recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Moshe Schwabe** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1889 m. liepos 20 d.Halė, Vokietija Vokietija |
| Mirė | 1956 m. rugsėjo 10 d. (67 metai)Jeruzalė, Izraelis Izraelis |
|  |
| Organizacijos | Lietuvos žydų reikalų ministerija |
| Pareigos | Mokyklų skyriaus viršininkas |

**Moshe (Max) Schwabe** (hebr. ‏משה שוובה‏‎; 1889 m. liepos 20 d. Halėje, Vokietijoje – 1956 m. rugsėjo 10 d. Jeruzalėje, Izraelyje) – Izraelio klasikinės filologijos tyrinėtojas, Lietuvos pedagogas.

Biografija
----------

Mokėsi gimtojoje Halėje, kur 1908 m. baigė vidurinę mokyklą. 1914 m. Berlyno universitete baigė klasikinės filologijos studijas. Disertaciją paruošė apie IV a. graikų retorių Libaniją iš Antiochijos. Jo interesų sritis lietė to periodo helenistinių Rytų ir žydų istoriją. Berlyne domėjosi graikų epigrafika, vadovaujamas žinomų klasikinės Graikijos tyrinėtojų Hermann Diels ir Ulrich von Wilamowitz-Moellendorf.

Pirmojo pasaulinio karo pradžioje persikėlė į Lietuvą. Manoma, kad čia atvyko atsitiktinai, patekęs į Rusijos kariuomenės nelaisvę. Kaune jis buvo žydų vidurinės mokyklos direktorius 1920-1922 m. vadovavo Mokyklų skyriui Žydų reikalų ministerijoje. Įkūrė Kaune hebrajų gimnaziją (dab. Karaliaus Mindaugo pr. 11), kuri buvo pavadinta jo vardu. Lietuvoje aktyviai dalyvavo sionistų ir hebrajų judėjimų veikloje.

Emigravęs į Palestiną, 1925 m. apsistojo Jeruzalėje, dirbo Jeruzalės hebrajų universitete. 1939 m. tapo Klasikinių studijų instituto vadovu, 1945–1947 m. buvo Humanitarinių mokslų fakulteto dekanas, 1950-1952 m. buvo universiteto rektorius.

Mokslinė veikla
---------------

M. Schwabe mokslinės veiklos sritis buvo graikų ir žydų epigrafika – senoviniai įrašai ant akmens plokščių ir kitų paviršių, randami Izraelio Žemėje. Jis buvo geriausiu graikų įrašų vertėju, ypač rastų Bet Alfa, Caesarea ir Bet She'arim vietovėse. Paskelbė medžiagą apie Bet She'arim archeologinius kasinėjimus (kartu su N. Avigad). Jo skrupulingai išversti graikų ir žydų įrašai buvo našus indėlis į žydų istoriją ir jų vaidmenį helenizuojant Rytus. Šie darbai plačiai publikuoti Izraelio ir užsienio periodiniuose leidiniuose.

Žymesni darbai:

* *Analecta Libaniana.* Berlin: Sittenfeld 1918.
* *Beth Sheʿarim. Vol. 2: The Greek Inscriptions.* Jerusalem: The Israel Exploration Society/Massada Press 1967. (posthum vollendet und herausgegeben von Baruch Lifshitz)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
| **Mykolas Kuprevičius** |
| --- |
| Gimė | 1864 m. sausio 27 d.Lenčiai, Kėdainių apskritis |
| Mirė | 1932 m. rugpjūčio 11 d. (68 metai)Žagarė, Šiaulių apskritis |
| Sutuoktinis (-ė) | Viktorija Kuprevičienė |
| Vaikai | Viktoras Kuprevičius |
|  |
| Veikla | gydytojas, publicistas, tautosakos rinkėjas |
|  |
| Alma mater | 1891 m. Kazanės universitetas |

**Mikalojus** (**Mykolas**) **Kuprevičius** (1864 m. sausio 27 d. Lenčiuose, Kėdainių apskritis – 1932 m. rugpjūčio 11 d. Žagarėje, Šiaulių apskritis) – Lietuvos gydytojas, aušrininkas, publicistas, tautosakos rinkėjas, visuomenės veikėjas.

Lietuvių mokslo draugijos narių grupė 1912 m.   
Pirmoje eilėje: Jonas Jablonskis, Žemaitė, Petras Kriaučiūnas, Jonas Basanavičius, Liudvika Didžiulienė, Jonas Dielininkaitis;   
antroje eilėje: Vincas Palukaitis, Antanas Vileišis, Baltramiejus Čepulis, Adomas Sketeris, Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis, Jonas Ambrozaitis;   
trečioje eilėje: Juozas Kairiūkštis, Jonas Spudulis, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Mykolas Kuprevičius

Biografija
----------

1884 m. baigė Šiaulių gimnaziją. 1891 m. baigęs Kazanės universitetą buvo nusiųstas į Pavolgį kovoti su dėmėtąja šiltine.

Slapyvardžiais *M. Sk.*, *M. Skiedra* ir kt. bendradarbiavo laikraščiuose „Aušra", „Varpas", „Apšvieta". 1893 m. grįžo į Lietuvą ir iki 1896 m. dirbo gydytoju Griškabūdyje, vėliau Grinkiškyje, kur 1894 m. įkūrė slaptą švietėjų būrelį „Atžala", skatino jos narius rinkti lietuvišką tautosaką (pats surinko apie 40 000 vienetų).

1900–1909 m. vėl dirbo Rusijoje. 1909–1914 m. Biržų valsčiaus ligoninės vedėjas, keturklasės mokyklos gydytojas. Globojo poetą Julių Janonį, rėmė jo mokslus Šiaulių gimnazijoje. 1912 m. įkūrė dramos ir muzikos draugiją „Lyra", kurios pirmininke buvo išrinkta jo žmona Viktorija Kuprevičienė, vadovavusi ir jos pačios įkurtai nuolatinei dramos trupei, kuri surengė daug lietuviškų vakarų ne tik Biržuose, bet ir jų apylinkėse.

1912 m. Biržuose įsteigta pirmoji spaustuvė. Steigėjai Martynas Yčas, Povilas Jakubėnas, Mykolas Kuprevičius ir Jonas Trečiokas spaustuvę pavadino „M. Yčo ir B-vės spaustuve". Joje buvo leidžiamas „Biržų kalendorius", „Sieninis kalendorius", daug kitų nedidelių leidinių, po karo – pirmas Lietuvos provincinis spaudos balsas „Biržų žinios", taip pat periodinė reformatų spauda. Įkūrė Lietuvių mokslo draugijos Biržų skyrių.

1914–1918 m. karo gydytojas. Grįžęs į Lietuvą dirbo gydytoju Žagarėje. Nuo 1921 m. Žagarės miesto savivaldybės tarybos narys, pirmininkas. 1924–1932 m. Laisvamanių etinės draugijos Žagarės skyriaus vadovas. Palaidotas Kruopių laisvamanių kapinėse.

Sūnus kompozitorius ir karilionininkas Viktoras Kuprevičius, anūkas – kompozitorius, publicistas ir karilionininkas, profesorius Giedrius Kuprevičius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mykolas Kuprevičius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. - 442
Lenskių harbas *Ostoja*
**Vladimiras Marija Marijonas Lenskis**, lenk. *Włodzimierz Maria Marian Łęski* (1879 m. birželio 22 d. – 1941 m. rugsėjo 1 d. Sibire) – Ostojos herbo Lietuvos bajoras, mecenatas.

Biografija
----------

Gimė Lietuvos Didžiosiojoje Kunigaikštystėje žinomoje šeimoje – senelis Aleksandras Lenskis buvo Minsko ir Vilniaus gubernijų maršalka. Vladimiro motina Marija buvo kilusi iš kunigaikščių Druckių–Liubeckių šeimos. Lenskiai valdė nemažus turtus – dvarą Baltojoje Vokėje ir keletą namų Vilniuje, prie Žaliojo tilto. Vl. Lenskis 1914 m. Vilniuje vedė Mariją Olgą Briol–Pliateraitę, su kuria susilaukė dviejų dukterų: Kristinos (1914–2010) ir Marijos Teresės (1825 m. – ?).

Hilaris Lenskis (1834–1920) kartu su sūnumi Vladimiru fundavo naujos Baltosios Vokės Šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčios statybą. 1910 m. ji buvo pašventinta, o 1921 m. tapo parapijine. Tėvas ir sūnus ne tik finansiškai parėmė šventovės statybą, bet ir skyrė sklypą parapijos kapinėms. Vl.Lenskio valdomas dvaras XX a. ketvirtame dešimtmetyje buvo išparceliotas – į pietus nuo Panerių geležinkelio stoties išdalintas naujiems savininkams. Ten turėjo atsirasti nauja gyvenvietė *Jagielonuvas*, suplanuota pagal tuo metu tarp architektų madingą miesto–sodo koncepciją.

Kai prieš Antrąjį pasaulinį karą Vilniaus kraštą užėmė Raudonoji armija, Vl. Lenskis buvo suimtas ir kaip priešiškas sovietinei santvarkai elementas ištremtas į Sibirą. Po kelių mėnesių jis mirė.

Atminimo įamžinimas
-------------------

Prie įėjimo į Vaidotų Šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčią atidengta memorialinė lenta, skirta mecenatų Lenskių ir Lasockių šeimoms atminti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Włodzimierz Maria Marian Łęski h. Ostoja
2. ↑  Aleksander Łęski h. Ostoja
3. ↑  Maria ks. Drucka-Lubecka h. Druck
4. ↑  Hilary Łęski
5. ↑  Włodzimierz Maria Marian Łęski h. Ostoja
6. ↑  Parapijos Istorija[neveikianti nuoroda]
7. ↑  Historia parafii[neveikianti nuoroda]
8. ↑  Zbrodnia w Ponarach nie może być zapomniana
9. ↑  Jagiellonów, uzdrowisko, miasto – ogród pod Wilnem
10. ↑  Włodzimierz Maria Marian Łęski h. Ostoja
11. ↑  Vaidotų Šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo parapija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Overpeltasol. *Overpelt*, pranc. *Overpelt* |
| --- |
|        |
| 

OverpeltasOverpeltas

51°13′00″ š. pl. 5°25′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.21667°š. pl. 5.41667°r. ilg.﻿ / 51.21667; 5.41667﻿ (Overpeltas)Koordinatės: 51°13′00″ š. pl. 5°25′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.21667°š. pl. 5.41667°r. ilg.﻿ / 51.21667; 5.41667﻿ (Overpeltas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Belgijos vėliava Belgija |
| **Regionas** | Flandrijos regionas Flandrijos regionas |
| **Provincija** | Limburgo provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 13 435  |
|  |
| **Kirčiavimas** | Òverpeltas |

**Overpeltas** (Overpelt) – miestelis Flandrijos regione, Belgijoje, netoli sienos su Nyderlandais, 25 km piečiau Eindhoveno. Priklauso Limburgo provincijai.

Vandens malūnai
---------------

Nuo kaimyninio Nerpelto (Neerpelt) skiria Maso intakas Domelis. Ant Domelio Overpelte pastatyti keturi vandens malūnai, du iš jų – Kleinmolen ir Wedelse Molen minimi jau 710 m.

Cinko fabrikas
--------------

Overpelte yra svarbus Umicore cinko fabrikas, kurį 1888 m. įkūrė vokiečių pramonininkas Wilhelm Schulte. Schulte fabrikui vietą čia pasirinko po to, kai negavo leidimo fabriko statybai Rūre, nes jau tuo metu tokių gamyklų veikla Vokietijoje laikyta labai taršia.

Žemės ūkiu besiverčiančiame Overpelte, kurio apylinkių žemės nėra derlingos, Schulte fabrikas buvo sutiktas su džiaugsmu, nes kartu su naujuoju Maso-Šeldės kanalu ir Antverpeno-Mionchengladbacho geležinkeliu į miestelio apylinkes atėjo pramonė. Po Pirmojo pasaulinio karo gamykla buvo nacionalizuota. Nuo 1989 m. priklauso Umicore.

Aplinkos užterštumas
--------------------

Umicore cinko fabrikas, kartu su panašaus pobūdžio gamyklomis Lomelyje, Balene ir Budelyje stipriai kadmiu užteršė gruntą. Overpelte negalima gerti gruntinio vandens, nepatariama daržuose auginti daržoves. Didesnis vėžio susirgimų skaičius apylinkėse kartais aiškinamas cinko poveikiu, tačiau moksliškai tai nėra įrodyta.

2004 m. Umicore sudarė susitarimą su Flamandijos vyriausybe, pagal kurį perėmė žemės ir gruntinio vandens 4 gamyklose ir aplink jas valymo kaštus. Po grunto tyrimų 2006 m. rudenį pradėti vykdyti uždarytos Overpelto gamyklos dalies teritorijos valymo darbai.

Sportas
-------

* KVSK United Overpelt-Lommel (futbolas)
| **Danielius KonaževskisDaniel Konarzewski** |
| --- |
|  |
| Danielius Konaževskis, 1931 m. |
| Gimė | 1871 m. rugpjūčio 21 d.Sankt Peterburgas, Rusijos imperija |
| Mirė | 1935 m. balandžio 3 d. (63 metai)Varšuva, Lenkija |
|  |
| Veikla | rusų karininkas, lenkų karinis veikėjas, generolas |
|  |
|  **Vikiteka** | Daniel Konarzewski |
| Parašas |
|  |

**Danielius Konaževskis** (lenk. *Daniel Konarzewski*, rus. *Даниил Даниилович Конажевский*, g. 1871 m. rugpjūčio 21 d. Sankt Peterburge – m. 1935 m. balandžio 3 d. Varšuvoje) – carinės Rusijos karininkas ir Lenkijos generolas, Rusijos-Japonijos, Pirmojo pasaulinio, Lenkijos–Ukrainos, Lenkijos-sovietų karų, Didžiosios Lenkijos sukilimo 1918–1919 m. dalyvis.

Lietuvoje žinomas kaip marionetinės Vidurio Lietuvos Respublikos įkūrimo įvykių dalyvis.

Biografija
----------

Danielius Konaževskis, 1918 m.
D. Konaževskis gimė 1871 m. Peterburge, kur baigė karinius mokslus, išvyko savanoriu į Rusijos-Japonijos karą. Vėliau dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare (pėstininkų pulko vadas, pulkininkas vokiečių fronte, buvo kontūzytas). 1917 m. įstojo į I–jį Lenkų korpusą, dalyvavo kovose dėl Lenkijos nepriklausomybės. 

1921 m. balandžio mėn. Vidurinėje Lietuvoje paskirtas generolo Želigovskio pavaduotoju, 1921 m. gruodžio 1 d. tapo Vidurinės Lietuvos kariuomenės vyriausiuoju vadu ir juo buvo iki Vilniaus krašto prijungimo prie Lenkijos 1922 m. po to paskirtas vadovauti karinei apygardai Gardine.

Dėl sveikatos problemų 1922 m. lapkričio 22 d. išėjo į atsargą, apsigyveno žmonai priklausančiame Punžionių dvare (dab. Švenčionių rajone). Generolo pastangomis buvo pastatyti nauji dviejų aukštų dvaro rūmai, ūkiniai pastatai, buvo sutvarkytas parkas, užveistas didelis sodas. 

Netrukus sugrįžo į karinę tarnybą Lenkijos kariuomenėje, kur 1923 m. rugpjūčio 19 d. paskirtas 1–osios karinės apygardos vadu Varšuvoje. 1924 m. pakeltas į divizijos generolus. 1926 m. tapo gynybos ministro pirmuoju pavaduotoju, nuo 1931 m. – Lenkijos kariuomenės inspektorius Varšuvoje.

1935 m. generolas staiga mirė Varšuvoje nuo širdies smūgio. Iš pradžių laikinai jis buvo palaidotas Balingrado parapijos kapinėse, vėliau su visomis regalijomis perlaidotas baigtoje statyti Punžionių koplyčioje.

Literatūra
----------

* *Tadeusz Kryska-Karski, Stanisław Żurakowski*. Generałowie Polski Niepodległej, 1991.
* *Piotr Stawecki*. Słownik biograficzny generałów Wojska Polskiego 1918—1939, 1994. — ISBN 83-11-08262-6.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Studia nad dziejami osiedla Balingródek
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Milkovas |
| --- |
| Milkovas netoli Broštenio kaimo, 15 km į pietus nuo Fokšanio. Milkovas netoli Broštenio kaimo, 15 km į pietus nuo Fokšanio. |
| **Ilgis** | 79 km |
| **Ištakos** | Karpatai |
| **Žiotys** | Putna45°39′45″ š. pl. 27°18′19″ r. ilg.﻿ / ﻿45.66250°š. pl. 27.30528°r. ilg.﻿ / 45.66250; 27.30528 |
| **Šalys** | Rumunija |
|  |
|  **Vikiteka** | Milkovas |

**Milkovas** (rumun. *Milcov*) – Rytų Rumunijos upė; Putnos upės intakas. Prie šios upės buvo Fokšanio miestas, tačiau dėl potvynių upės vaga pasislinko kelis kilometrus į pietus, tolyn nuo miesto.

Milkovo vieta Rumunijoje
1482 m. Moldavijos kunigaikštis Steponas III paskelbė Milkovą riba tarp Valakijos ir Moldavijos.

XIX a. susivienijimo šalininkai upę laikė Valakijos ir Moldavijos nesantaikos simboliu. Milkovas nustojo būti siena 1859 m. kai Moldavija ir Valakija susijungė į Jungtines kunigaikštystes.
| **Laima Nagienė** |
| --- |
| Gimė | 1957 m. kovo 17 d. (66 metai)Šilutės rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Stasys |
| Vaikai | Lina, Tomas, Ieva |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Mažeikių rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 
* 1978 m. Vilniaus pedagoginis institutas;
* 2005 m. Kauno technologijos universitetas.

 |

**Laima Nagienė** (g. 1957 m. kovo 17 d. Šilutės raj.) – Lietuvos ir Mažeikių rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1974 m. baigė Vainuto vidurinę mokyklą, 1978 m. – Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą, matematikos mokytoja, 2005 m. – viešąjį administravimą Kauno technologijos universitete.

1978–1979 m. Sedos vidurinės mokyklos matematikos mokytoja. 1979–1980 m. Mažeikių vakarinės vidurinės mokyklos mokytoja. 1980–1981 m. Mažeikių 3-iosios vidurinės mokyklos mokytoja.

1982–1986 m. Mažeikių rajono VLKJS sekretorė. 1986–1989 m. Mažeikių rajono vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotoja.

1990–2019 m. Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos Mažeikių skyriaus direktorė.

2007–2019 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narė. 2019 m. gegužę paskirta Mažeikių rajono savivaldybės administracijos direktore. Šias pareigas ėjo iki 2020 m. liepos, kai pareiškus politinį nepasitikėjimą buvo atleista iš pareigų. 2021 m. sausio mėnesį Vyriausioji tarnybinės etikos komisija nusprendė, kad būdama Mažeikių rajono savivaldybės administracijos direktore pažeidė Viešųjų ir privačių interesų derinimo įstatymo reikalavimus vengti interesų konflikto.

Nuo 2020 m. Seimo narė.

2004–2019 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė.

Mažeikių raj. Raudonojo Kryžiaus komiteto pirmininkė. Sutuoktinis Stasys, vaikai Lina, Tomas, Ieva.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *Kas jie – į Seimą išrinkti 49 parlamento naujokai?*, alfa.lt. Nuoroda tikrinta 2021-07-04.
2. ↑  *49 Seimo naujokai: kas jie tokie ir ką veikė prieš patekdami į Seimą?*. 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2021-07-04.
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-23 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  *Savivaldybės administracijos direktorė – Laima Nagienė*. Santarve.lt. Nuoroda tikrinta 2021-07-04.
5. ↑  *VTEK: buvusi Savivaldybės administracijos direktorė pažeidė įstatymą*. Santarve.lt. Nuoroda tikrinta 2021-07-04.
| Feminizmas |
| --- |
|  |
| 
Istorija
* + Feminizmo istorija
	+ Pirmosios bangos feminizmas
	+ Antrosios bangos feminizmas
	+ Trečiosios bangos feminizmas
	+ Ketvirtosios bangos feminizmas

 |
| 
Atmainos
* + Liberalusis feminizmas
	+ Postmodernusis feminizmas
	+ Radikalusis feminizmas
	+ Socialistinis feminizmas

 |
| 
Temos
* + Moteriškumas
	+ Seksizmas
	+ Seksualinis objektifikavimas
	+ Seksualinis priekabiavimas
	+ Me too
	+ Seksualinė prievarta
	+ Prekyba žmonėmis
	+ Prostitucija
	+ Pornografija
	+ Moterų teisės
	+ Moterų rinkimų teisė
	+ Sufražistės

 |
| Ž • A • R |

Sufražisčių paradas Niujorke 1917 m.
**Sufražistės** (pranc. *suffragettes* iš *suffrage* 'rinkimų teisė') – moterų judėjimo, reikalaujančio suteikti moterims rinkimų teisę, dalyvės, kovotojos už moterų teisę balsuoti.

Istorija
--------

Jos buvo geriausiai istorijoje žinomos kovotojos už moterų lygias teises. Judėjimas buvo paplitęs XIX a. antroje pusėje - XX a. pr. daugiausia Didžiojoje Britanijoje, Vakarų Europoje, JAV. Jos organizavo taikias pilietinio nepaklusnumo akcijas, mitingus, paradus. Po Pirmojo pasaulinio karo daugelyje šalių moterims gavus rinkimų teisę, šis judėjimas išnyko. 

Pirmosios moterų rinkimų teisę gavo Naujojoje Zelandijoje (1893 m.), Australijoje (1902 m.), Suomijoje (1906 m.). Vėliausiai ši teisė tarp Europos šalių įgyvendinta 
Šveicarijoje (1971 m.), Portugalijoje (1974 m.), Lichtenšteine (1984 m.).

Lietuvoje
---------

Feminizmas Lietuvoje atsirado XIX a.‌ pab. – XX a. pr. tada buvo pradėta kalbėti apie lygias moterų ir vyrų teises. Tuo metu feministės buvo vadinamos sufražistėmis ir kovojo už moterų rinkimų teisę. Garsiausios to meto Lietuvos sufražistės buvo Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, Ona Mašiotienė, Felicija Bortkevičienė, nuosekliai kovojusios už lygias teises. Lietuvoje organizuotas moterų judėjimas dėl rinkimų teisės prasidėjo 1905, kai Vilniuje susikūrė pirmoji moterų organizacija – Lietuvos moterų susivienijimas moterų teisėms ginti. Susivienijimo tikslas buvo kovoti dėl moterų rinkimų teisės ir galimybės dalyvauti nepriklausomos valstybės atkūrime. Pagrindinis sufražisčių tikslas buvo pasiektas 1918 m. lapkričio 2 d. – moterims buvo suteikta balsavimo teisė, kuri buvo įtraukta ir į laikinąją Konstituciją.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Sufražistės Tarptautinių žodžių žodyne
2. ↑   Giedrė Purvaneckienė: feminizmo atsiradimas Lietuvoje


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sufražistės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 42°00′21″š. pl. 21°25′32″r. ilg.﻿ / ﻿42.0057°š. pl. 21.4256°r. ilg.﻿ / 42.0057; 21.4256

|  |
| --- |
| Stadionas 2017 m. |
| Vieta | Šiaurės Makedonija Skopjė |
| Atidarytas | 1947 m. |
| Savininkas | Skopjės miesto savivaldybė |
| Operatorius | JPSSO |
| Talpa | 33 011 |
| Lauko matmenys | 105 × 68 m |

**Toše Proeski nacionalinė arena** (maked. *Национална арена "Тоше Проески"*) – sporto stadionas Skopjės mieste (Šiaurės Makedonija), į šiaurę nuo miesto centro, prie Vardaro upės.

Istorija
--------

Stadionas atidarytas 1947 m. kaip ***Skopjės miesto stadionas*** (maked. *Градски стадион Скопје*). 1978–1980 m. renovuotas. 2009–2019 m. vadinosi ***Pilypo II nacionalinė arena*** (maked. *Национална арена "Филип Втори"*) IV a. pr. m. e. valdžiusio makedoniečių karaliaus Pilypo II garbei. Po 10 metų, 2019 m. jis pervadintas makedoniečių pop dainininko Toše Proeski (1981–2007) garbei.

Stadione rungtynes žaidžia Šiaurės Makedonijos vyrų futbolo rinktinė, su kuria čia yra susitikusi ir Lietuvos vyrų futbolo rinktinė. 2017 m. čia įvyko UEFA supertaurės rungtynės, kuriose Real Madrid nugalėjo Manchester United komandą 2-1.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nacionalna Arena Toše Proeski. Stadiumdb.com (tikrinta 2023-12-28).
2. ↑
3. ↑
Buveinė
**Lietuvos kino mėgėjų sąjunga** – Lietuvos visuomeninė organizacija, vienijanti kino meno kūrėjus mėgėjus.

Yra Vasario 16-osios g. 13 / Šermukšnių g. 1, Vilniuje. Ten pat, kur ir profesionalų Lietuvos kinematografininkų sąjunga.

Veikla
------

Pirmoji Lietuvos kino organizacija, Lietuvos kinematografininkų mėgėjų sąjunga, įkurta 1931 m. gegužės 2 d. ir veikusi iki 1935 m. Kaune. Jos steigėjas ir pirmasis pirmininkas – kino operatorius Stepas Uzdonas. 1966 m. įsteigta LTSR kino mėgėjų draugija, nuo 1989 m. Lietuvos neprofesionalaus kino draugija, nuo 1995 m. Lietuvos kino mėgėjų sąjunga. Nuo 1992 m. Tarptautinės kino mėgėjų organizacijos (UN1CA) narė, kasmet dalyvauja jos rengiamame tarptautiniame kino festivalyje. 2007 m. vienijo – 1500 kino mėgėjų.

Veikla
------

Lietuvos kino mėgėjų sąjunga skatina ir propaguoja savo narių kūrybą, rengia kūrybines stovyklas, seminarus. Aukščiausia valdymo institucija – visuotinis narių susirinkimas, šaukiamas kas 4 metai, tarp susirinkimų – valdyba ir pirmininkas. Lietuvos kino mėgėjų sąjunga nuo 1957 m. kasmet rengia respublikinį ir nuo 1967 m. Baltijos šalių mėgėjiškų filmų festivalius, teminius festivalius Lietuvos miestuose: jaunimo filmų „Debiutas", šeimyninių filmų Šiauliuose, humoristinių filmų Marijampolėje.

Pirmininkai
-----------

* 1966–1982 m. Vytautas Baniulis
* 1983–1988 m. A. Kalina
* 1989–1993 m. V. Kažukauskas
* Nuo 1994 m. Vidmantas Gaigalas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vidmantas Gaigalas. *Lietuvos kino mėgėjų sąjunga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 250 psl.
Koordinatės: 39°49′16″š. pl. 46°45′11″r. ilg.﻿ / ﻿39.821111°š. pl. 46.753056°r. ilg.﻿ / 39.821111; 46.753056

| Stepanakerto respublikinis stadionas |
| --- |
| Stadiono reginys |
| Vieta | StepanakertasKalnų Karabacho vėliava Arcachas (*de facto*)Azerbaidžanas Azerbaidžanas (*de jure*) |
| Atidarytas | 1956 m. |
| Savininkas | Arcacho futbolo federacija |
| Paviršius | dirbtinė velėna |
| Talpa | 12 000 vietų |
| Lauko matmenys | 110x70 m |
| Nuomininkai | Arcacho vyrų futbolo rinktinė,Lernayin Arcax Erewan |

**Stepanakerto respublikinis stadionas** (arm. Ստեփանակերտի Հանրապետական մարզադաշտ) – universalus stadionas Stepanakerte, Arcacho Respublikoje. Jis dažniausiai naudojamas futbolo varžyboms ir yra nepripažintos Kalnų Karabacho nacionalinės futbolo komandos ir Lernayin Arcax Erewan klubo iš Stepanakerto namų rungtynių arena. 

Prieigos
Viduje

Istorija
--------

Stadionas buvo pastatytas 1956 m. ir atidarytas kaip Josifo Stalino stadionas. Vėliau Stalino vardas buvo pakeistas į bolševikų revoliucionieraus Stepano Šaumiano. Stadionas buvo visiškai renovuotas 2004–2005 m. pervadintas **Respublikiniu** stadionu. Renovacijos metu jame visos vietos tapo tik sėdimos, talpinančios 12 000 žiūrovų.

Atlikus paskutinę renovaciją 2015 m. natūrali žolė buvo pakeista dirbtine velėna.

Nuo 1990-ųjų vidurio Kalnų Karabacho futbolo komandos pradėjo dalyvauti kai kuriose vidaus varžybose Armėnijos Respublikoje. FIFA nepripažinta Arcacho nacionalinė futbolo komanda pirmąsias savo varžybas Stepanakerto stadione sužaidė prieš Abchazijos nacionalinę rinktinę 3–0.

2015 m. stadione vyko Panarmėnijos žaidynių futbolo varžybos.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stepanakerto respublikinis stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  The Republican stadium after renovation
2. ↑  "Asbarez.com Artsakh Soccer Team Beats Abkhazia 3-0." *Asbarez*. 2012-10-22.
3. ↑  А rtsakhpressThe 6th Pan-Armenian football match to be held in Artsakh
Koordinatės: 55°30′14″š. pl. 23°32′12″r. ilg.﻿ / ﻿55.5038°š. pl. 23.5368°r. ilg.﻿ / 55.5038; 23.5368

|  |
| --- |
| **Vosiliškio pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Vosiliškio pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Vosiliškio pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Pagirio g. 1, Vosiliškis |
| **Direktorius(-ė)** | Regina Krikštanavičienė |
| **Mokinių skaičius** | 73 |
| **Įkūrimo data** | 1911 m. |
| **Uždarymo data** | 2012 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 11 |

**Raseinių rajono Vosiliškio pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pagirio g. 1, Vosiliškyje (Raseinių raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 190103976. Steigėjas Raseinių rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Iki XIX a. pabaigos konkrečių žinių apie Vosiliškio mokyklą rašytiniuose šaltiniuose nerasta. Manoma, kad galėjo veikti prie parapijos lenkiškos klasės, o spaudos draudimo laikotarpiu – lietuviškos slaptos mokyklos. 1911 m. Aukštuolių vienkiemyje, A. Vaznio name, įsteigta pirmoji pradžios mokykla. Ji veikė trejus metus, mokė rusai, draudę vaikams kalbėti lietuviškai. Mokėsi daugiausia berniukai. Pirmojo pasaulinio karo metais vaikus mokė samdyti daraktoriai. Mokykla veikė Bialozaro dvare.

1920 m. Kazlauskų namuose įkurta lietuviška mokykla, kuri vėliau išaugo į trijų komplektų mokyklą. Kaimyniniuose kaimuose – Puodžiuose, Meiliškiuose, Aukštuoliuose – taip pat veikė pradžios mokyklos. 1934 m. pastatytas atskiras pastatas mokyklai. 1939 m. mokyklą lankė 92 berniukai ir 97 mergaitės. Po karo veikė keturmetė mokykla. 1949 m. mokykla pertvarkyta į septynmetę. Pirmoji laida baigė 1952 metais. 1961 m. reorganizuota į aštuonmetę, 1985 m. į devynmetę. Po Nepriklausomybės atkūrimo mokykla tapo pagrindine. 2003 m. mokėsi 89 mokiniai. 2010 m. rugsėjo 1 d. Vosiliškio pagrindinė mokykla prijungta prie Žaiginio P. Šivickio pagrindinės mokyklos. 2012 m. rugpjūčio 31 d. mokykla uždaryta.

Direktoriai
-----------

* 1976–2002 m. Liūnė Kmieliauskienė
* Regina Krikštanavičienė

Žymūs mokiniai
--------------

* Jaroslavas Banevičius, žurnalistas, redaktorius, leidėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Raseinių rajono Vosiliškio pagrindinė mokykla. Vz.lt (tikrinta 2022-05-07).
2. ↑  Vosiliškio mokyklai - 100 metų. Efoto.lt (tikrinta 2022-05-07).
| ***Teisėja*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La Pretora |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Lucio Fulci |
| Scenaristas (-ai) | Franco MarottaLaura ToscanoFranco Mercuri |
| Kompozitorius | Nico Fidenco |
| Vaidina | Edwige FenechRaf LucaGiancarlo Dettori |
| Metai | 1976 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 98 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Teisėja** (it.  *La Pretora*) – 1976 m. itališka erotinė komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Viola Orlando – mažo miestelio teisėja. Jai tenka nagrinėti Rafaelio Espozito, kaltinamo šunų maistą parduodančio kaip mėsos konservus, bylą. Šio advokatas Bortolonas pasiekia, kad teismas būtų atidėtas, kol bus atlikta ekspertizė.

Apsistojęs viešbutyje kitame mieste, Rafaelis sutinka Violos seserį dvynę Rozą – gerai apmokamą prostitutę ir pornografinių filmų aktorę. Nežinodamas, kad ši nėra Viola, Renato užmezga su ja romaną. Roza dalyvauja pornografinio žurnalo fotosesijoje ir Renato, gavęs nuotraukas, tikisi turintis ginklą, galintį padėti jam išsisukti.

Po to, kai Viola dėl gamtos taršos uždaro verslininko Andželo Skoto gamyklą, šis taip pat, susidūręs su Roza, galvoja artimai susipažinęs su teisėja, tačiau, pabandęs kitą dieną su ja suartėti, apkaltinamas priekabiavimu.

Violai teismo posėdyje ėmus nagrinėti bylą dėl pornografinių filmų, advokatas Bortolonas visiems pristato Rozos nuotraukas. Kilus skandalui, Rafaelis su Bortolonu tikisi, kad ši atsistatydins ir jų bylą ims nagrinėti labiau sukalbamas teisėjas, tačiau Viola, kartu su draugu Renato, ima rinkti įrodymus prokurorui, kad apginti savo garbę ir įrodyti, kad kompromituojančiose nuotraukose užfiksuota ne ji.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Edwige Fenech – teisėja Viola Orlando / Roza Orlando
* Raf Luca – Rafaelis Espozito
* Giancarlo Dettori – Renato Altero
* Mario Maranzana – Bortolonas
* Gianni Agus – Andželas Skoti
| ***Slidinėjimo instruktorė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Alessandro Lucidi |
| Scenaristas (-ai) | Piero Regnoli |
| Metai | 1981 |
| Žanras | erotinė komedija |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Slidinėjimo instruktorė** (it. *La maestradi sci*) – 1981 m. itališka erotinė komedija. Filmo režisierius Alessandro Lucidi, pagrindinį vaidmenį atliko Carmen Russo.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Populiariausias erotinio žurnalo modelis Čelija Berni nusprendžia atsisakyti pabodusio darbo. Tuo pat metu ji gauna pranešimą apie paveldėtą didžiulį turtą, kurį ji gaus tik tuo atveju, jei testamento vykdytojas profesorius Tompsonas pripažins jos reputaciją nepriekaištinga. Čelija pagal skelbimą išvyksta į kalnų viešbutį, kuriame įsidarbina slidinėjimo instruktore, tačiau jos buvę darbdaviai, atakuojami gerbėjų laiškų, siunčia samdytą fotografą, norėdami dar vienos fotosesijos. Ten pat atsiduria testamento vykdytojas Tompsonas, turtingas šeichas ir trijulė sukčių, planuojanti šio pagrobimą.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Carmen Russo – Čelija Berni
* Andy Luotto – Franko
* Cinzia De Ponti – Karla
* Daniele Vargas – Emiras
* Sonia Otero – Stela
* Renzo Ozzano – profesorius Valteris Tompsonas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Paolo Mereghetti. *Il Mereghetti*. B.C. Dalai Editore, 2010. ISBN 8860736269.
2. ↑  Marco Giusti (1999). *Dizionario dei film italiani stracult*. Sperling & Kupfer, 1999. ISBN 8820029197.
3. ↑  Roberto Chiti; Roberto Poppi; Enrico Lancia (1996). *Dizionario del cinema italiano: I film*. Gremese, 1991. ISBN 8876059695.
| **Rimantas Smetona** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1945 m. kovo 28 d. (78 metai)Užulėnis, Ukmergės raj. Lietuva |
| Sutuoktinis (-ė) | Aldona Smetonienė |
| Vaikai | Jurgita, Milda |
|  |
| Partija | Tvarka ir teisingumas |
|  |
| Išsilavinimas | režisierius, Sankt Peterburgo (buv. Leningrado) valstybinis teatro, muzikos ir kinematografijos institutas |

**Rimantas Smetona** (g. 1945 m. kovo 28 d. Užulėnyje, Ukmergės raj.) – kino ir televizijos režisierius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Tėvas, Antano Smetonos brolio Igno sūnus, rezistencijos dalyvis, žuvo 1945 m.

1965 m. baigė Ukmergės žemės ūkio mechanizacijos technikumą, 1977 m. baigė Leningrado valstybinį teatro, muzikos ir kinematografijos institutą ir įgijo televizijos režisieriaus specialybę.

1967–1972 m. Lietuvos kino studijos režisieriaus asistentas, 1972–1991 m. Valstybinio Lietuvos radijo ir televizijos komiteto televizijos ir kino režisierius. Sukūrė dokumentinių ir muzikinių televizijos filmų. 2001–2004 m. Vilniaus krašto televizijos „TV 11" vyr. redaktorius, publicistinės laidos „Požiūris" autorius ir vedėjas.

1996–2000 m. ir 2004–2012 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys.

Žmona Aldona, dukterys Jurgita ir Milda.

Politinė veikla
---------------

1990–1997 m. Lietuvių tautininkų sąjungos pirmininkas, 1997–2001 m. Nacionaldemokratinio judėjimo už nepriklausomą Lietuvą ir Lietuvos nacionaldemokratų partijos pirmininkas, 2003–2004 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys. 2008–2020 m. partijos Tvarka ir teisingumas narys.

1990–1992 m. Lietuvių tautininkų sąjungos savaitraščio „Viltis" redaktorius.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  Vyriausioji rinkimų komisija[neveikianti nuoroda]
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Partija Tvarka ir teisingumas – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-08 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 56°14′40″š. pl. 23°36′58″r. ilg.﻿ / ﻿56.244494°š. pl. 23.616077°r. ilg.﻿ / 56.244494; 23.616077

Teismo pastatas, 2015 m.
**Joniškio rajono apylinkės teismas** – apylinkės teismas šiaurės Lietuvoje. Teritorija – Joniškio rajonas ir Pakruojo rajono savivaldybė. Dirba 3 teisėjai.

Adresas: Medžiotojų g. 2A, LT-84115 Joniškis.

Apeliacinė instancija – Šiaulių apygardos teismas (ŠAT).

2023 m. gruodžio 29 d. uždarius Pakruojo rajono apylinkės teismą, šio rajono teisminės funkcijos perkeltos į Joniškį.

Pirmininkai
-----------

* Violeta Kurtkienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Joniškio apylinkės teismas (Infolex inf.)
2. ↑  Steniulienė, Ingrida (2023 m. gruodžio 29 d.). „Lietuvoje uždaromi 5 teismų rūmai – jų veikla perkeliama į kitus miestus". *lrt.lt*. Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija. Nuoroda tikrinta 2023 m. gruodžio 29 d..


Šiaulių apygardos teismo teritorijoje esantys apylinkės teismai

Šiaulių miesto |
Šiaulių rajono |
Akmenės |
Joniškio |
Kelmės |
Mažeikių |
Pakruojo |
Radviliškio |
Prienų |
Raseinių |
Telšių
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kūno dalys heraldikoje** naudojamos gana dažnai. Paprastai tai būna žmonių ar gyvūnų galvos, taip pat – galūnės.

Vaizdavimo būdai
----------------

### *Couped* 'nukirstas'

*Nukirsta* kūno dalis baigiasi lygiu pjūviu, kuris iš tikrųjų primena nukirtimo vietą.

* Trys nukirstos žirgų galvos Kužių herbeTrys nukirstos žirgų galvos Kužių herbe
* Nukirsta buliaus galva Seinų herbeNukirsta buliaus galva Seinų herbe
* Nukirsta ožio galvaNukirsta ožio galva
* Nukirstos letenosNukirstos letenos
* Nukirsta erelio kojaNukirsta erelio koja

### *Erased* 'nutrauktas'

*Nutraukta* kūno dalis baigiasi skiautėmis, lyg ji būtų nutraukta, tad atsiskyrimo vieta liko nelygi.

* Nutrauktos vilkų galvos Marcinkonių herbe.Nutrauktos vilkų galvos Marcinkonių herbe.
* Nutraukta arklio galvaNutraukta arklio galva
* Nutraukta gaidžio galvaNutraukta gaidžio galva
* Nutraukta erelio kojaNutraukta erelio koja

### *Caboched* 'bekaklis'

*Bekaklis* organas būna galva, vaizduojama *affronte* (*anfas*). Taip vaizduojant galvą neparodomas kaklas.
  
Archaizmas angl. *caboshed* kilęs iš *caboche* 'nukirsti galvą (elnio) išsyk už ragų', iš vid.angl. *cabochen*, iš sen.pranc. *caboche* 'galva'.

* Bekaklė buliaus galvaBekaklė buliaus galva
* Bekaklė lūšies galvaBekaklė lūšies galva
* Bekaklė briedžio galvaBekaklė briedžio galva

Žmonių kūno dalys
-----------------

Herbuose dažniausiai naudojamos galvos, rankos ir kojos. Kiti organai (akys, ausys ir kt. – gerokai rečiau).

Kartais herbe vaizduojama konkretaus žmogaus (paprastai – šventojo) galva.

* Mauro galva herbeMauro galva herbe
* Karaliaus galva herbe.Karaliaus galva herbe.
* Jono Krikštytojo galva Trakų herbeJono Krikštytojo galva Trakų herbe
* Akis herbeAkis herbe
* Ausis herbeAusis herbe
* Sėklidės Coglione (it. coglione 'sėklidė') šeimos herbeSėklidės *Coglione* (it. *coglione* 'sėklidė') šeimos herbe
* Triskelionas iš kojų Sicilijos herbeTriskelionas iš kojų Sicilijos herbe
* Nukirsta ranka herbeNukirsta ranka herbe
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Krikščionybė |
| --- |
|  |
| 
Pranašai ir dvasininkai
* + Švenčiausioji Trejybė · Dievas Tėvas · Dievas Sūnus · Šventoji Dvasia ·
	Dievo karalystė · Marija · Apaštalai · Apaštalas Petras · Apaštalas Paulius

 |
| 
Biblija
* + Biblija · Senasis Testamentas · Naujasis Testamentas · Evangelija · Mato · Morkaus · Luko · Jono · Apokrifas

 |
| 
Istorija
* + Ankstyvoji krikščionybė · Kryžiaus žygiai · Reformacija

 |
| 
Atšakos
* + Katalikybė · Stačiatikybė · Protestantizmas

 |
| 
Kultūra ir visuomenė
* + Ankstyvosios krikščionybės menas · Bažnyčia · Cerkvė · Evangelizacija · Liturginiai metai · Sakramentas

 |
| Ž • A • R |

**Anabaptistai** (gr. ανα 'vėl' +βαπτιζω 'panardinimas' – vėl panardinu, krikštiju) – radikalus reformacijos laikotarpio protestantų judėjimas, atsiradęs XVI a. pr. Šveicarijoje ir Pietų Vokietijoje ir paplitęs Vidurio bei Vakarų Europoje.

Anabaptistas Janas Matthysas 
Tomas Muentzeris – vienas pirmųjų anabaptistų
Mėgino grįžti prie krikščionybės ištakų, pripažino tik sąmoningo amžiaus žmonių krikštą, neigė bažnytinę hierarchiją, bendravimą su Dievu vertino labiau už kasdienį patyrimą. Taip pat reikalavo lygybės, turto bendrumo, pasisakė prieš karinę tarnybą, mirties bausmę.
Anabaptistų svarbiausias tikėjimo dokumentas – 1527 m. išleistas „Šleitheimo išpažinimas".

Pirmieji anabaptistai, pritariantys U. Zwinglio idėjoms, 1523 m. įkūrė bendruomenes, vėliau atsiskyrė ir pradėjo plisti Vidurio ir Rytų Europoje. Pagrindiniai centrai susiformavo Strasbūre, Augsburge. 1534 m. užėmė valdžią Miunsteryje, kur 1535 m. sukėlė žudynes, po kurių persekiojamas judėjimas pradėjo nykti. Judėjimą atgaivino pamokslininkas Menno Simonsas, įkurdamas menonitų bendruomenę, taip pat anabaptistų idėjas perėmė baptistai.

Lietuvoje XVI a. viduryje anabaptistų idėjas skelbė arijonai, kuriuos išvijus iš Lietuvos 1658–1660 m. anabaptistų neliko.

Pastaruoju metu Lietuvoje esanti Laisvųjų krikščionių bažnyčia save kildina iš anabaptistų judėjimo.
| **Hector Berlioz** |
| --- |
|  |
| Hektoras Berliozas |
| Gimė | 1803 m. gruodžio 11 d. |
| Mirė | 1869 m. kovo 8 d. (65 metai) |
| Palaidotas (-a) |  Monmartro kapinės |
| Sutuoktinis (-ė) | 1) Harriet Smithson,2) Marie Recio |
|  |
| Veikla | prancūzų kompozitorius romantikas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Hector Berlioz |

**Luisas Hektoras Berliozas** (*Louis Hector Berlioz*, 1803 m. gruodžio 11 d. – 1869 m. kovo 8 d.) – prancūzų kompozitorius romantikas. Žymiausias kūrinys – „Fantastinė simfonija".

Biografija
----------

Luisas Hektoras Berliozas jaunystėje
Berliozas gimė Prancūzijoje. Jo tėvas buvo gydytojas, tad jaunasis Berliozas taip pat buvo išsiųstas į Paryžių studijuoti medicinos. Po metų studijas metė ir perėjo prie muzikos: Paryžiaus konservatorijoje mokėsi operos ir kompozicijos.

Su prancūzų romantizmu Berliozas susipažino anksti. Tarp jo bičiulių buvo rašytojai Aleksandras Diuma, Viktoras Hugo, Onorė de Balzakas. Paties Berliozo būta labai jautraus ir romantiško, jis buvo linkęs į meilės nuotykius. Nelaiminga meilė airei aktorei Henriettai Constance’ai Smithson įkvėpė jį parašyti „Fantastinę simfoniją". Simfonijos premjeros metais, 1830, Berliozas gavo *Prix de Rome* – stipendija gabiems menininkams. Jam būnant Romoje, iširo jo sužadėtuvės su Marie Moke. Berliozas ketino parjoti į Paryžių, nužudyti Marie, jos motiną ir naująjį sužadėtinį, ir nusižudyti pats. Nukeliavęs iki Nicos, šios minties atsisakė. Po dvejų metų studijų Romoje Berliozas galiausiai vedė Smithson – ši pagaliau išklausė „Fantastinę simfoniją". Deja, po kelerių metų jų santykiai iširo.

Berliozas labiau išgarsėjo kaip dirigentas negu kompozitorius. Jis keliaudavo po Vokietiją ir Angliją, kur diriguodavo operas ir simfoninę muziką.

Hektoras Berliozas palaidotas Monmartro kapinėse su savo dviem žmonomis – Harriet Smithson ir Marie Recio.

Kūryba
------

Daug geriausių Berliozo kūrinių buvo įkvėpti literatūros. „Fantastinę simfoniją" įkvėpė Thomas de Quincey’o autobiografinis romanas „Anglų opiumo vartotojo išpažintis", „Fausto pasmerkimą" – Gėtės „Faustas", „Haroldą Italijoje" – Bairono „Čaild Haroldas" ir kt. Berliozui didelę įtaką darė ir Bethoveno, Gliuko, Vėberio muzika.

Be „Fantastinės simfonijos", gerai žinomi šie Berliozo kūriniai: draminė legenda (légende dramatique) „Fausto pasmerkimas" (*La damnation de Faust*), draminė simfonija (symphonie dramatique) „Romeo ir Džiuljeta" (*Roméo et Juliette*), dainų ciklas „Vasaros naktys" (*Les nuits d'été*), taip pat simfonija „Haroldas Italijoje", kurios dalis sieja alto atliekama tema.

Taip pat Berliozas daugelį metų gyveno iš muzikos kritikos: „Vakarai su orkestru" – satyra apie XIX a. Prancūzijos provincijos muzikinį gyvenimą; „Berliozo memuarai" – Romantizmo epochos paveikslas. Taip pat žinomas jo pedagoginis veikalas „Traktatas apie šiuolaikinę instrumentuotę ir orkestruotę". Apskritai Berliozas padarė didelę įtaką vėlesniems programinę muziką kūrusiems kompozitoriams: orkestrinėje muzikoje atsirado nauja harmonija, išraiška, formos.

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Hector Berlioz***

* Puslapis apie H. Berliozą
* Berliozo kūrinių sąrašas
Francas Raicheltas su savo pagamintu parašiuto kostiumu
**Franz Reichelt** (1878 m. spalio 16 d.–1912 m. vasario 4 d.) buvo austrų kilmės siuvėjas, vienas parašiutizmo pradininkų, pramintas Skraidančiu Siuvėju, kuris žuvo išbandydamas savo pagamintą parašiutą. Gimė 1879 m. Vienoje, 1898 m. persikėlė į Paryžių, kur 1909 m. gavo Prancūzijos pilietybę (adaptuodamas savo vardą į François). Dirbo siuvėju prie Paryžiaus Operos bei nuo 1910 m. pradėjo kurti „parašiuto kostiumą". Ankstesni bandymai (Louis-Sébastien Lenormand 1783 m. Jean-Pierre Blanchard) buvo su prieš šuolį jau išskleistais parašiutais, ir nors André-Jacques Garnerin jau buvo sukūręs parašiutą be rėmo, tinkamą šuoliams iš didelių aukščių, parašiuto atmaina, tinkama šuoliams iš lėktuvų bei nedidelių aukščių, tais metais dar nebuvo sukurta. Tačiau iki Raichelto paskutiniojo bandymo datos, JAV jau buvo atliktas sėkmingas šuolis su parašiutu iš lėktuvo, taip pat Glebas Kotelnikovas jau buvo užpatentavęs sulankstomą parašiutą. Raicheltas atlikinėjo savo kostiumo bandymus su manekenais savo kieme, taip pat pats atliko šuolį iš 10 metrų aukščio Joinville gyvenvietėje: pastarasis bandymas nepavyko, tačiau nusileidimas buvo sušvelnintas šieno kupetos. *Le Petit Journal* paskelbė, kad jis taip pat vykdė bandymą su manekenu nuo pirmosios Eifelio bokšto platformos, su neaiškiu rezultatu.

1912 m. vasario pradžioje Raicheltas pranešė žiniasklaidai, kad ketina atlikti šuolį iš Eifelio bokšto, siekdamas įrodyti savo išradimo vertę. Vasario 4 d. (sekmadienį), 7ą val. ryto, jis atvyko prie bokšto – Paryžiaus policijos prefektūra buvo davusi leidimą (spėjama, kad policijai Raicheltas pasakė ketinąs atlikti bandymą su manekenu) bei buvo keli policininkai tvarkos palaikymui. 8:22 val. stebint apie trisdešimčiai žurnalistų, bei smalsuoliams, jis užlipo ant taburetės pirmojoje bokšto plaformoje (57 m nuo žemės) ir po maždaug keturiasdešimt sekundžių delsimo, šoko žemyn. Jo aparatas apsipainiojo aplink jį ir Raicheltas nukrito ant žemės (per 5 sekundes). Autopsija parodė, kad mirties priežastis buvo širdies smūgis kritimo eigoje. Kitą dieną tragedija buvo plačiai aprašyta žiniasklaidos, su nuotraukomis, taip pat išplatintas įvykio videoįrašas.

Šaltiniai
---------

* *Le Saut du Siècle*, Édouard Launet, *Libération* vasaros priedas, 2009 liepos 17 d.

Nuorodos
--------

* Šuolio videoįrašas, Pathé, Youtube
| ***Neturtingi, bet gražūs*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Poveri ma belli |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Dino Risi |
| Scenaristas (-ai) | Dino RisiPasquale Festa CampanileMassimo Franciosa |
| Vaidina | Marisa Allasio  Maurizio Arena  Renato Salvatori  Lorella De LucaAlessandra Panaro Rossella Como |
| Metai | 1957 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 101 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Neturtingi, bet gražūs** (it. *Poveri ma belli*) – 1957 m. režisieriaus Dino Risi sukurta komedija. Kartu su režisieriaus juostomis „Gražūs, bet neturtingi" (it. *Belle ma povere*, 1957 m.) ir „Neturtingi milijonieriai" (it. *Poveri milionari*, 1959 m.) filmai sudaro trilogiją, kurioje pagrindinius vaidmenis atlieka tie patys aktoriai.

1996 m. paskutinis Dino Risi filmas „Gražūs, bet neturtingi" gali būti laikomas filmo „Neturtingi, bet gražūs" perdirbiniu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Marisa Allasio – Džovana
* Maurizio Arena – Romulas
* Renato Salvatori – Salvatorė
* Lorella De Luca – Marisa
* Alessandra Panaro – Ana Marija
* Ettore Manni – Ugas
* Rossella Como – Ugo mergina

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Du kaimynystėje gyvenantys jaunuoliai Romulas ir Salvatorė yra geriausi draugai. Abu neturtingi, abu gyvena su tėvais, tačiau kartu linksmai leidžia laiką ir kabina merginas. Jų rajone pasirodžiusi nauja gražuolė Džovana patraukia abiejų jaunuolių dėmesį,o konkurencija netrukus pradeda griauti draugystę. Pati Džovana, neseniai išsiskyrusi su vaikinu, flirtuoja su abiem vaikinais iš karto, o galiausiai nusprendžia grįžti pas Ugą, kas padeda Romului ir Salvatorei vėl susitaikyti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Irene Mazzetti. *I film di Dino Risi*. Gremese.
Narain Karthikeyan|  |
| Karjera Formulėje 1 |
| Tautybė | Indija indas |
| Komanda | {{{Komanda}}} |
| Dalyvauta GP | 20 (19 startų) |
| Pirmas GP | 2005 m. Australijos GP |

**Narain Karthikeyan** (tam. *குமார் ராம் நாராயண் கார்த்திகேயன்*, g. 1977 m. sausio 14 d.) – Formulės 1 lenktynininkas iš Indijos. 2011 m. jis lenktyniauja Hispania Racing F1 Team komandoje.

Karjera
-------

Indas savo sportininko karjerą pradėjo 1992 m. Iki 2004 m. Narain lenktyniavo tokiuose čempionatuose kaip Formula Asia, Formulės 3 pirmenybėse, Formula Nippon, Formula Nissan pasaulio serijos lenktynėse. 2005 m. jis debiutavo Formulėje 1 – visą sezoną lenktyniavo Jordan Grand Prix komandoje. Kitus du sezonus indas praleido Williams F1 komandos lenktynininko bandytojo vietoje.

Nuo 2007 iki 2009 m. Narain dalyvavo A1 Grand Prix čempionate. 2009 m. startavo 24 val. Le Mano lenktynėse, o 2010 m. – Superleague Formula pirmenybėse.

2011 m. sezone jis vėl grįžo į Formulę 1 – Hispania Racing F1 Team ekipą.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Narain Karthikeyan** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali sportininko svetainė
Kvavaras ir jo palydovas Veivotas 2006 m. nufotografuotas Hablo kosminiu teleskopu.
Kvavaras, jo žiedas, ir Veivotas
**50000 Kvavaras** (simbolis: 🝾) – transneptūninis objektas ir tikriausiai nykštukinė planeta, skriejanti apie Saulę Koiperio juostoje. Atrasta 2002 m. birželio 4 d. Chad Trujillo ir Michael Brown Kalifornijos technologijų institute nuotraukose, darytose Samuel Oschin teleskopu Palomaro observatorijoje.

Kvavaro atradimas Gyvatnešio žvaigždyne oficialiai paskelbtas Amerikos astronomų sąjungos susitikime 2002 m. spalio 7 d. Šį objektą tikriausiai galima vadinti nykštukine planeta, nes Hablo kosminiu teleskopu buvo gauti tikslūs objekto matmenys.

Objekto matmenys: 1260 ± 190 km. Atradimo metu tai buvo didžiausias objektas po Plutono. Vėliau jį aplenkė Eridė, Sedna, Haumėja ir Makemakė.

Orbitos periodas: 287 m. Orbita beveik apskrita ir nedaug pasvirusi į ekliptikos plokštumą (~8°). Albedas 0.1.

Nuorodos
--------

* Quaoar atradėjų puslapisArchyvuota kopija 2010-08-08 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  (50000) Quaoar = 2002 LM60
*Kitos reikšmės – Bevardis (reikšmės).*
Koordinatės: 55°10′46″š. pl. 24°12′59″r. ilg.﻿ / ﻿55.179573°š. pl. 24.216318°r. ilg.﻿ / 55.179573; 24.216318

| Bevardis |
| --- |
| Vaizdas Žeimių centro link. Dešinėje – apaugęs Žeimių piliakalnisVaizdas Žeimių centro link. Dešinėje – apaugęs Žeimių piliakalnisVaizdas Žeimių centro link. Dešinėje – apaugęs Žeimių piliakalnis |
| Vieta | Žeimiai,Jonavos raj. |
| Plotas | 0,013 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,44 km |

**Bevardis** – nedidelis ežeras, esantis Jonavos rajone, Žeimių miestelyje, 0,3 km į vakarus nuo pagrindinės Kauno gatvės (kelio  **232**  Vilijampolė–Žeimiai–Šėta ) ties Žeimių bažnyčia. 

Nuo piliakalnio pusės, kitame krante – bendruomenės namai
Ežeras telkšo nedidelėje dauboje, 1,3 km į šiaurę nuo Žeimio ežero. Bevardžio pietrytinė pakrantė priartėja prie Žeimių piliakalnio, kurio papėdėje pastatytas ąžuolinis stogastulpis. Priešingoje – šiaurės vakarų pusėje – restauruotame pastate įsikūrę miestelio bendruomenės namai (Blauzdžių g. 2A). Rytinėje pakrantėje (nuo bažnyčios pusės), įkalnėje, stovi sodybiniai namai, vakarinėje – praeina žvyruota Blauzdžių gatvelė, už kurios toliau driekiasi ūkio ir gamybos pastatų zona.

Bevardis ežeras ovalo, nukreipto šiaurės-pietų kryptimi, formos. Jo hidrologinis kodas – 12030532, ilgis – 170 m, plotis – 100 m, užima 1,3 ha plotą. Altitudė 71,0 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę medžiais. Vandens telkinys priklauso Lankesos upės baseinui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR ežerų klasifikatorius

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Jonavos rajono ežerai
* Bevardis žemėlapyje (maps.lt)
| Medaliai |
| --- |
| Kim Kalicki |
| Ledrogių sportas |
| **Atstovaujant:  Vokietija**  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Sidabras** | 2020 Altenbergas | Dvejetai |
| **Sidabras** | 2021 Altenbergas | Dvejetai |
| Europos čempionatas |
| **Sidabras** | 2021 Vinterbergas | Dvejetai |

**Kim Kalicki** (g. 1997 m. birželio 27 d.) – vokiečių bobslėjaus rogių pilotė, daugkartinė pasaulio čempionatų medalininkė. Iki 2017 m. atstovavo Vokietijai lengvosios atletikos varžybose.

Biografija
----------

2016 m. pasaulio jaunimo čempionate pelnė sidabro medalį. 2017 m. pirmą kartą pelnė aukso medalį pasaulio jaunimo iki 23 m. čempionate.

2020 m. pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionate pelnė savo pirmąjį pasaulio čempionatų sidabro medalį moterų dvejetų varžybose. 2021 m. pasaulio bobslėjaus ir skeletono čempionate sportininkė laimėjo antrąjį sidabro medalį savo karjeroje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kim Kalicki". eurosport.com. Nuoroda tikrinta 2021 m. vasario 6 d..
2. ↑  „Kim Kalicki". Tarptautinė lengvosios atletikos federacija. Nuoroda tikrinta 2021 m. vasario 6 d..

Nuorodos
--------

* IBSF svetainėje