recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Amerikos lietuvių Romos katalikų federacija** – JAV lietuvių katalikų organizacijų sąjunga, įkurta 1906 m. balandžio 17 d. Vilks Bare (Pensilvanijos valstija).

Struktūra
---------

Federacija turi centro valdybą, prie jos veikia Federacijos taryba, kurią sudaro Federacijos valdyba, katalikų centrinių organizacijų centro valdybų pirmininkai, katalikiškų laikraščių redaktoriai. Kas dveji metai šaukiami Sąjungos kongresai. Turi skyrius lietuvių kolonijose, apskričių komitetus.

Federaciją sudaro:

* Lietuvių Romos katalikų susivienijimas Amerikoje;
* Amerikos lietuvių Romos katalikių moterų sąjunga;
* Lietuvos vyčiai;
* Lietuvių Romos katalikų darbininkų sąjunga;
* Vargonininkų sąjunga;
* Lietuvių katalikų labdarių sąjunga;
* Ateitininkų federacija.

Veikla
------

Federacijos iniciatyva 1914 m. įsteigtas Tautos fondas, 1940 m. Amerikos lietuvių taryba. 1943 m. Amerikos lietuvių Romos katalikų federacija padėjo steigti Bendrąjį Amerikos lietuvių fondą, turi atstovų jo direktorate. Prie Sąjungos veikia Lietuvių kultūros institutas, įkurtas 1941 m. Sąjunga leidžia mėnraštį „Observer".

Pirmininkai
-----------

* Antanas Kaupas – 1906 m.;
* Antanas Milukas;
* Fabijonas Kemėšis – 1915-1918 m.;
* Pranciškus Būčys – 1918–1921 m.;
* Jonas Balkūnas;
* Antanas Rakauskas – 1933-1940 m.
* Leonardas Šimutis – 1940-1948 m.;
* Adolfas Damušis – 1948-1954 m.;
* Antanas Rudis – 1955-1970 m.;
* Dž. Džeromas;
* Saulius Kuprys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Amerikos lietuvių Romos katalikų federacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 438 psl.
Ketvirtas leidinio tomas
**Lietuvos TSR istorijos šaltiniai** – rašytinių Lietuvos istorijos šaltinių publikacija, 1955–1965 m. išėjo 4 tomai.

Leidinyje pateikta dokumentų nuo seniausių laikų iki 1940 m. vidurio. Parengė Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas. Sudarytojai: Povilas Pakarklis, Konstantinas Jablonskis, Juozas Jurginis, Valentinas Neupokojevas, Leonas Mulevičius, Emilija Griškūnaitė, Antanas Tyla, Ona Adomonienė, Aldona Gaigalaitė, Juozas Marcinkevičius. Vyr. redaktorius – Juozas Žiugžda; pirmojo tomo atsakingasis redaktorius K. Jablonskis, antrojo – Vytautas Merkys.

Leidinyje kitomis kalbomis rašyti istorijos šaltiniai (kronikos, metraščiai, aktai ir kt.) ar jų ištraukos, pateikiančios Lietuvos istorijos žinių, skelbiami tik lietuvių kalba, nurodoma originalo publikacija ar saugojimo vieta. Kiekvieno tomo pabaigoje yra chronologinis publikuojamų šaltinių sąrašas, geografinė ir vardų rodyklės, be to, t. 3 ir 4 – svarbiausiųjų 1917–1940 m. Lietuvos istorijos įvykių, t. 4 – ir panaudotų archyvinių fondų sąrašas. Publikacijoje skelbiami istorijos šaltiniai parinkti pagal oficialų tų laikų Lietuvos istorijos modelį, dažnai tendencingai kupiūruoti, neįtraukta daugelis Lietuvos ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės santykių su Rusija svarbių dokumentų, parodančių šių valstybių konfrontaciją. Šaltinių atranka menkina Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės istorijos reikšmę, lietuvių tautinį judėjimą, labiausiai – Nepriklausomybės kovas ir 1918–1940 m. Lietuvos Respubliką. Lietuvos TSR istorijos šaltiniai prisidėjo prie Lietuvos istorijos tarybinės koncepcijos diegimo. Vis dėlto XX a. šeštame – devintame dešimtmetyje ir tokia Lietuvos istorijos šaltinių publikacija buvo reikšminga – priminė senas Lietuvos valstybingumo tradicijas, prisidėjo prie Lietuvos istorijos žinių skleidimo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Spečiūnas. *Lietuvos TSR istorijos šaltiniai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 340 psl.
Koordinatės: 56°10′ š. pl. 22°55′ r. ilg.﻿ / ﻿56.167°š. pl. 22.917°r. ilg.﻿ / 56.167; 22.917

Takas prie šaltinio šalia Agailių koplyčios
**Latveliškių-Agailių miškai** – miškai Akmenės raj. ir Šiaulių raj. savivaldybių teritorijose, 9 km į pietryčius nuo Akmenės.

Geografija
----------

Plotas 6400 ha, mišku apaugę 5610 ha. 13 miškų; didesnieji: Agailių, Gamėnų, Klaišių, Latveliškių, Pusbaublių, Rekčių, Šventupių miškai. 59 % miškų yra valstybės reikšmės, priklauso Kuršėnų ir Mažeikių miškų urėdijoms.

Masyvo pakraščiai labai vingiuoti, yra įsiterpusių kaimų (Baubliai, Beržėnai, Draginiai, Zabikai). Miškų pietvakarinę dalį kerta geležinkelis Šiauliai-Mažeikiai. Netoli masyvo pietvakarinio pakraščio teka Venta, per akademijos intakai Suldupis ir Eglesys, per šiaurinę dalį – Dabikinės intakai Pragalvys ir Šventupis. Paviršius vos banguotas.

Medynai
-------

Miško augavietės laikinai įmirkusios derlingos. 91 % miškų – ūkiniai IV grupės, 6 % – apsauginiai III grupės, 3 % – ekosistemų apsaugos. Kultūrinės kilmės medynų 9 %, beržynų yra 48 %, eglynų 25 %, drebulynų ir baltalksnynų po 8 %, pušynų 6 %, juodalksnynų 4 %, uosynų 1 %. Jaunuolynai sudaro 19 %, pusamžiai medynai 39 %, bręstantys 20 %, brandūs 22 %. Medynų vidutinis amžius 50 m. bonitetas 1,8, skalsumas 0,70, tūris 192 m³/ha. Miškuose gausu kanopinių žvėrių.

Istorija
--------

1945–1958 m. Latveliškių-Agailių miškuose veikė Žemaičių Alkos rinktinės ir Prisikėlimo Atžalyno ir Kunigaikščio Žvelgaičio rinktinių apygardų Lietuvos partizanai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Brukas. *Latveliškių-Agailių miškai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 566 psl.
**Lietuvos Respublikos trišalė taryba** (**LR trišalė taryba**) - socialinių partnerių susitarimu iš vienodo skaičiaus lygiateisių narių - centrinių (respublikinių) profesinių sąjungų, darbdavių organizacijų ir LR Vyriausybės atstovų - sudaryta institucija (LR DK 45 str. 1 d.)[1].

Veikla
------

Trišalė taryba gali sudaryti trišalius susitarimus dėl darbo santykių ir su jais susijusių socialinių bei ekonominių sąlygų ir susitarimo šalių tarpusavio santykių reglamentavimo. Trišalės tarybos susitarimai LR Ministro Pirmininko potvarkiais skelbiami „Valstybės žiniose" ir įsigalioja Vyriausybės nutarimams nustatyta tvarka. Profesinių sąjungų bei darbdavių organizacijų ir Vyriausybės atstovai turi suteikti Trišalei tarybai būtiną informaciją svarstomais klausimais.

Trišalės tarybos funkcijas, teises, sudarymo, darbo organizavimo tvarką nustato Trišalės tarybos nuostatai. Juos tvirtina šalys. Trišalės tarybos nuostatai keičiami bei papildomi tokia pačia tvarka. Trišalės tarybos nuostatai, jų papildymai bei pakeitimai įsigalioja juose nustatyta tvarka. Trišalės tarybos nuostatai, jų papildymai ir pakeitimai skelbiami „Valstybės žiniose".

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR darbo kodeksas (2009-12-21 redakcija)
| **Jonas Osvaldas Meilus** |
| --- |
| Gimė | 1941 m. rugsėjo 20 d. (81 metai)Sėdžiuose, Varnupio valsčius, Rokiškio apskr. |
|  |
| Veikla | Lietuvos radiofizikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras. |

**Jonas Osvaldas Meilus** (g. 1941 m. rugsėjo 20 d. Sėdžiuose, Varnupio valsčius, Rokiškio apskr.) – Lietuvos radiofizikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1965 m. baigė Vilniaus universitetą. 1969-1972 m. Maskvos energetikos instituto aspirantas. 1996 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

1966-1969 m. dirbo Kauno politechnikos institute, 1972-1974 m. KPI vyriausiasis mokslo darbuotojas. 1974-2002 m. šio instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas; nuo 1997 m. profesorius. Nuo 1992 m. Varviko universiteto kviestinis profesorius, nuo 2002 m. Birmingemo universiteto Elektronikos instituto profesorius. Skaitė paskaitas Koventrio, Kembridžo, Drezdeno, Berlyno, Sankt Peterburgo, Charkovo, Paryžiaus universitetuose. Nuo 2002 m. Tarptautinės mikrobangų elektronikos asociacijos (angl. *International Association for Microwave Electronics*) viceprezidentas.

Mokslinė veikla
---------------

Pagrindinės mokslinių tyrimų sritys – didelės ir labai didelės galios daugiapakopių magnetroninių rezonansinių ir plačiajuosčių dažnio keitiklių teorija, projektavimas, gamyba ir praktinis taikymas, dielektrikų ir puslaidininkių mikrobangų spektroskopija, feroelektriniai, galvanomagnetiniai rekombinaciniai ir tenzovaržiniai reiškiniai mikrobangų lauke. 1970 m. atrado signalo dažnio keitimo pakopiniuose magnetroniniuose prietaisuose reiškinį, kuris pavadintas „Meilaus efektu". Paskelbė daugiau kaip 170 mokslinių straipsnių. 9 išradimų autorius.

Bibliografija
-------------

* Fizikos laboratoriniai darbai (*Laboratory Manual for Physics*), vadovėlis, 1999 m.
* Mikrobangų elektronika, vadovėlis, 2001 m.
* Mikrobangų elektronika (Microwave Electronics), vadovėlis, 2004 m.
* Didelės galios mikrobangų dažnio keitikliai (*High Power Microwave Frequency Transducers*), monografija, 2006 m.
* Mikrobangų fizika ir taikymai (*Physics and Applications ofMicrowaves*), monografija, 2008 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jonas Osvaldas Meilus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 598 psl.
**Lietuvos Respublikos komercinis kodeksas** - įstatymo projektas, kuriuo buvo planuojama susisteminti Lietuvos komercinę teisę (rengtas Komercinis kodeksas).

Istorija
--------

Kodeksą rengti nutarė Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumas. Jis Patvirtinti darbo grupę Lietuvos Respublikos komercinio kodekso projektui rengti. Nustatė, kad ši darbo grupė Komercinio kodekso projektą turi parengti ir pateikti Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos Teisinės sistemos komisijai ne vėliau kaip iki 1992 m. kovo 1 dienos. Patvirtino 60 000 rublių darbų sąmatą. Už darbus buvo apmokama iš Lietuvos Respublikos valstybės biudžeto lėšų, skirtų ekonominei ir teisinei reformai įgyvendinti, pagal Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo patvirtintus nuostatus.

Kodekso projektas nebuvo baigtas rengti, neužregistruotas. Buvo nuspręsta atsisakyti teisės dualizmo ir apjungti komercinę bei civilinę teisę viename Kodekse. Šis buvo priimtas 2000 m. (žr. *Lietuvos Respublikos civilinis kodeksas*).

Darbo grupė
-----------

Nariai - Vilniaus universiteto (VU) Teisės ir Ekonomikos fakultetų mokslininkai:

* Vladas Staskonis (grupės vadovas), VU Teisės fakulteto Civilinės teisės ir civilinio proceso katedros docentas
* Vytautas Mackevičius, VU Ekonomikos fakulteto docentas
* Valentinas Mikelėnas (g. 1958 m.), VU Teisės fakulteto prodekanas, Civilinės teisės ir civilinio proceso katedros vedėjas
* Arvydas Pajuodis, VU Ekonomikos fakulteto docentas
* Viktoras Tiažkijus (g. 1957 m.), VU Teisės fakulteto Darbo teisės katedros vyr. dėstytojas
* Stasys Vėlyvis (g. 1938 m.), Lietuvos Respublikos Vyriausybės Privatizavimo skyriaus vedėjo pavaduotojas
* Alfonsas Vileita (g. 1930 m.), VU Teisės fakulteto Civilinės teisės ir civilinio proceso katedros docentas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dėl darbo grupės Lietuvos Respublikos komercinio kodekso projektui rengti sudarymo (1991-11-20 Priėmė - Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba - Atkuriamasis Seimas)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Jonas Novogreckis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1962 m. gruodžio 4 d. (60 metų)Gergždeliuose, Šiaulių rajonas |
| Vaikai | Audrius |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Šiaulių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | Kūno kultūros institutas |

**Jonas Novogreckis** (g. 1962 m. gruodžio 4 d. Gergždeliuose, Šiaulių rajonas) – Lietuvos ir Šiaulių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1981 m. baigė Kuršėnų 1-ąją vidurinę mokyklą, 1982 m. baigė Šiaulių 13-tą technikos mokyklą ir įgijo frezuotojo specialybę, 1990 m. baigė Kūno kultūros institutą.

1982 m. Šiaulių televizorių gamyklos frezuotojas, 1982–1984 m. tarnavo TSRS kariuomenėje, 1985 m. Šiaulių televizorių gamyklos sporto instruktorius, 1985–1995 m. Pavenčių cukraus kombinato sporto salės vedėjas, 1985–1997 m. Šiaulių rajono sporto mokyklos lengvosios atletikos treneris ir kūno kultūros mokytojas, 1995–1997 m. Šiaulių rajono savivaldybės Švietimo ir sporto skyriaus vedėjo pavaduotojas, 1997–2000 m. Kuršėnų miesto seniūnijos seniūnas, 2000–2001 m. – Šiaulių apskrities Švietimo ir socialinių reikalų departamento vyriausiasis specialistas, 2002 m. Tautinės olimpiados darbo grupės direktorato rinkodaros grupės vadovas, 2002–2003 m. Šiaulių miesto Kūno kultūros ir sporto centro specialistas, 2003–2004 m. Kūno kultūros mokyklos instruktorius, 2004–2006 m. ir nuo 2008 m. Šiaulių rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 2006 m. LR Seimo nario Liudviko Sabučio padėjėjas – sekretorius. 2007–2011 m. Šiaulių rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

1981 m. įstojo į komjaunimą, o 1985 m. vasarą oficialiai išstojo. 1988 m. aktyviai įsitraukė į Sąjūdžio veiklą, Pavenčių grupės pirmininkas, Šiaulių rajono Sąjūdžio tarybos narys. Nuo 1996 m. Tėvynės sąjungos Šiaulių rajono skyriaus narys, 1996–2000 m. Tėvynės sąjungos Šiaulių rajono skyriaus sekretorius, 2001 m. Šiaulių rajono skyriaus pirmininkas, 2004 m. TS Šiaulių regiono koordinacinės tarybos pirmininkas ir atstovas TS prezidiume.

1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys. Nuo 2011 m. Vyriausybės atstovas Šiaulių apskrityje.

Išsiskyręs, vaikas Audrius..

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
| Latrobas |
| --- |
|  XIX a. tiltas per Latrobą |
| **Ilgis** | 270 km |
| **Ištakos** | Didysis Vandenskyros kalnagūbris |
| **Žiotys** | Velingtono ežeras |
| **Šalys** |  Australija |
|  |
|  **Vikiteka** | Latrobas |

**Latrobas** arba ***La Trobas*** (angl. *Latrobe River, LaTrobe*) – upė pietryčių Australijoje, Viktorijos valstijos pietryčiuose (Gipslando krašte). Prasideda Didžiajame Vandenskyros kalnagūbryje, į rytus nuo Kanberos, Bau Bau nacionaliniame parke. Teka į rytus, vėliau – į pietus, sudaro derlingą Latrobo slėnį. Įteka į Velingtono ežerą (Baso sąsiaurio lagūną).

Ties Niuboru upė patvenkta – sudarytas Narakano tvenkinys (1961 m.). Latrobo slėnyje yra rusvųjų anglių telkinys (per metus iškasama apie 25 mln. t anglių).

Prie Latrobo upės yra Traralgono, Morvelio, Mojo miestai.

Upė pavadinta leitenanto Čarlzo La Trobo (*Charles La Trobe*) vardu. Aborigenai upę vadino *Durt’yowan* arba *Tanjil*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Latrobe*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Tinklo prievadas** – iš anksto nustatytas arba susitartas numeris, kuris nusako tam tikrą virtualią tarnybinės stoties jungtį. Prisijungus prie šios jungties ir siunčiant bei gaunant duomenis galima bendrauti su programine įranga, kuri šią jungtį naudoja tarnybinėje stotyje. Tinklo prievadas gali vienu metu siųsti ir gauti duomenis, t. y. dirba sinchroniškai.

Dažniausiai prievadai naudojami interneto protokolo perdavimo lygyje, kadangi kituose lygiuose protokolų nėra tiek daug ir juos galima lengvai atskirti. Tiek TCP, tiek UDP protokolai naudoja prievadų sistemą, kur prievadai numeruojami nuo 1 iki 65535, taigi teoriškai kiekvienas šiais protokolais dirbantis tinklo mazgas gali teikti iki 65535 skirtingų tinklo paslaugų.

Pavyzdys
--------

Standartinė HTTP tarnybinė stotis dirba ties prievadu nr. 80. Klientas (naršyklė) prisijungdamas prie tarnybinės stoties žino standartinį HTTP prievado numerį, tačiau jam taip pat galima nurodyti ir kitą numerį, tuo atveju jei tarnybinė stotis dirba kitu prievadu. Tokio kreipimosi metu tarnybinės stoties programinė įranga gavusi kliento užklausą pateikia jam atsakymą, kurį klientas interpretuoja kaip WWW puslapį. Kiekvieno ryšio užmezgimo metu klientas taip pat naudojasi vienu iš prievadų naudotojo kompiuteryje, į kurį siunčiami atsakymo duomenys, tačiau atvirkščiai negu tarnybinių stočių atveju, kliento pusėje prievadai parenkami atsitiktinai ir nestandartizuotai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Potvynis Šlažų kaimo apylinkėse
**Pamario krašto potvyniai** dažniausiai vyksta pavasarį, kai didžiausia Lietuvos upė Nemunas išsilieja iš krantų. Potvynis apsemia per 50 km kelių. Pavasario potvynis yra tik šiam kraštui būdingas reiškinys. Šilutės rajone potvynis paprastai apsemia 14000 hektarų teritoriją. Daug rečiau potvynis būna žiemą ar rudenį. Pavasarinis potvynis dažniausiai užlieja tą nemažą Pamario krašto pievų dalį. Pavasario potvynio metu, per 2 mėnesius į Kuršių marias suplūsta 2/5 metinio Nemuno vandens nuotėkio. Nemunas, vidutiniškai nešdamas 700 m³ vandens, savo nuotėkį padidina 12 kartų. Dažniausiai potvynis užlieja Šlažų ir Žalgirio kaimo apylinkes, potvynis visiškai užlieja ir Žalgirio mišką. 1994 m. buvo įvyko didžiausias potvynis; tuomet buvo apsemta virš 47000 ha teritorijos.

Išsiliejęs vanduo ir ledai griauna pylimus, apsemia gyvenvietes, ardo kelius, krantines, derlingus žemės plotus užneša nešmenimis.
Kasmet potvyniai atneša daug nuostolių. Užliejamų plotų gyventojai ir valdžia bando kovoti su vandens stichija. Aukštinami pylimai ir pilami nauji, tvirtinami upių krantai. Prieš prasidedant ledonešiui, Nemuno žemupyje, norint išvengti ledų sangrūdų, juos laužo ledlaužis. Kartais ant ledo bandoma barstyti durpes. Virš užlietų plotų skraido Šilutės aviacijos lėktuvai. Jų pagalba buvo išgelbėta nemažai žmonių, atsidūrusių potvynio vandens glėbyje. Kita problema yra, kad nėra gilinamas Nemunas.

Užlietas Šilutės – Rusnės kelias

Šilutės – Rusnės kelias
-----------------------

Dažniausiai potvynis užlieja Šilutės – Rusnės kelią. Gylis dažniausiai būna nevienodas dėl iškritusių kritulių. Kai ant kelio vanduo siekia 20 cm, kelias tuomet tampa nebepravažiuojamas. Tuomet automobiliai į Rusnę keliami specialiu tralu. 1994 m. vandens gylis ant kelio siekė 1,4 m. Susisiekimas su Rusne buvo neįmanomas.
Logotipas
**Meta-Wiki** – puslapis, skirtas tarptautinei Vikimedijos projektų kūrimo, įgyvendinimo klausimams, koordinacijai ir aptarimui.

Kaip ir kiti Vikimedijos projektai jis grindžiamas „MediaWiki" programine įranga ir yra kuriamas vikiprincipu. Jame gali užsiregistruoti visi norintys ir siūlyti savo idėjas dėl tolesnių bei dabartinių projektų plėtros, vystymo ir tobulinimo.

Šiame puslapyje gausu naujausios informacijos apie Vikimedijos fondo veiklą, yra statistikos, vikidalyvių esė, diskusijų įvairiomis tarptautinėmis vikitemomis. Informacija skelbiama ir naujienos publikuojamos daugiausiai anglų ir kitomis kalbomis.

Nuorodos
--------

* Meta-Wiki svetainė **(**liet.**)**

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RVikimedijos fondas |
| --- |
|  |
| 

Jimmy Wales (projekto įkūrėjas) · Maryana Iskander (dabartinė vadovė) |
|  |
| 

Vikipedija · Vikicitatos · Vikiknygos · Vikiteka · Vikižodynas · Vikinaujienos · Vikikelionės · Vikišaltiniai · Vikiversitetas · Vikirūšys · Meta-Wiki
 |
|  |
| 

Vikipedijos bendruomenė · Vikimanija |

 |
**Prienų rajono savivaldybės taryba** – Prienų rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.

Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.

Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.

Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.

Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.

Istorija
--------

Merai
-----

* Sigitas Urbonas – 1995–1997 m.
* Juozapas Jokubauskas – 1997–2000 m.
* Antanas Gustaitis – 2000–2007 m.
* Alvydas Vaicekauskas – 2007–2011 m. ir nuo 2015 m.
* Juozas Krikštolaitis – 2011 m.
* Vytas Bujanauskas – 2011–2015 m.

Savivaldybės tarybos
--------------------

* Prienų rajono taryba 1990–1995 m.
* Prienų rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
* Prienų rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
* Prienų rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
* Prienų rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
* Prienų rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
* Prienų rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Nuorodos
--------

Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2022-02-20 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Pamarys (reikšmės).*
**Pamarys** (pilnas pav. *Klaipėdos liaudies cirkas „Pamarys"*) – mėgėjiško cirko trupė, įkurta 1976 m. Klaipėdoje. Buvo vienas didžiausių liaudies cirkų sovietinėje Lietuvoje. Iširo apie 2003–2004 m.

Cirko veikla
------------

Cirko „Pamarys" istorija neatsiejama nuo cirko artistų Diržininkų šeimos: programoje vaidino šio liaudies cirko įkūrėjas ir ilgametis vadovas V. Diržininkas, jo žmona Nijolė, dukra Edita. Sovietinius metus galima vadinti šios cirko trupės veiklos aukso amžiumi. Turėdamas 24–30 koncertuojančių artistų būrį ir dar tiek pat būsimųjų paruošiamose grupėse, „Pamarys" dydžiu nenusileido profesionaliems cirko kolektyvams ir buvo vienas populiariausių ir didžiausių mėgėjų cirkų to meto Lietuvoje.

Cirko programą atlikdavo tradicinių žanrų atstovai – klounai, žonglieriai, ekvilibristai, akrobatai, oro gimnastai ir kt. „Pamario" cirko vaidinimai garsėjo klounados numeriais, tačiau gyvūnams būdavo skiriamas menkas dėmesys. Programą papuošdavo didžiosios gyvatės (anakonda, vėliau ją pakeitęs tigrinis pitonas), bei smulkūs žvėreliai.

Atkūrus Nepriklausomybę nutrūko finansavimo šaltiniai ir „Pamariui" teko atsisakyti paruošiamųjų grupių. Cirko kolektyvas mažėjo, rečiau koncertavo ir galutinai baigė veiklą apie 2003–2004 m.

Meno vadovai
------------

* 1976–1994 m. – Vytautas Diržininkas – klounas, iliuzionistas.
* 1994–2004 m. – Nijolė Diržininkienė.
**Priesaga** arba **sufiksas** – po šaknies (tiesiog arba po kitos priesagos) einantis ir galūne nelaikomas afiksas.

Priesagos lietuvių kalboje
--------------------------

Pagal funkciją išskiriamos žodžių darybos ir žodžių kaitybos priesagos.

### Darybos priesagos

#### *Priesaginė daryba* arba *sufiksacija*

Darybos formantu priesaga gali eiti:

* viena (pvz. „kit**aip**")
* kartu su galūne kaip šalutinė darybos priemonė (pvz. „kel**tuvas**").

Daugelyje kalbų jis yra vienas pagrindinių darybos būdų.

#### *Mišrioji daryba* arba *parasintezė*

Kartais priesaga gali įeiti į tokį formantą, kurio kitas daugmaž lygiavertis komponentas yra priešdėlis (pvz. „**pa**eil**iui**") arba dūrybos priemonės (pvz. „žmogėd**ra**").

### Darybos priesagos

Kaitybos priesaga – skirtingos to paties žodžio formos darybos rodiklis. Kaitybos formantu priesaga gali eiti:

* viena (pvz. „kalb**ant**")
* drauge su galūne (pvz. „kalbė**davo**").

Kaitybos priesagos
------------------

Agliutinacinėse kalbose kaitomoji žodžio dalis po kamieno dažniausiai vadinama priesaga, o ne galūne, nes, skirtingai nuo fleksinių kalbų, ši žodžio dalis nėra taip susiliejusi su kamienu ir paprastai žymi kurią nors vieną iš gramatinių reikšmių. Pavyzdžiui, turimos atskiros daugiskaitos ir linksnio priesagos – kaip vengrų kalbos *városoktól* 'iš miestų', kur priesaga *-k-* nurodo daugiskaitą, o *-tól* žymi abliatyvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Priesaga*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IX t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1982. T.IX: Pintuvės-Samneris, 200 psl.
Koordinatės: 54°12′0″ š. pl. 27°48′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.20000°š. pl. 27.80000°r. ilg.﻿ / 54.20000; 27.80000

Suevito uoliena iš Lahoisko kraterio
**Lahoisko krateris** arba **Lahoisko astroblema** (blrs. *Лагойскі кратэр, Лагойская астраблема*) – smūginis krateris Baltarusijoje, Minsko srityje, apie 10 km į šiaurės vakarus nuo Lahoisko. Krateris žemės paviršiuje nematomas. Ši vieta neišsiskiria nuo kitų vaizdingose kalvotose Lahoisko apylinkėse. Krateris išaiškintas 1973 m. atsitiktinai, vykdant eilinius geologinius gręžinius. Ištirtas 1979–1984 m.

Duomenys
--------

Krateris atsirado prieš 42,3 ± 1,1 mln. metų į Žemę įsirėžus apie 650 m skersmens asteroidui. Jo kritimo greitis buvo iki 18 km/sek. Sprogus asteroidui išsiskyrė energija – 10 tūkst. kartų didesnė už atominės bombos, numestos ant Hirošimos. Kraterio skersmuo (susidarymo momentu) buvo apie 15-17 km, gylis – iki 1000 m.

Šiuo metu kraterį dengia kvartero periodo moreninės sankaupos, kurių storymė siekia 80-160 m, po ja – daugiau kaip 230 m plonasluoksnių molių ir ežerinių nuosėdų, dar žemiau – daugiau kaip 240 m neįprastų, anksčiau nežinotų Baltarusijoje brekčijų. Viršutiniai kraterio kraštai nurėžti ledyno, todėl dabar jo skersmuo neviršija 9 km.

Literatūra
----------

* Глазовская Л.И. Громов Е.И. Парфенова О.В. Илькевич Г.И. *Логойская астроблема* / Маракушев А.А. – М.: Наука, 1991. – С. 141, с илл.
* т. 1, Земля и недра // *Природа Беларуси: энциклопедия*, в 3 т. / Веретенников Н.В. – Мн.: Беларус. Энцыкл. імя П. Броўкі, 2009. – С. 424. стр. 226

Nuorodos
--------

* Earth Impact Database: Lahoisko krateris Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
* Lahoisko kosminis ateivis Archyvuota kopija 2019-04-15 iš Wayback Machine projekto. (rusų k.)
* Lahoisko meteoritas Archyvuota kopija 2017-04-24 iš Wayback Machine projekto. (rusų k.)
Bacho kūrinio partitūra.
**Partitūra** – vizualus muzikinio kūrinio pateikimas, naudojant muzikos notaciją. Partitūros gali būti rašomos ranka, spausdinamos ir išleidžiamos kaip knygos arba atvaizduojamos kompiuteriu ekranuose. Pilnose partitūrose nurodoma visų kūrinį atliekančių instrumentų bei vokalistų partijos, tačiau gali būti išleidžiamos ir specializuotos partitūros, skirtos konkrečiam instrumentui, dirigentui, chorui, kūrinį besimokinantiems žmonėms ir pan. Viena iš partitūros atmainų yra tablatūra.

Pirmosios partitūros buvo rankraščiai. Dėl techninių priežasčių spausdintos partitūros atsirado XV a. pabaigoje, keliasdešimt metų vėliau nei pirmosios knygos. Iki atsirandant muzikos įrašams, partitūrų spausdinimas buvo vienas iš pagrindinių būdų platinti muzikinius kūrinius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  John Shepherd. *Continuum Encyclopedia of Popular Music of the World, Part 1: Performance and Production*. Continuum International Publishing Group, 2003, p. 258

Nuorodos
--------

* Tarptautinis partitūrų bibliotekos projektas
**Rizikos kapitalas** (angl. *venture capital*) – privataus kapitalo (angl. *private equity*) forma. Rizikos kapitalas daugiausiai investuojamas į akcijų biržose nelistinguojamas, dažnai naujai kuriamas (pvz. naujųjų technologijų) įmones, startuolius (angl. *startup*). 

Jos bei rizikos kapitalo fondai savo veikloje nevengia rizikos, imdamiesi inovatyvių, dar nežinomų bei neišbandytų sričių finansavimo. Rizikos kapitalo bendrovės laikomos savotiškais mokslo, technologijų bei inovacijų „ramsčiais", pionierių veiklos partneriais. Taip pat rizikos kapitalas gali būti ir kitų įmonių veiklos finansavimo šaltinis. 

Investuotojas didina nuosavą investuojamų įmonių kapitalą, bet neįgauna įmonės kontrolės (turi mažiau kaip 50 % akcijų). Rizikos kapitalas taip pat yra be palūkanų perleistos lėšos; grąža gaunama, dalyvaujant veikloje ar padidinus įmonės vertę.

Rizikos kapitalistas ir įmonės savininkas (arba fondo valdytojas) tampa strateginiais partneriais, sudarydami strateginės partnerystės sutartį.

Lietuvoje rizikos kapitalo fondus vienija Lietuvos rizikos ir privataus kapitalo asociacija (LT VCA).
| *Titan Quest* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | Iron Lore Entertainment |
| Leidėjas | THQ |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 2006 m. |
|
| Žanras (-ai) | Vaidmenų (RPG) |
| Režimas | Vieno ar daugelio žaidėjų |
|
| Reitingai | ESRB: Teen (T) |
| **Platforma** | Windows 2000/XP |
| Versija | {{{versija}}} |
| Variklis | Pathfinding – PathEngine |
| Reikalavimai | 1,8 GHz CPU, 512 MB RAM, 5 GB vietos kietajame diske, NVIDIA GeForce 3/ATI Radeon 8500 ar geresnė vaizdo plokštė |
| Platinimas | {{{media}}} |
|
| Licencija | komercinė |
| Pirmtakas | {{{pirmtakas}}} |
| Kitos dalys | *Titan Quest: Immortal Throne* |
| Oficiali svetainė |

**Titan Quest** – 2006 m. kompiuterinis vaidmenų žaidimas, skirtas AK. Žaidime naudotas Pathfinding – PathEngine variklis, naudojama 3D grafika, matoma iš trečiojo asmens perspektyvos. Žaidimo projektuotojas – Brian Sullivan.

Žaidimo pasaulis
----------------

Žaidėjas valdo didvyrį (mot. ar vyr. giminės), kuris turi kautis su pasaulį užpuolusiomis pabaisomis. Veiksmas vyksta Graikijoje, Egipte ir Azijoje. Pasirinkus sritis (*masteries*) nustatoma veikėjo vystymo kryptis ir sugebėjimai. Žaidime naudojami pavadinimai ir veikėjų vardai iš atitinkamų mitologijų, tačiau siužetas neatitinka mitų.

Žaidimo metu veikėjui nugalėjus pabaisą ji gali numesti daiktus ar pinigus, kuriuos galima surinkti.
Galima pirkti ir parduoti rastus daiktus.
**Skarinis** (dar *taračkinis*) – dzūkų etnografinis rankšluostis su kutais, pašluostė, naudoti virtuvėje, namų buityje. Skariniu uždengdavo duoną ir rauginamų burokėlių statinaitę. Skariniu šluostėsi. Į skarinį susukdavo smulkius į kelionę imamus daiktus ar uždengdavo pintinę. Virtas ar keptas bulves supildavo ant skarinio, patiesto ant stalo. Ant skarinio dėjo iškeptus blynus. 

Skariniams gaminti naudodavo iš lininių ar mestų medvilniniais, o ataustų lininiais siūlais audinius. Išėmus audinį iš audimo staklių, galuose likdavo nesuaustų metmenų siūlų. Taupydamos siūlus moterys nukirpdavo gale esančią 50-120 cm, rečiau ilgesnę atraižą. Siūlus suskirstydavo vienodais pluošteliais. Pluoštelius susukdavo ir iš jų surišdavo ar supindavo pinikus (kutus). 

Yra užrašytas dzūko Petro Zalansko pateiktas pasakojimas apie *taračkinį*:

„*Raganos Jono rytą anksti pasikelia, saulei netekėjus, pasiima taračkinį. Tas taračkinis būna tokis keturkampis ir ilgi kutai. Raganos tuo taračkiniu po visų pievų rasas tąso, kad jis pasidarytų visas šlapias. Per kieno pievą pertęsia, iš to kaimyno karvės pieną paima. Ragana, parėjusi namo, tą taračkinį išgręžia drūtai, kad neliktų nė kiek vandenio. Paskui tą vandenį atiduoda savo karvėm išgerti. O tą taračkinį pakabina ant sienos, pasistato kibirą, tuos kutus traukia kaip karvės spenius, o karvių tų mini plauką  margė, juodė, žaloji  kokio būna plauko tų kaimynų karvės. Žmonės taip sako, kad raganos primelžia kelis kibirus pieno. Dar ne viskas. Po kiek laiko tos raganos pasiima tą taračkinį ir stengiasi suduoti tom karvėm, katrų ji pieną valgys*".

Etimologija
-----------

Skarinis, taip pat *skarinys, skaročius* (blrs. *скарач*) yra vienas iš lituanizmų dabartinėje baltarusių kalboje, reiškiantis rankšluostį indams.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arūnas Vaicekauskas. „Saulės vardu, Perkūno griausmu" Archyvuota kopija 2017-04-16 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Vincas Urbutis. Dabartinės baltarusių kalbos lituanizmai
3. ↑  Поиск слов по маске и определению. Cкарач

Nuorodos
--------

* Skarinis 1906 m.
* Taračkinis (*zodynas.lt*)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvių tautodailė |
| --- |
|  |
| Tekstilė | 
 audimas **·**  siuvinėjimas **·**  drobė **·**  čerkasas **·**  milas **·**  žičkai |
|  |
| Drabužiai | 
 dzūkų **·**  aukštaičių **·**  žemaičių **·**  suvalkiečių **·**  Klaipėdos krašto **·**  marškiniai **·**  sijonas **·**  prijuostė **·**  juosta **·**  kelnės **·**  nuometas **·**  skara **·**  skarinys **·**  šiaudinė skrybėlė **·**  kalpokas **·**  magierka **·**  sermėga **·**  rudinė **·**  surdutas **·**  autai **·**  vyžos **·**  naginės **·**  klumpės **·**  čempės |
|  |
| Dailė | 
 skulptūra (kaukės) **·**  kryždirbystė (kryžius **·**  koplytėlė **·**  koplytstulpis **·**  stogastulpis **·**  saulutė) **·**  tapyba **·**  grafika **·**  keramika **·**  velykų margučiai **·**  popieriaus karpiniai **·**  verbos **·**  kalvystė  |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Partijos politinėje sistemoje priklausomai nuo įvairių faktorių sudaro **partinę sistemą**. Tarp faktorių darančių įtaką partinės sistemos susidarymą ir raidą galime išskirti taikomą rinkimų sistemą. Negalima vienareikšmiškai pasakyti kokio tipo partinė sistema yra geriausia. Valstybės partinė sistema lemia kiek politinių partijų turi realius šansus formuoti vyriausybę.

Paprastai išskiriami keturi pagrindiniai tipai:

* vienpartinė sistema – kai tik viena partija gali formuoti vyriausybę, nes visos kitos partijos yra uždraustos
* dvipartinė sistema – kai tik dvi partijos realiai gali konkuruoti dėl vyriausybės sudarymo teisės
* vienos dominuojančios partijos sistema – kai tik viena partija realiai gali pretenduoti sudaryti vyriausybę, nes kitos partijos yra smulkios ir silpnos
* daugpartinė sistema – kai daugiau nei dvi partijos gali realiai konkuruoti dėl vyriausybės sudarymo teisės

Kartais dar išskiriama *kooperacijos partinė sistema*. Šioje sistemoje esančios politinės partijos blokuojasi ir faktiškai nelieka veiksmingos opozicijos. Po rinkimų pagrindinės partijos atsisako konkurencijos. Tipiška kooperacijos partine sistema laikoma Šveicarijos partinė sistema. Nuo 1959 m. Federacijos taryboje (aukščiausiame federaliniame vykdomosios valdžios organe) vietos paskirstomos vadovaujantis nekintama formule 2+2+2+1 radikalų demokratų, krikščionių demokratų, socialdemokratų ir Liaudies partijoms.

Istorinė raida
--------------

Vakarų Europos partinės sistemos yra istorinės modernizacijos produktas, susiformavęs pramoninės revoliucijos laikotarpiu. Partinėms sistemoms susidaryti didžiausią įtaką darė centro - periferijos, religinis - pasaulietinis, miesto - kaimo socialiniai lūžiai ir klasiniai konfliktai. Tuo metu pagrindinė partijų funkcija buvo tam tikrų visuomeninių segmentų atstovavimas valstybės struktūrose. Net ir vėliau tapusios masinėmis partijomis daugelis iš jų atspindi šiuos partinės sistemos formavimosi pradžioje buvusius socialinius lūžius ir konfliktus.
| Skaudalių senosios kapinės |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Skaudalių senosios kapinėsSkaudalių senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°00′20″š. pl. 21°35′13″r. ilg.﻿ / ﻿56.005595°š. pl. 21.586943°r. ilg.﻿ / 56.005595; 21.586943Koordinatės: 56°00′20″š. pl. 21°35′13″r. ilg.﻿ / ﻿56.005595°š. pl. 21.586943°r. ilg.﻿ / 56.005595; 21.586943 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Imbarės seniūnija |
| Plotas | 0,1 ha |
| Naudotas | XVI – XIX a. |

**Skaudalių senosios kapinės**, vadinamos *Maro kapeliais* (saugotinas kultūros paveldo objektas) – neveikiančios kapinės šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Skaudaliuose (Imbarės seniūnija), kelio Skaudaliai–Reketė kairėje pusėje, kairiajame Blendžiavos krante.

Kapinės
-------

Įrengtos pakilesnėje vietoje, netaisyklingo plano. Laidojimo žymių nėra. Apaugusios mišku.

Teritorijos plotas – 0,1 ha.

Istorija
--------

Veikė XVI – XVIII a. vadinamos *Maro kapeliais* (žem. *Maro kapalē*). Jose laidoti Skaudalių (Skaudaičių) kaimo ir dvaro gyventojai. Pasakojama, kad daug jų čia palaidota per 1710–1711 m. Didįjį marmetį. Kapines uždarius, XIX a. jose laidojo savižudžius (pakaruoklius), neatpažintus skenduolius ir nekrikštytais mirusius kūdikius. 

Pasakojama, kad kapinėse vaidendavosi, vaikščiodavo ugnelės.

Kapinėse seniau stovėjo keli monumentalūs kryžiai ir koplytėlė, kurie XX a. pr. sunyko.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos žemės vardynas. Skaudalių k. Salantų vls. Kretingos aps. surašė Valovas Vinčas, 1937 m.
|  |
| --- |
| Nicky Byrne |
|  
Nicky Byrne 2009 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Nicholas Bernard James Adam Byrne jaunesnysis |
| Gimė | 1978 m. spalio 9 d. (44 metai)Dublinas, Airijos vėliava Airija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkas, dainų autorius, radijo ir TV laidų vedėjas, šokėjas, futbolininkas |
| Aktyvumo metai | 1995–dabar |
| Įrašų kompanija | Universal · Syco · RCA · Sony Music |
| Susijusi veikla | Westlife |
| Svetainė | nickybyrne.com |

**Nicholas Bernard James Adam Byrne jaunesnysis** (g. 1978 m. spalio 9 d. Dubline) yra Airijos dainininkas, dainų autorius, radijo ir TV laidų vedėjas, šokėjas, buvęs pusiau profesionalus futbolininkas. Buvęs grupės „Westlife" narys.

Biografija
----------

Nicky Byrne gimė 1978 metų spalio 9 dieną Dubline. Jaunystėje buvo profesionalus futbolininkas, žaidęs klubuose Home Farm FC, Leeds United, Shelbourne FC, Saint Francis FC ir Liverpool F.C. bei Airijos U15, U16 ir U18 rinktinėse. Vėliau tapo sėkmingu televizijos laidų vedėju, 2012 metais dalyvavo šokių projekte.

1998 metais prisijungė prie grupės „Westlife", kuri gyvavo 14 metų ir kurios 25 dainos pasiekė Top 10 Jungtinėje Karalystėje, iš jų 14 buvo užėmusios pirmą vietą. Grupė yra išleidusi 7 muzikos albumus ir pardavė virš 45 mln. įrašų visame pasaulyje. 2002 metais N. Byrne įrašė singlą „Here Come The Good Times (Ireland)", kuris tapo Airijos nacionalinės futbolo komandos himnu.

2016 m. sausio 13 d. Airijos transliuotojo RTÉ išrinktas šalies atstovu 2016 m. „Eurovizijos" dainų konkurse Stokholme. Ten jis pasirodys su daina „Sunlight". Rašyti konkursinį kūrinį atlikėjui padėjo Wayne Hector ir Ronan Hardiman. „Manau, jog tai yra užvedanti poproko stiliaus daina, kuri puikiai tinka radijo eteriui. Visada jutau, kad šis kūrinys išsiskiria iš kitų ir turi kažką ypatinga", – teigė Nicky Byrne RTÉ spaudos pranešime.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2016: *Sunlight*

Nuorodos
--------

* Oiciali svetainė – nickybyrne.com

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Molly Sterling  *„Playing with Numbers"*** |  **Airijos atstovas Eurovizijoje**2016 | Po to:**—** |
Koordinatės: 21°34′12″š. pl. 55°59′42″r. ilg.﻿ / ﻿21.570°š. pl. 55.995°r. ilg.﻿ / 21.570; 55.995

**Skaudalių dvaras** – buvęs palivarkas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 7 km į pietus nuo Salantų, Skaudaliuose (Imbarės seniūnija).

Istorija
--------

Dvaras įkurtas XIX a. II pusėje. Tai buvo Platelių dvaro palivarkas, skirtas po baudžiavos panaikinimo Platelių dvarininkams Šuazeliams-Gufjė likusioms Skaudaičių kaimo žemėms administruoti. Jo valdos plytėjo pietinėje dabartinio Skaudalių kaimo dalyje, tarp Vaitkevičienės miško ir Blendžiavos upės, ribojosi su Sėlenių, Stropelių, Kūlsodžio ir Skaudalių kaimais. Palivarkas vadintas Skaudalių, rečiau – Skaudelių, Skaudaičių, dvaru.

Iš pradžių grafai Šuazeliai-Gufjė dvarą nuomavo. Apie XX a. pr. valdą įsigijo broliai bajorai Vaitkevičiai, suformavę joje du ūkius, iš kurių vieną įsigijo ūkininkas Lenkauskis. 1923 ir 1935 m. dvare tebebuvo du ūkiai, kuriuose 1923 m. gyveno 81 gyventojas. XX a. viduryje dvaras tapo Skaudalių kaimo dalimi.


| Administracinis-teritorinis pavaldumas |
| --- |
| 1861–1880 m. | Gintališkės valsčius, Telšių apskritis |
| 1880–1915 m. | Salantų valsčius, Telšių apskritis |
| 1915–1927 m. | Salantų valsčius, Kretingos apskritis |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos žemės vardynas. – Skaudalių dvaras, Salantų vls. Kretingos aps. – Užrašė Vaclovas Vinčas, 1937 m.
2. ↑  Lietuvos apgyventos vietos. – Kaunas, 1925. – P. 120
Koordinatės: 55°09′21″š. pl. 26°35′23″r. ilg.﻿ / ﻿55.1558061°š. pl. 26.5897214°r. ilg.﻿ / 55.1558061; 26.5897214


|  Adutiškio Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Švenčionių |
| **Savivaldybė** | Švenčionių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Adutiškis |
| **Adresas** | Postavų g. 5 |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1913 m. |

Šventoriaus vartai
**Adutiškio Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Adutiškio miestelyje, Baltarusijos pasienyje, Kamojos (Birvėtos dešiniojo intako) dešiniajame krante. Istoristinė. Pamaldos laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis.

Istorija
--------

Kanauninkas (vėliau Žemaičių vyskupas) Stanislovas Kiška Adutiškio valdas 1608 m. paskyrė Vilniaus kapitulai (1842 m. suvalstybintos), bažnyčiai dovanojo Jankiškės palivarką. 1832 m. jai dar priklausė Gruodžių, Sakūnų ir Viršilų kaimai. XVII a. įkurta parapija.

1810 m. sena medinė bažnyčia nugriauta. Prelatas Jonas Civinskas 1818–1826 m. pastatė naują mūrinę bažnyčią. Literatas Aleksandras Burba (1854–1898) 1889 m. buvo Adutiškio vikaras. 1900 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios padidinimo projektas. Paaiškėjus, kad jos pamatai netvirti, 1903 m. suprojektuota nauja bažnyčia.

1904–1913 m. pastatyta dabartinė mūrinė. Jos statyba rūpinosi 1901–1935 m. Adutiškyje klebonavęs Benediktas Krištaponis (1870–1940), (palaidotas šventoriuje). Už lietuvišką veiklą jis Lenkijos valdžios 1927 m. uždarytas į Lukiškių kalėjimą, 1935 m. baustas ir iškeltas iš Adutiškio. Tuo metu (iki 1932 m.) vargonininkavęs Leonas Bielinis (1882–1941) po Pirmojo pasaulinio karo įsteigė lietuvišką mokyklą, subūrė chorą, 1925 m. suorganizavo dūdų orkestrą. 1935–1937 m. klebonavęs Juozas Vaičiūnas (1894–1962) apdengė, suremontavo bažnyčią, įrengė naujus vargonus. Vikaras Kazimieras Banevičius (1905–1942), (Adutiškyje nuo 1934 m.) hitlerininkų sušaudytas.

1946–1955 m. klebonavęs dekanas Julijonas Steponavičius (1911–1991), (vėliau Vilniaus arkivyskupas) 1954 m. suremontavo bažnyčios vidų. 1968–1981 m. klebonavęs Bronius Laurinavičius (1913–1981), (palaidotas Adutiškyje) pavyzdingai tvarkė parapijos reikalus. Jis suremontavo bažnyčią, papuošė freskomis, įvedė šildymą, įrengė vitražus. Žuvo Vilniuje (manoma, jog nužudytas).

Šventovės vaizdai Pirmojo pasaulinio karo metais
------------------------------------------------

* 
* 
* 
*

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, bazilikinė, dvibokštė. Vidus 3 navų (vidurinė dvigubai aukštesnė už šonines), atskirtų pilioriais.
Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Šaltiniai
---------

* Parapijos istorija Archyvuota kopija 2008-03-28 iš Wayback Machine projekto.
| **Ričardas Doveika** |
| --- |
| kunigas |
|  |
| Gimė | 1974 m. rugpjūčio 7 d. (48 metai)Vilnius |
| Tautybė | lietuvis |
| Religija | Romos Katalikų |
| Romos katalikų kunigas |
|  |
| Išsilavinimas | 2001 m. Romos Popiežiškasis Laterano universitetas, teologijos licencijato laipsnis. |
| Alma mater | 1997 m. Kauno kunigų seminarija |

**Ričardas Doveika** (g. 1974 m. rugpjūčio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos katalikų dvasininkas.

Biografija
----------

1981–1989 m. mokėsi Vilniaus Senvagės vidurinėje mokykloje, 1989–1992 m. Vilniaus prekybos ir verslo mokykloje, įgijo virėjo specialybę. 1992–1997 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete ir Tarpdiacezinėje Kauno kunigų seminarijoje, 1999–2001 m. studijavo Romos Popiežiškajame Laterano universitete, įgijo teologijos licencijato laipsnį (2001 m.).

1998–1999 m. Vilniaus pal. Jurgio Matulaičio parapijos vikaras, 2002–2010 m. Vilniaus arkikatedros administratorius, 2006–2008 m. Vilniaus arkivyskupijos kancleris. Nuo 2008 m. Vyskupų Konferencijos pasekretorius. Nuo 2010 m. iki 2014 m. Vilniaus Šv. Kryžiaus bažnyčios rektorius. Nuo 2014 m. Pilaitės Šv. Juozapo parapijos klebonas.

Yra M. Valančiaus blaivystės premijos laureatas. Dalyvauja Lietuvos savanorių centro veikloje, yra Vilniaus klubo bičiulis bei LVK šeimos tarybos narys.

2011 m. pagarsėjo skandalingais prieš homoseksualius asmenis nukreiptais pasisakymais.

Inicijavo naujos bažnyčios statybą. 2016 m. kovo 19-ąją, minint šv. Juozapo iškilmę, Pilaitėje buvo pašventintas kertinis naujos Vilniaus Šv. Juozapo bažnyčios akmuo.

Visuomeninių ir labdaros projektų dalyvis. 2015–2018 m. dalyvavo UNICEF tarptautinėse misijose Svazilande ir Malavyje. Periodinėje spaudoje paskelbė straipsnių įvairiais religijos klausimais.

2021 m. išleista žurnalistės Laimos Lavastes pokalbių su dvasininku knyga „Kunigas Ričardas". Knygoje gausu nuotraukų iš R. Doveikos asmeninio archyvo.

Išnašos
-------

1. ↑  Doveika, Ričardas // Kas yra kas Lietuvoje, 2009: auksinis tūkstantmečio leidimas. *–* Kaunas, 2009. *–* P. 544.
2. 1 2 3  *Kunigas Ričardas Doveika*. Yra šalis. Nuoroda tikrinta 2023-03-08.
3. 1 2  *Ričardas Doveika*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-03-08.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑  http://www.lrt.lt/mediateka/irasas/99338/sventadienio\_mintys
11. ↑  *Ričardas Doveika*. Vilnijos vartai. Nuoroda tikrinta 2023-03-08.
|  |
| --- |
| Neskubėk gyventi |
|  |
| Žanras | Drama |
| Kūrėjas (-ai) | Rolandas Skaisgirys |
| Vaidina | Liubomiras LaucevičiusGabija RyškuvienėLina BudzeikaitėGiedrius ArbačiauskasVytautas AnužisIgnas Survila |
| Kilmės šalis |  Lietuva |
| Sezonų skaičius | 1 |
| Serijų skaičius | 85 |
| Trukmė | 22 minutės |
| Gamybos kompanija | Videometra |
| Transliacija |
| Originalus kanalas | LTV |
| Originalus laikotarpis | 2008 m. spalio 13 d. – 2009 m. kovo 24 d |

**Neskubėk gyventi** – per LTV 2008-2009 m. sezone rodytas edukacinio pobūdžio serialas apie kartų konfliktus ir jausmų dramas, paauglių gyvenimą, santykius su tėvais, mokytojais. Serialas buvo skirtas visoms amžiaus grupėms, jį kūrė televizijos filmų Nekviesta meilė ir Moterys meluoja geriau kūrėjų komanda.

Serialo kūrimo metu buvo planuota, kad prie serialo kūrimo galės prisidėti televizijos žiūrovai – žiūrovai galėjo siųsti savo kurtus scenarijus, o geriausi ir įdomiausi buvo panaudoti plėtojant serialo siužetines linijas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Neskubėk gyventi" – padės tėvams suprasti vaikus www.15min.lt 2008-10-02