recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Simonas Narkevičius** (1924 m. kovo 2 d. Sklėriškės k. Molėtų r. -1987 m. liepos 5 d. Zarasuose), muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija
----------

Mokėsi Molėtų progimnazijoje ir Utenos gimnazijoje. 1995–1959 choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. A. Ilčiukas, A. Jozėnas ir V. Ūsevičius).

Pasižymėjęs muzikiniais gabumais, 1945 Molėtų gimnazijoje pradėjo dėstyti muziką, vadovauti moksleivių ir suaugusiųjų chorams bei orkestrams. Vyresniųjų klasių moksleivių mišrųjį chorą parengė 1946 I pokario metų respublikinei dainų šventei Vilniuje.

Nuo 1949 Utenos 1-osios ir 2-osios vidurinių mokyklų muzikos mokytojas, moksleivių ir suaugusiųjų chorų bei vokalinių ansamblių vadovas. Minėtų mokyklų jungtinį moksleivių mišrųjį chorą parengė 1950 respublikinei dainų šventei, o 2-osios vidurinės mokyklos mišrųjį chorą ir 1955 respublikinei dainų šventei. Pastarasis kolektyvas 1957 I respublikinio jaunimo festivalio Vilniuje laureatas. 1958 su 2-osios vidurinės mokyklos moksleiviais ir mokytojais pastatė muzikinį montažą „Lietuviškos vestuvės", turėjusį didelį pasisekimą Utenoje ir kitur. 1960 respublikinei dainų šventei S. Narkevičius parengė tris moksleivių chorus: vaikų, merginų ir mišrųjį.

1961–1967 buvo Zarasų vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas. Į 1964 I respublikinę moksleivių dainų šventę Vilniuje mokytojas atvežė tris chorus – apie 100 dalyvių. Savo mokykloje subūręs moksleivių dainų ir šokių ansamblį, keletą metų su juo garsėjo Utenos ir kaimyniniuose rajonuose. 1967 respublikiniame meno mėgėjų festivalyje Vilniuje ansamblis laimėjo trečiąją vietą. 1967–1984 S. Narkevičius buvo Zarasų vaikų muzikos mokyklos direktorius ir suaugusiųjų chorų vadovas. 1975 respublikinei dainų šventei jis parengė Zarasų rajono švietimo darbuotojų moterų chorą, o 1980 analogiškai šventei – Zarasų miesto švietimo darbuotojų mišrųjį chorą (konkurse pelnė antrąją vietą).

S. Narkevičius buvo Respublikinio muzikos mokytojų mišriojo choro pirmininko pavaduotojas, Molėtų, Utenos ir Zarasų rajonų dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, Zarasų rajono muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkas. 1964 jis apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Koordinatės: 54°36′9.22″ š. pl. 25°10′53.85″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6025611°š. pl. 25.1816250°r. ilg.﻿ / 54.6025611; 25.1816250

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Pauliaus bažnyčia.*

|  Vaidotų šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Trakų |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vaidotai |
| **Adresas** | Statybininkų g. 3 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1910 m. |
| **Stilius** | neobarokas |

**Vaidotų šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vaidotuose (Vilniaus rajonas), Vokės dešiniajame krante, 1 km į vakarus nuo kelių  **202**  Kirtimai–Pagiriai–Baltoji Vokė  ir  **A19**  Vilniaus pietinis aplinkkelis  sankirtos. Pamaldos vyksta lenkų ir lietuvių kalbomis.

Istorija
--------

Vilniaus rajono šv. Stepono parapijos klebonas 1813 m. Vaidotų kaime (1 km į pietus nuo Baltosios Vokės, Vokės kairiajame krante) pastatė koplyčią. Hilarijus Lenskis ir Vladimiras Lenskis 1910 m. Baltojoje Vokėje pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. 1921 m. įkurta Vokės parapija. Nuo 1949 m. klebonavęs garbės kanauninkas Leopoldas Chomskis (1885–1982), (palaidotas šventoriuje) 1979 m. bažnyčią suremontavo.

Anksčiau bažnyčia buvo vadinama ***Baltosios Vokės šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia***.

Architektūra
------------

Bažnyčia neobarokinė, kryžminio plano, bebokštė, su apside. Vidus 3 navų, bazilikinis, dengtas cilindriniais skliautais. Navas skiria pilioriai. Šventoriuje stovi plieno strypų varpinė. Tvora medinių statinių.

Galerija
--------

* 2014 m.2014 m.
* VarpinėVarpinė
* Vaizdas nuo vartųVaizdas nuo vartų
* PriekisPriekis
* Galinė dalisGalinė dalis
* Bažnyčios interjerasBažnyčios interjeras

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vaidotų šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vaidotų parapija
* Vilniaus arkivyskupija. Vaidotų parapija Archyvuota kopija 2016-07-25 iš Wayback Machine projekto.
**Vladas Lazutka** (1948 m. gruodžio 19 d. Vilnius – 2001 m. sausio 9 d. Vilnius) – Lietuvos gydytojas chirurgas, urologas onkologas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

Tėvas Pranas Lazutka. 1972 m. baigė Vilniaus universitetą. 1987 m. medicinos mokslų kandidatas.

1972–1992 m. dėstė Vilniaus medicinos mokykloje (nuo 2001 m. Vilniaus kolegija) ir dirbo gydytoju Respublikinėje Vilniaus Raudonojo kryžiaus ligoninėje. 1979–2001 m. dirbo Lietuvos onkologijos centre (iki 1990 m. Onkologijos mokslo tyrimo institutas, nuo 2002 m. Vilniaus universiteto Onkologijos institutas), 1982–1988 m. vyr. gydytojas, 1990–1991 m. direktoriaus pavaduotojas. 1997–2001 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 1997 m. docentas.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo sritis – šlapimo ir lytinių organų onkologinių ligų gydymas. Vienas pirmųjų Lietuvoje pradėjo taikyti kriodestrukciją kraujavimui stabdyti sergant šlapimo pūslės vėžiu, šlapimo pūslės formalino terapiją, transuretrines šlapimo pūslės operacijas. Pritaikė brachiterapiją prostatos vėžiui gydyti. Paskelbė apie 100 mokslinių straipsnių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vladas Lazutka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 648 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Rompopė
**Rompopė** (isp. *rompope, licor de huevo*) – egnogo tipo likeris, kurio pagrindiniai ingredientai yra kiaušiniai, pienas ir vanilė. Kiaušinių tryniai suteikia emulsintam gėrimui geltoną spalvą. Tai tradicinis gėrimas tokiose šalyse kaip Kosta Rika, Salvadoras ir ypač Meksika. Manoma, kad rompopės receptas buvo sukurtas Pueblos miesto vienuolynuose. 

Žodis isp. *rompope* kilęs iš žodžio *rompon*, kuriuo vadino ispanišką egnogo variantą, atkeliavusį į Meksiką. Ispaniškajame variante alkoholinis ingredientas yra romas, tad ir abiejuose žodžiuose *rom-pon* ir *rom-pope* pirma šaknies dalis reiškia 'romas'. 

Į rompopę receptūra panašus gėrimas yra isp. *cola de mono* ('beždžionės uodega'), skiriasi tuo, kad yra ne geltonas, o rudas, nes jam spalvą suteikia ne kiaušiniai, o kava. Visi kiti ingredientai sutampa.

Rompopė komerciškai gaminama visoje Meksikoje. Daug kur ji gaminama ir namuose pagal vietinius receptus. Gaminant tokią rompopę kartais dedami pekaninės karijos, migdolai, graikiniai riešutai, cinamonas, pušų sėklos, vanilė, žemuogės ir kt. Vietiniai gyventojai rompopę geria ne tik per šventes, bet ir šeimos renginiuose. Rompopė geriama ne tik kaip alkoholinis gėrimas, bet naudojama ir kaip desertų komponentas, patiekalų užpilas (*topping*). Komerciškai rompopė prieinama ir JAV, ypač valstijose palei sieną su Meksika.

Istorija
--------

Meksike moteris perka sniego kūgio desertą, ant kurio pardavėjas pila rompopę.
Rompopė yra vienas iš daugelio kiaušinių likerių, tradicinių šventinių gėrimų Europoje ir Amerikoje. Žinomiausi tokie gėrimai yra anglų egnogas, Nyderlandų advokatas. Angliškasis egnogas artimas tokiam senam patiekalui kaip posetas (angl. *posset*), kuris gaminamas karštą pieną sutraukinant vynu (pvz. cheresu). Kitas į rompopę panašus gėrimas yra amerikietiškas egnogas, kuris daromas su romu arba burbonu. 

Ispanijoje tradiciškai buvo paplitę kiaušinių punšų receptai, kurie vėliau atkeliavo į Ispanijos kolonijas Amerikoje. Čia atsirado keli rompopės variantai, tačiau žinomiausia yra Meksikos rompopė, sukurta XVII a. Kelios komercinės Meksikos rompopės markės patenka ir į tarptautinę rinką.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Visagino „Žiburio" pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Visagino „Žiburio" pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Visagino „Žiburio" pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Energetikų g. 56, Visaginas |
| **Direktorius(-ė)** | Asta Bauraitė |
| **Mokinių skaičius** | 260 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 32 |

**Visagino „Žiburio" pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Visagine, Energetikų g. 56, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 193170510. Steigėjas Visagino savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Lietuvių daugėjimas Visagine paskatino 1996 m. vasarą įkurtos ir šiandieną „Žiburio" vardą turinčios Visagino pagrindinės mokyklos atsiradimą.

Iki 1996 m. Visagino mieste buvo tik viena Lietuvių vidurinė mokykla, ji taip ir vadinosi. Emigruojant Visagino gyventojams ir dėl neaiškios ekonominės situacijos perspektyvos mažėjant gimstamumui, sumažėjo ir darželinio amžiaus vaikų. Likus laisvoms vaikų lopšelio – darželio patalpoms 1995 m. buvo įkurtas Visagino lietuvių mokyklos filialas 3-čiojo mikrorajono vaikams. 1996 m. Visagino miesto Taryba nusprendė įsteigti atskirą lietuvišką mokyklą. Ši mokykla buvo pavadinta „Žiburio" pradine mokykla, jai nuo įkūrimo vadovavo direktorė Rimutė Karpiejienė.

Vėliau augant mokinių skaičiui pradinėje „Žiburio" mokykloje 1997 m. mokykla buvo reorganizuota į pagrindinę mokyklą. Pradinės klasės buvo iškeltos į kito šalia buvusio vaikų lopšelio – darželio atsilaisvinusias patalpas, o šiame korpuse liko 5-10 kl. mokiniai. Mokykla sudaryta iš dviejų korpusų.

Nuo 2001 m. mokyklos vairą perėmė direktorius Alikas Milko.
Dabar mokyklai vadovauja direktorė Asta Bauraitė.

Direktoriai
-----------

* Pirmoji mokyklos direktorė – Rimutė Karpiejienė
* nuo 2001 m. – Alikas Milko
* Dabar mokyklai vadovauja Asta Bauraitė

Mokyklos himnas
---------------

Muzika Vytauto Juodagalvio

Žodžiai Vinco Lukšos

  

Mums žiburiu nušvitus

Žalių pušų glėby,

Ir vasarą, ir rytą

Labai savai žibi.

  

Šviečia lyg žvaigžės tavo akys.

Žėri viltis šilta, skaidri.

Ir mums daugiausia tepasako

Talpiausias žodis žiburys.

  

Mes vertinam ir saugom,-

Ką duodi, ką imi.

Dešimtmečiu paaugom

Kartu su tavimi.

  

Šviečia lyg žvaigžės tavo akys.

Žėri viltis šilta, skaidri.

Ir mums daugiausia tepasako

Talpiausias žodis žiburys.

  

Kai liksi apkabinta

Ne mūsų, o kitų

Žaliais pušų žibintais

Pamok iš tolo tu.

  

Šviečia lyg žvaigžės tavo akys.

Žėri viltis šilta, skaidri.

Ir mums daugiausia tepasako

Talpiausias žodis žiburys.

Švietimo programos
------------------

Mokykloje vykdomos šios formaliojo ir neformaliojo švietimo programos:

* pradinio ugdymo;
* pagrindinio ugdymo;
* papildomojo ugdymo.

Nuorodos
--------

Svetainė
|  |
| --- |
| Vėjaraupiai |
|  
Sergantis vaikas |
| ICD-10 | B01 |
| ICD-9 | 052 |
| LigųDB | 29118 |

**Vėjaraupiai** (lot. *varicella*) – dažna ūminė virusinė infekcinė liga, pasižyminti odos išbėrimu pūslelėmis ir staiga prasidėjusiu karščiavimu. Viena dažniausiai pasitaikančių infekcinių ligų po gripo ir ūminių virusinių viršutinių kvėpavimo takų ligų. Dažniausiai serga ikimokyklinio amžiaus vaikai, rečiau – naujagimiai. Nuo vaikų gali užsikrėsti vaikystėje šia liga nepersirgę suaugusieji, ypač nėščios moterys, silpnesnio imuniteto žmonės (sergantys AIDS, lėtinėmis plaučių, kraujo ligomis, piktybiniais augliais), kuriems ji pavojinga. Liga užtrunka iki savaitės, ji vienkartinė, kartą susirgus – daugiau nebepasikartoja. 

Užsikrečiama nuo sergančiojo oro lašeliniu būdu, kai jis kosti, čiaudo ar net kalba, taip pat tiesiogiai per odą. Ligos sukėlėjas – *Varicella-zoster* virusas, priklausantis *Herpesviridae* šeimai. Jis itin lakus, gali pasklisti po visą pastatą, tačiau jautrus ultravioletiniams spinduliams, lauke greitai žūva, todėl užsikrečiama tik uždarose patalpose. Nuo vėjaraupių galima apsisaugoti pasiskiepijus.

Ligos eiga ir gydymas
---------------------

Pakilusi iki 38 laipsnių ir daugiau, temperatūra laikosi kelias dienas, ligonį vargina galvos skausmas. Ant kūno atsiradusios raudonos dėmelės virsta skaidraus skysčio pripildytais spuogeliais, kurie gali išberti ne tik viso kūno odą, bet ir burnos ar lytinių organų gleivinę. Išbertą odą labai niežti, trukdo ramiam miegui, mažėja apetitas. Vaikui draskant spuogelius, jie supūliuoja dėl patekusios infekcijos, todėl svarbi vaiko asmeninė higiena (dažnas rankų plovimas, nagų kirpimas, tik asmeninių priemonių naudojimas). Sveikstant spuogeliai pasidengia šašais, nuo ligonio jau neužsikrečiama. Jokių žymių ant ligonio kūno nelieka tik po kelių mėnesių, kai išnyksta po šašelio likusios dėmelės.

Aukšta temperatūra numušama gydytojo rekomenduotais vaistais. Niežuliui palengvinti galima naudoti paskirtus preparatus. Subliūškusių spuogelių žaizdelės tepamos antiseptiniais tirpalais. 

* Vėjaraupių spuogelisVėjaraupių spuogelis
* Sergančio kūdikio veidasSergančio kūdikio veidas
* Suaugęs ligonisSuaugęs ligonis
* Sunkesnė vėjaraupių formaSunkesnė vėjaraupių forma

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vėjaraupiai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vėjaraupiai: susipažinkime ir atpažinkime
* Užkrečiamos ligos. Vėjaraupiai Archyvuota kopija 2016-05-21 iš Wayback Machine projekto.
| ***Visam gyvenimui*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Per tutta la vita |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Paolo Costella |
| Vaidina | Ambra Angiolini  Luca Bizzarri  Carolina CrescentiniClaudia Gerini  Euridice Axen  Pamela Villoresi |
| Metai | 2021 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 98 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Visam gyvenimui** (it. *Per tutta la vita*) – 2021 m. Italijoje sukurta komedija.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kurija anuliuoja visas santuokas, sudarytas joje per paskutinius devynerius metus, nes paaiškėja, kad čia tarnavęs kunigas buvo sukčius. Šis faktas atsiliepia keturioms poroms, kurios, susidūrusios su galimybe dalyvauti bendroje santuokos atnaujinimo apeigoje, pasinaudoja galimybe iš naujo įvertinti savo santuokinį gyvenimą. Vieni pasiruošę tuoj pat pakartotinai tuoktis, kiti nebemyli savo partnerio ir abejoja ar verta vėl viską pradėti iš pradžių.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Ambra Angiolini – Sara
* Luca Bizzarri – Edo
* Carolina Crescentini – Džada
* Claudia Gerini – Viola
* Paolo Kessisoglu – Markas
* Filippo Nigro – Andrėja
* Claudia Pandolfi – Paola
* Fabio Volo – Vito
* Ivana Monti – Filipa
* Renato Scarpa – Emilijas
* Pamela Villoresi – Anžela

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Per tutta". *mymovies.it*. Nuoroda tikrinta 2022-10-07.
**Romualdas Grabštas** (1943 m. sausio 16 d. – 2009 m. rugpjūčio 27 d. Kaune) – muzikas, dirigentas, „Kauno bigbendo", vienintelio profesionalaus Lietuvoje džiazo orkestro, ilgametis meno vadovas.

Biografija
----------

Pirmą klasę baigė Kauno Jono Jablonskio gimnazijoje. Apie 1951 metus pradėjo lankyti smuiko klasę, per 9 mėnesius baigė 2 metų kursą (grodavo apie 5-6 valandas per dieną). Vėliau studijavo fortepijono, muzikos teorijos, kompozicijos specialybes.

XX amžiaus 7 dešimtmečio pradžioje akordeonistas Algis Ragaišis subūrė naują „Tulpės" džiazo grupę ir pakvietė Romualdą skambinti fortepijonu. Grabštas iš klausos užrašydavo „Tulpėje" koncertavusio J. Tiškaus džiazo ansamblio grotų kūrinių gaidas, formavo grupės repertuarą. 1963 m. prasidėjo R. Grabšto, kaip džiazo kolektyvų vadovo, karjera. R. Grabštas bendradarbiavo su Mindaugu Tamošiūnu „Oktavoje", koncertavo užsienio turistams skirtame kruiziniame laive „Litva" (Odesa-Marselis-Odesa). „Oktavos" laivo klube turkų, prancūzų, graikų turistams koncertavo vos ne kas vakarą. Profesionalaus džiazavimo etapas prasidėjo 1980 m. Kaune (Kauno menininkų namuose).

Nuo 1985 iki 1991 m. Marijampolės dramos teatro muzikinės dalies vedėjas (pasiūlė režisierius Gediminas Sederavičius), nuo 1991 m. „Kauno bigbendo" įkūrėjas, meno vadovas ir dirigentas.
2006 m. jo vadovaujamas „Kauno bigbendas" apdovanotas Lietuvos muzikų sąjungos „Auksiniu disku". Kolektyvas dalyvavo visuose Lietuvos džiazo festivaliuose. Puoselėjo džiazo tradicijas. Parengė nemažai projektų su pasaulyje žinomais džiazo kūrėjais ir atlikėjais, Lietuvos nacionaliniu simfoniniu orkestru. Su „Kauno bigbendu" koncertavo dešimtys žymiausių Lietuvos ir užsienio džiazo atlikėjų. Nuo 2004 m. edukacinio projekto „Džiazo pamokos", skirto jaunimui, vykdytojas.

Lietuvos muzikų sąjungos narys, Lietuvos džiazo federacijos valdybos narys.

Vedęs; žmona dirba Didžiojoje Britanijoje.

Apdovanotas „Tikra muzika" apdovanojimu 2008 m.

Citatos
-------

* Džiazo muzikoje apie „kažką" tu kiekvieną kartą gali "pasakoti" kitaip, nevaržomas griežtų kanonų. Vienas pagrindinių momentų džiazo muzikoje yra improvizacija, tai yra kūryba šiuo momentu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kauno bigbendo vadovas vertina universalumą"[neveikianti nuoroda] 2005 10 29; Šiaurys Narbutas, „Nemunas", 2005 10 20
2. ↑  „Mirė Kauno bigbendo kūrėjas Romualdas Grabštas" 2009-08-27, 15:09
3. ↑  „Tūkstantmečio žmonės"[neveikianti nuoroda]
4. ↑  Kamane.lt[neveikianti nuoroda] 2009 08 27
5. ↑  Lietuvos džiazo federacijos puslapis
6. ↑  „Romualdas Grabštas" „Kauno diena", Jūratė Kuzmickaitė, 2005-04-09
7. ↑  „Pro memoria. Maestro Romualdas Grabštas" bernardinai.lt, 2009-08-28
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Romualdas Gailiūnas** |
| --- |
|  |
| Romualdas Gailiūnas Tautodailininkų apdovanojimo ceremonijoje |
| Gimė | 1956 m. gegužės 17 d. (66 metai)Gudžiūnai, Kėdainių rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Alma |
| Vaikai | Vaiva, Šarūnė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kėdainių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | Naujoji sąjungaDarbo partijaPilietinės demokratijos partijaDarbo partija |

**Romualdas Gailiūnas** (g. 1956 m. gegužės 17 d. Gudžiūnuose, Kėdainių rajonas) – Lietuvos ir Kėdainių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1975 m. baigė Panevėžio hidromelioracijos technikumą, hidrotechnikas. 2009 m. baigė viešąjį administravimą Kauno technologijos universitete.

2005–2007 m. Kėdainių rajono savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2007 m. mero pavaduotojas, 2010–2011 m. ir nuo 2011 m. Kėdainių rajono savivaldybės administracijos direktorius.

1999 m. Naujosios sąjungos, 2004 m. Darbo partijos, 2006 m. Pilietinės demokratijos partijos, nuo 2010 m. vėl Darbo partijos narys. 2007-2010 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Alma, vaikai Vaiva, Šarūnė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Jenisiejaus kirgizai** (arba senovės kirgizai, kin. 黠戛斯, pinyin: *xiájiásī*) – senovės tiurkų tauta, gyvenusi Sajanų-Altajaus kalnų regione. Dilinų palikuonys ir šiuolaikinių chakasų, altajiečių, tuvių bei kirgizų protėviai.

Kirgizai pirmą kartą minimi kinų istoriko Sima Čiano „Didžiojo istoriko užrašuose", kadangi kirgizai buvo susiję su Šiongnu valstybe. IX a. kinų šaltinyje senovės kirgizai aprašomi kaip europidai (šviesios odos, rudaplaukiai, aukšti, mėlynakiai). Kinai manė, kad jie turėjo savo valstybę Dziankun (堅昆) arba Dzegu (結骨), kurią sudarę drauge su dilinais.

V-VIII a. Jenisiejaus kirgizai įėjo į Žoužanų, Tiurkų, Uigūrų kaganatus. Valdant uigūrams buvo 100 tūkst. kirgizų šeimų ir 80 tūkst. karių. Nuo kirgizų žemių iki kagano būstinės buvo 300 li arba 40 dienų kupranugariais kelio. Jenisiejaus kirgizai palaikė ryšius su Tangų dinastija, 650 ir 683 m. nusiuntė savo pasiuntinius į Kiniją.

840 m. kirgizai, vadovaujami kagano Ažės, įveikė juos iki tol valdžiusius uigūrus ir sukūrė Kirgizų kaganatą. 841 m. į kirgizų žemes atvyko kinų pasiuntinys ir plačiai aprašė senovės kirgizus. 924 m. Kirgizų kaganatas subyrėjo į keletą valstybių. 1207 m. senovės kirgizus užkariavo Čingischanas. Dalis Jenisiejaus kirgizų patraukė į pietus, prie Tianšanio kalnų. Šie kirgizai, susimaišę su mongolais davė pradžią šiuolaikiniams kirgizams.

Jenisiejaus kirgizai ir pietų kirgizai galutinai atsiskyrė XIV a. kai Rytų Mogolistano valdovas Ilčigdajus perkėlė dalį tautos prie Ilio upės. Likę kirgizai palaipsniui suskilo į chakasus ir altajiečius. XVII a. Jenisiejaus kirgizai sudarė 4 ulusų konfederaciją, į kurią įėjo Altyro ulusas, Altysaro ulusas, Isaro ulusas, Tubos ulusas. Jie apie 100 metų atsilaikė prieš rusus, puldinėjo ostrogus. Tačiau 1703 m. buvo priversti persikelti į Minusinsko įdubą. Dalis senovės kirgizų palikuonių persikėlė į Kiniją (Heilogdziangą) ir dabar vadinami Fuju kirgizais.

Jenisiejaus kirgizai vertėsi klajokline gyvulininkyste, augino javus, medžiojo. Išgavo bei apdirbo auksą, geležį, alavą. Tikėjimas buvo šamanistinis. Jų kalba buvo panaši į uigūrų, turėjo raštą (greičiausiai tiurkų runas).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie paukštį. Apie Gvatemalos valiutą skaitykite straipsnyje Gvatemalos kecalis.*

| **Pharomachrus mocinno** |
| --- |
| Kecalis (*Pharomachrus mocinno*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Trogoniniai paukščiai  *( Trogoniformes)* |
| Šeima: | Trogonai  *( Trogonidae)* |
| Gentis: | Kecaliai  *( Pharomachrus)* |
| Rūšis: | Kecalis  *( Pharomachrus mocinno)* |

 |
| Binomas |
| ***Pharomachrus mocinno***De la Llave, 1832 |

**Kecalis** (*Pharomachrus mocinno*) – spalvingas trogoninių (*Trogonidae*) šeimai priklausantis, tropinių Centrinės Amerikos sričių paukštis. Paplitęs nuo pietų Meksikos iki Panamos.

Kūno ilgis 36 cm, uodegos – 64 cm. Svoris iki 210 g. Plunksnos blizgiai žalios, krūtinė – raudona. Patinų snapas geltonas, patelių – juodas. Minta daugiausia vaisiais, kartais vabzdžiais, varlėmis.

Kecalis – svarbi Centrinės Amerikos mitų būtybė. Siejamas su actekų dievu Kecalkoatliu. Indėnų kultūrose kecalis buvo laikomas šventu paukščiu, jį buvo draudžiama žudyti, įkalinti, tik jo uodegos plunksnos buvo naudojamos papuošimui. Dėl to šis paukštis laikomas ir laisvės simboliu. Kecalis yra nacionalinis Gvatemalos simbolis, vaizduojamas herbe, jo garbei pavadinta šalies valiuta.
*Jenny Haniver* - Forma: mažas drakoniukas.
*Jenny Haniver* - Forma: Android.
**Jenny Haniver** - dirbinys iš rajos kūno, kuris buvo tam tikru būdu išpjaustytas ir suformuotas, o po to išdžiovintas, taip tapdamas fantastinio gyvūno mumija.

*Jenny Haniver* darymas buvo Antverpeno uoste neturinčių ką veikti jūrininkų pramoga - jie iš rajų darydavo džiovintas „undines", kurias paskui nulakuodavo. Šiuos dirbinius jie pardavinėdavo. 

*Jenny Haniver* darydavo panašius į velnius, angelus, drakonus. Kai kurie autoriai teigia, kad jūrų vienuolis iš tikrųjų buvo *Jenny Haniver*. 

Anksčiausias žinomas *Jenny Haniver* piešinys pasirodė 1558 m. Konrado Gesnerio veikalo „Historia Animalium" IV tome. Gesneris perspėjo, kad tai tėra performuotos rajos ir nereikia tikėti, kad tai miniatiūriniai drakonai ar kitokios pabaisos, kuo tais laikais daug kas tikėjo.

Nuorodos
--------


* Notes from the Museum's Mermaid Tank
* Jenny Haniver Archyvuota kopija 2014-04-26 iš Wayback Machine projekto. in: *Monstropedia. The Monstrous Encyclopedia*.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Oniscidae** |
| --- |
| Drėgnuolis (Porcellio scaber)Drėgnuolis (*Porcellio scaber*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vėžiagyviai  *( Crustacea)* |
| Poklasis: | Aukštesnieji vėžiagyviai  *( Malacostraca)* |
| Būrys: | Lygiakojai  *( Isopoda)* |
| Šeima: | Vėdarėliai  *( Oniscidae)* |

 |

**Vėdarėliai** (*Oniscidae*) – vėžiagyvių (*Crustacea*) šeima.

Tai vienintelė Lietuvoje sausumoje gyvenanti ir galinti kvėpuoti atmosferos oru vėžiagyvių šeima, kurioje yra kelios drėgnose vietose, rūsiuose, šiltadaržiuose aptinkamos rūšys: drėgnuolis (*Porcellio scaber*), paprastasis vėdarėlis (*Oniscus asellus*) ir kt.

Kūnas suplotas, plataus ovalo formos, nugara išgaubta, apačia plokščia. Turi 7 poras vaikštomųjų kojų galvakrūtinėje ir 6 poras pilvelio kojų, iš kurių pirmosios 5 poros yra plokštelių pavidalo ir atlieka žiaunų funkcijas. Kūnas padengtas chitinine danga.

Gyvena tamsiose drėgnose vietose. Minta daugiausia pūvančiomis augalų liekanomis, bet nevengia ir gyvų augalų. Rūsiuose jie žaloja bulves, kopūstus, vaisius, soduose apgraužia nukritusius obuolius, kriaušes, šiltadaržiuose – įvairių augalų daigus.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vėdarėliai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Visagino savivaldybės tarybos frakcijos 2019-2023 m. kadencijoje:██ Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos frakcija: 6 

 ██  „Visaginas – tai mes" frakcija: 6 

 ██ Lietuvos laisvės sąjungos (liberalų) frakcija: 4 

 ██ Lenkų rinkimų akcijos ir Rusų aljanso koalicijos „Krikščioniškų šeimų sąjunga" frakcija: 3 

 ██ Tvarkos ir teisingumo frakcija: 3 

 ██ Lietuvos Socialdemokratų partijos frakcija: 2 

 ██ Nepriklauso jokiai frakcijai: 1 

**Visagino savivaldybės taryba** – Visagino savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.

Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.

Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.

Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.

Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.

Istorija
--------

Merai
-----

* 1992–1995 m. – Algimantas Lapėnas
* 1995–1999 m. – Vladimiras Ščiurovas
* 1999–2000 m. – Antanas Ivanauskas
* 2000–2011 m. – Vytautas Račkauskas
* 2011–2019 m. – Dalia Štraupaitė
* Nuo 2019 m. – Erland Galaguz.

Savivaldybės tarybos
--------------------

* Visagino miesto taryba 1990–1995 m.
* Visagino miesto savivaldybės taryba 1995–1997 m.
* Visagino miesto savivaldybės taryba 1997–2000 m.
* Visagino savivaldybės taryba 2000–2003 m.
* Visagino savivaldybės taryba 2003–2007 m.
* Visagino savivaldybės taryba 2007–2011 m.
* Visagino savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Nuorodos
--------

Oficiali svetainė

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Paprasčiausias superdiodas
Invertuojantis neįsisotinantis superdiodas aukštesniems dažniams lyginti
Invertuojančio superdiodo charakteristika (čia Vin – įėjimo įtampa, Vout – išėjimo įtampa.
**Superdiodas** (angl. *precision rectifier* arba *superdiode)* – lygintuvo darbą imituojanti schema elektros signalų transformacijai. Šiame prietaise kartu su diodu naudojamas operacinis stiprintuvas.

Toks lygintuvas naudojamas ne maitinimo šaltinyje, o įvairiais kitais atvejais, kuomet reikia transformuoti kintamosios srovės signalą į vieno pusperiodžio pulsuojančios nuolatinės srovės signalą (pavyzdžiui, radijo signalų detekcija). Jis praleidžia tik teigiamą įėjimo signalo pusperiodį.

Paprasčiausias superdiodas
--------------------------

Paprasčiausias superdiodas gaunamas įjungus diodą į gilų neigiamą grįžtamąjį ryšį turinčio stiprintuvo išėjimo grandinę (žr. pav). Įprastinis puslaidininkis diodas atsidaro įtampai tiesiogine kryptimi viršijus tam tikrą slenkstį. Schemoje su operaciniu stiprintuvu šis slenkstis mažesnis tiek kartų, koks yra stiprintuvo stiprinimo koeficientas (jis būna labai didelis ir neretai paprastumo dėlei laikomas begaliniu). Taigi ši schema gali lyginti ir labai silpnas įtampas. Tačiau neigiamo pusperiodžio metu stiprintuvo įšėjime formuojama neigiamam jo maitinimo šaltiniui lygi įsotinimo įtampa. Išėjimo iš įsotinimo režimo procesas palyginti ilgas, todėl schema netinka aukštesniems dažniams lyginti.

Invertuotuojantis superdiodas
-----------------------------

Šiuo atveju superdiodas praleidžia tik neigiamą įėjimo signalo pusperiodį, o išlyginta išėjimo įtampa keičia ženklą. Schema gali lyginamą signalą taip pat ir sustiprinti (perdavimo koeficientas lygus

{\displaystyle -R\_{2} \over R\_{1}}.
Taip įjungtas operacinis stiprintuvas nė vieno iš dviejų pusperiodžių metu nepereina į įsotinimo režimą, todėl schema tinka ir aukštsniems dažniams lyginti.

Galimos ir dviejų pusperiodžių lygintuvo darbą imituojančios schemos.

  


|  |  |
| --- | --- |
| **Operacinio stiprintuvo taikymas** |  |
| Diferencialinis stiprintuvas  |
Integratorius |
Diferenciatorius |
Analoginis sumatorius |
Įtampos stabilizatorius |
Superdiodas |
Giratorius |
Šmito trigeris | |
| Trejybės tiltas*Тро́ицкий мост* |
| --- |
|  |
| 59°56′55″ š. pl. 30°19′38″ r. ilg.﻿ / ﻿59.94861°š. pl. 30.32722°r. ilg.﻿ / 59.94861; 30.32722﻿ (Trejybės tiltas)Koordinatės: 59°56′55″ š. pl. 30°19′38″ r. ilg.﻿ / ﻿59.94861°š. pl. 30.32722°r. ilg.﻿ / 59.94861; 30.32722﻿ (Trejybės tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Sankt Peterburgas,Rusijos vėliava Rusija |
| **Kerta** | Neva |
| **Ilgis** | 582 m |
| **Plotis** | 23,6 m |
| **Pastatytas** | 1903 m. |
| **Konstrukcija** | Varstomasis tiltas |

**Trejybės tiltas** (rus. *Тро́ицкий мост*) – varstomasis metalinis dešimties angų tiltas per Nevos upę Sankt Peterburge, jungiantis Suvorovo aikštę Admiraliteto saloje su Trejybės aikšte Petrogrado saloje. 

Tilto ilgis – 582 m, plotis – 23,6 m. Tilto plieninės konstrukcijos sveria 11 242 t. Pakeliamas 96,4 metrų ilgio tilto sparnas - arčiausias prie kairiojo kranto.

Tai - trečias tiltas per Nevą (po Blagoveščensko ir Liteino tilto). 1918 m. tiltas buvo pervadintas Lygybės, o 1934 m. Kirovo vardu. 1991 m. grąžintas istorinis tilto pavadinimas. Iki 1965 m. kai buvo pastatytas Aleksandro Nevskio tiltas, tai buvo ilgiausias mieste tiltas.

Tiltas pradėtas statyti 1897 m. rugpjūčio 12 d. Ceremonijoje dalyvavę Rusijos imperatorius Nikolajus II ir Prancūzijos prezidentas Feliksas Foras į tilto pamatą įdėjo po auksinę monetą (tai buvo atsakomasis F.Foro vizitas, nes Nikolajus II 1896 m. spalio mėn. dalyvavo Aleksandro III tilto statybos darbų pradžios ceremonijoje Paryžiuje). 

Trejybės tiltas dėl ažūrinės apdailos, grotuotų turėklų ir griežtų architektūrinių linijų laikomas vienu gražiausiu Sankt Peterburge.

Tiltas atidarytas 1903 m. gegužės 16 d. minint Sankt Peterburgo įkūrimo dviejų šimtų metų sukaktį. 

Tilto ašį kerta Pulkovo meridianas.

Trejybės tilto panorama

Nuorodos
--------

* Archyvuota kopija 2016-10-24 iš Wayback Machine projekto. Троицкий мост через Неву.

Санкт-Петербург

Šaltiniai
---------

1. ↑   (s-pb.in inf.)

  


| Artimiausi tiltai per Nevą |
| --- |
| prieš srovę: | **Trejybės tiltas** | pasroviui: |
| Liteino tiltas | Rūmų tiltas(per Didžiąją Nevą)Biržos tiltas(per Mažąją Nevą) |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Liuksemburgas** yra konstitucinė monarchija. Valstybės vadovas yra didysis hercogas Henri.

Šalis yra suskirstyta į keturias rinkimines apygardas:

1. Pietų – Esch ir Capellen kantonai
2. Rytų – Grevenmacher, Remich ir Echternach kantonai
3. Centro – Liuksemburgo ir Mersch kantonai
4. Šiaurės – Diekirch, Redange, Wiltz, Clervaux ir Vianden kantonai

Esch - sur-Alzette, Grevenmacher, Liuksemburgo ir Diekirch miestai yra rinkiminių apygardų centrai.

Konstitucijoje užfiksuotas parlamento narių skaičius yra 60 narių, kurie renkami pagal proporcinę rinkimų sistemą.

* Pietūs – 23 deputatai
* Rytai – 7 deputatai
* Centras – 21 deputatas
* Šiaurė – 9 deputatai

2004 m. birželio 13 d. rinkimų rezultatai:

* 36,11 % CSV / PCS (Socialinė krikščionių partija *Parti social - chrétien*) : 24 vietos
* 23,37 % LSAP / POSL (Liuksemburgo socialistų darbininkų partija *Parti socialiste des travailleurs du Luxembourg*) : 14 vietų
* 16,05 % DP / PD (Demokratų partija *Parti démocrate*) : 10 vietų
* 11,58 % Déi Greng (Žalieji) : 7 vietos
* 9,95 % ADR (Populistai) : 5 vietos
* 1,90 % Déi Lénk (Kairieji)
* 0,92 % KPL (Komunistai)
* 0,12 % FPL

Valstybės taryba = 21 narys (Valstybės tarybos narius maksimaliam 15 metų periodui skiria didysis hercogas). Liuksemburgo politinei sistemai būdingas aukštas konsensuso lygis, kuris pasiekiamas sudarant koalicijas.

Liuksemburgas nuo pat pradžios yra aktyvus Europos Sąjungos narys, nes nuo narystės Europos Sąjungoje labai priklauso Liuksemburgo ekonominė gerovė. 1995 m. Liuksemburgo premjerministras buvo paskirtas Europos Komisijos pirmininku, tačiau 1999 m. turėjo atsistatydinti dėl kaltinimų korupcija.
**Liuksemburgo socialistinė darbininkų partija**, (**LSAP/POSL**, liuks.: *Lëtzebuerger Sozialistesch Arbechterpartei*, pranc.: *Parti Ouvriére Socialiste Luxembourgeois*) valdančioji Liuksemburgo kairioji partija.

Įkurta 1903 m. tačiau socialdemokratai C. M. Spoo ir M. Velteris dar 1896 m. buvo išrinkti į parlamentą. Jie ir inicijavo partijos atsiradimą. Iki 1944 m. vadinosi *Socialdemokratine partija*. Nuo įsikūrimo glaudžiai bendradarbiauja su Nepriklausomu profsąjungų susivienijimu. Palaiko griežtos ekonomijos, kainų ir atlyginimo lygsvaros, pramonės restruktūrizavimo politiką.

Valdžioje
---------

Iki 1933 m. nuolat Atstovų rūmuose turėjo po 2 atstovus. 1945–1947 kartu su komunistais įėjo į koalicinę vyriausybę. 1965 m. rinkimuose gavo 5 parlamento vietas. 1968–1971 partijoje vyko įvairių srovių kova, pasibaigusi dešiniosios dalies išėjimu ir atskiros *Liuksemburgo socialdemokratų partijos* įkūrimu.

1974 pirmą kartą atsidūrė opozicijoje, bet 1975–1979 ir 1984–1994 dalyvavo koalicijoje su Krikščionių socialine liaudies partija.

1984 m. rinkimuose į Atstovų rūmus gavo 21, 1989-18 vietų, 1999 m. – 13 vietų iš 60. 2002 m. priimta nauja partijos programa, kurioje daugiausia dėmesio skiriama statybos, šeimos problemoms, ekonominei politikai. 2004 m. parlamento rinkimuose gavo 24 vietas ir vėl sudarė koaliciją su Krikščionių socialine liaudies partija.

Ministrais pirmininkais buvo : Pjeras Diuponas, Jozefas Bešas, Pjeras Fridenas, Pjeras Verneris, Žanas Klodas Junkeras ir Žakas Santeras.

1995–2000 m. Žakas Santeras buvo Europos Komisijos pirmininku.

Struktūra
---------

Turi 6000 narių. Suvažiavimas 2 metams renka 29 narių Direktorių komitetą, 13 narių Vykdomąjį komitetą, 7 narių kontrolės komitetą, prižiūrinti visą visų partijos struktūrų veiklą ir 5 narių Disciplinos tarybą, nagrinėjančią statuto pažeidimus. Vykdomasis organas Generalinis sekretoriatas.

Leidžia laikraštį „*Tageblatt zeitung für Letzeburg*".

Veikia jaunimo organizacija *Les Jeunesses Socialistes Luxembourgeoises* (JSL), kurios pirmininkas nuo 2001 m. Žanas Polis Espenas.

SI narė nuo 1951.

Pirmininkai
-----------

* 1990 m. Robertas Goebbelsas,
* 2002 m. Žanas Aselbornas.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
IRG jūrų pajėgų valtys Tanklaivių karo metu
IRG jūrų pajėgų valtis Tanklaivių karo metu
**Islamo revoliucijos gvardijos jūrų pajėgos**, *IRG jūrų pajėgos* – Irano Islamo revoliucijos gvardijos dalis. Jose tarnauja 20 tūkst. karių, jos turi apie 1500 motorinių valčių ir apie 50 katerių, krantų gynybos raketų ir artilerijos baterijų, sraigtasparnių.

IRG jūrų pajėgų vadas – kontradmirolas *Ali Morteza Saffari*.

Ginkluotė
---------

### Laivai

* Kinijos LR *Thondar* klasės raketiniai kateriai (10)
* Šiaurės Korėja *Tir* klasės torpediniai kateriai (10)
* Šiaurės Korėja *Peykaap* klasės torpediniai kateriai (10)
* Švedija *Boghammar* klasės motorinės valtys
* Jungtinės Amerikos Valstijos *Zodiac* pripučiamos valtys

### Orlaiviai

* Tarybų Sąjunga Mi-17 sraigtasparniai

### Kranto gynybos priešlaivinės raketos

* Iranas Noor, sukurta kiniškos C-802 pagrindu
* Iranas Kowsar, sukurta kiniškos C-701 pagrindu
* Iranas Kowsar, sukurta kiniškos TL-10 pagrindu
* Iranas Nasr-1, sukurta kiniškos TL-6 pagrindu
* Kinijos LR HY-2 Silkworm

Bazės
-----

Manoma, kad IRG jūrų pajėgos turi bazes šiose salose:

* Farsis
* Siris
* Abu Musa
* Larakas

Nuorodos
--------

1. ↑  Pasdaran
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Uranomys** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Peliniai  *( Muridae)* |
| Pošeimis: | *Deomyinae*  *( Deomyinae)* |
| Gentis: | Stambiadantės pelės  *( Uranomys)* |

 |

**Stambiadantės pelės** (*Uranomys*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis, kurioje vienintelė reta rūšis – **stambiadantė pelė** (*Uranomys ruddi*). Kūnas 9-13,4 cm, uodega – 5,3-7,7 cm ilgio. Uodega apaugusi retais plaukais, iš viršaus tamsesnė, apačioje šviesesnė. Kūnas apaugęs ilgias stangriais plaukais. Kailis pilkas, kartais su gelsvu ar rudu atspalviu. Pėda plati, trumpa, pirmas ir penktas pirštai trumpi. Turi 6 poras spenių.

Paplitusios Malavyje, Kenijoje, Ugandoje, Šiaurės Nigerijoje, Toge, Gvinėjoje, Dramblio kaulo krante. Gyvena savanoje. Laikosi pavieniui ar poromis. Minta vabzdžiais. Aktyvios naktį.
**Gerumo plyta** – Kauno miesto mero apdovanojimas, teiktas 2001-2007 m. pasižymėjusiems žmonėms. Tai buvo išskirtinis, tik kartą gyvenime žmogui už gerus darbus Kauno bendruomenės labui teiktas apdovanojimas. Nominacijos – simbolinė balto skaidraus stiklo plytelė su miesto herbu raudoname įdėkle.

Gerumo plytos pradėtos teikti 2001 m. Idėjos autorius – tuometinis Kauno meras Erikas Tamašauskas. Pagal pirminį sumanymą, kasmet buvo skiriamos 25 Gerumo plytos. Dešimt apdovanojamųjų pasiūlydavo visuomeninės organizacijos, tiek pat – joms nepriklausantys kauniečiai ir penkis – miesto meras. Gerumo plytų savininkais negalėjo tapti politikai ir valdžios pareigūnai. Apdovanojimai buvo įteikiami Kauno rotušėje kiekvienų kalendorinių metų pabaigoje vykstančioje Gerumo šventėje. Apdovanotųjų pavardės buvo įrašomos į miesto Garbės knygą.

Gerumo plytos etaloną sukūrė dailininkas, stiklo dizaineris Edmundas Unguraitis, gamino „Aleksoto stiklo studija". Per apdovanojimo gyvavimo laikotarpį 2001–2007 m. išdalintos 172 Gerumo plytos. Nuo 2008 m. pradėti teikti Gerumo kristalai. Apdovanojimų tarybos nariai diskutavo dėl pavadinimo „Gerumo plyta". Išklausius visų narių nuomonę, nutarta, kad nuo šiol šis apdovanojimas bus Gerumo kristalas. Pasikeitė ir stiklinio apdovanojimo forma.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-12-17 iš Wayback Machine projekto. Mero potvarkis dėl Gerumo plytos
2. ↑   Vietoje Gerumo plytos − kristalas

Nuorodos
--------

* Internetinis puslapis Archyvuota kopija 2008-03-12 iš Wayback Machine projekto.
| **Ardea sumatrana** |
| --- |
| Stambiasnapis garnys (*Ardea sumatrana*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Gandriniai paukščiai  *( Ciconiiformes)* |
| Šeima: | Garniniai  *( Ardeidae)* |
| Gentis: | Tikrieji garniai  *( Ardea)* |
| Rūšis: | Stambiasnapis garnys  *( Ardea sumatrana)* |

 |
| Binomas |
| ***Ardea sumatrana***Raffles, 1822 |

**Stambiasnapis garnys** (*Ardea sumatrana*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis. Paukštis paplitęs nuo pietryčių Azijos iki Papua Naujosios Gvinėjos bei Australijos. Jo gyvenvietės yra daugiausia salų, koralinių rifų, mangrovių, didelių upių pakrantės. Kita vertus, retkarčiais jie gali būti aptinkami toli nuo jūros esančiose sekliose kūdrose bei vandens telkiniuose.

Stambiasnapis garnys minta sekliuose vandenyse perdurdamas žuvis ilgu bei smailiu snapu. Medžiodamas paukštis arba laukia nejudėdamas grobio, arba lėtai sėlina auką.

Stambiasnapis garnys yra didelis paukštis ir stovėdamas siekia 115 cm aukščio. Jis yra didesnis nei Rausvasis garnys, į kurį jis panašus išvaizda, nors yra didesnis ir tamsesnis. Plunksnos išorėje yra daugiausia tamsiai pilkos.

Skrydžio metu paukštis yra palyginti lėtas bei skrenda atitrauktu atgal kaklu. Tai yra bendras jo ir baublių požymis, kuris skiria juos nuo gandrų, gervių ir girnovių, bei prailgina jų kaklus.

Plačiai paplitęs po visą didelę savo paplitimo teritoriją, stambiasnapis garnys yra įvertintas kaip „mažiausiai susirūpinimo kelianti rūšis" IUCN nykstančių rūšių raudonojoje knygoje.

Nuorodos
--------

* BirdLife.org – rūšių faktų knyga Archyvuota kopija 2007-09-29 iš Wayback Machine projekto.
* IUCN raudonasis sąrašas


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stambiasnapis garnys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Exochorda grandiflora** |
| --- |
| Stambiažiedė egzochorda (Exochorda grandiflora)Stambiažiedė egzochorda (*Exochorda grandiflora*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Pošeimis: | Lanksviniai  *( Spiraeoideae)* |
| Gentis: | Egzochorda  *( Exochorda)* |
| Rūšis: | Stambiažiedė egzochorda  *( Exochorda grandiflora)* |

 |

**Stambiažiedė egzochorda** (*Exochorda grandiflora*) – erškėtinių šeimos augalas, paplitęs Šiaurės Kinijoje.

Iki 2 (5) m aukščio ir tokio pat pločio krūmas. Lapai pailgai atvirkščiai kiaušiniški, 3–6 cm ilgio, trumpai smailėjantys arba buki, lygiakraščiai arba nuo vidurio ar tik viršūnėje dantyti, pliki. Lapų viršus šviesiai žalias, apačia balsva. Lapkotis 8–15 mm ilgio. Žiedai ryškiai balti, iki 4 cm skersmens, po 6–10 susitelkę viršūninėse svyrančiose kekėse. Vainiklapiai apskrita viršūne, prie pamato susiaurėjantys į ilgą kotelį, todėl žiedo viduryje tarp vainiklapių yra nemaži tarpeliai. Lapavaisis kriaušės formos, penkiaskiltis, 8–10 mm ilgio.

Žydi gegužės mėnesį. Šviesomėgis augalas.
| Pembrukšyrasval. *Sir Benfro*angl. *Pembrokeshire* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Velsas Velsas |
| **Administracinis centras** | Haverfordvestas |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 122 400 |
| **Plotas** | 1 590 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 77 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | GB-PEM |

**Pembrukšyras** (val. *Sir Benfro*; angl. *Pembrokeshire*) – sritis pietvakarių Velse. Rytuose ribojasi su Karmartenšyru ir šiaurės rytuose su Keredigionu. Didžiausia gyvenvietė bei administracinis centras – Haverfordvestas.

Srityje yra Pembrukšyro pakrantės nacionalinis parkas. Tai vienintelis tokio tipo nacionalinių pakrantės parkų Jungtinėje Karalystėje ir vienas iš trijų Velso nacionalinių parkų.

Geografija
----------

Pembrukšyras yra jūrinė Velso sritis. Vietinė ekonomika priklauso daugiausiai nuo turizmo. Žemės ūkis taip pat atlieka svarbų vaidmenį. 2011 m. duomenimis, srityje gyveno 122 400 gyventojų. Pembrukšyro šiaurės vakaruose yra įsikūręs Sent Deividsas (mažiausias Jungtinės Karalystės miestas, turintis *City* statusą), kuriame gyvena apie 2000 gyventojų. Aukščiausia srities vieta – *Foel Cwmcerwyn* kalva, iškilusi 536 m. Šalia Pembrukšyro pakrantės yra keletas salelių. Didžiausios: Ramzio sala, Grasholmo sala, Skomerio sala ir Kaldėjaus sala.

Pembrukšyro šiaurėje yra *Preselio kalvos* (val. *Mynydd Preseli*).Tai platus uolingos aukštapelkės ruožas, palaikantis avių auginimą ir kai kuriuos miškininkystės būdus, su daugybe priešistorinių vietų ir tikėtinu mėlynųjų akmenų šaltiniu (uolų atodangose rastomis senų monolitinių karjerų vietomis), panaudotu statant vidinį žinomiausio priešistorinio megalitinio statinio Stounhendžo ratą Anglijoje. Didesnėje srities dalyje yra lygumos. Daugiausiai naudojamos žemės ūkiui, agronomijai. Auginamas rapsas bei Pembrukšyro bulvės.

Galerija
--------

* Sent Deividso katedraSent Deividso katedra
* Preselio kalvosPreselio kalvos
* Katalikų bažnyčia HaverfordvesteKatalikų bažnyčia Haverfordveste
* Pembruko pilisPembruko pilis

Nuorodos
--------

* Pembrukšyras Archyvuota kopija 2013-10-29 iš Wayback Machine projekto. Atviro katalogo projekte
* Savivaldybės svetainė

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RVelso sritys |
| --- |
|  |
| 
Anglesis · Blainai Gventas · Bridžendas · Denbigšyras · Flintšyras · Glamorgano slėnis · Gvinedas · Kardifas · Karfilis · Karmartenšyras · Keredigionas · Konvis · Merter Tidvilis · Monmutšyras · Nit Port Talbotas · Niuportas · Pembrukšyras · Povisas · Reksamas · Ronda-Kinonas-Tafas · Svonsis · Torfainas | Velsas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Federal National Mortgage Association (Fannie Mae)| Forma | Vyriausybės remiama įmonė ir atviroji akcinė bendrovė |
| Pramonė | Hipoteka |
| Įkurta | 1938 m. |
| Centrinė būstinė | Vašingtonas, JAV |

**Fannie Mae** JAV būsto paskolų (hipotekos) bendrovė įsteigta 1968 m. kaip atviroji kompanija gavusi iš JAV Kongreso privilegija tapti vyriausybės remiama įmone, bet buvo įkurta 1938 m. Didžiosios Depresijos laikotarpiu. Bendrovės tikslas - praplėsti antrinę būsto paskolų rinką sukuriant vertybinius popierius iš būsto paskolų hipotekos pavidalu, o tai sudaro galimybes paskolų išdavėjams perinvestuoti savo turtą ir tokiu būdu suteikti dar daugiau paskolų, o tai savo ruožtu leidžia skolint dar didesniam klientų kiekiui hipotekos rinkoje ir tuo pačiu sumažint priklausomybę nuo bankų indėlininkų.

Verslo modelis
--------------

Fannie Mae superka paskolas iš patikimų būsto paskolų pardavėjų grynųjų pinigų ar hipotekos pavidalu, kurios turi savyje tokio pobūdžio paskolas ir jas laiko savo įmonės turte laiduodama esamą paskolą ir už tai nuosekliai gaudama atlygį palūkanų pavidalu. Hipotekos pardavėjas turi du pasirinkimus - gali pasilaikyti arba parduoti tuos vertybinius popierius. Fannie Mae taip pat gali supakuoti būsto paskolas iš savo pačios paskolų portfelio ir paskui parduoti pelningus būsto paskolų vertybinius popierius investuotojams antrinei hipotekos rinkoj garantuodama likusią paskolos dalį ir nuosekliai gražindama palūkanų išmokas investuotojui. Įsigydama būsto paskolas Fannie Mae ir Freddie Mac aprūpina bankus ir kitas finansines institucijas šviežiais pinigai sudarydamos galimybę joms suteikti naujas paskolas. O tai savo ruožtu suteikia JAV nekilnojamo turto ir paskolų rinkoms lankstumą bei likvidumą.