recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 54°43′57″ š. pl. 25°13′49″ r. ilg.﻿ / ﻿54.73250°š. pl. 25.23028°r. ilg.﻿ / 54.73250; 25.23028

|  |
| --- |
| **Vilniaus „Gabijos" gimnazija** |
| Vilniaus „Gabijos" gimnazija herbasVilniaus „Gabijos" gimnazija herbas |
| Vilniaus „Gabijos" gimnazija |
| **Adresas** | Pašilaičių g. 13,Vilnius |
| **Direktorius(-ė)** | Vilija Klimavičienė |
| **Mokinių skaičius** | 1838 |
| **Įkūrimo data** | 1989 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 114 |

2013 m.
**Vilniaus Gabijos gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniuje, Pašilaičių g. 13, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190003513. Steigėjas Vilniaus miesto savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1989 m. atidaryta Vilniaus miesto 62-oji vidurinė mokykla. Iki spalio 19 d. pamokos vyko „Žemynos" pagrindinės mokyklos II pamainoje. Spalio 20 d. mokiniai pirmą kartą pravėrė savosios mokyklos kabinetų duris, tad ši diena laikoma mokyklos gimtadieniu. 1992 m. išleista pirmoji 28 abiturientų laida. Rasa Raučelytė mokyklą baigė aukso medaliu, Renatas Aškinis – sidabro medaliu.

1993 m. suteiktas „Gabijos" vardas. 1994 m. liaudies meistras skulptorius V. Rakuckis mokyklą papuošė Gabijos skulptūrėle.

1994 m. rugsėjo 1 d. Švietimo ir mokslo ministerijos nutarimu įsteigtos bandomosios humanitarinių mokslų gimnazijos klasės, 10-ųjų klasių mokiniams – taikomosios matematikos klasės. Bandomosios humanitarinių mokslų gimnazijos klasės bei taikomosios matematikos klasės atskleidė puikų mokytojų ir mokinių intelektinį potencialą, todėl įteisinamas mokyklos realinis – humanitarinis profilis ir 1997 m. gegužės 30 d. Švietimo ir mokslo ministerijos nutarimu Gabijos vidurinei mokyklai suteikiamas gimnazijos statusas. 1997 m. gruodžio 20 d. įvyko gimnazijos inauguracija. 2010 m. mokyklos pastatas renovuotas. Fasadas perdažytas tamsiai violetine spalva. 2015 m. mokykloje buvo renovuota mokyklos sporto salė.

Direktoriai
-----------

* 1989–2006 m. Dominykas Šukštulis
* Nuo 2006 m. Vilija Klimavičienė

Žymūs mokiniai
--------------

* Jeronimas Milius
* Kristupas Krivickas
* Markas Palubenka
* Mantas Wizard
* Beata Tiškevič
* Mindaugas Papinigis
* Linas Kojala
* Skirmantas Malinauskas
* Šarūnas Datenis
* Margiris Normantas
* Arnas Beručka
* Karolis Lukošiūnas

Nuorodos
--------

* Mokyklos tinklalapis
| Sarezas |
| --- |
|  |
| Vieta | Tadžikijos vėliava Tadžikija,Kalnų Badachšanas |
| Plotas | 86,5 km² |
| Kilmė | Tektoninė |
| Didžiausias gylis | 505 m |
| Tūris | 16 074 km³ |
| Įteka | Murgabas |
| Išteka | Murgabas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Sarezas

  |
| **Koordinatės** |  38°12′10″ š. pl. 72°46′40″ r. ilg.﻿ / ﻿38.20278°š. pl. 72.77778°r. ilg.﻿ / 38.20278; 72.77778Koordinatės: 38°12′10″ š. pl. 72°46′40″ r. ilg.﻿ / ﻿38.20278°š. pl. 72.77778°r. ilg.﻿ / 38.20278; 72.77778 |

**Sarezo ežeras** (tadž. *Сарез*) – ežeras rytų Tadžikistane, Kalnų Badachšane, Pamyro kalnuose, tarp Šiaurės Aličuro ir Muzkolo kalnagūbrių. Ilgis – apie 55,8 km, aukštis virš jūros lygio – 3263 m. Aplink esantys kalnai kyla iki 2416 m virš ežero lygio. Plotas 86,5 km².

Susidarė 1911 m. vasario 18 d. smarkiam žemės drebėjimui (8-9 balų) sukėlus nuošliaužą. Ši užtvėrė Murgabo upės vagą ir suformavo gamtinę Usojaus užtvanką. Tačiau geologai prognozuoja, kad įvykus smarkiam žemės drebėjimui patvanka gali neatlaikyti, o ežero vanduo išsilieti sukeldamas katastrofišką potvynį.

Nuorodos
--------

* Ežero nuotrauka
**Petro Kušlykas**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Petro Ivanovyčius Kušlykas  Кушлик Петро Іванович |
| Gimimo data | 1951 m. kovo 22 d. |
| Gimimo vieta | Kalušas, Ukraina |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK Jonava |
| **Pozicija** | Vyr. treneris |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1971  1971–1982 | Lvivo „Sokil"  Ivano-Frankivsko „Spartak" | ? 0(?) ? 0(?) |
|  Treniruotos komandos |
| 1981–1985  1985 1986 1986–1988  1992–1994  1994–1995  1996–1997 2000–2001  2001–2005  2005–2007  2011  2016 2018 2022– | Prykarpattia I.-Frankivsk (asist.) FC Podillia Khmelnytskyi (asist.) Prykarpattia I.-Frankivsk (asist.) FC Bystrytsia Nadvirna  ZKS Granat Skarżysko  Avia Świdnik  Tłoki Gorzyce  Widzew Łódź FC Volyn Lutsk (asist.) FC Zakarpattia Uzhhorod Prykarpattia I.-Frankivsk Lietava Jonava (asist.) FC Bystrytsia Nadvirna  FK Jonava |
|  |

**Petro Kušlykas** arba **Petro Ivanovyčius Kušlykas** (ukr. *Кушлик Петро Іванович*; g. 1951 m. kovo 22 d.) – Ukrainos futbolo specialistas, futbolo treneris. 2022 m. nuo gegužės pabaigos vadovavo „Jonavos" klubo ekipai.

Biografija
----------

### Žaidėjo karjera

Būdamas jaunas žaidė gynėjo pozicijoje. Atstovavo Lvivo „Sokil" ir Ivano-Frankivsko „Spartak" klubams.

### Trenerio karjera

Baigęs futbolininko karjerą ėmėsi trenerio veiklos. Karjerą pradėjo 1981 m. kai tapo Ivano-Frankivsko „Prikarpattâ" vyr. trenerio asistentu.

Dirbo trenerio asistentu Chmelnyckio „Podolės" futbolo klube.

Grįžo į Ivano-Frankivsko „Prikarpattâ" ir buvo vyr. trenerio asistentu.

Pirmą kartą vyr. treneriu tapo 1986 m. Jo vadovaujama Nadvirnos „Beskyd" žaidė Ivano Frankivsko srities pirmenybėse.

Vėliau dirbo įvairiuose Lenkijos (Granat Skarżysko-Kamienna, Avia Świdnik, Tłoki Gorzyce, Hetman Włoszczowa, Lodzės „Widzew" ).

2001 m. grįžo į gimtinę. 2001–2005 m. dirbo Lucko „Volin'" vyr. trenerio asistentu, tačiau 2005 m. perėjo į Užhorodo „Zakarpattâ", kuriame buvo vyr. treneriu.

Užhorodo „Zakarpattâ" tuo metu rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje, tačiau sezonas nesusiklostė ir ekipa buvo perkalta į žemesnį divizioną.

2011 m. vėl grįžo į Ivano-Frankivsko „Prikarpattâ". Šį kartą dirbo vyr. treneriu.

2016 m. atvyko į Lietuvą ir tapo Roberto Poškaus asistentu „Jonavos" klube. Iš vyr. trenerio pareigų atsistatydinus Poškui, klubą paliko ir jo trenerių štabas. Treneris grįžo į gimtinę.

2018 m. dirbo Nadvirnos „Beskyd" treneriu.

Į Jonavą atvyko 2022 m. gegužės pabaigoje. Tuo metu treneriui buvo 71 metai ir jis tapo vyriausiu A lygos treneriu. Klubas 2022 m. sezone buvo iškovojęs vos vieną tašką ir tarp dešimties dalyvių buvo paskutinėje vietoje.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  Interviu su treneriu P. Kušlyku
3. ↑  interviu su treneriu P. Kušlyku
4. ↑  archyvuota: 2018 m. naujienos pagal nadvirnamr.gov.ua
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Nuorodos
--------

* Archyvuota: sport.if infoormacija
* footballfacts.ru
* Transfermarkt
* mvk.if.ua
| Chubsugulis |
| --- |
| Ežero pakrantėEžero pakrantėEžero pakrantė |
| Vieta | Mongolijos vėliava Mongolija |
| Plotas | 2760 km² |
| Kilmė | tektoninė |
| Vidutinis gylis | 138 m |
| Didžiausias gylis | 267 m |
| Tūris | 380,7 km³ |
| Išteka | Egin Golas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Chubsugulis

  |
| **Koordinatės** |  51°06′0″ š. pl. 100°30′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.10000°š. pl. 100.50000°r. ilg.﻿ / 51.10000; 100.50000Koordinatės: 51°06′0″ š. pl. 100°30′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.10000°š. pl. 100.50000°r. ilg.﻿ / 51.10000; 100.50000 |
|  |
|  Vikiteka | Chubsugulis |

**Chubsugulis** (Chuvsgulas, mong. *Хөвсгөл нуур*) – ežeras šiaurinėje Mongolijoje, tarpukalnių įduboje prie pietinių Sajanų šlaitų, 1645 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis 136 km, plotis iki 36,5 km.

Chubsugulio ežere sukaupta ~70 % Mongolijos gėlo vandens. Krantai daugiausia aukšti, skardingi. Ežere yra keletas salų. Užšąla nuo gruodžio iki gegužės. Laivuojamas. Iš Chubsugulio išteka Selengos intakas Egin Golas, jungdamas šį ežerą su Baikalu.

Ežero pavadinimas tuvių kalba reiškia 'mėlyno vandens ežeras'. Chubsugulis yra vienas seniausių ir švariausių pasaulio ežerų. Jo vanduo tinkamas vartojimui be jokio apdorojimo. Vandens skaidrumas vietomis siekia 18 m. Ežeras ir jo apylinkės paskelbtos nacionaliniu parku.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Chubsugul*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| Valjesekasisp. *Valleseco* |
| --- |
|              |
| *Miestelio centrinė gatvė* |
|  |
| 

ValjesekasValjesekas

28°3′0″ š. pl. 15°34′30″ v. ilg.﻿ / ﻿28.05000°š. pl. 15.57500°r. ilg.﻿ / 28.05000; 15.57500﻿ (Valjesekas)Koordinatės: 28°3′0″ š. pl. 15°34′30″ v. ilg.﻿ / ﻿28.05000°š. pl. 15.57500°r. ilg.﻿ / 28.05000; 15.57500﻿ (Valjesekas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Kanarų salos Kanarų salos |
| **Provincija** | Las Palmaso provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2023) | 688  |
| **Altitudė** | 1 000 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Valjesekas |

**Valjesekas** (isp. *Valleseco* – 'sausslėnis') – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, Gran Kanarijos salos vidurio šiaurinėje dalyje, 17 km į pietvakarius nuo Las Palmaso, 3 km nuo Teroro. Keliai į Terorą, Firgasą, Techedą. Miestelis įsikūręs kalnuose, ~1000 m aukštyje. Kadangi yra pavėjiniuose šlaituose, Valjeseke ir apylinkėse dažnas rūkas ir lietus. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu (daržovės, vaisiai), amatais.

Yra Šv. Vincento Ferero bažnyčia, tradicinės architektūros pastatai. Į vakarus nuo gyvenvietės driekiasi Doramaso kaimiškasis parkas su giliais kalnų tarpekliais (Mergelės, Tamsiuoju ir kt.) ir lauramedžių miškais.

Istorija
--------

Valjesekas 1842 m. tapo savivaldybės centru.

Savivaldybė
-----------

Valjeseko savivaldybė užima 22,1 km² plotą, 2023 m. gyveno 3766 gyventojai.

Be Valjeseko miestelio į savivaldybę patenka šios didesnės gyvenvietės (gyventojų skaičius 2023 m.):

* Lansarotė (900)
* Sumakalis (579)
* Madrelagva (305)
* Samora (237)
* El Lomas (210)

Valjeseko savivaldybė Gran Kanarijoje

Galerija
--------

* Valjeseko bažnyčiaValjeseko bažnyčia
* Miestelio reginysMiestelio reginys

Šaltiniai
---------

1. ↑  VALLESECO: in Las Palmas (Canarias), *citypopulation.de*
2. ↑  INE
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sary Čelekas |
| --- |
| Sary Čeleko ežerasSary Čeleko ežerasSary Čeleko ežeras |
| Vieta | Kirgizijos vėliava Kirgizija |
| Plotas | 4,92 km² |
| Kilmė | užtvenktinė |
| Vidutinis gylis | 98 m |
| Didžiausias gylis | 246 m |
| Tūris | 78,2 km³ |
| Išteka | Kodžo Ata |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Sary Čelekas

  |
| **Koordinatės** |  41°53′0″ š. pl. 71°57′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.88333°š. pl. 71.95000°r. ilg.﻿ / 41.88333; 71.95000Koordinatės: 41°53′0″ š. pl. 71°57′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.88333°š. pl. 71.95000°r. ilg.﻿ / 41.88333; 71.95000 |
|  |
|  Vikiteka | Sary Čelekas |

**Sary Čelekas** (kirg. *Сарычелек*) – gėlavandenis kalnų ežeras vakarų Kirgizijoje, Džalal Abado srityje, Tianšanio kalnuose (1878 m aukštyje). Ilgis – 7,5 km, plotis iki 2,3 km. Susidarė maždaug prieš 10 tūkst. metų, dėl kalnų griūties. Krantai statūs, kranto linija raižyta, pakrantėse auga riešutmedžių miškai. Vandens lygis metų bėgyje kinta – aukščiausias gegužę, o žemiausias gruodį. Užšąla gruodžio pabaigoje, atitirpsta balandį. Vandens temperatūra vasarą būna +19,8 °C, žiemą svyruoja tarp +4 °C ir 0 °C.

Ežero pavadinimas kirgizų kalba reiškia „geltona taurė". Sary Čelekas ir jo apylinkės paskelbtos draustiniu.

Sary Čelekas 1992 m. Kirgizijos pašto ženkle
| Badachšanasبدخشان |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Afganistano vėliava Afganistanas |
| **Administracinis centras** | Faizabadas |
| **Rajonai** | 29 |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 1 072 785 |
| **Plotas** | 44 059 km² |
| **Tankumas** (2021) | 24 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | AF-BDS |
|  |
|  **Vikiteka** | BadachšanasVikiteka |

**Badachšano provincija** (pers. بدخشان‎ = *Badakhšān*) – provincija Afganistano šiaurės rytinėje dalyje. Turi sieną su Tadžikistanu, Pakistanu ir Kinija. Administracinis centras – Faizabadas. Gyventojų skaičius – 1 072 785 (2021 m.).

Geografija
----------

Provincijai priklauso strategiškai svarbus Vachano koridorius, nusidriekiantis nuo pagrindinės šalies dalies per sunkiai pasiekiamus Baltistano šiaurinius pakraščius. Paviršius labai kalnuotas – driekiasi Hindukušo ir Pamyro kalnai, Karakorumo priekalnės. Tarp kalnų driekiasi slėniai, kuriuose vyrauja krūmynai, stepės, pusdykumės. Upės priklauso daugiausia Amudarjos baseinui; svarbiausios – Piandžas (su Pamyru), tekantis pasienyje su Tadžikistanu, ir Kokča. Pamyre telkšo Zorkulio ežeras.

Gyventojai
----------

Krašte būdinga didelė etninė įvairovė: gyvena tadžikai (daugiausia kalbantys dari), uzbekai, puštūnai, kiek mažiau hazarų, kirgizų, beludžų, rusų, kizilbašų. Yra vietinių pamyriečių (šugnanų, mundžanų, iškašimių, vachanų). Dauguma tikinčiųjų yra musulmonai sunitai, tarp pamyriečių daugiausia izmailitai.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Badachšano rajonai
Provincija padalinta į 29 rajonus.

Svarbiausios gyvenvietės:

* Faizabadas
* Iškašimas
* Baharakas
* Chuahanas
* Ragas
* Šahri Buzurgas
* Zebakas

Nuotraukos
----------

* Kalnai Chuahano apylinkėseKalnai Chuahano apylinkėse
* Jamčuno ugnies garbintojų šventyklaJamčuno ugnies garbintojų šventykla
* Kelias iš Kurano ir MundžanąKelias iš Kurano ir Mundžaną
* FaizabadasFaizabadas
* Afganistano tadžikaiAfganistano tadžikai
* Vachano kraštovaizdisVachano kraštovaizdis

Išnašos
-------

1. ↑  „Numanomas Afganistano gyventojų skaičius (anglų k.) 2021-22" (PDF). National Statistic and Information Authority (NSIA). 2021 m. balandžio mėn. Suarchyvuotas originalas (PDF) 24 June 2021. Nuoroda tikrinta 2023-06-11.


|  |  |
| --- | --- |
|  **Afganistano provincijos** |  |
| Badachšanas | Badgisas | Baglanas | Balchas | Bamijanas | Chostas | Daikondis | Farahas | Farjabas | Gaznis | Goras | Helmandas | Heratas | Džouzdžanas | Kabulas | Kandaharas | Kapisa | Konaras | Kundūzas | Lagmanas | Logaras | Nangarharas | Nimrūzas | Nuristanas | Paktija | Paktika | Pandžširas | Parvanas | Samanganas | Sari Pulis | Tacharas | Urozganas | Vardakas | Zabulis |
Gatvės bortelis kartu su lietaus nuotekų surinkimo vieta.
**Bortelis** – kelio ar gatvės konstrukcija, skirianti kelią nuo šaligatvio ar kito tako.

Istorija
--------

Akmenimis grįsta gatvė Pompėjoje su šonuose pakeltais borteliais.
Nors kelio borteliai buvo naudojami senovės Pompėjos laikais, platus jų panaudojimas prasidėjo tik XVIII a. kai išpopuliarėjo miestų gražinimo procesai.

1766 m. Londone buvo pasirašyti teisės aktai, reglamentuojantys miesto gatvių išdėstymą bei priežiūrą. Pagal juos buvo nuspręsta įrengti gatvėse akeminius bortelius, juos prižiūrėti bei rinkti iš gyventojų mokestį už tai.

Viena pagrindinių pirmųjų bortelių problema buvo tai, kad jie nebuvo pritaikyti patogiam neįgaliųjų asmenų naudojimui. 1945 m. Kalamazu mieste Mičigane buvo įrengtas pirmasis valstijoje bortelio nuolydis, pritaikytas patogiam neįgaliųjų asmenų naudojimui.

Pritaikymas
-----------

Gatvių borteliai gali turėti kelias pritaikymo galimybes. Aiškiai pakėlus gatvės kraštus borteliais ir atskyrus gatvę nuo šaligatvių, borteliai neleidžia automobiliams stovėti ant pėsčiųjų takų, taip pat važiuoti jais. Taip pat borteliai leidžia palaikyti gatvės kraštų struktūrą. Dažnai borteliai padeda valdyti lietaus nuotekas gatvėse.

Kadangi bortelių įrengimas kainuoja papildomai, jie įprastai įrengiami tik miestuose arba tik ten, kur jie padeda valdyti lietaus nuotekas. Taip pat užmiesčio keliuose borteliai retai įrengiami dėl saugumo – dideliu greičiu automobiliai atsitrenkę į bortelius gali apsiversti.

Borteliai taip pat įrengiami prie pėsčiųjų perėjų, siekiant perspėti pėsčiuosius apie transporto eismą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Conversation: Rush Hour in Pompeii". *Archaeology.org*. 2008 m. lapkričio mėn. Nuoroda tikrinta 2016-08-21.
2. ↑  BreezeMaxWeb. „Purpose Of Road Curbs | Asphalt Paving | Toronto Paver" (amerikiečių anglų). Nuoroda tikrinta 2021-12-23.
3. ↑  „City street scene manual Part 2" (PDF). Department of Planning & Transportation - the City of London. 2005 m. balandžio mėn. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2013-12-15. Nuoroda tikrinta 2015-08-03.
4. ↑  Peterson, Julie (2015-07-15). „Smashing barriers to access: Disability activism and curb cuts". National Museum of American History. Nuoroda tikrinta 2018-03-28.
5. ↑  Suh, Chul; Ha, Soojun; Won, Moon (2008 m. gruodžio mėn.). „Optimized Design of Concrete Curb under Off Tracking Loads" (PDF). Center for Transportation Research, The University of Texas at Austin. pp. 5–6. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2019-04-10. Nuoroda tikrinta 2018-03-28.
6. ↑  Chapter 10 - Roadside Design, Guide Rail and Appurtenances
7. ↑  Olszewski, Piotr; Osińska, Beata; Zielińska, Anna (2016). „Pedestrian Safety at Traffic Signals in Warsaw". *Transportation Research Procedia*. **14**: 1174–1182. doi:10.1016/j.trpro.2016.05.188.
| Beišehyras |
| --- |
|  |
| Vieta | Turkijos vėliava Turkija |
| Plotas | 650 km² |
| Didžiausias gylis | 10 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Beišehyras

  |
| **Koordinatės** |  37°47′0″ š. pl. 31°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.78333°š. pl. 31.55000°r. ilg.﻿ / 37.78333; 31.55000Koordinatės: 37°47′0″ š. pl. 31°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.78333°š. pl. 31.55000°r. ilg.﻿ / 37.78333; 31.55000 |

**Beišehyras** (turk. *Beyşehir Gölü*) – ežeras Turkijoje, Ispartos ir Konijos provincijose. Didžiausias gėlas Turkijos ežeras. Kintant vandens lygiui plotas svyruoja nuo 600 iki 730 km². Ilgis – 45 km. Plotis – 25 km. Aukštis virš jūros lygio – 1115 m. Ežeras svarbus daugeliui migruojančių paukščių rūšių.
Ežero vanduo naudojamas drėkinimui.

Rytinis krantas lėkštas, vakaruose – kalnai, skiriantys Beišehyro ir Ehirdyro ežerų baseinus. Ežero apylinkėse aktyvūs karstiniai reiškiniai. Pietvakarinėje ežero dalyje yra karstinių šulinių. Ežere yra 32 salos.

Didžiausias miestas šalia ežero – Beišehyras.

Nuorodos
--------

* www.birdlife.org Archyvuota kopija 2009-01-03 iš Wayback Machine projekto.
* www.planetware.com Archyvuota kopija 2008-09-07 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Vytis (reikšmės).*
Rinktinės ženklas
Rinktinės buveinė
**Vytis** – specializuota Lietuvos policijos rinktinė, saugojusi Lietuvos atstovybes užsienyje ir užsienio valstybių atstovybes Lietuvoje.

Istorija
--------

Įstaiga sukurta 1993 m. kaip **Vidaus reikalų ministerijos Policijos departamento Viešosios policijos valdybos užsienio šalių atstovybių apsaugos rinktinė „Vytis"**, reorganizavus šio departamento viešosios policijos rinktinę „Skydas".

1999 m. pertvarkant Policijos departamentą, rinktinė pertvarkyta į **Vilniaus miesto vyriausiojo policijos komisariato Viešosios policijos rinktinę „Vytis"**, o 2002 m. ji tapo savarankiška **Lietuvos viešosios policijos rinktine „Vytis"**.

2010 m. prie rinktinės prijungta Viešosios policijos apsaugos tarnyba, kuri vykdė komercines apsaugos paslaugas. 2012 m. rinktinė, atsisakiusi šios funkcijos, vėl buvo prijungta Vilniaus apskrities vyriausiojo policijos komisariato, kuriame pervadinta į **rinktinę „Vytis"**.

2022 m. rinktinė buvo panaikinta.

Vadai
-----

* Erikas Kaliačius – 1993–1997 m.
* Česlovas Jasiulionis – 1997–2002 m.
* Saulius Gagas – 2002–2011 m.
* Kęstutis Kalinauskas – 2011–2012 m.
* Jonas Šafranavičius – 2012–2022 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  „Dėl Vilniaus miesto vyriausiojo policijos komisariato Viešosios policijos rinktinės "Vytis" pertvarkymo". *2002 m. kovo 4 d. įsakymas Nr. 98*. Policijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos. Nuoroda tikrinta 2024-03-09.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Nuorodos
--------

Archivuotas rinktinės tinklalapis[neveikianti nuoroda]
| Druskonis |
| --- |
| Nuo pietinio krantoNuo pietinio krantoNuo pietinio kranto |
| Vieta | Druskininkų sav. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,075 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,43 km |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Druskonis

  |
| **Koordinatės** |  54°0′54″ š. pl. 23°58′22″ r. ilg.﻿ / ﻿54.01500°š. pl. 23.97278°r. ilg.﻿ / 54.01500; 23.97278Koordinatės: 54°0′54″ š. pl. 23°58′22″ r. ilg.﻿ / ﻿54.01500°š. pl. 23.97278°r. ilg.﻿ / 54.01500; 23.97278 |
|  |
|  Vikiteka | Druskonis |

**Druskonis** –ledyninės kilmės ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, Druskininkuose, į pietus nuo miesto centro. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,42 km, plotis iki 0,31 km. Altitudė 88,1 m. Krantai neaukšti, sausi.

Druskonio ežeras – svarbus turistinis miesto objektas. Šiauriniame jo krante stovi „Linksmoji Vila", pakrantėmis driekiasi pėsčiųjų takeliai, stovi skulptūros, auga Vijūnėlės parkas, kiek toliau į pietus yra senosios Druskininkų kapinės. Įrengtas fontanas. Vandens pramogos (vandens dviračiai, valtys).

Ežeras nenutekantis, priklauso Vijūnėlės upelio baseinui (Nemuno intakas).

Dėl užpelkėjimo ir užterštumo skleidė itin stiprų tvaiką, tad miesto valdžia nusprendė jį išvalyti. Vandens gylis tada tesiekė apie pusantro metro, todėl yra pagilintas iki 4 m. Atliekant darbus dumble rasti slapti Antrojo pasaulinio karo laikų vokiečių žemėlapiai, kuriuose išdėstyti žvalgybiniai Gardino srities (Baltarusija) objektai.

Pavadinimas
-----------

Seniau ežeras vietinių gyventoju vadintas tiesiog ***Ežeru, Ežerėliu***. XIX a. rusiškuose planuose įvardijamas Druskininkų ežeru. Vėliau lenkiškuose šaltiniuose rašoma *Druskonie*. Prieš nusistovint lietuviškam pavadinimui Druskonis, ežeras dar vadintas Druskone arba Druskonių ežeru.

Ežero pakrantė

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys,
2. ↑   Archyvuota kopija 2021-11-16 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑   Archyvuota kopija 2015-09-23 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°30′31″š. pl. 25°37′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.508738°š. pl. 25.626524°r. ilg.﻿ / 55.508738; 25.626524

Utenos trikotažas|  |
| Komercinis pavadinimas | AB „Utenos trikotažas" |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pirmtakas (-ai) | Marytės Melnikaitės trikotažo ir galanterijos gamybinis susivienijimas |
| Įkurta | 1967 m. liepos 25 d. |
| Centrinė būstinė | Utena, Lietuva |
| Svarbiausi darbuotojai | Nomeda Kaučikienė (generalinė direktorė) |
| Produkcija | Trikotažas, apranga |
| Tinklalapis | ut.lt |

**AB „Utenos trikotažas"** – Lietuvos trikotažo įmonė Utenos mieste, turinti visą gamybos ciklą: iš įmonėje pagaminto ir nudažyto trikotažo čia pat siuvami moteriški, vyriški ir vaikiški apatiniai bei viršutiniai drabužiai, laisvalaikio bei sportinė apranga. Būstinė įsikūrusi J.Basanavičiaus g. 122, Utenoje.

Didžiąją savo produkcijos dalį įmonė eksportuoja žinomiausiems Europos prekybos tinklams. Įmonės deklaruojami pajėgumai: ~ 3 mln. metrų trikotažo audinių ir ~ 3 mln. trikotažo gaminių vienetų.

Pagrindinis bendrovės akcininkas yra SBA grupė, valdanti 92,31 proc. akcijų paketa, kiti akcininkai – 7,69 proc.

Generalinė direktorė – Nomeda Kaučikienė.

Bendrovės pastatas

Istorija
--------

**Marytės Melnikaitės trikotažo ir galanterijos gamybinis susivienijimas** Utenoje atidarytas 1967 m. liepos 25 d. Tuo metu jis buvo vienas didžiausių Baltijos šalyse. Per metus gamino 17,7 mln. vienetų trikotažo gaminių. Iki 1989 m. įmonės gamyba nuolat augo. 1989 m. ji jau gamino 19,4 mln. vienetų trikotažo gaminių, iš kurių 30 proc. parduodavo Lietuvoje, o kiti pasklisdavo po visą SSRS. Tuo metu čia dirbo iki 3000 dirbančiųjų.

Po nepriklausomybės paskelbimo įmonė pradėjo naują veiklos etapą. Jai vadovauti paskirta Nijolė Dumbliauskienė. 1993 m. „Utenos trikotažas" tapo privataus kapitalo įmone. 1994 m. gruodžio 6 d. įregistruota Utenos rajono valdybos įmonių rejestre.

1984–1996 m. įmonėje leistas laikraštis „Trikotažininkas".

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Corporate info | Utenos trikotažas". *ut.lt* (anglų). Suarchyvuota iš originalo 2016-03-06. Nuoroda tikrinta 2016-09-02.
2. ↑  „SBA įsigijo 10 proc. „Utenos trikotažo" akcijų". *delfi.lt*. Delfi. ELTA. 2020-01-08. Nuoroda tikrinta 2024-03-12.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė **(**angl.**)**
* SBA informacija
* AB „Utenos trikotažo" istorija Archyvuota kopija 2014-06-06 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RBendrovės, kurių akcijomis prekiaujama Nasdaq Vilnius biržoje |
| --- |
|  |
| 
Amber Grid (AMG1L) • Apranga (APG1L) • AUGA group (AVG1L) • Energijos skirstymo operatorius (ESO1L) • Grigeo Grigiškės (GRG1L) • Invalda LT (IVL1L) • INVL Baltic Farmland (INL1L) • INVL Baltic Real Estate (INR1L) • INVL Technology (INC1L) • Kauno energija (KNR1L) • KN Energies (KNE1L) • Ignitis gamyba (LNR1L) • Linas (LNS1L) • Linas Agro Group (LNA1L) • LITGRID (LGD1L) • Novaturas (NTU1L) • Panevėžio statybos trestas (PTR1L) • Pieno žvaigždės (PZV1L) • Rokiškio sūris (RSU1L) • Šiaulių bankas (SAB1L) • Snaigė (SNG1L) • Telia Lietuva (TEL1L) • Utenos trikotažas (UTR1L) • Vilkyškių pieninė (VLP1L) • Vilniaus baldai (VBL1L) • Žemaitijos pienas (ZMP1L) |

 |
| Grenoblispranc. *Grenoble* |
| --- |
|              |
| *Grenoblio panorama* |
|  |
| 

GrenoblisGrenoblis

45°11′16″ š. pl. 5°43′37″ r. ilg.﻿ / ﻿45.18778°š. pl. 5.72694°r. ilg.﻿ / 45.18778; 5.72694﻿ (Grenoblis)Koordinatės: 45°11′16″ š. pl. 5°43′37″ r. ilg.﻿ / ﻿45.18778°š. pl. 5.72694°r. ilg.﻿ / 45.18778; 5.72694﻿ (Grenoblis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| **Regionas** | Rona-Alpės |
| **Departamentas** | Izeras (departamentas) |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 158 600  |
| **Plotas** | 18,13 km² |
| **Tankumas** (2007) | 8 748 žm./km² |
| **Altitudė** | 212 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Grenoblis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Grenòblis |

**Grenoblis** (Franko-Provensalio: *Grenoblo*) – miestas pietryčių Prancūzijoje, Ronos Alpių regione, Alpių kalnų papėdėje, prie Izero ir Drako upių santakos. Izero departamento centras. Svarbus transporto centras, veikia oro uostas, geležinkeliai ir automagistralės jungia su Lionu, Marseliu, Ženeva. Išplėtota elektronikos ir informatikos, plastikų, maisto pramonė, energetikos įrenginių gamyba.

Šiuo metu mieste veikia 3 universitetai (Žozefo Furjė, Pjero Mendeso, Stendalio) ir politechnikos institutas. Mokslinių tyrimų centras (atominės energetikos tyrimai). Grenoblis vadinamas Prancūzijos Alpių sostine ir yra populiarus kalnų turizmo centras. Dailės, Stendalio, Šiuolaikinio meno muziejai.

Istorija
--------

III a. Grenoblio vietoje buvo alobrogų gyvenvietė *Kularon*. 380 m. valdant romėnų imperatoriui Gracijanui pervadinta Gracianopoliu. Nuo IV a. vyskupijos centras. IX a. laikinai miestą užėmė arabai. 1339 m. įkurtas vienas seniausių Europoje Grenoblio universitetas. 1349 m. miestas atiteko Prancūzijai ir nuo to laiko buvo Dofinės provincijos sostine. Labai išsiplėtė XIX a.

Architektūra
------------

Gotikinė XII–XIII a. Dievo Motinos katedra, XII a. Jėzuitų kolegija, XVI a. miesto rotušė, kelios bažnyčios. XX a. Grenoblio nacionalinis muziejus.

Žymūs žmonės
------------

Iš Grenoblio kilę arba čia gyveno šie žymūs Prancūzijos žmonės: egiptologas Jean-François Champollion, rašytojas Stendalis, lenktynininkas René Arnoux, matematikas Jean Baptiste Joseph Fourier, filosofas Jean-Jacques Rousseau.

Universitetai
-------------

* Joseph Fourier universitetas (UGA)
* INPG

Sportas
-------

1968 m. Grenoblyje vyko X žiemos olimpinės žaidynės.
Mieste žaidžia Grenoble Foot 38 futbolo klubas.

Miestų partnerystė
------------------

|  |  |
| --- | --- |
| * Italija Katanija
* Austrija Insbrukas
* Vokietija Esenas
* Vokietija Halė
* Moldavija Kišiniovas
* Jungtinė Karalystė Oksfordas
* Izraelis Rehovotas
 | * Jungtinės Amerikos Valstijos Fyniksas
* Vengrija Pėčas
* Palestinos valstybė Betliejus
* Lietuva Kaunas
* Tunisas Sfaksas
* Alžyras Konstantina
* Italija Koratas
 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Grenoble (Grenoblis)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 137 psl.
**Šilutės irklavimo klubas** (vok. *Ruderenverein Heydekrug*) – XX a. pirmoje pusėje Šilutėje veikęs sportinio irklavimo klubas.

Istorija
--------

1919 m. birželio 19 d. būrelis bendraminčių Šilutėje įkūrė irklavimo klubą. Pirmuoju pirmininku išrintas advokatas Oskaras Šnaideraitis (vok. *Oskar Schneidereit*), netrukus jį pakeitė Mikelis Kubilius (vok. *Michel Kubillus*).

Tais pačiais metais klubas Tilžėje įsigijo pirmąją valtį – keturvietę su vairininku, kurią patriotiškai pavadino „Heydekrug" (liet. *Šilutė*). 1920 m. aštuonvietę padovanojo kolegos iš Klaipėdos – klubas „Neptūnas", ta proga jai buvo suteiktas „Memel" (liet. *Klaipėda*) vardas. Treniravimosi metodologijos žinių trūko, jas kompensavo miesto Herderio gimnazijos fizinio lavinimo mokytojų pamokos, vertingi buvo trenerio Ariaus iš Klaipėdos „Neptūno" nurodymai. 

1924 m. su dviem valtimis pirmąkart dalyvauta regatoje Tižėje, daug patyrimo suteikė 1926 m. tarptautinė regata Rusnėje. Be to, lenktyniauta Ragainėje ir Klaipėdoje. Aukštų sportinių rezultatų pasiekta nebuvo, bet daugelis šilutiškių buvo įvertinti sidabriniais irkluotojų ženkleliais, įteiktais per vieną sezoną nuirklavus 1000 kilometrų.

Valtims ir kt. inventoriui sandėliuoti buvo reikalingos patalpos ir klubas ryžosi jas pasistatyti pats. Projektu, statybomis ir vėlesne eksploatacija rūpinosi arch. Kurtas Gutknechtas (vok. *Kurt Gutknecht*). Elingas su persirengimų ir susirinkimų patalpomis 1925 m. iškilo Šyšos ir jos atšakos į laivelių prieplauką sudarytame kyšulyje (dab. Uosto gatvėje). Šalia įrengta teniso aikštelė, prižiūrėtojų namelis (iki 1932 m. sargavo Formella šeima, vėliau – Mikelis Dašnys (vok. *Michel Daschnies*) su žmona.

1931 m. pasikeitė organizacijos vadovas: klubo pirmininku tapo vaistininkas Rainhardas Šmitas (vok. *Reinhard Schmidt*), vėlesniais vadovais minimi gyd. Albertas Adolfas Kulkys (vok. *Albert Adolf Kulkies*), teisininkas D.Švarcas (vok. *D.Schwarz*) ir Gustavas Canderis (vok. *Gustav Zander*). Jų vadovavimo metu sustiprėjo irklavimo klubo materialinė bazė. Prieš uždarant klubą, 1944 m. spalio 9 d. flotilę sudarė: mokomosios dvivietė ir keturvietė, vienvietė, trys sportinės dvivietės be vairininko, taip pat dvi sportinės keturvietės valtys bei mokomasis laivas.

Šaltiniai
---------

* *Šilutės irkluotojų draugija* // www.silaineskrastas.lt
* *150 Jahre Ruderverein Heydekrug* // Memeler Dampfboot, 20. Juli 1969 (Nr. 14), S. 12-13
* Elisabeth Josephi. *Ruderverein Heydekrug in Lüneburg* // Memeler Dampfboot, 20. Juni 1966 (Nr. 12), S. 160-162

Nuorodos
--------

* Irkluotojai prie savo elingo (nežinomo autoriaus fotografija)[neveikianti nuoroda]
**Kauno rajono savivaldybės taryba** – Kauno rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama pagal Savivaldybių tarybų rinkimų įstatymą (žr. Lietuvos politinė sistema).

Tarybą sudaro 31 tarybos narys. Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.

Istorija
--------

Merai
-----

* Valerijonas Senvaitis – 1995–1997 m.
* Donatas Jankauskas – 1997–2000 m.
* Petras Mikelionis – 2000–2004 m.
* Leonardas Gineika – 2004–2007 m.
* Valerijus Makūnas – nuo 2007 m.

Savivaldybės tarybos
--------------------

* Kauno rajono taryba 1990–1995 m.
* Kauno rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
* Kauno rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
* Kauno rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
* Kauno rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
* Kauno rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
* Kauno rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Nuorodos
--------

Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2022-03-03 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| *Süddeutsche Zeitung* |
|  
2009 m. gegužės 20 d. leidimas |
| Kalba | vokiečių |
| Tipas | Dienraštis |
| Formatas | Nordisch |
| Savininkas | Südwestdeutsche Medien Holding |
| Redaktorius | Kurt Kister |
| Įsteigta | 1945 m. spalio 6 d. |
| Būstinė | Miunchenas, Vokietija |
| ISSN | 0174-4917 |
| Svetainė | www.sueddeutsche.de |

**„Süddeutsche Zeitung"** – dienraštis, leidžiamas Miunchene, Vokietijoje. Laikomas vienu iš trijų įtakingiausių Vokietijos laikraščių.

Istorija
--------

Laikraštį, kaip dvisavaitinį leidinį, įsteigė Edmund Goldschagg, Franz Joseph Schöningh ir August Schwingenstein, naudodamiesi prieškario „Münchner Neueste Nachrichten" spaustuve. 1945 m. spalio 6 d. prabėgus penkiems mėnesiams po Antrojo pasaulinio karo, „Süddeutsche Zeitung" buvo pirmasis laikraštis, kuriam JAV kariuomenės administracija Bavarijoje suteikė licenciją. Pirmasis leidimas išėjo jau tą patį vakarą; pirmojo leidimo pirmąjį puslapį galima perskaityti čia (PDF). Laikraštis netruko išpopuliarėti, jį imta leisti triskart per savaitę, o nuo 1949 m. – kasdien.

Pardavimų skelbimų laikraščiuose sumažėjimas XXI a. pr. buvo toks ekonomiškai stiprus, kad 2002 m. spalio mėn. net privedė „Süddeutsche Zeitung" prie bankroto slenksčio. Laikraštis bankrotą išgyveno tik dėka 150 mln. eurų investicijų, kurias skyrė naujasis akcininkas – vietinis laikraščių tinklas „Südwestdeutsche Medien". Per trejų metų laikotarpį laikraštyje darbuotojų sumažėjo nuo 425 iki 307, buvo nutraukta regioninio leidinio Diuseldorfe leidyba, taip pat atsisakyta skyriaus Berlyno naujienoms.

2004 m. pavasarį laikraštis inicijavo projektą *Süddeutsche Bibliothek*. Kiekvieną savaitę spaudos kioskuose ir knygynuose buvo galima įsigyti po vieną iš 50 žymiausių XX a. romanų kietu viršeliu. Vėliau pradėta prekiauti ir įtaką padariusių filmų DVD pakuotėmis. Tų pačių metų liepos mėn. pradėta leisti mokslo populiarinimo žurnalą „SZ Wissen". 2005 m. pabaigoje prie siūlomo asortimento pridėtos knygos vaikams.

Tiražas
-------

Laikraščio tiražas 1992 m. trečiąjį ketvirtį siekė 397 000 egz. 1993 m. – 304 499 egz. 1995–96 m. laikotarpiu – 407 000 egz.

2001 m. tiražas siekė 436 000 egz. pagal šį rodiklį jis pateko tarp 100 didžiausią tiražą turinčių Europos laikraščių. 2003 m. tiražas siekė 433 000 egz. 2004 m. – 441 955 egz. 2006 m. – 429 345 egz. 2012 m. – 432 000.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  *Süddeutsche Zeitung*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-01-23.
2. 1 2  „Media Landscape Media Claims" (PDF). *European Social Survey*. 2014 m. gegužės mėn. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2014-08-16. Nuoroda tikrinta 2015-01-12.
3. ↑  Sigurd Hess (2009). „German Intelligence Organizations and the Media". *Journal of Intelligence History*. **9** (1–2). doi:10.1080/16161262.2009.10555166.
4. ↑  Mark Landler (19 January 2004), MEDIA; Woes at Two Pillars of German Journalism *New York Times*.
5. ↑  „New trend in Germany: scientific magazines by Die Zeit and Süddeutsche Zeitung". *Editors Weblog*. 2004-12-03. Nuoroda tikrinta 2013-10-05.
6. ↑  Adam Smith (2002-11-15). „Europe's Top Papers". *campaign*. Nuoroda tikrinta 2015-02-05.
| *Trakų pusmaratonis* |
| --- |
|  |
| Data | 2018 m. gegužės 13 d. |
| Vieta | Trakai, Lietuvos vėliava Lietuva |
| Įkurta | 2013 m. |
| Dalyvių skaičius | beveik 3 000 (2017 m.) |
| Rungčių skaičius | 5 |
| Trasos ilgis | pusmaratonis  10 km  5 km  1 km šeimos ir vaikų bėgimas  šiaurietiškojo ėjimo varžybos |
|  |
|  |
| Lygis | profesionalus ir mėgėjiškas |
| Tipas | bėgimas plentu |
|  |
| Rėmėjai | „Eurovaistinė" |
|  |
| Svetainė | trakupusmaratonis.lt |

**„Trakų pusmaratonis"** – kasmetinės pusmaratonio ir trumpesnių distancijų bėgimo plentu varžybos, kuriose varžosi profesionalūs sportininkai ir mėgėjai. Trakų pusmaratonio trasa yra viena iš nedaugelio Lietuvoje sertifikuotų bėgimo trasų, todėl ji tinka rekordams siekti ar asmeniniams tikslams gerinti. „Trakų pusmaratonis" pritraukia beveik 3 tūkst. dalyvių. Be to, sulaukia nemažai svečių iš užsienio.

Istorija
--------

Bėgimo tradicijos senojoje Lietuvos sostinėje siekia „Lietuviškojo maratono" ištakas. 1959 m. gegužės 2 d. buvo surengtas pirmasis Trakai–Vilnius tarptautinis maratonas, paskutinis – 2000 m. 30 km varžybų trasa driekdavosi nuo Trakų pilies griuvėsių iki Vingio parko.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Trakų triatlonas
* Kauno maratonas
* We Run Vilnius
* Vilniaus maratonas
* Vilniaus velomaratonas

Išnašos
-------

1. ↑  „Vilniaus Maratono žurnalas". *Vilniaus maratonas*. Nuoroda tikrinta 2017-06-05.
Vilniaus Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
**Architektūros muziejus** – Lietuvos architektūros muziejus, veikęs 1968–2006 m. Vilniuje, Šv. Mykolo g. 9, A. Volano g. 13.

Istorija
--------

Architektūros muziejus įsteigtas 1968 m. rugpjūčio 1 d. kaip Istorijos ir etnografijos muziejaus (dab. Lietuvos nacionalinis muziejus) filialas. Pirmoji 374 m² ploto ekspozicija buvo įrengta 1971 m. muziejui paskirtoje Šv. Mykolo bažnyčioje. 1976 m. muziejaus darbuotojai persikėlė į buvusio bernardinių observančių vienuolyno pirmojo aukšto koridorių. 1986 m. muziejui perduotas visas bernardinių observančių vienuolyno kompleksas, tačiau 1993 m. pastatai sugrąžinti teisėtiems savininkams. 1994 m. muziejus tapo pavaldus Kultūros paveldo centrui.

Eksponatai
----------

Muziejus rinko, saugojo, tyrė ir populiarino Lietuvos profesionaliosios architektūros eksponatus. Pirmieji muziejaus eksponatai buvo negatyvai, kokliai, plytos, atvirukai. Rinkinių pradžia – architekto Adolfo Lukošaičio muziejui padovanota kolekcija. Joje buvo keliolika jo paties kurtų projektų negatyvų. 2001 m. muziejaus fonduose buvo 51 470 miestų ir miestelių planų, pastatų projektų, brėžinių, piešinių, fotografijų ir kt. Po 2006 m. eksponatai perduoti Lietuvos nacionaliniam muziejui.

Nuo 1994 m. muziejus buvo Tarptautinės architektūros muziejų konfederacijos (ICAM) narys.

Muziejaus vadovai
-----------------

* 1968–1978 m. Eugenijus Dirvelė
* 1978–2006 m. Morta Baužienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Dėl Nacionalinio Lietuvos valstybės ir kultūros istorijos muziejaus Architektūros skyriaus perdavimo". *1993 m. gruodžio 31 d. nutarimas Nr. 1013*. Lietuvos Respublikos Vyriausybė. Nuoroda tikrinta 2024-03-09.
2. ↑  Lietuvos muziejai. Architektūros muziejus. Archyvuota kopija 2007-08-18 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Morta Baužienė. *Architektūros muziejus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 732 psl.
| Monterėjusangl. *Monterey* |
| --- |
|              |
|  |
|  |
| 

MonterėjusMonterėjus

36°36′11″ š. pl. 121°53′37″ v. ilg.﻿ / ﻿36.60306°š. pl. 121.89361°r. ilg.﻿ / 36.60306; 121.89361﻿ (Monterėjus (Kalifornija))Koordinatės: 36°36′11″ š. pl. 121°53′37″ v. ilg.﻿ / ﻿36.60306°š. pl. 121.89361°r. ilg.﻿ / 36.60306; 121.89361﻿ (Monterėjus (Kalifornija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-8)------ vasaros: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Kalifornija Kalifornija |
| **Apygarda** | Monterėjaus apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1770 m. |
| **Miesto vadovas** | Hans Uslar |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 29 874  |
| **Plotas** | 31,77 km² |
| **Tankumas** (2021) | 940 žm./km² |
| **Altitudė** | 8 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 93940 |
| **Tinklalapis** |  |

**Monterėjus** (angl. *Monterey*, isp. *Monterrey*) – miestas Kalifornijoje, JAV. Įsikūręs prie Ramiojo vandenyno Monterėjaus įlankos, už 80 km į pietus nuo San Chozės. 2021 m. duomenimis, Monterėjuje gyveno 29 874 žmonės.

1602 m. Sebastianas Viskainas (*Sebastian Vizcaíno*) šią vietovę pavadino grafo de Monte Rėjaus (*de Monte Rey*), Naujosios Ispanijos (Meksikos) vicekaraliaus, garbei, ši teritorija priklausė Naujajai Ispanijai. 1775–1849 m. miestas buvo tapęs pirmąja Kalifornijos sostine. Po Amerikos–Meksikos karo Monterėjus atiteko JAV.

Monterėjuje daug įžymybių – vienas geriausių JAV okeonariumų, senoviniai uosto statiniai, pirmosios Kalifornijoje kultūrinės įstaigos – teatras, biblioteka ir kt. (pasatatai išlikę). Už keleto kilometrų nuo miesto, Monterėjaus įlankos dugne, yra unikalus povandeninis kanjonas – Monterėjaus kanjonas. Šis povandeninis kanjonas ir keletas gretimų palyginti mažame vandenyno plote netoli pakrantės sąlygojo didžiulę jūrinės floros ir faunos įvairovę, todėl ši įlanka sulaukia didelio biologų, geologų ir kitų mokslininkų iš viso pasaulio dėmesio.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  „QuickFacts Monterey city, California". *census.gov*. Nuoroda tikrinta 2023-02-20.
2. 1 2  „Monterey". *britannica.com*. Nuoroda tikrinta 2023-02-20.
**Nazareth Mitrou-Long**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1993 m. rugpjūčio 3 d. (30 metų) |
| Gimimo vieta | Misisauga, Ontarijas, Kanada |
| Ūgis | 1,93 m |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Pirėjo „Olympiakos" |
| **Pozicija** | atakuojantis gynėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 20172017–20192017–20192019–20202019–202020212021–20222022–202320232023– | Solt Leik Sičio „Stars"Jutos „Jazz"→ Solt Leik Sičio „Stars"Indianos „Pacers"→ Fort Veino „Mad Ants"Fort Veino „Mad Ants"Brešos „Germani"Milano „Olimpia"Kauno „Žalgiris"Pirėjo „Olympiakos" |  |
|  |

**Nazaretas („Nazas") Džersis Mitru-Longas** (*Nazareth Jersey Mitrou-Long*, g. 1993 m. rugpjūčio 3 d.) – Kanados krepšininkas, rungtyniaujantis atakuojančiuoju gynėju arba įžaidėju.

Gimė motinos graikės ir tėvo trinidadiečio šeimoje Kanadoje. Mokėsi gimtosios Misisaugos Tėvo Maiklo Gioco ir Šv. Martyno vidurinėse mokyklose. 2012–2017 m. žaidė už Ajovos valstijos universiteto „Cyclones" komandą. 2017 m. NBA naujokų biržoje nebuvo pašauktas, ir profesionalo karjerą pradėjo NBA G lygos Solt Leik Sičio „Stars" klube. Po sėkmingų pasirodymų G lygoje, pakviestas į Jutos „Jazz", su kuria sudarė dvišalę sutartį. Jutos klube žaidė labai epizodiškai, 2018 m. grįžo į „Stars". Vėliau darsyk pateko į NBA, Indianos „Pacers", bet ir ten beveik nerungtyniavo. Neįsitvirtinęs NBA, 2021 m. N. Mitru-Longas išvyko į Europą, kur rungtyniavo Brešos „Germani", o 2022–2023 m. – Milano „Olimpia" (Eurolyga – vid. 7,4 tšk. 2 atk. k. 2 rez. perd. 35 % tritaškiai). 2023 m. sudarė „1+1" sutartį su Kauno „Žalgiriu". „Žalgiryje" žaidė nedaug (Eurolygoje per vid. 10 minučių fiksavo 4,1 taško ir 1,8 naudingumo balo statistiką) ir jau lapkričio pabaigoje parduotas Pirėjo „Olympiakos", su kuriuo sudarė 3 metų sutartį.

Pasiekimai
----------

* Graikijos krepšinio taurė: 2024 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  The power of a name: Naz Mitrou-Long, *iowastatedaily.com*
2. ↑  Mitrou-Longas – apie pasirinktą „Žalgirį", pamokas Milane ir broliškus santykius su Brooksu, *basketnews.lt*
3. ↑  Oficialu: Mitrou-Longas keliasi į „Olympiakos", *basketnews.lt*
|  |
| --- |
| **Varėnos sporto mokykla** |
| [[Vaizdas:|Varėnos sporto mokykla herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Varėnos sporto mokykla|250px]] |
| **Adresas** | Varėna |
| **Direktorius(-ė)** |  |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1968 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** |  |

**Varėnos sporto mokykla** – Varėnos sporto mokykla, veikusi 1968–2016 m.

Istorija
--------

1968 m. buvo įsteigta Varėnos vaikų ir jaunių sporto mokykla su filialais Valkininkuose, Merkinėje ir Druskininkuose.

1994 m. mokykla iš Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijos perduota Varėnos rajono savivaldybės administracijai.

2016 m. mokykla prijungta prie Varėnos sporto centro.

Mokykloje praktikuotos sporto šakos – rankinis, futbolas, slidinėjimas, orientavimosi sportas, lengvoji atletika, stalo tenisas.

Direktoriai
-----------

* Bolius Boguševičius – 1968–1978 m.
* Antanas Matačiūnas – 1978–1985 m.
* Irena Mikalauskienė – 1985–2016 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2019-02-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
**„Saduto"** – vienintelis Londono lietuvių folkloro ansamblis, veikiantis nuo 2005 metų. Tikslas – Didžiosios Britanijos lietuvių tarpe išlaikyti tautos kultūrą ir papročius. Ansamblio vadovai Ligita ir Kostas Malinauskai.

Įkūrimas
--------

2005-ųjų metų kovo mėnesį, suburti pirmo Didžiosios Britanijos Lietuvių Sąjungos (DBLS Archyvuota kopija 2010-01-11 iš Wayback Machine projekto.) skyriaus pirmininkės Onos Dobrovolskienės, pirmą kartą būsimo kolektyvo nariai susirinko padainuoti Londono Šv. Kazimiero bažnyčios svetainėje. Taip gimė mintis burtis į folklorinį ansamblį.

Pirmasis kolektyvo pasirodymas įvyko Sekminių šventėje Didžiosios Britanijos Lietuvių Sodyboje Archyvuota kopija 2008-11-20 iš Wayback Machine projekto.. 2005-aisiais po vasaros atostogų vėl susirinkus į repeticiją, buvo nutarta pasivadinti Didžiosios Britanijos Lietuvių bendruomenės folkloriniu ansambliu „Saduto".

Veikla
------

Kolektyvą sudaro 25 Londone gyvenantys lietuviai atvykę iš įvairių Lietuvos vietų. Ansamblio nariai dainuoja ir groja lietuvių liaudies instrumentais. Pastaroji veikla pagal liaudies papročius palikta vyrams. Kolektyvo narės – moterys atsakingos už liaudies dainas, be to, jos taip pat pritaria įvairiais mažesniais, ritmą palaikančiais instrumentais.

Ansamblis atlieka įvairių Lietuvos regionų etnografinius kūrinius to krašto tarme, kad jie išliktų tokie, kokie buvo užrašyti ir išsaugoti senesnių kartų. Atsisakoma stilizuoto, pagal madą sukurto kostiumo. Ansamblis renkasi artimą liaudiškam, XIX a. dėvėtam, valstiečių išeiginį rūbą atkartojančiam apdarui, atspindinčiam įvairius regionus.

"Saduto" kolektyvas koncertuoja lietuvių Sodyboje Londone, bendruomenės rengiamuose valstybinių švenčių minėjimuose. Ansamblis taip pat dalyvauja moksleivių šventėse, ruošia vakarones, talkina ambasados renginiuose. Kolektyvas kviečiamas koncertuoti į Lietuvą ir į Didžiosios Britanojos miestus.

Šaltinis: Didžiosios Britanijos Lietuvių Sąjunga
| Juna |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 185,17 km |
| **Baseino plotas** | 5498 km² |
| **Ištakos** | Centrinė Kordiljera |
| **Žiotys** | Samanos įlanka, Atlanto vandenynas |
| **Šalys** | Dominikos Respublika |

**Juna** (isp. *Río Yuna*) – 2-a ilgiausia Dominikos Respublikos upė. Ilgis siekia 185,17 km. Upė prasideda 1075 m aukštyje, Centrinėje Kordiljeroje, į pietvakarius nuo Bonao miesto, teka derlingu Sibao slėniu, paskui pasuka šiaurės–šiaurės rytų kryptimi, prateka pro Bonao. Į pietus nuo Kotui miesto upė pasiekia Hatilijo ežerą (isp. *Presa de Hatillo*), tada pasuka į šiaurės rytus, vėliau į rytus ir įteka į Atlanto vandenyno Samanos įlanką. Kaip ir daugelio kitų Dominikos Respublikos upių pavadinimai, Junos pavadinimas kilo iš tainų kalbos.

Upę daugiausia maitina lietaus vanduo, iškrentantis gegužės–lapkričio mėnesiais. Laivuojama nuo žiočių. Upė buvo smarkiai patvinusi 2000 ir 2004 m.

Intakai:

* Kairieji: Tireo, Masipedro, Jucho, Kamu, Kuaba, Nigua, Jaiba, Baiguatė, Asusėjus, Guajabo
* Dešinieji: Juboa, Maimonas, Maguaka, Časuėjus, Pajabo

Prie upės įsikūrę Bonao, Kotui miestai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  De la Fuente, Santiago (1976). *Geografía Dominicana*. Santo Domingo, Dominican Republic: Editora Colegial Quisqueyana. pp. 110–114.
2. ↑  Harvey, Sean (2011). *The Rough Guide to the Dominican Republic*. Penguin. p. 284. ISBN 9781405389112. Nuoroda tikrinta 2012-08-19.
3. ↑  Cassá, Roberto (1992). *Indians of the Antilles* (Illustrated leid.). Editorial Abya Yala. p. 310. ISBN 9788471003751. Nuoroda tikrinta 2012-08-17.
| **Genrikas Zimanas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1910 m. gegužės 12 d.Kurdimakščiuose |
| Mirė | 1985 m. liepos 15 d. (75 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | filosofas, žurnalistas |
| Partija | 1934 m. LKP |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Genrikas Zimanas** (g. 1910 m. gegužės 12 d. Kurdimakščiuose (Lazdijų raj.) – 1985 m. liepos 15 d. Vilniuje) – Sovietinis partinis ir valstybės veikėjas, filosofas, žurnalistas.

Biografija
----------

1932 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. Bendradarbiavo žurnale „Mokykla ir visuomenė". Nuo 1934 m. pogrindinės LKP narys. 1935 m. parengė ir suredagavo nelegalų komunistinį laikraštį „Revoliucijos keliu". 1937–1940 m. dienraščio „Folksblat" atsakingasis sekretorius, 1939 m. įsteigė legalų žurnalą „Štraln", kurį ir redagavo iki 1940 m. 1940–1941 m. laikraščio „Tiesa" atsakingasis redaktorius.  Karo metais vadovavo sovietinių partizanų brigadai, 1944 m. balandžio 12 d. vadovavo žudynėms Bakaloriškių kaime Trakų apskrities Onuškio valsčiuje.

1945–1970 m. laikraščio „Tiesa" vyriausiasis redaktorius, 1971–1984 m. – žurnalo „Komunistas" vyriausiasis redaktorius. 1945–1968 m. Vilniaus universiteto, nuo 1968 m. – Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas. 1970 m. apgynė filosofijos mokslų daktaro disertaciją, 1971 m. gavo profesoriaus vardą. 

1949–1958 m. – kandidatas į LKP CK biuro narius, 1958–1962 m. – LKP CK biuro narys; 1983–1985 m. – Tarybinio visuomeninio antisionistinio komiteto narys, IX-to šaukimo TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas.

Bibliografija
-------------

* Per suklestėjimą į vienybę, 1968 m.
* Mes – patriotai ir internacionalistai, 1975 m.
* Siluetai, 1984 m.
* Iliuzijos ir tikrovė, 1984 m.

Įvertinimas
-----------

* 1960 m. – LTSR nusipelnęs meno veikėjas.
* 1965 m. – Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 574 psl.
2. ↑  Masinės žudynės Bakaloriškėse
3. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 574 psl.