recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Periskopo principas
**Periskopas** (graik. *periscopeõ* – apžvelgiu) – optinis prietaisas stebėti aplinką iš slėptuvės.

Tai, paprastai, vamzdis su optine sistema (prizmėmis, lęšiais, veidrodžiais), kuri atspindi šviesos spindulius, sklindančius nuo stebimo objekto, ir nukreipia juos į stebėtojo akį.

Daugeliu periskopų galima stebėti aplinką įvairiomis kryptimis, matuoti kampus vertikalioje ir horizontalioje plokštumose, nustatyti atstumą iki stebimo objekto.

Johanas Gutenbergas, daugiau žinomas kaip spausdinimo technologijos išradėjas, 1430 m. aprašė į periskopą panašų prietaisą, kuris buvo naudojamas miesto šventėje Achene, kai žmonės, minioje norėdami matyti vieną ar kitą renginio detalę, naudojosi panašiu prietaisu.

Dažniausiai naudojamas karinėje technikoje: povandeniniuose laivuose, tankuose ir kitur. Plačiai pradėtas naudoti Pirmojo pasaulinio karo metu, apžvelgint priešo pozicijas, pasislėpus tranšėjose. Vėliau pritaikytas povandeniniuose laivuose, kur tapo pagrindiniu vizualinio stebėjimo prietaisu.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Periskopinis šautuvas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Periskopas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Pergrubrijus** (*Pergrubrė*, *Grubytė*, *Pergrubius*, *Pergrubii*, *Pergrubrij*, *Pergrubrius*) – prūsų ir lietuvių pavasario ir augmenijos dievas.

Pergrubrijus siejamas su žemės dirbimu, darbo šventėmis, dirvos pergubrijimu (pergubryti, išgubryti, gūbrys, gūbriuota dirva, kurią įdirbdavo ir išlygindavo kapliu arba medine kūle). Pagrindinė jos funkcija buvo gerai išgubrintoje dirvoje dauginti žalumynus, o vėliau ir žiedus. Pergrubijui skirtos šventės buvo švenčiamos nuo Jurginių iki rugpjūčio – apima visą augumo ciklą nuo dygimo, augimo iki javapjūtės.

Pergrubijų šaltiniuose mini Jonas Maleckis (1563 m.), „Sūduvių knygelė" (XVI a.), Jonas Lasickis (1615 m.), Jonas Bretkūnas (1588 m.), Matas Pretorijus (XVII a.).

* J. Malecijus ir J. Lasickis teigia, kad jis – augmenijos dievas;
* V. Toporovas kildina jo vardą nuo „grūbaus", nelygaus paviršiaus;
* A. J. Greimas jį susieja su Perkūnu – pavasario žiemos išvarymo šventėm.

Dievybė vadinta ir Grubyte. Nočios apylinkėje „gruba" vadintas vaismedžių daržas. Išlikę dainos ir maldos: „Duok mums žiedų, duok, Grubyte!/ Padaryt gražiai vainikus;/ Duok šventa dovana tava, /Te red marčios plaukus sava".

Su Pergubrijumi siejama pirmoji pavasario šventė (Jurginės, Jorė) – jos metu dievo garbei gertas alus, giedotos giesmės, puotauta. Jo buvo meldžiama globoti javus, naikinti piktžoles.

Pergubrijus savo paskirtimi artimas slavų Jarilo, krikščionybės laikais sutapatintas su žemės „atrakintoju" Šv. Jurgiu, Jurijumi. Tikėtina, kad tai su pavasariniu žemės grubos, gruodo, ledo pralaužimu susijęs Perkūno epitetas.

Literatūra
----------

1. ↑  Pergrubrijus. Mitologijos enciklopedija, 2 tomas. Vilnius. Vaga. 1999. 288 p.
2. ↑  *Pergrubrijus*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 349
3. ↑
D. Mendelejevas
**Periodinė (cheminių) elementų lentelė** (kitaip dar gali būti vadinama *Mendelejevo lentelė*, *Periodinė elementų sistema* ir pan.) – lentelinis chemijos periodinio dėsnio pavidalas, kuriame žinomi cheminiai elementai išdėstyti pagal atominį skaičių. Dėsnį atrado ir pirmąją lentelę 1869 m. kovo 1 d. (vasario 17 d. – pagal senąjį kalendorių) sudarė Dmitrijus Mendelejevas. 

Būtinos pagrindinės žinios apie elementus pateiktos *standartinės lentelės pavidalu*. Galimi elementų išdėstymai ir kitais požiūriais ir skirtingu detalumu.

Periodinės lentelės stulpeliai vadinami grupėmis, kurių iš viso yra 18. Vienos grupės elementų panašus valentiškumo elektronų išsidėstymas, dėl to šių elementų savybės yra panašios. Grupės žymimos vienu iš trijų būdų – arabiškais skaitmenimis, romėniškais skaitmenimis arba derinant romėniškus skaitmenis ir lotyniškas raides. Romėniška numeracija naudota pirmosiose sistemose, tuo tarpu arabiškas žymėjimas yra naujesnis, pastarasis yra aiškesnis ir rekomenduojamas Tarptautinės taikomosios chemijos sąjungos (IUPAC).

Standartinė periodinė elementų lentelė
--------------------------------------


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Grupės →** | **IA** | **IIA** | **IIIB** | **IVB** | **VB** | **VIB** | **VIIB** | **VIII** | **IB** | **IIB** | **IIIA** | **IVA** | **VA** | **VIA** | **VIIA** | **VIIIA** |
| **↓ Periodai** |  |
| **1** | 1H |  | 2He |
| **2** | 3Li | 4Be |  | 5B | 6C | 7N | 8O | 9F | 10Ne |
| **3** | 11Na | 12Mg |  | 13Al | 14Si | 15P | 16S | 17Cl | 18Ar |
| **4** | 19K | 20Ca | 21Sc | 22Ti | 23V | 24Cr | 25Mn | 26Fe | 27Co | 28Ni | 29Cu | 30Zn | 31Ga | 32Ge | 33As | 34Se | 35Br | 36Kr |
| **5** | 37Rb | 38Sr | 39Y | 40Zr | 41Nb | 42Mo | 43Tc | 44Ru | 45Rh | 46Pd | 47Ag | 48Cd | 49In | 50Sn | 51Sb | 52Te | 53I | 54Xe |
| **6** | 55Cs | 56Ba | 57-71 | 72Hf | 73Ta | 74W | 75Re | 76Os | 77Ir | 78Pt | 79Au | 80Hg | 81Tl | 82Pb | 83Bi | 84Po | 85At | 86Rn |
| **7** | 87 Fr  | 88Ra | 89-103 | 104Rf | 105Db | 106Sg | 107Bh | 108Hs | 109\*Mt | 110\*Ds | 111\*Rg | 112Cn | 113\*Nh | 114Fl | 115\*Mc | 116\*Lv | 117\*Ts | 118\*Og |
|  |
| **Lantanoidai** | 57La | 58Ce | 59Pr | 60Nd | 61Pm | 62Sm | 63Eu | 64Gd | 65Tb | 66Dy | 67Ho | 68Er | 69Tm | 70Yb | 71Lu |  |
| **Aktinoidai** | 89Ac | 90Th | 91Pa | 92U | 93Np | 94Pu | 95Am | 96Cm | 97Bk | 98Cf | 99Es | 100Fm | 101Md | 102No | 103Lr |

  


Serijos| Šarminiai metalai | Lantanoidai | Aktinoidai | Metalai |
| Kiti metalai | Pusmetaliai | Nemetalai | Halogenai | Inertinės dujos |

\* Žvaigždute pažymėtų elementų cheminės savybės nežinomos arba dėl jų nesutariama, tad jie oficialiai nėra priskirti nei vienai iš pagrindinių trijų elementų grupių.

Nuorodos
--------

* Periodinė elementų sistema paruošta VU ChF ir ALF.
* „GPeriodic" Archyvuota kopija 2011-07-19 iš Wayback Machine projekto. elektroninė periodinė lentelė
* WebElements internetinė cheminių elementų periodinė lentelė.
* IUPAC oficiali IUPAC periodinė elementų lentelė. Joje pateikti tik oficialiai patvirtinti cheminiai elementai.

Vikižodynas
**Bogdan Stancu**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Bogdan Sorin Stancu |
| Gimimo data | 1987 m. birželio 28 d. (34 metai) |
| Gimimo vieta | Piteštis, Rumunija |
| Ūgis | 1,82 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Gençlerbirliği SK Ankara |
| **Numeris** | 10 |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2005–20062005–20062006–20082008–20112011–20122011–20122012–20132013– | FC Argeș Pitești→CS Mioveni (skol.)FC Unirea Valahorum UrziceniFC Steaua BucureștiGalatasaray SK→Orduspor (skol.)OrdusporGençlerbirliği SK Ankara | 07 00(0)12 00(3)51 0(11)72 0(32)16 00(3)32 0(10)33 0(11)79 0(32) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2006–20092009– | Rumunijos U-21 Rumunija | 15 00(5)52 0(14) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2016 m.. |

**Bogdanas Sorinas Stanku** (g. 1987 m. birželio 28 d. Piteštyje) – Rumunijos futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje Turkijos Süper Lig klube Gençlerbirliği SK Ankara.

Žaidėjo karjera
---------------

Profesionalo karjerą pradėjo FC Argeș Pitești klube, trumpam buvo paskolintas CS Mioveni. Dėl kontrakto pažeidimo palikęs Miovenio klubą, persikėlė į FC Unirea Valahorum Urziceni. Po dvejų metų, 2008 m. pasirašė sutartį su FC Steaua București. Pirmajame sezone tapo rezultatyviausiu klubo žaidėju, pelniusiu 11 įvarčių. 2010–2011 m. sezono pirmoje pusėje per 27-es rungtynes Stancu pelnė 16 įvarčių. Tame pačiame sezone už €5 milijonus buvo parduotas Galatasaray SK. Po nesėkmingo starto metams buvo paskolintas Orduspor klubui, su kuriuo vėliau pasirašė ilgalaikę sutartį. Klubui iškritus iš Süper Lig, persikėlė į Ankaros Gençlerbirliği.

Tarptautinė karjera
-------------------

Nuo 2006 iki 2009 m. atstovavo Rumunijos U-21 rinktinei. Per tą laiką sužaidė 15 kartų bei pelnė 5 įvarčius.

2010 m. rugsėjo 3 d. debiutavo Rumunijos rinktinėje, rungtynėse prieš Albaniją 64-tą min. pakeitė Daniel Niculae. Tose pačiose rungtynėse pelnė savo pirmąjį įvartį. 2012 m. vasario 29 d. pelnė išlyginamąjį įvartį rungtynėse prieš Urugvajų. UEFA Euro 2016 m. čempionato pirmose rungtynėse prieš Prancūziją pelnė 11 m baudinį. Rungtynės baigėsi 2-1 šeimininkų pergale.

### Dalyvavimas čempionatuose


| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių |  | 00 | 00 | 00 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Žemyno čempionatai** |
| Prancūzija 2016 | I etapas | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 |

Išnašos
-------

1. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* .national-football-teams.com
| Bogoliubovas*Боголюбово* |
| --- |
| *Bogoliubovas* |
|  |
| 

BogoliubovasBogoliubovas

56°11′40″ š. pl. 40°31′50″ r. ilg.﻿ / ﻿56.19444°š. pl. 40.53056°r. ilg.﻿ / 56.19444; 40.53056﻿ (Bogoliubovas)Koordinatės: 56°11′40″ š. pl. 40°31′50″ r. ilg.﻿ / ﻿56.19444°š. pl. 40.53056°r. ilg.﻿ / 56.19444; 40.53056﻿ (Bogoliubovas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Vladimiro sritis Vladimiro sritis |
| **Rajonas** | Suzdalės rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1158 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 4 494  |
|  |
|  **Vikiteka** | Bogoliubovas |

**Bogoliubovas** (rus. *Боголюбово*) – gyvenvietė Rusijoje, Vladimiro srityje, Suzdalės rajone, 2 km į šiaurės rytus nuo Vladimiro. Įsikūręs prie Nerlės ir Kliazmos upių santakos. Praeina „Volgos" plentas, yra geležinkelio stotis. Svarbus religinis, turistinis Rusijos centras, patenkantis į „Rusijos aukso žiedą". Yra 1165 m. įkurta Prieglobsčio prie Nerlės cerkvė (UNESCO pasaulio paveldo objektas), 1155 m. įkurtas Bogoliubovo moterų vienuolynas su Bogoliubovo ikona, 1158–1165 m. Šv. Dievo Motinos Gimimo cerkvė, miesto tvirtovės liekanos.

Istorija
--------

Bogoliubovas įkurtas 1158 m. kunigaikščio Andrejaus Bogoliubskio. Pasakojama legenda, kad kunigaikštis gabenęs Vladimiro ikoną iš Vladimiro į Rostovą, bet už 10 km žirgai stojo piestu ir toliau nėjo. Toje vietoje kunigaikštis nakvojo ir susapnavo sapną, kuriame regėjo Dievo Motiną, todėl čia nusprendė pastatyti vienuolyną. 1177 m. Bogoliubovą nuniokojo Riazanės kunigaikštis Glebas, o 1238 m. tvirtovę sugriovė mongolai-totoriai. XVII–XIX a. šventyklos plėtėsi. Po Spalio revoliucijos buvo uždarytos. 1960 m. Bogoliubovui suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. 1992 m. vienuolynas vėl atidarytas.

Galerija
--------

* Bogoliubovo vienuolyno ansamblisBogoliubovo vienuolyno ansamblis
* Prieglobsčio prie Nerlės cerkvėPrieglobsčio prie Nerlės cerkvė
* Šv. Dievo Motinos Gimimo cerkvė Šv. Dievo Motinos Gimimo cerkvė
* Bogoliubovo ikonaBogoliubovo ikona

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pasaulio vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006–2014. (VLKK versija)
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 65
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Piper methysticum** |
| --- |
| Svaigusis pipiras (*Piper methysticum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Magnolijažiedžiai  *( Magnoliidae)* |
| Šeima: | Pipiriniai  *( Piperaceae)* |
| Gentis: | Pipiras  *( Piper)* |
| Rūšis: | Svaigusis pipiras  *( Piper methysticum)* |

 |

**Svaigusis pipiras** (*Piper methysticum*) – pipirinių (*Piperaceae*) šeimos visžalių daugiamečių augalų rūšis. Paplitusi Okeanijoje (Polinezijoje, Melanezijoje), šiauriniuose Australijos regionuose.

Augalas status, užauga iki 3 m aukščio. Lapai paprasti, širdiški, iki 20 cm ilgio. Žiedai susitelkę į kirmėliškus žiedynus. Žiedai sunkiai apsidulkina, net ir su žmogaus pagalba, todėl augalas dauginasi daugiausia vegetatyviškai.

Svaigiojo pipiro šaknys – labai populiarus raminantis, vaistinis preparatas Okeanijoje. Pagrindinė veiklioji medžiaga – kavalaktonas. Ji sukelia raumenų atpalaidavimą, anestezę, nervinį atsipalaidavimą, bendras poveikis primena alkoholio poveikį. Intensyvus svaigiojo pipiro šaknų naudojimas gali sukelti priklausomybę, rimtų sveikatos sutrikimų. Okeanijoje augalą naudoja religiniuose ritualuose, šventėse, atsipalaidavimui. Tradiciškai šaknis yra kramtoma, valgoma sutarkuota ar sumušta. Iš šaknies taip pat daromas stiprus gėrimas. Dabar dažnai prekyboje tiekiama išdžiovinta ir sumalta šaknis. Gauta pudra prieš vartojimą užpilama karštu, bet neverdančiu vandeniu, nes verdantis vanduo sunaikina veikliąją medžiagą. 

Fidžyje džiovinamos svaigiojo pipiro šaknys

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Svaigusis pipiras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Konjuktyvitas – junginės uždegimas
**Junginė** (lot. *tunica conjuctive*) – plona skaidri jungiamojo audinio plėvelė, išklojanti abiejų akių vokų užpakalinius paviršius ir jungianti vokus su akies obuoliu. Junginės yra trys dalys: ji dengia vokų kremzlę, akies obuolį, jungiamąją dalį, kuri persilenkimo vietoje vadinama junginės skliautu. Akies obuolio junginė plona, tąsi, lengvai prisitvirtina prie odenos. Pro ją matyti kraujagyslės ir balta odena. Viršuje ir apačioje nuo akies obuolio junginė pereina ant vokų ir sudaro viršutinį ir apatinį junginės skliautus. Junginėje yra ašarų liaukučių

Junginės ligos
--------------

Junginė turi ryšį su vokais, ašarų aparatu, į junginės maišelį lengvai patenka mikroorganizmai. Junginė dažnai reaguoja į viso organizmo patologinį procesą. Ją labai veikia dulkės, dūmai, cheminių medžiagų garai, UV. Dažnesnės junginės ligos:

* Konjuktyvitas
* Trachoma
* Junginės distrofijos
* Junginės navikai

  

v • a • r **Žmogaus organų sistemos** 

Jutimo organai ← **Akis**  

Ragena -
Odena -
Rainelė -
Vyzdys -
Krumplynas -
Gyslainė -
Tinklainė -
Regos nervas -
Stiklakūnis -
Lęšiukas -
Vokai -
Junginė -
Ašaros
| Jungajus*Yungay* |
| --- |
| *Ginklų aikštė* |
|  |
| 

JungajusJungajus

9°8′0″ p. pl. 77°44′0″ v. ilg.﻿ / ﻿9.13333°š. pl. 77.73333°r. ilg.﻿ / 9.13333; 77.73333﻿ (Jungajus)Koordinatės: 9°8′0″ p. pl. 77°44′0″ v. ilg.﻿ / ﻿9.13333°š. pl. 77.73333°r. ilg.﻿ / 9.13333; 77.73333﻿ (Jungajus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Peru vėliava Peru |
| **Departamentas** | Ankašo departamentas |
| **Provincija** | Jungajaus provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 7 852  |
| **Altitudė** | 2 458 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Jungajus |

**Jungajus** (isp. *Yungay*, keč. *Yunkay*) – miestas Peru, Ankašo departamente, 20 km į pietus nuo Karaso. Provincijos centras. Miestas įskiūręs *Callejón de Huaylas* slėnyje, prie Santos upės, Baltosios Kordiljeros pašlaitėje, 2458 m aukštyje. Už 15 km nuo miesto stūkso aukštų kalnų virtinė: Uaskaranas, Uandojas, Čopikalkis, Piškas, Šaprarachu, Garsilaso Piramidė, Janapakčia, Kontrajerba, telkšo Ljanganuko lagūna.

Istorija
--------

Jungajaus egzistavo dar ikiinkiniu laikotarpiu. Jungajas minimas nuo 1440 m. Konkistadorai šį kraštą pasiekė 1533 m. o 1540 m. oficialiai įkūrė Jungajų. 1579 m. miestą nusiaubė nuošliauža, 1725 ir 1962 m. – žemės drebėjimas. 1839 m. vasario 20 d. įvyko Jungajaus mūšis, kurio metu Čilė galutinai nugalėjo Bolivijos-Peru konfederaciją.

Jungajaus tragedija
-------------------

Senojo Jungajaus kapinės
Miestas įsikūręs seismiškai nestabilioje srityje, be to, jį supa keletas aukštų kalnų. Šios aplinkybės lėmė 1970 m. gegužės 31 d. įvykusią tragediją. Visą Ankašo departamentą sudrebino galingas, 7,8 balo pagal Richterio skalę žemės drebėjimas. Dėl tektoninių judesių nuo Uaskarano kalno atskilo milžiniškas ledyno luitas ir įkrito į kalnuose telkšantį ežerą. Iš jo išsilieję vandenys kartu su purvu, akmenimis ir ledais sudarė 200 km/h greičiu skriejančią nuošliaužą, kuri naktį nušlavė Jungajaus miestą. Apie 17 tūkst. žmonių žuvo, išgyveno tik 400 miesto gyventojų. Tragedijos vietoje įkurtos žuvusiųjų kapinės, o miestas perkeltas į saugesnę vietą.

Šaltiniai
---------

1. PERU: Áncash Region, *citypopulation.de*
2. ↑  PERU: Áncash Region, *citypopulation.de*
| Jundinhė |
| --- |
| Lugou tiltas per Jundinhė upę Lugou tiltas per Jundinhė upę |
| **Ilgis** | 650 km |
| **Baseino plotas** | 47 016 km² |
| **Ištakos** | Šaansi kalnynas |
| **Žiotys** | Haihė |
| **Šalys** | Kinija |
|  |
|  **Vikiteka** | Jundinhė |

**Jundinhė** (kin. 永定河, pinyin: *Yǒngdìng Hé*) – upė rytų Kinijoje; viena iš Haihę sudarančių upių. Prasideda Gvanseno kalnuose, Šaansi provincijoje. Teka į rytus kalnais, vėliau Didžiąja Kinijos lyguma. Prateka Vidinės Mongolijos, Hubėjaus provincijas. Pekine susilieja su keliomis upėmis ir sudaro Haihę (teka į Geltonąją jūrą).

Gunatinšano tarpeklyje (kur upė kerta Sinšano kalnus) įrengtas hidroelektrinių kompleksas. Upės vanduo naudojamas hidroenergijai, drėkinimui. Lygumoje upė laivuojama.

Jundinhė nuo seno žinoma dėl savo nuožmių potvynių bei dažno vagos keitimo. Dabartinė upės vaga buvo įtvirtinta 1698 m. valdant imperatoriui Kansi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 512
Koordinatės: 54°34′52″ š. pl. 24°7′13″ r. ilg.﻿ / ﻿54.58111°š. pl. 24.12028°r. ilg.﻿ / 54.58111; 24.12028

| Jundeliškių dvaras |
| --- |
| Dvaro gyvenamasis namas Dvaro gyvenamasis namas |
| Vieta | Jundeliškės, Birštono savivaldybė |
| Įkurtas | XVI a. |
| Rūmų stilius | Klasicizmo bruožai |
| Bajorų giminės | EperješasRagožaitė–KačanauskienėSemaškosMoravskiai |
| Parkas | Liepų alėja, pavieniai želdynai |
| Pastatų būklė | Apnykę dvaro rūmai |

**Jundeliškių dvaras** (arba ***Ustronės dvaras***) – dvaras, esantis Birštono savivaldybėje. Išliko XVIII a. pabaigos Semaškų gyvenamasis namas (klasicizmo bruožai, 4 kolonų portikas, trikampis frontonas), dvaro ūkiniai pastatai, parkas.

Istorija
--------

XVI a. įsikūrė Eperješai, kurie Ustronės dvarą valdė pora šimtmečių. Dvaro valdytojas Kristoforas Eperjašas mirė 1746 metais. Abiejų Tautų Respublikos padalijimo išvakarėse Ustronę valdė Kristina Ragožaitė – Kačanauskienė. Vėliau teisės perėjo Semaškoms. Apie 1800 m. Marijana Semaškaitė ištekėjo už Apolinaro Moravskio ir Moravskiai kraičio gavo Ustronės dvarelį. Nuo tada iki 1838 m. Ustronės dvare gyveno Apolinaras Moravskis, po jo mirties dvarą paveldėjo jo vienturtis sūnus gydytojas, memuaristas, etnografas, teisininkas ir keliautojas Stanislovas Moravskis, kuris čia ir mirė 1853 m. (palaidotas Nemajūnų koplyčioje). Po jo mirties dvaras atiteko jo giminaičiui Apolinarui Moravskiui, vėliau jo sūnui Zigmui Moravskiui, kuris valdė šį dvarą iki XX a. pirmos pusės.

Valdant Apolinarui ir Stanislovui Moravskiams, dvaras didžiavosi gausia paveikslų, iškamšų kolekcija. Turėjo nemenką biblioteką. Jame buvo puoselėjamas parkas, auginami jurginai. Kaip savo atsiminimuose apie dvaro interjerą rašo St. Moravskis: *Išvysi čia ir Peškos, ir Oleškevičiaus teptuką. Čia ir Kanevskis, ir didysis Suchodolskis. <...> Orlovskio eskizai. <...> Čia Rustemas, Joteika, Januševičius, Glovackis, Gladyšius, Moračinskis. <...> Albani ir Rafaelis. <...> Abiejų Lampi kūrinius rasi.*

Galerija
--------

* Ustronės dvaro informacinė lentaUstronės dvaro informacinė lenta
* Liepų alėja dvaro parkeLiepų alėja dvaro parke
* Ustronės dvaro fasadasUstronės dvaro fasadas

Šaltiniai
---------

1. ↑  dr. Irma Randakevičienė. Magiškasis Jieznas atvykėliams ir ne tik.
2. ↑  Vyšniauskas M. Galia ir turtai: karalių ir didikų kolekcijos.dalis)

Literatūra
----------

* Stanislovas Moravskis, Apie viską po truputį. I dalis: Nuo Merkinės iki Kauno. Atsiskyrėlio gavenda. Parengė ir iš lenkų kalbos vertė Reda Griškaitė, Vilniaus dailės akademijos leidykla, Vilnius, 2009. ISBN 978-9955-854-39-5.
* Stanislovas Moravskis.Iš visur po truputį. II dalis. Broliai bajorai. Atsiskyrėlio gavenda. Parengė ir iš lenkų kalbos vertė Reda Griškaitė, Vilniaus dailės akademijos leidykla, Vilnius, 2016. ISBN 978-609-447-196-4.
* Vyšniauskas M. „Auksinis berniukas" Stanislovas Moravskis//Nemunas, Nr. 8, 2014 m. 14 p.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Straipsnis turėtų prasidėti aiškiu apibrėžimu.**Jei galite, apibrėžkite straipsnio dalyką, pagrindinę sąvoką. |

**Religinių reikalų institutas** (it. *Istituto per le Opere di Religione*) vadinamas Vatikano banku atliekantis Katalikų bažnyčios. Banką valdo profesionalus vadovas, kuris yra pavaldus kardinolų komitetui ir tiesiogiai popiežiui. Tai yra popiežiaus finansinė institucija, neprižiūrima Šventojo Sosto ekonominių reikalų prefektūros. Dabartinis banko prezidentas yra Angelo Caloia.

Istorija
--------

Vatikano bankas yra Katalikų bažnyčios administracinės struktūros - Romos kurijos - šaka. Kaip formali organizacija susiformavo XIX a.

Banko istorijoje išskiriami trys pagrindiniai laikotarpiai: laikotarpis po 1870 m. kai buvo panaikinta Popiežiaus valstybė; po 1929 m. kai Laterano sutartimi buvo sukurtas nepriklausomas Vatikanas; po Antrojo pasaulinio karo.

Sudarius Laterano sutartį, viename iš jos paragrafų buvo reinterpretuota kanoninė teisė liečianti lupikavimą, kuris apibrėžtas ne kaip pelno iš pinigų skolinimo gavimas, bet kaip pernelyg didelio pelno iš tokios veiklos siekimas. Tai leido Vatikano bankui tapti tikru banku, galinčiu gauti pelną. Lėšų banko pradžiai skyrė ir Musolinis.

1968 m. banko finansiniu patarėju buvo pasamdytas Michele Sindona, nepaisant pastarojo abejotinos praeities. M. Sidona buvo pagrindinis veikėjas padėjęs pritraukti ir per banką plauti didelius pinigų srautus iš Gambino šeimos prekybos heroinu, naudojantis fiktyvia kompanija "Mabusi". Į pinigų plovimo schemą buvo įsipainiojęs ir kitas bankininkas, Roberto Calvi, kuris vadovavo Banco Ambrosiano. Tiek Calvi, tiek Sindona priklausė P2 ložei.

1978 m. popiežiumi tapus Jonui Pauliui I jam buvo pranešta apie kaltinimus neteisėta Vatikano banko veikla. Popiežius paskyrė Valstybės sekretorių Kurijos vadovą kardinolą Jean-Marie Villot išsiaiškinti su tuo susijusias aplinkybes. Popiežiaus mirtis po 33 dienų šiame poste paskatino gandus, kad jis buvo nužudytas dėl atskleisto skandalo. Ši versija niekada nebuvo priimta kaip oficiali ir yra laikoma, kad popiežius mirė dėl natūralių priežasčių.

XX a. 9-ame dešimtmetyje Vatikano bankas įsivėlė į didelį politinį ir finansinį skandalą, kilusį dėl Banco Ambrosiano žlugimo. Šio banko pagrindiniu akcininku buvo Vatikano bankas, o tuometinis Vatikano banko prezidentas - JAV lietuvis Paul Marcinkus. Paul Marcinkui buvo pareikšti Italijos kaltinimai susiję su Banco Ambrosiano bankrotu, tačiau teisiamas jis nebuvo, nes buvo pripažintas jo diplomatinis imunitetas.

Šiuo metu Vatikano bankas veikia sėkmingai ir yra pelningas. XX a. dešimtojo dešimtmečio pradžioje bankas į užsienio kompanijas buvo investavęs virš 10 mlrd. JAV dolerių.

Nuorodos
--------

1. ↑  Lateran Pacts of 1929 Archyvuota kopija 2018-05-23 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  'Mark Lombardi: Global Networks*. Mark Lombardi, Robert Carleton Hobbs, Judith Richards; Independent Curators, 2003 (published for the travelling exhibition of his work, "Mark Lombardi Global Networks"). ISBN 0-916365-67-0*
| **Chavjeras Solana** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1942 m. liepos 2 d. (80 metų)Madridas, Ispanija |
| Tautybė | ispanas |
|  |
| Sritis | Ispanijos ir Europos politinis veikėjas |
| Pareigos | buvęs NATO Generalinis sekretorius bei ES Vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai |
|  |
| Alma mater | Madrido universitetas, Virdžinijos universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius
* Vokietijos Federacinės Respublikos ordinas „Už nuopelnus"
 |
|  |
|  **Vikiteka** | Javier Solana |

**Chavjeras Solana** (isp. *Francisco Javier Solana de Madariaga*, g. 1942 m. liepos 14 d. Madride) – ispanų mokslininkas ir politikas, buvęs NATO generalinis sekretorius (1995–1999 m.) bei ES Tarybos generalinis sekretorius-vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai (1999–2009 m.).

Biografija
----------

Ch. Solana gimė garsioje ispanų šeimoje. Jo senelis Salvadoras de Madariaga buvo žymus rašytojas ir diplomatas, tėvas – chemikas profesorius, vyresnysis brolis Luisas – aktyvus kovotojas prieš Francisco Franco diktatūrą.

1964 m. baigė fizikos studijas Madrido universitete, vėliau su Fulbraito stipendija mokėsi doktorantūroje Virdžinijos universitete. Profesorius, 30-ties mokslinių straipsnių autorius.

Nuo 1966 m. – Ispanijos socialistinės darbo partijos narys, nuo 1977 m. iki 1995 m. buvo Ispanijos Generalinių kortesų Deputatų rūmų narys. 1981 m. vasario 23 d. su grupe kitų parlamento deputatų buvo paimtas įkaitu kariškiams bandant įvykdyti karinį perversmą.

Po socialistų pergalės parlamento rinkimuose, keliose Felipe Gonzálezo vyriausybėse buvo kultūros (1982–1988 m.) bei švietimo ir mokslo (1988–1992 m.) ministras. 1992 birželio mėn.–1995 m. gruodžio mėn. – Ispanijos užsienio reikalų ministras.

Nuo 1995 gruodžio 5 d. iki 1999 m. spalio 6 d. buvo Šiaurės Atlanto Sutarties Organizacija (NATO) Generalinis sekretorius. Įdomu tai, kad XX amžiaus 8-ajame dešimtmetyje Ispanijai stojant į NATO, Ch. Solana buvo aktyvus šio proceso priešininkas.

Dvi kadencijas – nuo 1999 m. spalio 18 d. iki 2009 m. gruodžio 1 d. – buvo ES Tarybos Generalinis sekretorius bei Vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai. Didelis Ch. Solanos nuopelnas – galimo karinio konflikto neutralizavimas Balkanuose.

2005 m. birželio 22 d. Lietuvos Prezidentas Valdas Adamkus apdovanojo Ch. Solaną Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžiumi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ch. Solana palieka ES užsienio politikos vadovo postą Archyvuota kopija 2013-11-04 iš Wayback Machine projekto. (respublika.lt inf.)

  



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Jurgenas Trumpfas** | **Vyriausiasis įgaliotinis užsienio reikalams ir saugumo politikai** 1999 – 2009 m. | Po to:**Katerina Ašton** |
| Prieš tai:**Vilis Klasas** | **NATO generalinis sekretorius** 1995 – 1999 m. | Po to:**Džordžas Robertsonas** |
| Prieš tai:**Franciskas Ordonjesas** | **Ispanijos užsienio reikalų ministras** 1992 – 1995 m. | Po to:**Karlosas Vestendorpas** |
**Kornelis van Harlemas** (ol. *Cornelis van Haarlem*, *Cornelis Cornelisz.*, 1562, Harlemas – 1638 m. lapkričio 11 d. ten pat) – Nyderlandų manierizmo tapytojas. Lietuvos dailės muziejaus rinkiniuose yra jo paveikslas „Senojo ir Naujojo Testamento alegorija" (nuolatinėje ekspozicijoje Radvilų rūmuose).

Biografija
----------

Kornelis Kornelisonas van Harlemas gimė 1562 m. Harleme, turtingoje šeimoje. Jo tėvai 1572 m. paliko miestą jį apgulus Ispanijos kariuomenei. Kornelis pasiliko su mokytoju Pieter Pietersz. 1580 ir 1581 m. jis mokėsi Ruane ir Antverpene, po to grįžo į Harlemą. Pirmasis reikšmingas jam užsakytas paveikslas, kuriame pavaizduotas vietos civilinės sargybos narių grupinis portretas, išgarsino Kornelį Harleme. Šis paveikslas padarė įtakos vėlesniems Frans Hals ir kitų dailininkų panašios tematikos grupiniams portretams. Apie 1584 m. Kornelis susitiko Hendrick Goltzius ir Karel van Mander, su kuriais įkūrė Harleme mokyklą („Akademiją") ir buvo svarbiausiais to meto Harlemo dailininkais-manieristais. Kornelio kompozicijos dažnai buvo pripildytos nuogų figūrų labai sudėtingomis pozomis, vaizduojamų neįprastais kampais. Jis daugiausiai tapė religines ir mitologines scenas, yra nutapęs portretų, virtuvės scenų, natiurmortų. Jo paveikslus Europoje populiarino Hendrick Goltzius graviūros. Kornelis mirė 1638 m. lapkričio 11 d. Harleme. Geriausi jo darbai sukaupti Franso Halso muziejuje Harleme.

Darbų galerija
--------------

* „Banketas Šv. Jurgio civilinėje sargyboje" (1583, Franso Halso muziejus, Harlemas)
* „Kūdikių žudynės Betliejuje" (1590, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Vienuolis ir vienuolė" (1591, Franso Halso muziejus, Harlemas)
* „Adomo ir Ievos nuodėmė" (1592, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Pelėjo ir Tetidės vestuvės" (1593, Franso Halso muziejus, Harlemas)

Išnašos
-------

1. ↑  LDM informacija Archyvuota kopija 2015-01-21 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Cornelis van Haarlem** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* *The Oxford Dictionary of Art and Artists.* Oxford University Press, − 2009, p. 145
* wga.hu
* rijksmuseum.nl Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto.
* www.getty.edu
Cosan| Cosan logotipas |
| Forma | Visuomeninė kompanija |
| Pramonė | Bioenergija, maistas, logistika |
| Įkurta | 1936 m. |
| Centrinė būstinė | San Paulas, Brazilija |
| Svarbiausi darbuotojai | Marcos Marinho Lutz |
| Produkcija | Cukrus,etanolis,degalai,logistika |
| Darbuotojų | 45 000 |
| Dukterinės įmonės | Raízen,Rumo Logística,Cosan Lubrificantes,Radar Propriedades,Cosan Alimentos |
| Tinklalapis | cosan.com.br |

**Cosan** – visuoeminė kompanija, Brazilijos įmonių konglomeratas, veikiantis Bioenergetikos, maisto ir logistikos pramonėse.

Savo veiklą įmonė pradėjo 1936 m. pastačius pirmąją cukranendrių plantaciją Pirasikabos mieste. Devintame XX a. dešimtmetyje kompanija sparčiai išplėtė savo veiklą ir plantacijų skaičių. Šiuo metu apie 5 % viso cukraus ir 4 % etanolio pasauliniu mastu pagaminama „Cosan" įmonės plantacijose. 23-ose jos plantacijose dirba apie 45 000 darbuotojų.

2010 m. vasario 1 d. „Cosan" ir „Royal Dutch Shell" pranešė sukuriančios bendrą energetikos kompaniją „Raizen". Per metus šioje kompanijoje pagaminama ir parduodama apie 2 milijardus litrų bioetanolio. Taip pat įmonė turi 23 plantacijas, kuriose perdirbama iki 62 milijonų tonų cukranendrių. Visoje šalyje kompanija turi apie 4 500 degalinių tinklą.

Nuorodos
--------

* Oficiali įmonės svetainė
Raketinis tankas IT-1
**Raketinis tankas** (rus. *ракетный танк* ; angl. *missile tank*) – tankas, kurio pagrindinis ginklas yra raketų leistuvas. Raketiniams tankams tradiciškai priskiriamos kovos mašinos, kurios šarvuotos kaip tipiniai to laikotarpio tankai.. Ne viena valstybė eksperimentavo ir kūrė raketinių tankų prototipus. Pvz. Tarybų Sąjunga, kai TSKP generalinis sekretorius buvo Nikita Chruščiovas, vykdė keletą raketinių tankų projektų, pvz. Objekto 287 ir Objekto 775. 1968 m. į TSRS armijos ginkluotę buvo priimtas raketinis tankų naikintuvas (rus. *ракетный истребитель танков*) IT-1 (rus. *ИТ-1*), pagamintas tanko T-62 bazėje. Tiesa, ši mašina nebuvo tikras raketinis tankas, nes neturėjo priešpėstinių raketinių šaudmenų, jais buvo ginkluotos ne tankų divizijos, bet atskirieji tankų naikintuvų batalionai motošaulių divizijose. Toks raketinis tankas funkciniu požiūriu buvo artimesnis šiuolaikinei Rusijos prieštankinių raketų savaeigei Chrizantema. Jau 8-to dešimtmečio pradžioje IT-1 buvo išbrauktas iš ginkluotės. Panašus raketinis tankas buvo kuriamas Vakarų Vokietijoje.

XX a. 4-tą dešimtmetį TSRS bandė raketinį tanką RBT-5 (rus. *РБТ-5*), kurio pagrindinis ginklas buvo bokštelio raketinė turelė su dviem 250 kg masės nevaldomomis raketomis TT, vadintomis *tankinėmis torpedomis* (rus. *танковые торпеды*).

Kartais raketiniais tankais vadina įprastinius tankus, kurie gali ne tik sviediniais šaudyti iš tanko patrankos, bet ir leisti prieštankines valdomąsias raketas. Tokie tankai buvo JAV ir Vokietijos prototipinis tankas MBT-70, iš ginkluotės išbrauktas amerikiečių M551 Sheridan, prancūzų AMX-13, taip pat tarybiniai, rusiški ir ukrainietiški tankai T-64, T-72, T-80, T-84 ir T-90. Kai kurie tankai T-55, dabar naudojami Peru armijoje, ant bokštelių turi stovus su raketų leistuvais.

Lenkiškas inžinerinis tarybinio tanko T-55А variantas buvo ginkluotas raketomis PW-LWD. Tačiau šis tankas nebuvo tikras kovinis raketinis tankas.

Nuorodos
--------

1. ↑  Lengvai šarvuotos ratinės ar vikšrinės kovos mašinos, kurių pagrindinis ginklas yra raketos, paprastai vadinamos *raketinėmis savaeigėmis*.

* Широкорад Александр Ракетные танки или как прививали броне чужеродную конструкцию
* Павлов М. Павлов И. «Дракон» – истребитель танков Archyvuota kopija 2012-02-03 iš Wayback Machine projekto.. In: *Моделист-конструктор*. № 7, 8. 2005 г.
* Карпенко, А. В. Ракетные танки. – М.: Техника – молодёжи, Восточный горизонт, 2002. – 52 с. – (Библиотека журнала «Техника – молодёжи»). – 1000 экз.
* Zaloga Steven J. T-54 and T-55 Main Battle Tanks 1944–2004. – Osprey, 2004. – ISBN 1-84176-792-1
|  |
| --- |
| Rosanna Tavarez |
| Pilnas vardas | Rosanna Tavarez |
| Dar žinoma | Chana |
| Gimė | 1977 m. vasario 10 d. (46 metai) Niujorkas,  JAV |
| Žanrai | Pop, R&B |
| Veikla | Dainininkė, laidų vedėja, aktorė, šokėja |
| Aktyvumo metai | 2001–dabar |
| Susijusi veikla | Eden's Crush, |

**Rosanna Tavarez** (g. 1977 m. vasario 10 d. Niujorke) yra amerikiečių dainininkė, aktorė, okėja ir televizijos laidų vedėja bei pramogų pasaulio žurnalistė. Ji žinoma kaip jau iširusios merginų pop grupės „Eden's Crush" narė.

Biografija
----------

Jos tėvai kilę iš Dominikos Respublikos. Ohajo valstijos universitete ji baigė šokėjos specialybę.

### „Eden’s Crush"

*Pagrindinis straipsnis – Eden's Crush*.
2001 m. laimėjusi realybės šou „Popstars" ji su kitomis keturiomis dalyvėmis sukūrė pop grupę „Eden's Crush". Grupė geriausiai žinoma dėl savo debiutinio singlo „Get Over Yourself (Goodbye)", kuris gerai pasirodė Kanados tope Canadian Singles Chart ir pasiekė top 10-tuką Hot 100 tope. Pirmajam singlui buvo sukurtas vaizdo klipas. Antrasis grupės singlas „Love This Way" buvo ne toks populiarus, tačiau gavo daug radijo stočių dėmesio.

Jų debiutinis studijinis albumas „Popstars" buvo atestuotas auksiniu ir pasiekė #6 poziciją Billboard 200 tope, tačiau neprilygo kitų šalių „Popstars" laidos nugalėtojų pardavimams. Tačiau per tris savaites buvo parduoda daugiau nei 150 tūkst. albumo kopijų.

Tais pačiais metais norėdama išreklamuoti savo albumą ir pirmąjį singlą „Eden’s Crush" pasirodė seriale „Raganaitė Sabrin"a ir buvo tada žinomos kaip „Popstars". Be to, jos pasirodė ant „FHM" viršelio.

2001 m. grupė pasirodė „NSync" koncertiniame ture „Pop Odyssey Tour" ir Jessica Simpson ture „DreamChaser Tour". Grupė 2002 m. iširo dėl grupės įrašų kompanijos susijungimo su kita kompanija, taip pat dėl merginų solo projektų bei nesantaikos grupėje. Grupė prieš išyrimą norėjo perleisti savo debiutinį albumą ispanų kalba.

### Vėlesnė karjera

Po išsiskyrimo grupės ji pradėjo vesti laidas. Vedė laidą „TV Guide Channel" su Kimberly Caldwell ir Justin Guarini. Ji taip pat vedė laidą „Mun2" „Telemundo" kanale. Anksčiau dar taip pat vedė radijo laidą „On Air with Ryan Seacrest". Tavarez pradėjo kurti dainas ispanų kalba pasivadinusi slapyvardžiu *Chana*.

Filmografija
------------

* *Gotico* (2007) (kaip Rosita)
* *Countdown to the Emmys* (2006)
* *Reality Chat* (2006)
* '*Idol Tonight* (2006)
* *Ready, Set, Change!* (2005) (TV)
* *TV Guide Live at the Idol Finale* (2005) (TV)
* *The 411* (2005) (TV)
* *TV’s Best 2005* (2005) (TV)
* *TV Chat: Inside Reality* (2005) (TV)
* *TV Guide Specials: Idol – The Final Showdown* (2005) (TV)
* *TV Guide Specials: TV Hunks and Babes* (2005) (TV)
* *On-Air with Ryan Seacrest* *(2004) (TV)*
* *Good Day Live* (2004) (TV)
* *DreamChaser Tour* (2002) (V)
* *Raganaitė Sabrina* (2001) (TV)
* *Popstars: USA'* (2001) (TV)

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Rosanna svetainėje imdb.com
* Rosanna svetainėje TV.com Archyvuota kopija 2009-04-27 iš Wayback Machine projekto.
* oyemag.com Archyvuota kopija 2009-09-23 iš Wayback Machine projekto.
* netglimse.com Archyvuota kopija 2008-09-21 iš Wayback Machine projekto.
| Medaliai |
| --- |
| Rosie MacLennanRosie MacLennan |
| **Atstovaujant: Kanados vėliava Kanada**  |
| Batuto gimnastika |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2012 Londonas | Batutas |
| **Auksas** | 2016 Rio de Žaneiras | Batutas |

**Rosie MacLennan** (g. 1988 m. rugpjūčio 22 d.) – Kanados batuto gimnastikos atstovė, olimpinė ir pasaulio čempionė.

Biografija
----------

2007 m. pasaulio čempionate pelnė tris medalius - bronzą batuto rungtyje, sidabrą komandinėje įskaitoje ir auksą sinchroniniuose šuoliuose. Savo debiutinėse 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kanadietė pateko į moterų batuto varžybų finalą, kuriame užėmė 7-ą vietą. 2011 m. Pan Amerikos žaidynėse pelnė aukso medalį. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse MacLennan pelnė olimpinį auksą ir tapo pirmąją kanadiete laimėjusia batuto gimnastikos aukso medalį. 2013 m. pirmą kartą tapo batuto gimnastikos individualių pratimų pasaulio čempione. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Rosie MacLennan buvo šalies vėliavnešė atidarymo ceremonijoje. Batuto gimnastikos finale MacLennan antrą kartą tapo olimpine čempione. 2018 m. iškovojo auksą pasaulio čempionate.

Nuorodos
--------

* IGF svetainėje

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RGimnastikos olimpiniai čempionai moterų batuto varžybose |
| --- |
|  |
| 

* 2000  Irina Karavayeva (RUS)
* 2004  Anna Dogonadze (GER)
* 2008  He Wenna (CHN)
* 2012  Rosie MacLennan (CAN)
* 2016  Rosie MacLennan (CAN)
* 2020  Zhu Xueying (CHN)
 |

 |
Koordinatės: 54°22′38″š. pl. 25°22′54″r. ilg.﻿ / ﻿54.3773°š. pl. 25.3818°r. ilg.﻿ / 54.3773; 25.3818

|  Šalčininkėlių šv. Jurgio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Šalčininkų |
| **Savivaldybė** | Šalčininkų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šalčininkėliai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1834 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Jurgio bažnyčia.*
**Šalčininkėlių šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šalčininkėlių gyvenvietėje, 8 km į šiaurę nuo Šalčininkų, prie magistralinio kelio  **A15**  Vilnius–Lyda . Turi klasicizmo bruožų. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.

Parapijoje veikia Sangėliškių koplyčia.

Istorija
--------

Bažnyčia ir varpinė
Pirmąją bažnyčią iki 1553 m. pastatė Jonas Hlebavičius. Ją 1568 m. pasisavino evangelikai reformatai. 1622 m. bažnyčią pastatė Teodoras Lackis. 1662 m. pastatyta nauja bažnyčia. 1820 m. bažnyčia buvo paramstyta, apleista, sienos supuvusios, be langų. Turto neturėjo.

Mikalojus Manovskis 1834 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Jai valdžia 1866–1878 m. neleido skirti kunigo. 1910 m. įsteigta parapija.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, stačiakampio plano, bebokštė, su 6 kolonų portiku. Šventoriaus tvora aukšta, akmenų mūro.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šalčininkėlių šv. Jurgio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Šalčininkėlių šv. Jurgio bažnyčia
Koordinatės: 54°18′23″š. pl. 25°22′13″r. ilg.﻿ / ﻿54.306406°š. pl. 25.370294°r. ilg.﻿ / 54.306406; 25.370294

Šalčininkų miškų urėdija|  |
| Forma | Valstybės įmonė |
| Pramonė | Miškų ūkio veikla |
| Įkurta | 1957 m. |
| Centrinė būstinė | Šalčininkai,Nepriklausomybės g. 33 |
| Svarbiausi darbuotojai | Ramūnas Lukoševičius |
| Produkcija | Mediena, miško ištekliai |
| Tinklalapis |  |

Skveras prie urėdijos
**Šalčininkų miškų urėdija** − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą. Šalčininkų miškų urėdas − Gintaras Paltanavičius. Urėdijos buveinės adresas: Šalčininkai, Nepriklausomybės g. 33.

Istorija
--------

1957 m. buvo įsteigtas Šalčininkų miškų ūkis, su 5 tuo metu girininkijomis: *Salų*, *Rūdninkų*, *Jašiūnų*, *Šalčininkų* ir *Dieveniškių*. 1978 m. Šalčininkų miškų ūkis įjungiamas į Vilniaus miškų ūkio gamybinį susivienijimą. Gamybinis susivienijimas 1988 m. subyrėjo ir Šalčininkų miškų urėdija tampa savarankiška.

Bendras miškų urėdijos miškų plotas − 54 382 ha. Iš jų − 28 475 ha valstybinės reikšmės miškų. Šalčininkų miškų urėdija yra viena iš miškingiausių miškų urėdijų Lietuvoje, jos miškingumas siekia 49,5 % (vidutinis šalies − 30,9 %). Didžiausia medynų dalis − pušynai (58 %). Eglynai sudaro 22 %, beržynai − 13 %, juodalksnynai − 6 %, drebulynai − 1 %.

Saugomos teritorijos
--------------------

Iš Šalčininkų miškų urėdijos administruojamų miškų, valstybiniams parkams ir draustiniams priskiriama 10 020 hektarų. Miškų urėdijoje yra šios saugomos teritorijos:

* Dieveniškių istorinis regioninis parkas
* Gaujos kraštovaizdžio draustinis
* Rūdninkų kraštovaizdžio draustinis
* Stakų kraštovaizdžio draustinis
* Visinčios kraštovaizdžio draustinis
* Kernavo telmologinis draustinis
* Ažubalės pedologinis draustinis
* Šilinės botaninis draustinis
* Šalčios hidrografinis draustinis
* Visinčios hidrografinis draustinis
* Zygmantiškių valstybinis geomorfologinis draustinis
* Merkio ichtiologinis draustinis
* Papio ornitologinis draustinis.

Girininkijos
------------

Šalčininkų miškų urėdijos miškai suskirstyti į 8 girininkijas:

|  |  |
| --- | --- |
| **Girininkija** | **Girininkijos vieta** |
| **Seniūnija** | **Gyvenvietė** |
| Dainavos | Jašiūnų seniūnija | Sližiūnai |
| Dieveniškių | Dieveniškių seniūnija | Dieveniškės |
| Girios | Jašiūnų seniūnija | Rūdninkai |
| Jašiūnų | Jašiūnų seniūnija | Lenkiškės |
| Poškonių | Poškonių seniūnija | Padvarės |
| Rūdninkų | Baltosios Vokės seniūnija | Baltoji Vokė |
| Šalčininkėlių | Šalčininkų seniūnija | Šalčininkėliai |
| Visinčios | Gerviškių seniūnija | Gerviškės |

Literatūra
----------

* Šalčininkų miškų urėdija (sud. Irena Šalkauskienė). - V.: Viešoji įstaiga „Žaliosios girios", 2003. - 16 p.: iliustr. - ISBN 9955-9638-2-4

Nuorodos
--------

* Oficialus Šalčininkų miškų urėdijos tinklalapis[neveikianti nuoroda]
| Didysis Jenisiejus, Bij Chemas |
| --- |
| Perkėla per D. Jenisiejų ties Tora Hemu Perkėla per D. Jenisiejų ties Tora Hemu |
| **Ilgis** | 605 km |
| **Baseino plotas** | 56 800 km² |
| **Vidutinis debitas** | 584 m³/s |
| **Ištakos** | Kara Balyko ež. |
| **Žiotys** | Jenisejus |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija (Tuva) |

**Didysis Jenisiejus** (rus. *Большой Енисей*), **Bij Chemas** (tuv. *Бий-Хем*) – upė Rusijoje, Pietų Sibire, Tuvoje; dešinioji Jenisiejaus ištaka. Išteka iš nedidelio Kara Balyko ežero Rytų Sajane. Teka į rytus ir pietryčius daugiausia kalnuotomis vietovėmis. Žemupyje teka Tuvos duburiu. Ties Kyzylu susilieja su Mažuoju Jenisiejumi (Ka Chemu) ir sudaro Jenisiejų (Ulug Chemą).

Upė laivuojama 285 km nuo žiočių. Didžiuoju Jenisiejumi buvo plukdoma mediena.

Didžiausi intakai: Azasas, Chamsara, Systyg Chemas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
Kanalas ties Andižanu
**Didysis Ferganos kanalas** (rus. *Большой Ферганский канал*), anksčiau *Didysis Stalino vardo Ferganos kanalas* (rus. *Большой Ферганский канал имени Сталина*) − irigacijos kanalas Uzbekijoje (283 km) ir Tadžikijoje (62 km), vienas stambiausių irigacijos objektų buvusioje TSRS.

Kanalas iškastas 1939−1940 m. jį statė 160 tūkst. uzbekų ir tadžikų darbininkų.

Kanalas prasideda ties Učkurgano miestu iš pagrindinio Syrdarjos intako Naryno upės, baigiasi netoli Syrdarjos ties Chudžandu (buvęs *Leninabadas*).

Kanalas perskirsto Naryno ir Karadarjos vandenis, tiekia vandenį dirbamų žemių drėkinimui. TSRS laikais kanalas buvo naudojamas apie 257 tūkst. ha dirbamos žemės drėkinti (apie 100 tūkst. hektarų būdavo drėkinami vien kanalo vandeniu, likęs plotas − kanalų ir upių vandeniu). 1941−1941 m. buvo iškasti ir Pietų Ferganos ir Šiaurės Ferganos kanalai. Visi šie kanalai turėjo padidinti medvilnės derlių.

Nuorodos
--------

* Большой Ферганский канал[neveikianti nuoroda]
| Didysis Bogdo |
| --- |
| Reginys į kalnąReginys į kalną |
| **Aukštis** | 149,6 m |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kalnynas** | Pakaspijo žemuma |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Didysis Bogdo

  |
| **Koordinatės:** | 48°08′33″ š. pl. 46°51′21″ r. ilg.﻿ / ﻿48.14250°š. pl. 46.85583°r. ilg.﻿ / 48.14250; 46.85583Koordinatės: 48°08′33″ š. pl. 46°51′21″ r. ilg.﻿ / ﻿48.14250°š. pl. 46.85583°r. ilg.﻿ / 48.14250; 46.85583 |
|  |
|  **Vikiteka** | Didysis Bogdo |

**Didysis Bogdo** (rus. *Большое Богдо*) – kalnas šiaurinėje Pakaspijo žemumos dalyje, aukščiausia jos vieta. Stūkso Rusijoje, Astrachanės srityje, prie pietinio Baskunčako ežero kranto. Aukštis virš jūros lygio – 149,6 m (virš ežero lygio – 171 m). Tai druskos kupolas, smarkiai paveiktas vėjo erozijos, dėl kurios susidarę įvairių savitų geologinių darinių, pvz. „dainuojančios uolos". Gausu karstinių lūžių, prarajų, kurių gylis siekia 1,5 km. Tai vienintelė vieta Europoje, kur į paviršių išeina triaso nuosėdinės uolienos, gausios paleontologinių radinių.

Kitame Baskunčako krante stūkso Mažasis Bogdo (37 m). Didysis Bogdo patenka į Bogdo–Baskunčako draustinį. Šis kalnas yra kalmukų šventvietė, kaip tikima, palaiminta Dalai Lamos. XX a. pr. ant Didžiojo Bogdo stūksojo budistų obo ir Baltojo išminčiaus skulptūra.

Galerija
--------

* Kalno šlaitasKalno šlaitas
* Dainuojančios uolosDainuojančios uolos
* Didysis BogdoDidysis Bogdo
* Obo kalno viršūnėjeObo kalno viršūnėje
* Vienas ir urvųVienas ir urvų

Taip pat skaitykite
-------------------

* Mažasis Bogdo
* Baskunčakas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 65
**Havelmo tvirtinimas** – nurodo, kad tolygiai augant valstybės išlaidoms ir mokesčiams didinami visuminė paklausa ir valstybės ūkis.

Tokį tvirtinimą pateikė ir grindė norvegų ekonomistas Trygve Havelmas.

Valstybės išlaidų augimas didina visuminę paklausą (valstybė daugiau perka prekių ir paslaugų), o tai didina valstybės ūkio augimą. Mokesčių augimas mažina individualią paklausą (mokesčių mokėtojas gali mažiau nupirkti), bet valstybė iš jų surinktus pinigus išleis pirkti prekes ir paslaugas. Jei taip nebūtu, tie patys mokesčiai likę namų ūkiuose iš dalies būtu taupomi ir neišleidžiami. Namų ūkių vartojimo sumažėjimas ne visada sumažina bendrą produkcijos vartojimą. Valstybės mokesčių kilimą stabdo toks veiksnys, kaip mokesčių mokėjimo mažėjimas (Lafero kreivė). Taip pat keliant mokesčius mažinamos investicijos į ūkį ir vietiniai gamintojai pastatomi į nelygias sąlygas, lyginant su kitų valstybių gamintojais.

Nuorodos
--------

* Elżbieta Kundera (red.) *Słownik historii myśli ekonomicznej*, Krakovas 2004. („Ekonominės minties istorijos žodynas").
| Havličkūv Brodasček. *Havlíčkův Brod* |
| --- |
|              |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Havličkūv BrodasHavličkūv Brodas

49°36′21″ š. pl. 15°34′43″ r. ilg.﻿ / ﻿49.60583°š. pl. 15.57861°r. ilg.﻿ / 49.60583; 15.57861﻿ (Havličkūv Brodas)Koordinatės: 49°36′21″ š. pl. 15°34′43″ r. ilg.﻿ / ﻿49.60583°š. pl. 15.57861°r. ilg.﻿ / 49.60583; 15.57861﻿ (Havličkūv Brodas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Čekijos vėliava Čekija |
| **Kraštas** | Vysočinos kraštas |
|  |
| **Meras** | Jan Tecl |
|  |
| **Gyventojų** (2013 m.) | 23 483  |
| **Plotas** | 64,95 km² |
| **Tankumas** (2013 m.) | 362 žm./km² |
| **Altitudė** | 422 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 580 01 |
| **Tinklalapis** | Oficiali svetainė |
|  **Vikiteka** | Havličkūv Brodas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Hãvličkūv Bròdas |

**Havličkūv Brodas** (ček. *Havlíčkův Brod*, iki 1945 m. *Německý Brod*; vok. *Deutschbrod*) – miestas Vysočinos krašte, Čekijoje. Havličkūv Brodo rajono administracinis centras. Įsikūręs prie Sazavos upės, Čekijos-Moravijos aukštumoje. 23 483 gyventojai (2013 m. duomenys).

Istorija
--------

Gyvenvietė, vadinta Brodu, yra minima nuo XII a. Sparčiai plėtėsi po sidabro atradimo. 1257 m. suteiktos miesto teisės. Nors dauguma gyvenvietės gyventojų kalbėjo vokiškai, jie buvo pavaldūs Bohemijos karūnai. 1310 m. buvo pervadintas į *Německý Brod*. Iki 1918 m. priklausė Habsburgų monarchijai.

XIX a. mieste vystėsi pramonė, tekstilės gamyba. Tapo svarbiu geležinkelio mazgu. Po Antrojo pasaulinio karo pervadintas į *Havličkūv Brodas*.

Pagrindinė miesto aikštė