recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Erne Gere** |
| --- |
|  |
| Erne Gere |
| Gimė | 1891 m. liepos 8 d.Trebušovcas, Slovakija |
| Mirė | 1980 m. kovo 12 d. (88 metai)Budapeštas |
| Tautybė | žydas |
|  |
| Veikla | Vengrijos komunistinis veikėjas |
| Pareigos | buvęs Vengrijos komunistų vadovas |
|  |
|  **Vikiteka** | Erne Gere |

**Erne Gere** (veng. *Gerő Ernő*, tikroji pavardė – Erne Singer, 1891 m. liepos 8 d. dab. Trebušovce, Slovakija – 1980 m. kovo 12 d. Budabešte) – vengrų politinis veikėjas, trumpą laiką buvęs faktiniu komunistinės VLR vadovu.

Biografija
----------

Gimė žydų šeimoje. Nuo 1918 m. buvo VKP narys, aktyviai dalyvavo kuriant Vengrijos Tarybų Respubliką. Po jos žlugimo 1919 m. emigravo į Vokietiją. Vėliau gyveno TSRS, dirbo Kominterne. Ispanijos pilietinio karo metu buvo respublikonų prezidento Ch. Negrino patarėjas.

Antrojo pasaulinio karo metais tarnavo NKVD kariuomenėje. 1944 m. pabaigoje kartu su Tarybine Armija grįžo į Vengriją ir tapo vienu iš komunistinio režimo vadovų, partinėje hierarchijoje užimdamas antrąją vietą po M.Rakošio. 1948–1949 m. buvo Finansų ministras, 1953–1954 m. – Valstybės saugumo ministras. Vadovavo Vengrijos ūkio trimečio (1947–1949 m.) plano kūrimui, pagal tarybinį pavyzdį forsuodamas industrializaciją.

Prasidėjus destalinizacijos procesams ir nušalinus M. Rakošį, 1956 m. liepos 21 d. buvo išrinktas Vengrijos darbininkų partijos Pirmuoju sekretoriumi, stabdė demokratines reformas. Prasidėjus antikomunistiniam sukilimui, tarybinių kariškių ir saugumo pajėgomis bandė jį malšinti. Spalio 25 d. vietoje partijos vadovu tapo Janošas Kadaras, o Ministrų tarybos pirmininku paskirtas Imrė Nadis.

Numalšinus sukilimą pabėgo į TSRS, čia gyveno iki 1962 m. Už masinių represijų organizavimą buvo pašalintas iš partijos. Grįžęs į Vengriją politinėje veikloje nedalyvavo, dirbo vertėju.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   (www.hrono.info)


| Partijos politinės pareigos |
| --- |
| Prieš tai:**Matjašas Rakošis** | **Vengrijos darbininkų partijos CK Pirmasis sekretorius**1956 m. liepos-spalio mėn. | Po to:**Janošas Kadaras** |
| **Juozas Preikšas** |
| --- |
| Gimė | 1926 m. lapkričio 22 d.Griškabūdis, Lietuva |
| Mirė | 2018 m. vasario 11 d. (91 metai)Kaunas, Lietuva |
| Motina | Dvasininkas. |

**Juozas Preikšas** (1926 m. lapkričio 22 d. Griškabūdyje – 2018 m. vasario 11 d. Kaune, Lietuva) dvasininkas, Panevėžio vyskupijos vyskupas (1989-2002).

Biografija
----------

Gimė 1926 m. lapkričio 22 d. Griškabūdyje, darbininkų šeimoje. Mokėsi Griškabūdyje, Šakių gimnazijoje. 1945 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1949 m. mažinant seminaristų skaičių, sovietinės valdžios pašalintas iš ketvirtojo kurso. Kurį laiką dirbo vargonininku, vėliau grįžo į seminariją.

1951 m. rugsėjo 23 d. įšventintas kunigu. 1954 m. paskirtas Kauno šv. Arkangelo Mykolo parapijos klebonu. Tęsė studijas teologijos fakultete ir įgijo teologijos licenciato laipsnį. Trylika metų dėstė teologiją Kauno kunigų seminarijoje, dvidešimt metų klebonavo Kaune ir Vilkaviškyje.

1984 m. gruodžio 2 d. įšventintas vyskupu ir paskirtas Kauno arkivyskupijos ir Vilkaviškio vyskupijos apaštališkojo administratoriaus Liudo Povilonio pagalbininku. 1988 m. Šventajam Sostui priėmus arkivyskupo Povilonio atsistatydinimą, vyskupas Juozas Preikšas kurį laiką buvo Kauno arkivyskupijos ir Vilkaviškio vyskupijos apaštališkuoju administratoriumi. 1989 m. paskirtas Panevėžio vyskupijos apaštališkuoju administratoriumi. Nuo 1991 m. gruodžio mėnesio – Panevėžio vyskupijos ordinaras. 2002 m. sausio 5 d. popiežius Jonas Paulius II priėmė Panevėžio vyskupo Juozo Preikšo atsistatydinimą, sulaukus Kanonų teisės kodekse numatytos 75-erių metų amžiaus ribos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija Archyvuota kopija 2013-01-18 iš Wayback Machine projekto.


| Romos katalikų bažnyčios vadovai |
| --- |
| Prieš tai:**Liudvikas Povilonis** |  **Vilkaviškio vyskupas**1988–1989 | Po to:**Juozas Žemaitis** |
| Prieš tai:**Kazimieras Dulksnys** |  **Panevėžio vyskupas**1989–2002 | Po to:**Jonas Kauneckas** |
| **Juozas Raistenskis** |
| --- |
| Gimė | 1953 m. sausio 1 d. (70 metų)Stunžiškėje, Vitebsko srities Breslavo rajonas, Baltarusija |
| Sutuoktinis (-ė) | Vilhelmina |
| Vaikai | Ervinas, Evaldas |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 2000 m. Lietuvos liberalų sąjunga;
* 2002 m. Lietuvos socialdemokratų partija.

 |
|  |
| Alma mater | 1976 m. Kauno medicinos universitetas |

**Juozas (Josifas) Raistenskis** (g. 1953 m. sausio 1 d. Stunžiškėje, Vitebsko srities Breslavo rajonas, Baltarusija) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1972 m. baigė Vidžių vidurinę mokyklą, 1976 m. Kauno medicinos institutą, Gydomosios medicinos fakultetą, gydytojas, 1977 m. Vilniaus vaikų respublikinės ligoninės pediatrijos internas. 1982 m. baigė Valstybinės eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto reumatologijos aspirantūrą, medicinos daktaras.

1977–1979 m. Švenčionių centrinės ligoninės gydytojas pediatras, 1982–1994 m. Vilniaus universitetinės Raudonojo kryžiaus ligoninės vyr. gydytojas, Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto docentas. 1995–1997 m. Vilniaus universitetinės Raudonojo kryžiaus ligoninės Netradicinės medicinos ir vertebroneurologijos centro vadovas.

1997–2000 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys (Lietuvos piliečių aljanso ir rusų sąjungos koalicija), Vilniaus miesto mero pavaduotojas. 2000–2004 m. Seimo narys, išrinktas Justiniškių apygardoje. 2004–2007 m. Vilniaus teritorinės ligonių kasos direktorius. 2007–2020 m. Vilniaus universiteto vaikų ligoninės direktorius.

2000–2002 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys. Nuo 2002 m. LSDP Vilniaus skyriaus narys.

1997 m. buvo Lietuvos žmonių su negalia sporto federacijos prezidentas. Žmona Vilhelmina, sūnūs Ervinas ir Evaldas.

Bibliografija
-------------

* J. Raistenskis, A. Zorys. Praktinė akupunktūra. Kaunas, 1994 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-08-02 iš Wayback Machine projekto.
| **Juozas Ruzgis** |
| --- |
| Gimė | 1940 m. gruodžio 4 d. |
| Mirė | 1980 m. liepos 19 d. (39 metai) |
|  |
| Veikla | Lietuvos poetas, pedagogas |
| Organizacijos | Šiaulių universitetas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus dailės institutas |
| Žinomas (-a) už | Dainos „Lietuva" žodžių autorius |

**Juozas Ruzgis** (1940 m. gruodžio 4 d. Akėčiuose, Lukšių valsčius – 1980 m. liepos 19 d. Kuršėnuose, Šiaulių rajonas. Palaidotas Micaičių kapinėse.) – Lietuvos poetas, pedagogas. Jo eilėmis parašyta daina „Lietuva" (muzikos autorius Aidas Sabaliauskas) Lietuvos radijo patriotinės dainos konkurse „Daina Lietuvai" užėmė antrąją vietą.

Biografija
----------

Baigė Akėčių pradinę mokyklą, mokėsi Lukšių vidurinėje, baigė Kapsuko (dabar – Marijampolė) pedagoginę mokyklą.

1964–1965 m. mokytojavo Kapsuko rajone, Liubave, nuo 1965 m. Šiaulių rajono Dirvonėnų vidurinėje mokykloje.

Juozas Ruzgis buvo mokytojas ir poetas. Aišku, poeto buvo žymiai daugiau negu mokytojo. Tačiau tie mokiniai, kuriems teko pas jį mokytis, Juozą ilgam prisimins. Jis – taktiškas, lyriškas ir susimąstęs. Jis – visuomet ir visiems pasiruošęs padėti. Jis – puikus klausytojas ir mažakalbis pašnekovas.

Bibliografija
-------------

* Tu – mano tylus liūdesys, sudarė Juozas Sabaliauskas, Saulės delta, 1995 m.

Literatūra
----------

* Vytautas Kirkutis. Baltosios nakties paukštis, 2000 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Laiškai, nesudegę laužo liepsnose. Vytautas Kirkutis apie Juozą Ruzgį
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Juozas Samajauskas** (1914 m. lapkričio 4 d. Slavikuose (Šakių raj.) – 2010 m. lapkričio 22 d. Šakiuose) – muzikos pedagogas, kompozitorius, dirigentas ir chorvedys.

Biografija
----------

1936 m. baigęs Kauno suaugusiųjų gimnaziją, kurį laiką mokėsi Kauno Elenos Laumenskienės liaudies konservatorijoje. Neturėdamas pragyvenimo lėšų, studijas konservatorijoje nutraukė ir muzikos mokėsi savarankiškai.

1938 m. pradėjo dirbti Tauragės „Maisto" fabriko kontoroje, suorganizavo vyrų chorą ir solistų vokalistų būrelį, surengė koncertų.

1948–1950 m. Klaipėdos muzikos mokykloje pas Juozą Karosą mokėsi choro dirigavimo, o pas Petrą Visockį – solinio dainavimo, dalyvavo koncertinėje veikloje.

1950–1979 m. – Klaipėdos muzikos mokyklos (vėliau muzikos technikumo, Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos) solinio dainavimo, choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, choro studijos (1961–1966 m.) ir vokalinių ansamblių vadovas. Choro programas papildė lietuvių ir užsienio kompozitorių kūriniais, dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūriniuose renginiuose. Mokykloje išugdė būrį dainininkų ir chorvedžių.

J. Samajauskas daug metų vadovavo Klaipėdos miesto įvairiems meno mėgėjų kolektyvams ir bendrojo lavinimo mokyklų moksleivių chorams: Kristijono Donelaičio vidurinėje mokykloje, 1-ojoje mokykloje – internate ir kt. Buvo Klaipėdos zonos meno mėgėjų kolektyvų konsultantas, uostamiesčio dainų švenčių organizatorius ir dirigentas.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kazuistika** (lot. *casus* – atvejis) – atskirų atvejų nagrinėjimas; smulkmeniškumas, pernelyg didelis detalumas; situaciniai išvedžiojimai.

Kazuizmas – situacija, kai atvejis (kazusas) aprašomas arba aptariamas detaliai. Kazusai nagrinėjami filosofijoje (etika, moralės teorija), teologijoje, pasaulietinėje ir kanonų teisėje. Pavyzdžiui, kaip vertinti konkretų poelgį tam tikrų normų atžvilgiu arba per kokios nors teorijos prizmę.

Teisės evoliucijos metu pirmieji norminiai teisės aktai buvo itin kazuistiški, teisės normos nebuvo abstrahuotos nuo konkrečių įvykio, kurį sureguliuoti buvo siekiama, aplinkybių. Laikui bėgant teisinė technika tobulėjo, ir kazuistika ilgainiui buvo išstumta ypač iš kodifikuotų teisės aktų, kuriuose teisinių kazuizmų nebeliko. Išimtis – religinė teisė (pvz. Islamo teisė), kurioje teisinės abstrakcijos lygmuo nėra itin aukštas.
**Juozas Sinkus** (1913 m. balandžio 23 d. Lukšių valsč. Šakių apskr. -1989 m. spalio 27 d. Detroite, MI – JAV), vargonininkas ir chorvedys.

Biografija
----------

Muzikos mokėsi pas Sintautų ir Marijampolės vargonininkus. Išmokęs vargonuoti, dirbo vargonininku ir vado vavo chorams Marijampolėje bei Ukmergėje. Antrojo pasaulinio karo audra J. Sinkų nubloškė į Kanadą, kur 1948–1949 vargonininkavo lietuvių parapijoje Toronte. 1952–1957 tą patį darbą dirbo Šv. Kazimiero lietuvių bažnyčioje Windsore. Kanadoje vadovavo LB chorui. Persikėlęs į JAV, 1967–1980 vargonininkaudamas vadovavo chorui Šv. Antano lietuvių parapijoje Detroite, o 1980–1989 buvo minėtos parapijos choro vadovavo S. Sližio padėjėjas ir choristas, padėjo mokyti vyrų balsų grupę. S. Sližiui redaguojant giesmyną „Viešpatie, išklausyk", buvo muzikos komisijos narys. J. Sinkaus harmonizuota giesmė „Mariją mylėti" yra įdėta į minėtą giesmyną. Paskutinį kartą Šv. Antano bažnyčios chore jis giedojo 1989 m. spalio 22 d. sekmadienio pamaldose, o spalio 27 d. mirė ligoninėje. Palaidotas Šv. Kapo kapinėse Southfielde, MI.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Upsalašved. *Uppsala* |
| --- |
|        |
| *Upsalos katedra* |
|  |
| 

UpsalaUpsala

59°51′30″ š. pl. 17°38′0″ r. ilg.﻿ / ﻿59.85833°š. pl. 17.63333°r. ilg.﻿ / 59.85833; 17.63333﻿ (Upsala)Koordinatės: 59°51′30″ š. pl. 17°38′0″ r. ilg.﻿ / ﻿59.85833°š. pl. 17.63333°r. ilg.﻿ / 59.85833; 17.63333﻿ (Upsala) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Švedijos vėliava Švedija |
| **Lėnas** | Upsalos lėnas |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 144 839  |
| **Plotas** | 47 km² |
| **Tankumas** (2008) | 3 082 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Upsala |
|  |
| **Kirčiavimas** | Ùpsala |

**Upsala** – centrinės Švedijos miestas, esantis apie 70 km į šiaurę nuo Stokholmo. Tai ketvirtasis pagal dydį šalies miestas su 130 000 gyventojų (su priemiesčiais – 180 000 gyv.), Upsalos lėno sostinė.

Istorija
--------

Piliakalniai Senojoje Upsaloje
Senasis Upsalos miesto centras buvo įsikūręs maždaug 5 km į šiaurę nuo dabartinio, vietovėje, šiuo metu vadinamoje Senąja Upsala (*Gamla Uppsala*). Maždaug XIII a. dėl patogesnės vietos prekybai dabartinės Upsalos centro vietoje įsikūrusi *Östra Aros* gyvenvietė savo reikšme pranoko Senąją Upsalą. Gaisrui sunaikinus Senosios Upsalos katedrą, buvo priimtas sprendimas naują statyti dabartinėje vietoje.

Nuo 1164 m. Upsala yra Švedijos arkivyskupijos centras. Miesto katedroje 1594 m. Švedijos karaliumi buvo vainikuotas Lietuvos-Lenkijos valdovas Zigmantas Vaza, Vazų dinastijos ATR pradininkas. Čia ilsisi ir jo motina Kotryna, kurios garbei katedros koplyčia vadinama *Jogailaičių* vardu, o sarkofagą puošia Lietuvos ir Švedijos herbai.

1477 m. įkurtas Upsalos universitetas, seniausioji aukštoji mokykla Skandinavijoje.

XVI a. Upsaloje pastatyta pilis.

Geografija
----------

Upsalos vaizdas iš lėktuvo
Upsala įsikūrusi maždaug 70 km į šiaurės vakarus nuo Švedijos sostinės Stokholmo, istorinėje Uplando provincijoje, abipus Fyris upės. Pietiniai priemiesčiai prieina iki trečio pagal dydį Švedijoje Melareno ežero krantų. Vakariniame Fyris upės krante yra maždaug 30 m aukščio ledyninės kilmės ozas.

Susisiekimas
------------

Pro Upsalą eina pagrindinė Švediją šiaurės – pietų kryptimi jungianti magistralė – Europos kelias E4. Švedijos nacionaliniais keliais miestas taip pat sujungtas su Noršiopingu bei Sala. Geležinkeliu miestas sujungtas su sostine Stokholmu pietuose, taip pat šiaurinės ir centrinės Švedijos miestais.

Už 40 km į pietus nuo Upsalos įsikūręs didžiausias Švedijoje Stokholmo-Arlandos oro uostas.

Žymūs žmonės
------------

* Karlas Linėjus
* Andersas Celsijus
* Ingmaras Bergmanas
* Vilius Pėteraitis
* Dag Hammarskjöld

Sportas
-------

* IK Sirius
* IFK Uppsala
* Studenternas IP, futbolo ir bandžio stadionas, kurio talpa 6 500.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Benjaminas Mašalaitis: Lietuvos valdovų nekropoliai užsienyje

Nuorodos
--------

* Oficialus miesto tinklalapis Archyvuota kopija 2009-05-26 iš Wayback Machine projekto. (švedų k.)
**Juozas Radikas** (1935 m. lapkričio 6 d. Vaineikiuose – 2005 m. rugpjūčio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas.

Biografija
----------

Mokėsi Vaineikių pradinėje mokykloje. 1955 m. baigė Darbėnų vidurinę mokyklą, 1961 m. – Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą.

1961–1975 m. dirbo gydytoju Jurbarko rajone, vėliau buvo Kupiškio, Joniškio rajonų centrinių ligoninių vadovas. 1975–1985 m. Respublikinės kraujo perpylimo stoties vyr. gydytojas. 1985–1988 m. Respublikinės Vilniaus klinikinės ligoninės vyr. gydytojo pavaduotojas gydymo reikalams, 1988–1996 m. – vyr. gydytojas, generalinis direktorius.

1996–1999 m. Vyriausybės konsultantas sveikatos apsaugos klausimais. 1999–2002 m. dirbo Sveikatos apsaugos ministerijoje.

Įvertinimas
-----------

* 1996 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Karininko kryžius

Bibliografija
-------------

* Klinikinės transfuziologijos pagrindai, 1990 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-06-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Christine Guldbrandsen |
|  
Christine Guldbrandsen |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Christine Guldbrandsen |
| Gimė | 1985 m. kovo 19 d. (38 metai) Bergenas |
| Kilmė |  Norvegija |
| Žanrai | folk, pop, baladė |
| Kūrinių kalbos | anglų |
| Veikla | atlikėja, aktorė, dainų autorė |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 2003— |
| Įrašų kompanija | Sony BMG |
| Svetainė | christine.bz |

**Kristina Guldbrandsen** (*Christine Guldbrandsen*; g. 1985 m. kovo 19 d. Bergene, Norvegijoje) – Norvegijos dainininkė.

Garsi ne tik savo šalyje, bet ir kitose Skandinavijos valstybėse. Išleido 3 albumus – *Surfing in the Air* („Serfingas ore") ir *Moments* („Akimirkos") ir *Christine*. Labiausiai dainininkę išgarsino daina *Surfing in the Air* iš pirmojo albumo. Kristinos dainoms būdingi skandinaviškos liaudies kultūros, pasakų, mistiniai motyvai.

2006 m. Kristina Guldbrandsen laimėjo Norvegijos nacionalinę atranką į Euroviziją. Ji atstovavo savo šalį Graikijoje su skandinaviško folkloro daina *Alvedansen* („Elfų šokis"). Dainoje skamba Thea Tunås Bratteng sukurta melodija. Ši daina surinko 36 taškus ir užėmė 14 vietą finale.

Diskografija
------------

* *Surfing in the Air* (2003 m.)
* *Moments* (2004 m.)
* *Christine* (2007 m.)

Nuorodos
--------

* Daina *Alvedansen*
* Videoklipas *Surfing in the Air* Archyvuota kopija 2007-03-10 iš Wayback Machine projekto.
* Christine Guldbrandsen svetainėje Last.fm

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Wig Wam  *„In My Dreams"*** |  **Norvegijos atstovė Eurovizijoje**2006 | Po to:**Guri Schanke  *„Ven a bailar conmigo"*** |
|  |
| --- |
| **Igliaukos Anzelmo Matučio gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Igliaukos Anzelmo Matučio gimnazija herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Igliaukos Anzelmo Matučio gimnazija|250px]] |
| **Adresas** | Jaunimo g. 6, Igliauka |
| **Direktorius(-ė)** | Janina Alesienė |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1823 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 31 |

**Marijampolės savivaldybės Igliaukos Anzelmo Matučio gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Marijampolės savivaldybėje, Igliaukoje, Jaunimo g. 6, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 290379840.

Istorija
--------

Igliaukoje pirmąją mokyklą įkūrė vienuoliai marijonai. Rašytiniuose šaltiniuose apie ją užsimenama apie 1823 m. 1907 m. įkurta pradžios mokykla veikė valstiečio troboje. 1934 m. pastatytas specialiai mokyklai skirtas pastatas. 1937 m. Igliaukos pradžios mokykloje atidarytas penktas skyrius, vėliau ir šeštas. Antrojo pasaulinio karo metais veikė tik keturių skyrių pradžios mokykla. 1944 m. liepos mėnesį Igliaukoje įsteigta progimnazija. Ji vadinosi Liubavo progimnazija Igliaukoje. Nuo 1946 m. Igliaukoje atidaryta pilna gimnazija. 1951 m. birželio 20 d. Igliaukos progimnazija pavadinta Igliaukos vidurine mokykla. 1989 m. gegužės 20 d. Igliaukos mokyklai suteiktas poeto Anzelmo Matučio vardas. 2014 m. rugsėjo 1 d. suteiktas gimnazijos statusas. 2015 m. prijungta Gudelių pagrindinė mokykla.

Direktoriai
-----------

* 1999 m. Gintaras Arminas
* Janina Alesienė

Žymūs mokiniai
--------------

* Ona Venckūnaitė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Istorija. Matucio.lt (tikrinta 2022-04-10).

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
|  |
| --- |
| Kayahan Açar |
|  
Kayahan 1997 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Kayahan Açar |
| Gimė | 1949 m. kovo 29 d.  Izmiras, Turkijos vėliava Turkija |
| Mirė | 2015 m. balandžio 3 d. (66 metai)  Stambulas, Turkijos vėliava Turkija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkas, dainų autorius, gitaristas |
| Instrumentai | vokalas, gitara |
| Aktyvumo metai | 1975–2015 |
| Svetainė | kayahan.info |

**Kayahan Açar** (g. 1949 m. kovo 29 d. Izmire – m. 2015 m. balandžio 3 d. Stambule) buvo turkų pop muzikos dainininkas, gitaristas ir dainų autorius, žinomas sceniniu vardu **Kayahan**.

Savo vaikystę ir jaunystę praleido Ankaroje, vėliau gyveno Stambule. Muzikinę karjerą pradėjo kaip dainų autorius, rašęs atlikėjai Nilüfer Yumlu dainas.

Kayahan kelis kartus dalyvavo Turkijos nacionalinėje atrankoje į „Eurovizijos" konkursą. Pirmą kartą jis pasirodė 1981 metais, kur jo daina „Dostluk" užėmė paskutinę vietą. Antrą kartą atrankoje dalyvavo 1984 metais, tačiau su daina „Kaç para" pergalės pelnyti nepavyko. Atlikėjas trečiąjį kartą dalyvavo 1987 metais su kūriniu „Günesli bir resim çiz", kurį atliko kartu su Nilüfer Yumlu, Emel-Erdal ir Yeşim-Ayşe. 1988 m. atrankoje jis atliko kūrinį „Sokak kedisi", tačiau nelaimėjo, o kitais metais su daina „Ve melankoli" užėmė antrąją vietą. Dar po metų atlikėjas laimėjo Turkijos nacionalinę atranką su kūriniu „Gözlerinin Hapsindeyim" (liet. *Nelaisvė tavo akyse*) ir buvo išrinktas šalies atstovu 1989 m. „Eurovizijos" dainų konkurse. Ten jis su 21 tašku užėmė 17 vietą tarp 22 dalyvių.

Kayahan Açar mirė 2015 m. balandžio 3 d. nuo vėžio.

Diskografija
------------

* *Neden Olmasın & İstanbul Hatırası* (1976)
* *Bekle Gülüm & Ateş* (1980)
* *Canım Sıkılıyor Canım* (1981)
* *Merhaba Çocuklar* (1987)
* *Benim Şarkılarım* (1988)
* *Benim Şarkılarım 2 (Siyah Işıklar)* (1989)
* *Yemin Ettim* (1991)
* *Odalarda Işıksızım* (1992)
* *Son Şarkılarım* (1993)
* *Benim Penceremden* (1995)
* *Canımın Yaprakları* (1996)
* *Emrin Olur* (1998)
* *Beni Azad Et* (1999)
* *Gönül Sayfam* (2000)
* *Ne Oldu Can* (2003)
* *Kelebeğin Şansı* (2004)
* *Biriciğime* (2007)
* *365 Gün* (2011)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Turkish National Final 1981" (anglų).
2. ↑  „Turkish National Final 1989" (anglų).

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kayahan Açar** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė – kayahan.info

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Pan  *„Bana Bana"*** |  **Turkijos atstovas Eurovizijoje**1990 | Po to:**İzel, Reyhan Karaca ir Can Uğurluer  *„Yaz Bitti"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Asüna| Forma | Nebeegzistuojanti |
| Pramonė | Automobilių |
| Įkurta | 1992 (panaikinta 1995) |
| Holdingas | General Motors |

**Asüna** buvo General Motors importuojamų automobilių markė įkurta 1992 metais kaip Geo antrininkas Kanadoje.

Markė pakeitė ankstesnę Passport markę, kuri parduodavo Korietišką (Daewoo) gaminama perdaryta Opel Kadett E žinoma kaip Passport Optima. General Motor Canada pakeitė strategiją 1991 metais, panaikindama Passport markę (Optima buvo perdaroma kaip Pontiac LeMans). Isuzu buvo grupuojama kartu su Saab ir GM nauja Saturn marke. 1992 metams Kanadoje buvo pristatyta Geo markė, siūloma tarp Chevrolet-Oldsmobile-Cadillac pardavėjų (kurie Geo markės automobilius po Chevrolet ženklu nuo 1989 iki Asüna markės pristatymo). Geo pardavimai buvo sėkmingi, tad Pontiac-Buick-GMC pardavėjai prašė GM Canada, kad sukurtų panašią importinių automobilių markę. Šis noras buvo išpildytas sukuriant Asüna.

Asüna pardavimai negalėjo prilygti Geo pardavimams, todėl markė buvo panaikinta 1995 metais.

Automobiliai
------------

* Asüna Sunfire (1993)
* Asüna Sunrunner (1992-1995)
* Asüna SE/GT (1993)

v • a • r **Koncernui General Motors priklausančios markės** 

Buick • Cadillac • Chevrolet • GMC • Holden

**Akcininkė**  

FAW-GM (50%) • GM-AvtoVAZ (41,61%) • GM Korea (96%) • GM Uzbekistan (25%) • HRL Laboratories (50%) • SAIC-GM (49%) • SAIC-GM-WULING (44%) • Industries Mécaniques Maghrébines (20%)

**Parduotos markės**  

Frigidaire (1919–1979) • Lotus Cars (1986–1993) • Opel (1931-2017)  • Saab (1989–2010) • Vauxhall (1925–2017)

**Nebeegzistuojančios markės**  

Acadian *(1962-1971)* • Asüna *(1992-1995)* • Beaumont *(1966-1969)* • Daewoo  • Geo *(1989-1997)* • Hummer *(1992-2010)* • LaSalle *(1927-1940)* • Marquette *(1929-1930)*   
 Oakland *(1907-1931)* • Oldsmobile *(1897-2004)* • Passport *(1988-1991)* • Pontiac *(1926-2010)* • Saturn *(1985-2010)* • Viking *(1929-1931)*
| **Kristofas Šionbornasvok. *Christoph Schönborn*** |
| --- |
| kardinolas |
|  |
| Christoph Schönborn 2012 m. |
| Gimė | 1945 m. sausio 22 d. (78 metai)Netoli Litomeržicių, Bohemijoje (dab. Čekija) |
| Tautybė | austras |
|  |
| Veikla | kardinolas, |
|  |
|  **Vikiteka** | Christoph Schönborn |

Kardinolo herbas
**Kristofas Marija Michaelis Hugo Damianas Peteris Adalbertas fon Šionbornas** (vok. *Christoph Maria Michael Hugo Damian Peter Adalbert von Schönborn*; g. 1945 m. sausio 22 d.) – Austrijos dominikonas ir teologas bei Katalikų Bažnyčios kardinolas.

Gimė Bohemijoje, vienoje iš iškiliausių aristokratų šeimų. Dar būdamas 18 metų įstojo į dominikonų ordiną. Vėliau pradėjo psichologijos ir teologijos studijas, o 1970 m. Vienoje įšventintas kunigu. Nuo 1971 m. studijavo Regensburgo universitete, kur vienu iš jo dėstytojų buvo teologas Jozefas Racingeris. Regis, būtent čia prasidėjo šių dviejų intelektualų draugystė. J. Racingeris vadino K. Šionborną vienu iš gabiausių mokinių, kuris jau jaunystėje stebino aplinkinius erudicija ir giliomis įžvalgomis. Būdamas 35-erių, K. Šionbornas tapo Tarptautinės teologinės komisijos prie Šventojo Sosto nariu.

1991 m. jis konsekruotas vyskupu augziliaru Vienoje, o nuo 1995 m. tapo Vienos arkivyskupu. Dar po trejų metų jis gavo kardinolo titulą. Dalyvavo 2005 m. konklavoje, kur, beje, buvo minimas kaip rimtas kandidatas.

Jo autoritetą rodo ir tai, kad Vienos kardinolas tapo svarbiausiu Katalikų Bažnyčios katekizmo redaktoriumi.

2011 m. K. Šionbornas tapo vienu pirmųjų Naujosios evangelizacijos skatinimo tarybos nariu, o labiausiai padarė įspūdį 2012 m. rudenį vykusiame Vyskupų sinode, kai pasiūlė vyskupams ne sakyti kalbas apie problemas, bet dalytis patirtimi. Popiežius palaikė kardinolo pasiūlymą ir, vyskupų tvirtinimu, tai buvo vienas prasmingiausių ir svarbiausių susitikimų, kiek jiems teko dalyvauti.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Schönborn als neuer Papst in „Poleposition", Kurier
2. ↑  DI MEMBRI DEL PONTIFICIO CONSIGLIO PER LA PROMOZIONE DELLA NUOVA EVANGELIZZAZIONE Archyvuota kopija 2011-01-10 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kavolių senkapiai |
| --- |
| Kavolių senkapių valstybės paminklo ženklas |
| 

Kavolių senkapiaiKavolių senkapiai

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°46′38.57″ š. pl. 25°47′2.65″ r. ilg.﻿ / ﻿55.7773806°š. pl. 25.7840694°r. ilg.﻿ / 55.7773806; 25.7840694Koordinatės: 55°46′38.57″ š. pl. 25°47′2.65″ r. ilg.﻿ / ﻿55.7773806°š. pl. 25.7840694°r. ilg.﻿ / 55.7773806; 25.7840694 |

 |
| Vieta | Zarasų rajonas |
| Seniūnija | Dusetų seniūnija |
| Plotas | 1,2 ha |
| Naudotas | XVI–XVII a. |
| Žvalgytas | 1978 |
| Tirtas | 1978 m. |

**Kavolių senkapiai**, dar žinomas *Kapų Ščiūro*, *Rinkuškės*, *Kapelių* vardais – senkapis Dusetų sen. Zarasų raj. Lietuvoje. Įeina į Sartų regioninio parko teritoriją. 

Senkapis įrengtas pakilesnėje žemės vietoje, jo šiaurinė dalis nuslinkusi ir tebeslenkanti į vandenį. Anksčiau, esant aukštesniam vandens lygiui senkapis buvo intensyviai plaunamas, tuomet ir aptikta žmonių kaulų ir įvairių radinių: aprangos papuošalų, geležinių kardų, durklų ir keramikos dirbinių. 1939 metais senkapyje rasti verpstukai ir kaulinės adatos saugomos Vytauto Didžiojo karo muziejuje. 1978 metais senkapį tyrinėjo Lietuvos istorijos instituto darbuotojai. Senkapis užima 1,2 ha plotą. Manoma, kad jis priskirtinas XVI–XVII a.

1956 matais iš Kavolių kaimo į Dusetų muziejų pristatytas akmeninis darbo kirvis. Kirvelis yra su skyle kotui, 11 cm ilgio, 6 cm pločio ašmenimis. Akmeniniai kirviai buvo universalūs įrankiai, daugiausiai skirti darbui, tačiau galėjo būti dedami į kapus.

Nuotraukos
----------

* Kavolių senkapio informacinis stendas iš arčiau Kavolių senkapio informacinis stendas iš arčiau
* Kavolių senkapių informacinis stendas Kavolių senkapių informacinis stendas
* Nukreipiamoji rodyklė į Kavolių senkapius prie Sartų ežeroNukreipiamoji rodyklė į Kavolių senkapius prie Sartų ežero
|  |
| --- |
| Alekseev |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Mykyta Volodymyrovyčius Aleksejevas |
| Gimė | 1993 m. gegužės 18 d. (30 metų)Kijevas,  Ukraina |
| Žanrai | pop, poprokas |
| Kūrinių kalbos | rusų, ukrainiečių |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | 2014–dabar |
| Įrašų kompanija | Zion Music |

**Mykyta Volodymyrovyčius Aleksejevas** (ukr. *Микита Володимирович Алєксєєв*, rus. *Никита Владимирович Алексеев*, *Nikita Vladimirovičius Aleksejevas*, g. 1993 m. gegužės 18 d. Kijeve), geriau žinomas kaip **Alekseev** – Ukrainos dainininkas. 

Išgarsėjo 2014 metais, dalyvaudamas „Ukrainos balse". Ten jis pasiekė pusfinalį, o jau netrukus 2015 m. išleido singlą „Pjanoje solnce" (rus. *Пьяное солнце*), sulaukusio didelio populiarumo NVS šalyse.

2016 metais atlikėjas pelnė rusų „MUZ-TV" ir ukrainiečių „M1" muzikos apdovanojimų premijas „Metų proveržio" nominacijose. Tų pačių metų pabaigoje pasirodė debiutinis albumas „Pjanoje solnce". 2017 m. vasario mėn. prasidėjo koncertinis turas po Ukrainos miestus. Paskutinis pasirodymas įvyko per atlikėjo gimtadienį, gegužės 18 dieną Kijeve.

2018 m. Alekseev atstovavo Baltarusijai tarptautiniame „Eurovizijos" dainų konkurse. Ten jis pasirodė su daina „Forever". Nacionalinės atrankos finale Minske atlikėjas surinko didžiausią taškų skaičių iš komisijos ir laimėjo žiūrovų balsavimą.

Be muzikos Alekseev profesionaliai žaidžia tenisą ir futbolą, o anksčiau priklausė ukrainiečių futbolo klubui „Maestro".

Diskografija
------------

* 2016: *Derži* (EP)
* 2017: *Pjanoje solnce*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alekseev** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina „Forever"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**NAVI  *„Historyja majho žyccia"*** |  **Baltarusijos atstovas Eurovizijoje**2018 | Po to:**–** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 8°33′ p. pl. 172°30′ v. ilg.﻿ / ﻿8.550°š. pl. 172.500°r. ilg.﻿ / 8.550; 172.500

Atafu palydovinė nuotrauka
**Atafu** – atolas Ramiajame vandenyne, Okeanijoje, 500 km į šiaurę nuo Samoa, viena iš 3 Tokelau sudarančių salų. Sausumos plotas – 2,5 km². Apima 15 km² ploto lagūną. Atolo žiedas sudarytas iš 42 salelių. Daugiausia sausumos yra atolo rytuose, o vakarinę pusę sudaro beveik vien rifas. Tarp salelių yra sekluma, todėl lagūna jūriniais laivais nepasiekiama. Atolo paviršius žemas (iki 5 m), apaugęs kokospalmėmis. Yra driežų, žiurkių, jūrinių paukščių. Atolą kartais siaubia uraganai.

Atafu atole 2006 m. gyveno 524 žmonės. Dauguma gyventojų susitelkę Atafu salelėje atolo šiaurės vakaruose. Verčiamasi žvejyba, kanojų gamyba. Veikia kongregacinė bažnyčia.

1765 m. birželio 21 d. Atafu pasiekė Džono Bairono ekspedicija, bet tuomet gyventojų nerado. Vėliau čia įsikūrė polineziečio Tonuia šeima. 1856–1979 m. Atafu, kaip ir kitos Tokelau salos buvo pavaldžios JAV, bet vėliau perduotos Naujajai Zelandijai.

* Kanoja Atafu paplūdimyjeKanoja Atafu paplūdimyje
* Gatvė Atafu kaimeGatvė Atafu kaime
* Padėtis tarp Tokelau atolųPadėtis tarp Tokelau atolų
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Kazachijos demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 15 399 437 (2009 m. apskaičiavimai) 

Gyventojų amžiaus piramidė (2005 m.)
Populiacijos kitimas 1950 - 2008 m. Gyventojų skaičius pateikiamas milijonais (Jei norite padidinti žemėlapį, paspauskite ant jo). 
**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 21,8 %
* *15-64 m.:* 70,2 %
* *65 m. ir vyresni:* 7,9 % (2009 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 29,6 m.
* *vyrų:* 28,1 m.
* *moterų:* 31,3 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 0,392 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 16,6 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 9,39 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -3,3 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 58 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 1,2 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,06 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,04 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 0,95 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,54 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 0,93 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 25,73 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 67,87 m.
* *vyrų:* 62,58 m.
* *moterų:* 73,47 m. (2009 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 99,5 %
* *vyrų:* 99,8 %
* *moterų:* 99,3 % (1999 m. apsk.)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Kazachija (angliškai) Archyvuota kopija 2018-12-26 iš Wayback Machine projekto.

  

v • a • r **Azijos gyventojai** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachija |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas


v • a • r **Europos gyventojai** 

Airija |
Albanija |
Andora |
Armėnija |
Austrija |
Azerbaidžanas |
Baltarusija |
Belgija |
Bosnija ir Hercegovina |
Bulgarija |
Čekija |
Danija |
Estija |
Graikija |
Gruzija |
Islandija |
Ispanija |
Italija |
Jungtinė Karalystė |
Juodkalnija |
Kazachija |
Kosovas |
Kroatija |
Latvija |
Lenkija |
Lichtenšteinas |
Lietuva |
Liuksemburgas |
Makedonija |
Malta |
Moldavija |
Monakas |
Norvegija |
Nyderlandai |
Portugalija |
Prancūzija |
Rumunija |
Rusija |
San Marinas |
Serbija |
Slovakija |
Slovėnija |
Suomija |
Švedija |
Šveicarija |
Turkija |
Ukraina |
Vatikanas |
Vengrija |
Vokietija
**Ignacio Milam Tang** – Pusiaujo Gvinėjos politikas, buvęs šalies ministras pirmininkas. Jis priklauso Pusiaujo Gvinėjos demokratų partijai.

Tangas priklauso Beti-pahuinų tautų grupei. Anksčiau Tangas dirbo šalies jaunimo ir sporto reikalų ministru, o 2001 m. vasario 26 d. jis tapo tuometinės vyriausybės nariu. 2006 m. sausio 10 d. buvo pranešta, kad Tangas paskirtas Pusiaujo Gvinėjos ambasadoriumi Ispanijoje. Šiose pareigose jis dirbo iki 2008 m. liepos.

Šalies prezidentas Teodoro Obiang Nguema Mbasogo Tangą paskyrė premjeru 2008 m. liepos 8 d. Jis pakeitė iki tol šias pareigas ėjusį Ricardo Mangue Obama Nfubea. Tangas tapo pirmasis Beti-pahuinų tautinės grupės premjeras nuo 1979 m. kai šalies prezidentu tapo Mbasogo.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  "Guinée Equatoriale: Ignacio Milam Tang, nouveau Premier ministre" Archyvuota kopija 2011-05-22 iš Wayback Machine projekto. AFP, 2008-07-08.
2. ↑  "Nouveaux ambassadeurs équato-guinéens à Madrid et à Paris" Archyvuota kopija 2011-07-18 iš Wayback Machine projekto. Xinhua, 2006-01-11.
3. ↑  "Oil change", *The Economist*, 2008-07-25.



| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**Ricardo Mangue Obama Nfubea** | **Pusiaujo Gvinėjos ministras pirmininkas**2008–2012 | Po to:**Vicente Ehate Tomi** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Punica granatum** |
| --- |
| Paprastasis granatmedis (Punica granatum)Paprastasis granatmedis (*Punica granatum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Mirtiečiai  *( Myrtales)* |
| Šeima: | Raudokliniai  *( Lythraceae)* |
| Gentis: | Granatmedis  *( Punica)* |
| Rūšis: | Paprastasis granatmedis  *( Punica granatum)* |

 |

**Paprastasis granatmedis** (*Punica granatum*) – raudoklinių (*Lythraceae*) šeimos krūmas arba medis. Kilęs iš Irano, Afganistano ir Pakistano, tačiau dabar plačiai auginamas Artimuosiuose Rytuose, Indijoje, Pietryčių Azijoje, Viduržemio regione, Kalifornijoje.

Augalo aukštis 5-8 m. Lapai priešiniai, 3-7 cm, blizgūs, padengti kutikula. Žiedai ryškiai raudoni, 3 cm skersmens, su 5 vainiklapiais (tačiau kultūriniuose grantamedžiuose gali būti ir daugiau). Vaisius (granatas) 5-12 cm skersmens, kieta raudona luobele. Viduje ~600 sėklų, apgaubtų raudonu sultingu sluoksniu (*arillus*). Šis sluoksnis valgomas, naudojamas kulinarijoje, jame gausu vitaminų ir mineralų (vitaminas C, vitaminas B6, vitaminas B5, kalcis, geležis, folio rūgštis, tiaminas). Paprastasis granatmedis pakenčia sausras ir šalnas iki -10 °C.

Simbolinės granato reikšmės
---------------------------

Biblijoje Dievas paliepia izraelitams atausti Vyriausiojo kunigo efodą „granatmedžio obuoliais" (Iš 28:33). Jie minimi ir kaip Saliamono šventyklos stulpų papuošimas (1 Kar 7:18). Judaizme granato simbolika susijusi su Tora: tikima, kad granato vaisius turi 613 grūdelių – plg. 613 Toros priesakų. Tai vienas iš motyvų žydų papročiui per Roš Hašaną suvalgyti granatą. Kai kurie rabinai laikėsi nuomonės, kad Adomas ir Ieva nuo Pažinimo medžio skynė ir valgė ne obuolį, bet granato vaisių.

Graikų mitologijoje pasakojama, kad Hado pagrobta Persefonė, motinai Demetrai mėginant ją susigrąžinti iš požemių pasaulio, nebegali suardyti savo ryšio su juo, nes Hado karalystėje suvalgė kelis granato grūdelius.

* Granatmedžio žiedasGranatmedžio žiedas
* Granatmedžio sėklosGranatmedžio sėklos
* Granatmedžio sėklaGranatmedžio sėkla
* Perpjautas granatasPerpjautas granatas
* Žalias granatasŽalias granatas
* Žydintis granatasŽydintis granatas
* Granados karalystės herbas su granatuGranados karalystės herbas su granatu

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastasis granatmedis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Didžiagrašių kapinynas
**Didžiagrašių kapinynas** – I tūkst. pab. – II tūkst. pr. kapinynas, archeologinis paminklas Didžiagrašių kaime (Noriūnų sen. Kupiškio r.).

Istorija
--------

1987 m. Didžiagrašių kaime vykdant žvyro karjero eksploatavimo darbus buvo rasta archeologiniai radiniai – žmonių kaukolės, kiti kaulai. Mokslinei metodinei kultūros paminklų apsaugos tarnybai apžiūrėjus žvyro eksploatavimo teritoriją buvo nustatyta, kad karjero vietoje yra kapinynas.

1988 m. liepos 11-16 d. vykdyti žvalgomieji archeologiniai tyrinėjimai (archeologas Povilas Tebelškis). Jų metu buvo iškastos 6 įvairaus dydžio perkasos (ištirtas bendras plotas – 120 m²). Tyrimu metu atidengti 5 griautiniai palaidojimai  – iš jų trys apardyti stipriai, kitų dviejų būklė išlikusi geresnė. 0,78 cm gylyje nuo žemės paviršiaus, geriausiai išlikusiame kape, buvo rastas palaidotas 25-30 metų vyras. Apytikris vyro ūgis 1,68 cm. Kape, ant dešinės kojos blauzdikaulio rasta įkapė – 15 cm ilgio pentinis siauraašmenis kirvis. Kitame kape palaidotas 5-6 metų vaikas.

Kiti rasti radiniai – pentinis siauraašmenis kirvis, ilgis 17 cm, grandinėlė su pakabuku, ilgis 50 cm, grandinėlės fragmentas (ilgis 20 cm), žalvarinė įvija (ilgis 4 cm). Tikslinant senkapio teritoriją 2002 m. atlikti antri archeologiniai tyrinėjimai. Tyrimu metu ištirtas 100 m² plotas. Remiantis 1988 m. ir 2002 m. archeologinių tyrimų rezultatais, konstatuotina, jog pagrindinė senkapio dalis buvo karjero vietoje ir jo eksploatavimo metu sunaikinta.

Lokalizacija
------------

Kapinynas yra 1,4 km atstumu į Š nuo kelio Panevėžys-Kupiškis, apie 1 km į ŠR nuo Naktakės upelio, į ŠV nuo kelio Noriūnai-Byčiai.

Paminklo apsauga
----------------

1987 m. liepos 21 d. kapinynas įtrauktas į archeologijos paminklų apskaitą. 1993 m. įtrauktas į Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašą. Unikalus kodas Kultūros vertybių registre – 16255. Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

* Povilas Tebelškis, Didžiagraščių senkapio 1988 m. žvalgomųjų archeologinių tyrimų ataskaita – KPC archyvas, F 27, ap.1, B. 1562.
* Povilas Tebelškis, Didžiagraščių kapinyno  2002 m. archeologijos tyrimų ataskaita (AV2087) – KPC archyvas, F 39, ap. 1, B. 1056.
* Andra Simniškytė *„Geležies amžius Sėloje. Sėlos archeologijos sąvadas",* P.336. Vilnius, 2013.
* Vidmantas Jankauskas, Kupiškėnų enciklopedija, I t. Vilnius, 2013, T, I: A-J. ISBN 978-609-447-115-5, 325 psl.
Aleksejus Bestuževas-Riuminas
**Aleksejus Bestuževas-Riuminas** (rus. *Алексей Петрович Бестужев-Рюмин*, 1693 m. birželio 1 d. Maskva – 1766 m. balandžio 21 d. Sankt Peterburgas) – Rusijos imperijos valstybės veikėjas. Nuo 1742 m. grafas, nuo 1762 m. generolas feldmaršalas.

Biografija
----------

Kartu su broliu buvo auklėjamas užsienyje. 1712 m. su Rusijos delegacija dalyvavo Utrechto kongrese. Po to Petras I jam leido tęsti tarnybą pas Hanoverio kurfiurstą, kuris jam suteikė kamer – junkerio titulą. Kurfiurstui tapus Britanijos karaliumi Jurgiu I, tapo jo pasiuntiniu. 1718 m. atšauktas į Rusiją ir paskirtas našlaujančios Kuršo hercogienės Anos Ivanovnos oberkamer junkeriu. 1720–1740 m. diplomatas Danijoje, nuo 1734 m. pasiuntinys. 1740 m. slaptasis patarėjas, o nuo 1740 m. kovo 25 d. tikrasis slaptasis patarėjas, ministrų kabineto narys. 1740 m. mirė imperatorė Ana Ivanovna, o lapkričio 8 d. buvo nuverstas ir jo globėjas Ernstas Bironas. Bestuževas-Riuminas apkaltintas valstybės perversmo rengimu ir uždarytas į Šliselburgo tvirtovę. Nors kaltinimų ir išsigynė, bet neteko pareigų.

Sostą perėmusi imperatorė Jelizaveta 1741 m. jį paskyrė vicekancleriu, senatoriumi, paštų direktoriumi, nuo 1744 m. didysis kancleris. Iki 1758 m. vadovavo Rusijos užsienio politikai. 1742 m. su Didžiąja Britanija ir 1746 m. su Austrija sudarė sutartis, nukreiptas prieš Prancūziją ir Prūsiją. Vėliau priešinosi Rusijos suartėjimui su Prancūzija ir dalyvavimui Septynerių metų kare (1756–1763 m.) Apkaltintas būsimosios imperatorės Jekaterinos II rėmimu, 1758 m. nuteistas mirti, bet nuosprendis buvo pakeistas tremtimi. Po 1762 m. perversmo atgavo teises ir titulus, bet ne politinę įtaką.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Visuotinė lietuvių enciklopedija, III t.

* Бантыш-Каменский Д.Н. 24-й генерал-фельдмаршал граф Алексей Петрович Бестужев-Рюмин Rus-Sea, 2000

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Aleksejus Bestuževas-Riuminas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Pornorama*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Pornorama |
| Kilmės šalis |  Vokietija |
| Režisierius | Marc Rothemund |
| Scenaristas (-ai) | Stephan PuchnerGranz HenmanMarc Rothemund |
| Metai | 2007 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 94 min. |
| Kalba | vokiečių ir italų |
| **IMDb įrašas** |

**Pornorama** – 2007 m. Vokietijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Benno Furmann – Fredis
* Tom Schilling – Benis
* Karoline Herfurth – Lucė
* Valentina Lodovini – Džina Ferari

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Septintojo dešimtmečio Vakarų Vokietija. Benis svajoja tapti režisieriumi, tačiau, tenkindamas velionio tėvo norą, mokosi policijos mokykloje. Kartą pasiųstas filmuoti protestuotojų, jis susipažįsta su Luce, tačiau mergina priklauso maištaujančiam jaunimui ir Benis negali jai prisipažinti kas esąs iš tiesų.

Tuo metu jo vyresnis brolis Fredis pakliūna į bėdą ir jam skubiai reikia pinigų. Žinodamas brolio aistrą filmuoti, jis pasiūlo sukurti filmą. Surenkama keista komanda: prodiuseris (picerijos savininkas italas), apšvietėjas (vaikinas, besimokantis elektriko specialybės), stilistė (mergina, baigusi kirpėjų kursus) ir į pensiją išėjęs garso operatorius. Sužinojęs, kad brolis sumanė užsidirbti sukurdamas pornografinį filmą, Benis atsisako, nes bijo būti išmestas iš policijos mokyklos. Vis dėlto Fredžiui apeliuojant į broliškus jausmus, pavyksta įkalbinti Benį imtis darbo, tačiau čia ir prasideda bėdos. Kaip Beniui sukurti pornografinį filmą, jei jis pats nėra turėjęs merginos? Kaip parašyti scenarijų, kuomet pagrindinė filmo aktorė Džina Ferari, kurią atsivedė „prodiuseris", nemoka vokiškai? Koks tai bus pornofilmas, kai likus nufilmuoti paskutinę sceną, Džina kategoriškai atsisako apsinuoginti? Ir kaip sumontuoti juostą, kad šios neuždraustų cenzūrą?

Be visų šių bėdų Benis dar turi stengtis, kad Lucė nesužinotų, jog jis policininkas ir kad policija nesužinotų jį kuriant pornografiją.
**Daumantas Tomas Pilipavičius** (g. 1977 m. birželio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos tapytojas, restauratorius.

Biografija
----------

Mokėsi Vilniaus Karaliaus Mindaugo vidurinėje mokykloje (35-ta vid.). 2005 m. baigė magistrantūrą Vilniaus dailės akademijoje. Tapybos mokėsi pas doc. Valentiną Antanavičių, doc. Gintarą Palemoną Janonį, restauravimo pas prof. Balį Pakštą, prof. J.A. Pilipavičių. 2009 m. Vilniaus dailės akademijoje apgynė aspirantūros meno projektą, suteiktas meno licenciato kvalifikacinis laipsnis. Teorinio darbo tema „Atkūrimo problematika, jos reikšmė sienų tapybos restauravime. Nacionaliniai ir bendraeuropiniai aspektai" vadovas prof. dr. J. R. Glemža. Meno projektas „Panemunės pilies sienų tapybos restauravimas" vadovas doc. Balys Pakštas. Kaip restauratorius ir dailininkas stažavosi Romoje, Paryžiuje.

Kūryba
------

Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Surengė personalines tapybos darbų parodas: „Dialogas su savo miestu" 2006 m. „Vilniaus senamiesčio peizažai" 2007 m.„Žmogiškasis faktorius" 2011 m. "Trys žanrai" 2012 m. "Vilnius" 2015 m. "Vilniaus vedutos" 2016 m. "Mano miestas" 2019 m. Nuo 2005 m. dalyvauja įvairiose dailės parodose: „Lietuvos dailininkų sąjungos apžvalginė tapybos paroda", „Sostinės dienos", „Tapybos Pavasaris", „Piešinys", „Monologai. CAC.", „Restauratorių kūrybinių darbų paroda", "Tarptautinis simpoziumas A. Savickui atminti", "A. Gudaičio tapybos konkurso paroda", "Portretai", "4-oji šiuolaikinės dailės kvadrienalė" ir kt. Kuria figūrines kompozicijas, portretus, peizažus bei natiurmortus: „Šeima", „Svečiai", „Bernardinai", „Užupis", „Miesto šventė", „Natiurmortas su žalia draperija", „Interjeras su A.Savicko paveikslu".

Restauravimas
-------------

Lietuvos Respublikos restauratorių sąjungos narys. Nuo 2002 m. restauruoja sienų tapybą, LRKM suteikta aukščiausia kvalifikacinė kategorija. Svarbiausios restauruotos freskos: Vilniaus Bernardinų bažnyčioje bei vienuolyne (XVI, XVII, XVIII, XX a.), Trakų Šv. Mergelės Marijos bažnyčioje (XV a.), Panemunės Pilyje (XVIII a.), Šiluvos bazilikoje (XIX a.), Vilniaus Šv. Kotrynos bažnyčioje (XVII a.), Sapiegų rūmuose Vilniuje (XVII a.), Neringos kavinėje (XX a.), privačiuose interjeruose ir kt.
Suteikti apdovanojimai: Kultūros paveldo departamento padėkos raštas už Bernardinų bažnyčios Vilniuje šiaurinės sienos XVI a. sienų tapybos tyrimo, konservavimo ir restauravimo darbus (2009 – 2011 m.). VDA speciali padėka už restauruotą XVIII a. skliautų sienų tapybą.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Zita Bartašytė. D.T. Pilipavičiaus paroda „Vilniaus senamiesčio peizažai".Lietuvos dailės muziejus.
2. ↑   Jolanta Sereikaitė. „Jautrumo ir liūdesio atspindžiai sostinės galerijoje Arka".Valstiečių laikraštis.
3. ↑   TRYS ŽANRAI - Filharmonijos koncertų lankytojams.  Lietuvos nacionalinė filharmonija.

Nuorodos
--------

* Asmeninė svetainė