recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Proterozojaus eonas |
| --- |
| (prieš mln. metų) |
| 
 |

**Proterozojus** (gr. próteros ankstesnis, ankstyvas; *zôon* gyvybė, anksčiau vadintas **algonkiju**) – Žemės istorijos eonas prekambre. Tęsėsi laikotarpyje prieš 2,5 mlrd. ir 541 mln. metų.

Dalinamas į tris eras:

* Neoproterozojus arba *proterozojus III* (542 mln. – 1 mlrd. m.)
* Mezoproterozojus arba *proterozojus II* (1,0 mlrd. – 1,6 mlrd. m.)
* Paleoproterozojus arba *proterozojus I* (1,6 mlrd. – 2,5 mlrd. m.)

Yra ir alternatyvus skirstymas:

* Sinijus (545 mln. – 0,8 mlrd. m.)
* Rifėjus (0,8 mlrd. – 1,65 mlrd. m.)
* Animikijus (1,65 mlrd. – 2,2 mlrd. m.)
* Huronijus (2,2 mlrd. – 2,45 mlrd. m.)

Proterozojaus pavadinimas reiškia, kad tuo laikotarpiu atsiranda gyvybė. Proterozojaus eone iš pradžių atsiranda daugybė vienaląsčių, o vėliau ir daugialąsčių organizmų, kurie proterozojaus pabaigoje tiek diferencijuojasi, kad išsivysto pirmieji moliuskai. Šalia atsiranda egzotiškos pirmykščių gyvūnų formos, kurias yra sudėtinga suklasifikuoti ir rekonstruoti. Proterozojaus pabaigoje, pereinant į kambrą, atsiranda daugelis gyvūnų rūšių, nuo kurių prasideda „Kambro sprogimas".

Proterozojuje vyko svarbūs pasikeitimai Žemės atmosferoje. Padidėjus biologinės veiklos poveikiui (fotosintezė, metanas) pasikeitė oro sudėtis: padidėjo deguonies dalis. Klimatas gerokai skyrėsi nuo dabartinio, yra globalių ledynmečių įrodymų („*Žemė – sniego gniūžtė").*

Proterozojus pakeitė archėjų (3,8–2,5 mlrd. m.). Po jo prasidėjo fanerozojus (542–0 mln. m.).

Nuorodos
--------

* Geologinė laiko skalė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ixobrychus minutus**Apsauga: 4(I) – Nenustatyta |
| --- |
| Mažasis baublys (Ixobrychus minutus)Mažasis baublys (*Ixobrychus minutus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Gandriniai paukščiai  *( Ciconiiformes)* |
| Šeima: | Garniniai  *( Ardeidae)* |
| Gentis: | Mažieji baubliai  *( Ixobrychus)* |
| Rūšis: | Mažasis baublys  *( Ixobrychus minutus)* |

 |
| Binomas |
| ***Ixobrychus minutus***Linnaeus, 1766 |

**Mažasis baublys** (*Ixobrychus minutus*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis.

Išvaizda
--------

Nuo didžiojo baublio skiriasi mažesniu ūgiu ir spalva. Tai sutemų ir naktinis paukštis.

Patino viršugalvis, nugara, pečiai, antuodegis, uodega juoda, metalo blizgesio. Kitos kūno dalys šviesiai pilkai rusvos. Pagurklyje ir krūtinės šonuose yra išilginės rudos dėmės. Snapas gelsvai žalias, kojos žalios. Patelės nugarinė pusė juosvai ruda. Skruostai ir kaklo šonai rudi. Kaklo priekis, krūtinė ir pilvas šviesiai rusvi su neryškiais tamsesniais išilginiais dryžiais. Jaunikliai panašūs į patelę, bet rudesni, labiau dėmėti.

Elgsena
-------

Veisimosi lakotarpiu mažųjų baublių patinai šaukia kimiu „pumb…pumb", „vuur, vurr", o kitu laiku greitai „ke-ke-ke". Ištikus pavojui slepiasi žolių tankmėje vertikaliai išsitiesdamas, todėl lengvai užsimaskuoja ir primena sausą stuobrį. Vikriai laipioja šakomis ir po nendres. Skrenda lengvai, bet pabaidytas greit tupia į tankumynus. 

Lietuvoje retas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Mėgsta gausiai apaugusius įvairius vandens telkinius. Lizdą krauna ant nendrių stiebų, apie 20-50 cm virš vandens. Tačiau kartais lizdą įsirengia ir krūmuose. Deda 5-6 baltus matinius kiaušinius. Gegužės pab. – birželio mėn. peri 16-19 dienų. Jaunikliai lizde išbūna iki 55 dienų, todėl išveda tik vieną vadą.

Mityba
------

Minta smulkiomis žuvimis, įvairiais vandens vabzdžiais.

* Mažasis baublysMažasis baublys

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mažasis baublys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Mažasis Zelenčiukas |
| --- |
| Upė ties Zeuko aūlu Upė ties Zeuko aūlu |
| **Nuolydis** | (vidut.) 2600 cm/km |
| **Baseino plotas** | 1320 km² |
| **Ištakos** | Eruno kalnagūbris |
| **Žiotys** | Kubanė, priešais Ust-Labinską |
| **Šalys** | Rusija |

**Mažasis Zelenčiukas** (rus. *Малый Зеленчук*, karač. *Кичик-Зилинджик*, kabard. *ИнджыджцIыкІу*) – upė, kairysis Kubanės intakas, ištekanti iš Pagrindinio Kaukazo kalnagūbrio.

Upė susidaro susiliejant Maruchai (*Маруха*) ir Aksautui (*Аксаут*), kurie išteka Eruno kalnagūbrio (Pagrindinio Kaukazo kalnagūbrio dalis) ledynų ir teka į šiaurę. Santakos vieta žemiau Kordoniko stanicos (*станица Кордоникская*).

Mažasis Zelenčiukas teka lygiagrečiai Didžiajam Zelenčiukui, siauru slėniu, kurio aukšti krantai artėjant prie Kubanės žemėja. Į Kubanę įteka ties Ust-Labinsku (*Усть-Лабинск*).

Vidutinis vietovės aukštis upės baseine – 1910 m, baseino miškingumas – 20 %. Upės vandeningumas didžiausias birželio-liepos mėnesiais.

Nuorodos
--------

* Географические и гидрологические характеристики рек (по данным справочника „Ресурсы поверхностных вод СССР".)[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Johanas Štrausas Jaunesnysisvok. *Johann Strauß*** |
| --- |
|  |
| Johanas Štrausas Jaunesnysis |
| Gimė | 1825 m. spalio 25 d.Sant Ulish |
| Mirė | 1899 m. birželio 3 d. (73 metai) |
| Tėvas | Johanas Štrausas Vyresnysis |
| Sutuoktinis (-ė) | Jetty Treffz |
|  |
| Veikla | kompozitorius, dirigentas |
|  |
|  **Vikiteka** | Johanas Štrausas |
| Parašas |
|  |

**Johanas Štrausas Jaunesnysis** (vok. *Johann Strauß*; 1825 m. spalio 25 d. – 1899 m. birželio 3 d.) – austrų kompozitorius ir dirigentas.

Biografija
----------

Johanas Štrausas jaunystėje
Johanas Štrausas Jaunesnysis buvo kompozitoriaus, bendravardžio Johano Štrauso Vyresniojo sūnus. Taip pat kompozitoriais buvo ir jo broliai Jozefas Štrausas (vok. *Josef Strauss*) bei Eduardas Štrausas (vok. *Eduard Strauss*), tačiau jie nesulaukė tokio populiarumo. Pirmąjį savo valsą J. Štrausas Jaunesnysis parašė dar būdamas 6 metų, tačiau tėvas nenorėjo, kad jis taptų muzikantu, o tikėjosi, kad jis padarys banko tarnautojo karjerą. Dėl to rimčiau muzikos studijomis J. Štrausas galėjo užsiimti tik nuo 1842 m. 1844 m. rugsėjį įkūrė 24 muzikantų orkestrą. Jo valsais sulaukė didelio populiarumo ir jis imtas laikyti rimtu savo tėvo konkurentu. Johanas Štrausas Jaunesnysis su savo tėvu nesusitaikė iki pat pastarojo mirties 1849 m. Po tėvo mirties gavo *Hofballmusikdirektor* (rūmų pokylių muzikinio direktoriaus) postą. Su dvaro orkestru koncertavo Paryžiuje, Berlyne, Londone, Sankt-Peterburge, kur susilaukė milžiniško pasisekimo.

1862 m. vedė dainininkę Jetty Treffz.

Kūryba
------

Štrausas sukūrė keletą polkų ir maršų, operečių, tačiau labiausiai yra žinomas savo valsais, kuriuos taip ištobulino ir išpopuliarino, kad net buvo pramintas „didžiuoju valsų karaliumi". Ypač populiarus tapo jo valsas „Žydrasis Dunojus". Jo valsai – begalinis džiaugsmas ir sukimasis iki svaigulio, aistra ir svajonė, lyrika ir ilgesys. J. Štrauso valsų lengva klausytis, jie labai melodingi, tačiau kartu ir sudėtingi, įvairių tempų ir kontrastingos dinamikos su kulminacijomis ir atoslūgiais, juose daug skirtingų dalių ir melodijų.

### Operetės

Paminklas Vienos miesto parke
(pasirinktinai)

* *Indigo und die 40 Räuber* (1871)
* *Die Fledermaus* (1874)
* *Cagliostro* (1875)
* *Prinz Methusalem* (1877)
* *Blindekuh* (1878)
* *Das Spitzentuch der Königin* (1881)
* *Der lustige Krieg* (1881)
* *Eine Nacht in Venedig* (1883)
* *Der Zigeunerbaron* (1885)
* *Simplicius* (1887)
* *Wiener Blut* (1899)

### Valsai

(pasirinktinai)

* *Künstlerleben* (1867)
* *An der schönen blauen Donau* (1867)
* *Geschichten aus dem Wienerwald* (1868)
* *Kaiserwalzer* (1888)

### Polkos

* *Tritsch-Tratsch-Polka* (1858)
* *Annen-Polka* (1852).
Vyro lytiniai organai: 1. Šlapimo pūslė, 2. Kaulas, 3. Varpa, 4. Varpos akytkūnis, 5. Varpos galvutė, 6. Apyvarpė, 7. Išorinė šlaplės anga, 8. Gaubtinė žarna, 9. Tiesioji žarna, 10. Sėklinė pūslelė, 11. Sėklos išmetimo kanalas, 12. Prostata, 13. Kuperio liauka, 14. Išangė, 15. Sėklinis latakas, 16. Sėklidės prielipas, 17. Sėklidė, 18. Kapšelis 
**Prostata** (arba ***priešinė liauka***; lot. *prostata* - nuo gr. proistanai - „išsikišti") – vyriškoji priedinė liauka, maždaug kaštono dydžio ir sverianti apie 20 gramų. Prie pat šlapimo pūslės apsupa šlapimkanalį ir suauga su jo sienele. Platesniu galu prostata remiasi į šlapimo pūslę, viršūnė nukrypusi žemyn, o užpakaliniu paviršiumi siekia tiesiąją žarną. Prostatą sudaro 30-50 išsišakojusių pūslelinių liaukų. Visos šios liaukos apsuptos bendru jungiamuoju audiniu, kuriame tarp liaukų pūslelių įvairiomis kryptimis eina stori pluoštai lygiųjų raumenų. Prostatos liaukos liaukinės pūslelės labai įvairaus dydžio ir formos. Jos išskiria prostatos sekretą, kuris yra pilkas, šarminis, specifinio kvapo skystis, turintis baltymų ir lipidų. Manoma, kad šis skystis aktyvina spermatozoidus ar padidina jų judrumą. Kai kuriose liaukinėse pūslelėse sekretas sudaro gumulėlius. Lytinių santykių metu kai kurie mažesni gumulėliai išeina su prostatos sekretu ir įeina į spermos sudėtį. Senatvėje prostatoje šių gumulėlių daugėja (prostatitas). Vyresnių vyrų prostata gali padidėti ir užspausti šlaplę, apsunkindama šlapinimąsi. Prostatos vėžys yra labiausiai paplitusi vėžinė liga tarp vyrų. Prostatoje yra tankus kraujagyslių ir limfagyslių tinklas.

Funkcija
--------

Mikroskopinė prostatos sandara
Kartu su hipofize, prostata palaiko spermatogenezę, skatina spermijų judrumą ir ejakuliaciją, dalyvauja formuojantis lytiniam potraukiui ir orgazmui. Jos veiklą reguliuoja nervinė ir endokrininė sistema, skatina androgenai ir hipofizės hormonai. Prostata skatina hormono prostaglandino sintezę geltonkūnyje.

Prostata tiekia spermatozoidams didžiausią kiekį sekreto prieš pat ejakuliaciją.

Ligos
-----

### Prostatos išvešėjimas (hiperplazija)

* Gerybinis prostatos išvešėjimas (Hiperplazija)
* Dažniausia brandaus amžiaus vyrų liga – prostatos išvešėjimas Archyvuota kopija 2004-10-23 iš Wayback Machine projekto.

### Prostatitas

* Ūmus prostatitas[neveikianti nuoroda]
* Lėtinis prostatitas[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Prostatos išvešėjimas – nebūtinai vėžys[neveikianti nuoroda]
* Rugsėjo 15 d. – Pasaulinė kovos su prostatos vėžiu diena
* 5 taisyklės gerai potencijai[neveikianti nuoroda]
* Šį kartą pakalbėsime apie prostatos problemas
* Priešinės liaukos ligos: grėsmė brandaus amžiaus vyrams[neveikianti nuoroda]

  

v • a • r **Žmogaus organų sistemos** 

**Lytiniai organai**  

**Moters:**
Bartolino liaukos - 
Gimda -
Gimdos kaklelis - 
Kiaušintakiai - 
Kiaušidės - 
Lytinės lūpos - 
Makšties prieangis - 
Makštis - 
Mergystės plėvė - 
Vulva -
Skeno liaukos - 
Varputė
  

**Vyro:**
Kapšelis - 
Kuperio liaukos - 
Priešinė liauka - 
Sėklidės - 
Sėklidės prielipas - 
Sėklinės pūslelės - 
Sėklinis latakas - 
Šlaplė -
Varpa


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Prostata** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Rachel Carson** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1907 m. gegužės 27 d.Springdeilas, Pensilvanija, JAV |
| Mirė | 1964 m. balandžio 14 d. (56 metai)Silverspringsas, Merilandas, JAV |
|  |
| Veikla | biologė, aplinkosaugininkė |
| Sritis | biologija, aplinkos apsauga |

 **Rašelė Karson** (1907 m. gegužės 27 d. – 1964 m. balandžio 14 d.) – amerikiečių biologė ir aplinkosaugininkė. Jos knyga „Tylusis pavasaris" laikoma vienu iš svarbiausių kūrinių, prisidėjusių prie modernaus aplinkosaugos judėjimo atsiradimo.

Biografija
----------

Rachel Carson gimė 1907 m. JAV Pensilvanijos valstijoje. Iš pradžių planavo būti rašytoja, tačiau koledže pakeitė specialybę į biologiją. Magistro laipsnį apsigynė Johns Hopkins universitete, specializavosi jūrų biologijoje. Kelerius metus dėstė tame pačiame universitete. Vėliau įsidarbino valstybiniame Žvejybos biure. Laisvalaikiu rašė ir 1941 m. išleido gamtos tematikos knygą *Under the Sea Wind*. Po karo dirbo to paties biuro leidybos skyriaus vadove. 1951 m. išleido antrą knygą *The Sea around Us*, kuri buvo labiau mokslinio stiliau nei pirmoji, tačiau tapo itin populiari ir gerai perkama. Turėdama pakankamai lėšų pragyventi, Carson paliko darbą biure ir paskyrė laiką rašymui. 1955 m. pasirodė trečioji ir taip pat labai išpopuliarėjusi knyga *The Edge of the Sea*.

1957 m. gavusi laišką iš draugės apie išmirusius paukščius po purškimo DDT, Carson susidomėjo pesticidų poveikiu aplinkai. Per ateinančius metus ji parašė savo žymiausią knygą „Tylusis pavasaris", kuri buvo išleista 1962 m. Joje autorė teigė, kad tolimesnis neapdairus pesticidų naudojimas prives prie pavasarių, kurie bus tylūs dėl išnaikintų paukščių ir kitos gyvosios gamtos. Knyga sulaukė didelio dėmesio, sukėlė plačias diskusijas ir įtakojo pesticidų naudojimo reguliavimo sugriežtinimą bei aplinkosaugos judėjimų atsiradimą.

Nepraėjus nei dvejiems metams po Tyliojo pavasario pasirodymo, Carson mirė nuo krūties vėžio 1964 m. balandį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Matthew J. Lindstrom. *Encyclopedia of the U.S. Government and the Environment: History, Policy, and Politics, Volume 1.* ABC-CLIO, 2011, p. 687
2. ↑  Elizabeth H. Oakes. *Encyclopedia of World Scientists*. Infobase Publishing, 2007, p. 123
3. ↑  Elizabeth H. Oakes. *Encyclopedia of World Scientists*. Infobase Publishing, 2007, p. 124
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Sudis** (lot. *sudis*, dgs. *sudes*) – specialus baslys, įėjęs į Romos legionierių ekipuotę, naudotas lauko įtvirtinimams įrengti. Kiekvienas legionierius paprastai nešdavosi du sudžius.
  
Kartais vadintas lot. *valus*. Gana dažnai neteisingai vadinamas lot. *pilum murale* 'sienos ietis'.

Sudžiai būdavo daromi iš lapuočių medienos (paprastai – ąžuoliniai), apie 150–180 cm ilgio ir apie 5–10 cm storio storiausioje vietoje. Skerspjūvis kvadratinis. Sudis plonėja į abu galus. Viduryje yra plonesnė vieta, tinkama naudoti kaip rankena. Aptikti egzemplioriai buvo grubiai aptašyti.

Manoma, kad sudžius naudojo laikiniems įtvirtinimams rengti, nors kaip jie atrodė ekspertai ginčijasi iki šiol.

Gali būti, kad sudžius naudojant įrengiant legiono žygio stovyklos kastros pylimus. Tam tikru kampu įsmeigti į pylimo šlaitą jie turėjo būti barjeras lipantiems užpuolikams. Vertikaliai susmeigti pylimo viršuje jie galėdavo sudaryti tvorą. Tačiau eksperimentai su sudžiai parodė, kad tokios kliūtys lengvai išardomos dėl sudžių simetriškumo – tereikia ištraukti sudžius iš žemės.
  
Kitas galimas sudžių panaudojimo variantas yra kryžmai poromis surišti sudžius ir šiuo „kryžius" nedideliais nuotoliais pritvirtinti prie ilgo plono rąsto. Taip būtų gaunama prieškavalerinė užtvara. Tokias užtvaras galėjo panaudoti kaip kilnojamus barjerus keliams ar vartams pertverti.
  
Tris sudžius sutvirtinus statmenai gaunama kliūtis, primenanti prieštankinį ežį. Gausiai ir tankiai sustatytų ežių neįmanoma nustumti ar pargriauti. Surištinės kliūtys iš sudžių atrodo realiai, tokiam naudojimui tinka tiek simetriška sudžių sandara, tiek suplonėjimas centre, patogus surišimui.

* Sudžių statinė tvoraSudžių statinė tvora
* Sudžių statinė tvoraSudžių statinė tvora
* 
* Ežys iš sudžių.Ežys iš sudžių.
| **Polygonum hydropiper** |
| --- |
| Kartusis rūgtis (*Polygonum lapathifolium*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Rūgtiniai  *( Polygonaceae)* |
| Gentis: | Rūgtis  *( Polygonum)* |
| Rūšis: | Kartusis rūgtis  *( Polygonum hydropiper)* |

 |

**Kartusis rūgtis** (*Polygonum hydropiper*, sin. *Persicaria hydropiper*) – rūgtinių šeimos vienmečių augalų rūšis.

Paplitusi beveik visoje Eurazijoje, Australijoje, šiaurės vakarų Afrikoje, įvisusi Šiaurės Amerikoje, Pietų Afrikoje, Čilėje.

Augalas 0,2–0,6 m aukščio. Apyžiedžio lapeliai su taškinėmis liaukutėmis. Lapų makštys plikos, viršūnėse apaugusios trumpomis blakstienėlėmis. Lapai lancetiški arba pailgai lancetiški, aštraus kartaus skonio. Vaisiai gūbriuoti.

Žydi liepos–rugsėjo mėnesiais. Auga drėgnuose miškuose, ant miško keliukų, pakrantėse, drėgnuose laukuose. Lietuvoje gana dažnas.

Japonijoje karčiojo rūgties kultivarų lapai ir ūgliai naudojami maistui (salotoms, sušių, tempurų, sašimių pagardinimui).

* PožymiaiPožymiai
* ŽiedaiŽiedai
* LapamakštėsLapamakštės
* AugavietėAugavietė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Persicaria hydropiper (L.) Delarbre, *Kew Royal Botanic Gardens*
2. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 67
3. ↑  Sanderson, Helen; Renfrew, Jane M. (2005). Prance, Ghillean; Nesbitt, Mark (eds.). *The Cultural History of Plants*. Routledge. p. 110.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kartusis rūgtis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Sudie, drauge*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Adieu l’ami |
| Kilmės šalis |  Prancūzija  Italija |
| Režisierius | Jean Herman |
| Scenaristas (-ai) | Jean HermanSebastien Japrisot |
| Vaidina | Alain DelonCharles Bronson |
| Metai | 1968 |
| Žanras | veiksmo |
| Trukmė | 115 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Sudie, drauge** (pranc. *Adieu l’ami*) – 1968 m. sukurtas veiksmo filmas pagal Sebastien Japrisot romaną, nuo kurio prasidėjo tarptautinė aktoriaus Charles Bronson karjera.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Alain Delon – Dino Baranas
* Charles Bronson – Francas Propas
* Olga Georges-Pico – Izabelė Moro
* Brigitte Fossey – Dominyka
* Bernard Fresson – inspektorius
* Marianna Falk – Katerina

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kariuomenės gydytojas Dino Baranas, baigęs tarnybą Alžyre, grįžta į Prancūziją. Simpatiškas daktaras traukia moteris, tačiau jis jaučiasi nuo visko pervargęs ir nenori jokios veiklos. Į daktarą dėmesį atkreipia užsieniečių legiono karininkas Propas, norintis jį užverbuoti misijai Konge. Baranas atmeta pasiūlymą, tačiau Propas lengvai nepasiduoda ir suseka jį Paryžiuje. Čia Baranas įsidarbinęs didelėje kompanijoje, kur per kelias dienas turi atlikti darbuotojų medicininę patikrą. Iš tiesų šis darbas – tik priedanga, nes jį labiau domina rūsyje esantis seifas, kurį jis pagal užsakymą turi atidaryti savaitgalį, kai pastatas bus užrakintas, ir grąžinti į jį pavogtus dokumentus. Tam jis pasinaudoja paslėptu fotoaparatu, kuris turi nufilmuoti surenkamą kodą, tačiau pavyksta pamatyti 3 skaičius iš 7. Jis taip pat sužino, kad seife yra didelė pinigų suma, tačiau užsakovas (toje pat kompanijoje dirbanti Izabelė Moro) nori, kad šie ten ir liktų.

Baranas nusprendžia surizikuoti ir per Kalėdų savaitgalį išmėginti įmanomas kombinacijas, tačiau penktadienio vakare į pastatą prasmunka ir Propas. Baranas nenoromis priverstas pasidalinti paslaptimi, tačiau nors abu vyrai kartu bando galimas kombinacijas, jie nepaliauja varžytis tarpusavyje. Kai galiausiai jiems pavyksta atidaryti seifą, paaiškėja, kad šis tuščias, tačiau jie abu, bandydami pasislėpti nuo sargybinių, lieka įkalinti rūsyje. Kuomet jiems galiausiai pavyksta iš jo ištrūkti, vyrai randa nušautą sargybinį.

Pirmadienio rytą jiems pavyksta nepastebėtiems pasišalinti iš pastato, tačiau policija netrunka pradėti paiešką. Juos atpažįsta oro uoste, tačiau sugaunamas tik Propas, o Baranui pavyksta pabėgti. Jis mėgina rasti Izabelę, tačiau toks asmuo neegzistuoja, todėl vieninteliu žmogumi, galinčiu padėti, tampa jo padėjėja Dominyka. Baranas įsitikinęs, kad istorija apie seifą buvo apgaulė, o jis buvo įviliotas į pastatą, kad vėliau būtų apkaltintas vagyste.

Kol policija kvočia Propą, paaiškėja, kad Dominyka ir Izabelė yra seserys, o žmogžudystę įvykdė pirmoji. Baranas liepia rasti ir atnešti jam Izabelės medicininę kortelę, nes žino, kad ji taip pat dirbo firmoje, o tuo pačiu metu Izabelė liepia seseriai vėl įvilioti Baraną į tą patį rūsį. Atėjęs naktį su Dominyka, daktaras susiduria su Izabele, čia pasirodo ir jį sekusi policija...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Hoseimaالحسيمة |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

HoseimaHoseima

35°15′0″ š. pl. 3°56′0″ v. ilg.﻿ / ﻿35.25000°š. pl. 3.93333°r. ilg.﻿ / 35.25000; 3.93333﻿ (Hoseima)Koordinatės: 35°15′0″ š. pl. 3°56′0″ v. ilg.﻿ / ﻿35.25000°š. pl. 3.93333°r. ilg.﻿ / 35.25000; 3.93333﻿ (Hoseima) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Maroko vėliava Marokas |
| **Regionas** | Tazos–el Hoseimos–Taunato regionas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1925 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 102 942  |
|  |
|  **Vikiteka** | Hoseima |

**Hoseima** arba ***Alhoseima*** (arab. الحسيمة = *al-Hoseymah*, ber. ⴻⵍ-ⵃⵓⵙⵉⵎⴰ = *el-ḥosima*) – miestas šiaurės Maroke, Rifo kalnų pašlaitėje, Viduržemio jūros pakrantėje; Tazos–el Hoseimos–Taunato regiono administracinis centras. Miestas yra Rifo geografiniame regione, čia dominuoja Rifo berberų gentys. Yra jūrų uostas ir Šerifo al Idrisio oro uostas. Verčiamasi žvejyba, maisto pramone, vystomas turizmas.

Istorija
--------

Miestą 1925 m. įkūrė ispanai tuo metu jiems pavaldžiame Ispanų Maroke. Jis buvo pavadintas ***Vilja Sanchurchu*** (isp. *Villa Sanjurjo*) pagal jį įkūrusį generolą Chosė Sanchurchą. Čia apsigyveno nemažai ispanų, miestas tapo populiariu kurortu. Vėliau miestas pervadintas į *Villa Alhucemas*. Po Maroko nepriklausomybės pradėjo sparčiai vystytis.

Galerija
--------

* Žvejybos uostasŽvejybos uostas
* Centrinė aikštėCentrinė aikštė
| ***Sudie ir amen*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | L'uomo della CIA |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Damiano Damiani |
| Scenaristas (-ai) | Nicola BadaluccoDamiano Damiani |
| Metai | 1977 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 103 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Sudie ir amen** (it. *L'uomo della CIA*) – 1977 m. režisieriaus Damiano Damiani sukurtas politinis trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Tony Musante – Džonas Donahju
* Claudia Cardinale – Aliki
* John Forsythe – ambasadorius
* John Steiner – Donaldas Greisonas
* Fabrizio Jovine – inspektorius Moreno
* Wolfgango Soldati – Haris Lambertas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Tuo metu, kai grupė Amerikos agentų Romoje ruošia valstybinį perversmą vienoje iš [[Afrika|Afrikos[[ valstybių, mieste paslaptingas šaulys nužudo du žmones ir pasislepia viešbutyje, paimdamas du įkaitus. Policija apsupa pastatą ir netrukus išsiaiškina, kad šaulys – vienas iš JAV ambasados darbuotojų, tačiau jo motyvai atrodo visiškai nesuprantami...
Gribojedovo kanalas ties Prisikėlimo bažnyčia
**Gribojedovo kanalas** (rus. *Канал Грибое́дова*) – per Sankt Peterburgo centrą tekantis 5 km ilgio, 32 m pločio ir 3,5 gylio kanalas, prasidedantis nuo Mojkos ties Marso lauku ir įtekantis į Fontanką. Per 1 sekundę vidutiniškai prateka 3,1–3,4 m³ vandens. Iš kitų Sankt Peterburgo kanalų išsiskiria siaura ir vingiuota vaga.

Kanalas nutiestas Krivušos upės vaga Jekaterinos II valdymo metu, todėl jos garbei buvo pavadintas *Jekaterinos kanalu*. Namai dešiniajame kanalo krante pradėti statyti XVIII a. 4-ajame dešimtmetyje. Namų savininkai privalėjo įrengti krantines ir jas prižiūrėti.

1923 m. kanalas pervadintas viename iš kanalo krantinės namų gyvenusio rusų rašytojo ir diplomato A. Gribojedovo vardu. 1956 m. kanalo krantinė baigta dailinti granito plokštėmis.

Kanalas žiemą
Per kanalą nutiestas 21 tiltas. Geriausiai atpažįstamas kanalo vaizdas – ties Prisikėlimo bažnyčia.

Kanalo krantinėje 1881 m. buvo nužudytas Rusijos caras Aleksandras II. Kanalo krantinės 10-ame name buvusioje A. Smilgos spaustuvėje 1904–1906 m. spausdintas „Lietuvių laikraštis" – pirmasis legalus laikraštis lietuvių kalba Rusijoje, išėjęs po spaudos draudimo lotyniškais rašmenimis panaikinimo. Čia 1905 m. atspausdintas ir Maironio poezijos rinkinio „Pavasario balsai" trečiasis leidimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   (Прогулки по Санкт-Петербургу inf.)
2. ↑  „Lietuvių laikraštis" – pirmas legalus periodinis leidinys po spaudos draudimo
| **Hydrangea** |
| --- |
| Didžialapė hortenzija (Hydrangea macrophylla)Didžialapė hortenzija (*Hydrangea macrophylla*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Hortenzijiniai  *( Hydrangeaceae)* |
| Gentis: | Hortenzija  *( Hydrangea)* |

 |

**Hortenzija** (*Hydrangea*) – hortenzijinių šeimos (*Hydrangeaceae*) augalas, paplitęs Rytų Azijoje (Kinijoje, Korėjoje, Japonijoje, Himalajuose ir Indonezijoje), Šiaurės ir Pietų Amerikoje. Dažniausiai tai 1–3 metrų aukščio krūmai (vasaržaliai arba visžaliai), iki 30 metrų siekiančios lianos, rečiau nedideli medeliai.

Auginimo sąlygos
----------------

Hortenzijos gerai auga derlingoje žemėje, mėgsta drėgmę ir rytinę saulę. Neauga po medžiais ir visiškame šešėlyje. Didžiuliai žiedynai dažnai nulenkia šakas iki žemės, todėl hortenzijos sodinamos grupėmis arba aptveriamos. Šie augalai mažai atsparūs šalčiui, todėl dalis stiebo arba netgi ir visas augalas gali iššalti.

Žiedų spalva
------------

Hortenzijų žiedų spalva dažniausiai balta, tačiau kai kurių rūšių gali būti ir mėlyna, raudona, rožinė ar alyvinė. Tiksli šių rūšių žiedų spalva priklauso nuo dirvožemio pH: rūgščiame dirvožemyje žiedai bus mėlyni, neutraliame – blyškiai kreminiai, šarmingame – rožiniai arba alyviniai. Hortenzijos žydi nuo birželio iki rugsėjo mėnesių. Jų žiedynus sudaro dvejopi žiedai – smulkūs dvilyčiai žiedyno viduryje ir stambūs sterilūs spalvoti žiedeliai aplink juos.

Auginamos Lietuvoje
-------------------

Lietuvoje dažniausiai sutinkamos hortenzijos:

* šviesioji hortenzija (*Hydrangea arborescens*). Tėvynė Šiaurės Amerika, mūsų šalyje daugiausiai auginamos „Grandiflora" ir „Annabelle" veislės. Dažniausiai tai 1–1,5 m aukščio krūmas, žiedai balti ar žalsvai balti.
* šluotelinė hortenzija (*Hydrangea paniculata*). Tėvynė Rytų Azija, Lietuvoje auginamos „Brussel’s Lace", „Burgundy Lace", „Grandiflora" ir „Kyushu" veislės. Tai 2 m aukščio krūmas, žiedai šluotelės formos, balti, vėliau parausta.
* laipiojančioji hortenzija (*Hydrangea petiolaris*). Tėvynė Rytų Azija. Tai aukšta laipiojanti liana. Žiedai žalsvai balti.
* ąžuolialapė hortenzija (*Hydrangea quercifolia*). Tėvynė Šiaurės Amerika. Tai 1,2–2,5 m aukščio krūmas. Žiedai baltai kreminiai, vertinama dėl dekoratyvių lapų, kurie keičia spalvą augalą pasodinus saulėtoje vietoje.

Gydomosios savybės
------------------

Hortenzijos šaknys naudojamos medicinoje. Jos normalizuoja vandens ir druskų apykaitą organizme, pasižymi priešuždegiminiu poveikiu, skatina akmenų inkstuose ir tulžies pūslėje tirpimą.

Nuorodos
--------

* Hortenzija – įspūdingų žiedų krūmas

Šaltiniai
---------

* Hortenzijos
* Viskas apie hortenzijas (angliškai)
| ***Sudie, žiaurusis broli*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Giuseppe patroni Griffi |
| Kompozitorius | Ennio Morricone |
| Vaidina | Charlotte RamplingFabio TestiAngela LuceOliver Tobias |
| Metai | 1971 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 140 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Sudie, žiaurusis broli** (it. *Addio, fratello crudele*) – 1971 m. sukurta drama pagal John Ford pjesę „'Tis Pity She's a Whore".

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Charlotte Rampling – Anabela
* Oliver Tobias – Džovanis
* Fabio Testi – Soranzas
* Antonio Falsi – vienuolis Bonaventūra
* Rik Bataglia – Merkantas, Anabelos tėvas
* Angela Luce – Merkanto tarnaitė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Po daugelio metų grįžęs namo Džovanis sutinka seniai nematytą savo seserį Anabelę ir ją įsimyli. Kuomet mergina tampa nėščia, jiedu kreipiasi patarimo į vienuolį Bonaventūrą, kuris, pasitaręs su vyresnybe, nurodo, kad jie privalo išsiskirti, o Anabelė – ištekėti už jai ranką pasiūliusio kilmingo aristokrato Soranzo. Po vestuvių Anabelė ir Džovanis ir toliau susitikinėja, kol galiausiai Soranzas ima įtarti žmoną neištikimybe. Nors pastaroji neišduoda meilužio brolio, šis, negalėdamas susitaikyti su išsiskyrimu, nužudo ją ir, išpjovęs širdį, ateina į pokylį prisipažinti Soranzui. Pastarasis dėl patirtos gėdos ir pažeminimo duoda komandą tarnams nužudyti visus svečius...

Apdovanojimai
-------------

* Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas – geriausios kinematografijos ir geriausios scenografijos nominacijos
Griausmapaukštis ant totemo stulpo
**Griausmapaukštis** (angl. *Thunderbird*) – mitologinis Šiaurės Amerikos indėnų tautų paukštis, kaip teigiama, turįs nepaprastų galių. Jo mitologija labiausiai išvystyta šiaurės vakarų tautų pasaulėvaizdyje, bet pasitaiko ir prerijų indėnų bei pietvakarių indėnų mitologijoje (algonkinų, sijų-dakotų, pueblų).

Pasak mitų, Griausmapaukštis išmokęs žmones statyti didžiuosius namus, totemų stulpus (paprastai Griausmapaukštis vainikuoja totemo stulpo viršūnę). Pasak kvakiutlių mitų, griaustinis kyla kai Griausmapaukštis susigrumia su milžiniška gyvate – piktadariu Sisijutliu. Šio siaubūno žvilgsnis mirtinas, o jį nugalėti galima tik dvasios tyrumu ir galia.

Griausmapaukštis taip vadinamas skirtingomis kalbomis: lakotų – *Wakį́yą*, nutkų – *Kw-Uhnx-Wa*, odžibvių – *animikii* arba *binesi*, kvakiultlių – *tsoona*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Мифы народов мира. *Индейцев Северной Америки мифология* , А. В. Ващенко – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
Horoskopas sudarytas 2000 m. sausio 1 d. 00:01:00 40°42′51″ š. pl. 74°00′23″ v. ilg.﻿ / ﻿40.71417°š. pl. 74.00639°r. ilg.﻿ / 40.71417; 74.00639
**Horoskopas** (sen. gr. ὡρόσκοπος = *hōroskopos* – „valandos stebėtojas") – schematinis dangaus sferos atvaizdas tam tikru laiko momentu ir tam tikroje vietoje, sudarytas pagal specialias taisykles. Diagramoje atvaizduojama planetų, Saulės ir Mėnulio padėtis bei apskaičiuoti faktoriai. Paprastai nustatomi kampiniai ryšiai tarp planetų ir kitų taškų, vadinamų aspektais. Šie faktoriai interpretuojami skirtingai įvairiose tradicijose.

Horoskopai yra įvykių, susijusių su laiko momentu, pranašysčių metodas. Nėra mokslinių tyrimų, kurie patvirtintų horoskopų tikslumą, o interpretacijų metodai laikomi pseudomokslu.

Horoskopo geometrinė forma (simboliai) gali būti labai įvairūs. Istorijos eigoje jie buvo nekartą keičiami. Seniausi horoskopai buvo sudaromi kvadrato formos. Jie buvo 4, 8 astrologinių namų. Atsiradus 12 namų sistemai, grafinė horoskopo forma tapo sudėtingesnė. Horoskopo sudarymui naudojamos efemeridės ir namų lentelės. Efemeridėse surandamos planetų zodiakinės koordinatės ir pagal jas planetos surašomos į iš anksto pasigamintą šabloną. Šiais laikais, išplitus skaičiavimo technikai, yra parašyta daug kompiuterinių programų, kurių pagalba astrologai greitai ir tiksliai nustato planetų padėtį.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Horoskopas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-11-06.
2. ↑  *Efemeridės*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-11-06.
**Liucija Ragaišienė-Židonytė** (1932 m. balandžio 17 d. Klovainių k. Pakruojo r.), chorvedė ir muzikos mokytoja.

Biografija
----------

1948–1952 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. M. Karka ir A. Belazaras), kartu lankė ir baigė suaugusiųjų vidurinę mokyklą.

Nuo 1953 rudens Pakruojo kultūros namų meno vadovė, suorganizavo moterų chorą. 1953–1956 muzikos ir dainavimo mokytoja Užvenčio vidurinėje mokykloje, moksleivių chorų vadovė. 1956 vėl grįžo į Pakruojį ir iki 1993 mokytojavo 1-ojoje vidurinėje mokykloje.

Nuolat vadovavo trims chorams ir vokaliniams ansambliams. Jaunučių chorą parengė 1964 I respublikinei moksleivių dainų šventei, jaunių 1970, 1975, 1980 ir 1990 respublikinėms dainų šventėms. Vyresniųjų klasių moksleivių mišrusis choras dalyvavo 1969 ir 1977 respublikinėse moksleivių dainų šventėse, sėkmingai pasirodė trijose mokyklinių chorų zoninėse varžybose.

Vokalinius ansamblius ir jaunuosius solistus parengė respublikiniams „Dainų dainelės" konkursams – buvo ir laureatų. 1956–1981 L. Ragaišienė buvo Pakruojo vaikų lopšelio – darželio „Liepsnelė" muzikos vadovė. 1994–1996 Pakruojo vaikų globos namų muzikos mokytoja, subūrė vokalinį ansamblį „Šypsenėlė".

Be pedagoginio darbo, L. Ragaišienė 1974 suorganizavo Pakruojo rajono mokytojų mišrųjį chorą, kurį parengė 1975 respublikinei dainų šventei, vėliau vadovavo rajono švietimo darbuotojų moterų chorui – parengė 1985 respublikinei dainų šventei. Daug metų buvo Pakruojo rajono dainų švenčių vyr. dirigentė, rajono muzikos mokytojų metodinės komisijos pirmininkė. 1969 mokytoja apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Džonas Lenonas ir Yoko Ono
**Bagizmas** (angl. *bagism*) – terminas, kurį sukūrė Džonas Lenonas ir Yoko Ono, kaip dalį plačios taikos kampanijos šeštojo dešimtmečio pabaigoje. Bagizmo tikslas buvo išjuokti prietarus ir stereotipus. Bagizmas pažodžiui reiškia maišo dėvėjimą ant viso kūno. Pagal Džoną Lennoną ir Yoko Ono, gyvendamas maiše žmogus negali būti kitų teisiamas remiantis odos spalva, lytimi, plaukų ilgiu, apranga, amžiumi ar kitomis savybėmis. Tai buvo pristatyta kaip pilno bendravimo forma - užuot susitelkę ties išvaizda, klausytojai turi girdėti tik bagisto žinią.

Tikslas ir pradžia
------------------

Džonas Lenonas ir Yoko Ono pasiūlė šią idėją 1969 m. kovo 31 d. Vienos konferencijoje. Visiškai ją paaiškino 1969 m. birželio 14 d. per interviu su Davidu Frostu. Bagizmas atspindėjo keistą, nerūpestingą ir dažnai linksmą kitų Džono ir Yoko taikos akcijų nuotaiką. Atkreipdamas daugelio dėmesį su keistomis savo prielaidomis, bagizmas pasauliui perteikė svarbų socialinį ir politinį pranešimą. Lenonas yra pareiškęs: „Yoko ir aš tikrai sutinkame būti pasaulio klounais, jei tai darydami padarysime kažką gero."

Prieš šią akciją pora, 1968 m. dalyvavo „Alchemiškose Vestuvėse" - pogrindžio menininkų susirinkime Londone. Numeris buvo atliekamas maiše ir kvietė publiką būti aktyviais, o ne pasyviais vartotojais. Džonas ir Yoko įšliaužė į juodo aksomo maišą, esantį ant scenos, atsisėdo sukryžiuotomis kojomis kelis į kelį ir užsidarė maiše. Jie judėjo 45 minutes. Tai buvo stiprus išbandymas auditorijai. Žiniasklaida klaidingai paskelbė, kad jie maiše mylėjosi.

Yoko sako, kad bagizmą įkvėpė Antoine de Saint-Exupéry „Mažasis princas", kuris „Gerai matė tik širdimi, nes esminiai dalykai nematomi akimis." Ji tikėjosi, kad maišas dengiantis jos ir Džono išorę, jų žinutės esmę padarys matomą.

Nuorodos
--------

* Svetainė apie bagizmą
Cusimos srovė pažymėta Nr. 4
**Cusimos srovė** (rus. *Цусимское течение*) – šiaurvakarinė šiltosios Kurosio srovės atšaka į Japonijos jūrą.

Hidrografija
------------

Cusimos srovė į Japonijos jūrą įteka pro gana siaurą (47 km pločio) Cusimos sąsiaurį. Dėl to srovės greitis palyginti mažas – apie 0,5–1 km/val. t. y. Cusimos srovė 20 kartų lėtesnė už pagrindinę Kurosio srovę. Toliau srovė teka iš pietų į šiaurę rytine Japonijos jūros dalimi ir suskyla į tris srautus.

Būtent Cusimos srovė užtikrina pastebimą temperatūrų skirtumą rytinėje Japonijos jūros dalyje (prie Japonijos krantų), lyginant su šaltesne vakarine dalimi, kurią vėsina šalti Ochotsko jūros vandenys, įtekantys pro Totorių sąsiaurį.
Temperatūrų skirtumas siekia 5–6°С žiemą ir 1–3 °С vasarą. Būtent todėl Japonijos kranto klimatas subtropinis, o Rusijos kranto – vidutinis. Slegiant šaltiems tankiems Primorės srovės vandenims 70% subtropinių Cusimos ir Rytų Korėjos srovių vandenų išstumiami į Ramųjį vandenyną per Cugaru sąsiaurį, o likę 30% vandenų juda toliau į šiaurę link Totorių sąsiaurio kaip Sojos srovė.

Reikšmė
-------

Klimatą švelninantis Cusimos srovės poveikis jaučiamas ir Rusijos teritorijoje. Ji šildo pietvakarinius Vakarų Sachalino kalnų šlaitus, kuriuose vyrauja mišrūs plačialapiai miškai. Kiti, nešildomi šlaitai apaugę taiga su eglėmis ir kuriline saza (*Sasa kurilensis*).

Viena iš Cusimos srovės atšakų (Sojos srovė) aplenkia Hokaido salą ir žymiai pašvelnina pietinės Ochotsko jūros dalies (ir Pietų Kurilų) klimatą. Kita, mažiau svarbi, atšaka kartais pasuka į Posjeto įlanką (Primorės kraštas, Rusijos Federacija).

Cusimos srovė svarbi formuojant Japonijos jūros florą ir fauną. Labai svarbi ir formuojant Primorės krašto klimatą. Pavasario pradžioje ji sušildo šaltus Usurio krašto pakrančių vandenis nuo 2 iki 15°С. Dėl to gegužės mėnesį regioną dengia ilgalaikiai rūkai. Rugpjūčio mėnesį Cusimos srovė būna šilčiausia, vanduo sušyla beveik iki 21–22°С.

Nuorodos
--------

1. ↑  Японское море->Гидрология->Течения->Характеристика основных течений Японского моря
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Природопользование, состояние и тенденции изменений морской среды прибрежных районов России в Японском море Archyvuota kopija 2018-10-17 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Диссертация на тему «Течение Соя и его влияние на распределение и миграцию морских организмов в Южно-Курильском районе» автореферат по специальности ВАК 11.00.11 – Охрана окру… Archyvuota kopija 2015-09-24 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Цусимское течение – БСЭ – Яндекс.Словари Archyvuota kopija 2014-04-07 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  Дальний Восток – Документальное кино – Первый канал
| ***Tryliktasis karys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The 13th Warrior |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | John McTiernan |
| Prodiuseris (-iai) | Michael CrichtonJohn McTiernanAndrew G. Vajna |
| Scenaristas (-ai) | Michael CrichtonJohn McTiernanWilliam Wisher Jr.Warren Lewis |
| Vaidina | Antonio BanderasOmar SharifDennis Storhøi  |
| Metai | 1999 |
| Žanras | veiksmo, istorinis |
| Trukmė | 102 min. |
| Kalba | anglų, lotynų, norvegų, graikų, arabų |
| Platintojas | Touchstone Pictures |
| Biudžetas | 85 mln. dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Tryliktasis karys** (angl. *The 13th Warrior*) – 1999 m. veiksmo filmas, sukurtas pagal Michael Crichton romaną „Negyvėlių ėdikai" (*Eaters of the Dead*). Filmo siužetas remiasi istorija apie XI a. arabų rašytoją Ahmadą ibn Fadlaną, keliavusį Volgos upe, anglosaksų epu „Beovulfas", taip pat elementais iš pasakojimų rinkinio „Tūkstantis ir viena naktis".

Viduramžiškai atmosferai sukurti filme naudojama arabų, lotynų, norvegų kalbos.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmo veiksmas sukasi apie arabų didiką iš Bagdado Ahmadą ibn Fadlaną. Šis kalifo išsiųstas į šiaurę ryšiams su šiaurės tautomis užmegzti. Ibn Fadlanas keliauja su tėvo draugu, vertėju Melčisideku. Jis sutinka vikingų plėšikus, kurių karalius ką tik žuvo. Bendravimą trukdo kalbų barjeras, tačiau Melčisidekas susikalba su vikingų skaldu Hergeriu lotyniškai. Kuomet Buliwyfas (aliuzija į Beovulfą) tampa nauju valdovu, jis sulaukia pagalbos šauksmo iš vieno nuošalaus vikingų kaimo, kuris yra nuolat gąsdinamas keistų senovinių jėgų. Orakulas nusprendžia, kad į misiją turi vykti 13 vyrų, tačiau vienas jų turi būti ne skandinavas, tad Ahmadui tenka prisijungti prie žygio. Arabui greitai pavyksta perprasti vikingų kalbą, kovos meną ir tapti jų draugu.

Kaimą terorizuojantis priešas – vendolai. Tai pusiau žmonės, pusiau lokiai, naktimis ugnies gyvate nusileidžiantys iš kalnų ir puolantys kaimo gyventojus. Buliwyfas nusprendžia, kad reikia pulti pačią vendolų irštvą ir sunaikinti jų branduolį. Kariai slapta prasigauna pas vendolus, Buliwyfas nužudo Vendolų Motiną, bet ši prieš mirtį dar spėja sužeisti Buliwyfą užnuodytu durklu. Vendolai priverčia kovotojus trauktis ir šie, ištrūkę per povandeninį urvą, grįžta į kaimą, kur ruošiasi paskutiniam mūšiui. Jo metu Buliwyfas nugali vendolų vadą, bet netrukus, paveiktas nuodų, miršta. Vendolai nugalėti, o kaimui grąžinta ramybė. Ahmadas keliauja atgal į savo šalį, dėkingas vikingams, kurie jį padarė naudingu Dievo tarnu.

Aktoriai
--------

*Aktorius – vaidmuo*

* Antonio Banderas – Ahmadas ibn Fadlanas
* Vladimir Kulich – Buliwyf (Beovulfas)
* Dennis Storhøi – Herger
* Daniel Southern – Edgtho
* Neil Maffin – Roneth
* John DeSantis – Ragnar
* Clive Russell – Helfdane
* Mischa Hausserman – Rethel

* Asbjørn 'Bear' Riis – Halga
* Richard Bremmer – Skeld
* Tony Curran – Weath
* Albie Woodington – Hyglak
* Omar Sharif – Melchisidek
* Erick Avari – karavano vadas
Koordinatės: 50°36′00″ š. pl. 30°30′00″ r. ilg.﻿ / ﻿50.60000°š. pl. 30.50000°r. ilg.﻿ / 50.60000; 30.50000

| Kijevo tvenkinys |
| --- |
| Kijevo tvenkinys (aviafotografija)Kijevo tvenkinys (aviafotografija) |
| Vieta | Ukrainos vėliava Ukraina (Kijevo sritis, Černigovo sritis) |
| Plotas | 922 km² |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Didžiausias gylis | 14,5 m |
| Tūris | 3,7 km³ |
| Įteka | Dniepras, Teterivas |
| Išteka | Dniepras |
|  |
|  Vikiteka | Kijevo tvenkinys |

**Kijevo tvenkinys** arba ***Kijevo marios*** (ukr. *Київське водосховище*) – Dniepro upės tvenkinys Ukrainoje, nutolęs į šiaurę nuo Kijevo. Plotas – 922 km². Ilgis 110 km, plotis iki 12 km.

Šiaurėje jis beveik ribojasi su Baltarusijos siena. Į tvenkinį suteka Pripetė, Desna, Teterivas, Užas. Vandens telkinys įrengtas XX a. septintajame dešimtmetyje, valdant L. Brežnevui ir buvo paskutinė iš šešių stambių vandens saugyklų ant Dniepro upės. Sudarytas laivybos, energetinėms, vandentiekio, rekreacinėms reikmėms. Didelį vandens aukščių skirtumą išnaudoja Kijevo hidroelektrinė, pagamindama elektros energiją.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 208–209

Reginys į tvenkinį

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RDniepro tvenkiniai |
| --- |
|  |
| 
Kachovkos • Kamianskės • Kanivo • Kijevo • Kremenčuko • Dniepro |

 |
|  |
| --- |
| Curt von Bardeleben |
|  |
| Pilnas vardas | Curt von Bardeleben |
| Šalis | Vokietijos vėliava Vokietija |
| Gimė | 1861 m. kovo 4 d.Vokietija Berlynas |
| Mirė | 1924 m. sausio 31 d. (62 metai)Vokietija Berlynas |
| Titulas | meistras |
| Aukščiausias reitingas | 2710 |

**Curt von Bardeleben** (1861 m. kovo 4 d. Berlynas – 1924 m. sausio 31 d. ten pat) buvo grafas ir Vokietijos šachmatų meistras baigęs gyvenimą savižudybe – iššokimu pro langą. Jo gyvenimas aprašytas Vladimiro Nabokovo romane Lužino gynyba. Curt von Bardeleben nuo 1887 iki 1891 m. redagavo Vokietijos šachmatų žurnalą
*Deutsche Schachzeitung*. Jis yra laimėjęs šachmatų turnyrus Leipcige 1888 m. Kylyje 1893 m. Koburge 1903 m. 1907 m. vasario 12 d. vedė Klaipėdoje gimusią teatro aktorę Elly Bender.

Partija prieš Šteinicą
----------------------

 **Wilhelm Steinitz** – **Curt von Bardeleben**, Hastingsas

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|  |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| a8 | b8 | c8 | d8 | e8 | f8 | g8 | h8 |
| a7 | b7 | c7 | d7 | e7 | f7 | g7 | h7 |
| a6 | b6 | c6 | d6 | e6 | f6 | g6 | h6 |
| a5 | b5 | c5 | d5 | e5 | f5 | g5 | h5 |
| a4 | b4 | c4 | d4 | e4 | f4 | g4 | h4 |
| a3 | b3 | c3 | d3 | e3 | f3 | g3 | h3 |
| a2 | b2 | c2 | d2 | e2 | f2 | g2 | h2 |
| a1 | b1 | c1 | d1 | e1 | f1 | g1 | h1 |

 |  |
|  |

 |
| Po paskutiniojo ėjimo **24. Bg7+** juodaisiais žaidęs Bardelebenas išėjo iš turnyrų salės, tad Šteinicui įskaitė pergalę |

Labiausiai Bardelebenas išgarsėjo savo partija su pasaulio čempionu Vilhelmu Šteinicu Hastingso turnyre. Joje Bardelebenui buvo įskaitytas pralaimėjimas, nes jis išėjo iš turnyrų salės nepabaigęs partijos. Toje partijoje jo padėtis buvo labai prasta.

**1. e4 e5 2. Žf3 Žc6 3. Rc4 Rc5 4. c3 Žf6 5. d4 ed 6. cd Rb4+ 7. Žc3 d5 8. ed Žxd5 9. O-O Re6 10. Rg5 Re7 11. Rxd5 Rxd5 12. Žxd5 Vxd5 13. Rxe7 Žxe7 14. Be1 f6 15. Ve2 Vd7 16. Bac1 c6 17. d5 cd 18. Žd4 Kf7 19. Že6 Bhc8 20. Vg4 g6 21. Žg5+ Ke8 22. Bxe7+ Kf8 23. Bf7+ Kg8 24. Bg7+ 1-0**

Nuorodos
--------

Curt von Bardeleben šachmatų partijos
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Adelphocoris lineolatus** |
| --- |
| Liucerninė žolblakė (Adelphocoris lineolatus)Liucerninė žolblakė (*Adelphocoris lineolatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Šešiakojai  *( Hexapoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Straubliuočiai  *( Hemiptera)* |
| Pobūris: | Blakės  *( Heteroptera)* |
| Šeima: | Žolblakės  *( Miridae)* |
| Gentis: | Adelphocoris  *( Adelphocoris)* |
| Rūšis: | Liucerninė žolblakė  *( Adelphocoris lineolatus)* |

 |
| Binomas |
| ***Adelphocoris lineolatus***Goeze, 1778 |

**Liucerninė žolblakė** (*Adelphocoris lineolatus*), (angl. *Lucerne Plant Bug*, *Lucerne bug*, *Alfalfa plant bugs*), (rus. *Люцерновый клоп*) – žolblakių šeimos blakių rūšis.

Kūno ilgis - 7-10 mm. Suaugusi blakė yra pilkai žalios, pilkai gelsvos spalvos. Galva išplatėjusi, antenos šiek tiek trumpesnės nei pats kūnas. Priešnugarėlė vienspalvė, su 2-4 tamsiomis dėmėmis. Trikampis skydelis papuoštas dviem išilginėmis rudomis linijomis.
Kiaušinėlis pailgas, baltas (vėliau pagelsta), vienspalvis. Nimfos geltonai žalios spalvos, pilvelis žalias, nors kartais jaunesnio amžiaus nimfų pilvelio viršus gali būti gelstelėjęs ar raustelėjęs. Kūnas apaugęs retais juodais plaukeliais. Antenos pilai rudos. Jaunesnio amžiaus nimfų antenų 4 segmentas yra tamsiai raudonas, arba antenos geltonai žalios su tamsiu 4 segmentu.
Žiemoja kiaušinėliai. Vidutiniškai patelės padeda 80-120 kiaušinėlių, nors kai kurie individai gali padėti iki 300 kiaušinėlių. Kiaušinėliai dedami netvarkinga eilute. Jei oro sąlygos palankios kiaušinėliai subręsta per 8-12 dienų. Dalis kiaušinėlių diapauzės būsenoje išbūna iki sekančio pavasario. 1 nimfos stadija tęsiasi 20-30 dienų, antra - 20-25 dienas.

Žemės ūkio kenkėjas. Kenkia liucernos (*Medicago*), esparceto (*Onobrychis*), rečiau barkūno (*Melilotus*), dobilų (*Trifolium*), lubinų (*Lupinus*) ir kitų pupinių augalų ūgliams, žiedynams. Pažeidžia dar nesusiformavusias ankštis, sėklas. Gali vystytis ir ant nekultūrinių pupinių augalų.

Palearktinė rūšis. Paplitusi Europoje, Šiaurės Afrikoje, Azijoje, Afganistane, Pakistane, Mongolijoje, Kinijoje, Japonijoje, Šiaurės Amerikoje (įvežta), Rusijoje, Sibiro pietinėje dalyje, Tolimuosiuose Rytuose, Kazachstane. Lietuvoje dažna.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Liucerninė žolblakė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Ljaima |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Čilė Čilė |
|  |
| Aukštis | 3125 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |  |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2008 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 38°41′30″ p. pl. 71°43′43″ v. ilg.﻿ / ﻿38.69167°š. pl. 71.72861°r. ilg.﻿ / 38.69167; 71.72861Koordinatės: 38°41′30″ p. pl. 71°43′43″ v. ilg.﻿ / ﻿38.69167°š. pl. 71.72861°r. ilg.﻿ / 38.69167; 71.72861 |

**Ljaima** (isp. *Llaima*) – ugnikalnis pietų Čilėje, Araukanijoje, vienas didžiausių ir aktyviausių šalyje. Iškilęs 82 km į šiaurės rytus nuo Temuko miesto, Kongilijo nacionaliniame parke. Aukštis 3125 m. Ugnikalnis turi dvi viršūnes. Mažesnioji vadinama Pičiljaima (*Pichillaima*) ir yra 2920 m aukščio. Greta ugnikalnio stūkso Siera Nevados vulkanas, o papėdėje telkšo Kongilijo ežeras.

Ljaimos aktyvumas fiksuojamas nuo XVII a. Ugnikalnis ne kartą galingai išsiveržė, tekėjo lavos srautai. Paskutinis išsiveržimas įvyko 2008 m. sausį, tuojau po Naujųjų metų. Iš ugnikalnio rūko 3000 m dūmų stulpas, veržėsi lava. Evakuoti apylinkių gyventojai.

Šaltiniai
---------

1. ↑