recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Simonas Skinkys (Skinkis)** (1842 m. spalio 9 d. Antupių kaime, dab. Vilkaviškio rajonas – 1937 m. balandžio 16 d. Žemojoje Panemunėje, dab. Šakių rajonas) – Romos katalikų kunigas, kalbininkas, draudžiamos spaudos platintojas ir rėmėjas.

Antkapis Žemojoje Panemunėje

Biografija
----------

Mokėsi Antupiuose pas daraktorių ir Vilkaviškio pradinėje mokykloje. Po Marijampolės gimnazijos baigimo mokytojavo Gižuose. Įstojo į Seinų kunigų seminariją. Jos klierikai buvo sutarę atostogų metu rinkti žodžius būsimam lietuvių kalbos žodynui, bet savo įsipareigojimų netęsėjo. Tik vienas Simanas Skinkis surinko nemažai žodžių ir visą medžiagą perdavė Petrui Kriaučiūnui. Įšventintas kunigu dirbo sielovados darbą Pajevonyje, Lukšiuose, Žemojoje Panemunėje. Kurį laiką dirbo Seinų kunigų seminarijos dainavimo mokytoju. 1875–1876 m. sudarinėjo lietuvių – rusų kalbų žodyną, kurį užbaigti nepavyko. Nuo 1888 m. iki mirties gyveno Žemojoje Panemunėje.

Brolis kunigas Juozas Skinkys (1870–1943) – poetas, tautosakos rinkėjas ir knygnešys – nuo 1909 m. iki mirties gyveno Žemojoje Panemunėje. Gyvenimo paskutiniuosius metus abu broliai praleido kartu, palaidoti Žemosios Panemunės šv. Vincento Pauliečio bažnyčios šventoriuje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Simonas Skinkys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
2. ↑  Skinkys (Skinkis) Simonas *etnografijavilkaviskis.lt*
CeBIT 2008 m.
**CeBIT** (vok. *Centrum für Büroautomation, Informationstechnologie und Telekommunikation*, liet. *Biurų automatizavimo, informacinių technologijų ir telekomunikacijų centras*) – didžiausia pasaulyje kompiuterių ir plataus vartojimo elektronikos įrenginių mugė. CeBIT buvo rengiama kasmet, didžiausiame pasaulyje parodų komplekse Hanoveryje, Vokietija.

Su 450 000 m² plotu ir 850 000 lankytojų skaičiumi prieš pat Interneto bendrovių burbulą, paroda lenkė kitas tokio tipo parodas, kaip kad COMPUTEX (Taivanas) ir COMDEX (JAV).

Istorija
--------

Pirmąkart surengta 1970 m. kartu su Hanoverio mugės naujosios parodų salės, kuri tuomet buvo didžiausia pasaulyje, atidarymu. XX a. 9-ajame dešimtmetyje informacinės technologijos ir telekomunikacijos nustelbė kitas Hanoverio mugės dalis taip smarkiai, kad 1986 m. buvo nuspręsta atidaryti naują mugę, keturiomis savaitėmis anksčiau nei pati Hanoverio mugė. Nuo tada CeBIT pradėjo sparčiai plėstis, buvo nuspręsta didesnį dėmesį teikti profesionaliajai rinkai, o namų vartotojų rinkai surengti atskirą renginį, kuris vyktų vasarą, kas dveji metai. Renginys buvo surengtas tik du kartus (1996 ir 1998 m.) ir vėliau nutrauktas.

Nors 2007 m. CeBIT parodos lankytojų skaičius buvo kritęs iki apytiksliai 200 000, apie 2010 m. vėl šoktelėjo ir siekė 334 000. 2008 m. parodos veikla buvo sutrikdyta policijos reidų, kurių metų, kaip paaiškėjo, dėl patentų klastojimo buvo sulaikytas 51 eksponentas.

2018 m. lapkričio 28 d. „Deutsche Messe AG" paskelbė, kad dėl vis mažėjančių lankytojų ir eksponentų skaičiaus CeBIT netolimoje ateityje nebebus rengiama. Tokiu ruožtu CeBIT renginys, vykęs birželio 11–15 d. buvo paskutinis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  20 Jahre Centrum für "B" und "IT": Die CeBIT hat Geburtstag Archyvuota kopija 2008-01-06 iš Wayback Machine projekto.. Detlef Borchers. 2006-03-08. **(**vok.**)**
2. ↑  „Cebit 2010: Besucherzahlen leicht angestiegen". Golem.de. Nuoroda tikrinta 2011-12-17.
3. ↑  „Authorities seize gadgets during patent raid at German tech fair". International Herald Tribune. 2009-03-29. Suarchyvuotas originalas 2009-02-10. Nuoroda tikrinta 2011-12-17.
4. ↑  „From Digital Trade Fair to Innovation Festival - CeBIT to take place in June". *www.cebit.de* (anglų). Nuoroda tikrinta 2017-05-13.

Nuorodos
--------

Koordinatės: 52°19′37″ š. pl. 9°48′33″ r. ilg.﻿ / ﻿52.32694°š. pl. 9.80917°r. ilg.﻿ / 52.32694; 9.80917

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: CeBIT** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
Kompozitoriaus įranga, skirta chiptune muzikai kurti. Į sudėtį įeina Game Boy žaidimų konsolės
**Chiptune**, dar žinoma kaip **lustų muzika** arba **8 bitų muzika** – sintezuota elektroninė muzika, išgaunama senų kompiuterių, video žaidimų konsolių ir žaidimų automatų garso lustais arba kitais būdais, kaip, pvz. emuliuojant.

Ankstyvajame XX a. 9-ajame dešimtmetyje asmeniniai kompiuteriai atpigo ir tapo labiau prieinami paprastiems naudotojams. Tai privedė prie to, kad pagausėjo pasenusių asmeninių kompiuterių, kurių savininkai atsisakė pereidinėdami prie naujesnių mašinų. Naudotojams buvo nereikalingi pilnai surinkti kompiuteriai, taip pat nebuvo sudėtinga jų rasti, todėl pasenę kompiuteriai tapo lengvai prieinamomis ir įperkamomis priemonėmis muzikai ar kitokiam menui kurti. Nors daugiausia tai buvo pogrindinis žanras, chiptune muzika buvo gana populiari nuo XX a. 9-ojo dešimtmečio iki XXI a. ir turėjo įtakos elektroninės šokių muzikos vystymesi.

Išnašos
-------

1. ↑  Friedman, Ian. „Top 5 Chiptune Artists". DJZ.com. Suarchyvuotas originalas 2014-12-14. Nuoroda tikrinta 2012-03-13.
| **Petras Oleka** |
| --- |
|  |
| Vaidmenyje Dž.Verdžio "Rigolete" |
| Gimė | 1895 m. lapkričio 9 d.Rusija Maskva, Rusija |
| Mirė | 1975 m. balandžio 17 d. (79 metai)Lietuva Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Jadvyga Jovaišaitė-Olekienė |
|  |
| Veikla | dainininkas, režisierius, pedagogas |

**Petras Oleka** (1895 m. lapkričio 9 d. Maskvoje – 1975 m. balandžio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkas (bosas), režisierius, pedagogas.

Biografija
----------

Gimė gydytojo šeimoje Maskvoje. Čia baigęs gimnaziją, studijavo Maskvos universitete mediciną, mokėsi dainavimo. Nuo 1916 m. pradėjo koncertuoti.

1918 m. persikėlė gyventi į Kauną, jame (su pertraukomis) gyveno 1918–1949 m. Įstojo savanoriu į besikuriančią Lietuvos kariuomenę. Nusiųstas mokėsi Kauno karo mokykloje, 1919 m. gruodžio 16 d. ją baigė, liko, buvo kadrinis karininkas ir dėstytojas.

1918–1919 m. Juozo Naujalio muzikos mokyklos dėstytojas. 1919–1920 m. dirbo Lietuvių meno kūrėjų draugijos muzikos sekcijoje. 1920–1945 m. operos teatro solistas ir režisierius. Kūrė lietuvišką operą. Pirmajame lietuviškame Giuseppe Verdi operos „Traviata" pastatyme atliko Daktaro ir Markizo partijas. 1922–1923 m. koncertavo Šiaurės bei Lotynų Amerikoje ir Vakarų Europoje.

Antkapis Gražiškių kapinėse
Dirbdamas Valstybės teatre, dainavimo mokėsi Romoje (1925 m.), Paryžiuje (1926 m.) ir Kaune pas Teodorą Pavlovskį. 1927 m. debiutavo kaip režisierius. Nuo 1931 m. Valstybės teatro režisierius, pastatė apie 30 spektaklių. 1936 m. Buenos Airių teatre „Colon" pastatė M. Musorgskio „Borisą Godunovą", N. Rimskio-Korsakovo „Carą Saltaną" ir „Kitežą". Nuo 1929 m. dėstė solinį dainavimą Kauno muzikos mokykloje, 1933–1949 m. – Kauno konservatorijoje. 1949–1955 m. LSSR konservatorijos operos studijos vadovas.

**Mokiniai**: Vytautas Blažys, Vladas Česas, Stepas Graužinis, Juozas Indra, Stasys Yla, Irena Ylienė, Juozė Krištolaitytė-Daugėlienė, Abdonas Lietuvninkas, Edvardas Kaniava, Sofija Pusdešrytė-Adomaitienė, Jonas Stasiūnas, Stasys Gedvilas ir kt.

Palaidotas Gražiškių kapinėse (Šakių rajonas). 1981 m. pastatyto antkapinio paminklo autorius – sūnus architektas V. Oleka.

Vaidmenys
---------

* Mefistofelis – Charles Gounod operoje „Faustas"
* Godunovas – Modesto Musorgskio operoje „Borisas Godunovas"
* Don Bazilijo – Gioachino Rossini operoje „Sevilijos kirpėjas"

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2007-08-23 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Vaclovas Juodpusis. *Petras Oleka*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. - 236
3. ↑  Bernardas Aleknavičius, Vincentas Aleknavičius. Novužės krašto vaikai. - Marijampolė, 1999. - 2 d. 231 p.
4. ↑  Stasė Ramanauskienė. Kūrėjai ir jų memorialinės vietos. - V.: Mintis, 1984. - 185-186 p.
5. ↑  „Petro Olekos kapas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
6. ↑  Iliustruotas laikraštis, 1932 m. vasario 25 d. 5 psl.
Kunigas Antanas Skeltys SDB
**Antanas Skeltys SDB** (1884 m. sausio 5 d. Žalvėderiai, Griškabūdžio valsčius, Šakių apskritis – 1960 m. liepos 28 d. Leipalingis) – kunigas, saleziečių pradininkas Lietuvoje.

Stogastulpis Žalvėderiuose
Įrašas ant stogastulpio

Biografija
----------

Gimė Onos ir Jono Skelčių šeimoje, turėjo keturias seseris ir tris brolius. 1902 m. išvyko pas saleziečius į Italiją, į Ivrėjos saleziečių įstaigą. 1906 m. rugsėjo 29 d. buvo įšventintas saleziečiu. 1914 m. rugpjūčio 5 d. baigė teologijos studijas ir tapo kunigu. Dirbo Veronos saleziečių įstaigoje, 1920 m. tapo Estės saleziečių įstaigos dvasios tėvu. Antrosios bolševikų okupacijos metu buvo ieškomas suimti ir išsislapstė beveik dešimtmetį, bet 1954 m. vasaros pabaigoje suimamas. Išvežamas į Druskininkus, o vėliau į Vilnių. Po kelių apklausų paleistas ir paskirtas altarista į Leipalingį, kur ir mirė, tačiau yra palaidotas Griškabūdyje.

Veikla
------

Kunigas A. Skeltys turėjo troškimą įdiegti saleziečių pradininko kunigo Jono Bosko charizmą Lietuvoje. 1927 m. A. Skelčiui pavyko gauti lietuviams Perosa Argentina saleziečių įstaigą, kuriai jis vadovavo iki 1934 m. Tais metais su būreliu saleziečių kunigas A. Skeltys grįžo į Lietuvą ir Vytėnuose įkūrė pirmąją saleziečių įstaigą Lietuvoje. 1934 m. įkurtas saleziečių vienuolynas SSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rudenį uždaromas, o jo patalpose įsikuria Raudonoji Armija.

Auklėtiniai
-----------

A. Skelčio iniciatyva į Italiją išvyko pirmieji jaunuoliai iš Lietuvos, vėliau tapę pirmaisiais broliais saleziečiais ir seserimis salezietėmis. 1939 metais penkios jų grįžo į Lietuvą: Stefanija Ladygaitė, Magdalena Bielskytė, Elena Gustaitė, Domicelė Paulaitytė ir Marija Mockutė. Keturios seserys liko visam laikui Italijoje. Iš kunigo A. Skelčio mokėsi ir poetas, buvęs tremtinys, Vytėnų saleziečių įstaigoje mokytojavęs Jonas Stašaitis bei daugelis kitų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Skeltys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
2. ↑  „Antano Skelčio gimtoji sodyba". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

* Stašaitis J. Tremtinys tėvynėje; 2004 m.
* Lietuvių enciklopedija; 1963 m. T. 28: Skara-Stoska, 544 p.
| **Claudia Romani** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1982 m. balandžio 14 d. (41 metai)L‘Akvila, Abrucai, Italija |
| Tautybė |  Italija |
| Pilietybė | Italijos ir JAV |
|  |
| Veikla | modelis |
|  |
|  **Vikiteka** | Claudia Romani |

**Klaudija Romani** (g. 1982 m. balandžio 14 d. L‘Akviloje) – italų – amerikiečių modelis.

Biografija
----------

Klaudija gimė L‘Akviloje, paauglystėje ji persikėlė gyventi į Daniją, vėliau studijavo Anglijoje. Būtent Danijoje ji pradėjo verstis modelio darbu, pozavo tokiems žurnalams kaip „Playboy" (Italijos leidimas), 
FHM (Danija, Turkija, Slovėnija), GQ, Maxim (Italija, Graikija), Cosmopolitan (Jungtinė Karalystė), More!. Taip pat filmavosi Samsung, Toyota, Ford komercinėse reklamose Europoje bei įvairiems užsakovams Lotynų Amerikoje. 

2006 m. Danijoje leidžiamas FHM įtraukė Klaudiją į „100 seksualiausių pasaulio moterų", o svetainė The Richest.org 2013 m. – į „10 gražiausių Italijos moterų" sąrašą. 2012 m. muzikos kanalo VH1 rinkimuose „Bikini Body" užėmė 1 vietą tarp supermodelių, aplenkdama Naomi Campbell ir Adriana Lima, ir tik finale „nusileido" atlikėjai Beyoncé.

Ji dažnai būna sporto renginių vedėja (dviračių lenktynės, regbis). 2013 m. Klaudija buvo pasirinkta oficialiai pristatyti gimtojo miesto futbolo klubą „L‘Aquila Calcio 1927", žaidžiantį Serie D. 2014 m. pabaigoje ji buvo išrinkta „Seksualiausia Italijos sirgale".
2015 m. Prancūzijos televizijoje Klaudija dalyvavo realybės šou „Secret Story 9".

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Buvo siejama su garsiu Italijos futbolininku Filippo Inzaghi. Nuo 2010 m. Klaudija gyvena Majamyje, yra vieno iš žurnalų konsultantė atrenkant modelius. 2019 m. jai suteikta JAV pilietybė.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Claudia Romani** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2020-11-14 iš Wayback Machine projekto.
* IMDb profilis
* Twitter paskyra
* Facebook paskyra
* Instagram paskyra
* Youtube kanale

Šaltiniai
---------

1. ↑  Infelise, Marco. „Claudia Romani: Hot Ten". *Playboy Italia*. Suarchyvuotas originalas 2013-03-05. Nuoroda tikrinta 2013-03-13.
2. ↑  „Claudia Romani è la tifosa più sexy d'italia - concorso 2014". Chicchecalcio. January 10, 2015. Suarchyvuotas originalas 2015-04-04. Nuoroda tikrinta 2015-01-10.
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ochvato ežeras |
| --- |
|  |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija (Tverės srities vėliava Tverės sritis) |
| Plotas | 13,6 km² |
| Kranto linijos ilgis | 28,4 km |
| Vidutinis gylis | 6,3 m |
| Didžiausias gylis | 28 m |
| Įteka | Netesma, Volkota |
| Išteka | Dauguva |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Ochvato ežeras

  |
| **Koordinatės** |  56°46′20″ š. pl. 32°25′47″ r. ilg.﻿ / ﻿56.77222°š. pl. 32.42972°r. ilg.﻿ / 56.77222; 32.42972Koordinatės: 56°46′20″ š. pl. 32°25′47″ r. ilg.﻿ / ﻿56.77222°š. pl. 32.42972°r. ilg.﻿ / 56.77222; 32.42972 |

**Ochvato ežeras** (rus. *Охва́т*) – ežeras Rusijoje, Tverės srityje. Aukštis virš jūros lygio – 216 m. Ežeras ištįsęs iš šiaurės rytų į pietvakarius. Ilgis – 9,6 km. Plotis – nuo 1,5 km iki keliasdešimties metrų. Krantai aukšti, apaugę mišku, ypač vaizdingi. Šiaurinėje dalyje keletas nedidelių salų. Per ežerą nutiesti du tiltai.

Šiaurėje į ežerą įteka Dauguva, prasidedanti pelkėse netoliese. Pietuose ežeras išsišakoja. Šiaurinėje ir pietinėje atšakose – didžiausių intakų Netesmos ir Volkotos žiotys, iš vakarinės išteka Dauguva. Pietinėje pakrantėje – Ochvato gyvenvietė, geležinkelio Bologojė–Velikije Lukai stotis. Šiaurinėje pakrantėje, ties siauriausia ežero vieta – pilkapiai.
| Raudonasis ežeras |
| --- |
| Raudonasis ežeras, tolumoje - Rarytkino kalnaiRaudonasis ežeras, tolumoje - Rarytkino kalnaiRaudonasis ežeras, tolumoje - Rarytkino kalnai |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija (Čiukčių autonominės apygardos vėliava Čiukotka) |
| Plotas | 458 km² |
| Kilmė | tektoninė, upinė |
| Didžiausias gylis | 4 m |
| Įteka | Berezovaja, Lamutskaja, Kėivigilvemas, Taljainynas, Anadyris |
| Išteka | Anadyris |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Raudonasis ežeras

  |
| **Koordinatės** |  64°28′0″ š. pl. 174°25′0″ r. ilg.﻿ / ﻿64.46667°š. pl. 174.41667°r. ilg.﻿ / 64.46667; 174.41667Koordinatės: 64°28′0″ š. pl. 174°25′0″ r. ilg.﻿ / ﻿64.46667°š. pl. 174.41667°r. ilg.﻿ / 64.46667; 174.41667 |

**Raudonasis ežeras** (rus. *Озеро Красное*) – ežeras Rusijoje, Čiukotkos autonominėje apygardoje, Anadyrio rajone, šalia Anadyrio upės, su kuria jungiasi protaka. Iš vakarų ežero duburį riboja Čikajevo kalnai (280–390 m), iš rytų – Rarytkino kalnų pakraščiai (350–420 m). Ežero ilgis 35 km, plotis 15 km. Gylis iki 4 m.

Rytiniai krantai statūs, pietiniai ir šiauriniai lėkšti, žemi. Ežere jaučiamas vandens lygio svyravimas dėl potvynio bangos, atkeliaujančios Anadyrio upe. Įteka Berezovajos, Lamutskajos, Kėivilgilvemo, Taljainyno upės.

Gausu žuvų: baltosios lašišos, čyrai, sykai, lydekos, ketos, rausvosios lašišos, arktinės palijos. Atitirpus ledui į ežerą užsuka nedideli baltųjų delfinų būriai.

Prie Raudonojo ežero įsikūrusi Krasneno gyvenvietė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 231
| Amderma*Амдерма* |
| --- |
|        |
| *Centrinė Amdermos gatvė* |
|  |
| 

AmdermaAmderma

69°45′0″ š. pl. 61°40′0″ r. ilg.﻿ / ﻿69.75000°š. pl. 61.66667°r. ilg.﻿ / 69.75000; 61.66667﻿ (Amderma)Koordinatės: 69°45′0″ š. pl. 61°40′0″ r. ilg.﻿ / ﻿69.75000°š. pl. 61.66667°r. ilg.﻿ / 69.75000; 61.66667﻿ (Amderma) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Apygarda** | Nencų autonominė apygarda Nencų autonominė apygarda |
| **Rajonas** | Užpoliarės rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1933 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 556  |
|  |
|  **Vikiteka** | Amderma |

**Amderma** (rus. *Амдерма*) – gyvenvietė Rusijoje, Nencų autonominėje apygardoje, Karos jūros pakrantėje, Jugoro pusiasalyje, į rytus nuo Jugoro Šaro sąsiaurio, netoli Amderminkos upės. Amderma yra 420 km nuo Narjan Maro, 270 km nuo Vorkutos. Yra oro uostas (du kartus per mėnesį vyksta skrydžiai iš Narjan Maro), jūrų uostas.

Amderma apleista, tampanti miestu-vaiduokliu.

Istorija
--------

Gyvenvietės pavadinimas nencų kalba reiškia „vėplių gulykla". Gyvenvietė įkurta 1933 m. pradėjus fluorito gavybą. 1936 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. Po karo fluorito gavyba sustabdyta, tačiau įkurta Arkties tyrimų bazė, meteorologijos stotis, veikė karinė bazė. 1989 m. Amdermoje gyveno 5100 žmonių. Žlugus TSRS, gyvenvietė patyrė nuosmukį. Karinė bazė likviduota, Arkties stotis uždaryta, dauguma gyventojų išsikėlė. 2004 m. Amdermai grąžintas kaimo gyvenvietės statusas.

Nuorodos
--------

* Fotoreportažas iš Amdermos

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 519
Koordinatės: 56°10′42″ š. pl. 24°56′54″ r. ilg.﻿ / ﻿56.17833°š. pl. 24.94833°r. ilg.﻿ / 56.17833; 24.94833

| Ageniškio tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Biržų rajonas) |
| Plotas | 0,288 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,82 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,4 m |
| Didžiausias gylis | 3,5 m |
| Įteka | Serbenta, Ageniškė, 7 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Serbenta |

**Ageniškio tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Biržų rajone, 12 km į rytus nuo Biržų. Sudarytas užtvenkus Serbentos upę (Rovėjos intakas) 0,64 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 2,56 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 64 m. Krantai žemi. Didesnė dalis krantų apaugusi medžiais ir krūmais, į šiaurę stūkso Bučkampio miškas. Aplinkui plyti dirbami laukai. Rytinė tvenkinio dalis labai užžėlusi vandens augalija. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Ageniškio kaimas, šiaurinėje – Serbentiškių, Laužadiškių kaimai. 

Tvenkinys įrengtas 1976 metais.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| 12305 Fifth Helena Drive |
| --- |
|  |
| Vieta | Brentvudas (Los Andželas), Kalifornija, JAV |
| Statusas | Pastatytas |
| Statybų pabaiga | 1929 m. |
| Paskirtis | Gyvenamasis nuosavas namas |

**12305 Fifth Helena Drive** (*12305 Penktajame Helenos kelyje*) – namas Brentvude, Los Andžele, Kalifornijoje, JAV. Namas žinomiausias kaip paskutinė Merlinos Monro gyvenamoji vieta, kurioje ji mirė 1962 m. rugpjūčio 4 d.

Vieta
-----

Namo adresas – 12305 Fifth Helena Drive, Los Andželo rajonas Brentvudas, Kalifornija.

Apžvalga
--------

Asjendos stiliaus namo plotas – 2900 kvadratinių pėdų (269,4 m²), jis stovi ramaus akligatvio gale prie Karmelinos (*Carmelina*) prospekto. Pastatytas 1929 m. L formos namas dabar susideda iš keturių miegamųjų (kai gyveno Monro, jų buvo tik du) ir trijų vonios kambarių. Užpakaliniame kieme įrengtas negriežtos formos baseinas, besiribojantis su citrinmedžių giraite, ir svečių nameliu. Prie jo sleksčio yra plytelė su lotynišku užrašu „Cursum Perficio" – „baigiau kelionę". Nežinoma, ar plytelę įtaisė Monro, ar vėlesni šeimininkai.

Nuosavybės teisės
-----------------

1962 m. vasarį Monro įsigijo namą už 77 500 dolerių. Pranešama, kad pusę sumos ji sumokėjo grynaisiais, o likusiajai daliai ėmė paskolą hipotekos sąlygomis. Ankstų 1962 m. rugpjūčio 5-osios rytą, praėjus 6-iems mėnesiams nuo namo įsigijimo, miegamajame Monro buvo rasta negyva dėl barbitūratų perdozavimo.

2017 m. namas buvo pradėtas pardavinėti už 6,9 mln. dolerių, o galiausiai buvo parduotas už 7,25 mln.

Išnašos
-------

1. ↑  Julie Miller, Marilyn Monroe’s Beloved Brentwood Home for Sale, *Vanity Fair*, 2017-04-21. Nuoroda tikrinta 2023-06-26.
2. 1 2  Jeffrey Meyers, Step Inside Marilyn Monroe’s Country Retreat in Connecticut and Spanish Colonial-Style Home in Los Angeles, *Architectural Digest*, 2016-09-16. Nuoroda tikrinta 2023-06-26.
3. ↑  Vitacco-Robles, Gary (2000). *Cursum Perficio: Marilyn Monroe's Brentwood Hacienda: the Story of Her Final Months*. Writers Club Press. p. 41. ISBN 9780595010820.
4. ↑  Lisa Hallett Taylor, Take a Look at Marilyn Monroe’s Los Angeles House, *The Spruce*, 2017-04-29. Nuoroda tikrinta 2023-06-26.
5. ↑  MV Editorial, Sold: The Iconic Former Home of Marilyn Monroe, *Mercer Vine*, 2017-06-23.
6. ↑  Neal J. Leitereg, Marilyn Monroe’s onetime Brentwood home sells for over the asking price, *LA Times*, 2017-06-01.
*Kitos reikšmės – Bendrovė (reikšmės).*
**Bendrovė** (pranc. *compagnie*; žodis kompanija vertinamas kaip šalutinis normos variantas) – fizinių ir juridinių asmenų susivienijimas ekonominei (ūkinei) veiklai.

Nuo visuomeninių organizacijų jas skiria teisinis jų įsteigimo pagrindas – sutartis ar kitas sandoris, kai bendra veikla jungiamasi į ūkinės veiklos darinį, kuriuo siekiama visų pirma ekonominių tikslų (pelno).

Formos
------

Pagal bendrovę sudarančių asmenų skaičių, valdymą yra skiriamos įvairios jų formos.

### Pagal dalyvavimo atvirumą ir galimybes

* (Atviroji) akcinė bendrovė (*AB*)
* Uždaroji akcinė bendrovė (*UAB*)

### Pagal veiklos pobūdį

* Žemės ūkio bendrovė (*ŽŪB*)
* **Kooperatinė bendrovė** (kooperatyvas)

Pažymėtina, kad žemės ūkio bendrovės ir kooperatinės bendrovės (kooperatyvo), daugumoje valstybių įstatinį kapitalą leidžiama formuoti nebūtinai iš finansinių vertybių: pavyzdžiui, leidžiami įnašai (ŽŪB atveju – pajus), materialinės vertybės, kurios yra įkainojamos ir įskaitomos kaip įstatinio kapitalo dalis.

### Pagal veiklos teritoriją ir taikomą teisę

* Nacionalinė bendrovė
* Tarptautinė bendrovė

Tarptautiniu mastu veikiantys koncernai, turi didelę ekonominę galią bei įtaką politiniams sprendimams. Tarptautinis koncernas naudojasi globalizacijos privalumais ir savo produkciją bei prekių platinimą organizuoja pasirinkdamas palankiausią ekonominę aplinką, turi pakankamai išteklių perkelti gamybą iš vienos valstybės į kitą, disponuoja rizikos kapitalu ir plačiu informaciniu bei atstovybių tinklu.

Išnašos
-------

1. ↑  „Konsultacijų bankas". *VLKK*. Suarchyvuotas originalas 2022-01-19. Nuoroda tikrinta 2022-01-19.
2. 1 2  *Bendrovė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-01-19.
Koordinatės: 55°19′5″ š. pl. 26°3′30″ r. ilg.﻿ / ﻿55.31806°š. pl. 26.05833°r. ilg.﻿ / 55.31806; 26.05833



| Šakarvai |
| --- |
| Šakarvų ežeras ties ŠakarvaŠakarvų ežeras ties ŠakarvaŠakarvų ežeras ties Šakarva |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,773 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,15 km |
| Kilmė | ledyninė |
| Vidutinis gylis | 18,5 m |
| Didžiausias gylis | 40 m |
| Įteka | Dringykščia (protaka), 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Šakarva |
|  |
|  Vikiteka | Šakarvai |

**Šakarvai** – ežeras Ignalinos rajono pietvakariuose, už 2 km į pietvakarius nuo Palūšės, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Ilgis šiaurės–pietų kryptimi 2,35 km, plotis iki 0,45 km. Altitudė 138,5 m. Giliausia vieta (40 m) yra ežero pietuose. Ežeras rininės kilmės. Krantai neaukšti, tik pietvakarinis krantas aukštas. Krantai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai, o rytinėje pakrantėje auga Šakarvų miškas. Šiaurėje sąsiauriu (60 m pločio protaka) jungiasi su Lūšių ežeru, pietuose (Šakarvos upeliu) – su Žeimenų ežeru.

Pietine pakrante eina kelias  **114**  Molėtai–Kaltanėnai–Ignalina . Prie Šakarvų ežero yra Šakarvos, Drūtūnų kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Vakarinėje ir pietrytinėje pakrantėse yra įrengtos stovyklavietės.

Šakarvai rudenį
Ežerėvardis *Šakarvaĩ* (arba *Šakarvà*), matyt, kilęs nuo žodžių *šakarnis* („šakotas"), *šaka* („kita kryptimi einanti upės, ežero dalis").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Šakarvai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXII (Sko–Šala). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012. 825 psl.
2. ↑  *Šakarvai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 147
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 324
Koordinatės: 55°21′07″š. pl. 26°01′01″r. ilg.﻿ / ﻿55.352°š. pl. 26.017°r. ilg.﻿ / 55.352; 26.017

| Asalnykštis |
| --- |
| Asalnykščio ežerasAsalnykščio ežerasAsalnykščio ežeras |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,664 km² |
| Kranto linijos ilgis | 6,9 km |
| Kilmė | Ledyninis |
| Vidutinis gylis | 7,7 m |
| Didžiausias gylis | 22 m |
| Įteka | Dumblys |

**Asalnykštis** – ežeras rytų Lietuvoje, Aukštaitijos nacionaliniame parke, Ignalinos rajone, Linkmenų seniūnijoje, 8,5 km į vakarus nuo Ignalinos. Telkšo 5 km į šiaurės rytus nuo Linkmenų, į vakarus nuo Asalnų ežero. Ežero ilgis (iš vakarių į rytus) 1,35 km, plotis iki 0,95 km. Altitudė 138,4 m. Krantai sausi, šiaurėje statūs, kitur lėkšti. Kranto linija vingiuota, aplink iškilusios moreninės kalvos. Šiaurinėje dalyje yra miškinga 3 ha Gimžinės (Pušinė) sala ir ežero pietinėje pusėje 0,1 ha Dakio sala. Šiaurinėje pakrantėje prieina Linkmenų ir Papiliakalnės miškai.

Asalnykštis rytuose 120 m pločio sąsiauriu jungiasi su Asalnų ežeru, o šiaurės vakaruose – 27 m pločio Dumblio upeliu (protaka) su Linkmeno ežeru. Priklauso Žeimenos upės baseinui. Prie ežero įsikūrę 3 kaimai: Salos, Antalksnė ir Puziniškis. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Puziniškio piliakalnis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdas Šimčikas. *Asalnykštis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 109
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Antros eilės įtempių tenzorius. Tenzoriaus komponentės trimatėje Dekarto koordinačių sistemoje atvaizduojamos matrica
: {\displaystyle {\begin{aligned}\sigma &={\begin{bmatrix}\mathbf {T} ^{(\mathbf {e} \_{1})}\mathbf {T} ^{(\mathbf {e} \_{2})}\mathbf {T} ^{(\mathbf {e} \_{3})}\\\end{bmatrix}}\\&={\begin{bmatrix}\sigma \_{11}&\sigma \_{12}&\sigma \_{13}\\\sigma \_{21}&\sigma \_{22}&\sigma \_{23}\\\sigma \_{31}&\sigma \_{32}&\sigma \_{33}\end{bmatrix}}\\\end{aligned}}}  

kurios stulpeliai yra jėgos, veikiančios į **e**1, **e**2, ir **e**3 kubo paviršius.
**Tenzorius** – geometrinis objektas, susidedantis iš sumos komponenčių, kurios yra transformuojamos pagal tiesinius sąryšius. Tenzorių pavyzdžiai yra vektorius, skaliaras, matrica. Elementarūs tenzorinių operacijų pavyzdžiai yra skaliarinė sandauga, vektorinė sandauga ir tiesinis operatorius.

Istorija
--------

Pirmą kartą matematinius objektus, turinčius šiuolaikinės tenzoriaus sąvokos savybes 1758 m. panaudojo Leonardas Oileris, aprašydamas kietojo kūno inercijos momentus sukamajame judėjime.
Kietųjų kūnų deformacijų aprašymui skirtas abstrakcijas, turinčias dabartinio deformacijų tenzoriaus prasmę pirmasis įvedė prancūzų matematikas Ogiustenas Lui Koši 1822 metais. Deformacijų tenzorius tuo ypatingas, kad yra matematinis objektas, turintis akivaizdžią fizikinę prasmę.

Žodį tenzorius pirmą kartą 1846 panaudojo Viljamas Rovanas Hamiltonas. Tik tuo metu terminas reiškė visai ką kitą, nei dabartinė jo vartojama prasmė.
Šiuolaikinį tenzoriaus apibrėžimą pateikė vokiečių mokslininkas Voldemaras Foichtas 1898 metais. Tenzorinio skaičiavimo metodiką išvystė Gregorio Ricci-Curbasto kartu su savo mokiniu Tullio Levi-Civita 1892 metais išleistame darbe. Tuometinis šios metodikos pavadinimas buvo „absoliutus diferencialinis skaičiavimas".

Savybės
-------

Tenzorius, nelygus nuliui vienoje koordinačių sistemoje bus nelygus nuliui ir kitoje.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Ya Beladi| O mano šalie |
| Nacionalinis šios šalies himnas | Libijos vėliava Libija |
| Žodžių autorius | Al Bashir Al Arebi |
| Kompozitorius | Mohammed Abdel Wahab |
| Himnas nuo | 1951-1969 m.Atkurtas 2011 m. |

**Libija, Libija, Libija** (arab. ليبيا ليبيا ليبيا), taip pat žinomas, kaip „**Ya Beladi**", arba „**O mano šalie!**" – Libijos valstybinis himnas. Seniau buvo Libijos karalystės valstybinis himnas nuo 1951 iki 1969 m.

Eilės
-----

### Arabiškai

يا بلادي يا بلادي  

بجهادي وجلادي  

ادفعي كيد الأعادي والعوادي  

واسلمي اسلمي اسلمي  

اسلمي طول المدى  

إننا نحن الفداء  

ليبيا ليبيا ليبيا

يا بلادي أنت ميراث الجدود  

لارعى الله يداً تمتد لك  

فاسلمي إنا على الدهر جنود  

لا نبالي إن سلمت من هلك  

وخذي منا وثيقات العهود  

إننا يا ليبيا لن نخذلك  

لن نعود للقيود  

قد تحررنا وحررنا الوطن  

ليبيا ليبيا ليبيا

يا بلادي يا بلادي  

بجهادي وجلادي  

ادفعي كيد الأعادي والعوادي  

واسلمي اسلمي اسلمي  

اسلمي طول المدى  

إننا نحن الفداء  

ليبيا ليبيا ليبيا

جرّد الأجداد عزماً مرهفا  

يوم ناداهم منادٍ للكفاح  

ثم ساروا يحملون المصحفا  

باليد الأولى وبالأخرى السلاح  

فإذا في الكون دين وصفا  

وإذا العالم خير وصلاح  

فالخلود … للجدود  

إنهم قد شرفوا هذا الوطن  

ليبيا ليبيا ليبيا

يا بلادي يا بلادي  

بجهادي وجلادي  

ادفعي كيد الأعادي والعوادي  

واسلمي اسلمي اسلمي  

اسلمي طول المدى  

إننا نحن الفداء  

ليبيا ليبيا ليبيا

يا ابن ليبيا يا ابن آساد الشرى  

إننا للمجد والمجدُ لنا  

مذ سرونا حمد القوم السرى  

بارك الله لنا استقلالنا  

فابتغوا العلياء شأواً في الورى  

واستعدوا للوغى أشبالنا  

للغلاب … يا شباب  

إنما الدنيا كفاح للوطن  

ليبيا ليبيا ليبيا

يا بلادي يا بلادي  

بجهادي وجلادي  

ادفعي كيد الأعادي والعوادي  

واسلمي اسلمي اسلمي  

اسلمي طول المدى  

إننا نحن الفداء  

ليبيا ليبيا ليبيا

Kita informacija
----------------

* Libija
* Laikinoji Nacionalinė Taryba
* Didžioji Libijos Arabų Socialistinė Liaudies Džamahirija
* Muammar al-Gaddafi
* Libijos Arabų Liaudies Džamahirijos himnas
Koordinatės: 55°35′58″š. pl. 26°26′30″r. ilg.﻿ / ﻿55.5995°š. pl. 26.4416°r. ilg.﻿ / 55.5995; 26.4416

| Visagino viešoji biblioteka |
| --- |
|  |
|  |
| **Įkurta** | 1979 m. |
| **Vieta** | Taikos pr. 52, Visaginas |
| **Interneto svetainė** |  |

Bibliotekos filialas 
**Visagino viešoji biblioteka** – pagrindinė biblioteka Visagino savivaldybėje. Tinklą sudaro viešoji biblioteka (Taikos pr. 52) ir 1 miesto filialas (Sedulinos al. 14/3).

Istorija
--------

Biblioteka įkurta 1979 m. balandžio 1 d. keturių kambarių bute Parko g. 17 kaip Ignalinos rajono centrinės bibliotekos Sniečkaus filialas. Jam vadovavo Janina Garbonienė. 1982 m. biblioteka persikėlė į naujas patalpas Olimpiados al. 14/3 (dabar Sedulinos al. 14/3). Sparčiai augant gyvenvietei, vienos bibliotekos ėmė darytis maža, tad II mikrorajone 1988 m. ėmė kilti naujas bibliotekos pastatas, kuris atidarytas 1990 m. balandžio 17 d. Visagino biblioteka Ignalinos bibliotekos filialu buvo iki 1995 m. liepos 3 d. 1996 m. tapo savivaldybės biblioteka.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Visagino biblioteka. 2018-04-07, Lsvba.lt (tikrinta 2022-03-06).
2. ↑  „Visagino bibliotekos metraštininkė Marytė Vaickuvienė". Utenos žinios. Nuoroda tikrinta 2022-03-01.
3. ↑  „Visagino viešoji biblioteka: darbai ir viltys". Lzs.lt. Nuoroda tikrinta 2022-03-01.
4. ↑  Istorija. Visaginobiblioteka.lt (tikrinta 2022-02-28).

Nuorodos
--------

* Bibliotekos svetainė
| Goniūnų tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Jurbarko rajonas, Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,304 km² |
| Kranto linijos ilgis | 8,15 km |
| Kilmė | dirbtinis |
| Vidutinis gylis | 3,7 m |
| Didžiausias gylis | 9,5 m |
| Tūris | 0,00103 km³ |
| Įteka | Armena, Armeniukas, 2 Dvaro upeliai, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Armena |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Goniūnų tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°6′23″ š. pl. 23°20′18″ r. ilg.﻿ / ﻿55.10639°š. pl. 23.33833°r. ilg.﻿ / 55.10639; 23.33833Koordinatės: 55°6′23″ š. pl. 23°20′18″ r. ilg.﻿ / ﻿55.10639°š. pl. 23.33833°r. ilg.﻿ / 55.10639; 23.33833 |

**Goniūnų tvenkinys** – dirbtinis vandens telkinys Jurbarko rajone, Tauragės apskrityje. Tvenkinys susidarė patvenkus Armeną, 5 km į šiaurės rytus nuo Veliuonos, prie Goniūnų, 7 km nuo Armenos žiočių. Užtvankos plotas – 30,4 ha.Tvenkinio ilgis šiaurės-pietų-rytų kryptimi – 2,9 km, plotis – iki 0,52 km. Altitudė 53,5 m. Kranto linija labai vingiuota. Į rytus yra nutįsusi 1,25 km ilgio įlanka, į kurią įteka Armeniukas ir iškart telkšo Klausučių I tvenkinys. Tvenkinio krantai aukšti, šlaitai plačiai apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui auga sodai ir plyti dirbami laukai. Įsikūrę šie kaimai: Pikčiūnai, Rukšioniai, Goniūnai. Žemiau užtvankos prasideda Panemunių regioninis parkas.

Sudarytas 1977 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  DĖL VALSTYBINĖS REIKŠMĖS VIDAUS VANDENS TELKINIŲ SĄRAŠO IR JŲ PLOTŲ PATVIRTINIMO Archyvuota kopija 2014-04-13 iš Wayback Machine projekto.

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Dringykštis |
| --- |
| Dringykščio ežerasDringykščio ežerasDringykščio ežeras |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,433 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,25 km |
| Kilmė | Ledyninis |
| Įteka | Dumblynė, Švogina |
| Išteka | Dringykščia |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Dringykštis

  |
| **Koordinatės** |  55°20′35.36″ š. pl. 26°04′54.64″ r. ilg.﻿ / ﻿55.3431556°š. pl. 26.0818444°r. ilg.﻿ / 55.3431556; 26.0818444Koordinatės: 55°20′35.36″ š. pl. 26°04′54.64″ r. ilg.﻿ / ﻿55.3431556°š. pl. 26.0818444°r. ilg.﻿ / 55.3431556; 26.0818444 |

**Dringykštis** – ežeras rytų Lietuvoje, Aukštaitijos nacionaliniame parke, Ignalinos rajone 4,5 km į vakarus nuo Ignalinos. Telkšo tarp Dringio šiaurėje ir Lūšių ežero pietuose. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,5 km, plotis iki 0,4 km. Altitudė 139 m. Yra 0,07 ha salelė. Kranto linija vingiuota; krantai daugiausia aukšti, ardomi. Iš rytų, šiaurės ir vakarų supa Linkmenų ir Palūšės miškai, šiaurės rytinė pakrantė pelkėta, pietuose plyti laukai. Šiaurės rytuose gausiai užžėlusia vandens augalais ~ 40 m pločio ir ~ 750 m ilgio protaka jungiasi su Dringio ežeru.

Šiaurėje iš Dringio atiteka Švogina, pietryčiuose – Dumblynė iš Taramo ežero. Pietvakariuose išteka Dringykščia (į Asalnų-Lūšių ežero sąsiaurį). Į pietus nuo Dringkščio yra Meironių kaimas. Pietrytine pakrante eina kelias  **1435**  Strigailiškis–Meironys .

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dringykštis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 109
| Angara |
| --- |
| Angara Irkutske Angara Irkutske |
| **Ilgis** | 1779 km |
| **Baseino plotas** | 1 039 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 5100 m³/s |
| **Ištakos** | Baikalas |
| **Žiotys** | Jenisiejus |
| **Šalys** | Rusija |
|  |
|  **Vikiteka** | Angara |

**Angara** (rus. *Ангара*) – upė Rusijoje, pietryčių Sibire (Irkutsko srityje ir Krasnojarsko krašte). Jos ilgis – 1779 km. Tai vienintelė upė, ištekanti iš Baikalo ežero.

Angara išteka iš pietvakarinio Baikalo prie Listviankos, teka į šiaurės vakarus pietine Vidurinio Sibiro plokščiakalnio dalimi, prateka pro Irkutską ir Bratską. Tada, kai įsilieja Ilimas, pasuka į vakarus, kerta lūžių regioną, ir įteka į Jenisiejų netoli Strelkos (į pietryčius nuo Jeniseisko).

Nuo pat ištakų ant Angaros įrengta hidroelektrinių kaskada, sudaryti Irkutsko, Bratsko, Ust Ilimsko tvenkiniai, kurių vanduo suka galingų hidroelektrinių turbinas. Žemupio vagoje yra Muros ir Strelkos slenksčiai, gausu rėvų, seklumų, salų (ypač ties Motyginu, kur slėnis išsiplečia iki 10 km).

Didžiausi intakai:

* kairieji: Irkutas, Kitojus, Belaja, Oka, Kova, Mura, Karabula, Tasejeva;
* dešinieji: Kuda, Ilimas, Poliva, Čadobecas, Irkinejeva, Kamenka.

Upės vidutinis debitas ties ištakomis – 1920 m³/s, ties žiotimis – 5100 m³/s. Tvenkiniuose užšąla nuo lapkričio, žemiau – nuo spalio pabaigos, ledai ištirpsta gegužę. Angara laivuojama tarp Irkutsko ir Bratsko.

Miestai prie Angaros: Irkutskas, Angarskas, Usole Sibirskojė, Svirskas, Bratskas, Ust Ilimskas.

Upės pavadinimas kilo iš buriatiško žodžio šaknies *анга*, reškiančios atvertą, atskleistą vietą. Šaltiniuose minima nuo XIII a. kaip *Анкара-Мурэн*. Po santakos su Ilimu, Angara taip pat vadinama ***Aukštutine Tunguska*** (*Верхняя Тунгуска*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 27
| **Michailas Kasjanovas** |
| --- |
|  |
| Michailas Kasjanovas (2015) |
| Gimė | 1957 m. gruodžio 8 d. (66 metai)Solncevas, Maskvos sritis, SSRS |
| Tautybė | rusas |
|  |
| Veikla | Rusijos politikas |
| Pareigos | buvęs Rusijos ministras pirmininkas |
|  |
| Alma mater | Maksvos automobilių ir kelių institutas |
|  |
|  **Vikiteka** | Michailas Kasjanovas |

**Michailas Kasjanovas** (rus. *Михаи́л Миха́йлович Касья́нов*, g. 1957 m. gruodžio 8 d. Solnceve, Maskvos sritis) – rusų politikas, buvęs Rusijos Finansų ministras ir Ministras pirmininkas (2000–2004 m.), šiuo metu – aktyvus opozicionierius V. Putino valdžiai.

Biografija
----------

1981 m. baigė Maskvos automobilių ir kelių institutą, vėliau mokėsi Valstybinio plano komiteto Aukštuosiuose ekonomikos kursuose bei TSRS Užsienio prekybos ministerijos Aukštuosiuose kalbų kursuose.

Devynerius metus dirbo TSRS Plano komitete, vėliau – Rusijos ekonomikos ministerijoje. 1993–1995 m. vadovavo Rusijos finansų ministerijos užsienio skolos ir kreditų departamentui. 1995 m. lapkričio mėn. paskirtas finansų ministro pavaduotoju, kuravo Rusijos finansinius sandėrius su vadinamaisiais Londono bei Paryžiaus klubais. 1998 m. rugpjūčio mėn. įvykus defoltui bei prasidėjus ekonominei krizei, paskirtas finansų ministro pirmuoju pavaduotoju.

1999 m. gegužės – gruodžio mėn. dirbo finansų ministru S.Stepašino ir V.Putino vyriausybėse, buvo Rusijos Federacijos saugumo tarybos narys. Po B.Jelcino atsistatydinimo V.Putinui pradėjus eiti ir šalies prezidento pareigas, 2000 m. sausio 10 d. paskirtas finansų ministru – ministro pirmininko pirmuoju pavaduotoju.

Prezidentu išrinktas V.Putinas 2000 m. gegužės 17 d. paskyrė M.Kasjanovą Rusijos ministru pirmininku. Jo vadovaujamai vyriausybei pavyko pradėti kai kurias reformas, pagerinti pajamų surinkimą į biudžetą bei sumažinti valstybės skolą. Būdamas premjeru M.Kasjanovas priešinosi susidorojimui su M.Chodorkovskiu.

Likus keliems mėnesiams iki eilinių prezidento rinkimų, V.Putinas atleido M.Kasjanovą iš ministro pirmininko pareigų.

2006 m. išrinktas Rusijos liaudies demokratinės sąjungos pirmininku. 2008 m. bandė kandidatuoti Rusijos prezidento rinkimuose, tačiau išbrokavus dalį surinktų parašų, nebuvo užregistruotas.

Nuo 2012 m. – Rusijos respublikonų-liaudies laisvės partijos pirmininkas.

Nuorodos
--------

* M.Kasjanovo asmeninė svetainė[neveikianti nuoroda]

Šaltiniai
---------

1. ↑   (Lentapedia inf.)


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vladimiras Putinas** | **Rusijos Federacijos ministras pirmininkas**2000 m. gegužės 17 d. — 2004 m. vasario 24 d.   | Po to:**Michailas Fradkovas** |
| Prieš tai:**Michailas Zadornovas** | **Rusijos Federacijos finansų ministras**1999 - 2000 m.   | Po to:**Aleksejus Kudrinas** |
| Rio Turbijas*Yacimientos Río Turbio* |
| --- |
| *Įvažiavimas į miestą* |
|  |
| 

Rio TurbijasRio Turbijas

51°32′0″ p. pl. 72°18′0″ v. ilg.﻿ / ﻿51.53333°š. pl. 72.30000°r. ilg.﻿ / 51.53333; 72.30000﻿ (Rio Turbijas)Koordinatės: 51°32′0″ p. pl. 72°18′0″ v. ilg.﻿ / ﻿51.53333°š. pl. 72.30000°r. ilg.﻿ / 51.53333; 72.30000﻿ (Rio Turbijas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Santa Kruso provincija Santa Kruso provincija |
| **Departamentas** | Guer Aikės departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1943 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 6 650  |
| **Altitudė** | 351 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.mirioturbio.com.ar |

**Jasimientos Rio Turbijas** (isp. *Yacimientos Río Turbio*) arba **Rio Turbijas** (isp. *Río Turbio*) – miestas Argentinoje, Santa Kruso provincijos pietvakariuose, *Güer Aike* departamente, Čilės pasienyje, 220 km į vakarus nuo Rio Galjegoso. 6,7 tūkst. gyventojų.

Miestas pradėjo formuotis 1943 m. Patagonijos Anduose radus akmens anglių telkinių. Anglims gabenti nutiestas geležinkelis į Rio Galjegosą. Pradėjo veikti nuo 1951 m. Dauguma miesto gyventojų dirba anglių pramonėje. Keliai į Rio Galjegosą ir Perito Moreną.

Rio Turbijuje kasmet gruodžio 4 d. švenčiama angliakasių diena. Yra angliakasybos muziejus. Slidinėjimas kalnuose.

Nuorodos
--------

* Turistinė apžvalga
Koordinatės: 54°0′17″ š. pl. 23°59′26″ r. ilg.﻿ / ﻿54.00472°š. pl. 23.99056°r. ilg.﻿ / 54.00472; 23.99056

| Alkos I tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Druskininkų savivaldybė) |
| Plotas | 0,05 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,77 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,7 m |
| Didžiausias gylis | 2 m |
| Įteka | Ratnyčia, bevardis upelis |
| Išteka | Ratnyčia |

**Alkos I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, Druskininkų miesto pietinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus Ratnyčios upę (Nemuno intakas) 2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis pietų-šiaurės-vakarų kryptimi – 0,8 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 92,5 m. Krantai daugiausia apaugę mišku (Ratnyčios miškas), tik vakarinėje pakrantėje stūkso miesto pastatai. Pasroviui iškart telkšo Druskininkų HE tvenkinys, šiaurėje atiteka upelis iš už 20 m telkšančio Alkos II tvenkinio. 

Tvenkinys įrengtas 1981 m.

Šaltiniai
---------

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Centrinių Andų kultūra:Huari |
| --- |
|  |
| Šalis | Peru (Apurimako slėnis) |
| Tautos |  |
| Laikotarpis | VI-XII a. |
| Miestai | Vinjakė, Varis, Pačakamakas |
|  |
| Vario ir Tihuanako kultūros |

**Vario kultūra** (isp. *Cultura Wari, Cultura Huari*, keč. *Wari*) – viena iš priešinkinių Peru civilizacijų, kurios centras buvo Apurimako upės slėnis. Gyvavo 500–1200 m. laikotarpiu. Klestėjimo metu apėmė pakrantės ir kalnų zonas beveik per visą dabartinę Peru (Centriniuose Anduose). Jos klestėjimas sutapo su Peru istorijos viduriniuoju akiračiu.

Raida
-----

Pirmoji kultūros sostinė Vinjakė buvo šalia dabartinio Ajakučo miesto, vėliau persikėlė į Vario miestą.

Ekspansijos laikotarpiu įtraukė daugumą ankstyvosios tarpinės grandies metu klestėjusių kultūrų: Močės, Limos, Naskos, Kachamarkos, Rekvajaus ir kitas, kurių palikimą absorbavo ir suvienijo. Vario kultūrai priklausė religinis centras Pačakamako miestas, taip pat Pikiljatos, Kinua miestų liekanos. Nėra vieningai sutariama, ar kultūra buvo kartu ir Vario imperija. Dalis mokslininkų ją laiko daugiau atskirų vietos valstybių federacija, nors kai kurie pabrėžia centralizuotą kultūros pobūdį.

IX a. pabaigoje kultūrai sumenkus, buvusiose provincijose Kostoje ir Andų slėniuose susormavo vietinės kultūros: Čimu, Čankajus, Činča, Kuskas ir kitos. Taip prasidėjo Vėlyvoji tarpinė grandis. Apurimako slėnyje Vario kultūra gyvavo iki XIII a. pabaigos, kuomet vietos indėnus nukariavo čankai.

Pasiekimai
----------

Vario kultūros *huaco*
Vari kultūra vystė terasinę žemdirbystę, turėjo gerai išvystytą kelių sistemą. Šiuos laimėjimus vėliau perėmė Inkų imperija. Vario kultūra kalbėjo kalba, artima aimarų kalbai ir gyvavo tuo pačiu laikotarpiu, kaip ir Tihuanako kultūra. Vario kultūros žmonės taip pat vertėsi žvejyba, kalnuose išgaudavo mineralus, buvo gabūs keramikos ir tekstilės žinovai.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RCentrinių Andų kultūros |
| --- |
|  |
| Ankstyvoji tarpinė grandis | 
 Viku **·**  Salinaras **·**  Viru **·**  Močė **·**  Lima **·**  Parakasas **·**  Naska **·**  Kachamarka **·**  Rekuajus **·**  Uarpa |  |
|  |
| Vėlyvoji tarpinė grandis | 
 Sikanas **·**  Čimu **·**  Čankajus **·**  Ičma **·**  Činča **·**  Čačapojasas **·**  Kachamarka **·**  Huankai **·**  Kilkė **·**  Ajarmakai  **·**  Kuskas **·**  Čankai  |
|  |
| Hegemonijos | 
Čavino kultūra (XI-VI a. pr. m. e.) **·**  Varis (VI-X a.) **·**  Inkai (XV-XVI a.) |

 |
| Žalvarnių tvenkinys |
| --- |
| Vaizdas į tvenkinį nuo Žiežmarių pakrantėsVaizdas į tvenkinį nuo Žiežmarių pakrantėsVaizdas į tvenkinį nuo Žiežmarių pakrantės |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Kaišiadorių rajonas) |
| Plotas | 0,056 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,81 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 3,1 m |
| Didžiausias gylis | 5,5 m |
| Įteka | Kertus, bevardis upelis |
| Išteka | Kertus |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Žalvarnių tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°47′24″ š. pl. 24°26′35″ r. ilg.﻿ / ﻿54.79000°š. pl. 24.44306°r. ilg.﻿ / 54.79000; 24.44306Koordinatės: 54°47′24″ š. pl. 24°26′35″ r. ilg.﻿ / ﻿54.79000°š. pl. 24.44306°r. ilg.﻿ / 54.79000; 24.44306 |

**Žalvarnių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, Žiežmarių miesto pietiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Kertaus upę (Strėvos intakas) 1,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,71 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 78 m. Krantai daugiausia aukšti. Pietiniai krantai apaugę Kertaus mišku. Aplink vakarinius (Žiežmarių miestas) ir rytinius (Žalvarnių kaimas) krantus įsikūrę kolektyviniai sodai. Tvenkinio užtvankos papėdėje nutiestas kelias  **4718**  Semeliškės–Jagelonys–Mūro Strėvininkai–Žiežmariai .

Vandens reguliavimo įrenginys šalia užtvankos
Tvenkinys įrengtas 1982 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Gailiušių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Kauno rajonas) |
| Plotas | 0,083 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,42 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,8 m |
| Didžiausias gylis | 7,5 m |
| Įteka | Kiaunupis, bevardis upelis |
| Išteka | Kiaunupis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Gailiušių tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°4′6″ š. pl. 23°49′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.06833°š. pl. 23.81944°r. ilg.﻿ / 55.06833; 23.81944Koordinatės: 55°4′6″ š. pl. 23°49′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.06833°š. pl. 23.81944°r. ilg.﻿ / 55.06833; 23.81944 |

**Gailiušių tvenkinys** arba **Kiaunupio tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, 2,5 km į pietryčius nuo Babtų miestelio. Sudarytas užtvenkus Kiaunupio upę (Nevėžio intakas) 2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,93 km, plotis – iki 0,24 km. Altitudė 50,8 m. Krantai neaukšti. Pasroviui už 0,2 km telkšo Šašių tvenkinys. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Šašių kaimas, į pietus – Gailiušių kaimas. Vakarine pakrante eina kelias  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda .

Tvenkinys įrengtas 1971 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Keleriškių tvenkinys |
| --- |
| Keleriškių tvenkinys nuo užtvankosKeleriškių tvenkinys nuo užtvankosKeleriškių tvenkinys nuo užtvankos |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Kėdainių rajonas) |
| Plotas | 0,102 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,2 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,8 m |
| Didžiausias gylis | 3,3 m |
| Tūris | 0,000188 km³ |
| Įteka | Smilgaitis, 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Smilgaitis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Keleriškių tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°17′14″ š. pl. 23°53′31″ r. ilg.﻿ / ﻿55.28722°š. pl. 23.89194°r. ilg.﻿ / 55.28722; 23.89194Koordinatės: 55°17′14″ š. pl. 23°53′31″ r. ilg.﻿ / ﻿55.28722°š. pl. 23.89194°r. ilg.﻿ / 55.28722; 23.89194 |

**Keleriškių tvenkinys** yra Kėdainių rajone, Kėdainių miesto seniūnijoje, 4,5 km į vakarus nuo Kėdainių miesto centro, ant Smilgaičio upės (Smilgos intakas) (0,13 km nuo jo žiočių). Tvenkinys yra 0,5 km į vakarus nuo Keleriškių, šalia Stasiūnų kaimo, Josvainių miško (Šingalių miško) pakraštyje. Plotas 10,4 ha. Ilgis iš pietų į šiaurę 1,45 km, plotis iki 0,12 km. Altitudė 45,3 m. Krantai žemi, daug kur apaugę medžiais. Šiaurrytinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Tvenkinys telkšo Smilgos ir Smilgaičio kraštovaizdžio draustinyje.

Tvenkinio pakrantė
Tvenkinys žiemą
Debitas:

* Upės: 0,44 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 30,5 m³/s

Užtvanka 115 m ilgio, 10 m pločio. Vandens pralaida – slenkstinė. Įrengta 1971 m.

Žvejyba, poilsis. Šalia tvenkinio įsikūrę Stasiūnai ir Klamputės viensėdis.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998