recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

KTM Quad 990 ATV keturratis
**Keturratis** – atviro tipo sausumos transporto priemonė, turinti keturis (kartais tris) ratus. Keturračiai turi didelį pravažumą, tad dažnai naudojami žemės ūkio darbuose. Keturračiai daugelyje šalių yra legali gatvių transporto priemonė, tačiau Šiaurės Amerikos šalyse bei Australijoje su keturračiais draudžiama važiuoti gatvėmis.

Keturračio vairuotojo sėdėsena panaši į motociklininko, tačiau keturi ratai suteikia didesnį stabilumą.

Istorija
--------

Pirmieji triračiai atsirado 1970 m. kai juos pradėjo gaminti „Honda" kompanija. Šie triračiai buvo plačiai naudojami septintoje Džeimso Bondo serijos dalyje „Deimantai amžiams".

Pirmuosius keturračius pradėjo gaminti „Suzuki" kompanija 1982 m. Pirmuoju modeliu tapo QuadRunner LT125 keturratis.

Sporto rungtyse yra naudojami sportiniai keturračiai. Jie yra patobulinti – turi mažesnį svorį, galingesnį variklį, stabilesnę pakabą ir pažemintą svorio centrą. Dakaro ralyje keturračiams yra organizuojama atskira lenktynių klasė.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Keturratis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Dublino universitetas |
|  |
|  |
| Įkurtas | 1592 |
| Rektorius | Dr. Mary Robinson |
| Vieta | Dublinas, Airija |
| Svetainė | www.tcd.ie |

**Dublino universitetas** (air. *Ollscoil Átha Cliath*, angl. *University of Dublin*) arba Švenčiausiosios Trejybės kolegija (air. *Coláiste na Tríonóide*, angl. *Trinity College*) – seniausias Airijos universitetas, įkurtas 1592 m.

Universitete mokosi 14 900 studentų, dirba 665 dėstytojai (2003 m.). Veikia 6 fakultetai:

* Humanitarinių mokslų ir literatūros
* Mokslų
* Slaugos
* Technologijos
* Verslo ir ekonomikos
* Socialinių mokslų

Yra 9 mokslo centrai, Botanikos sodas.

Dublino universiteto biblioteka, įkurta 1591 m. yra didžiausia mokslinė biblioteka šalyje. Ji turi apie 4,25 mln. tomų knygų, žemėlapių, rankraščių, tarp jų ir garsioji VIII a. evangelija – *Kelso knyga*, parašyta lotynų kalba Škotijos ir Airijos vienuolių. Bibliotekoje kaupiama 30 000 pavadinimų periodinimų leidinių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dublino universitetas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 171 psl.

Nuorodos
--------

* Dublino Švenčiausiosios Trejybės koledžo oficiali svetainė
| **Kęstutis Kristinaitis** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. liepos 29 d. (61 metai)Gaudžiočiai, Akmenės raj. |
|  |
| Veikla | lietuvių verslininkas, politikas. |
|  |
| Alma mater | 1985 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas |

**Kęstutis Kristinaitis** (g. 1961 m. liepos 29 d. Gaudžiočiuose, Akmenės raj.) – žemėtvarkininkas, politinis veikėjas, buvęs LR žemės ūkio ministras, viceministras.

Biografija
----------

1980 m. baigė Vilniaus statybos technikumą, įgijo geodezininko-techniko kvalifikaciją. 1985 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją (LŽŪA), įgijo inžinieriaus–žemėtvarkininko specialybę; nuo 1986 m. iki 1988 m. LŽŪA studijavo žemės ūkio ekonomiką.

Dirbo įvairiose žemėtvarkos struktūrose. Nuo 1989 iki 1990 m. LR žemės ūkio ministerijos (LR ŽŪM) Žemės naudojimo valdybos viršininkas, nuo 1990 m. iki 1991 m. LR ŽŪM Žemės reformos skyriaus vedėjas, nuo 1991 m. iki 1993 m. LR ŽŪM Žemės tvarkymo departamento direktoriaus pavaduotojas, vėliau – LR žemės ūkio ministro pirmasis pavaduotojas, nuo 2000 m. spalio 30 d. iki 2001 m. spalio mėn. LR žemės ūkio ministras, nuo 2001 m. JSC „Corporation Matininkai" vadovas.

Nuo 1994 m. iki 2000 m. Lietuvos turto vertintojų asociacijos prezidentas, nuo 1997 m. iki 2000 m. Tarptautinių vertinimo standartų komiteto valdybos narys.

LNTPA valdybos narys.

Išnašos
-------

1. ↑  LRV informacija[neveikianti nuoroda]


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Edvardas Makelis** | **Lietuvos žemės ūkio ministras**2000 - 2001 | Po to:**Jeronimas Kraujelis** |
**Nodiejiškių pilkapis** – senkapis, esantis Nodiejiškiuose, Alizavos seniūnijoje, Kupiškio r. Datuojamas II–V a.

Istorija
--------

Archeologas Fiodoras Pokrovskis mini, jog XIX a. pabaigoje, apie 1870 metus, vieną pilkapį kasinėjo kaimo žmonės. Jame rado žmonių kaulų, apyrankę, ietigalį, kirvį. Valstietis Petras Vedluga kaimo laukuose rado bronzinį kirvelį, kuri pardavė grafui Tiškevičiui Astrave prie Biržų. 1936 m. dar buvo išlikęs vienas pilkapis, tačiau XX a. 7-metį pilkapio akmenys pašalinti, o sampilai išlyginti traktoriais dirbant laukus ir šiuo metu sunaikinti. 1969 m. žvalgomąją ekspediciją vykdė archeologai Adolfas Tautavičius ir Vytautas Daugudis.

Lokalizacija
------------

Pilkapis yra 1 km į PV nuo Bakšėnų piliakalnio, Pyvesos dešiniajame krante, dešinėje kelio Kupiškis–Vabalninkas pusėje, 0,3 km į R nuo jo buvę keli pilkapiai su akmenų vainikais, Alizavos sen. Kupiškio r.

Šaltiniai
---------

* Valstybinės archeologijos komisijos medžiaga, Nodiejiškių km. Vabalninko vals. Biržų aps. byla: 6, psl.185.
* A. Tautavičius, V. Daugutis, 1969 m. gegužės 23-birželio 13 d. dirbusios žvalgomosios archeologinės ekspedicijos ataskaita, Vilnius, 1969.
* Vykintas Vaitkevičius, Daiva Vaitkevičienė, Lietuva. 101 legendinė vieta, Vilnius: Alma Littera, 2011.
* Andra Simniškytė *„Geležies amžius Sėloje. Sėlos archeologijos sąvadas"*, P.336. Vilnius, 2013.
Koordinatės: 55°03′58″š. pl. 24°45′17″r. ilg.﻿ / ﻿55.066056°š. pl. 24.754588°r. ilg.﻿ / 55.066056; 24.754588

|  Pyplių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Širvintų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pypliai (Širvintos) |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1845 m. |

**Pyplių koplyčia** – koplyčia, esanti Širvintų rajone, Gelvonų seniūnijoje, Pyplių kaime, 1 km į vakarus nuo Bagaslaviškio ir kelio  **4310**  Bagaslaviškis–Neveronys–Mikalajūnai . Koplyčia ir šalia esanti varpinė stūkso kaimo kapinių kalnelyje, yra Bagaslaviškio Šv. Kryžiaus Atradimo parapijos teritorijoje. Atidaroma per Visus šventuosius.

Istorija
--------

Akmenų mūro koplyčia pastatyta 1845 m. dvarininko Grinevičiaus lėšomis. Prie mūrinės koplyčios pristatyta medinė varpinė. Sovietmečiu vietinė bendruomenė koplyčią remontavo savo pastangomis.

2015 m. koplyčia įrašyta į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas 38484). Kraštiečio medžio drožėjo Ipolito Užkurnio našlės A. Užkurnienės pastangomis, be koplyčios, įrašytas ir Užkurnių šeimos kapų kompleksas (unik. kodas 38485).

Architektūra
------------

Koplyčios pastatas vieno aukšto, taisyklingo stačiakampio plano, jos pagrindinis fasadas orientuotas pietryčių kryptimi. Ant dvišlaičio stogo įtaisytas metalinis kryžius. Sienų angos (langų, durų) - smailiaarkės, stačiakampės bei pusapskritiminės. Fasaduose įrengtas profiliuotų plytų karnizas pastato perimetru, mentės pastato kampuose. Vidinėje patalpoje yra medinis altorius, medinė choro tvorelė.

Galerija
--------

* Koplyčios interjerasKoplyčios interjeras
* Koplyčia ir varpinėKoplyčia ir varpinė
* Galinis fasadasGalinis fasadas
* VarpinėVarpinė
* Varpinės vidujeVarpinės viduje
* Varpinės kryžiusVarpinės kryžius

Pastabos
--------

1. ↑  Įtraukta į 2021 m. rengiamų Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybų
aktų projektų sąrašą.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pyplių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-05-10.
2. ↑
3. ↑  „Kapas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-05-10.
|  |
| --- |
| M. Shadows (Matt Sanders) |
|  
M. Shadows |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Matthew Charles Sanders |
| Gimė | 1981 m. liepos 31 d. (41 metai)Hantington Byčas, Kalifornija, JAV |
| Kilmė |  JAV |
| Žanrai | MetalcoreSunkusis rokasHeavy metalPower metal |
| Veikla | Vokalistas |
| Aktyvumo metai | 1999–dabar |
| Įrašų kompanija | Good Life Recordings (2001–2002) Hopeless Records (2002–2004) Warner Bros. Records (2004–dabar) |
| Susijusi veikla | Avenged Sevenfold |
| Svetainė | AvengedSevenfold.com |

**M. Shadows** (pilnas vardas **Matthew Charles Sanders**, g. 1981 m. liepos 31 d. Hantington Byče, Kalifonijoje, JAV) – amerikiečių metalo grupės Avenged Sevenfold lyderis ir įkūrėjas.

Biografija
----------

Vaikystėje Matt buvo neklaužada. Jis buvo išmestas iš mokyklų dėl to, kad daužė automobilių stiklus.

Avenged Sevenfold DVD „All Exes" jis pasakojo, kodėl jo scenos vardas yra M. Shadows. Jis nuo mažens buvo niūrus vaikas, tai todėl sceninį vardą pasirinko *shadows* (iš angl. *šešėliai*), tačiau jis norėjo pasilikti ir savo tikrąjį vardą, todėl pasirinko abiejų derinį – M. Shadows.

Anksčiau Shadow buvo grupės Successful Failure narys. Kartu su ja parašė dainą „Streets", kuri buvo išleista kartu su pirmuoju grupės Avenge Sevenfold albumu. 

Grupę Avenged Sevenfold jis sukūrė kartu su gitaristu Zacky Vengeance. Matt turėjo problemų su balso stygomis – jam reikėjo darytis operaciją, bet ji nesutrukdė jam toliau tęsti muzikinę karjerą.

M. Shadows susižadėjęs su Val Dibenedetto, buvusia A7X gastrolių vadove.

Įkvėpimai
---------

* Pantera
* Guns N' Roses
* Metallica

Kitose grupėse
--------------

* „Buffalo Stampede" Cowboy Troy 2007
* „The River" Good Charlotte 2007
* Like Always„ Kisses For Kings 2007
* Falling Away from Me" (Live) (trumpam pakeitė Jonathan Davis, kuris sirgo) 2006
* „Savior, Saint, Salvation" Bleeding Through 2002
| **Kęstutis Kriščiūnas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1969 m. rugsėjo 24 d. (53 metai)Kaune |
| Sutuoktinis (-ė) | Alisa |
| Vaikai | Dovilas, Vilnė, Kintė |
|  |
| Veikla | politologas, Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademijaVytauto Didžiojo universitetas |

**Kęstutis Kriščiūnas** (g. 1969 m. rugsėjo 24 d. Kaune) – politologas, Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1987 m. baigė Kauno 27–ąją vidurinę mokyklą ir Kauno dailės mokyklą, 1993 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Miškų ūkio fakultetą, miškų ūkio inžinierius. 1997 m. Vytauto Didžiojo universitete baigė politologijos studijas.

1987–1988 m. Kauno meninio apipavidalinimo dirbtuvių dailininkas, 1993–1997 m. Kauno medžio apdirbimo kombinato tiekėjas. 1997–1998 m. Kauno apskrities viršininko administracijos Žemės ūkio skyriaus specialistas, ekonomikos ir verslo skyriaus vyr. specialistas. 1998–2000 m. UAB „Stora Enso Packaging" rinkodaros ir pardavimo vadybininkas.

2000–2004 m. Seimo narys. 2004 m. deleguotas Europos Parlamento narys. Nuo 2005 m. Krašto apsaugos ministro patarėjas, 2008–2011 m. UAB „Kauno vandenys" generalinio direktoriaus padėjėjas, 2011–2012 m. Kauno miesto savivaldybės mero pavaduotojas.

1992 m. Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos (LSDJS) narys, Kauno skyriaus pirmininkas, 2000–2004 m. LSDJS pirmininkas, Tarptautinės jaunųjų socialistų sąjungos narys.

Nuo 1994 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1994–2000 m. – Kauno skyriaus atsakingasis sekretorius, nuo 1999 m. – LSDP tarybos narys, programos komisijos narys. 2004 m. – Europos socialistų partijos narys.

2003 m. ir 2005–2007 m. 2007–2011 m.  ir 2011 m. 2007–2011 m. ir 2011–2015 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.

Žmona Alisa, vaikai Dovilas, Vilnė, Kintė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos socialdemokratų partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2012-05-20 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 56°22′52″ š. pl. 22°33′42″ r. ilg.﻿ / ﻿56.38111°š. pl. 22.56167°r. ilg.﻿ / 56.38111; 22.56167

|  Laižuvos Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Mažeikių |
| **Savivaldybė** | Mažeikių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Laižuva |
| **Adresas** | S. Dariaus ir S. Girėno g. 14 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1884 m. |

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*
**Laižuvos Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Laižuvos miestelyje, 0,8 km į pietus nuo Lietuvos ir Latvijos valstybės sienos. Pastatyta 1884 m. įrengta 1944 m.

Istorija
--------

Mažųjų Dirvėnų valsčiaus 1635 m. inventoriuje minima Laižuvos bažnyčia. 1661 m. pastatyta nauja, įkurta parapija. Ona Pacaitė-Važinskienė bažnyčiai dovanojo 71 valaką žemės su žmonėmis.

1773 m. pastatyta nauja bažnyčia. Laižuvos parapijai Kazimieras Klimavičius 1767 m. išleido lietuvišką katekizmą. Apie 1876 m. klebonu paskirtas Antanas Vienažindys (1841–1892; palaidotas Laižuvos kapinėse) su vargonininku Juozapu Ramanausku (1856–1933 m.) ir parapijiečiais pastatė tvartą, klėtį, suremontavo kleboniją, 1883 m. sumūrijo Kryžiaus kelio stočių koplytėles.

1884 m. vasarą per miestelio gaisrą sudegė bažnyčia, prieglauda ir altarija. Per keletą mėnesių A. Vienažindžio rūpesčiu pastatyta prieglauda, tvartas, laikina bažnyčia kapinėse. Prašyta leisti statyti mūrinę bažnyčią (archit. Ustinas Golinevičius). Leidimas gautas tik 1889 m. Klebonas A. Vienažindys su parapijiečiais ją pastatė 1890–1892 m. Statybos darbams vadovavo meistras iš Latvijos Pranciškus Tramdachas, prižiūrėjo inžinierius iš Jelgavos Kryžanovskis. 1892 m. gegužės 22 d. bažnyčia pašventinta. Laižuvoje 1911–1914 m. klebonavo Juozas Tumas-Vaižgantas.

1944 m. spalio 28 d. traukdamasi Vokietijos kariuomenė bažnyčią susprogdino. Liko tik prieglauda, suremontuota veikia kaip bažnyčia. Iki tol pamaldos vyko Purplių koplyčioje.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, bebokštė.
| **Kęstutis Musteikis** |
| --- |
|  |
| Skulptorius paminklo M. Dobužinskio atidengimo dieną (2011 m.) |
| Gimė | 1956 m. birželio 5 d. (66 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | dailininkas |
|  |
| Alma mater | Lietuvos dailės institutas |

**Kęstutis Musteikis** (g. 1956 m. birželio 5 d. Vilnius) – Lietuvos dailininkas, skulptorius.

Biografija
----------

1980 m. baigė Lietuvos dailės institutą.

Kūryba
------

Sukūrė dekoratyvinių skulptūrų viešosiose erdvėse („Narvelis gegutei" 1993 m. Alytus, „Savaitė" 1997 m. Juodkrantė, „Akmuo Sizifui" 1998 m. Molėtų skulptūrų parkas, Molėtai, „Kamuolinis žaibas" 2000 m. Vilnius, „Gyvis" 2001 m. skulptūrų parkas „Vilnoja", Sudervė, „Siela" 2003 m. Širvintos). Skulptūroms naudoja įvairias medžiagas – granitas, metalas, keramika, gintaras. Kuria ugnies („Žuvis" 2002 m. „Debesis" 2007 m.), ledo skulptūras („Belaukiant dodo", „Likimo bučinys", abi 2002 m. Švedija. Dalyvavo Saporo sniego skulptūrų festivalyje Japonijoje, 2001 m. 2002 m.). Sukūrė antkapinių paminklų Vilniaus ir Kauno kapinėse. Kūrybai būdingos lakoniškos kompozicijos, apibendrintos formos, raiškus siluetas.

Nuo 1980 m. dalyvauja parodose (pelnė apdovanojimų) ir simpoziumuose Lietuvoje bei užsienyje; individualios parodos: Vilnius 1980 m. 1982 m. Klaipėda 1983 m. Diuseldorfas 1992 m. 1993 m. Lemontas 1996 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kęstutis Musteikis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 622 psl.
Eilės veikimo principas
Eilės veikimo pavyzdįs, kai į ją pirma įdedami skaičiai 1, 2, 3, 4, 5, 6, o tada jie paimami

**Eilė** – duomenų struktūra, veikianti FIFO principu. Į *eilę* elementai dedami ta pačia tvarka, kuria yra iš jos imami. Savo veikimu primena eilę parduotuvėje: pirmas prie kasos atėjęs žmogus aptarnaujamas pirmiausiai, o paskutinis į eilę atsistojęs – paskiausiai.

Eilės plačiai naudojamos programavime, kai reikia buferizuoti duomenis arba tiesiog vykdyti asinchroninį duomenų apdirbimą (pvz. tinklo programose).

Įprastinė eilė vadinama garbinga (angl. *fair*), nes ji pirmiausia grąžina „aptarnauti" ilgiausiai laukusį (seniausiai padėtą) elementą. Kartais naudojamos ir „negarbingos" realizacijos, kur elementų grąžinimo tvarka nėra garantuota. Griežtą grąžinimo tvarką sunku užtikrinti konkurentinėse eilėse, kurių algoritmai turi būti neblokuojant vienu metu vykdomi keleto lygiagrečių gijų.

Eilė gali turėti maksimalią leistiną talpą. Jei naujai pridedamas elementas viršija šios talpos ribas, paprastos realizacijos tai gali iškart interpretuoti kaip klaidą, tačiau yra lygiagretaus programavimo algoritmai, kurie numatytą laiką laukia, jog galbūt tuo metu kita gija vieną eilės elementų pašalins, sukurdama vietos naujam.

Jei eilė tuščia, reikšmės paėmimo metodas gali grąžinti sutartą reikšmę „joks" (null). Tačiau lygiagrečiam programavimui skirtos eilės gali turėti metodą, skirtą pristabdyti elemento klausiančią giją tol, kol kitos gijos eilės nepapildys vienu ar daugiau naujais elementais.

Įprastinė eilė paprastai gali veikti tik jei ja vienu metu manipuliuoja viena gija. Sinchronizuota eilė pati užtikrina, jog visomis esminėmis jos duomenų stuktūromis vienu metu manipuliuos tik viena gija (kol vienoje gijoje vykdomas tokios eilės metodas, kitos gijos, besikreipiančios į eilės metodus, pristabdomos). Konkurentinės eilės algoritmas yra toks, jog duomenų struktūromis gali vienu metu saugiai manipuliuoti ir daug gijų.

Eilės neretai realizuojamos tiesinių sąrašų pagrindu. Fiksuotos didžiausios talpos eilės taip pat kuriamos žiedinio buferio pagrindu, kurį galima įsivaizduoti kaip žiedo pavidalo duomenų struktūrą kur yra duomenų turinti sritis. Nauji elementai pridedami viename srities gale, jau perskaitytų (ir iš eilės pašalintų) elementų vietos kitame gale laikomos laisvais. Naudojama sritis nuolat juda žiediniame buferyje ratu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eilė (std::queue) C++.
2. ↑  Eilė (java.util.Queue) Java.
3. ↑  Žiedinio buferio pagrindai. embedded.com



|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje naudojami diskutuotini terminai.**Daugiau apie kompiuterinius terminus skaitykite žodynėlyje. |

Vikižodynas
Lūpų dažai
**Lūpų dažai** – kosmetikos gaminys, skirtas paryškinti lūpoms, suteikti joms spalvą, tekstūrą, apsaugą. Savo sudėtyje turi pigmentų, aliejų, vaškų ir emolientų. Yra daugybės spalvų ir tipų lūpų dažų, kai kurie jų yra lūpų balzamai, taip pat suteikiantys spalvą, putlinantys ir drėkinantys.

Pasirinkimas
------------

Kokybiški dažai suteikia lūpoms norimą spalvą, jas paryškina, taip pat minkština, efektyviai drėkina, tolygiai padengia, gali paslėpti sausėjančias ar net šerpetojančias lūpas. Renkantis dažų spalvą, atsižvelgiama į lūpų formą, veido bruožus, plaukų spalvą. Tamsesnių atspalvių dažai (violetiniai, vyšninės spalvos ir pan.) veido odai teikia šviesumo, o šviesesni tonai – tamsina. Blyškesnės spalvos populiarios kasdienai, kuria paprastumo įspūdį. Dažai su blizgesiu optiškai suteikia lūpoms putlumo. Matiniai lūpų dažai nekrenta į akis, tinka rimtam įvaizdžiui.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lūpų dažai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „What's That Stuff?". Chemical and Engineering News. Nuoroda tikrinta 2010-09-02.
2. ↑  Lūpų dažai. *kristiana.lt*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Lakenua
**Lakenua** (angl. *Laekenois*) - bandšunis, sargšunis, kilęs iš Belgijos. Patino aukštis ties gogu 62 cm, kalės - 58 cm. Gali būti ne daugiau kaip 2 cm žemesnis ar ne daugiau kaip 4 cm aukštesnis. Belgų aviganių lakenua kailis suteikia šiam aviganiui unikalią išvaizdą. Lakenua plaukai šiurkštūs, pilkšvos smėlio spalvos, apie nosį ir uodegą tamsesni ruožai. Kūnas tvirtas ir taisyklingų proporcijų. Ausys nedidelės, aukštai ant galvos.

Priežiūra
---------

Šį šiurkščiaplaukį šunį maždaug du kartus per metus (nelygu kailis) reikia apkirpti. Negalima nukirpti šuns plikai, nes kailis bus sugadintas keleriems metams. Šunį būtina ne tik kartais apkirpti, bet ir šukuoti retomis šukomis. Pakankamai mankštinamas lakenua mielai gyvena būdoje, jei jam nestinga šeimininko dėmesio.

Charakteris
-----------

Ištvermingas, drąsus, sargus, gyvus, prieraišus, tvirto būdo šuo.

### Dresūra

Lakenua auklėti nesunku. Šie šunys geriausiai tinka santūriems, stiprios valios, pasitikintiems savimi žmonėms. Lakenua itin nuovokūs ir mėgsta mokytis naujų dalykų. Šiems šunims netinka ilgos, vienodos treniruotės.

### Elgesys su kitais gyvūnais ir žmonėmis

Paprastai su vaikais lakenua sutaria, bet kitiems šunims per didelio palankumo nejaučia. Su katėmis ir kitai kambariniais gyvunėliais sugyvena, jei buvo tinkamai išauklėtas.

### Mankšta

Lakenua turi daug mankštintis. Jį būtina kiekvieną dieną ilgai vedžioti, leisti bėgioti, treniruoti.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lakenua** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Eimutis Markūnas** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. birželio 7 d. (63 metai)Kaune |
| Tautybė | lietuvis |
| Sutuoktinis (-ė) | Liucija Markūnienė |
|  |
| Veikla | dailininkas, pedagogogas |
| Organizacijos | Vilniaus dailės akademija |
| Pareigos | docentas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus dailės institutas, S. Žuko taikomiosios dailės technikumas |

**Eimutis Markūnas** (g. 1959 m. birželio 7 d. Kaune) – Lietuvos dailininkas, pedagogas iš Kauno.

Biografija
----------

1971-74 m. mokėsi Kauno keturmetėje vaikų dailės mokykloje, 1974-78 m. – Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikume. 1978-83 m. studijavo Valstybiniame dailės institute (dabar VDA). Parodose dalyvauja nuo 1983 m. Nuo 1990 m. – Lietuvos dailininkų sąjungos Kauno skyriaus narys. Nuo 1991 m. – grupės „Angis" narys. Dirba tapybos, instaliacijos, post -objekto ir vitražo srityse.

Kūryba
------

Sukūrė daugiau kaip 100 originalių konstruktyvios ritminės kompozicijos vitražų visuomeniniams ir privatiems interjerams: Kalniečių prekybos centrui („Snaigė" 1986 m.), Tado Ivanausko zoologijos muziejui (1987 m. 1991 m.), „Jiesios" keramikos gamyklai („Daigai" 1988 m.), Hidroprojekto pastato interjerui („Runos" 1991 m.), Vilniaus universiteto Kauno humanitariniam fakultetui („Fosilijos" 1999 m.), viešbučiui „Reval Hotel Takioji Neris" (2004 m.; visi Kaune).

Istorinės, biblinės tematikos vitražų yra mokymo įstaigose (Kauno jėzuitų gimnazija, 1999 m.), „Emmeriche am Rheine" (Šiaurės Reinas-Vestfalija) Jėzaus Kristaus bažnyčioje (Kompozicija pagal Šv. Jono evangeliją 1994 m.), t. p. Kauno, Šilutės, Klaipėdos bažnyčiose. Sukūrė erdvinių vitražų objektų: „Biblinis motyvas" banke (Svedbankas) Marijampolėje (1993 m.), „Takas" Šiaulių oro uosto skrydžių valdymo centre (1997 m.). Vitražai modernios meninės formos, originalūs, būdingas naujoviškas ryšys su architektūra.

Nutapė paveikslų („Obeliskas" 1990 m. „Kolona nr. l" 1991 m. „Nostalgija raudonai" 2007 m.), jiems būdinga ekspresyvi raiška, ryškių spalvų sąskambiai; tapyba artima abstrakčiajam ekspresionizmui. Kuria instaliacijas („Zona nr. l", „Miegamojo erdvė", abi 2004 m.). Nuo 1983 m. dalyvauja tarptautinėse parodose, simpoziumuose Lietuvoje ir užsienyje (Vokietija, Suomija, Prancūzija, Ispanija, Didžioji Britanija). Nuo 1986 m. surengė 25 individualias parodas (daugiausia Kaune, Vilniuje, Berlyne). Kūrinių turi Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nijolė Žilinskienė. *Eimutis Markūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 315 psl.

Literatūra
----------

* Rasa Andriušytė-Žukienė. Eimutis Markūnas. Vitražai. – K: Meno parkas, 2007. ISBN 9955-674-03-2

Nuorodos
--------

* Eimutis Markūnas. Kamanė Archyvuota kopija 2008-01-23 iš Wayback Machine projekto.

* Eimučio Markūno paroda "Paralelinės realybės" Kaune 2012 m.

* Eimučio Markūno paroda "Paralelinės realybės" Vilniuje 2012 m. Archyvuota kopija 2012-07-11 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Eimundas Savickas** |
| --- |
| Gimė | 1957 m. kovo 26 d. (66 metai)Vilkaviškyje |
| Sutuoktinis (-ė) | Kristina |
| Vaikai | Vytautas, Simonas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1999 m. Lietuvos liberalų sąjunga;
* 2003 m. Tvarka ir teisingumas.

 |
|  |
| Alma mater | 1982 m. Kauno politechnikos institutas |

**Eimundas Savickas** (g. 1957 m. kovo 26 d. Vilkaviškyje) – Lietuvos ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1976 m. baigė Kauno 32–ąją vidurinę mokyklą. 1982 m. baigė Kauno politechnikos institutą ir įgijo inžinieriaus statybininko specialybę.

1982 m. Kauno karinio dalinio Nr. 65426 (tankų remonto gamykla), vėliau UAB| „Magnalis" meistras, inžinierius. 1995 m. akcininkų išrinktas gamyklos „Magnalis" generaliniu direktoriumi.

Autobusų gamybos Lietuvoje iniciatorius. 1997 m. uždaroji akcinė bendrovė „Magnalis" laimėjo Vyriausybės paskelbtą tarptautinį autobusų surinkimo konkursą ir 1998 m. jam vadovaujant ši bendrovė pradėjo autobusų „Renault–Karosa" surinkimą.

Nuo 1999 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, nuo 2003 m. Lietuvos liberalų demokratų partijos narys. 2000–2004 m. Seimo narys. 2003 m. išrinktas Kauno miesto savivaldybės tarybos nariu, bet mandato atsisakė. Žmona Kristina, sūnūs Vytautas ir Simonas.
| Likankaburas |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Čilė Čilė, Bolivija Bolivija |
|  |
| Aukštis | 5920 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | užgesęs |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | ? m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 22°50′01″ p. pl. 67°52′58″ v. ilg.﻿ / ﻿22.83361°š. pl. 67.88278°r. ilg.﻿ / 22.83361; 67.88278Koordinatės: 22°50′01″ p. pl. 67°52′58″ v. ilg.﻿ / ﻿22.83361°š. pl. 67.88278°r. ilg.﻿ / 22.83361; 67.88278 |

**Likankaburas** (isp. *Licancabur*, keč. *Likankawur*) – simetriškos formos ugnikalnis-stratovulkanas pietinėje sienos tarp Čilės ir Bolivijos dalyje, Andų kalnyne. Krateris apie 400 m pločio, su 70x90 m dydžio ežeru, kuris būna užšalęs beveik visus metus. Šis ežeras yra vienas aukščiausiai esančių planetoje ir turintis planktono, nors temperatūros jame gali siekti iki -30 °C. 5920 m aukščio.

Paskutinis išsiveržimas buvo holocene. Geologiniai duomenys rodo, kad tuomet išsiveržusi lava nutekėjo 6 km į šiaurės rytus ir pietvakarius nuo ugnikalnio, o ankstesnių išsiveržimų lava bei piroklastai randami už atitinkamai 15 ir 12 km nuo viršūnės. Viršūnėje išlikę Inkų imperijos griuvėsių, kas įrodo, kad per pastaruosius 500–1000 metų didelių išsiveržimų Likankabure nebuvo.

*Licancabur* buvo vietinių indėnų naudojamas žodis, skirtas apibūdinti taip pat to regiono žmonėms, kaip ir ugnikalniui.

Nuorodos
--------

* Daugiau informacijos apie Linkakaburą su nuotraukomis, anglų k. Archyvuota kopija 2012-07-17 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
|  |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant: Lietuvos vėliava Lietuva** |
| Sunkioji atletika |
| Europos iki 23 m čempionatas |
| **Auksas** | 2021 Rovaniemis | – 71 kg |

**Lijana Jakaitė** (g. 1998 m. balandžio 2 d.) – Lietuvos sunkiosios atletikos sportininkė, daugkartinė nacionalinė čempionė.

Biografija
----------

2019 m. pasaulio sunkiosios atletikos čempionate dalyvavo svorio kategorijoje iki 71 kg. Daugiakovėje sportininkė užfiksavo 189 kg rezultatą ir liko devynioliktoje vietoje. 2021 m. Rovaniemyje vykusiame Europos jaunimo čempionate pelnytas aukso medalis svorio kategorijoje iki 71 kg.

2022 m. Europos čempionate varžėsi moterų iki 71 kg svorio kategorijoje. Sportininkė daugiakovėje pasiekė 207 kg rezultatą ir užėmė 8-ą vietą. 2023 m. Europos sunkiosios atletikos čempionate Jakaitė startavo moterų svorio kategorijoje iki 71 kg B grupėje. Rovimo pratime sportininkė užfiksavo 94 kg rezultatą, stūmime pasiekė 113 kg ir bendroje daugiakovėje su 207 kg liko 11-oje vietoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lijana Jakaitė: nuo ūkininkės - iki Europos čempionės
2. ↑  Sunkiaatletė Lijana Jakaitė: didžiausias noras – sudalyvauti olimpiadoje

Nuorodos
--------

* IMDb svetainėje
* The Sports svetainėje
**Eimantas Graželis**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 2000 m. vasario 4 d. (22 metai) |
| Gimimo vieta |  ?, Lietuva |
| Ūgis | ? cm |
| Svoris | ? kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Numeris** | 55 |
| **Pozicija** | vartininkas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2018 | FK Atlantas Klaipėda | 1 (0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2018 m. lapkričio 15 d.. |

**Eimantas Graželis** (g. 2000 m. vasario 4 d.) – Lietuvos vartininkas. Atstovavo FK Atlantas Klaipėda.

Karjera
-------

2018 m. FK Atlantas Klaipėda turėjo finansinių problemų. Penktojo rato rungtynėse buvo registruotas ir jaunasis žaidėjas. 32 turo rungtynėse aikštėje nepasirodė, o paskutinėse sezono rungtynėse žaidė visą susitikimą. Debiutas įvyko 2018 m. lapkričio 11 d. Klaipėdoje, o varžovais buvo FK Trakai. Klaipėdiečiai šias rungtynes pralaimėjo 1-5.

### Statsistika

| Sezonas | Komanda | Run | Įv– |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Klaipėdos „Atlantas" | 1 | 5 |
|

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* Žaidėjas: Eimantas Graželis[neveikianti nuoroda]
Kietžemių paplitimas pasaulyje (raudona – vyraujantys, žalia – aptinkami)
**Kietžemis** (*durisol*) – dirvožemio tipas, pasitaikantis esant vidutiniškai sauso subtropinio klimato sąlygoms. Paplitęs Australijoje (vakaruose, viduriniuose rajonuose), Pietų Afrikoje ir Amerikoje (daugiausia JAV – Nevadoje, Arizonoje, Kalifornijoje). Slūgso ne giliau kaip 1 m nuo žemės paviršiaus, turi ne plonesnį kaip 10 cm kietąjį arba kietą kvarcinį horizontą su opalu arba kitų kvarco atmainų mikrokristalais. Kietžemyje humuso sluoksnis menkas, rūgštingumas viršija 7 pH. Kietžemiai slūgso pramaišiui su gipsažemiais, kalciažemiais, smėlžemiais, rudžemiais ir verstžemiais.

Augalija skurdi, auga kserofitiniai krūmokšniai. Norint panaudoti žemės ūkiui, kietžemius reikia drėkinti, giliai purenant suardyti kietuosius horizontus.

Kietžemiai išskiriami nuo 1997 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kietžemis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
Ligier|  |
| Forma | Filialas |
| Pramonė | Automobilių ir Formulė 1 |
| Įkurta | 1968 m. |
| Centrinė būstinė | Abrestas, Aljė, Prancūzija |
| Produkcija | Automobiliai |
| Tinklalapis |  |

**Ligier** – Prancūzijos automobilių gamintoja, kurią 1968 m. įkūrė lenktynininkas ir regbio žaidėjas prancūzas Guy Ligier.

Istorija
--------

Pirmasis Ligier automobilis buvo 1970 m. *Ligier JS 1*, su kuriuo Guy Ligier ir Jean-Claude Andruet dalyvavo 24 val. Le Mano lenktynėse. 1974 m. buvo pristatytas *Ligier JS2* modelis.

Šiuo metu kompanija specializuojasi kompaktiškų automobilių gamyboje, pvz. *Ligier Ixo*.

Ligier sporte
-------------

1976 m. Ligier debiutavo Formulės 1 lenktynėse. Pirmasis ekipos modelis buvo *Ligier JS5*, su kuriuo vienintelis komandos lenktynininkas prancūzas Jacques Laffite tris kartus finišavo ant nugalėtojų pakylos. Geriausi sezonai komandai buvo 1979 ir 1980 m. 1979 m. ekipos lenktynininkai pelnė tris pergales ir dar penkis kartus finišavo ant nugalėtojų pakylos. Su 61 tašku ekipa galutinėje įskaitoje liko trečia. Kitais metais ekipa pelnė antrąją vietą, tačiau negalėjo pasipriešinti Williams ekipai, kuri čempione tapo su 120 taškų.

Vėliau ekipos rezultatai prastėjo ir po 1996 m. sezono buvo parduota prancūzui Alain Prost, kuris ją pervadino į Prost Grand Prix.

2004 m. Ligier sukūrė savo modelį *Ligier JS47*, kuris turėjo būti skirtas Formulės 3 čempionatui. Tačiau čempionatui visus modelius pradėjo kurti *Dallara*, tad *Ligier JS47* niekad nelenktyniavo.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ligier** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2009-09-27 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  L'esprit sportif Archyvuota kopija 2011-07-07 iš Wayback Machine projekto.
| Milkas |
| --- |
| Milkas Kanadoje (Raiting on Stoun provincijos parkas) Milkas Kanadoje (Raiting on Stoun provincijos parkas) |
| **Ilgis** | 1006 km |
| **Baseino plotas** | 62 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 17,5 m³/s |
| **Ištakos** | Uoliniai kalnai |
| **Žiotys** | Misūris |
| **Šalys** | Kanados vėliava KanadaJungtinių Amerikos Valstijų vėliava JAV |
|  |
|  **Vikiteka** | Milkas |

**Milkas**, kitaip ***Milk Riveris*** arba ***Pieno upė*** – upė Kanadoje (Alberta) ir Jungtinėse Amerikos Valstijose (Montana); Misūrio kairysis intakas. Prasideda Montanoje, Gleišerio apygardoje, dviem ištakomis, ištekančiomis iš Uolinių kalnų Indėnų juodakojų rezervacijoje. Šios ištakos (Saut ir Midl Forkai) teka į šiaurės rytus ir Kanados teritorijoje susilieja į Milką. Upė teka ~160 km į rytus, tada pasuka pietryčių link ir grįžta į Montanos teritoriją. Toliau per šią valstiją teka į rytus. Įsilieja į Misūrį žemiau Našua, už keleto kilometrų į šiaurės rytus nuo Fort Peko užtvankos ir tvenkinio.

Didžiausias intakas – Prancūzų upė (kairysis).

Pagrindinis miestas prie Milko – Havras. Ties juo upė 1939 m. patvenkta Fresno užtvanka (drėkinimo reikmėms).

„Pieno upės" vardą dėl balkšvo vandens suteikė amerikiečių keliautojas Meriveteris Luisas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Milk River, *Encyclopaedia Britannica*.
2. ↑  "USGS Gage #06174500 on the Milk River at Nashua, MT". U.S. Geological Survey.
3. ↑  *Misūris*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
4. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Píeno ùpė.
5. ↑  „The Journals of the Lewis and Clark Expedition". University of Nebraska.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 6°08′ š. pl. 171°55′ r. ilg.﻿ / ﻿6.133°š. pl. 171.917°r. ilg.﻿ / 6.133; 171.917

Atolo palydovinė nuotrauka
**Milis** (marš. *Mile*) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Ratako salų grandinės pietinėje dalyje. Atolas yra ~80 km į pietus nuo Madžūro. Tuoj į pietus nuo Milio yra mažas Nokso atolas.

Atolas netaisyklingos formos, rifo linija labai vingiuota, šiaurėje daug kur pertrūkusi. Rifo žiedą sudaro 92 salelės (didžiausios – Milis, Enadžetas, Alu). Bendras sausumos plotas – 14,9 km². Tai antras pagal sausumos plotą šalies atolas (po Kvadžaleino). Lagūna apima 763 km².

1823 m. Milyje buvo išsodinta maištaujanti laivo „Globe" įgula. XIX a. pab. įsteigta vokiečių prekybinė bazė, bažnyčia. II pasaulinio karo metais čia buvo japonų karinė oro bazė. Daug japonų amunicijos liekanų tebėra išlikę.

1998 m. Milio atole gyveno 1032 gyventojai. Svarbiausios gyvenamos salelės yra Milio ir Enadžeto, jose yra lėktuvų tūpimo takai. Žmonės taip pat gyvena Nalu, Lukonvoro, Tokevos ir Vau salelėse.
| **Samuelis Peltinas** |
| --- |
| Gimė | 1830 m.Marijampolė, Rusijos imperija |
| Mirė | 1896 m. rugsėjo 30 d. (~66 metai)Varšuva, Rusijos imperija |
| Sutuoktinis (-ė) | Salomea Gladsztern |
|  |
| Veikla | Redaktorius, žurnalistas, spaustuvininkas. |

S. Peltino kapas
**Samuelis Peltinas** (lenk. *Samuel Henryk Peltyn*) (1830 m. Marijampolėje, Rusijos imperija - 1896 m. rugsėjo 30 d. Varšuvoje, Rusijos imperija) – Lietuvos žydų kilmės redaktorius, žurnalistas, spaustuvininkas.

Biografija
----------

Gimė 1830 m. Marijampolėje. 1853 m. atsikraustė gyventi į Varšuvą, kur iš pradžių dirbo *Henryk Merzbach* knygyne. 1866 m. atidarė savo spaustuvę ir pradėjo leisti savaitinį žydų laikraštį *Izraelita*, kurį redagavo iki mirties. S. Peltinas pasisakė už žydų asimiliaciją ir judaizmo religijos reformas. Buvo susituokęs su *Salomea Gladsztern* (1846-1935), su kuria susilaukė dukros *Hilela Gladszterna*. Mirė 1896 m. rugsėjo 30 d. Varšuvoje, palaidotas Varšuvos žydų kapinėse. 

* S. Peltino žmonos Salomėjos kapasS. Peltino žmonos Salomėjos kapas

Nuorodos
--------

* Kapo aprašymas (lenk.);

Literatūra
----------

* Jan Jagielski: Przewodnik po cmentarzu żydowskim w Warszawie przy ul. Okopowej 49/51. Z. 1, Kwatery przy Alei Głównej. Warszawa: Towarzystwo Opieki nad Zabytkami. Społeczny Komitet Opieki nad Cmentarzami i Zabytkami Kultury Żydowskiej w Polsce, 1996, s. 86. ISBN 83-90-66296-5.
* Cmentarze m. st. Warszawy. Cmentarze żydowskie. Warszawa: Rokart, 2003. ISBN 83-916419-3-7.
**Tūkstantis Jakobo de Zuto rudenų**| 
Pirmojo leidimo viršelis |
| **Autorius** | David Mitchell |
| **Žanras** | Istorinis romanas, mistika, trileris |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | The Thousand Autumns of Jacob de Zoet |
| **Šalis** | Jungtinė Karalystė |
| **Kalba** | anglų |
| **Leidykla** | Sceptre |
| **Išleista** | 2010 m. |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 480 |
| **ISBN-13:** | 0-340-92156-0 |
| **OCLC:** | 761262640 |

**Tūkstantis Jakobo de Zuto rudenų** (angl. *The Thousand Autumns of Jacob de Zoet*) – britų rašytojo David Mitchell istorinis – mistinis romanas, išleistas 2010 m. ir aprašantis Olandų Rytų Indijos bendrovės prekybos posto Dedžimos (angl. *Dejima*, jap. 出島) gyvenimą sakoku periodu aštuonioliktojo amžiaus pabaigoje – devynioliktojo amžiaus pradžioje. Romano veiksmas prasideda 1799 m. ir trunka virš dvidešimt metų. Pagrindinis veikėjas Jakobas pradeda kaip eilinis prekybos posto tarnautojas, siekiantis per kelerius metus užsidirbti pakankamai pinigų, jog grįžęs į Europą galėtų vesti savo sužadėtinę. Tačiau dėl Olandų Rytų Indijos bendrovės žlugimo ir konfliktų su Britų imperija jis, kaip ir kiti Dedžimos darbuotojai, priverstas likti Japonijoje žymiai ilgesniam laikui. 

Istorinę informaciją apie Dedžimą bei apskritai XVIII a. Japoniją David Mitchel rinko ketverius metus. Romanas yra vertinamas dėl savo istorinio tikslumo net smulkiose detalėse. Paties rašytojo teigimu, romaną labai ilgai užtruko parašyti, kadangi dažnai tekdavo sustoti ir ieškoti informacijos, pavyzdžiui, ar tais laikais žmonės naudodavo skutimosi kremą ar ne, todėl vienas sakinys kartais užtrukdavo ir pusę dienos. Svarbesni istoriniai įvykiai taip pat minimi knygoje ir turi įtakos siužetui, pavyzdžiui, britų fregatos ataka, tačiau knygos versijoje jie dažnai stipriai pakeisti.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

* Knygos aprašymas goodreads portale

### Išnašos

1. ↑
2. 1 2
3. ↑
| **Dalia Juškienė** |
| --- |
| Gimė | 1960 m. liepos 17 d. (62 metai)Antakalnis, Kaišiadorių rajonas |
| Motina | Birutė Čičinskienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Kęstutis Juška |
| Vaikai | Jomilė Juškaitė-Vizbarienė |
|  |
| Veikla | žurnalistė, redaktorė |
|  |
| Alma mater | 1983 m. Vilniaus pedagoginis institutas |

**Dalia Čičinskaitė-Juškienė** (g. 1960 m. liepos 17 d. Antakalnyje, Kaišiadorių rajonas) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė.

Biografija
----------

1967-1973 m. mokėsi Kaišiadorių vidurinėje mokykloje, 1973-1978 m. Kauno S. Nėries vidurinėje mokykloje. 1979-1983 m. Vilniaus pedagoginio instituto Lituanistikos fakultete baigė lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.

1989–1992 m. viena savaitraščio „Ūkininko patarėjas" leidimo atnaujinimo iniciatorių, jo korespondentė, 1992–1993 m. jo priedo „Šeimininkė" redaktorė. Nuo 1993 m. „Kauno diena" korespondentė, kultūros ir meno priedo „Santaka" žurnalistė. Nuo 2006 m. Vilniuje – žurnalų „Virtuvė. Nuo...Iki", „Viltys ir likimai" redaktorė, nuo 2008 m. žurnalo „Istorijos" vyriausioji redaktorė, nuo 2010 m. žurnalo „Šeimininkė" redaktorė.

Rašo kultūros, šeimos ir moterų gyvenimo klausimais.

Įvertinimas
-----------

* 2002 m. Vinco Kudirkos premija, už publikacijas dienraščio „Kauno diena" kultūros ir meno priede „Santaka"

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 199 psl.
2. ↑  Vidmantas Miškinis. Dvidešimtmetė „Šeimininkė" sulaukė savo gimdyvės Dalios Juškienės. Kauno žurnalistai
3. ↑  Kas yra kas: Lietuvos moterys. - Kaunas: Neolitas, 2007. - 193 psl.
4. ↑
| **Dalia Kristina Kamaitienė** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. balandžio 17 d. (80 metų)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Vidutis Pranciškus Kamaitis |
|  |
| Veikla | inžinierė, šokėja, sportinių šokių teisėja, trenerė |
|  |
| Alma mater | 1968 m. Kauno politechnikos institutas |

**Dalia Kristina Kamaitienė** (g. 1943 m. balandžio 17 d. Kaune) – Lietuvos inžinierė, šokėja, Tarptautinės sportinių šokių federacijos (IDSF) licencijuota teisėja.

Biografija
----------

1968 m. Kauno politechnikos instituto Hidrotechnikos fakultete baigė šildymo ir vėdinimo inžineriją. 1970–1984 m. dirbo Vilniaus inžineriniame statybos institute. Nuo 1984 m. Vilniaus sportinių šokių kolektyvo „Vijūnas" meno vadovė ir trenerė.

1963–1982 m. su vyru šoko pramoginius šokius, 1968 m. Tarptautinės klasės šokėja. 1966–1982 m. dalyvavo pramoginių šokių konkursuose Europos šalyse ir JAV. 1975–1981 m. Lietuvos standartinių ir lotynų Amerikos šokių, Rytų Europos šalių standartinių šokių varžybų 1979 m. Maskvoje, 1980 m. Burgase (Bulgarija) čempionė. Nuo 1978 m. su vyru treniruoja ir vadovauja Vilniaus sportinių šokių klubui „Vijūnas" (iki 1984 m. Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų pramoginių šokių studija). 1994 m. jai suteikta sportinių šokių tarptautinė teisėjo kategorija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aliodija Ruzgaitė. *Kamaičiai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 193
2. ↑  *Dalia Kristina Kamaitienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 246 psl.
Samujo salos krantas
**Samujis** (angl. *Koh Samui*, taj. เกาะสมุย) − sala Ramiajame vandenyne, Siamo įlankoje; priklauso Tailando provincijai Surat Thani.

Samujis yra trečia pagal dydį Tailando sala, po Phuketo ir Ko Čango salų. Salos plotas 228,7 km². Gyventojų − 50 000 (2008 m.). Samujo salos plotis 21 km, o ilgis − 25 km. Sala yra 635 m virš jūros lygio. Tai vienas populiariausių kurortų. Iki pietinės Tailando pakrantės yra 35 km, o iki Bankoko − 560 km. 

Saloje galima pamatyti gamtos sukurtas uolas *Hin Ta − Hin Ya*, ką išvertus reiškia „senelis ir močiutė". Taip pat pasigrožėti *Na Muang* kriokliu, aplankyti *Auksinio Budos* statulą, kuris pasukęs veidą į jūrą stovi pačioje didžiausioje salos budistų šventykloje, apsilankyti *Na Tian* Drugelių sode.

Samujo saloje galima išvysti tradicinius tajų namukus. Dažniausiai jie yra statomi ne ant žemės, o ant vadinamųjų kojelių, kurios namą šiek tiek pakelia nuo žemės, taip šiame krašte bandoma apsisaugoti nuo termitų bei gyvačių. Šioje saloje, kaip nė vienoje kitoje Tailando saloje, − nesuskaičiuojama galybė kokoso palmių. Čia iki šiol yra didžiausia pasaulyje kokosų plantacija. Šiose plantacijose pagrindiniai darbininkai − beždžionės. Tailandiečiai patys nerenka kokosų, juos nuo medžių surenka specialiai apmokytos beždžionės.

Pagrindiniai salos paplūdimiai išsidėstę rytinėje ir šiaurinėje pakrantėse. Didžiausias ir gražiausias salos paplūdimys − *Čavengo* (*Chaweng*) paplūdimys. Čia kokoso palmės glaudžiasi prie jūros kranto ir koralų rifo, keturių kilometrų ilgio sidabrinė smėlio paplūdimio juosta driekiasi iš šiaurės į pietus.

Salos ryšį su žemynu užtikrina Natono uostas, kur reguliariai plaukia keleiviniai keltai.

Administracinis skirstymas
--------------------------

Salos administracinis suskirstymas
Samujo sala iki 2008 m. priklausė Surat Thani provincijai. Vėliau salai suteiktas nepriklausomo miesto municipalinis statusas. Sala suskirstyta į 7 tambonus.

1. Ang Thong
2. Lipa Noi
3. Taling Ngam
4. Na Mueang
5. Maret
6. Bo Phut
7. Mae Nam

Nuorodos
--------

* Samujo sala (anglų k.)
* Informacija apie Samujo salą Archyvuota kopija 2009-12-15 iš Wayback Machine projekto. (rusų k.)
**Dalia Jonušauskienė-Pociūtė** (1959 m. kovo 22 d. Vienragių k. Plungės r.), muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Baigusi Pajomančio aštuonmetę mokyklą, 1974–1978 choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Samajauskas). 1978–1982 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. A. Kvedaraitės ir doc. R. Gudelio klasės).

Nuo 1982 rudens Jurbarko kultūros rūmų moterų choro ir vokalinių ansamblių vadovė. Chorą parengė 1985 respublikinei dainų šventei, 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Lietuvoje. Choras dažnai koncertavo savo rajone ir kitur, dalyvavo 1995 moterų chorų festivalyje „Aš atdarysiu dainų skrynelę" Kretingoje ir Palangoje, 1996 chorų festivalyje „Kur banguoja Nemunėlis" Druskininkuose.

Nuo 1984 D. Jonušauskienė ir Skirsnemunės pagrindinės mokyklos muzikos mokytoja bei jaunučių choro vadovė – jį parengė 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Mokytoja diriguoja Jurbarko rajono dainų šventėse ir kitų miestų chorų festivaliuose.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Karel Gott
**Karelas Gotas** (**Karel Gott**, 1939 m. liepos 14 d. Pilzene – 2019 m. spalio 1 d. Prahoje) – žymus čekų dainininkas.

Vienas iš garsiausių Čekijos populiariosios muzikos atlikėjų.

Biografija
----------

Gimė Pilzene 1939 m. liepos 14 d.
Jaunystėje dirbo tramvajų elektromonteriu bei dainuodavo kavinėse ir šokių klubuose.

1958 m. megėjiškos dainos konkurse gavo pirmąjį apdovanojimą.

Nuo 1960 m. apsisprendęs imtis dainininko karjeros išėjo iš darbo tramvajų gamykloje bei įstojo į operos dainavimo specialybę Prahos konservatorijoje.

1963 m. Karelo Goto teatro spektaklyje atliekama daina „Oči sněhem zaváté" tapo populiariausia Čekijoje.

1967 m. išvyko į gastroles į Las Vegas, JAV.

Grįžo pasisėmęs vertingos patirties ir keletą metų tapo vis populiaresnis visoje Europoje.

1968 m. Prahos pavasario sukilimo metu bendradarbiavo su komunistiniu režimu. Gali būti, kad dėl to jo plokšteles buvo galima įsigyti ir Tarybų Sąjungoje.

Buvo kritikuojamas už tokią politinę poziciją, tačiau taip pat yra pastebėti atvejai, kai jis pasirinkdamas repertuarą palaikė disidentus.

Sukūrė dainą animaciniam serialui Bitė Maja, pastatytam 1975 m. pagal Waldemar Bonsels (1880–1952) knygą. Apie 1980 m. šie filmai buvo rodomi sekmadienio vakarais per Lenkijos televiziją, kuri buvo matoma pietvakarių Lietuvoje iki Kauno. 

Karelo Goto karjeros viršūnė buvo 1970–1980 metai, kai jis nuolat užimdavo pirmąsias vietas konkursuose Čekijoje, gastroliavo Europoje, Amerikoje, Azijoje, turėjo savo televizijos laidą.

1989 m. „Aksominės revoliucijos" metu dalyvavo koncerte prieš komunistinį režimą.

1990 m. paskelbė apie savo muzikinės karjeros pabaigą, tačiau grįžo į sceną ir jo diskai užėmė pirmąsias vietas pagal pardavimus Čekijoje 1992, 1995 ir 1997 m.

2006 m. jau trisdešimtantrą kartą laimėjo kasmetiniame Čekijos populiariosios muzikos konkurse.

2019 rugsėjo 12 d. socialiniuose tinkluose paskelbė apie tai, jog serga leukemija. 2019 m. spalio 1 d. mirė savo namuose Prahoje šeimos apsuptyje.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Karelas Gotas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Pagrindinė svetainė: www.karelgott.com
* Fanų klubas www.karelgott.net Archyvuota kopija 2009-03-01 iš Wayback Machine projekto.


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Peter Horton  *„Warum es hunderttausend Sterne gibt"*** |  **Austrijos atstovas Eurovizijoje**1968 | Po to:**Marianne Mendt  *„Musik"*** |