recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| „Globe Asimi" |
| --- |
|  |
| Bendra informacija |
| Vėliava |  Gibraltaras |
| Statytojas | Navantia Cadiz, Kadisas, Ispanija |
| Nuleistas | 1960 m. |
| Savininkas | Cantabria Shipping Ltd. Gibraltaras, Jungtinė Karalystė |
| IMO | 5027560 |
| Buvę pavadinimai | Astorga (1960–1980 m.) |
| Charakteristikos |
| Tipas | tanklaivis |
| Tonažas | 12 404 tonų |
| Ilgis | 170 m |
| Varomoji jėga | 1 dyzelinis variklis, 1 velenas, 1 sraigtas |
| Greitis | 15 mazgų |
| Įgula | 29 |

**„Globe Asimi"** – naftos tanklaivis, 1960 m. pastatytas laivų statykloje „Navantia Cadiz" Kadise, Ispanija. Priklausė Gibraltaro įmonei „Cantabria Shipping Ltd." ir plaukiojo su Gibraltaro (Jungtinė Karalystė) vėliava. Laivo ilgis – 170 m.

Tai didžiausias prie Lietuvos krantų sudužęs naftos tanklaivis, kurio katastrofos metu į Baltijos jūrą išsiliejo didžiausias naftos kiekis.

Avarija
-------

1981 m. lapkričio 21 d. pučiant 30 m per sek. vėjui, buksyruojamas dviejų vilkikų tanklaivis „Globe Asimi" užplaukė ant pakrantės seklumos prie Klaipėdos uosto, Lietuvos TSR, ir lūžo perpus. Visi 29 įgulos nariai išsigelbėjo, tačiau iš triumų tiesiai į jūrą išsiliejo 16 493 t mazuto ir 0,13 km² spinduliu jūros paviršius pasidengė iki 30,5 cm storio mazuto plėvele. Teršalai štorminių vėjų greitai buvo išnešioti 56,3 km ruožu ir pasiekė Lietuvos bei Latvijos TSR pajūrio kurortus. Viso buvo užteršta 80 km pajūrio ruožo. Dalis teršalų plėvelės, nešamos pasroviui, pasiekė Klaipėdos uostą, apnešdama dokus ir keletą prišvartuotų krovininių laivų.

Teigta, kad aplinkai buvo padaryta 600 mln. tuometinių rublių (arba 900 mln. JAV dol.) žala. Lietuva pritrūko plūduriuojančių užtvarų ir pompų, tad buvo sulaukta pagalbos iš TSRS vidaus (Ventspilio, Novorosijsko, Baku). Vakarų Vokietija į pagalbą atsiuntė savo naujai pastatytą katamaraną „Thor", kurio paskirtis buvo išsiliejusios naftos valymas. Taip pat iš Čornomorsko pagelbėti atplaukė laivas „Svetlomor".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Baltijai – sunki naftos kupra Archyvuota kopija 2014-12-05 iš Wayback Machine projekto.. Lietuvos žinios. Nuoroda tikrinta 2014-11-29.
2. 1 2 3  Shabad, Theodore (1982-01-31). Vast Damage Cited in Baltic Oil Spill. New York Times. Nuoroda tikrinta 2014-11-29.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Koordinatės: 23°23′ p. pl. 149°27′ v. ilg.﻿ / ﻿23.383°š. pl. 149.450°r. ilg.﻿ / 23.383; 149.450

Tubuajis tarp kitų Tubuajo salų
Palydovinė salos nuotrauka
**Tubuajis** (pranc. *Tubuai*, tub. *Tupua’i*) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, didžiausia Tubuajo salyne. Plotas – 45 km² (kartu su supančia lagūna – 85 km²).

Sala yra tuoj į pietus nuo Ožiaragio atogrąžos, ~640 km į pietus nuo Taičio. Tubuajis vulkaninės kilmės, sudarytas iš 2 ugnikalnių kūgių – Huahinės (35 m) ir Taitaa (422 m). Salą juosia koralinis rifas, o tarp jo ir salos susidariusi lagūna, kurios plotis vietomis siekia 5 km, gylis – iki 25 m. Saloje teka keletas upokšnių, susrūvančių į pelkes. Koralų rifą sudaro 8 salelės ir uolos (*motu*).

2017 m. Tubuajyje gyveno 2322 žmonės. Sala sudaro komuną. Svarbiausia gyvenvietė – Mataura. Yra Matauros oro uostas.

Tubuajis gyvenamas daugiau nei 2000 metų. Čia vietos gyventojai tubuajai buvo įrengę šventyklas, platformas, takus. 1777 m. salą pasiekė britų kapitonas Džeimsas Kukas. 1789 m. Tubuajyje apsistojo „Baunti" maištininkai. XIX a. daug gyventojų mirė nuo europiečių atneštų ligų. 1881 m. sala aneksuota Prancūzijos.

Tubuajo sala ir lagūna

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tubuajis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Dolycoris baccarum** |
| --- |
| Uoginė skydblakė (Dolycoris baccarum)Uoginė skydblakė (*Dolycoris baccarum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Šešiakojai  *( Hexapoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Blakės  *( Hemiptera)* |
| Šeima: | Skydblakės  *( Pentatomidae)* |
| Gentis: | *Dolycoris*  *( Dolycoris)* |
| Rūšis: | Uoginė skydblakė  *( Dolycoris baccarum)* |

 |
| Binomas |
| ***Dolycoris baccarum***Linnaeus, 1758 |

 **Uoginė skydblakė** (*Dolycoris baccarum*) – skydblakių (*Pentatomidae*) šeimos blakių rūšis.

Kūno ilgis 9,5 – 13 mm. Antenos juodos su baltais, gelsvais skersiniais dryžiais. Antsparniai rudai, geltonai, raudonai rudi, trikampis skydelis dažniausiai žaliai geltonas su šviesia viršūnėle. Pilvelio kraštai (*connexivum*) juodai baltai dryžuoti. Kūno pačia gelsva, balsva. Visas kūnas apaugęs ilgais plaukeliais ir padengtas juodais taškučiais. Prieš žiemojimą visas kūnas patamsėja, pasidaro pilkai rudas. Patinai ir patelės yra labai panašūs.

Lervos taip pat apaugusios tankiais šviesiais plaukeliais, galva ir krūtinė (pirmose dviejose stadijose) juoda, vėliau pašviesėja, pasidaro gelsvai ruda su tamsiomis dėmėmis. Pilvelis geltonas su paraudusiais segmentų pakraščiais. Lervos gausiai randamos ant dygiųjų slyvų (*Prunus spinosa*) ir kitų vaismedžių. Lervos randamos liepos – rugsėjo mėnesiais (ankstyviausia rasta gegužės 5d.).

Tiek suaugėliai, tiek lervos yra polifagai – gali maitintis įvairiais augalais: sausmedinių (*Caprifoliaceae*) šeimos augalais, uogomis, varpiniais augalais, daržo augalais. Tolimuosiuose Rytuose laikomas sojos, rugių, javų ir dobilų kenkėju. Šios blakės praduria gležnus lapelius, vaisius, augalų kotelius ir siurbia sultis.

Gyvena pievose, miško proskynose, krūmynuose, daržuose, kai kada medžiuose.

Paplitimas: Transpalearktika, Europa, Azija. Viena dažniausiai sutinkamų skydblakių Lietuvoje.

Natūralūs entomofagai (priešai): tachinos (*Cylindromyia auriceps*) parazituoja kiaušinėlius.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Uoginė skydblakė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Lietus

**Lietus** – kritulių rūšis, kai iš debesų į Žemės paviršių krinta atskiri vandens lašai (paprastai 0,6–3 mm dydžio). Lietus, kurio lašeliai mažesni nei 0,5 mm vadinamas dulksna.

Lietus yra labai svarbus hidrologiniame cikle, kurio metu drėgmė iš vandenynų garuoja, formuojasi į debesis ir krinta atgal į Žemę, iš kur upeliais ir upėmis grįžta į vandenynus.

Įvairiose kultūrose išrasti skirtingi būdai apsisaugoti nuo lietaus, pavyzdžiui, skėtis, lietpaltis, lietvamzdis. Lietaus vanduo kartais surenkamas ir vėliau naudojamas.

Susidarymas ir formos
---------------------

Aukštutiniuose troposferos sluoksniuose susidaro ledo kristalai, kurie tampa kondensacijos branduoliai ir pritraukia daugiau vandens. Pasiekę tam tikrą masę šie ledo kristalai krenta žemyn, dėl trinties su oru ištirpsta ir tampa lašo formos. Lietaus lašų dydis skiriasi, vidutiniškai lašai būna 1-2 mm skersmens. Krintantys lašai dažnai vaizduojami ašaros formos – užapvalinta apačia ir smailu viršum, nors krisdami lašai stengiasi išlaikyti sferos formą, bet dėl didelio oro pasipriešinimo lašo apačioje ir labai mažo lašo viršuje, lašo viršus yra ištempiamas.

Tam tikromis temperatūrinėmis ir drėgnumo sąlygomis lietaus lašai gali išgaruoti prieš pasiekdami Žemės paviršių, o jei žemutiniuose oro sluoksniuose yra ypač žema temperatūra, lietaus lašai gali vėl sušalti ir virsti kruša.

Poveikis
--------

Lietus valo orą. Lietaus lašai pritraukia ir sugeria ne tik dulkes, bet ir deguonį, azotą, anglies rūgštį, sieros rūgštį. Dėl atmosferos anglies dvideginio sugėrimo lietaus *p*H paprastai yra šiek tiek žemiau 6. Lietus su *p*H žemesniu nei 5,6 laikomas rūgščiu lietum.

Vikižodynas
| Mosley Music Group |
| --- |
|  |
| Pagrindinėbendrovė | Universal Music Group |
| Įkurta | 1995 m. |
| Įkūrėjas | Jason Flom |
| Žanras | Įvairūs |
| Kilmės šalis | Jungtinės Amerikos Valstijos |
| Tinklalapis | Oficiali svetainė |

**Lava Records** yra Jungtinių Amerikos Valstijų įrašų kompanija, kurią įkūrė Jason Flom ir kuri priklauso „Universal Music Group".

Istorija
--------

„Lava Records" įkurta 1995 m. Kompanijos įkūrėjas – įkūrė Jason Flom, kuris dirbo kompanijai „Atlantic Records". Jason Flom garsėjo tuo, kad išgarsino tokius atlikėjus, kaip Zebra, Twisted Sister, Skid Row, White Lion ir Tori Amos, bei taip pat padėjo vystytis tokių grupių, kaip Stone Temple Pilots ir Collective Soul karjeroms. Netrukus prie „Lava Records" prisidėjo tokie atlikėjai ir grupės, kaip Authority Zero, Antigone Rising, Kid Rock, Matchbox Twenty, Porcupine Tree, Skillet, Smile Empty Soul, Sugar Ray, The Corrs, Uncle Kracker, Vanessa Williams, Trans-Siberian Orchestra ir Simple Plan.

2005 m. „Warner Music Group" sujungė „Lava Records" kartu su „Atlantic Records Group".

Atlikėjai
---------

### Esami atlikėjai

* Antigone Rising
* Blue Man Group
* Joe Brooks
* John Butler Trio
* Cherie
* The Click Five
* Embrace
* Jessie J
* Kid Rock
* Toby Lightman
* O.A.R.
* Simple Plan
* Skillet
* Skindred
* Throwing Gravity
* Trans-Siberian Orchestra
* Uncle Kracker
* Vaux
* Brittney White

### Buvę atlikėjai

* Authority Zero
* Bif Naked
* The Boondock Saints
* CIV
* Course of Nature
* Cold
* The Corrs
* The Cult
* Egypt Central
* Willa Ford
* Grade 8
* Hot Action Cop
* Little-T And One Track Mike
* Matchbox 20
* Edwin McCain
* Nonpoint
* Needtobreathe
* Outspoken
* Franky Perez
* Porcupine Tree
* Reach 454
* Smile Empty Soul
* Jill Sobule
* Sugar Ray
* Unwritten Law
* Vanessa Williams

Šaltiniai
---------

1. ↑  grammy.com/ Archyvuota kopija 2009-05-27 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė **(**angl.**)**
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bokas del Torasisp. *Bocas del Toro* |
| --- |
| *Miestelio gatvė* |
|  |
| 

Bokas del TorasBokas del Toras

9°20′00″ š. pl. 82°15′00″ v. ilg.﻿ / ﻿9.33333°š. pl. 82.25000°r. ilg.﻿ / 9.33333; 82.25000﻿ (Bokas del Toras)Koordinatės: 9°20′00″ š. pl. 82°15′00″ v. ilg.﻿ / ﻿9.33333°š. pl. 82.25000°r. ilg.﻿ / 9.33333; 82.25000﻿ (Bokas del Toras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Panamos vėliava Panama |
| **Provincija** | Bokas del Toro provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2000) | 3 139  |
| **Altitudė** | 10 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Bokas del Toras |

**Bokas del Toras** (isp. *Bocas del Toro*) – miestelis šiaurės vakarų Panamoje, Bokas del Toro salyne, siaurame pusiasalyje Kolono salos pietryčiuose. Bokas del Toro provincijos administracinis centras. Beveik pačioje gyvenvietėje yra tarptautinis oro uostas, į kurį skrenda lėktuvai iš kitų Panamos miestų bei Kosta Rikos. Yra jūrų uostas, kuriame švartuojasi keltai, vandens taksi, per jį eksportuojami bananai.

Verčiamasi daugiausia turizmu – sala pasižymi gerais paplūdimiais, populiarios vandens pramogos, vykdomos keliones į kitas salas, ypač Isla Bastimentos nacionalinį jūrų parką. Veikia viešbučiai, kavinės, naktinis klubas, yra ligoninė, Jehovos liudytojų bažnyčia, katalikų bažnyčia. Netoliese įkurta Bokas del Toro tyrimų stotis.

Didelė dalis Bokas del Toro namų pastatyta ant polių.
| **Chamaecyparis lawsoniana** |
| --- |
| Lausono puskiparisis (*Chamaecyparis lawsoniana*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pušūnai  *( Pinophyta)* |
| Klasė: | Pušainiai  *( Pinopsida)* |
| Šeima: | Kiparisiniai  *( Cupressaceae)* |
| Gentis: | Puskiparisis  *( Chamaecyparis)* |
| Rūšis: | Lausono puskiparisis  *( Chamaecyparis lawsoniana)* |

 |

**Lausono puskiparisis** (*Chamaecyparis lawsoniana*) – pušūnų (*Pinophyta*) skyriaus, kiparisinių (*Cupressaceae*) šeimos spygliuočių medžių rūšis. Auga vakarų JAV, Kalifornijoje ir Oregone, tarpukalnių slėnių upių pakrantėse.

Būdingas aukštis 30-40 m, nors gali užaugti ir iki 70 m. Šiuo metu žinomas aukščiausias šios rūšies medis auga Oregone ir yra 81.08 m aukščio *(pagal Michael Taylor, Mario Vaden 2011)*. Žievė rausvai ruda, plaušuota. Spygliai melsvai žali, žvynelių pavidalo, išsidėstę ant plunksniškų, plokščių šakelių. Moteriški kankorėžiai sferiški, 7-14 mm skersmens, sudaryti iš 6-10 žvynelių, pradžioje žali, subrendę paruduoja. Vyriški kankorėžiai 3-4 mm ilgio, tamsiai rudi.

Mediena lengva, patvari, naudojama karstų, relikvinių, strėlių gamybai. Lausono puskiparisis populiarus dekoratyvinis augalas, išveista ir visame pasaulyje auginama daug skirtingų veislių.

* Moteriški kankorėžiaiMoteriški kankorėžiai
* Lausono puskiparisių miškasLausono puskiparisių miškas
* Veislė 'Golden Wonder'Veislė 'Golden Wonder'

Šaltiniai
---------

1. ↑  „The thickest, tallest, and oldest Lawson's Cypresses (Chamaecyparis lawsoniana)". *monumentaltrees.com*. Nuoroda tikrinta 2023-02-13.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lausono puskiparisis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Lietaus keleivis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Le Passager de la pluie |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija |
| Režisierius | René Clément |
| Scenaristas (-ai) | Sébastien Japrisot |
| Vaidina | Charles BronsonMarlene JobertGabriele TintiMarika Green |
| Metai | 1970 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 120 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Lietaus keleivis** (pranc.  *Le Passager de la pluie*) – 1970 m. sukurtas kriminalinis filmas, apdovanotas Auksiniu gaubliu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Marlene Jobert – Milė
* Charles Bronson – Haris Dobsas
* Annie Cordy – Džuljeta
* Jill Ireland – Nikolė
* Gabriele Tinti – Tonis
* Corinne Marchand
* Marika Green

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Milė, ištekėlusi iš lėktuvo piloto Tonio, gyvena name miestelio pakraštyje, o jos vyras nuolatos išvykęs. Vieną vakarą į jos namus įsiveržia iš kalėjimo pabėgęs nusikaltėlis ir išprievartauja Milę. Atsipeikėjusi ši ketina iškviesti policiją, tačiau supratusi, kad nusikaltėlis vis dar name, griebia šautuvą ir šį nužudo. Sudeginusi įkalčius ir paslėpusi kūną, Milė niekam nesako apie tai, kas įvyko, tačiau po kelių dienų mieste pasirodo paslaptingas vyras Dobsas, ieškantis pabėgusio nusikaltėlio ir įsitikinęs, kad Milė šį nužudė. Toniui vėl išvykus, prasideda psichologinė kova, kurioje Dobsas mėgina priversti Milę išsiduoti, o pastaroji viską neigia. Po to, kai policija randa kūną, atpažįsta jį kaip buvusį boksininką Bruno Saki ir pradeda ieškoti moters, Dobsas pareiškia, kad jį domina Saki turėtas raudonas portfelis. Milė randa jį rūsyje ir atiduoda Dobsui, tačiau toliau neigia susidūrusi su Saki. Portfelyje Dobsas randa Milės vyro Tonio nuotrauką ir adresą, kas įrodo, jog šie greičiausiai turėjo bendrų reikalų. Netrukus ji išsiaiškina, kad pavydusis Tonis turėjo meilužę ir vis labiau atsiskleidžia Dobsui, tik niekaip neprisipažįsta įvykdžiusi žmogžudystę...

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

| Apdovanojimas | Apdovanojimų kategorija | Asmuo | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- |
| Auksinis gaublys | geriausias užsienio filmas |  | Laimėjo |
| David di Donatello | specialus apdovanojimas | Marlene Jobert | Laimėjo |
| Laurel apdovanojimas | geriausias užsienio filmas |  | 4 vieta |
|
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Rostovas prie Dono*Ростов-на-Дону* |
| --- |
|              |
| *Rostovas prie Dono* |
|  |
| 

Rostovas prie DonoRostovas prie Dono

47°14′00″ š. pl. 39°42′00″ r. ilg.﻿ / ﻿47.23333°š. pl. 39.70000°r. ilg.﻿ / 47.23333; 39.70000﻿ (Rostovas prie Dono)Koordinatės: 47°14′00″ š. pl. 39°42′00″ r. ilg.﻿ / ﻿47.23333°š. pl. 39.70000°r. ilg.﻿ / 47.23333; 39.70000﻿ (Rostovas prie Dono) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Rostovo sritis Rostovo sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2021 m.) | 1 137 704  |
| **Plotas** | 348,5 km² |
| **Tankumas** (2021 m.) | 3 265 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Rostovas prie Dono |
|  |
| **Kirčiavimas** | Rostòvas prie Dòno |

**Rostovas prie Dono** – miestas (nuo 1796 m.) Rusijos pietvakariuose, prie Dono upės, už 46 km nuo jos žiočių prie Azovo jūros; srities centras. Svarbus uostas, geležinkelio mazgas. Išvystyta mašinų gamybos (ypač – žemės ūkio), staklių, prietaisų, aviacijos, elektrotechnikos, radioelektronikos, lengvoji (odos gaminių, avalynės), chemijos, maisto (konservų, tabako ir kt.), medienos pramonė.

Yra 159 vidurinės mokyklos, 6 universitetai, 4 teatrai, muziejai (kraštotyros, dailės menų ir kt.).

Istorija
--------

 Rostovo miesto dūmos pastatas
Miestas įkurtas 1749 metais kaip muitinės postas *Темерницкая*. 1761 m. pastatyta tvirtovė, kurią pavadino metropolito Dmitrijaus Rostoviečio (*Дмитрий Ростовский*) garbei. 1905-1907 m. Rusijos revoliucijos metu mieste vyko sukilimas.  Rusijos pilietinio karo metu Rostovas prie Dono buvo vienas iš svarbiausių baltagvardiečių centrų. 1920 m.  Semiono Budiono 1-oji raitelių armija užėmė miestą. Antrojo pasaulinio karo metu vokiečiai okupavo Rostovą prie Dono.

Sportas
-------

### Futbolas

* FK Rostov
* SKA Rostov-na-Donu
| Roterdamasol. *Rotterdam* |
| --- |
|              |
| *Roterdamo panorama (2015 m.)* |
|  |
| 

RoterdamasRoterdamas

51°55′00″ š. pl. 4°29′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.91667°š. pl. 4.48333°r. ilg.﻿ / 51.91667; 4.48333﻿ (Roterdamas)Koordinatės: 51°55′00″ š. pl. 4°29′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.91667°š. pl. 4.48333°r. ilg.﻿ / 51.91667; 4.48333﻿ (Roterdamas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| **Provincija** | Pietų Olandija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1270 |
| **Miesto meras** | Ahmed Aboutaleb |
|  |
| **Gyventojų** (2021.01.01.) | 650 000  |
| **Plotas** | 206,44 km² |
| **Tankumas** (2021.01.01.) | 3 149 žm./km² |
|  |
| **Tel. kodas** | +31 10 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Roterdamas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Ròterdamas |

**Roterdamas** (ol. *Rotterdam*) – miestas Nyderlanduose, Pietų Olandijos provincijoje, šiaurinėje Reino deltos atšakoje. 2021 m. duomenimis, pagal gyventojų skaičių antras Nyderlandų, 72-as Europos žemyno miestas. Roterdamo aglomeracijoje 2017 m. gyveno 1 424 662 žmonių. Su Haga sudaro dar didesnį junginį – Roterdamo-Hagos metropolį kurio 1 213 km² plote 2021 m. gyveno 2 403 753 žmonių, jų tankumas 1 982 žm./km². Roterdamas, kartu su Amsterdamu, Haga, Utrechtu ir kitais miestais yra Randstado (ol. *Randstad* ) dalis.

Didžiausias Europoje ir vienas didžiausių pasaulyje jūrų uostas (metinė krovinių apyvarta virš 200 mln. tonų) su avanportais Vlardingenu, Schidamu, Huk van Holandu, Europortu. Svarbus susisiekimo mazgas, yra tarptautinis oro uostas. Intensyvi prekybos ir finansu veikla, išvystyta naftos, mašinų, laivybos, chemijos, lengvoji, maisto pramonė. Yra metropolitenas.

Roterdame yra universitetas, meno akademija, Nyderlandų karališkoji gamtos mokslų istorijos draugija, nacionalinis navigacijos ir laivų statybos institutas. Daug muziejų (istorijos, jūrų, etnografijos, dailės ir kt).

Istorija
--------

Roterdamas minimas nuo 1282 metų.

Uostas
------

*Pagrindinis straipsnis – Roterdamo uostas*.
Roterdamo uostas įsikūrė maždaug XIX a.. Prieš maždaug 100 m. tai buvo nereikšmingas, upių uostas su nedidele apyvarta, Tačiau atsiradus vandens ryšiui su Šiaurės jūra, dideli jūriniai laivai galėjo Reino upe įplaukti toli į sausumą. Uostas labai svarbus dėl savo padėties, nes Reinas teka per kelias šalis ir tinka laivybai. Šiuo metu Roterdamo uostas yra pats didžiausias Europoje, jo plotis siekia 32,5 km, o metinė krovinių apyvarta per metus viršija 300 mln. tonų.

Sportas
-------

### Futbolas

Mieste 2000 m. vyko XI Europos futbolo čempionatas. Žymiausi klubai:

* Feyenoord Rotterdam
* Sparta Rotterdam
* SBV Excelsior
* CVV Mercurius
* RFC Rotterdam
* VOC Rotterdam
* Xerxes DZB

Taip pat skaityti
-----------------

* Pagal gyventojų skaičių didžiausių Europos miestų sąrašas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Roterdamas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Vencavų vėjo malūnas |
| --- |
| Malūnas kovo mėn. |
| 

Vencavų vėjo malūnasVencavų vėjo malūnas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°41′56″š. pl. 25°57′50″r. ilg.﻿ / ﻿55.69898°š. pl. 25.96380°r. ilg.﻿ / 55.69898; 25.96380Koordinatės: 55°41′56″š. pl. 25°57′50″r. ilg.﻿ / ﻿55.69898°š. pl. 25.96380°r. ilg.﻿ / 55.69898; 25.96380 |

 |
| Vieta | Zarasų rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Dusetų seniūnija |
| Registro Nr. | 1780 / S477 / AtV813 |

**Vencavų vėjo malūnas** – kepurinis medinis vėjo malūnas, stovintis Vencavų kaime, Dusetų seniūnijoje, Zarasų rajone. Malūnas pastatytas ant kalvos šalia kelio  **179**  Dusetos–Degučiai–Dūkštas , nuo jo atsiveria vaizdas į Vencavo ežerą. 

Regioninis architektūros ir inžinerijos paminklas, nuo 1992 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 1780).

Istorija
--------

Malūną 1937 m. pastatė dailidė Antanas Žeimys pagal savininko Namiko užsakymą. Po II pasaulinio karo buvo nacionalizuotas. Veikė iki 1956 m. vėliau sunyko sparnai, buvo išmontuoti įrenginiai, stovėjo apleistas. 

1980 m. malūnas buvo restauruotas, jį pritaikant poilsio reikmėms (įrengti kambariai). Pagal Paminklų konservavimo instituto architektės Ritos Vėlyvienės projektą, statinio sienos apkaltos naujomis lentomis, perdengtas stogas, atstatyti sparnai, durys. langai.

Architektūra
------------

Malūno pastatas kompaktinis, 3 aukštų su pusaukščiu ir aštuoniakampės nupjautos piramidės formos pailga kepure. Stogas pailgo pusrutulio formos, padengtas skardos lakštais.

Pastatas aštuonkampio plano, į viršų plonėjančiu tūriu, jo fasadus skaido maži statūs langeliai. Erdviausias yra pirmas aukštas, kiti tolydžio mažėja. Malūną puošia ant stogelio įtaisyta metalinė vėtrungė su kiaurai išpjaustyta statybos data.

Įrenginiai
----------

Kepurinio malūno, priešingai nuo stiebinio, sparnai buvo gręžiami prieš vėją ne su malūno liemeniu, o tik su viršutine malūno dalimi – kepure. Kaip ir dauguma Lietuvos malūnų, Vencavų malūnas yra ketursparnis. Jame išlikusi technologinė įranga: statvolis su apatiniu ir viršutiniu krumpliaračiais bei guoliais (dalis viršutinio kūginio krumpliaračio sudūlėjusi), maišų keltuvo fragmentai (skriemulys pritvirtintas ant statvolio ir skriemulys su velenu), sparninis velenas ir sparninis krumpliaratis su juostiniu stabdžiu, metalinė sparninio veleno galva, malūno kepurės pasukimo mechanizmas.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vencavų vėjo malūnas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vencavų vėjo malūnas (*autc.lt*)[neveikianti nuoroda]
* Lietuvos vėjo malūnai. Vencavų vėjo malūnas
| **Venancijus Ališas** |
| --- |
| Gimė | 1908 m. gruodžio 2 d.Ožkabaliai |
| Mirė | 1975 m. birželio 6 d. (66 metai)Maua prie San Paulo, Brazilija |
|  |
| Veikla | Lietuvos poetas, kunigas prelatas |
|  |
| Alma mater | 1931 m. Vilkaviškio kunigų seminarija |

**Venancijus Ališas** (tikroji pavardė *Aleksandras Arminas*,1908 m. gruodžio 2 d. Ožkabaliai – 1975 m. birželio 6 d. Maua (prie San Paulo), Brazilija) – Lietuvos poetas, Romos katalikų kunigas prelatas.

Biografija
----------

1931 m. baigė Vilkaviškio kunigų seminariją. 1937 m. emigravo į Braziliją. Kunigavo įvairiose lietuvių ir brazilų parapijose, redagavo žurnalą „Šviesa".

Kūryba
------

Lietuvoje 1938 m. išleistas eilėraščių rinkinys „Sao Bento varpai", emigracijoje – rinkiniai „Pietų Kryžius" (1948 m.), „Cascata Cristalina" (1953 m.), rinktinė „Anapus marių" (1984 m.), liko parengtas rinkinys „Saulės kalvarijos". Poezijoje nostalgiški išgyvenimai susipynę su egzotiškais Pietų Amerikos gamtos vaizdais, minties racionalumas derinamas su emocine įtampa, filosofinė religinė refleksija. Ryškus simbolizmo estetikos poveikis. Eilėraščiai pasižymi klasikine forma, sukūrė sonetų.

Brolis kun. Albinas Arminas (1919–2008) – ilgametis Lugano miesto Moncucco klinikos kapelionas Šveicarijoje.

Bibliografija
-------------

* Im Regen, poem, Alfred Franzkeit, Sulingen, Heimatgruss, 2002 m. vertimas vokiečių kalba
* Тебе и невдомек, Цветок и чайка ir kiti, vertimas rusų kalba Валерий Изегов, Вильнюс, 1991, No. 9, p. 85-88

Atminimo įamžinimas
-------------------

Poetas ir kun. Aleksandras Arminas (slp. *Venancijus Ališas*) Maua mieste įkūrė kolegiją, dabar vadinamą „Colégio Monsenhor Alexandre Venâncio Arminas". Prie kolegijos 2005 m. atidengtas įkūrėjo biustas, o viena iš miesto aikščių, prie kurios stovi ši mokykla, pavadinta *A. V. Arminas* vardu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ramutis Karmalavičius. *Venancijus Ališas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 345 psl.
2. ↑  Kun. Arūnas Poniškaitis. *In memoriam kun. Albinui Arminui (1919-2008)* //vk.lcn.lt Archyvuota kopija 2019-06-06 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Kun. Arūnas Poniškaitis. *In memoriam kun. Albinui Arminui (1919-2008)* //vk.lcn.lt Archyvuota kopija 2019-06-06 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Aleksandro Armino biografija (isp.) „Colégio Monsenhor Alexandre Venâncio Arminas" svetainėje
| **Poa remota**Apsauga: 5(Rs) – Atkurta rūšis |
| --- |
| Retažiedė miglė (Poa remota)Retažiedė miglė (*Poa remota*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Miglė  *( Poa)* |
| Rūšis: | Retažiedė miglė  *( Poa remota)* |

 |
| Binomas |
| ***Poa remota***Forselles, 1807 |

**Retažiedė miglė** (*Poa remota*) – miglių (*Poa*) genties augalų rūšis.

Aprašymas
---------

Daugiametis šakniastiebis žolinis augalas. Stiebas stačias arba kylantis, 60 – 120 cm aukščio, suplotas. Lapai šviesiai žali; apatinių lapų makštys plačios, plokščios. Šluotelė reta; ilgakotės šakelės beviek stačiai atsilenkusios nuo žiedyno ašies, į visas puses išsiskėtusios. Pražysta birželio pabaigoje ir liepos mėnesį. Žiedus apdulkina vėjas. Dauginasi palaipomis ir sėklomis. Paprastai auga trąšiuose puveninguose arba durpinguose drėgnuose ir šlapiuose dirvožemiuose. Aptinkamas ūksminguose šaltiniuotuose miškuose, miškingose upelių pakrantėse, drėgnose pakrūmėse. 

Populiacijos dažniausiai negausios, augalai auga paveiniais kereliais arba nedidelėmis grupėmis. Retkarčiais sudaro kelių kvadratinių metrų ploto sąžalynus. Dėl miškų kirtimo ir sausinimo tinkamos buveinės nyksta. Taip pat augavietės kartais yra užtvindomos, ypač bebrų.

Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Paplitimas
----------

Arealas apima Šiaurės, Rytų ir Vidurio Europą, Centrinę Aziją, Vakarų Sibirą. Atskiros radimvietės žinomos Rytų Sibire ir Tolimuosiuose Rytuose.

Aptinkama visoje Lietuvoje, retesnė vakarų ir šiaurės rajonuose.

Šaltiniai
---------

* Rašomavičius Valerijus, Lietuvos raudonoji knyga, Kaunas: „Lututė", 2007. psl. 615. ISBN 978-9955-692-71-3
**Hišep-ratepas** – Elamo karalius, valdęs III tūkst. pr. m. e. antroje pusėje. Tėvas – Luh-išanas; mirus tėvui, Hišep-ratepas iš pradžių tapo Anšano karaliumi. Hišep-ratepo brolis Zinuba jam valdant buvo karaliaus vietininkas, o Sūzų valdytojas Epirmupis veikiausiai buvo Hišep-ratepo sūnus.

Drauge su Abalgamašu, Marhašio (Varahšio) karaliumi, sukilo prieš Akado valdovą Rimušą (tai įvyko netrukus po to, kai Rimušas paveldėjo sostą iš tėvo Sargono). Užėmusios Derą (dab. Badra, Irakas), 2312 m. pr. m. e. Rimušo vadovaujamos akadų pajėgos prasiskverbė į Kerchės slėnį, kur sumušė jungtines Elamo ir Marhašio pajėgas. Akadai persekiojo sąjungininkus iki Sūzų lygumos; tarp Sūzų ir Avano, prie Kabnito upės (galbūt Balarudas, Dizo intakas), kilo antrasis mūšis, jį taip pat laimėjo akadai. Hišep-ratepo likimas neaiškus.

Iš Elamo akadai išsigabeno didelį karo grobį. Nipūre ir Ūre aptiktos Rimušo dievams dedikuotos vazos: „iš Elamo grobio, kuomet jis numalšino Elamą ir Varahšį".

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  Leick, Gwendolyn (2002). Who’s Who in the Ancient Near East. Routledge, p. 69. ISBN 9781134787951.
2. 1 2 3 4 5 6  W. Hinz. The lost world of Elam, re-creation of a vanished civilization. New York, New York University Press, 1973, p. 73–74.
| Hochfilcenasvok. *Hochfilzen* |
| --- |
|        |
| *Hochfilcenas* |
|  |
| 

HochfilcenasHochfilcenas

47°28′10″ š. pl. 12°37′21″ r. ilg.﻿ / ﻿47.46944°š. pl. 12.62250°r. ilg.﻿ / 47.46944; 12.62250﻿ (Hochfilcenas)Koordinatės: 47°28′10″ š. pl. 12°37′21″ r. ilg.﻿ / ﻿47.46944°š. pl. 12.62250°r. ilg.﻿ / 47.46944; 12.62250﻿ (Hochfilcenas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Austrijos vėliava Austrija |
| **Žemė** | Tirolio žemė |
|  |
| **Meras** | Konrad Walk |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 1 249  |
| **Plotas** | 32,67 km² |
| **Tankumas** (2019) | 38 žm./km² |
| **Altitudė** | 959 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.hochfilzen.tirol.gv.at |
|  **Vikiteka** | Hochfilcenas |

**Hochfilcenas** (vok. *Hochfilzen*) – savivaldybė Tirolyje, Austrijoje, Kicbiuhelio apskrityje, Pilerzė slėnyje, 18 km į rytus nuo Kicbiuhelio, viena iš 5 Pilerzė slėnio savivaldybių. Populiarus žiemos sporto šakų, ypač slidinėjimo, kurortas. Hochfilceno biatlono trasoje reguliariai rengiamos biatlono pasaulio taurės etapų varžybos, 1978, 1998, 2005 ir 2017 m. čia vyko biatlono pasaulio čempionatai.

Istorija
--------

Pirmąkart minimas 1377 m. Iš pradžių buvo nedidelis, išsibarsčiusių sodybų kaimas. 1833 m. tapo savarankiška savivaldybe. 1875 m. pro gyvenvietę nutiestas Zalcburgo–Tirolio geležinkelis, 1878 m. įrengtas karinis poligonas, išlikęs iki šių laikų. 1957 m. pastatyta magnezito gamykla, perdirbanti kaimyninėje Fyberbruno savivaldybėje kasamą magnezito rūdą.

Žymūs žmonės
------------

* Romed Baumann (g. 1986), austrų slidininkas, užaugęs Hochfilcene
* Dominik Landertinger (g. 1988), austrų biatlonininkas

Slidinėjimo ir biatlono centras
-------------------------------

Hochfilceno biatlono stadionas 2010 m.
Hochfilceno slidinėjimo ir biatlono centras yra savivaldybės rytuose, beveik 1000 m virš jūros lygio. Centrą sudaro pastatai, slidinėjimo trasos, šaudyklos lauke ir patalpose, bei asfaltuoti takai ratukinėms slidėms. Centras yra svarbi Austrijos žiemos sportininkų olimpinė treniruočių bazė.

Centro stadionas pradėtas statyti 1965 m. atidarytas 1967 m. talpina 15000 žiūrovų. 2015–16 m. rekonstruotas. Nuo 1986 m. gruodžio jame beveik kasmet, o nuo 2003 m. gruodžio – kasmet, rengiamos biatlono pasaulio taurės etapų arba biatlono pasaulio čempionatų varžybos.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Gemeinde Hochfilzen, Zahlen und Fakten, vok.
2. ↑  Gemeinde Hochfilzen, Geschichte, vok. Archyvuota kopija 2019-11-17 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

1896 m. Vokietijos civilinis kodeksas (BGB) turėjo didelę įtaką kontinentinės teisės plitimui Europoje bei Azijoje
**Germaniškoji teisė** (**Germanų teisės pošeimis**, vokiškoji teisė) – Kontinentinės teisės pošeimis, apimantis vokiškai kalbančių valstybių teisę. Valstybės – Vokietija ir Austrija, Šveicarija; taip pat Graikija Atatürko Turkija, anksčiau taip pat Prūsija. Šiame teisės pošeimyje dominuoja racionali, abstrakti, konceptualaus mąstymo teisė (žr. pavyzdžiui, Abstrakcijos principas). Pošeimio „lyderė" bei teisinių tradicijų pradininkė – Vokietija.

Istorija
--------

Iš pradžių Vokietijos teritorijose dominavusi germanų teisė buvo pamažu išstumia ir pakeista. XV a. vyko Romėnų teisės recepcija. Ją palengvino tai, kad Šventoji Romos imperija save laikė Romos imperijos paveldėtoja, o romėnų teisei plisti padėjo ta aplinkybė, kad Šventosios Romos imperatoriaus galios mažėjo Imperijos teritorijų (valstybių) valdytojų naudai. Tokiu būdu negalėjo formuotis Bendroji vokiškoji teisė, bent iš dalies galinti išstumti recepuotąją romėnų teisę (kaip Prancūzijoje ar Skandinavijos šalyse). Taip pat nebuvo veiksmingos imperinės teisminės valdžios, galinčios (su)norminti praktiką visoje šalyje. Imperijos Teismo (*Reichshofgericht*) kompetencija buvo apribota privilegijų (*privilegia de non evocando* ir *privilegium de non appellando*), kurias užsitikrino teritoriniai kunigaikščiai.

Kai pagaliau 1495 m. Imperijos Teismas (*Reichskammergericht*) buvo įsteigtas, kurti bendrąją privatinę bendravokiškąją teisę buvo jau per vėlu. Romėnų teisė dėka jos turtingo ir diferencijuotų priemonių bei teisinių instrumentų vis labiau įsitvirtino, nes germaniškosios teisės taikymo formos jau nebeatitiko laiko reikalavimus. Prasidėjęs teisės perėmimas (recepcija) kai kur vyko netgi *in complexu*.

Prie romėnų teisės paplitimo taip pat prisidėjo teisės žinių sklaida, ypač teisininkų mokymas bei rengimas. Pirmiausia jie buvo rengiami Šiaurės Italijos universitetuose (pvz. Bolonijos universitetas). Vėliau taip pat Vokietijos universitetai pradėjo mokyti romėnų teisės.
| Friportasangl. *Freeport* |
| --- |
|  |
|  |
| 

FriportasFriportas

26°31′42.5″ š. pl. 78°41′47.7″ v. ilg.﻿ / ﻿26.528472°š. pl. 78.696583°r. ilg.﻿ / 26.528472; 78.696583﻿ (Friportas)Koordinatės: 26°31′42.5″ š. pl. 78°41′47.7″ v. ilg.﻿ / ﻿26.528472°š. pl. 78.696583°r. ilg.﻿ / 26.528472; 78.696583﻿ (Friportas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Bahamų vėliava Bahamos |
| **Apskritis** | Friportas |
| **Sala** | Didžioji Bahama |
|  |
| **Gyventojų** (2000) | 26 910  |
| **Plotas** | 558 km² |
| **Tankumas** (2000) | 48 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 242 |
| **Tinklalapis** |  |

**Friportas** (angl. *Freeport*) – miestas ir laisvos prekybos zona Didžiosios Bahamos saloje. Nutolęs apie 160 km, rytų, šiaurės rytų kryptimi nuo Fort Loderdeilo. Mieste gyvena 26 910 (2000 m.) gyventojų.

1955 m. Voliui Grovesui (*Wallace Groves*), finansininkui iš Virginijos, užsiimančiam medžio pramone saloje, Bahamų vadovybė pavedė 200 km² pelkių ir dykviečių. Šiose žemėse buvo pastatytas Friportas, kuris tapo antras pagal dydį miestas Bahamuose po sostinės Nasau.

Friporto uostas
Didžiųjų Bahamų uosto direkcija (*Grand Bahama Port Authority* – GBPA) valdo laisvosios prekybos zoną pagal *Hawksbill Creek sutartį*, kuri buvo pasirašyta 1955 m. ir pagal kurią Bahamų vadovybė sutiko, kad šioje zonoje esančios Friporto įmonės nemokės mokesčių iki 2054 m. Zonos plotas išaugo iki 558 km².

Į Friporto uostą gali įplaukt net patys didžiausi laivai. Jame yra kruizinių laivų stotis, konteinerių terminalas ir jachtų bei laivų statykla. Didžiųjų Bahamų tarptautinis oro uostas kasmet aptarnauja beveik 50 tūkst. skrydžių.

Turizmas ir prekyba yra pagrindiniai miesto biudžeto šaltiniai, kasmet pritraukiantys daugiau nei milijoną turistų. Didžioji turizmo paslaugų dalis įsikūrusi pajūrio priemiestyje – Lukajoje (*Lucaya*), kurio pavadinimas kilęs nuo ikikolumbinių salos gyventojų – lukajanų.

Nuorodos
--------

Didžiųjų Bahamų uosto direkcijos svetainė Archyvuota kopija 2009-05-08 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Friportas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |
| --- | --- |
| **Bahamų apskritys** |  |
| Aklinsas | Berio salos | Biminis | Blek Pointas | Katės sala | Centrinis Abakas | Centrinis Androsas | Centrinė Eleutera | Friportas | Kreivoji sala | Rytų Didžioji Bahama | Eksuma | Didysis rifas | Krantinės sala | Inagua | Ilgoji sala | Mangrovės rifas | Majaguana | Mūro sala | Naujasis Providensas | Šiaurės Abakas | Šiaurės Androsas | Šiaurės Eleutera | Dantytoji sala | Romo rifas | San Salvadoras | Pietų Abakas | Pietų Androsas | Pietų Eleutera | Ispanų Sienos | Vakarų Didžioji Bahama |
*Kitos reikšmės – Frilandas (reikšmės).*

| Frilandas*Freeland* |
| --- |
| *Miestelio centre* |
|  |
| 

FrilandasFrilandas

41°01′16″ š. pl. 75°53′47″ v. ilg.﻿ / ﻿41.02111°š. pl. 75.89639°r. ilg.﻿ / 41.02111; 75.89639﻿ (Frilandas)Koordinatės: 41°01′16″ š. pl. 75°53′47″ v. ilg.﻿ / ﻿41.02111°š. pl. 75.89639°r. ilg.﻿ / 41.02111; 75.89639﻿ (Frilandas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Pensilvanija Pensilvanija |
| **Apygarda** | Luzerno apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1844 |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 3 531  |
| **Plotas** | 1,7 km² |
| **Tankumas** (2010) | 2 077 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Frilandas |

**Frilandas** (angl. *Freeland*) – miestas JAV Pensilvanijos valstijoje.

Lietuviai
---------

Šv.Kazimiero bažnyčia XIX amžiaus pabaigoje
Emigrantai iš Lietuvos šiame miestelyje pradėjo kurtis XIX a. pabaigoje. 1886 m. Frilande trumpai kunigavo Antanas Varnagiris. Lietuvių–lenkų katalikišką Šv.Kazimiero parapiją 1888 m. įkūrė kun. Motiejus Juodišius. 1889–1896 m. klebonavo kun. Juozas Mašiotas, 1897–1900 m. – kun. Delinikaitis. Vėliau sielovados darbą tautiečių tarpe dirbo kunigai: L.Suchockis, B.Walteris, Musickis ir kt.

Kūrimosi pradžioje didelė problema buvo kvalifikuotų vargonininkų trūkumas, vėliau parapijoje sėkmingai darbavosi Juozas Čižauskas. Vystėsi ir verslas – nuo Punsko kilęs Antanas Pajaujis buvo atidaręs maisto prekių parduotuvę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  X.Waclaw Kruszka. *Historia polska w Ameryce.* – Milwaukee: 1908 S. 31[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Amerikos lietuvių įnašas į lietuvių muziką // Aidai
3. ↑  Egidijus Aleksandravičius. *Emigracijos istorija: Mažoji Pensilvanijos Lietuva* // 15min.lt
| **Fricas Grėbneris** |
| --- |
| Gimė | 1877 m. kovo 4 d.Berlynas |
| Mirė | 1934 m. liepos 13 d. (57 metai)Berlynas |
| Tautybė | vokietis |
|  |
| Veikla | etnologas, geografas, muziejininkas |
| Sritis | istorinė etnografija, difuzionizmas |
| Organizacijos | Berlyno universitetas, Rautenstrauch-Joest etnografinis muziejus |
|  |
| Alma mater | Marburgo universitetas |

**Robertas Fricas Grėbneris** (*Robert Fritz Graebner*, 1877 m. kovo 4 d. – 1934 m. liepos 13 d.) – Vokietijos etnologas, geografas, muziejininkas. Etnologijos kultūrinės istorinės mokyklos atstovas, pats iškiliausias difuzionizmo atstovas, istorinės etnografijos išvystytojas.

Biografija
----------

1899–1911 m. dirbo Berlyno etnografiniame muziejuje. Nuo 1911 m. dėstė Bonos, nuo 1926 m. Kelno, nuo 1928 m. Berlyno universitete; profesorius (1911 m.). Nuo 1909 m. – žurnalo *Ethnologica* redaktorius. 1925–1928 m. Fricas Grėbneris buvo Kelno Rautenstrauch-Joest etnografinio muziejaus direktorius.

Idėjos
------

Fricas Grėbneris sprendė kultūrų kaitos, jų įtakų ir perdavimo klausimus. Jo nuomone, kultūros istorija yra tam tikri kultūrinių reiškinių kompleksai, plintantys į kitas teritorijas dėl tautų kraustymosi; tautų kultūros bendrumus aiškino jų kilme iš vieno centro. Postulavo kultūros ciklų teorijos metodinius principus; vienas pirmųjų etnografiniams tyrimams taikė istorinį metodą.

Perėmęs Leo Frobenijaus kultūros ratų sąvoką, 1904 m. Grėbneris įkūrė kultūros ratų studijų (*Kulturkreislehre*) mokyklą ir nuo 1906 m. kultūros rato bei kultūros sluoksnio (*Kulturschichten*) sąvokas pradėjo taikyti viso pasaulio kultūrų analizei. Kritikuodamas evoliucionistus, iš dalies ir Frydrichą Racelį, jis bandė atsakyti į klausimą, kas gali įrodyti ryšio tarp kultūrų glaudumą ir ilgalaikiškumą. Fricas Grėbneris įvedė *Beziehungskriterien*, t. y. kriterijų, nusakantį tautų giminystę, chronologinius bei kultūrinių formų sutapimus, juos susiejant su gausybe kiekybinių sutapimų įvairiausiose geografinėse srityse. Pasak jo, svarbiausi kriterijai, įrodantys kultūrų giminystę, yra kultūrinių elementų formos panašumas ir jų gausa.

Fricas Grėbneris teigė, kad difuzijos būdu sklinda ne elementariosios idėjos ir etnografiniai objektai, įrankiai ar priemonės, o kultūrinių pasiekimų – išradimų visuma, tai yra kultūrinis ratas. Pastarasis plėtodamasis susimaišo su kitais kultūriniais ratais, tokie kultūriniai ratai užsikloja vienas ant kito, ir tokiu būdu skirtinguose regionuose susidaro įvairios kultūrinių elementų kombinacijos, taip vadinami kultūriniai sluoksniai. Pateikdamas kultūros ratų sistematiką, XX a. pradžioje egzistavusias kultūras Grėbneris laikė kilusiomis iš devynių pagrindinių ankstyvųjų kultūros ratų.

Bibliografija
-------------

Svarbiausi veikalai:

* Etnologijos metodas (*Methode der Ethnologie*, 1911 m.)
* Etnologija (*Ethnologie*, 1923 m.)
* Primityviojo pasaulio sistema (*Das Weltbild der Primitiven*, 1924)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Fritz Graebner*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
2. ↑  Vytis Čiubrinskas. SOCIALINĖS IR KULTŪRINĖS ANTROPOLOGIJOS TEORIJOS. Kaunas: VDU, 2007.
**Emilija Šeduikytė** (1948 m. gruodžio 24 d. Mikališkio k. Zarasų r.), choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija
----------

Tėvas Antanas Šeduikis (1909 liepos 13 d. – 1987 m. gruodžio 28 d.) buvo vargonininkas, apie 25 metus vargonininkavo ir vadovavo chorui Krosnos (Lazdijų r.) parapijoje.

Emilija 1967–1971 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. I. Kuzmienė), 1971–1976 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. P. Gylio klasė).

Nuo 1976 rudens Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, būsimuosius dirigentus gerai paruošė respublikiniams jaunųjų atlikėjų konkursams, per 20 darbo metų parengė daugiau kaip 40 jaunųjų chorvedžių, dalyvauja mokslinėse konferencijose.

1976–1982 Panevėžio moterų choro „Volungė" chormeisterė ir solistė, nuo 1982 kamerinio moterų choro „Volungė" chormeisterė ir dirigentė. Choro meno vadovei ir dirigentei G. Viržonienei padėjo parengti koncertines ir konkursines programas, sėkmingai pasirodyti tiek Lietuvoje, tiek užsienyje. 1986 pedagogė apdovanota Kultūros žymūno ženklu.

Jos brolis Alvydas Šeduikis (1941 m. balandžio 13 d. – 1987 m. sausio 24 d.) buvo vargonininkas ir vargonų meistras. Dirbo Skuode, Šiluvoje, Žemaičių Kalvarijoje ir Telšiuose.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Emi Kusis |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Čado vėliava Čadas |
|  |
| Aukštis | 3445 m |
|  |
| Tipas | skydinis ugnikalnis |
|  |
| Amžius | holocenas |
|  |
| Aktyvumas | užgesęs |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | - m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 19°48′0″ š. pl. 18°32′0″ r. ilg.﻿ / ﻿19.80000°š. pl. 18.53333°r. ilg.﻿ / 19.80000; 18.53333Koordinatės: 19°48′0″ š. pl. 18°32′0″ r. ilg.﻿ / ﻿19.80000°š. pl. 18.53333°r. ilg.﻿ / 19.80000; 18.53333 |

**Emi Kusis** (pranc. *Emi Koussi*, arab. إيمي كوسي = *Emī Kūssī*) – užgesęs ugnikalnis Tibesčio kalnyne, Čado valstybės šiaurėje. Tai aukščiausias ne tik Čado, bet ir visos Sacharos kalnas. Aukštis siekia 3445 m. Tai 60–80 km pločio piroklastinis skydinis ugnikalnis, esantis vulkaninio Tibesčio masyvo pietuose. Virš apylinkių iškyla per 2,3 km.

Viršūnėje yra dvi kalderos, kurių platesnioji yra 12 x 15 km apimties. Jos pietuose yra mažesnioji kaldera, išsidriekianti 2-3 km, ir esanti 350 m gylio. Tiek kalderose, tiek ugnikalnio šlaituose gausu lavos kupolų, šlakinių kūgių, marų (kraterių), lavos srautų. Vidinėje kalderoje slūgso nemažos natrito atsargos.

Emi Kusis savo struktūra primena Marso ugnikalnius, tačiau yra paveiktas vandens erozijos.

Nuorodos
--------

* Emi Kusis Archyvuota kopija 2014-03-14 iš Wayback Machine projekto. – Global Volcanism Program, Smithsonian Institution.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Panonijos ir Dakijos istorija** |
| Ilyrai, Trakai |
| Bojai, Dakai |
| *Romos imperija* (Dakija, Panonija) |
| Gotai |
| Hunai |
| Sklavėnai, Gepidai, Herulai, Langobardai |
| Avarų kaganatas (Avarai) |
| *Frankų karalystė*, *Didžioji Moravija* |
| *Pirmoji Bulgarijos imperija* |
| Madjarai |
| **Vengrijos, Rumunijos, Voivodinos, Kroatijos istorija** |

**Bojai** – romėnų vartotas vardas senovės keltų gentims, skirtingu laiku sutiktoms Transalpinėje Galijoje (dabar Prancūzija), Cizalpinėje Galijoje (Šiaurės Italija), bet daugiausia Panonijoje (Vengrija), Bohemijoje, Moravijoje, vakarų Slovakijoje.

III a. pr. m. e. antroje pusėje bojai susivienijo su kitomis Cizalpinės Galijos gentimis ir etruskais kovoje su Roma. Jie buvo Hanibalo sąjungininkai, užmušė Liucijų Postumijų Albiną, iš kurio kaukolės padarė aukojimo indą. Po kurio laiko buvo nugalėti Telamone 224 m. pr. m. e. ir galiausiai 193 m. pr. m. e. prie Mutinos (dabar Modena). Netekus sostinės, dauguma bojų paliko Italiją.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Savitaiga**, **autosugestija** yra procesas, kurio metu asmuo, treniruodamas ir veikdamas pasąmonę, siekia įteigti sau tam tikrus teiginius, mintis tam, kad šie įsitvirtintų pasąmonėje ir po to nesąmoningai veiktų žmogaus sąmonę.

Istorija
--------

Savitaigos teoriją pagrindė prancūzų vaistininkas Emilis Coué XIX a. Jis pastebėjo, kad medikamentų, kuriuos jis duodavo savo klientams, poveikis priklausydavo nuo žodžių, kuriuos jis pasakydavo perduodamas vaistus. Stebėdamas savo apylinkės gyventojus jis priėjo prie išvados, kad kiekvienas žmogus gali pagerinti savo savijautą, jeigu jis naudos sugestijos formules ir keletą kartų pakartos tam tikrus žodžius. Jo pagrindinė formulė buvo:
„*Kiekvieną dieną visais atžvilgiais man darosi vis geriau ir geriau.* "kurią kartojant po kiek laiko pasijuntama geriau.

Technika
--------

Pasąmonė pasiekiama savihipnozės arba kartojamų afirmacijų pagalba. Pasąmonės pasipriešinimas įveikiamas itin ryškių vaizdinių pagalba (vizualizacija), kadangi pasąmonės kalba yra vaizdas.

Veiksmingumas
-------------

Savitaigos veiksmingumas priklauso nuo:

* atsipalaidavimo būsenos (smegenų biosrovės dažnio - kuo jis žemesnis, tuo veiksmingesnė įtaiga),
* įsivaizduojamų objektų detalumo, susikurto vaizdinio tikroviškumo, ryškumo,
* treniravimosi periodiškumo bei susikaupimo.

Autosugestijos metu garsiai arba mintyse nuolat kartojamas sakinys, kol jį priima pasąmonė bei jis įtvirtina. Nepriklauso nuo to, ar mintis turi teigiamą ar neigiamą prasmę. Tikimasi, kad mintis taps savaime suprantamu (pasąmonei) faktu ir taps įsitikinimu, kuriuo neabejojama ir kuriuo bus vadovaujamasi nesąmoningai.

Formos
------

Savitaiga gali būti nesąmoninga ir sąmoninga. Pastarasis atvejis paprastai dažnesnis. Tačiau ir pirmojo atvejo pavyzdžių gausu kasdieniniame gyvenime (*man nesiseka, aš nieko negaliu padaryti; aš nieko nesugebu; esu bejėgis; man nepasiseks, aš nelaimėsiu* ir t. t.).

Taikymas
--------

Autosugestija taikoma taip pat ir autogeninės treniruotės bei pozityvaus mąstymo atvejais.