recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 14°32′ p. pl. 145°14′ v. ilg.﻿ / ﻿14.533°š. pl. 145.233°r. ilg.﻿ / 14.533; 145.233

Palydovinė nuotrauka
**Takapotas** – koralinis atolas Prancūzijos Polinezijoje, Tuamotu salyno šiaurės vakaruose, Karaliaus Jurgio salų grupėje, 8 km į pietvakarius nuo Takaroa. Įeina į Takaroa komuną. Sausumos plotas – 15 km². 501 gyventojas (2017 m.). Gyventojų tankumas – 33,4 žm./km². Svarbiausia gyvenvietė – Fakatopaterė.

Atolas ovalo formos. Ilgis 20 km, plotis 6 km. Pietvakarinė ir šiaurinė žiedo dalys vientisos, rytinė – smarkiai suskaidyta. Lagūnos plotas 85 km². Lagūna uždara, protakos labai negilios. Žvejyba, kopros perdirbimas, perlų rinkimas. Yra aerodromas (pietinėje dalyje).

Takapoto atolą 1616 m. atrado olandų jūrininkai. Yra polineziečių šventyklų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)

Nuorodos
--------

* Žemėlapis Archyvuota kopija 2006-12-09 iš Wayback Machine projekto.
| Baodingas保定 |
| --- |
| *Senamiesčio gatvelė* |
|  |
| 

BaodingasBaodingas

38°52′0″ š. pl. 115°28′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.86667°š. pl. 115.46667°r. ilg.﻿ / 38.86667; 115.46667﻿ (Baodingas)Koordinatės: 38°52′0″ š. pl. 115°28′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.86667°š. pl. 115.46667°r. ilg.﻿ / 38.86667; 115.46667﻿ (Baodingas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Kinijos vėliava Kinija |
| **Provincija** | Hebėjus |
| **Prefektūra** | Baodingas |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 1 264 509  |
| **Plotas** | 365 km² |
| **Tankumas** (2012) | 3 464 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Baodingas |

**Baodingas** (kin. 保定, pinyin: *Bǎodìng*) – miestas rytų Kinijoje, Hebėjuje, Didžiojoje Kinijos lygumoje, 140 km į šiaurės rytus nuo Pekino. Turi prefektūros lygio miesto statusą. Mašinų ir įrengimų (transformatorių), kino įrangos („China Lucky Film"), tekstilės, chemijos pramonė. Veikia Hebėjaus ir dar keli universitetai. Yra provincijos gubernatoriaus rūmai, lotosų sodas, katedra. Miesto apylinkėse gausu šventyklų, karališkųjų kapaviečių.

Istorija
--------

Baodingas – vienas seniausių Kinijos miestų. Jo iškilimas siejamas su Vakarų Hanių dinastija. XIII a. sugriautas mongolų, bet vėliau atstatytas. Baodingas ilgą laiką buvo Džili provincijos sostine. 1928 m. tapo Hebėjaus sostine. Per II pasaulinį karą čia buvo Japonijos armijos būstinė. 1958 m. Hebėjaus sostinė iš Baodingo perkelta į Tiandziną.

Galerija
--------

* Lotosų sodasLotosų sodas
* KatedraKatedra
* Miestas naktįMiestas naktį

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 50
**Sherida Spitse**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Sherida Spitse |
| Gimimo data | 1990 m. gegužės 29 d. (32 metai) |
| Gimimo vieta | Snekas, Nyderlandai |
| Ūgis | 167 |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Ajax |
| **Numeris** | 8 |
| **Pozicija** | saugė |
| Jaunimo klubai |
| 2004–2007 | VV Sneek Wit Zwart |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2007–2012  2012–2014  2014–2017  2017–2018  2018–2020  2021– | SC Heerenveen FC Twente  LSK  FC Twente  Vålerenga IF  Ajax | 100 0(13)038 0(26)065 0(16)023 00(8)061 0(15)042 00(6) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2006 | Nyderlandai Nyderlandai | 211 00(43) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. sausio 25 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m. sausio 25 d.. |

**Šerida Spicė** (*Sherida Spitse*. g. 1990 m. gegužės 29 d.) – futbolininkė, saugė, atstovavusi Nyderlandų nacionalinei rinktinei.

Biografija
----------

Gimė Sneke, Fryzijoje, Nyderlanduose.

Vaikystėje ir jaunystėje sportavo gimtojo miesto VV Sneek Wit Zwart jaunimo komandose.

Nuo 2007 m. rungtyniavo SC Heerenveen. 

Nuo 2012 m. – FC Twente. Tapo moterų Eredivisie čempione.

Nuo 2014 m. atstovavo Norvegijos LSK Kvinner. Tapo Norvegijos čempione.

2017–2018 m. rungtyniavo FC Twente.

2018 m. išvyko į Norvegiją ir rungtuyniavo Vålerenga IF.

2020 m. lapkričio mėn. paskelbta, kad žaidėja grįžta į Nyderlandus ir rungtynius Ajax klube.

#### Nyderlandų nacionalinė rinktinė

Kitados rungtyniavo Nyderlandų jaunimo rinktinėse. 

Nuo 2006 m. kviečiama į Nyderlandų nacionalinės futbolo rinktinę.

Laimėjimai
----------

su AJAX
* moterų Eredivisie:
* KNVB moterų taurė:

Išnašos
-------

1. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Soccerdonna
* Weltfussball
* Soccerpunter
|  |
| --- |
| Takasa |
|  
Takasa 2013 m. Eurovizijoje |
| Biografija |
| Dar žinoma | Heilsarmee |
| Kilmė | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| Kūrinių kalbos | anglų |
| Aktyvumo metai | 2012–2013 |
| Įrašų kompanija | HitMill Records |
| Nariai |
| Sarah BreiterJonas GygaxKatharina HauriChristoph JakobEmil RamsauerMichel Sterckx |

**Takasa** – Šveicarijos grupė, kuri atstovavo Šveicarijai 2013 m. Eurovizijoje Malmėje, Švedijoje. Grupė susideda iš šešių Gelbėjimo armijos kareivių.

2013 m. Eurovizija
------------------

Grupė iš pradžių vadinosi „Heilsarmee". 2012 m. gruodžio 15 d. jie laimėjo Šveicarijos nacionalinį finalą, todėl jie atstovavo Šveicarijai 2013 m. Eurovizijoje.

2012 m. gruodžio 17 d. Europos transliuotojų sąjunga (EBU) paskelbė, kad grupė negali dalyvauti su pavadinimu „Heilsarmee" (vokiečių kalba „Salvation Army") Eurovizijos dainų konkurse. 2013 m. kovo mėnesį grupė paskelbė, kad konkurse jie vadinsis „Takasa".

Grupės nariai turi didelį amžiaus skirtumą, Eurovizijos konkurso metu vyriausiam nariui Emil Ramsauer buvo 95 metai (g. 1918 m.), jauniausiai narei Sarah Breite – 22 metai (g. 1991 m.).

Diskografija
------------

### Singlai

* 2012 – You and Me

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Takasa** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Takasa – „You And Me" (vaizdo klipas)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Sinplus  *„Unbreakable"*** |  **Šveicarijos atstovai Eurovizijoje**2013 | Po to:**Sebalter  *„Hunter of Stars"*** |
Šinjo valtis.
**Šinjo** (jap. 震洋 = *shinyo*, liet. *jūros drebėjimas*) – japonų Antrajame pasauliniame kare naudota lengva motorinė valtis priešo laivams atakuoti ir nuskandinti. Jos stipriosios pusės buvo greitis (pasiekdavo iki 55 km/val.), manevringumas ir atakos netikėtumas. Valtį valdydavo vienas mirtininkas.

Pradedant XX a. ketvirtuoju dešimtmečiu, iš viso buvo sukurtį septyni šinjo valčių tipai, tačiau tik du naudoti praktikoje: su sprogstamu užtaisų pirmagalyje (taranavimui), o kitas – su dviem giluminėm bombom. Bombas nešančio varianto pilotas dar turėjo šiek tiek vilčių išsigelbėti, nors bombų sprogimai mažų mažiausiai turėjo apversti valtį ir greičiausiai taip pat užmušti jos įgulą. Aktyvus šinjo naudojimas praktikoje prasidėjo 1944 m. vasarą, visų pirma kaip priemonė gintis nuo priešo įsiveržimo į Japonijos krantus, tačiau panaudota ir rengiant atakas okupuotose Japonijose teritorijose, kaip kad Filipinuose. Šinjo buvo sėkmingai panaudota nuskandinant bent septynis amerikiečių laivus ir stipriai apgadinant dar 16.

Iš viso buvo pagaminta keli tūkstančiai šinjo, vien 6200 buvo sutelkti prie Japonijos krantų gynybai nuo galutinės amerikiečių karių išsilaipinimo atakos, kuri taip ir neįvyko.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rielly, R. L. (2010). *Kamikaze Attacks of World War II.* McFarland & Company, p. 74–80
2. ↑  Rielly, R. L. (2013). American Amphibious Gunboats in World War II. McFarland, p. 65–68
3. ↑  Smith, J. & McConnell, M. (2007). *The Last Mission.* Crown, p. 52
|  |
| --- |
| David Civera |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | David Civera Gracia |
| Gimė | 1979 m. sausio 8 d. (44 metai)  Teruelis, Aragono vėliava Aragonas |
| Žanrai | pop, lotynų pop |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | 1997–dabar |
| Įrašų kompanija | Vale Music (2001-2008)  EMI (2009-2012)  Blanco y Negro Music (2013-dabar) |
| Svetainė | davidcivera.es |

**David Civera Gracia** (g. 1979 m. sausio 8 d. Teruelyje, Aragonas, Ispanija) – populiarus Ispanijos dainininkas.

David dalyvavo talentų konkursuose *Lluvia de Estrellas* (1996) ir *Canciones de nuestra vida* (1997), kurie buvo transliuojami per Ispanijos televiziją. 2001 metais atlikėjas su daina „Dile que la quiero" atstovavo Ispanijai 2001 m. „Eurovizijos" dainų konkurse, vykusiame Kopenhagoje. Ten jis užėmė 6 vietą. Tais pačiais metais atlikėjas išleido debiutinį albumą „Dile que la quiero", kuris Ispanijoje tapo platininiu. Kiti du jo išleisti albumai „En cuerpo y alma" (2002) ir „La Chiqui Big Band" (2003) taip pat tapo platininiais. 2003 metais David gastroliavo Lotynų Amerikoje.

Po nuviliančio 2005 m. „Eurovizijos" atstovių „Son de Sol" rezultato, David Civera tapo naujuoju kandidatu į sekančių metų „Euroviziją". Vėliau buvo paskelbti trys kandidatai: Azucar Moreno, David Civera ir Las Ketchup, tačiau jis nebuvo atrinktas 2006 m. atstovu konkurse.

Diskografija
------------

* *Dile que la quiero* (2001)
* *En cuerpo y alma* (2002)
* *La Chiqui Big Band* (2003)
* *Perdóname* (2005)
* *Ni el primero ni el último* (2006)
* *No bastará* (2007)
* *Para vivir contigo* (2008)
* *Grandes éxitos* (2008)
* *Podemos elegir* (2009)
* *A ritmo de clásicos* (2011)
* *Versión original* (2013)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė – davidcivera.es

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Serafín Zubiri  *„Colgado de un sueño"*** |  **Ispanijos atstovas Eurovizijoje**2001 | Po to:**Rosa  *„Europe's Living a Celebration"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Odobenus rosmarus** |
| --- |
| Vėplys (Odobenus rosmarus divirgens)Vėplys (*Odobenus rosmarus divirgens*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Pobūris: | Ruoniniai  *( Pinnipedia)* |
| Šeima: | **Vėpliniai**  *( Odobenidae)* |
| Gentis: | **Vėpliai**  *( Odobenus)* |
| Rūšis: | Vėplys  *( Odobenus rosmarus)* |

 |
| Binomas |
| ***Odobenus rosmarus***Linnaeus, 1758 |

**Vėplys** (*Odobenus rosmarus*) – monotipinės **vėplinių** (*Odobenidae*) genties jūros žinduolių rūšis.

Kūnas iki 4 m ilgio, masė iki 2,5 tonos. Turi tik 18 dantų, viršutinės iltys iki 80 cm ilgio. Iltimis dugne rausia moliuskus, lipdamas iš vandens jomis kabinasi už ledo bei ginasi nuo priešų. Minta daugiausia moliuskais.

Pagal rusišką vėplio jauniklių (rus. *абрамок* 'vėplio jauniklis') pavadinimą pavadinta Baltosios jūros kranto dalis Abramovo krantas (rus. *Абрамовский берег*). Šiame kranto ruože pomorų verslovininkai medžiodavo metų nesulaukusius vėpliukus.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vėplys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikižodynas
| ***Baltimorės kulka*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Baltimore Bullet |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Robert Ellis Miller |
| Vaidina | James Coburn  Omar Sharif  Ronee Blakley  Bruce Boxleitner |
| Metai | 1980 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 103 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Baltimorės kulka** (angl.  *The Baltimore Bullet*) – 1980 m. JAV sukurta komedija apie biliardo žaidėjus.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* James Coburn – Nikas Keisis
* Bruce Boxleitner – Bilis Džo
* Omar Sharif – Diakonas
* Ronee Blakley – Karolina
* Jack O‘Halloran
* Michael Lerner
* Cisse Cameron

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Nikas Keisis ir jo sūnėnas Bilis Džo – pora avantiūristų, keliaujančių po šalį ir ieškančių lengvatikių, kuriuos galėtų „apšvarinti" žaidžiant biliardą. Sužinojęs, kad iš kalėjimo paleistas jo senas konkurantas Diakonas, kuriam jis kažkada pralaimėjo, Nikas nusprendžia, kad atėjo laikas revanšui. Diakonas sutinka ir pasikviečia juos į Naująjį Orleaną. Tam, kad sužaisti lemtingą partiją, Nikas turi laimėti turnyrą ir turėti 20 tūkstančių dolerių. Porelė leidžiasi į kelionę, tikėdamiesi pakeliui uždirbti reikiamą sumą, tačiau koją nuolat kiša Bilio Džo aistra pokeriui, kuris jam niekaip nesiseka. Turnyre dalyvauja jie abu ir patenka į finalą. Nors iki tol jie niekada nežaidė vienas prieš kitą, dabar susitinka dvikovoje, kurios nugalėtojas galės rungtis su Diakonu...
|  |
| --- |
| David Bryan |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | David Bryan Rashbaum |
| Dar žinomas | Lemma |
| Gimė | 1962 m. vasario 7 d. (61 metai)Perth Amboy, Naujasis Džersis,  JAV |
| Žanrai | Hard rock, glam metal, heavy metal |
| Veikla | muzikantas |
| Instrumentai | klavišiniai, vokalas, pianinas, trimitas, smuikas |
| Aktyvumo metai | 1980 m. - dabar |
| Susijusi veikla | Bon Jovi |

**David Bryan Rashbaum** (g. 1962 m. vasario 7 d.), dar žinomas kaip **David Bryan** – amerikiečių muzikantas, roko grupės Bon Jovi klavišininkas.

David užaugo muzikalioje šeimoje, jo tėvas, Eddie Rashbaum grojo trimitu. Būdamas septynerių metų, David pradėjo mokytis groti pianinu. Jis buvo pirmasis Bon Jovi narys, kurį Jon Bon Jovi pakvietė prisijungti prie grupės.

Grupėje Bryan dažnai dainuoja pritariamojo vokalo partijas, kai kuriuose gyvuose Bon Jovi koncertuose jis atlieka pagrindines vokalo partijas dainoje „In These Arms".

1990 m. rugpjūčio 25 d. jis vedė savo vidurinės mokyklos laikų mylimąją April McLean. Kartu jie susilaukė trijų vaikų: dvynių Gabrielle Luna ir Colton Moon (g. 1994 m. kovo 10 d.) bei Tyger Lily (g. 2000 m. balandžio 24 d.). Pora išsiskyrė 2004 m.

Diskografija
------------

### Solo albumai

* *On a Full Moon* (1995)
* *Lunar Eclipse* (2000)

### Su Bon Jovi

**Studijiniai albumai**

* *Bon Jovi* (1984)
* *7800° Fahrenheit* (1985)
* *Slippery When Wet* (1986)
* *New Jersey* (1988)
* *Keep the Faith* (1992)
* *These Days* (1995)
* *Crush* (2000)
* *Bounce* (2002)
* *Have a Nice Day* (2005)
* *Lost Highway* (2007)
* *The Circle* (2009)

**Kompiliaciniai albumai**
* *Cross Road: Greatest Hits* (1994)
* *Tokyo Road: Best of Bon Jovi (2001)*
* *This Left Feels Right* (2003)

**Gyvo garso albumai**
* *One Wild Night Live 1985–2001* (2001)

**Box set albumai**
* *100,000,000 Bon Jovi Fans Can't Be Wrong* (2004)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
| **Lyophyllum fumosum** |
| --- |
| Vėlyvoji kupstabudė (*Lyophyllum fumosum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Kupstabudiniai  *( Lyophyllaceae)* |
| Gentis: | Kupstabudė  *( Lyophyllum)* |
| Rūšis: | Vėlyvoji kupstabudė  *( Lyophyllum fumosum)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Vėlyvoji kupstabudė** (*Lyophyllum fumosum*) – kupstabudinių (*Lyophyllaceae*) šeimos, kupstabudžių (*Lyophyllum*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Spygliuočių, lapuočių miškai, parkai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė tamsiai pilkai, juodai ruda, blizganti.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–7 (10) cm skersmens, varpeliška, vėliau - netaisyklingai paplokščia, su buku gūbreliu viduryje, lygi, smulkiai plaušuota, tamsiai pilkai ruda, juosvai ruda, gelsvai pilkai ruda. Lakšteliai ploni, tankūs, balsvi, pilki, priaugtiniai. Kotas 3–10×0,5–1,5 cm, į pamatą nežymiai storėjantis, balsvas, pilkas, senas - pilkai rusvas. Trama plona, tampri, miltų, medienos kvapo, kartoko skonio. Sporos 5×6 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai tamprūs, kepurėlė įdubusi, kartoko skonio.

Auga didesnėmis ar mažesnėmis grupėmis, kartais kupstais, retai pavieniui, žolėtose vietose, mėgsta humusingą dirvą. Valgoma. Labai dažna.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 162 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vėlyvoji kupstabudė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Deividas Karas** (angl. *David Carr*, g. 1940 m. liepos 21 d.) – JAV filosofas, E. Huserlio ir fenomenologijos tyrinėtojas.

Domisi I. Kantu, transcendentaliąja filosofija, istorijos filosofija ir analitinėmis istorijos teorijomis.

Biografija
----------

Studijavo Jeilo universitete; klausė George Schrader, Wilfred Sellars ir Richard Berstein paskaitų. Studijų metu padarė pertrauką, kad metus praleistų Heidelbergo ir Paryžiaus universitetuose, kur klausė H. Gadamerio, Karlo Löwith’o, P. Rikioro, Dieter’io Henrich’o paskaitų. 1966 m. Jeilo universitete baigė doktorantūrą ir ten 10 m. dirbo dėstytoju. Po to filosofiją dėstė Oklahomos ir Otavos (Kanada) universitetuose. Nuo 1991 m. dirba Atlantos Emory universitete, kuriame yra filosofijos katedros vadovu.

Be šių pareigų, jis yra dirbęs vizituojančiu profesoriumi St. Louis Vašingtono universitete, dukart Niujorko Naujojoje socialinių tyrimų mokykloje. Yra dėstęs Wuppertal’o universitete ir dirbęs tyrinėtoju Bielefeldo universiteto Tarpdisciplinarinių tyrimų centre. Yra skaitęs paskaitas JAV, Kanados, Vokietijos, Prancūzijos, Italijos, Švedijos, Suomijos, Japonijos ir Kinijos universitetuose.

Buvo JAV fenomenologijos ir egzistencinės filosofijos draugijos vykdančiuoju direktoriumi ir valdybos nariu. Yra Indianos ir Šiaurės vakarų universitetų bei Springer Verlag leidyklų tęstinių filosofinių leidinių redakcijų nariu.

Kūryba
------

Į anglų kalbą išvertė svarbiausią E. Huserlio veikalą „Europos mokslo ir trancendentinės fenomenologijos krizė".

* Fenomenologija ir istorijos problemos (1974);
* Huserlio interpretacija (1987);
* Subjektyvumo paradoksas (1991);
* Laikas, pasakojimas ir istorija (1991).
| **Piesmatidae** |
| --- |
| *Parapiesma quadratum* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Šešiakojai  *( Hexapoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Blakės  *( Hemiptera)* |
| Šeima: | Pilkblakės  *( Piesmatidae)* |

 |
| Binomas |
| ***Piesmatidae***Amyot & Serville, 1843 |

**Pilkblakės** (*Piesmatidae*) (angl. *ash-grey leaf bugs*) – negausi pelenų spalvos blakių (*Hemiptera*) šeima.

Šeimoje yra tik trys gentys. Iš viso yra aprašyta apie 40 rūšių. Labiausiai pilkblakės paplitusios šiauriniame pusrutulyje, nors randamos ir Afrikoje, Australijoje bei Pietų Amerikoje.   

Lietuvoje gyvena tik viena šios šeimos rūšis:

* Dėmėtoji pilkblakė (*Piesma maculatum*) (Laporte de Castelnau, 1833)

**Dėmėtoji pilkblakė** (*Piesma maculatum*) (angl. *a beet bug*)

Kūno ilgis: 2-3 mm.   

Minta balandomis (*Chenopodium*), kartais runkeliais (*Beta*) ir špinatais.  

Žiemoja suaugėliai. Per metus būna kelios generacijos.  

Paplitimas: Europa, Kinija, gyvena ir Lietuvoje.  

Panašios rūšys: *Parapiesma quadratum* (Lietuvoje neaptikta).

Nuorodos
--------

* British bug
* Nuotraukos Flickr’e
| **Tockus nasutus** |
| --- |
| Pilkasis tokas (*Tockus nasutus*)   |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žalvarniniai paukščiai  *( Coraciiformes)* |
| Šeima: | Ragasnapiniai  *( Bucerotidae)* |
| Gentis: | Tokai  *( Tockus)* |
| Rūšis: | Pilkasis tokas  *( Tockus nasutus)* |

 |
| Binomas |
| ***Tockus nasutus***Linnaeus, 1766 |

Pilkojo toko paplitimo arelas
**Pilkasis tokas** (*Tockus nasutus*) – ragasnapinių (*Bucerotidae*) šeimos paukštis.

Kūnas iki 45 cm ilgio. Plunksnų danga pilka, tik galva, plasnojamosios plunksnos ir uodega tamsesni. Galvos šonuose baltos juostos. Skrendant matoma balta juosta nugaros dalyje. Snapas ilgas, lenktas, juodos spalvos, šonuose su kreminės spalvos horizontaliomis juostelėmis.

Patinas ir patelė panašūs, skiriasi tik snapo spalva: patino jis juodas, patelės posnapis raudonas. Jaunikliai pilki.

Patelė medžių drevėje deda 2-4 baltus kiaušinius. Vėliau iš vidaus drevę užlipdo.

Paplitęs Afrikoje, į pietus nuo Sacharos ir Arabijos pusiasalyje. Mėgsta miškingas vietas ir savaną.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pilkasis tokas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Elektrinio lauko stipris** – vektorinis fizikinis dydis, savo skaitine verte lygus jėgai {\displaystyle {\vec {F}}}, veikiančiai vienetinį teigiamą krūvį {\displaystyle q}:

{\displaystyle {\vec {E}}={\frac {\vec {F}}{q}}}.
Elektrinio lauko stipris {\displaystyle {\vec {E}}} yra pagrindinė elektrinio lauko charakteristika. Jo kryptis, esant teigiamam taškiniam krūviui, yra nukreipta nuo krūvio, o esant neigiamam krūviui – į krūvį. Elektrostatinės sąveikos jėgoms galioja superpozicijos principas. Elektrinio lauko stiprio matavimo vienetas SI sistemoje yra N/C arba V/m. Taškinio krūvio *q* sukurtas elektrinio lauko stipris taške, nutolusiame atstumu *r* nuo to krūvio, gali būti apskaičiuotas naudojantis Kulono dėsniu:

{\displaystyle {\vec {E}}={\frac {1}{4\pi \varepsilon \_{0}}}\cdot {\frac {q}{r^{2}}}\cdot {\frac {\vec {r}}{r}}},
{\displaystyle E\equiv |{\vec {E}}|={\frac {1}{4\pi \varepsilon \_{0}}}\cdot {\frac {q}{r^{2}}}}.
Elektrinio lauko stipris taip pat gali būti skaičiuojamas naudojantis tokia išraiška:

{\displaystyle \mathbf {E} =\sigma \mathbf {J} },
čia **J** – elektros srovės tankio vektorius ir *σ* - nuo medžiagos priklausantis elektrinis laidis.

Ryšys su potencialu
-------------------

Elektrinis laukas gali būti sukurtas ne vien statiniu krūviu, bet taip pat kintant magnetiniam laukui. Elektrinio lauko stiprio ryšys su elektromagnetinio lauko potencialu bendru atveju užrašomas taip:

{\displaystyle {\vec {E}}=-\nabla \varphi -{\frac {\partial {\vec {A}}}{\partial t}}},
Tuo tarpu Faradėjaus indukcijos dėsnis, kur **B** – magnetinė indukcija, turi tokį sąryšį:

{\displaystyle \mathbf {B} =\nabla \times \mathbf {A} }.
Iš čia Maksvelo lygtis:

{\displaystyle \nabla \times \mathbf {E} =-{\frac {\partial \mathbf {B} }{\partial t}}}.
Lygtyse {\displaystyle \varphi ,{\vec {A}}} – atitinkamai skaliarinis ir vektorinis potencialai, o {\displaystyle \nabla } – gradiento operatorius (Nabla).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Huray, Paul G. (2009), *Maxwell's Equations*, Wiley-IEEE, p. 205, ISBN 0-470-54276-4 [neveikianti nuoroda], Chapter 7, p 205
| **Eptesicus serotinus**Apsauga: 5(Rs) – Atkurta rūšis |
| --- |
| Vėlyvasis šikšnys (*Eptesicus serotinus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Šikšnosparniai  *( Chiroptera)* |
| Pobūris: | Mažieji šikšnosparniai  *( Microchiroptera)* |
| Šeima: | Lygianosiniai  *( Vespertilionidae)* |
| Gentis: | Šikšniai  *( Eptesicus)* |
| Rūšis: | Vėlyvasis šikšnys  *( Eptesicus serotinus)* |

 |
| Binomas |
| ***Eptesicus serotinus***Schreber, 1774 |

**Vėlyvasis šikšnys** (*Eptesicus serotinus*) – lygianosinių (*Vespertilionidae*) šeimos šikšnosparnis. Tai reta, nepakankamai ištirta rūšis, Lietuvoje gyvenanti ties šiaurine arealo riba. Įrašyta į Rusijos Kaliningrado sr. raudonąją knygą.

Slepiasi namų palėpėse, tarp sienų ir stogų. Rudenį ir pavasarį, pradėjęs migruoti ar keliauti, dažnai randamas tarpulangėse ar apšildomose patalpose. Veisimosi laikotarpiu patelės gyvena atskirai nuo patinų, kolonijomis. Birželio viduryje atveda 2 arba 1 jauniklį. Lietuvoje žiemavietėse pasirodo tik gruodžio mėnesį, o iki tol dalis šikšnių aptinkama laikinose slėptuvėse, kiti, matyt, migruoja į šiltesnio klimato kraštus. Maitinasi virš gatvių, sodų, daržų, nedidelių vandens telkinių, laukų ar pievų. Gaudo vabzdžius, voragyvius, kartais net pilvakojus moliuskus.

Paplitęs Arktinio ir vidutinių platumų klimatos juostose Eurazijoje, Šiaurės ir Šiaurės vakarų Afrikoje. Apsigyvena gyvenvietėse, nevengia ir didelių miestų. Žiemavietėms neišrankūs. Gali žiemoti požemiuose, šaltuose pusrūsiuose ar apšildomose patalpose.

Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Aptiktas 1978–1991 m. Kaune, 1955 ir 1980 m. Šilutės rajone, Ventės rage, 1981 m. Kuršių nerijoje, netoli Juodkrantės, 1982 m. Vilniuje. Iki šiol Lietuvoje žinomos 3 šių stambių šikšnosparnių populiacijos: Kaune, Vilniuje ir Marcinkonyse. Atrodo, kad minėtų populiacijų branduolį sudaro 1-2 veisimosi kolonijos, po 20-50 patelių.

Rūšis gali išnykti, jeigu bus naikinamos veisimosi kolonijos ir slėptuvės bei trikdoma gyvūnų ramybė. Saugomas Julijanovos teriologiniame draustinyje, Rokų, Naujosios Fredos šikšnosparnių žiemavietėse. Statiniams, kuriuose konstatuotos didelės šikšnių kolonijos, reikia suteikti saugomo objekto statusą, taip pat saugoti potencialias ir įrengti naujų slėptuvių: į palėpes ir sienų tuštumas padaryti landų šikšnosparniams, ant pietinių sienų pritaisyti specialių erdvių inkilų. Populiacijų teritorijose vengti naudoti insekticidus.

Nuorodos
--------

* Vėlyvasis šikšnys (Eptesicus serotinus Schreber) Archyvuota kopija 2007-03-14 iš Wayback Machine projekto.
Elektrinis paspirtukas gatvėje
**Elektrinis paspirtukas** (angl. *electric kick scooter*) – sausumos transporto priemonė, žmogaus jėga ir elektriniu varikliu varomas paspirtukas, tinkamas įveikti miesto atstumams. Paprastai variklis užsiveda, jeigu pirmiausia paspirtukas trumpą atstumą pastumiamas koja.

Įprastais elektriniais paspirtukais važiuojama stovint, jie yra kompaktiški, greitai sulankstomi, todėl lengvai transportuojami. Šią priemonę galima neštis rankoje, įsikelti į viešąjį transportą ar padėti į automobilio bagažinę. Patogu tuo atveju, jeigu važiuojama automobiliu, tačiau, jį palikus stovėjimo aikštelėje, reikia judėti po miesto centrą.

Naujausi paspirtukai gali turėti kelias vairavimo funkcijas, kruizo kontrolės prietaisą, patogią sėdynę, priekinius ir galinius stabdžius, amortizatorius, LED žibintus. Įrengiama elektroninė greičio svirtis su LCD ekranėliu, rodančiu važiavimo greitį, nuvažiuotą atstumą, akumuliatoriaus būseną, greičio režimą, odometrą. Pilnai pakrautu akumuliatoriumi galima nuvažiuoti ik 45 km. Naudojama kinetinės energijos regeneravimo sistema, padidinanti akumuliatoriaus autonomiją.

Dalyvavimas viešajame eisme
---------------------------

Elektriniai paspirtukai – paspirtuko ir motorolerio derinį primenančios elektrinės transporto priemonės – pagal savo technines charakteristikas priskiriami ne elektriniams dviračiams, o mopedams, nes šių transporto priemonių didžiausias projektinis greitis gali viršyti 25 kilometrus per valandą, o didžiausia naudingoji galia – siekti daugiau kaip 1kW. Lietuvoje tokį elektrinį paspirtuką įregistravus „Regitroje" ir turint vairuotojo pažymėjimą, juo galima važiuoti viešajame eisme.

* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Elektrinių paspirtukų laikas baigėsi – juos vairuojančių laukia rimtos baudos Archyvuota kopija 2017-10-21 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Elektrinis paspirtukas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Nauja žvaigždė: sukurtas didmiesčių gyventojams skirtas elektrinis paspirtukas (*vgtu.lt*)
| **Abies concolor** |
| --- |
| Pilkasis kėnis (*Abies concolor*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pušūnai  *( Pinophyta)* |
| Klasė: | Pušainiai  *( Pinopsida)* |
| Šeima: | Pušiniai  *( Pinaceae)* |
| Gentis: | Kėnis  *( Abies)* |
| Rūšis: | Pilkasis kėnis  *( Abies concolor)* |

 |
| Pilkojo kėnio savaiminio paplitimo arealas, 
Šiaurės Amerika |

**Pilkasis kėnis** (*Abies concolor*) – pušinių šeimai (*Pinaceae*) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi vakarinės Šiaurės Amerikos kalnuose – Siera Nevadoje, Uoliniuose kalnuose, Didžiajame baseine, Klamato kalnuose ir kt.

Tai visžalis, spygliuotis medis, kurio aukštis siekia iki 60 m, kamieno skersmuo iki 1,9 m. Nors pasitaiko dar aukštesnių, ypač Josemičio nacionaliniame parke (Kalifornija). Pavyzdžiui, *Abies concolor var. lowiana* porūšis, kurio medis žinomas kaip *Merced Lake Giant*, augantis Mersedo ežero rytinėje pusėje, buvo išmatuotas (1997 metais) 66,1 m aukščio, 223 cm kamieno skersmens bei 99 m³ tūrio. Taip pat šiame parke auga ir daugiau viršijančių 60 m aukštį bei virš 200 cm kamieno skersmenimis šio porūšio medžių.

Jų laja spirališka, vėliau tampa plokščiaviršūne. Spygliai 1,5-6 cm ilgio, apie 2,3 mm pločio, tamsiai žali. Moteriški kankorėžiai cilindriški, alyviškai žali, vėliau tamsiai rudi, 7-12 cm ilgio, 3-4,5 cm pločio, vyriški – purpuriški. Sėklos 8-12 mm ilgio.

Išskiriami du pilkojo kėnio porūšiai:

* *Abies concolor subsp. concolor* – Uoliniuose kalnuose, nuo Aidaho iki Arizonos, vietomis šiaurės Meksikoje;
* *Abies concolor subsp. lowiana* – vakarų pakrantės kalnuose, nuo Oregono iki Kalifornijos pusiasalio Meksikoje.

Mediena minkšta, nepatvari, kartais naudojama popieriaus gamybai. Pilkasis kėnis dažnai puošiamas kaip Kalėdų eglutė.

Lietuvoje kartais auginamas parkuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 45

* Moteriški kankorėžiaiMoteriški kankorėžiai
* Vyriški kankorėžiaiVyriški kankorėžiai
* Augavietė OregoneAugavietė Oregone

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pilkasis kėnis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Chargasجزیره |
| --- |
| *Salos palydovinė nuotrauka* |
|  |
| 

ChargasChargas

29°14′7″ š. pl. 50°18′36″ r. ilg.﻿ / ﻿29.23528°š. pl. 50.31000°r. ilg.﻿ / 29.23528; 50.31000﻿ (Chargas)Koordinatės: 29°14′7″ š. pl. 50°18′36″ r. ilg.﻿ / ﻿29.23528°š. pl. 50.31000°r. ilg.﻿ / 29.23528; 50.31000﻿ (Chargas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3:30)------ vasaros: (UTC+4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Irano vėliava Iranas |
| **Provincija** | Bušehiro provincija |
|  |
| **Gyventojų** (1991) | 20 000  |

**Chargas** (pers. جزیره = *Kharg*) – sala ir joje esantis miestas pietvakarių Irane, Persijos įlankoje, 25 km nuo žemyno. Pavaldus Bušehiro provincijai. Plotas 25 km². Visą salą dengia dykuma. 20 000 gyventojų (1991 m.).

Saloje yra didžiausias Irano naftos prekybos uostas (metinė apyvarta – 950 mln. barelių). Į salą veda naftotiekiai ir dujotiekiai iš Persijos įlankos pakrantėje bei Zagroso kalnų papėdėse esančių naftos ir gamtinių dujų telkinių. Be naftos, dar eksportuojamos mineralinės trąšos, suskystintos gamtinės dujos. Veikia sieros, azoto trąšų gamyklos, gamtinių dujų skystinimo, jūros vandens gėlinimo agregatai. Yra oro uostas.

1753 m. olandai Charge įkūrė prekybinį uostą ir fortą. 1766 m. salą užėmė arabai, trumpai priklausė anglams anglų-persų karo metu. Dėl salos vyko intensyvūs mūšiai Irano-Irako karo metu, dauguma infrastruktūros buvo sunaikinta. 2007 m. saloje rastas Achemenidų laikų dantiraštis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Chargas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Elektrografijos institutas „Elmatronas"** (t. p. **Elektrografijos mokslinio tyrimo institutas**, **Valstybinė mokslinė-gamybinė įmonė „Elmatronas"**) – buvusi mokslinė ir gamybinė įstaiga, 1957–2003 m. veikusi Vilniuje. Užsiėmė informacinių sistemų, specialių jai skirtų medžiagų, elektroninės valdymo ir matavimo, medicininės įrangos kūrimu.

Istorija
--------

1956 m. inžinierius Jonas Žilevičius pateikė keletą išradimų Maskvos poligrafijos mašinų gamybos mokslinių tyrimų institutui. J. Žilevičius tuo metu dirbo dėstytoju Vilniaus pedagoginiame universitete. Čia, laboratorijoje, su savadarbe įranga jis ant seleno padarė pirmąsias elektrografijas TSRS, pradėjo sistemingus elektrografinių sluoksnių ir vaizdo gavimo tyrimus. Poligrafijos mašinų gamybos mokslinių tyrimų institutas Vilniuje įkūrė savo filialą, kur Jonas Žilevičius tęsė darbą, vadovavo keturiems pagalbininkams. Po metų, 1957 m. rugpjūčio 25 d. filialas buvo perregistruotas į Elektrografijos mokslinio tyrimo institutą, kuriam Jonas Žilevičius vadovavo pirmuosius 10 metų. Čia buvo sukurtas pirmasis TSRS kopijavimo aparatas „ERA", kurį gamino Kauno eksperimentinė automatizacijos priemonių gamykla ir Vilniaus skaičiavimo mašinų gamykla. 1965 m. šį aparatą jau naudojo 104-ios organizacijos.

Elektrografijos mokslinio tyrimo institutas 1990 m. buvo reorganizuotas į *Valstybinę mokslinę-gamybinė įmonę „Elmatronas"*, o 1991 m. lapkričio 14 d. – į *Elektrografijos institutą „Elmatronas"*. 2003 m. birželio 18 d. pripažintas bankrutavusiu ir paskelbtas likviduotu.

Nuo 1991 m. įvairiu laiku veikė keliolika instituto individualių įmonių: „Autokaras", „Bema", „Dažai", „Efrata", „Egrikas", „Elektronikos servisas", „Elfara", „Fotosensorius", „Imtra", „Įsra", „Katodas", „Kompasla", „Mikronika" (dabar UAB „Vilniaus spaustuvė"), „Spektrotonas", „Spela", „Viskantas" (dabar UAB „Mikrosistemos"). Kai kurios iš jų kaip UAB veikia iki šiol.

Veikė folkloro ansamblis „Sadauja".

Direktoriai
-----------

* Jonas Žilevičius
* Leonardas Korolkovas
* Donatas Jonas Sidaravičius
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Brazavilispranc. *Brazzaville* |
| --- |
| *Brazavilis iš paukščio skrydžio* |
|  |
| 

BrazavilisBrazavilis

4°16′0″ p. pl. 15°17′0″ r. ilg.﻿ / ﻿4.26667°š. pl. 15.28333°r. ilg.﻿ / 4.26667; 15.28333﻿ (Brazavilis)Koordinatės: 4°16′0″ p. pl. 15°17′0″ r. ilg.﻿ / ﻿4.26667°š. pl. 15.28333°r. ilg.﻿ / 4.26667; 15.28333﻿ (Brazavilis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Kongo Respublikos vėliava Kongo Respublika |
| **Komuna** | Brazavilis |
|  |
| **Meras** | Hugues Ngouelondélé |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 1 018 541  |
| **Plotas** | 100 km² |
| **Tankumas** (2001) | 10 185 žm./km² |

**Brazavilis** (pranc. *Brazzaville*) – miestas Kongo pietryčiuose, Kongo Respublikos sostinė ir didžiausias miestas. 1,28 mln. gyventojų (2005). Brazavilis yra šiauriniame Kongo upės krante už Malebo (buv. Stenlio) tvenkinio priešais Kinšasos uostamiestį. Miestas yra pagrindinis šalies ekonominis centras, išvystyta spaudos, maisto, tekstilės, statybų pramonė. Brazavilis yra didelis upių uostas. Daug prekių keliauja žemyn upe į Puent Nuarą prie Atlanto vandenyno. Yra tarptautinis oro uostas *Maya Maya*, Mariano Nguabio (*Marien-Ngouabi*) universitetas (įkurtas 1961 m.), Brazavilio zoologijos sodas.

Siekiant atskirti Kongo Respubliką nuo Kongo Demokratinės Respublikos, pirmoji kartais vadinama Kongu-Brazaviliu, o antrojo – Kongu-Kinšasa.

Istorija
--------

Miestą 1880 m. įkūrė prancūzų keliautojas Pjeras Savornjanas de Braza (*Pierre Savorgnan de Brazza*), kurio garbei miestas ir pavadintas. 

1882–1960 m. priklausė Prancūzijai, vėliau tapo nepriklausomos Kongo Respublikos sostine. 

Miesto augimą labai paskatino nutiestas geležinkelis į Puent Nuarą (1946 m.).

Sportas
-------

* CSMD Diables Noirs – profesionalus Kongo Respublikos futbolo klubas, žaidžiantis aukščiausioje šalies lygoje.
* AS Kondzo – futbolo klubas;
* Patronage Sainte-Anne – futbolo klubas;
* Inter Club Brazzaville – futbolo klubas;

Išnašos
-------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Platanista gangetica** |
| --- |
| Ganginis delfinas (Platanista gangetica)Ganginis delfinas (*Platanista gangetica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Banginiai  *( Cetacea)* |
| Šeima: | Upiniai delfinai  *( Platanistidae)* |
| Gentis: | Ganginiai delfinai  *( Platanista)* |
| Rūšis: | Ganginis delfinas  *( Platanista gangetica)* |

 |
| Binomas |
| ***Platanista gangetica***Roxburgh, 1801 |

**Ganginis delfinas**, *Gango delfinas* (lot. *Platanista gangetica*, angl. *Ganges River Dolphin*, *Indus River Dolphin*, vok. *Gangesdelfin*) – upinių delfinų (*Platanistidae*) šeimos žinduolis, kuris užauga iki 2,5 m ilgio ir 85 kg svorio. Tai gėlavandenė rūšis, gyvenanti drumstame Gango ir Indo upių vandenyje. Akys redukuotos. Nugara pilka, pilvas šviesiai rožinis. Turi būdingus plačius plaukmenis ir ilgą, laibą „snapą", kuriame 26-39 poros viršutinių ir 26-35 poros apatinių aštrių dantų. Priekiniai dantys išlindę iš snapo galo ir suformuoja narvą žuvims, kiautuotam ir panašiam grobiui ant dugno ar netoli jo gaudyti. Kaklas lankstus, todėl gali pasukti galvą stačiu kampu. 

Gyvena mažomis grupėmis, paprastai po 4-6, kartais iki 30 individų.

Žinomi du porūšiai:

* Indo upės delfinas (*Platanista gangetica minor*) – paplitęs Indo upėje ir jos intakuose.
* Gango upės delfinas (*Platanista gangetica gangetica*) – paplitęs Gango ir Bramaputros upių baseine.
Kalighato Gangos paveikslas
**Ganga** (skr. गङ्गा = IAST: *gaṅgā*) – upė ir deivė indų mitologijoje ir sakralinėje geografijoje. Tai dangaus upė, kalnų valdovo dievo Himavato ir apsaros Menakos duktė, Parvatės sesuo.

Nors „Rigvedoje" minima tik dukart, Ganga buvo nuolat aukštinama puranose. Pradžioje ji tekėjo kaip dangiškoji upė, bet Valdovo Bhagyrathos prašymu Ganga nusileidusi į žemę atgaivinti pelenais paverstų 60 tūkstančių jo protėvio Sagaros sūnų. Ištryškę iš Višnaus kojos piršto jos sūkuriai būtų sunaikinę pasaulį, tačiau Šiva juos sutramdė savo susivėlusiais plaukais. Nuo tol jis gavo epitetą Gangadhara ('Gangos sulaikytojas'). Tikima, kad Gangos vanduo visuomet išlieka tyras ir skaistinantis. Keliaujantys maldininkai nešasi indelį su jos vandeniu, kurio prisireiks paskutiniosioms apeigoms.

Vyriausioji Himavato dukra, kurios motina buvo Mena (*Menā*). Jos sesuo buvo Uma (Šivos žmona). Gangą vedė karalius Šantanus ir jiems gimė sūnus Bhyšma, kuris dar vadinamas Gangėja (*Gāṅgeya*). Į šią deivę įvairiuose šaltiniuose kreipiamasi daugeliu vardų. Pagal kitus šaltinius (pvz. „Pančatantra") Ganga yra Džahno, legendinio karaliaus ir išminčiaus duktė.

Ganga vaizduojama kaip deivė, sėdinti ant mitinio jūros gyvūno makaros, rankose laikanti indą su vandeniu ir lotosą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Мифы народов мира. – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
2. ↑  Kazimieras Seibutis. *Ganga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
| Gangkhar Puensumas |
| --- |
| Kalnas iš vakarųKalnas iš vakarų |
| **Aukštis** | 7570 m |
| **Žemynas** | Azija |
| **Šalys** | Butano vėliava Butanas, Kinijos vėliava Kinija |
| **Kalnynas** | Himalajai |
| **Pirmasis įkopimas** | neįkoptas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Gangkhar Puensumas

  |
| **Koordinatės:** | 28°02′54″ š. pl. 90°27′15″ r. ilg.﻿ / ﻿28.04833°š. pl. 90.45417°r. ilg.﻿ / 28.04833; 90.45417Koordinatės: 28°02′54″ š. pl. 90°27′15″ r. ilg.﻿ / ﻿28.04833°š. pl. 90.45417°r. ilg.﻿ / 28.04833; 90.45417 |

**Gangkhar Puensumas** (*Gankar Punsum, Gankar Punzum*; tibet. གངས་དཀར་སྤུན་གསུམ  = *gangs dkar spun gsum*) – aukščiausias Butano kalnas (Himalajų kalnyne), taip pat aukščiausias pasaulio kalnas, į kurį dar neįkopta. Aukštis 7570 m v.j.l. Pavadinimas reiškia „Baltoji trijų dvasingųjų brolių viršūnė".

1983 m. leidus kopti į Butano kalnus, surengtos keturios nesėkmingos ekspedicijos. 1998 m. iš Tibeto viena ekspedicija pasiekė gretimą žemesnę kalno viršūnę.

Kalno aukštis išmatuotas 1922 m. tačiau tikslių regiono žemėlapių nėra: kalnas juose žymimas skirtingose vietose ir įvairaus aukščio. Todėl pirmoji ekspedicija dėl netikslaus žemėlapio kalno nerado.

1986 m. britų ekspedicija nurodo, kad kalnas yra 24 770 pėdų aukščio ir visas yra Butano teritorijoje, o gretimas kalnas Kula Kangris – visas Tibete. Kula Kangris (7554 m) yra atskiras kalnas 30 km į šiaurės rytus. Į jį pirmąsyk įkopta 1986 m. Žemėlapyje jo padėtis nurodoma skirtingai, Butane arba Tibete.

Nuo 1994 m. Butane uždrausta kopti į kalnus, aukštesnius nei 6000 m. Taip padaryta atsižvelgiant į vietinius tikėjimus. Nuo 2003 m. kopti uždrausta visai.

1998 m. japonų ekspedicija gavo leidimą iš Kinijos alpinistų asociacijos, tačiau ši atsiėmė leidimą dėl politinių nesutarimų su Butanu. 1999 m. ekspedicija išsiruošė šturmuoti viršukalnę iš Tibeto ir įkopė į 7535 m aukščio gretimą viršukalnę Liankang Kangri (šiaurinis Gankhar Puensumas). Šios ekspedicijos ataskaitoje kalnas nurodomas kaip esantis Tibete, o siena tarp Tibeto ir Butano kerta Gankhar Puensumo viršukalnę (vadinamą „aukščiausia Butano viršukalne"). Jos aukštis nurodomas 7570 m. Šį aukštį patvirtina japonų šaltiniai, kurie remiasi kiniškais. Butanas viršūnės netyrinėjo.

Nuorodos
--------

* Travel Intelligence Archyvuota kopija 2005-12-26 iš Wayback Machine projekto. straipsnis apie alpinizmą ir jo apribojimus Butane
* 1999 japonų ekspedicija Archyvuota kopija 2016-03-03 iš Wayback Machine projekto.
| Varniškių piliakalnis (Zarasai) |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Varniškių piliakalnis (Zarasai)Varniškių piliakalnis (Zarasai)

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°45′1.6″ š. pl. 25°57′44.8″ r. ilg.﻿ / ﻿55.750444°š. pl. 25.962444°r. ilg.﻿ / 55.750444; 25.962444Koordinatės: 55°45′1.6″ š. pl. 25°57′44.8″ r. ilg.﻿ / ﻿55.750444°š. pl. 25.962444°r. ilg.﻿ / 55.750444; 25.962444 |

 |
| Vieta | Zarasų rajonas |
| Seniūnija | Imbrado seniūnija |
| Aukštis | 25 m |
| Plotas | 80x21 |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1972 |

**Varniškių piliakalnis** – piliakalnis Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Varniškėse, Imbrado seniūnija. Pasiekiamas keliu Aviliai – Vaboliai per Varniškes, slėnyje Šarkiškėje už Kiaulinio upelio pasukus į kairę pietų kryptimi lauko keliuku, už 900 m pravažiavus bevardį upelį – yra 300 m į kairę šiaurės rytuose, kitapus užpelkėjusios žemumos su bevardžiu upeliu.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje aukštoje kalvoje tarp ežerų – Kriovelio vakaruose ir Dudužio rytuose. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 80x21 m dydžio, iki 1 m iškiliu viduriu. Šlaituose, 2 m žemiau aikštelės yra 4 m pločio terasa (geriau išliko vakarų pusėje) 1,5 m aukščio išoriniu šlaitu, kuris vakarų pusėje leidžiasi į 3 m pločio, 0,2 m gylio griovį. Šlaitai vidutinio statumo, 20-25 m aukščio, pietinis šlaitas žemesnis ir nuolaidesnis.

Piliakalnis labai suardytas arimų metu (vietomis nuarta 1,5 m), apaugęs lapuočiais, daugiausia beržais.

Tyrimai
-------

1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Įtvirtinimų ir kultūrinio sluoksnio nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Marciūniškių piliakalnis 3,5 km | Šišponiškių piliakalnis 2 km | Golubiškių piliakalnis 7 km |  |
| Antažiegės piliakalnis 11 km  Morkūnų piliakalnis 4 km |  | Avilių piliakalnis 9 km |
| Gugių piliakalnis 6 km | Jatkūniškių piliakalnis 2 km  Betiškių piliakalnis 1,5 km | Mineikiškių piliakalnis 11 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 176 (Nr. 792).

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Varniškės
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Takako Doijap. 土井 たか子** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1928 m. lapkričio 30 d.Hyoge, Japonija |
| Mirė | 2014 m. rugsėjo 20 d. (85 metai) |
|  |
| Veikla | teisininkė, mokslininkė, Japonijos politinė veikėja |
| Partija | 1969 m. Japonijos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1963 m. Kioto Došišios universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Takako Doi |

**Takako Doi** (jap. 土井 たか子 ,*Doi Takako*, 1928 m. lapkričio 30 d. Hyoge, Japonija – 2014 m. rugsėjo 20 d.) – teisininkė, mokslininkė, Japonijos politinė veikėja.

Biografija
----------

1963 m. baigusi Kioto Došišios universiteto teisės fakultetą dėstė Kansai Gakuin ir Šeivos moterų universitetuose, profesorė.

Nuo 1969 m. Japonijos socialistų partijos (SPD) ir Japonijos parlamento narė. 1983 m. išrinkta Japonijos socialistų partijos Centrinio vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotoja, domėjosi moterų teisėmis. Jai spaudžiant 1985 m. Japonija ratifikavo *Konvenciją dėl bet kokių diskriminacijos prieš moteris formų išvengimo*.

1986–2003 SPD pirmininkė, pirmoji Japonijos istorijoje moteris – partijos lyderė. Jai vadovaujant Japonijos socialistai 1990 m. parlamento rinkimuose gavo rekordinį vietų skaičių – 136. 1991 m. buvo pakeistas ir partijos pavadinimas, prie žodžio socialistų pridėjus ir žodį demokratų.

1991–1996 m. buvo išrinkta parlamento Atstovų rūmų pirmininke. Tačiau 2003 m. ji pralaimėjo parlamento nario rinkimus apygardoje, tiesa, pateko į jį pagal proporcinę sistemą, bet 2005 m. rugsėjo mėn. rinkimai jai nebuvo sėkmingi ir iš politinio šalies gyvenimo ji pasitraukė.

1999–2003 m. buvo Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotoja, 2004 m. išrinkta SI Azijos ir Ramusis Ramiojo vandenyno komiteto pirmininke.

Daugelio teisės teorinių darbų autorė.
| Gangtokasगंगटोक |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

GangtokasGangtokas

27°19′0″ š. pl. 88°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿27.31667°š. pl. 88.61667°r. ilg.﻿ / 27.31667; 88.61667﻿ (Gangtokas)Koordinatės: 27°19′0″ š. pl. 88°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿27.31667°š. pl. 88.61667°r. ilg.﻿ / 27.31667; 88.61667﻿ (Gangtokas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Sikimas Sikimas |
| **Rajonas** | Rytų Sikimas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 98 658  |
| **Plotas** | 25 km² |
| **Tankumas** (2011) | 3 946 žm./km² |
| **Altitudė** | 1 676 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Gangtokas |

**Gangtokas** (hind. गंगटोक, IAST: *Gaṅgṭok*, tibet. སྒང་ཐོག་ ) – miestas šiaurės Indijoje, Himalajų priekalnėse, netoli Kančendžangos kalno; Sikimo valstijos sostinė. Miestas keliu sujungtas su Siliguriu, oro uostų ar geležinkelio stočių mieste ar jo apylinkėse nėra. Netoliese yra Nathu La perėja į Tibetą. Turistinis, prekybinis, kultūrinis Sikimo centras. Verčiamasi amatais, turistų aptarnavimu.

Yra Sikimo vyriausybės rūmai ir kiti administraciniai statiniai, Sikimo universitetas, tibetologijos institutas, zoologijos sodas. Gangtoke yra svarbūs budizmo religiniai centrai – Enčėjaus vienuolynas (1840 m.), Rumteko vienuolynas (XVI a.), Dro-Dul Čoteno stūpa (1945 m.). Dar yra Thakurbari hinduistų šventykla.

Istorija
--------

Gangtokas šaltiniuose minimas nuo 1716 m. Ilgą laiką tai buvo mažas kaimas, bet pastačius Enčėjaus vienuolyną tapo svarbiu religiniu centru. XIX a. Sikimą užkariavus britams, Gangtokas tapo administraciniu centru. Amžiaus pabaigoje miestas tapo svarbiu prekybiniu centru prie kelio tarp Tibeto ir Indijos. Subyrėjus Britų Indijai, Gangtokas tapo Sikimo valstybės sostine, bet 1975 m. Sikimas prijungtas prie Indijos.

* Rumteko vienuolynasRumteko vienuolynas
* Enčėjaus vienuolynasEnčėjaus vienuolynas
* Tibetologijos institutasTibetologijos institutas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 108