recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| **ExoMars** |
|  |
| **Organizacija:** | ESA, Roskosmos |
| **Misijos tikslas:** | Marsas |
| **Misijos tipas:** | dirbtinis palydovas, nusileidimas/marsaeigis |
| **Paleidimo data:** | 2016 m. kovo 14 d. |
| **Paleidimo įrenginys:** | *Proton-M* |
| **Masė:** | 4332 kg |
| **Misijos rezultatas:** |  ? |

ExoMars marsaeigio prototipas pristatytas 2006 metais parodoje Berlyne 
**ExoMars** – ESA ir Rusijos kosmoso agentūros „Roskosmos" programa, kuri skirta Marso tyrimams, ypač nežemiškos gyvybės paieškai. *ExoMars* paleista 2016 metų kovo 14 dieną 9:31:42 UTC iš Baikonuro kosmodromo, atvykimas prie Marso planuojamas 2016 metų spalio 19 dieną. Programą ExoMars sudaro dvi misijos, kurios bus vykdomos atitinkamai 2016 m. ir 2018 m. 2016 m. misiją sudaro dirbtinio Marso palydovo TGO (angl. *Trace Gas Orbiter*) pristatymas į orbitą aplink Marsą, jos metu nuo TGO atsiskirs ir nusileis ant Marso paviršiaus bandomasis nuleidžiamasis modulis „Schiaparelli". 2018 m. misijos metu ant Marso paviršiaus bus nuleistas marsaeigis. Pagal ESA numatomus planus TGO misija truks 6 metus. *ExoMars* misija yra dalis programos ESA Aurora, prasidėjusios dar 2001 metais ir skirtos Saulės sistemos tyrinėjimams naujausiomis technologijomis.

Nuorodos
--------

* ExoMars programa – ESA svetainėje
* ExoMars – Rusijos mokslų akademijos Kosmoso tyrimų instituto tinklalapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Terminas hieroglifais |
| --- |
| *prt***Peret** |  |
| „Augimas" |
|  |
|  |
|  |

**Peret** – vienas iš trijų metų laikų Senovės Egipto kalendoriuje, kurio pavadinimas reiškė „Augimas". Tai buvo vidurinysis metų laikas, ir jį sudarė 4 mėnesiai.

Istorija
--------

Gamtinis pereto sezonas prasidėdavo po acheto (apie spalio vidurį), ir trukdavo 120 dienų, t. y. iki vasario vidurio. Jo metu atslūgus Nilo vandeniui imdavo vešėti augalai.

Kalendorinis pereto sezonas nesutapo su gamtiniu peretu, kadangi kalendoriniai metai buvo šiek tiek trumpesni nei gamtiniai (t. y. Sirijaus metai). Sezonas ilgainiui išpuldavo vis anksčiau, lyginant su Nilo potvyniais ir Sirijaus patekėjimu. 1321 m. pr. m. e. praėjus vienam Sotiniam ciklui (t. y. 1460 m.), peretas vėl sugrįžo į pirminę padėtį Nilo patvynių atžvilgiu, o vėliau vėl ėmė atsilikti.

22 m. pr. m. e. įvykdžius kalendoriaus reformą ir įvedus Koptų kalendorių, kalendorinio pereto pradžia buvo fiksuota Julijaus kalendoriaus atžvilgiu (t. y. gruodžio 26 d. arba sausio 8 d Grigaliaus kalendoriuje), ir peretas trunka iki gruodžio 26 d. (sausio 8 d.).

Mėnesiai
--------

Paretą sudaro 4 mėnesiai, kurie dažnai numeruojami sezone. Kadangi 1291 m. pr. m. e. faraonas Amenofis I įvykdė kalendoriaus reformą, paskelbdamas Techi (Džehuti) pirmuoju metų mėnesiu (anksčiau juo buvo Vepet-Renpet), pereto mėnesiai iki reformos ir po jos yra nevienodi.

Mėnesiai| *Nr. sezone* | Iki reformos | Po reformos |
| --- | --- | --- |
| Egiptietiškai | Koptiškai | Graikiškai |
| I | Ka-her-Ka | Ta-Abet | Tobis | Tobi |
| II | Šef-Bedet | Mecher | Meširis | Mechir |
| III | Rekeh-Ver | Pa-en-Amenhotep | Paremhatepas | Famenoth |
| IV | Rekeh-Nedes | Pa-en-Renenutet | Peremoudis | Farmouthi |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Egipto ir koptų kalendorių mėnesiai |
| --- |
|  |
| Iki 1291 m. pr. m. e. | 
 Vepet-Renpet **·**  Techi **·**  Menchet **·**  Hut-Heru **·**  Ka-her-Ka **·**  Šef-Bedet **·**  Rekeh-Ver **·**  Rekeh-Nedes **·**  Renutet **·**  Chonsu **·**  Chenti-Chet **·**  Ipet-Hemet **·**  Hariu-Renpet |
|  |
| 1291-22 m. pr. m. e. | 
 Džehuti **·**  Pa-en-Ipet **·**  Hut-Heru **·**  Ka-her-Ka **·**  Ta-Abet **·**  Mechiris **·**  Pa-en-Amenhotep **·**  Pa-en-Renenutet **·**  Pa-en-Chonsu **·**  Pa-en-Inet **·**  Ipip **·**  Mesut-Re **·**  Hariu-Renpet |
|  |
| Nuo 22 m. pr. m. e. | 
 Thoutas **·**  Paopis **·**  Hathora **·**  Koiakas **·**  Tobis **·**  Meširis **·**  Paremhatepas **·**  Peremoudis **·**  Pašonsas **·**  Paonis **·**  Epipis **·**  Mesoris **·**  Pi Kogi Enavot |
|  |
| Achetas **·**  Peretas **·**  Šemu |

 |
**Perevoznajos užutėkis** (rus. *бухта Перевозная*) – nedidelis užutėkis šiaurvakarinėje Amūro įlankos (Japonijos jūra) pakrantėje (Primorės kraštas, Rusija).

Geografija
----------

Užutėkis yra tarp Perevozno kyšulio (*мыс Перевозный*) šiaurėje ir Stenino kyšulio (*мыс Стенина*) pietuose. Užutėkio krantai žemi, paplūdimys siauras. Pietvakarinėje pakrantėje nuo užutėkio nerija atskirta Capličja lagūna (*лагуна Цапличья*), kuri siauru sąsiauriu sujungta su gretimu Narvos užutėkiu. Pietvakarinėje užutėkio pakrantėje yra ir kaimas Perevoznaja (*село Перевозная*).

Užutėkio plotas yra 6,0 km². Kranto linijos ilgis – 6,4 km. Didžiausias gylis – 14 m.

Į užutėkį įteka daug upių ir upelių, stambiausia iš jų upė Suchaja Rečka (*Сухая Речка*).

Užutėkio dugnas akmeningas, padengtas plonu smėlio sluoksniu. Užutėkis nuo sausio pabaigos iki vasario vidurio būna užšalęs.

Nuorodos
--------

* География залива Петра Великого
* Карта Archyvuota kopija 2013-05-01 iš Wayback Machine projekto.
| Pergalės viršukalnė |
| --- |
| Viršukalnės panoramaViršukalnės panorama |
| **Žemynas** | Azija |
| **Šalys** | Kirgizijos vėliava Kirgizija, Kinijos vėliava Kinija |
| **Aukščiausias taškas** | 7439 m |
| **Koordinatės** | 42°02′15″ š. pl. 80°07′30″ r. ilg.﻿ / ﻿42.03750°š. pl. 80.12500°r. ilg.﻿ / 42.03750; 80.12500Koordinatės: 42°02′15″ š. pl. 80°07′30″ r. ilg.﻿ / ﻿42.03750°š. pl. 80.12500°r. ilg.﻿ / 42.03750; 80.12500 |

**Pergalės viršukalnė** (kirg. *Жеңиш чокусу*) − aukščiausias Tian Šanio kalnas (7439 m), esantis į rytus nuo Isyk Kulio ežero; 16 km į pietvakarius nuo Chan Tengri viršukalnės.

Per viršukalnę eina Kirgizijos ir Kinijos valstybinė siena.

Istorija
--------

1895 m. švedų keliautojas *Svenas Gedinas*, pirmasis iš europiečių pamatė ir beveik tiksliai išmatavo viršukalnės aukštį − 7320 m.

1943 m. buvo nustatyta, kad viršukalnė 500 m aukštesnė už Čan Tengri viršukalnę ir netrukus, pergalės proga II Pasauliniame kare, buvo pavadinta Pergalės viršukalne.

### Alpinizmas

Aktyviausias kopimo į Pergalės viršukalnę sezonas trunka šiek tiek daugiau nei mėnesį − nuo liepos vidurio iki rugpjūčio pabaigos. Šis kraštas mažiau civilizuotas ir ne taip gerai pritaikytas turistams − sudėtingas susisiekimas, į *Pergalės* link vedančią bazinę stovyklą galima patekti tik sraigtasparniu ar pėsčiomis. Dėl šios priežasties į *Pergalę* kopia mažiau keliautojų ir alpinistų nei į Himalajų kalnų viršukalnes.

2005 m. rugpjūčio 15 d. į Pergalės viršukalnę įkopė du Lietuvos alpinistai Audrius Peseckas ir Miroslavas Vysockis. Alpinistai į viršukalnę kopė klasikiniu maršrutu iš Kirgizijos, kuris laikomas saugiausiu ir paprasčiausiu. Iki tol į Pergalės viršukalnę buvo įkopęs tik vienas lietuvis − Dainius Makauskas. Dar dviem lietuviams 1997 m. ekspedicija į šią viršūnę baigėsi tragiškai − jie dingo be žinios.

Į Pergalės viršukalnę pirmą kartą alpinistai įkopė 1956 m.

Nuorodos
--------

* Pergalės viršukalnė Archyvuota kopija 2011-04-24 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Andoros geografija** |
|  |
| **Žemynas** | Europa |
| **Regionas** | Pirėnų pusiasalis |
| **Plotas** | 468 km²99,74 % žemės0,26 % vandens |
| **Pakrantė** | 0 km |
| **Sienos** | Ispanija 63 km,  Prancūzija 55 km |
| **Aukščiausias taškas** | Koma Pedrosa2 943 m |
| **Žemiausias taškas** | El Runer840 m |
| **Ilgiausia upė** | Valyra33 km |
| **Didžiausias ežeras** | Juklaras23 ha; |

**Andora** – valstybė Pietų Europoje, Pirėnų kalnų rytinėje dalyje tarp Ispanijos ir Prancūzijos. Neturi tiesioginio išėjimo prie jūros.

Bendras sienų ilgis 118 km. Šiaurėje ir rytuose ribojasi su Prancūzija (55 km), vakaruose ir pietuose su Ispanija (63 km). Šalies ilgis iš vakarų į rytus 65 km, plotis iš šiaurės į pietus (52 km).

Paviršius
---------

Kalnų valstybė, išsidėsčiusi Pirėnų kalnų įduboje Šiaurinės Valyros ir Rytinės Valyros slėniuose. Teritorija žemėja iš šiaurės į pietus. Kalnai sudaryti iš kristalinių uolienų, būdingos karos – ledyninės kilmės duburiai su mažais kalnų ežerais. Šiaurės rytuose su Prancūzija jungia Envalyros perėja (2 408 m virš jūros lygio) ir La Kasos perėja (2091 m virš jūros lygio). Aukščiausios viršūnės pasienyje, žemiausia vieta – Valiros slėnyje, Ispanijos pasienyje (840 m virš jūros lygio).

Klimatas
--------

Vyrauja vidutinių platumų jūrinis slėniuose ir alpinių pievų kalnuose. Daugiausia lyja pavasarį ir vasarą. Vidutiniškai žiemą šiaurėje sninga ~50, pietuose ~10 dienų per metus. Sniego danga kalnuose išsilaiko apie 200 dienų. Vidutinė oro temperatūra Eskalde: sausį +2 °C, liepą +19 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 800 mm.

Vidaus vandenys
---------------

Beveik visa teritorija priklauso Valiros upės baseinui; Valyra įteka į Ebro intaką Segrę Ispanijoje. Valyros upės ilgis Andoros teritorijoje – 33 km, ją sudaro susiliejusios Šiaurinė ir Rytinė Valyros upės. Kalnuose daug tvenkinių, didžiausias Žuklaro tvenkinys.

Augalija
--------

Auga lapuočių – ąžuolų, bukų, kaštonų, beržų – ir spygliuočių – eglių, pušų – miškai. Subalpinės ir alpinės pievos kalnuose.

Pievos ir ganyklos užima 53 %, miškai 34 %, dirbamoji žemė 2 % šalies teritorijos.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REuropos šalių geografijos |
| --- |
|  |
| 
Airija | Albanija | Andora | Armėnija | Austrija | Azerbaidžanas | Baltarusija | Belgija | Bosnija ir Hercegovina | Bulgarija | Čekija | Danija | Estija | Graikija | Gruzija | Islandija | Ispanija | Italija | Jungtinė Karalystė (Anglija, Šiaurės Airija, Škotija, Velsas) | Juodkalnija | Kazachija | Kipras | *Kosovas* | Kroatija | Latvija | Lenkija | Lichtenšteinas | Lietuva | Liuksemburgas | Malta | Moldavija | Monakas | Norvegija | Nyderlandai | Portugalija | Prancūzija | Rumunija | Rusija | San Marinas | Serbija | Slovakija | Slovėnija | Suomija | Šiaurės Makedonija | Švedija | Šveicarija | Turkija | Ukraina | Vatikanas | Vengrija | Vokietija |

 |
Viena iš dviejų traukinių stočių Andoroje
**Andoros transporto** sistemą didžiąja dalimi sudaro sausumos transportas, nes šalis neturi priėjimo prie jūros.

Geležinkeliai
-------------

Andoroje yra tik dvi traukinių stotys. Šalį kerta Prancūzijos traukinių linija iš Latour-de-Carol į Tulūzą.

Sausumos transportas
--------------------

Šalies sostinę Andorą su Prancūzija jungia autobusų linija. 

Sausumos keliai šalyje sudaro 269 km tinklą. Iš jų 198 km yra dengti kieta danga. Vienas pagrindinių šalies kelių eina į šiaurę (link Prancūzijos) per Envalira perėją ir pasiekia 2 409 m aukštį. Taip pat šia kryptimi yra ir tunelis. CG-1 kelias veda link Ispanijos. Žiemos metu keliai nuvalomi ir lieka naudojami, tačiau kelias CG-2 link Prancūzijos valomas rečiau ir kartais dėl lavinų būna uždaromas.

Oro transportas
---------------

Andoroje nėra oro uosto, galinčio priimti lėktuvus, tačiau šalis turi kelis sraigtasparnių oro uostus. Artimiausias oro uostas yra 12 km nuo šalies sienos Ispanijoje La Seu d'Urgell mieste. Nuo 2015 m. šiame oro uoste savo bazes turi Air Andorra ir Andorra Airlines avialinijos.

Artimiausias tarptautinis oro uostas yra 156 km nuo Andoros Perpinjano mieste Prancūzijoje.

Šaltiniai
---------



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REuropos transportas pagal šalis |
| --- |
|  |
| 
Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Jungtinė Karalystė · Juodkalnija · Kazachstanas · Kosovas · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |

 |
Chevron Corporation| Logotipas naudojamas nuo 2006 m.
Chevron būstinė San Ramone, Kalifornijoje  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Energetika |
| Įkurta | 1879 m. (Standard Oil of California) |
| Centrinė būstinė | Kalifornija, JAV |
| Produkcija | Kuras, energija |
| Darbuotojų | 67,000 (2009) |
| Tinklalapis | Chevron.com |

**Chevron Corporation** JAV tarptautinė energetikos bendrovė įsikūrusi Kalifornijoje. Jos veikla apima visus naftos ir gamtinių dujų bei geoterminė energijos pramonės sritis, įskaitant naftos ir dujų telkinių paieškas, gavybą ir jų produktų perdirbimą bei gamybą, rinkodarą, transportavimą, pardavimą, elektros gaminimą bei jos tiekimą. Chevron yra viena iš didžiausių pasaulio naftos bendrovių, patenkanti tarp 20 didžiausių, viešai kotiruojamų akcijų pasaulio bendrovių. Chevron savo veiklą vykdo apie 180 šalių.

Prekiniai degalinių ženklai
---------------------------

* Chevron
* Standard Oil
* Texaco
* Caltex
* Unocal

Kaltinimai
----------

Chevron kaltinta grubiais gamtosaugos ir žmogaus teisių pažeidimais. [reikalingas šaltinis] Daugiausiai kritikos bendrovė susilaukė už savo veiklą Ekvadore: 1972-1993 m. bendrovė eksploatavo Lago Agrijo naftingąją sritį. Eksploatacijos metu naftos produktais buvo smarkiai užterštas dirvožemis, vanduo, dėl to smarkiai pažeista vietovės ekosistema, o vietiniai gyventojai pradėjo sirgti įvairiomis naftos produktų sukeltomis ligomis, smarkiai paplito vėžiniai susirgimai. [reikalingas šaltinis] Ekvadoro teismas bendrovei paskyrė 28 mlrd. dolerių baudą už žalą žmonėms, gamtai ir derliui, tačiau kompanija pinigus mokėti atsisakė motyvuodama sutarties su Ekvadoro vyriausybe sąlygomis. Mažesnio masto pažeidimai užfiksuoti Angoloje ir Kalifornijoje. Nigerijoje Chevron brutaliai susidorojo su protestuotojais. [reikalingas šaltinis]

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RJungtinės Amerikos Valstijos Dow Jones indekso bendrovės |
| --- |
|  |
| 
3M | American Express | Apple | Boeing | Caterpillar | Chevron | Cisco | Coca-Cola | DowDuPont | ExxonMobil | Goldman Sachs | Home Depot | IBM | Intel | Johnson & Johnson | JPMorgan Chase | McDonald's | Merck | Microsoft | Nike | Pfizer | Procter & Gamble | The Travelers Companies | UnitedHealth Group | United Technologies Corporation | Verizon | Visa | Walmart | Walgreens Boots Alliance | Walt Disney |

 |
| **Tautvydas Barštys (1958)** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1958 m. rugsėjo 5 d. (64 metai)Lietuva Balkasodis, Alytaus rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Sigita |
| Vaikai | Tautvydas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Liberalų ir centro sąjunga |
|  |
| Alma mater | Kauno technologijos universitetasLietuvos veterinarijos akademija |

**Tautvydas Barštys** (g. 1958 m. rugsėjo 5 d. Balkasodyje, Alytaus rajonas) – verslininkas, Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1977 m. baigė Alytaus politechnikumą, technikas-mechanikas. 2005 m. Kauno technologijos universitete baigė vadybos ir verslo administravimo studijas. 2009 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, gyvulininkystės technologijos magistras. 2014 m. apgynęs disertaciją tema „Seleno ir vitamino E įtaka viščiukų broilerių produktyvumui, virškinimo procesams ir produkcijos kokybei", tapo zootechnikos mokslų daktaru. 

1993 m. įsteigė „Kauno grūdų" akcinę bendrovę. 1996 m. bendrovė įsigijo „Kaišiadorių paukštyno", 1997 m. – „Vilniaus paukštyno" bendroves, 1999 m. – „Zelvės" įmonę. Įmonių grupės „Kauno grūdai" valdybos pirmininkas. Nuo 2006 m. balandžio 26 d. Lietuvos grūdų perdirbėjų asociacijos prezidentas. 2006 m. atliktais žurnalo „Veidas" tyrimo duomenimis, verslininkas T. Barštys turtingiausių Lietuvos žmonių 30-uke užima 15 vietą.

2003 m. vienas iš Rolando Pakso rinkimų kampanijos rėmėjų. 2003–2007 m. pagal LLDP sąrašą, 2007–2011 m. Liberalų ir centro sąjungos sąraše ir nuo 2011 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.

LMKL krepšinio klubo „Viktorija" prezidentas. AB „Kauno grūdai" labdaros ir paramos fondo pirmininkas. „Kauno grūdai-1" komandos narys. Prabangių automobilių kolekcininkas bei kelių autoklubų narys, automobilininkas mėgėjas, automobilių sporto entuziastas, lakūnas, skraidantis privačiu lėktuvu.

Žmona Sigita, sūnus Tautvydas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-07-29 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Anketa Archyvuota kopija 2007-03-08 iš Wayback Machine projekto.
* Apie T. Barštį Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto.
**Rūta Viktorija Katiliūtė** (g. 1944 m. kovo 15 d. Marijampolėje) – Lietuvos tapytoja.

Biografija
----------

1968 m. baigė vitražą Lietuvos dailės institute. Nuo 1969 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje, 1977–2005 m. surengė 26 individualias parodas Lietuvoje, Baltijos šalyse, Vakarų Europoje.

Kūryba
------

Nutapė monochrominių abstrakčių paveikslų ir jų ciklų. Juose dažniausiai naudoja mėlyną spalvą, tyrinėja jos raiškos galimybes. Įvairiais vienos spalvos tonais ir niuansais išgauna įtaigų erdvės, šviesos įspūdį, gilumos iliuziją. Paveikslai „Vasaros miražai" (1986 m.), „Krantas" (1987 m.), „Mėnulio vasara" (1989 m.) – mėlynai žalsvų spalvų, turi simbolinio peizažo užuominų, liaudies meno įvaizdžių. Didelio formato abstrakčios kompozicijos – „Mėlyna", ciklas „Tamsėjanti mėlyna" (visi 1996 m.) – spontaniškai nutapyti plonu dažų sluoksniu, intymūs, lyriški, harmoningi. Paveikslų cikluose „Balti šešėliai" (2003 m.), „Dangaus teritorija" (2004 m.) spalvų skalė įvairuoja nuo sodrių mėlynų iki gelsvų, pilkšvai baltų spalvų derinių. Kuria piešinius, instaliacijas („Žaidimas su Kandinskiu" 1995 m.).

1997–2001 m. Lietuvos dailės muziejus sukūrė 14 edukacinių programų vaikams. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, A. Tretjakovo galerija Maskvoje. 1994 m. gavo Pollock-Krasner (JAV) fondo stipendiją.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nijolė Žilinskienė. *Rūta Viktorija Katiliūtė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 572 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Orycteropus afer** |
| --- |
| Vamzdžiadantis (Orycteropus afer)Vamzdžiadantis (*Orycteropus afer*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Vamzdžiadančiai  *( Tubulidentata)* |
| Šeima: | *Orycteropodidae*  *( Orycteropodidae)* |
| Gentis: | *Orycteropus*  *( Orycteropus)* |
| Rūšis: | Vamzdžiadantis  *( Orycteropus afer)* |

 |
| Binomas |
| ***Tubulidentata***Huxley, 1872 |

**Vamzdžiadantis** (*Orycteropus afer*) – žinduolių rūšis, priklausanti monotipiniam *Tubulidentata* būriui. Paplitusi Subsacharinėje Afrikoje.

Jam būdingi nefunkcionuojantys kolonos pavidalo skruostiniai dantys, ilgas snukis, didelės ausys, į kiaulės panašus kūnas ir stiprios kojos bei semtuvo formos nagai kasti. Turi primityvias smegenis ir prastai mato, tačiau jo uoslė puiki. Ji padeda susirasti skruzdėlių ir termitų, kurie surenkami ilgu, lipniu liežuviu. Sveria 38-64 kg.

Aktyvūs naktį, dieną slapstosi pačių iškastuose urvuose. Urvą greitai gali iškasti savo stipriomis naguotomis priekinėmis kojomis. Iškastą žemę nustumia užpakalinėmis kojomis. Vieni jo urvai sudaro platų tunelių tinklą, kiti – trumpesni ir teikia laikiną prieglobstį. Iš urvo jis visada išlenda galva į priekį.
**Rūta Zandavaitė** (1949 m. liepos 6 d. Akmeniškių k. Šilutės r.), choro dirigentė.

Biografija
----------

Pirmąsias muzikos žinias gavo iš savo tėvo pedagogo. 1969 baigė Žemaičių Naumiesčio vidurinę mokyklą, 1970–1971 skambinti fortepijonu mokėsi Šilutės vaikų muzikos mokyklos vakariniame skyriuje (mokyt. L. Kasputis). 1971–1972 choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. V. Žvirblis), o 1972–1976 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. S. Jareckaitė).

1976–1980 Šilalės rajoninių kultūros namų meno vadovė. Pirmiausia suorganizavo švietimo darbuotojų mišrųjį chorą, kuris 1977 respublikiniame konkurse „Dainuoja darbo Lietuva" laimėjo antrąją vietą. Paskui subūrė moterų chorą ir jį parengė 1980 respublikinei dainų šventei. 1978–1979 muziką ir dainavimą dėstė Upynos vidurinėje mokykloje.

Apsigyvenusi Vilniuje, 1980–1983 privačiai pas D. Krestjanovaitę ir D. Dabeckienę mokėsi skambinti fortepijonu, o pas muzikologę O. Servaitę – muzikos teorijos ir kompozicijos dalykų, savarankiškai studijavo muzikos partitūras ir svajojo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje studijuoti kompoziciją. Svajonėms neišsipildžius, 1983 nuvyko į Kaišiadoris ir pradėjo dirbti rajoninių kultūros namų vyr. dirigente. Netrukus čia suorganizavo moterų chorą, kurį per daugelį metų išugdė į gana pajėgų kolektyvą. Chorą parengė 1985 respublikinei dainų šventei, 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei ir 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Kaune ir Vilniuje. Kolektyvas įvairiose apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų, išmoko sudėtingesnių kūrinių, koncertų surengė ligoninėse ir sanatorijose, dalyvavo savo rajono įvairiuose kultūros renginiuose. Neilgą laiką vadovavo Kaišiadorių profesinės technikos mokyklos merginų chorui ir miesto vokaliniams ansambliams, 1991–1992 mokytojavo Kaišiadorių 2-ojoje vidurinėje mokykloje, subūrė vaikų vokalinį ansamblį, kurį parengia respublikiniams „Dainų dainelės" konkursams, su juo koncertuoja savo ir kituose rajonuose.

R. Zandavaitė – Šilalės ir Kaišiadorių rajonų dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, kultūros renginių organizatorė ir konsultantė. Parašė instrumentinių kūrinių, dainų chorams ir vokaliniams ansambliams. Minėtinos dainos moterų chorui „O koks gilus dangus" ir „Rasa", vaikų chorui „Verkia duonelė", preliudas fortepijonui c – moll.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Britų 5,5 colių patrankos žiotys
**Vamzdžio žiotys** (rus. *дуло*; angl. *muzzle*) – priekinis vamzdžio galas, pro kurį išlekia iššaunamas sviedinys ar kulka.

Žiočių apdirbimo kokybė labai svarbi ginklo taiklumui, nes tai paskutinė vieta, kur iššaunamas sviedinys ar kulka kontaktuoja su vamzdžiu. Jei žiotyse tarp sviedinio (kulkos) ir vamzdžio sienelės yra tarpas, parako dujos netolygiai prasiveržia pro nevienodo pločio tarpus, todėl sviedinys (kulka) nukrypsta nuo numatytos šūvio linijos.

Ginklui iššaunant ties žiotimis labai dažnai matyti vamzdžio liepsna, kurią sudaro įkaitusios parako dujos. Žiočių liepsnos dydis priklauso nuo vamzdžio ilgio, parako tipo ir kiekio šovinyje ir t. t. Vamzdžio liepsną mažina liepsnos slopintuvai.

Medžioklinių lygiavamzdžių šautuvų žiotyse dažnai būna čokai, kurie keičia iššautų šratų „srauto glaustumą".

* Medžioklinio šautuvo Blaser R-93 Safari (kalibras .375 H&H Mag) žiotysMedžioklinio šautuvo *Blaser R-93 Safari* (kalibras .375 H&H Mag) žiotys
* Rumuniško šautuvo M44 žiotysRumuniško šautuvo M44 žiotys
* Tankinės patrankos žiotysTankinės patrankos žiotys
* Japoniškos 12 cm kalibro priešlėktuvinės patrankos (TYipas 3) žiotysJaponiškos 12 cm kalibro priešlėktuvinės patrankos (TYipas 3) žiotys
* Medinės patrankos vamzdžio žiotysMedinės patrankos vamzdžio žiotys
| **Ludolfas Libertsaslatv. *Ludolfs Liberts*** |
| --- |
| Gimė | 1895 m. balandžio 5 d.Tirza, dab. Gulbenės savivaldybė |
| Mirė | 1959 m. kovo 11 d. (63 metai)Niujorkas |
|  |
| Veikla | latvių tapytojas, grafikas, scenografas |
|  |
|  **Vikiteka** | Ludolfas Libertsas |

**Ludolfas Libertsas** (latv. *Ludolfs Liberts*, 1895 m. balandžio 5 d. Tirza, Rusijos imperija, dab. Gulbenės savivaldybė, Latvija – 1959 m. kovo 11 d. Niujorkas) – latvių tapytojas, grafikas, scenografas.

Biografija
----------

1915 m. baigė Kazanės dailės mokyklą, mokėsi Maskvos S. Stroganovo techninio piešimo mokykloje. 1921 m. grįžo į Latviją. 1923–1944 m. dėstė Latvijos dailės akademijoje, 1942–1944 m. Tapybos studijos vedėjas. 1924–1944 m. Latvijos nacionalinio operos teatro Rygoje dekoratorius ir režisierius. 1944 m. pasitraukė į Vakarus, nuo 1950 m. gyveno Niujorke.

Kūryba
------

Sukūrė scenografijų ir kostiumų Latvijos nacionalinio operos teatro Rygoje, Valstybės teatro Kaune, Malmės, Helsinkio, Zagrebo, Sofijos teatrų operos ir baleto spektakliams. Kūriniams būdingas spalvingumas, dekoratyvumas, didelių plokštumų ir smulkaus ornamento derinys, „art deco" įtaka. Sukūrė taikomosios grafikos kūrinių (plakatų, piniginių ženklų). Gyvendamas JAV impresionistine maniera nutapė Europos miestų peizažų. Nuo 1914 m. dalyvavo parodose.

Scenografija
------------

* Volfgangas Amadėjus Mocartas. Pagrobimas iš seralio 1924 m. Ryga
* Liudvikas van Bethovenas. Fidelijus 1925 m. Ryga
* Piotras Čaikovskis. Spragtukas, baletas 1927 m. Ryga
* Džiuzepė Verdis. Aida 1927 m. Kaunas
* Kamilis Sen Sansas. Samsonas ir Dalila 1934 m. Kaunas
* Piotras Čaikovskis. Gulbių ežeras 1934 m. Kaunas

Įvertinimas
-----------

* 1931 m. Paryžiaus pasaulinė paroda – Didysis prizas
* 1937 m. Paryžiaus pasaulinė paroda – aukso medalis

Literatūra
----------

* Ziedonis Ligers. Die Malerei Ludolfs Liberts, Aufbau Verlag, Riga, 1943

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lijana Šatavičiūtė. *Ludolfas Libertsas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 101 psl.
| Volkswagen Arena |
| --- |
|  |
| Vieta | Volfsburgas, Žemutinė Saksonija, Vokietija |
| Atidarytas | 2002 m. gruodžio 13 d. |
| Savininkas | Wolfsburg AG |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 30 000 vietų |
| Nuomininkai | VfL Wolfsburg |

**Volkswagen Arena** yra įvairios paskirties stadionas Volfsburge, Žemutinėje Saksonijoje, Vokietijoje. Namų rungtynes žaidžia VfL Wolfsburg klubas. Prieš tai klubas žaidė *VFL Stadion* stadione, talpinusiame 20 500 žiūrovų.

Volkswagen Arena turi 30 000 vietų, iš kurių 8000 yra stovimos, o 22 000 – sėdimos. Stadioną baigtą statyti 2002 m. Jis naudojamas daugiausiai futbolo varžyboms. Žaisdamas šiame stadione VfL Wolfsburg klubas užėmė pirmą vietą 2008–2009 m. Bundeslygos sezone.

Stadione vyko pirmosios VfL Wolfsburg 2009–2010 m. Čempionų lygos varžybos prieš CSKA Moskva. Šeimininkai laimėjo rezultatu 3–1. Visus tris įvarčius (hat triką) pelnė brazilų puolėjas Grafite.

Koncertai
---------

* Herbert Grönemeyer (2003 m.)
* Anastacia (2005 m.)
* Elton John (2006 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2011-09-27 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Volkswagen Arena** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali stadiono svetainė
| **Liudvigas Minkus** |
| --- |
|  |
| Liudvigas Minkus |
| Gimė | 1826 m. kovo 23 d.Viena |
| Mirė | 1917 m. gruodžio 7 d. (91 metai)Viena |
|  |
| Veikla | Austrijos kompozitorius, smuikininkas |
| Organizacijos | Maskvos konservatorija |
| Pareigos | profesorius |
|  |
|  **Vikiteka** | Ludwig Alois Minkus |

**Liudvigas Aloisas Minkus** (rus. *Алоизий Людвиг Минкус, Леон Фёдорович Минкус*, vok. *Léon Minkus, Ludwig Alois Minkus*, 1826 m. kovo 23 d. Viena – 1917 m. gruodžio 7 d. ten pat) – Moravijos žydų kilmės Austrijos kompozitorius, smuikininkas.

Biografija
----------

Muzikos mokėsi Vienoje. 1850 m. atvyko į Rusiją, 1853–1855 m. kunigaikščio N. Jusupovo orkestro kapelmeisteris Sankt Peterburge. 1861–1872 m. Maskvos Didžiojo teatro muzikos inspektorius. 1866–1872 m. dėstė Maskvos konservatorijoje; profesorius. Nuo 1872 m. gyveno Sankt Peterburge, 1872–1885 m. Sankt Peterburgo imperatoriškųjų teatrų direkcijos baleto muzikos kompozitorius. Po 1890 m. grįžo į Vieną.

Kūryba
------

Sukūrė pjesių ir etiudų smuikui, 16 baletų, tarp jų:

* Šaltinis, 1866 m. su L. Delibu
* Auksinė žuvelė, 1867 m.
* Don Kichotas, pastatyta 1869 m. Lietuvoje pastatyta 1936 m.
* Bajaderė, 1877 m. Lietuvoje pastatyta 2007 m.

Baletai melodingi, ryškaus ritmo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Adeodatas Tauragis. *Liudvigas Minkus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 183 psl.
| **Liudvikas Svoboda, Ludvík Svoboda** |
| --- |
|  |
| Ludvík Svoboda |
| Gimė | 1895 m. lapkričio 25 d.Hroznatinas, Austrija-Vengrija |
| Mirė | 1979 m. rugsėjo 20 d. (83 metai)Praha, Čekoslovakija |
| Tautybė | čekas |
| Sutuoktinis (-ė) | Irena |
|  |
| Pareigos | buvęs Čekoslovakijos prezidentas |
|  |
|  **Vikiteka** | Ludvík Svoboda |
| Parašas |
|  |

**Liudvikas Svoboda** (ček. *Ludvík Svoboda*, 1895 m. lapkričio 25 d. Hroznatine, Čekija – 1979 m. rugsėjo 20 d. Prahoje) – Čekoslovakijos karinis ir valstybės veikėjas, ČSSR armijos generolas, 1968–1975 m. Čekoslovakijos prezidentas.

Biografija
----------

Pirmojo pasaulinio karo metais su grupe draugų iš Austrijos-Vengrijos kariuomenės perėjo Rusijos pusę ir įstojo į čekoslovakų korpusą. Apdovanotas dviem Georgijaus kryžiais. Pilietinio karo Rusijoje metu baltagvardiečių pusėje dalyvavo mūšiuose prieš Raudonąją armiją.

Nuo 1920 m. buvo Čekoslovakijos kariuomenės karininkas, 1931–1934 m. dėstė karo akademijoje, vėliau vadovavo pėstininkų batalionui. 1939 m. išvyko į Lenkiją, Krokuvoje suformavo čekoslovakų karinį dalinį, su kuriuo perėjo į SSRS. Prasidėjus SSRS-Vokietijos karui 1941 m. SSRS teritorijoje organizavo čekoslovakų karinius dalinius, kurie dalyvavo karo veiksmuose.

1945–1950 m. Čekoslovakijos nacionalinės gynybos ministras, armijos generolas. 1950–1951 m. ČSSR ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas ir Valstybinio kūno kultūros ir sporto komiteto pirmininkas.

1951 m. L.Svoboda apkaltintas ir pašalintas iš visų postų, buvo trumpai areštuotas. Po Stalino mirties reabilituotas. 1955–1959 m. buvo Klemento Gotvaldo karo akademijos viršininkas.

1968 m. kovo mėn. – 1975 m. Čekoslovakijos SR prezidentas. Palaikė Aleksandro Dubčeko politiką Prahos pavasario metu.

Triskart Čekoslovakijos didvyris (1965, 1970 ir 1975 m.), Sovietų Sąjungos didvyris (1965 m.), Jugoslavijos nacionalinis didvyris.

Šaltiniai
---------

1. ↑   (hrono.info)

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Antonín Novotný** | **Čekoslovakijos prezidentas**1968–1975 m. | Po to:**Gustáv Husák** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RČekija Čekijos prezidentai |
| --- |
|  |
| Čekoslovakijos prezidentai (1918–1992) | 
Tomáš Garrigue Masaryk • Edvardas Benešas • Emil Hácha • Edvardas Benešas • Klement Gottwald • Antonín Zápotocký • Antonín Novotný • Ludvík Svoboda • Gustáv Husák • Václav Havel |
|  |
| Čekijos prezidentai (nuo 1992) | 
Václav Havel • Václav Klaus • Miloš Zeman |

 |
| **Tadeusz Kognowicki** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1922 m. birželio 18 d.Kaunas, Lietuva |
| Mirė | 1941 m. birželio 26 d. (19 metų)Bigosovas, Baltarusijos TSR |
| Tėvas | Wincent Kognowicki |
| Motina | Zofia Lewoniewska |
|  |
| Veikla | skautas, rezistentas |

**Tadeušas Kognovickis** (1922 m. birželio 18 d. Kaune – 1941 m. birželio 26 d. Bigosove, Baltarusijos TSR) – Lietuvos lenkų skautų organizacijos vadovas, rezistentas.

Biografija
----------

Gimė 1922 m. birželio 18 d. Kaune, veterinaro Vincento Kognovickio ir Zofijos Levonievskos šeimoje. Baigė Kauno Adomo Mickevičiaus gimnaziją. 1938 m. tapo Lietuvos lenkų skautų organizacijos vadu. Naciams ir sovietams užpuolus Lenkiją padėjo žmonėms iš Lenkijos patekti į tuo metu dar nepriklausomą Lietuvą. Iš lenkų kareivių internavimo stovyklų Lietuvoje slapta padėjo pabėgti daliai kareivių, slėpdavo juos savo bute Donelaičio gatvėje. Padėjo išgelbėti ir išsiųsti paštu į Londoną kai kurių Lenkijos kariuomenės pulkų vėliavas. Priklausė lenkų karinio pasipriešinimo sąjungai (Związek Walki Zbrojnej). Už priklausymą šiai organizacijai 1941 m. suimtas NKVD ir uždarytas į Kauno kalėjimą. 1941 m. birželio 23 d. naktį kartu su keliasdešimt kitų kalinių išvežtas link Polocko, kur pakeliui birželio 26 d. Bigosovo geležinkelio stotyje buvo sušaudytas su dalimi kitų kalinių tarp kurių buvo ir Lietuvos Nepriklausomybės akto signataras Kazimieras Bizauskas.

Literatūra
----------

* K.Bojko, Żyjąc krótko przeżył czasów wiele, "Magazyn Wileński" 1998, nr 10 s.12-16

Šaltiniai
---------

1. ↑  Politinių kalinių žudynės Červenėje
| **Tadeušas Kutšeba** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1885 m. balandžio 15 d.Krokuva |
| Mirė | 1947 m. sausio 8 d.Londonas |
|  |
|  **Vikiteka** | Tadeušas Kutšeba |

**Tadeušas Kutšeba** (lenk. *Tadeusz Kutrzeba*, 1885 m. balandžio 15 d. Krokuva – 1947 m. sausio 8 d. Londonas) – Lenkijos karinis veikėjas, divizijos generolas.

Biografija
----------

Austrijos kariuomenės kapitono sūnus. Nuo 1896 m. mokėsi Fišau karinėje realinėje mokykloje Vienoje, vėliau Moravijos Hranicės mokykloje. 1903 m. išlaikė egzaminus Vienos gimnazijoje. 1906 m. baigė Modlingo Karinės techninės akademijos Inžinerijos skyrių, jaunesnysis leitenantas. 1906–1910 m. tarnavo Austrijos kariuomenės 9-ajame pionierių batalione. 1913 m. baigė Generalinio štabo akademiją Vienoje, 1911 m. leitenantas. 1913–1914 m. tarnavo Sarajeve inžinerijos dalinyje, rekonstravusiame tvirtovę. Pasikėsinimo į kunigaikštį Ferdinandą, davusio akstiną kilti Pirmajam pasauliniam karui, liudininkas.

1914 m. Kalnų artilerijos 2-osios brigados štabo karininkas, nuo 1915 m. kovo 15 d. Rusijos fronte tarnavo Vokietijos kariuomenės XXIV rezervinio korpuso štabe, kapitonas. 1916 m. techninės kariuomenės armijų grupės štabo viršininkas. 1916 m. rugpjūčio 1 d. perkeltas į Transilvaniją, Austrijos kariuomenės fortifikacijų inspekcijos vadas. Nuo 1917 m. vėl kovojo prieš rusus Voluinėje. 1918 m. Austrijos kariuomenės bazės Brailoje prie Dunojaus štabo viršininkas.

Nuo 1919 m. Lenkijos kariuomenės karininkas. Per 1919–1921 m. Lenkijos-sovietų karą armijų, frontų štabo viršininkas. 1925–1928 m. Generalinio štabo viršininko pavaduotojas. 1927 m. divizijos generolas. 1928–1939 m. Aukštosios karo mokyklos Varšuvoje komendantas. Nuo 1939 m. kovo mėn. armijos „Poznan" vadas, Vokietijai 1939 m. rugsėjo 1 d. užpuolus Lenkiją, rugsėjo 9-17 d. vadovavo armijų grupei mūšyje prie Bzuros. 1939–1945 m. buvo vokiečių nelaisvėje. Nuo 1945 m. gyveno Didžiojoje Britanijoje.

Tadeušo Kutšebo kapas

Bibliografija
-------------

1. Bitwa nad Niemnem wrzesień – październik 1920. (*Mūšis prie Nemuno*, 1920 m. rugsėjis – spalis. 1926 m.)
2. Wyprawa kijowska 1920 roku (*1920 metų žygis į Kijevą*. 1937 m.)
3. Studium nad możliwościami wojennymi Niemiec i Polski z 1936 r.
4. Studium planu strategicznego Polski przeciw Niemcom,
5. Wojna bez walnej bitwy,
6. Bitwa nad Bzurą (9-22 września 1939 r.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Tadeušas Kutšeba*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 342 psl.
| **Tadeušas Korsakas** |
| --- |
| Korsakų herbas |
| Korsakų herbas |
|  |
| Gimė | 1741 m.Danievas |
| Mirė | 1794 m. lapkričio 4 d. (~53 metai)Varšuva |
| Tėvas | Karolis Korsakas |

**Tadeušas Korsakas** (lenk. *Tadeusz Korsak*; 1741, Danievas – 1794 m. lapkričio 4 d. Varšuva) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas. Generolas. Kosciuškos sukilimo dalyvis.

Biografija
----------

Kilo iš Koraskų – vienos iš seniausių ir turtingiausių Polocko kunigaikštystės, o vėliau Lietuvos didžiosios kunigaikštystės giminių. Polocko stovyklininko Karolio Korsako sūnus.

Mokėsi jėzuitų mokykloje Polocke. Polocko iždininkas (1767), sargybinis (1773–1775). Polocko pataurininkas (1775–1785), nuo 1787 metų – Vilniaus žemės teisėjas.

Tadeušo Korsako ir Jokūbo Jasinskio kapas
1790 metais išrinktas Ketverių metų seimo deputatu (pasiuntiniu) nuo Vilniaus vaivadijos.

Politinio klubo „Valstybės konstitucijos šalininkų sąjungos" narys. Kosciuškos sukilimo dalyvis.

Žuvo Prahos rusų karių, vadovaujamų Aleksandro Suvorovo, šturmo metu 1794 m. lapkričio 4 d.

Palaidotas Kaminkovo kapinėse, Varšuvoje.

Nuorodos
--------

* Tadeusz Korsak
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

  



|  |
| --- |
| Volkswagen Vento |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Volkswagen AG |
| Metai | 1992 sausis - 1999 vasaris |
| Dizaineris (-iai) | Herbert Schäfer |
| Chronologija |
| Prieš tai | Volkswagen Jetta |
| Po to | Volkswagen Bora |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | Kompaktinis automobilis |
| Kėbulo tipas (-ai) | 4 durų sedanas |
| Išdėstymas | FF |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | Benzininis:1598 cm³ 55 kW (75 AG) I41598 cm³ 74 kW (101 AG) I41781 cm³ 55 kW (75 AG) I41781 cm³ 66 kW (90 AG) I41984 cm³ 85 kW (116 AG) I42792 cm³ 128 kW (174 AG) VR6Dyzelinis:1896 cm³ 47 kW (64 AG) D I41896 cm³ 47 kW (64 AG) SDI I41896 cm³ 55 kW (75 AG) TD I41896 cm³ 66 kW (90 AG) TDI I4 |
| Transmisija (-os) | 5 pavarų mechaninė4 pavarų automatinė |
| Išmatavimai |
| Ratų bazė | 2475 mm |
| Ilgis | 4380 mm |
| Plotis | 1695 mm |
| Aukštis | 1405-1425 mm |
| Svoris | 1105–1265 kg |
| Kita informacija |

**Volkswagen Vento** – vidutinės klasės automobilis, gamintas 1992–1998 m. VW Vento Europoje buvo pristatyta 1992 metų pirmąjį ketvirtį, Jungtinėje Karalystėje - tų pačių metų rugsėjį, o Šiaurės Amerikoje – 1993 metais (dėl gamybos vėlavimo ir surinkimo kokybės problemų Volkswagen surinkimo gamykloje Puebloje, Meksikoje).
Šiaurės Amerikoje naujajam modeliui dėl itin sėkmingų praeitos *Jetta* kartos pardavimų buvo paliktas senasis vardas - ten ji vadinosi *Volkswagen Jetta Mark 3*. Europoje, norint įtikti jaunajai kartai, modeliui buvo suteiktas *Vento* vardas (*„Vento"* portugalų ir italų kalbose reiškia vėją).

Naujovės
--------

Stilius buvo pakeistas dizainerių komandos, vadovaujamos Herberto Schäferio, ir automobilis tapo aerodinamiškesnis nei ankstesnės kartos modelis. Nors modelis liko vizualiai panašus į praeitą kartą, vis dėl to buvo atlikta ir nemažai pakeitimų. Buvo atsisakyta dviejų durų modelio, patobulinta aerodinamika, todėl automobilio oro pasipriešinimo koeficientas sumažėjo iki 0,32. Be to, automobilis tapo labiau tausojantis aplinką su perdirbto plastiko naudojimu, befreone oro kondicionavimo sistema ir dažais, kurių sudėtyje nėra sunkiųjų metalų.

Saugumas
--------

Su dviem įrengtomis saugos oro pagalvėmis *Jetta* gavo tris iš penkių žvaigždučių 56 km/h priekinio susidūrimo teste. Nacionalinės greitkelių eismo saugumo administracijos (JAV) atlikto tyrimo 64 km/h priekinio susidūrimo teste automoblis gavo įvertinimą „Ribinis".

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Volkswagen Vento** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Tadeusz Romer** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1894 m. gruodžio 6 d.Antanašė, Rusijos imperija |
| Mirė | 1978 m. kovo 23 d. (83 metai)Montrealis, Kanada |
|  |
| Veikla | Diplomatas, politikas |

**Tadeusz Ludwik Romer** (liet. Tadeušas Liudvikas Riomeris) (1894 m. gruodžio 6 d. Antanašėje, Rusijos imperija – 1978 m. kovo 23 d. Montrealyje, Kanada) – diplomatas, politikas.

Biografija
----------

Gimė 1894 m. gruodžio 6 d. Antanašėje. 1913 m. baigė Krokuvos Šv. Onos gimnaziją. 1917 m. baigė teisės ir politikos mokslus Lozanoje ir Fribūre. 1919 m. rudenį tapo Roman Dmowski sekretoriumi Versalio taikos konferencijoje, vėliau dirbo Lenkijos ambasadoje Paryžiuje. 1921 m. pradėjo dirbti Lenkijos užsienio reikalų ministerijoje. Nuo 1928 m. dirbo ambasadoje Romoje. 1935-1937 m. ambasadorius Lisabonoje, 1937-1941 m. Tokijuje. Daug prisidėjo prie Lietuvos žydų pabėgėlių su Chiune Sugihara išduotomis vizomis priėmimo į Japoniją bei naujų vizų suteikimo į JAV, Kanadą, Australiją ir kitas šalis. Nuo 1942 m. rudens iki 1943 m. pavasario dirbo Lenkijos diplomatinėje atstovybėje Samaroje. Nuo 1943 m. balandžio iki liepos dirbo Lenkijos diplomatinėse atstovybėse artimuosiuose rytuose. Nuo 1943 m. liepos 14 d. iki 1944 m. lapkričio 24 d. buvo Lenkijos emigracinės vyriausybės užsienio reikalų ministras. Po karo emigravo į Kanadą, kur dėstė teisę Makgilio universitete. 1963-1978 m. Kanados lenkų mokslinio instituto prezidentas.

Nuorodos
--------

* Biografija (lenk.)
* Lietuvos dvarų savininkai Archyvuota kopija 2015-02-23 iš Wayback Machine projekto.
* dr. Olga Barbasiewicz, "Lenkijos Respublikos ambasadorius Japonijoje Tadeuszas Romeris ir žydai karo pabėgėliai Tolimuosiuose Rytuose", publikacija paruošta Lenkijos instituto Vilniuje užsaykmu, ISBN: 978-609-95108-1-1.
Debesų ir Pažinimo jūros
**Pažinimo jūra** (lot. *Mare Cognitum*, 10° p. pl. 23° v. ilg.﻿ / ﻿10°š. pl. 23°r. ilg.﻿ / 10; 23) – Mėnulio matomosios pusės pietų pusrutulio jūra.

Pažinimo jūra yra Debesų jūros šiaurės vakarinėje pusėje ir iki 1964 m. buvo laikoma Debesų jūros dalimi. 1964 m. liepos 31 d. joje valdomai nukrito pirmasis sėkmingas amerikiečių Mėnulio tyrimų aparatas „Ranger 7". Jis perdavė pirmąsias Mėnulio paviršiaus nuotraukas, darytas krentant iš arti, dėl to baseinas pavadintas Pažinimo (ar Pažintąja, *Cognitum*) jūra. Prie jūros buvo nusileidusios „Apollo 12" ir „Apollo 14" misijos.

Pažinimo jūros skersmuo 370 km. Manoma, kad ji susidarė tarp ankstyvojo ir vėlyvojo Imbrio (prieš 3,8−3,2 mlrd. metų). Šiaurės vakarų pusėje ją riboja Ripėjo kalnai (2, *Montes Riphaeus*), rytuose ir šiaurės rytuose − Fra Mauro struktūra (1). Pietvakariuose Pažinimo jūra be didelių pasikeitimų pereina į Audrų vandenyną (9).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *The Cambridge Photographic Moon Atlas*. Cambridge University Press, 2012
2. ↑  John Howard Pomeroy & Norman J. Hubbard (1977), *The Soviet-American Conference on Cosmochemistry of the Moon and Planets: A Conference Held in Moscow, U.S.S.R. June 4-8, 1974*, Scientific and Technical Information Office, National Aeronautics and Space Administration, p. 73
| **Jokūbas Morkūnas** |
| --- |
| Gimė | 1550 m. |
| Mirė | 1611 m. (~61 metai) |
|  |
| Veikla | spaustuvininkas, knygrišys |

**Jokūbas Morkūnas** (g. apie 1550 m. Rytų Lietuva. – m. po 1611 m. tikriausiai Vilnius) – Lietuvos spaustuvininkas, knygrišys, Vilniaus miestietis, knygų pirklys, kalvinistas.

Neabejotinų faktų apie J.Morkūną nėra daug. Galėjo būti miestelėnas pakruojiškis. Taip pat spėjama, jog gal kilęs iš Gardino srities. Pirmosios žinios apie jį kaip amatininką, pirklį pasirodo 1575 m. o kaip apie spaustuvininką – nuo 1592 m. kai pradeda savo spaustuvininko veiklą. Paskutinis leidinys, kuriame J.Morkūnas pasirašė spaustuvininku, išleistas 1607 m.

Didžiąją savo gyvenimo dalį gyveno ir dirbo Vilniaus LDK evangelikų reformatų bažnyčios reikmėms, buvo vienas veikliausių Vilniaus evangelikų reformatų bendruomenės narių, o jo veiklą rėmė ne vienas to meto vaivadų, bajorų, dvariškių.

Manoma, buvo Vilniaus evangelikų reformatų Sinodo spaustuvininkas. Išleido daugiau kaip 25 knygas. Dvejose knygose pažymėta, kad jos išleistos Žeimiuose ir Upytėje, tačiau nėra kitų duomenų, patvirtinančių, kad ten būtų buvę spaustuvių. Morkūno spaustuvė Vilniuje veikė 1575–1602 m. Joje spausdinama buvo daugiausiai lenkų, lotynų, vokiečių, lietuvių kalbomis. Knygų temos susijusios su katalikybe bei protestantizmu.

Vieną svarbią knygą, bajorės Sofijos Mitkevičiūtės-Vnučkienės lėšomis, J.Morkūnas išleido lietuvių kalba (1600 m.). Tai stambios apimties pamokslų rinkinys „Postilė lietuviška". Postilėje be evangelijų su pamokslais, yra eilių, prakalba, Katekizmas. Tai didžiausias Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės XVI a. leidinys lietuvių kalba. Tai vertimas iš lenkų kalvinisto rašytojo Mikalojaus Rėjaus (1505–1569 m) knygos, kurią J. Morkūnas taip pat išleido savo spaustuvėje 1594 m. Nors ir tiksliai nežinoma ar J. Morkūnas buvo viso teksto vertėjas, lietuviškoji 1600-ųjų metų postilė paprastai vadinama Morkūno postile. Neatmetama galimybė, jog Morkūnas galėjo turėti ir vertimo pagalbininkų, pvz. A. Strišką, tačiau sunku tai įrodyti.

Morkūno Postilė buvo kalvinistų atsvara katalikiškai Daukšos „Postilei". Tačiau jos kalba neprilygo Daukšos kalbai. Morkūno „Postilėje" daug barbarizmų, ypač polonizmų, korektūros klaidų, sintaksė paveikta lenkiško originalo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ingė Lukšaitė. *Jokūbas Morkūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 493 psl.

* „1600-ųjų metų Lietuvos kalvinų Postilė – žinomas (nežinomas) lietuvių rašto paminklas", Maskuliūnas, B. *Gimtasis žodis*, 2015/8
* „Jokūbas Morkūnas – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės kultūros veikėjas", Lukšaitė I. *Gimtasis žodis*, 2000/6
* Jovaišas, A. (1989). *Jie parašė pirmąsias lietuviškas knygas*. Vilnius: Mokslas.
*Šis straipsnis apie dvarą Anykščių rajone. Apie dvarą Kretingos rajone skaitykite straipsnyje Jokūbavo dvaras.*
Koordinatės: 55°23′15.3″ š. pl. 24°57′44.63″ r. ilg.﻿ / ﻿55.387583°š. pl. 24.9623972°r. ilg.﻿ / 55.387583; 24.9623972


| Jokūbavos dvaras |
| --- |
|   |
| Vieta | Jokūbava, Anykščių raj. |
| Įkurtas | XIX a. pradžioje |
| Rūmų stilius | Mūrinis, medinis |
| Bajorų giminės | Jadvyga ir Henrikas Brazauskai |
| Parkas | Pavieniai želdynai |
| Pastatų būklė | Nykstantys |

**Jokūbavos dvaras** – dvaras, buvęs įkurtas Jokūbavoje, Kavarsko valsčiuje (dab. Anykščių raj.), už 8 km į pietus nuo Kavarsko. Išlikę keli pastatai.

Istorija
--------

Dvaras statytas XIX a. pradžioje. Šalia dvaro įsikūrė Jokūbavos kaimas, turėjęs apie 120 ha žemės. Dvaro savininkai Jadvyga ir Henrikas Brazauskai valdė apie 300 ha žemės. XX a. pradžioje jų dvarą nuomojosi ir jame ūkininkavo gydytojos Vandos Tumėnienės sesuo Janė Vaišvilienė su šeima.

Statiniai
---------

Dvaro sodybai priklauso gyvenamasis namas, keli ūkiniai pastatai (kai kurių – tik liekanos), sodybos želdynai. Taip pat sklype išlikęs vietinės reikšmės architektūros paminklas – dvaro lobynas. Tai XIX a. pradžios klasicizmo stiliaus dviejų aukštų stačiakampio plano pastatas. Dvarininkai jame laikydavo brangius, daugiausia namų apyvokos daiktus. 1945 m. jis buvo pertvarkytas į vietinio kolūkio kalvę.

Būklė
-----

Kultūros paveldo departamento Utenos teritorinis padalinys kreipėsi į Anykščių rajono savivaldybės administraciją nurodydamas užtikrinti Kultūros vertybių registre esančio Jokūbavos dvaro sodybos apsaugą ir vertingųjų savybių išsaugojimą. Šiuo metu minėti pastatai dėl neigiamo aplinkos ir pašalinių žmonių poveikio nyksta.

* Tvarto likučiai
* Jokūbavos dvaro lobynas, sovietmečiu – kalvė
* Jokūbavos dvaro tvartas

Šaltiniai
---------

1. ↑   LR kultūros paminklų sąrašas – nr. 55
2. ↑   Dėl Jokūbavos dvaro išsaugojimo

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Jokūbavos dvaras Lietuvos dvarų duomenų bazėje Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
* Dvaro lobyno statinys *panoramio.com* portale[neveikianti nuoroda]