recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  Vasilkuvo Švienta Vodos Rūpestingosios Dievo Motinos sanktuariumas |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Vasilkuvo |
| **Savivaldybė** | Vasilkuvo valsčius |
| **Gyvenvietė** | Vasilkuvas |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1876 m. |


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vasilkuvo Švienta Vodos Rūpestingosios Dievo Motinos sanktuariumas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Vasilkuvo Švienta Vodos Rūpestingosios Dievo Motinos sanktuariumas** (lenk. *Sanktuarium Matki Boskiej Bolesnej w Świętej Wodzie*) – Romos katalikų bažnyčia šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Vasilkuvo valsčiuje, Vasilkuvo mieste. Bažnyčia priklauso Vasilkuvo Rūpestingosios Dievo Motinos parapijai.

Istorija
--------

Ši vietovė dar nuo viduramžių apipinta legendomis apie savo gydančio vandens šaltinius. 1719 m. pirmą kartą oficialiai minima, kad šioje vietovėje yra gydančio vandens šaltinėlis. Panašiu metu pastatyta ir pirmoji medinė koplyčia, kurios aplankyti atvykdavo piligrimai. 1876 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. Per II pasaulinį karą bažnyčia buvo sugriauta. 1949 m. atstatyta.

* Šaltinėlis
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie sanktuariumą (lenk.);
* Sanktuariumo nuotraukos Archyvuota kopija 2013-12-03 iš Wayback Machine projekto..

Koordinatės: 53°13′44″ š. pl. 23°13′42″ r. ilg.﻿ / ﻿53.22889°š. pl. 23.22833°r. ilg.﻿ / 53.22889; 23.22833
| **Stasys Matijošaitis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1877 m. lapkričio 15 d.Kraujučių viensėdyje netoli Padrečių, Veiverių valsčius |
| Mirė | 1949 m. vasario 6 d. (71 metai)Kaune |
| Sutuoktinis (-ė) | Julija Biliūnienė-Janulaitytė |
| Vaikai | Meilė Lukšienė |
|  |
| Veikla | pedagogas, žurnalistas, literatas, kultūros ir politikos veikėjas |
|  |
| Alma mater | Veiverių mokytojų seminarija |
|  |
|  **Vikiteka** | Stasys Matijošaitis |

**Stasys Matjošaitis-Esmaitis** (1877 m. lapkričio 15 d. Kraujučių viensėdyje netoli Padrečių, Veiverių valsčius – 1949 m. vasario 6 d. Kaune) – pedagogas, žurnalistas, literatas, kultūros ir politikos veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Veiverių pradžios mokykloje, 1897 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją.

Mokytojavo Mozūruose, 1905 m. – Žemaitkiemyje, 1906–1908 m. – Šančiuose. 1908 m. dirbo „Vilniaus žiniose", 1909–1914 m. dirbo mokytoju Rygos Pašalpos draugijos mokykloje, 1914 m. – Šypuliuose. 1910 m. padėjo redaguoti laikraštį „Rygos garsas", tvarkė kronikos skyrių, rašė į leidinius „Rygos naujienos" ir „Lietuvos ūkininkas".

1914 m. mobilizuotas į rusų kariuomenę, vėliau dirbo tremtinių komitetuose Voroneže, Petrapilyje. Grįžęs į Lietuvą 1918 m. dirbo Lietuvos socialdemokratų partijos laikraščio „Darbo balsas" redakcijoje. Organizavo I Lietuvos mokytojų suvažiavimą. 1918 m. dirbo Lietuvos švietimo ministerijoje, 1919 m. Vilniuje – bolševikų švietimo komisariate, bolševikams pabėgus – Vilniaus pradžios mokyklų inspektoriumi.

1920 m. dirbo Juozo Tumo-Vaižganto „Nepriklausomoje Lietuvoje", „Vilniaus aide", redagavo „Vyrų žygius". 1920–1923 m. mokytojavo lietuviškoje mergaičių gimnazijoje ir Vytauto Didžiojo gimnazijoje. 1922 m. – „Kultūros" bendrovės steigėjas, 1924 m. išrinktas Lietuvių mokslo draugijos valdybos nariu, 1925 m. – Vilniaus lietuvių klubo valdybos nariu, 1926 m. organizavo lietuvių ūkininkų suvažiavimą Vilniuje. 1927–1929 m. bendradarbiavo leidinyje „Vilniaus šviesa". 1933 m. lenkų ištremtas iš Vilniaus, gyveno Kaune. 1945–1947 m. – Pedagoginės literatūros leidyklos redaktorius. 

Vadovėlio „Sakalėlis", kuriuo 1917–1944 m. naudojosi pradžios mokyklų moksleiviai, autorius. Išvertė gamtos ir istorijos vadovėlių, parašė vaizdelių, pjesių.

Žmona Jono Biliūno našlė, dukra – Meilė Lukšienė.

Bibliografija
-------------

* *Sakalėlis*, 1918–1942 m. 8 d.
* *Veidrodėlis*, piešimo mokymo pagrindai, 1921 m.
* *Pedagogikos istorija*, 1930 m.
* *Lietuvos istorijėlė*, 1931 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 315 psl.
| **Kazimieras Umbražiūnas** |
| --- |
| Gimė | 1909 m. sausio 10 d.Galalaukiai, Tverečiaus valsčius, Švenčionių pavietas |
| Mirė | 1996 m. liepos 1 d. (87 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 1-ojo laipsnio medalis |

**Kazimieras Umbražiūnas** (1909 m. sausio 10 d. Galalaukiai, Tverečiaus valsčius, Švenčionių pavietas – 1996 m. liepos 1 d. Vilnius) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, publicistas.

Biografija
----------

1934 m. Vilniuje baigė Vytauto Didžiojo gimnaziją. Dirbo instruktoriumi Šv. Kazimiero draugijoje, buvo įstojęs į Vilniaus kunigų seminariją ir Stepono Batoro universiteto Teologijos fakultetą, studijavo Varšuvos aukštojoje žurnalistikos mokykloje.

Nuo 1938 m. Kauno dienraščio „XX amžius" oficialus korespondentas Lenkijoje. 1937 m. Varšuvoje ėmė leisti ir redaguoti lenkų kalba mėnesinį laikraštį „Lituanica". 1939 m. mobilizuotas į Lenkijos kariuomenę, pateko į vokiečių nelaisvę; paleistas grįžo į Vilnių. 1940 m. redagavo dienraštį lenkų kalba „Nowe Slowo", skirtą Lietuvos lenkams ir karo atbėgėliams iš Lenkijos. 1940 m. ištremtas į Sibirą. Tremtyje išbuvęs 16 metų, 1956 m. sugrįžo į Vilnių. Bendradarbiavo spaudoje, daugiausia rašė apie Vilniaus krašto istoriją.

Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, reabilituotas.

Bibliografija
-------------

* *Kai buvau miręs*. 1990 m.
* *Vilniaus lietuvių švyturys*, 1995 m.
* *Sanitariniai žvalgai*, 1962 m.
* *Ultimatumas*, 1990 m.
* *Kultūrinės spanguolės*, 1966 m. parengė,
* *Švenčionių gimnazija*, parengė,
* *Kultūros pragiedrulių beieškant Vilniaus krašte*, parengė,
* *Švenčionių rajonas*, parengė,
* Vladislavas Sirokomlė. *Iškylos iš Vilniaus po Lietuvą*, vertėjas, Mintis, 1989 m.

Įvertinimas
-----------

* 1995 m. – Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 1-ojo laipsnio medalis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 533 psl.
| **Kazimieras Vidikas** |
| --- |
| Gimė | 1885 m. kovo 3 d.Kunigiškiai, Ariogalos valsčius |
| Mirė | 1962 m. liepos 21 d. (77 metai)Niujorkas |
|  |
| Veikla | JAV lietuvių visuomenės veikėjas, žurnalistas, publicistas, spaudos darbuotojas |

**Kazimieras Vidikas-Tauras** (1885 m. kovo 3 d. Kunigiškiuose, Ariogalos valsčius – 1962 m. liepos 21 d. Niujorke) – JAV lietuvių visuomenės veikėjas, žurnalistas, publicistas, spaudos darbuotojas.

Biografija
----------

1905–1907 m. mokėsi Kauno kunigų seminarijoje. Iš jos išstojęs, 1907 m. atvyko į JAV. 1907–1909 m. studijavo Valparaiso universitete. 1910–1911 m. – redagavo laikraštį „Tėvynė", nuo 1911 m. laikraščio „Kova", 1917 m. – socialistinės minties žurnalo „Naujoji gadynė", 1918 m. laikraščio „Apžvalga", 1919 m. – „Mūsų tiesa", 1920 m. – profsąjungos leidinio „Darbas" ir kitų socialistinių leidinių redaktorius. Nuo 1919 m. JAV komunistų partijos narys. 1920–1954 m. dirbo laikraščio „Laisvė" redakcijoje, 1924–1934 m. jo redaktorius. Nuo 1932 m. priklausė komunistinio judėjimo dešiniajai grupuotei.

JAV periodikoj paskelbė eilėraščių, straipsnių. Vertė A. Barbiuso, H. Heinės, M. Lermontovo, A. Puškino, V. Vitmeno ir kt. raštus.

Pasirašinėjo: Akstinas, Alyras, V. Aniulis, K. Ariogališkis, V. Beržas, Giraitis, Džekis Kopustas, dažniausiai V. Tauras. Pastarasis slapyvardis prigijo prie pavardės.

Bibliografija
-------------

* Bedarbė ir visuotinas kapitalizmo krizis, 1933 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 556 psl.
| **Kazys Klimavičius** |
| --- |
| Gimė | 1886 m. spalio 18 d.Krokininkai, Simno valsčius |
| Mirė | 1972 m. vasario 16 d. (85 metai)Alytus |
|  |
| Veikla | knygnešys, pedagogas, visuomenės veikėjas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Veiverių mokytojų seminarija |

**Kazys Klimavičius** (1886 m. spalio 18 d. Krokininkai, Simno valsčius – 1972 m. vasario 16 d. Alytus) – Lietuvos knygnešys, pedagogas, visuomenės veikėjas, redaktorius.

Biografija
----------

Mokėsi Veiverių mokytojų seminarijoje, 1906 m. buvo suimtas už dalyvavimą 1905 m. revoliucijoje. Platino draudžiamąją lietuvišką spaudą („Varpas", „Naujienos", „Darbininkų balsas" ir kt.). Nuo 1910 m. bendradarbiavo leidinyje „Mokykla". 1908 m. Marijampolės gimnazijoje išlaikęs pradžios mokyklos mokytojo egzaminus iki 1910 m. mokytojavo Augustavo apskrities, 1910–1914 m. – Opšrūtų (Vilkaviškio apskritis) ir Liubavo (Marijampolės apskritis) pradžios mokyklose. Per Pirmąjį pasaulinį karą mokytojavo lietuvių tremtinių mokyklose Maskvoje. 1918 m. grįžęs į Lietuvą dirbo Krokininkų pradžios mokykloje. Vienas Alytaus gimnazijos steigėjų, 1919–1923 m. direktorius. 1919–1940 m. Lietuvos mokytojų profsąjungos Alytaus skyriaus pirmininkas. 1940–1941 m. ir 1944–1946 m. Alytaus apskr. Liaudies švietimo skyriaus vedėjas, 1946–1956 m. Alytaus mokytojų seminarijos direktorius.

Organizavo „Kultūros" būrelius, redagavo žurnalą „Mokykla ir visuomenė". Parašė matematikos vadovėlių ir knygelių.

Prie Alytaus Adolfo Ramanausko-Vanago gimnazijos K. Klimavičiui 1989 m. atidengtas paminklas (aut. A. Pivoriūnas, R. Buivydas).

Bibliografija
-------------

* Dešimtainių logaritmų knygos: penkiais dešimtainiais skaitmenimis, 1930 m.
* Galvosūkių pasaulis, 1931 m. 2 t. 1992 m.
* Matematikos vadovėlis, 3 d. 1933-1935 m.
* Aritmetikos teorija, 1937 m.
* Geometrija, 3 d. 1938-1940 m.
* Skaičiavimo uždavinynas, 1942 m.
* Skaičiuokime greit, 1961 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 230 psl.
2. ↑  *Kazys Klimavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 274 psl.
**Keturi vėjai** – avangardinės literatūros kūrėjų futuristų žurnalas, 1924–1928 m. nereguliariai leistas Kaune.

Istorija
--------

Naujos literatūros srovės – „Keturvėjininkų" atstovai 1922 m. vasario 16 d. išleido vienkartinį leidinį „Keturių vėjų pranašas". Jame išdėstė savo kūrybinius principus. 1924 m. išėjo pirmasis žurnalo numeris. Spausdino „Raidės" spaustuvė Kaune. Išėjo 4 numeriai.

Leido ir redagavo Juozas Petrėnas (*Petras Tarulis*), Antanas Rimydis. Skleidė futurizmo ir ekspresionizmo estetikos principus, savo deklaracijose kritikavo tradicinius literatūros kanonus, maištavo prieš vyresniuosius lietuvių rašytojus. Rašė Kazys Binkis, Augustinas Gricius, Petras Janeliūnas, Juozas Petrėnas, Bronys Raila, Salys Šemerys, Alfonsas Šimėnas, Juozas Švaistas, Teofilis Tilvytis, Juozas Tysliava, Juozas Žlabys-Žengė ir kt. 

1990–1991 m. Kaune leistas literatūrinis dvimėnesis žurnalas „Keturi vėjai". Iki 1991 m. Nr. 2 ėjo kaip Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos mėnesinis žurnalas. Spausdino originaliąją lietuvių rašytojų kūrybą. Tiražas: 1990 m. – 15 000 egz. 1991 m. – 11 300 egz. Išleisti 6 numeriai. Vyr. redaktorius Arvydas Lapukas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 220 psl.

Literatūra
----------

* „Keturių vėjų" poezija (sud. Agnė Iešmantaitė). – Vilnius: Žaltvykslė, 2007. – 140 p. – ISBN 9986-06-223-3
| Viešintas |
| --- |
| Pakrantė ties Paežeriais. Priekyje – TV stoties antenaPakrantė ties Paežeriais. Priekyje – TV stoties antenaPakrantė ties Paežeriais. Priekyje – TV stoties antena |
| Vieta | Anykščių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 2,022 km² |
| Kranto linijos ilgis | 9,06 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 2,85 m |
| Didžiausias gylis | 7,6 m |
| Įteka | Sala, 25 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Viešinta |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Viešintas

  |
| **Koordinatės** |  55°41′9.52″ š. pl. 24°57′21.69″ r. ilg.﻿ / ﻿55.6859778°š. pl. 24.9560250°r. ilg.﻿ / 55.6859778; 24.9560250Koordinatės: 55°41′9.52″ š. pl. 24°57′21.69″ r. ilg.﻿ / ﻿55.6859778°š. pl. 24.9560250°r. ilg.﻿ / 55.6859778; 24.9560250 |

**Viešintas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Anykščių rajone, apie 1 km į vakarus nuo Viešintų. Ilgis iš rytų į vakarus 2,7 km, plotis iki 1,1 km. Altitudė 92 m. Gylis siekia 7,6 m. Ežeras susidaręs limnoglacialiniame duburyje (dviejose lūstavietėse), jo kranto linija vingiuota (ilgis 9 km). Rytinė ežero dalis gili, o vakarinė sekli. Krantai pelkėti, žemi, susidariusi 1–1,5 m aukščio terasa. Krantai daugiausia apaugę miškeliais. Rytiniai ir pietrytiniai ežero duburio šlaitai statesni, ir aukštesni, jų aukštis 15–20 m. Apyežerį sudaro pievos ir dirbami laukai. Šiaurrytinėje pakrantėje plyti Paversmių pelkė. Atabradas pelkėtas, tankiai apaugęs vandens augmenija. Dugnas padengtas moliu, dumblu, molingu sapropeliu. Iš ežero išteka Lėvens intakas Viešinta.

Prie Viešinto esančios gyvenvietės: Viešintos, Viešintėlės, Laičiai, Juozapava, Smėlinka, Paežeriai. Rytinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys.

Ežere atlikti 1999, 2007, 2010 ir 2016 metais ichtiologiniai tyrimai parodė vis didėjančią žuvų populiaciją – ežeras yra vienas iš pačių produktyviausių Lietuvoje.

Ežerėvardis kildinamas iš šaknies *\*vieš-*, kuri galėjusi reikšti „tekėti, bėgti" (plg. skr. वेशन्तः = IAST: *veśantáḥ* „tvenkinys", skr. वेषति = IAST: *véṣati* „liejasi, bėga", skr. विषम् = IAST: *viṣam* „vanduo", lot. *vīrus* „klampus skystis, sultys", sen. isl. *veisa* „pelkė").

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
2. ↑  *Viešintas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 511
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 378–379
| Ūsiai |
| --- |
| Ūsiai nuo Linkmenų pusėsŪsiai nuo Linkmenų pusėsŪsiai nuo Linkmenų pusės |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 2,701 km² |
| Kranto linijos ilgis | 15,97 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 7,8 m |
| Didžiausias gylis | 23,3 m |
| Įteka | 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Baltelė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Ūsiai

  |
| **Koordinatės** |  55°18′19″ š. pl. 25°58′02″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30528°š. pl. 25.96722°r. ilg.﻿ / 55.30528; 25.96722Koordinatės: 55°18′19″ š. pl. 25°58′02″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30528°š. pl. 25.96722°r. ilg.﻿ / 55.30528; 25.96722 |

**Ūsiai** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 1 km į pietryčius nuo Linkmenų. Ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 3,83 km, plotis iki 1,77 km. Altitudė 146,7 m. Giliausia ežero vieta siekia 23,3 m. Yra 0,02 ha salelė. Kranto linija labai vingiuota, iš šiaurės rytų yra giliai įsiterpę 2 pusiasaliai (vienas, nutįsęs į vakarus, vadinamas Kuprių ragu). Pakrantės apaugusios Palabažio, Kamčiatkos, Antaprūdės miškais. Šiaurėje ir rytuose prieina kelias  **111**  Utena–Kaltanėnai–Švenčionys , šiaurvakarine pakrante eina kelias  **1422**  Pakiaunys–Krivasalis–Linkmenys–Antalksnė . Įlankos užžėlusios vandens augalija. Dugne yra 12-23 m gylio duburių. Pietuose iš Ūsių išteka Baltelės upelis į Labakaršio ežerą (Žeimenos upės baseinas), o šiaurės vakaruose upeliu jungiasi su Žiezdro ežeru. Ežero pratakumas 46 %.

Ūsių vakarinis galas Linkmenyse
Prie Ūsių įsikūrusios gyvenvietės: Linkmenys, Naujasodis, Liminas, Dvariškiai, Kupriai, Šileikiškė. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos.

Ežerėvardis *Ū̃siai* kildinamas nuo žodžio *ūsai* (galbūt dėl savo išsidraikiusio pavidalo).

Nuorodos
--------

* Ūsių ežeras ir apylinkės per balticmaps.eu

1. ↑  *Ūsiai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 387
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 355
Koordinatės: 55°29′17.66″ š. pl. 26°5′11.17″ r. ilg.﻿ / ﻿55.4882389°š. pl. 26.0864361°r. ilg.﻿ / 55.4882389; 26.0864361

| Ažvintis |
| --- |
| Ažvinčio ežeras nuo ŠvedriškėsAžvinčio ežeras nuo ŠvedriškėsAžvinčio ežeras nuo Švedriškės |
| Vieta | Ignalinos rajonas, Lietuva |
| Plotas | 2,686 km² |
| Kranto linijos ilgis | 10,87 km |
| Kilmė | Ledyninis |
| Vidutinis gylis | 5,7 m |
| Didžiausias gylis | 23 m |
| Įteka | 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | S-1 |

**Ažvintis** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, 9,5 km į pietus nuo Salako, apie 14,5 km į vakarus nuo Dūkšto.

Plotas 268 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 3,26 km, didžiausias plotis 1,68 km. Paviršiaus altitudė 164,8 m. Didžiausias gylis 23 m, vidutinis gylis 5,7 m. Baseino plotas 17,6 km². Kranto linija vingiuota, jos ilgis 10,87 km.

Vaizdas nuo pakrantės Švedriškėje
Šiaurės vakarų ir pietiniai krantai aukšti, kiti žemi, kai kur pelkėti. Iš rytų, pietų ir vakarų ežerą supa Sungardų, Balčio ir Minčios miškai. Yra dvi nedidelės salos (0,11 ha ir 0,07 ha). Sąsiauriais Ažvintis vakaruose jungiasi su Ažvintaičio ir rytuose (S-1 upelis) su Sugardo ežerais. Ažvintis priklauso Dysnos baseinui.

Vakariniame ežero krante įsikūręs Švedriškės kaimas, pietrytiniame – Ažvinčiai, šiaurvakariniame – Margavonė, šiauriniame – Jakėnai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Vakarine ir pietine pakrantėmis eina kelias  **5309**  Salakas–Tolimėnai–Švedriškė–Pažieviškė–Dūkštas .

Ežerėvardis *Ažvìntis* laikomas priesagos *až-* vediniu, o šaknis *\*ven(t)-* siejama su lenkimu (plg. žvejybinis tinklas *venteris*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ažvintis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 402 psl.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 55
| Rūžas |
| --- |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 2,256 km² |
| Kranto linijos ilgis | 11,13 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 2,47 m |
| Didžiausias gylis | 4,32 m |
| Įteka | R-1, R-2, 5 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Rūžo upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Rūžas

  |
| **Koordinatės** |  55°28′57″ š. pl. 26°29′49″ r. ilg.﻿ / ﻿55.48250°š. pl. 26.49694°r. ilg.﻿ / 55.48250; 26.49694Koordinatės: 55°28′57″ š. pl. 26°29′49″ r. ilg.﻿ / ﻿55.48250°š. pl. 26.49694°r. ilg.﻿ / 55.48250; 26.49694 |

**Rūžas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 3 km į pietryčius nuo Rimšės. Ežeras netaisyklingo pavidalo, primenantis raidę „L" (šiaurėje išsišauna ilga įlanka). Ilgis šiaurės- pietų-rytų kryptimi – 4,3 km, plotis – iki 1,0 km. Altitudė 143 m. Gylis siekia 4,32 m. Krantai žemi, labai pelkėti (beveik visą apyžerę užima pelkynai). Pietvakariuose yra 0,32 ha ploto miškinga sala.

Ežeras vakaruose beveik jungiasi (R-2 upelis) su Alksnu, o rytuose (R-1 upelis) – su Prūtu. Šiaurėje į Žilmo ežerą išteka Rūžo upelis (Drūkšių ežero baseinas).

Šiaurinė ežero dalis paskelbta Rūžo botaniniu-zoologiniu draustiniu. Prie ežero įsikūrę Birdekšniai, Vilnokai, Ežeriškė, Kovališkės, Trakniškė, Gakiškė, Vėlūnai. Rytine pakrante eina kelias  **1401**  Dūkštas–Rimšė–Pūškos–Meikštai–Kačergiškė .

Ežerėvardis *Rū̃žas* kildinamas nuo tokio pat žodžio, reiškiančio raudonus dažus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Rūžas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 605
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 286
| Erzvėtas |
| --- |
|  |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 2,055 km² |
| Kranto linijos ilgis | 9,89 km |
| Kilmė | ledyninė |
| Vidutinis gylis | 8,1 m |
| Didžiausias gylis | 19 m |
| Įteka | Kančiogina, E-1, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Birvėta |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Erzvėtas

  |
| **Koordinatės** |  55°17′40″ š. pl. 26°31′25″ r. ilg.﻿ / ﻿55.29444°š. pl. 26.52361°r. ilg.﻿ / 55.29444; 26.52361Koordinatės: 55°17′40″ š. pl. 26°31′25″ r. ilg.﻿ / ﻿55.29444°š. pl. 26.52361°r. ilg.﻿ / 55.29444; 26.52361 |
|  |
|  Vikiteka | Erzvėtas |

**Erzvėtas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 4,5 km į vakarus nuo Tverečiaus. Išsidriekęs iš šiaurės į pietus 4,3 km, plotis siekia 0,72 km. Altitudė 131 m. Giliausia ežero vieta yra rytinėje dalyje, 19 m gylio. Ežero dubuo rininės kilmės. Krantai aukšti, sausi, tik pietinis žemas, apaugę siaura medžių juosta. Šiaurinėje Erzvėto dalyje yra 0,11 ha plotą užimanti salelė. Pakrantėse plyti dirbami laukai ir pievos. Į pietinį ežero galą įteka Kančiogina, o rytuose išteka Birvėta (dar vadinama Erzvėta, Dysnos baseinas).

Ežero šiaurinis galas ties Andriejauka
Rytuose prie ežero įsikūręs Erzvėto kaimas, pietuose – Ryžiškė, vakaruose Kukutėliai, šiaurėje – Andriejauka. Šiaurine pakrante eina plentas  **112**  Ignalina–Didžiasalis , vakarine – kelias Nr.1405 (Paliesius – Andriejauka), rytine –  **1418**  Andriejauka–Erzvėtas .

Ežerėvardį *Érzvėtas* bandoma kildinti nuo žodžių *aržus, eržus, aržlus* („smarkus, neklusnus"), *aržyti, argoti* („plėšyti, draskyti"), arba būti archajiškas vedinys iš ide. *\*arg-* („aiškus, šviesus").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marija Vasiliauskienė. *Erzvėtas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 518-519
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 100–101
Koordinatės: 55°23′5″ š. pl. 25°56′57″ r. ilg.﻿ / ﻿55.38472°š. pl. 25.94917°r. ilg.﻿ / 55.38472; 25.94917


| Pakasas |
| --- |
| Ežeras netoli PaukojėsEžeras netoli PaukojėsEžeras netoli Paukojės |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuva |
| Plotas | 1,479 km² |
| Kranto linijos ilgis | 8,97 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 7,3 m |
| Didžiausias gylis | 17,0 m |
| Įteka | Tauragna, Namaitiškis, 5 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Pakasa |
|  |
|  Vikiteka | Pakasas |
|  |
| 

| Vietovardžio kirčiavimas  ( kirčiuotė) |
| --- |
|
| *Vardininkas:* | Pãkasas |
| *Kilmininkas:* | Pãkaso |
| *Naudininkas:* | Pãkasui |
| *Galininkas:* | Pãkasą |
| *Įnagininkas:* | Pãkasu |
| *Vietininkas:* | Pakasè |

 |

**Pãkasas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 13,5 km į šiaurės vakarus nuo Ignalinos, piečiau Stripeikių. Įeina į Aukštaitijos nacionalinį parką. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 3,3 km, plotis iki 1,2 km. Altitudė 138,5 m. Gylis siekia 17 m. Ežeras rininės kilmės. Rytinis krantas status, aukštas, vakarinis ir pietinis žemesni. Aplink ežerą daug kur plyti miškai (Šiliniškės, Linkmenų miškai), tik vakarinėje pakrantėje plyti dirbami laukai ir pievos. Yra 0,11 ha plotą užimanti miškinga sala.

Į Pakasą suteka keletas upelių (tarp jų šiaurėje Tauragna – iš Tauragno ežero), pietryčiuose išteka upelis į Ūkojo ežerą (Žeimenos upės baseinas). Ežero pratakumas 250 % per metus.

Šiaurinėje pakrantėje išlikęs Pakaso (Valiuko) vandens malūnas. Greta ežero yra Kirdeikių, Paukojės, Gineitiškio gyvenvietės. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos. Pietinėje pakrantėje yra stovyklavietė. Vakariniu krantu eina riba su Utenos rajonu.

Ežerėvardis kildinamas nuo žodžio *pakasas* („pasikasimas, urvas, požeminis kelias").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pakasas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 271
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 240

Ežeras ties Kirdeikiais
Koordinatės: 55°13′10″ š. pl. 26°28′45″ r. ilg.﻿ / ﻿55.21944°š. pl. 26.47917°r. ilg.﻿ / 55.21944; 26.47917

| Milašius |
| --- |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,468 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,27 km |
| Kilmė | ledyninė |
| Vidutinis gylis | 1,3 m |
| Didžiausias gylis | 2,3 m |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |

**Milašius** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 4,5 km į pietryčius nuo Mielagėnų, Milašių miške. Ilgis šiaurės rytų – pietryčių kryptimi 1,36 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 143 m. Gylis siekia 2,3 m. Ežeras susidarė termokarstiniame duburyje. Krantai žemi, supelkėję, atabradas dumblingas, apaugęs žolėmis. Šiaurės rytuose susidariusi pelkė. Yra 0,11 ha sala. Pietryčiuose išteka upelis į Gilūtos upelį (Svylos upės baseinas).

Milašius įeina į Milašiaus telmologinį draustinį. Prie pietinio kranto yra Milašiaus kaimas.

Ežerėvardis *Milãšius* (paliudytas nuo 1784 m. kaip *Milasz*) greičiausiai kilęs nuo tokio pat asmenvardžio.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Milašius (ežeras)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 89
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 215
| Joskutis |
| --- |
|  |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,399 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,08 km |
| Vidutinis gylis | 3,9 m |
| Didžiausias gylis | 9,1 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Joskutis

  |
| **Koordinatės** |  55°23′56″ š. pl. 26°00′16″ r. ilg.﻿ / ﻿55.39889°š. pl. 26.00444°r. ilg.﻿ / 55.39889; 26.00444Koordinatės: 55°23′56″ š. pl. 26°00′16″ r. ilg.﻿ / ﻿55.39889°š. pl. 26.00444°r. ilg.﻿ / 55.39889; 26.00444 |
|  |
|  Vikiteka | Joskutis |

**Joskutis** – nenuotakus ežeras Ignalinos rajone, Linkmenų seniūnijoje, Aukštaitijos NP, 0,5 km į vakarus nuo Baluošo ežero, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Ginučių. Ilgis 1,24 km (šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi), plotis iki 0,53 km. Altitudė 147,5 m. Krantai daugiausia aukšti, apaugę mišku (Linkmenų miškas), šiaurės vakarinis krantas pelkėtas. Dugnas padengtas sapropeliu. Pietiniu pakraščiu siekia kelią  **1423**  Aza–Vaišniūnai–Ginučiai–Kirdeikiai . Ežeras priklauso Srovės upelio baseinui (Žeimenos upės baseinas). Į rytus įsikūręs Beržaragio kaimas.

Ežere organizuojama licencinė karpių žūklė.

Ežerėvardis *Joskùtis*, matyt, asmenvardinės kilmės (plg. pavardes *Jaskutis, Jaskys*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Joskutis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 135
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 137
| Laumenas |
| --- |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,307 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,72 km |
| Vidutinis gylis | 1,9 m |
| Didžiausias gylis | 6,5 m |
| Įteka | Rudinė |
| Išteka | Laukupė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Laumenas

  |
| **Koordinatės** |  55°18′34″ š. pl. 26°06′37″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30944°š. pl. 26.11028°r. ilg.﻿ / 55.30944; 26.11028Koordinatės: 55°18′34″ š. pl. 26°06′37″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30944°š. pl. 26.11028°r. ilg.﻿ / 55.30944; 26.11028 |

**Laumenas** arba **Laukojys** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, 4 km į pietvakarius nuo Ignalinos miesto, į vakarus nuo geležinkelio Vilnius-Daugpilis, Šakarvos miške. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 1,17 km, plotis iki 0,43 km. Altitudė 145 m. Pietinėje dalyje yra 0,08 ha miškinga salelė. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Kranto linija vingiuota; krantai pietuose aukšti, kitur – žemi, šiaurėje pelkėti – plyti Laukojo pelkė. Krantai ištisai apaugę mišku. Šiaurės rytuose į ežerą įteka Rudinė, pietvakariuose išteka Laukupė (į Žeimenio ežerą).

Greta ežero yra Palaukojos kaimas.

Ežerėvardis *Laukojỹs* kildinamas nuo žodžio *laukas* (galbūt ne tiek žemės ploto reikšme, bet pirmine šviesaus ploto reikšme).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Laumenas (Ignalinos r.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 490
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 183
| Baltys |
| --- |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,305 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,49 km |
| Vidutinis gylis | 5,3 m |
| Didžiausias gylis | 18,9 m |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Baltys

  |
| **Koordinatės** |  55°17′56″ š. pl. 26°04′59″ r. ilg.﻿ / ﻿55.29889°š. pl. 26.08306°r. ilg.﻿ / 55.29889; 26.08306Koordinatės: 55°17′56″ š. pl. 26°04′59″ r. ilg.﻿ / ﻿55.29889°š. pl. 26.08306°r. ilg.﻿ / 55.29889; 26.08306 |

**Baltys** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajono pietuose, Ignalinos seniūnijoje, 2 km į pietryčius nuo Šakarvos, 6,5 km į pietvakarius nuo Ignalinos. Įeina į Aukštaitijos nacionalinį parką. Ilgis šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi 0,88 km, plotis iki 0,44 km. Altitudė 140,8 m. Didžiausias gylis siekia 18,9 m. Krantai sausi, žemi. Ežerą iš visų pusių supa Šakarvos miškas. Dugnas padengtas sapropelingu dumblu, gėlavandene klintimi bei smėliu su žvyru. Rytuose išteka upokšnis į Balčiuko ežerą (Žeimenos baseinas). Į šiaurės rytus nuo Balčio įsikūręs Pabalčio kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Justinas Tamošaitis. *Baltys (Ignalinos r. Ignalinos sen. Pabalčio km.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 190
Koordinatės: 55°14′34″š. pl. 24°24′00″r. ilg.﻿ / ﻿55.2427°š. pl. 24.4001°r. ilg.﻿ / 55.2427; 24.4001

| Biržulių ežeras |
| --- |
| Vieta | Jonavos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,019 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,68 km |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |

**Biržulių ežeras** arba **Biržuliškis** – ežeras vidurio Lietuvoje, Jonavos rajone, apie 2 km į šiaurės rytus nuo Bukonių. Ežero ilgis iš vakarų į rytus - 0,3 km, plotis - iki 0,07 km. Altitudė 87,3 m. Šiaurinis ir pietinis krantai aukštoki, vakarinis - žemas ir užpelkėjęs. Krantai apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Vakaruose išteka upelis link netoliese tekančio Srauto upelio (Lankesos intakas). Šalia įsikūręs Biržulių kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* *Birżule*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. I (Aa — Dereneczna). Warszawa, 1880, 237 psl. **(**lenk.**)**
* *Birżule*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. XV, cz. 2 (Januszpol — Żyżkowo; Aleksin — Wola Justowska). Warszawa, 1902, 157 psl. **(**lenk.**)**
| Palėkių ežeras |
| --- |
| Vieta | Jurbarko raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,092 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,81 km |
| Kilmė | senvaginė |
| Įteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Palėkių ežeras

  |
| **Koordinatės** |  55°03′59.16″ š. pl. 22°37′6.6″ r. ilg.﻿ / ﻿55.0664333°š. pl. 22.618500°r. ilg.﻿ / 55.0664333; 22.618500Koordinatės: 55°03′59.16″ š. pl. 22°37′6.6″ r. ilg.﻿ / ﻿55.0664333°š. pl. 22.618500°r. ilg.﻿ / 55.0664333; 22.618500 |

**Palėkių ežeras** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Jurbarko rajone, apie 2 km į pietryčius nuo Smalininkų, Palėkių kaime. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,75 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 10 m. Kranto linija labai vingiuota. Šiaurinis krantas aukštas. Pakrantėse plyti pievos, apaugusios krūmynais. Ežeras sudarytas iš 3 dalių, sujungtų viena su kita kelių metrų pločio sąsiauriais: vakarinė ir rytinė dalys platesnės ir gilesnės, vidurinė dalis siaura ir labai užžėlusi vandens augalija. Rytuose jungiasi upeliu su Ilginio ežeru (Nemuno baseinas). Į šiaurę stūkso Palėkių miškas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
Koordinatės: 54°40′48.3″ š. pl. 24°22′25.3″ r. ilg.﻿ / ﻿54.680083°š. pl. 24.373694°r. ilg.﻿ / 54.680083; 24.373694

| Gabys |
| --- |
| Vieta | Kaišiadorių raj. Lietuva |
| Plotas | 0,212 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,92 km |
| Didžiausias gylis | 20 m |
| Įteka | Lapainia, bevardis upelis |
| Išteka | Lapainia |

**Gabys** – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajono pietryčiuose, 6 km į pietryčius nuo Kalvių. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 0,87 km, didžiausias plotis 0,34 km. Altitudė 147,3 m. Ežero krantai statūs, tik šiaurinis žemas ir vietomis užpelkėjęs. Aplinkui daugiausia plyti pievos. Prateka Nemuno dešinysis intakas Lapainia (jungia Gabio ežerą su Kalvių ežeru). Prie Gabio įsikūrę Navapolio ir Šnipelių kaimai.

Ežerėvardis *Gabỹs* neaiškios kilmės: jį bandyta laikyti slavizmu („gausus, turtingas", plg. bulg. *гобьзъ*) arba laikyti bendros kilmės su latv. *gabieža* „krūmynai", prūs. *gabawo* „rupūžė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Gabys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 559
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 101–102
*Kitos reikšmės – Liminas.*
Koordinatės: 54°52′1.91″ š. pl. 24°35′34.5″ r. ilg.﻿ / ﻿54.8671972°š. pl. 24.592917°r. ilg.﻿ / 54.8671972; 24.592917

| Liminas |
| --- |
| Liminas. Priekyje – Žaslių bažnyčiaLiminas. Priekyje – Žaslių bažnyčiaLiminas. Priekyje – Žaslių bažnyčia |
| Vieta | Kaišiadorių raj. Lietuva |
| Plotas | 0,124 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,59 km |
| Kilmė | ledyninė |
| Didžiausias gylis | 5 m |
| Įteka | L-5 |
| Išteka | L-5 |
|  |
|  Vikiteka | Liminas |

**Liminas** – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, prie Žaslių miestelio rytinio pakraščio. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 0,62 km, plotis iki 0,26 km. Altitudė 103,7 m. Didžiausias gylis siekia 5 m. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Krantai lėkšti, sausi. Aplinkui daugiausia plyti pievos.

Pietuose į Liminą įteka L-5 upelis iš už 0,5 km telkšančio Žaslių ežero, šiaurėje išteka tas pats upelis (Laukystos intakas) į už 0,3 km telkšantį Statkūniškės ežerą.

2011 m. atliktas ežero dugno ir pakrančių valymas.

Ežerėvardis *Lìminas* greičiausiai yra senas indoeuropietiškas žodis, gretinamas su sen. gr. λιμἡυ „ežeras", toch. *lyam, lyäm* „ežeras". Nors, kita vertus, gali būti iš *limti* („linkti, svirti").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Liminas (Kaišiadorių r.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 611
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 191
Gaisro padaryta žala namui
Sužalota terrakotta figūrėlė 
**Žala** – skriauda, patirta dėl nuosavybės, kitokio turto netekimo arba sužalojimo.

Rūšys
-----

* Turtinė žala
* Neturtinė žala („moralinė" žala).

Lietuva
-------

Žala yra asmens turto netekimas arba sužalojimas, turėtos išlaidos (tiesioginiai nuostoliai), taip pat negautos pajamos, kurias asmuo būtų gavęs, jeigu nebūtų buvę neteisėtų veiksmų. Piniginė žalos išraiška yra nuostoliai. Jeigu šalis nuostolių dydžio negali tiksliai įrodyti, tai jų dydį nustato teismas. Jeigu atsakingas asmuo iš savo neteisėtų veiksmų gavo naudos, tai gauta nauda kreditoriaus reikalavimu gali būti pripažinta nuostoliais (LR civilinis kodeksas, 6.249 str.).

Teismas gali atidėti būsimos žalos įvertinimą arba įvertinti būsimą žalą remdamasis realia jos atsiradimo tikimybe. Šiais atvejais kaip žalos atlyginimą teismas gali priteisti konkrečią pinigų sumą, periodines išmokas arba įpareigoti skolininką užtikrinti žalos atlyginimą.

Be tiesioginių nuostolių ir negautų pajamų, į nuostolius įskaičiuojamos:

* protingos išlaidos, skirtos žalos prevencijai ar jai sumažinti;
* protingos išlaidos, susijusios su civilinės atsakomybės ir žalos įvertinimu;
* protingos išlaidos, susijusios su nuostolių išieškojimu ne teismo tvarka.

Žala apskaičiuojama pagal kainas, galiojančias teismo sprendimo priėmimo dieną, jeigu įstatymai ar prievolės esmė nereikalauja taikyti kainų, buvusių žalos padarymo ar ieškinio pareiškimo dieną.

Kai dėl to paties veiksmo atsirado ir žala, ir nauda nukentėjusiam asmeniui, tai gauta nauda nepažeidžiant protingumo, sąžiningumo ir teisingumo kriterijų gali būti įskaitoma į nuostolius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR civilinis kodeksas, 6.249 str. „Žala ir nuostoliai"
| Montrėpranc. *Montreux* |
| --- |
|        |
| *Montro miestelis prie Ženevos ežero* |
|  |
| 

MontrėMontrė

46°26′00″ š. pl. 6°55′00″ r. ilg.﻿ / ﻿46.43333°š. pl. 6.91667°r. ilg.﻿ / 46.43333; 6.91667﻿ (Montrė)Koordinatės: 46°26′00″ š. pl. 6°55′00″ r. ilg.﻿ / ﻿46.43333°š. pl. 6.91667°r. ilg.﻿ / 46.43333; 6.91667﻿ (Montrė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| **Kantonas** | Vo kantonas Vo kantonas |
|  |
| **Gyventojų** (2003) | 22 897  |
| **Kalba** | Prancūzų |
| **Plotas** | 33,40 km² |
| **Tankumas** (2003) | 686 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 1820 |
|  **Vikiteka** | Montrė |

Montrė stovinti Fredžio Merkurio statula ežero pakrantėje
**Montrė** (pranc. *Montreux*) yra kurortinis miestelis Šveicarijoje, Vo kantone, Ženevos ežero šiaurės rytinėje pakrantėje. Miestelyje gyvena apie 23 tūkst gyventojų. Montrė žymus savo ištaigingais viešbučiais, kasmetiniais džiazo festivaliais ir kazino, kuris išgarsėjo po 1971 m. gaisro per Franko Zappos koncertą. Gaisras įkvėpė grupę Deep Purple sukurti dainą „Smoke on the water".

Montrė yra gyvenę daugelis įžymių meno žmonių, tarp kurių žymiausi – Fredis Merkuris ir Vladimiras Nabokovas.

Netoliese yra Šiljono pilis, kuri minima Lordo Bairono poemoje „Šiljono pilies belaisvis".

Montrė, kazino pastate, buvo įsikūrusi Queen studija, kurioje Fredis Merkuris įrašė savo paskutines dainas, tuo metu jau sunkiai sirgdamas. Studija nėra didelė, šiuo metu ten įrengtas muziejus kurio lankymas nemokamas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Inside the studio where Freddie Mercury sang his last song". *The Telegraph*. 25 October 2015. Suarchyvuotas originalas 10 January 2022.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba); Nežinomas parametras `|url-access=` ignored (pagalba)
**Klaipėdos operacija** – Antrojo pasaulinio karo TSRS kariuomenės puolamoji operacija Žemaitijoje 1944 m. spalio 5–19 d.

Tikslai
-------

Klaipėdos operacijos tikslas – sumušti Vokietijos karinę grupuotę Žemaitijoje, užimti Klaipėdą, Baltijos pajūrį nuo Klaipėdos iki Palangos, atkirsti Vokietijos armijų grupės „Šiaurė" kariuomenę Latvijoje nuo armijų grupės „Centras", veikiančios piečiau, neleisti „Šiaurės" grupės kariams pasitraukti į Rytų Prūsiją.

Pozicijos
---------

Vokiečių kariuomenė gynėsi ruože Vegeriai – Papilė – Kuršėnai – Kužiai – Dubysa – Raseiniai – Gelgaudiškis. Su Vokietijos kariuomene (apie 130 000 karių, 1600 artilerijos pabūklų ir minosvaidžių, daugiau, kaip 400 tankų) kovojo TSRS I Pabaltijo fronto ir III Baltarusijos fronto 39 armijos kariuomenė (apie 500 000 karių, 9300 artilerijos pabūklų ir minosvaidžių, 1340 tankų).

Eiga
----

TSRS kariuomenė puolimą pradėjo 1944 m. spalio 5 d. pralaužė vokiečių kariuomenės gynybą, spalio 11 d. pasiekė Baltiją, priartėjo prie Klaipėdos gynybos ruožo, bet jo pralaužti nepajėgė. Operacijoje dalyvavo ir Šešioliktoji lietuviškoji šaulių divizija. 

Visą Lietuvos teritoriją TSRS kariuomenė užėmė tik 1945 m. pradžioje – Klaipėdą – sausio 28 m. Kuršių neriją – vasario 4 d.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Klaipėdos operacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 218 psl.
*Kitos reikšmės – Sargyba (reikšmės).*
**Sargyba** – *mėnesinis laikraštis kovai su alkoholizmu ir sporto reikalams*, ėjęs 1922–1934 m. *mokslo, blaivybės ir sveikatos žurnalas*, ėjęs 1937–1939 m. Kaune.

Istorija
--------

Leido lietuvių katalikų draugijos „Blaivybė" centro valdyba, Lietuvių katalikų blaivybės draugija. 1925 m. 1937–1939 m. ėjo kas dvi savaites, kitais metais – kartą per mėnesį. Spausdino Raidės spaustuvė, Šviesos spaustuvė, „Žaibo" spaustuvė Kaune. Leido priedus: „Jaunimo sportas", „Kalėdų svečias", „Saulėtekis", „Saulėtos pramogos". 1937 m. Nr.1-7 išleistas kaip savaitraščio „Ūkininkas-Vyrų žygiai" priedas.

Bendradarbiavo Stasys Balčytis, Antanas Gylys, Zenonas Ivinskis, Fabijonas Kemėšis, J. Lukšas, Povilas Pakarklis, S. Puišys, Juozapas Stakauskas, Antanas Vaičiūnas, Alfonsas Valašinas, Pranas Venckus, Kazimieras Žitkus ir kt.

Redaktoriai
-----------

* Juozas Rimantas-Slapšinskas – 1930–1934 m.
* Karolis Dineika, Marija Endziulaitytė-Gylienė, Emilija Gvildienė, Jonas Gvildys, Antanas Kripaitis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *„Sargyba"*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012. 146 psl.
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 441-442 psl.

Nuorodos
--------

* „Sargyba" reklama. E-paveldas.lt
* „Sargyba". E-paveldas.lt
| Sartas |
| --- |
| Sartas Orno departamente Sartas Orno departamente |
| **Ilgis** | 313 km |
| **Baseino plotas** | 7864 km² |
| **Vidutinis debitas** | 34 m³/s |
| **Ištakos** | Ornas |
| **Žiotys** | Menas |
| **Šalys** | Prancūzija |
|  |
|  **Vikiteka** | Sartas |

**Sartas** (pranc. *Sarthe*) – upė Prancūzijos šiaurės vakarinėje dalyje. Sartas – viena iš Meno upę sudarančių upių (Luaros baseinas). Prasideda Orno departamente, Mulin la Maršo apylinkėse. Vingiuoja pietų, pietvakarių kryptimi per Sarto bei Meno ir Luaros departamentus. Ties šiauriniu Anžero pakraščiu susilieja su Majenu ir sudaro Luaros intaką – Meną. Laivuojama žemiau Le Mano miesto.

Pagrindiniai intakai:

* dešinieji – Evras
* kairieji – Jusnas, Luaras

Prie Sarto įsikūrę miestai: Alansonas, Frenė prie Sarto, Le Manas, Sablė prie Sarto, Anžeras.

Išnašos
-------

1. ↑  be Luaro
2. ↑  *Sarthe (Sartas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012. 158 psl.
| **Sergejus Sazonovasrus.  *Сергей Дмитриевич Сазонов*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1860 m. rugpjūčio 10 d.Riazanės gubernija, Rusijos imperija |
| Mirė | 1927 m. gruodžio 25 d. (67 metai)Nica, Prancūzija |
| Tėvas | Dmitrijus Sazonovas |
| Motina | Jermionija Frederiks |
|  |
| Veikla | Rusijos imperijos valstybės veikėjas, užsienio reikalų ministras. |
|  |
|  **Vikiteka** | Sergejus Sazonovas |

**Sergejus Sazonovas** (rus. *Сергей Дмитриевич Сазонов*, 1860 m. rugpjūčio 10 d. Riazanės gubernija, Rusijos imperija – 1927 m. gruodžio 25 d. Nica, Prancūzija) – Rusijos imperijos valstybės veikėjas, užsienio reikalų ministras nuo 1910 m. iki 1916 m.

Biografija
----------

Gimė Riazanės gubernijos dvarininko dviejų vaikų šeimoje. Baigęs Carskoje Selo Aleksandrovo licėjų, 1883 m. pradėjo dirbti Rusijos imperijos užsienio reikalų ministerijoje. Nuo 1890 m. dirbo Rusijos ambasadoje Londone. 1894 m. paskirtas Rusijos misijos Vatikane sekretoriumi. 1904 m. antrą kartą paskirtas į patarėjo pareigas ambasadoje Londone. 1906 m. kovo mėnesį pradėjo dirbti misijos Vatikane vadovu. 1907 m. paskirtas pasiuntiniu Jungtinėse Valstijose.

1909 m. gegužės 26 d. paskirtas Rusijos užsienio reikalų ministro pavaduotoju. Nuo 1910 m. rugsėjo 4 d. laikinai vadovavo užsienio reikalų ministerijai, o 1911 m. lapkričio 8 d. paskirtas ministru. Šiose pareigose siekė palaikyti gerus santykius su Jungtine Karalyste, Japonija bei Vokietijos imperija. 1913 m. sausio 1 d. paskirtas Rusijos imperijos Valstybės tarybos nariu. Balkanų karų metu siekė stiprinti santykius su Antantės valstybėmis. Pirmojo pasaulinio karo metu su Jungtine Karalyste ir Prancūzija svarstė pokarinio pasaulio pertvarkymo planus. 1916 m. liepos 7 d. atleistas iš pareigų. Tarp jo atleidimo priežasčių buvo įvardijama esą per daug palanki Antantės atžvilgiu vykdyta Rusijos politika. 1912 m. sausio 12 d. paskirtas Rusijos ambasadoriumi Jungtinėje Karalystėje, tačiau dėl Vasario revoliucijos dirbti į Londoną neišvyko. Po Spalio perversmo palaikė Baltųjų judėjimą. 1919 m. A. Kolčiako ir A. Denikino sudarytose vyriausybėse užėmė užsienio reikalų ministro pareigas. Jas atstovavo Paryžiaus taikos konferencijoje.

Nuo 1920 m. gyveno emigracijoje. 1927 m. parašė atsiminimų knygą. Mirė Nicoje. Palaidotas miesto rusų (pravoslavų) kapinėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Sazonov Sergej (Sergejus Sazonovas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012. 249 psl.
*Kitos reikšmės – SD (reikšmės).*
Sicherheitsdienst 
**SD** (vok. *Sicherheitsdienst* 'Vokietijos valstybės saugumo tarnyba') – tai 1931 m. sukurta Vokietijos žvalgybos organizacija, atskaitinga Himleriui ir gestapo pareigūnams. 1936 m. SD suskilo į du skyrius – *Ordnungspolizei* (Tvarkos policija) ir *Sicherheitspolizei* (Saugumo policija).

SD departamentai
----------------

1939 m. SD buvo padalinta į du skyrius – *Inland-SD* (vidaus reikalams) ir *Ausland-SD* (užsienio reikalams).

### Inland-SD

* Departmentas A (Įstatymų reikalai)
* Departmentas B (Rasės ir etniniai reikalai)
* Departmentas C (Religiniai ir kultūriniai reikalai)
* Departmentas D (Komerciniai reikalai)
* Departmentas E (Aukštosios visuomenės reikalai)

### Ausland-SD

* Department A (Administracija ir valdymas)
* Department B (Šnipinėjimas Vakaruose)
* Department C (Šnipinėjimas TSRS ir Japonijoje)
* Department D (Šnipinėjimas Afrikoje)
* Department E (Šnipinėjimas Rytų Europoje)
* Department F (Techniniai reikalai)

Po Antrojo pasaulinio karo SD buvo pripažinta nusikalstama nacių organizacija, persekiojusia žydus, o jos vadovai nuteisti Niurnbergo teisme.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *SD*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012. 334-335 psl.
| **Simas Urbonas** |
| --- |
| Gimė | 1907 m. spalio 19 d.Ingavangis, Šilavoto valsčius, Marijampolės apskritis |
| Mirė | 1968 m. lapkričio 18 d. (61 metai)Vusteris, JAV |
|  |
| Veikla | karininkas, žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Kauno karo mokykla |

**Simas Urbonas** (1907 m. spalio 19 d. Ingavangis, Šilavoto valsčius, Marijampolės apskritis – 1968 m. lapkričio 18 d. Vusteris, JAV) – Lietuvos karininkas, žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1929 m. baigęs Kauno karo mokyklą, tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1932 m. įsteigė ir iki 1937 m. redagavo žurnalą „Kariūnas". Nuo 1936 m. kovo 19 d. iki 1940 m. liepos 5 d. žurnalo „Karys" redaktorius. 1941 m. su žurnalistu Stasiu Butkumi atgaivino „Kario" leidimą Vilniuje. 1944–1945 m. „Karį" redagavo Berlyne. 1945–1948 m. su kitais redagavo leidinį „Tėviškės garsas", leistą Vokietijoje. Į JAV atvyko 1949 m. Su S. Butkumi 1950 m. pradėjo leisti žurnalą „Karys", jį redagavo iki 1953 m. Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos kelias", „Mūsų jūra".

Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 534 psl.
Skustuvas
Senovinis skustuvas (kairėje viršuje)
**Skustuvas** – specialus peilis, kuris skirtas barzdos ir ūsų skutimui. Dėl taikymo srities skustuvas turi būti ypač aštrus.

Istorija
--------

Seniausi skustuvai rasti atkasant Šumero ir Senovės Egipto archeologinius paminklus. Pirmieji skustuvai, datuojami 6 tūkst. m. pr. m. e. gaminti iš titnago, obsidiano, kriauklių, bei ryklių dantų. Vėliau skustuvai imti gaminti iš vario, bronzos, geležies ir net aukso. Ilgai skustuvai buvo labai tausojami ir prižiūrimi. Išradus skutimosi peiliukus skustuvai imti naudoti vis rečiau. Dar mažiau skustuvų liko atsiradus elektrinėms barzdaskutėms. Klasikiniai skustuvai retai naudojami ir profesionalių kirpėjų. Skutimasis skustuvu užima daugiau laiko, be to reikia ir tam tikrų įgūdžių, dėl to skustuvais naudojasi tik entuziastai.

Skustuvo priežiūra
------------------

Po skutimosi skustuvui reikalinga speciali priežiūra: geležtė turi būti švariai nuvalyta ir nusausinta, idealiu atveju ir sutepta alyva. Kadangi skustuvai iš nerūdyjančio plieno paprastai nedaromi, neprižiūrimi skustuvai greitai apeina rūdimis. Ploniems skustuvo ašmenims išlyginti, jei atsiranda nelygumų naudojamas odinis diržas. Skustuvas neturėtų būti naudojamas kasdien, kad medžiaga galėtų „pailsėti". Dėl to iki XX a, buvo įprasta dovanoti ištisus skustuvų rinkinius, kad vienai savaitės dienai būtų po vieną skustuvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Skustuvas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXII (Sko–Šala). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012. 49 psl.

* Skustuvo komplektas - skustuvo diržas, poliravimo galąstuvas ir skustuvasSkustuvo komplektas - skustuvo diržas, poliravimo galąstuvas ir skustuvas
* Skustuvas ir diržasSkustuvas ir diržas
* Paprastas skustuvasPaprastas skustuvas
* Atlenktas garsusis Zolingeno skustuvasAtlenktas garsusis Zolingeno skustuvas