recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Danutė Klumbytė** |
| --- |
| Gimė | 1928 m. kovo 4 d. (96 metai)Švėkšnoje |
|  |
| Veikla | Lietuvos pedagogė, literatūrologė |
| Organizacijos | Šiaulių universitetas |
| Pareigos | profesorė |
|  |
| Išsilavinimas | habilituota socialinių mokslų daktarė |
| Alma mater | Barnaulo pedagoginis institutas |

**Ona Danutė Klumbytė** (g. 1928 m. kovo 4 d. Švėkšnoje) – Lietuvos literatūros tyrinėtoja, pedagogė, habilituota socialinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

Tėvai mokytojai, tėvas 1940-1941 m. Vandžiogalos pradinės mokyklos vedėjas. 1941 m. birželio 14 d. su tėvais ištremta į Sibirą. Danutė tuo metu mokėsi Kėdainių gimnazijos 2-oje klasėje. 1956 m. baigė Barnaulo pedagoginį institutą.

1957-1968 m. Kriukų vidurinės mokyklos mokytoja, nuo 1968 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytoja, 1991 m. profesorė.

Tarptautinės rusų kalbos ir literatūros dėstytojų asociacijos narė. Daugelio vadovėlių bendraautorė.

Mirė 2022 m. gruodžio 21 d. Palaidota Kėdainių kapinėse.

Bibliografija
-------------

* Rusų literatūra X kl. 1992 m.
* Rusų literatūros skaitiniai IX kl. 1993 m.
* Literatūriniai skaitiniai XI kl. 1998 m.
* Rusų literatūra literatūrinio ugdymo sistemoje, monografija, 1986 m.
* Rusų literatūra lietuvių mokykloje, monografija, 2000 m.
* Mažos žvaigždės kurčioj sutemoj, memuarai, Šiauliai, 1999 m.
* Atgyja ir nukirstos šaknys, memuarai, Šiauliai, 2006 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Danutė Klumbytė. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
Sakalų judėjimo emblema
**Sakalų judėjimas** – sportinis judėjimas, įkurtas Prahoje 1862 m. Tai daugiausia buvo gimnastikos sporto organizacija, nors XX a. pradžioje jos ėmė burtis ir kitų sporto šakų entuziastai. Judėjimas vadovavosi šūkiu „Sveika siela sveikame kūne". Organizacija buvo stipriai tautinė, ji siekė ugdyti jaunimą tautiškumo, meilės tėvynei, savitarpio pagalbos dvasia.

Istorija
--------

Sakalų judėjimo sąskrydis 1920 m.
Judėjimą 1862 m. įkūrė Prahos čekai Miroslavas Tiršas and Jindržichas Fiugneris. XX a. pradžioje čekų pavyzdžiu sakalų organizacijos ėmė kurtis ir kituose slavų kraštuose – jas kūrė lenkai, serbai, kroatai, ukrainiečiai, rusai, bulgarai, baltarusiai. Jie susitikdavo tarptautiniuose sąskrydžiuose, kurie dažniausiai vykdavo Prahoje.

Iš pradžių draugijos nariai užsiimdavo tik gimnastika, vėliau išpopuliarėjo ir kitos sporto šakos, pvz. futbolas.

Lietuva
-------

1905–1906 m. „Sakalo" sporto draugija įsteigta Vilniuje – tai buvo pirmoji vieša sporto draugija Vilniuje. Buvo kultyvuojama gimnastika, taip pat fechtavimas, imtynės, boksas, dviračių sportas. Netrukus tokia draugija įsikūrė ir Kaune.

XX a. tarpukariu kai kurios lietuvių komandos taip pat vadinosi „Sakalo" vardu, pvz. Šiaulių „Sakalas", priklausęs Šaulių sąjungai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kūno kultūros ir sporto departamentas prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės. „Lietuvos kūno kultūros ir sporto istorija". – Vilnius, Margi raštai, 1996. ISBN 9986-09-122-5. // 27 p.
2. ↑  Сокольские организации. // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, 1890–1907.
3. ↑  Kūno kultūros ir sporto departamentas prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės. „Lietuvos kūno kultūros ir sporto istorija". – Vilnius, Margi raštai, 1996. ISBN 9986-09-122-5. // 38 p.
4. ↑  Kūno kultūros ir sporto departamentas prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės. „Lietuvos kūno kultūros ir sporto istorija". – Vilnius, Margi raštai, 1996. ISBN 9986-09-122-5. // 39 p.
| Volastono ežeras |
| --- |
| Saulėlydis prie Volastono ežeroSaulėlydis prie Volastono ežeroSaulėlydis prie Volastono ežero |
| Vieta | Kanados vėliava Kanada |
| Plotas | 2681 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1475 km |
| Kilmė | ledyninė |
| Vidutinis gylis | 20,6 m |
| Didžiausias gylis | 97 m |
| Tūris | 39,8 km³ |
| Įteka | Geikis |
| Išteka | Kokreinas, Fon diu Lakas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Volastono ežeras

  |
| **Koordinatės** |  58°15′0″ š. pl. 103°20′0″ v. ilg.﻿ / ﻿58.25000°š. pl. 103.33333°r. ilg.﻿ / 58.25000; 103.33333Koordinatės: 58°15′0″ š. pl. 103°20′0″ v. ilg.﻿ / ﻿58.25000°š. pl. 103.33333°r. ilg.﻿ / 58.25000; 103.33333 |
|  |
|  Vikiteka | Volastono ežeras |

**Volastono ežeras** (angl. *Wollaston Lake*) – ežeras Kanadoje, šiaurės Saskačevane, 550 km į šiaurės rytus nuo Prins Alberto. Kranto linija labai vingiuota, gausybė įlankų, pusiasalių, salų. Tai didžiausias, vien tik Saskačevano teritorijoje esantis ežeras.

Volastono ežeras išskirtinis tuo, kad priklauso dviem skirtingiems baseinams (faktiškai yra didžiausia pasaulyje bifurkacija). 90 % ežero nuotėkio tenka Kokreino upei, tekančiai į Elnio ežerą (Čerčilio upės baseinas), tuo tarpu 10 % vandens nuteka Fon diu Lako upe, srūvančia Atabaskos ežeran (Makenzio baseinas). Pakrantės apaugusios taiga.

Palydovinė ežero nuotrauka
Ežere veisiasi baltapelekiai starkiai, geltonieji ešeriai, lydekos, ežerinės palijos, sibiriniai kiršliai, vėgėlės, baltosios čiulpikės ir kt.

Vienintelė gyvenvietė prie ežero – Volaston Leikas (gyvena indėnai čipevainai). Apylinkėse kasama urano rūda. Ežeras 1807 m. pavadintas anglų chemiko Viljamo Haido Volastono (*William Hyde Wollaston*) garbei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Vòlastono ẽžeras.
| **Kersti Kaljulaid** |
| --- |
| Estijos prezidentė |
|  |
| Kersti Kaljulaid 2016 m. Prezidento inauguracijos metu. |
| Gimė | 1969 m. gruodžio 30 d. (54 metai)Tartu, Estijos vėliava Estijos TSR |
| Sutuoktinis (-ė) | Georgi-Rene Maksimovski |
| Estijos prezidentė |
| Kelintas | 5 |
| Ėjo pareigas | 2016 m. spalio 10 d. – 2021 m. spalio 10 d. |
| Ankstesnis | Toomas Hendrik Ilves |
| Vėlesnis | Alar Karis |
|  |
|  **Vikiteka** | Kersti Kaljulaid |

Kersti Kaljulaid (2021)
**Kersti Kaljulaid** (g. 1969 m. gruodžio 30 d. Tartu, Estijos TSR) – Estijos politikė, buvusi šalies atstovė Europos Audito Rūmuose, Estijos prezidentė (2016-2021).

K. Kaljulaid buvo išrinkta pirmąja Estijos prezidente moterimi, nuo 2016 m. spalio 10 d. ji pakeitė dvi kadencijas valstybės vadovu buvusį Tomą Hendriką Ilvesą. Per prezidento rinkimus Estijos parlamente už vienintelę kandidatę nepartinę K. Kaljulaid balsavo 81 iš 98 posėdyje dalyvavusių parlamentarų.

Biografija
----------

K. Kaljulaid 1992 m. baigė biologijos studijas Tartu universitete. 2001 m. jame įgijo verslo vadybos magistro laipsnį. 

1998–1999 m. dirbo „Hansapank Market" investicinės bankininkystės skyriaus projektų vadove, vėliau tapo tuometinio premjero Marto Laaro patarėja ekonomikos klausimais.

Nuo 2004 m. kovo mėn. dirbo Europos Audito Rūmuose – vienoje svarbiausių Europos Sąjungos institucijų, prižiūrinčioje Bendrijos lėšų naudojimą.

2001–2004 m. K. Kaljulaid buvo konservatyvios partijos „Tėvynė" narė. 

### Šeima

K. Kaljulaid turi dukterį ir sūnų iš pirmosios santuokos. Su dabartiniu vyru Georgi-Rene Maksimovski (1991 m. baigusiu Talino technologijos universitetą) susilaukė dviejų sūnų.

Politinės pažiūros
------------------

2014 m. po Krymo aneksijos, būsimoji Estijos vadovė organizavo Audito Rūmų narių pietų su Rusijos diplomatu boikotą. 

K. Kaljulaid pabrėžia kovos su korupcija ir ekonomikos konkurencingumo klausimų svarbą. Jai taip pat itin svarbūs lyčių lygybės klausimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Lietuvos ekspertai ir buvę kolegos: Kersti Kaljulaid bus drąsi Estijos prezidentė". *15min.lt*. 2016-10-03. Suarchyvuota iš originalo 2016-10-11. Nuoroda tikrinta 2016-12-23.

Nuorodos
--------

* Oficiali Estijos Respublikos Prezidento svetainė (estų, anglų, rusų k.) Archyvuota kopija 2006-06-18 iš Wayback Machine projekto.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Toomas Hendrik Ilves** | **Estijos prezidentė**2016-2021 | Po to:**Alar Karis** |
Aragornas|  
Aragornas ant savo žirgo |
| Kiti vardai | Bastūnas
Platžengys
Elesaras (Po karūnavimo Gondoro karaliumi) |
| Rasė | Žmogus (Dunedainas) |
| Kieno pusėje | Žmonės |
| Knyga (-os) | Žiedų valdovas: Žiedo brolija
Žiedų Valdovas: Dvi Tvirtovės
Žiedų valdovas: karaliaus sugrįžimas |

**Aragornas** – Dž. R. R. Tolkino trilogijos Žiedų valdovas veikėjas. Jis priklausė Žiedo brolijai – buvo joje vienas iš dviejų žmonių rasės atstovų. Aragornas, Aratorno sūnus, trečiojoje trilogijos dalyje „Karaliaus sugrįžimas", teisėtai susigrąžina savo titulą, ir yra karūnuojamas Gondoro karaliumi (3019 Trečiojo Amžiaus metais). Jo žmona tapo Arvena, Elrondo dukra.

Tolkinas savo knygose aprašo Platžengį: lieknas, aukštas, tamsiais garbanotais plaukais, pilkų akių, rūstaus, blyškaus veido vyriškis. Aragornas turėjo sukaupęs elfų išminties, nes vaikystėje Rivendeile bendravo su Elrondu ir Dunedainais. Jis buvo patyręs gydytojas, mokėjo gydyti vaistažolėmis.

Aragornas gyveno 210 metų, Gondore karaliavo 120 m.

Išnašos
-------

1. 1 2  Michael D. C. Drout (2007), *J.R.R. Tolkien Encyclopedia: Scholarship and Critical Assessment*, Taylor & Francis, p. 22–24, ISBN 978-0-415-96942-0
**Lietuvos Helsinkio grupė** (piln. **Helsinkio susitarimų vykdymui remti Lietuvos visuomeninė grupė**) – Lietuvos disidentų organizacija, veikusi 1975–1983 m.

Istorija
--------

Viešų draugijų, pavadintų Helsinkio grupėmis, idėja kilo žymiam Rusijos disidentui Andrejui Sacharovui. Pirmoji tokia grupė susikūrė Maskvoje 1975 m. gegužės 12 d. jai ėmė vadovauti aktyvus Rusijos disidentinio sąjūdžio atstovas J. Orlovas. Tais pačiais metais Maskvos grupės pavyzdžiu įsikūrė Ukrainos, o 1977 m. – Gruzijos ir Armėnijos Helsinkio grupės.

Lietuvos Helsinkio grupės nariai steigėjai buvo Eitanas Finkelšteinas, Karolis Garuckas, Ona Lukauskaitė-Poškienė, Viktoras Petkus ir Tomas Venclova. Lietuvos Helsinkio grupės pagrindinis siekis – pranešti apie sovietų okupuotoje Lietuvoje vykdytus žmogaus teisių pažeidimus Helsinkio pasitarime dalyvavusių valstybių vyriausybėms. 

Pirmieji grupės dokumentai buvo paskelbti 1976 m. gruodžio 1 d. Maskvoje, rusų disidentų suorganizuotoje neoficialioje spaudos konferencijoje užsienio žurnalistams. Šiame susitikime pirmą kartą oficialiai paskelbtas susikūrimo manifestas.

Lietuvos Helsinkio grupės tiesioginė užduotis buvo registruoti sovietų vykdytus žmogaus teisių pažeidimus Lietuvoje ir viešinti šią informaciją. Iki 1981 m. pabaigos grupė išleido apie 30 numeruotų dokumentų (dokumentai neturi pavadinimų, jie tik sunumeruoti) bei keletą nenumeruotų pareiškimų.

1977 m. rugpjūčio 23 d. KGB suėmė grupės lyderį V. Petkų, besiruošiantį vykti su dokumentais į Maskvą. 1978 m. liepos 13 d. jis buvo nuteistas 15 metų laisvės atėmimo.

1979 m. iš grupės pasitraukė E. Finkelšteinas. 1979 m. balandį, po sunkios ligos mirus kunigui K. Garuckui, grupėje jį pakeitė kunigas Bronius Laurinavičius. Tais pačiais metais nariais tapo Mečislovas Jurevičius, Algirdas Statkevičius, o 1980 m. – Vytautas Skuodis, Vytautas Vaičiūnas.

1980 m. prasidėjusi antroji represijų banga palietė visas SSRS veikiančias Helsinkio grupes. 1980 m. vasario 14 d. buvo suimtas A. Statkevičius. 1981 m. pavasarį suimti M. Jurevičius ir V. Vaičiūnas. Lapkričio 24 d. neaiškiomis aplinkybėmis automobilio katastrofoje žuvo kunigas B. Laurinavičius.

Kurį laiką Lietuvos Helsinkio grupės nariai buvo Antanas Terleckas, Vladas Šakalys, Vytautas Bogušis, Gintautas Iešmantas, Edmundas Paulionis, Nijolė Sadūnaitė ir kiti.

Susiję straipsniai
------------------

* Helsinkio baigiamasis aktas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos Helsinkio grupė, Lietuvos iniciatyvinė Helsinkio pasitarimams remti grupė, Helsinkio grupė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 231 psl.
2. ↑
3. ↑
| **Manvylius Kocius** |
| --- |
| Gimė | 1951 m. vasario 15 d. (73 metai)Sedoje |
|  |
| Veikla | Lietuvos gydytojas traumatologas ir ortopedas, biomedicinos mokslų daktaras. |

**Manvylius Kocius** (g. 1951 m. vasario 15 d. Sedoje) – Lietuvos gydytojas traumatologas ir ortopedas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1975 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1985 m. medicinos mokslų kandidatas.

1975–1979 m. dirbo Alytaus raj. centrinėje ligoninėje. 1979–1986 m. studijavo ir dirbo Rygoje. 1986–1990 m. Vilniaus I klinikinės ligoninės gydytojas, nuo 1990 m. Vilniaus universiteto Traumatologijos ir ortopedijos klinikos vadovas, nuo 1991 m. docentas.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo svarbiausios kryptys – kaulų ir sąnarių ligos, kelio ir klubo sąnarių endoprotezavimas. 2 išradimų autorius.

1992–1996 m. Lietuvos traumatologų ir ortopedų draugijos prezidentas.

Bibliografija
-------------

* Ortopedija, su kitais, 1997 m.
* Korinė fiksacija traumatologijoje, 2001, anglų k.
* Akušerija ir ginekologija šeimos gydytojo praktikoje, su kitais, 2005 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Manvilius Kocius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 333 psl.
Aerolíneas Argentinas|  |
| 

| IATA**AR** | ICAO**ARG** | Šaukinys**ARGENTINA** |
| --- | --- | --- |

 |
| Įkurta | 1949 m. |
| Aljansas | SkyTeam |
| Lėktuvų skaičius | 42 ir 8 užsakyti |
| Maršrutai | 56 |
| Priklauso | Argentinos vyriausybei |
| Šūkis | Buenos Airės, Argentina |
| Tinklalapis | Aerolíneas Argentinas |

***Aerolíneas Argentinas*** („Argentinos oro linijos") – didžiausia Argentinos oro transporto bendrovė. Aptarnauja 80 % vidaus reisų ir 40 % tarptautinių reisų. Išvyksta iš Ministro Pistarini oro uosto, esančio Buenos Airių priemiesyje Eseisoje.

Bendrovė susikūrė 1929 m. kaip *Aeroposta*. 1949 m. susijungus kelioms oro bendrovėms sudaryta *Aerolíneas Argentinas*. Bendrovė vos ne bankrotavo Argentinos ekonominės krizės metu.

*Aerolíneas Argentinas* lėktuvai skrenda į daugelį Lotynų Amerikos didžiųjų miestų, Meksiką, JAV, Italiją, Ispaniją, Australiją, Naująją Zelandiją.

Flotilė
-------


**Aerolíneas Argentinas orlaiviai**| Lėktuvas | Valdomi | Užsakyti | Vietos | Pastabos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|
| V | E | Total |
| Airbus A340-200 | 4 | — | 32 | 217 | 249 |  |
| Airbus A340-300 | 3 | — | 248 | 280 |  |
| Boeing 737–500 | 16 | — | 8 | 100 | 108 |  |
| Boeing 737–700 | 14 | 8 | 120 | 128 |  |
| Boeing 747–400 | 3 | — | 42 | 379 | 421 |  |
| McDonnell Douglas MD-83 | 1 | — | 8 | 140 | 148 |  |
| McDonnell Douglas MD-88 | 1 |  |
| Viso | 42 | 8 |  |

Galerija
--------

* Boeing 737Boeing 737
* Boeing 747Boeing 747
* Boeing 747Boeing 747
| Torės kalnas |
| --- |
| Smaili Torės kalno viršūnėSmaili Torės kalno viršūnė |
| **Aukštis** | 3133 m |
| **Žemynas** | Pietų Amerika |
| **Šalys** | Argentinos vėliava ArgentinaČilės vėliava Čilė |
| **Kalnynas** | Andai |
| **Pirmasis įkopimas** | 1974 m.Daniele Chiappa, Mario Conti, Casimiro Ferrari, Pino Negri |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Torės kalnas

  |
| **Koordinatės:** | 49°18′0″ p. pl. 73°06′0″ v. ilg.﻿ / ﻿49.30000°š. pl. 73.10000°r. ilg.﻿ / 49.30000; 73.10000Koordinatės: 49°18′0″ p. pl. 73°06′0″ v. ilg.﻿ / ﻿49.30000°š. pl. 73.10000°r. ilg.﻿ / 49.30000; 73.10000 |
|  |
|  **Vikiteka** | Torės kalnas |

**Torės kalnas** (isp. *Cerro Torre*; „bokšto kalnas") – kalnas Patagonijoje, Patagonijos Anduose, Argentinoje (Santa Kruso provincija) ir Čilėje (Magelano ir Čilės Antarktidos regionas), *Los Glaciares* nacionalinio parko pakraštyje taip pat Bernardo O'Higinso nacionalinis parkas, į vakarus nuo Ficrojaus viršukalnės. Aukštis – 3133 m.

Nuo 1998 metų tiksli Argentinos–Čilės sienos vieta ties kalnu ginčytina.

Kyla nemažai ginčų, kas pirmasis įkopė į Torės kalną. Manoma, kad 1959 m. tai galėjo padaryti Cesare Maestri ir Toni Egger, tačiau tai patvirtinančių duomenų nėra. Pirmas oficialiai užfiksuotas įkopimas įvyko 1974 m. (italų ekspedicija).

Kalno viršukalnė labai stati ir kieta, nuolat gaubiama debesų, todėl į ją, kaip ir į Ficrojų įkopti reikia didelės ištvermės ir mesitriškumo. Yra įkopusios vos kelios ekspedicijos.

2024m. vasario 24d. Į Cerro Torre viršūnę Ragni maršrutu įkopė ir Lietuvos trispalvę iškėlė Marius Gružauskas su dviem bendražygiais iš Kazachstano: Omar Asserbekov, Grigoriy Chshukin.

Išnašos
-------

1. ↑  Map of Magallanes and Chilean Antarctica Region
2. ↑  1998 Agreement between Argentina & Chile Archyvuota kopija 2016-05-31 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Aprašymas
|  |
| --- |
| Foje atsisveikinimo koncertas |
|  
Kadras iš paskutinio koncerto Vingio parke įrašo |
| „Foje" atsisveikinimo turas |
| Pradžia | 1997 m. gegužės 12 d. |
| Pabaiga | 1997 m. gegužės 17 d. (5 d.) |
| Pasirodymai | 3 |

Atsisveikinimo koncertų metu naudota „Foje" vėliava, demonstruota minėjime 2017 m.
**Foje atsisveikinimo koncertas** – vienas iš trijų paskutinių grupės „Foje" koncertų, vykusių 1997 m. gegužės mėnesį Klaipėdoje, Kaune ir Vilniuje. Į paskutinį iš atsisveikinimo koncertų, vykusį gegužės 17 d. Vilniaus Vingio parke, susirinko 60 tūkst. žiūrovų. 2016 m. duomenimis, šis koncertas buvo daugiausiai žiūrovų surinkęs koncertas Lietuvoje. Už koncertą Lietuvos kultūros ministerija grupei įteikė 50000 Lt premiją. „Foje" atsisveikinimo koncertas 1997 m. Bravo muzikiniuose apdovanojimuose buvo pripažintas geriausiu metų renginiu, koncertuose įrašytos dainos 1999 m. buvo išleistos albume „Vilnius Kaunas Klaipėda".

Priešistorė
-----------

Nesantaika tarp „Foje" narių prasidėjo dar 1995 m. Tais metais grupės vokalistas Andrius Mamontovas įrašė pirmą savo solinį albumą „Pabėgimas", kurį kiti grupės nariai, A. Mamontovo teigimu, sutiko nepalankiai. Tų pačių metų „Foje" albumo „Kai perplauksi upę" įrašymą lydėjo daug ginčų, o 1996 m. išleistą albumą „1982" įrašinėjo tik dviese – A. Mamontovas ir Arnoldas Lukošius. Nesutarimą tarp A. Mamontovo ir kitų grupės narių dar labiau pagilino A. Mamontovo įsitraukimas į Eimunto Nekrošiaus statomą spektaklį „Hamletas".

Koncertai
---------

| Miestas | Vieta | Data |
| --- | --- | --- |
| Klaipėda | Vasaros estrada | 1997 m. gegužės 12 d. |
| Kaunas | Nemuno sala | 1997 m. gegužės 14 d. |
| Vilnius | Vingio parkas | 1997 m. gegužės 17 d. |

Minėjimai
---------

„Foje" fanų klubas kiekvienų metų gegužės 17 d. rengia paskutinio grupės koncerto minėjimus.

2017 m. gegužės 17 d. Vingio parke įvyko paskutinio „Foje" koncerto dvidešimtmečio minėjimas. Minėjimo metu parko estradoje veikė grupės atributikos paroda, buvo rodomas paskutinio koncerto įrašas, prekiaujama 300 egzempliorių tiražu išleista USB laikmena su koncerto įrašu bei dauguma grupės albumų. Renginyje apsilankė ir patys „Foje" nariai. A. Mamontovas renginio metu teigė, jog tai paskutinis šio įvykio minėjimas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Tigris – renginiai ir koncertai jums Archyvuota kopija 2017-02-22 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2  Istorija Archyvuota kopija 2017-05-03 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  „Foje" atsikūrimo turą užbaigs koncertas Vilniuje
4. 1 2  Andrius Mamontovas: niekada nenorėjau, kad iširtų Foje
5. ↑  Paskutinis grupės Foje koncertas
6. 1 2  Prieš 20 metų atsisveikinę su grupe „Foje" gerbėjai vėl susitiko Vingio parke
7. ↑  Vingio parke būrį gerbėjų vėl surinko legendinė grupė „Foje": „Tai – paskutinis taškas" Archyvuota kopija 2017-05-21 iš Wayback Machine projekto.
American Airlines, Inc.|  |
| 

| IATA**AA** | ICAO**AAL** | Šaukinys**AMERICAN** |
| --- | --- | --- |

 |
| Įkurta | 1926 m. |
| Pagrindinis oro uostas | Šarlotės Daglas tarptautinis oro uostasDalaso-Fortvorto tarptautinis oro uostasDžono F. Kenedžio tarptautinis oro uostasLos Andželo tarptautinis oro uostas ir kt. |
| Dažno keleivio programa | AAdvantage |
| Aljansas | Oneworld |
| Lėktuvų skaičius | 964 |
| Maršrutai | 350 |
| Priklauso | American Airlines Group |
| Šūkis | *Great is what we're going for* |
| Būstinė | Čikaga, JAV |
| Vadovybė | Doug Parker (vadovas) |
| Tinklalapis | American Airlines.com |

**American Airlines, Inc.** – pagrindinė JAV įsikūrusi oro transporto vežėja pasaulyje. Ji yra didžiausia pasaulyje oro linijų bendrovė pagal turimų lėktuvų skaičių bei pajamas, pirma pasaulyje pagal maršrutų kiekį bei aptarnautus keleivius – 2016 m. jos paslaugomis pasinaudojo 198 milijonai keleivių. Pagrindinės kompanijos konkurentės yra kitos JAV vežėjos – Delta Air Lines, United Airlines ir Southwest Airlines.

American Airlines priklauso Oneworld aljansui, taip pat savo kainas, paslaugas ir maršrutus koordinuoja su British Airways, Finnair ir Iberia transatlantiniuose skrydžiuose, o su Japan Airlines ir Qantas bendradarbiauja skrydžiuose per Ramųjį vandenyną.

2014 m. kompanija buvo įdarbinusi 94 400 darbuotojus.

2013 m. vasario 14 d. kompanija pranešė susijungianti su US Airways grupe. Tokiu būdu naujasis darinys tapo didžiausia oro vežėja pasaulyje. 2015 m. balandžio 8 d. Federalinė aviacijos administracija suteikė šioms kompanijoms vieną operacijoms skirtą licenciją.

American Airlines savo skrydžius vykdo keturiuose žemynuose, šiuo rodikliu ji nusileidžia Delta Air Lines ir United Airlines, kurios skraidina į visus šešis žemynus.

Flotilė
-------

American Airlines pasaulyje yra ketvirta pagal dydį Boeing 737 Next Generation šeimos naudotoja (Ryanair, Southwest Airlines ir United Airlines), taip pat turi antrą pagal dydį Boeing 737–800 lėktuvų parką (po Ryanair).

„American Airlines" valdo šiuos oro lainerius: (pavadinimas, naudojami skrydžiams, užsakyti)

* Boeing 737–800 – 153, 54
* Boeing 757–200 – 124, 0
* Boeing 767-200ER – 15, 0
* Boeing 767-300ER – 58, 0
* Boeing 777-200ER – 47, 7
* Boeing 777-300ER – 0, 6
* Boeing 787–9 – 0, 42
* Boeing 777-200ER – 10, 0
* McDonnell Douglas MD-82 – 137, 0
* McDonnell Douglas MD-83 – 88, 0

Viso: 622 naudojami skrydžiams ir 106 užsakyti.

Galerija
--------

* Boeing 767-200ERBoeing 767-200ER
* Boeing 777Boeing 777
* Boeing 767-300ERBoeing 767-300ER
* Airbus A300-600Airbus A300-600
* Boeing 777-200ERBoeing 777-200ER
* Boeing 777-200ERBoeing 777-200ER
* Boeing 737Boeing 737
* Boeing 757Boeing 757
* Boeing 757-200Boeing 757-200
* Boeing 767-300ERBoeing 767-300ER
* McDonnell Douglas MD-82McDonnell Douglas MD-82
* McDonnell Douglas MD-83McDonnell Douglas MD-83

Šaltiniai
---------

1. ↑  World Airline Rankings Archyvuota kopija 2019-10-31 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  American Airlines Group Reports Record Fourth Quarter and Full Year 2014 Profit Archyvuota kopija 2015-07-07 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  American Airlines and US Airways take big step in merger
| **Equus grevyi** |
| --- |
| Dykuminis zebras (Equus grevyi)Dykuminis zebras (*Equus grevyi*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Neporakanopiai  *( Perissodactyla)* |
| Šeima: | Arkliniai  *( Equidae)* |
| Gentis: | Arkliai  *( Equus)* |
| Pogentė: | Zebrai  *( Hippotigris)* |
| Rūšis: | Dykuminis zebras  *( Equus grevyi)* |

 |
| Binomas |
| ***Equus grevyi***Oustalet, 1882 |
| PaplitimasPaplitimas, 2010 m. |

**Dykuminis zebras** (*Equus grevyi*) – arklinių (*Equidae*) šeimos neporakanopis žinduolis. Stambiausia zebrų rūšis.

Paplitęs palyginti nedideliame areale Rytų Afrikoje: šiaurės Kenijoje ir vietomis pietų Etiopijoje. Seniau gyveno ir Somalyje, Džibutyje, Eritrėjoje. Populiacija labai nedidelė (2000 m. Kenijoje suskaičiuotas 2571 dykuminis zebras).

Kūnas 125–150 cm ilgio, sveria 349–451 kg. Galva stambi, ausys didelės, apskritos, karčiai statmeni, stori. Snukis rudas. Nuo kitų zebrų skiriasi drūtesniu kaklu, artimesne į mulo išvaizda. Kūnas išmargintas juodais dryžiais, bet kitaip nei kitų zebrų, pilvas pasilikęs baltas. Patinai ~10 % stambesni už pateles.

Veda 1 jauniklį, kurį patelė nešioja 358–438 dienas. Ką tik gimęs zebriukas jau netrukus (po 20 minučių) gali vaikščioti, o netrukus ir lakstyti. Jauniklį prižiūri tik patelė. Lytinę brandą patelės pasiekia 3 metų, patinai – 6 metų. Gamtoje išgyvena vidutiniškai 12–13 metų, nelaisvėje – iki 30.

Dykuminis zebras nuo kitų zebrų skiriasi tuo, kad neturi griežtos socialinės hierarchijos. Bandos sudėtis dažnai keičiasi.

Gyvena pusiau sausuose žolynuose ir akacijų savanose, šiems zebrams ne toks svarbus vandens telkinių artumas kaip kitų rūšių zebrams (gali išgyventi be vandens iki 5 dienų). Maitinasi žole ganydamiesi, esant maisto stygiui ėda ir lapus.

Rūšis sparčiai nyksta (nuo 15 000 XX a. aštuntajame dešimtmetyje iki >2500 2009 m.). Prie populiacijos mažėjimo galimai prisidėjo juodligė.

* PatelėPatelė
* Dykuminių zebrų bandaDykuminių zebrų banda
* Dykuminis zebras Leipcigo zoologijos sodeDykuminis zebras Leipcigo zoologijos sode

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Žinduolių pavadinimų žodynas: lotynų, lietuvių, anglų, prancūzų, rusų, vokiečių kalbomis* / [rengė P. Bluzma (ats. red.), R. Mažeikytė, E. Mickevičius, J. Prūsaitė, K. Baranauskas, R. Baleišis]. – Vilnius : Ekologijos inst. l-kla, 2002
2. 1 2 3 4 5 6 7  *Equus\_grevyi*,ADW – Animal Diversity Web. University of Michigan, Museum of Zoology.
3. ↑  „Six endangered Grevy’s Zebra foals make their debut at the San Diego Zoo Safari Park". *San Diego Zoo Global*.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dykuminis zebras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Irpinėukr. *Ірпiнь* |
| --- |
|              |
| *Miesto centrinė aikštė* |
|  |
| 

IrpinėIrpinė

50°31′0″ š. pl. 30°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.51667°š. pl. 30.25000°r. ilg.﻿ / 50.51667; 30.25000﻿ (Irpinė (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos vėliava Ukraina |
| **Sritis** | Kijevo sritis Kijevo sritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1899 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 56 806  |
| **Altitudė** | 121 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Irpinė |

**Irpinė** (ukr. *Ірпiнь*) – miestas Ukrainoje, Kijevo srityje, ties vakariniais Kijevo pakraščiais, prie Irpinės upės; rajono centras. Geležinkelio stotis prie Kijevo–Kovelio linijos. Statybinių medžiagų (plytų, gelžbetonio, izoliacinių medžiagų), žemės ūkio technikos, baldų, kabelių gamybos pramonė. Irpinės upės slėnyje auginamos daržovės.

Veikia bioresursų ir gamtonaudos, fiskalinių paslaugų universitetai, teisės ir ekonomikos kolegija, Ukrainos menininkų namai, skulptūrų parkas. Vyksta tarptautinis nekomercinio kino festivalis (nuo 2003 m.).

Istorija
--------

Irpinė įkurta 1899 m. statant Kovelio geležinkelį. Miesto teisės suteiktos 1956 m. Pradėjo augti kaip Kijevo priemiestis.

Nuo 2022 m. Kovo 6, Ukrainos miestas-didvyris.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 173
| „TSRS Tautų draugystės hidroelektrinė" |
| --- |
| Tautų draugystė (hidroelektrinė) |
| Bendra informacija |
| Valstybė |  Baltarusija |
| Būklė | neveikianti |
| Upė | Prorva |
| Statybos pradžia | 1953 m. |
| Pradėjo veikti | 1953 m. |
| Instaliuota galia | 300 kW |
| Užtvanka |
| Turbinos ir generatoriai |

**„TSRS Tautų draugystės hidroelektrinė"** – mažoji hidroelektrinė Baltarusijoje, įrengta 1953 m. ant Prorvos upės (Drūkšių ežero ištaka) tarp Stavoko ir Abalių ežerų. Hidroelektrinė ir jos šliuzų sistema, dar žinoma kaip **Objektas 500**, pakėlė Drūkšių ežero lygį apie 30 cm. Nors hidroelektrinės turbinos XX a. devintajame dešimtmetyje buvo išardytos, ji bei jos šliuzų sistema gali būti pasitelkta ežero, naudoto Ignalinos atominės elektrinės reaktorių aušinimui, lygio reguliavimui. Dėl šios priežasties hidroelektrinė 1996 m. Baltarusijos ir Lietuvos susitarimu buvo išnuomota pastarajai 99 metams.

Statyba
-------

1951 m. Drūkšiuose (Baltarusija) įvyko trijų gretimų kolūkių – Vidžių rajono V. Molotovo vardo (Baltarusijos TSR), Dūkšto rajono A. Mickevičiaus vardo (Lietuvos TSR) ir Gryvos rajono J. Sverdlovo vardo (Latvijos TSR) – atstovų susitikimas, kurio metu sutarta pastatyti hidroelektrinę. Statybos darbai pradėti 1953 m. Tais metais supylus užtvanką pakeista Apyvardės upės vaga (uždarytas Drūkšos kanalas), įrengtas nuotėkio reguliavimo šliuzas. Tarybinis baltarusių poetas Piatrus Brouka apie statybą sukūrė romaną „Kai susilieja upės", pagal kurį 1958 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas tokiu pačiu pavadinimu.

Reikšmė
-------

Prieš Lietuvos nepriklausomybės atkūrimą hidroelektrinė ir jos šliuzai buvo įtraukti į Ignalinos atominės elektrinės balansą. Atkūrus nepriklausomybę šie strategiškai svarbūs statiniai atsidūrė Baltarusijos teritorijoje, todėl 1996 m. vasario 6 d. Vilniuje buvo pasirašytas dvišalis susitarimas dėl jų kontrolės. Susitarimu Baltarusija objektus Lietuvai išnuomojo 99 metams, mainais tam pačiam periodui gaudama nuomoti „Baltarusijos" sanatoriją Druskininkuose. Nors susitarimas buvo ratifikuotas Baltarusijos Aukščiausiosios Tarybos, nei hidroelektrinės, nei Objekto 500 teisinė registracija nebuvo baigta (2013 m. duomenimis).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Mainai su Baltarusija: sanatorija už dyka

Nuorodos
--------

* Lietuvos Respublikos Vyriausybės ir Baltarusijos Respublikos Vyriausybės susitarimas dėl „Objekto 500" ir hidroelektrinės „Tautų draugystė"
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje pernelyg plačiai remiamasi su straipsnio objektu artimai susijusiais šaltiniais.**Dėl to straipsnyje pateikiama informacija gali būti nepakankamai objektyvi. Jei galite, straipsnio informaciją pagrįskite nuorodomis į nepriklausomus antrinius šaltinius |

|  |
| --- |
| **Garliavos Juozo Lukšos gimnazija** |
| Garliavos Juozo Lukšos gimnazija herbasGarliavos Juozo Lukšos gimnazija herbas |
| Garliavos Juozo Lukšos gimnazija |
| **Adresas** | S. Lozoraičio g. 13, Garliava |
| **Direktorius(-ė)** | Vidmantas Vitkauskas |
| **Mokinių skaičius** | 530 |
| **Įkūrimo data** | 1992 m. balandžio 16 d. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | XXIX |
| **Pedagogų skaičius** | 45 |

**Garliavos Juozo Lukšos gimnazija** – dieninė, keturmetė (I(9)-IV(12) kl. mokykla Garliavoje (Kauno raj.), S. Lozoraičio g. 13, vykdanti pagrindinio ugdymo antrosios dalies, vidurinio ir neformaliojo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191074837. Steigėjas Kauno rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Mokykla įkurta 1992 m. pavasarį. Tai jauniausia gyvenvietės bendrojo lavinimo mokykla. 1997 m. mokyklai suteiktas pilnas realinės ir humanitarinės gimnazijos statusas. Mokykla tapo pirmąja gimnazija Kauno rajone. Šiuo metu mokykla yra vienintelė keturmetė gimnazija Kauno rajone, kurioje mokosi I(9)-IV(12) kl. mokiniai. Gimnazijos pastatas pilnai renovuotas ir pritaikytas mokinių su fizine negalia ugdymui. Gimnazijoje formuojamos STEAM (gamtos mokslų, technologijų, menų ir matematikos  integralaus ugdymo) bei CLIL (integruoto dalyko ir užsienio kalbų mokymo/mokymosi) pagrindais dirbančios klasės. Mokykla išsiskiria aukštu mokinių žinių lygiu, reikšmingais pasiekimais rajoninėse ir respublikinėse mokinių olimpiadose, konkursuose, projektuose. Gimnazija įgyvendina plačią pilietinio-patriotinio ugdymo programą: įkurtas rezistento Juozo Lukšos-Daumanto (1921–1951) memorialinis muziejus, Lietuvos ir užsienio lietuvių rezistencijos tyrimo centras, sukaupta gausi egzilyje leistos literatūros biblioteka. 

Gimnazija bendradarbiauja su panašaus tipo Lietuvos ir užsienio mokyklomis, bendrauja su užsienio lietuviais, įvairiais fondais ir organizacijomis. Gimnazija rengia įvairias konferencijas, kuriose gvildenamos rezistencijos temos, organizuoja susitikimus su žymiais Lietuvos ir užsienio politikais, dvasininkais, kultūros bei meno veikėjais.

Direktoriai
-----------

* nuo 1992 m. Vidmantas Vitkauskas

Žymūs mokytoja
--------------

* Asta Sederevičiūtė, tikybos mokytoja
* Adolfas Teresius, tautodailininkas
* Asta Račkauskienė, chemijos mokytoja
* Zita Talutienė, geografijos mokytoja
* Edita Liutkevičienė, anglų kalbos mokytoja
* Laima Stančiauskienė, matematikos mokytoja
* Audronė Armonienė, fizikos mokytoja
* Algis Juozulynas, biologijos mokytojas
* Jūratė Petrikaitė, lietuvių kalbos mokytoja
* Rasa Lakickienė, biologijos mokytoja

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
Koordinatės: 55°51′05″š. pl. 23°16′45″r. ilg.﻿ / ﻿55.851307°š. pl. 23.279264°r. ilg.﻿ / 55.851307; 23.279264

**Rėkyvos pelkė** – pelkė, plytinti Šiaulių rajono savivaldybėje, į pietus nuo Šiaulių miesto. Plotas siekia 2608 hektarus, dalyje jo išgaunamos durpės.

Didžiuma Rėkyvos pelkės – plynraistinė aukštapelkė (vertingomis laikomos aukštapelkės plynės, jos nyksta), o likusi dalis – plyninė žemapelkė. Šiauriniame pakraštyje telkšo seklus Rėkyvos ežeras (vyksta jo pelkėjimo procesai). Vidutinis durpių sluoksnio storis siekia 4,3 m, didžiausias – 9,3 m.

Pelkėje sutinkami briedžiai, tetervinai, tai plėšriųjų medšarkių perimvietė. Gyvena į Raudonąją knygą įtrauktas drugys rudakis satyriukas, šikšnosparnis kūdrinis pelėausis (visoje Europoje saugoma rūšis). Auga reti augalai, kaip antai avietė tekšė.

Šiaurinė dalis įeina į Rėkyvos botaninį zoologinį draustinį, kuris įsteigtas 1997 m. siekiant išsaugoti nykstančias augalų ir gyvūnų rūšis.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Selemonas Paltanavičius. *Rėkyvos pelkė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-05-07.
2. 1 2 3  „Rėkyvoje pakilęs vandens lygis". Šiaulių kraštas. Nuoroda tikrinta 2022-05-07.
**Vidaus degimo variklio cilindro skersmuo** arba **cilindro skersmuo** – vidaus degimo variklio arba garo variklio parametras, slėginės kameros (vidaus degimo variklio degimo kameros) – cilindro – skersmuo.

Cilindro skersmens dydis yra vienas iš trijų parametrų (kartu su cilindrų skaičiumi ir stūmoklio eiga), naudojamų apskaičiuoti variklio darbinį tūrį, pagal formulę:

Darbinis tūris = π ( 1/2 × cilindro skersmuo )2 × stūmoklio eiga × cilindrų skaičius 
Santykis tarp cilindro skersmens ir stūmoklio eigos (angl. *stroke ratio*) yra variklio paskirtį nurodantis parametras – varikiai su trumpos eigos stūmokliais (>1) yra skirti dirbti didesnėmis apsukomis, su didelės eigos (<1) stūmokliais – generuoja didesnį sukimo momentą ir optimalų galingumą išvysto dirbdami mažesnėmis apsukomis.

Išnašos
-------

1. ↑  Schwaller, Anthony (1999). *Motor Automotive Technology*. Delmar, New York
2. ↑  „Square, Oversquare and Undersquare engines". *www.motoetc.com*. Suarchyvuotas originalas 2020-10-13. Nuoroda tikrinta 7 July 2019.
3. ↑  „What Is Bore-Stroke Ratio and Square Engine Design?". *www.carbiketech.com*. 28 June 2017. Nuoroda tikrinta 7 July 2019.
54°40′25″ š. pl. 25°17′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.67361°š. pl. 25.28611°r. ilg.﻿ / 54.67361; 25.28611

2021 m.
Vidus 2015 m.
**Halės turgus** – halės tipo turgus Vilniuje. Po 2006 m. rekonstrukcijos, remonto didžioji dešinėje esančių prekyviečių dalis po atviru dangumi buvo apdengta stogu, plotas suskirstytas į „kišeninius" kiosko tipo kambarėlius, o ten įkurdintos kiniškų rūbų, pasak portalo „Skaniai.lt", beveidžių lietuviškos konditerijos parduotuvėlių ir panašaus pobūdžio įstaigos.

Adresas: Pylimo g. 58/ Bazilijonų g. 1, Vilnius.

Darbo laikas: II–VI 7.00–18.00, VII 7.00–15.00.

Istorija
--------

Halės turgavietė ir pylimo gatvė 1941 m.
Istorinės žinios apie Halės turgavietės teritoriją yra labai menkos. Minima, kad XVIII a. pabaigoje čia buvo nedidelis dvarelis. XIX a. antrojoje pusėje šioje vietoje jau veikė javų turgus.

1904–1906 m. pastatytas metalinių konstrukcijų Halės pastatas, kuris su nedideliais plano pakeitimais išliko iki šių dienų. Pastatas buvo atidarytas 1906 m. ir tuometiniame Vilniuje tai buvo vienas iš moderniausių pastatų, kuriame buvo pritaikyta nemažai techninių sprendimų – plieninės ir gelžbetoninės konstrukcijos, sudėtingo profilio arkos. Pastatą projektavo inžinierius ir architektas Vaclovas Michnevičius. Pastatui būdinga plytų stiliaus architektūra. Įdomu ir tai, kad tai vienintelis tokio tipo konstrukcijos, kurioje naudojamos metalo santvaros, pavyzdys Lietuvoje.

M. Morelovskio sudarytame miesto gynybinių įtvirtinimų plane dabartinėje Halės turgaus vietoje galima matyti du netaisyklingų bastionų kontūrus, kas nurodo, jog šioje vietoje ėjo miestą juosusi gynybinė siena. Rekonstruojant Halės turgavietę, buvo aptiktos daugiau kaip prieš 300 metų statyto namo liekanos, nors manyta, jog XVII a. pastatų toje vietoje nebūta.

Galerija
--------

* Vilniaus Halės turgavietė, apie 1916 m.Vilniaus Halės turgavietė, apie 1916 m.
* Vilniaus Halės turgavietė, apie 1915–1916 m.Vilniaus Halės turgavietė, apie 1915–1916 m.
* Vilniaus Halės turguje, apie 1916 m. – mažasis vežimėlis naudotas prekėms vežioti.Vilniaus Halės turguje, apie 1916 m. – mažasis vežimėlis naudotas prekėms vežioti.
* Prekyba vaisiais ir daržovėmis Halės turgaus prieigose, apie 1916 m.Prekyba vaisiais ir daržovėmis Halės turgaus prieigose, apie 1916 m.
* 2008 m.2008 m.
* 2002 m.2002 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Atgimstanti simpatija Halės turgavietei
2. ↑  Halės turgavietės interneto svetainė
3. ↑  *Plytų stilius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
4. ↑  Halės turgavietės istorija Archyvuota kopija 2010-10-31 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Halės turgus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Interneto puslapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Borodino mūšis |
| --- |
| Priklauso: Napoleono žygis į Rusiją |
| „Maskvos mūšis, 1812 m.rugsėjo 7 d." *Louis Lejeune* paveikslas, 1822 m. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1812 m. rugsėjo 7 d. |
| Vieta | Borodinas, Maskvos sritis, Rusija |
| Rezultatas | Formali prancūzų pergalė; strateginis Rusijos atsitraukimas ir strateginis prancūzų pralaimėjimas. |
| Priežastis | Prancūzų invazija į Rusiją, 1812 m. |

 |
| Konflikto šalys |
|  Prancūzija Varšuvos kunigaikštystė |  Rusijos imperija |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| Prancūzija Napoleonas BonapartasPrancūzijaMichel NeyPrancūzija Viceroy EugèneLenkija Juzefas Poniatovskis | Rusija Michailas Kutuzovas Rusija Piotras Bagrationas |
| Pajėgos |
| 130 000 karių, 587 patrankos | 120 000 karių, 624 patrankos |
| Nuostoliai |
| 30 - 35 tūkst. sužeisti, mirę ar paimti į nelaisvę. Tarp jų 47 generolai ir 480 kitų pareigūnų | 39 - 45 tūkst. sužeisti, mirę ar paimti į nelaisvę. Tarp jų 23 generolai ir 211 kitų pareigūnų |

**Borodino mūšis** – 1812 m. rugsėjo 7 d. vykęs mūšis tarp Napoleono vadovaujamų Prancūzijos imperijos ir Michailo Kutuzovo vadovaujamų Rusijos imperijos pajėgų. Tai buvo didžiausias ir daugiausiai gyvybių nusinešęs mūšis per visą 1812 m. prancūzų invazijos į Rusiją laikotarpį.

Padėtis prieš mūšį
------------------

Per pirmus tris invazijos į Rusiją mėnesius Napoleonas neteko trečdalio savo pajėgų ir kovėsi tik viename reikšmingesniame susirėmime prie Smolensko. Rugsėjo pradžioje Kutuzovas nusprendė apsistoti ir įtvirtinti gynybines pozicijas (kalvos abipus upės ir miškas) prie Borodino.

Mūšio eiga
----------

Napoleonas surengė keletą atakų prieš rusų rikiuotę. Jo pėstininkai patyrė didelių nuostolių, nes buvo smarkiai apšaudyti. Tačiau ir rusų kontratakas nutraukė prancūzų artilerija. Prancūzai užėmė pozicijas prieš rusų kairįjį sparną tada puolė centre esančia Rajevskio bateriją. Vis dėlto, kai atsirado proga sutriuškinti rusus Napoleonas nepanaudojo 30000 karių rezervo. Apie vidurnaktį Rusijos kariuomenė ėmė trauktis link Maskvos.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Borodino mūšis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Frensis Bofortaspranc. *Francis Beaufort*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1774 m. gegužės 7 d.Airioje |
| Mirė | 1857 m. gruodžio 17 d. (83 metai) |
| Tėvas | Danielius Augustas Bofortas |
|  |
| Veikla | Airijos keliautojas, geografas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Francis Beaufort |

**Frensis Bofortas** (*Francis Beaufort*, 1774 m. gegužės 7 d. Airioje – 1857 m. gruodžio 17 d.) – Airijos keliautojas, geografas.

Biografija
----------

Gimė 1774 metais Airijoje, dvasininko šeimoje. Jo tėvas, Danielius Augustas Bofortas, domėjosi geografija ir topografija ir 1792 m. išleido vieną pirmųjų Airijos žemėlapių. Jūrininko karjerą F. Bofortas pradėjo 13 metų ir jau po dvejų metų dalyvavo ekspedicijoje į Indiją. 1796 metais jam buvo suteiktas leitenanto laipsnis, o 1805 metais buvo paskirtas laivo kapitonu. Visą savo laisvalaikį skyrė orų stebėjimui, domėjosi kartografija. Remdamasis savo stebėjimais 1806 metais sukūrė 13 balų skalę (nuo 0 iki 12), kurios pagalba, pagal vandens paviršiaus būseną ir vėjo poveikį buriniam laivui, buvo galima nustatyti vėjo stiprumą. 1811–1812 metais dalyvavo ekspedicijoje, tyrinėjusioje pietinę Mažosios Azijos pusiasalio dalį, kur buvo sunkiai sužeistas. Todėl buvo priverstas palikti tarnybą jūroje ir paskirtas hidrografu Britų admiralitete. Pirmą kartą jo sukurta vėjo stiprumo skalė praktiškai buvo pritaikyta 1831 m. Nuo 1838 m. ja pradėjo naudotis britų, o vėliau ir viso pasaulio jūreiviai. 1846 m. F. Bofortui buvo suteiktas kontradmirolo laipsnis.

Franco Beauforto kapas Tarnybą jis paliko sulaukęs 81 metų. Seras Frensis Bofortas mirė 1857 m. Jo garbei pavadinta jūra Arkties vandenyne prie Aliaskos valstijos krantų, salos Arkties vandenyne, ežeras JAV ir sąsiauris šiaurinėje Atlanto vandenyno dalyje. 1874 m. Pirmojoje Tarptautinėje jūrų meteorologijos konferencijoje buvo nutarta, kad tuo atveju, kai nėra galimybių pasinaudoti prietaisais, vėjo stiprumas turi būti vertinamas pagal Boforto skalę. Vėliau ji keletą kartų buvo tikslinama, keičiama. Dabartinė Boforto skalė 1927 m. patvirtinta Pasaulinės meteorologijos organizacijos ir patikslinta 1939 m.
**Pierre Okende**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Pierre Merveil Okende |
| Gimimo data | 2002 m. liepos 27 d. (21 metai) |
| Gimimo vieta |  |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Lietuva **FK Riteriai** |
| **Numeris** | 25 |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 20222023– | Latvija Mārupes SC  Lietuva FK Riteriai | 10 0(13)12 00(1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. rugpjūčio 18 d.. |

**Pjeras Okendė** (pranc. *Pierre Merveil Okende*; g. 2002 m. liepos 27 d.) – futbolininkas, saugas.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo gimtinėje. Nuo 2022 m. vasaros rungtyniavo Mārupes SC (Latvija}. Antroje lygoje sužaidė dešimt rungtynių ir pelnė trylika įvarčių.

### „Riterių" klubas

2023 m. tapo žinoma, kad atstovaus „Riterių" klubui. Rungtyniavo klubo jaunimo ekipoje ir žaidė Pirmoje lygoje.

2023 m. balandžio 1 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Džiugo" klubą. Pasirodė po keitimo ir rungtyniavo iki mačo pabaigos. Rungtynės baigėsi lygiosiomis (1:1).

2023 m. gegužės 21 d. A lygos rungtynėse prieš „Džiugo" klubą pasirodė po ketimo pačioje rungtynių pabaigoje ir pelnė įvartį. Po šio smūgio vilniečiai pirmavo (1:0), tačiau nesugebėjo išlaikyti persvaros ir rungtynės baigėsi lygiosiomis.

2023 m. gegužės 24 d. LFF taurės turnyro rungtynėse prieš FC Hegelmann po dviejų Nikolos Popovičiaus įvarčių FK Riteriai pirmavo rezultatu 2:0. Pačioje rungtynių pabaigoje į kovą buvo mestas Okende, kuris per pridėtą laiką pelnė trečią įvartį ir baigė varžovų triuškinimą. Galutinė rungtynių baigtis 3:0 lėmė, kad „Riterių" klubas pateko į kitą etapą.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2023** | **FK Riteriai** | 12 | 1 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | FK Riteriai sudėtis |  |
| 1 Armantas Vitkauskas · 2 Nojus Stankevičius · 3 Matas Latvys · 4 Gustas Gumbaravičius · 5 Milanas Rutkovskis · 7 Isma Mugulusi · 8 Armandas Šveistrys · 10 Simas Civilka · 11 Andrius Kaulinis · 11 Ebuka Onah (?) · 12 Nojus Petkus · 15 Kajus Stankevičius · 17 Deimantas Rimpa · 20 Martin Ustinovič · 23 Andrius Kazakevičius · 23 Povilas Katinas · 24 Jonas Usavičius · 25 Juris Dirmantas · 25 Pierre Okende · 47 Anri Rosiveri · 77 Ernestas Zdanovič · 79 Oleksandras Koževnikovas · 99 Dilonas Matuškevičius ·
 |
Treneris: Lenkija Sławomir Cisakowski |
**Alvydas Kazlauskas** (g. 1952 m. lapkričio 30 d. Sudeikių kaime, Utenos rajonas) – Lietuvos žurnalistas.

Biografija
----------

1962–1970 m. mokėsi Utenos T. Tilvyčio vidurinėje mokykloje, nuo 1970 m. iki 1975 m. studijavo Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete žurnalistikos specialybę.

1975–1976 m. Lazdijų rajono laikraščio „Darbo vėliava" korespondentas, 1976–1980 m. Jonavos rajono laikraščio „Jonavos balsas" skyriaus vedėjas, 1980–1984 m. LKP Jonavos rajono komiteto instruktorius, nuo 1984 m. Kėdainių „Tarybinis kelias" redaktoriaus pavaduotojas, nuo 2001 m. iki 2006 m. „Kėdainių garso" korespondentas.

Lietuvos žurnalistų sąjungos Kauno skyriaus valdybos narys.

Vedęs; žmona Lina (g. 1953 m.), žurnalistė. Dukra Vaiva (g. 1978 m.), sūnus Mošis (g. 1992 m.).

Laimėjimai
----------

* Respublikinis žurnalistų konkursas, I vieta (Lietuvos žurnalistų sąjungos premija), 1979 m.
* Regioninės žiniasklaidos konkursas „Lietuvos integracija į Europos Sąjungą", laureatas, 2000 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  UAB „Neolitas", 2002 m. Archyvuota kopija 2018-02-19 iš Wayback Machine projekto. ("Kas yra kas Kauno apskrityje 1999", "Kas yra kas Lietuvoje 2002", KYK serija "Lietuvos miestai", 1-oji knyga)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

John Davis

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: John Davis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

 *Kitos reikšmės – Džonas (reikšmės).*
*Šis straispnis apie jūrininką. Apie filmų prodiuserį žiūrėkite – Džonas Deivisas (prodiuseris).*
**Džonas Deivisas** (*John Davis* ; apie 1550–1605 m. gruodžio 29 d.) – anglų jūrininkas, keliautojas. Atrado Falklando salas (1592), ieškojo šiaurės vakarų kelio iš Atlanto į Ramųjį vandenyną, tyrė Šiaurės Amerikos pakrantę, Grenlandijos vakarinius krantus, Labradoro pusiasalio rytinius krantus, išleido kelionių aprašymą *The World's Hydrographical Description 1595*.

Biografija
----------

Dž. Deivis gimė apie 1550 metus Sandridge, Anglijos Devono grafystėje. Nuo vaikystės tapo jūrininku, plaukiojo su Adrianu Gilbertu. 1583 metų sausį suplanavo šiaurės vakarų kelio paieškas ir savo idėją pateikė F. Velsingemui bei Džonui Di. 1585–1587 metais atliko tris šiaurės kelio ieškančias keliones. Atrado sąsiaurį tarp Baffino Žemės ir Grenlandijos, Cumberlando įlanką. Sąsiauris vėliau pavadintas jo vardu.

Žuvo 1605 metais netoli Singapūro, prie Bintano salos, per susirėmimą su malajiečių piratais.
| Kapėnų dvaras |
| --- |
| Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08) Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08) |
| Vieta | Kapėnai, Viekšnių seniūnija, Mažeikių rajonas |
| Bajorų giminės | Chominskiai,Liubeckiai,Grigoravičiai,Sirutavičiai |
| Pastatų būklė | sunykęs |

**Kapėnų dvaras** – dvaras, esantis Kapėnuose, Viekšnių seniūnijoje (Mažeikių rajone), Virvytės upės krantuose.

Išlikę tik statinių liekanos: tvartas, užtvanka, parko fragmentai.

Yra žinoma, kad po Lenkijos–Lietuvos valstybės trečiojo padalinimo 1795 m. šias žemes Rusijos imperatorė Jekaterina II padovanojo buvusiam Mstilslavo vaivadai P. K. Chominskiui, tačiau dvaras greit išdalintas jo kreditoriams. Dvaras atiteko kunigaikščiui Liubeckiui.

Pirmojo pasaulinio karo išvakarėse minimas dvaro savininkas Grigoravičius.

1926 m. dvaras išparceliuotas. Jo centrą nupirko kaimyninio Kairiškių dvaro savininkas Vladas Sirutavičius, kuris užtvenkė Virvytę, pastatė kartono fabriką, nutiesė per upę tiltą. Kartono fabrikas uždarytas 1931 m. o tiltas 1960 m. įgriuvo, į upę įkrito juo važiavęs sunkvežimis.

Pokariu prie užtvankos įrengta nedidelė hidroelektrinė, kuri nunyko plėtojantis visuotinei elektrifikacijai ir stambių elektrinių statyboms. Nuo 2005 m. čia veikia privati nedidelio galingumo hidroelektrinė, priklausanti UAB „Jūrpa".

Galerija
--------

* Kapėnų dvaro svirnas (2016 08 08)Kapėnų dvaro svirnas (2016 08 08)
* Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08)Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08)
* Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08)Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08)
* Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08)Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08)
* Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08)Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08)
* Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08)Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08)
* Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08)Kapėnų dvaro užtvanka (2016 08 08)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ingrida Semaškaitė. „Lietuvos dvarai". Enciklopedinis žinynas. – Vilnius, „Algimantas", 2010. // psl. 1–512