recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 54°56′20.05″ š. pl. 23°39′15.7″ r. ilg.﻿ / ﻿54.9389028°š. pl. 23.654361°r. ilg.﻿ / 54.9389028; 23.654361

|  |
| --- |
| **Kulautuvos vaikų sanatorinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Kulautuvos vaikų sanatorinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Kulautuvos vaikų sanatorinė mokykla |
| **Adresas** | Pušyno g. 1, Kulautuva |
| **Direktorius(-ė)** | Rita Pudževelienė |
| **Mokinių skaičius** | 100 |
| **Įkūrimo data** | 1962 m. |
| **Uždarymo data** | 2018 m. |
| **Išleista laidų** | 29 |
| **Pedagogų skaičius** | 12 |

**Kauno rajono Kulautuvos vaikų sanatorinė mokykla** – valstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kauno raj. Kulautuvoje, Pušyno g. 1,, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba, ugdymo proceso tęstinumą užtikrinusi švietimo įstaiga Viešojoje įstaigoje Kulautuvos vaikų tuberkuliozės ligoninėje besigydantiems vaikams. Įstaigos kodas 195090493. Steigėjas Kauno apskrities viršininko administracija.

Istorija
--------

Po renovacijos ant sienos paliktas praeito laikmečio motyvas 
Senoji rodyklė į mokyklą, 2021 m.
Kulautuvos vaikų sanatorinė mokykla įkurta 1962 m. tuometiniam Lietuvos TSRS Švietimo ministrui M. Gedvilui patvirtinus 1962 m. birželio 16 d. įsakymą Nr. 432, kuriame nurodyta reorganizuoti nuo 1962 m. rugpjūčio 1 d. Kauno sanatorinę miško mokyklą į Kulautuvos sanatorinę mokyklą-internatą naujai pastatytų patalpų bazėje.

Kulautuvos sanatorinė mokykla-internatas gyvavo 30 metų, išleido 29 abiturientų laidas (baigusių 8-9 klases) – 737 mokinius. Per tris dešimtmečius čia mokėsi ir gydėsi daugiau nei 5000 vaikų iš visos Lietuvos.

1991 m. birželio 17 d. mokykla-internatas reorganizuotas įr tapo Respublikine Kulautuvos vaikų tuberkuliozės sanatorija. Nuo 1997 m. sausio 1 d. mokyklai suteiktas savarankiškos biudžetinės įstaigos statusas ir ji pavadinta **Kulautuvos vaikų tuberkuliozės sanatorijos mokykla**. Nuo 2008 m. gegužės 16 d. – **Kulautuvos vaikų sanatorine mokykla**.

Mokykloje kasmet mokėsi vidutiniškai 500 mokinių iš Kauno, Marijampolės ir Panevėžio apskričių.

Uždaryta 2018 m.

Direktoriai
-----------

* Rita Pudževelienė

Žymūs mokytojai
---------------

* Egmontas Jansonas, žurnalistas, redaktorius
* Violeta Šoblinskaitė, poetė

Žymūs mokiniai
--------------

* Irena Kopeikinienė, pedagogė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kulautuvos vaikų sanatorinė mokykla *aikos.smm.lt*

Nuorodos
--------

* Informcija apie mokyklą[neveikianti nuoroda]
| **Jonas Stanislauskas** |
| --- |
| Gimė | 1919 m. gruodžio 5 d.Palomenė, Lietuva |
| Mirė | 1976 m. (~57 metai)Ilgabradai, Lietuvos TSR |
|  |
| Veikla | Mokytojas |

**Jonas Stanislauskas** (1919 m. gruodžio 5 d. Palomenėje, Lietuva – 1976 m. Ilgabraduose, Lietuvos TSR) – mokytojas, Ruklos vidurinės mokyklos direktorius.

Biografija
----------

Gimė 1919 m. gruodžio 5 d. Palomenėje. 1935 m.baigė Kaišiadorių amatų mokyklą, kur įsigijo staliaus profesiją. 1942-1943 m. mokėsi Vilniaus Amatų mokytojų institute, tačiau greitai institutas buvo uždarytas, todėl jo ir nebaigė. 1944 m. rugsėjo 1 d. buvo paskirtas dirbti Kaišiadorių Amatų mokykloje mokytoju – dirbtuvių vedėju. 1945 m. ši mokykla buvo perkelta į Klaipėdą ir J. Stanislauskas išvyko į pajūrį. Tuo pačiu metu dirbo ir Klaipėdos muzikiniame teatre choro artistu.

1946 m. sukūrė šeimą, todėl grįžo į Jonavos rajoną. Ir tais pačiais metais pradėjo dirbti Ruklos pradinės mokyklos vedėju. 1953 m. baigė Kauno Pedagoginę mokyklą. Iki pat 1970 m. dirbo Ruklos kaime mokytoju direktoriumi. Nuo 1970 m. iki mirties dirbo Ilgabradų aštuonmetėje mokykloje mokytoju.

J. Stanislauskas aktyviai dalyvavo kultūriniame visuomeniniame gyvenime, klojimo teatre statė vaidinimus, šoko liaudies šokių kolektyve, grojo kapeloje. Buvo visų gerbiamas ir mylimas. Turėjo autoritetą aplinkinių kaimų žmonių tarpe. Dirbo įvairiausius staliaus darbus, to mokė ir jaunąją kartą. Paliko palikimą – jo rankomis padarytą smuiką, įvairių apyvokos daiktų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija Archyvuota kopija 2011-10-26 iš Wayback Machine projekto.
**Lagas** (ol. *log*) – navigacinis prietaisas, skirtas laivo greičiui matuoti. Egzistuoja keletas lago rūšių.

Lagas, 1734
Hidrodinaminis lagas matuoja vandens srauto sukeliamą slėgį, priklausantį nuo laivo greičio, indukcinis – nuo laivo greičio priklausančią elektrovaros jėgą, kurią indukuoja elektromagneto, pritvirtinto prie laivo dugno, magnetinis laukas. Sraigtinio magneto sparnuotės, kurios, plaukiant laivui, sukasi vandenyje, apsisukimų dažnis priklauso nuo laivo greičio. Seniausias yra rankinis lagas. Tai virvė (laglynis), ant kurios kas 1/120 jūrmylės surištas mazgas. Virvės galas tvirtinamas prie medinio skydelio, kuris išmetamas už borto; skydeliui užėmus tam tikrą padėtį, jūreivis leidžia per rankas virvę. Laivo greitis lygus tiek jūrmylių per valandą, kiek mazgų jūreivis perleidžia per 30 s. Iš to kilęs pavadinimas mazgas (greičio vienetas), lygus vienai jūrmylei per valandą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, VI t. MELI institutas, Vilnius.
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| CenterMariana Pajón |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Kolumbija** |
| BMX dviračių sportas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2012 Londonas | BMX |
| **Auksas** | 2016 Rio de Žaneiras | BMX |
| **Sidabras** | 2020 Tokijas | BMX |

**Mariana Pajón Londoño** (g. 1991 m. spalio 10 d.) – Kolumbijos BMX dviratininkė, daugkartinė olimpinė ir pasaulio čempionė.

Biografija
----------

2008 m. ir 2009 m. pasaulio jaunimo čempionė. 2010 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempione mažųjų kruizerių klasėje. 2011 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempione olimpinės trasos rungtyje. Tais pačiais metais laimėjo auksą Panamerikos žaidynėse.

2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pirmą kartą dalyvavo olimpinėse žaidynėse. Atrankoje sportininkė užėmė trečiąją vietą. Pusfinalyje užėmusi pirmąją vietą kolumbietė pateko į finalą. Vienintelė Pietų Amerikos atstovė finale Pajón finišo liniją kirto pirma ir tapo olimpine čempione.

2016 m. pasaulio čempionate pelnė savo šeštąjį aukso medalį. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse antrą kartą dalyvavo olimpinėse žaidynėse. Atrankoje sportininkė užėmė pirmąją vietą. Finale kolumbiete laimėjo auksą ir tapo pirmąją moterimi laimėjusia BMX olimpinį auksą du kartus. 2019 m. Panamerikos žaidynių čempionė.

Nuorodos
--------

* UCI svetainėje Archyvuota kopija 2019-09-13 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RBMX dviračių olimpinės čempionės moterų lenktynėse |
| --- |
|  |
| 

* 2008:  Anne-Caroline Chausson (FRA)
* 2012:  Mariana Pajón (COL)
* 2016:  Mariana Pajón (COL)
* 2020:  Beth Shriever (GBR)
 |

 |
| Dauno grafystėair. *County Down*angl. *Contae an Dúin* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Šiaurės Airija Šiaurės Airija |
| **Provincija** | Alsteris Alsteris |
| **Administracinis centras** | Portadaunas |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 516 000 |
| **Plotas** | 2 448 km² |
| **Tankumas** (2006) | 211 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Dauno grafystėVikiteka |

**Dauno grafystė** (angl. *County Down*, air. *Contae an Dúin*) – viena iš šešių grafysčių, esančių Šiaurės Airijoje. Užima 2448 km² plotą; gyvena 516 000 gyventojų. Administracinis Dauno grafystės centras yra Portadaunas; tačiau didžiausias miestas yra Bengoras. Ribojasi su Antrimo grafyste šiaurėje, Airijos jūra rytuose ir Armos grafyste vakaruose.

Geografija
----------

Yra du pusiasaliai, visa vakarinė pakrantė prieina prie Airijos jūros. Šiaurės vakaruose prieina prie Nėjaus ežero. Pakrantėse yra nemažai salų; teka keletas upių ir tyvuliuoja maži ežerėliai. Būdingas kalvotas kraštovaizdis, kuris prie pakrantės pereina į lygumas. Čia yra aukščiausia Šiaurės Airijos vieta – 848 m.

Įdomybės
--------

Yra gimę nemažai visuomeninkų, pasižymėjusių šalies kultūroje. Niuris žinomas savo bažnyčiomis. Didelis kultūrinis palikimas, graži ir nepakartojama gamta.

Morno kalnai

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAirijos grafystės |
| --- |
|  |
| Alsteris | 
Antrimas · Arma · Daunas · Deris · Donegolas · Fermana · Kavanas · Monachanas · Tironas | Airija |
|  |
| Konachtas | 
Golvėjus · Leitrimas · Mėjas · Roskomonas · Slaigo |
|  |
| Lensteris | 
Dublinas (Dan Lerė-Ratdaunas · Fingalas · Pietų Dublinas) · Karlou · Kilderas · Kilkenis · Lautas · Lišas · Longfordas · Midas · Ofalis · Veksfordas · Vestmidas · Viklou |
|  |
| Mansteris | 
Kleras · Keris · Korkas · Limerikas · Tipereris · Voterfordas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Jonas Stašaitis** (1921 m. sausio 8 d. Patolupys, Raseinių rajonas – 2012 m. birželio 30 d.) – lietuvių poetas, buvęs tremtinys, krikščionis pasaulietis, Pasaulio tautų teisuolis, gelbėjęs holokausto aukas.

Biografija
----------

Gimė ūkininkų šeimoje - tėvas Juozas Stašaitis, motina Agnietė Stašaitienė (Zaksaitė). 1940 m. baigė Raseinių gimnaziją. 1941–1942 m. Vytėnuose kun. J. Bosko saleziečių vienuolyno našlaičių ir neturtingų vaikų gimnazijoje dirbo mokytoju. 1942–1944 m. studijavo filosofiją Kauno kunigų seminarijoje. 1944–1948 m. dirbo Vytėnuose gimnazijos mokslo tarėju. 1949 m. buvo suimtas ir ištremtas į Irkutsko srities Olchono rajoną. Tremties vagone pradėjo kurti pirmuosius eilėraščius. Sibire vedė rezistentę, laisvės kovų dalyvę Jadvygą Leščinskaitę. 1957 m. su žmona ir dviem dukromis grįžo į Lietuvą. Nuo 1964 m. aktyviai dalyvavo pogrindinės literatūros spausdinime ir platinime. Dėstė filosofiją pogrindinėje kunigų seminarijoje. Už maldynų ir Lietuvos katalikų bažnyčios kronikos spausdinimą metus (1973–1974) kalėjo Lietuvos TSR Valstybės saugumo komiteto (KGB) rūsiuose.

Mirė 2012 m. birželio 30 d. palaidotas Vilniaus Salininkų senosiose kapinaitėse.

Kūryba
------

1993 m. išleido knygą „Stebuklingas Šaltinėlis Mažučiuose". 

Viešpaties pievos /Poezija/ Jonas Stašaitis. – Vilnius: 2001. – 249 p. ISBN 9955-486-00-7

Tremtinys Tėvynėje /Kun. Antanas Skeltys – Lietuvos saleziečių patriarchas/ Jonas Stašaitis. – Vilnius: 2004. – 104 p. ISBN -592-14-1 

Sugriauti Vilniaus mūrai ir užversti šuliniai /Jonas Stašaitis. – Vilnius: 2005. – 116 p. ISBN 8955-592-86-9

Kančios paslaptis /Poema/ Jonas Stašaitis. – Vilnius: 2007. – 352 p. ISBN 9555-726-28-3

Žmogus opi planeta /Poezijos rinktinė/ Jonas Stašaitis. – Vilnius: 2014. – 632 p. ISBN 978-609-408-277-1 Poezijos rinktinę sudarė Birutė Kanevičienė (Stašaitytė).

Apdovanojimai
-------------

* Pasaulio tautų teisuolio vardas, 2005 m.
* Žūvančiųjų gelbėjimo kryžiumi, 2004 m.
Dauningo gatvė 10 įėjimas
**Dauningo gatvė 10** (angl. *10 Downing Street*, angl. *Number 10*) – Jungtinės Karalystės ministro pirmininko rezidencijos Londone adresas.

Ši rezidencija yra Londono centre, Vestminsterio rajone. Rezidencija įrengta seniau nei prieš 300 metų, čia įkurta apie 100 kambarių. Trečiajame pastato aukšte yra ministro pirmininko oficialus kambarys, o rūsyje įrengta virtuvė. Kitose pastato vietose yra darbo, susitikimų kambariai, įvairios salės, kuriose dirba ministrų kabineto nariai, priimami svečiai ar kitų šalių vadovai. Nuo šios rezidencijos 1,2 km atstumu yra Bakingamo rūmai, netoliese ir Vestminsterio rūmai.

Šiuo adresu buvusius 3 namus karalius Jurgis II pasiūlė kaip dovaną grafui Robertui Volpoliui 1732 m. R. Volpolis sutiko priimti dovaną su sąlyga, kad pastatas priklausys iždo lordui. R. Volpolis teises sujungti tris namus ir įrengti pagrindinį 10 numeriu pažymėtą namą suteikė architektui Viljamui Kentui.

Nepaisant savo dydžio bei patogios vietos, šioje rezidencijoje gyveno tik keli pirmieji JK premjerai. Per istoriją šį pastatą, kurį brangu išlaikyti bei prižiūrėti, buvo kelis kartus planuojama nugriauti, tačiau laikui bėgant rezidencijos svarba ir simbolinė reikšmė tik didėjo. 1985 m. Margaret Tečer šią rezidenciją pavadino „vienu brangiausių brangakmenių šalies istorijoje".

Šiuo metu Dauningo gatvės 10 numeriu pažymėtas pastatas yra šalies vyriausybės nuosavybė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „First Lord of the Treasury - GOV.UK". *www.gov.uk* (anglų). Nuoroda tikrinta 12 April 2021.
2. ↑  „10 Surprising facts about Number 10 Downing Street". BBC. 2020.
3. ↑  Jones, in letter from Margaret Thatcher used as a preface to the book.
4. ↑  See Cabinet Office letter dated 9 October 2018 in response to Freedom of Information request of 11 September 2018
**Steponas Umbrasas** (1878 m. gruodžio 25 d. Miškiškiai (dabar Bajorai) – 1925 m. lapkričio 12 d. Vilniuje) – Romos katalikų kunigas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Šeimoje buvo vyriausias sūnus. Mokėsi Vilniuje privačiai. 1897 m. Oriolo mieste išlaikė egzaminą vaistininko mokinio kvalifikacijai gauti. Įstojo į Vilniaus kunigų seminariją, kurią baigė 1903 m. Tų pačių metų liepos 1 d. įšventintas kunigu. Pirmąsias mišias aukojo Vilniaus Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčioje. Trejus metus tarnavo vikaru Dysnos Švč. M. Marijos Nekalto Prasidėjimo bažnyčioje.

1906 m. liepos 28 d. paskirtas naujai įkurtos Dieveniškių parapijos klebonu. Tuo metu tarp tikinčiųjų lenkų ir lietuvių vyko nesutarimai dėl pamaldų kalbos. St.Urbonas pradėjo skelbti pamokslus lietuviškai, aplinkiniuose kaimuose įsteigė mokyklėles, kuriose lietuvių kalba buvo mokoma maldų ir tikėjimo pagrindų. 1909 m. parengtas miestelio naujos mūrinės bažnyčios projektas, surinkti pinigai statybų pradžiai. Dėl nuolatinių intrigų 1911 m. prašė vyskupo perkelti jį į kitą parapiją, bet po tikinčiųjų prašymų liko Dieveniškėse. 1917 m. dalyvavo Lietuvių Vilniaus konferencijoje, joje atstovaudamas kraštą.

1921 m. staiga susirgo, Vilniaus lietuvių ligoninėje padaryta apendicito operacija buvo pavėluota ir gyvybės neišgelbėjo. Palaidotas Vilniaus Bernardinų kapinėse.

Šaltiniai
---------

* Dieveniškių krašto švietėjas kunigas Steponas Umbrasas // Voruta, 2010-01-10
**Jonas Tamulionis** (1894 m. spalio 5 d. Marcinkonyse, Varėnos r. – 1971 m. vasario 3 d. Nashua, NH, JAV), vargonininkas, chorvedys ir dainininkas.

Biografija
----------

Iš mažens mėgo muziką, giedojo vietos bažnyčios chore. Vargonininkas B. Žilinskas pastebėjęs jo gražų tenoro balsą, patarė mokytis muzikos. Tad ūkininkaudamas įsigijo armoniką ir išmoko ja groti. Taip pat išmoko griežti ir bažnyčios fisharmonija, eidavo į bažnyčią groti ir giedoti per rytines pamaldas. Vėliau lankė J. Naujalio vargonininkų kursus Kaune. Apie 1910 m. išvyko į JAV, kur iš pradžių dirbo fizinį darbą, o vakarais lankė anglų kalbos kursus ir pas įvairius pedagogus lavino balsą ir mokėsi vargonuoti. Vienur kitur pabandęs vargonininkauti, nuo 1930 m. gavo pastovią vargonininko ir chorvedžio vietą Šv. Kazimiero lietuvių parapijoje Nashua, kur dirbo iki mirties. Išugdė skambų chorą, su kuriuo daug koncertavo įvairiose lietuvių kolonijose, dalyvavo tautiniuose renginiuose. Turėdamas gražų balsą, įdainavo nemažai plokštelių. Transliuota per Bostono lietuvių radiją. M. Petrauskui apsigyvenus Bostone, MA, J. Tamulionis buvo priimtas dainuoti jo statomose operetėse. Gerai grojo ir akordeonu, subūrė orkestrėlį ir visur su juo dalyvaudavo. Taip pat vadovavo vyrų chorui ir vokaliniam kvartetui, uoliai propagavo dzūkiškas dainas. Dalyvavo visuomeniniame gyvenime, priklausė įvairioms lietuvių draugijoms.

Nuo 1936 m. ALRK vargonininkų sąjungos narys, buvo rinktas Centro valdybos raštininku, priklausė Naujosios Anglijos provincijos Vargonininkų sąjungai.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Koordinatės: 54°25′ š. pl. 23°28′ r. ilg.﻿ / ﻿54.417°š. pl. 23.467°r. ilg.﻿ / 54.417; 23.467

Pažintinio tako pradžia
**Buktos miškas** – miškas Marijampolės savivaldybės teritorijoje, 6 km į pietryčius nuo Liudvinavo.

Geografija
----------

Plotas 3370 ha, mišku apaugę 2790 ha. Valstybinių miškų plotas 3190 ha; priklauso Marijampolės miškų urėdijos Buktos ir Žaltyčio girininkijoms. Vakarinė dalis siekia Šešupę, rytinė – Žuvinto palias. Vakariniu pakraščiu eina plentas  **182**  Marijampolė–Liudvinavas–Krosna , netoli teka Žalsvelė. Paviršius banguotas, į rytus žemėja.

Per Buktos mišką eina pažintinis takas, sudarytas iš 2 trasų: ilgosios trasos ilgis – 1,7 km, trumposios – 1,3 km.

Medynai
-------

Augavietės labai derlingos, labai derlingos laikinai užmirkusios ir užmirkusios. 21 % miško yra ekosistemų apsaugos, 29 % apsauginio, 50 % ūkinio. Kultūrinės kilmės medynų tik 4 %. Beržų yra 39 %, juodalksnynų 18 %, drebulynų 15 %, eglynų 13 %, uosynų 6 %, pušynų, ąžuolynų ir skroblynų po 3 %.

Jaunuolynai sudaro 9 %, bonitetas I, 2, skalsumas 0,71, tūris 20,2 m³/ha, kasmet priauga 7 m³/ha. Miškas sudaro vieną kompleksą su iš rytų pusės prisišliejančiomis Žuvinto paliomis.

Miške nemažai saugomų, į Raudonąją knygą įrašytų augalų ir gyvūnų, ypač paukščių, tokių, kaip juodasis gandras, tetervinas, erelis žuvininkas, mažasis erelis rėksnys. 2019 m. aptiktos naujos ir iki šiol Lietuvoje nematytos grybų rūšys, kurioms labiau tinka Centrinės ir Pietų Europos miškai: didžioji musmirė (*Amanita ceciliae*), juodataškė skydabudė (*Pluteus umbrosus*) , geltonlakštis klumpiaausis (*Crepidotus crocophyllus*) ir rudoji virvuotė (*Funalia gallica*).

Valstybės saugomi gamtos paveldo objektai: Buktos ąžuolas, Grįstakelio ąžuolas.

Istorija
--------

1863 m. miške slapstėsi sukilėliai. 1945 m. rugpjūčio 5 d. – rugsėjo mėn. vyko Palių mūšis: trys NKVD pulkai su artilerija puolė Buktos miško ir Žuvinto palių partizanus, žuvo daug enkavedistų ir 12 partizanų. 1999 m. miške pastatytas atminimo ženklas 1949 m. birželio 16 d. žuvusiems Tauro apygardos Vytauto rinktinės Ąžuolo kuopos partizanams.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Marijampolės savivaldybė - Liudvinavo seniūnija". *marijampole.lt*. 2015-11-11. Suarchyvuotas originalas 2015-09-07. Nuoroda tikrinta 2016-04-10.
2. ↑  Buktos miške aptikta naujų grybų rūšių. 15min.lt
3. ↑  Algirdas Brukas, Dalius Žygelis. *Buktos miškas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 584 psl.
|  |
| --- |
| Mariana Popova  bulg. *Мариана Попова* |
|  |
| Biografija |
| Gimė | 1978 m. birželio 6 d. (45 metai)Sofija, Bulgarijos vėliava Bulgarija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1996–dabar |

**Mariana Popova** (bulg. *Мариана Попова*; g. 1978 m. birželio 6 d.) – bulgarų dainininkė, geriausiai žinoma dėl dalyvavimo 2006 m. Eurovizijos konkurse.

Biografija
----------

Mariana Popova gimė Sofijoje, Bulgarijoje. Būdama vienuolikos studijavo muziką, vėliau studijavo šiuolaikinį džiazą ir baletą. 1996–2000 metais buvo grupės „Cocomania" narė. 2005 metais ji laimėjo pirmąją vietą „Burgas and the Sea" festivalyje su daina „Dream About Me", kurią atliko su Dani Milev. 2006 metais Mariana Popova triumfavo Bulgarijos nacionaliniame finale su daina „Let Me Cry" ir atstovavo Bulgarijai 2006 m. Eurovizijos dainų konkurse.

Diskografija
------------

### Albumai

* 2008 – New Religion
* 2011 – Предай нататък

### Singlai

* Ти не дойде
* Казах
* Можем пак
* Няма
* След
* Сънувай ме
* Let Me Cry

Nuorodos
--------

* Daina „Let Me Cry"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Kaffe  *„Lorraine"*** |  **Bulgarijos atstovė Eurovizijoje**2006 | Po to:**Elica Todorova ir Stojanas Jankulovas  *„Water"*** |
**Marianas Ivanciuvas** (**Marian Iwańciów**; 1906 m. vasario 4 d. Zočuve – 1971 m. kovo 14 d. d Zamoscėje) – lenkų tapytojas, grafikas, pedagogas.

Nuo 1926 m. mokytojavo Vilniuje ir Trakuose. 1929–1935 metais studijavo Vilniuje, Stepono Batoro universiteto Dailės fakultete, akademiniais 1933/1934-1934/1935 metais dalyvavo ataskaitinėse fakulteto parodose, Vilniaus grafikų parodose: Poznanėje, Šiuolaikinės lenkų karinės grafikos; 1940 – Vilniaus plastikų.

1939 m. rugsėjo kampanijos metu Solovkuose pateko į nelaisvę, grįžo 1944 m. Iki 1945 m. rudens mokytojavo Trakų vidurinėje mokykloje. Vėliau išvyko į Lenkiją, iš pradžių į Aukštąją Sileziją (1945–1953 metais mokėsi Aukštosios Silezijos vid. profesinėje mokykloje), paskui į Zamoscę, ten dirbo mokytoju Valstybiniame plastinių menų licėjuje, 1965–1969 m. buvo jo direktorius. 1949–1950 m. baigė studijas Torūnėje, Koperniko universiteto Dailės fakultete, gavo dailininko tapytojo diplomą.

Be pedagoginio darbo aktyviai įsijungė į meninį gyvenimą, iš pradžių Vroclavo, paskui Liublino srityse, buvo vienas iš *Zamojskio grupės* steigėjų. Keliavo po Rumuniją, Jugoslaviją, lankėsi Paryžiuje, piešė studijas pastele ir akvarele. Iki karo daugiausia dirbo grafikos srityje, kūrė architektūrinius peizažus ksilografijos technika (Vilniaus, Trakų motyvais), naudodamas ryškius medžio rėžius. Grafikoje kartais rėmėsi naujausia Lenkijos istorijos ikonografija ("Mūšis dėl Vilniaus', ksilografija, 1938). Po karo daugiausia tapė aliejinius peizažus, aiškaus kolorito, su daugybe gyvos žalumos. Priklausė avangardiniams *Zamojskio grupės* atstovams.

Bibliografia
------------

* Kazimierz Brakoniecki, Jan Kotłowski, Lech Lechowicz *Wileńskie środowisko artystyczne 1919-1945*, Olsztyn 1989
* Józef Poklewski *Polskie życie artystyczne w międzywojennym Wilnie*, Toruń 1994
* Jerzy Malinowski, Michał Woźniak, Ruta Janoniene *Vilniaus meno mokykla ir jos tradicijos*, Toruń-Wilno 1996

Nuorodos
--------

* Misionierių bažnyčia Vilniuje (1933) – Kujawsko-Pomorska Digital Library
* Trakų salos pilis I (about 1935) – Kujawsko-Pomorska Digital Library
* Marian Iwańciów – Zamosc Encyclopedia
| ZakuleuZac Tz'otz |
| --- |
|  |
| Miesto liekanos |
| 

ZakuleuZakuleu

 |
| Koordinatės | 15°20′0″ š. pl. 91°29′0″ v. ilg.﻿ / ﻿15.33333°š. pl. 91.48333°r. ilg.﻿ / 15.33333; 91.48333Koordinatės: 15°20′0″ š. pl. 91°29′0″ v. ilg.﻿ / ﻿15.33333°š. pl. 91.48333°r. ilg.﻿ / 15.33333; 91.48333 |
| Vieta | Huehuetenango departamentas, Gvatemala |
| Regionas | Mezoamerika |
| Istorija |
| Sugriautas | 1525 m. |
| Laikotarpis | Klasikinis |
| Tauta | majai (mamai) |

**Zakuleu** – (kičių kalba: *Saqulew*, vietine mamų kalba vadintas **Zac Tz’otz** – „baltoji žemė") – poklasikinio laikotarpio aukštikalnių majų (mamių) miestas ir valstybė, buvusi dab. Gvatemalos pietuose.

Istorija
--------

Mamiai šiose teritorijose gyveno nuo gana senų laikų, o miesto vietoje pastovi gyvenvietė susiformavo apie V a. Jau klasikiniu laikotarpiu, veikiant šiaurėje esančiai Teotihuakano (o ne Majų) kultūrai, mieste susiformavo valstybingumas, buvo statomos piramidės.

Labiausiai miestas ir jo valdoma mamių valstybė suklestėjo poklasikiniu laikotarpiu (po X a.). Tuo metu mieste buvo pastatyta daug naujų statinių. Miestas tapo mamių šventąja vieta ir sostine.

XV a. gretimą kičių Kumarkacho karalystę valdant *K’iq’ab'* (~1435–~1475), mamių karalystė buvo įtraukta į kičių valstybės sudėtį. Tuo metu miestas ir įgavo kičišką Zakuleu pavadinimą. Po šio valdovo mirties, mamiai vėl išsilaisvino.

Poklasikinio laikotarpio Majos aukštumos
Jau tuo metu Zakuleu gyventojų skaičiumi lenkė kitas mamių miestas – *Xinabahul* (dab. Huehuetenango). Tačiau 1525 m. po Meksikos užkariavimo, Pedro de Alvarado pasiekus mamių teritoriją, šie iš savo miesto pasitraukė į įtvirtintą Zukuleu. Ten, vadovaujami *Kayb’il Balam* ėmė priešintis. Atmušus ispanus, šie apsupo tvirtovę ir po ilgalaikės apsupties mamiai pasidavė. Zakuleu buvo apleistas.

Nuorodos
--------

* Istorija ir nuotraukos Archyvuota kopija 2007-12-14 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R**Senovės majų miestai** |
| --- |
|  |
| Ikiklasikinis laikotarpis | 
 Kaminalchuju **·**  Čiapa de Korsas **·**  El Miradoras **·**  Isapa **·**  Takalik Abachas |  |
|  |
| Klasikinis laikotarpis | 
 Altun Ha **·**  Bonampakas **·**  Jaščilanas **·**  Jašha **·**  Kahal Pečas **·**  Kalakmulis **·**  Kankuenas **·**  Karakolis **·**  Kirigva **·**  Kopanas **·**  Lamanajus **·**  Lubantunas **·**  Naranchas **·**  Palenkė **·**  Piedras Negras **·**  Seibalis **·**  Šunantuničas **·**  Uašaktunas **·**  Tikalis **·**  Tonina |
|  |
| Poklasikinis laikotarpis | 
 **Aukštumų majai**: Kumarkachas **·**  Išimčė **·**  Čahoma **·**  Čija **·**  Zakuleu **·**  **Jukatano majai**: Edzna **·**  Majapanas **·**  Tulumas **·**  Koba **·**  Čičen Ica **·**  Ušmalis **·**  Cibilčaltunas |
|  |
| Kolumbinis laikotarpis | 
 Tajasalis **·**  Sakpetenas **·**  Keišilis |

 |
| **Steponas Vaitkevičius** |
| --- |
| Gimė | 1922 m. rugsėjo 9 d.Gražiųjų Anykščių vienkiemis |
| Mirė | 2017 m. birželio 30 d. (94 metai)Piterboras, Anglija |
| Sutuoktinis (-ė) | žmona Olga |
| Vaikai | Rimantas, Danutė, Marytė |
|  |
| Veikla | ilgametis katalikų skautų vadovas |
| Sritis | Jungtinės Karalystės lietuviai |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Peterborough miesto piliečio apdovanojimas už viso gyvenimo nuopelnus, St. Columba organizacijos Sidabrinio jubiliejaus medalis už darbą katalikiškoje veikloje |

**Steponas Bronius Vaitkevičius** (1922 m. rugsėjo 9 d. Gražiųjų Anykščių vienkiemis – 2017 m. birželio 30 d. Piterbore, Anglija) – Didžiosios Britanijos lietuvių visuomenės veikėjas, ilgametis skautų vadovas, krikščionis pasaulietis.

Biografija
----------

Augo penkių vaikų šeimoje (trys broliai ir dvi seserys), iš kurių šiuo metu yra likęs vienintelis. 1942 m. Steponas Bronius Vaitkevičius baigė Utenos gimnaziją, vėliau – mokytojų kursus Ignalinoje. Mokytojavo Švenčionėlių, Anykščių apylinkėse. 1944 m. šeima traukėsi į Vokietiją gavusi perspėjimą, kad 1944 m. liepos 14 d. 14 val. bus sprogdinamas didelis geležinis tiltas per Šventąją ir norintieji pasitraukti turi suspėti pervažiuoti tiltą iki to laiko. 1944 m. rugpjūčio 4 d. pasiekė Vokietiją, o 1947 m. balandžio 27 d. atvyko į Angliją. Nuo 1948 m. gyvena Peterborough mieste, kur baigė buhalterinės apskaitos mokslus ir dirbo buhalterio darbą iki pensijos. Žmona Olga, vaikai – Rimantas, Danutė ir Marytė.

Veikla
------

Gyvendamas ir dirbdamas Peterborough Steponas Vaitkevičius įsiliejo į anglų katalikų skautų veiklą, vadovavo katalikų vyčiams, 25 metus vadovavo Peterborough katalikų skautams. 1979 m. įsiliejo į Britų Katalikų St Columbia organizaciją tapdamas jos kasininku. Devynerius metus buvo Europos rajono lietuvių skautų vadas skautininkas. Taip pat yra skautų Europos rajono laikraščio 'Budėkime' administratorius ir rašo į leidinį 'Budėkime', taip pat į tokius leidinius kaip 'Europos Lietuvis', 'Tėviškės Žiburiai', 'Skautų Aidas' ir kt. Steponas Vaitkevičius yra Didžiosios Britanijos Lietuvių Katalikų bendrijos pirmininkas, bendrijos centro „Židinys" patikėtinis, Nottingham Aušros Vartų Marijos draugovės draugovininkas.

Apdovanojimai
-------------

* 2010 m. birželio 5 d. St. Columba organizacijos „Grand Knight" atstovas Jozeph Rodriguez įteikė Steponui Vaitkevičiui Sidabrinio jubiliejaus medalį ir kitus atžymėjimus už jo darbą katalikiškoje veikloje.

* 2015 m. vasario 25 d. Peterborough miesto Piliečio apdovanojimų ceremonijoje apdovanotas už viso gyvenimo nuopelnus.

Šaltiniai
---------

* 

* www.svyturys.org/downloads/002.pdf

* VENI 157 – www.londonas.co.uk/…/Veni/VENI\_157\_web.pdf

* Steponas Bronius Vaitkevičius *anykstenai.lt*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Marianų salos
Rota salos kraštovaizdis
**Marianų salos** – salynas Okeanijoje, Ramiojo vandenyno vakaruose, ilga linija išsitiesęs tarp Japonijos ir Karolinų salų, Mikronezijos regione. Šiuo metu politiškai šį salyną dalinasi Guamas ir Šiaurės Marianų Sandrauga (abi – JAV salų teritorijos).

Kartu tai administracinis vienetas Ispanijos Rytų Indijose, egzistavęs XVI–XIX a.

Geografija
----------

Marianų salynas išsitiesęs ilga juosta iš šiaurės į pietus tarp 13° ir 21° šiaurės platumos ir 144° ir 146° rytų ilgumos.

Salyną sudaro penkiolika didelių salų, kurios grupuojamos taip:

|  |  |
| --- | --- |
| * Šiaurinės salos (vulkaninės)
	+ Faraljon de Pacharos
	+ Maugo salos
	+ Asunsijonas
	+ Agrihanas – gyvenama
	+ Paganas – gyvenama
	+ Alamaganas – gyvenama
	+ Guguanas
	+ Sariganas
	+ Anataganas – gyvenama
	+ Faraljon de Medinilja
 | * Pietinės salos (koralinės)
	+ Saipanas – gyvenama
	+ Tinianas – gyvenama
	+ Rota – gyvenama
	+ Agichanas
	+ Guamas – gyvenama
 |

Istorija
--------

Iki Europiečių pasirodymo vietos gyventojai čamorai sukūrė savitą aukštą kultūrą.

Pirmieji europiečiai atradę Karolinų salas buvo ispanai (XVI a.). Jie šias salas pavadino **Vagių salomis** (*Islas de los Ladrones*), ir XVI a. prijungė prie savo kolonijinės imperijos kaip dalį Ispanijos Rytų Indijų. Čia buvo sudarytas to paties pavadinimo administracinis vienetas.

1898 m. salynas buvo politiškai padalintas, kadangi Guamas atiduotas JAV, o šiaurinės salelės parduotos Vokietijai (kaip Vokietijos Naujoji Gvinėja).

Guamas beveik be pertraukų buvo valdomas JAV, tuo tarpu šiaurinės salos per XX a. keletą kartų ėjo iš rankų į rankas: 1918 m. perduotos Japonijai (kaip Pietų Ramiojo Vandenyno Mandatas, Saipano rajonas), vėliau buvo administruojamos JAV (kaip Ramiojo vandenyno salų globojamoji teritorija, Marianų salų rajonas). 1978 m. šios salos pasirinko prisijungimą prie JAV kaip Marianų Šiaurinės Salos.
|  |
| --- |
| Straipsnių serija |
| **Islamas** |
|  |
| 
Pranašai ir dvasininkai

|  |
| --- |
| Alachas · Dievo vienovė
Mahometas · Kiti pranašai
Ahl al-Bayt · Sahaba 
Rašidų kalifatas · Kalifai  Imamatas · Imamai |

 |
| 
Musulmonų praktikos 

|  |
| --- |
| Šahada · Salatas ·
Zakiatas  Ramadano Saumas · Chadžas · Džihadas |

 |
| 
Islamiškosios šventės 

|  |
| --- |
| Id al Fitras · Id al Adcha
Maulidas · Miradžas · Didybės naktis |

 |
| 
Islamo atšakos 

|  |
| --- |
| Sunizmas · Šiizmas
Sufizmas |

 |
| 
Tekstai ir religiniai šaltiniai 

|  |
| --- |
| Koranas · Suna · Hadisai
Fikhas · Adabas · Šariatas · Kalam |

 |
| 
Kultūra ir visuomenė 

|  |
| --- |
| Mečetė · Menas Islamizmas · Džihadizmas Islamo fundamentalizmas · Islamofobija |

 |
| **Islamo terminų žodynas**
Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Zakiatas** (arab. **زكاة** kt.  **زكوة**  *zakaat*, *zakāh* - 'augti', 'tyrumas, grynumas') – dažnai lyginamas su dešimtine ir išmalda, tačiau daugiausia tai yra pašalpa vargšams ir skurdžiai gyvenantiems musulmoniškose šalyse, nors ir kiti gali gauti teisėtą dalį. Valstybės pareiga yra ne tik surinkti zakatą, bet ir jį teisingai paskirstyti.

Zakatas yra viena iš penkių pagrindinių musulmonų pareigų (5 arkanų). Jį įvedė Mahometas, o institutu įtvirtino pirmasis kalifas Abu Bakras. Svarbu skirti sąvokas: zakatas yra privalomas kasmetinis mokestis; *sadaka* (*sadaqat*) - savanoriška pašalpa, kurią suteikti musulmonai yra skatinami. Taip pat zakatas nėra renkamas ne iš musulmonų.

Dydis
-----

Musulmonų pareiga yra mokėti 1/40-tąją (2,5 %) nuo turimos turto sumos, kurią jie turėjo pilnus mėnulio metus, 2,5 % nuo daiktų, naudojamų prekybai, 5 % ar 10 % nuo tam tikro derliaus, priklausomai nuo irigacijos. *Zakatas* nėra skaičiuojamas nuo asmens namo ar asmeninio transporto.

Zakatas nėra privalomas, jei derliaus kiekis nepasiekia apie 653-jų kilogramų ribos , ar aukso turima mažiau nei 85 gramai ir sidabro mažiau nei 595 gramai. Pastarosios sumos yra vadinamos Nisabu (*Nisaab*), t. y. minimalus turto kiekis, nuo kurio mokamas zakatas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  إسلام أون لاين.نت - استشارات الزكاة - زكاة الزروع والثمار Archyvuota kopija 2009-07-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Zakat on IslamCity.com
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Senovės Romos istorija** |
| Priešistorinė Italija |
| Etruskai |
| Didžioji Graikija |
| Romos karalystė |
| Romos respublika |
| Romos imperija |
| Julijų-Klaudijų dinastija > Flavijų dinastija > Nervų-Antoninų dinastija > Severų dinastija > Konstantinų dinastija > Valentinianų dinastija > Teodosų dinastija |
| Vakarų Romos imperija |
| **Italijos istorija** |

**Didžioji Graikija** (lot. *Magna Græcia*, gr. Μεγάλη Ἑλλάς = *Megalê Hellas*) – istorinė sritis Pietų Italijoje ir Sicilijoje, kurią VIII a. pr. m. e. kolonizavo graikai, palikę ilgalaikę helenistinės civilizacijos žymę regione.

Daugelis naujų graikų miestų tapo turtingi ir galingi: Kapuja (Kapuê, Capua), Neapolis (Νεάπολις), Sirakūzai, Agridžentas (Akragas), Subaris (Σύβαρις). Kiti Didžiosios Graikijos miestai: *Taras* (Τάρας, Tarantas), *Epizephyrioi Lokroi* ar *Locri* (Λοκροί, Lokris), Rhegion (Ρήγιον, Kalabrijos Redžas), Kroton (Κρότων, Krotonas), *Thurii* (Θούριοι), *Elea* (Ελέα) ir *Ankon* (Αγκων, Ankona).

Didžioji Graikija apie 280 m. pr. m. e.
Didžiąją Graikiją Romos respublika užėmė po Pyro karo (280–275 m. pr. m. e.).

Nors dauguma Pietų Italijos graikų buvo italizuoti viduramžiais, (Pvz.: Pestas iki IV a.), graikų kultūros ir kalbos kišenės išliko iki šių laikų iš dalies dėl nuolatinės migracijos tarp Pietų Italijos ir žemyninės Graikijos. Vienas iš pavyzdžių yra grikai (apie 80 tūkst.), kurie išsaugojo graikų kalbą ir kultūrą Italijoje.

Graikai grįžo į Pietų Italiją XVI-XVII a. kai Osmanų imperija užėmė Peloponesą. Ypač daug graikų atvyko į Kalabriją, Siciliją ir Salentą po Korono apgulties 1534 m. Dauguma koroniečių buvo turtingi kilmingieji, atsivežę daug kilnojamo turto. Jiems buvo suteiktos privilegijos ir atleidimas nuo mokesčių. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Graikijos regionai |
| --- |
|  |
| Žemyninė Graikija | 

|  |
| --- |
| 
Megara **·**  Atika **·**  Bojotija **·**  Fokidė **·**  Lokridė **·**  Doridė **·**  Malidė **·**  Dolopija **·**  Etolija **·**  Akarnanija **·**  Ftiotidė **·**  Tesalija **·**  Epyras |
|  |
| Peloponesas | 
Lakonija **·**  Mesenija **·**  Elidė **·**  Arkadija **·**  Achaja **·**  Argolidė **·**  Korintija |

 |  |
|  |
| Salos | 
 Kreta **·**  Euboja **·**  Kerkyra **·**  Paksis **·**  Lefkada  **·**  Itakė  **·**  Kefalonija **·**  Zakintas **·**  Kytira **·**  Rodas |
|  |
| Kolonijos | 
 Didžioji Graikija **·**  Eolidė **·**  Troada **·**  Jonija **·**  Doridė |
|  |
| Makedonija | 
 Botija **·**  Migdonija **·**  Pierija **·**  Chalkidikė **·**  Aukštutinė Makedonija **·**  Krestonija |

 |
| Zakamenskas*Закаменск* |
| --- |
| *Miestas ir cerkvė* |
|  |
| 

ZakamenskasZakamenskas

50°23′0″ š. pl. 103°17′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.38333°š. pl. 103.28333°r. ilg.﻿ / 50.38333; 103.28333﻿ (Zakamenskas)Koordinatės: 50°23′0″ š. pl. 103°17′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.38333°š. pl. 103.28333°r. ilg.﻿ / 50.38333; 103.28333﻿ (Zakamenskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+9) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Buriatija Buriatija |
| **Rajonas** | Zakamensko rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1934 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 11 455  |
| **Plotas** | 59 km² |
| **Tankumas** (2014) | 194 žm./km² |
| **Altitudė** | 1 100 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Zakamenskas |

**Zakamenskas** (rus. *Закаменск*, bur. *Захаамин*) – miestas Rusijoje, pietvakarių Buriatijoje, Mongolijos pasienyje, Džidos kalnagūbryje, prie Modon Kulio upės (Džidos intakas). Rajono centras. Iš miesto veda kelias link Gusinooziorsko, artimiausia geležinkelio stotis yra Džidoje (už 245 km). Mašinų (kalnakasybos įrengimų), maisto (mėsos, alaus, duonos) pramonė. Yra Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė ir Maanino dacanas (budistų šventykla).

Istorija
--------

1934 m. įkurta ***Džidastrojaus*** (*Джидастрой*) darbininkų, kurie ėmėsi statyti volframo-molibdeno perdirbimo gamyklą, gyvenvietė. Nuo 1941 m. įdarbinti tremtiniai ir politiniai kaliniai. 1944 m. suteiktas miesto statusas, pakeistas pavadinimas į ***Gorodoką*** (*Городок*). 1959 m. suteiktas Zakamensko pavadinimas.

1998 m. Džidos volframo kombinatas buvo uždarytas. Miestas liko labai užterštas pramoninėmis atliekomis.

* Tiltas per Modon KulįTiltas per Modon Kulį
* DacanasDacanas
* Kultūros namai ir Lenino paminklasKultūros namai ir Lenino paminklas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 152
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Steponas Vaičikauskas** |
| --- |
| Gimė | 1955 m. liepos 9 d. (67 metai)Tinteliuose, Kretingos raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Gema |
| Vaikai | Aistė, Gytis |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 
* 1982 m. Kauno politechnikos institutas;
* 2002 m. Kauno technologijos universitetas.

 |

**Steponas Vaičikauskas** (g. 1955 m. liepos 9 d. Tintelių k. Kūlupėnų apyl. Kretingos raj.) – Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1974 m. baigė Klaipėdos politechnikumą, elektrikas, 1982 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius elektrikas, 2002 m. baigė Kauno technologijos universitetą, vadybos magistras.

Siuvimo fabriko „Spalis" direktorius, 1995 m. Lietuvos taupomojo banko tarybos pirmininkas, SAB „Dobilas", UAB „Togeta" valdybos narys, direktorius. 2007 m. Kauno miesto savivaldybės mero pavaduotojas.

Lietuvos socialdemokratų partijos Kauno miesto skyriaus narys, nuo 2007 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kauno miesto skyriaus pirmininkas, Lietuvos socialdemokratų partijos prezidiumo ir tarybos narys.

Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Gema, vaikai Aistė, Gytis.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos socialdemokratų partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Tai straipsnis apie gyvūną. Apie ežerą Telšių rajone skaitykite straipsnyje Kurmis (ežeras)*

| **Talpa europaea** |
| --- |
| Kurmis (Talpa europaea)Kurmis (*Talpa europaea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Vabzdžiaėdžiai  *( Insectivora)* |
| Šeima: | Kurminiai  *( Talpidae)* |
| Gentis: | Kurmiai  *( Talpa)* |
| Rūšis: | Kurmis  *( Talpa europaea)* |

 |
| Binomas |
| ***Talpa europaea***Linnaeus, 1758 |
| PaplitimasKurmio paplitimas |

**Kurmis** (*Talpa europaea*) – vabzdžiaėdžių (*Insectivora*) būrio gyvūnas, priklausantis kurminių (*Talpidae*) šeimai. Kūnas cilindriškas, 13-16 cm ilgio, svoris 85-120 g. Priekinės kojos rausiamojo tipo. Kaklas nežymus. Šnipelio šonuose išsidėstę ilgi lytėjimo plaukai – vibrisės. Akys mažos, vos 1 mm skersmens, mato silpnai. Uodega ne ilgesnė už galvą. Kailiukas beveik juodas, nors pasitaiko albinosinės formos, šviesiai pilkų, gelsvai rudų kurmių.
Jaunikliai šviesesni už suaugusius. Dantų jis turi 44.

Mėgsta vidutinio drėgnumo humusingas dirvas, ypač dažnas daržuose. Rausia paviršinius ir giluminius urvus. Rausdamas giluminius urvus, žemę išstumia į dirvos paviršių. Taip susidaro **kurmiarausiai**. Giluminiais urvais kurmiai naudojasi keletą metų. Tokių urvų praplatėjimuose įrengia lizdavietę jaunikliams, ją iškloja sausa žole ir lapais. Poruojasi kovo – balandžio mėn. Nėštumas – 35-40 dienų. Gegužės – birželio mėn. patelė veda 2-9 plikus ir aklus jauniklius, kuriuos žindo apie mėnesį. Penkių šešių savaičių jaunikliai pradeda gyventi savarankiškai. Rugsėjo mėn. jie jau būna tokie kaip suaugusieji. Išveda vieną vadą.

Lietuvoje dažnas. Gyvena pamiškėse, paupiuose, pievose, laukuose, daržuose. Beveik visą gyvenimą būna žemėje. Sunaikina daug žemės ūkio kenkėjų, bet daržams, medelynams padaro žalos išversdami daigus, o ganykloms – jas išrausdami.

Kurmiarausiai
Kurmio skeletas Tulūzos gamtos muziejuje (pranc. *Muséum de Toulouse*, Prancūzija) 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kurmis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

„Big Oil" bendrovių pajamos, pelnas bei darbuotojų skaičius
**Didžiausios pasaulio naftos bendrovės**, finansinėje žiniasklaidoje išskiriamos terminu angl. *Big Oil* – šešios stambiausios nevalstybinės naftos ir gamtinių dujų pramonės bendrovės:

* BP (JK)
* Chevron Corporation (JAV)
* ConocoPhillips (JAV)
* ExxonMobil (JAV)
* Royal Dutch Shell (Nyderlandai, Jungtinė Karalystė)
* Total (Prancūzija)

Istorija
--------

„Big Oil" bendrovės susikūrė XX a. devinto dešimtmečio pabaigoj ir jų susikūrimą paskatino įsisiūbavęs naftos kainų nuosmukis. Stambios naftos bendrovės pradėjo jungtis, kad galėtų išnaudoti masto ekonomikos teikiamus privalumus ir apsisaugoti nuo didelių naftos kainų svyravimų.

*Exxon* ir *Mobil* (1999 m.), *BP* ir *Amoco* (1998 m.), *Total* ir *Petrofina* (1999 m.) bei vėliau *Elf Aquitaine* (2000 m.), *Chevron* ir *Texaco* (2001), bei *Conoco Inc.* ir *Phillips Petroleum Company* (2002 m.). Visos šios bendrovės susijungė tarp 1998 ir 2002 m. Šios linkmės išdavos: susikurė vienos iš didžiausių pasaulinių bendrovių. Remiantis *Forbes Global 2000* duomenimis. 2007 m. „Big Oil" bendrovės karaliavo šio sąrašo viršuje. *Exxon Mobil* lenkia visas šias bendroves rinkos kapitalizacijos, pajamų, įplaukų ir pelno atžvilgiais.

„Big Oil" bendrovės valdo 6 % pasaulio naftos ir gamtinių dujų rezervo, o net 88 % pasaulio naftos ir gamtinių dujų rezervo atitenka valstybinėms naftos įmonėms, iš kurių didžioji dauguma įsikūrusios viduriniuose rytuose

Taip pat skaitykite
-------------------

* Naftos pramonė
* Sąrašas:Pagrindiniai naftos tiekėjai
|  |
| --- |
| Chung-Ang universitetas  중앙대학교, Čung Ang Dėhakio |
| Įkurtas | 1918 |
| Tipas | privatus |
| Rektorius | An Gukšin (안국신) |
| Darbuotojų | ~850 |
| Studentų | ~28 000 |
| Vieta | Seulas, Pietų Korėja |
| Svetainė | neweng.cau.ac.kr |

**Chung-Ang universitetas** (kor. 중앙대학교) – privatus universitetas, esantis Seule, Pietų Korėjoje.

Istorija
--------

Chung-Ang universitetas atsirado iš 1918 metų balandžio mėnesį Chung-Ang metodistų bažnyčios įsteigto vaikų darželio. 1922-taisiais jis peraugo į mokyklą, ruošiančią vaikų darželio mokytojus. 1947 metais mokykla tapo koledžu. Korėjos karo metais jis buvo iškeltas į Busano miestą, 1953-taisiais oficialiai pripažintas kaip universitetas ir 1954-taisiais grąžintas į Seulą. Palaipsniui jis vis plėtėsi, 1978 metais buvo įsteigta pirmoji universitetinė ligoninė, o 1979 metais Anseong mieste buvo įsteigtas universiteto padalinys.

Struktūra
---------

Universitete yra 18 fakultetų, 68 bakalauro studijų programos, 13 magistrantūros programų, jam priklauso dvi universitetinės ligoninės.

Išnašos
-------

1. ↑  History[neveikianti nuoroda], Chung-Ang University
| Osinkų piliakalnis |
| --- |
| Osimkų piliakalnis iš pietvakarių pusės |
| 

Osinkų piliakalnisOsinkų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°08′12″š. pl. 22°59′06″r. ilg.﻿ / ﻿54.13680°š. pl. 22.98512°r. ilg.﻿ / 54.13680; 22.98512Koordinatės: 54°08′12″š. pl. 22°59′06″r. ilg.﻿ / ﻿54.13680°š. pl. 22.98512°r. ilg.﻿ / 54.13680; 22.98512 |

 |
| Vieta | Lenkija |
| Naudotas | I tūkstantmetis - XIII a. |

Osinkų piliakalnis iš pietų pusės
**Osinkų piliakalnis** (lenk. *Zamkową Górą w Osinkach*) – moreninė kalva šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Suvalkų valsčiuje, prie Osinkų kaimo. III - IV m. e. amžiuje čia buvo vienas iš jotvingių genties centrų. Archeologiniai tyrinėjimai patvirtina, kad kalvos viršūnėje stovėjusi pilaitė, kuri ne tik gynė gretiimo kaimelio gyventojus, bet ir buvo genties vadų gyvenamoji vieta. Piliakalnio apačioje stovėjusiame kaimelyje gyveno 20-30 šeimų, kurios gretimuose laukuose augino kviečius, rugius, kitas kultūras. Gyventojai buvo laidojami gretimo Šveicarijos kaimo kapinėse. Žemdirbių kapuose rasti pjautuvai ir žemės ūkio kultūrų liekanos. Pilies gyventojų - genties vadų - kapavietėse aptikti sidabriniai papuošalai, kardai ir moliniai indai.

Osinkų piliakalnis iš pietryčių pusės
Pro piliakalnį eina  *žaliasis turistinis pėsčiųjų maršrutas*, teka upė Kamionka.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Šiurpilio piliakalnis 13 km | Papiliakalnių piliakalnis 28 km | Aglinės piliakalnis 22 km |  |
| Osovos piliakalnis 9 km |  | Klevų piliakalnis 19 km |
|  |  | Poseinėlių piliakalnis 38 km |

Šaltiniai
---------

* Osinkos (lenk.)

Nuorodos
--------

* Osinkų piliakalnis Suvalkijos turistiniame žemėlapyje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie senovės judėjų grupę. Apie šiuolaikinį judėjimą skaitykite straipsnyje Chasidizmas.*
**Chasidai** – vienos iš neorganizuotų judaizmo krypčių atstovai, kurie atspindėjo idėjinę judaizmo ideologiją priešingą helenistams - sugraikėjusiems žydams. Chasidams buvo būdingas pasipriešinimas graikų-romėnų įtakos skverbimuisi į žydų gyvenimą bei kultūrą. Chasidai buvo vadinami pamaldžiaisiais.

Chasidai buvo senų pažiūrų judėjai, kurie atspindėjo viso labo tik bendrą žydų tautos nepasitenkinimą helenizmo įtaka žydų kultūriniam - religiniam pamatui.

Chasidai nesudarė išskirtinės ar uždaros sektos, kaip esėjai ar fariziejai, tačiau II a. pr. m. e. jie aktyviai dalyvavo kartu su makabiejais ginkluotuose pasipriešinimuose prieš graikų valdovus.

Dalis chasidų buvo pacifistai, todėl nepastebimai susiliejo su esėjais, fariziejais ir zelotais, palikdami žydų tautoje atminimą kaip epitetą, tinkantį kiekvienam dievobaimingam judėjui - pamaldus kaip chasidas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Luigi Einaudi** |
| --- |
| Italijos prezidentas |
|  |
| Gimė | 1874 m. kovo 24 d.Karu, Italija |
| Mirė | 1961 m. spalio 30 d. (87 metai)Roma, Italija |
| Italijos prezidentas |
| Ėjo pareigas | 1948 gegužės 12 – 1955 gegužės 11 |
| Ankstesnis | Enrico De Nicola |
| Vėlesnis | Giovanni Gronchi |
|  |
| Partija | Italijos liberalų partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Luigi Einaudi |
| Parašas |
|  |

**Luigi Einaudi** (g. 1874 m. kovo 24 d. – 1961 m. spalio 30 d.) buvo Italijos ekonomistas ir politikas. Nuo 1948 iki 1955 m. jis buvo antruoju Italijos Respublikos prezidentu.

Biografija
----------

Luigi Einaudi gimė Karu miestelyje Pjemonte 1874 m. kovo 24 d. Jis baigė mokslus Turine, o vėliau tame pačiame universitete ir dirbo.

1919 m. jis tapo Italijos senato nariu. Tuo pačiu metu jis sėkmingai dirbo žurnalistu keliuose Italijos dienraščiuose ir finansiniu ekspertu The Economist žurnale. 1926 m. jis sustabdė savo žurnalistinę veiklą, tačiau pasitraukus fašizmui 1943 m. jis vėl grįžo į vieną laikraštį.

Einaudi nuo 1945 iki 1948 m. buvo Italijos banko valdytojas. Taip pat dirbdamas politikoje jis ėjo Finansų ministro, Iždo ir balanso prižiūrėtojo bei šalies viceprezidento pareigas.

1948 m. kovo 11 d. jis buvo paskirtas Italijos Respublikos prezidentu – taip jis tapo antruoju šalies prezidentu. Po septynerių metų kadencijos jis buvo paskirtas senato nariu visam gyvenimui.

Einaudi priklausė daugumai kultūrinių, ekonominių ir universitetinių organizacijų. Jis stipriai palaikė Europos federalizmo idėjas. Daug savo laiko jis praleido savo žemės valdose, kur vystė žemės ūkį.

Einaudi mirė Romoje 1961 m.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Enrico De Nicola** | **Italijos prezidentas**1948–1955 | Po to:**Giovanni Gronchi** |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RItalija Italijos prezidentai |
| --- |
|  |
| Italian Presidential Standard | 
Enrico De Nicola • Luigi Einaudi • Giovanni Gronchi • Antonio Segni • Giuseppe Saragat • Giovanni Leone • Alessandro Pertini • Francesco Cossiga • Oscar Luigi Scalfaro • Carlo Azeglio Ciampi • Giorgio Napolitano • Sergio Mattarella | Italian Presidential Seal |

 |