas užfiksuotas žėručio (flogopito) kristalas buvo rastas Lacey kasykloje, Ontarijuje, Kanadoje; jo matmenys buvo 10 × 4,3 × 4,3 m ir svėrė 330 tonas. Panašaus dydžio kristalai buvo rasti ir Karelijoje, Rusijoje.

Žėručiai yra dielektrikai ir chemiškai atsparūs mineralai. Naudojami gaminant įvairius izoliatorius. Skaidrūs žėručiai naudojami vietoj stiklo, ypatingai ten, kur reikalingas atsparumas aukštai temperatūrai.
Klaipėdos jūrų uostas
**Laivyba** arba **laivininkystė** – susisiekimas vandens keliais: jūromis, vandenynais, upėmis, kanalais, ežerais ir tvenkiniais; plaukiojimo laivais teorija ir praktika. Gabenami keleiviai ir kroviniai, taip pat atliekami ūkiniai bei tiriamieji darbai. Informaciją apie laivybos sąlygas teikia signaliniai bokštai, švyturiai ir laivybos ženklai, orientuotis laivakelyje padeda locmanas.

Laivybos idėja kilo dar VI–IV tūkst pr. m. e. pirmieji laivai buvo sukonstruoti Egipte, Mesopotamijoje, Senovės Kinijoje ir Senovės Graikijoje.

Laivyba Lietuvoje
-----------------

Svarbiausi vandens keliai Lietuvoje buvo Nemunas ir jo intakai, o Vilniui tapus LDK sostine svarbiausiai vandens keliu tapo Neris. 1697 m. buvo iškastas kanalas Mažojoje Lietuvoje, tarp Gilijos ir Deimenos. XIII a. viduryje pastačius Klaipėdos pilį, šalia pilies veikė Klaipėdos jūrų uostas. Klaipėdos gyventojams 1475 m. suteikus Kulmo teisės privilegiją, Klaipėdos gyventojai galėjo verstis jūrų prekyba ir statyti laivus, Klaipėdos jūrų uostui suteiktas oficialus komercinio uosto statusas. 1923 m. buvo įkurtas Kauno aukštesniosios technikos mokyklos Jūrininkystės skyrius.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Laivyba". *www.vle.lt*. Nuoroda tikrinta 2023-08-22.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)
NGC 7000 ūkas
**NGC 7000** (arba **Šiaurės Amerikos ūkas**, ***Caldwell 20***) – emisinis ūkas, esantis Gulbės žvaigždyne. Nuo Žemės nutolęs apytikriai 1800 šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 5.

Gali būti, kad NGC 7000 ūką 1786 m. spalio 24 d. atrado William Herschel. Neabejotinai šį ūką atrado John Herschel (kažkada iki 1833 m.). 1890 m. gruodžio 12 d. Max Wolf pirmasis ūką nutofografavo. Šiaurės Amerikos ūku pramintas dėl į šį kontinentą panašios formos. Objekto danguje užimamas plotas yra daugiau kaip triskart didesnis nei Mėnulio pilnaties.

Šį emisinį ūką sudarančius dujų debesis jonizuoja gretima žvaigždė. Spinduliuodamos energiją, dujos švyti. Spalva priklauso nuo ūko cheminės sandaros. NGC 7000 ūke dominuoja vandeniliui būdinga rausva spalva.

Šiaurės vakarinėje ūko dalyje atrastas NGC 6989 padrikasis spiečius (jį 1790 m. rugsėjo 11 d. aptiko William Herschel), šiaurinėje dalyje esama jauno padrikojo spiečiaus NGC 6996 (jį aptiko John Herschel kažkada iki 1833 m.), o į vakarus nuo ūko esama jauno padrikojo spiečiaus NGC 6997 (jį aptiko William Herschel 1786 m. spalio 24 d.). Šis spiečius veikiausiai susidarė iš to paties tarpžvaigždinio debesies.

NGC 7000 ūkas neatrodo itin ryškus, nes jį užgožia Paukščių Takas. Nors šį ūką galima įžvelgti pro žiūronus ar nedidelį teleskopą, jis teatrodo kaip nežymus pašviesėjimas. Teigiama, kad Šiaurės pusrutulyje palankiausias metas stebėti šį ūką yra rudenį, o Pietų pusrutulyje – pavasarį.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Caldwell 20*. NASA, 2020-09-24. Nuoroda tikrinta 2021-05-22.
2. 1 2  *NGC 7000* Archyvuota kopija 2021-05-18 iš Wayback Machine projekto.. SEDS. Nuoroda tikrinta 2021-05-22.
| Tlalnepantla*Tlalnepantla de Baz* |
| --- |
|        |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

TlalnepantlaTlalnepantla

19°32′0″ š. pl. 99°11′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.53333°š. pl. 99.18333°r. ilg.﻿ / 19.53333; 99.18333﻿ (Tlalnepantla)Koordinatės: 19°32′0″ š. pl. 99°11′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.53333°š. pl. 99.18333°r. ilg.﻿ / 19.53333; 99.18333﻿ (Tlalnepantla) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Meksiko valstija Meksiko valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1550 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 658 907  |
| **Plotas** | 69,7 km² |
| **Tankumas** (2020) | 9 453 žm./km² |
| **Altitudė** | 2 250 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tlalnepantla |
|  |
| **Kirčiavimas** | Tlalnepántla |

**Tlalnepantla**, pilnai ***Tlalnepantla de Basas*** (isp. *Tlalnepantla de Baz*) – miestas Meksikoje, Meksiko valstijoje, Meksiko slėnyje, šiaurinis Meksiko priemiestis. Praeina Meksiko–Keretaro greitkelis. Vienas svarbiausių pramoninių šalies centrų: maisto, tabako, tekstilės, popieriaus, chemijos, naftos, metalo apdirbimo ir mašinų gamybos, medienos apdirbimo pramonė. Veikia kelių Meksiko universitetų padaliniai, Tlalnepantlos technologijų institutas. Yra Kristaus Kūno katedra, kolonijinių laikų akvedukas ir „vandens namai", Santa Monikos bei Emedijo rančos, kultūros centras. Tlalnepantlos apylinkėse išlikusios ikikolumbinės Tenajukos bei Santa Sesilijos-Akatitlano piramidės.

Istorija
--------

Vietovardis Tlalnepantla kilo iš actekų *tlalli* („žemė") ir *nepantla* („vidurys"), tad reiškia „viduržemis, vidurinė žemė". XX a. dar pridėta čia gimusio gubernatoriaus ir gydytojo Gustavo Baso Prados (*Gustavo Baz Prada*) pavardė.

1550 m. pranciškonai Tlalnepantloje – pusiaukelėje tarp Tenajukos ir Teokalhuekajano – pastatė Kristaus Kūno vienuolyną. Iki 1825 m. Tlalnepantla laikyta Meksiko miesto dalimi. XX a. vid. pradėjo sparčiai augti, 1948 m. paskelbta miestu.

Šaltiniai
---------

1. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
2. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
3. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
4. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
5. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Tlalnepántla.
| Dev Patel |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Dev Patel |
|  |
| Gimė | 1990 m. balandžio 23 d. (33 metai) |
|  |
| Šalis |  Jungtinė Karalystė |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Džamalas Malikas Lūšnyno milijonierius, 2008
Saroo Brierley Liūtas, 2016 |
| Apdovanojimai |
| [imdb\_id] |

**Devas Patelis** (angl. *Dev Patel*, g. 1990 m. balandžio 23 d.) – indų kilmės Jungtinės Karalystės aktorius, žinomas iš populiaraus E4 TV serialo Skins, bei režisieriaus Denio Boilo 2008 m. dramos Lūšnyno milijonierius.

Biografija
----------

Devas Patelis gimė 1990 m. balandžio 23 d. Londone, indų kilmės emigrantų šeimoje. Jo tėvai Anita ir Radžas gimė Nairobyje, emigravo į JK ir čia susituokė.

Devas lankė Longfildo pradžios mokyklą (angl. *Longfield Primary School*), paskui Vaitmoro vidurinę mokyklą (angl. *Whitmore High School*), kurioje lankė dramos pamokas.

Nuo 2000 m. lankė Reiners Leino akademijoje (angl. *Rayners Lane Academy*) tekvondo ir 2006 m. kovo 11 d. iškovojo juodą diržą. Devas dalyvavo įvairiuose nacionaliniuose ir tarptautiniuose tekvondo čempionatuose ir 2004 m. Pasaulio tekvondo čempionate Dubline pelnė bronzos medalį.

Devo Patelio aktoriaus karjera prasidėjo 2007 m. kai buvo pakviestas TV serialo jaunimui Skins peržiūrą. Po sėkmingos peržiūros jis gavo JK gyvenančio musulmono jaunuolio iš Pakistano Anvaro Kharalo (angl. *nwar Kharral*) vaidmenį. Serialas, pasakojantis apie Bristolio jaunimo gyvenimą sulaukė didelio pasisiekimo JK ir tęsėsi du sezonus.

2008 m. Devo sukurtas pagrindinis filmo Lūšnyno milijonierius vaidmuo – Džamalas Malikas, aktoriui atnešė pasaulinį pripažinimą. Filmas pelnė filmų festivalių, kino akademijų apdovanojimus ir nominacijas, o Devas 2009 m. pelnė geriausio jauno atlikėjo (aktoriaus) apdovanojimą.

Džel, Mišelė ir Anvaras seriale Skins
Džamalas Malikas filme Lūšnyno milijonierius

Filmografija
------------

| Metai | Lietuviškas pavadinimas | Angliškas pavadinimas | Vaidmuo |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Lūšnyno milijonierius | Slumdog Millionaire | *Džamalas Malikas* |
| Skins (II sezonas) | Skins | *Anvaras Kharalas* |
| 2007 | Skins (I sezonas) | Skins | *Anvaras Kharalas* |
| 2015-2016 | „Liūtas", „Žmogus pažinojęs begalybę" | Lion, Man knew infinity | *Saroo Brierley* |

Išnašos
-------

1. ↑  „Lūšnyno milijonierius", Telegraph.co.uk
2. ↑  Harrow rajono paskutinės žinios Archyvuota kopija 2009-09-24 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Reiners Leino akademijos juodo diržo nugalėtojai
4. ↑  „Lūšnyno milijonierius", Irishtimes.com
5. ↑  Skins
6. ↑  BFCA laureatai Archyvuota kopija 2013-01-21 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* imdb.com: Dev Patel
* Apdovanojimai ir nominacijos
|  |
| --- |
| **Gudžių pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Gudžių pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Gudžių pagrindinė mokykla|250px]] |
| **Adresas** | Gudžiai, Varėnos rajonas |
| **Direktorius(-ė)** | Valentas Jarmalavičius |
| **Mokinių skaičius** | 52 |
| **Įkūrimo data** | 1952 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 11 |

**Varėnos rajono Gudžių pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Gudžiuose (Varėnos raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 190107654. Steigėjas Varėnos rajono savivaldybės taryba.

Nuo 2009 m. Senosios Varėnos Andriaus Ryliškio vidurinės mokyklos Gudžių pradinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

Pirmoji, Gudžių pradinė mokykla, 1952 m. persikelta iš Geidukonių kaimo. Tais pačiais metais atsidarė ir penktoji klasė. Mokykloje mokėsi 56 mokiniai. Bėgant metams, sparčiai daugėja mokinių, ir jau 1958 m. ji tampa septynmete. 1961 m. atidaryta aštuntoji klasė. 1963 m. liepos 20 d. Varėnos rajono DŽDT Vykdomojo komiteto sprendimu Nr.149 nutarta Geidukonių aštuonmetę mokyklą vadinti Gudžių aštuonmete mokykla.

1964 m. mokykla gauna naują pastatą. 1965 m. atidarytas 26 vietų mokyklos bendrabutis toliau gyvenantiems mokiniams. Mokiniai talkininkavo kolūkyje, rinko metalo laužą, puošė mokyklos aplinką. 1969 m. mokykloje veikė sporto, šokių, choro, turizmo-kraštotyros būreliai. Žymių laimėjimų pasiekta gamtosaugos srityje ir sporte. 1971 m. mokykloje mokėsi 124 mokiniai. Suaktyvėjo žiemos sporto šakos, slidininkai rajono slidinėjimo varžybose iškovojo pirmąją vietą.

Šalia mokyklos jau 1979–1980 m. pastatytas bendrabutis, įrengtas stadionas. 1987 m. mokykla pavadinta Gudžių nepilnąja vidurine, 1988 m. – Gudžių devynmete mokykla. Rugsėjo pirmąją duris atvėrė ir naujas mokyklos priestatas su sporto ir aktų salėmis. 1993 m. suteikiamas pagrindinės mokyklos statusas. 2009 m. Gudžių pagrindinė mokykla tapo Senosios Varėnos Andriaus Ryliškio vidurinės mokyklos pradinio ugdymo skyriumi.

Direktoriai
-----------

* 1952 m. Vincas Steponavičius
* 1958 m. Monika Zajančkauskienė
* 1960 m. Juozas Baliukynas
* 1975 m. Aldona Česaitienė
* 1976 m. Ona Židanavičienė
* 1987 m. Valentas Antanas Jarmalavičius

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2007-09-21 iš Wayback Machine projekto.
| Tehuakanas*Tehuacán* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

TehuakanasTehuakanas

18°27′0″ š. pl. 97°23′0″ v. ilg.﻿ / ﻿18.45000°š. pl. 97.38333°r. ilg.﻿ / 18.45000; 97.38333﻿ (Tehuakanas)Koordinatės: 18°27′0″ š. pl. 97°23′0″ v. ilg.﻿ / ﻿18.45000°š. pl. 97.38333°r. ilg.﻿ / 18.45000; 97.38333﻿ (Tehuakanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Pueblos valstija Pueblos valstija |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 293 825  |
| **Plotas** | 51,1 km² |
| **Tankumas** (2020) | 5 750 žm./km² |
| **Altitudė** | 1 896 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tehuakanas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Tehuakãnas |

**Tehuakanas** (isp. *Tehuacán*) – miestas vidurio Meksikoje, Pueblos valstijoje, 100 km į pietryčius nuo Pueblos, Tehuakano tarpukalnių slėnyje. Antras pagal dydį valstijos miestas. Pro Tehuakaną eina Pueblos–Oachakos geležinkelis ir plentas. Vystoma chemijos, tekstilės, maisto pramonė, turizmas. Apylinkėse auginami kukurūzai, kviečiai, miežiai, pašarinės žolės, kava, plėtojama paukštininkystė. Tehuakano apylinkėse trykšta karštosios mineralinės versmės (*Peñafiel* mineralinio vandens šaltinis).

Veikia mineralogijos, Tehuakano slėnio, evoliucijos muziejai. Yra XVI a. Šv. Pranciškaus karmelitų konventas, Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo katedra. Už 30 km nuo miesto įkurtas kaktusų botanikos sodas.

Istorija
--------

Tehuakano slėnyje gyveno indėnai popolokiai. Kolonijiniais laikais pro šią vietą ėjo vienas iš kelių tarp Verakruso ir Tenočtitlano. 1540 m. pradėjo kurtis katalikiškos misijos. 1660 m. Tehuakanui suteiktos miesto teisės. 1862–1867 m. buvo užimtas prancūzų. XXI a. pr. pradėjo labai sparčiai augti dėl suklestėjusios tekstilės pramonės (džinsų siuvimo bumo).

* Savivaldybės rūmaiSavivaldybės rūmai
* KatedraKatedra
* Buvęs karmelitų konventasBuvęs karmelitų konventas

Šaltiniai
---------

1. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
2. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
3. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
4. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
5. ↑  *Tehuacan*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013
| **Adomas Bartuševičius (Narsuolis)** |
| --- |
|  |
| Adomas Bartuševičius-Narsuolis |
| Gimė | 1927 m.Panemunio dvare, Nemajūnai, Alytaus apskritis |
| Mirė | 1951 m. sausio 16 d. (~24 metai)Vėžionys, Jiezno valsčius |
| Tėvas | Adomas Dominykas Bartuševičius (1891-1945). |
| Motina | Magdalena Marčiukaitytė Bartuševičienė |
|  |
| Veikla | laisvės kovotojas |

**Adomas Bartuševičius** (lenk. *Adam Bartusewicz*; 1927 m. – 1951 m. sausio 16 d.) – Lietuvos laisvės kovotojas, partizaninės kovos prieš Sovietų Sąjungos valdžią Lietuvoje dalyvis 1944–1953 m. Dainavos apygardos Dzūkų brigados Margio grupės būrio vadas. Slapyvardis – „Narsuolis".

Šeima
-----

herbas Zadora
Bajorai Bartuševičiai naudojo herbą Zadora. 
Adomas Bartuševičius (pavardė gali būti verčiama kaip *Bartusevičius* arba *Bartoševičius*) gimė 1927 m. Panemunio dvare, Adomo Dominyko ir Magdalenos Bartuševičių šeimoje. Adomo senelis buvo 1863 m. sukilimo dalyvis, daktaras Vaclovas Bartuševičius, pastatęs Birštono gydyklas ir padovanojęs 9 ha žemės sanatorijos statybai. Jo prosenelis Adomas Bartuševičius, Birštono kurorto įkūrėjas, 1831 m. sukilimo ir 1863 m. sukilimo dalyvis, kurio tėvas Vincas Bartuševičius 1794 m. sukilimo dalyvis.

1941 m. okupantų sovietinė valdžia Bartuševičių šeimą išbuožino. 1945 m. suimtas Adomo tėvas Adomas Dominykas Bartuševičius dvi savaites buvo tardomas Alytuje, o grįžęs po tardymų netrukus mirė. Adomo Bartuševičiaus-Narsuolio seserys Zita Bartuševičiūtė ir Ona Bartuševičiūtė-Žukauskienė pokaryje buvo ištremtos į Sibirą.

Kovoje už Lietuvos laisvę
-------------------------

1948 m. būdamas 21 metų amžiaus, Adomas Bartuševičius įstojo į partizanų gretas. Buvo Dainavos apygardos Dzūkų rinktinės Margio grupės būrio vadas. Pasižymėjo ištverme, drąsa, narsa, todėl jam davė „Narsuolio" slapyvardį.

Dalyvavo įvairiuose mūšiuose, susišaudymuose. Vienų įnirtingų kautynių metu buvo sunkiai sužeistas, todėl ilgai gulėjo ir gydėsi Punios šile, bunkeryje. Žuvo 1951 m. sausio 16 d. Vėžionių k. apsuptyje, išduotas. Kartu su juo žuvo Vytautas Gervickas-Drugelis iš Plasapnykų kaimo. Abiejų kūnai buvo atvežti į Jiezną ir niekinami stribyno kieme. Užkastas į bendrą kapą.

Atminimo išsaugojimas
---------------------

1990 m. lapkričio mėn. Jiezne buvo pastatytas ir pašventintas paminklas Laisvės kovų dalyviams savanoriams. Tarp paminėtų žuvusiųjų yra Adomo Bartusevičiaus-Narsuolio (1927–1951 m.) pavardė.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Vytautas Kuzmickas. 1863-ieji Verknės ir Nemuno krašte: kovos, viltys ir netektys (I-XIII). , , , , , , ,
2. ↑  Partizanas Adomas Bartoševičius - Narsuolis kovoje už Lietuvos laisvę 1948–1951 m. (III), 2015 m.
3. 1 2 3  Bronislava Vinckienė. Amžinieji ąžuolai. Dokumentinė apybraiža apie Jiezno partizanus. Vilnius, 2007; ISBN 978-9955-726-77-7
4. ↑  Vilija Jakučiūnaitė. Adomas Bartuševičius – Narsuolis. Rezistencijos enciklopedijos puslapius verčiant.
| **Vladimiras Dekanozovas  ვლადიმერ დეკანოზიშვილი** |
| --- |
|  |
| Justas Paleckis ir Vladimiras Dekanozovas Maskvoje, 1940 m. |
| Gimė | 1898 m. birželio 1 d.Baku, Rusijos imperija Rusijos imperija |
| Mirė | 1953 m. gruodžio 23 d. (55 metai)Maskva, Tarybų Sąjunga Tarybų Sąjunga |

**Vladimiras Dekanozovas** (rus. *Владимир Деканозов*, tikroji pavardė **Dekanozišvili**, 1898 m. Baku – 1953 m. gruodžio 23 d. Maskva) – sovietinis valstybės veikėjas, NKVD viršininko pavaduotojas, diplomatas.

Biografija
----------

Gimė gruzinų šeimoje. Mokėsi Baku ir Tifliso gimnazijose. Studijavo mediciną Baku ir Saratovo universitetuose. 1918 m. įstojo į Raudonąją armiją. Nuo 1921 m. dirbo Azerbaidžano ypatingojoje komisijoje (ČK), čia susipažino su Lavrentijumi Berija ir tapo jo statytiniu.

1923–1938 m. Gruzijos valstybinės politinės valdybos darbuotojas, Gruzijos Komunistų Partijos Centro Komiteto sekretorius, Gruzijos Liaudies Komisarų Tarybos pirmininko pavaduotojas.

1938 m. L. Berijos pasiūlymu įsidarbino NKVD. 1938–1939 m. dirbo NKVD GUGB valdyboje L. Berijos pavaduotoju. 1939 m. tapo užsienio reikalų liaudies komisaro Viačeslavo Molotovo pavaduotoju.

1940 m. birželio 15 d. kaip Maskvos ypatingas įgaliotinis atvyko į Lietuvą. Čia jis turėjo pasirūpinti marionetinės „Liaudies vyriausybės" sudarymu ir teisėto Lietuvos inkorporavimo į SSRS regimybe.

Vėliau dirbo diplomatinį darbą Berlyne. 1946 m. vėl paskirtas SSRS užsienio reikalų ministro pavaduotoju, tačiau 1947 m. iš šių pareigų pašalintas. Paskirtas į Visasąjunginį radijo komitetą administracinės-ūkinės valdybos viršininku. 1953 m. L. Berijos paskirtas Gruzijos TSR vidaus reikalų ministru.

1953 m. birželio 26 d. buvo suimtas L. Berija, netrukus suimtas ir V. Dekanozovas. Jis apkaltintas valstybės išdavimu, teroristinių aktų vykdymu bei dalyvavimu antisovietinėje išdavikų grupuotėje ir nuteistas mirties bausme. 1953 m. gruodžio 23 d. Maskvoje, Liubiankos kalėjime kartu su L. Berija ir kitais saugumo organų veikėjais V. Dekanozovas buvo sušaudytas. 2000 m. Aukščiausias Rusijos federacijos teismas atsisakė reabilituoti V. Dekanozovą.

Literatūra
----------

* Vytautas Tininis. Sovietinė Lietuva ir jos veikėjai. – Vilnius: Enciklopedija, 1994. – 159–160 psl. – ISBN 9986-433-06-1

Nuorodos
--------

* Vladimiras Dekanozovas
| Bartninkų herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 1999-10-13* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Bartninkų herbas** – Bartninkų miestelio simbolis.

Aprašas
-------

Auksiniame herbinio skydo lauke šėlstantis aukštyn žiūrintis juodas lokys su sidabriniais nagais ir raudonu liežuviu. Aplink jį penkios raudonos bitės.

Istorija
--------

Bartninkai istorinio herbo neturėjo. Lietuvos heraldikos komisija nusprendė susieti herbą su miestelio pavadinimu. Vietovės gyventojai iš seno vertėsi bitininkyste ir, greičiausiai, miestelio pavadinimas kilęs iš medaus kopinėjimo (liet. *bartininkas, bartninkas* 'drevinės bitininkystės bitininkas'). Drevė slavų kalbose – *борть*, o medaus kopinėtojai – *бортьники*. Komisija nutarė pavaizduoti nuo bičių besiginantį lokį.

Bartninkų herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento 1999 m. spalio 13 d. Etalono autorius – dail. Juozas Galkus.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Bartninkų vėliava

Nuorodos
--------

1. ↑  „Lietuvių kalbos žodynas (t. I–XX, 1941–2002): elektroninis variantas Archyvuota kopija 2010-11-15 iš Wayback Machine projekto. / redaktorių kolegija: Gertrūda Naktinienė (vyr. redaktorė), Jonas Paulauskas, Ritutė Petrokienė, Vytautas Vitkauskas, Jolanta Zabarskaitė. – Vilnius: Lietuvių kalbos institutas, 2005.– www.lkz.lt. ISBN 9986-668-98-0
| **Mečislovas Reinys** |
| --- |
| Dievo Tarnas |
|  |
| Pašto ženklas, 2009 m. |
| Gimė | 1884 m. vasario 5 d.RusijaMadagaskare, Daugailių parapija, Utenos apskritis |
| Mirė | 1953 m. lapkričio 8 d. (69 metai)TSRS vėliava TSRS Vladimire, Rusijoje |
| Dievo Tarnas |
|  |
| Veikla | katalikų dvasininkas, arkivyskupas, teologijos ir filosofijos profesorius, diplomatas, politikas, Lietuvos užsienio reikalų ministras, SSRS politinis kalinys, kankinys |
|  |
| Alma mater | 
* 1905 m. Vilniaus kunigų seminarija;
* 1907 m. Peterburgo dvasinė akademija;
* 1912 m. Belgijos Filosofijos institutas prie Liuveno universiteto;
* 1914 m. Strasbūro universitetas.

 |

**Mečislovas Reinys** (1884 m. vasario 5 d. Madagaskare, Daugailių parapija, Utenos apskritis – 1953 m. lapkričio 8 d. Vladimire, Rusijoje) – katalikų dvasininkas, arkivyskupas, teologijos ir filosofijos profesorius, diplomatas, politikas, Lietuvos užsienio reikalų ministras, SSRS politinis kalinys, kankinys, Dievo Tarnas.

Biografija
----------

Planšetė arkivyskupui Mečislovui Reiniui atminti Kunigaikščio Vladimiro kapinėse
Tėvai Jeronimas Reinys ir Julijona Mališauskaitė. Buvo jauniausias iš 11 vaikų. 1900 m. Rygoje aukso medaliu baigė gimnaziją ir kitais metais įstojo į Vilniaus kunigų seminariją. 1905 m. ją baigęs, studijas tęsė Peterburgo dvasinėje akademijoje. 

1907 m. įšventintas kunigu. 1909–1912 m. studijas gilino Belgijos Filosofijos institute prie Liuveno universiteto. Studijavo filosofiją, teologiją, gamtos mokslus ir psichologiją, apgynė filosofijos mokslų daktaro laipsnį. 1913–1914 m. Strasbūro universiteto Teologijos fakultete studijavo apologetiką.

Kapas Daugailių bažnyčios šventoriuje. Kape yra žemės sauja iš Vladimiro kalėjimo kapų, kur žuvo iš Daugailių parapijos kilęs vyskupas Mečislovas Reinys.
1922–1940 m. dėstė psichologiją VDU. Veikliai reiškėsi politiniame darbe kaip krikščionis demokratas: nuo 1925 m. rudens pusmetį buvo užsienio reikalų ministru. 1926 m. konsekruotas vyskupu, iki 1940 m. ėjo Vilkaviškio vyskupo koadjutoriaus pareigas. 1940 m. paskirtas Vilniaus arkivyskupo pagalbininku. 

1947 m. birželio 12 d. sovietų suimtas, 1953 m. mirė Vladimiro kalėjime.

1990 m. pradėta beatifikacijos byla. Vilniaus Arkikatedros Tremtinių koplyčioje ir gimtosios Daugailių parapijos šventoriuje saugoma po kapsulę žemių, pirmaisiais Atgimimo metais parvežtų iš Vladimiro kalėjimo kapinių.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2008-03-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2009-08-29 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Viktoras Pavalkis. Arkivyskupas Mečislovas Reinys Vilniuje (1940-1947)
* Mečislovas Reinys, arkivyskupas, kankinys (1884–1953)
|  |
| --- |
| Peter Horton |
|  
Peter Horton 2008 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Peter Müller |
| Gimė | 1941 m. rugsėjo 19 d.  Valticė, Čekijos vėliava Čekija |
| Mirė | 2023 m. rugsėjo 22 d. (82 metai) |
| Veikla | dainininkas, kompozitorius, rašytojas |
| Instrumentai | vokalas, gitara |
| Svetainė | peter-horton.de |

**Peter Horton** (tikrasis vardas *Peter Müller*; 1941 m. rugsėjo 19 d. – 2023 m. rugsėjo 22 d.) – Austrijos dainininkas, muzikantas, gitaristas, kompozitorius ir rašytojas.

Biografija
----------

Dainuoti pradėjo šeštajame dešimtmetyje, dainuodamas Vienos berniukų chore. 1964 metais persikėlė į Vokietiją, kur iki 1967 m. studijavo dainavimą Štutgarte. 1967 metais Peter atstovavo Austrijai 1967 m. Eurovizijos dainų konkurse, su balade „Warum es hunderttausend Sterne gibt" (liet. *Kodėl čia yra šimtai tūkstančių žvaigždžių?*) užėmė keturioliktą vietą. Vėliau atlikėjas du kartus savo laimę bandė Vokietijos atrankos konkurse: 1972 metais su daina „Wann kommt der Morgen" užėmė šeštą vietą ir 1975 m. su kūriniu „Am Fuß der Leiter" nacionaliniame finale liko vienuoliktas.

Nuo aštuntojo dešimtmečio buvo labiausiai žinomas kaip kompozitorius: buvo parašęs apie 600 dainų. 1989–1991 metais dėstė Hamburgo muzikos akademijoje.

1978–1984 m. su Sigi Schwab grojo grupėje „Guitarissimo". 1985 metais įkūrė duetą „Symphonic Fingers" su vokiečių-bulgarų pianiste ir dainininke Slava Kantcheff, su kuria jis buvo susituokęs devynerius metus. Be daugelio televizijos pasirodymų, duetas pasirodė per 2000 koncertų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jungblut, Peter (2023-09-22). „"Schwebend hinausgehen": Liedermacher Peter Horton ist tot". *Bayerischer Rundfunk* (vokiečių). Nuoroda tikrinta 2023-09-23.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Udo Jürgens  *„Merci, Chérie"*** |  **Austrijos atstovas Eurovizijoje**1967 | Po to:**Karelas Gotas  *„Tausend Fenster"*** |
| **Vytautas Jonas Gylys** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1886 m. sausio 26 d.Rusija Griškabūdis, Naumiesčio apskritis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1959 m. birželio 14 d. (73 metai)Kanada Torontas, Kanada |
|  |
| Veikla | Lietuvos diplomatas, teisininkas, politinis bei visuomenės veikėjas |
|  |
| Alma mater | Peterburgo universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * Gedimino 3 laipsnio ordinas
* Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas
 |
|  |
|  **Vikiteka** | Vytautas Jonas Gylys |

**Vytautas Jonas Gylys** (1886 m. sausio 26 d. Griškabūdis – 1959 m. birželio 14 d. Torontas) – Lietuvos diplomatas, teisininkas.

Biografija
----------

1907 m. baigė Kauno gimnaziją. 1912 m. baigė Sankt Peterburgo universiteto Teisės fakultetą. 1912–1917 m. dirbo Rusijos imperijos vidaus reikalų ministerijos juriskonsultų skyriuje Sankt Peterburge, 1917–1918 m. Suomijos generalgubernatūroje Helsinkyje. 1917 m. Lietuvių tremtinių draugijos (Suomijos lietuvių draugijos) pirmininkas. 1918 m. gruodžio mėn. Lietuvos vyriausybės kanceliarijos viršininkas. 1919–1921 m. Lietuvos atstovas Suomijai, nuo 1920 m. – ir Estijai. 1921–1924 m. LR konsulas Karaliaučiuje, 1924–1926 m. Kopenhagoje, 1927–1930 m. Rygoje, 1930–1932 m. Londone, nuo 1931 m. – generalinis konsulas.

1932–1934 m. Klaipėdos krašto gubernatorius. 1934–1937 m. laikinasis reikalų patikėtinis Belgijoje. Nuo 1937 m. įgaliotasis ministras ir nepaprastasis pasiuntinys Švedijoje, nuo 1938 m. dar ir Danijoje bei Norvegijoje, rezidavo Stokholme. 1940 m. birželio mėn. TSRS okupavus Lietuvą atsisakė grįžti, dėl to LTSR vyriausybė atėmė pilietybę. Švedijai pripažinus Lietuvos inkorporavimą į TSRS *de jure* 1940 m. rugpjūčio mėn. uždarė pasiuntinybę, bet liko Švedijoje. 1949 m. persikėlė į Kanadą; iki mirties – Lietuvos generalinis konsulas Toronte.

Vytautas Jonas Gylys, 1939 m. prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, Užsienio reikalų ministerijos sprendimu, svarbiausias tarpukario Lietuvos tarptautines sutartis išgabeno į Švediją, o po karo – į Kanadą. 2021 m. jos buvo rastos Toronte ir vėliau perduotos Lietuvos centriniam valstybės archyvui.

Įvertinimas
-----------

* 1928 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1930 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Tamašauskas. *Vytautas Jonas Gylys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 654 psl.
2. ↑  Antanavičius, Ugnius. Kanadoje laimingo atsitiktinumo dėka rastas 1920 m. Lietuvos sutarties su Sovietų Rusija originalas. 15min.lt
| **Albertas Špėrasvok. *Albert Speer*** |
| --- |
|  |
| A. Špėras |
| Gimė | 1905 m. kovo 19 d.Manheime |
| Mirė | 1981 m. rugsėjo 1 d. (76 metai)Londone |
|  |
| Veikla | architektas, Trečiojo reicho valstybės veikėjas, Ginkluotės ir karinės pramonės reichsministras (1942–1945 m.) |
|  |
|  **Vikiteka** | Albert Speer |

**Albertas Špėras** (vok. *Albert Speer*, g. 1905 m. kovo 19 d. Manheime – 1981 m. rugsėjo 1 d. Londone) – architektas, Trečiojo reicho valstybės veikėjas, Ginkluotės ir karinės pramonės reichsministras (1942–1945 m.).

Biografija
----------

Gimė architekto šeimoje. 1927 m. baigė architektūros studijas Berlyno aukštojoje technikos mokykloje. Nuo 1931 m. dalyvavo VNSDP ir SA veikloje. 1933 m. J. Gebelso užsakymu parengė Propagandos ministerijos perstatymo projektą. Susipažinęs su Hitleriu, greit tapo jo artimiausios aplinkos žmogumi, vadovavo Reichskanceliarijos perstatymui, dalyvavo apipavidalinant VNSDP demonstracijas ir suvažiavimus. Po P. Trosto mirties tapo Hitlerio asmeniniu architektu.

1937 m. A. Špėras paskirtas Berlyno statybos generaliniu inspektoriumi, rengė miesto rekonstrukcijos generalinį planą (pagal Hitlerio planus Berlynas turėjo tapti „naujojo pasaulio sostine" ir savo monumentaliu architektūros stiliumi).

1941 m. A. Špėras tapo Reichstago deputatu, užėmė daugybę kitų pareigų: buvo Centrinės plano komisijos narys, Vandens ir energetikos resursų generalinis inspektorius, Toto organizacijos direktorius, Nacionalsocialistų vairuotojų korpuso vadas, VNSDP technologinės valdybos vadovas.

A.Špėro projektuotų „Liaudies rūmų" maketas 1942 m. vasario mėn. paskirtas Ginkluotės ir šaudmenų reichsministru, vadovavo reicho pramonės pertvarkymui karo tikslams. Pasiekdavo aukštų gamybos rodiklių, nežiūrint kitų reicho vadovų pasipriešinimo ir didžiulių nuostolių dėl priešo aviacijos bombardavimų.

Karo pabaigoje jis ignoravo Hitlerio reikalavimus sunaikinti Vokietijos pramonės įmones.

1945 m. gegužės 23 d. sąjungininkai A. Špėrą suėmė ir perdavė teisti Niurnbergo tribunolui. Proceso metu buvo vienintelis teisiamasis, pripažinęs savo kaltę, tačiau savo veiklą vadino „technologine ir ekonomine", o ne politine.

1946 m. spalio 1 d. tribunolas pripažino A. Špėrą kaltu dėl karo nusikaltimų (pirmiausia dėl konclagerių kalinių darbo jėgos naudojimo) ir nuteisė kalėti 20 metų. Daug kartų pats, šeima ir politikai kreipėsi su malonės prašymais, tačiau dėl TSRS pozicijos kalėjo visą nustatytą laiką. Iš Špandau kalėjimo paleistas 1966 m. rugsėjo 30 d.

Išleido kelias atsiminimų knygas. Mirė 1981 m. rugsėjo 1 d. kelionės į Londoną metu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Шпеер, Альберт (hrono.ru)
| Pievolupis |
| --- |
| **Ilgis** | 8,6 km |
| **Baseino plotas** | 20,8 km² |
| **Ištakos** | Dirgalis |
| **Žiotys** | Šlaveita |
| **Šalys** | Lietuva |

**Pievolupis** – upelis Vakarų Lietuvoje, Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, kairysis Šlaveitos intakas.

Prasideda 3 km į šiaurės rytus nuo Grūšlaukės, Dirgalio kaimo žemių šiaurės rytiniame pakraštyje. Upelio vaga ištiesinta, paversta melioracijos kanalu, daro porą vingių. Teka atvira vietove: nuo ištakų – pietvakarių, nuo kelio Grūšlaukė–Medininkai – vakarų, nuo santakos su Biržtva – vėl pietvakarių kryptimi. Grūšlaukės vakarinėje dalyje kerta kelią Salantai–Grūšlaukė–Benaičiai. Į Šlaveitą įteka 1,7 km į pietvakarius nuo Grūšlaukės, kelio Latveliai–Smeltė kairėje pusėje, Smeltės kaimo žemių šiaurės rytiniame pakraštyje, 7,5 km nuo jos žiočių (santakos su Akmena).

Intakai: Biržtva, Pelkupis (dešinieji), Grūšlaukio upelis (kairysis).

Prie upės esančios gyvenvietės: Dirgalis, Grūšlaukė

Upėvardis kilo nuo žodžio *pieva, pievulė*.

Nuorodos
--------

* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Tlaskala*Tlaxcala de Xicohténcatl* |
| --- |
|        |
| *Tlaskalos gatvelė* |
|  |
| 

TlaskalaTlaskala

19°18′0″ š. pl. 98°14′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.30000°š. pl. 98.23333°r. ilg.﻿ / 19.30000; 98.23333﻿ (Tlaskala (miestas))Koordinatės: 19°18′0″ š. pl. 98°14′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.30000°š. pl. 98.23333°r. ilg.﻿ / 19.30000; 98.23333﻿ (Tlaskala (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Tlaskala (valstija) Tlaskalos valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | ~1520 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 13 555  |
| **Plotas** | 3,2 km² |
| **Tankumas** (2020) | 4 236 žm./km² |
| **Altitudė** | 2 239 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tlaskala |

**Tlaskala** (isp. *Tlaxcala*), pilnai ***Šikohtenakatlio Tlaskala*** (isp. *Tlaxcala de Xicohténcatl*, nah. *Tlaxcallān Xīcohtēncatl*) – miestas vidurio Meksikoje, Meksiko slėnyje, prie Sahuapano upės, į rytus nuo Meksiko. Tlaskalos valstijos sostinė. Svarbus kultūrinis centras, žinomas nuo ikikolumbinių laikų. Vystomi tradiciniai amatai. Veikia universitetas. Plentai į Meksiką, Pueblą, Apisaką.

Paveldas
--------

Mieste gausu kolonijinės architektūros paveldo: Šv. Pranciškaus Asyžiečio vienuolynas su katedra (1537 m.), Šv. Jono ir Šv. Juozo bažnyčia (1641 m.), Okotlano bazilika (1670 m.), Indijų karaiškoji koplyčia (1528 m.), Įsikūnijimo ligoninės liekanos (1537 m.), Karališkieji rūmai (1545 m.), Karališkieji ir parijų vartai (1550 m.), koridos arena (1732 m.), ginklų aikštė (1524 m.), XVI a. konvento, koplyčios, XIX a. akveduko liekanos.

Istorija
--------

Miesto pavadinimas nahuatlių kalba reiškia „tortilijų vieta". Tlaskala iškilo XIV a. kai Tepetikpako, Okotelolko, Tisatlano, Kiahuistlano klanai, kovodami prieš actekus, sudarė Tlaskalos konfederaciją. Netrukus Tlaskala buvo vienas svarbiausių Mezoamerikos prekybinių taškų. Tačiau actekai netrukus per gėlių karus užkariavo visas aplinkines teritorijas ir nukirto Tlaskalos prekybinius saitus.

XVI a. Kortesui vykdant Meksikos užkariavimą, tlaskaliečiai susivienijo su ispanais ir dalyvavo užimant actekų sostinę Tenočtitlaną. 1522 m. europiečiai įkūrė Tlaskalos miestą, pradėjo vietinių gyventojų evangelizaciją. XVI a. dauguma vietinių gyventojų žuvo dėl epidemijų. Vėliau Tlaskala tapo vienos iš Naujosios Ispanijos provincijų sostinių.

* Tlaskalos katedros bokštas ir pranciškonų vienuolynasTlaskalos katedros bokštas ir pranciškonų vienuolynas
* Šv. Juozapo bažnyčiaŠv. Juozapo bažnyčia
* Teisingumo rūmaiTeisingumo rūmai
* Vyriausybės rūmaiVyriausybės rūmai

Šaltiniai
---------

1. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
2. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
3. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
4. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
| **Ingrida Valinskienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1966 m. liepos 8 d. (57 metai) Lietuva, Kybartai |
| Sutuoktinis (-ė) | Arūnas Valinskas |
| Vaikai | Arūnas ir Šarūnas Valinskai |
|  |
| Partija | Tautos prisikėlimo partija |
|  |
| Išsilavinimas | Kultūros vadyba, Klaipėdos universitetas, Klaipėda |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Ingrida (Inga) Valinskienė** (Kartavičiūtė) (g. 1966 m. liepos 8 d. Kybartuose, Vilkaviškio rajonas) – Lietuvos dainininkė, filmų įgarsintoja, politikė.

Išsilavinimas, veikla
---------------------

1973–1981 m. mokėsi Kybartų K. Donelaičio vidurinėje mokykloje, 1981–1984 m. – Klaipėdos 22-oji vidurinėje mokykloje. 1988 m. įstojusi į Klaipėdos universitetą, neakivaizdiniame skyriuje baigė kultūros vadybos studijas.

1984–1987 m. dirbo Klaipėdos miesto teisme ir prokuratūroje, įgijo įstaigos organizatorės patirties. 1992 m. pradėjo dirbti tuometinėje „Litpoliinter" televizijoje (dabar – LNK) filmų garsintoja iki 2008 m. lapkričio mėn. (darbo Seime pradžios).
Nuo 1988 m. aktyviai koncertuoja, įrašė 4 kompaktines plokšteles.

Ištekėjusi, vyras – Arūnas Valinskas, politikas, LR Seimo narys (2008-2012), buvęs televizijos laidų prodiuseris. Sūnūs – Arūnas ir Šarūnas.

TV veikla
---------

1999 m. vedė BTV laidą „Adomo obuolys", nuo 2018 m. veda šią laidą Lietuvos ryto televizijoje.

2009 m. kartu su šokėju Andriumi Butkumi dalyvavo TV3 šokių projekte „Šok su manimi".

2010 m. tapo LNK muzikinio projekto „Žvaigždžių duetai 4" komisijos nare ir šokių projekto „Kviečiu šokti" vedėja kartu su Rolandu Vilkončiumi.

Nuo 2012 m. UAB „Valius" direktorė.

Politika
--------

2008 m. spalio 12 d. daugiamandatėje apygardoje pagal Tautos prisikėlimo partijos sąrašą, kuriame buvo įrašyta 23 numeriu, Ingrida Valinskienė išrinkta į LR Seimą, 2008-2012 m. kadencijai 4 numeriu (kandidatavo Utenos rinkimų apygardoje Nr. 51).

Išnašos
-------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tulaisp. *Tula* |
| --- |
|        |
| *Dabartinė Tula ir Kecalkoatlio piramidė* |
|  |
| 

TulaTula

20°03′0″ š. pl. 99°21′0″ v. ilg.﻿ / ﻿20.05000°š. pl. 99.35000°r. ilg.﻿ / 20.05000; 99.35000﻿ (Tula (Meksika))Koordinatės: 20°03′0″ š. pl. 99°21′0″ v. ilg.﻿ / ﻿20.05000°š. pl. 99.35000°r. ilg.﻿ / 20.05000; 99.35000﻿ (Tula (Meksika)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Hidalgo valstija |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 28 432  |

**Tula** (isp. *Tula*, nah. *Tōllān*) arba **Tula de Aljendė** (isp. *Tula de Allende*) – miestas vidurio Meksikoje, Idalgo valstijoje, ~100 km į šiaurę nuo Meksiko. 28,4 tūkst. gyventojų (2005 m.), visoje savivaldybėje – 93,3 tūkst.

Tula – ikikolumbinių laikų toltekų valstybės sostinė. Siejama su actekų mitologijoje minimu Toljanu. Yra išlikęs pastatų kompleksas: Rytinės žvaigždės piramidė (Kecalkoatlio šventykla), ant kurios platformos stovi penkiametrinės karių skulptūros. Jos senovėje laikė šventyklos stogą. Išlikęs didelis frizas, ant kurio pavaizduoti jaguarai ir ereliai, deginatys žmonių širdis. Galinės salės kolonose išlikę piešinių liekanų.

Pasak mitologijos, 947 m. Tuloje gimė plunksnuotoji gyvatė valdovas Kecalkoatlis, kuris 980 m. įžengė į valstybės sostą. Teskatlipoka prieš jį surengė maištą, todėl Kecalkoatlis su savo sąjungininkais buvo priverstas trauktis iš Tulos. Dalis pabėgelių apsigyveno mištekų žemėse, kiti pasitraukė į majų žemes ir užvaldė miestus Jukatane, įskaitant ir Čičen Icą, ir padarė didelę įtaką majų kultūrai.

XIII a. Tula buvo sugriauta genčių iš šiaurės. Milžiniškos statulos ir piramidės apatinė dalis rituališkai užkastos po žeme dėl to išsilaikė iki šių dienų.

Tulos skulptūros
Piramidės liekanos