recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Firminis traukinys „Jantar"
Firminis traukinys Kaliningrade
**„Jantar"** (rus. *Янтарь* 'Gintaras') – Rusijos geležinkelių tarptautinis keleivinis traukinys, kasdien per Lietuvos teritoriją kursuojantis tarp Kaliningrado ir Maskvos.

Maršrutą aptarnauja trys sąstatai, kurie aprūpinti naujais, padidinto komforto Rusijoje pagamintais geležinkelio vagonais, aprūpintais biotualetais ir oro kondicionavimo sistemomis, elektroninėmis švieslentėmis su būtiniausia informacija traukinio keleiviams. Traukinį sudaro vagonai su dviviečiais liukso ir ekonominės klasės keturviečiais kupė bei plackartiniai vagonai, taip pat vagonai–restoranai.

Lietuvoje stoja Kybartų, Vilniaus ir Kenos geležinkelio stotyse.

Tranzito programa
-----------------

Tai tranzitinis rusų traukinys, vykstantis per Lietuvos teritoriją nuo 2003 m. pagal supaprastintą tvarką. Jo keleiviams Rusijos piliečiams Lietuvos tarnybos kasdien išduoda supaprastintus kelionės geležinkeliu dokumentus. 227 km traukinių kelias per Lietuvą yra tapęs vadinamuoju Kaliningrado tranzito ruožu, jungiančiu Rusijos Federaciją su Kaliningrado sritimi. Juo važiuodami Rusijos piliečiai, per keturias valandas trunkančią kelionę per užsienio valstybę – Lietuvą, iš vienos Rusijos teritorijos dalies pasiekia kitą. Kad Rusijos piliečiai su minimaliausiais formalumais per Lietuvą pasiektų Kaliningrado sritį, prireikė ilgų derybų ir nemenkų Europos Sąjungos investicijų.

Duomenys
--------

* Maršrutas – Kaliningradas–Maskva–Kaliningradas
* Traukinio kategorija – firminis
* Traukinio nr. – 029/030
* Operatorius – Federalinė keleivinė kompanija (*Федеральная пассажирская компания*)
* Išvykimas/Atvykimas – kasdien
* Kelionės trukmė – 21 val. 40 min. (vykstant iš Kaliningrado), 22 val. (vykstant iš Maskvos)

Šaltiniai
---------

1. ↑   Supaprastinti kelionės dokumentai Rusijos piliečiams

Nuorodos
--------

* Firminis traukinys „Jantar". Duomenys Archyvuota kopija 2012-05-17 iš Wayback Machine projekto.
* Specialioji Kaliningrado tranzito programa[neveikianti nuoroda]
*Kitos reikšmės – Pramonė (reikšmės).*

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

BVP sandara pagal ūkio sektorius ir darbo jėga pagal profesijas. Žalia, raudona ir mėlyna spalvos atspindi žemės ūkio, pramonės bei paslaugų sektorius atitinkamai
**Pramonė** – valstybės arba regiono materialinės gamybos pagrindinių šakų visuma.

Pramonės sektoriai
------------------

Pagrindiniai pramoniniai ekonomikos sektoriai:

* Pirminis ūkio sektorius

Ūkio sektorius apimantis gavybos ir žaliavų perdirbimo į pusfabrikačius veiklą. Taip pat prie pirminio sektoriaus kakas smirda

(agrarinis – gamybinis sektorius) ir žaliavų gavyba (anglis, nafta, metalo rūda ir t. t.).

* Antrinis ūkio sektorius

Ūkio sektorius apimantis veiklą, kurios rezultatas yra užbaigtas, naudojimui tinkamas produktas; jam priskiriama apdirbamoji pramonė ir statyba.

* Trečiasis ūkio sektorius

Ūkio sektorius apimantis veiklą, kurio branduolį sudaro paslaugų tiekimas. Jis aprėpia tokias sritis kaip mokytojavimas, vadovavimas ir pramoninių gaminių platinimas.

* Ketvirtasis ūkio sektorius

Ganėtinai nauja informacijos pramonės šaka. Ūkio sektorius apimantis mokslinių tyrimų ir jų pritaikymo veiklą, technologijų plėtotę, kompiuterių programavimą bei biochemiją.

Kitos pramonės reikšmės
-----------------------

Iš esmės verslo grupavimas pagal tam tikrus veiklos požymius (pavyzdžiui, muzikos pramonė, automobilių pramonė). Kita prasme, **pramonė** gali būti suprantama, kaip ekonomikos sektorius, kuriame dominuoja gamyba, kuri įtraukia didelius kapitalo kiekius.

Vikižodynas
„Vox maris" logotipas
Senesnis „Vox maris" logotipas
„Vox maris" studija Vilniuje
**Vox Maris** – regioninė muzikinė informacinė pramoginė radijo programa, transliuota 99 MHz dažniu FM bangų ruože 60 km spinduliu aplink Klaipėdą ir 96,8 MHz dažniu FM bangų ruože Vilniaus mieste. Transliuotojas – UAB „Focus media", vadovas – Arūnas Vismantas.

„Vox maris" kartu su draugais įkūrė Rolandas Bražinskas. Programos transliacija pradėta 2004 metų kovą Klaipėdoje. Studija buvo įsikūrusi miesto centre – Teatro aikštėje esančiame „Nesė pramogų banke".

Nuo 2006 m. rugsėjo radijo stoties „Vox maris" programa buvo transliuojama ir internetu.

Nuo 2007 m. sausio 24 d. iki 2009 m. „Vox maris" programa buvo transliuojama ir Vilniuje, 96,8 MHz dažniu FM bangų ruože. Vilniaus studija buvo įsikūrusi „Nesė pramogų banko" klube „Relax". Abiejų miestų studijos buvo sujungtos nuolatiniu radijo tiltu.

2008 m. sausį pradėtos transliuoti trys internetinės „Vox maris" grupės radijo programos:

* „Vox maris Rock music" – roko muzika.
* „Vox maris Relax music" – lyriška muzika.
* „Vox maris Club music" – house, jazzy house, latino house, french house, lounge, electronica, electro ir pan. muzika.

Visų „Vox maris" programų transliacija nutraukta 2009 m. pradžioje.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  „Vox Maris" likimas – ant plauko. Vakarų ekspresas. Nuoroda tikrinta 2023-03-10.
2. ↑  *Iš Vox Maris transliuotojų atėmė licenciją*. Verslo žinios. Nuoroda tikrinta 2023-03-10.
3. ↑  *Radijo stotis "Vox Maris" ruošiasi startui*. Vakarų ekspresas. Nuoroda tikrinta 2023-03-10.
4. ↑  *Atnaujintas „Vox Maris" interneto puslapis*. Vakarų ekspresas. Nuoroda tikrinta 2023-03-10.
5. ↑  *Radijo stotis "Vox Maris" jau girdima ir Vilniuje*. Delfi.lt. Nuoroda tikrinta 2023-03-10.
6. ↑  Radijo stotis „Vox Maris" žengia į Vilnių. Delfi.lt. Nuoroda tikrinta 2023-03-10.
7. ↑  *Radijo stotyse - naujojo sezono karštymetis*. Vakarų ekspresas. Nuoroda tikrinta 2023-03-10.
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑  *Radiją „Vox Maris" Klaipėdoje pakeis kitas*. Vakarų ekspresas. Nuoroda tikrinta 2023-03-10.
| Negratino tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Ispanijos vėliava Ispanija |
| Plotas | 2170 km² |
| Kilmė | tvenkinys |
| Didžiausias gylis | 67 m |
| Tūris | 5,67 km³ |
| Įteka | Mažoji Gardiana |
| Išteka | Gvadalkiviras |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Negratino tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  37°34′20″ š. pl. 2°53′16″ v. ilg.﻿ / ﻿37.57222°š. pl. 2.88778°r. ilg.﻿ / 37.57222; 2.88778 |

Chabalkono kalnas prie Negratino tvenkinio
Poilsio namai prie Negratino tvenkinio
**Negratino tvenkinys** (isp. *Embalse del Negratín*) – vandens saugykla Ispanijos pietuose, Andalūsijoje, Granados provincijoje, Basos komarkoje. Tvenkinio pakrantėmis išsidėstę savivaldybės: Basa, Benamaurelis, Freila, Kortes de Basa, Kuevas del Kampo, Sucharas.

Istorija
--------

Tvenkinys atiduotas naudojimui 1984 m. gruodžio 31 d. Jis tapo trečiuoju Andalūsijoje pagal tūrį (567 hm³) gėlo vandens rezervuaru po Isnacharo (981 hm³) ir Gvadalkacino (800 hm³). Užtvanka pastatyta iš mišrių birių uolienų su asfaltu, nes gruntas nebuvo pakankamai stabilus atramai, kad galima būtų statyti betono užtvanką. Tvenkinys užliejo nuo romėnų laikų poilsiui ir gydymui naudotus terminius sieringus vandenis bei atskyrė aplinkines savivaldybes. Užtvankos viršumi nutiestas kelias A315. Prie užtvankos pastatyta ir nedidelė hidroelektrinė.

Panaudojimas
------------

Pagrindinis tvenkinio vaidmuo – sukaupti aplinkinių kalnų upelių ir lietaus vandenį žemės ūkio tikslams – drėkinti migdolais ir alyvmedžiais apsodintus aplinkinius laukus bei tiekti vandenį pomidorų, braškių ir kitų daržovių šiltnaminėms plantacijoms.

Tvenkinį ir jo apylinkes pamėgo sportininkai ir turistai (baidarės, kalnų dviračiai, žygiai pėsčiomis ir parasparniais, žvejyba), Freilos paplūdimyje galima rengti piknikus, Kuevas del Kampo paplūdimyje yra nudistų pliažas.

Nuorodos
--------

* Techninės charakteristikos realiame laike
* Techninės charakteristikos
| El Salvadoras*El Salvador* |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

El SalvadorasEl Salvadoras

26°15′0″ p. pl. 69°37′0″ v. ilg.﻿ / ﻿26.25000°š. pl. 69.61667°r. ilg.﻿ / 26.25000; 69.61667﻿ (El Salvadoras (Čilė)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
| **Regionas** | Atakamos regionas Atakamos regionas |
| **Provincija** | Čanjaralio provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1959 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 6 034  |
| **Plotas** | 3,9 km² |
| **Tankumas** (2017) | 1 547 žm./km² |
| **Altitudė** | 2 400 m |
|  |
|  **Vikiteka** | El Salvadoras |

**El Salvadoras** (isp. *El Salvador*) – miestas Čilėje, Atakamos regione, Čanjaralio provincijoje, Diego de Almagro komunoje. Įsikūręs daugiau nei 2400 metrų aukštyje Andų papėdėje ir Atakamos dykumos viduryje. Vario rūdos kasybos centras.

Kitados El Salvadore gyveno 34 000 gyventojų, XXI a. pr. liko ~7000 gyventojų.

Istorija
--------

„Anaconda Copper Mining Company" buvo susirūpinusi dėl mažėjančių atsargų savo Potreriljos kasykloje, tad 1951 m. išsiuntė žvalgytojus ieškoti naujo Čilės rūdos telkinio. 1954 ir 1955 m. išžvalgyti ir rasti vario rūdos telkiniai. „Anakonda" turėjo įkurti El Salvadorą kaip savarankišką miestą. Jame pastatyti būstai gyventojams, mokyklos, parduotuvės, vandens ir elektros įrenginiai bei geležinkelis. Už miesto projektavimą atsakingas architektas buvo Raymond Olson, dirbęs „Anaconda" būstinėje Niujorke. Kasykla atidaryta 1959 m. Tu pačių metų balandžio 23 d. buvo susmulkintas pirmasis rūdos krovinys, liepos 2 d. pirmasis vario luitas atkeliavo į Niujorką. 1959 m. lapkričio 28 d. – Salvadoras buvo oficialiai inauguruotas.

1971 m. Salvador Allende vyriausybei nacionalizavus varį, „Codelco Chile" perėmė Salvadoro kasyklos eksploatavimą.

2005 m. liepos 29 d. „Codelco" paskelbė apie planuojamą kasyklos uždarymą nuo 2008 m. Tikėtasi, kad miestelis bus uždarytas 2011 m. tačiau jis vis dar apgyvendintas, o uždarymo data lieka neapibrėžta.

Sportas
-------

Populiarus futbolas. Miesto futbolo klubas CD Cobresal yra rungtyniavęs aukščiausioje šalies lygoje. Namų rungtynes žaidžia El Cobre stadione, atidarytame 1980 m. birželio 1 d. ir talpinančiame 11 240 žiūrovų. Stadiono talpa yra didesnė už Salvadoro gyventojų skaičių.

Šaltiniai
---------

1. EL SALVADOR: in Chañaral (Atacama), *citypopulation.de*
2. ↑  EL SALVADOR: in Chañaral (Atacama), *citypopulation.de*
3. EL SALVADOR: in Chañaral (Atacama), *citypopulation.de*
4. ↑  EL SALVADOR: in Chañaral (Atacama), *citypopulation.de*
5. ↑  „Indio Muerto". *www.losandinos.com*. Nuoroda tikrinta 2023-09-27.
6. ↑  Oliver Jürgen Dinius, Angela Vergara (2011). *Company Towns in the Americas: Landscape, Power, and Working-Class Communities*. University of Georgia Press. ISBN 9780820337555.
7. ↑  Estadio El Cobre – talpa 11 240
8. ↑  ESTADIO EL COBRE
9. ↑  El Cobresal de Chile, un título liguero para el equipo del „estadio más grande del mundo"
**Jerzy Michał Makarczyk** (g. 1938 m. Lenkijoje) – lenkų teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas, Europos Bendrijų Teisingumo Teismo teisėjas, buvęs Europos Žmogaus Teisių Teismo teisėjas.

Biografija
----------

Baigęs teisės studijas, apgynė teisės disertaciją, teisės mokslų daktaras (1966 m.). Tarptautinės viešosios teisės profesorius (1974 m.), Oksfordo universiteto vyr. vizituojantis dėstytojas (1985 m.), Tokijo tarptautinio krikščioniškojo universiteto profesorius (1988 m.).

Lenkijos Vyriausybės derybininkas dėl Rusijos ginkluotųjų pajėgų išvedimo iš Lenkijos teritorijos; Užsienio reikalų valstybės sekretorius, valstybės sekretoriaus pavaduotojas (nuo 1989 iki 1992 m.); Lenkijos delegacijos Jungtinių Tautų Generalinėje Asamblėjoje vadovas, nuo 1992 iki 2002 m. Europos Žmogaus Teisių Teismo teisėjas; Tarptautinės teisės instituto prezidentas (2003 m.); Lenkijos prezidento patarėjas užsienio politikos ir žmogaus teisių klausimais (2002–2004 m.). Europos Teisingumo Teismo teisėjas nuo 2004 m. gegužės 11 d.

Daugelio mokslo darbų autorius (sritys – tarptautinė viešoji teisė, Europos Bendrijų teisė ir žmogaus teisės). Įvairių tarptautinės teisės, Europos teisės ir žmogaus teisių mokslo draugijų narys.

Išnašos
-------

1. ↑  EBTT informacija **(**liet.**)**
| Almatakaz. *Алматы* |
| --- |
|              |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

AlmataAlmata

43°17′00″ š. pl. 76°54′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.28333°š. pl. 76.90000°r. ilg.﻿ / 43.28333; 76.90000﻿ (Almata) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Regionas** | Almatos sritis Almatos sritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1854 m. |
| **Meras** | Imangalis Tasmagambetovas |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 1 854 656  |
| **Plotas** | 324,8 km² |
| **Tankumas** (2019) | 5 710 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Almata |
|  |
| **Kirčiavimas** | Almatà |

**Almata** (kaz. *Алматы*) – didžiausias Kazachijos miestas, prie Didžiosios Almatinkos ir Mažosios Almatinkos upių, šalies pietryčiuose. Netoli yra Tianšanio kalnai ir Kinijos pasienis. Išvystyta maisto, elektros, mašinų, tekstilės, kalnakasybos, tabako pramonė, statomi filmai. Yra operos ir baleto rūmai, simfoninis orkestras, valstybinis universitetas, mokslų akademija. Svarbus transporto centras – tarptautinis oro uostas, dvi geležinkelio stotys. Nuo 2011 m. gruodžio 16 d. veikia Almatos metropolitenas.

Istorija
--------

1854 m. rusai čia įkūrė ***Zailijskojės*** (*Заилийское*) tvirtovę, 1855–1921 m. miestas buvo žinomas kaip ***Vernas*** (*Верный*). Miestą smarkiai sugriovė 1887 m. ir 1911 m. žemės drebėjimai, 1921 m. potvynis. XX a. 3-ajame dešimtmetyje Almata tapo dideliu ekonominiu centru, kadangi buvo nutiestas Turkestano-Sibiro geležinkelis. 1929 m. miestas tapo Kazachų autonominės tarybų socialistinės respublikos sostine, vėliau – Kazachijos TSR, o nuo 1991 m. – nepriklausomos Kazachijos (Kazachstano) sostine. 1997 m. šalies sostinė iš Almatos buvo perkelta į Astaną.

Lietuviškas pavadinimas
-----------------------

Valstybinė lietuvių kalbos komisija pritarė Lietuvos Respublikos Ambasados Kazachstano Respublikoje siūlymui buvusią Kazachstano sostinę lietuviškai vadinti Almata. Rusų kalboje vartotas (iš jos patekęs ir į lietuvių kalbą) dirbtinis dvižodis variantas Alma Ata laikomas sovietizmu, o tikrasis istorinis vardas yra Almaty. Lietuvių kalboje patogiau vartoti linksniuojamą formą – Almata.

Sportas
-------

### Futbolas

* FK Alma-Ata
* CSKA Ķajrat Almaty
* Dinamo Almaty
* FK Dostyk Almaty
* Ķajrat Almaty ĶTŽ
* FK Megasport Almaty
* Namys Almaty

Išnašos
-------

1. ↑


|  |  |
| --- | --- |
|  **Kazachstano sritys** |  |
| Akmolos sritis | Aktobės sritis | Almata | Almatos sritis | Astana | Atyrau sritis | Karagandos sritis | Kyzylordos sritis | Kustanajaus sritis | Mangystau sritis | Pavlodaro sritis | Pietų Kazachstano sritis | Rytų Kazachstano sritis | Šiaurės Kazachstano sritis | Vakarų Kazachstano sritis | Žambylo sritis |
| Gardino mūšis (1708) |
| --- |
| Priklauso: Švedijos invazija į Rusiją |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1708 m. vasario 7 d. |
| Vieta | Gardinas, Abiejų Tautų Respublika |
| Rezultatas | Švedų pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
|  Švedijos imperija | Rusijos carystė Rusijos carystė |
| Vadovai ir kariniai vadai |
|  Karolis XII | Rusijos carystė Petras I |
| Pajėgos |
| 800 karių | 9 000 karių |
| Nuostoliai |
| 11 žuvusiųjų43 sužeistų | 150 žuvusiųjų50 paimti į nelaisvę |

**Gardino mūšis** – pirmasis švedų invazijos į Rusiją mūšis, įvykęs 1708 m. vasario 7 d. per Šiaurės karą. Gardinas tuo metu buvo Abiejų Tautų Respublikos miestas.

Mūšis
-----

Prasidėjus švedų invazijai į Rusiją, Švedijos karalius Karolis XII buvo informuotas apie Petro I buvimą Gardino mieste ir nedelsdamas išvyko ten su maždaug 800 vyrų avangardu. Laukdamas likusios kariuomenės dalies, Petras Gardine turėjo 9 000 vyrų. 2 000 iš jų buvo dislokuoti prie tilto, vedančio į miestą. Atvykęs Švedijos karalius netikėtai puolė su savo kavalerija siekdamas išvyti rusus.

Po trumpos, bet įnirtingos kovos, pareikalavusios apie 100 žuvusiųjų ir 50 paimtų į nelaisvę, tiltą saugoję rusai pasitraukė į miestą. Sukrėstas žinios apie staigų švedų puolimą, Petras I, kuriam esą grėsė pavojus patekti į nelaisvę, įsakė su kariuomene trauktis į Bereziną, o Gardiną paliko neapsaugotą, į kurį Karolis įžengė tik po dviejų valandų.

Taigi Švedijos karalius su mažesne kariuomene išstūmė daug didesnes rusų pajėgas iš jiems palankios padėties. Tačiau, sužinojęs apie švedų avangardą, Petras I nedelsdamas įsakė 3 000 savo karių grįžti atgal, kad atgautų miestą ir galbūt patį Švedijos karalių. Atėjus nakčiai ir kariams miegant, rusai pasiekė Gardino vartus, tačiau juos sustabdė 30 juos saugojusių vyrų. Kilus kovai, Karolis ir jo vyrai buvo įspėti ir miesto viduje įvyko naujas mūšis, kuris privertė rusų kariuomenę grįžti atgal, paliekant 56 žuvusius, o švedai neteko 11 žuvusių ir 43 sužeistų.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  Peter From, Katastrofen vid Poltava (2007), Lund, Historiska media. pp. 77.
2. 1 2 3  Nordberg 1740, pp. 844–845.

Šaltiniai
---------

* Tony Jaques (2007). *Dictionary of Battles and Sieges: F-O*. Greenwood Publishing Group. p. 411. ISBN 978-0-313-33538-9.
* Angus Konstam (1993). *Peter the Great's Army (1): Infantry*. Osprey Publishing. p. 7. ISBN 978-1-85532-315-5.[neveikianti nuoroda]
* Nordberg, Jöran (1740). *Konung Carl den XII:tes historia, volume 1* (švedų). Stockholm: Pet. Momma.
| ***Ei, gražuole!*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Comme t'y es belle! |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė   Liuksemburgas   Belgija |
| Režisierius | Lisa Azuelos |
| Vaidina | Michele Laroque  Aure Atika  Valerie Benguigui  Géraldine Nakache |
| Metai | 2006 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 85 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Ei, gražuole!** (pranc. *Comme t'y es belle !*) – 2006 m. Prancūzijoje sukurta komedija. Interneto svetainėje „Rotten Tomatoes" juosta vertinama 66 % teigiamų atsiliepimų.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Michele Laroque – Iza
* Aure Atika – Lėja
* Valerie Benguigui – Alisa
* Géraldine Nakache – Nina
* Marthe Villalonga – Liliana
* Aurore Auteuil – Kerol
* Francis Huster
* Alexandre Astier
* Thierry Neuvic

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Keturios vidutinio amžiaus draugės, gyvenančios Paryžiuje, ir jų istorijos.

Iza sužino, kad jos marokietė namų šeimininkė netrukus bus deportuota iš šalies. Kad to išvengti, Iza nusprendžia su ja fiktyviai susituokti, tačiau tuo metu susipažįsta su žaviu anglu ir jį įsimyli. Alisa, nepatenkinta tuo, kad vyras nebeskiria jai dėmesio, užmezga romaną su dukters klasės draugo tėvu. Lėja susitikinėja su vyrais, tačiau niekaip negali pamiršti buvusio sutuoktinio. Nina jau ilgą laiką įsimylėjusi vaikiną, tačiau šis ją priima kaip tiesiog draugę.

Apdovanojimai
-------------

* Cinemania filmų festivalis – auditorijos apdovanojimas

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Good Looking". *rottentomatoes.com*. Nuoroda tikrinta 2022-09-29.
| Keravasuom. *Kerava*  |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

KeravaKerava

60°24′10″ š. pl. 26°05′00″ r. ilg.﻿ / ﻿60.40278°š. pl. 26.08333°r. ilg.﻿ / 60.40278; 26.08333﻿ (Kerava (Suomija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Suomijos vėliava Suomija |
| **Regionas** | Ūsomos regionas |
|  |
| **Tinklalapis** | Miesto svetainė |

**Kerava** (suom. *Kerava*) – miestas Suomijoje, esantis pietinėje šalies dalyje. Kerava yra Ūsimos regiono centre. Keravoje gyvena apie 38 000 gyventojų. Tai 30-a pagal gyventojų skaičių Suomijos savivaldybė. Kerava yra Helsinkio metropolinės zonos dalis. Keravoje veikia „Sinebrychoff" alaus darykla. Mieste veikia ir kalėjimas (Keravan vankila), kuriame yra 94 vietos.

Istorija
--------

Viduramžiais prie Keravos upės (*Keravanjoki*) susikūrė du kaimai Ylikerava ("Aukštutinė Kerava") ir Alikerava ("Žemutinė Kerava"). XV amžiaus viduryje minima įtvirtinta kaimo gyvenvietė Keravos pavadinimu.

1643 m. buvo įkurta Tūsulos parapija, Kerava buvo prijungta prie Tūsulos. 1862 m. buvo atidarytas geležinkelis tarp Helsinkio ir Hiamenlino. 

1924 m. Kerava buvo atskirta nuo Tūsulos kaip atskiras miestelis. Tuo metu joje gyveno apie 3000 gyventojų. Šeštojo dešimtmečio pabaigoje ir vėlesniais metais dėl imigracijos ir gero transporto susisiekimo gyventojų skaičius išaugo beveik dvigubai, o Kurkelėje, Kiltoje ir Untoloje atsirado naujų priemiesčių. 1970 metais Keravai oficialiai suteiktos miesto teisės.

Sportas
-------

* Pallokerho Keski-Uusimaa – futbolo klubas;
* Kalevan urheilupuisto – futbolo stadionas;

Išnašos
-------

Nuorodos
--------

* Miesto svetainė
Planas su kraterio riba pažymėta punktyrine linija**Veprių krateris** – smūginis krateris Lietuvoje, Ukmergės rajone, prie Veprių miestelio Šventosios upės slėnyje. Skersmuo apie 8 km. Atrastas 1978 m. gręžinyje aptikus itin aukšto slėgio paveiktų 

uolienų.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Vieta** | **Skersmuo** km | **Amžius** mln.m. | **Koordinatės** |
| Vepriai | 8 | 160±10 | 55°08′0″ š. pl. 24°35′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.13333°š. pl. 24.58333°r. ilg.﻿ / 55.13333; 24.58333 |
|

Meteoritinės kilmės, maždaug 300 m skersmens asteroidas  trenkė į minkštas nuosėdines paleozojaus uolienas – smiltainį, klintį, todėl kraterio gylis buvo per 500 m. Vėliau jį užpildė po sprogimo sukritusios atgal į kraterį ar ledynmečiais nuo šlaitų suplautos uolienų nuolaužos, virš jų susidarė normaliai sluoksniuota molio ir smėlio storymė. Viršutiniai sluoksniai susiklojo juros periode, nedideliame ežere, kuris susidarė krateryje. Pagal nuosėdų amžių nustatyta, kad meteoritas krito prieš 150–160 milijonų metų. Dar vėliau kraterį užklojo kvartero nuosėdos, dabar duomenys apie kraterį ir jo uolienas gaunami tik gręžiniais.

Veprių krateris yra didžiausias atrastas meteoritinis krateris Lietuvos teritorijoje. Kiek mažesnis krateris yra Mizarų krateris prie Druskininkų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Straižys. Pavojingi asteroidai. Mokslas ir gyvenimas, 2002/10
2. ↑  R. Gailius. Lietuvos meteoritiniai krateriai. – V. 1988.

Literatūra
----------

* Masaitis, V. L. Danilin, A.N. Maschak, M.S. Raykhlin, A.I. Selivanovskaya, T.V. and Shadenkov, Ye. M. The Geology of Astroblemes (in Russian). Leningrad, Nedra, 231 p. 1980.
* Motuza, G. B. Gailius, R. P. On presumed astroblemes of Latvia (abstract). 7th Annual Conference of the Committee on Tectonics of Byelorussia and the Baltic Area, Vilnius, pp. 91-94. 1978.

Nuorodos
--------

* Earth Impact Database
* Informacija apie Veprių kraterį Archyvuota kopija 2014-12-28 iš Wayback Machine projekto.
| **Mindaugas Umaras** |
| --- |
| Gimė | 1968 m. liepos 1 d. (55 metai)Kaunas |
| Tautybė | lietuvis |
|  |
| Veikla | dviratininkas |
|  |
| Žinomas (-a) už | olimpinis čempionas |

| Medaliai |
| --- |
|
| **Atstovaujant:  SSRS**  |
| Dviračių trekas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 1988 m. Seulas | Kom. persekiojimas |

**Mindaugas Umaras** (g. 1968 m. liepos 1 d. Kaune) – Lietuvos dviračių treko ir plento dviratininkas, olimpinis čempionas. Gintauto Umaro jaunesnysis brolis.

Biografija
----------

1986 m. baigė Kauno 27 vidurinę mokyklą.

1997–2010 m. buvo bendrovės „Profine Baltic" logistikos vadybininkas, nuo 2010 m. bendrovės „Egminda" direktorius.

Sporto pasiekimai
-----------------

Buvo SSRS sporto meistras (1986), SSRS tarptautinės klasės sporto meistras (1987). Kauno Dinamo dviračių sporto klubo (1983–1984), Klaipėdos olimpinio dviračių sporto centro sportininkas (1984–1996), Lietuvos treko dviračių sporto rinktinės narys (1984–1996).

Daugkartinis Lietuvos čempionas įvairiose dviračių sporto rungtyse: 5 kartus 3 km (1988, 1989) ir 4 km (1996) komandinių persekiojimo lenktynių, 3 km individualių persekiojimo lenktynių (1989) treku, 40 km porinių lenktynių plentu (1990) čempionas, 50 km porinių lenktynių ir 60 km komandinių lenktynių plentu vicečempionas (1991).

Buvo SSRS jaunių 3 km individualių persekiojimo lenktynių ir 4 km komandinių persekiojimo lenktynių treku čempionas (1986), SSRS taurės varžybų laimėtojas (1988), SSRS 4 km komandinių persekiojimo lenktynių treku čempionas (1988).

Pasaulio treko dviračių čempionato (1995 m. Bogota, Kolumbija) dalyvis: 4 km individualiose persekiojimo lenktynėse užėmė 29 vietą, 4 km komandinėse persekiojimo lenktynėse – 7 vietą.

Du kartus dalyvavo olimpinėse žaidynėse:

* SSRS rinktinės sudėtyje laimėjo aukso medalį 1988 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Seule (Pietų Korėja). Dalyvavo komandinėse 4 km persekiojimo lenktynėse. Padėjo SSRS komandai, su kuria važiavo ketvirtfinalyje. Kartu buvo ir jo brolis Gintautas bei Artūras Kasputis .
* Lietuvos rinktinės sudėtyje 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Atlantoje (JAV) komandinėse persekiojimo lenktynėse iškovojo 11-ąją vietą.

Nuorodos
--------

* Mindaugas Umaras (*sports-reference.com*) Archyvuota kopija 2010-04-05 iš Wayback Machine projekto.
* Mindaugas Umaras (*cyclingarchives.com*)
* Istorinė Klaipėdos dviratininkų sukaktis
* Mindaugas Umaras Lietuvos sporto encikloedijoje
Šturmanas sėdi žemiau negu pilotas, kad būtų geresnis svorio pasiskirstymas.
**Šturmanas** – ralio automobilio navigatorius automobilių ralio lenktynėse, sėdintis priekinio keleivio sėdynėje. Šturmano darbas – nustatyti kursą pilotams. Paprastai lenktynininkui skaitoma stenograma, bet kai kuriose varžybose naudojami žemėlapiai.. Šturmanas pilotui praneša, kas bus priekyje, kur reikės sukti, praneša posūkio sunkumą ir kokios kliūtys laukia jo. Taip pat perspėja pilotą apie trasoje įvykusius incidentus ar avarijas. Šis vaidmuo yra ypatingai svarbus aukšto lygio varžybose, tokiose kaip „WRC". Dėl didelio triukšmo automobilyje bendravimas su pilotu neretai vyksta radijo ryšiu. Šturmanai dažnai atlieka ir automobilio techninę peržiūrą kelio atkarpose ar specialiuosiuose greičio ruožuose, pavyzdžiui, pakeičia padangą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tony Chamberlain, „This rally gets down and dirty", *The Boston Globe*,2006-07-21
2. ↑  Laurie Wang, „The Race of Your Life" on Power to Change
3. ↑  "Rallying : What about the co-driver? "Archyvuota kopija 2018-01-24 iš Wayback Machine projekto. motorsportads.com, no date
Altajaus kalnuose, Ukoko plynaukštėje randami vieni iš paskutiniųjų išlikusių tundrastepės ruožų
**Tundrastepė** – paskutinio apledėjimo metu tundrastepė buvo plačiausiai nusidriekęs biomas visoje žemėje. Ši ekosistema dengė daugelį Šiaurės pusrutulio vietų ir išliko nepakitusi apie 100 tūkst. metų, o vėliau staigiai pranyko maždaug apie 12 tūkst. metų, pasibaigus ledynmečiui.

Šiam biomui buvo būdingas šaltas ir sausas klimatas, kuriame beveik neaugo jokie medžiai, vešėjo pievos. Tundrastepėse ganėsi stambūs žolėdžiai – mamutai, avijaučiai, taurai, stumbrai, gauruotieji raganosiai, gigantiškieji elniai, tarpanai.

Šylant ir drėgnėjant klimatui šie gyvūnai išmirė arba atsitraukė į šiauresnes vietas, o kraštovaizdį pakeitė krūmynai, samanoti miškai, tundros, ežerai, raistai. Manoma, kad medžiotojai neturėjo lemiamos įtakos pastarosios megafaunos išnykimui, bet prie to prisidėjo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Zimov, S.A.; Zimov, N.S.; Tikhonov, A.N.; Chapin, F.S. (2012). „Mammoth steppe: A high-productivity phenomenon". *Quaternary Science Reviews*. **57**: 26–45. Bibcode:2012QSRv...57...26Z. doi:10.1016/j.quascirev.2012.10.005. S2CID 14078430.
2. 1 2
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Į laukinį pasaulį**| 
Pirmojo leidimo viršelis |
| **Autorius** | Jon Krakauer |
| **Šalis** | JAV |
| **Žanras** | Biografija |
| **UDK:** | 821.111(73)-94 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Into the Wild |
| **Šalis** | JAV |
| **Kalba** | anglų |
| **Leidykla** | Villard |
| **Išleista** | 1996 m. |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 224 |
| **ISBN:** | 067942850X |
| **ISBN-13:** | 9780679428503 |
| **OCLC:** | 1018101403 |
| **Pirmasis lietuviškas leidimas** |
| **Pavadinimas** | Į laukinį pasaulį |
| **Leidykla** | Baltos lankos |
| **Išleista** | 2012 m. |
| **Vertėjas** | Gediminas Sadauskas |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 220 |
| **ISBN-13:** | 978-9955-23-533-0 |

**Į laukinį pasaulį** (angl. *Into the Wild*) – 1996 m. išleista negrožinės literatūros knyga, parašyta Džono Krakauerio. 2007 m. pagal šią knygą buvo pastatytas filmas tokiu pačiu pavadinimu.

Santrauka
---------

1992 m. rugsėjo 6 d. Kristoferio MakKendleso lavonas buvo rastas apleistame autobuse, Aliaskos valstijoje. Po metų Džonas Krakaueris atsekė MakKendleso žingsnius nuo to laiko, kai jis baigė universitetą iki tol, kol gavo galą Aliaskoje. Buvo pasiremta 430 žodžių dienoraščio įrašais.

Tai pasakojimas apie Kristoferį MakKendlesą, kuris metė įprastą gyvenimo būdą ir išvyko į laukinę Aliaskos gamtą. Galiausiai jį pražudė pernelyg didelis pasitikėjimas savo jėgomis ir beatodairiškas savęs statymas į pavojus.

MakKendlesas bekeliaudamas liovėsi prisistatyti savo tikru vardu ir naudojo Aleksandro Superbastūno (angl. *Alexander Supertramp*) slapyvardį. Krakaueris spėja, jog jo asketiškam nusistatymui veikiausiai įtaką padarė Henrio Deivido Toro ir Džeko Londono kūriniai. 

Krakaueris bando suprasti MakKendleso asmenybę nagrinėdamas savo alpinistinio žygio paskatas bei patirtis nuodugniai atpasakodamas kopimą į Velnio nykščio viršūnę, kai jis pats buvo jaunuolis. Jis taip pat užsimena apie kitus mįslingai tyruose dingusius jaunuolius. Be to, jis gan išsamiai atpasakoja MakKendleso artimųjų išgyventą sielvartą.

Džono Krakauerio knygoje „Į laukinį pasaulį" atkreipiamas dėmesys į tai, kaip ieškant savęs galima sulaukti visuomenės nepripažinimo. Daugelis kritikų pripažįsta, jog Krisas MakKendlesas ieškojo dvasinio nušvitimo. Jis bandė keliauti tyruose neapsikraudamas materialios nuosavybės našta, nes taip, jo manymu, buvo daug smagiau.

Šaltiniai
---------

1. ↑  September 28, Craig Medred Updated:; January 10, 2016 Published:; 2015. „The fiction that is Jon Krakauer's 'Into The Wild'". *Anchorage Daily News*. Nuoroda tikrinta 2024-04-01. `{{cite web}}`: `|last3=` turi skaitinį pavadinimą (pagalba)CS1 priežiūra: extra punctuation (link) CS1 priežiūra: numeric names: authors list (link)
| ***Pavasario vandenys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Torrents of Spring |
| Kilmės šalis | Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė Prancūzija Italija |
| Režisierius | Jerzy Skolimowski |
| Scenaristas (-ai) | Jerzy Skolimowski |
| Vaidina | Timothy Hutton  Nastassja Kinski  Valeria Golino |
| Metai | 1989 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 101 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Pavasario vandenys** (angl. *Torrents of Spring*) – 1989 m. režisieriaus Jerzy Skolimowski sukurta drama pagal to paties pavadinimo Rusijos rašytojo Ivano Turgenevo apysaką. Filmas dalyvavo Kanų kino festivalio konkursinėje programoje 1989 m.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1840–ieji metai, Frankfurtas. Rusų dvarininkas Dmitrijus Saninas, grįžtantis iš Italijos, susipažįsta su 19–mete gražuole Džema. Įsiplieskę jausmai priverčia Saniną dėl merginos stoti į dvikovą, o vėliau ir jai pasipiršti. Kadangi mergina nėra turtinga, jiems ketinant susituokti, Saninas nusprendžia parduoti savo žemes Rusijoje ir persikelti gyventi į Vokietiją. Jis sutinka savo mokyklos laikų draugą Ipolitą Polozovą, kuris yra vedęs turtingą paveldėtoją Mariją. Norėdamas padėti draugui, Ipolitas pasiūlo žmonai įsigyti Sanino žemes. Nors ir susituokę, Polozovai gyvena kiekvienas sau ir Marija susidomi ne tik Sanino žemėmis, bet ir juo pačiu. Šis nesugeba atsispirti ir suartėja su Marija. Sužinojusi tiesą, Džema jį palieka, o Saninas seka paskui Mariją ir jos vyrą į Veneciją.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Timothy Hutton – Dmitrijus Saninas
* Nastassja Kinski – Marija Polozova
* Valeria Golino – Džema Roseli
* William Forsythe – Ipolitas Polozovas
* Urbano Barberini – baronas fon Donhofas
* Francesca De Sapio – Džemos motina
* Antonio Cantafora – Richteris

Apdovanojimai
-------------

Kanų kino festivalis – Auksinė palmės šakelė (nominacija) (1989)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Festival de Cannes: Film details 1989".
Alipay| Originalus pavadinimas | 支付寶 |
| Forma | dukterinė įmonė |
| Pramonė | finansinės paslaugos |
| Įkurta | 2004 m. |
| Centrinė būstinė | Hangdžou, Kinijos LR Kinija |
| Holdingas | Alibaba Group |
| Tinklalapis | www.alipay.com |

**Alipay** (kin. 支付寶) – Kinijos mokėjimų internetu platforma, be kitų, teikianti sąlyginio deponavimo paslaugas, kuomet pirkėjas už prekes pardavėjui atsiskaito per „Alipay" tik patvirtinęs, kad neturi pastabų dėl sandorio. Nuo 2014 m. yra didžiausia pasaulio mobiliųjų ir internetinių mokėjimų platforma. Yra per 400 mln. registruotų vartotojų. 2016 m. jai priklausė kiek daugiau nei pusė mokėjimų internetu Kinijos rinkos.

„Alipay" biurai
2004 m. įsteigta „Alibaba Group" koncerno bei jo įkūrėjo Jack Ma. „Alipay" iš esmės yra „PayPal" annalogas. Ją galima susieti su „Visa", „MasterCard" kortelėmis, vartotojams leidžiama apsipirkti „Taobao", „Tmall" parduotuvėse. Taip pat ja leidžia atsiskaityti 300 tarptautinių verslų orientuotų į Kinijos rinką bei 0,5 mln. įmonių Kinijoje.

2015 m. „Alibaba" pranešė apie mokėjimų sistemos, atpažįstančios klientų veidus, vystymą.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Alipay surpasses PayPal as leading mobile payments platform". *Bobsguide*. Suarchyvuotas originalas 2017-07-14. Nuoroda tikrinta 2017-07-02.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alipay** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
* Oficiali svetainė (anglų k.)
54°23′51″š. pl. 24°02′42″r. ilg.﻿ / ﻿54.3976°š. pl. 24.0449°r. ilg.﻿ / 54.3976; 24.0449

| Alytaus Jurgio Kunčino viešoji biblioteka |
| --- |
|  |
|  |
| **Įkurta** | 1993 m. |
| **Vieta** | Seirijų g. 2, Alytus |
| **Interneto svetainė** |  |

**Alytaus Jurgio Kunčino viešoji biblioteka** – pagrindinė Alytaus miesto savivaldybės biblioteka.

Istorija
--------

Tai viena pirmųjų savivaldybių viešųjų bibliotekų, įkurtų Lietuvai atgavus nepriklausomybę. Ji buvo įkurta 1993 m. nuo Alytaus rajono savivaldybės viešoji bibliotekos atskyrus Alytaus miesto filialus. Nuo 1998 m. biblioteka yra Lietuvos integralios bibliotekų informacijos sistemos (LIBIS) projekto dalyvė. 2004 m. gruodį bibliotekai suteiktas ilgamečio jos bičiulio, iš Alytaus kilusio žinomo prozininko Jurgio Kunčino vardas. 2006 m. gruodį centrinėse bibliotekos patalpose įrengtas Jurgio Kunčino kambarys – memorialinė ekspozicija.

Filialai
--------

Bibliotekoje yra 3 filialai ir 1 skyrius:

| Filialas | Adresas | Informacija |
| --- | --- | --- |
| Vaikų ir jaunimo literatūros skyrius | Topolių g. 21, Alytus |  |
| Alytaus I biblioteka | Jiezno g. 2, Alytus |  |
| Dainavos biblioteka | Vilties g. 34, Alytus | Atidaryta po 2017 m. |
| Vidzgirio biblioteka | Likiškėlių g. 12, Alytus |  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Istorija. Rvb.lt (tikrinta 2022-02-11).
2. ↑  Alytaus biblioteka. 2018-04-07, Lsvba.lt (tikrinta 2022-03-06).
3. ↑  Apie mus. Archyvuota kopija 2022-02-11 iš Wayback Machine projekto. Mvb.lt (tikrinta 2022-02-11).

Nuorodos
--------

* Bibliotekos svetainė
**Biržų rajono savivaldybės garbės pilietis** – Lietuvos Respublikos ir užsienio valstybių piliečiams už ypatingus nuopelnus ir pastangas bei išskirtinį indėlį į Biržų rajono mokslo, švietimo, kultūros, sporto, ekonomikos, socialinio vystymo bei kitas sritis ir aktyvią visuomeninę veiklą suteikiamas garbės vardas.

Nuostatai
---------

Biržų rajono savivaldybės garbės piliečio (toliau – Garbės piliečio) vardas gali būti suteikiamas tiek gyvam, tiek mirusiam asmeniui. Suteikiant Garbės piliečio vardą mirusiam asmeniui, Garbės piliečio ženklas įteikiamas mirusiojo šeimai.

Siūlymą dėl Garbės piliečio vardo suteikimo gali teikti Biržų rajono savivaldybės tarybos (toliau – Savivaldybės taryba) nariai, nevyriausybinės organizacijos, vietos bendruomenės, kolegialios gyventojų grupės ir juridiniai asmenys.

Siūlymas asmeniui suteikti Garbės piliečio vardą pateikiamas Biržų rajono savivaldybės garbės piliečio vardo suteikimo komisijai iki einamųjų metų gruodžio 31 d. Kartu su siūlymu turi būti pateikta išsami informacija apie siūlomą kandidatą: jo asmens tapatybę patvirtinančio dokumento kopija, gyvenimo aprašymas, darbų ir nuopelnų rajonui aprašymas ir ne mažiau kaip dvi rekomendacijos.

Siūlymą, kurį Komisija atmetė, Komisijai iš naujo svarstyti galima teikti ne anksčiau kaip po vienerių metų.

Garbės piliečio vardas suteikiamas Komisijos teikimu Savivaldybės tarybos sprendimu. Teikimą, kurį Savivaldybės taryba atmetė, Komisija jai iš naujo svarstyti gali teikti ne anksčiau kaip po vienerių metų.

Komisijai pateiktų kandidatų Garbės piliečio vardui suteikti sąrašas, kuriame nurodomos ir jų profesinės, visuomeninės pareigos bei kandidatus pateikę juridiniai ir fiziniai asmenys, paskelbiamas visuomenei.

Savivaldybės tarybai priėmus sprendimą asmeniui suteikti Garbės piliečio vardą, miesto šventės metu organizuojama vieša iškilminga Garbės piliečio vardo suteikimo ceremonija. Garbės piliečiui Savivaldybės meras įteikia specialų Garbės piliečio ženklą su įrašu: „Biržų rajono savivaldybės Garbės piliečiui (vardas ir pavardė) už nuopelnus Biržų kraštui" ir 20 MGL dydžio piniginę dovaną. Jo vardas, pavardė ir trumpa biografija įrašomi į Biržų rajono savivaldybės garbės piliečių knygą, atvaizdas eksponuojamas Biržų pilies rūmuose Savivaldybės tarybos posėdžių salėje iškilmingų renginių metu.

Apie Garbės piliečio vardo suteikimo faktą informuojama visuomenė.

Nuorodos
--------

* Biržų rajono savivaldybės garbės piliečiai

Išnašos
-------

1. ↑  BIRŽŲ RAJONO SAVIVALDYBĖS GARBĖS PILIEČIO VARDO SUTEIKIMO NUOSTATAI[neveikianti nuoroda]
**Laisvieji žmonės**-valstiečių kategorija Lietuvoje XV-XIX a.

Svarbiausias laisvės požymis baudžiavos laikais buvo kilnojimosi teisė, t. y. teisė išeiti iš dvaro, apleisti savo poną ar jo išvis neturėti. Daugiausia laisvųjų žmonių gyveno Žemaitijoje. 1795 metų duomenimis laisvieji žmonės sudarė apie pusę visų valstiečių Žemaitijoje. Palanki aplinkybė tokiam gausiam laisvųjų žmonių skaičiui buvo tai, kad Žemaitijoje buvo nedaug palivarkų, nepaplito lažinis darbas, o didelė valstiečių dalis mokėjo činšą. Daugiausia laisvųjų žmonių sutinkama Telšių paviete (1795 m. 96,5 % visų valstiečių vyrų). Pasak amžininkų, apie 1815 m. laisvieji žmonės Žemaitijoje, turintys 1000 auksinų nebuvo laikomi turtingais. Tokiais laikyti turintys 10-15 tūkstančių talerių turtą. Dar 1816 m. Telšių paviete (apskrityje) baudžiaviniai valstiečiai (neturintys kilnojimosi teisės) nesudarė trečdalio visų valstiečių. Prijungus prie Rusijos buvusias LDK žemes caro valdininkai tokių valstiečių kategorijos iš viso nežinojo, jų nebuvo Rusijoje, tad surašant gyventojus jie buvo pavadinti „užsieniečiais". Laisvieji žmonės tapo ekonomiškai nuostolingi dvarininkams nuo 1812 metų įvedus pagalvės mokestį, kuris laisviesiems žmonėms buvo nustatytas dvigubai didesnis, nei baudžiauninkams. Valstybiniuose dvaruose laisvuosius žmones baudžiauninkais ėmė versti carinė administracija ar tų dvarų nuomininkai, o privačių dvarų savininkai taip pat stengėsi jų skaičių mažinti. 1858 m. Žemaitijoje laisvųjų žmonių buvo likę tik apie penktadalį visų valstiečių. Laisvieji žmonės aktyviai priešinosi pastangoms juos įbaudžiavinti, pastebima jų dalis dalyvavo 1830-1831 metų sukilime, taip pat ir 1863-1864 m. sukilime. Baudžiavos panaikinimo išvakarėse caro valdžia išlikusius laisvuosius žmones traktavo kaip bežemius, neturinčius teisės išsipirkti žemės. Žemę išsipirkti jiems leista tik 1882 m. Jų išpirkos mokesčiai buvo 2-3 kartus didesni, palyginus su valstybinių ar privačių dvarų valstiečių žemės išpirkos mokesčiu. Daug buvusių laisvųjų žmonių buvo priversti emigruoti.
Koordinatės: 54°40′52″š. pl. 25°17′32″r. ilg.﻿ / ﻿54.6811065°š. pl. 25.2923526°r. ilg.﻿ / 54.6811065; 25.2923526

|  Vilniaus Dievo Motinos Ėmimo į Dangų soboras |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Успенский Кафедральный собор (Пречистенский) |
| **Dekanatas** | Vilniaus miesto stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Vilniaus miestas |
| **Gyvenvietė** | Vilnius |
| **Adresas** | Maironio g. 14 |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1348 m. |
| **Stilius** | gotika |

**Vilniaus Skaisčiausios Dievo motinos cerkvė** (rus. *Кафедральный собор во имя Успения Пречистой Божией Матери*) – stačiatikių katedra, esanti Vilniaus senamiestyje ant Vilnios kranto, netoli Vilniaus Šv. Onos, Vilniaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčios bei Šv. Mykolo bažnyčios.

Istorija
--------

Viena seniausių krikščioniškųjų šventovių Vilniuje. Kaip skelbia paminklinė lenta prie įėjimo, cerkvė pradėta statyti 1346 m. Algirdo žmonos Marijos iniciatyva, pašventinta 1348 m. 1495 m. Lietuvos didysis kunigaikštis Aleksandras čia tuokėsi su Ivano Didžiojo dukra kunigaikštiene Elena Maskvietė (kuri čia ir palaidota 1513 m.). Juos tuokė archimandritas Makarijus, vėliau nukankintas totorių ir paskelbtas šventuoju. Jo vardu pavadinta dešinysis katedros priestatas. 1511–1522 metais perstatyta kunigaikščio Konstantino Ostrogiškio pastangomis.

1609 m. po Brastos unijos paskelbimo, cerkvė atiteko unitams. Po 1748 m. visame Vilniuje siautėjusio gaisro stipriai nukentėjo ir buvo apleista. Tik po ilgesnio laiko – 1785 m. cerkvė buvo atstatyta ir įgavo baroko stiliaus bruožų. 1794 m. sukilimo metu, šalia miesto gynybinės sienos stovėjusi cerkvė buvo stipriai apgriauta Vilnių apsiautusios rusų kariuomenės artilerijos. Po šio sugriovimo cerkvė atstatyta jau nebuvo, o 1808 m. buvo perduota Vilniaus Universitetui. Pastate pagal Karolio Podčašinskio projektą 1822 m. buvo įrengtas anatomikumas, auditorijos, biblioteka. Vėliau čia buvo kareivinės, sandėliai, archyvas ir net kalvė. 1865–1868 metais pagal Nikolajaus Čagino projektą cerkvė buvo atstatyta ir grąžinta tikintiesiems.

1946 m. cerkvė turėjo 424 parapijiečių. Tarybiniais laikais, 1948 m. parapija buvo oficialiai įregistruota. 1949 ir 1957 metais buvo atlikinėjamas kapitalinis cerkvės remontas, o 1980 ir 1998 metais ji buvo restauruojama.

Nuo 2010 m. Vilniaus ir Lietuvos arkivyskupijai vadovauja Metropolitas Inocentas.

Galerija
--------

* Cerkvės rekonstrukcija, 1864 m.Cerkvės rekonstrukcija, 1864 m.
* Katedra (sena fotografija)Katedra (sena fotografija)
* Gotikinis mūrasGotikinis mūras
* VidusVidus
* Dievo motinos ikonaDievo motinos ikona
* Katedros planas  (I. Trutnev, 1870 m.)Katedros planas (I. Trutnev, 1870 m.)
* Choras (1926 m.)Choras (1926 m.)

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vilniaus Dievo Motinos Ėmimo į Dangų soboras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Orthodoxy.lt Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
* www.sobor.lt
**Deco**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Anderson Luiz de Sousa |
| Gimimo data | 1977 m. rugpjūčio 27 d. (46 metai) |
| Gimimo vieta | San Bernardo do Kampas, Brazilija |
| Ūgis | 1,76 m |
| Svoris | 73 kg |
| Pravardė | Art de DecoDeco |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1997–199819981999–20042004–20082008–20102010–2013 | AlvercaSalgueirosPortoFC BarcelonaChelseaFluminese | 32 (13)9 (2)148 (32)112 (13)43 (5)56 (2) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2003–2010 | Portugalija Portugalija | 75 (5) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys. |

**Andersonas Luisas de Soza**, žinomas kaip ***Deko*** (port. *Anderson Luiz de Sousa*, sutrumpintai: *Deco*; g. 1977 m. rugpjūčio 27 d.) – buvęs brazilų kilmės Portugalijos futbolininkas, Portugalijos rinktinės atakuojantis saugas.

2008 m. birželio 30 d. Deco pasirašė dvejų metų sutartį su Chelsea klubu. 2010 m. rugpjūčio 7 d. pasirašė dvejų metų kontraktą su Brazilijos Fluminese klubu.

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 2003 m. kovo 29 d. su rinktine žaidė ketveriose 2006 m. pasaulio čempionato rungtynėse, antrosiose rungtynėse pelnė įvartį ir išrinktas geriausiu rungtynių žaidėju. Žaidėjas pranešė ketinantis pasitraukti po 2010 m. pasaulio čempionato, kadangi greičiau pavargsta dėl savo amžiaus.

Pasiekimai
----------

2004 metais laimėjo „Sidabrinį kamuolį" (antra vieta tarp Europos žaidėjų), 2004 metais – naudingiausias UEFA Čempionų Lygos žaidėjas, taip pat pripažintas geriausiu saugu tais pačiais metais.

Laimėjimai profesionaliuose klubuose bei nacionalinėse komandose:

Žaidžiant FC Barcelona komandoje:

* UEFA Čempionų lyga 2006
* Ispanų La Liga 2006
* Ispanų Supertaurė 2006
* Ispanų La Liga 2005

Žaidžiant FC Porto:

* UEFA Čempionų lyga 2004,
* Portugalijos lyga 1999, 2003, 2004
* UEFA taurė 2003
* Portugalijos taurė 2000, 2001, 2003
* Portugalijos Supertaurė 1999, 2001, 2003

Žaidžiant Portugalijos vyrų futbolo rinktinėje:

* Europos futbolo čempionatas 2004 – antra vieta

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Vokietija 2006 | 4 vieta | 4 | 1 | 2 | 1 | 0 |
| Pietų Afrika 2010 | aštuntfinalis | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Portugalija 2004 | 2 vieta | 6 | 0 | 2 | 0 | 0 |
| Austrija-Šveicarija 2008 | ketvirtfinalis | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
| **Canis edwardii** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Šuniniai  *( Canidae)* |
| Triba: | Tikrieji šunys  *( Canini)* |
| Gentis: | Šunys  *( Canis)* |
| Rūšis: | Edvardo vilkas  *( Canis edwardii)* |

 |
| Binomas |
| ***Canis edwardii***Gazin, 1942 |
|  |

**Edvardo vilkas** (*Canis edwardii*; angl. *Edward's wolf*) – išnykusi šuninių žinduolių rūšis, kuri buvo endeminė Šiaurės Amerikoje ir gyveno nuo plioceno epochos Blanko periodo iki pleistoceno epochos Irvingtono periodo (prieš 4,9–0,3 mln. metų). Rūšis egzistavo apie 4,6 mln. metų. Rūšis artima šakalams.

Edvardo vilko padėtis kitų vilkų rūšių tarpe
Edvardo vilkų amžininkai buvo baisieji vilkai (prieš 1,8–0,011 mln. metų), kiškėdžiai vilkai (*Canis lepophagus*, prieš 10,3–1,8 mln. metų), Armbrusterio vilkai (prieš 1,8–0,3 mln. metų), rudieji vilkai (*Canis rufus*; gyvuoja nuo prieš 1–2 mln. metų iki dabar) ir pilkieji vilkai (gyvuoja nuo prieš 3,5 mln. metų iki dabar).

Taksonomija
-----------

Edvardo vilkams pavadinimą *Canis edwardii* 1942 m. suteikė *Gazin*.

Keli specialistai teigia, kad ši rūšis yra pilkojo vilko (*Canis lupus*) sinonimas – taip manė B. Kurten (1974 m.) ir B. Kurten su E. Anderson (1980 m.). Dabar rūšis Edvardo vilkas laikoma validžia.

Morfologija
-----------

Tiriant Edvardo vilkų fosilijas buvo įvertintos dviejų individų kūno masės – vienas svėrė 35 kg, kitas – 31 kg.

Nuorodos
--------

1. ↑  PaleoBiology Database: *Canis edwardii, age range and collections* Archyvuota kopija 2012-10-13 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Acta Zoologica Fennica 140:1-38
3. ↑  B. Kurten and E. Anderson. 1980. Pleistocene mammals of North America 1-442
4. ↑  Tedford et al. 2009, Bulletin of the American Museum of Natural History 325:124
5. ↑  S. Legendre and C. Roth. 1988. Correlation of carnassial tooth size and body weight in recent carnivores (Mammalia). Historical Biology 1(1):85-98
**Politinis auklėjamasis darbas** - viena iš pagrindinių nuteistųjų pataisymo ir perauklėjimo priemonių. Reglamentavo LTSR PDK.

Organizavimas
-------------

PDK nustatė, kad sSu asmenimis, atliekančiais laisvės atėmimo bausmę, dirbamas politinis auklėjamasis darbas, kuriuo siekiama auklėti juos, kad jie sąžiningai dirbtų, tiksliai vykdytų įstatymus ir gerbtų socialistinio bendro gyvenimo taisykles, tausotų socialistinę nuosavybę, keltų nuteistųjų sąmoningumą ir kultūros lygį, ugdyti naudingą jų iniciatyvą.

Politinį auklėjamąjį darbą su atliekančiais laisvės atėmimo bausmę asmenimis organizuoja pataisos darbų įstaigų administracija.

Dirbant su atliekančiais laisvės atėmimo bausmę asmenimis politinį auklėjamąjį darbą, dalyvauja visuomeninių ir ūkinių organizacijų atstovai.

Nuteistųjų dalyvavimas politiniuose auklėjamuosiuose renginiuose skatinamas, ir į jį atsižvelgiama, nustatant jų pasitaisymo ir persiauklėjimo laipsnį.

Pagrindinės formos
------------------

Pagrindinės politinio auklėjamojo darbo, dirbamo su atliekančiais laisvės atėmimo bausmę asmenimis, formos yra šios:

* individualus darbas, dirbamas, remiantis kiekvieno nuteistojo asmenybės išstudijavimu, atsižvelgiant į nuteistojo padarytą nusikaltimą, amžių, išsilavinimą, profesiją ir kitas jo ypatybes;
* agitacinis, propagandinis ir kultūrinis masinis darbas;
* lenktyniavimas darbe.

Politinis auklėjamasis darbas su atliekančiais laisvės atėmimo bausmę asmenimis dirbamas diferencijuotai, atsižvelgiant į pataisos darbų įstaigos rūšį ir joje nustatytą režimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LTSR PDK[neveikianti nuoroda]