recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
1906 m. Prancūzijoje vykęs streikas dėl 8 darbo valandų per dieną.
**Darbo laikas** – laikas, kurį (yra arba turi būti) dirbamas darbas, taip pat jam priskiriamas laikas. Lietuvos darbo teisėje – laikas, kurį darbuotojas privalo dirbti jam pavestą darbą, ir kiti jam prilyginti laikotarpiai (LR darbo kodeksas, 142 str.). Darbo laikas yra skaičiuojamas, vedama speciali jo apskaita. Gali būti įprastinė arba suminė (kai dėl techninių gamybos sąlygų negalima laikytis konkrečiai darbuotojų kategorijai nustatytos kasdieninės ar kassavaitinės darbo trukmės).

Lietuva
=======

Struktūra
---------

Į darbo laiką įeina (LR DK 143 str. 1 d.):

* faktiškai dirbtas laikas, budėjimas darbe ir namuose;
* tarnybinės komandiruotės, tarnybinės kelionės į kitą vietovę laikas;
* laikas, reikalingas darbo vietai, darbo įrankiams, saugos priemonėms paruošti ir sutvarkyti;
* pertraukos darbe, pagal norminius teisės aktus įskaitomos į darbo laiką;
* privalomų medicininių apžiūrų laikas;
* stažuotė, kvalifikacijos kėlimas darbovietėje ar mokymo centruose;
* nušalinimo nuo darbo laikas, jeigu nušalintas darbuotojas privalo laikytis nustatytos darbovietėje tvarkos;
* prastovos laikas;
* kiti norminių teisės aktų nustatyti laikotarpiai.

Į darbo laiką neįeina:

* pravaikšta;
* neatvykimas į darbą administracijos leidimu;
* valstybinių, visuomeninių ar piliečio pareigų atlikimas, karinė tarnyba arba mokomosios karinės pratybos;
* nedarbingumo laikas;
* pertraukos pailsėti ir pavalgyti, kasdieninis (tarp pamainų), kassavaitinis poilsis, šventės, atostogos;
* kiti norminių teisės aktų nustatyti laikotarpiai.

Trukmė
------

Darbo laikas negali būti ilgesnis kaip **48** valandų per savaitę (LR DK 144 str. 1 d.). Kasdieninė darbo laiko trukmė neturi viršyti **8** darbo valandų (LR DK 144 str. 2 d.). Išimtis gali nustatyti įstatymai, Vyriausybės nutarimai ir kolektyvinės sutartys. Didžiausias darbo laikas, įskaitant viršvalandžius, per 7 dienas neturi viršyti **48** valandų (LR DK 144 str. 3 d.).

Tam tikrų kategorijų (gydymo, globos (rūpybos), vaikų auklėjimo įstaigų, energetikos, ryšių specializuotų tarnybų bei avarijų likvidavimo specializuotų tarnybų ir kitų tarnybų, dirbančių nepertraukiamo budėjimo režimu) darbuotojams, budėtojams patalpose darbo laikas gali būti iki **24** valandų per parą. Tokių darbuotojų vidutinis darbo laikas per 7 dienų laikotarpį neturi viršyti **48** valandų, o poilsio tarp darbo dienų laikas privalo būti ne trumpesnis kaip 24 valandos. Tokių darbų sąrašą tvirtina LR Vyriausybė.

Darbuotojų, dirbančių ne vienoje darbovietėje arba vienoje darbovietėje, bet pagal dvi ar daugiau darbo sutarčių, darbo dienos trukmė negali būti ilgesnė kaip 12 valandų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR darbo kodeksas (2009-12-21 redakcija)
|  |
| --- |
| **Balso tipas** |
| **Moterų balsai**
Sopranas
Mecosopranas
Kontraltas
**Vyrų balsai**
Kontratenoras
Tenoras
Baritonas
Bosas |

**Kontratenoras** [*↗ kontra...* + it. *tenore* 'tenoras'] – XIV–XV a. vokalinės muzikos kūrinių trečiasis balsas (šalia tenoro ir diskanto) ir labai retas balso tipas, pats aukščiausias iš vyrų operinių balsų, kurio diapazonas apima nuo mažosios oktavos „do" natos iki antrosios oktavos „mi" natos. Kontratenoru vadinamas ir dainininkas, dainuojantis tokiu balsu. Paprastai po balso mutacijos berniuko balsas pažemėja viena oktava, tačiau kontratenorui, net ir mutavus balsui (paprastai – diskanto), išlieka viršutinis registras. 

Kontratenorai skirstomi į *sopraninus* (kitaip dar vadinamus *sopranistais*) ir *altinus* (*altistus*). Kontratenorinis dainavimas dažnai neteisingai painiojamas su falcetiniu dainavimu (falcetas yra viršutinis, bet neišlavintas vyriško balso registras). 

Lietuvoje žinomi kontratenorai – Viktoras Gerasimovas (sopraninas), Algirdas Bagdonavičius (altinas).

Žymiausi pasaulio kontratenorai – Philippe Jaroussky, Michael Maniaci, James Bowman, Alfred Deller, Jorge Cano, Aris Christofellis, David Daniels, Bejun Mehta. Pop muzikoje vienas geriausiai žinomų kontratenorų – grupės „Bee Gees" vokalistas Barry Gibb.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Balso mutacija
* Kastratas
* Diskantas

Šaltiniai
---------

1. ↑  www.rusudrama.lt Kserkso meilė išaugo po platanu
**Darbo rinkos politika** – darbo politikos sritis, apimanti viešąsias (valstybės, savivaldybių) remiamas priemones, veikiančias darbo rinką bei paklausą. Rūšys - pasyvioji ir aktyvioji politika. Pasyviąja siekiama sušvelninti neigiamus materialinius aspektus dėl nedarbo, aktyviąja padėti integruotis į darbo rinką.

Lietuva
-------

Aktyviomis darbo rinkos politikos priemonėmis siekiama padėti darbo ieškantiems asmenims padidinti jų užimtumo galimybes ir derinti darbo pasiūlą ir paklausą (LR užimtumo rėmimo įstatymo 2 str. 1 d.).

Vokietija
---------

Vokietijoje socialinis kodeksas - SGB III § 3(4) – įtvirtina aktyvaus darbo rėmimo sąvoką (*aktive Arbeitsförderung*). Priemones numato Vokietijos federalinė darbo birža, savivaldybės. 

1933 m. į valdžią atėjus naciams, dideliu mastu pradėti įgyvendinti. Pvz. dar Veimaro Rsepublikos laikotarpiu planuoti autobanai. Iš pradžių buvo draudžiama naudoti technik, mašinas, siekiant įdarbinti kuo daugiau žmonių. Visgi statybvietėse darbo sąlygos nebuvo pačios geriausios, buvo ilgas darbo laikas, darbo užmokestis - socialinės paramos lygio ir pan.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR užimtumo rėmimo įstatymas (2009-07-14 redakcija)
**Iškreipta konkurencija** – rinkos santykiai, kuriems negalioja teisingos konkurencijos kriterijai. Susidarius iškreiptos konkurencijos aplinkybėms, pažeidžiamas Pareto principas. Tai reiškia, jog laisvosios rinkos dėsningumai gali patys savaime ir neužtikrinti optimaliausių gerovės kūrimo kelių.

Dažniausi iškreiptos konkurencijos atvejai yra šie:

* Monopolija – daug pirkėjų, bet tik vienas pardavėjas.
* Oligopolija – nepakankamas teisingai konkurencijai pardavėjų skaičius.
* Monopolistinė konkurencija – yra pakankamai daug pardavėjų, tačiau jų teikiamos paslaugos ar prekės pernelyg daug skiriasi tarpusavyje. Šiuo atveju kiekvienas pardavėjas tam tikrose ribose gali elgtis kaip monopolistas, nes pirkėjus jis praranda tik tas ribas peržengęs.
* Monopsonija – daug pardavėjų, tačiau tik vienas pirkėjas.
* Oligopsonija – pernelyg mažas teisingai konkurencijai pirkėjų skaičius.
* Nepilnos informacijos rinka – pirkėjų ir pardavėjų pakanka, tačiau jie per mažai žino apie greta vykstančių kitų pirkimo ir pardavimo sandorių sąlygas. Ši situacija dažniausiai minima nagrinėjant darbo paiešką bei pasiūlą, bet galima ir kitur.

Iškreipta konkurencija taip atsiranda labai staigiai keičiantis rinkos poreikiams, jei pardavėjui nepakanka laiko jais sekti. Pavyzdžiui, norinčiam tuojau pat rasti labai paklausios specialybės darbuotoją darbdaviui gali tekti siūlyti net ir žymiai didesnę algą, nei ta, kuri nusistovėtų pusiausvyroje rinkoje. Taip yra todėl, kad pakeisti specialybę net ir to norintiems reikia laiko. Per keletą metų naujų specialistų paruošiama pakankamai ir specialybė nustoja būti paklausi ir žadanti didesnius nei rinkos apsprendžiami atlyginimus.

Iškreipta konkurencija taip pat susidaro pirkėjams bei pardavėjams nepakankamai žinant apie siūlomas prekes ar paslaugas bei jų kainas.
  


|  |  |
| --- | --- |
| **Nukrypimai nuo teisingos konkurencijos** |  |
| Monopolija  |
Oligopolija |
Oligopsonija |
Monopsonija |
Monopolistinė konkurencija |
Informacijos trūkumas  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 18°19′01″ š. pl. 65°17′24″ v. ilg.﻿ / ﻿18.31694°š. pl. 65.29000°r. ilg.﻿ / 18.31694; 65.29000

Kulebros ir aplinkinių salų žemėlapis
**Kulebra** (isp. *Culebra* – 'gyvatė') – sala Karibų jūroje, esanti 27 km į rytus nuo Puerto Riko, 19 km į vakarus nuo Sen Tomo (JAV Mergelių Salos), 14 km į šiaurę nuo Vjekeso. Sudaro vieną iš Puerto Riko savivaldybių. Plotas – 28 km².

Kulebros kranto linija raižyta, sala netaisyklingo pavidalo. Jos ilgis 11 km, plotis iki 8 km. Paviršius uolingas, kalnuotas, iškyla iki 164,9 m (Balkono k.). Pietinėje salos pusėje yra Ensenados užutėkis – patogi vieta laivams prisišvartuoti, be to, tai viena saugiausių nuo uraganų prieplaukų Karibuose. Kulebros pakraščiuose yra keli maži ežerėliai (lagūnos). Gėlo vandens šaltinių nėra. Aplink Kulebrą dar spiečiasi 23 negyvenamos salelės (Kulebrita, Kajo Nortė, Kajo Luis Penja, Kajo Lobas ir kt.). Dalis Kulebros ir visos aplinkinės salelės paskelbtos gamtos rezervatu: čia saugomas labai retas, endeminis driežas Kulebros anolis (*Anolis roosevelti*), taip pat įvairūs jūriniai vėžliai, jūriniai paukščiai.

Kulebros herbas
2010 m. Kulebroje gyveno 1818 žmonių. Tai mažiausiai gyventojų turinti Puerto Riko savivaldybė. Administracinis centras – Kulebra Taunas (652 gyv. 2000 m.). Seniau saloje vystytas žemdirbystė, gyvulininkystė, bet dabar pagrindinis verslas – turizmas. Sala pasižymi gerais paplūdimiais, itin skaidriu priekrančių vandeniu. Yra 3 mokyklos, maža ligoninė. Į Kulebrą plukdo keltas iš Fachardo, taip pat privatūs laivų savininkai. Yra mažas oro uostas.

1511 m. prieš ispanus sukilus tainams, pas saloje gyvenusius karibus prieglobstį rado sukilėliai. Vėliau sala dažniausiai būdavo negyvenama – čia pasistodavo nebent piratai, žvejai. San Ildefonso gyvenvietė Kulebroje įsteigta 1880 m. Saloje 1939–1971 m. bazavosi JAV laivynas, čia rengdavo karines pratybas.

* Ensenados užutėkisEnsenados užutėkis
* Flamenko paplūdimysFlamenko paplūdimys
* Kulebros bažnyčiaKulebros bažnyčia
* Kulebra Tauno gatvelėKulebra Tauno gatvelė

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kulebra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Darbo pasidalinimas** – reiškinys ekonomikoje, kai vyksta profesinė specializacija, siaurėja ir gilėja atskiros specialisto funkcijos.

Visas gamybos procesas padalinamas į labai paprastas operacijas, kurių kiekvieną atskirai atlieka žmogus ar mechanizmas. To priežastis yra siekis pakelti darbo našumą dėka:

1. Įdirbio padidėjimo ir paprastų, pasikartojančių operacijų automatizavimo
2. Darbo laiko sutaupymo pereinant nuo vienos prie kitos gamybos operacijos

Darbo pasidalinimo kooperacija plačiau aprašyta Adamo Smito penkiatomio traktato „Tyrimai apie turtingumo ištakas ir priežastis" pirmose trijose dalyse. Prasidėjus darbo pasidalinimui, atsirado labai daug įvairių profesijų ir ūkio šakų. Suskirsčius atskiras operacijas tapo lengviau jas mechanizuoti. Darbo pasidalinimas vyksta ir moksle. Anksčiau, senovėje, žmonės turėjo praktiškai pilnai viskuo save aprūpinti, tai nebuvo labai efektyvu, dėl to žmonės gyveno gan primityviai. Praktiškai visą technologijos progresas įvyko siekiant pasidalinti darbą. Taip pat dėka prekybos suklestėjimo darbo pasidalinimas tapo galimas visuomenėje.

Darbo pasidalinimas neišvengiamai turi eiti su gyvenimo lygio pakilimu. Žlungant Tarybų Socialistinių Respublikų Sąjungai nusmukus pragyvenimo lygiui didelės fermos negalėjo atlaikyti pusiau natūrinį ūkį vedančių žemdirbių konkurencijos (auginti karves po vieną ar dvi buvo pelningiau negu iškart didelį kiekį fermoje). Taip pat daug darbų žmonės pradėjo stengtis nudirbti patys, pasitaisyti automobilį, nukirpti vienas kitą, susiūti suplyšusius drabužius, taip pat juos net pasisiūti. Verslininkai stengėsi ne mechanizuoti gamybą o išnaudoti pigią darbo jėgą.
| IšimčėIximche |
| --- |
|  |
| Išimčės griuvėsiai |
| 

IšimčėIšimčė

 |
| Koordinatės | 14°44′0″ š. pl. 90°59′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.73333°š. pl. 90.98333°r. ilg.﻿ / 14.73333; 90.98333Koordinatės: 14°44′0″ š. pl. 90°59′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.73333°š. pl. 90.98333°r. ilg.﻿ / 14.73333; 90.98333 |
| Vieta | Čimaltenango departamentas, Gvatemala |
| Regionas | Mezoamerika |
| Istorija |
| Sugriautas | 1526 m. |
| Laikotarpis | Poklasikinis |
| Tauta | majai (kakčikeliai) |
| Informacija |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |

**Išimčė** (isp. kakčikelių kalba: *Iximché* – „pienmedžio medis") – poklasikinio laikotarpio aukštikalinių majų (kakčikelių) miestas ir valstybė, buvusi dab. Gvatemalos pietuose.

Istorija
--------

Senoji kakčikelių istorija artimai susijusi su gretimų kičių istorija. Iki XIII–XV a. kakčikeliai buvo didelės kičių Kumarkacho valstybės vasalai.

Einant į pabaigą didžiojo Kumarkacho valdovo *K’iq’ab'* (~1435–~1475) valdymui, 1470 m. suiro ilgai trukusi kičių ir kakčikelių sąjunga. Kakčikeliai tapo nepriklausomi ir įkūrė Išimče miestą kaip savo valstybės sostinę. Valstybę valdydavo du valdovai, renkami iš keturių pagrindinių klanų. 1493 m. tarp keleto klanų įvyko pilietinis karas.

Išimčė ne kartą kovojo su kaimynais kičiais. Regione pasirodžius iš pradžių actekams, vėliau ispanams, kakčikeliai palaikydavo atėjūnų pusę kovoje su šiais savo kaimynais, kas garantavo ilgalaikį saugumą.

1524 m. po Meksikos užkariavimo, Pedro de Alvarado pasiekė kakčikelių teritoriją, buvo čia svetingai sutiktas ir prie Išimčės įkūrė naujosios Gvatemalos gubernijos sostinę. Kadangi taika netruko ilgai, 1526 m. ispanai sudegino Išimče, o dėl nuolatinių kačikelių atakų buvo priversti perkelti sostinę į naują vietą – Antigua Guatemala.

Poklasikinio laikotarpio Majos aukštumos

Nuorodos
--------

* Istorija ir nuotraukos Archyvuota kopija 2007-03-16 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R**Senovės majų miestai** |
| --- |
|  |
| Ikiklasikinis laikotarpis | 
 Kaminalchuju **·**  Čiapa de Korsas **·**  El Miradoras **·**  Isapa **·**  Takalik Abachas |  |
|  |
| Klasikinis laikotarpis | 
 Altun Ha **·**  Bonampakas **·**  Jaščilanas **·**  Jašha **·**  Kahal Pečas **·**  Kalakmulis **·**  Kankuenas **·**  Karakolis **·**  Kirigva **·**  Kopanas **·**  Lamanajus **·**  Lubantunas **·**  Naranchas **·**  Palenkė **·**  Piedras Negras **·**  Seibalis **·**  Šunantuničas **·**  Uašaktunas **·**  Tikalis **·**  Tonina |
|  |
| Poklasikinis laikotarpis | 
 **Aukštumų majai**: Kumarkachas **·**  Išimčė **·**  Čahoma **·**  Čija **·**  Zakuleu **·**  **Jukatano majai**: Edzna **·**  Majapanas **·**  Tulumas **·**  Koba **·**  Čičen Ica **·**  Ušmalis **·**  Cibilčaltunas |
|  |
| Kolumbinis laikotarpis | 
 Tajasalis **·**  Sakpetenas **·**  Keišilis |

 |
|  |
| --- |
| Laimutis Šolys |
| Pilnas vardas | Laimutis Šolys |
| Šalis | Lietuvos vėliava Lietuva |
| Gimė | 1961 m. (~62 metai)Lietuva |
| Titulas | FIDE meistras (FM) |
| FIDE reitingas | 2344 (2014 m.) |
| Aukščiausias reitingas | 2344 (2014 m.) |

**Laimutis Šolys** (g. 1961 m.) – Lietuvos šachmatininkas, FIDE meistras (2007 m.), šachmatų treneris.

Biografija
----------

1985 m. baigė Maskvos Kūno kultūros ir sporto institutą. Diplomuotas šachmatų treneris.

1985-1992 m. dirbo Kėdainių šachmatų mokykloje. 
2010 m. Lietuvos moterų šachmatų rinktinės treneris Pasaulinėje šachmatų olimpiadoje Chanto-Mansijske (Rusija, Vakarų Sibiras). Nuo 2010 metų Kauno šachmatų mokyklos treneris. Tarp auklėtinių – tarptautiniais meistrais tapę Kauno moksleiviai Tomas Laurušas ir Titas Stremavičius. Taip pat, Brigita Stonienė, Barbora Mačiulaitytė, ‎Augustas Gucaga ir daugelis kitų. 

Gyvena Kėdainiuose.

Pasiekimai
----------

* 2014 m. Pasaulio senjorų šachmatų komandinis čempionatas: 1 vieta (Lietuvos komanda)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Laimutis Šolys (Chess-db.com inf.)
2. ↑  Laimutis Šolys (FIDE inf.)
3. ↑  Biografija Archyvuota kopija 2015-10-25 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Kėdainietis šachmatininkas – pasaulio čempionas Archyvuota kopija 2016-03-01 iš Wayback Machine projekto.
**Laimutis Antanas Vilkončius** (g. 1950 m. gegužės 13 d. Panevėžyje) – lietuvių kompozitorius, pedagogas, meno renginių organizatorius. 

Laimis Vilkončius

Biografija
----------

1968 m. baigė Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą, 1968–1976 m. mokėsi Lietuvos valstybinėje konservatorijoje.

1973–1981 m. buvo Lietuvos radijo ir televizijos garso režisierius, 1981–1984 m. – Meno darbuotojų rūmų vyr. dirigentas. 1984–1988 m. buvo LTSR Valstybinės filharmonijos Estrados skyriaus meno vadovas.

1988–1990 m. vadovavo koncertinei organizacijai „Tonas". 1990–1992 m. buvo Lietuvos kompozitorių sąjungos atsakingasis sekretorius.

1992–1994 m. dirbo Kultūros ir švietimo ministerijos Menų departamento direktoriumi. 1995–1998 m. vadovavo Valstybės tarnautojų tobulinimosi centrui. 1998–2004 m. – Vilniaus konservatorijos direktorius, 2003–2004 m. kartu ir Vilniaus kolegijos Menų studijų centro vadovas. Konservatoriją reorganizavus, 2004–2008 m. buvo Vilniaus kolegijos Menų fakulteto dekanas.

Šiuo metu L. Vilkončius yra Lietuvos muzikos ir teatro akademijos, Vilniaus kolegijos docentas (2008), Kultūros darbuotojų tobulinimosi centro bei Lietuvos viešojo administravimo instituto dėstytojas.

Tėvas – Vytautas Vilkončius. Žmona Nijolė (g. 1950) – medienos tyrimų ekspertė, dukros Lina ir Agnė.

Kūryba
------

L. Vilkončius – produktyvus ir įvairiapusis kompozitorius, sukūręs nemažai kūrinių chorui, orkestrui, ansambliams. Parašė operą vaikams „Paukštė", baletą „Piteris Penas" (pagal V.Palčinskaitės libretą), roko operą „Eglė - žalčių karalienė" (pagal S. Gedos libretą).

Parašė muziką dvylikai tetaro spektaklių ir aštuoniems kino filmams („Turtuolis, vargšas...", „Kelionė į rojų", „Chameleono žaidimai", „Amerikietiška tragedija", animaciniai filmas „Baubas", „Senelės pasaka" ir kt.).

Organizavo festivalius „Sing group Jazz" Panevėžyje ir „Baby Jazz" Vilniuje, vadovavo ir dainavo vokaliniame trio (su dukromis). Įrašė autorinę plokštelę „Požeminės upės", autorinį kompaktinį diską ir kasetę „Tau, mano meile", su valstybiniu choru „Vilnius" kompaktinę plokštelę „Neregėtas Vilkončius". 

L. Vilkončius parašė virš 90 dainų („Ar išsaugosi mano meilę", „Laivas", „O mes skubam", „Dideli nykštukai", „Mažos mašinėlės", „Naktis bulvelėms žydint" ir kt.)

Nuorodos
--------

* Archyvuota kopija 2010-09-28 iš Wayback Machine projekto. Bardai. lt
* Laimis Vilkončius. Auginkime mišką Muzikos barai (2007 m. Nr. 3-4)
* L.Vilkončius. Naktis bulvelėms žydint
* Laimis Vilkončius. Nykštukai
* Laimis Vilkončius. Dėl tos dainos
* Laimis Vilkončius. Gimtinė
* Laimio Vilkončiaus jubiliejinis koncertas „Dar ne kartą. Dainos istorija".
* Laimis Vilkončius. Tu

Šaltiniai
---------

1. ↑  VILKONČIUS ANTANAS LAIMUTIS[neveikianti nuoroda] („Kas yra kas Lietuvoje" inf.)
2. ↑  L.Vilkončiaus dainos („Dainų tekstai" inf.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Anacardium excelsum** |
| --- |
| Išlakusis anakardis (*Anacardium excelsum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Muileniečiai  *( Sapindales)* |
| Šeima: | Anakardiniai  *( Anacardiaceae)* |
| Gentis: | Anakardis  *( Anacardium)* |
| Rūšis: | Išlakusis anakardis  *( Anacardium excelsum)* |

 |

**Išlakusis anakardis** (*Anacardium excelsum*, isp. *mijao, caracolí, espavé*) – anakardinių (*Anacardiaceae*) šeimos tropinių medžių rūšis. Paplitusi Centrinėje ir Pietų Amerikoje, nuo Gvatemalos iki Ekvadoro.

Medis visžalis, užauga iki 45 m aukščio. Kamienas status, iki 3 m skersmens. Lapai paprastieji, pražangūs, ovalūs, 15–30 cm ilgio ir 5–12 cm pločio. Žiedai susitelkę iki 35 cm ilgio šluotelėje, smulkūs, žalsvi arba balti. Vėliau jie tampa rausvi, pakvimpa dobilais. Vaisius – 2-3 cm ilgio inksto formos kaulavaisis. Šviežias vaisius nuodingas, bet pakepta sėkla gali būti valgoma.

* Pumpurai ir besiskleidžiantys žiedaiPumpurai ir besiskleidžiantys žiedai
* LapaiLapai
| Kulgardisangl. *Coolgardie* |
| --- |
| *Buvę teismo rūmai Kulgardyje, dabar muziejus* |
|  |
| 

KulgardisKulgardis

30°57′17″ p. pl. 121°09′57″ r. ilg.﻿ / ﻿30.95472°š. pl. 121.16583°r. ilg.﻿ / 30.95472; 121.16583﻿ (Kulgardis)Koordinatės: 30°57′17″ p. pl. 121°09′57″ r. ilg.﻿ / ﻿30.95472°š. pl. 121.16583°r. ilg.﻿ / 30.95472; 121.16583﻿ (Kulgardis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Valstija** | Vakarų Australija Vakarų Australija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1892 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 763  |
|  |
|  **Vikiteka** | Kulgardis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Kulgárdis |

**Kulgardis** (angl. *Coolgardie*) – nedidelis miestas Australijos pietvakariuose, Vakarų Australijos valstijoje, Kulgardžio grafystės administracinis centras. 763 gyventojai, iš jų 14,5 % – aborigenų kilmės (2021 m.).

Įsikūręs žemyno gilumoje, valstijos pietinėje dalyje, apie 515 km į rytus nuo Perto ir 37 km į pietvakarius nuo Kalgurlio. Per miestą eina Didysis Rytų plentas (*Great Eastern Highway*), jungiantis Pertą su Kalgurliu, atsišakoja kelias į Norsmaną. Vanduo miestui tiekiamas 560 km ilgio vamzdynu iš Perto. Buvęs aukso kasybos centras, šiuo metu daugiausia pajamų gaunantis iš turizmo. Veikia keletas muziejų, gausu kolonijinių laikų paveldo (23 pastatai miesto centre įtraukti į Australijos kultūros vertybių sąrašą).

1892 m. būsimo miesto apylinkėse radus aukso, prasidėjo viena didžiausių Australijos istorijoje aukso karštligių. Netrukus įkurtas miestas, 1896 m. nutiestas geležinkelis iš Perto, įvesta elektra, įrengtas plaukimo baseinas. 1898 m. Kulgardyje jau gyveno 15 tūkst. žmonių, dar tiek pat buvo įsikūrę miesto apylinkėse. Veikė trys alaus bravorai, 26 viešbučiai, ėjo septyni laikraščiai. XX a. pradžioje Kulgardis pradėjo mažėti – 1914 m. dalis aukso ieškotojų išėjo į karą, dalis kėlėsi į gretimą Kalgurlį, kur buvo didesnė tikimybė rasti aukso. Per visą XX a. Kulgardžio gyvenimas priklausė nuo pasaulinių aukso kainų – gyventojų tai žymiai padaugėdavo (ketvirtajame ir devintajame dešimtmečiuose), tai labai sumažėdavo (iki 200).

1931 m. Kulgardžio apylinkėse rastas 1136 Trojos uncijų (35 kg) svorio aukso grynuolis *The Golden Eagle*.

* Aukso ieškotojas kupranugario traukiamame vežime Kulgardyje, ~1900 m.Aukso ieškotojas kupranugario traukiamame vežime Kulgardyje, ~1900 m.
* Kulgardžio kasybos mokykla, ~1929 m.Kulgardžio kasybos mokykla, ~1929 m.
* Viešbučio ir baro pastatas, pastatytas 1898 m.Viešbučio ir baro pastatas, pastatytas 1898 m.
* Pašto skyrius ir gretimi pastataiPašto skyrius ir gretimi pastatai

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Coolgardie (L), 2021 Census All persons QuickStats* Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2023-02-22.
2. ↑  *Kulgardis*, Pasaulio vietovardžiai. Nuoroda tikrinta 2023-02-22.
3. ↑  *The Scheme*, The Golden Pipeline. Nuoroda tikrinta 2023-02-22.
4. 1 2  *Coolgardie, WA*, Aussie Towns. Nuoroda tikrinta 2023-02-22.
5. ↑  *Coolgardie*, Britannica.com. Nuoroda tikrinta 2023-02-22.
Dabartinis „Tux"
**Tux** – oficialus Linux operacinės sistemos talismanas, dažniausiai vaizduojamas kaip apkūnus sėdintis pingvinas didelėmis akimis.

Idėja, kad Linux talismanu taptų pingvinas, kilo Linux kūrėjui Linus Torvalds. Tux 1996 metais sukūrė Larry Ewing, naudodamasis Alan Cox įdėjomis. Pirmasis žmogus, pavadinęs talismaną vardu „Tux", buvo James Hughes, aiškinęs, kad tai reiškia „**T**orvalds **U**ni**X**" (liet. *Tovaldo Unix*).

Tux buvo sukurtas Linux logotipo konkursui, bet jam nepavyko laimėti. Todėl Tux oficialiai yra laikomas ne Linux logotipu, o talismanu. Tux'ą Larry Ewing sukūrė su GIMP programa ir išleido pagal savo licenciją:

*Permission to use and/or modify this image is granted provided you acknowledge me lewing@isc.tamu.edu and The GIMP if someone asks.*
Kurdamas Tux, autorius nekopijavo jokios iš egzistuojančių 19 pingvinų rūšių, bet *Pygoscelis papua* pingvinų rūšis išoriškai labai primena Tux.

Tux dažnai vaizduojams su įvairia apranga ir įvairiomis pozomis, priklausomai nuo situacijos. Jis naudojamas keliose programose ir kompiuteriniuose žaidimuose kaip pagrindinis veikėjas. Taip pat Tux piešiamas internetiniame komikse User Friendly.

Nuorodos
--------

* Linux 2.0 pingvinai
* Pilna Tux istorija


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tux** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
**Laimės monstras** – mintinis eksperimentas etikoje, kurį, kritikuodamas utilitarizmą, 1974 m. sukūrė Robertas Nozickas (*Robert Nozick*). Tai yra idėja, kad egzistuoja monstras, kuris moka paversti resursus į savo laimę daug efektyviau nei bet kas kitas. Jei vienas resursų vienetas atneša „man" vieną laimės vienetą, tai laimės monstrui tas pats resursų vienetas atneštų 100 laimės vienetų.

Jei laimės monstras gali gauti tiek daug malonumo iš kiekvieno resursų vieneto, tai pagal utilitarizmą išeitų, kad ir resursai tada turėtų būti paskirstyti atitinkamai. Jei toks monstras egzistuotų, tai utilitarizmo doktrina pateisintų visų kitų diskriminavimą ar net naikinimą. Robertas Nozickas šiuo minčių eksperimentu bando įrodyti, kad iš tikrųjų utilitarizmas nėra egalitarinis (nelaiko visų žmonių lygiais), nors toks jis atrodo iš pirmo žvilgsnio.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Utilitarizmas
* Laimės sumavimo paradoksas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Robert Nozick, *Anarchija, valstybė ir utopija.* (1974 m.)
| ***Laimė viena nevaikšto*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Un bonheur n'arrive jamais seul |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | James Huth |
| Scenaristas (-ai) | James HuthSonja Shillito |
| Vaidina | Sophie Marceau  Gad Elmaleh  Maurice Barthelemy  Julie-Anne Roth Berenice Marlohe |
| Metai | 2012 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 110 min. |
| Kalba | prancūzų |
| Biudžetas | 15,7 mln. eurų |
| **IMDb įrašas** |

**Laimė viena nevaikšto** (pranc.  *Un bonheur n'arrive jamais seul*) – 2012 m. Prancūzijoje sukurta romantinė komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Gad Elmaleh – Saša
* Sophie Marceau – Šarlotė
* Maurice Barthelemy – Loranas
* Francois Berleand – Alanas Pošas
* Michael Abiteboul – Lionelis
* Julie-Anne Roth – Kris
* Macha meril – Fanfan
* Berenice Marlohe

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pianistas ir kompozitorius Saša gyvena nerūpestingą gyvenimą ir neplanuoja tolimos ateities, leisdamas vakarus klubuose su draugais ar merginomis. Kartą kurioziškai jis susipažįsta su 40-mete Šarlote, su kuria pradeda susitikinėti. Kai jausmai ima vis labiau liepsnoti, jis sužino, kad Šarlotė turi 3 vaikus, pavydų buvusį vyrą ir paskutiniu metu gyveno su Lanu Pošu – turtuoliu, kuriam tiek ji, tiek Saša dirba. Pažintis su Šarlote pakeičia Sašą, jis tampa atsakingesnis, tačiau Pošas nesižavi naujuoju buvusios sugyventinės draugu ir pastarasis netenka visų užsakymų. Galiausiai jis gauna užsakymą sukurti muziką spektakliui Niujorke ir turi pasirinkti: meilė ar darbas...
| **Reveka Levina** |
| --- |
| Gimė | 1899 m. lapkričio 13 d.Žagarė, Rusijos imperija |
| Mirė | 1964 m. gruodžio 18 d. (65 metai)Maskva, TSRS |
|  |
| Veikla | Ekonomistė, agronomė. |

**Reveka Levina** (1899 m. lapkričio 13 d. Žagarėje, Rusijos imperija – 1964 m. gruodžio 18 d. Maskvoje, TSRS) – Lietuvos žydų kilmės TSRS ekonomistė, agronomė.

Biografija
----------

Gimė 1899 m. lapkričio 13 d. Žagarėje. 1918 m. tapo Tarybų Sąjungos komunistų partijos nare. Iki 1926 m. gyveno Saratove, vėliau Maskvoje. Baigė Maskvos J. Sverdlovo komunistinį universitetą bei Maskvos raudonosios profesūros institutą. Nuo 1931 m. iki 1948 m. dirbo TSRS mokslų akademijos agronomijos skyriuje, 1939-1947 m. skyriaus direktorė. 1939 m. tapo TSRS mokslų akademijos korespondente atsakinga už ekonomiką. 1948 m. suimta ir įkalinta iki 1954 metų. 1955 m. vėl pakviesta dirbti TSRS mokslų akademijos korespondente. Mirė 1964 m. gruodžio 18 d. Maskvoje. Vyras buvo medikas, patofiziologas Levas Karlikas (1898-1975), sūnus fizikas Michailas Levinas (1921-1992).

Nuorodos
--------

* Biografija (rus.)
* Nuotrauka

Šaltiniai
---------

1. ↑  Москва-Подольск-Москва
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Laimis Bratikas** |
| --- |
| Gimė | 1969 m. gruodžio 14 d. (53 metai)Kalvarija, Marijampolės raj. |
| Tėvai | Laimutė Bratikienė, Anton Bratik |
| Sutuoktinis (-ė) | Jūratė Bratikienė |
| Vaikai | Kristupas, Beatričė |
|  |
| Veikla | žurnalistika/viešieji ryšiai |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Laimis Bratikas** (g. 1969 m. gruodžio 14 d. Kalvarijoje, Marijampolės raj.) – Lietuvos žurnalistas.

Biografija
----------

1988–1993 m. studijavo VU Komunikacijos fakultete žurnalistikos specialybę.

1990–1992 m. Lietuvos televizijos naujienų direkcijos žurnalistas. 1992–2000 m. LRT Kauno programų direkcijos laidos „Laisvės alėja" redaktorius ir žurnalistas. 2000–2004 m. LRT laidos „Kariai" redaktorius. 2007–2009 m. žurnalo „Kardas" bendraautoris. 2008-2014 m. LRT radijo laidos "Laisvai" redaktorius. 

2000–2005 m. Kauno kolegijos lektorius. 2002–2003 m. dienraščio „Lietuvos žinios" Kauno skyriaus žurnalistas. 2003-2011 m. Karo prievolės administravimo tarnybos prie KAM valstybės tarnautojas, 2011-2014 m. Krašto apsaugos savanorių pajėgų štabo valstybės tarnautojas. 2014-2022 m. Lietuvos kariuomenės Strateginės komunikacijos departamento valstybės tarnautojas. Nuo 2022 m. Energetikos ministerijos valstybės tarnautojas.

2004 m. apdovanotas LR krašto apsaugos sistemos NATO proginiu medaliu, 2010 m. Krašto apsaugos savanorių pajėgų medaliu už 5 m. garbingą tarnybą, 2012 m. Krašto apsaugos savanorių pajėgų medaliu "Už pasižymėjimą", 2015 m. Lietuvos kariuomenės medaliu "Už pasižymėjimą". 

Lietuvos rekordus fiksuojančios agentūros „Rekordų akademija" korespondentas. Lietuvos komunikacijos asociacijos narys. Ilgametis Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.
| ***Tuščia drobė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La noia |
| Kilmės šalis |  Italija  Prancūzija |
| Režisierius | Damiano Damiani |
| Scenaristas (-ai) | Damiano Damiani  Tonino Guerra  Ugo Liberatore |
| Metai | 1963 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 105 min. |
| Kalba | italų ir anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Tuščia drobė** (it.  *La noia*) – 1963 m. italų režisieriaus Damiano Damiani sukurta drama pagal Alberto Moravia romaną „Nuobodulys".

Pagrindinio vaidmens atlikėja prancūzė Catherine Spaak 1964 m. už vaidmenį šioje juostoje buvo apdovanota „David di Donatello" prizu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Catherine Spaak – Čičilija
* Bette Davis – Dino motina
* Horst Buchholz – Dino
* Daniela Roca – Rita

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Čičilija
Dino – turtingas paveldėtojas, finansiškai priklausomas nuo motinos, bandęs tapti dailininku, tačiau dabar nežinantis kuo užsiimti gyvenime. Kuomet miršta jo kaimynystėje gyvenęs senas dailininkas Balistieris, Dino susipažįsta su jo modeliu Čečilija. Žinodamas, kad Balistieris buvo neabejingas jai, Dino stebisi, nes Čečilija jam nepanaši į „lemtingą moterį", tačiau pats netrukus ją įsimyli.

Tarp jųdviejų ima klostytis sudėtingi santykiai, nes Čečilija taip pat susitikinėja su aktoriumi vardu Lučijano ir nenori atsisakyti nei vieno iš dviejų.

Dino, vis labiau pavyduliaudamas, pasiperša Čečilijai, tačiau ši atsisako ir išvyksta dviem savaitėms su Lučijano į Romą. Dino beviltiškai bando ją atkalbėti, siūlo pinigus, tačiau veltui. Suprasdamas, kad jiems nepavyks turėti monogamiškus santykius, Dino trenkiasi automobiliu į sieną ir patenka į ligoninę, kur sveikdamas įsitikina, kad jausmai tarp jo ir Čečilijos niekada nebus abipusiai stiprūs.

Šiai grįžus iš Romos, Dino paskelbia, kad tarp judviejų viskas baigta. Čečilija išeina, būdama tikra, kad paskutinę akimirką Dino vėl ją pakvies pas save.
*Kitos reikšmės – Širdis (reikšmės).*

**Širdis**| 
2011 m. lietuviško Alma littera leidimo viršelis |
| **Autorius** | Edmondo De Amicis |
| **Šalis** | Italija |
| **Žanras** | Literatūra vaikams |
| **UDK:** | 850-32 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Cuore |
| **Šalis** | Italija |
| **Kalba** | italų |
| **Leidykla** | Emilio ir Giuseppe Treves |
| **Išleista** | 1886 m. |
| **Pirmasis lietuviškas leidimas** |
| **Pavadinimas** | Širdis |
| **Leidykla** | Tėvynės mylėtojų draugija, JAV |
| **Išleista** | 1915 m. |
| **Vertėjas** | Matas Grigonis (iš rusų k.) |
| **Puslapių** | 362 |
| **OCLC:** | 1632199 |

**Širdis** (it. *Cuore*) – italų rašytojo Edmondo De Amičio romanas vaikams, pirmą kartą išleistas Italijoje 1886 m. Tai žymiausias rašytojo kūrinys, atnešęs jam šlovę visame pasaulyje.

Romanas parašytas berniuko Enriko dienoraščio forma, ištisinio siužeto beveik nėra. Knygą sudaro atskiri pasakojimai apie Enriko klasės draugus, jų tėvus ir kilnius žmonių poelgius. Knygoje stipri itališkojo nacionalizmo dvasia, aukštinama šalies vienybė ir stiprybė. Taip pat gausu pamokymų, kaip reikėtų elgtis įvairiose gyvenimo situacijose.

Svarbi romano dalis – vadinamieji mėnesiniai apsakymai, kuriuos Enrikui ir jo klasės draugams kiekvieną mėnesį duoda nusirašyti jų mokytojas. Apsakymų centre – kilnūs vaikų poelgiai, pasiaukojimas dėl tėvynės, šeimos ir kitų žmonių gyvybės.

Knyga išversta į daugelį pasaulio kalbų. Lietuviškai „Širdis" pirmą kartą pasirodė 1915 m. Vertėjas – Matas Grigonis. 1929–1930 m. pasirodė Jono Jablonskio vertimas. 1989 m. pasirodė naujas Algimanto Gudaičio vertimas. Iš viso Lietuvoje ši knyga perleista septynis kartus.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

1. ↑

* Tarpkultūrinės teksto ir konteksto erdvės Edmondo De Amičio romane „Širdis". *Rubinaitis*, 2010 m. Archyvuota kopija 2020-09-27 iš Wayback Machine projekto.
| **Boletinus cavipes** |
| --- |
| Tuščiakotis baravykenis (*Boletinus cavipes*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Alksniabaravykiniai  *( Gyroporaceae)* |
| Gentis: | Baravykenis  *( Boletinus)* |
| Rūšis: | Tuščiakotis baravykenis  *( Boletinus cavipes)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Tuščiakotis baravykenis** (lot. *Boletinus cavipes*) – alksniabaravykinių (*Gyroporaceae*) šeimos, baravykenių (*Boletinus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Maumedynai, miškai, parkai (tik po maumedžiais).

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė ir kotas kaštono spalvos. Kotas su pilkšvu žiedu.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 6–10 cm skersmens, kartais didesnė, bukai kūgiška, paplokščia, su gūbreliu, matinė, sausa, šiurkšti - plaušuotai žvyneliuota, kaštono, rausvai rudos spalvos. Vamzdeliai trumpi (0,5–1 cm), žalsvai geltoni, kotu nuaugę žemyn. Poros didelės, išsidėsčiusios spinduliškai, labirintiškai. Kotas 4–5×1–2 cm, į pagrindą nežymiai storėjantis, kartais nusmailėjęs, su nedideliu, pilkšvu žiedu, kepurėlės spalvos. Trama šviesiai geltona, tampri, be ypatingo kvapo ir skonio, spalvos nekeičianti. Sporos 7–8 (10)×3–4 μm.

**Būdingi požymiai:** vamzdeliai trumpi, poros labirintiškos, didelės, trama spalvos nekeičia.

Auga pavieniui, po kelis vaisiakūnius, miškuose, parkuose - tik po maumedžiais, rugpjūčio - spalio mėn. Valgomas, labai retas. Saugomas.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 45 psl.

Nuorodos
--------

* Tuščiakočio baravykenio nuotraukos Archyvuota kopija 2008-09-22 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tuščiakotis baravykenis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Revalės mūšis |
| --- |
| Priklauso: Lenkijos-Švedijos karas (1600–1611) |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1602 m. birželio 30 d. |
| Vieta | Revelis, dab. Estija |
| Rezultatas | ATR pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
| Švedija Švedija |  ATR |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| Reinholdas Arnepas | Stanislavas Žolkevskis |
| Pajėgos |
| nežinoma | nežinoma |
| Nuostoliai |
| 200 žuvusių |  |

**Revalės (Revelio) mūšis** – mūšis, vykęs 1602 m. birželio 30 d. netoli Revelio, dab. Talino, tarp Abiejų Tautų Respublikos (vad. Stanislavas Žolkevskis) ir švedų (vad. Reinholdas Arnepas) kariuomenės. Lenkijos-Švedijos karo (1600–1611) metu vykusį mūšį laimėjo ATR pusė.

Mūšio eiga
----------

Didysis lauko etmonas Stanislavas Žolkevskis su lenkų pajėgomis buvo pasiųstas prieš Reinholdo Arnepo vedamus švedus, susitelkusius ties Reveliu, kur stovėjo Lietuvos didžiojo etmono Jano Zamoiskio pajėgos. Žolkevskis nesėkmingai atakavo su dviem lenkų husarų eskadronais. Švedai nuo priešo kavalerijos gynėsi pastatydami specialias užtvaras prieš žirgus (*Cheval de frise*). Tačiau Žolkevskio lengvoji kavalerija užbėgo švedams iš užnugario, susijungdama su likusiais husarais. Švedai galiausiai buvo sumušti, patyrė nuostolių – 200 žuvusių.

Literatūra
----------

* Leszek Podhorodecki, „*Stanisław Żółkiewski*", Warszawa 1988, ISBN 83-205-4082-8

Šaltiniai
---------

1. ↑  Total war center. List of Polish-Swedish conflicts and battles Archyvuota kopija 2021-01-14 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kimetto Berlyno maratone
**Denisas Kiprutas Kimetas** (angl. *Dennis Kipruto Kimetto*; g. 1984 m. vasario 22 d. Eldorete, Kenijoje) – Kenijos lengvaatletis, ilgų nuotolių bėgikas. Nuo 2014 m. rugsėjo 28 d. pasaulio maratono rekordininkas. Taip pat nuo 2012 m. yra pasaulio 25 kilometrų bėgimo pasaulio rekordininkas.

Karjera
-------

D. Kimetas augo vakarų Kenijoje, Eldoreto mieste. Treniravosi kartu su Geoffrey Mutai. Jo pirmas pasisekimas įvyko 2011 m. laimėjus pusės maratoną per Nairobio maratoną. Kiekvienuose varžybose jis gerino savo rezultatus. Dalyvavo įvairių miestų maratonuose, tokiuose kaip Dubajaus, Berlyno, Tokijo, Čikagos bei kituose. Pasaulio rekordą pasiekė 2014 m. Berlyno maratone nubėgęs per 2:02:57. Yra pirmasis žmogus bėgęs maratoną per mažiau nei 2:03.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dennis Kipruto Kimetto** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Akos kaimas
**Akadžima** (jap. 阿嘉島 = *Aka-jima*) – Japonijos sala Ramiajame vandenyne. Ji priklauso Keramos saloms, Šimadžirio apskrityje, Okinavos prefektūroje. Ji yra 24 km į pietvakarius nuo Okinavos salos, Akadžimoje gyvena apie 330 žmonių. Salos plotas 3,82 km², pakrantės ilgis – 12,3 km, aukščiausia vieta virš jūros lygio – 187,2 m.

Gamta
-----

Pro Akadžimos salą teka Kurošijo srovė. Gražūs koraliniai rifai ir didelė jūrinė bioįvairovė į salą vilioja nardytojus ir mokslininkus. 1988 m. įkurta Akadžimos jūrinė mokslinė laboratorija, kurią kasmet lanko daug mokslininkų.

Keramos salose aptikta 360 žuvų rūšių, 1640 bestuburių, 220 dumblių rūšių, bet daugelis rūšių dar neaprašytos. Vasarą saloje vėžliai deda kiaušinius. Kuprotieji banginiai lankosi nuo sausio iki balandžio ir naudojasi sala kaip dauginimosi baze.

Akadžima taip pat garsėja paukščiais, drugiais ir vorais (*Nephila* genties). Keramos elnias sugeba plaukti tarp salų. Šie elniai saugomi įstatymų.

Klimatas
--------

Dėl ekstremalių okeanografinių sąlygų per metus pro salą pereina 5 taifūnai, ypač vasaros pradžioje. Šiaurės mansūnai atneša stiprius vėjus nuo spalio iki balandžio.

Istorija
--------

Sala priklausė Riūkiū karalystei. 600 metų jos gyventojai dirbo jūreiviais laivuose, kurie plaukė iš Okinavos į Kiniją. Vieno iš tų laivų kopitonų Takaros šeimos namas yra saugomas kaip didelės svarbos paminklas.

Antrojo pasaulinio karo metu Akadžima buvo viena pirmųjų amerikiečių išsilaipinimo vietų per Okinavos mūšį. 1945 m. kovo 26 d. išsilaipinę jie užėmė kitas Keramos salas, o 500 vietinių nusižudė Japonijos valdžios įsakymu, kad nepatektų į nelaisvę.

Salą taip pat garsino du šunys: Širo Akadžimoje ir Marilyn Dzamamidžimoje. Jiems susitikus Širo pradėjo kasdien plaukti į kitą salą. Vietinius stebino jo 3 km kelionė per sąsiaurį. Po šunų mirties abiem buvo salose pastatyti paminklai. Remiantis jų istorija sukurtas filmas.

Išnašos
-------

1. ↑  The Kerama Islands Archyvuota kopija 2011-05-17 iš Wayback Machine projekto.. Okinawa Prefecture website.
| ***Haldina cordifolia*** |
| --- |
| Širdžialapė haldina |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Dicotyledon)* |
| Poklasis: | Gencijoniečiai  *( Gentianales)* |
| Šeima: | Raudiniai  *( Rubiaceae)* |
| Gentis: | Haldina  *( Haldina)* |
| Rūšis: | Širdžialapė haldina  *( Haldina cordifolia)* |

 |
| Mokslinis pavadinimas |
| ***Haldina cordifolia***(Roxb.) Ridsdale |
| **Sinonimai** |
| * Adina cordifolia (Roxb.) Hook. f.
* Nauclea cordifolia Roxb.
 |

**Širdžialapė haldina** (*Haldina cordifolia*) – raudininių (*Rubiaceae*) šeimos lapuotis, paplitęs Indokinijos (pietų Kinija, Laose, Kambodžoje, Tailande, Vietname, Mianmare) ir Indostano (Bangladeše, Indijoje, Nepale, Šri Lankoje) pusiasaliuose. Augalo introdukcija atlikta Nigerijoje.

Medis užauga iki 30 m aukščio, kamienas iki 110 cm skersmens, Medžio žievė žvynuota pilkšvai rudos iki rausvai rudos spalvos. Lapai priešiniai 20 cm ilgio ir 15 cm pločio, smailėjantys, prie kotelio širdiški. Žiedai penkialapiai geltonai oranžinės ar rožinės spalvos, žydi šluotele.

Medžio žievė turi antiseptinių savybių ir naudojama medicinoje. Mediena – statybinėms medžiagoms.

Vardai
------

Sanskritas – धाराकदम्ब (dharakadambah), गिरिकदम्ब (girikadambah). Gudžarati – હળદરવો (haldarvo). Indų kalba – हलदु (haldu), हेदी (hedi), कदमी (kadami). Kanadų kalba – ಅರಿಸಿನ ತೇಗ (arisina tega), ಹೆತ್ತೇಗ (hettega). Malajų kalba – മഞ്ഞക്കടമ്പ് (manjakkatamp) ir pan.. 

* 
* 
*

Išnašos
-------

1. ↑  Miško medžių duomenų bazė (AgroForestryTree Database)[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Haldina cordifolia

Nuorodos
--------

* Haldina cordifolia (Roxb.) Ridsdale Archyvuota kopija 2011-06-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Retiro**| **Plotas** | 2,9 km² |
| **Gyventojų sk.** | 45 002 |
| **Gyventojų tankumas** | 15 517 žm./km² |
| ***Komuna*** | C1 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** | * Retiro gelež. st.
* San Martino aikštė
 |
| 

---

 |

**Retiras** (isp. *Retiro*) – kvartalas šiaurės rytinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. 

Retiras apribotas *Montevideo, Uruguay, Córdoba, Eduardo Madero, San Martín* gatvių. Kvartale gausu aikščių, prekybos centrų, parkų. Retire įsikūrusi Retiro geležinkelio stotis, Anglų bokštas, Floridos pėsčiųjų gatvė, San Martino aikštė. *Arroyo* („upelio") gatvėje 1992 m. kovo 17 d. buvo įvykdytas teroristinis aktas prieš Izraelio ambasadą. 

Retiro geležinkelio stotis

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Retiras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
| „Estadio Nacional Dennis Martínez" |
| --- |
|  |
| Vieta | Managva, Nikaragva |
| Koordinatės | 12°08′58″ š. pl. 86°16′58″ r. ilg.﻿ / ﻿12.14944°š. pl. 86.28278°r. ilg.﻿ / 12.14944; 86.28278Koordinatės: 12°08′58″ š. pl. 86°16′58″ r. ilg.﻿ / ﻿12.14944°š. pl. 86.28278°r. ilg.﻿ / 12.14944; 86.28278 |
| Atidarytas | 1948 m. |
| Renovuotas | 1972 m. |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 30 100 |

**Dennis Martínez nacionalinis stadionas** (isp. *Estadio Nacional Dennis Martínez*) – daugiafunkcis stadionas, esantis Nikaragvos sostinėje Managvoje. Daugiausia naudojamas beisbolo varžyboms, tačiau taip pat ir futbolo varžyboms, koncertams, šventėms. Šiame stadione namų varžybas žaidžia beisbolo klubas „Indios del Bóer", futbolo klubas „Deportivo Walter Ferretti", šalies futbolo ir beisbolo rinktinės.

Pastatytas 1948 m. ir pavadintas *El Estadio Nacional*. Po 1972 m. Managvą sugriovusio žemės drebėjimo, stadionas buvo atstatytas ir pavadintas diktatoriaus Anastasio Somoza García garbei. Valdžią 1979 m. užėmus sandinistams, stadionas pervadintas pagal Rigoberto López Pérez – žmogų, nužudžiusį Somosą. 1998 m. minint stadiono 50-metį, jis pavadintas Nikaragvos beisbolo legendos Dennis Martínez garbei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Denis Martínez National Baseball Stadium, Nicaragua". Suarchyvuotas originalas 2007-01-12. Nuoroda tikrinta 2007-03-09.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
|  Vengruvo Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Drohičino |
| **Dekanatas** | Vengruvo |
| **Gyvenvietė** | Vengruvas |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1706 m. |
| **Stilius** | barokas |


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vengruvo Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Vengruvo Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo bažnyčia** (lenk. *Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Marii Panny w Węgrowie*) - Romos katalikų bažnyčia šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Vengruvo apskrityje, Vengruvo mieste. Bažnyčia priklauso Vengruvo Švč. Mergelės Marijos Dangun Žengimo parapijai.

Istorija
--------

Pirmoji bažnyčia pastatyta 1414 metais. 1509 m. pastatyta nauja *Šv. Barboros* bažnyčia. 1558 m. reformacijos propaguotoja, miesto valdytojo Jono Kiškos žmona, Ona Radvilaitė Kiškienė pasirūpino kad bažnyčia pereitų reformatams. Pastoriumi šioje bažnyčioje dirbo Petras Gonezijus. 1630 m. bažnyčią perėmė katalikai. 1703 m. bažnyčia sudegė ir po gaisro buvo perstatyta baroko architektūros stiliumi, pagal architekto Tylman van Gameren projektą. 1711 m. bažnyčią pašventino Lucko vyskupas Aleksandras Vihovskis. 1939 m. rugsėjo 9 d. per bombardavimą buvo apgriauta. 1959 m. bažnyčia įtraukta į Mazovijos vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Parapijos tinklalapis (lenk.);
* Mazovijos vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
* Wojciech Jerzy Górczyk, KOŚCIÓŁ I PREPOZYTURA BARTOLOMITÓW W WĘGROWIE FUNDACJI JANA DOBROGOSTA KRASIŃSKIEGO, WOJEWODY PŁOCKIEGO, W ŚWIETLE MATERIAŁÓW Z ARCHIWUM DIECEZJALNEGO W DROHICZYNIE (lenk.) "Rocznik Towarzystwa Naukowego Płockiego" , 2019
*Apie miestą Velse žr. Kernarvonas.*

| Karnarvonasangl. *Carnarvon* |
| --- |
| *Promenada jūron* |
|  |
| 

KarnarvonasKarnarvonas

24°52′00″ p. pl. 113°39′0″ r. ilg.﻿ / ﻿24.86667°š. pl. 113.65000°r. ilg.﻿ / 24.86667; 113.65000﻿ (Karnarvonas)Koordinatės: 24°52′00″ p. pl. 113°39′0″ r. ilg.﻿ / ﻿24.86667°š. pl. 113.65000°r. ilg.﻿ / 24.86667; 113.65000﻿ (Karnarvonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Valstija** | Vakarų Australija Vakarų Australija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1883 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 4 426  |
| **Altitudė** | 4 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Karnarvonas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Karnárvonas |

**Karnarvonas** (angl. *Carnarvon*) – miestas vakarų Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje. Įsikūręs 900 km į šiaurę nuo Perto, Indijos vandenyno pakrantėje, prie Ryklių įlankos ir Gaskoino upės žiočių. Yra nedidelis oro uostas, jūrų uostas, praeina Perto–Port Hedlando plentas (žiedinis Australijos greitkelis). Verčiamasi žvejyba, apylinkėse plėtojama gyvulininkystė (avių, galvijų, ožkų auginimas), žemdirbystė (bananai, pomidorai, mangai, kiti vaisiai ir daržovės), kasama druska. Turizmas (Ryklių įlanka, Ningalu rifas).

Istorija
--------

Karnarvonas įkurtas 1883 m. ir pavadintas britų kolonijų sekretoriaus, Karnarvono erlo Henrio Herberto garbei.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Afrika. Antarktida. Australija. Okeanija*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Karnárvonas.