recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Air Ivoire|  |
| 

| IATA**VU** | ICAO**VUN** | Šaukinys**AIRIVOIRE** |
| --- | --- | --- |

 |
| Įkurta | 1960 m. |
| Pagrindinis oro uostas | Port-Bojet oro uostas |
| Lėktuvų skaičius | 4 |
| Maršrutai | 14 |
| Priklauso | Air France-KLM |
| Būstinė | Abidžanas, Dramblio Kaulo Krantas |
| Vadovybė | Hanns Marienfeld |

**Air Ivoire** (IATA – **VU**, ICAO – **VUN**) buvo valstybinė ir vienintelė Dramblio Kaulo Kranto oro linijų bendrovė. Ji vykdė vietinius ir tarptautinius maršrutus. Pagrindinė bendrovės bazė buvo Port-Bojet oro uostas. Bendrovė bankrutavo 2011 m.

Istorija
--------

Oro linijos buvo įkurtos 1960 m. gruodžio 14 d. o pradėjo veiklą 1964 m. 1976 m. visos kompanijos akcijos priklausė vyriausybei. Dėl finansinių sunkumų bendrovė sustabdė savo veiklą 1999 m. 2001 m. 51% kompanijos akcijų įsigijo Prancūzijos kompanija Air France ir AIG, kompanija pakeitusi pavadinimą į *Nouvelle Air Ivoire* tęsė savo veiklą. Nuo to laiko bendrovė grįžo prie savo originalaus pavadinimo *Air Ivoire*.

Vėliau šalies vyriausybė padidino savo turimų akcijų paketą ir vėl perėmė *Air Ivoire* valdymą. 2008 m. spalio 15 d. privati bendrovė Groupe Atlantique įsigijo 51% bendrovės akcijų, o 49% liko vyriausybės žinioje.

Antroje 2009 m. pusėje kompanija atnaujino visus savo lėktuvus ir tuo metu atitiko Dramblio Kaulo Kranto bei Europos standartus.

Incindentai
-----------

* 2006 m. lapkričio 23 d. kompanijos lėktuvas skrendantis iš Paryžiaus į Abidžaną buvo priversta nusileisti Marselyje dėl grasinimo lėktuve esant bombai.

Flotilė
-------

Kompanija šiuo metu turi keturis lėktuvus:

* 1 Airbus A321-211
* 3 Boeing 737-500

Šaltiniai
---------

1. ↑  PLANE DIVERTED AFTER BOMB THREAT IN FRANCE[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Joniškėlio herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2005-02-28* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Joniškėlio herbas** – Joniškėlio miesto heraldinis simbolis.

Aprašas
-------

Mėlyname skydo lauke sidabrinis trilapis dobilo lapas ir trys auksinės šešiakampės žvaigždės (dvi skydo galvoje, viena - papėdėje).

Istorija
--------

Joniškėlis nuo XIX a. pradžios buvo Šiaurės Lietuvos žemės ūkio mokymo centras, todėl miesto herbe pavaizduotas dobilo lapas ir trys žvaigždės, kurios primena dvarininkų Karpių herbą. Žvaigždės rodo ir žemės ūkio mokyklos raidos etapus, iškilius žmones palikusius ryškų pėdsaką miesto ir šalies istorijoje.

Dailininkas Juozas Galkus parengė Joniškėlio herbo etaloną. Jį Heraldikos komisija aprobavo 2005 m. sausio 13 d. (Komisijos posėdžio protokolas Nr. 316). 2005 m. vasario 28 d. herbas patvirtintas Prezidento dekretu.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Joniškėlio vėliava
**Berezniakų piliakalnis** (rus. *Березняки*) – III a. – V a. įtvirtintas piliakalnis Volgos dešiniajame krante prie Rybinsko, Jaroslavlio sritis.

Tyrimai
-------

Piliakalnį 1903 m. tyrė Aleksandras Spicynas, 1934–1935 m. P. Tretjakovas. Piliakalnį juosė griovys, aikštelė buvo aptverta medine siena. Aikštelėje rasta ręstinių keturkampių su atvirais židiniais 0,8–1,6 m aukščio pastatų liekanų, geležinių įmovinių kirvelių, molio svarelių, žalvarinių segių, antkaklių, karolių. Gyventojai vertėsi žemdirbyste ir gyvulininkyste, palaikė ryšius su Padnieprės ir Baltijos pietryčių kraštų gentimis. Priskiriamas Djakovo kultūrai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Berezniakų piliakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 82 psl.

Koordinatės: 58°02′31″š. pl. 38°53′06″r. ilg.﻿ / ﻿58.0418683°š. pl. 38.8850784°r. ilg.﻿ / 58.0418683; 38.8850784

Literatūra
----------

* А. Спицын. Новые сведения о городищах дьякова типа. Санкт-Петербург: тип. И. Н. Скороходова, 1905
* Археологические разведки. Сост. А. Спицын, чл. Имп. Археол. комис.; Имп. Археол. комис. Санкт-Петербург: тип. Гл. упр. Уделов, 1908
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Gegužinės stulpas, keliamas germanų tautų – vienas iš pasaulio ašies įvaizdinimų
**Pasaulio ašis** (lot. *axis mundi*) – seniausiose pasaulio kultūrose plačiai paplitęs kosminės sąrangos elementas.

Visi kraštai savo teritoriją vadino „vidurio karalyste", Žemės centru, o viršutinį tos ašies tašką tvirtindavo prie Šiaurinės žvaigždės, apie kurią, kaip manyta, sukęsis visas žvaigždėtasis dangaus skliautas. Buvo įsivaizduojama, kad dangaus kupolas remiasi į tarsi verpstė besisukančią krištolinę ašį arba į nejudantį pasaulio kalną, arba kosminį medį. Tautos, kuriose praktikuoti šamanistiniai transo kultai, pasaulio ašį laikė jungtimi su kitomis pasaulio plotmėmis. Ta jungtimi šamanas transo būsenos pasiekdavo kitus pasaulius ir savo bendruomenės labui bendraudavo su antgamtinėmis ir požeminėmis būtybėmis (dievais, demonais). Vaizduojamojo meno kūriniuose pasaulio ašis simbolizavo sukurtojo pasaulio tvarką ir pojūtį, kad mes gyvename tvirtai suręstoje Visatoje. Šventasis stulpas, menhyras ir obeliskas iš pradžių taip pat išreiškė šį archajišką pasaulėvaizdį.
Koordinatės: 56°01′33″š. pl. 24°10′09″r. ilg.﻿ / ﻿56.0258°š. pl. 24.1693°r. ilg.﻿ / 56.0258; 24.1693

|  Joniškėlio Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Pasvalio |
| **Savivaldybė** | Pasvalio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Joniškėlis |
| **Adresas** | Vytauto g. 5 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1792 m. |
| **Stilius** | klasicizmas |

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*
**Joniškėlio Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Joniškėlyje, 1,5 km į šiaurę nuo kelio  **150**  Šiauliai–Pakruojis–Pasvalys , Mažupės (Mūšos dešiniojo intako) dešiniajame krante.

Istorija
--------

Joniškėlio bažnyčia iš viršaus
Joniškėlio bažnyčia iš pietvakarių pusės
Apie 1684 m. kapinėse pastatyta medinė koplyčia. 1752 m. įsteigta parapija. Bažnyčia turėjo jurisdiką miestelyje. 1792 m. į bažnyčią trenkė žaibas, ji sudegė. Joniškėlio dvaro dvarininko Ignoto Karpio rūpesčiu 1790–1792 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Prie buvusios senosios bažnyčios pastatyta klebonija. Vikaras Stanislovas Parkovskis 1803 m. pastatė 5 registrų vargonus. Jie 1828 m. klebono Kibaro iniciatyva padidinti iki 12 registrų. Ignotas Karpis 1808 m. įkūrė parapinę mokyklą. Eustachas Karpis 1820 m. savo lėšomis pastatė medinę prieglaudą. Jos išlaikymui įkurta Labdarių draugija.

1940 m. klebono Juozapo Liubšio rūpesčiu įsteigta altarija. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

Architektūra
------------

Joniškėlio Švc. Trejybės bažnyčia iš šiaurės vakarų pusės
Žiemą
Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano (37 × 17 m), su apside, barokiniu bokštu. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, dengtų skliautais. Yra 6 altoriai. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro ir metalinė. Jame palaidotas Joniškėlio klebonas Bronislovas Jareckas (1908–1980) ir altarista Aleksandras Vytautas Masys (1911–1989).

Nuorodos
--------

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2010-04-05 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 46°35′55″ š. pl. 31°24′37″ r. ilg.﻿ / ﻿46.59861°š. pl. 31.41028°r. ilg.﻿ / 46.59861; 31.41028

*Apie Berezanės miestą skaitykite Berezanė (miestas)*

Salos padėtis Ukrainos žemėlapyje

**Berezanė** (ukr. *Береза́нь*) – sala Juodojoje jūroje, prie Bugo-Dniepro estuarijos žiočių. Ilgis – ~1 km. Plotis – 0,5 km. Pietinės dalies aukštis – 3-6 m. Šiaurinės – 21 m. Nuo sausumos skiria ~2 km pločio sekluma. Priklauso Ukrainos Mykolajivo srities Očakivo rajonui.

Istorija
--------

Berezanėje buvo įkurta viena pirmųjų graikų kolonijų Juodosios jūros šiaurėje (greičiausiai vadinta *Borystenes* (gr. Βορυσθένης), pagal graikišką Dniepro pavadinimą). Sala pirmą kartą apgyvendinta VII a. pr. m. e. viduryje  ir apleista V a. pr. m. e. kai Olbija tapo svarbiausia regiono kolonija. V a. pr. m. e. Herodotas aplankė ją, kad surinktų informacijos apie Dnieprą. Kolonija klestėjo prekiaudama su skitais, per Olbiją ir Berezanę buvo importuojama didelė dalis Graikijoje suvartojamų grūdų.

Viduramžiais, dėl padėties leidusios kontroliuoti Dniepro žiotis, sala turėjo didelę strateginę reikšmę. Dėl Dniepro žiočių ir salos kontrolės buvo kovojama Rusų–Bizantijos karuose. Sala buvo svarbi stotis kelyje iš variagų pas graikus. 1905 m. rastas vienintelis runų įrašas pietų Ukrainoje, dabar eksponuojamas Odesos istorijos muziejuje. „

XVI–XVII a. sala buvo Zaporožės kazokų tvirtovė kovose su Krymo totoriais ir Otomanų imperija. 1788 m. sala atiteko Rusijai. 1906 m. saloje sušaudyti sukilimo kreiseryje „Očakovas" vadai. 1968 m. jiems pastatytas paminklas. Nuo 2008 m. rugsėjo dėl pasikartojančių neteisėtų kasinėjimų saloje įrengta apsauga.

Graikų kolonija, jos nekropolis, tyrinėti archeologų nuo XIX a.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eusebijus savo *Chronikoi kanones* mini kad kolonija įkurta 647–646 pr. m. e. išeivių iš Mileto.
2. ↑  Treister, Michail J.; Vinogradov, Yuri G. „Archaeology on the Northern Coast of the Black Sea", *American Journal of Archaeology*, Vol. 97, No. 3. (1993), p. 538.
3. ↑  "Runes Found in the Eastern Viking", *Arild Hauge* svetainė.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Berezanė (sala)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Alvaro Parente |
| Pilietybė | Portugalija portugalas |
| Gimė | 1984 m. spalio 4 d.Portugalijos vėliava Portugalija, Porto |
| 2010 m. GP2 serija |
| Pirmi metai | 2008 m. |
| Komanda | Ocean Racing Technology |
| Numeris | 25 |
| Startai | 40 |
| Pergalės | 2 |
| Pole poz. | 1 |
| Greič. ratai | 2 |
| Vieta | 8 (2008 ir 2009 m.) |
| Ankstesni čempionatai |
| 2001-200220032004-20052006-20072008-2009 | Ispanijos Formulės 3 čempionatasEuropos Formulė 3Didžiosios Britanijos Formulė 3Pasaulio Renault čempionatasAzijos GP2 čempionatas |
| Čempiono titulai |
| 20052007 | Didžiosios Britanijos Formulė 3Pasaulio Renault čempionatas |

**Alvaro Parente** (g. 1984 m. spalio 4 d. Porte, Portugalija) – autosporto lenktynininkas iš Portugalijos.

1998 m. jaunasis portugalas laimėjo Europos jaunimo kartingų čempionatą. 2001 m. būdamas 16 metų, Alvaro pradėjo savo karjerą Europos čempionatuose.

Per savo karjerą nuo 2001 m. portugalas dalyvavo įvairiuose pasaulio automobilių čempionatuose (įvairių šalių Formulės 3, A1GP, GP2 ir kituose).

Du kartus jis yra tapęs čempionato nugalėtoju – 2005 m. jis triumfavo Didžiosios Britanijos Formulėje 3 (iš 18 lenktynių pasiekęs 11 pergalių), o 2007 m. – pasaulio Renault čempionate (17 lenktynių, 2 pergalės).

2009 m. gruodžio 15 d. nauja Formulės 1 ekipa Virgin Racing paskelbė, kad portugalas 2010 m. sezonui taps jų komandos lenktynininku-bandytoju.

Šaltiniai
---------

1. ↑  L. di Grassi patvirtintas „Virgin" lenktynininku
Samuelis A. Kartraitas
**Drapetomanija** (gr. δραπέτης 'bėglys') buvo 1851 metais Luizianos gydytojo Samuelio A. Kartraito pasiūlyta psichiatrinė diagnozė, paaiškinanti juodaodžių vergų norą pabėgti į laisvę. Tuo metu vergvaldžiai, kurie elgdavosi su savo vergais sąlyginai gerai (tuometiniu supratimu), sunkiai galėdavo suprasti, kodėl šie vis tiek nori pabėgti.

Šis terminas pirmą kartą buvo paminėtas straipsnyje, išspausdintame *New Orleans Medical and Surgical Journal* (*Naujojo Orleano medicinos ir chirurgijos žurnalas*). Daktaras Cartwright'as rašė, kad negrų mėginimai pabėgti yra psichinės ligos pasekmė, ir gali būti sustabdyti pasitelkus tinkamą prevencinę praktiką. Tarp kitų prevencijos metodų, buvo nurodytas rimbo naudojimas ar net pirštų amputacija.

Drapetomanija yra svarbus istorinis mokslinio rasizmo pavyzdys.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

1. ↑
2. ↑  A. Leonard Caplan, J. J. McCartney, D. A. Sisti. Health, Disease, and Illness: Concepts in Medicine
3. ↑  Ferris State University, Jim Crow museum of racist memorabilia Archyvuota kopija 2011-06-14 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Zicrona** |
| --- |
| Zicrona caeruleaMėlynoji skydblakė (*Zicrona caerulea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Šešiakojai  *( Hexapoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Blakės  *( Hemiptera)* |
| Šeima: | Skydblakės  *( Pentatomidae)* |
| Gentis: | *Zicrona*  *( Zicrona)* |

 |
| Binomas |
| ***Zicrona***Amyot & Serville, 1843 |

**Zicrona** – negausi skydblakių (*Pentatomidae*) šeimos blakių gentis.  

Rūšys:

* Mėlynoji skydblakė (*Zicrona caerulea*) (Linnaeus, 1758)

**Mėlynoji skydblakė** (angl. *Blue bug*)

Kūno ilgis 5 – 8 mm. Antenos juodos. Antsparnių spalva varijuoja nuo beveik visiškai juodos iki tamsiai mėlynai žalios spalvos su metaliniu blizgesiu, trikampis skydelis, pilvelio kraštai (*connexivum*) tos pačios spalvos. Patinai ir patelės yra labai panašūs.  

Pavasarį šios rūšies blakės poruojasi ir deda kiaušinėlius. Ankstyvųjų stadijų lervos panašios į bronzinės skydblakės nimfas, pagrindinis skiriamasis bruožas yra kojos – jos yra visos tamsios. Pilvelis raudonai oranžinis, oranžinis su tamsiomis dėmėmis. Galva ir priešnugarėlė tamsios, su melsvu atspalviu. Liepos mėnesį jau pasirodo naujos kartos suaugusios
blakės. Metuose būna viena generacija.  

Tiek suaugėliai, tiek lervos yra plėšrūs – ypač „mėgsta" lapgraužių lervas.  

Gyvena įvairiuose biotopuose: jų galima rasti pievose, miško proskynose, krūmynuose, kai kada medžiuose.  

Paplitimas: Europa, Lietuva, Azija, Šiaurės Amerika.  


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Zicrona** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Zetos lyguma** – derlinga žemuma Juodkalnijoje, besitęsianti nuo Podgoricos į pietus iki Skadaro ežero. Tai didžiausia Juodkalnijos lyguma. Jos vidutinis aukštis yra 40 m virš jūros lygio.

Zertos lyguma yra viena tankiausiai gyvenamų Juodkalnijos dalių. Didžiausia gyvenvietė yra Golubovcai (juodkal. *Golubovci/Голубовци*) – Golubovcų miesto opštinos, užimančios didelę lygumos dalį, sostinė. Lygumoje yra Plantažės vynuogynai, kuriuose gaminami elitiniai Juodkalnijos vynai. Lyguma puikiai tinka Viduržemio jūros regiono vaisiams ir daržovėms auginti.

Zeto lygumoje yra Podgoricos oro uostas ir Podgoricos aliuminio gamykla, kuri laikoma didžiausiu teršalų šaltiniu lygumoje.

Pavadinimas
-----------

Pavadinimas juodkal. *Zeta* kilęs iš senos šaknies, reiškiančios 'derlius; grūdai', Dabar šias prasmes perduoda žodžiai *žetva* ir *žito*.

Per Zetos lygumą neteka Zetos upė. Palei Zetos upė yra Bjelopavličių lyguma.
**Draudimo brokerių įmonė** – nepriklausomas draudimo tarpininkavimo paslaugas teikianti įmonė atstovaujanti kliento interesams. Draudimo ar perdraudimo tarpininkavimo veiklą draudimo brokerių įmonėje gali vykdyti tik draudimo brokeris. Priešingai nei draudimo agentas, atstovaujantis vieną draudimo kompaniją, draudimo brokeris yra nepriklausomas ir bendradarbiauja su daugeliu tiek Lietuvoje, tiek užsienyje veikiančių draudimo bendrovių.

Lietuvoje veikia virš 100  įmonių, turinčių licencijas draudimo brokerių veiklai. Trys didžiausios Lietuvoje veikiančios draudimo brokerių įmonės pagal pajamas yra Aon Baltic, Balto Link ir Socialinės garantijos.

Draudimo brokerių įmonių priežiūra
----------------------------------

Iki 1996 m. Lietuvoje veikė taip vadinami „nelegalūs" draudimo brokeriai. Tačiau rinkos sąlygos įtakojo būtinybę brokerių veiklą sureguliuoti. Draudimo brokerio instituto atsiradimas tiesiogiai susijęs su 1996 metais priimtu naujuoju Lietuvos Respublikos Draudimo įstatymu. Kol nebuvo šio įstatymo, Lietuvoje draudimo brokerių veikla nebuvo įteisinta jokiais įstatymais ar kitais norminiais aktais.

Šiuo metu Lietuvoje draudimo brokerių įmonės yra licencijuojamos (LR draudimo įst. 160–161 str.) ir iš kitų juridinių asmenų išsiskiria įmonės pavadinimo dalyje, nusakančioje įmonės rūšį naudojamais žodžiais „Akcinė draudimo brokerių bendrovė", „Uždaroji akcinė draudimo brokerių bendrovė" arba „Europos draudimo brokerių bendrovė" ar atitinkamos šių žodžių santrumpos „ADBB", „UADBB" arba „EDBB".

Draudimo brokerių paslaugos
---------------------------

Draudimo brokerio užduotis yra padėti klientui teisingai įvertinti riziką ir parinkti tinkamą draudimo apsaugą padėsiančią apsisaugoti nuo turto praradimo, įvykus nelaimingam atsitikimui ar tretiesiems asmenims pareišku pretenzijas atlyginti dėl draudėjo kaltės patirtą žalą. Geras draudimo brokeris padės ne tik apdrausti tokią riziką bet, jei reikia – patars, kaip sumažinti ar suvaldyti ją kitomis nei draudimas priemonėmis.

Be teikiamų konsultacinių paslaugų, draudimo brokeriai klientams teikia ir administracines su draudimo sutarčių sudarymu susijusias paslaugas: padeda užpildyti draudimo anketas, paruošia draudimo sutartis ir organizuoja draudimo sutarčių sudarymą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Draudimo tarpininkų registras Archyvuota kopija 2012-01-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2011 m. draudimo tarpininkavimo duomenys[neveikianti nuoroda]
3. ↑  LR draudimo įstatymas (2011-11-17 redakcija)
**Kanonų teisės daktaras** (lot. *Doctor iuris canonici*, sutr. *Dr. iur. can.*; *Juris Canonici Doctor, J.C.D.*; *Iuris Canonici Doctor, I.C.D. D.C.L. D. Cnl. D.D.C. D. Can. L.*, *Doctor of Canon Law*) - mokslo (teisės daktaro) laipsnis kanonų teisės srityje (kanonistikoje).

Viduramžiais buvo suteikiami civilinės teisės, kanonų teisės bei abiejų teisių (t. y. ir pasaulietinės, ir kanonų teisės) daktaro laipsniai, kadangi universitetuose civilinė (romėnų) bei kanonų teisės buvo dėstomos kartu (kai kuriose valstybėse - iki pat XX a. pradžios).

Dabartis
--------

Kanonų teisės daktaro laipsnis suteikiamas paprastai baigus daktaro studijas (doktorantūrą), apgynus daktaro disertaciją. Į doktorantūrą priimami asmenys, turintys akademinį magistro (licenciato) laipsnį teologijos, teisės (tiek pasaulietinės, tiek ir religinės - pvz. kanonų) srityje. Laipsnį teikia tiek pasaulietiniai, tiek ir religiniai (katalikiškieji) universitetai.

Lietuvoje kanonų teisės daktaro laipsnis neteikiamas. Lietuvos teologai, kanonistai mokslinę kvalifikaciją kanonų teisėje gali įgyti užsienio - Lenkijos, Italijos, Vokietijos - universitetuose. Lietuvos profesoriai kanonų teisės daktarai - kun. Petras Malakauskis (1889-1947), kun. habil. dr. Vincas Jonas Bartuška (g. 1917), kun. teol. habil. dr. Pranciškus Vaičekonis (1928-2006), kun. Kazimieras Meilus (g. 1958).

Nuorodos
--------

*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°05′09″š. pl. 24°59′31″r. ilg.﻿ / ﻿55.0859°š. pl. 24.9919°r. ilg.﻿ / 55.0859; 24.9919

|  Zibalų šv. Jurgio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Širvintų |
| **Savivaldybė** | Širvintų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Zibalai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1861 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Jurgio bažnyčia.*
**Zibalų šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Zibalų miestelyje, 4 km į šiaurę nuo Širvintų. Savo forma primena gyvenamąjį namą.

Istorija
--------

Vyskupas Abraomas Vaina tarp 1631 ir 1641 m. Šešuolių dvaro Zibalų palivarką dovanojo Šešuolių bažnyčiai. Zibaluose 1744 m. klebonas Kitkevičius pastatė koplyčią, kuri apie 1774 m. tapo filija. Parapija įkurta 1920 m. klebono Kazimiero Lajausko (g. 1892 m. lenkų nužudytas 1921 m.) rūpesčiu. Klebonas Bronius Bulika (1923–1988) 1950 m. nuteistas 10 m. ir ištremtas. 1950 m. parapijoje klebonu buvo būsimas vyskupas, Kauno arkivyskupo generalvikaras, kunigų seminarijos ilgametis dėstytojas Vladislovas Michelevičius (1924–2008 m.).

Architektūra
------------

Zibalų bažnyčios varpinė
Bažnyčia medinė, savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą, vienanavė, su trisiene apside, 2 mažomis zakristijomis abipus jos ir bokšteliu ant stogo. Šventorių juosia medinių stulpelių tvora. Jame yra medinė varpinė ir stogastulpis su skulptūromis (1883 m.).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Antrojo pasaulinio karo laikų 90 mm prieštankinės savaeigės *Kanonenjagdpanzer* prototipas Vokietijos Tankų muziejuje
KTM motociklo, negaminto serijiniu būdu, prototipas
**Prototipas** (angl. *prototype*; iš πρωτότυπον (**prototypon**) 'archetipas, originalas', iš πρώτος (*protos*) 'pirmas' + τύπος (*typos*) 'įspaudas') – pirmasis egzempliorius, pavyzdys, pagal ką daromi visi vėlesni tokie objektai. Ši sąvoka dažnai naudojama technikoje ir kitur.

Prototipai mašinų ir kitokių įtaisų kūrime
------------------------------------------

Kuriant naujas sudėtingas mašinas visada aktualus klausimas, ar naujai sukonstruota mašina veiks taip, kaip norima. Tai sužinoma išbandžius pirmąjį pagamintą egzempliorių (*prototipą*). Prototipo išbandymas leidžia išsiaiškinti esamus konstrukcijos trūkumus ir juos pataisyti gaminant tolesnius egzempliorius.

Prototipų gaminimas paprastai labai brangus, ir kaina dar padidėja, jei aptinkama daug trūkumų, kuriuos pataisius tenka gaminti antrąjį patobulintą prototipą, jį vėl bandyti ir vėl taisyti išlikusius senus trūkumus ir galbūt atsiradusius naujus.

Siekiant atpiginti kūrimą naudojama *rapid – prototyping* (kitaip dar *rapid application development*) metodika. Pagal šią metodiką pirmasis prototipas neturi visų reikiamų būsimo objekto techninių ypatybių. Imamas ankstesnės konstrukcijos gaminys, jame įdiegiamos techninės naujovės, kurios, spėjama, kels daugiausia problemų, ir gautas „dalinis prototipas" išbandomas. Daliniuose prototipuose išbandžius visas technines naujoves daromas tikrasis prototipas, kuriame panaudotos visos reikiamos ir išbandytos naujovės.

Tas prototipas, kuris jau nebeturi konstravimo defektų ir pagal kurį galima pradėti serijinę gamybą dažnai vadinamas *modeliu*.

Prototipas skiriasi nuo maketo (angl. *mockup*), kuris parodo tik išorinę formą, dydį ir kitas geometrines savybes, bet neturi funkcijų, susijusių su vidiniais mechanizmais ir kitokiais įtaisais.
| Dratharas |
| --- |
|  |
|  |
| Standartas: | Nr. 98, VII FCI grupė, 1 sekcija (Kontinentiniai pointeriniai šunys) |
| Ūgis (ties ketera) |
| Patinas: | 61-68 cm |
| Kalė: | 57-64 cm |
| Svoris |
| Patinas: | 27-30 kg |
| Kalė: | 25-28 kg |
| Savybės |
| Plaukas: | Vidutinio ilgio, šiurkštokas |
|  |
| Aktyvumas: | Labai aukštas |
|  |
| Intelektas: | Aukštas |
|  |
| Temperamentas: | Ištvermingas, energingas, prieraišus, pavydus, smalsus |
|  |
| Tinkamumas apsaugai: | Aukštas |
|  |
| Tinkamumas tarnybai: | Aukštas |
|  |
| Vados dydis: |  ? |
|  |
| Ilgaamžiškumas: | 12-14 m. |

**Dratharas** – FCI pripažįstama šunų veislė.

Dratharai buvo išvesti XIX a. pabaigoje Vokietijoje ir yra skirti medžioklei. Gyvenimo trukmė - 12-14 metų.

Išvaizda
--------

Dratharas
Tai gana stambus, tvirtas, ištvermingas šuo. Ūgis iki 68 cm. Svoris iki 40 kg.

Kūno sudėjimu panašus į kurtsharą, bet plaukas ilgesnis, šiurkštesnis ir gana storas. Plauko ilgis 2-4 cm. Kailis pilkai rudas, kavinis, taškuotas ar dėmėtas rudomis dėmėmis. Ausys apvalios, nukarusios.

Akys dažniausiai tamsios spalvos. Žvilgsnis susikaupęs ir dėmesingas, judesiai energingi ir harmoningi.

Charakteris ir elgesys
----------------------

Dratharas - ištvermingas ir labai energingas šuo. Skirtas medžioklei laukuose, miškuose ir vandenyje. Turi labai gerą uoslę. Gano aukšto intelekto. Labai prisiriša prie savo šeimininko ir jo šeimos narių, net gali pavydėti šeimininko kitiems gyvūnams. Bando parodyti dominavimą kitų šunų atžvilgiu, bet dažniausiai būna draugiškas.

Labai draugiškas ir žaismingas su vaikais.

Nuorodos
--------

* Apie dratharus Archyvuota kopija 2008-02-08 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
Kajoningas Uoliniuose kalnuose
**Kanjoningas** (angl. *canyoning*) – ekstremalaus sporto, sportinio turizmo kalnuotose vietovėse rūšis, susijusi su leidimusi kriokliais, laipiojimu uolomis, čiuožimu ar šokinėjimu nuo uolų į vandenį, brovimusi per plyšius ir pan.

Tai aštrių įspūdžių mėgėjų pramoga, reikalaujanti ne tik specialaus pasiruošimo, bet ir atitinkamos įrangos, pradedant virvėmis, karabinais ir baigiant šalmais, spec. nardymo kostiumais ir pirštinėmis.

Šio tipo turizmo pavojams priklauso ne tik tikimybė prisitrenkti, bet ir įstrigti plyšyje, perkaisti (*hipertermija*), peršalti (*hipotermija*), būti nuneštam vandens srauto ir t. t. O kartais vienintelis kelias pasitraukti iš trasos – ją užbaigti iki galo.

Kanjoningui tinkamų trasų yra visuose žemynuose (taip pat ir Antarktidoje), bet viena iš smagiausių – Meksikoje, vadinama Hidrofobija, Čipitino (*Chipitin*) upės kriokliai prie Matakaneso (Nuevo Leono valstija).

Šaltiniai
---------

* 
* Archyvuota kopija 2010-01-10 iš Wayback Machine projekto.
„Proto festivalis" (*Fête de la Raison*), 1793 m.
**Proto kultas** (pranc. *Culte de la Raison*) – sekuliarizmu ir ateizmu paremta bažnyčia, egzistavusi Prancūzijoje revoliucijos metu. Jos pagrindiniai įkūrėjai buvo *Jacques Hébert* ir *Pierre Gaspard Chaumette*. Kaip atsaką į ją, deistas Maksimiljanas Robespjeras įkūrė Aukštesniosios būtybės kultą (*Culte de l'Être suprême*).

Proto kultas gyvavo maždaug 1792–1794 m. ir buvo sunaikintas Robespjero.

Į „Proto šventyklas" buvo perdarytos kelios Paryžiaus bažnyčios, pavyzdžiui, Šv. Pauliaus Šv. Liudviko bažnyčia.

Proto kultas buvo švenčiamas karnavalais, būdavo naikinami religiniai daiktai, kartais net niokojamos bažnyčios. Proto kulto esminis „stabas" buvo *Proto deivė*, kuria paskelbta jauna spaustuvininko *Antoine-François Momoro* žmona *Thérèse Momoro*.

Tiek Proto kultas, tiek Aukštesniosios būtybės kultas buvo Prancūzijos nukrikščioninimo dalis. Abu šie kultai galutinai išnyko Napoleono valdymo metu.

Nuorodos
--------

* Prancūzijos revoliucija: proto kultas (ang.) Archyvuota kopija 2018-08-16 iš Wayback Machine projekto.
| **Andrzej Lepperlenk. *Andrzej Zbigniew Lepper*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1954 m. birželio 13 d. (68 metai)Stovencinas (Pamario vaivadija) |
| Mirė | 2011 m. rugpjūčio 5 d. (57 metai) |
|  |
| Veikla | lenkų politikas, nuo 2006 gegužės Lenkijos vicepremjeras, žemės ūkio ministras |
| Partija |  |
|  |
|  **Vikiteka** | Andrzej Lepper |

**Andrzej Zbigniew Lepper** (adapt. ***Andžejus Zbignievas Leperis***; 1954 m. birželio 13 d. Stovencine netoli Slupsko – 2011 m. rugpjūčio 5 d.) – lenkų politikas, nuo 2006 m. gegužės Lenkijos vicepremjeras, žemės ūkio ministras.

Andžejus Leperis – skandalais pagarsėjęs „Savigynos" lyderis. Jis mokėsi Žemės ūkio technikume, tačiau jam nebuvo leista laikyti vidurinės mokyklos baigimo egzaminų, kadangi jis primušė Sypniovo miestelio žemės ūkio kooperatyvo pirmininką, kai šis nutvėrė A. Leperį geriant alų ir padarė jam pastabą.

Politinė veikla
---------------

Leperis 1992 m. įkūrė partiją *Samoobrona RP* (*Savigyna*).

Rinkimų į prezidentus rezultatai
--------------------------------

* 1995: 1,3 %;
* 2000: 3,1 %;
* 2005: 15.1 %.
* 2010: 1,3 %.

Nuorodos (liet. ir vok. k.)
---------------------------

* Apie Leperio išsilavinimą;
* Eine unheilige Allianz in Polen, NZZ, 28.4.2006;
* Abenteuerliche Verbindung, FAZ, 18.4.2006;
* Nach rechts, nach links, vor und zurück, Freitag, 19.5.2006 Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto..

1. ↑  BBC News - Poland's Andrzej Lepper dead
| Nieda |
| --- |
| Nieda ties Kapčiamiesčiu Nieda ties Kapčiamiesčiu |
| **Ilgis** | 26 km |
| **Baseino plotas** | 297 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,84 m³/s |
| **Ištakos** | Zapsio ežeras |
| **Žiotys** | Baltoji Ančia |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Nieda |

**Nieda** − upė Dzūkijoje, Lazdijų rajone, Baltosios Ančios dešinysis intakas.

Niedos ilgis 26 km. Upė išteka iš Zapsio ežero, 8 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų.

Nieda teka per Veisiejo ežerą (iki jo upė dar vadinama **Zapse**), Niedaus ežerą ir įteka į Baltąją Ančią 26 km nuo jos žiočių, ties Kapčiamiesčiu.

Kapčiamiestyje, 0,9 km iki žiočių, Niedos vagoje pastatyta Kapčiamiesčio hidroelektrinė, susidaręs 822 ha Kapčiamiesčio HE tvenkinys, pakeltas Niedaus ir Veisiejo vandens lygis. Vidutinis vagos nuolydis 53 cm/km.

Upėvardis galimai itin archajiškas ir kildinamas iš ide. *\*nid-* „tekėti" (plg. skr. नेदति = IAST: *nedati* „teka, srūva").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Nieda*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 213
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Niežai, 1841 m. knygos paveikslas
**Niežai** (lot. *scabies*) – užkrečiama parazitinė odos liga, pasireiškianti itin stipriu niežėjimu. Simptomai: odos bėrimas, išbertos plaštakos, riešai, tarpupirščiai, apie bambą, lytinius organus, matomi erkių takai.

Sukėlėjas
---------

Ligos sukėlėjas – niežinė erkė (patelė)
Ligos sukėlėjas – smulki erkė Sarcoptes scabiei va. hominis, vos matoma paprasta akim, (maždaug 0,3–0,4 mm dydžio. Patelė įsirausia į paviršinius odos sluoksnius ir joje gyvena, dauginasi, maitinasi, deda kiaušinius (kasdien po 2–3 kiaušinius per 4–6 savaičių gyvenimo trukmę). Niežinės erkės neskraido, nešokinėja, gali šliaužti šilta žmogaus oda 2,5 cm per minutę greičiu. Niežinės erkutės paprastai išgyvena esant 37 laipsnių temperatūrai, esant 55 laipsnių temperatūrai žūsta per 10 minučių, esant neigiamai temperatūrai – per kelias dienas. Be šeimininko kambario temperatūroje niežinė erkė neišgyvena ilgiau nei 3–4 dienas, žemesnė temperatūra ir didesnė santykinė patalpų drėgmė pailgina išgyvenimą.

Gydymas
-------

Gydymui skiriami tepalai arba emulsijos odai tepti. Papildomai dezinfekuojami sergančiojo apranga ir lovos patalynė, išvalomos patalpos. Gydomas ne tik sergantysis, bet ir su juo artimai kontaktavę asmenys. Be šeimininko kambario temperatūroje niežinė erkė žūsta praėjus kelioms dienoms, todėl kartais gydant niežus rekomenduojama asmeninius daiktus palikti nuošalioje vietoje savaitės laikotarpiui. Gydymo metu ir baigus gydymą drabužius ir patalynę būtina pakeisti, išskalbti ir išvirinti, jei virinti negalima – išlyginti karštu lygintuvu iš vidinės pusės. Daiktai, kurių negalima skalbti (šlepetės, pirštinės, megztiniai, minkšti žaislai, paltai ir kt.), sudedami į plastikinius maišus ir juose laikomi 1 savaitę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Niežai. Simptomai, priežastys, eiga ir gydymas. Sveikas.lt (tikrinta 2022-08-26).
2. ↑  Niežai. Archyvuota kopija 2022-08-26 iš Wayback Machine projekto. Ulac.lt (tikrinta 2022-08-26).
3. ↑  Niežai. Manodaktaras.lt (tikrinta 2022-08-26).
4. ↑  Matilda Bylaitė. Niežai. Pasveik.lt (tikrinta 2022-08-26).
5. ↑  Niežai – didelės smulkių parazitų keliamos problemos. Archyvuota kopija 2022-08-26 iš Wayback Machine projekto. 2017-10-24, Lrv.lt (tikrinta 2022-08-26).
6. ↑  Niežai. Bioklinika.lt (tikrinta 2022-08-26).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sardinijos lira |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← | **1816 – 1861** | → |

 |  |
| *sidabrinė Sardinijos lira (1828 m.)* |
|  |
| **Naudojo:** | Sardinijos karalystė |
| **Metalas:** | sidabras |
|  |
| **Smulkesnis vnt.:** | čentezimas: 1/100 |
|  |
| **Nominalai:** | Banknotai: nebuvo   Monetos: čentezimai: 1, 3, 5, 25, 50liros: 1, 2, 5, 10, 20, 40, 50, 80, 100 |
|  |
| **Kalykla:** | Turino, Genujos ir Milano monetų kalyklos |

**Sardinijos lira** (it. *lira sarda*) – buvusi Sardinijos karalystės valiuta, buvusi apyvartoje nuo 1816 m. rugpjūčio 6 d. iki 1861 m. kovo 17 d. Jos 1⁄100 vadinosi čentezimas. Sardinijos lira buvo lygi Prancūzijos frankui (4,5 g sidabro). 

Sardinijos lira pakeitė Prancūzijos franką, kuris 1801 m. pakeitė Pjemonto skudą. Vėliau Sardinijos lirą pakeitė Italijos lira.

Monetos
-------

20 lirų moneta, leista Sardinijos karaliaus Karlo Alberto
1816 m. Sardinijos karalius Viktoras Emanuelis I išleido sidabrinę 5 lirų ir auksinę 20 lirų monetas. Vėliau jis išleido auksinę 80 lirų monetą. 

Sardinijos karalius Karlas Feliksas 1821 m. išleido 40 lirų, o 1822 m. – 80 lirų auksines monetas. 1823 m. buvo išleistos sidabrinės 50 čentezimų, 1 ir 2 lirų monetos, o 1826 m. – varinės 1,3 ir 5 čentezimų monetos, 1829 m. – sidabrinės 25 čentezmimų monetos. 

Karlas Albertas išleido naujas auksines 10, 50 ir 100 lirų monetas 1832 m. o Viktoras Emanuelis II toliau leido lirų monetas. 

Ant kiekvienos monetos monarchas buvo lotyniškai pavadintas averse „Sardinijos, Kipro ir Jeruzalės karalius Dievo valia", reverse – „Savojos, Genujos ir Montferato hercogas, Savojos kunigaikštis ir t. t."

Nuorodos
--------

* Krause, Chester L. and Clifford Mishler (1991). *Standard Catalog of World Coins: 1801–1991* (18th ed. ed.). Krause Publications. ISBN 0873411501.
| Te Vahipounamu – Pietvakarių Naujoji Zelandija |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

 |
| **Vieta** |  Naujoji Zelandija |
| **Tipas** | Gamtinis |
| **Kriterijus** | vii, viii, ix, x |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 551 |
| **Regionas**\*\* | Azija ir Ramusis vandenynas |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 2000  (14 sesija) |
| 

Te Vahipounamu šalies/regiono žemėlapyje

 |
|  **Vikiteka:** | Te Vahipounamu |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Te Vahipounamu** (maor. *Te Wahipounamu* – 'žalakmenio vieta') – UNESCO pasaulio paveldo objektas Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos pietvakarinėje dalyje. Kraštas pasižymi įspūdingais kraštovaizdžiais – driekiasi Pietų Alpės su Kuko kalnu, gausu kalnų ledynų, ežerų, krioklių, slėnių, pakrantė išraižyta fjordų. Kraštui būdinga senojo Gondvanos žemyno augalija ir gyvūnija – veši podokarpų miškai, aukštikalnių pievos, gausu endeminių paukščių rūšių, tame tarpe sutinkama labai reta kakapo papūga.

Te Vahipounamu sudaro šie nacionaliniai parkai:

* Kuko kalno nacionalinis parkas
* Fjordlando nacionalinis parkas
* Aspairingo kalno nacionalinis parkas
* Vestlando nacionalinis parkas

Pasaulio paveldo objektu paskelbtas 1990 m.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Saratovasrus. *Саратов* |
| --- |
|              |
|  |
|  |
| 

SaratovasSaratovas

51°32′00″ š. pl. 46°01′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.53333°š. pl. 46.01667°r. ilg.﻿ / 51.53333; 46.01667﻿ (Saratovas)Koordinatės: 51°32′00″ š. pl. 46°01′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.53333°š. pl. 46.01667°r. ilg.﻿ / 51.53333; 46.01667﻿ (Saratovas) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Saratovo sritis Saratovo sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 863 700  |
| **Plotas** | 393 km² |
| **Tankumas** (2007) | 2 198 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Saratovas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Sarãtovas |

**Saratovas** – miestas pietinėje Rusijoje, srities centras. Greta rusų mieste taip pat gyvena totoriai, ukrainiečiai ir vokiečiai. Tai didelis uostamiestis prie Volgos prie Volgogrado marių, geležinkelio mazgas. Išvystyta mašinų gamyba, energetikos, naftos padirbimo, chemijos, medienos, lengvoji, maisto pramonė. Yra stiklo fabrikas. 10 aukštųjų mokyklų (tarp jų ir universitetas), 4 teatrai, kraštotyros muziejus, rašytojo N. Černyševskio muziejus. Trejybės soboras (XVII a.).

Istorija
--------

 Saratovo tiltas
Miestas įkurtas 1590 m. kaip Rusijos pietrytinio pasienio tvirtovė. Iki 1674 m. jis buvo kairiajame Volgos krante, bet strateginiais sumetimais jis perkeltas į dešinįjį krantą. Nuo 1909 m. veikia universitetas. Saratovo tiltas per Volgą ilgą laiką buvo laikomas ilgiausiu Europoje.

Sportas
-------

* FK Sokol-Saratov (futbolas)
| Pakruojo herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 1993-11-24* |
|  |
|  *LSSR priimtas 1968* |
|  |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Pakruojo herbas** – Pakruojo miesto ir rajono heraldinis atributas.

Aprašas
-------

Pašto ženklas su Pakruojo herbu, 2009 m.
Auksiniame herbinio skydo lauko apatiniame trečdalyje - juodas arkinis tiltas. Virš tilto skydo centre - raudonas skydelis su auksiniu vėjo malūnu.

Istorija
--------

Miesto teises Pakruojis gavo tik 1950 m. tapo rajono centru. Pavadinimas kilęs iš Kruojos upės. 1968 m. sukurtame herbe (panaikintas 1970 m.) laukas buvo perskeltas į raudoną heraldinę dešinę pusę ir mėlyną kairiąją pusę. Abiejose pusės buvo po stilizuotą sidabrinę kviečio varpą.

Sidabrinės kviečių varpos daugiau simbolizavo rajoną nei miestą. Lietuvos heraldikos komisija, atkuriant Pakruojo herbą, nutarė paieškoti kitų, daugiau miestui būdingų, simbolių. Miestas iš kitų išsiskyrė vėjo malūnais ir vieninteliu arkiniu tiltu Lietuvoje. Šie išskirtiniai simboliai buvo panaudoti dabartiniame Pakruojo herbe. Pakruojo herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento 1993 m. lapkričio 24 d. Etalono autorius – dailininkas Juozas Galkus.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Sareko nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
|   |
| **Vieta:** | Laplandija, Švedija |
| **Koordinatės:** | 67°17′00″ š. pl. 17°42′00″ r. ilg.﻿ / ﻿67.28333°š. pl. 17.70000°r. ilg.﻿ / 67.28333; 17.70000Koordinatės: 67°17′00″ š. pl. 17°42′00″ r. ilg.﻿ / ﻿67.28333°š. pl. 17.70000°r. ilg.﻿ / 67.28333; 17.70000 |
| **Plotas:** | 1970 km² |
| **Įkurtas:** | 1909 m. |
| **Valdymas:** | Gamtosaugos agentūra |
|  **Vikiteka:** | Sareko nacionalinis parkas |

**Sareko nacionalinis parkas** (šved. *Sareks nationalpark*) yra Švedijos šiaurėje, Laplandijoje, Norboteno lėne, Jokmoko komunoje. Plotas 1970 km². Skirtas apsaugoti Skandinavijos kalnų landšaftą.

Sareko nacionalinis parkas pažymėtas Nr.5
Sareko nacionalinis parkas įsteigtas 1909 m. ir yra vienas didžiausių Europoje (daugiau kaip 0,5 mln. ha). Jis apima kalnus ir ledynus, tundrą ir pelkes, ežerus ir sraunias upes su kriokliais. Parkas yra populiarus tarp turistų ir alpinistų.

Sareko nacionalinis parkas ribojasi su Stora Šiofaleto ir Padjelantos nacionaliniais parkais. Parkas savo forma primena ratą, kurio diametras yra apie 50 km. Parke yra tik du tiltai; jame nėra nutiestų maršrutų. Be to, Sareko nacionalinis parkas yra toje Švedijos dalyje, kuri pasižymi kritulių gausa.

Sareko nacionaliniame parke yra aštuonios kalnų viršūnės, viršijančios 2000 m aukštį. Čia yra antras pagal dydį Švedijos kalnas Sarektjaka (*Sarektjåkkå*). 

Parke yra retų augalų (*Arenaria humifusa, Potentilla hypartctica*), paukščių (kilniųjų erelių, gulbių giesmininkių, tilvikų, žąsų, ančių), žinduolių (rudųjų lokių, ernių, vilkų, lūšių, poliarinių lapių). 

1996 m. Sareko nacionalinis parkas įrašytas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą kaip dalis Laponijos.

Nuorodos
--------

* Sareko nacionalinis parkas Archyvuota kopija 2011-11-22 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
**Protonų sinchrotrono stiprintuvas** (angl. *Proton Synchrotron Booster* arba *SPB*) – CERN laboratorijos žiedinis dalelių greitintuvas (sinchrotronas), pastatytas 1972 m. Tai pirmasis ir mažiausias žiedinis greitintuvas Didžiojo hadronų priešpriešinių srautų greitintuvo komplekse. PSB gauna 50 MeV energijos protonus iš tiesinio greitintuvo Linac2, pagreitina juos iki 1,4 GeV energijos ir perduoda Protonų sinchrotronui. Sunkiuosius jonus gauna iš tiesinio greitintuvo Linac3. 

Protonų sinchrotrono stiprintuvas susideda iš keturių vienodų žiedų, sumontuotų vienas virš kito.

Istorija
--------

1968 m. buvo įkurtas SI (Sinchrotron Injector) skyrius, priklausęs PS departamentui. SI skyrius buvo įpareigotas sukurti ir pastatyti Protonų sinchrotrono stiprintuvą, kad būtų padidinta į Protonų sinchrotroną injektuojamų dalelių energija. 1972 m. pastatytas PSB galėjo įgreitinti protonus iki 800 MeV energijos. 1973 m. SI skyrius buvo panaikintas, o jo grupės įtrauktos į MPS skyrių (Machine Proton Synchrotron Division). 1987 m. buvo pradėti tyrimai dėl dalelių greitinimo iki 1 GeV, siekiant kokybiškesnės antiprotonų produkcijos. Iki tokios energijos PSB protonus greitino nuo 1989 m..

Šaltiniai
---------

1. ↑  Synchrotron Injector Division, SI, 1968 - 1972 Archyvuota kopija 2007-08-06 iš Wayback Machine projekto.. Nuoroda tikrinta 2008-09-16.
2. ↑  K. H. Reich. *„The CERN Proton Synchrotron Booster"*. IEEE Transactions on Nuclear Science, Vol.15 issue 3, 1969 birželis. Nuoroda tikrinta 2008-09-16.
3. ↑  R. Cappi, R. Garoby, N. Rasmussen ir kt. *„Upgrading the CERN PS Booster to 1 GeV for improved antiproton production"*. IEEE, 1989. Nuoroda tikrinta 2008-09-16.

Nuorodos
--------

* The Proton Synchrotron Booster interneto svetainė Archyvuota kopija 2008-09-13 iš Wayback Machine projekto.
* The Proton Synchrotron Booster nuotraukų galerija
* Schematic representation of the CERN accelerator complex without LHC: PSB

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RDidysis hadronų priešpriešinių srautų greitintuvas (Large Hadron Collider) |
| --- |
|  |
| Eksperimentai | 

ALICE •
ATLAS •
CMS •
LHCb •
LHCf •
TOTEM
 |  |
|  |
| Pagalbiniai greitintuvai | 

Tiesiniai p ir Pb •
Protonų sinchrotrono stiprintuvas •
Protonų sinchrotronas •
Super protonų sinchrotronas
 |
|  |
| Kita | 
LHC@home |

 |
*Kitos reikšmės – Griškabūdžio šventoriaus koplyčia.*
Koordinatės: 54°51′01″š. pl. 23°10′19″r. ilg.﻿ / ﻿54.850196°š. pl. 23.171866°r. ilg.﻿ / 54.850196; 23.171866

|  Griškabūdžio šventoriaus II koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Šakių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Griškabūdis |
| **Adresas** | A. Skelčio g. 2A |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | XIX a. I p. |

**Griškabūdžio šventoriaus II koplyčia** – koplyčia Griškabūdyje, Šakių rajono savivaldybėje, viena iš trijų, stovinčių Griškabūdžio Kristaus Atsimainymo bažnyčios šventoriuje. Priklauso paminkliniam bažnyčios statinių kompleksui.

Antroji koplyčia 2008 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą. Ji mūrinė, baltai tinkuota, stovinti šventoriaus pietryčių kampe, geležinės tvoros su mūro stulpais ašyje, parapijos kapinių pusėje. Seniausia iš šventoriaus koplyčių. Kuklus, nedidelis, pasagos plano statinys, kuris galėjo būti pastatytas XIX a. pirmojoje pusėje. Manoma, kad tai viena iš buvusių keturių kampinių koplyčių, skirtų Dievo Kūno procesijai. Statinys vienos patalpos. Stogo forma dvišlaitė, rytinėje pusėje pusiau kūginė. Stogo dangos medžiaga - skardos lakštai. Vakarų fasade (į bažnyčios pusę) įrengta atvira įėjimo anga su segmentine sąrama. Įėjimą riboja geležinė ažūrinė tvorelė. Viduje įrengtos plytelių grindys, plytų mūro tinkuota pakyla. Pagrindinį fasadą ir frontoną puošia karnizai, nusklembti sienų kampai. Ant stogo įtaisytas metalinis ornamentuotas kryžius. Vidaus sienos ir lubos tinkuotos.

* Pasagos plano statinio galinė dalisPasagos plano statinio galinė dalis
* Koplyčios viduje – plytų mūro tinkuota pakylaKoplyčios viduje – plytų mūro tinkuota pakyla

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „II koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  „Bažnyčios statinių kompleksas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. 1 2  Regimanta Stankevičienė. Griškabūdis. Šventorius *lituanistika.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Griškabūdžio šventoriaus koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Griškabūdžio Kristaus Atsimainymo parapija *griskabudzioparapija.lt*
| **Juozapas Chodzka** |
| --- |
|  |
| Chodzkos |
| Herbas "Kosciesza" |
| Herbas "Kosciesza" |
|  |
| Gimė | 1800 m. gruodžio 19 d.Kryvičai, dab. Medilo rajonas |
| Mirė | 1881 m. kovo 5 d. (80 metų)Tbilisis |
| Tėvas | Jonas Boreika Chodzka |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Order Orła Białego (carski)Order Orła Białego (carski) |
|  |
|  **Vikiteka** | Juozapas Chodzka |

**Juozapas Chodzka** (lenk. *Józef Chodźko*, 1800 m. gruodžio 19 d. Kryvičai, dab. Medilo rajonas – 1881 m. kovo 5 d. Tbilisis) – Lietuvos geografas, Rusijos imperijos generolas leitenantas, Kaukazo tyrinėtojas.

Biografija
----------

Tėvas Jonas Boreika Chodzka, broliai poetai Aleksandras Boreika Chodzka ir Mykolas Chodzka. 1816-1821 m. studijavo Vilniaus universitete, dalyvavo patriotinėse studentų organizacijose. Dalyvavo estų kilmės Rusijos imperijos karininko K. Tenerio (1783–1859 m.) geodezinėje ekspedicijoje, kuri atliko topografinius matavimus Struvės geodeziniam lankui.

1831 m. sukilimo dalyvis, sukilėliai buvo numatę jį skirti Vilniaus komendantu. Sukilimui pralaimėjus, užtartas vyresniųjų karininkų, įvertinusių jo gabumus, išvengė arešto, bet buvo priverstas palikti Vilnių ir dirbti Moldavijoje ir Valachijoje. 1840 m. perkeltas į Kaukazą, kur dirbo Kaukazo topografijos skyriuje, buvusiame Rusijos imperijos kariuomenės Kaukazo korpuso sudėtyje. 1847-1853 m. atliko trianguliacinius matavimus pietų Kaukaze, 1854 m. Armėnijoje, 1859-1866 m. šiaurės Kaukaze, vėliau užkubanėje. Per 14 sunkių kalnuose praleistų metų atliktas milžiniškas darbas: tiksliai nustatyti 1386 taškų – daugelio viršukalnių – geografinė padėtis ir aukštis virš jūros lygio. Tai buvo pagrindas geram regiono žemėlapiui. Tai buvo pirmasis geodezinis ir geografinis Kaukazo tyrimas, už kurį J. Chodzkai 1853 m. suteiktas generolo majoro, o 1862 m. generolo leitenanto laipsnis. Vienas pirmųjų europiečių, 1850 m. rugsėjo 18 d. užkopusių į Ararato kalną. 1867 m. išėjo dimisijon.

Įvertinimas
-----------

* Baltojo erelio ordinas
* Rusijos geografų draugijos garbės narys

Šaltiniai
---------

1. ↑  Libertas Klimka. Lietuviai ant Ararato kalno. MOKSLO LIETUVA Nr 16 (306) 2004 m. rugsėjo 23 – spalio 6 d.[neveikianti nuoroda]
| **Juozapas Gorskis (1800)** |
| --- |
| Gorskiai |
| Herbas „Nałęcz" |
| Herbas „Nałęcz" |
|  |
| Gimė | 1799 m. |
| Mirė | 1834 m. |
| Tėvas | Adomas Gorskis |
| Motina | Viktorija Šuškauskaitė |
| Sutuoktinis (-ė) | Kotryna Valentinavičiūtė-Bobiatinskienė |

**Juozapas Gorskis** (lenk. *Józef Gorski*, apie 1800 m. – ?) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos didikas, Lenkijos karaliaus rūmų kamerheras, Vilniaus gubernijos bajorų maršalka."Uoliojo lietuvio" masonų ložės narys (laipsnis - oratorius).

Giminė
------

Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Adomas Gorskis (lenk. *Adam Gorski*), motina – Viktorija Šuškauskaitė (lenk. *Wiktoria Szuszkowska*, g. ~1760 m.). Seserys – Teklė Gorskaitė-Neselrodė-Ereshofen (lenk. *Tekla z Gorskich Nesselrode-Ereshofen*, 1793–1851 m.), Liudvika Janina Gorskaitė-Halka-Leduchovskienė (lenk. *Ludwika Joanna z Gorskich Halka-Ledóchowska*, 1797–1833 m.).

### Santuoka

1833-02-04 Paberžėje susituokė su Kotryna Valentinavičiūtė-Bobiatinskienė (lenk. *Katarzyna Walentynowicz-Bobiatynska*, g. ~1800 m.). Palikuonių nesusilaukė.

Veikla
------

Lenkijos karaliaus rūmų kamerheras, Vilniaus gubernijos bajorų maršalka.

Šaltiniai
---------


* Józef Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Skadžitas |
| --- |
| Skadžitas Vašingtone Skadžitas Vašingtone |
| **Ilgis** | 240 km |
| **Baseino plotas** | 6900 km² |
| **Ištakos** | Kaskadiniai kalnai |
| **Žiotys** | Ramusis vandenynas |
| **Šalys** | Kanada, JAV |

**Skadžitas** (angl. *Skagit River*, pranc. *Le fleuve Skagit*) – upė JAV ir Kanadoje. Prasideda Kaskadiniuose kalnuose Kanados Britų Kolumbijos valstijoje, netoli Čilivako miesto. Teka į pietvakarius per Skadžito slėnio provincijos parką, toliau kerta Kanados-JAV sieną ir teka per Vašingtono valstiją. Roso ežero nacionalinėje rekreacijos zonoje Skadžitas patvenktas Roso tvenkiniu. Toliau upė pasuka į vakarus, teka pro Rokportą, Sedro Vulėjų. Įteka į Ramiojo vandenyno Pjudžeto įlanką. Pagrindiniai intakai – Saukas ir Beikeris.

Gyvūnija
--------

Skadžito upė ir jos baseinas išsiskiria laukinės gyvūnijos gausa. Upėje daug įvairių rūšių lašišų ir upėtakių. Upės pakrantėse yra didžausios kontinentinėje JAV baltagalvių erelių žiemavietės. Sausio – vasario mėnesiais jų susirenka iki 800. Upės estuarijoje apsigyvenusios snieginės žąsys, trimitinės gulbės.

* Baltagalvis erelisBaltagalvis erelis
* NerkosNerkos
* Vaivorykštinis upėtakisVaivorykštinis upėtakis