recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Petras Venantas Mačiekus** (g. 1937 m. gegužės 13 d. Močiekuose, Rokiškio valsčius) – Lietuvos ekonomistas, kraštotyrininkas.

Biografija
----------

Mokėsi Žiobiškio pradžios mokykloje, 1955 m. baigė Rokiškio J. Tumo-Vaižganto gimnaziją (tuomet Rokiškio pirmąją vidurinę mokyklą). Trejus metus dirbo Žiobiškio kolūkyje, nepilnus metus – Žiobiškio apylinkės pirmininku.1964 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą. 1962–1968 m. dirbo „Sigmos" susivienijimo Valdymo sistemų projektavimo-konstravimo biure laborantu, ekonomistu, grupės vadovu, sektoriaus viršininku. 1968–2012 m. dėstė Vilniaus universiteto Ekonomikos bei Matematikos ir informatikos fakultetuose. 1995–1998 m. Lietuvos taupomojo banko, 1998–2001 m. Lietuvos žemės ūkio banko ekspertas.

1972–1997 m. Vilniaus universiteto kraštotyrininkų ramuvos vadovas, surengė 25 kompleksines kraštotyros ekspedicijas.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių darbų pagrindinės sritys: lietuvių papročių teisė, Lietuvos ekonomikos istorija. Monografijų serijos „Lietuvos valsčiai" vienas pradininkų, nuo 1999 m. vadovavo trylikai leidyklos „Versmė" ekspedicijų. Vietinių kraštotyros monografijų „Dieveniškės" (1995 m.), „Sintautai", „Žvirgždaičiai" (1996 m.), „Žagarė", „Obeliai. Kriaunos" (1998 m.), „Plateliai" (1999 m.), „Širvintos", „Žiobiškis" (2000 m.), „Tauragnai" (2005 m.), „Obeliai. Kriaunos" (2009 m. 2-as papild. leid.), „Vepriai" (2010 m.), „Panemunėlis" (2011 m.), „Juodupė. Onuškis" (2012 m. su Jonu Šedžiu), „Kamajai" (2016 m.) sudarytojas ir bendraautoris. Taip pat parengė knygas: „Dieveniškės" (1995 m.), „Tradicinis Lietuvos kaimas: lietuvių etninės kultūros galvosūkiai "(2013 m. su Aleksandru Ikamu), „Mikroekonomika" (2017m. su kitais).

Bibliografija
-------------

* Lietuvos taupomasis bankas, su kitais, 1999 m.
* Kelias nuo Žemės banko iki Lietuvos žemės ūkio banko, su kitais, 1999 m.
* Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetas, 1940–2010, su kitais, 2010 m.
* Mikroekonomika (su kitais), 2017 m.

Įvertinimas
-----------

* 1997 m. Jono Basanavičiaus premija.
* 2013 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Venantas Mačiekus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 754 psl.
| Gvaimasas*Heróica Ciudad de Guaymas* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

GvaimasasGvaimasas

27°55′0″ š. pl. 110°53′0″ v. ilg.﻿ / ﻿27.91667°š. pl. 110.88333°r. ilg.﻿ / 27.91667; 110.88333﻿ (Gvaimasas)Koordinatės: 27°55′0″ š. pl. 110°53′0″ v. ilg.﻿ / ﻿27.91667°š. pl. 110.88333°r. ilg.﻿ / 27.91667; 110.88333﻿ (Gvaimasas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-7)------ vasaros: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Sonora Sonoros valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1596 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 101 507  |
| **Altitudė** | 10 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Gvaimasas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Gváimasas |

**Gvaimasas** (isp. *Guaymas*) – miestas šiaurės vakarų Meksikoje, Sonoros valstijoje, Kalifornijos įlankos pakrantėje, Sonoros dykumos pakraštyje, 117 km į pietus nuo Hermosiljo. Pro miestą eina Meksiko–Nogaleso geležinkelis ir plentas. Yra tarptautinis oro uostas, prekybos ir žvejybos uostas (daugiausia gaudomos krevetės), veikia keltas į Kalifornijos pusiasalį (Santa Rosaliją). Vystoma metalo apdirbimo, chemijos (mineralinių trąšų), maisto (daugiausia žuvų) pramonė. Gvaimasas yra svarbus pajūrio kurortas, pasižymintis smėlėtais paplūdimiais ir saulėtais orais. Veikia universitetas, technologijų institutas, kultūros namai. Kasmet per pelenų dieną prasideda spalvingas karnavalas.

Istorija
--------

1539 m. Gvaimaso įlanką pasiekė Fransisko de Uljoa ekspedicija. XVII a. pr. jakių žemėse ėmė kurtis jėzuitų misijos. 1767 m. Gvaimase ispanai pastatė kelias tvirtoves, iš kurių kariavo prieš pimus ir serius. XIX a. pr. Gvaimase ėmė kurtis naujakuriai, pastatytas uostas. 1847–1848 m. miestą buvo užėmę amerikiečiai. 1854 m. uostą bandė užimti prancūzų filibusteris Gastonas de Bulbonas. 1865–1866 m. čia buvo įsitvirtinęs prancūzų laivynas. XX a. vid. išaugo pramoninė uosto reikšmė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Guaymas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
| ***Emanuelė Amerikoje*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Emanuelle in America |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Joe D‘Amato |
| Scenaristas (-ai) | Ottavio AlessiMaria Pia FuscoPiero Vivarelli |
| Vaidina | Laura GemserGabriele TintiPaola Senatore  Lorraine De Selle |
| Metai | 1977 |
| Žanras | erotinis |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Emanuelė Amerikoje** (angl.  *Emanuelle in America*) – 1977 m. režisieriaus Joe D'Amato sukurtas erotinis filmas, trečiasis iš serijos „Juodoji Emanuelė".

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Laura Gemser – Emanuelė
* Gabriele Tinti – kunigaikštis Alfredo
* Roger Browne – senatorius
* Riccardo Salvino – Bilas
* Paola Senatore – Laura
* Lorraine De Selle – Dvyniai

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Žurnalistė ir fotografė Emanuelė vyksta į Kaliforniją, kad gautų interviu iš vieno milijonieriaus. Susidūrusi su turtuolių seksualinėmis užgaidomis, vėliau ji vyksta į Veneciją, kur kur tikisi patekti į uždarą viešnamį, aptarnaujantį tik išskirtinius klientus...
**Blastas**– jauna ir nediferencijuota aktyviai besidauginanti ląstelė, nedideliais kiekiais randama sveikame organizme. Iš įvairios kilmės blastinių ląstelių vystosi normalūs audiniai ir organai. Blastinės kilmės ląstelių pagausėjimas būdingas piktybiniams navikams, ypač onkohematologinėms ligoms, pavyzdžiui, ūminei leukemijai.

Ūminės limfogeninės leukemijos blastai perferiniame kraujo tepinėlyje
Ūminės mažai diferencijuotos mielogeninės leukemijos blastai periferinio kraujo tepinėlyje

Morfologija
-----------

Blastui būdingi šie požymiai:

* Vidutinio dydžio arba didelė ląstelė
* Didelis branduolio ir citoplazmos santykis (daugiau kaip 70%)
* Siaura, dažniausiai lengvai bazofilinė citoplazma
* Branduolio forma dažniausiai apvali, tačiau gali būti ir asimetriška
* Dažnai randamas vienas ar keli branduolėliai
* Branduolyje esantis chromatinas nekondensuotas

Leukemijos blastai
------------------

Leukemijos blastai pagal granuliuotumą skirstomi į tokias grupes:

* Agranuliniai blastai
* Granuliuoti blastai
* Hipergranuliuoti blastai

Mieloblastas su Auer lazdele
Ūminės leukemijos blastams būdingos Auer lazdelės; paprastai jas radus galima užtikrintai diagnozuoti ūminę leukemiją, išimtį sudaro tik mielodisplastinis sindromas su blastų pertekliumi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Fuchs et al. Manual Hämatologie 2013, NORA Verlag, 2013
| Ikstapaisp. *Ixtapa* |
| --- |
|        |
| *Ikstapa. El Palmaro paplūdimys* |
|  |
| 

IkstapaIkstapa

17°38′0″ š. pl. 101°33′0″ v. ilg.﻿ / ﻿17.63333°š. pl. 101.55000°r. ilg.﻿ / 17.63333; 101.55000﻿ (Ikstapa)Koordinatės: 17°38′0″ š. pl. 101°33′0″ v. ilg.﻿ / ﻿17.63333°š. pl. 101.55000°r. ilg.﻿ / 17.63333; 101.55000﻿ (Ikstapa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Gereras Gerero valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1968 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 62 376  |
|  |
| **Pašto kodas** | 40880 |
| **Tinklalapis** |  |

**Ikstapa** (isp. *Ixtapa*) – miestas pietvakarinėje Meksikoje, Gerero valstijoje, Ramiojo vandenyno pakrantėje, 5 km į šiaurės vakarus nuo savivaldybės centro Siuatanecho. 6,4 tūkst. gyventojų (2005 m.). Istapa yra svarbus vakarų Meksikos kurortas: čia dažnai sustoja kruiziniai laivai, yra Ikstapos-Siuatanecho tarptautinis oro uostas su tiesioginiais skrydžiais iš JAV ir Kanados miestų. Populiarus poilsis paplūdimiuose, povandeninis nardymas, vandens pramogos.

Ikstapa pradėta kurti 1968 m. remiant Meksikos bankui.

Ikstapoje atostogų metu ilsisi prezidentas Valdas Adamkus.

Galerija
--------

* Ikstapos įlankaIkstapos įlanka
* Lindos paplūdimysLindos paplūdimys
* Viešbučių zonaViešbučių zona
| ***Emiljena*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Guy Casaril |
| Metai | 1975 |
| Žanras | erotinis |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Emiljena** (pranc.  *Émilienne*) – 1975 m. Prancūzijoje sukurtas erotinis filmas, kuriame vieną pagrindinių vaidmenų atlieka Betty Mars – aktorė ir dainininkė, 1972 m. atstovavusi savo šalį Eurovizijos dainų konkurse.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

* Betty Mars – Emiljena
* Pierre Oudrey – Klodas
* Nathalie Guerin – Nukė
* Marc Ariche
* Noelle Leiris
* Lucienne Legrand
* Francoise Dorner

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Meno galerijos šeimininkas Klodas, nepatenkintas savo ir žmonos Emiljenos seksualiniu gyvenimu, turi meilužę, jauną menininkę Nukę. Pastaroji iš judviejų santykių tikisi daugiau, tačiau matydama, kad vyras neketina dėl jos palikti žmonos, nusprendžia savaip paveikti situaciją: ji pati susipažįsta su Emiljena ir pradeda šią vilioti. Kuomet ši galiausiai pasiduoda pagundai, Nukė atveria visas kortas ir jai, ir Klodui. Susitaikiusi su nauja padėtimi, trijulė pradeda gyventi kartu, tačiau greta santykių su Nuke, Klodas vis daugiau skiria dėmesio savo žmonai, tuo sukeldamas meilužės pavydą. Situacija vis labiau komplikuojasi: Nukė tampa nėščia, o Emiljena, jausdamasi esanti pašalinė, pradeda ieškoti seksualinių nuotykių...
| Čampotonas*Champotón* |
| --- |
| *Miesto krantinė* |
|  |
| 

ČampotonasČampotonas

19°21′20″ š. pl. 90°43′24″ v. ilg.﻿ / ﻿19.35556°š. pl. 90.72333°r. ilg.﻿ / 19.35556; 90.72333﻿ (Čampotonas)Koordinatės: 19°21′20″ š. pl. 90°43′24″ v. ilg.﻿ / ﻿19.35556°š. pl. 90.72333°r. ilg.﻿ / 19.35556; 90.72333﻿ (Čampotonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Kampečės valstija Kampečės valstija |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 27 235  |
| **Altitudė** | 10 m |
|  |
| **Tinklalapis** | champoton.gob.mx |

**Čampotonas** (isp. *Champotón*, maj. *Chanputun*) – miestelis pietryčių Meksikoje, Jukatano pusiasalyje, Kampečės valstijoje, 60 km į pietus nuo Kampečės miesto. Įsikūręs Meksikos įlankos pakrantėje, prie Čampotono upės žiočių. 27,3 tūkst. gyventojų (savivaldybėje – 76,1 tūkst.).

Istorija
--------

Čampotonas buvo majų civilizacijos miestas bent nuo X a. 1517 m. Čampotoną pasiekė ispanų ekspedicija, vadovaujama Fransisko de Kordobos. Čia įvyko Čampotono mūšis, kuriame majai nugalėjo atvykėlius, ir šie, patyrę daug nuostolių, turėjo atsitraukti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Konkistadorai" Arturas Lielajis, Vilnius, „Vaga" 1982
| ***Juodoji kobra*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Eva nera |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Joe D‘Amato |
| Scenaristas (-ai) | Joe D‘Amato |
| Metai | 1976 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 98 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Juodoji kobra** (it.  *Eva nera*) – 1976 m. Italijoje sukurta erotinė drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jack Palance – Judas
* Laura Gemser – Eva
* Gabriele Tinti – Žiulis
* Michele Starck – Geris
* Ziggy Zanger – Kendė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Judas – pasiturintis vienišas vyriškis, gyvenantis Honkonge ir tiesiog apsėstas gyvačių manijos bei auginantis jas savo bute. Kartą jo brolis Žiulis nusiveda Judą į naktinį klubą, kuriame šis išvysta azijietę moterį, nuogą šokančią su pitonu. Susižavėjęs Judas nusamdo merginą (Evą) pasirūpinti jo „augintiniais", kol jis pats bus išvykęs verslo reikalais, tačiau ši netrukus supranta pakliuvusi į mirtinus spąstus...
*Kitos reikšmės – Širvinta.*

| Širvinta |
| --- |
| Šešupės ir Širvintos santaka K. Naumiestyje Šešupės ir Širvintos santaka K. Naumiestyje |
| **Ilgis** | 43,8 km |
| **Baseino plotas** | 1312,9 km² |
| **Vidutinis debitas** | 7,91 m³/s |
| **Ištakos** | Lietuva |
| **Žiotys** | Šešupė |
| **Šalys** | Lietuva, Rusija |

**Širvinta** arba **Senaširvintė** – upė pietvakarių Lietuvoje, priklauso Šešupės baseinui. Prasideda Vilkaviškio rajone, į vakarus nuo Alvito. Aukštupyje teka į šiaurės vakarus. Nuo santakos su Liepona teka į šiaurę, vėliau šiaurės rytus, apie 20 km sudaro Lietuvos–Rusijos valstybinę sieną. Įteka į Šešupę 113 km nuo jos žiočių, Kudirkos Naumiestyje pratekėjusi vokiečių statytą Širvintos tiltą.

Intakai:

* Dešinieji: Šeimena
* Kairieji: Versnupė, Prūdupelis, Rausvė, Ėglupis, Liepona, Rausvė (Tumanaja), Upelis.

Vidutinis debitas: aukščiau Rausvės žiočių 1,49 m³/s, aukščiau Šeimenos žiočių 4,03 m³/s, žiotyse 7,91 m³/s. Vidutinis nuolydis 71 cm/km. Aukštupio vaga sureguliuota. XIX a. Širvintos upė sutrumpinta 38 km; upės aukštupys iki Alvito atkirstas iškasus Alvito perkasą ir tapo Šeimenos intaku (žr. Širvinta).

Upėvardis kildinamas iš žodžio *širvas* („širmas, šyvas, pilkšvas").

Širvintos baseino žemėlapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Širvinta*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 206
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Verakrusasisp. *Veracruz* |
| --- |
|        |
| *Verakrusas, Karansos švyturys* |
|  |
| 

VerakrusasVerakrusas

19°12′0″ š. pl. 96°08′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.20000°š. pl. 96.13333°r. ilg.﻿ / 19.20000; 96.13333﻿ (Verakrusas (miestas))Koordinatės: 19°12′0″ š. pl. 96°08′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.20000°š. pl. 96.13333°r. ilg.﻿ / 19.20000; 96.13333﻿ (Verakrusas (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Verakrusas Verakruso valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1519 m. balandžio 22 d. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 537 963  |
| **Plotas** | 74,3 km² |
| **Tankumas** (2020) | 7 240 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |

**Verakrusas** (isp. *Veracruz*) – miestas Meksikoje, Verakruso valstijoje, Meksikos įlankos pakrantėje. Verakrusas – pagrindinis Meksikos uostas prie Meksikos įlankos (apyvarta 16,5 mln. t, 2007 m.). Miestą aptarnauja General Heriberto Jara tarptautinis oro uostas. Keliai į Chalapą, Posa Riką, Alvaradą, Meksiką. Metalurgijos, laivų statybos, maisto, tabako, medvilnės pramonė. Yra keli univesitetai. Mieste yra išlikę kolonijinės architektūros payzdžių: 1565 m. įkurtas San Chuan de Ulua fortas, 1731 m. pastatyta Verakruso katedra, 1609 m. pastatyta *Cristo del Buen Viaje* bažnyčia, savivaldybės rūmai, švyturys ir kt.

Istorija
--------

Senovėje dabartinio miesto vietoje gyveno olmekai. 1519 m. Ernanas Kortesas įkūrė *La Villa Rica de la Vera Cruz* uostą ir miestą, iš kur pradėjo savo pergalingą žygį į Tenočtitlaną. Verakrusas tapo pagrindiniu Naujosios Ispanijos uostu, per kurį buvo transportuojami Meksikos turtai ir kroviniai iš Filipinų (per Akapulko uostą). Uostas nuolat kentėjo nuo piratų antpuolių, todėl 1565 m. įrengtas fortas (vėliau keliskart plėstas). 1873 m. Verakrusą su šalies sostine sujungė geležinkelis.

Šaltiniai
---------

1. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
2. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
3. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
4. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
| ***Kaprizas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Capriccio |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Tinto Brass |
| Scenaristas (-ai) | Tinto Brass Vincenzo Maria Siniscalchi |
| Metai | 1987 |
| Žanras | erotinis |
| Trukmė | 120 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Kaprizas** (it.  *Capriccio*) – 1987 m. režisieriaus Tinto Brass sukurtas filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Nicola Warren – Dženifer
* Andy J. Forest – Fredas
* Luigi Laezza – Čiro
* Francesca Dellera – Rosalba
* Isabella Biagini – Stela
* Vittorio Caprioli – donas Vincenzo
* Venantino Venantini – Alfredo

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Dženifer ir Fredas – amerikiečių pora, gyvenanti Italijoje. Jie susipažino pasibaigus karui ir susituokė, tačiau dabar judviejų aistra išblėso ir jiedu pradeda dairytis naujų partnerių gyvenimui paįvairinti.

Karo metu Dženifer draugavo su jaunu italu Čiro, tačiau jiedu tuomet negalvojo apie šeimą, nes priklausė skirtingiems socialiniams sluoksniams ir tiesiog linksmai leido laiką. Fredas tuo laiku dirbo UNESCO ir buvo pažįstamas gražuole itale Roza. Dabar, kai santuoka pradėjo irti, Dženifer ir Fredas nusprendžia susirasti buvusius meilužius. Aiškėja, kad Roza tapo prostitute, o Čiro – suteneriu. Jie kuriam laikui atnaujina buvusius santykius, tačiau po kurio laiko vėl grįžta atgal į šeimą...
| ***Kūno įtaka*** |
| --- |
|  |
| Pavadinimas | Body of Influence |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Gregory Dark |
| Scenaristas (-ai) | David P. Schreiber |
| Vaidina | Nick Cassavetes  Shannon Whirry  Sandahl Bergman |
| Metai | 1993 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 87 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Kūno įtaka** (angl.  *Body of Influence*) – 1993 m. JAV sukurtas erotinis trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Nick Cassavetes – Džonatanas Bruksas
* Shannon Whirry – Laura / Lana
* Richard Roundtree – Haris Remsas
* Sandahl Bergman – Klarisė
* Catherine Parks – Helena
* Anna Karin – Betė
* Diana Barton – Dženifer

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Psichiatras Džonatanas Bruksas dažniausiai gydo turtingas pacientes. Naujoji jo pacientė Laura serga asmenybės susidvejinimu ir kartais prisistalo Lana. Viena merginos pusė – uždara ir nuskriausta moteris, bijanti vyrų, kita – trykštanti seksualumu ir kontrole. Paveiktas jos kerų, Džonatanas pirmą kartą sulaužo gydytojo priesaiką ir užmezga su paciente intymius santykius. Žaidimai tampa komplikuoti, Džonataną palieka sužadėtinė, o jis pats apkaltinamas pasinaudojęs kitos pacientės, Klarisos, būkle. Šių įvykių fone jo pažįstamas policininkas Haris gaudo nusikaltėlį, nužudžiusį 5 moteris, o Džonatanas teikia jam savo, kaip eksperto, konsultacijas. Galiausiai policija sučiumpa nusikaltėlį, tačiau šis prisipažįsta tik dėl vienos žmogžudystės bei tikina, kad tam jį pastūmėjo fatališka moteris. Džonatanas įtaria, kad tai gali būti Laura, o žudikas kiekvieną kartą būna vis kitas vyras, dėl ko policija ir neranda pakankamai įrodymų. Kuomet jis pasako apie tai Laurai, ši prisipažįsta ir pradeda šantažuoti, kad Džonatanas nužudytų Klarisę...
Juozas Namikas
**Juozas Namikas** (1904 m. spalio 17 d. – 1940 m. lapkričio 30 d.) – Lietuvos karo lakūnas, aviacijos majoras.

Biografija
----------

Gimė 1904 m. spalio 17 d. Pradinį mokslą baigė Užpaliuose, po to mokėsi Utenos „Saulės" gimnazijoje, bet mokslus baigė Kaune.

1921 m. savanoriu įstojo į Karo mokyklą. Pirmasis karininko – pėstininkų leitenanto laipsnis suteiktas 1923 m. Nuo 1925 m. rudens – Aviacijos kursų klausytojas. Karo lakūno kelią pradėjo Kaune, 2-ojoje eskadrilėje kaip oro žvalgas. 1934 m. minint Dariaus ir Girėno transatlantinio skrydžio metines iš Kauno pakilo 3 lietuviškos konstrukcijos ANBO-IV lėktuvų grupė skrydžiui per 15 Europos valstybių sostinių. Reprezentacinės eskadrilės vado A. Gustaičio lėktuvo oro žvalgo vieta buvo patikėta kapitonui J. Namikui.

1935 m. jam suteiktas majoro laipsnis, vėliau paskirtas Šiaulių 3-iosios eskadrilės vadu. Apdovanotas Lietuvos, Prancūzijos, Čekoslovakijos, Švedijos, Italijos ordinais ir medaliais.

Juozas Namikas neišaiškintomis aplinkybėmis žuvo 1940 m. lapkričio 30 d.; kūnas aptiktas Kauno Nemuno saloje.

1992 m. Užpalių kapinėse Juozui Namikui atidengtas standartinis Nepriklausomos Lietuvos karo lakūno paminklas.

Įvertinimas
-----------

* 1923 m. Klaipėdos išvadavimo bronzos medalis,
* 1928 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis,
* 1932 m. „Plieno sparnų" garbės ženklas,
* 1934 m. Vytauto Didžiojo 5 laipsnio ordinas,
* 1934 m. Karo lakūno žvalgo garbės ženklas,
* 1934 m. Prancūzijos Karo lakūno specialusis ženklas,
* 1934 m. Švedijos Kalavijo 5 laipsnio ordinas,
* 1935 m. Čekoslovakijos Baltojo liūto 5 laipsnio ordinas su kardais,
* 1935 m. Italijos Karūnos 4 laipsnio ordinas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  Gediminas Isokas, (sud.), „Utenos krašto enciklopedija". Vilnius: Spauda, 2001.  Archyvuota kopija 2021-01-18 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2  „Juozas Namikas", plienosparnai.lt. Nuoroda tikrinta 2021-01-18. Archyvuota kopija 2020-11-26 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

* Balčiūnas St. Kuliešienė V. „Užpaliai mūsų svajonių kraštas". Vilnius, 1999, p. 287–288.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| Tampikas*Tampico* |
| --- |
|        |
| *Tampiko uostas* |
|  |
| 

TampikasTampikas

22°15′0″ š. pl. 97°52′0″ v. ilg.﻿ / ﻿22.25000°š. pl. 97.86667°r. ilg.﻿ / 22.25000; 97.86667﻿ (Tampikas)Koordinatės: 22°15′0″ š. pl. 97°52′0″ v. ilg.﻿ / ﻿22.25000°š. pl. 97.86667°r. ilg.﻿ / 22.25000; 97.86667﻿ (Tampikas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Tamaulipasas Tamaulipaso valstija |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 297 373  |
| **Plotas** | 55,5 km² |
| **Tankumas** (2020) | 5 358 žm./km² |
| **Altitudė** | 10 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tampikas |

**Tampikas** (isp. *Tampico*) – miestas šiaurės rytų Meksikoje, Tamaulipaso valstijoje, Meksikos įlankos pakrantėje, prie Panuko upės žiočių. Sudaro aglomeraciją su Siudad Madero ir Altamiros miestais.

Yra *General Francisco Javier Mina* tarptautinis oro uostas, svarbus jūrų uostas (svarbus naftos eksporto centras, taip pat eksportuojama mediena, sidabras, varis, vilna, kanapių pluoštas ir kt.). Tiesa, dauguma konteinerinių krovinių gabenami per Altamiros uostą. Svarbus naftos perdirbimo ir paskirstymo centras visoje Meksikoje.

Miestas turi centrinę aikštę, greta kurios – neoklasikinė rotušė, XIX a. Nekaltojo Prasidėjimo katedra. Senamiestyje daug Naujajam Orleanui būdingos architektūros pastatų.

Istorija
--------

Tampikas ispanų įkurtas 1823 m. ir pavadintas pagal XVI a. netoliese buvusią *San Luis de Tampico* pranciškonų misiją. Šis pavadinimas savo ruožtu kilo iš huastekų žodžio *tam-piko*, reikšiančio „ūdrų vieta". 1829 m. jau Meksikai iškovojus nepriklausomybę, į Tampiką išsikėlė ispanų kariai iš Kubos, bet greitai buvo nugalėti. Tampikas įgijo didelę ekonominę svarbą XX a. pr. pradėjus vystyti naftos ir aviacijos pramonę.

Šaltiniai
---------

1. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
2. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
3. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
4. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
**Jonas Hector**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Jonas Matthias Hector |
| Gimimo data | 1990 m. gegužės 27 d. (31 metai) |
| Gimimo vieta | Sarbriukenas, Vokietija |
| Ūgis | 1,85 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FC Köln |
| **Numeris** | 14 |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2009–20102010–20132013– | SV Auersmacher1. FC Köln IIFC Köln | 34 (9)  64 (5)  175 (7) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2014– |  Vokietija | 40 (3) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2018 m.. |

**Jonas Matijasas Hektoras** (g. 1990 m. gegužės 27 d.) – Vokietijos futbolininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje Bundeslygos klube FC Köln bei Vokietijos rinktinėje.

Futbolininko karjerą pradėjo SV Auersmacher jaunimo komandoje. 2009 m. debiutavo pagrindinės komandos sudėtyje. 2010–2013 m. žaidė 1. FC Köln II rezervinėje komandoje. Nuo 2013 m. atstovauja pagrindinei komandai.

Tarptautinė karjera
-------------------

2014 m. lapkričio 7 d. buvo pakviestas atstovauti Vokietijos vyrų futbolo rinktinei UEFA Euro 2016 m. čempionato atrankoje prieš Gibraltarą, ir draugiškoms rungtynėms prieš Ispaniją. Rinktinėje debiutavo lapkričio 14 d. Niurnberge, prieš Gibraltaro rinktinę, 18 min. pakeitus Erik Durm.

2016 m. kovo 29 d. pelnė savo pirmąjį įvartį, nugalėjus Italiją 4–1.

2016 m. liepos 2 d. pelnė lemiamą 11 m baudinį, į Italijos vartus, kuris leido vokiečiams grumtis Euro 2016 m. čempionato pusfinalyje.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------


| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių |  | 00 | 00 | 00 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Rusija 2018 | I etapas | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Prancūzija 2016 | pusfinalis | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Mineral del Montė*Mineral del Monte* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Mineral del MontėMineral del Montė

20°08′21″ š. pl. 98°40′18″ v. ilg.﻿ / ﻿20.13917°š. pl. 98.67167°r. ilg.﻿ / 20.13917; 98.67167﻿ (Mineral del Montė)Koordinatės: 20°08′21″ š. pl. 98°40′18″ v. ilg.﻿ / ﻿20.13917°š. pl. 98.67167°r. ilg.﻿ / 20.13917; 98.67167﻿ (Mineral del Montė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Hidalgo valstija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 11 015  |
| **Altitudė** | 2 660 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Mineral del Montė |

**Mineral del Montė** (isp. *Mineral del Monte*), dar vadinamas ***Real del Monte*** arba ***El Realiu*** – miestelis centrinėje Meksikoje, Hidalgo valstijoje, 12 km nuo Pačukos, kalnuotoje vietovėje (Pačukos Sieroje). Kasamas sidabras, švinas, cinkas, varis, auksas, kadmis. Apylinkėse auginami kukurūzai, miežiai, veisiamos avys. Vystomas turizmas.

Miestelyje išlaikyta senoji kolonijinė architektūra – XVII a. barokinė Šv. Mergelės Marijos Ėmimo Dangun bažnyčia, XVIII a. pranciškonų Verakruso koplyčia, Selontlos koplyčia, XIX a. britų kapinės, keletas paminklų, XIX a. gyvenamieji ir visuomeniniai pastatai, buvusios kasyklos. Veikia keletas muziejų.

Istorija
--------

Ikikolonijiniais laikais šioje vietoje buvo otomių gyvenvietė *Maghots’i*. Kalnakasyba pradėta vystyti XVIII a. bet suklestėjo Meksikai atgavus nepriklausomybę, kuomet čia atvyko daug britų darbininkų. 1824 m. įkurta kalnakasybos bendrovė, atgabenta technika. Čia atvyko ~3500 britų, daugiausia kornų.

* Miestelio architektūraMiestelio architektūra
* Centrinė aikštėCentrinė aikštė
* BažnyčiaBažnyčia
* Akostos kasykla–muziejusAkostos kasykla–muziejus
| ***Malonumų bangos*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Ruggero Deodado |
| Metai | 1975 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 88 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Malonumų bangos** (it. *Ondata di piacere*) – 1975 m. Italijoje sukurtas erotinis trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* John Steiner – Džordžas
* Silvia Dionisio – Berbara
* Elizabeth Turner – Silvija
* Al Cliver – Iremas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Iremas ir Barbara, nuotykių ieškanti porelė, susipažįsta su turtingu pramonininku Džordžu. Susidomėjęs mergina, šis pakviečia juos į savo jachtą, kur supažindina su žmona Silvija. Jiems kartu išplaukus, pamažu atsiveria tikrasis Džordžo veidas: ciniškas, nesitaikstantis su kitų nuomone ir visuomet gaunantis tai, ko nori. Kol Barbara flirtuoja su Džordžu, Iremas daugiau laiko praleidžia su Silvija, kuri pasirodo besanti užguita ir visiškai priklausoma nuo vyro įgeidžių. Plaukiojimas jachta, maudynės, nardymas ilgainiui sukelia Džordžui paranoją, kad naujieji pažįstami turi nedorų kėslų, tačiau mano galintis su tuo susidoroti. Jis pasiūlo Iremui apsikeisti moterimis, tačiau vėliau iškelia pavydo sceną, kur grumtynių metu Silvija iškrenta už borto. Kuomet Džordžas nusprendžia negrįžti jos gelbėti, Iremas su Barbara patys nutaria jį nužudyti...
Koordinatės: 54°23′57″š. pl. 23°58′53″r. ilg.﻿ / ﻿54.3991°š. pl. 23.9815°r. ilg.﻿ / 54.3991; 23.9815

|  |
| --- |
|    **Alytaus geležinkelio stotis** |
| **Adresas** | Alytus, Stoties g. 18 |
| **Atidaryta** | XX a. pradžia |
| **Uždaryta** | 2001 m. |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ ŠEŠTOKAI ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Balkūnai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 3,1 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Kurnėnai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 4,4 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ***ALYTUS*** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 6,2 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Alytus (senoji stotis)* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 8,6 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Poteronys* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ VARĖNA ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Alytaus naujoji geležinkelio stotis** (iki 1984 m. ***Likiškių geležinkelio stotis***, kurį laiką ***Alytaus II stotis***) – geležinkelio stotis Alytaus miesto vakarinėje dalyje (Stoties g. 18), Likiškiuose. Krovininė stotis, buvęs keleivinės stoties pastatas šiuo metu visiškai apleistas.

Istorija
--------

Stotis įkurta XX a. pradžioje prie Užnemunės geležinkelio kiek į pietus nuo kelio  **131**  Alytus–Simnas–Kalvarija , už tilto per Simno plentą Šeštokų link ir vadinosi *Likiškių stotimi*. 1984 m. birželio 20 d. buvo uždaryta Alytaus senoji geležinkelio stotis, todėl pastatyta naujoji Alytaus stotis buvusios Likiškių stoties teritorijoje, o pagrindiniai stoties rūmai pastatyti maždaug 1 km į šiaurės rytus nuo buvusios Likiškių stotelės. Kurį laiką žemėlapiuose stotis žymėta *Alytaus II stotimi*, vėliau nusistovėjo *Alytaus stoties* pavadinimas.

Alytaus keleivinė stotis veikė 17 metų, kol keleiviniai traukiniai nustojo važiuoti 2001 m. kovo 23 d. nutraukus keleivinių traukinių eismą ruože Šeštokai–Alytus. Iki šių laikų stotis naudojama kaip krovinių stotis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alytaus naujoji geležinkelio stotis. 2021-01-01, Youtube.com (tikrinta 2023-08-11).
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  „Lietuvos geležinkeliai" nutraukia kai kurių keleivinių traukinių eismą. 2001-03-13, Delfi.lt (tikrinta 2023-08-11).

Nuorodos
--------

* Naujoji Alytaus geležinkelio stotis
* Geležinkelis Alytuje XX a. antroje pusėje. Interaktyvus žemėlapis ir tekstas
* Alytaus naujoji geležinkelio stotis. (Youtube.com)
**Vytautas Bendoravičius** (1891 m. lapkričio 12 d. Kučiūnai, Beržininkų valsčius, Seinų apskritis – 1958 m. balandžio 11 d. Los Andželas) – Lietuvos karo gydytojas, pulkininkas leitenantas.

Biografija
----------

1917 m. baigė Kijevo universitetą. Per Pirmąjį pasaulinį karą tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje.

1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, nepriklausomybės kovų dalyvis. 1919–1920 m. Antrojo pėstininkų pulko, 1920 m. lapkričio mėn. – 1923 m. vasario mėn. Ketvirtosios pėstininkų divizijos gydytojas. 1922 m. pulkininkas leitenantas.

1923–1925 m. ir 1927–1940 m. dirbo Karo ligoninėje, nuo 1927 m. Nervų ir psichikos ligų skyriuje. 1925–1926 m. Šeštojo pėstininkų pulko vyr. gydytojas. 1927–1939 m. dirbo Vytauto Didžiojo universiteto medicinos fakulteto Nervų ir psichikos ligų klinikoje, 1939–1941 m. universiteto dėstytojas. 1934–1936 m. dar ir sanitarijos puskarininkių mokyklos vedėjas. 1936–1937 m. tobulinosi Vienoje.

Populiarino psichinę higieną. TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos mėn. išleistas į dimisiją. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, dirbo Rostoko universitete, vėliau Hanau karo pabėgėlių stovykloje. 1948 m. persikėlė į JAV.

Bibliografija
-------------

* Nervų sveikata (1930 m.)
* Eugenika ir išsigimimas (1932 m.)

Įvertinimas
-----------

1930 m. Vytauto Didžiojo 4 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Zabielskas. *Vytautas Bendoravičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 47 psl.
| **Bronius Abramavičius** |
| --- |
| Gimė | 1914 m. sausio 23 d.Šunkariai, Šakių apskritis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1945 m. lapkričio 20 d. (31 metai)Degučiai, Jankų valsčius |
| Tautybė | lietuvis |
|  |
| Veikla | rezistentas |
| Pareigos | Tauro apygardos Stirnos rinktinės vadas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 1999 m. pripažintas Kario savanorio statusas
 |

**Bronius Abramavičius** (kovos vardas **Spyglys**; 1914 m. sausio 23 d. Šunkariai, Lietuva – 1945 m. lapkričio 20 d. Būda, Jankų valsčius) – partizanas, Tauro apygardos Stirnos rinktinės vadas.

Biografija
----------

1938 m. gegužės 12 d. baigė Kauno karo mokyklą ir buvo suteiktas kavalerijos specialybės jaunesniojo leitenanto laipsnis ir buvo paskirtas į 2-ojo ulonų Lietuvos kunigaikštienės Birutės pulko 2-ąjį eskadroną Vilkaviškyje.

Likviduojant Lietuvos kariuomenę 1940 m. rugsėjo 12 d. buvo paskirtas į 29-osios sovietų armijos 26-jį kavalerijos pulką. 1940 m. spalio 3 d. buvo perkeltas 2-jo eskadrono būrio vadu. 1941 m. balandžio mėn. likvidavus kavalerijos pulką buvo perkeltas į 29-sios sovietų armijos 179-tąją šaulių diviziją.

Kilus karui, iš sovietinės kariuomenės pasitraukė. Vokiečiams okupavus Lietuvą gyveno žmonos tėvų Sadauskų ūkyje.

Baigiantis Antrajam pasauliniam karui, 1944 m. su vokiečiais traukėsi į Vakarus, bet sovietams atkirtus atsitraukimo kelius, grįžo į Lietuvą.

Rezistencinė veikla
-------------------

1945 m. balandžio mėn. pasitraukė pas partizanus ir vadovavo besitraukiantiems partizanų būriams. Daug prisidėjo prie Tauro apygardos, Stirnos partizanų rinktinės organizavimo. 1945 m. gegužės mėn. paskirtas Stirnos bataliono, veikusio Šakių apskrityje, vado pavaduotoju, taip pat ėjo Lapės kuopos vado pareigas. 1945 m. rugpjūčio 15 d. Tauro apygardos vado Leono Taunio-Kovo įsakymu Nr. 1 paskirtas Stirnos rinktinės vadu. Suteiktas vyresniojo leitenanto laipsnis. 

Žuvo 1945 m. lapkričio 20 d. Šakių apskrities Jankų valsčiuje (dabar – Kazlų Rūdos savivaldybė) Degučių k. NKVD Marijampolės apskrities skyriaus operatyvinės grupės vykdytos karinės čekistų operacijos metu išdavus gyventojo Juozo Tamaliūno vienkiemyje įrengtame štabo bunkeryje. Kartu žuvo būrio vadas Stasys Grigaitis (Grigas)-Aras, rinktinės štabo partizanai Albinas Klimas-Tauras ir Jonas Tamaliūnas-Kardas. Taip pat nukautas partizano Jono Tamaliūno-Kardo tėvas Juozas Tamaliūnas, sodybos, kurioje buvo įsikūręs štabas, šeimininkas. Žuvusiųjų palaikai buvo palikti žūties vietoje. Bendražygiai juos su iškilmėmis palaidojo Degučių kapinėse.

Pripažinimas
------------

* 1999 m. rugpjūčio 4 d. pripažintas kario savanorio statusas (po mirties).
* 1999 m. rugpjūčio 30 d. suteiktas dimisijos majoro laipsnis (po mirties).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stirnos rinktinės žūtis

* Lietuvos kariuomenės karininkai, t. 2, psl. 24.
Kapas Rokiškio kapinėse
**Petras Gužas** (1892 m. spalio 15 d. Kreipšiai, Skapiškio valsčius, Zarasų apskritis – 1945 m. sausio 29 d. Rokiškis) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas leitenantas.

Biografija
----------

Nuo 1915 m. Rusijos imperijos kariuomenės karo valdininkas. 1917 m. suvažiavime Smolenske išrinktas lietuvių pulkų kūrimo Rusijoje komisijos pirmininku. Nuo 1918 m. gruodžio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. sausio 1 d. dalyvavo pirmąkart iškeliant Lietuvos vėliavą Gedimino pilyje Vilniuje. Nepriklausomybės kovų 1919 m. gruodžio mėn. – 1920 m. sausio mėn. su Raudonaja armija ir 1920 m. sausio 11 d. Lenkijos kariuomenės daliniais dalyvis.

1922 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus, 1924 m. baigė Aukštuosius kooperacijos kursus, 1928 m. baigė Lietuvos universiteto Teisių fakultetą.

Nuo 1924 m. sausio mėn. tarnavo Pirmajame husarų pulke, nuo 1924 m. gruodžio mėn. 2-ojo eskadrono vadas. 1927 m. kovo mėn. – 1930 m. vasario mėn. tarnavo Kariuomenės teisme. 1930 m. pulkininkas leitenantas, išėjo į atsargą. Nuo 1930 m. advokatas Kaune. 1931–1940 m. Lietuvos kariuomenės kūrėjų-savanorių sąjungos pirmininkas. 1940 m. pasitraukė į Vokietiją, 1943 m. grįžo į Lietuvą, mokytojavo Rokiškyje.

Įvertinimas
-----------

* 1921 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1936 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas
* 1938 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Zabielskas. *Petras Gužas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 303 psl.
| ***Moters skonis*** |
| --- |
|  |
| Pavadinimas | Sapore di donna |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Mario Gariazzo |
| Scenaristas (-ai) | Mario Gariazzo |
| Metai | 1990 |
| Žanras | erotinis |
| Trukmė | 155 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Moters skonis** (it. *Sapore di donna*) – 1990 m. Italijoje sukurtas erotinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* David D‘Ingeo – Peris
* Valentine Demy – Laura
* Deborah Cali – Šeila
* Antonio Zequila
* Filomena Campagna
* Eduardo Gil

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Peris atvyksta į Majamį studijuoti tarptautinėje mokykloje, kurioje dirba jo dėdė. Jaunuolis išsinuomoja kambarį pas motinos draugę Laurą, kur susipažįsta su jos įdukra Šeila. Jaunuolis netrunka patraukti apiejų moterų dėmesį, tačiau, nors nuobodžiaujanti Laura ir lengviau prieinama, jam labiau rūpi Šeila. Kol paslapčia mezgasi Perio ir Lauros romanas, jis tampa artimu Šeilos draugu, tačiau mergina turi paslaptį – ji dirba modeliu suaugusiems skirtiems žurnalams.
| **Juozas Audėnas-Audickas** |
| --- |
| Gimė | 1898 m. rugsėjo 25 d.Rumpiškėnai, Panevėžio apskr. |
| Mirė | 1982 m. spalio 10 d. (84 metai)Niujorkas |
|  |
| Veikla | Lietuvos pasipriešinimo okupaciniams režimams veikėjas, ekonomistas. |
| Partija | Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga |

**Juozas Audėnas** (iki 1939 m. *Audickas* 1898 m. rugsėjo 25 d. Rumpiškėnai, Panevėžio apskr. – 1982 m. spalio 10 d. Niujorkas) – Lietuvos pasipriešinimo okupaciniams režimams veikėjas, ekonomistas.

Biografija
----------

1919 m. Lietuvos partizanas. 1920–1923 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje, vėliau – Kauno pašte. 1931 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultetą; 1926–1928 m. universiteto „Varpininkų", 1926–1929 m. Studentų savišalpos draugijos, 1927 m. – studentų atstovybės pirmininkas.

1930–1936 m. Kauno mokesčių inspekcijos inspektorius, 1936–1939 m. miesto savivaldybės Finansų skyriaus vedėjas. 1939–1940 m. žemės ūkio ministras. Per 1940 m. birželio 14-15 d. vyriausybės posėdį siūlė priimti TSRS ultimatumą. 1940–1944 m. bendrovės „Lietūkis" finansų administratorius, dėstė Profesinių sąjungų institute. Nuo 1942 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos CK narys, nuo 1951 m. jo pirmininkas.

1943 m. kovo-lapkričio mėn. Vyriausiojo lietuvių komiteto, 1943–1944 m. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto narys, buvo gestapo paieškomas. 1946–1948 m. gyveno Hanau lietuvių stovykloje Vokietijoje, Lietuvių tremtinių bendruomenės centro valdybos vicepirmininkas. Nuo 1949 m. gyveno JAV. Nuo 1951 m. Lietuvos laisvės komiteto narys, 1952–1956 m. komiteto žurnalo „Lietuva" redakcinės kolegijos pirmininkas. Nuo 1954 m. Pavergtųjų Europos tautų seimo Lietuvos delegacijos narys. Nuo 1958 m. Bendro Amerikos lietuvių šalpos fondo direktorius ir 1960–1964 m. vicepirmininkas. 1961–1964 m. ir nuo 1967 m. VLIK vicepirmininkas, 1964 m. pirmininkas, 1965–1966 m. generalinis sekretorius, nuo 1967 m. informacijos ir bendrųjų reikalų vedėjas. 1963 m. suredagavo VLIK leidinį anglų kalba „Dvidešimt kovos metų dėl Lietuvos laisvės".

Bibliografija
-------------

* Verslo mokesčiai, 1931 m.;
* Paskutinis posėdis, 1966 m. Niujorkas, antras leidimas: Vilnius, 1990 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Banevičius. *111 Lietuvos valstybės 1918–1940 politikos veikėjų: enciklopedinis žinynas.* Vilnius: Knyga, 1991, 37 p. ISBN 5-89942-585-7.
2. ↑  Kazimieras Tamašauskas. *Juozas Audėnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 182 psl.
**Andrius Kerbelis** (1893 m. gruodžio 10 d. Gilbonys prie Smilgių – 1965 m. vasario 19 d. Kaunas) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas leitenantas.

Biografija
----------

1916 m. Maskvoje baigė karo mokyklą. Pirmojo pasaulinio karo dalyvis, 1918 m. buvo vokiečių nelaisvėje. Grįžęs į Lietuvą 1919 m. balandžio mėnesį mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. Tarnavo pėstininkų daliniuose, dalyvavo Nepriklausomybės kare. 1920 m. lapkričio mėn. pasižymėjo Širvintų kautynėse su Lenkijos kariuomenės daliniais. Nuo 1921 m. pėstininkų pulko vado pavaduotojas, kartu ėjo vado pareigas. 1923 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Nuo 1924 m. kovo mėn. Devintojo pėstininkų pulko vado pavaduotojas. 1925 m. pulkininkas leitenantas. Nuo 1925 m. gruodžio mėn. Šarvuočių rinktinės vado pavaduotojas, nuo 1926 m. birželio mėn. Šarvuočių rinktinės vadas. 1927–1940 m. Marijampolės apskrities karo komendantas.

TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. birželio mėnesį iš kariuomenės atleistas. Per nacių okupaciją 1941–1944 m. buvo Priverčiamojo darbo įstaigų vyresnysis inspektorius. Po Antrojo pasaulinio karo trejus metus slapstėsi. Sovietinio saugumo suimtas, kalintas Pečiorlage. Po 12 m. grįžo į Lietuvą.

Įvertinimas
-----------

* 1921 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1932 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Tamašauskas. *Andrius Kerbelis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 754 psl.
|  |
| --- |
| **Kyviškių aerodromas** |
|  |
| IATA: - - ICAO: EYVK |
| Parametrai |
| Miestas | Kyviškės |
| Aukštis virš jūros lygio | 152 m |
| Koordinatės | 54°40′05″ š. pl. 25°30′56″ r. ilg.﻿ / ﻿54.66806°š. pl. 25.51556°r. ilg.﻿ / 54.66806; 25.51556Koordinatės: 54°40′05″ š. pl. 25°30′56″ r. ilg.﻿ / ﻿54.66806°š. pl. 25.51556°r. ilg.﻿ / 54.66806; 25.51556 |
|
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 13/31 | 540 | 23 | asfaltas |
| 16/34 | 650 | 60 | gruntas |

**Kyviškių aerodromas** – aerodromas Vilniaus rajone, šalia Kyviškių kaimo. Įrengtas 1947 metais. Šiuo metu aerodromas priklauso Vilniaus Gedimino technikos universiteto Antano Gustaičio aviacijos institutui.

Aerodrome veiklą vykdo Antano Gustaičio aviacijos institutas, Lietuvos kariuomenės mokomasis pulkas ir Vilniaus Dariaus ir Girėno aeroklubas. Aerodromas naudojamas mokymams, akrobatiniam skraidymui, šuoliams su parašiutu.

2007 m. gruodį Kyviškių aerodromui sukako 60 metų.

Avarijos ir incidentai
----------------------

2016 m. birželio 16 d. aerodrome nukrito sportinis lėktuvas, žuvo jį pilotavęs „Nacionalinio aeroklubo" vadovas Šarūnas Staniulis. Pranešama, kad patyrusio piloto valdomas lėktuvas nukrito nepavykus triukui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kyviškių aerodrome nukritus lėktuvui žuvo Nacionalinio aeroklubo vadovas Šarūnas Staniulis


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kyviškių aerodromas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Naktinis portje*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Il portiere di notte |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Liliana Cavani |
| Scenaristas (-ai) | Liliana CavaniItalo Moscati |
| Vaidina | Dirk Bogarde  Charlotte Rampling Gabriele Ferzetti |
| Metai | 1974 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 118 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Naktinis portjė** (it.  *Il portiere di notte*) – 1974 m. režisierės Liliana Cavani sukurtas kultinis filmas apie buvusio nacių karininko ir kalinės meilės ir aistros istoriją. Jis sulaukė didžiulio pasisekimo ir susidomėjimo dėl neįprastos temos ir tam laikotarpiui neįprastai atvirų sadistinių ir erotinių scenų. Filmas taip pat turi eksploatacinio filmo bruožų.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1957-ieji metai, Viena. Buvęs nacių karininkas Maksas, karo metais prižiūrėjęs kalinius koncentracijos stovykloje, dabar dirba naktiniu portjė viešbutyje. Čia periodiškai renkasi buvę jo tarnybos draugai, išvengę persekiojimo ir besistengiantys, kad neatsirastų daugiau liudininkų, galinčių paliudyti jų praeitį.

Kartą tarp viešbučio svečių Maksas atpažįsta buvusią kalinę – Liuciją, kurią jis buvo įsimylėjęs. Moteris, dabar ištekėjusi už garsaus dirigento, taip pat atpažįsta savo kankintoją. Pradžioje ji nori kuo greičiau išvykti, tačiau smalsumas ir prisiminimai nugali. Atėjus laikui keliauti, Liucija nusprendžia pasilikti ir akis į akį susitikti su Maksu. Tarp jų vėl suliepsnoja aistra, kurios metu meilužiai nevengia vienas kitą kankinti. 

Nenorėdamas, kad buvę tarnybos draugai sužinotų apie atsiradusią liudininkę, Maksas paslepia ją savo bute, tačiau šie vis vien sužino ir pradeda spausti jį atsikratyti Liucija. Žmonos pasigedęs dirigentas taip pat paskelbia paiešką, buvę nacistai kalbina moterį išduoti Maksą, bet ši atsisako. Jis palieka darbą ir su Liucija užsirakina savo bute, o pastarieji budi prie namo, neleisdami jiems išeiti. Baigiasi maistas, buvę draugai ir kaimynai įbauginti atsisako padėti, todėl Maksui ir Liucijai tenka badauti. Galiausiai vieną naktį jie išeina iš buto, sėda į automobilį ir važiuoja, sekami buvusių Makso bendražygių, kurie, jiems sustojus ant tilto, paleidžia mirtinus šūvius...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Dirk Bogarde – Maksas
* Charlotte Rampling – Liucija
* Philippe Leroy – Klausas
* Gabrielle Ferzetti – Hansas
* Isa Miranda – grafienė Štein
* Nino Bignamini – Adolfas
* Amedeo Amodio – Bertas
* Hilda Gunther – Greta

Apdovanojimai
-------------

* Nastro d‘Argento – geriausios režisierės ir geriausio scenarijaus nominacijos
**Juozas Jurkūnas** (1904 m. sausio 16 d. Paseiviai, Seivų kaimo dalis, Seinų apskritis – 1973 m. gruodžio 17 d. Los Andželas) – Lietuvos teisininkas, teisės daktaras, visuomenės veikėjas, vienas buriavimo sporto Lietuvoje pradininkų.

Biografija
----------

1926 m. baigė Kauno suaugusiųjų gimnaziją. 1926–1928 m. studijavo Lietuvos universiteto Teisių fakultete, 1928–1931 m. Briuselio universitete. 1931 m. Briuselio universitete apgynė disertaciją „Klaipėdos uosto teisinis statutas", jūrų teisės daktaras. 1933 m. baigė Kauno karo mokyklą.

1933–1936 m. Klaipėdos uosto juriskonsultas, 1936–1937 m. jūreivystės inspektorius. Nuo 1938 m. dirbo užsienio reikalų ministerijoje, 1940 m. pasiuntinybės sekretorius Taline, Berlyne, TSRS okupavus Lietuvą – Lietuvių Aktyvistų Fronto sekretorius. 1949 m. emigravo į JAV. 1949–1954 m. gyveno Niujorke, nuo 1955 m. Los Andžele, aktyviai dalyvavo JAV lietuvių bendruomenės veikloje.

Visuomeninė veikla
------------------

1926 m. Lietuvos moksleivių tautininkų organizacijos vienas steigėjų. 1928 m. sąjungos „Ūkininkų vienybė", įkurtos 1927 m. sekretorius, 1929–1931 m. Lietuvos studentų sąjungos Belgijoje pirmininkas. Jo iniciatyva 1934 m. rugpjūčio 11-12 d. Klaipėdoje surengta pirmoji „Jūros diena", 1936 m. įsteigta Jūrininkystės inspekcija ir 1935 m. Lietuvos buriuotojų sąjunga, jų abiejų vadovas. 1936 m. Klaipėdoje (Smiltynėje) atidaryta buriavimo mokykla, parengtas ir 1936 m. priimtas pirmasis Lietuvoje Jūrų prekybos laivų vadovybės įstatymas, kuriuo nustatyta laivininkystės rūšys, laivų keliamoji galia, jų valdymo tvarka ir Susisiekimo ministerijos kompetencija laivininkystėje. 1935 m. vienas Klaipėdos prekybos instituto steigėjų. Nuo 1936 m. Lietuvos tautininkų sąjungos Klaipėdos skyriaus pirmininkas.

Skelbė straipsnius leidiniuose „Lietuvos aidas", „Vairas", „Jūra" ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Andriulis. *Juozas Jurkūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
*Šis straipsnis apie upę Raseinių rajone. Apie Radviliškio rajone skaitykite straipsnyje Palonas (Kiršinas).*

| Palonas |
| --- |
| Palonas šalia žiočių Palonas šalia žiočių |
| **Ilgis** | 9,6 km |
| **Baseino plotas** | 12,3 km² |
| **Ištakos** | Raseinių rajonas |
| **Žiotys** | Dubysa |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Palonas |

**Palonas** – upė Lietuvoje, Raseinių rajone; Dubysos kairysis intakas. 9,6 km ilgio. Iki Grajauskų kaimo teka melioracijos grioviu (~ 4,5 km). Prasideda 1 km į pietus nuo Paliepių, ties Paliepiukais. Teka į pietvakarius. Žemupyje kerta Ariogalos-Betygalos kelią, įteka į Dubysą 29,7 km nuo jos žiočių, šalia Pataklėlių kaimo.

Vaga vingiuota. Vasarą išdžiūsta. Baseino plotas ~ 12,3 km². 2006 m. siekiant išsaugoti unikalų, žmogaus ūkinės veiklos beveik nepaliesto švaraus upelio etaloninį pavyzdį, jo šlaitus ir slėnį, atodangas, šiauriau Ariogalos buvo įkurtas Palono botaninis draustinis, užimantis 116 ha plotą.

Palono ir Dubysos santaka

Etimologija
-----------

Upėvardis kilęs nuo žodžio „palios" – balos, šlapios pievos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.