recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Endzelyno dėsnis** – lietuvių ir latvių kalbų priegaidžių santykį nusakanti atitikmenų sistema, 1899 m. nustatyta latvių kalbininko Janio Endzelyno.

Istorija
--------

Baltų prokalbėje būta dviejų priegaidžių – akūto (´) ir cirkumflekso (^ ; liet. k. žymima ˜). Akūtas buvo kylančioji priegaidė, o cirkumfleksas – krentančioji. Latvių ir prūsų kalbos išlaikiusios senąjį tarimą, o lietuvių kalboje akūtas tariamas krentančia intonacija, cirkumfleksas – kylančia. Tokiu būdu lietuvių kalboje yra dvi priegaidės: krentančioji tvirtapradė ir kylančioji tvirtagalė. K. Būgos manymu, lietuvių kalbos priegaidės buvo pertvarkytos po XII a. ir jų tarimas tapo atvirkščias, veidrodinis latvių bei prūsų priegaidžių tarimui.

Dabartinėje latvių kalboje yra trys priegaidės: krentančioji, tęstinė ir laužtinė. Krentančioji priegaidė tariama krentančia, žemėjančia intonacija (išsaugotas prabaltiškasis cirkumflekso tarimas), tęstinei priegaidei būdinga nežymiai kylanti arba apylygė intonacija, o laužtinė priegaidė pasižymi balso lūžiu (iki lūžio – kylantis balso judėjimas, po jo – krentantis). Pasak J. Endzelyno, latvių kalbos tęstinė ir laužtinė priegaidės atsirado iš akūto dėl metatonijos lydimų kirčio perkėlimų; laužtinė priegaidė siejama su kirčio atkėlimu iš galūnės į šaknį.

Atitikmenys
-----------

1. Lietuvių kalbos tvirtagalę (kylančiąją) priegaidę atitinka latvių kalbos krentančioji: liet. *draũgas* – latv. *dràugs*.
2. Lietuvių kalbos pastovaus kirčio žodžių tvirtapradę (krentančiąją) priegaidę atitinka latvių kalbos tęstinė (kylančioji arba apylygė): liet. *brólis* – latv. *brãlis*.
3. Lietuvių kalbos kilnojamojo kirčio žodžių tvirtapradę (krentančiąją) priegaidę atitinka latvių kalbos laužtinė (kylančioji-krentančioji): liet. *dárbas*, dgs. vard. *darbaĩ* – latv. *daȓbs*.

B. Stundžios statistiniai tyrimai rodo, kad atitikmenys patikimesni pirmuoju atveju – kai lietuvių kalboje turima tvirtagalė (kylančioji) priegaidė, o latvių kalboje – krentančioji. Kitais atvejais pasitaiko neatitikimų. Tokie neatitikimai aiškinami istoriniu priegaidės, kirčio vietos lietuvių ir latvių kalbose pakeitimu.

Nuorodos
--------

* Endzelyno dėsnio statistinė analizė: daiktavardis ir būdvardis

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Dini, P.U. (2000). *Baltų kalbos. Lyginamoji istorija*. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. pp. 89-90. ISBN 5-420-01444-0.
2. ↑  Stundžia, B. (1985). „Endzelyno dėsnio statistinė analizė: daiktavardis ir būdvardis". *Baltistica*. **21** (2).
3. ↑  Zinkevičius, Z. (1980). *Lietuvių kalbos istorinė gramatika. I*. Vilnius: „Mokslas". pp. 44.
4. 1 2  Zinkevičius, Z. (1980). *Lietuvių kalbos istorinė gramatika. I*. Vilnius: „Mokslas". pp. 41-42.
5. ↑  Zinkevičius, Z. (1980). *Lietuvių kalbos istorinė gramatika. I*. Vilnius: „Mokslas". pp. 42.
|  *Majd Eddin Ghazal*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Majd Eddin Ghazal |
| Gimė | 1987 m. balandžio 21 d. (36 metai)  Damaskas, Sirija |
| Atstovauja (-vo) | Sirijos vėliava Sirija |
| Aktyvumo metai | 2006 - dabar |
|  |
| Rungtys | Šuoliai į aukštį |
| Asmeniniai rekordai | Stadione: 2,36 m (NR)  Manieže: 2,28 m (NR) |
| Treneriai | Imad Sarraj |
|  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  **Azijos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**1 | **Sidabras**1 | **Bronza**1 | **Suma**3 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Madždas Edinas Ghazalis** (arab. مجد الدين غزال = *Maǧd ad-Dīn Ġazāl*, g. 1987 m. balandžio 21 d. Damaske) – Sirijos lengvaatletis, kuris specializuojasi šuoliuose į aukštį. Pasaulio čempionatų prizininkas ir olimpinių žaidynių dalyvis.

Biografija
----------

2007 m. laimėjo bronzą arabų šalių čempionate bei liko 14-as Azijos čempionate. Savo debiutinėse 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Sirijos atstovas atrankoje pakartojo nacionalinį rekordą, bet užėmė 24-ą vietą ir į finalą nepateko. 2011 m. Azijos čempionato sidabro medalininkas.

2012 m. vasaros olimpiadoje Ghazal liko 28-oje vietoje. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Sirijos atstovas pirmą kartą pateko į olimpinį finalą, kuriame užėmė 7-ą vietą. 2017 m. pasaulio čempionate iškovotas bronzos medalis. 2019 m. Sirijos atstovas pirmą kartą tapo Azijos čempionu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugpjūčio 4 d.
Koordinatės: 51°33′56.16″ p. pl. 72°37′10.92″ v. ilg.﻿ / ﻿51.5656000°š. pl. 72.6197000°r. ilg.﻿ / 51.5656000; 72.6197000

Vaizdas pro Milodono urvo angą
Bendras urvo vaizdas
**Milodono urvas** (isp. *Cueva del Milodón*) – gamtos paminklas Čilės pietuose, Patagonijoje, Magelano ir Čilės Antarktidos regione, Paskutinės Vilties provincijoje, 24 km į šiaurės vakarus nuo Puerto Nataleso, Beniteso kalno papėdėje.

Pagrindinis urvas yra daugiau, nei 200 m gylio, 80 m pločio, iki 30 m aukščio. Jame 1895 m. vokiečių tyrinėtojas Hermanas Eberhardas rado nežinomo gyvūno kailį. 1896 m. urvą aplankęs švedų tyrinėtojas Otas Nordenšelfas nustatė, kad kailis priklausė prieš 13 560–10 200 gyvenusiam priešistoriniam tinginiui – Darvino milodonui (*Mylodon darwini*). Urvu nutiestas takas, kurio gale pastatyta milodono skulptūra.

Be to, kompleksui priklauso Vidurinis urvas (*Cueva del medio*), kuriame rasti vieni seniausių žmonių požymių Patagonijoje. Rasta 11 000 metų senumo skaldytų akmens įnagių, žvejybinių strėlių, sumedžiotų gyvūnų kaulų. Prieš 14 000 metų šiame urve slėpdavosi senosios Amerikos megafaunos atstovai – milodonai, kardadančiai tigrai, įvairūs kupranugariniai.

Taip pat yra ankštas Mažasis urvas, kuriame rasta kardadančio tigro pėdsakų. Netoli urvų komplekso iškilusi vaizdinga Velnio Krėslo (*Silla del Diablo*) uola (35 m aukščio).

* Uola Velnio KrėslasUola Velnio Krėslas
* Takas į urvo gelmęTakas į urvo gelmę
* Milodono skulptūraMilodono skulptūra
* Urvo vidusUrvo vidus

Šaltiniai
---------

1. ↑  Cueva del Milodón, *lonelyplanet.com*
2. 1 2 3  Cueva del Milodón: Atractivos, *cuevadelmilodon.cl*
3. ↑  The Complete guide to visit Cueva del Milodon in Puerto Natales, *patagoniadreaming.com*


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Milodono urvas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 1864 m. Ženevos konvencija. Delegatų parašai
**Tarptautinės teisės šaltiniai** – viešosios tarptautinės teisės normų šaltiniai; teisės aktai, veiksmai, iš kurių kyla tarptautinės taisyklės (tarptautinės teisinės normos).

Tarptautinės teisės subjektai – valstybės, tarptautinės organizacijos ir kiti subjektai – nėra vien tik pasyvūs subjektinių teisių ir pareigų turėtojai,- jie tiesiogiai dalyvauja kuriant tarptautinę teisę.

Tarptautinės teisės šaltinių sąrašas pateiktas Tarptautinio Teisingumo Teismo Statuto 38 str.:

* tarptautinės konvencijos
* tarptautinis paprotys
* bendrieji teisės principai
* teismų sprendimai ir viešosios teisės specialistų doktrina
* tarptautinių organizacijų rezoliucijos
* vienašaliai aktai

Tarptautinėje teisėje nebūdinga griežta teisės šaltinių hierarchija: tarptautinė sutartis nebūtinai yra viršesnė ar turi pirmenybę prieš paprotį.

JT atskirų konvencijų neratifikavimas nebūtinai sąlygoja tai, kad sutartys nėra teisės šaltiniai atskiriems subjektams, normos išlieka privalomos; neratifikuotos normos taikytinos kaip tarptautiniai papročiai. Net ir tada, kai beveik visos valstybės yra šalys sutarties, kodifikuojančios tarptautinės teisės normas, šios normos išlieka kaip teisiniai papročiai.
*Šis straipsnis apie 2009 m. įkurtą sporto klubą. Apie sovietmečiu gyvavusį futbolo klubą skaitykite straipsnyje FK Tauras Šiauliai.*

**Šiaulių „Tauras"**|  |
| **Pavadinimas** | Sporto klubas „Tauras" |
| **Įkurtas** | 2009 m. |
| **Stadionas** | Šiauliai |
| **Lyga** | III lyga |
| **2011** | 4 vieta (Šiaulių zona) |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Šiaulių „Tauras"** – Lietuvos futbolo klubas iš Šiaulių.

Istorija
--------

Klubo pavadinimas yra aliuzija į legendinį Šiaulių „Tauro" klubą. XX a. 2-ojoje pusėje originalusis klubas „Tauras" buvo viena stipriausių miesto komandų ir reprezentavo televizorių gamyklą.

Dabartinis sporto klubas Šiaulių apskrities futbolo federacijos (ŠAFF) III lygos pirmenybėse pradėjo dalyvauti 2009 metais. Tuo metu žaidė Šiaulių apskrities mažojo futbolo pirmenybėse. 

2010 m. klubas pateikė paraišką debiutuoti LFF taurės varžybose ir burtų keliu be kovos pateko į II turnyro etapą. 

Be to, klubas 2010 m. debiutavo III-os lygos Šiaulių zonoje.

Sezonai
-------

|  |
| --- |
| **Lietuvos futbolo varžybos** |
| **Sezonas** | **Pirmenybių lygmuo** | **Vieta** | **Taurė** |
| 2010–2011 m. | IV (Šiauliai) | 2 | 1/16 f.
 |
| 2011–2012 m. | IV (Šiauliai) | 4 |  |

Nuorodos
--------

|  |
| --- |
| * Oficiali svetainė:
 |
| * Futbolinis.lt (statistika):
 |
| * Apskrities federacijos informacija: []
 |
| * KAFF informacija: []
 |
| * ŠAFF informacija: []
 |
| * VAFF informacija: []
 |
| * SFL informacija: []
 |
| * UEFA informacija: []
 |
| * Futbolas.lt: []
 |
| * Foot.dk (archyvas): []
 |
| * Weltfussballarchiv.com: []
 |
| * Soccerway.com (naujausi rezultatai): []
 |
| * Neoficiali svetainė: []
 |
| * Gerbėjų svetainė: []
 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Laikas (reikšmės).*
**Gramatinis laikas** – veiksmažodžio gramatinė kategorija, reiškianti sakomo veiksmo santykį su esamuoju momentu.

Vertinant iš dabarties, esamosios padėties, yra trys pagrindiniai laikai: būtasis, esamasis ir būsimasis. Kai kurios kalbos turi tik du atskirus laikus, pavyzdžiui, būtąjį ir nebūtąjį arba būsimąjį ir nebūsimąjį. Taip pat egzistuoja belaikės kalbos, pavyzdžiui, kinų kalba, kuri, kaip tradiciškai teigiama, nėra kaitoma laikais. Kita vertus, kai kurios kalbos turi laikus su tiksliomis savybėmis – atskiriama tolima ir artima praeitis arba artima ir tolima ateitis.

Dažniausiai laikas išreiškia veiksmo santykį su esamuoju momentu. Kartais veiksmo santykis gali būti nurodomas ne su esamuoju momentu, o su tam tikru momentu praeityje ar ateityje (su momentu, apie kurį kalbama). Toks laikas vadinamas *santykiniu*, pvz. perfektas, pliuskvamperfektas. Laikas, išreiškiantis veiksmo santykį su esamuoju momentu, vadinamas *absoliučiuoju*.

Laiko kategorija glaudžiai susijusi su veikslo kategorija. Kai kuriose kalbose tai, kas tradiciškai laikoma laikais, šiuolaikinėje analizėje laikoma laiko ir veikslo deriniais. Be laikų ir veikslų, veiksmažodžiai taip pat gali būti kaitomi ir nuosakomis. Kadangi dažnai šios trys kategorijos nėra išreikštos atskirai viena nuo kitos, kai kurios kalbos gali būti analizuojamos pasitelkiant kompleksinę laiko, veikslo ir nuosakos sistemą.
Laiko kategorijai priklauso veiksmažodžio formos be taip pat kitų galimų reikšmių ir priklausomybės atitinkamoms kategorijoms (veikslo ir nuosakos), žyminčios kalba išsakomo veiksmo laiko santykį su esamuoju momentu.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RGramatiniai laikai |
| --- |
|  |
| 
Būtasis · Esamasis · Būsimasis |
|  |
| 
Santykinis ir absoliutusis |

 |
| **Robert S. P. Beekes** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. rugsėjo 2 d.Harlemas, Nyderlandai Nyderlandai |
| Mirė | 2017 m. rugsėjo 21 d. (80 metų)Ugstgestas, Nyderlandai Nyderlandai |
|  |
| Veikla | kalbininkas |
| Organizacijos | Leideno universitetas |
| Pareigos | profesorius |

**Robertas Stefenas Paulas Bekesas** (ol. *Robert Stephen Paul Beekes*, 1937 m. rugsėjo 2 d. Harlemas, Nyderlandai – 2017 m. rugsėjo 21 d. Ugstgestas, Nyderlandai) – olandų kalbininkas, Leideno universiteto kalbotyros profesorius ir daugybės monografijų apie indoeuropiečių prokalbę autorius.

Mokslinė veikla
---------------

Viena žinomiausių jo knygų – „Lyginamoji indoeuropiečių kalbotyra: Įvadas". Tai standartinis vadovėlis apie indoeuropiečių prokalbę, jame nuodugniai išnagrinėta kalbinės rekonstrukcijos sritis, taip pat apžvelgiami kultūrinė rekonstrukcija ir lyginamosios kalbotyros metodai.

Drauge su Lamertu Bauke van der Meru parašė knygą „Kalba etruskai" („De Etrusken spreken", 1991). R. Bekesas palaikė etruskų kilmės iš Mažosios Azijos teoriją. 1993 m. R. Bekesas tapo Nyderlandų Karališkosios menų ir mokslų akademijos nariu.

Iki gyvenimo pabaigos R. Bekesas tęsė F. Kioiperio pradėtus ikigraikinio (neindoeuropietiško) substrato tyrimus – tyrimus kalbos, kuria buvo šnekama senovės Graikijos teritorijoje maždaug 2000 m. pr. m. e. iki pasirodant graikams. Kadangi įrašų šia kalba nėra, R. Bekesas rinko informaciją iš daugybės klasikinės graikų kalbos žodžių, kurių sandara ir raida pasižymi negraikiškomis ypatybėmis.

Išnašos
-------

1. ↑  „Comparative Indo-European Linguistics: An introduction". Amazon. Nuoroda tikrinta 2022-02-01.
2. ↑  „R.S.P. Beekes". Royal Netherlands Academy of Arts and Sciences. Suarchyvuotas originalas 2015-12-08. Nuoroda tikrinta 2022-02-01.
3. ↑  R. S. P. Beekes (2007). „Pre-Greek. The Pre-Greek loans in Greek" (PDF). Suarchyvuota iš originalo 2011-06-13. Nuoroda tikrinta 2022-02-01.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: netinkamas URL (link)

Bibliografija
-------------

* R. Bekeso bibliografija
Bulvaras naktį
Bulvaras lyjant
Viešbutis „Šiauliai"

B. Kasperavičienės skulptūra „Trys nykštukai"
**Šiaulių bulvaras** – pėsčiųjų takas Šiaulių centrinėje dalyje, dalis Vilniaus gatvės.

Pradžia – Vilniaus ir Žemaitės gatvių sankirta, pabaiga – Vilniaus gatvės ir Draugystės prospekto sankirta. Ilgis – 1280 metrų.

Istorija
--------

Idėjos autorius – tuometinis miesto vadovas Vilius Kazanavičius (dabar Šiaulių miesto garbės pilietis). Mintis kilo gimė rašant disertaciją urbanistikos klausimais, išvydus poilsio zonas Vokietijoje, Austrijoje, Italijoje. Vėliau su šiauliečių specialistais konsultavosi Kauno Laisvės alėjos ir Maskvos Arbato kūrėjai.

1974–1984 m. pirmo etapo (Vilniaus gatvės atkarpa tarp Žemaitės ir Tilžės gatvių) autorė arch. Virginija Taujanskienė, diz. Vilius Puronas, 1984–1986 m. antro etapo (Vilniaus gatvės atkarpa tarp Tilžės g ir Draugystės pr.) autoriai arch. Rimantas Kačinskas, Valentinas Mazuronis, Virgilijus Kačinskas.

Trečiasis pėsčiųjų bulvaras Europoje.[reikalingas šaltinis] 1975 m. Šiauliai pirmieji Sovietų Sąjungoje važiuojamąją gatvės dalį pavertė pėsčiųjų taku. 1977 m. sekė Laisvės alėja Kaune, 1978–1979 m. bei Arbato pėsčiųjų takas Maskvoje.

Šioje Vilniaus gatvės atkarpoje steigėsi įstaigos, parduotuvės – istoriškai susiklostė prekybinis miesto centras. 1975 m. 900 metrų gatvės paversta pėsčiųjų bulvaru, papuošta originalia mažąja architektūra, joje – įvairių stilių pastatų, pradedant prieškario laikų ir baigiant modernizmo. Bulvare yra parduotuvių.

1984–1986 m. bulvaro dalyje suprojektuotos ir įgyvendintos daugiausiai mieste pagamintos mažosios architektūros formos ir kiti gaminiai – pergolės su arkiniais vartais, muzikalūs šviestuvai, spaudos kioskai, pavėsinės, skelbimų vitrina ir stendai, kelių tipų ergonomiški suoliukai, ažūriniai metalo gaminiai, šaligatvio plytelės, atraminės sienelės ir kt. kurie sudaro vieningą architektūrinio kūrinio visumą.

### Atnaujinimas

2005–2010 m. atliktas bulvaro atnaujinimas nuo Tilžės iki Žemaitės gatvės. Rekonstrukcijos ilgis – 735 metrų, sutvarkytos teritorijos plotas – 19 577 m², kaina – 25,9 mln. litų.

* **I etapas** (2005–2006) – nuo Tilžės iki Dvaro gatvės (atkarpos ilgis – 226 m; tvarkomos dangos plotas – 5 222 m²; kaina – 4,5 mln. Lt.).
* **II etapas** (2006–2007) – nuo Dvaro iki Mickevičiaus gatvės (atkarpos ilgis – 151 m; tvarkomos teritorijos plotas – 2 728 m²; kaina – 3,5 mln. Lt.
* **III etapas** (2008–2010) – nuo A. Mickevičiaus iki Žemaitės gatvės (atkarpos ilgis – 358 m; tvarkomos teritorijos plotas – 11 627 m²; kaina – 17,9 mln. Lt).

Bulvare įsikūrė
---------------

* Didždvario gimnazija
* Fotografijos muziejus
* Gaidžio laikrodžio aikštė
* Radijo ir televizijos muziejus
* Šiaulių bankas
* Šiaulių dailės galerija
* Šiaulių miesto apylinkės teismas
* Kino teatras „Laikas"

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Nuorodos
--------

* Bulvaro panoramos
*Horatio Willis* antkapis, apie 1950 m.
**Cullin–La–Ringo žudynės** – didžiausios Australijos istorijoje aborigenų atliktos baltųjų kolonistų žudynės, įvykusios Kvinslende 1861 m. spalio 17 dieną. Jų metu buvo nužudyta 19 žmonių.

*Horatio Willis* vadovaujama dvidešimt penkių žmonių grupė su furgonais, 10 000 avių banda ir įvairia įranga vasario mėnesį išvyko iš Brisbeno į *Cullin–La–Ringo* – 260 km² dydžio vietovę, norėdami joje įkurti fermą. Keliaujanti grupė savo dydžiu patraukė daugelio aplinkinių kolonistų bei vietinių gyventojų dėmesį.

Pagal *John Moore*, vieno iš dalyvių, pasakojimą, atvykus į vietą tarp jų pradėjo rinktis aborigenai, vaikščioti, apžiūrinėti. Kai jų susirinko apie 50, be jokio įspėjimo kolonistai buvo užpulti ir visi, įskaitant moteris bei vaikus, išžudyti nula–nulomis. Kai kurie bandė gintis pistoletais ir palapinių kartimis. Pats *John Moore* sugebėjo nepastebėtas pasislėpti ir išvengti mirties. Dar penki žmonės, tarp jų – vadovo sūnus *Thomas Wills*, liko gyvi, nes įvykio metu jų nebuvo stovykloje.

Atsakydama policija, aborigenų policija bei susirinkę civiliai surado šiomis žudynėmis įtartus aborigenus ir maždaug 60–70 jų iššaudė.

Nuorodos
--------

1. ↑

* Horatio Wills biografija (ang.)
***Rolling Stone***|  |
| Kategorijos | populiarioji kultūra |
| 

---

 |
| Leidėjas | Jann Wenner |
| Steigėjas | Jann WennerRalph J. Gleason |
| Pirmasisleidimas | 1967 m. lapkričio 9 d. |
| Kompanija | Wenner Media LLC |
| Adresas | Niujorkas, JAV |
| Kalba | anglų |
| Tiražas | 1 464 943 |
| ISSN | ISSN 0035-791X |
| 

---

 |
| **Tinklalapis:** rollingstone.com |

**„Rolling Stone"** – kas dvi savaites leidžiamas JAV žurnalas apie muziką, politiką bei populiariąją kultūrą. „Rolling Stone" buvo įkurtas 1967 m. Jo įkūrėjai yra muzikos kritikai Ralph J. Gleason ir Jann Wenner, kuris iki šiol yra žurnalo redaktorius bei savininkas.

Britney Spears 1999 m. balandžio mėnesio „Rolling Stone" žurnalo viršelyje
Iš pradžių „Rolling Stone" buvo daugiau žinomas dėl straipsnių apie politiką ir paslaptingo bei kontroversiško žurnalui dirbusio gonzo žurnalisto Hunter S. Thompson. Dešimtame XX amžiaus dešimtmetyje „Rolling Stone" pakeitė savo formatą, kad pritrauktų daugiau jaunų skaitytojų. Žurnalas pradėjo daugiau dėmesio skirti jauniems televizijos bei filmų aktoriams ir pop muzikai. Iš dalies dėl to žurnalas pradėjo susilaukti kritikos, kad jo stiliumi buvo rūpinamasi labiau nei turiniu. Pastaraisiais metais „Rolling Stone" grįžo prie savo mišraus turinio koncepcijos ir vėl pradėjo spausdinti detalius politinius straipsnius, kas padėjo padidinti apyvartą iki 1,2 milijonų (2007 m. duomenys).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Citizen News Services (2008 m. rugpjūčio 13 d.). „Rolling Stone magazine goes down a size". *Ottawa Citizen*. Canwest Publishing Inc. Nuoroda tikrinta 2009-02-12.
2. ↑   Freedman, Samuel G. (Date TK, 2002). „Literary 'Rolling Stone' sells out to male titillation". USA Today. Nuoroda tikrinta 2009-02-12. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
3. ↑  How to Pitch: Rolling Stone – mediabistro.com Content
4. ↑  Rolling Stone celebrates 1,000 issues | Topeka Capital-Journal, The | Find Articles at BNET.com Archyvuota kopija 2009-12-21 iš Wayback Machine projekto.
| **Helix pomatia** |
| --- |
| Vynuoginė sraigė (Helix pomatia)Vynuoginė sraigė (*Helix pomatia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Moliuskai  *( Mollusca)* |
| Klasė: | Pilvakojai  *( Gastropoda)* |
| Būrys: | Plautiniai  *( Pulmonata)* |
| Šeima: | Didsraiginiai  *( Helicidae)* |
| Pošeimis: | *Helicinae*  *( Helicinae)* |
| Gentis: | *Helix*  *( Helix)* |
| Rūšis: | Vynuoginė sraigė  *( Helix pomatia)* |

 |
| Binomas |
| ***Helix pomatia***Linnaeus, 1758 |

**Vynuoginė sraigė** (*Helix pomatia*) – pilvakojų (*Gastropoda*) klasės moliuskas. Vynuoginė sraigė dar vadinama Burgundiška sraige, kamuolinė sraige, Romos sraige, mėnulio sraige, valgomąja sraige. Tinkamai vartojama naudojama maistui.

Išvaizda
--------

*Helix pomatia* kriauklės
Kiautas 4-5 cm dydžio, su 4-5 apvijomis, įvairiais atspalviais ir 3-5 neaiškiomis juostelėmis. Pati sraigė didelė, nuo rudos iki pilkos spalvos, su labai plačia koja, kūno paviršius raukšlėtas.

Dauginimasis
------------

Sraigė užauga per 12-18 mėnesių. Laisvėje išgyvena iki 7 metų, o nelaisvėje- iki 12 m. Švedijoje užregistruota sraigė, išgyvenusi 35 metus. Deda 30-80 kiaušinėlių. Vynuoginė sraigė yra hermafroditė. Suaugęs individas sveria 22-45 gr, o jauniklis- 0,25-0,40 gr.

Gyvenama aplinka
----------------

Randama krūmuose, parkuose, retuose miškuose, soduose ant medžių.

Mityba ir elgesys
-----------------

Minta kai kuriais žemesniaisiais grybais ir kerpėmis bei apie 30 Lietuvoje augančių augalų rūšimis. Tačiau labiausiai mėgsta kiaulpienes bei dilgėles.

Paplitimas
----------

XVIII a. (šaltinis: „Visuotinis Enciklopedinis Žodynas", 1288 puslapis) į Lietuvą vynuoginės sraigės buvo atvežtos iš Prancūzijos ir išplatintos didesnių dvarų parkuose ir miškuose, todėl ir dabar dažnai aptinkamos.

Santykis su žmogumi
-------------------

Lietuvoje veikia „Nacionalinė vynuoginių sraigių augintojų asociacija". Aplinkos ministro įsakymu dirbtiniu vynuoginių sraigių veisimu ir auginimu leidžiama užsiimti tik juridiniams asmenims. Respublikoje jas veisia, augina ir perdirba keturios įmonės – „Hesona", „Gudukas", „Arčia" ir „Camargo". Perdirbtos sraigės eksportuojamos į Prancūziją, Belgiją, Kanadą, JAV. Neoficialiais duomenimis, 2003 m. maždaug 30 tonų perdirbtos sraigių produkcijos liko Lietuvoje. 2004 m. leidžiama surinkti 650 tonų gyvų vynuoginių sraigių.

Maistui paruoštos vynuoginės sraigės

Išnašos
-------

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vynuoginė sraigė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Mustela putorius furo** |
| --- |
| Naminis šeškas |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Kiauniniai  *( Mustelidae)* |
| Gentis: | Šeškai  *( Mustela)* |
| Rūšis: | Naminis šeškas  *( Mustela putorius furo)* |

 |

**Naminis šeškas** (*Mustela putorius furo*) - tai prijaukintas juodasis šeškas, dažnai dar vadinamas miškiniu šešku gyvūnas.

Fizinė charakteristika
----------------------

Naminiai šeškai subręsta vienerių metų. Patelė sveria nuo 0,3 iki 1,1 kg. Patinai gali sverti nuo 0,9 iki 2,7 kg.

Patelių kūno ilgis dažniausiai būna 33-35,5 cm, o patinų - 38-40,6 cm. Apytikslis šeško uodegos ilgis būna 7,6-10 cm.

Šeškai nėra ilgaamžiai. Geromis namų sąlygomis jos sulaukia 8-10 metų. Gamtoje vidutinis šeškų amžius siekia nuo 0,8 iki 1,8 metų, maksimaliai - 6-8 metus.

Baltakailiai šeškai nėra graužikai. Sistemiškai jie yra tarp kačių ir šunų, nors artimesni šunims.

Elgsena
-------

Aktyvūs naktį, per dieną sveikas naminis šeškas miega 18–20 valandų.
Koordinatės: 54°42′58″ š. pl. 24°57′33″ r. ilg.﻿ / ﻿54.71611°š. pl. 24.95917°r. ilg.﻿ / 54.71611; 24.95917

2023 m.
**Kariotiškių sąvartynas** – buvęs Vilniaus apskrities šiukšlių sąvartynas Trakų rajono savivaldybėje.

Istorija
--------

2008 m. uždarytas. Vietoje jo atidarytas Kazokiškių sąvartynas. Per du dešimtmečius sąvartyno veiklos buvo sukaupti 3 milijonai tonų atliekų. Uždarytas Kariotiškių sąvartynas apželdintas. Ant paties kaupo viršaus yra padaryta apžvalgos aikštelė su vaizdu į Vilnių.

2010 m. atidaryta šiluminė elektrinė, gaminanti energiją iš sąvartynų dujų.

2011 m. sąvartyno dumblo rezervuare įvyko avarija, kurios metu į aplinką pateko apie 2000 tonų dumblo ir užteršta mažiausiai 1 ha šalia esančio miško.

2011 m. pristatytas filmas apie Kariotiškių sąvartyne gyvenusius žmones „Stebuklų laukas" (rež. Mindaugas Survila).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Vilniečiai per kelerius metus prikaupė 25 metrų šiukšlių kalną". *delfi.lt*. Delfi. 2013-04-11. Nuoroda tikrinta 2024-03-12.
2. ↑  „Kariotiškių sąvartyne atidaryta jėgainė". Kauno diena. 2010-12-01. Nuoroda tikrinta 2015-04-29.
3. ↑  „Uždarytame Kariotiškių sąvartyne – dumblo rezervuaro nuotėkis". 15min. 2011-10-21. Nuoroda tikrinta 2015-04-29.

* Vilniaus apskrities atliekų tvarkymo centras.
* Kariotiškių sąvartyno 3D modelis 2018 m.
**Deitonas Vinckus**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 2002 m. balandžio 17 d. (21 metai) |
| Gimimo vieta | Lietuva |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK Be1 |
| **Numeris** | 77 |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
| 2015–2018 | Kauno FM |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2019–20212019–20212022– | FK Kauno Žalgiris  → *Kauno Žalgiris B*FK Be1 | 24 0(0)0? 0(?)01 0(0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2018 | U–17 | 2 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. kovo 20 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2021 m. spalio 20 d.. |

**Deitonas Vinckus** (g. 2002 m. balandžio 17 d.) – Lietuvos futbolininkas, saugas. 

Kitados atstovavo FK Kauno Žalgiris ir Kauno Žalgiris B ekipoms.

Karjera
-------

Nuo 2015 m. žaidė U-14 pirmenybėse ir atstovavo FM Tauras-FK Spyris-2 ekipai.

### FK Kauno Žalgiris

Profesionalo karjera prasidėjo FK Kauno Žalgiris. A lygos rungtynėms registruojamas buvo 2019 m. bet nesužaidė nė minutės aukščiausioje šalies lygoje. Atstovaudavo Kauno Žalgiris B ekipai, kuri žaidė Antroje lygoje, Pietų zonoje. Dar žaisdavo SM Tauras-Kauno Žalgiris ekipoje, kuri dalyvavo Elitinės jaunių lygos U-19 diviziono pirmenybėse.

2020 m. A lygoje sužaidė vienerias rungtynes. Atstovaudavo Kauno Žalgiris B ekipai, kuri žaidė Pirmoje lygoje.

2021 m. A lygoje gaudavo daugiau laiko, pasirodydavo po keitimų. Atstovaudavo Kauno Žalgiris B ekipai, kuri žaidė Pirmoje lygoje.

Statistika
----------

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2019** | **FK Kauno Žalgiris** | 0 | 0 |
| **2020** | **FK Kauno Žalgiris** | 1 | 0 |
| **2021** | **FK Kauno Žalgiris** | 23 | 0 |
| **2022** | **Be1 NFA** |  ? | 0 |
|
| **2023** | **Be1 NFA** | 13 | 5 |
|

Rinktinės
---------

Žaidė už Lietuvos U-17 jaunimo rinktinę. 2018 m. rugsėjo 30 d. žaidė prieš serbus, ir spalio 6 d. prieš rumunus (pralaimėta 0:4).

Pasiekimai
----------

su FK Kauno Žalgiris
* **A lyga**

Bronzos medaliai: 2020, 2021 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
* zalgiris.lt
* UEFA svetainė
* Globalsportsarchive
*Kitos reikšmės – Taleris (reikšmės).*

| Leuvendalderis |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1575 – 1713** |  |

 |  |
| *Sidabrinis Olandijos leuvendalderis (1585 m.). Skersmuo 42 mm, masė 27,22 g).* |
|  |
| **Naudojo:** | Nyderlandai Nyderlandai Osmanų imperija |
| **Metalas:** | sidabras (27,7 g) |
|  |
| **Smulkesnis vnt.:** | stuiveris: 1/32 |

**Leuvendalderis** (ol. *leeuwendalder* 'liūto taleris'; vok. *Löwentaler*) – Nyderlanduose kaldinta sidabro moneta, naudota kaip prekybinė moneta.

Raida
-----

Pirmieji leuvendalderiai buvo nukaldinti 1575 m. kai Nyderlandai kovojo už nepriklausomybę. Netrukus leuvendalderius jau kaldino šešios iš septynių Nyderlandų provincijų bei kai kurie didieji miestai (Kampenas, Deventeris, Zvolė). Leuvendaldariai buvo kaldinami iš 27,7 g 750 prabos sidabro. Jie buvo lengvesni už tada apyvartoje buvusias didesnių nominalų monetas (dukatonus ir rijksdalderius).

Osmanų imperijoje
-----------------

Sidabrinis Vakarų Fryzijos leuvendalderis (1636 m.). Skersmuo 41 mm, masė 26,93 g).
Sabjonetos (*Sabbioneta*) taleris, kaldintas pagal leuvendalderį (1637 m.).
Prekybininkai buvo linkę mokėti už užsienio prekes būtent leuvendalderiais, jie tapo viena pagrindinių užsienio prekybos monetų. Leuvendalderius naudojo Viduriniuose Rytuose, panašias monetas kaldino kai kuriuose Vokietijos ir Italijos miestuose.

Su Osmanų imperija prekiaujantys Europos prekybininkai XVI–XVIII a. į Osmanų imperiją įveždavo sidabrines Europos monetas. Daugiausia tai buvo Venecijos, Ispanijos, Austrijos, Vokietijos, Lenkijos ir Nyderlandų monetos. XVII a. labai sustiprėjo olandų prekyba su osmanais, todėl padidėjo Nyderlandų monetų poreikis. XVII a. Nyderlandų leuvendalderiai išstūmė kitų šalių valiutą, naudotą Balkanuose, Moldovoje, vakarų ir centrinėje Anatolijoje, Sirijoje, Egipte ir šiaurės vakarų Afrikoje. Čia apyvartoje buvo labai daug leuvendalderių, kuriuos osmanai vadino *esedi qurush* ir *aslanli qurush*. Leuvandalderiai tuose kraštuose buvo tokie populiarūs, kad Levanto kompanija (britų įkurta 1581 m. prekybai su osmanais, panaikinta 1825 m.) 1666 m. algas savo darbuotojams irgi mokėjo leuvendalderiais.

Daugiau kaip šimtą metų šias monetas kaldino nekeisdami išvaizdos. Po 1713 m. leuvendalderius jau nebekaldino. XVIII a. juos išstūmė Marijos Teresės taleriai, imti kaldinti 1751 m.

Nuorodos
--------

* Leeuwendaalder or the „Lion thaler"
| RK3105 |
| --- |
| **Saločiai-Kiemėnai-Didysis Plonėnas** |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 20,9 km |
| Pradžia | Saločiai |
| Pabaiga | Didysis Plonėnas |
| Apskritys | Panevėžio, Šiaulių |
| Miestai | Saločiai |

**RK3105** – rajoninis kelias, jungiantis Saločius, Kiemėnus ir Didįjį Plonėną. Kelio ilgis – 20,9 km. Kelias nuo Saločių iki Šakarnių yra asfaltuotas, visas likęs kelias yra dengtas žvyru.

Kelias prasideda Saločiuose, sankryžoje su  **A10**  Panevėžys–Pasvalys–Bauskė  E67 Helsinkis-Talinas-Ryga-Panevėžys-Kaunas-Varšuva-Vroclavas-Praha  ir  **1303**  Biržai–Pasvaliečiai–Saločiai . Kelias eina per Pasvalio ir Pakruojo rajonus. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Saločiai, Šakarniai, Kiemėnai, Kyburiai, Didysis Plonėnas. Kelias baigiasi Pakruojo rajone, Didžiajame Plonėne, sankryžoje su  **209**  Joniškis–Žeimelis–Pasvalys . Šakarniuose iš kelio atsišakoja  **3120**  Šakarniai–Dagiai , Kiemėnuose į kelią įsilieja  **3108**  Tetirvinai–Kiemėnai , o ties Kyburiais kelias kerta Yslykio upę.

Išnašos
-------

1. ↑ . Vilnius21.lt. Nuoroda tikrinta 2022-07-21.

v • a • r **Pasvalio apylinkių rajoniniai keliai** 

3101 - 3102 - 3104 - 3105 - 3106 - 3107 - 3108 - 3109 - 3110 - 3111 - 3112 - 3113 - 3114 - 3115 - 3116 - 3117 - 3118 - 3119 - 3120 - 3121 - 3122 - 3123 - 3124 - 3125 - 3126 - 3127 - 3128 - 3129 - 3130 - 3131 - 3132 - 3133 - 3134 - 3135 - 3136 - 3137 - 3138 - 3139 - 3140 - 3141 - 3142 - 3143 - 3144
| RK3144 |
| --- |
| **Talačkoniai-Dagiliškis** |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 0,5 km |
| Pradžia | Talačkoniai |
| Pabaiga | Dagiliškis |
| Apskritys | Panevėžio |

**RK3144** – rajoninis kelias, jungiantis Talačkonius ir Dagiliškį. Kelio ilgis – 0,5 km, visas kelias yra dengtas žvyru.

Kelias prasideda Talačkoniuose, sankryžoje su  **A10**  Panevėžys–Pasvalys–Bauskė  E67 Helsinkis-Talinas-Ryga-Panevėžys-Kaunas-Varšuva-Vroclavas-Praha  ir  **3140**  privažiuojamasis kelias prie Talačkonių  nuo kelio  **A10**  Panevėžys–Pasvalys–Bauskė . Kelias eina Pasvalio rajone. Nors kelias vadinasi „Talačkoniai-Dagiliškis", prie kelio yra tik Talačkoniai ir kelias baigiasi Talačkoniuose.

Išnašos
-------

1. ↑ . Vilnius21.lt. Nuoroda tikrinta 2022-07-24.

v • a • r **Pasvalio apylinkių rajoniniai keliai** 

3101 - 3102 - 3104 - 3105 - 3106 - 3107 - 3108 - 3109 - 3110 - 3111 - 3112 - 3113 - 3114 - 3115 - 3116 - 3117 - 3118 - 3119 - 3120 - 3121 - 3122 - 3123 - 3124 - 3125 - 3126 - 3127 - 3128 - 3129 - 3130 - 3131 - 3132 - 3133 - 3134 - 3135 - 3136 - 3137 - 3138 - 3139 - 3140 - 3141 - 3142 - 3143 - 3144
Koordinatės: 54°48′25″ š. pl. 24°49′15″ r. ilg.﻿ / ﻿54.80694°š. pl. 24.82083°r. ilg.﻿ / 54.80694; 24.82083

2023 m.
Įvažiavimas (2015)
**Kazokiškių sąvartynas** – Vilniaus apskrities (naudojasi 8 regiono savivaldybės) komunalinių atliekų sąvartynas.

Yra 2 km į pietus nuo Kazokiškių, Elektrėnų savivaldybėje. Plotas – 27,1 ha.

Istorija
--------

2006 m. prasidėjo sąvartyno statyba. 2007 m. atidarytas.

Pakeitė iki tol veikusi pagrindinį Vilniaus regiono sąvartyną – Kariotiškes. 2013 m. atidaryta Kazokiškių sąvartyno II sekcija, kurioje tilps iki 1 mln. t. šiukšlių. Uždarytoje pirmoje sekcijoje prisikaupė 1,4 milijonai tonų atliekų, o
atliekų kaupo aukštis siekia 25 metrus.

### Biodujos

2013 m. sausį atidaryta Vievio kogeneracinė jėgainė, kuri elektrą ir šilumą išgauna degindama sąvartynų dujas iš Kazokiškių sąvartyno. Jėgainės galia 0,8 MW šilumos ir 0,8 MW elektros energijos. Atstumas nuo sąvartyno iki elektrinės – 5,5 km. Jungiantysis dujotiekis įrengtas po žeme.

Sąvartyno saugumas
------------------

Sąvartyno saugumą užtikrina ES reikalavimus atitinkančios priemonės:

* Sąvartyno dugne įrengtas 0,5 m storio molio ir aukšto tankio polietileno geomembranos užtikrina, kad teršalai nepateks į aplinką.
* Sąvartyne susidaręs filtratas surenkamas granitinės skaldos drenažiniame sluoksnyje ir vamzdžiais patenka į filtrato siurblinę. Surinktas filtratas nukreipiamas valyti į Elektrėnų – Vievio nuotekų valymo įrenginius.
* Aplink sąvartyną įrengti požeminio vandens stebėjimo gręžiniai: keturi požeminio vandens srauto kryptimi, vienas prieš srautą. Taip pat gręžiniuose, pastatuose ir ant sąvartyno bus vykdomas dujų monitoringas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Vilniečiai per kelerius metus prikaupė 25 metrų šiukšlių kalną". *delfi.lt*. Delfi. 2013-04-11. Nuoroda tikrinta 2024-03-12.
2. ↑  „Galingesne tapusi Vievio biodujų elektrinė toliau mažins šilumos kainas gyventojams". Modus group. Suarchyvuotas originalas 2015-04-11. Nuoroda tikrinta 2015-04-06.
3. ↑  „Vievio gyventojus šildys ir pūvančių šiukšlių dujos". Delfi. Nuoroda tikrinta 2015-04-29.

Nuorodos
--------

* Vilniaus apskrities atliekų tvarkymo centras
| **Tomas Laurušas** |
| --- |
|  |
| Tomas Laurušas (2022) |
| Gimė | 1996 m. vasario 13 d. (28 metai)Kaunas, Lietuva |
|  |
| Veikla | šachmatininkas |

**Tomas Laurušas** (g. 1996 m. vasario 13 d. Kaune) – Lietuvos šachmatininkas, Didmeistris (2021)
, priklauso „ŠK Margiris Kaunas" klubui.

Biografija
----------

2008 m. Europos Sąjungos jaunių šachmatų čempionate amžiaus grupėje iki 14 metų užėmė 2-ą vietą. 2012 m. Europos jaunių šachmatų čempionate iki 16 metų grupėje užėmė trečią vietą. 2012 m. dalyvavo Pasaulio jaunių iki 16 metų šachmatų olimpiadoje, kur žaisdamas prie 1-os lentos surinko 7,5 taško iš 10 ir iškovojo už individualų pasirodymą – sidabrą.

2014 m. šachmatų olimpiadoje, žaisdamas prie 3-ios lentos tarp Lietuvos žaidėjų surinko daugiausiai taškų (7,5 iš 9). 

Lietuvos šachmatų čempionu tapo: 2016; 2019; ir 2023. Sidabro medaliu apdovanotas 2021\_m. bronzos - 2014 m. , 2020 m. ir 2022 m.

Sėkmingai žaidė ir Lietuvos greitųjų šachmatų čempionatuose, kuriuose 2011; 2016; 2019; 2020; 2021 m. laimėjo aukso, o 2014; 2017; 2018; 2022 m. - sidabro medalius. 
Beto, jis daugkartinis Lietuvos žaibo šachmatų čempionato nugalėtojas (2012, 2013, 2014. 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2022).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „2021 m. FIDE" (anglų). Nuoroda tikrinta 2022 m. sausio 1 d..
2. ↑  „Pasaulio jaunių iki 16 m. šachmatų olimpiada. Tomas Laurušas" (anglų). Nuoroda tikrinta 2016 m. gegužės 6 d..

Nuorodos
--------

* Profilis fide.com
* Susiję straipsniai www.delfi.lt

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvos šachmatų čempionai |
| --- |
|  |
| Lietuvos atvirasis šachmatų čempionatas | 
Leonardas Abramavičius · Algimantas Butnorius · Ratmiras Cholmovas · Antanas Algimantas Česnauskis · Viktorija Čmilytė · Virginijus Dambrauskas · Virginijus Grabliauskas · Antanas Gustaitis · Aloyzas Kveinys · Tomas Laurušas  · Aleksandras Machtas · Vidmantas Mališauskas · Vladas Mikėnas · Gintautas Piešina · Eduardas Rozentalis · Vytautas Šlapikas · Šarūnas Šulskis · Levas Ševeliovas · Isakas Vistaneckis· Antanas Zapolskis |

 |
| **Oskars Kalpaks** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1882 m. sausio 6 d.Cėsių apskritis, Vidžemės gubernija, Rusijos imperija Rusijos imperija |
| Mirė | 1919 m. kovo 6 d. (37 metai)Kuldygos apskritis, Latvija Latvija |
| Tautybė | latvis |
|  |
| Veikla | karininkas |
| Aktyvumo metai | 1903–1919 |
|  |
|  **Vikiteka** | Oskars Kalpaks |

**Oskaras Kalpakas** (latv. *Oskars Kalpaks*, 1882 m. sausio 6 d. – 1919 m. kovo 6 d.) – latvių karininkas, per Latvijos laisvės kovas vadovavęs 1-ajam Latvijos atskirajam batalionui.

Biografija
----------

O. Kalpakas gimė ūkininkų šeimoje Vidžemės gubernijoje, Rusijos imperijoje. Nusprendęs tapti kareiviu, baigė Irkutsko karo mokyklą ir pradėjo tarnybą 183-ajame pėstininkų pulke. Per Pirmąjį pasaulinį karą pasižymėjo vado talentu ir didvyriškumu mūšiuose. 1917 m. buvo apdovanotas svarbiausiais Rusijos imperijos kariniais apdovanojimais ir tapo pulko vadu.

1918 m. lapkričio 18 d. paskelbus Latvijos nepriklausomybę, Kalpakas įsidarbino gynybos ministerijoje. Jis organizavo Vidžemės gynybą nuo bolševikų išpuolių. Gruodžio 31 d. buvo paskirtas visų Latvijos laikinosios vyriausybės kontroliuojamų ginkluotųjų dalinių vyriausiuoju vadu.

Jam vadovaujant pirmosios Latvijos ginkluotos formuotės tapo pajėgios kovoti. 1919 m. vasario 28 d. Kalpakui buvo suteiktas pulkininko laipsnis. 1919 m. sausio–kovo mėn. jo vadovaujamas batalionas kartu su vokiečių VI rezerviniu korpusu atrėmė bolševikų veržimąsi į Kuršą.

1919 m. kovo 6 d. per klaidą Oskaras Kalpakas žuvo per susirėmimą su vokiečių laisvojo korpuso kariais.

Pagerbimas
----------

Po mirties pulkininkas buvo apdovanotas aukščiausiu Latvijos kariniu apdovanojimu – I, II ir III laipsnio Lačplėsio karo ordinu.

Nors oficialiai niekada nebuvo paskirtas į šias pareigas, Kalpakas laikomas pirmuoju Latvijos ginkluotųjų pajėgų vyriausiuoju vadu.

Jo garbei 1937 m. ir 2007 m. buvo išleisti pašto ženklai su jo atvaizdu.

Galerija
--------

* 1937 m. pašto ženklas1937 m. pašto ženklas
* 2007 m. pašto ženklas2007 m. pašto ženklas
* O. Kalpako paminklasO. Kalpako paminklas

Išnašos
-------

1. ↑  Ēvalds Mugurēvičs. Oskars Kalpaks. Pirmā pasaules kara un Latvijas Atbrīvošanas cīņu varoņa dzīves un kauju ceļš. 2. izdevums, Jumava, 2007. ISBN 978-9984-38-392-7
2. ↑  Pavēle par apakšpulkveža Kalpaka iecelšanu latviešu karaspēka komandiera amatā. Rīga, 1918. gada 31. decembris. - Latvijas Valsts vēstures arhīvs, 1468. f. 1. apr. 130. l. 35. lp.
3. ↑  Mugurēvičš, Ē. (1989). „Leģenda un vēsturiskā īstenība: Pulkveža Oskara Kalpaka (1882.-1919.) dzīves ceļš un cīņu gaitas". *Dzimtenes Balss*. Nr.20: 6.
4. ↑  Svabe, Arveds (1949). *The Story of Latvia - A Historical Survey* (PDF). p. 39. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2008-05-09.
5. ↑  Unāms, Žanis (1975) [1939]. *Es Viņu Pazīstu - Latviešu Biogrāfiskā Vārdnīca* (2nd leid.). Raven Printing. p. 240.
6. ↑  Scott #199 and #668 - Scott (2008) "Latvia" *Scott 2009 Standard Postage Stamp Catalogue Volume 4* (165th edition) Scott Publishing Co. Sidney, Ohio, 413, 421. ISBN 978-0-89487-420-8
| **Tarsipedidae** |
| --- |
| Straublinis kuskusas (Tarsipes rostratus)Straublinis kuskusas (*Tarsipes rostratus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Poklasis: | Sterbliniai  *( Marsupialia)* |
| Būrys: | Dvikapliai sterbliniai  *( Diprotodontia)* |
| Šeima: | Straubliuotieji kuskusai  *( Tarsipedidae)* |

 |

**Straubliuotieji kuskusai** (*Tarsipedidae*) – sterblinių žinduolių šeima, kuroje vienintelė rūšis – **straublinis kuskusas** (*Tarsipes rostratus*). Tai vienas iš nedaugelio žinduolių, gyvenančių tik nektaru.

Paplitimas ir buveinė
---------------------

Paplitę tik pietvakarių Australijos pakrantėje (teritorija tęsiasi nuo Džeraldtono iki Esperanso). Daugiausia gyvena atviruose ir pusiau atviruose viržynuose ir krūmynuose, taip pat atviruose miškuose.

Išvaizda
--------

Patinų ilgis siekia 13,5–18 cm, iš kurių 7–10 cm – uodegos. Didesnių patelių ilgis 14,5–19,5 cm (uodega 7,5–10,5 cm). Patinai sveria 7–11 g, patelės 8–16 g.

Nugaros kailis pilkai rudas, šonuose ir pečiuose rausvas. Būdingos trys išilginės linijos nugaroje. Pilvas smėlio spalvos, panašus į kirstukinių. Akys ir ausys didelės, o snukis ilgas ir smailus. Uodega beveik neturi plaukų.

Mityba
------

Daugiausia minta protėjinių ir mirtinių (eukaliptų) augalų šeimų narių nektaru.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Groves, C. P. (2005). "Order Diprotodontia". In Wilson, D.E.; Reeder, D.M (eds.) Mammal Species of the World: A Taxonomic and Geographic Reference (3rd ed.). Johns Hopkins University Press. p. 55-56. ISBN 978-0-8018-8221-0.
2. 1 2  „Tarsipes rostratus (honey possum)". *Animal Diversity Web* (anglų). Nuoroda tikrinta 2024-02-27.
3. 1 2  Nowak, R. M. (1999) p.143/44 Google books
4. ↑  „Tarsipes rostratus (honey possum)". *Animal Diversity Web* (anglų). Nuoroda tikrinta 2024-02-27.
| **Geomyidae** |
| --- |
| Lyguminis goferas (Geomys bursarius)Lyguminis goferas (*Geomys bursarius*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Goferiniai  *( Geomyidae)* |

 |

**Goferiniai** (*Geomyidae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima, kuriai priklauso 41 endeminės rūšys, gyvenančios Šiaurės ir Centrinėje Amerikoje. Gyvūnai plačiai žinomi dėl tunelių tiesimo veiklos ir gebėjimo sunaikinti ūkius bei sodus.

Šeimoje 5 gentys:

* Rytų Amerikos goferai (*Geomys*), 7 rūšys.
* Didieji goferai (*Orthogeomys*), 11 rūšių.
* Bulerio goferai (*Pappogeomys*), 9 rūšys.
* Vakarų Amerikos goferai (T*homomys*), 8 rūšys
* Mičoakaniniai goferai (*Zygogeomys*), 1 rūšis

Išvaizda
--------

Ilgis 13–35 cm, uodegos ilgis 4–14 cm. Svoris apie 200 g, tačiau kai kurios rūšys sveria 1 kg. Patinai gali būti didesni už pateles ir sverti beveik dvigubai daugiau. Kailis dažnai rudas ir atitinka dirvožemio, kuriame gyvūnas gyvena, spalvą. Turi didelius skruostų maišus su kailiniu pamušalu, kurie gali būti išversti į išorę. Akys mažos. Uodega trumpa ir plaukuota.

Elgsena
-------

Beveik visą savo gyvenimą praleidžia po žeme. Į paviršių išlenda tik išskirtiniais maisto paieškos atvejais. Kasa dviejų skirtingų tipų tunelius: maitinimosi tuneliai yra arti paviršiaus ir labai siauri. Urvai su lizdų, miegojimo ir sandėliavimo kameromis gilesni ir didesnių matmenų. Neužmiega žiemos miegu, tačiau šaltuoju metu, ypač šiauriniuose savo arealo regionuose, nustoja kasti.

Mityba
------

Maitinasi požeminėmis augalų dalimis – šaknimis ir gumbais. Maistą jie laiko skruostų maišeliuose ir neša į apatinius sandėliukus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  goferiniai. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-02-27).
Koordinatės: 55°32′5″ š. pl. 23°58′2″ r. ilg.﻿ / ﻿55.53472°š. pl. 23.96722°r. ilg.﻿ / 55.53472; 23.96722

|  |
| --- |
| **Žibartonių pagrindinė mokykla** |
| Žibartonių pagrindinė mokykla herbasŽibartonių pagrindinė mokykla herbas |
| Žibartonių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Žibartonių g. 76, Žibartoniai |
| **Direktorius(-ė)** | Aldona Gudavičienė |
| **Mokinių skaičius** | 162 |
| **Įkūrimo data** | 1912 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 18 |

**Panevėžio rajono Žibartonių pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Panevėžio raj. Žibartoniuose, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190401830. Steigėjas Panevėžio rajono savivaldybės taryba.

Filialai:

* Panevėžio rajono Žibartonių pagrindinės mokyklos Erimaičių skyrius;
* Panevėžio rajono Žibartonių pagrindinės mokyklos ikimokyklinio ugdymo filialas.

Istorija
--------

1912 m. Žibartonių kaime atidaryta pirmoji pradinė trijų skyrių mokykla. 1965 m. pastatyta septynmetė mokykla. Išleista pirmoji aštuntokų laida. 1996 m. sukurtas tėvų klubas, metodinė taryba. 1997 m. parengtas pirmasis projektas ŠMM konkursui. Žibartonių Žemės ūkio bendrovė padovanojo pirmąjį kompiuterį. 1998 m. išleisti pirmieji laikraštukai moksleiviams ir tėvams, įvestas internetas. 1999 m. įsikūrė bendruomenės teatras. 2004 m. gegužės mėn. baigta abiejų pastatų renovacija. 2004 m. vyko Panevėžio rajono mokyklų tinklo reorganizavimas, prie mokyklos prijungtos Erimaičių ir Bartašiūnų pradinės mokyklos ir ikimokyklinio ugdymo filialas (darželis). 2006 m. baigta abiejų korpusų junginio statyba, uždarytas mokyklos skyrius – Bartašiūnų pradinė mokykla.

Direktoriai
-----------

* 1981 m. Aldona Gudavičienė.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2014-05-17 iš Wayback Machine projekto..
Koordinatės: 54°54′10″š. pl. 23°53′52″r. ilg.﻿ / ﻿54.9029°š. pl. 23.8978°r. ilg.﻿ / 54.9029; 23.8978

| „Limos" stadionas |
| --- |
| Oficialus pavadinimas | Kauno „Limos" stadionas |
| Vieta | Kaunas, Lietuva |
| Savininkas | FK Lima Kaunas |

**Kauno „Limos" stadionas** – buvęs stadionas Kauno miesto centrinėje dalyje, kairiajame Neries krante, Jonavos gatvėje. Stadionas buvo prie „Limos" tekstilės fabriko.

Istorija
--------

Minima, kad 1937 m. liepos 24 d. Darbo rūmų futbolo aikštėje, įrengtoje Jonavos gatvėje, vyko Kauno miesto įmonių darbininkų futbolo turnyras. Turnyre dalyvavo 25 komandos, turnyras vyko dviejų minusų sistema. Sovietmečiu aikštė tapo „Limos" stadionu. XX a. pabaigoje stadionas panaikintas – fabriko teritorija buvo išformuota, joje įrengtas prekybos centras „Prisma", vėliau – „Maxima" ir „Ikea".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Narbutas. „Sportas nepriklausomoje Lietuvoje: II dalis (1937–1940)". – M. Morkūno spaustuvė, Chicago, 1978. // 123 p.
2. ↑  Vytautas Saulis ir Gediminas Kalinauskas. „Lietuvos futbolas, 1922-1997 m.: istorinė apybraiža" // Vilnius, „Diemedis", 1997. // psl. 35.
3. ↑
| Sočio nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Aišcho perėja Aišcho perėja |
| **Vieta:** | Rusija Rusija, Krasnodaro kraštas |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Sočis |
| 

Žemėlapis rodantis Sočio nacionalinis parkas vietą.Sočio nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 43°35′00″ š. pl. 39°47′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.58333°š. pl. 39.78333°r. ilg.﻿ / 43.58333; 39.78333Koordinatės: 43°35′00″ š. pl. 39°47′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.58333°š. pl. 39.78333°r. ilg.﻿ / 43.58333; 39.78333 |
| **Plotas:** | 1 937 km² |
| **Įkurtas:** | 1983 m. |

**Sočio nacionalinis parkas** (rus. *Сочинский национальный парк*) įsikūręs Krasnodaro krašte, Rusijos pietvakariuose, Vakarų Kaukaze, netoli Sočio. Antras pagal senumą nacionalinis parkas, įsteigtas 1983 m.

1999 m. parko teritorija įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, kartu su kitomis Vakarų Kaukazo apylinkėmis.

Nuo 2007 m. parko teritorijos gamta buvo neigiamai paveikta, kai Sočis buvo išrinktas 2014-ųjų žiemos olimpiados sostine ir buvo pradėti statyti olimpiniai kompleksai, infrastruktūra parko teritorijoje. Valstybinė įmonė „Olimpstroj", pripažino, kad ji paveikė didelę teritoriją – iš viso 3 500 hektarų – Sočio nacionaliniame parke. Daugelis gamtosaugininkų skundėsi dėl nuniokotos gamtinės buveinės, sunaikintų laukinių gyvūnų populiacijų ir nevykusių pastangų atitaisyti padarinius, kuriuos sukėlė pasiruošimo olimpinėms žaidynėms programa.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Didžiausia Sočio gėda". *delfi.lt*. Delfi. BNS. 2014-02-04. Nuoroda tikrinta 2024-03-12.