recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Bardo |
|  
Singlo *One Step Further* viršelis |
| Biografija |
| Kilmė | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| Žanrai | pop, dance |
| Aktyvumo metai | 1982–1983 |
| Įrašų kompanija | Epic Records |
| Buvę nariai |
| Sally Ann Triplett  Stephen Fischer |

**„Bardo"** buvo pop muzikos duetas (nariai – Sally Ann Triplett ir Stephen Fischer) suformuotas 1982 metais atstovauti Jungtinei Karalystei 1982 m. „Eurovizijoje" su daina „One Step Further".

Dueto narė Sally Ann Triplett „Eurovizijoje" anksčiau pasirodė 1980 metais kaip Junginės Karalystės atstovų grupės „Prima Donna" narė. Ji yra viena iš keturių dainininkų, atstovavusi šiai šaliai „Eurovizijoje" du kartus (su Ronnie Carroll, Cliff Richard ir grupės „Bucks Fizz" nare Cheryl Baker).

Grupė pasirašė sutartį su „Epic Records", siekiant tęsti „Bardo" muzikinę veiklą, tačiau vėlesni singlai „Talking Out of Line" ir „Hang On to Your Heart" nesulaukė didelės sėkmės. Bardo albumas buvo planuojamas išleisti, tačiau dėl mažų singlų pardavimų atšauktas.

S. A. Triplett ir S. Fischer po grupės veiklos nutraukimo ir toliau liko drauge. Vėliau pora buvo subūrusi grupę kitu pavadinimu, koncertavo Prancūzijoje. 1990 metais Triplett susilaukė sūnaus. Nuo to laiko ji tapo sėkminga kino aktore ir atlikėja, labiausiai žinoma iš miuziklų „Anything Goes" (kartu su John Barrowman) ir „Guys and Dolls". Fischer taip pat tęsė savo muzikinę veiklą, scenoje daugiausiai pasirodantis kaip pianistas ir grupės „Penguin Cafe Orchestra" vokalistas.

Diskografija
------------

### Singlai

* *One Step Further / Lady of the Night* (1982)
* *Talking Out Of Line / Always Thinking Of You* (1982)
* *Hang On To Your Heart / I Write You A Letter* (1983)

### Albumai

* *The Best of Bardo* (2013)

Nuorodos
--------

* Daina *One Step Further*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Bucks Fizz  *„Making Your Mind Up"*** |  **Jungtinės Karalystės atstovai Eurovizijoje**1982 | Po to:**Sweet Dreams  *„I'm Never Giving Up"*** |
Koordinatės: 54°53′51.5″ š. pl. 23°54′3″ r. ilg.﻿ / ﻿54.897639°š. pl. 23.90083°r. ilg.﻿ / 54.897639; 23.90083

Kauno miesto apylinkės teismas
**Kauno miesto apylinkės teismas** – apylinkės teismas Lietuvoje, bendrosios kompetencijos teismas. 2013 m. sausio 1 d. kartu su Kauno rajono apylinkės teismu sujungtas į bendrą Kauno apylinkės teismą.

Adresas: Laisvės alėja 103, Kaunas, LT-44291.

Vadovybė
--------

* Teismo pirmininkas – Mindaugas Šimonis
* Teismo pirmininko pavaduotojai – Lina Žemaitienė ir Dainius Ročys

Teisėjai
--------

Buvę teisėjai
* Valerijus Čiučiulka (g. 1955 m.), Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas
* Kęstutis Gudynas (g. 1960 m.), Kauno apygardos administracinio teismo vicepirmininkas
* Nerijus Meilutis (g. 1974 m.), Kauno apygardos teismo vadovas
* Alvydas Pikelis (g. 1963 m.), Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas
* Romualdas Kęstutis Urbaitis (g. 1942 m.), LR Konstitucinio Teismo teisėjas, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.

Šaltiniai
---------

1. ↑

  


Kauno apygardos teismo teritorijoje esantys apylinkės teismai

Kauno |
Alytaus |
Jonavos |
Jurbarko |
Kaišiadorių |
Marijampolės |
Lazdijų |
Prienų |
Šakių |
Vilkaviškio
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Gaš Barkaጋሽ-ባርካ |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Eritrėjos vėliava Eritrėja |
| **Administracinis centras** | Barentu |
| **Apygardos** | 14 |
|  |
| **Gyventojų** () | 564 574 |
| **Plotas** | 33 200 km² |
| **Tankumas** () | 17 žm./km² |

**Gaš Barka** (tigr. ጋሽ-ባርካ = *Gash-Barka*) – vienas iš Eritrėjos administracinių regionų. Yra šalies pietvakarinėje dalyje, ribojasi su Etiopija ir Sudanu. Administracinis centras – Barentu.

Geografija
----------

Regiono pietinės dalies paviršius kalnuotas (Eritrėjos kalnynas), šiaurėje pereina į pusdykumes. Svarbiausios upės – Barka ir Marebas. Gaš Barkoje yra svarbiausios šalyje žemdirbystės sritys.

Vyraujančios tautos: tigriai, narai, kunamai.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Regionas padalintas į šias apygardas:

* Agordatas
* Barentu
* Dghė
* Fortas
* Gognė
* Haikota
* Logo Anseba
* Mensura
* Mogolas
* Molkis
* Omhadžeras
* Šambukas
* Tesenėjus
* Aukštutinis Gašas

|  |  |
| --- | --- |
|  **Eritrėjos regionai** |  |
| Anseba | Debubas | Gaš Barka | Maekelis | Pietinė Raudonoji Jūra | Šiaurinė Raudonoji Jūra |
| Linkou林口 |
| --- |
| *Savivaldybės pastatas* |
|  |
| 

LinkouLinkou

25°06′06″ š. pl. 121°21′47″ r. ilg.﻿ / ﻿25.10167°š. pl. 121.36306°r. ilg.﻿ / 25.10167; 121.36306﻿ (Linkou)Koordinatės: 25°06′06″ š. pl. 121°21′47″ r. ilg.﻿ / ﻿25.10167°š. pl. 121.36306°r. ilg.﻿ / 25.10167; 121.36306﻿ (Linkou) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Taivano vėliava Taivanas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 83 165  |
| **Plotas** | 54,15 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 536 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.linkou.ntpc.gov.tw |

**Linkou** (kin. 林口, pinyin: *Línkǒu*; pe̍h-ōe-jī: *Nâ-kháu*) – vienas iš Sinbėjaus rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane. Veikia Sinvu universitetas. Yra Džulinšano šventykla (statyta 1801 m.).

Geografija
----------

Linkou rytuose ribojasi su kaimyniniais Bali, Vugu ir Taišano rajonais, šiaurėje su Taivano sąsiauriu bei vakaruose su Taojuanu. Išskyrus lygų pakrantės ruožą, kraštovaizdis daugiausia yra kalvotas, nes rajonas išsidėstęs ant vidutiniškai iki 250 m aukščio iškylančio plokščiakalnio.

Istorija
--------

Rajono teritorijoje rasta įvairių priešistorinių kultūrų liekanų, pvz. Šisangango kultūros. Prieš vietovėje įsikurdinant imigrantams iš žemyninės Kinijos, čia gyveno ketagalanai, viena iš Taivano aborigenų genčių. Japonų valdymo laikais buvo įkurta arbatos plantacijų, pradėta industrializacija, atidarytos plytų gamyklos. Po Antrojo pasaulinio karo pradėta vystyti sunkiąją pramonę, radosi biurų pastatai, išaugo gyventojų skaičius.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSinbėjaus rajonai |
| --- |
|  |
| Administracinis centras: **Bančiao** |
|  |
| Šiauriniai | 
Bali · Danšujus · Dzinšanas · Linkou · Sandži · Šimenas · Vanli | Sinbėjaus padėtis Taivano žemėlapyje |
|  |
| Rytiniai | 
Gongliao · Pinglinas · Pingsi · Šenkengas · Šidingas · Sidži · Šuangsi · Žuifangas |
|  |
| Vakariniai | 
Bančiao · Džonghė · Jingė · Jonghė · Ludžou · Sančongas · Sindžuangas · Šulinas · Taišanas · Tučengas · Vugu |
|  |
| Pietiniai | 
Sansija · Sindianas · Vulajus |

 |
| Klevelė |
| --- |
| Klevelė šalia Klevelio ežero Klevelė šalia Klevelio ežero |
| **Ilgis** | 29 km |
| **Baseino plotas** | 201 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,75 m³/s |
| **Ištakos** | Karanėtų apylinkės |
| **Žiotys** | Neris |
| **Šalys** | Baltarusijos vėliava Baltarusija |

**Klevelė** arba ***Saročianka, Saračanka*** (blrs. *Сарачанка, Клевель*) – upė Gudijoje, Gardino srities Astravo rajone; Vilijos dešinysis intakas. Prasideda prie Karanėtų kaimo. Aukštupyje teka miškais į rytus, pietryčius, prateka mažus Baranskajės ežerėlius. Salpa pelkėta. Prateka Klevelio ežerą, už kurio jau vadinama Saračianka. Toliau prateka ežerų virtinę – Turaujo, Zalavo, Kaimyno, Tumkų ežerus. Tada iš Tumkų ežero vinguriuoja į pietus, pietvakarius. Įteka Nerin (Vilijon) 269,8 km nuo jos žiočių, šalia Saročios (prie Saročios Malūno kaimo).

Vagos nuolydis – 1,4 m/km. 2,2 km vagos ruožas ištiesintas.

Prie Klevelės/Saročiankos įsikūrę kaimai: Buikos, Baranai, Barava, Mažas Turaujis, Aukštieji Kaimynai, Žemieji Kaimynai, Ginkiškė, Tumkos, Luosiai, Saročia.

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. ↑  Блакiтная кнiга Беларусi : Энцыклапедыя / рэдкал.: Н. А. Дзiсько i iнш. – Мiнск: БелЭн, 1994.
| Klepp Stadion |
| --- |
| Vieta | Klepė, Norvegija |
| Atidarytas | 1938 m. |
| Savininkas | Norvegijos futbolo asociacija |
| Operatorius |  ? |
| Paviršius |  ? |
| Talpa | 2 505 sėdimos vietos |
| Lauko matmenys | 105 × 68 m |
| Nuomininkai | Klepp IL (moterys), Klepp IL kitos ekipos |

**Klepės stadionas** – futbolo stadionas Klepėje, Norvegijoje. 400 vietų yra po stogu, o likusios jo neturi.

Jame namų rungtynes žaidžia Kleppe IL vyrų ir moterų ekipos, bei jaunimo ir vaikų komandos. Jame vyksta vyrų ir moterų futbolo lygų čempionatai, bei Norvegijos futbolo taurės turnyrų rungtynės.

Istorija
--------

Stadionas atidarytas 1938 m.

Lankomumo rekordas – 4800 žiūrovų, kuris užfiksuotas Norvegijos futbolo taurės finale 1987 m. tarp Klepp ir Sprint-Jeløy.

Stadionas ne kartą buvo naudojamas tarptautinėms moterų futbolo rungtynėms. Jame vyko įvairūs jaunimo turnyrai.

„Klepp" stadionas buvo Klepp Idrettslag moterų ekipos namų aikštynas nuo 1978 m. kai merginos žaidė Toppserien (aukščiausioje šalies lygoje).

Buvo natūralios vejos stadionas, tačiau 2012 m. norėta ją pakeisti dirbtine danga.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Klepp IL (moterys)

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Klepp stadion stadionsiden.no, hentet 29. desember 2009
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* [ Oficiali svetainė]
Koordinatės: 57°19′ š. pl. 159°49′ v. ilg.﻿ / ﻿57.317°š. pl. 159.817°r. ilg.﻿ / 57.317; 159.817

Įlanka žemėlapyje
**Bristolio įlanka** (angl. *Bristol Bay*, jup. *Iilgayaq*) – Beringo jūros dalis, įsiterpusi į pietvakarinę Aliaskos dalį. Iš pietų ribojama Aliaskos pusiasalio. Plotis ties išėjimu 480 km, įsiterpia į žemyną 290 km, gylis 27–54 m. Nuo lapkričio iki kovo arba balandžio įlanką dengia ledas.

Bristolio įlankai būdingi kas pusė paros vykstantys potvyniai. Jų aukštis iki 3,7 m, o Nunačako ir Kvičako įlankose – iki 10 m. Įlankoje gausu seklumų, žvirgždynų, be to, būdingi stiprūs vėjai, todėl laivybą vystyti sunku. Žvejyba: gaudomos menkės, plekšnės, mažosios angliažuvės ir kt. yra didelė lašišų (nerkų) veisykla.

Svarbiausios pakrančių gyvenvietės: Dilingamas, King Salmonas, Naknekas.

Įlankos pakrantės

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 74
Pagrindinė Las Vegaso alėja su daugybe kazino.
**Kazino** – pastatas, kuriame veikia lošimų namų kompleksai ir vykdoma azartinių lošimų veikla. Kazino įprastai statomi kartu su viešbučiais, restoranais, įvairiomis parduotuvėmis, kruizinių laivų prieplaukomis ir kitose turistų traukos vietose. Kazino taip pat vyksta ir kiti pramoginiai renginiai, kaip koncertai, sporto varžybos, komedijos ir pan.

Žodis *casino* yra itališkos kilmės, pradžioje reiškęs vila, poilsio namas ar socio klubas. XIX a. terminu *casino* pradėti vadinti pastatai, kuriuose vyko kitos pramogos (sportas, muzika, šokiai ir kt.). Dabartinėje Italijoje šis terminas reiškia viešnamį, o kalbant apie azartinius lošimus naudojamas terminas *casinò* su kirčiu pabaigoje.

Tiksli azartinių lošimų atsiradimo data nėra žinoma. Manoma, kad viena ar kita forma lošimai egzistavo beveik visose visuomenėse.

Pirmieji azartinių lošimų namai Ridotto, tuo metu nevadinti kazino, buvo įkurti Venecijoje 1683 m. Čia vyko prižiūrimi azartiniai lošimai karnavalų metu. 1774 m. šie namai buvo uždaryti teigiant, kad lošimai kenkia Venecijos įvaizdžiui.

Daugumoje pasaulio šalių yra numatytas minimalus amžius, nuo kurio galima dalyvauti kazino veikloje (daugumoje šalių tai yra 16–21 m.).

Lietuvoje azartinių lošimų ir kazino veiklą reglamentuoja 2001 m. priimtas Azartinių lošimų įstatymas.

Žymiausi kazino
---------------

* Monte Karlo kazino – pagrindinis Monte Karlo kazino.
* Estorilo kazino – didžiausias kazino Europoje.
* Lisabonos Makao kazino

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gambling in America: An Encyclopedia of History, Issues, and Society
2. ↑  Il vero italiano: Your Guide To Speaking „Real" Italian
3. ↑  How Casinos Work
4. ↑  LIETUVOS RESPUBLIKOS AZARTINIŲ LOŠIMŲ Į S T A T Y M A S
|  |
| --- |
| **Kazitiškio pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Kazitiškio pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Kazitiškio pagrindinė mokykla|250px]] |
| **Adresas** | Kazitiškis, Ignalinos raj. |
| **Direktorius(-ė)** | Vida Beržinienė |
| **Mokinių skaičius** | 94 |
| **Įkūrimo data** | 1914 m. |
| **Uždarymo data** | 2013 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 15 |

**Ignalinos rajono Kazitiškio pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ignalinos raj. Kazitiškyje, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190237384, steigėjas Ignalinos rajono savivaldybės taryba.

Buvęs filialas – Ignalinos r. Kazitiškio pagrindinės mokyklos Švedriškės skyrius.

Istorija
--------

1878 m. Kazitiškio apylinkėse veikė slapta lietuviška mokykla. Kazitiškyje mokykla įsteigta 1914 m. Tai buvo valdinė pradinė mokykla, kurioja dėstyta rusų kalba. 1922 m. pradėjo veikti septynmetė lenkiška mokykla. 1939 m. įkurta lietuviška pradinė mokykla. 1949 m. ji tapo septynmete, 1960 m. – aštuonmete, 1992 m. – devynmete. 1999 m. pradines klases iškėlus į rekonstruotą pašto pastatą, mokykloje atidaryta 10 klasė ir priešmokyklinio ugdymo grupė 5-6 metų vaikams. Nuo 2003 m. rugsėjo 1 d. mokykla turėjo Švedriškės skyrių.

2009 m. rugpjūčio 31 d. savivaldybės tarybos sprendimu Kazitiškio pagrindinė mokykla prijungta prie Vidiškių gimnazijos. 2012 m. rugsėjo 1 d. dėl mažo mokinių skaičiaus Kazitiškio skyriuje nebevykdyta pagrindinio ugdymo programa, likusioje jungtinėje klasėje ugdyti tik pradinių klasių mokiniai. 2013 m. rugsėjo 1 d. Kazitiškio skyriuje nesusirinko ir pradinių klasių mokiniai, todėl skyriaus veikla nutraukta.

Direktoriai
-----------

* Vida Beržinienė

Žymūs mokiniai
--------------

* Vladas Terleckas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mokyklos puslapis Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2018-07-12 Ignalinos rajono savivaldybės Tarybos sprendimas Nr. T-127. Lrs.lt (tikrinta 2023-01-16).
Maksvyčių kaimo senosios kapinės
**Maksvyčių** **kaimo senosios kapinės** – XIX a. – XX a. pirmos pusės neveikiančios Maksvyčių kaimo senosios kapinės (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 4729 Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto. L367) Kupiškio rajono savivaldybės teritorijoje, Noriūnų seniūnijoje, Maksvyčių kaimo pietvakarinėje dalyje, į šiaurės vakarus nuo kelio 2406 Subačius-Rudiliai.

Kapinės
-------

Kapinės ant nedidelės kalvelės, iš vakarų ir rytų pusių apaugę medžiais. Išlikę ažūrinis kalto metalo antkapinis kryžius su Nukryžiuotojo skulptūrėle, įtvirtintas į trapecijos formos tašyto granito postamentą. Kapinės turėjo akmenų tvorą.

Kapinių apsauga
---------------

1993 m. kapinės registruotos Kultūros vertybių registre, 2005 m. pripažintos valstybės saugomomis.

* Statusas – Valstybės saugomas;
* Objekto reikšmingumo lygmuo – Regioninis.

Teritorijos plotas 637 m². Apsaugos nuo fizinio poveikio pozonis – 492 m²

Nuorodos
--------

* Kultūros vertybių registras Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto.
* Kupiškėnų mintys. *Kupiškio krašto kaimų istorijos*, *"ASFALTUOTU KELIU Į MAKSVYČIUS"*
|  |
| --- |
| Gruzinų valstybė**Imeretija** |
| 
Kunigaikštystės vėliava |
| **Egzistavo** | XV a.–1810 m. |
| **Sostinė** | Kutaisis |
| **Dinastija** | Bagrationai |
| 
 |
|

|  |
| --- |
| **Gruzijos istorija** |
| Abchazijos | Pietų Osetijos |
| Diaochi, Kolchidė, Iberija |
| Lazika |
| *Bizantijos, Sasanidų imperijos* |
| *Arminijos emyratas* |
| Tao-Klardžetija, Abchazija, Heretija, Kachetija, Kartlija |
| *Seldžiukų imperija* |
| Sakartvelo karalystė |
| *Mongolų imperija* |
| Samcchė, Kachetija, Kartlija, Imeretija |
| *Osmanų, Safavidų imperijos* |
| *Rusijos imperija* |
| Gruzijos Demokratinė Respublika |
| Užkaukazės TFSR > Gruzijos TSR |
| Gruzija, Abchazija, Pietų Osetija |

**Imeretijos karalystė** – istorinė valstybė Gruzijoje, kurios teritorija apėmė visą dabartinės Gruzijos vakarinę dalį. Kaip nepriklausoma valstybė ji egzistavo 1466–1810 m.

Imeretiją užkariavo Giorgi, valdęs mongolus, ir 975 m. sujungė ją su rytine Gruzijos karalyste, įkurdamas vieningą Gruzijos karalystę. XV a. vieninga Gruzijos karalystė suiro, ir Imeretija tapo savarankiška karalyste.

XVII–XVIII a. Imeretiją dažnai puldinėjo turkai. 1555 m. Imeretija pripažino Otomanų imperijos valdžią. Osmanams ji mokėjo duoklę vergais, pinigais ir natūra. Karalystėje vyko feodaliniai kivirčai.

Karalius Solomonas I (1752–1784) sustiprino karaliaus valdžią, uždraudė prekybą vergais, siekė vienyti Gruzijos žemes. Daug metų trukęs karas su osmanais baigėsi 1757 m. pergale ir 1758 m. karine sąjunga su Kartlio karaliumi Irakliu II.

1810 m. Imeretiją okupavo ir aneksavo carinė Rusija. Paskutinis Imeretijos karalius buvo Solomonas II (1789–1810).

Šaltiniai
---------

1. ↑  D.M.Lang - Georgia in the Reign of Giorgi the Brilliant (1314-1346), Bulletin of the School of Oriental and African Studies, University of London, Vol. 17, pp. 74-91
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Šis straipsnis apie gyvūną. Apie automobilį skaitykite čia.*

| **Aepyceros melampus** |
| --- |
| Impala (Aepyceros melampus)Impala (*Aepyceros melampus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |
| Pošeimis: | **Impalos**  *( Aepycerotinae)* |
| Gentis: | **Impalos**  *( Aepyceros)* |
| Rūšis: | Impala  *( Aepyceros melampus)* |

 |
| Binomas |
| ***Aepyceros melampus***Lichtenstein, 1812 |

**Impala** (*Aepyceros melampus*) – dykaraginių (*Bovidae*) žinduolių **impalos** (*Aepycerotinae*) pošeimio vienintelė rūšis, paplitusi Rytų ir Pietų Afrikoje.

Kailis gelsvai rudas, su juodais ruoželiais ant šlaunų ir uodegos. Ėda žolę ir lapus. Patinai raguoti, jie rujos metu garsiai, kimiai kriuksi. Ištikus pavojui impalos padaro didelį šuolį aukštai pašokdamos ištiestomis užpakalinėmis kojomis ir nusileisdamos ant priekinių. Sausuoju laikotarpiu sudaro mišrias bandas. Dauginimosi metu patinai rungiasi dėl teritorijų ir patelių.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Impala** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikižodynas
*Šis straipsnis apie 1990 m. Rytų ir Vakarų Vokietijos susivienijimą į dabartinę Vokietiją. Apie 1871 m. Vokietijos žemių suvienijimą į Vokietijos imperiją skaitykite straipsnyje Vokietijos suvienijimas.*
Rytų ir Vakarų Vokietija (1949–1990)
Vokietija pralaimėjus Antrajame pasauliniame kare buvo padalinta į keturias okupacines zonas: Didžiosios Britanijos, JAV, Prancūzijos ir SSRS. (1945–1949)
**Vokietijos susivienijimas** (vok. *Deutsche Wiedervereinigung*) – 1990 metų spalio 3 dieną įvykęs Vokietijos Demokratinės Respublikos ir Vakarų Berlyno prijungimas prie Vokietijos Federacinės Respublikos.

Istorija
--------

### Vokietijos padalijimas

Vokietija, pralaimėjusi Antrajame pasauliniame kare, buvo padalinta į keturias okupacines zonas: Didžiosios Britanijos, JAV, Prancūzijos ir SSRS. 1949 metais buvo sukurtos dvi Vokietijos: Rytų (VDR) ir Vakarų (VFR). Rytų Vokietija buvo SSRS okupacijos zona, o Vakarų – JAV, Britanijos ir Prancūzijos. Vakarų Vokietijai 1954 m. buvo leista įstoti į NATO, o 1956 m. atkurti savo kariuomenę bei dalyvauti įvairiuose Vakarų Europos ekonomikos integraciniuose procesuose. Po 1957 m. referendumo prie VFR prijungtas Saro kraštas. Rytų Vokietija buvo satelitinė SSRS valstybė, kuri 1955 metais prisijungė prie Varšuvos pakto valstybių. Vakarų Berlynas formaliai tapo JAV, Didžiosios Britanijos ir Prancūzijos protektoratu. 1950 m. spalio 1 d. įsigaliojo Vakarų Berlyno konstitucija. Vakarų Berlynas buvo įtrauktas į Vakarų Vokietijos ekonominę sistemą. 

### Susivienijimas

1952 m. kovo 10 d. SSRS visoms okupacinėms valstybėms (Didžiajai Britanijai, Prancūzijai, JAV) įteikė vadinamąją „Stalino notą", kurioje buvo pasiūlyta sujungti dvi valstybes, taip pat leisti suvienytai Vokietijai turėti savo kariuomenę, bet uždrausti jai įstoti į bet kokias karines sąjungas. Vakarų valstybės atmetė pasiūlymą teigdamos, kad suvienyta Vokietija turėtų prisijungti prie NATO. 

1989 metais vėl prasidėjo derybos dėl Vokietijos susivienijimo. Jas pagreitino VDR ir SSRS prasidėjusi politinė ir ekonominė krizė. Prasidėjo masinis gyventojų bėgimas į VFR, tai sukėlė Berlyno sienos griūtį. 1990 m. gegužę VFR ir VDR pasirašė sutartį dėl bendros ekonominės erdvės sukūrimo, o 1990 m. spalio 3 d. abi Vokietijos susijungė, Berlynas tapo sujungtos Vokietijos sostine.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Vokietijos susivienijimas". *Visuotinė lietuvių enciklopedija*. Nuoroda tikrinta 2022-12-11.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)
2. ↑  The 1952 Stalin Note Debate *wilsoncenter.org*
**Vokietijos teisininkų mokestininkų bendrija** (vok. *Deutsche Steuerjuristische Gesellschaft e. V.*, *DStJG*) – visuomeninė Vokietijos organizacija, vienijanti teisininkus mokestininkus (vok. *Steuerjuristen*), besirūpinanti mokesčių teisės plėtojimu, moksliniais tyrimais, švietimu, praktika. Rudenį rengia kasmetinę konferenciją, kurios metu skaitomi dalykiniai pranešimai, vyksta diskusijos, išleidžiamas konferencijos medžiagos tomas (*Dr. Otto-Schmidt-Verlag*), vyksta iškilminga Bendrijos apdovanojimo ceremonija (už išskirtinius darbus mokesčių teisės srityje suteikiama Albert Hensel premija).

Bendrijos nariais gali būti kiekvienas teisininkas, užsiimantis mokesčių teise (tyrimai, dėstymas, praktika). Taip pat priimami nariai rėmėjai.

Vadovybė
--------

Pirmasis vadovas – Klaus Tipke; vėlesni vadovai – Heinrich Wilhelm Kruse, Joachim Schulze-Osterloh ir Joachim Lang.

Valdybos nariai – Roman Seer (pirmininkas), advokatas Arndt Raupach, advokatas mokesčių specialistas (pirmininko pavaduotojas), Hans Georg Ruppe, ministerialdirektorius Florian Scheurle, Vokietijos Federalinio Finansinio Teismo (Bundesfinanzhof) pirmininkas Wolfgang Spindler, advokatas dr. Jens Schönfeld (sekretorius), Karl-Peter Winters (buveinės vadovas ir finansininks). Mokslinės tarybos pirmininkas advokatas Arndt Raupach, kiti nariai – žymūs įvairių sričių teisininkai mokestininkai.[1]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vokietijos teisininkų mokestininkų bendrijos informacija

Nuorodos
--------

* Oficialus Vokietijos teisininkų mokestininkų bendrijos tinklalapis (vokiečių k.)
Vokietijos švietimo ministerijos būstinė (Bonoje)
Vokietijos švietimo ministerijos pastatas Berlyne
**Vokietijos švietimo sistema** yra 4 pakopų. Vokietijoje švietimo sistemai nepriskiriamas ikimokyklinis ugdymas (Vorschule), nors kai kuriose federalinėse žemėse įstatymai jį įtraukia. 

Po darželio, ikimokyklinės įstaigos seka pradinė mokykla (*Grundschule*). 4 pakopos - tai Primarstufe, Sekundarstufe I ir Sekundarstufe II, tretinė pakopa (*Tertiärer Bildungsbereich*) ir ketvirtinė pakopa (*Weiterbildung*, profesinis tobulinimasis įgijus profesiją, baigus studijas), pvz. profesinis tobulinimasis arba aukštosios liaudies mokyklos (Volkshochschule).

Vokietijoje kultūros, švietimo ir mokslo sritys priklauso žemių kompetencijai. Todėl atitinkamai skiriasi ir Vokietijos švietimas atskiruose regionuose, federalinėse žemėse.

Studijos Vokietijoje
--------------------

Heidelbergo u. studentai paskaitos metu

*Pagrindinis straipsnis – Studijos Vokietijoje*.
Vokietijoje yra daugiau nei 300 aukštųjų mokyklų (2008 m.). Daugelyje jų yra tarptautinės studijos - tiek pagrindinės, tiek ir magistro studijos ar doktorantūra vyksta anglų kalba. Joms būdingas moksliškumas, aukštas akademinis lygis, organizuotumas. Greta studijų studentai gali lankyti vokiečių kalbos kursus. Užauditorinė veikla apima platų laisvalaikio užsiėmimų ir pramogų spektrą tiek aukštosiose mokyklose, tiek ir už jų ribų - universiteto sporto klubai, saviveiklos ir visuomeninės organizacijos, įvairūs kultūros renginiai ir kt.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Darbas Vokietijoje
* Praktika Vokietijoje

Nuorodos
--------

* Vokietijos ambasados Lietuvoje informacija apie Vokietijos švietimą, mokslą ir kultūrą Archyvuota kopija 2008-11-03 iš Wayback Machine projekto. **(**liet.**)**
* Vokietijos švietimo sistema Vokietijos švietimo portalas **(**vok.**)**
* Vokietijos švietimo ir mokslinių tyrimų ministerija Archyvuota kopija 2009-09-06 iš Wayback Machine projekto.
* Kultūros ministrų asociacijos tinklalapis (KMK)
* Vokietijos švietimo būklė 2008 m. Archyvuota kopija 2011-12-18 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°24′06″š. pl. 22°01′16″r. ilg.﻿ / ﻿55.4018°š. pl. 22.0210°r. ilg.﻿ / 55.4018; 22.0210

|  |
| --- |
| **Žvingių pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Žvingių pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Žvingių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Jūros g. 8, Žvingiai, Šilalės raj. |
| **Direktorius(-ė)** | Danutė Gečienė |
| **Mokinių skaičius** | 47 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | 2011 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 10 |

**Šilalės rajono Žvingių pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šilalės raj. Žvingiuose, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 291545140. Steigėjas Šilalės rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Žvingių liepa, auganti priešais mokyklą
2011 m. rugpjūčio 31 d. pagrindinė mokykla reorganizuota prijungiant prie Pajūrio Stanislovo Biržiškio gimnazijos, įsteigiant joje Žvingių pradinio ugdymo skyrių. Vėliau skyrius uždarytas.

Direktoriai
-----------

* Danutė Gečienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šilalės r. Žvingių pagrindinė mokykla *aikos.smm.lt*
2. ↑  Šilalės rajono savivaldybės administracijos direktoriaus 2011 m. veiklos ataskaita
Šluota
**Šluota** – buities įnagis, skirtas šluoti šiukšlėms. Paprasčiausia šluota gaminama iš jaunų medžio ar krūmo (beržo, karklo) šakelių, kurių ilgis 20–50 cm, jas surišant į pundą aplink šluotkotį (iki 2 m ilgio). Tokia šluota šiurkšti, todėl dažniausiai naudojama kiemui, gatvei šluoti. Namų grindims šluoti naudojamos minkštesnės šluotos, dažnai be šluotkočio (šluotražis). Iš sorgo, sorų stiebų surištos šluotos minkštesnės. Dabar šluotos dažnai būna pagamintos iš sintetinių medžiagų.

Lietuvoje aslai šluoti skirta šluota būdavo beržinė, o krosnis valyta vadinamąja pušine, arba skujine, iš pušies šakų surišta šluota. Šios šluotos, taip pat kiemo, ūkinių pastatų šluotos negalėjo būti maišomos. Norint apvalyti namus nuo kenkėjų, prieššventinio švarinimosi metu naudotos ypatingos šluotos, pagamintos išskirtiniu laiku, iš išskirtinių augalų (alksnio, pelyno).

Mitologijoje
------------

Šluotos įvaizdis ryškus tautosakoje, mitologijoje. Lietuvoje tikėta, kad šluoti negalima vakare, saulei nusileidus, nes iš namų bus iššluoti turtai, laimė. Persikraustant į naujus namus būdavo būtinai persivežama senoji šluota bei šūsnis senų namų sąšlavų, tikint, kad senų namų laimė persikels drauge. Žinoma ir daugiau draudimų, susijusių su šlavimo laiku, kryptimi, sąšlavų likimu. Visi šie tikėjimai susiję su namų laime. Šlavimas sietas ir su mirtimi, todėl tikėta, kad šluojant netinkamu metu galima „iššluoti" ir kurį nors namiškį arba "iššluoti vėlę, jų lankymosi metu (per Kūčias, laidotuves, vakarais). Šluotražis kaip dievas minimas J. Lasickio žemaičių dievų sąraše: nors toks „dieviškumas" abejotinas, tačiau šluotražiui teikta daug maginių galių, drausta šluotražį mėtyti, spirti, senas šluotražis turėjo būti sudegintas.

Populiariojoje Europos mitologijoje šluota yra raganos atributas. Lietuvių tautosakoje šluotos taip pat siejamos su laumėmis, raganomis, velniais, magiškomis galiomis. Laumė, apmainydama naujagimius, lopšin įkišdavo „Laumės vaiką" – šluotražį. Tikėta, kad raganos ryte šluota braukdamos rasą pavogdavusios karvių pieną.

* Sorų šluotosSorų šluotos
* Šiuolaikinė šluotaŠiuolaikinė šluota
* Šlavėja Šri LankojeŠlavėja Šri Lankoje

Šaltiniai
---------

* Šluota, šlavimas ir šiukšlės: simbolinės reikšmės lietuvių folklore ir papročiuose Archyvuota kopija 2015-04-04 iš Wayback Machine projekto. Radvilė Racėnaitė, ISSN 1392–2831 Tautosakos darbai XLII, 2011
| **Cytisus scoparius** |
| --- |
| Šluotinis raipstas *(Cytisus scoparius)* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Pošeimis: | *Faboideae*  *( Faboideae)* |
| Gentis: | Raipstas  *( Cytisus)* |
| Gentis: | Šluotinis raipstas  *( Cytisus scoparius)* |

 |

**Šluotinis raipstas** (*Cytisus scoparius*, sin. *Sarothamnus scoparius*; dar žinomas kaip *zuikiakrūmis, zuikio rūtai*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos krūmų rūšis. Paplitęs Europoje (Centrinėje, Pirėnų pusiasalyje, Britų salose, pietų Skandinavijoje).

Aukštis 1-3 m, retai pasiekia 4 m. Pagrindinės šakos apie 5 cm storio. Lapai smulkūs, 5-15 mm ilgio. Pavasario pabaigoje – vasaros pradžioje šluotinis raipstas gausiai sužydi geltonais kvapniais žiedais. Vasaros pabaigoje suformuoja 2-3 cm ilgio juodas ankštis, kurios išdžiūvusios „šaudo" sėklas.

Auga sausose smėlėtose dirvose, saulėtose vietose (pakelėse, atvirose kalvų pašlaitėse). Dažnai auginamas kaip dekoratyvinis augalas.

Lietuvoje – invazinis augalas. Daugiausia paplitęs Kuršių nerijoje, Dzūkijoje, Šiaulių apskrityje. Jis šalyje pradėjo sparčiai plisti XX a. antroje pusėje, kai pradėtas veisti miškuose, pamiškėse, smėlynuose, siekiant sutvirtinti erozijos veikiamą dirvožemį. Tačiau tankūs šluotinių sausakrūmių sąžalynai stelbia vietines augalų rūšis, keičia dirvožemio sudėtį, todėl pradeda augti kitos augalų rūšys.

Šluotinio raipsto žiedai
Šluotinių raipstų sąžalynas. Raseinių raj.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žalumynai Velykų stalui: skinkite ne pataisus, o invazinį zuikiakrūmį, *Kauno diena*, 2018 m. kovo 27 d.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šluotinis raipstas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Žemytės senovės gyvenvietė |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Žemytės senovės gyvenvietėŽemytės senovės gyvenvietė

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°10′16″š. pl. 21°18′38″r. ilg.﻿ / ﻿56.170984°š. pl. 21.310658°r. ilg.﻿ / 56.170984; 21.310658Koordinatės: 56°10′16″š. pl. 21°18′38″r. ilg.﻿ / ﻿56.170984°š. pl. 21.310658°r. ilg.﻿ / 56.170984; 21.310658 |

 |
| Vieta | Skuodo rajonas |
| Seniūnija | Lenkimų seniūnija |
| Plotas | 0,92 ha |
| Naudotas | IX–XIII a. |
| Žvalgytas | 2004 m. |
| Registro Nr. | 30301 /A1869/ |

**Žemytės senovės gyvenvietė** yra vakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Žemytėje (Lenkimų seniūnija), 23 m pietryčius nuo kelio Kretinga–Skuodas.

Kapinynas
---------

Buvusi lygioje, atviroje vietoje. Teritorija netaisyklingo plano, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 126 m ilgio, 84 m pločio, dirvonuojanti. Šiaurinėje dalyje pakilesnėje vietoje yra Žemytės kaimo kapinės.

Teritorijos plotas – 0,92 ha.

87 m į šiaurės rytus yra Žemytės kapinynas.

Istorija
--------

Gyvenvietė naudota I tūkstantmečio II pusėje – II tūkstantmečio pradžioje. XVI a. jos teritorijoje įrengtos Žemytės kaimo kapinės. Kultūrinis sluoksnis smarkiai apardytas vykdant žemės darbus. Į pietryčius nuo kapinių rasta lipdytos keramikos.

2004 m. žvalgė Kultūros paveldo centras (Linas Tamulynas).

2005 m. įrašyta į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1879), pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe.

Gyvenvietė būdinga kuršių materialinei kultūrai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kultūros vertybių registras: Žemytės senovės gyvenvietė, Skuodo r. sav. Žemytės k. (Lenkimų sen.)
Žemės Draugų informacinis staliukas.
**Žemės Draugai** (angl. *Friends of the Earth International*, FoEI) – daugiau nei 70-ies pasaulio šalių aplinkosaugos organizacijas vienijantis tinklas. Kilo iš 1969 m. San Fransiske David Brower įkurtos organizacijos *Friends of the Earth*.

Žemės Draugų būstinė įsikūrusi Amsterdame.

Istorija
--------

Pirmąją *Friends of the Earth* organizaciją įkūrė aplinkosaugos aktyvistas David Brower 1969 m. San Fransiske. Kitais metais susikūrė padaliniai Didžiojoje Britanijoje ir Prancūzijoje, o 1971 m. – Švedijoje. Tais pačiais metais visų keturių valstybių atstovai įsteigė federaciją *Friends of the Earth International*. Vėliau tinklas plėtėsi, apjungdamas panašias vertybes turinčias aplinkosaugines organizacijas įvairiose šalyse, ir šiuo metu vienija aktyvistus iš 77 valstybių bei turi apie 2 milionus palaikytojų.[1][2]

Struktūra
---------

FoEI veikia kaip atskirų NVO federacija, koordinuoja jų veiklą, inicijuoja bendromis jėgomis vykdomas tarptautines akcijas. Nemažai FoEI priklausančių NVO vadinasi *Žemės draugai* vietine kalba, tačiau gali naudoti ir kitokius pavadinimus. Kiekviena FoEI narė veikia savarankiškai, tačiau sutinka laikytis bendrų vertybių, veiklos principų.[3]

Veikla
------

Pagrindiniai FoEI veiklos prioritetai:

* Klimato kaita
* Korporacijų poveikis aplinkai
* Genetiškai modifikuoti organizmai
* Miškų apsauga
* Viešieji finansai
* Prekyba ir jos įtaka aplinkai

Taip kreipia dėmesį į dykumėjimo, Antarkties, vandens taršos, kasybos, atominės energetikos problemas.

Siekiant tikslų įgyvendinimo naudojami įvairūs būdai: lobizmas, boikotai, švietimas ir kita.

Finansavimas
------------

FoEI finansuojama iš savanoriškų narių įnašų, paramos teikiamos individualių asmenų, kompanijų, valstybės. Kiekviena FoEI priklausanti NVO finansavimą administruoja savarankiškai.[4]

Nariai
------

FoEI turi narių daugelyje pasaulio valstybių. Kai kurie pavyzdžiai:

* Friends of the Earth Australia (Australija)
* Friends of the Earth Europe (Europa)
* WALHI (Indonezija)
* FoE Japan (Japonija)
* Lietuvos žaliųjų judėjimas (Lietuva)
* Norges Naturvernforbund (Norvegija)
* Les Amis de la Terre France (Prancūzija)
* Priatelia Zeme Slovensko (Slovakija)
* Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland (Vokietija)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Peter Dauvergne. *The A to Z of Environmentalism*. Scarecrow Press, 2009, p. 75
2. ↑  Helmut K. Anheier, Stefan Toepler. *International Encyclopedia of Civil Society*. Springer, 2009, p. 739
3. ↑  Helmut K. Anheier, Stefan Toepler. *International Encyclopedia of Civil Society*. Springer, 2009, p. 740
4. ↑  Helmut K. Anheier, Stefan Toepler. *International Encyclopedia of Civil Society*. Springer, 2009, p. 740

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Akcijos logotipas
**Žemės valanda** (angl. *Earth Hour*) – pasaulinė akcija, vykstanti kovo 28 - 29 d. kuomet gyventojai ir įvairios organizacijos valandai laiko išjungia visą gyvybiškai nebūtiną apšvietimą. Vyksta nuo 20 iki 21 val. vietiniu laiku. Akcijos tikslas – bent trumpam sumažinti Žemės taršą ir atkreipti visuomenės dėmesį į ekologines problemas.

Akcijos organizatoriai Pasaulio laukinės gyvūnijos fondas ir dienraštis The Sydney Morning Herald. Pirmoji Žemės valanda vyko 2007 m. kovo 31 d. Sidnėjuje. Tuomet akcijoje dalyvavo ~2 mln. gyventojų ir virš 2000 įstaigų, išjungtas Sinėjaus operos ir baleto teatro, tilto ir daugelio kitų objektų apšvietimas. Akcijos metu elektros vartojimas sumažėjo tarp 2,1 % ir 10,2 %.

2008 m. Žemės valanda tapo tarptautine akcija, kadangi prie Sidnėjaus prisidėjo ne tik kiti Australijos, bet ir viso pasaulio miestai (tokie kaip Londonas, Dublinas, Bankokas, Manila, Majamis, Kopenhaga, Delis, Tel Avivas, Monrealis, Kvebekas, Dubajus, Čikaga, San Fransiskas ir kt.). Kitų miestų gyventojai ir įmonės taip pat skatinami prisijungti prie akcijos.

Galerija
--------

* Sidnėjaus uosto tiltas ir Sidnėjaus operos namai per 2007 m. Žemės valandąSidnėjaus uosto tiltas ir Sidnėjaus operos namai per 2007 m. Žemės valandą
* Sidnėjus per 2007 m. Žemės valandąSidnėjus per 2007 m. Žemės valandą
* Romos Koliziejus per 2008 m. Žemės valandąRomos Koliziejus per 2008 m. Žemės valandą

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žemės valanda** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Žemės ūkio bendrovė (ŽŪB)** – fizinių asmenų veiklos žemės ūkyje teisinė įmonės forma. Lietuvoje – pagal Žemės ūkio įmonių turto privatizavimo įstatymą privatizuota buvusi žemės ūkio įmonė arba, sudarius steigimo sandorį, fizinių ir juridinių asmenų įsteigta įmonė, kurioje turi būti ne mažiau kaip 2 nariai, o didžiausias narių skaičius neribojamas. Bendrovės steigėjai sudaro steigimo sutartį, nustato minimalų pajinio įnašo dydį, parengia asmenų turto priėmimo ir įvertinimo tvarką, sudaro asmenų, pageidaujančių būti bendrovės nariais, sąrašą, parengia bendrovės įstatų projektą, sušaukia steigiamąjį susirinkimą, paskiria įgaliotinius parengiamiesiems bendrovės steigimo darbams atlikti. Bendrovė privalo turėti savo pavadinimą, pagal kurį ją būtų galima atskirti nuo kitų juridinių asmenų.

Žemės ūkio bendrovė yra ribotos turtinės atsakomybės juridinis asmuo. Jos turtas atskirtas nuo narių ir pajininkų turto. Bendrovės prievolės vykdomos iš jos turto. Bendrovė neatsako už savo narių ir pajininkų prievoles, nesusijusias su bendrovės veikla.

Žemės ūkio bendrove pagal Lietuvos įstatymus laikoma gamybinei ir komercinei veiklai įsteigta įmonė, kurioje pajamos per ūkinius metus už žemės ūkio produkciją ir suteiktas paslaugas žemės ūkiui sudaro daugiau kaip 50 % visų realizavimo pajamų.

Lietuvoje žemės ūkio bendrovių steigimą, valdymą ir veiklą, bendrovių narių teises ir pareigas, pelno bei kapitalo kaupimą ir jų paskirstymą, bendrovių reorganizavimą, pertvarkymą ir likvidavimą reguliuoja Žemės ūkio bendrovių įstatymas.

Nuorodos
--------

Žemės ūkio bendrovių įstatymas
Koordinatės: 54°55′35″š. pl. 23°49′36″r. ilg.﻿ / ﻿54.92633°š. pl. 23.82654°r. ilg.﻿ / 54.92633; 23.82654

Kauno miškų urėdija|  |
| Forma | Valstybės įmonė |
| Pramonė | Miškų ūkio veikla |
| Įkurta | 1919 m. |
| Centrinė būstinė | Romainių g. 2, Kaunas |
| Svarbiausi darbuotojai | Edmundas Kovalčikas |
| Produkcija | Mediena, miško ištekliai |
| Tinklalapis | www.kaunmu.lt |

**Kauno miškų urėdija** − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą. Būstinė įsikūrusi Kaune, Romainių g. 2 (Romainių rajone).

Urėdijos iškaba
Kauno miškų urėdija įkurta 1919 m. gruodžio 5 d. Ją sudarė penkios girininkijos.

Bendras urėdijos plotas sudaro 25 903 ha. Kauno miškų urėdijos valstybiniai miškai 2003 metais buvo sertifikuoti pagal *Smart Wood* veiklos programą ir gavo tai patvirtinantį sertifikatą.

Kauno miškų urėdas − Edmundas Kovalčikas.

Kauno miškų urėdijos teritorijoje įkurti Babtų−Varluvos ir Padauguvos miškų biosferos poligonai.

Urėdijos valstybinius miškus administruoja 6 girininkijos.

Girininkijos
------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Girininkija** | **Girininkijos vieta** |
| **Seniūnija** | **Gyvenvietė** |
| Karmėlavos | Karmėlavos seniūnija | Karmėlava II |
| Padauguvos | Vilkijos apylinkių seniūnija | Padauguvėlė |
| Raudondvario | Raudondvario seniūnija | Raudondvaris |
| Sitkūnų | Babtų seniūnija | Babtai |
| Vilkijos | Vilkijos apylinkių seniūnija | Ringovė |
| Vytėnų | Domeikavos seniūnija | Eigirgala |

Nuorodos
--------

* Kauno miškų urėdijos tinklalapis
| **Teodoras Bilevičius** |
| --- |
| Bilevičiai |
| Bilevičių herbas „Kapas" |
| Bilevičių herbas „Kapas" |
|  |
| Gimė | ~1655 m.Žemaitija |
| Mirė | 1697 m. (~32 metai) |

**Teodoras Bilevičius** (apie 1655 m. Žemaitijoje – m. po 1697 m. greičiausiai ten pat) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės veikėjas, publicistas.

Biografija
----------

Studijavo Vilniaus akademijoje. 1675 m. viešame dispute gynė 44 tezes „Tridalė - racionalioji, gamtos ir moralės filosofija" (*Triplex philosophia, rationalis, naturalis et moralis*). 1674 m. pasirašė J. Sobieskio elekcijos aktą, 1697 m. dalyvavo Augusto II rinkimuose. Nuo 1674 m. Žemaičių stalininkas Didžiųjų Dirvėnų seniūnas, žemės teisėjas.

1677–1678 m. keliavo po Vakarų Europą, lenkų kalba parašė dviejų dalių kelionių dienoraštį: *Diariusz Peregrinatij Niemieckiey Czeskiey y Włoskiey Ziemi Czyniony przezemnie Theodora Billewicza Stolnika Żmudzkiego* („Mano, Teodoro Bilevičiaus, Žemaičių stalininko, rašytas kelionės vokiečių, čekų ir italų žeme dienoraštis") ir *Diariusz* *czyniony we Frantiey w Holandiey i w Angliey pokosię peregrinowało y mieszkało* („Dienoraštis, rašytas Prancūzijoje, Nyderlanduose ir Anglijoje, ten keliaujant ir gyvenant"). Išlikę 3 jo rankraščiai saugomi Lenkijoje. Dienoraštyje fiksuojami kelionės įvykiai, svetimų kraštų gamtos vaizdai, buities ir papročių bei meno, ypač architektūros, detalės.

Bibliografija
-------------

* Teodoras Bilevičius. *Kelionės vokiečių, čekų ir italų žeme dienoraštis*. Vilnius: Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas, 2003, ISBN 9955-475-38-2

Nuorodos
--------

* Lietuvių literatūros enciklopedija Archyvuota kopija 2007-01-05 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Teodoras Bilevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 184 psl.
| **Romualdas Makauskas** |
| --- |
| Gimė | 1954 m. spalio 2 d. (68 metai)Lietuva Sedūnai, Širvintų rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Dana |
| Vaikai | Aistė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos demokratinė darbo partija  Lietuvos centro sąjunga Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Kauno politechnikos institutas |

**Romualdas Makauskas** (g. 1954 m. spalio 2 d. Sedūnuose, Širvintų rajonas) – bankininkas, Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1977 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius-ekonomistas.

1991–1993 m. Marijampolės miesto mero pirmasis pavaduotojas.

AB bankas „Hermis" Marijampolės filialo, AB SEB Vilniaus bankas Marijampolės filialo direktorius. 2017–2019 m. Marijampolės savivaldybės tarybos vicemeras.

1996–2000 m. ir nuo 2007 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys. Finansų ir ekonomikos komiteto pirmininkas, Marijampolės savivaldybės tarybos kolegijos narys.

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2004 m. Liberalų ir centro sąjungos, nuo 2006 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys.

Rotary klubo narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

**Romualdas Marcinkus** g. 
1941 m. Vaiguvoje, Kelmės raj.) – lietuvis, TSRS žvalgybininkas, KGB generolas, pasiekęs aukščiausią karjerą TSRS KGB centriniame aparate iš visų lietuvių žvalgybininkų.

Biografija
----------

1959–1963 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute. 1963 m. Šiaulių vidurinės mokyklos berniukų bendrabučio auklėtojas. 1963–1965 m. tarnavo tarybinėje armijoje.

Po 1965 m. pradėjo dirbti KGB – 1965–1970 m. ėjo operatyvinio įgaliotinio pareigas Šiauliuose. Nuo 1971 m. studijavo KGB Maskvos institute (RF užsienio žvalgybos akademija), specializavosi veiklai vokiškai kalbančiose šalyse. Buvo siunčiamas į Vakarus, ten vykdė KGB Pirmosios vyriausiosios valdybos pavestas užduotis Vokietijos Federacinėje Respublikoje, Šveicarijoje.

1979–1983 m. gyveno Rytų Berlyne, TSRS ambasados diplomato Justo Vinco Paleckio dėka užmezgė glaudžius santykius su ten dirbusiais lietuviais.

1984 m. pradėjo eiti KGB Pirmosios vyriausiosios valdybos 19-ojo skyriaus viršininko pavaduotojo pareigas, koordinavo KGB rezidentūrų veiklą vokiškai kalbančiose valstybėse. 1987 m. birželį pulkininkas pateikė analitinę medžiagą, skirtą TSKP CK generaliniam sekretoriui Michailui Gorbačiovui apie politinę Vokietijos Demokratinės Respublikos krizę.

1989 m. suteiktas generolo laipsnis, pradėjo eiti 19-ojo skyriaus viršininko pareigas, apdovanotas Raudonosios vėliavos ordinu.

1990 metų kovo 4 d. pradėjo eiti LTSR KGB pirmininko pareigas, į kurias buvo anksčiau paskirtas dėl savo solidžios patirties užsienyje. 1991 metų sausio pradžioje atsistatydino iš savo pareigų dėl nesutarimų su GRU atstovais dėl kruvinųjų įvykių rengimo Vilniuje. R. Marcinkų desantininkai atgabeno į Maskvą, KGB 3 mėnesius laikė spec. režimo gydymo įstaigoje, po to išleido į dimisiją.

G. Petriko konsultantas saugos klausimais, vėliau EBSW padalinio Ekonominės saugos tarnybos, Saugumo ir informacijos tarnybos (SIT) direktorius. Dėl savo paslaptingumo ir diskretiškumo vadintas „Misteriu Nieku".

Išnašos
-------

1. ↑


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Eduardas Eismuntas** | **LTSR KGB pirmininkas**1990-1991 m. | Po to:**Anzelmas Armonas** |
**Romualdas Kašuba** (g. 1931 m. kovo 23 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, daktaras, JAV lietuvių bendruomenės veikėjas.

Biografija
----------

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1948 m. persikėlė į JAV. 1957 m. baigė Ilinojaus universitetą. 1962 m. daktaras. 1999 m. Lietuvos mokslų akademijos užsienio narys.

1962–1968 m. Ohajo valstijos Klyvlendo „TRW" korporacijos Kosmoso tyrinėjimo sistemų modeliavimo, medžiagų atsparumo ir dinamikos skyriaus vedėjas. 1964–1986 m. dėstė Klyvlendo universitete, 1978–1985 m. Mechaninės inžinerijos katedros vedėjas, 1985–1986 m. Inžinerijos doktorantūros programų direktorius, nuo 1972 m. profesorius. Nuo 1986 Šiaurės Ilinojaus universiteto Inžinerijos ir inžinerijos technologijų fakulteto įkūrėjas bei dekanas, jo garbei 2011 m. pavadinta viena iš universiteto auditorijų. 1989–1996 m. Vytauto Didžiojo universitete Atkuriamojo senato narys. Dalyvauja JAV lietuvių bendruomenės veikloje. 1998 m. suteiktas Kauno technologijos universiteto Garbės daktaro laipsnis.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrimų sritis – kosmosas, jėgos perdavimas, didžiųjų vėjo elektros generatorių tobulinimas, konstrukcijų projektavimo metodika. Skaitė paskaitas Japonijoje, Lietuvoje, Kinijoje, Australijoje, Vokietijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Romualdas Kašuba*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 547 psl.
| **Romualdas Mačiulaitis** |
| --- |
| Gimė | 1948 m. spalio 24 d. (74 metai)Mažeikiuose |
|  |
| Veikla | Lietuvos statybinių medžiagų technologas, habilituotas technologijos mokslų daktaras. |

**Romualdas Mačiulaitis** (g. 1948 m. spalio 24 d. Mažeikiuose) – Lietuvos statybinių medžiagų technologas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1972 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. technikos mokslų daktaras.

1972-1998 m. dirbo Termoizoliacijos institute, 1975-1979 m. Statybinių medžiagų laboratorijos grupės vadovas, 1979-1983 m. ir 1985-1990 m. vyresnysis mokslo darbuotojas, 1983–1985 m. Fizikinių cheminių tyrimų skyriaus Statybinių medžiagų ilgalaikiškumo tyrimų sektoriaus vedėjas, 1990-1991 m. Statybinių medžiagų atsparumo šalčiui laboratorijos vedėjas, 1993-1994 m. vyriausiasis mokslo darbuotojas, 1994–1998 m. Statybinių medžiagų kokybės tyrimų laboratorijos vedėjas, 1991-1994 m. dar ir bendrovės „Termolita" Statybinių medžiagų kokybės tyrimų laboratorijos vedėjas. Nuo 1993 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto (iki 1996 m. Vilniaus technikos universitetas) dėstytojas, 1995-1996 m. Darbo ir gaisrinės saugos katedros, nuo 1996 m. Statybinių medžiagų katedros vedėjas; nuo 1999 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių darbų svarbiausios sritys: rišamosios, silikatinės, polimerinės statybinės medžiagos, keraminių ir kitokių sienų medžiagų atsparumas šalčiui ir jų ilgalaikiškumo prognozavimas, technol. procesų gaisrinė profilaktika, gaisrų ir sprogimų vertinimas. 1987-2007 m. vienas ir su kitais parašė 6 monografijas apie statybinės keramikos savybes, sienų dirbinių atsparumą šalčiui ir ilgalaikiškumą. Parengė 10 mokomųjų priemonių, paskelbė daugiau kaip 150 mokslinių straipsnių. 16 išradimų autorius, 1 patentas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Romualdas Mačiulaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 758 psl.