recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Rima Rakauskienė–Nanartonytė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1958 m. rugsėjo 21 d. (64 metai)Uchtoje, Komija |
| Sutuoktinis (-ė) | Ričardas |
| Vaikai | Tomas |
|  |
| Veikla | vadybininkė, Lietuvos ir Alytaus miesto politinė bei visuomenės veikėja. |
| Partija | 1993 m. Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 
* 1982 m. Vilniaus universitetas;
* 2002 m. Kauno technologijos universitetas.

 |

**Rima Rakauskienė–Nanartonytė** (g. 1958 m. rugsėjo 21 d. Uchtoje, Komija) – vadybininkė, Lietuvos ir Alytaus miesto politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1965–1976 m. mokėsi Alytaus 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1977–1982 m. Vilniaus universitete studijavo prancūzų ir ispanų kalbas, įgijo prancūzų kalbos dėstytojos kvalifikaciją. 2000–2002 m. studijavo personalo vadybą Kauno technologijos universiteto magistrantūroje ir įgijo vadybos magistro laipsnį.

1983–1991 m. Alytaus profesinės technikos mokyklos Nr.57 dėstytoja. 1992–2002 m. AB „Lietuvos spauda" filialo Alytuje viršininkė. 2002–2004 m. UAB „Lietuvos spauda" Alytaus agentūros direktorė. 2004 m. LR seimo narių Algirdo Vrubliausko ir Antano Napoleono Stasiškio padėjėja.

1993 m. Tėvynės sąjungos narė, Moterų konservatorių bendruomenės vicepirmininkė. 2010 m. pateikus kaltinimus Česlovo daugėlos korupcijos byloje, narystę partijoje sustabdė.

2000–2003 m. 2003–2007 m. m. ir 2007-2011 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narė, Tėvynės sąjungos frakcijos seniūnė, 2004–2007 m. Alytaus m. tarybos švietimo, kultūros ir sporto komiteto pirmininkė, Alytaus m. tarybos kolegijos narė. Nuo 2007 m. iki 2010 m. Alytaus m. savivaldybės mero pavaduotoja.

Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių bendrijos tarybos narė, tarptautinės moterų organizacijos „Zonta" Alytaus klubo prezidentė, valdybos narė. Vyras Ričardas, sūnus Tomas..

Įtarimai Česlovo Daugėlos korupcijos byloje
-------------------------------------------

2010 m. spalio 6 d. Alytaus meras Česlovas Daugėla buvo sulaikytas (ikiteisminis tyrimas pradėtas liepos mėnesį) dėl piktnaudžiavimo tarnyba, dokumentų klastojimo ir didelės vertės svetimo turto iššvaistymo. Korupcijos byla remiasi miesto stadiono rekonstrukcijos darbų, kuriuos atliko Česlovo Daugėlos šeimai priklausanti bendrovė „Kortas", tyrimu. Šiai bendrovei pateikti įtarimai kaip juridiniam asmeniui. Įtarimai šioje byloje buvo pareikšti ir vicemerės postą tuo metu užėmusiai Rimai Rakauskienei. Baudžiamąją bylą, kurioje pareikšti šie įtarimai Kauno apygardos teismas pradėjo nagrinėti 2011 m. gruodžio mėn.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2011-12-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2011-12-22 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑  Šiandien teismas nagrinėja buvusio Alytaus mero Č.Daugėlos bylą Archyvuota kopija 2012-03-12 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑
| Rikinė |
| --- |
|  Rikinė šalia žiočių |
| **Ilgis** | 6,4 km |
| **Baseino plotas** | 24,3 km² |
| **Ištakos** | Bruzdeilyno apylinkės |
| **Žiotys** | Baltijos jūra |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Rikinė |

**Rikinė** – upelis vakarų Lietuvoje, Klaipėdos rajone; įteka į Baltijos jūrą. Prasideda 4,5 km į vakarus nuo Kretingalės, Bruzdeilyno kaimo apylinkėse. Netoli ištakų pratiestas plentas A13. Teka pradžioje į pietus, toliau į pietvakarius pro Pajūrio regioninį parką, pelkėtais miškais. Sudaro Placio rezervato pietinę ribą. Įteka Baltijos jūron ties šiauriniais Karklės pakraščiais.

Intakas – Pašaltinis (kairysis).

Šalia Rikinės įsikūrę Bruzdeilyno, Dargužių, Karklės kaimai.

Upėvardis *Riki̇̀nė* arba *Ri̇̀kio upė* neaiškios kilmės. Gali būti iš asmenvardžio, kuris būtų kilęs iš liet. *rikis, rykys*, prūs. *rikijs* („ponas, valdovas, karalius").

* Šalia žiočių
* Rikinės žiotys
* Rikinė Placio rezervato miške

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 277
|  |
| --- |
| Anubi |
| Kilmė | Kaunas, Lietuva |
| Žanrai | Black metal |
| Aktyvumo metai | 1992–2002 m. |
| Įrašų kompanija | Danza Ipnotica Records, Dangus |
| Nariai |
| Lord Ominous a.k.a. PtahEvaldas Babenskas „Sadlave"Lady Sleep |

**Anubi** – Lietuvos black metal grupė iš Kauno.

Grupė susiformavo 1992 m. vasarą, kai gitaristas *Skro* kartu su būgnininku *Renofer* namų sąlygomis įrašė daugiau nei 10 minučių trunkančios psichodelinės muzikos. 1993 m. prie grupės prisijungė vokalistas Martynas Meškauskas-Ptah (taip pat žinomas kaip *Lord Ominous*). Tais pačiais metais, kovo mėnesį, kai mėnulis buvo pilnaties fazėje, jie įrašė savo pirmąjį demo įrašą „God's Pantheon".

Antrasis jų *demo* „Mirties Metafora" saulės šviesą išvydo 1994 m. Šio *demo* dainos daug mistiškesnės, labiau dramatiškos, tamsesnės nei buvo iki tol. Brandžiausios dainos vėliau įrašytos albumuose „Mirties Metafora", „Sutemus Skambės" bei „Kai pilnaties akis užmerks mirtis". Visų dainų žodžių autorius – grafikas – tapytojas Martynas Meškauskas.

2001 m. rugsėjo mėn. grupės sudėtis kiek pasikeitė. *Skro* vietą užėmė *Sadlave* (gitara, bosinė gitara), klavišiniais ėmė groti *Lady Sleep*. Paskutinis šių narių įrašytas albumas „Sielų pirklys" (EP) turėjo būti išleistas Italijoje, „Danza Ipnotics" įrašų studijoje, tačiau po tragiškos *Lord Ominous* mirties dar neišvydo dienos šviesos. M. Meškauskas žuvo 2002 m. kovo 30 d. su pusbroliais žvejodamas Mičigano ežere, JAV.

Diskografija
------------

### Albumai

* *Gods Pantheon* (*demo*, 1993 m.)
* *Mastabos dvelksmas* (*demo*, 1994 m.)
* *Mirties Metafora* (MC, 1995 m.)
* *Sutemus Skambės* (7’EP, 1997 m. *Danza Ipnotica records*)
* *Kai pilnaties akis užmerks mirtis* (CD/LP, 1998 m. *Danza Ipnotica records*)
* *God's Pantheon* (Digi-Pak MCD, 2001 m. perleistas Anglijoje)
* *Sielų pirklys* (planuota data 2002 m. neišleistas)

Nuorodos
--------

* Svetainė, sukurta Martynui Meškauskui atminti
* Ferrum.lt
| **Anupras Gauronskas** |
| --- |
| Gimė | 1938 m. liepos 1 d.Purviai, Akmenės valsčius |
| Mirė | 2022 m. lapkričio 21 d. (84 metai)Rietavas |
|  |
| Veikla | kunigas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 1997 m. Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius |

**Anupras Gauronskas** (1938 m. liepos 1 d. Purviuose, Akmenės valsčiuje – 2022 m. lapkričio 21 d. Rietave) – Lietuvos kunigas, Telšių vyskupijos kapitulos kanauninkas.

Biografija
----------

1972 m. baigė Kauno kunigų seminariją, įšventintas kunigu. Iki 1989 m. kunigavo Telšių vyskupijos parapijose (Telšiai, Kretinga, Klaipėda, Gargždai, Tirkšliai ir kt.), nuo 1989 m. kunigavo Kaliningrado srityje. 1999 m. Karaliaučiaus dekanas, 2004 m. Karaliaučiaus įkalinimo įstaigos kapelionas. 2000 m. Telšių vyskupijos kapitulos kanauninkas.

1991 m. Karaliaučiuje įregistravo Šv. Šeimos parapiją (pirmoji po Antrojo pasaulinio karo Kaliningrado srityje), paskirtas jos klebonu. 1994 m. pastatydino šios parapijos koplyčią – po Antrojo pasaulinio karo pirmieji maldos namai Kaliningrado srityje. 2000 m. pastatydino Kristaus Prisikėlimo bažnyčią. 2002 m. Karaliaučiaus įkalinimo įstaigoje įrengė koplyčią – pirmoji katalikų koplyčia Rusijos įkalinimo įstaigose. Iki 2004 m. pastatydino keturias koplyčias, restauravo tris bažnyčias, įkūrė 21 parapiją.

Įvertinimas
-----------

* 1997 m. Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Matulevičius. Anupras Gauronskas. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2018-09-12. Nuoroda tikrinta 2022-11-23.
2. ↑  IN MEMORIAM Akmenės rajono Garbės pilietis ANUPRAS GAURONSKAS Archyvuota kopija 2022-11-22 iš Wayback Machine projekto.. Akmenės rajono savivaldybė. 2022-11-22. Nuoroda tikrinta 2022-11-22.
3. ↑  Algirdas Matulevičius. *Anupras Gauronskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 460 psl.
Koordinatės: 40°01′30″ š. pl. 34°37′58″ r. ilg.﻿ / ﻿40.02500°š. pl. 34.63278°r. ilg.﻿ / 40.02500; 34.63278

Tudhalijo IV reljefas
**Jazilikaja** (turk. *Yazılıkaya* 'išraižyta uola') – hetitų imperijos šventovė esanti prie istorinės hetitų sostinės Hatušo, Turkijoje.

1838 m. Jazilikają atrado prancūzų mokslininkas Š. Teskje. Sienų raštai buvo iššifruoti ir perskaityti prancūzų mokslininko E. Laroše 1952 – 1969 m. (pranc. *Emmanuel Laroche*). Seniausi komplekso dalys ir keramikos pavyzdžiai, atrasti archeologinių kasinėjimų metų, datuojami XV a. pr. m. e.

Archeologų nuomone, šventovė pradėjo funkcionuoti XV a. pr. m. e. o uoloje apie šimtą išraižytų reljefų su įvairiomis figūromis, kurios šiai šventovei davė pavadinimą turk. *Jazilikaja* 'akmuo su užrašu', atsirado ne anksčiau XII a. pr. m. e. Panašiai tuo metu buvo pastatyti vartai ir šventovės pastatas iš kurios dabar liko tik pamatas. Šventovė hetitų laikais buvo keletą kartų perstatyta.

Šventovė susideda iš dviejų uolos patalpų: Didžiosios galerijos ir Mažosios galerijos, tokių pat kaip ir šventovė Hatuše. Vakarinėje didžiosios galerijos sienoje yra iškalti bareljefai, vaizduojantys vyriškus dievus, o priešingoje sienoje – moteriškus. Bet ši diferenciacija nėra absoliučiai išlaikyta: tarp vyriškų dievų yra trys deivės, o tarp deivių – vienas dievas. Dievai aprengti trumpais chitonais su diržais ir batais su kulniukais. Kai kurie pavaizduoti išlenktais pečiais. Deivės aprengtos ilgais sijonais su cilindro pavidalo galvos apdangalais.

Vakarinėje sienoje pavaizduoti pagrindiniai dievai: kalnų dievai, virš kurių oro dievas Tešubas, jo žmona deivė Hepatė, o už jų Šaruma ir dvigalvis erelis. Daugelis pavaizduotų dievų turi aprašus hetitų (luvių) hieroglifais.

Ant rytinės sienos yra siužetas skirtas karaliui Tudhalijui IV. Chronologiškai šis atvaizdas susijęs su šia unikalia šventove. Jos statyba buvo pradėta karaliaus Hatušilio III ir jo žmonos karalienės Pudu-Hepos.

Mažojoje galerijoje išlikę bareljefai yra gerai išsilaikę. Į šią galerija yra atskiras įėjimas ir jį saugo sfinksai. Archeologai mano, kad ši galerija tiesiogiai skirta Tudhalijaus II arba Tudhalijaus III kultui, bet yra pagrindas manyti, kad ir gyvam Tudhalijaus IV asmens kultui. Jo atvaizdas yra pavaizduotas abejose galerijose, o mažojoje net du kartus. Būtent čia galima pamatyti pavaizduotą sceną, kur karalius apglėbtas dievo *Šarruma*, kaip globos ir apsaugos ženklas.

Uoloje yra iškaltos trys nišos, kurios tikriausiai tarnavo karaliaus šeimos daiktams laikyti arba čia buvo laikomos mirusių artimųjų urnos.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jazilikaja** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Jaziliskaja ir Hatušas Archyvuota kopija 2008-04-29 iš Wayback Machine projekto. Ofciali Vokietijos Archeologijos Instituto svetainė
* Jaziliskaja
| Jazajevka*Язаевка* |
| --- |
| 

JazajevkaJazajevka

57°19′0″ š. pl. 93°17′0″ r. ilg.﻿ / ﻿57.31667°š. pl. 93.28333°r. ilg.﻿ / 57.31667; 93.28333﻿ (Jazajevka)Koordinatės: 57°19′0″ š. pl. 93°17′0″ r. ilg.﻿ / ﻿57.31667°š. pl. 93.28333°r. ilg.﻿ / 57.31667; 93.28333﻿ (Jazajevka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Krasnojarsko kraštas Krasnojarsko kraštas |
| **Rajonas** | Bolšaja Murtos rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 206  |
| **Altitudė** | 165 m |

**Jazajevka** (rus. *Язаевка*) – gyvenvietė apie 50 km į pietus nuo Kazačinskojės, Jenisiejaus dešiniajame krante, Bolšaja Murtos rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusijos Federacija.

Lietuviai
---------

1948 m. birželio mėn. į Jazajevką (tuomet Kazačinskojės rajonas) iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 60 lietuvių šeimų ir 10 pavienių asmenų; vėliau dar 7 šeimos atkeltos iš gretimų gyvenviečių, atvyko 17 lietuvių – buvusių politinių kalinių, atlikusių bausmes lageriuose; 10 šeimų buvo perkeltos kitur. Tremtiniai kirto mišką, į kirtavietes kasdien eidavo 8–10 km, krovė rąstus, rišo sielius, plukdė juos Jenisiejumi iki Igarkos, statė pabėgių gamyklą, joje dirbo, prižiūrėjo arklius. Badavo, daug žmonių miško darbuose prarado sveikatą; 20-25 žmonės mirė ar žuvo. 1956–1958 m. dauguma lietuvių grįžo į Lietuvą (ne visiems leista čia apsigyventi). 1989–1991 m. kai kurių palaikai parvežti į Lietuvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Jazajevka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 614 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Phymata crassipes** |
| --- |
| Storakojė plėšriablakė (Phymata crassipes)Storakojė plėšriablakė (*Phymata crassipes*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Šešiakojai  *( Hexapoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Straubliuočiai  *( Hemiptera)* |
| Pobūris: | Blakės  *( Heteroptera)* |
| Šeima: | Plėšriablakės  *( Reduviidae)* |
| Pošeimis: | Phymatinae  *( Phymatinae)* |
| Triba: | Phymatini  *( Phymatini)* |
| Gentis: | Phymata  *( Phymata)* |
| Pogentė: | Phymata  *( Phymata)* |
| Rūšis: | Storakojė plėšriablakė  *( Phymata crassipes)* |

 |
| Binomas |
| ***Phymata crassipes***Fabricius, 1775 |

**Storakojė plėšriablakė** (*Phymata crassipes*) – plėšriablakių šeimos atstovas.

Kūnas 7-9 mm ilgio, patelės yra šviesesnės gintarinės, rusvos spalvos, o patinėliai – tamsesni, raudonai rudos spalvos.  

Patinėlių antenos yra ilgesnės ir siekia 2,5-3 mm, o patelių – 2,1-2,5 mm. Trikampis skydelis trumpesnis nei krūtinės skydelis (be iškilių vagelių). Priekinės poros kojų šlaunys stiprios, išplatėjusios – kartu su puikia maskuote padeda sučiupti grobį priekinėmis kojomis. Trys pirmi pilvelio segmentai nėra išplatėję ir aštrūs, paskutinis pilvelio trečdalis stipriai išplatėjęs – panašus į rombą. Membrana rusvos spalvos.

Tipiškas plėšrūnas. Aukos dažniausiai tyko pasislėpęs, o jai priartėjus – čiumpa priekinėmis kojomis. Aukomis tampa smulkus dvisparniai, drugiai, žolblakės ir kiti nariuotakojai.  

Tiek suaugę individai tiek lervos esant pavojui skleidžia žmogaus ausiai negirdimą čirškėjimą, kurį išgauna trindami straubliuką. Esant rimtam pavojui sustingsta, imituoja sausą lapelį, o pavojui sumažėjus sprunka į slėptuvę.

Suaugėliai pasirodo balandžio gale – birželio pradžioje, poruojasi, deda kiaušinėlius grupėmis ant augalų stiebų. Nauja karta iš kiaušinėlių išsirita birželio-liepos mėnesį. Žiemoja paklotėje tiek suaugę individai, tiek nimfos, kurios suauga kitų metų birželio mėnesį.

Mėgsta sausas, saulėtas, akmenuotas pamiškes ar šlaitus, uolų viržynus.

Paplitusi visoje Europoje, Afrikoje, Šiaurės Azijoje (išskyrus Kiniją), Pietų Azijoje.

* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Storakojė plėšriablakė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Lietuvos karinių jūrų pajėgų *Storm* klasės kateris - P33 Skalvis
***Storm* klasės patrulinis kateris** – greitaeigiai patruliniai kateriai, pastatyti Norvegijos karališkam jūrų laivynui. Buvo pastatyta 20 patrulinių *Storm* klasės katerių. Pagal konstruktorių užmanymą *Storm* kateriai buvo ginkluoti raketomis *Penguin*. Tai Norvegijoje gaminamos raketos su infraraudonąja taikymo sistema. Šios raketos turėjo pranašumą prieš tradicines, nes buvo nesusekamos, nes neskleisdavo radijo bangų, tačiau jų taiklumas buvo žemas. Veikimo nuotolis apie 20 km.

*Storm* klasės kateriai buvo suprojektuoti ir pastatyti 1965–1967 m. Dabar jų yra Norvegijos jūrų laivyne, trys laivai buvo parduoti Lietuvos kariniam jūrų laivynui („Dzūkas", „Sėlis", „Skalvis"), trys laivai Latvijos kariniam laivynui ir vienas Estijos kariniam laivynui. Parduotuose laivuose buvo išmontuota raketinė **Penguin** sistema. 2008 m. pabaigoje Storm klasės patrulinis kateris „Dzūkas" buvo nurašytas. Jį pakeitė Flyvefisken klasės patrulinis laivas.

Nedidelio dydžio *Storm* klasės laivai yra lengvai pažeidžiami. Priešlėktuvinei gynybai tinka tik 40 mm pabūklas, o 76 mm pabūklas tam netinka. Prieš povandeninius laivus šios klasės laivai išvis bejėgiai. Jie buvo projektuojami tokiai taktikai - apšaudyti priešo laivus raketomis ir skubiai pasitraukti į fjordus.
Di (2-etilheksil) ftalatas (DEHP) – įprastas plastifikatorius PVC gaminiuose
**Plastifikatoriai** (angl. *Plasticizers*) – priedai, kurie dedami į polimerines medžiagas, siekiant pakeisti jų fizines savybes: suteikti ar padidinti elastingumą arba plastiškumą perdirbimo ir eksploatacijos metu. Plastifikatoriai palengvina ingredientų dispersiją, sumažina mišinių apdorojimo temperatūrą, padidina atsparumą šalčiui, tačiau jų atsparumą šilumai kartais blogina. Kai kurie plastifikatoriai gali padidinti polimerų atsparumą ugnies, šviesos, karščio poveikiui.

Bendrieji reikalavimai plastifikatoriams: geras suderinamumas su polimeru, mažas lakumas, kvapo nebuvimas, cheminis inertiškumas, atsparumas ekstrakcijai iš polimerų skystoje terpėje, pavyzdžiui, aliejais, valikliais.

Naudojami plastifikatoriai
--------------------------

Labiausiai paplitę plastifikatoriai: esteriai, tokie kaip dioktilftalatas (naudojamas PVC dervos apdirbime, dažams gaminti), dibutilftalatas (kaip celiuliozės dervos plastifikatorius ir polivinilchloridas, kaip kaučiuko plastifikatorius), dibutilsebacinatas (klijų dispersijose), diizobutiftalatas, adipino, trimelito, ftalio, ortofosforo rūgščių esteriai. Taip pat naudojamos mineralinės ir nedžiūvančios augalinės alyvos, epoksiduoti sojų aliejai, chlorinti parafinai ir kt.

Taikymas
--------

Didžiausias plastifikatorių naudotojas – plastmasinių gaminių pramonė. Plastikų priedai dažniausiai yra ftalato esteriai polivinilchlorido gamyboje. PVC gaminiai tampa lankstesni ir ilgaamžiai. Dauguma šių priedų naudojama plėvelių, kabelių gamyboje..

Plastifikatoriai – paviršiaus aktyvios medžiagos – plačiai naudojami cementiniuose mišiniuose ir betono skiediniuose. Jų įdedama iki 0,15–0,3% rišiklio masės, kad būtų lengviau formuoti ir sumažinti vandens kiekį. Tai pagerina daugumą sukietinto mišinio savybių, taip pat sumažina cemento ir elektros energijos suvartojimą tankinant betoną (savaime pasiskleidžiantys ir išsilyginantys grindų mišiniai).

Minkštikliai – gumos pramonei priimtinų plastifikatorių pavadinimas. Jie palengvina kaučiuko apdorojimą, sumažina gumos junginių takumo temperatūrą, tačiau nekeičia vulkanizatorių atsparumo šalčiui. Minkštikliai yra, pavyzdžiui, parafino–naftenų ir aromatinės naftos alyvos, kanifolijos, kumarono–indeno ir naftos polimerų dervos, augalinių aliejų reakcijos su siera produktai, naftos bitumai. Minkštikliams taikomi reikalavimai yra tokie patys kaip ir plastifikatoriuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  David F. Cadogan and Christopher J. Howick „Plasticizers" in Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry 2000, Wiley-VCH, Weinheim. doi:10.1002/14356007.a20\_439
2. ↑  Market Study Plasticizers, 3rd ed. Ceresana, Nov. 2013 Archyvuota kopija 2016-05-17 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Plasticisers Information Centre
| Platas |
| --- |
| Plato upė (joje matomas didysis pilkasis garnys ir baltagalvis erelis) Plato upė (joje matomas didysis pilkasis garnys ir baltagalvis erelis) |
| **Ilgis** | 499 km |
| **Baseino plotas** | 241 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 150 m³/s |
| **Ištakos** | Uoliniai kalnai |
| **Žiotys** | Misūris |
| **Šalys** | JAV |

**Platas** (angl. *Platte River*) – upė centrinėse JAV, Misūrio dešinysis intakas. Susidaro susiliejus Šiaurės Plato ir Pietų Plato upėms, prasidedančiomis Uoliniuose kalnuose (Kolorado ir Vajomingo valstijose). Po santakos ties Šiaurės Platu Nebraskoje upė teka į rytus Didžiosiomis lygumomis. Įteka į Misūrį netoli Omahos. Upės ilgis 499 km, o su Šiaurės Platu – 1448 km.

Didžiausias intakas – Lupas (kairysis). Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Platas sausuoju laikotarpiu nusenka, keičia vagą. Prie upės įsikūrę Karnio, Grand Ailando, Fremonto miesteliai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 337

Plato baseinas
Koordinatės: 55°24′49″ š. pl. 25°1′39″ r. ilg.﻿ / ﻿55.41361°š. pl. 25.02750°r. ilg.﻿ / 55.41361; 25.02750

Kurklių karjeras
**Kurklių karjeras** – didelis žvyro ir smėlio karjeras Anykščių rajone, tarp Kurklių miestelio vakarinio pakraščio ir Antanuvkos kaimo, prie kelio  **1218**  Kavarskas–Kurkliai . Plotas – ~40 ha. Gylis iki 20 m. Per metus iškasama 100–300 tūkst. m³ žaliavų.

Karjere žvyras pradėtas kasti 1980 m.

1995 m. karjeras privatizuotas. Jį valdo įmonė „Kurklių karjeras" (žvyro gavyba ir paruošimas, kelių ir melioracijos įrenginių statyba ir remontas). Tiekiamas žvyras, žvirgždas, smėlis, akmenys, skalda, gruntas. 1980–2010 m. įmonei vadovavo generalinis direktorius Kazys Daškevičius, nuo 2010 m. – Dainius Daškevičius.

* Karjeras
* Tvenkinys karjero vietoje
* Įmonės valdyba ir žaliavų apdirbimo vieta

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kurklių karjeras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Žvyro karjeras vilioja ir vestuvininkus, K. Sakaitė, „Utenos apskrities žinios"
2. ↑  Kurklių karjeras. Produkcija
3. ↑  Kurklių karjeras. Anykščių krašto vietovių žinynas // Pasaulio anykštėnų bendrija. *Interaktyvi.*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ateles geoffroyi** |
| --- |
| Žofrua koata |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Primatai  *( Primates)* |
| Šeima: | *Atelidae*  *( Atelidae)* |
| Gentis: | *Ateles*  *( Ateles)* |
| Rūšis: | Žofrua koata  *( Ateles geoffroyi)* |

 |
| Žofrua koatos arealas (mėlyna) |

**Žofrua koata** (angl. *Ateles geoffroyi*) – beždžionių rūšis, priklausanti koatų (*Atelidae*) šeimai. Paplitusi Centrinėje Amerikoje: nuo Meksikos įlankos pakrančių iki Darjeno krašto. Žofrua koatai labai gimininga ir kartais ta pačia rūšimi laikoma rudagalvė koata (*Ateles fusciceps*), gyvenanti įpiečiau (Panamoje, Kolumbijoje, Ekvadore).

Beždžionė 30–63 cm ūgio, sveria 6–9 kg, uodega 63–85 cm ilgio. Kailio spalva priklauso nuo porūšio ir gyvenamosios vietos: būna smėlinė, žala, ruda, kaštoninė, juoda. Galūnės juodos, ilgos, kibios. Nykštys nunykęs.

Žofrua koatos veiklios dieną, gyvena medžiuose. Laikosi būriais po 20–42 narių. Maitinasi daugiausia vaisiais ir medžių lapais.

Žofrua koatos nyksta dėl tinkamos gyvenamosios erdvės mažėjimo.
| ***Žmona / meilužė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Mogliamante |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Marco Vicario |
| Scenaristas (-ai) | Rodolfo Sonego Marco Vicario |
| Metai | 1977 |
| Žanras | komedija, drama |
| Trukmė | 106 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Žmona / meilužė** (it.  *Mogliamante*) – 1977 m. sukurta komiška drama, kurioje pagrindinius atliko Marcello Mastroianni ir Laura Antonelli.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Laura Antonelli – Antonija De Angelis
* Marcello Mastroianni – Luidžis De Angelis
* Leonard Mann – daktaras Dario Favela
* William Berger – grafas Brandinis
* Gastone Moschin – Vincenzo
* Olga Karlatos – daktarė Paola Pagano
* Helene Chanel
* Maria Monti

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Po to, kai jau pirmąją vestuvių naktį Luidžis apkaltino žmoną frigidiškumu, Antonija visą laiką leidžia namuose, nesikeldama iš lovos. Tačiau vieną dieną vyras netikėtai dingsta ir visi jo verslo reikalai bei kitos problemos užgula Antonijos pečius. Neturėdama išeities, moteris pradeda domėtis verslu ir sėkmingai į jį įsilieja. Prasideda naujas gyvenimo etapas, naujos pažintys ir nauji garbintojai. Įsitikinusi, kad vyras miręs, ji ilgainiui pradeda elgtis vis laisviau, tarsi jo niekada ir nebūtų buvę.

O vyras... Naktį tapęs žmogžudystės liudininku ir bijodamas būti apkaltintas pats, jis slapstosi gretimame name, pro kurio langą gali stebėti, kaip keičiasi jo žmona ir šios gyvenimas, kaip moteris, kurią jis laikė šalta, tampa kitų vyrų geismo objektu. Net ir po to, kai policija suranda tikrąjį nusikaltėlį, jis nedrįsta pasirodyti viešumoje...
| *Songs Of Faith And Devotion* |
| --- |
|  |
| Depeche Mode studijinis albumas |
| Išleistas | 1993 kovo 22 d. |
| Įrašytas | 1993 |
| Žanras | Synth pop, Rock, Electronic rock, New wave |
| Trukmė | 47:26 |
| Įrašų kompanija | Mute Records |
| Prodiuseris | Mark Ellis (Flood) |
| Depeche Mode chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „Violator"(1990) | **„Songs Of Faith And Devotion"**(1993) | „Ultra"(1997) |

 |

**Songs Of Faith And Devotion** – aštuntasis britų grupės Depeche Mode studijinis albumas, išleistas 1993 metais. Šio albumo viršelis – vienintelis, kuriame pavaizduoti grupės nariai. Taip pat *Songs Of Faith And Devotion* yra paskutinysis *Depeche Mode* albumas, įrašytas keturių grupės narių. Alan'as Wilder'is grupę paliko po albumo išleidimo ir jam skirtų koncertinių gastrolių pabaigos.

Apie albumą
-----------

Albumas pasirodė 1993 Kovo 22 d. Albume 10 dainų. Visoms dainoms žodžius bei muziką sukūrė Martin'as Lee Gore'as. Pirmasis singlas, pristatęs albumą – *"I Feel You"*. Po *"I Feel You"* grupė išleido dar tris singlus – *"Walking In My Shoes"*, *"Condemnation"* ir *"In Your Room"*. Dainai *"In Your Room"* vaizdo klipą kūręs olandas Anton'as Corbijn'as klipe panaudojo ankstesnių grupės vaizdo klipų motyvus (*"Strangelove"*, *"Personal Jesus"*, *"Halo"*, *"Enjoy The Silence"*, *"I Feel You"* ir *"Walking In My Shoes"*), nes manė, jog dėl grupės problemų ši gali iširti ir tai bus paskutinysis vaizdo klipas.

Albume tarp *"Get Right With Me"* ir *"Rush"* dainų yra trumpas instrumentinis kūrinys, kuriame panaudotas *"I Feel You Motyvas"*. Dažniausiai šis kūrinys vadinamas *„Interlude #4"* vardu; jį dažnai galima išgirsti ir koncertų metu – dainos *"I Feel You"* pradžioje.

Koncertinis turas *Devotional*, nepaisant grupę kamavusių bėdų ir tarpusavio nesutarimų, buvo pratęstas ir viso užtruko maždaug pusantrų metų. Kitamet buvo išleista ir „Live" albumo versija – tos pačios albumo dainos, įrašytos koncertinio turo metu.

Dainos
------

### Albumo dainos

1. „I Feel You" – 4:35
2. „Walking in My Shoes" – 5:35
3. „Condemnation" – 3:20
4. „Mercy in You" – 4:17
5. „Judas" – 5:14
6. „In Your Room" – 6:26
7. „Get Right with Me" – 3:32
8. „Rush" – 4:37
9. „One Caress" – 3:30
10. „Higher Love" – 5:56

### Singlai

1. „I Feel You"
2. „Walking In My Shoes"
3. „Condemnation"
4. „In Your Room"

Nuorodos
--------

* Depeche Mode dot com
* Albumo informacija Archyvuota kopija 2006-10-04 iš Wayback Machine projekto.
* Depeche Mode LT
* Depeche Mode diskografija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Soong Čing-ling宋庆龄** |
| --- |
|  |
| Soong 1942 m. |
| Gimė | 1893 m. sausio 27 d. Čingų imperija, Šanchajus |
| Mirė | 1981 m. gegužės 28 d. (88 metai)Kinijos LR KLR, Pekinas |
| Religija | Metodizmas |
| Kinijos Liaudies Respublikos Garbės Prezidentė |
| Ėjo pareigas | 1981 m. gegužės 16 d. – 1981 m. gegužės 28 d. (iki mirties) |
| Kinijos Liaudies Respublikos Viceprezidentė |
| Ėjo pareigas | 1959 m. balandžio 27 d. – 1975 m. sausio 17 d. |
| 

| **Kiti postai** |
| --- |
| Nacionalinio liaudies kongreso narė |
| Ėjo pareigas | 1954 m. rugsėjo 15 d. – 1981 gegužės 28 d. (iki mirties) |

 |
|  |
|  **Vikiteka** | Soong Čing-ling |

**Soong Čing-ling** (kin. 宋庆龄, pinyin: *Soong Ching-ling*) buvo Kinijos politikė, viceprezidentė, antroji Sun Jatseno žmona. 1911 m. revoliucijos lyderė, kuri įkūrė buvusią Kinijos respubliką. Po to, kai buvo įkurta Kinijos Liaudies Respublika, ji taip pat užėmė keletą įtakingų postų vyriausybėje. Prieš pat savo mirtį ji simboliškai buvo paskirta garbės prezidente.

Gyvenimas prieš 1949 m.
-----------------------

Soong Čing-ling gimė verslininko ir misionierės šeimoje Pudongo rajone, Šanchajuje. Studijavo Vesliano koledže Meikone, Džordžijoje. Baigusi koledžą ji sugrįžo į Kiniją 1929 m. Prasidėjus Kinijos pilietiniam karui ji atsiskyrė nuo savo šeimos ir palaikė komunistų pusę. 1948 metais ji tapo Nacionalinio liaudies kongreso pirmininkė.

Paskutiniai gyvenimo metai
--------------------------

Po Kultūrinės revoliucijos ji apsiribojo pasirodyti viešumoje dėl silpnos sveikatos ir šeimos rūpesčių, ji vis dar pasirodydavo spaudoje.
Paskutinį kartą viešumoje ji pasirodė 1981 m. gegužės 8 d. kuomet sėdėdama neįgaliųjų vežimėlyje atsiėmė Viktorijos koledžo apdovanojimą. 1981 m. gegužės 16 d. mažiau nei dvi savaitės prieš mirtį, ji priėmė garbės prezidento titulą, ji buvo vienintelė per visą KLR istoriją turinti tokį titulą.

Galerija
--------

* Sun Jatsenas ir Soong Čing-ling vestuvinė nuotrauka (1915 m.)Sun Jatsenas ir Soong Čing-ling vestuvinė nuotrauka (1915 m.)
* Soong Čing-ling Šanchajuje (1920 m.)Soong Čing-ling Šanchajuje (1920 m.)
* Soong Čing-ling (XX a. 5-asis deš.)Soong Čing-ling (XX a. 5-asis deš.)
* Soong Čing-ling aplanko kariškiusSoong Čing-ling aplanko kariškius
* (1944 m.)(1944 m.)
* Soong Čing-ling su seserimisSoong Čing-ling su seserimis
* Soong Čing-ling KLR įkūrimo ceremonijoje (1949 m.)Soong Čing-ling KLR įkūrimo ceremonijoje (1949 m.)
* Mao, Soong Čing-ling Tarptautiniame komunistų susirinkime Maskvoje (1957 m.)Mao, Soong Čing-ling Tarptautiniame komunistų susirinkime Maskvoje (1957 m.)
* Soong Čing-ling su vaikais (XX a. 6-asis deš.)Soong Čing-ling su vaikais (XX a. 6-asis deš.)
* Soong Čing-ling apsilanko Šanchajaus elektros prietaisų fabrike (1960 m.)Soong Čing-ling apsilanko Šanchajaus elektros prietaisų fabrike (1960 m.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Augalų apsauga** – mokslas tiriantis augalams kenksmingus organizmus, kuriantis metodus ir priemones jų daromai žalai sumažinti. Praktinis augalų saugojimas nuo ligų ir kenkėjų, piktžolių naikinimas. Augalų apsauga yra labai svarbi žemės ūkio produktų gamybai, nes augalų ligos ir kenkėjai potencialų pasaulinį augalų derlių kasmet sumažina 20-25 %.

1995 m. mokslinis darbas buvo dirbamas Ž. ū. akademijoje (šiltnamio augalų ligos ir kenkėjai, augalų patogenų ekologija) ir keliuose institutuose: Žemdirbystės (lauko augalų apsauga), Sodininkystės ir daržininkystės (sodo ir daržo augalų apsauga), Miškų (miško augalų apsauga), Botanikos (grybinių ir bakterinių bei mikoplazminių bei virusinių ligų sukėlėjai), Ekologijos (biologinės ir biofizinės augalų apsaugosa priemonės). Praktinę augalų apsaugą nuo ligų ir kenkėju Lietuvoje organizuoja bei prižiūri Augalų apsaugos stotis ir Augalų karantino inspekcija.

Metodai
-------

Augalų kenkėjai, ligos ir piktžolės naikinamos agrocheniniais, fiziniais mechaninias, biologiniais, biofiziniais ir genetiniais bei cheminiais metodais.

* **agrotechninis** augalų apsaugos metodas: tinkama sėjomaina ir dirvos dirbimo sistema, tinkamas sėklos paruošimas, sėja ir tręšimas laiku, optimali augalų priežiūra.
* **fizinis mechaninis** augalų apsaugos metodas: šiluminis sėklos apdorojimas, šiltnamių dirvos dezinfekavimas garais, kenkėjų sulaikymas ir gaudymas užtveriamaisiais bei gaudomaisiais grioveliais, gaudomaisiais žiedais, klijų juostomis, jų rinkimas, pažeistų augalų ar jų dalių naikinimas.
* **biologinis** augalų apsaugos metodas: gyvų organizmų (bakterijų, virusų, grybų, erkių, vabzdžių, paukščių) naudojimas kenksmingiems organizmams naikinti.
* **biofizinis ir genetinis** augalų apsaugos metodas: radioaktyvioji ir cheminė kenkėjų patinų sterilizacija, lytinių atraktantų (feromonų ir atbaidančių medžiagų (repelentų) naudojimas.
* **cheminis** augalų apsaugos metodas: kenksmingų organizmų naikinimas nuodingais preperatais (pesticidais).

Istorija
--------

Lietuvoje augalų kenkėjus ir ligas sėkmingai registruoti ir tirti pradėjo augalų apsaugos stotis, įkurta 1927 m. Dotnuvoje prie Ž. ū. akademijos. Iki II pasaulinio karo ji vykdė ir praktinė augalų apsaugą: tyrė augalų ligas ir kenkėjus, tvarkė jų apskaitą, tyrė apsaugos priemones (purkštuvus ir pesticidus), atliko augalų karantino inspekcijos funkcijas. Pokario Lietuvoje mokslinis darbas ir praktinė augalų apsauga ne kartą ne kartą buvo pertvarkomi.
Koordinatės: 54°46′55″ š. pl. 24°30′4″ r. ilg.﻿ / ﻿54.78194°š. pl. 24.50111°r. ilg.﻿ / 54.78194; 24.50111


| Mūro Strėvininkų tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Kaišiadorių rajonas) |
| Plotas | 0,019 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,59 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | S-5, bevardis upelis |
| Išteka | S-5 |

**Mūro Strėvininkų tvenkinys** arba **Mūro Strėvininkų I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 5 km į pietryčius nuo Žiežmarių miesto, Mūro Strėvininkų gyvenvietės šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus S-5 upelį (Strėvos intakas) 0,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,2 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 99 m. Šiaurinis krantas aukštas. Pakrantėse daugiausia plyti pievos. Tai didžiausias iš 6 Mūro Strėvininkų tvenkinių kaskados. Priešsroviui telkšo 4 tvenkiniai (Mūro Strėvininkų II tvenkinys, bevardis tvenkinys 0,13 ha, Mūro Strėvininkų III tvenkinys ir Mūro Strėvininkų IV tvenkinys), pasroviui – vienas 0,19 ha tvenkinys. Pietiniame krante pastatyta Strėvininkų Dievo Motinos Dangun ėmimo sentikių cerkvė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
Koordinatės: 54°46′49″ š. pl. 24°30′11″ r. ilg.﻿ / ﻿54.78028°š. pl. 24.50306°r. ilg.﻿ / 54.78028; 24.50306


| Mūro Strėvininkų II tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Kaišiadorių rajonas) |
| Plotas | 0,009 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,43 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | S-5, bevardis upelis |
| Išteka | S-5 |

**Mūro Strėvininkų II tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 5 km į pietryčius nuo Žiežmarių miesto, Mūro Strėvininkų gyvenvietės šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus S-5 upelį (Strėvos intakas) 0,96 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,12 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 103,5 m. Krantai neaukšti. Pakrantėse daugiausia plyti pievos. Priešsroviui, atskirtas per jį pratekančio bevardžio upelio, telkšo bevardis 0,13 ha tvenkinys, kiek toliau - Mūro Strėvininkų III tvenkinys, pasroviui – Mūro Strėvininkų I tvenkinys. Vakarinėje pakrantėje pastatyta Strėvininkų Dievo Motinos Dangun ėmimo sentikių cerkvė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Mūrininkų pilkapiai |
| --- |
|  |
| 

Mūrininkų pilkapiaiMūrininkų pilkapiai

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°34′21.5″ š. pl. 25°33′09.8″ r. ilg.﻿ / ﻿54.572639°š. pl. 25.552722°r. ilg.﻿ / 54.572639; 25.552722Koordinatės: 54°34′21.5″ š. pl. 25°33′09.8″ r. ilg.﻿ / ﻿54.572639°š. pl. 25.552722°r. ilg.﻿ / 54.572639; 25.552722 |

 |
| Vieta | Vilniaus rajonas |
| Seniūnija | Rukainių seniūnija |
| Naudotas | IX a. – XII a. |
| Registro Nr. | A1290 – A1295 / 16477 – 16482 |

**Mūrininkų pilkapynai** – pilkapynai Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, 0,1 km į rytus nuo Mūrininkų kaimo, 0,2 km į vakarus – 0,9 km į vakarus – pietvakarius nuo Mūrininkų piliakalnio, 1 km į pietus – pietryčius nuo Kenos pralaidos plente  **A3**  Vilnius–Minskas , Rukainių miškas. Kodai iki 2005 m.: AR1821, AR1822, AR1823, AR1824, AR1825, AR1826, AR1827. Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr.: A1290, A1291, A1292, A1293, A1294, A1295. MC kodai: 16477, 16478, 16479, 16480, 16481, 16482.

Pilkapynai
----------

Pilkapynai datuojami IX a. – XII a. Pirmame yra 5 pilkapiai, kurių sampilai 6–8 m skersmens, 0,3–0,7 m aukščio, datuojami IX a. – XII a. Antrame pilkapyne – 5 pilkapiai, jų sampilai 6–15 m skersmens, 0,4–1,5 m aukščio, datuojami II tūkstantmečio antra puse – I tūkstantmečiu pr. m. e. Trečiame pilkapyne – 5 pilkapiai, jų sampilai 6–8 m skersmens, 0,3–0,8 m aukščio, datuojami IX a. – XII a. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gintautas Zabiela. *Mūrininkų pilkapiai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 604 psl.
Koordinatės: 13°16′9″ p. pl. 163°6′41″ v. ilg.﻿ / ﻿13.26917°š. pl. 163.11139°r. ilg.﻿ / 13.26917; 163.11139

Suvorovo atolo vaizdas iš kosmoso
**Suvorovo atolas** (angl. *Suwarrow, Suvorov*) – vulkaninė sala Ramiajame vandenyne, priklausanti šiaurinei Kuko salų grupei, 930 km į šiaurės vakarus nuo didžiausios Rarotongos salos, iš kurios yra valdoma. Sala neturi pastovių gyventojų, čia lankosi tropinių vaisių derliaus surinkėjai, koralų ieškotojai.

Geografija
----------

Salos pakrantė
Suvorovo atolo iki 800 m pločio rifas „uždaro" 19x13 km plotą užimančią lagūną. Patogu priplaukti laivams. Salos pakrantės ilgis yra 80 km. Atolo sausumos dalis labai nežymiai pakilusi virš jūros lygio, todėl pasitaiko, kad ciklonų sukeliamos bangos perskrodžia ją. Atolą sudaro apie 40 mažyčių salelių , motu. Atolo plotas yra vos 1,68 km², už jį mažesnis Kuko salose tik Takutea.

1978 m. atolas paskelbtas pirmuoju Kuko salose nacionaliniu parku. Čia sudarytos palankiausios gyvenimo sąlygos vietinės faunos rūšims – ypač gausiems tropiniams ir jūriniams paukščiams, didelei kokosinių krabų populiacijai, ribojant ūkinę veiklą ir turistų lankymąsi.

Istorija
--------

Salos pavadinimas susijęs su rusų karvedžio Aleksandro Suvorovo vardu pavadinto laivo apsilankymu 1814 m. rugsėjo 17 d. Laivo kapitonas buvo rusų keliautojas admirolas Michailas Lazarevas. Nors keliautojai rado salą visiškai negyvenamą, tačiau buvo ženklų, kad anksčiau čia lankytasi europiečių, palikusių kai kurių buities daiktų, monetų.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Suvorovo atolas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Suvorovo atolo aprašymas
* Apie Suvorovo atolą Archyvuota kopija 2012-02-04 iš Wayback Machine projekto.
* Nacionalinis parkas
* Rusų pretenzijos į atolą Archyvuota kopija 2011-12-25 iš Wayback Machine projekto.
* Salos atsiskyrėlio istorija Archyvuota kopija 2011-09-03 iš Wayback Machine projekto.
| Zadonskas*Задонск* |
| --- |
|        |
| *Zadonsko miestas ir vienuolynas* |
|  |
| 

ZadonskasZadonskas

52°23′00″ š. pl. 38°55′00″ r. ilg.﻿ / ﻿52.38333°š. pl. 38.91667°r. ilg.﻿ / 52.38333; 38.91667﻿ (Zadonskas)Koordinatės: 52°23′00″ š. pl. 38°55′00″ r. ilg.﻿ / ﻿52.38333°š. pl. 38.91667°r. ilg.﻿ / 52.38333; 38.91667﻿ (Zadonskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Lipecko sritis Lipecko sritis |
| **Rajonas** | Zadonsko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 9 614  |
| **Plotas** | 12,6 km² |
| **Tankumas** (2018) | 763 žm./km² |
| **Altitudė** | 140 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Zadonskas |

**Zadonskas** (rus. *Задонск*) – miestas Rusijoje, Lipecko srityje, į pietvakarius nuo Lipecko, Dono kairiajame krante; rajono centras. Šalia miesto eina „Dono" plentas (M4, Maskva–Novorosijskas), už 25 km yra Ulusarkos geležinkelio stotis prie Jeleco–Kastornojės linijos. Maisto (cukraus, mėsos, duonos, mineralinio vandens) pramonė. Yra 1610 m. pastatytas Zadonsko Švč. Dievo Motinos gimimo vienuolynas, 1800 m. klasicistinė Švč. Dievo Motinos Ėmimo Dangun cerkvė, XIX a. Švč. Trejybės šventykla, XIX a. Ulricho rūmai.

Istorija
--------

1610 m. prie pastatyto vienuolyno ėmė augti Teševsko sloboda. 1779 m. suteiktas miesto statusas ir Zadonsko pavadinimas. Tuo metu čia gyveno žymus stačiatikių šventasis Tichonas Zadonskis. Po jo mirties, Zadonsko miestas tapo svarbiu piligrimystės centru.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 151
| Kurmaičių II senosios kapinės |
| --- |
| Kurmaičių Prancūzkapis |
| 

Kurmaičių II senosios kapinėsKurmaičių II senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°55′59″š. pl. 21°16′05″r. ilg.﻿ / ﻿55.933069°š. pl. 21.267975°r. ilg.﻿ / 55.933069; 21.267975Koordinatės: 55°55′59″š. pl. 21°16′05″r. ilg.﻿ / ﻿55.933069°š. pl. 21.267975°r. ilg.﻿ / 55.933069; 21.267975 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Kretingos seniūnija |
| Plotas | 0,01 ha |
| Naudotas | XIX a. |
| Žvalgytas | 1959, 1982, 1992, 1995 m. |

**Kurmaičių senosios kapinės**, vadinamos *Prancūzkapiu* (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas 24473, senas registro kodas L842) – neveikiančios kapinės pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Kurmaičiuose (Kretingos seniūnija), 30 m į vakarus nuo pagrindinės (Akmenos) gatvės, Tvenkinio gatvės dešinėje pusėje, Bendinės upelio kairiajame krante.

Kapinės
-------

Įrengtos į upelio slėnį įsiterpiančiame aukštumos kyšulyje. Netaisyklingo trikampio plano, pailgos šiaurės - pietų kryptimi, 18 m ilgio, 10 m pločio. Laidojimo žymių, memorialinių paminklų ar anotacinio kultūros paveldo ženklo nėra. Teritorija dirvonuoja. 

Teritorijos plotas – 0,01 ha.

Istorija
--------

Veikė XIX a. Kapinės vadinamos Prancūzkapiu, pasakojama, kad jose palaidoti 1812 m. Kurmaičių apylinkėje žuvę ir sušalę Napoleono kariuomenės kariai. 

Kapines juosė akmenų pylimas. Šiauriniame gale augo 3 aukšti lapuočiai medžiai, tarp kurių stovėjo koplytėlė, o šalia jos – ant stulpo pakelta Šv. Florijono skulptūra. XIX a. pabaigoje pastatyta nauja koplytėlė su Jono Nepomuko skulptūra (autorius Jonas Kniūkšta). 

Tarpukariu kapinės papildomai buvo aptvertos statinių tvora. XX a. I pusėje koplytstulpis su Šv. Florijonu sunyko, o koplytėlė 1956 m. atnaujinta. 

XX a. II pusėje tvora nuardyta, akmenys panaudoti kelių remontui, koplytėlė nugriauta, medžiai nupjauti.

1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (ekspedicijos vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 

1972–1984 m. – vietinės reikšmės archeologijos paminklas. 1998 m. registruotos kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąraše (L842), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas. - Vilnius, 1973
2. ↑  Kultūros vertybių registras: Kurmaičių k. antrosios senosios kapinės vad. Prancūzkapiais

Nuorodos
--------

* Kretingos krašto enciklopedija: Kurmaičių II senosios kapinės (Prancūzkapiai)[neveikianti nuoroda]
* Rimanta Žilinskienė. Kurmaičių istorija – ateičiai. - Kretinga, 2007. - L.74–78[neveikianti nuoroda]
**Ali I Abdal Hasanas** (*abū al-ḥasan `alīy ben `uθmān*, arab.: أبو الحسن علي بن عثمان, g. 1297 m. – m. 1351 m. gegužės 24 d.) – nuo 1331 m. Marinidų dinastijos Maroko sultonas.

Ali I-is Abdal Hasanas buvo Abu Saido Usmano II-jo sūnus.

Istorija
--------

Ali I-is Abdal Hasanas buvo dalykiškas, valingas ir karingas valdovas. 1333 m. Granados valdovo Mahometo IV prašymu, išsilaipino prie Alchesiraso ir užėmė Gibraltarą. 1335 m. atnaujino karą su Tlemsenu ir beveik po trejų metų miesto apsupties, 1337 m. šturmu Tlemseną užėmė. Alžyro valdovas Abu Tašminas I-is (Abu Tashufin I) žuvo, tad šalis atiteko Marinidams. 1337 m. jis vedė Hafsidų dinastijos (Hafsid dynasty) Tuniso valdovo Abu Jahijos Abu Bakro II-jo dukrą. 1340 m. balandžio 5 d. Ali I-is jūrų mūšyje prie Gibraltaro nugalėjo krikščionis ir apsupo Tarifą, bet spalio 30 d. pralaimėjo mūšį prie Rio Salado (Battle of Rio Salado) jungtinei Portugalijos ir Ispanijos armijai. Po Tuniso valdovo Abu Jahijos Abu Bakro II-jo mirties, 1347 m. rugsėjo 15 d. Ali I-is užėmė Tunisą. Bet 1348 m. balandį vietinės arabų gentys sukilo ir Ali I-is buvo apsuptas Kairuane. Didelių pastangų dėka, jam pavyko jūra pabėgti iš Tuniso į Alžyrą. Čia Ali I-jį pasiekė žinia, kad jo sūnus Abu Inanas Farisas pasiskelbė Maroko sultonu. Neįleistas į šalį Ali I-is Abdal Hasanas apsistojo Sidžilmase. 1350 m. sūnus Farisas pradėjo karą prieš tėvą ir nugalėjo jį prie Um ar-Rbijos krantų. Ali I-is pabėgo į Atlaso kalnus, čia jis atsisakė sosto, o 1351 m. gegužės 24 d. mirė nuo gangrenos.

Nuorodos
--------

* *Istorinis žodynas* Archyvuota kopija 2008-01-25 iš Wayback Machine projekto.
* *Musulmonų vadovai*

Išnašos
-------

1. ↑   Rio Salado mūšis



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Abu Saidas Usmanas II** | **Marinidų dinastija**1331-1348 | Po to:**Abu Inanas Farisas** |
AliExpress|  |
| Forma | dukterinė įmonė |
| Pramonė | elektroninė komercija |
| Įkurta | 2010 m. |
| Holdingas | Alibaba Group |

**„AliExpress"** – internetinių aukcionų ir elektroninės prekybos bendrovė. Internetinė parduotuvė buvo įkurta 2010 m. „Alibaba Group" Kinijos koncerno ir yra orientuota į užsienio šalių rinkas, tarp jų ir Lietuvos rinką.

AliExpress.com veikia kaip tarpininkas tarp pirkėjo ir pardavėjo, aptarnaujantis mažmenininkus ir didmenininkus. Iš esmės tai yra „eBay" ir „Amazon" analogas, tiekiantis prekes iš Kinijos rinkos. „AliExpress" bendrovė neleidžia Kinijos pirkėjams apsipirkti šioje platformoje, nepaisant to, kad visi pardavėjai yra iš Kinijos. „Alibaba Group" turi „Taobao" bendrovę orientuotą į Kinijos rinką.

Internetiniame puslapyje lengva surasti informaciją apie prekes: įvertinimus ir žmonių atsiliepimus, kurie įsigijo ir panaudojo prekes. Klientai taip pat gauna užsakytų prekių sekimo numerius. Internetiniame puslapyje yra įmanoma nusipirkti įvairių prekių už didmeninę kainą.

Išnašos
-------

1. ↑  „What's the difference between Alibaba.com and AliExpress.com?". Help Center. *Alibaba.com*. Nuoroda tikrinta 2019-06-18.
Gifeno prekių vartojimo kreivė, kur P – kaina, Q – perkamų prekių kiekis. Augant kainai atskiros prekės vartojimas dideja, kol pasiekęs aukščiausią vartojimo lygį vėl pradeda mažėti.
**Gifeno paradoksas** – mikroekonomikoje stebima situacija, kai augant kainoms vartojimas irgi auga.

Tokia situacija būna tarp labai mažas pajamas turinčių vartotojų augant būtiniausio vartojimo prekių kainoms, dar vadinamoms *Gifeno prekėmis*. Gifeno prekių kaina įprastai yra žemesnė negu kitų prekių, taip pat jas sunku pakeisti kitomis prekėmis (pvz.: duona), todėl augant jų kainoms, mažėja kitų prekių vartojimas, o šių prekių vartojimas auga. Pvz.: išaugus duonos kainai, vartotojams mažiau lieka pinigų mėsai, o vietoje nesuvalgytos mėsos suvalgoma daugiau duonos.

Gifeno efektas yra vienas iš dviejų (kitas - Vebleno efektas) atvejų mikroekonomikoje, prieštaraujančiai vartojimo kreivei, kai augant kainai mažėja vartojimas.

### Istorija

Robertas Giffenas XIX a. antroje dalyje Jungtinėje Karalystėje pastebėjo, kad augant duonos kainai duonos suvartojimas toliau auga. Tokį atvejį pastebėjo tarp skurdžiausių namų ūkių, kur išlaidos duonai sudarė didelę dalį visų išlaidų. Duona yra specifinė prekė, nes nėra prekių, kuriomis ją būtu galima lengvai pakeisti. Taip pat išaiškėjo, kad duona buvo pigesnė palyginus su kitais maisto produktais. Tokiu atveju kylant duonos kainai augo jos vartojimas, bei mažiau perkama brangesnių produktų.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Mėgdžiojimo efektas
* Snobo efektas
Jotvingių pilkapis prie Suvalkų
**Akmeningas kapinynas** – archeologinis laidojimo paminklas, kurio pilkapiai ir kapai išgrįsti, aptverti ir apdėti akmenimis arba su akmenų sampilu virš kapo.

Arealas
-------

Akmeningi kapinynai aptinkami vakarų baltų pilkapių, brūkšniuotosios keramikos, ilgųjų pilkapių ir kitose archeologinėse kultūrose. Lietuvos pietuose ir pietryčiuose III a. pabaigoje plito apskriti, 5–12 m skersmens ir iki 1,5 m aukščio ar kelių dešimčių metrų ilgio pilkapiai su akmenų sampilais (Papiškės, Vilkiautinis, abu Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje). 

Mirusieji laidoti nedeginti, nuo V a. – sudeginti, po vieną; kapo šonuose ir galuose gausu akmenų. Virš kapo randamas akmenų grindinys ar sampilas. Teritorijoje tarp Nemuno ir Jaseldos aukštupių X a. – XI a. sandūroje pilkapius pakeitė kapinynai (naudoti iki XVI a. – XVII a.) su įvairių formų akmenų grindiniais (1,8 x 1,9–1,3 x 3,2 m) virš kapo; jo galuose dėti dideli akmenys. Mirusieji laidoti nedeginti, su įvairiomis įkapėmis. Akmeningi kapinynai siejami su jotvingių bendruomenėmis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vykintas Vaitkevičius. *Akmeningas kapinynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 234 psl.