recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Mosfelsbairasisl. *Mosfellsbær* |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

MosfelsbairasMosfelsbairas

64°10′12″ š. pl. 21°43′12″ v. ilg.﻿ / ﻿64.17000°š. pl. 21.72000°r. ilg.﻿ / 64.17000; 21.72000﻿ (Mosfelsbairas)Koordinatės: 64°10′12″ š. pl. 21°43′12″ v. ilg.﻿ / ﻿64.17000°š. pl. 21.72000°r. ilg.﻿ / 64.17000; 21.72000﻿ (Mosfelsbairas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Islandijos vėliava Islandija |
| **Regionas** | Islandijos sostinės regionas |
|  |
| **Meras** | Haraldur Sverrisson |
|  |
| **Gyventojų** (2016 m.) | 9 300  |
| **Plotas** | 185 km² |
| **Tankumas** (2016 m.) | 50 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 270, 271, 276 |
| **Tinklalapis** | mosfellsbaer.is |
|  **Vikiteka** | Mosfelsbairas |

**Mosfelsbairas** (isl. *Mosfellsbær*) – miestas pietvakarių Islandijoje, Sostinės regione, 12 km į rytus nuo Reikjaviko. Įsikūręs slėnyje prie nedidelės įlankos. Apylinkių kraštovaizdis nelygus. Kalvų viršūnės siekia 200–300 m. 9300 gyventojų (2016 m. duomenys).

Apsuptas kalnų, nedidelių ežerų. Apylinkės pritaikytos turizmui: iškyloms, slydinėjimui, žvejybai. Mieste yra karštųjų versmių šildomų baseinų. Halldór Laxness (1902–1998 m.) buvo Mosfelsbairo garbės piliečių. Jis 1955 m. laimėjo Nobelio literatūros premiją. Rašytojas Mosfelsbaire gyveno visą savo gyvenimą. Jo romanuose pastebimi rašytojo išgyvenimai, įspūdžiai bei sąsaja su miestelio apylinkėmis.

Sportas
-------

* UMF Afturelding futbolo klubas.
* „Varmárvollur" stadionas, talpinantis 2 500 žiūrovų.

Galerija
--------

* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Oficiali miesto svetainė
| **Moshe Rosenstein** |
| --- |
| Gimė | 1880 m.Užventis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1941 m. balandžio 10 d. (~61 metai)Plungė, Lietuvos TSR |
|  |
| Veikla | Rabinas, mokytojas. |

**Mošė Rozenšteinas** (1880 m. Užventyje, Rusijos imperija – 1941 m. balandžio 10 d. Plungėje, Lietuvos TSR) – rabinas, mokytojas.

Biografija
----------

Gimė 1880 m. Užventyje. Jaunystėje mokėsi Telšių ješivoje, vėliau Kelmės ješivoje pas rabiną Simcha Zissel Ziv. Baigęs mokslus tapo Lomžos ješivos dvasiniu lyderiu. 1939 m. naciams okupavus Lenkiją perkėlė Lomžos ješivą į Plungę. 1937 m. Vilniuje išleista jo knyga rusų kalba *Žinių pagrindai*. Parašė knygas apie Musarų judėjimą *Yesodei Hada’as* ir *Ahavas Meishorim*, kurios buvo perleistos 2002 metais. Buvo vedęs, turėjo dvi dukras ir sūnų bei kelis vaikaičius, kurie visi buvo nacių nužudyti 1941 m. liepos viduryje. Mirė 1941 m. balandžio 10 d. Plungėje.

Nuorodos
--------

* Rabinų laiškai I (ang.) Archyvuota kopija 2008-11-20 iš Wayback Machine projekto.;
* Rabinų laiškai II (ang.).
*Kitos reikšmės – Biržė (viensėdis).*
Dažais pažymėti medžiai (Vokietija)
**Biržė** – miško kirtimui atrėžtas arba kertamas medynų plotas, atribotas spindžiais (siauromis proskynomis) arba natūraliomis ribomis. Biržės ribos dažnai sutampa su miško kvartalinėmis linijomis, upeliais, keliais, mišku neapaugusių plotų ribomis. Biržės viduje pagal poreikį paliekami nekirstinų biržės dalių plotai.

Biržės atribojimas
------------------

Biržės paruošimas atliekamas numatytoje kirsti miško teritorijoje prieš pagrindinius darbus, įskaitant pavojingų medžių šalinimą, trasų žymėjimą ir paruošimą. Biržės atribojamos iškertant iki 1 m pločio spindžius. Šioje juostoje pašalinami augantys medžiai ir krūmai. Storesni nei 16 cm medžiai (1,3 m aukštyje) nekertami, bet spindžiu apeinami. Su spindžiais besiribojantys biržės medžiai yra pažymimi užtašymu ar kitais būdais iš spindžių pusės. Kirstini medžiai paženklinami spaudais, asmeniniais žymekliais, numeriais, žievės patašymu, dažais, rėžtuku arba nustatytais medienos kokybės ženklais. Biržės atrėžiamos pagal miško valdytojų patvirtintą biržių atrėžimo projektą. Sudaromi biržių atrėžimo ir įvertinimo dokumentai.

Biržės charakteristikos
-----------------------

Biržės būna stačiakampio ir netaisyklingos formos. Stačiakampė biržė kertama plynai, dalijama į kelias mažesnes biržes. Netaisyklinga biržė rėžiama, kai kertama neplynai arba plynai nedidelio ploto medynai. Pagal kiekvienos šalies pagrindinių kirtimų taisykles numatomi biržės plotis, ilgis, plotas, biržių šliejimo būdas ir laikas, jų kirtimo ar šliejimo kryptis. Biržės skirstomos į siauras (iki 100 m), vidutinio platumo (100–150 m) ir plačias (150–250 m). Biržių plotį ir plotą lemia miškų grupė, augavietės sąlygos, medyno rūšinė sudėtis, kirtimo rūšis ir būdas. Lietuvoje plyno kirtimo biržių plotis 75–150 m, o plotas ne didesnis kaip 5–8 ha, priklausomai nuo miško grupės. Nustatoma metinė biržė – tai metinė medyno kirtimo apimtis pagal miškotvarkos duomenis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Biržė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
2. ↑   Biržių rėžimo taisyklės
| Žvainių II akmuo |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Žvainių II akmuoŽvainių II akmuo

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°03′02″š. pl. 21°33′35″r. ilg.﻿ / ﻿56.050473°š. pl. 21.559601°r. ilg.﻿ / 56.050473; 21.559601Koordinatės: 56°03′02″š. pl. 21°33′35″r. ilg.﻿ / ﻿56.050473°š. pl. 21.559601°r. ilg.﻿ / 56.050473; 21.559601 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Imbarės seniūnija |
| Aukštis | 0,35 m |
| Plotas | 85 x 85 cm |
| Naudotas | I tūkstantmečio II pusė – II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 2013 m. |
| Registro Nr. | 13015 |

**Žvainių II akmuo nulyginta plokštuma** (valstybės saugomo nacionalinio reikšmingumo lygmens kultūros paminklo 13015 – Žvainių pilkapyno vertingoji savybė) – mitologinis akmuo šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Žvainių kaime (Imbarės seniūnija), 1,27 km į pietvakarius nuo Salantų ir 0,7 km į rytus nuo Salanto upės.

Akmuo
-----

Riedulys pilkos spalvos vidutinio grūdėtumo granito, apie 85 x 85 cm dydžio ir 35 cm storio, nulyginta viršutine plokštuma. 

Guli Žvainių pilkapyno teritorijos šiaurės rytinėje dalyje, apie 1986–1988 m. iš apylinkės laukų melioratorių suvilktų riedulių krūvoje, apverstas plokštuma į apačią. 

Apie 50 m nuo jo į pietvakarius Gaidžio kalno šlaite stūkso kitas akmuo nulyginta viršutine plokštuma.

Tyrimai
-------

Akmenį kaip kultūros paveldo objektą 2013 m. išaiškino Arūnas Strazdas (Kultūros paveldo centras).

Pagal analogiškų akmenų aplinkos tyrimų duomenis datuotinas I tūkstantmečio II puse – II tūkstantmečio pradžia.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žvainių pilkapynas, Kretingos r. sav. Žvainių k. (Imbarės sen.). – Kultūros vertybių registras

Nuorodos
--------

* „Žvainių pilkapiai". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-02-18.
**Algirdas Landsbergis** (1924 m. birželio 23 d. Kybartai – 2004 m. balandžio 4 d. Fryportas, Niujorko valstija) – Lietuvos dramaturgas, prozininkas, žurnalistas.

Biografija
----------

1941–1943 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo lituanistiką. 1944 m. pasitraukė į Vakarus, Mainco universitete studijavo anglistiką ir romanistiką. Mokytojavo Visbadeno ir Kaselio lietuvių gimnazijose, lietuvių spaudoje skelbė noveles, kritikos straipsnius, grožinės literatūros vertimus iš anglų kalbos. Avangardinio žurnalą „Žvilgsniai" (1946–1948 m.) vienas bendradarbių ir redaktorių. 1949 m. išvyko į JAV. 1949–1953 m. dirbo knygyne Brukline, 1956–1966 m. – Pavergtųjų Europos tautų sekretoriate. 1957 m. Kolumbijos universitete baigė lyginamosios literatūros studijas. 1965–1992 m. Ferli Dikinsono universiteto (Niu Džersio valstija) profesorius. Bendradarbiavo stočių Amerikos balsas ir Laisvosios Europos radijas redakcijose.

Kūryba
------

Literatūros kritikos straipsnius skelbė žurnale „Literatūros lankai", laikraštyje „Darbininkas". Debiutinis romanas „Kelionė" – vienas pirmųjų moderniosios pokario prozos pavyzdžių lietuvių literatūroje. Jame modernistine stilistika vaizduojama Antrojo pasaulinio karo pabaigos laikotarpis. Parašė novelių, joms būdinga temų įvairovė: rezistencija, išeivijos gyvenimo problematika, gausu netikėtų sugretinimų, paradoksalių situacijų, simbolių. Sukūrė pjesių, jose ryški modernistinė stilistika: įvykis vaizduojamas iš kelių perspektyvų per paradoksalų sugretinimą arba priešpriešą, simbolinamas. Kai kurios pjesės išverstos į anglų kalbą, statytos JAV, Kanados, Slovėnijos teatruose. Dalia Kuizinienė.

Tarptautinio PEN klubo rašytojų tremtyje centro prezidentas, JAV Dramaturgų gildijos narys, nuo 1992 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

Bibliografija
-------------

* Kelionė, romanas, 1954 m. „Draugo" romano premija, 1954 m.
* Ilgoji naktis, novelės, 1956 m.
* Muzika įžengiant į neregėtus miestus, novelės, 1979 m. Lietuvių rašytojų draugijos premija, 1980 m.
* Trys dramos, 1980 m.
* Kelionės muzika, romanas, novelės, 1992 m.

**Pjesės:**

* Meilės mokykla, 1965 m.
* Penki stulpai turgaus aikštėje, 1966 m. pastatė Kauno dramos teatras 1989 m. Klyvlendo apygardos literatūros premija
* Vėjas gluosniuose. Gluosniai vėjuje, 1973 m.
* Paskutinis piknikas, 1980 m. Los Andželo dramos sambūrio premija
* Vaikai gintaro rūmuose, 1981 m. Lietuvių bendruomenės dramos premija
* Onos veidas, 1983 m. Lietuvių bendruomenės dramos premija
* Sudie, mano karaliau, pastatė Klaipėdos dramos teatras 1990 m.
* Idioto pasaka, pastatyta Slovėnijoje 1992 m.
* Du utopiški vaidinimai, 1994 m.

Įvertinimas
-----------

* 1999 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Algirdas Landsbergis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 492 psl.
| Mosamedesasport. *Moçâmedes* |
| --- |
| *Miesto krantinė* |
|  |
| 

MosamedesasMosamedesas

15°11′0″ p. pl. 12°09′0″ r. ilg.﻿ / ﻿15.18333°š. pl. 12.15000°r. ilg.﻿ / 15.18333; 12.15000﻿ (Mosamedesas)Koordinatės: 15°11′0″ p. pl. 12°09′0″ r. ilg.﻿ / ﻿15.18333°š. pl. 12.15000°r. ilg.﻿ / 15.18333; 12.15000﻿ (Mosamedesas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Angolos vėliava Angola |
| **Provincija** | Namibo provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1849 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 255 000  |
|  |
|  **Vikiteka** | Mosamedesas |

**Mosamedesas**, tiksliau ***Mosamedišas*** (port. *Moçâmedes*), 1985–2016 m. **Namibė** (port. *Namibe*) – miestas pietvakarių Angoloje, Atlanto vandenyno pakrantėje (prie nedidelės įlankos), Namibo dykumos šiauriniame pakraštyje. Namibo provincijos administracinis centras. Yra vienas iš trijų pagrindinių šalies jūrų uostų (geležies rūdos, medvilnės, tabako, sizalio eksportas, žvejyba). Maisto (žuvų perdirbimo, malimo) pramonė, laivų remontas. Veikia Namibės ir Jurijaus Gagarino oro uostai. Geležinkelis ir plentas į Lubangą. Į pietus nuo Namibės pasideda Jonos nacionalinis parkas.

Istorija
--------

Miestas įkurtas portugalų 1849 m. ir pavadintas Mosamedišu (*Moçâmedes*). Pavadintas pagal Mosamedišo barono titulą. Pastatytas fortas, uostas. Pradžioje vystyta žvejyba, o netoliese radus geležies telkinių pradėtas vykdyti žaliavų eksportas. 1985 m. miestas pervadintas į Namibę. 2016 m. grąžintas buvęs pavadinimas.

Šaltiniai
---------

1. ANGOLA, *citypopulation.de*
2. ↑  ANGOLA, *citypopulation.de*
3. 1 2  *Namibe*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
4. ↑  «Capital do Namibe volta a ser Moçâmedes» Archyvuota kopija 2020-02-20 iš Wayback Machine projekto.. *Jornal de Angola*.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

bareljefas, vaizduojantis Apaštalo Andriaus nukryžiavimą
**Andriaus kryžius** – įstrižas kryžius, simbolizuojantis Apаštalo Andriaus nukryžiavimą. Įstrižas kryžius naudojamas kai kuriuose vėliavose. XIX a. toks pavadinimas buvo naudojamas architektūroje pavadinti X formos ornamentui.

Simbolika su Andriaus kryžiumi
------------------------------

### Škotijos vėliava

Škotijos vėliava
Škotijos vėliava yra viena iš pačių seniausių nacionalinių vėliavų pasaulyje, pagal legendą ji pasirodė 832 m. kai škotų karalius Angusas prieš mūšį su anglo - saksais pamatė X tipo kryžių, ant kurio pagal legendą buvo nukryžiuotas Apaštalas Andrius, laikomas Škotijos globėju.

### Jungtinės karalystės vėliava

Jungtinės karalystės vėliavos susidarymas
Kanadietiškos provincijos Naujoji Škotija vėliava
Škotijos vėliava 1606 m. tapo Jungtinės Karalystės vėliavos dalimi, paskui dar buvo pridėtas Airijos vėliavoje naudotas raudonas Andriaus kryžius baltame lauke. Per Jungtinės karalystė vėliavą Andriaus kryžius įėjo į Australijos, Naujosios Zelandijos, Kanados Naujosios Škotijos ir kai kurių buvusių Britanijos imperijos vėliavas.

### Rusijos laivyno vėliava

Andriaus vėliava
Apaštalas Andrius laikomas Rusijos globėju, Petras I jo kryžių padarė Rusijos laivyno vėliavos pagrindu 1696-1703 m. o oficialiai priėmė 1703 m.

Karinio laivyno vėliava anksčiau buvo baltai - mėlynai - raudona; nuo 1706 m. buvo naudojama tik viena iš šitų spalvų. Valdant imperatorienėms Anai Joanovnai ir Jekaterinai I nuo 1865 m. buvo naudojama tik balta spalva. Andriaus kryžius buvo išdėstytas mažame stačiakampyje viršutiniame kampe prie vėliavos stiebo, vėliau ant visos vėliavos ploto.

Rusijos laivyno giuisas (laivo nosies vėliava)
Karinių laivų nosies vėliavos (rus. *гюйс*) taip pat su Andriaus kryžiumi. Abi vėliavos, nosies ir stiebo, buvo pakeistos 1918 m. į TSRS vėliavą, o paskui į TSRS karinio laivyno vėliavą.

Ikirevoliuciniai Andriaus vėliava ir giuisas buvo vėl įvesti Rusijos laivyne 1991 m. ir naudojami iki šių dienų.

### Kita

  

Katvijko vėliava
Olandų vėliava atrodo taip pat, kaip ir Rusijos karinio laivyno, tik jos juostos platesnės. Taip pat vėliavas su Andriaus kryžiumi naudoja Ispanijos sala Tenerifė, Brazilijos salos Rio de Žaneiras ir Fortaleza, ir Kolumbijos salos San-Andresas ir Providensija.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Andriaus kryžius** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Algirdas Martynas Budreckis** (g. 1937 m. lapkričio 13 d. Niuarke , Naujasis Džersis) – JAV lietuvių istorikas, visuomenės veikėjas, filosofijos daktaras.

Biografija
----------

1963 m. baigė Rutgerso universitetą (Naujasis Džersis). 1965 m. filosofijos daktaras.

Nuo 1966 m. dirbo Pavergtųjų tautų seimo sekretoriate. Žurnalo „Naujoji viltis" vyr. redaktorius. Lietuvių jaunimo federacijos vienas steigėjų. Dirbo Laisvosios Europos radijuje, Amerikos lietuvių tarybos, Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto (Rytų Lietuvos rezistencinio sąjūdžio atstovas), 1967–1970 m. JAV lietuvių bendruomenės tarybos narys.

Studijos apie XVIII a. lietuvininkus Prūsijos kariuomenėje, Prūsijos karalių ediktus ir paliepimus lietuvių kalba (išsp. knygoje „Lithuania Minor", 1976 m.). Į anglų k. išvertė knygų apie lietuvių organizacijas Amerikoje, lietuves moteris.

Bibliografija
-------------

* Lietuvių sukilimas 1941 (angl. *The Lithuanian National Revolt of 1941*), 1968 m.
* Lietuvos sovietinė okupacija ir aneksija (*The Soviet Occupation and Annexation of Lithuania*), 1968 m.
* Lietuviai Amerikoje 1651-1975 (*The Lithuanians in America 1651-1795*) 1976 m.
* Algirdas – senovės Lietuvos valstybininkas, jo veikla ir laikai, 1981 m.
* Vilniečių veikla išeivijoje, 1995 m.
* Susivienijimas Lietuvių Amerikoje: 90 metų istorija. Monografija, vienas autorių, l976 m.
* Rytų Lietuva, redaktorius ir vienas autorių, 1980 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Algirdas Martynas Budreckis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 560 psl.
| **Andriejus Stančikas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1961 m. lapkričio 30 d. (61 metai)Pučkoriai, Plungės rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Sigutė |
| Vaikai | Skaistė, Marijus, Martynas, Tomas, Laimonas, Ieva, Simonas, Gabrielė, Monika, Šarūnas, Sigitas-
Andrius |
|  |
| Veikla | ūkininkas, Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* Lietuvos valstiečių partija,
* Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjunga,
* Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga

 |
|  |
| Alma mater | 1986 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Andriejus Stančikas** (g. 1961 m. lapkričio 30 d. Pučkoriuose, Plungės rajonas) – ūkininkas, Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1981 m. baigė Rietavo žemės ūkio technikumą, technikas – mechanikas, 1986 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius elektrikas. Ūkininkas, nuo 2000 m. Žemės ūkio kooperatinės bendrovės „Pieno gėlė" organizatorius ir valdybos pirmininkas. 2011 m. vasario 25 d. Žemės ūkio rūmų X suvažiavime išrinktas pirmininku trejų metų kadencijai.

Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.

2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys.

Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose.

Ūkininkų sąjungos narys, Lietuvos žemės ūkio rūmų prezidiumo narys, Lietuvos žemės ūkio ministerijos Pieno tarybos narys. Sutuoktinė Sigutė, vaikai Skaistė, Marijus, Martynas, Tomas, Laimonas, Ieva, Simonas, Gabrielė, Monika, Šarūnas, Sigitas-Andrius..

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  STANČIKAS ANDRIEJUS Archyvuota kopija 2022-01-23 iš Wayback Machine projekto.. Kas yra kas Lietuvoje 2018. Nuoroda tikrinta 2021-06-20.
2. ↑  „Žemės ūkio rūmams vadovaus A.Stančikas". Delfi.lt. Nuoroda tikrinta 2021-06-20.
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-10 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  „Naujojo Seimo nariai: kas jie tokie?". 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2021-06-20.
5. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-04 iš Wayback Machine projekto.
| **Morris Ginsberg** |
| --- |
|  |
| 1930 m. |
| Gimė | 1889 m. gegužės 14 d.Kelmė, Rusijos imperija |
| Mirė | 1970 m. rugpjūčio 31 d. (81 metai)Londonas, Jungtinė karalystė |
|  |
| Veikla | Sociologas, dėstytojas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Morris Ginsberg |

Su savo studentais apie 1930 metus
**Morisas Ginsbergas** (1889 m. gegužės 14 d. Kelmėje, Rusijos imperija – 1970 m. rugpjūčio 31 d. Londone, Jungtinė Karalystė) – Lietuvos žydų kilmės Jungtinės Karalystės sociologas, dėstytojas, profesorius, Britanijos sociologų asociacijos įkūrėjas.

Biografija
----------

Gimė 1889 m. gegužės 14 d. Kelmėje. Būdamas trylikos metų buvo išsiųstas mokytis į Telšių ješivą, o vėliau Vilijampolės ješivą, kur mokėsi Talmudo. M. Ginsbergo tėvas buvo emigravęs į Liverpulį ir įkūręs nedidelę tabako gamyklėlę. Būdamas 15 metų jis kartu su motina ir seserimis atvyko gyventi pas savo tėvą. Būdamas paauglys padėjo savo tėvui darbe, tačiau laisvu nuo darbo metu domėjosi pasaulietine literatūra. 

1907 m. sausį išlaikė stojamuosius egzaminus į Londono universitetą, tačiau dėl didelio krūvio sustabdė mokslus. Įsidarbino drabužių gamykloje, vėliau inžinerijos parduotuvėje, o po kiek laiko gavo mokytojo darbą mažame Margeito miestelio koledže, kur dirbo iki 1910 m. Tais pačiais metais išsilaikė stojamuosius egzaminus į University College London ir įstojo į sociologijos studijas, kurias 1912 m. baigė. Per dvejus mokslo metus buvo geriausias studentas, laimėjo įvairių prizų, o jo dėstytojas Leonard Trelawny Hobhouse iš Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokyklos pasiūlė jam tapti jo asistentu rengiant leidinį.

Dirbdamas Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokykloje daug dėmesio skyrė sociologijai, filosofijai ir politikos mokslams. Tris kartus iš eilės laimėjo John Stuart Mill premiją. Papildomai mokėsi prancūzų, vokiečių kalbų, chemijos, biologijos ir fizikos. 1914 m. baigė magistro studijas, parašė disertaciją apie Nicolas Malebranche filosofiją. Tais pačiais metais buvo pakviestas dėstyti filosofijos ir sociologijos istorijos į University College London, o Londono ekonomikos ir politikos mokslų mokykloje dėstė politinės filosofijos istoriją. 

1921 m. išleido knygą The Psychology of Society, kuri buvo daugybę kartų perleista ir išversta į populiariausias pasaulio kalbas. 1934 m. išleido knygą *Sociology*, kurią dienraštis The Guardian apibūdino kaip geriausią įžangą į sociologijos mokslus. XX a. trečiajame dešimtmetyje buvo leidinio The Sociological Review redaktorius. 1942-1943 m. Aristotelio draugijos prezidentas. 1950 m. dalyvavo rengiant UNESCO memoriandumą Rasių klausimu. 1951 m. įkūrė Britanijos sociologų asociaciją ir buvo jos pirmasis prezidentas. Mirė 1970 m. rugpjūčio 31 d. Londone.

Darbai
------

* *The material culture and social institutions of the simpler peoples* (kartu su L. T. Hobhouse, Wheeler), (1915)
* *The Psychology of Society*, (1920)
* *L. T. Hobhouse* (kartu su J. A. Hobson), (1931)
* *Studies in Sociology*, (1932)
* *Sociology*, (1934)
* *Reason and unreason in society*, (1947)
* *Dialogues on Metaphysics and on Religion* vertimas, (1923)

Nuorodos
--------

* Biografija ir leidiniai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Bangl Banglo tarpeklius dengia vėduoklinės palmės
**Bangl Banglo kalnai** yra Vakarų Australijoje, Kimberlio regione, Purnululu nacionaliniame parke.

Šie kalnai driekiasi bekraščiame, retai gyvenamame Kimberlio regione. Kalnų masyvas užima 450 km². Vasarą čia būna labai karšta − temperatūra pavėsyje siekia iki 40 °C. Ilgu sausuoju žiemos laikotarpiu čia beveik nelyja ir upės susitraukia į nusekusias vandens daubas. Tačiau drėgnuoju metų laiku (lapkritis−kovas) visas masyvas sužaliuoja, nes nuo Indijos vandenyno atėję ciklonai sukelia tokias liūtis, kad upės išsilieja iš krantų.

Istorija
--------

Bangl Banglo kalnai susidarė prieš 400 milijonų metų, kai čia susiformavo didžiuliai klodai nuosėdinių uolienų, kurias paliko šiaurės kryptimi driekęsi, tačiau dabar jau išnykę kalnai. Vėliau nedidelės upės minkštose uolienose prasigraužė griovas ir tarpeklius; gairinami vėjo ir ardomi vandens srautų, jie vis gilėjo, jungėsi, kol ilgainiui susidarė atskiri, mūsų laikus pasiekę smiltainio bokštai. Vakarinėje ir šiaurinėje dalyse stūkso stačios 250 m aukščio uolų sienos, išraižytos kanjonų. Siaurus tarpeklius ir gilius plyšius dengia augalai − kietalapiai spinifeksai, akacijos ir vėduoklinės palmės. Visi jie tvirtai laikosi uolų įtrūkimuose, taip sudarydami kabančiuosius sodus. Taip pat Bangl Banglo kalnuose aptinkama medžiuose gyvenanti mangrinė boiga, dėl savo dryžių dar vadinama *naktine tigre*. Suaugusi boiga būna beveik 2 m ilgio. Grobio ji ieško naktimis, minta driežais ir kitais smulkiais gyvūnais. Šios gyvatės nuodai nėra mirtini žmogui: žmonių ji vengia ir gelia nebent užspeista į kampą arba išgąsdinta.

Kodėl kalnai pavadinti Bangl Banglo vardu yra nežinoma, nes aborigenai šiuos kalnus vadina *Purnululu* (jų kalba tai reiškia smiltainį). Aborigenai Kimberlio regione gyvena jau daugiau nei 24 tūkstančius metų ir Bangl Banglo kalnai − viena iš jų šventų vietų.
| **Andrijus Fedinčikas** |
| --- |
| Gimimo vardas | Andrijus Fedinčikas |
| Visas vardas | Федінчик Андрій Григорович |
| Gimė | 1985 m. vasario 25 d. (38 metai)Ulan Batoras, Mongolija |
| Gyven. vieta | Kijevas |
| Tautybė | ukrainietis |
| Pilietybė |  Ukraina |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Andrijus Fedinčikas** (ukr. *Федінчик Андрій Григорович*, g. 1985 m. vasario 25 d. Ulan Batoras) – Ukrainos aktorius.

Biografija
----------

Gimė 1985 m. vasario 25 d. Ulan Batoro mieste Mongolijos Liaudies Respublikoje. Vaikystę ir jaunystę praleido Žitomire.

Vaikystėje buvo Vaikų teatro-studijos pantomimos „Keistuoliai" aktorius. Jaunystėje mėgo gimnastiką ir rytietiškus kovos menus, grojo gitara, buvo KVN mokyklos komandos kapitonas.

Baigęs mokyklą įstojo į Kijevo nacionalinį teatro, kino ir televizijos universitetą Ivano Karpenko-Kary vardu į „Teatro, kino ir televizijos aktoriaus" fakultetą (Jurijaus Mazhugos kursas), kurį baigė 2006 m.

Nuo studijų laikų jis dirbo Kijevo akademiniame jaunimo teatre, Kijevo akademiniame jaunųjų žiūrovų teatre „Lypki" ir Kijevo savivaldybės teatre. Nuo 2012 m. Kijevo akademinės teatro meno dirbtuvės „Žvaigždynas" aktorius.

Dar studijuodamas KNUTKiT pradėjo vaidinti televizijos serialuose ir filmuose. Pirmieji darbai buvo televizijos serialai „Mukhtar", „Miesto romantika" ir kt.

Nuo 2018 m. vaidino seriale „Tėtušiai". Jo herojus Saško – viengungis gražuoliukas, vengiantis atsakomybės ir įsipareigojimų. O tuo metu realiame gyvenime, žmona jam pagimdė sūnų.

2019 m. filmuotame seriale „Zoja", įkūnijo Olegą. Jame vaidino su aktore Klavdija Drozd. 2020 m. pasirodė serialas „Blogiausia draugė", apie merginą, kuri svajojo tapti konditere, tačiau įsidarbino sekretore. Olegas buvo vienas firmos savininkas ir vadovas, o mergina, Viktorija (*aktorė Klavdija Drozd*) galvojo, kad tai boso sekretorius.

2021 m. vasarą aktorius, kuriam buvo suteiktas nusipelniusio Ukrainos aktoriaus vardas, sukėlė skandalą ir buvo sulaikytas dėl muštynių. Aktorius atsiprašė už savo veiksmus. Tapo žinoma, kad jis turi problemų su emocijų ir pykčio protrūkių nevaldymu.

Dėl karo veiksmų Ukrainoje laikinai nutrūko aktoriaus karjera.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ua
* kino-teatr.ru
* [ kinopoisk.ru]
Nacionalinė vėliava. Proporcijos 3:5
 Prekybinė vėliava. Proporcijos 1:2
 Karinė jūrų vėliava. Proporcijos 1:2
Pirmoji nepriklausomo Bangladešo vėliava su šalies žemėlapiu
**Bangladešo vėliava** – žalio stačiakampio centre kiek paslinktas į flagštoko pusę raudonas skritulys.

Sukurta remiantis panašia vėliava, naudota Bangladešo Nepriklausomybės karo 1971 m. metu. Ši vėliava vaizdavo Bangladešo žemėlapį raudonos saulės fone. Vėliau žemėlapis iš vėliavos pašalintas. Pasak veksilologijos pradininko Whitney Smith, žemėlapis buvo pašalintas, nes jį buvo sudėtinga teisingai atvaizduoti ant abiejų vėliavos pusių. Kita žemėlapio pašalinimo priežasties versija teigia, kad žemėlapis primindavo apie Bengalijos padalinimą. Dabartinė vėliava primena Japonijos vėliavą, tik su žaliu fonu vietoje balto. Raudonasis diskas vaizduoja saulę, tekančią virš Bengalijos, ir kraują tų, kurie žuvo dėl Bangladešo nepriklausomybės. Žalias fonas simbolizuoja derlingą Bangladešo žemę.

Prekybinės ir karinės jūrų vėliavose nacionalinė Bangladešo vėliava pavaizduota kairiajame viršutiniame kampe atitinkamai raudoname ir baltame fone.

Valstybinė **Bangladešo vėliava** buvo oficialiai patvirtinta 1972 m. sausio 17 d.

Nuorodos
--------

* Bangladešo vėliava Archyvuota kopija 2006-08-28 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* Bangladešo vėliava **(**angl.**)**
* Vexilla-Mundi
* Virtualus Bangladešas – vėliava Archyvuota kopija 2006-10-16 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**

**Azijos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Afganistanas · Armėnija · Azerbaidžanas · Bahreinas · Bangladešas · Brunėjus · Butanas · Filipinai · Gruzija · Indija · Indonezija · Irakas · Iranas · Izraelis · Japonija · Jemenas · Jordanija · JAE · Kambodža · Kataras · Kazachija · Kinija · Kipras · Kirgizija · Kuveitas · Laosas · Libanas · Malaizija · Maldyvai · Mianmaras · Mongolija · Nepalas · Omanas · Pakistanas · Pietų Korėja · Rusija · Rytų Timoras · Saudo Arabija · Singapūras · Sirija · Šiaurės Korėja · Šri Lanka · Tadžikija · Tailandas · Taivanas · Turkija · Turkmėnija · Uzbekija · Vietnamas
Abchazija · Kalnų Karabachas · Honkongas · Makao · Palestina · Pietų Osetija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
Venego vardas Abydoso karalių sąraše
**Venegas** – ketvirtasis antrosios Egipto dinastijos faraonas. Valdė 8 metus, apie 2767–2760 m. pr. m. e.

Džosero laiptuotos piramidės požeminėse galerijose rasta tuzinas vazų su Venego vardo įrašais. Pagal šiuos įrašus nustatyta Venego chronologinė valdymo eilė. Ninetdžero valdymo pabaigoje Egipto centrinė valžia, tikėtina, buvo pakrikusi. Venegas valdė iškart po Ninetdžero, bet tik Žemutinį Egiptą. Šiaurinėje Sakaroje esančioje mastaboje rasta Venego indo inskripcija, imituojanti Ninetdžero naudotus užrašymo bruožus. Kartu rastas indas su Žemutinio ir Aukštutinio Egipto dievybių, Nekhbet ir Uadžet, užrašytais vardais, tačiau nėra jokių žinių, kad Venegas būtų valdęs Aukštutinį Egiptą. Kitų Venego vardo inskripcijų iš jo valdymo metų kitur nei Sakara, nerasta. Jo kapas Sakaroje nenustatytas.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Venegas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Toby A. H. Wilkinson. *Early Dynastic Egypt*. Routledge, 2002, p. 73

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REgipto faraonai |
| --- |
|  |
| 
**Ankstyvųjų dinastijų laikotarpis**
**Antroji dinastija**
Hotepsechemvis → 
Ranebas →
Ninetdžeras →
Venegas → 
Senedas → 
Nubneferas → 
Neferkara → 
Neferkasekeras → 
Hudžefa I →
Peribsenas →
Sechemibas → 
Chasechemvis |

 |
| **Juozas Andziulaitis-Kalnėnas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1864 m. gruodžio 13 d.Gaisriai, Antanavo valsčius |
| Mirė | 1916 m. vasario 12 d. (51 metai)New Britain, JAV |
|  |
| Veikla | poetas, vertėjas, publicistas, laisvamanis |
|  |
| Alma mater | 1894 m. Baltimorės universitetas |

**Juozas Andziulaitis-Kalnėnas** (1864 m. gruodžio 13 d. Gaisriuose, Antanavo valsčius – 1916 m. vasario 12 d. Niu Britene, JAV) – Lietuvos poetas, vertėjas, publicistas, laisvamanis.

Biografija
----------

1883 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją, mokytojavo Garliavoje. Persekiojamas už ryšius su lietuviška spauda, 1886 m. pasitraukė į Tilžę, suredagavo du paskutiniuosius „Aušros" numerius.

1886 m. emigravo į JAV, redagavo „Vienybę Lietuvninkų", bendradarbiavo „Lietuviškajame balse", „Apšvietoje". Baltimorės universitete 1894 m. baigęs mediciną, vertėsi gydytojo praktika ir literatūrinėje bei politinėje veikloje nebedalyvavo.

Kūryba
------

„Aušroje" paskelbė romantinių, vėliau – socialinių ir politinių eilėraščių. Parašė ir išspausdino mokslo populiarinimo, istorinių apybraižų, surinko ir paskelbė tautosakos bei etnografinės medžiagos (*Mitteilungen der Litauischen literarischen Gesellschaft*, 1885 m.). Išvertė Nikolajaus Gogolio, Guy de Mopasano, M. Saltykovo-Ščedrino, Adomo Mickevičiaus, Henriko Sienkievičiaus, M. Konopnickos kūrinių.

Atvirai kritikavo katalikų bažnyčią.

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Juozas Andziulaitis-Kalnėnas***

* Kęstutis Saldžiūnas. Andziulaitis-Kalnėnas, Juozas. Lietuvių literatūros enciklopedija. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas. – Vilnius, 2001. – ISBN 9986-513-95-2
* Juozo Andziulaičio-Kalnėno kūryba ir ikonografija M. Mažvydo bibliotekoje Archyvuota kopija 2006-07-07 iš Wayback Machine projekto.
* Šarūnas Pusčius, Tautinio atgimimo šaukliai
* Žymūs kraštiečiai Archyvuota kopija 2019-06-09 iš Wayback Machine projekto. (*Kazlų Rūdos viešoji biblioteka*)
| Antukas |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Čilės vėliava Čilė |
|  |
| Aukštis | 2979 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | snaudžiantis |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 1911 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 37°24′21″ p. pl. 71°20′57″ v. ilg.﻿ / ﻿37.40583°š. pl. 71.34917°r. ilg.﻿ / 37.40583; 71.34917Koordinatės: 37°24′21″ p. pl. 71°20′57″ v. ilg.﻿ / ﻿37.40583°š. pl. 71.34917°r. ilg.﻿ / 37.40583; 71.34917 |

**Antukas** (isp. *Volcán Antuco*) – ugnikalnis (stratovulkanas), esantis Čilėje, Bio Bijaus regione, netoli Siera Veljudos kalno, prie Lachos ežero pakrantėje. Patenka į Laguna de Lachos nacionalinį parką. Aukštis – 2979 m. Kalno papėdėje įrengtas slidinėjimo centras.

Pirmas šaltiniuose paminėtas Antuko išsiveržimas įvyko 1739 m. o paskutinis – 1911 m. Dabar ugnikalnis laikomas snaudžiančiu. 2013 m. balandžio mėnesį vietiniai gyventojai pranešė apie pastebėtą vulkano aktyvumą, taip pat vienas pilotas pranešė apie pelenus, sklindančius iš ugnikalnio. Vulkaninio aktyvumo centras Argentinoje ištyrė ir nustatė, jog iš vulkano kilo tik dujos ir garai.

Kalno pavadinimas mapučių kalba reiškia „saulės vanduo".

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Pronósticos de dispersión de Ceniza Volcánica". VAAC. Nuoroda tikrinta 2015-03-19.
| ***Venecija, mėnulis ir tu*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Venezia, la luna e tu |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija |
| Režisierius | Dino Risi |
| Scenaristas (-ai) | Pasquale Festa CampanileMassimo FranciosaDino Risi |
| Vaidina | Alberto Sordi  Marisa Allasio  Nino Manfredi  Giuliano Gemma |
| Metai | 1958 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 107 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Venecija, mėnulis ir tu** (it. *Venezia, la luna e tu*) – 1958 m. režisieriaus Dino Risi sukurta komedija.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Gondoljeras Bepas turi didžiulį pasisekimą tarp moterų. Jo sužadėtinė Nina nuolat kelia pavydo scenas ir vis grasina pabėgti ir ištekėti už katerio vairuotojo Tonio, jau ne vienerius metus laukiančio Ninos apsisprendimo. Situacija paaštrėja, kai į Veneciją atvyksta dvi amerikietės Natali ir Žaneta, kurios abi įsimyli Bepą, tačiau slepia tai viena nuo kitos. Kai šiam galų gale pavyksta judviejų atsikratyti, abi moterys slapta grįžta, tikėdamos išsivežti Bepą su savimi. Galiausiai Nina nebeišlaiko ir pareiškia tekėsianti už Tonio.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Alberto Sordi – Bepas
* Marisa Allasio – Nina
* Nino Manfredi – Tonis
* Ingeborg Schoner – Natali
* Niki Dantine – Žaneta
* Riccardo Garrone
* Giuliano Gemma
* Anna Campori
* Dina De Santis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Irene Mazzetti. *I film di Dino Risi*. Gremese.
2. ↑  Valerio Caprara. *Mordi e fuggi: la commedia secondo Dino Risi*. Marsilio, 1993.
3. ↑  Paolo D'Agostini, *Dino Risi*, Editrice Il castoro, 1995
**Juozas Bagdanavičius** (1933 m. gegužės 14 d. Žėgliai, Žvirgždaičių valsčius – 2013 m. gegužės 9 d. Vilnius) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1955 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1966 m. suteiktas ekonomikos kandidato mokslo laipsnis, 1990 m. ekonomikos mokslų daktaras.

1960–1962 m. dirbo Ekonomikos institute, 1962–1969 m. Žemės ūkio ekonomikos institute, 1969–1975 m. Žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1975 m. Vilniaus universiteto, Vilniaus pedagoginio universiteto ir kitų aukštųjų mokyklų dėstytojas, nuo 1991 m. profesorius.

Nuo 1997 m. Tarptautinės informatikos akademijos prie Jungtinių Tautų tikrasis narys.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo kryptys – agrarinė ekonomika, švietimo ekonomika ir vadyba, ekonominė strategija. 4 monografijų ir per 150 mokslinių darbų autorius.

Bibliografija
-------------

* Maisto produktų gamybos socialiniai ekonominiai aspektai, 1985 m.
* Ekonomikos teorijos žodynas, 1991 m.
* Žmogiškasis kapitalas, 2002 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juozas Bagdanavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 434 psl.
Turino sąrašo rekonstrukcinis modelis
**Turino karalių sąrašas** (kitaip *Turino papirusas*, *Turino karališkasis kanonas*) − Senovės Egipto XIII a. pr. m. e. datuojamas papirusas, kuriame buvo išvardinti apie 300 Egipto faraonų nuo Meno iki 17-os dinastijos pabaigos nurodant jų valdymo metus, mėnesius, o kartais net dienas. Tai vienintelis, patikimu laikomas, pilnas faraonų sąrašas iš Senovės Egipto laikų.

Turino papirusas užrašytas hieratiniu raštu XIII a. pr. m. e. faraono Ramzio II valdymo metu. Apie tai sprendžiama iš pagrindinėje (*recto*) pusėje esančių apskaitos ir mokesčių įrašų. Karalių sąrašas pateiktas kitoje papiruso pusėje. Šis sąrašas, matyt, buvo tik pagalbinė priemonė tam, kuris turėjo šį papirusą. Tikriausiai todėl sąrašas yra objektyvus ir pateikia svetimšalių hiksų valdymo faraonų vardus, kurie senovės egiptiečių buvo ignoruojami. Papirusas buvo nupjautas apatinėje dalyje ir jame turėjo būti išvardinti dar apie 30 faraonų iki Ramzio II laikų. 

Turino papiruso sąraše atsispindi šiuolaikinis Egipto faraonų valdymo skirstymas karalių dinastijomis. III a. pr. m. e. paruoštos Maneto Egipto istorijos faraonų sąrašas tikriausiai buvo paremtas panašiu į Turino papirusą dokumentu. Turino papiruse specifiškai pažymėta, kad nuo Meno valdymo pradžios iki 8-os dinastijos pabaigos praėjo 955 metai ir 10 dienų. Nepaisant įrašų preciziškumo dokumento duomenys yra netikslūs ir tikriausiai paremti kurios nors šventyklos archyvų netiksliais duomenimis. Randama neatitikimų su kitais senoviniais dokumentais.

Skirtingai nuo Palermo akmens, kuriame priešdinastiniai faraonai tik išvardinti ir suskirstyti į Žemutinio ir Aukštutinio Egipto karalius, Turino papiruse priešdinastiniai faraonai minimi kaip dieviškos būtybės ir jiems priskirti labai ilgi valdymo laikotarpiai. Pavyzdžiui, Totas esą valdė Egiptą 7726 metus.

Turino sąrašą 1822 m. Deir el-Medinoje prie Tėbų rado senovės Egipto artefaktų ieškotojas, italas Bernardinas Drovetis. Originaliai papirusas, manoma, buvo 1,71 m ilgio ir 0,45 m pločio. Jį iš B. Drovečio įsigijo Turino Egipto muziejus Italijoje, tačiau vos tik atidarius atgabentą dėžę dokumentas rastas subyrėjęs į smulkius fragmentus. Kiek įmanoma, papirusas buvo rekonstruotas.

Šaltiniai
---------

* Alain Schnapp. *World Antiquarianism: Comparative Perspectives*. Getty Publications, 2014, p. 150
* K. S. B. Ryholt, Adam Bülow-Jacobsen. *The Political Situation in Egypt During the Second Intermediate Period, C. 1800-1550 B.C.* Museum Tusculanum Press, 1997, p. 9−11
* Encyclopaedia Britannica
| **Juozas Aleksonis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1913 m. spalio 23 d.Ricieliai, Liškiavos valsčius |
| Mirė | 1944 m. balandžio 5 d. (30 metų)Kaunas |
|  |
| Veikla | sovietinis partizanas-pogrindininkas |

**Juozas Aleksonis** (1913 m. spalio 23 d. Ricieliuose, Liškiavos valsčius – 1944 m. balandžio 5 d. Kaune) – sovietinis partizanas-pogrindininkas, Sovietų Sąjungos didvyris.

Biografija
----------

Tarnavo Lietuvos kariuomenėje. Mokydamasis Kauno ekonomikos mokykloje, 1936 m. įstojo į LKJS. 1940–1941 m. dirbo komjaunimo darbą, buvo LLKJS Kauno miesto komiteto narys. Prasidėjus Vokietijos-SSRS karui pasitraukė į Rusijos gilumą. 1942 m. kandidatas į VKP(b) narius. 1942 m. mokėsi Vakarų fronto specialios paskirties (radistų) mokykloje prie VKP(b) CK.

1943 m. vasarą buvo permestas į vokiečių okupuotą Lietuvos teritoriją diversiniam darbui. Savo radijo stotį „Tiesos balsas" įkūrė pačiame Kauno centre, prie geležinkelio stoties, pranešinėjo Raudonosios armijos vadovybei apie traukinių sąstatų judėjimą. Keletą kartų išvengė suėmimo, keitė dislokacijos vietas. 1944 m. balandžio mėn. pradžioje policija susekė radijo stotį, apsupo namą, kuriame J. Aleksonis slapstėsi. Įvyko susišaudymas. J. Aleksonis, nenorėdamas pasiduoti į nelaisvę, nusišovė.

1958 m. liepos 1 d. SSRS AT prezidiumo įsaku J. Aleksoniui suteiktas Sovietų Sąjungos didvyrio vardas. Apdovanotas Lenino ordinu.

Atminimo įamžinimas
-------------------

* Jo vardu buvo pavadintas jūrinis laivas
* 1963 m. spalio 21 d. J. Aleksonio vardu pavadinta vidurinė mokykla Kaune (dab. Kauno Saulės gimnazija)
* 1969 m. išleistas pašto ženklas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juozas Aleksonis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. - 40
2. ↑  Radijo stotis „Tiesos balsas"
3. ↑   Archyvuota kopija 2013-01-11 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Prieštaringi veikėjai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vabalo kanapėtojo sprakšio (*Adelocera murina*) pakelti antsparniai ir išskleisti sparnai.
**Antsparnis** – sukietėjęs vabalo priekinis sparnas. Jis yra tokio standumo, kaip viso vabalo chitininė danga. Pora antsparnių dengia vabalo pilvelį ir krūtinės vidunugarėlę (išskyrus skydelį ir panugarėlę) ir apsaugo sparnus jam ropojant.

Kartais antsparniai būna sutrumpėję (pvz. trumpasparniai) ir neuždengia galinių pilvelio segmentų ar net viso pilvelio. Ar jų visai nebūna (pvz. jonvabalių patelės).

Kai kurių vabalų, ypač neskraidančių, antsparniai būna suaugę. Bronzinukas (*Cetonia*) skrisdamas užpakalinius plėvinius sparnus iškiša pro išpjovas suaugusių antsparnių šonuose. Dauguma skraidančių vabalų antsparnius išskečia, bet jais neplasnoja. Jie palaiko aerostatinio organo vaidmenį, palaiko pusiausvyrą.

* Trumpasparnio vabalo Paederus littoralis antsparniai labai trumpi.Trumpasparnio vabalo *Paederus littoralis* antsparniai labai trumpi.
* Paprastojo jonvabalio (Lampyris noctiluc) patelė antsparnių iš vis neturi.Paprastojo jonvabalio (*Lampyris noctiluc*) patelė antsparnių iš vis neturi.
| **Juozas Alšauskas** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. birželio 16 d. (73 metai)Semeliškėse |
|  |
| Veikla | Lietuvos karinis veikėjas, jūrų kapitonas. |

**Juozas Alšauskas** (g. 1949 m. birželio 16 d. Semeliškėse) – Lietuvos karinis veikėjas, jūrų kapitonas.

Biografija
----------

1977 m. baigė Kaliningrado aukštąją jūrų karo mokyklą. 1977-1985 m. tarnavo TSRS ginkluotosiose pajėgose.

Nuo 1992 m. dirbo Lietuvos Respublikos Krašto apsaugos ministerijoje (KAM). Nuo 1994 m. Lietuvos Respublikos ginkluotųjų pajėgų Gynybos štabo valdininkas, nuo 1999 m. Gynybos štabo viršininko pavaduotojas. 1999-2000 m. tarptautinės eskadros „Baltron" vadas. Nuo 1999 m. spalio mėn. Lietuvos Respublikos karinių jūrų pajėgų vado pavaduotojas, nuo 2000 m. balandžio mėn. vado pavaduotojas – flotilės vadas, komandoras. 2000 m. jūrų kapitonas. Nuo 2000 m. rugpjūčio mėn. KAM Gynybos štabo viršininko pavaduotojas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Jurkevičius. *Juozas Alšauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 771 psl.
**Dumsių kopa** – vėjo supustyta (eolinė) žemyninė kopa, esanti Dumsių miške (Jonavos rajono savivaldybė). Dumsių kopa yra 80–90 m ilgio, jos aukštis nuo papėdės – 2,5–3 m. Kopa susiformavo po ledynmečio, apytikriai prieš 10 000 metų.

Teigiama, jog tokio tipo kopos Vidurio Lietuvoje yra retos. Dumsių kopa įeina į mišku apaugusį kauburiuotą eolinių kopų masyvą ir išsiskiria tuo, kad iki pat šių laikų vėjas pusto smėlį (viena iš keleto tokių žemyninių kopų Lietuvoje), dėl to negali įsitvirtinti augmenija. Nurodoma, kad pustomas plotas siekia 3000 m².

Vietovėje nutiestas 2 km ilgio gamtinis pažintinis takas, įrengta apžvalgos aikštelė.

Dėl planuojamos Gaižiūnų poligono plėtros Dumsių kopa atsidurtų šio poligono teritorijoje. Tokie planai išprovokavo gyventojų protestus.

Išnašos
-------

1. 1 2  Vaida Šeirienė. Kreipimasis. Nuoroda tikrinta 2021-08-28. Archyvuota kopija 2021-08-28 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2  „Jonaviečiai aršiai gina žemyninę kopą nuo kariškių apsupties: nemano, kad Nyderlanduose ar Belgijoje taip būtų". Lrytas.lt, 2021-05-23. Nuoroda tikrinta 2021-08-28.
3. ↑  „Į poligono teritoriją patekusi Dumsių kopa liks prieinama lankytojams". Kauno diena, 2021-05-03. Nuoroda tikrinta 2021-08-28.
4. ↑  „Jonaviečiai mūru stojo prieš kariuomenės planus į poligoną įtraukti garsiąją Dumsių kopą". Lrt.lt, 2021-05-14. Nuoroda tikrinta 2021-08-28.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Nicandra physaloides** |
| --- |
| Dumplūninė nikandra (Nicandra physaloides)Dumplūninė nikandra (*Nicandra physaloides*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Bulviniai  *( Solanaceae)* |
| Gentis: | Nikandra  *( Nicandra)* |
| Rūšis: | Dumplūninė nikandra  *( Nicandra physaloides)* |

 |

*Nicandra physaloides*
**Dumplūninė nikandra** (*Nicandra physaloides*) – notreliažiedžių (*Lamiidae*) poklasio, bulvinių (*Solanaceae*) šeimos, monotipinės **nikandros** (*Nicandra*) genties augalas.

Augalas 30-130 cm aukščio. Žiedai pavieniai, kotuoti, išaugę po vieną. Vaisius – 1,5-2 cm skersmens, ruda, sausa uoga, atsiverianti netaisyklingu plyšiu. Sėklos rudos, inkstiškos. Žydi liepos – rugsėjo mėn.

Lietuvoje retai auginamas kaip dekoratyvinis augalas darželiuose, kapinėse, gėlynuose.

Nikandros vaisius
| **Lepista irina** |
| --- |
| *Lepista irina* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Stirnabudė  *( Lepista)* |
| Rūšis: | Kvapioji stirnabudė  *( Lepista irina)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Kvapioji stirnabudė** (lot. *Lepista irina*, sin *Tricholoma irinum*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, stirnabudžių (*Lepista*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Tarp žolių, mišrieji, drėgni, žolėti miškai, raistai, miškų pakraščiai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Vaisiakūniai tamprūs, kūno spalvos, aštraus, priplėkusio kvapo.

Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 5–15 (20) cm skersmens, jauna – varpeliška, vėliau – netaisyklingai paplokščia, higrofaninė, mėsinga, plaušuota, gelsvai rusva, kreminė, kūno spalvos. Lakšteliai siauri, tankūs, kreminiai, priaugtiniai. Kotas 7–10×1–4 cm, į pamatą storėjantis, plaušuotas, išilgai vagotas, tamprus, kepurėlės spalvos. Trama balta, rusva, stora, minkšta, nekarti, nemalonaus kvapiosios našlaitės kvapo. Sporos 6–9×3–6 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai masyvūs, mėsingi, tamprūs, auga didelėmis grupėmis.

Auga niūriose, žolėtose vietose, po keletą ar keliasdešimt vaisiakūnių. Nedažna. Valgoma. Vertinama nevienodai, nors vokiečių labai išgirta, lyginama su vertingais pievagrybiais.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 123 psl.
| **Juozas Aleksandravičius** |
| --- |
| Gimė | 1920 m. lapkričio 30 d.Būbeliai, Kretingos valsčius |
| Mirė | 2007 m. (~87 metai) |
|  |
| Veikla | Lietuvos filologas, pedagogas, humanitarinių mokslų daktaras. |

**Juozas Aleksandravičius** (1920 m. lapkričio 30 d. Būbeliai, Kretingos valsčius – 2007 m. lapkričio mėnesį) – Lietuvos filologas, pedagogas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

Baigė Kretingos pranciškonų gimnaziją, 1949 m. baigė Vilniaus universitetą. 1968 m. filologijos mokslų kandidatas.

1953-1957 m. dėstė Naujosios Vilnios mokytojų institute (dab. ViKo Pedagogikos fakultetas), 1957-1961 m. – Vilniaus pedagoginiame institute, 1965-1968 m. – Mokytojų tobulinimosi institute. 1968-1991 m. dirbo Pedagogikos mokslinio tyrimo institute, nuo 1970 m. mokslinis sekretorius.

Veikla
------

Parengė mokomąsias knygas:

* Literatūrinės tarties ugdymas mokykloje (1968 m.)
* Lietuvių kalbos tarmių mokymas Xl klasėje (su Z. Zinkevičiumi, 1972 m.),

Lietuvių kalbos vadovėlių ir pratimų (įvairioms klasėms) mokykloms dėstomąja rusų kalba (1972 m. 1973 m. 1974 m. 1976 m. 1977, 1981 m. 1983 m. 1990 m.) ir dėstomąja lenkų kalba (1975 m. 1976 m. 1977 m. 1982 m. 1984 m.) autorius.

Parengė vadovėlius:

* Lietuvių kalba (dėstomąja lenkų kalba) ketvirtai (1992 m. 2 leidimas 1995 m.), aštuntai (1996 m.) klasei
* Lietuvių kalba (dėstomąja rusų kalba) ketvirtai (1988 m.), šeštai (1981 m.), septintai (1980 m.), aštuntai (1980 m.) klasei
* Lietuvių kalba (rusakalbiams studentams) (1984 m. 1989 m.).

Šaltiniai
---------

* 

1. ↑  *Juozas Aleksandravičius (1920)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 770 psl.
Aralezas
**Aralezas** (arm. Արալեզ) – sparnuoto šuns pavidalo dvasia armėnų mitologijoje. Šios dvasios nusileisdavo iš dangaus ir prikeldavo žuvusius mūšiuose užlaižydami jų žaizdas.

Išvaizda
--------

Aralezai pagal aprašymus primena vietinius Armėnijos kalnyno šunis gamprus. Spėjama, kad šios veislės šunys gal ir tapo aralezų vaizdinio pirmtakais.

Aralezai mituose
----------------

Vienas pirmųjų aralezus ir vaidmenį aprašė IV–V a. armėnų istorikas Faustas Bizantietis.

Pagal legendą, užrašytą V a. istoriko Movseso Chorenacio, aralezai atgaivino legendinį armėnų karalių Arą Gražųjį, kuris buvo mirtinai sužeistas mūšyje su asirų valdovės Semiramidės kariuomene.

Pavadinimo kilmė
----------------

Armėnų teologas Jeznikas Kochbacis rašė, kad žodis *aralez* visiškai atspindi šių dvasių veiklą: *iar* 'nuolat *+* lez-um *'laižyti'.*

Nuorodos
--------

1. ↑  М. А Исалабдулаев /Мифология народов Кавказа [neveikianti nuoroda]

* «Мифы народов мира», том 1
* Исследования и статьи Н.О. Эмина по армянской мифологии, археологии, истории и истории литературы (за 1858–1884 гг.): С приложением переводов из армянских историков / Эмин Н.О.; Предисл.: Г. Халатьянц. – М.: В. Гатцук, 1896. – 444 с. – репринтная копия
* http://bestiary.us Archyvuota kopija 2010-07-18 iš Wayback Machine projekto.