recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| **Kauno LDS** |
|  |
| **Pavadinimas** | Lietuvos dviratininkų sąjunga |
| **Įkurtas** | 1923 m. spalio 8 d. |
| **Iširo** | 1937 m. |
| **Stadionas** | Kaunas |
| **Vietų sk.** |  |
| **Lyga** |  |
|  |  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**LDS Kaunas** – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Kauno, gyvavęs tarpukariu. Klube žaidė Lietuvos dviratininkų sąjungos sportininkai, komanda žaisdavo 2-osios pakopos pirmenybėse.

Istorija
--------

Lietuvos dviratininkų sąjunga (LDS) įkurta 1923 m. Ją įkūrė V. Barkauskas, V. Butauskas, V. Gulmanas, Kazys Markevičius, Jurgis Šulginas, profesorius Tadas Ivanauskas. Sąjunga turėjo 8 skyrius, tarp jų buvo LDS Kazlų Rūda, LDS Kuršėnai, LDS Skaudvilė, LDS Smilgiai, LDS Šiauliai, LDS Telšiai ir LDS Utena. Nuo 1924 m. priklausė Tarptautinei dviratininkų sąjungai, kultyvavo daug sporto šakų.

Nemažai LDS narių dalyvavo 1924 ir 1928 m. olimpiadose. Žvalgybai susekus, kad sąjungoje telkiasi komunistuojantis jaunimas (komunistinį darbą čia dirbo A. Šimanas), 1937 m. ji buvo uždaryta. Nepaisant to, 1938 m. spalio pradžioje Rygoje lankėsi LDS Tilmanso futbolo komanda. Ten ji sužaidė rungtynes su LES (1-1) ir su Internacional (1-3) ekipomis.

### Pavadinimų kaita

* 1923 m. – *LDS Kaunas*
* 1938 m. – *LDS Tilmansas*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos dviratininkų sąjunga. Lse.lt (tikrinta 2024-01-05).
2. ↑  Jonas Narbutas. „Sportas nepriklausomoje Lietuvoje: I dalis (1919–1936)". – M. Morkūno spaustuvė, Chicago, 1978. // 35–36 p.
3. ↑  Kūno kultūros ir sporto departamentas prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės. „Lietuvos kūno kultūros ir sporto istorija". – Vilnius, Margi raštai, 1996. ISBN 9986-09-122-5. // 49 p.
4. ↑  Jonas Narbutas. „Sportas nepriklausomoje Lietuvoje: II dalis (1937–1940)". – M. Morkūno spaustuvė, Chicago, 1978. // 279 p.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Saksas Gramatikas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1150 m.Zelandija, Danija |
| Mirė | 1220 m. (~70 metų) |
|  |
|  **Vikiteka** | Saksas Gramatikas |

**Saksas Gramatikas** (lot. *Saxo Grammaticus*; apie 1150–1220 m.) buvo danų istorikas, teologas ir „Danų istorijos" (*Gesta Danorum*) autorius. Manoma, kad jis buvo tarnautojas, Lundo vyskupo Abasalono sekretorius ir svarbiausias Valdemaro I Didžiojo patarėjas.

Apie Sakso asmenybę beveik nieko nežinoma, visi paminėjimai apie jį yra abejotini, išskyrus jo paties informaciją veikaluose. „Danų istorijose" sakoma, kad senelis ir tėvas tarnavo karaliaus Valdemaro I kariuomenėje, o pats kronininkas atliko tarnybą prie Valdemaro II. Iškalbingas lotynų kabos stilius verčia manyti, kad jis gavo išsilavinimą už Danijos ribų, greičiausiai Prancūzijoje.
Pseudonimas Gramatikas pirmą kartą Saksui duotas XIV a. kronikoje, kaip pripažinimo ženklas už jo stilistinį meistriškumą. Kurį laiką „Danijos istorijos" buvo beveik nežinomos Danijoje ir pirmą kartą išspausdintos 1514 m. Paryžiuje. Tik po to jo darbas buvo išverstas į danų kalbą ir pradėtas tyrinėti.

Savo veikale jis papildo Jordano žinias apie IV a. gotų karaliaus Hermanariko žygius aisčių žemėje. Nemažai pasakoja apie vikingų epochos baltus. Daug istorijų pateikiama legendų pagrindu, bet turinčių istorinį pagrindą. Dauguma Sakso pateiktų IX–X a. legendų susiję su Rangnaro Lodbroko, Hastingo, Roriko ir jarlo Hakono žygiais. XI–XII a. įvykius, susijusius su baltais, Saksas atspindi fragmentiškai.

Literatūra
----------

* Davidson, Hilda Ellis. Introduction to *Saxo Grammaticus The History of the Danes, Book I–IX. Volume II: Commentary.* Edited by Hilda Ellis Davidson. Cambridge: D. S. Brewer, 1980.
Koordinatės: 55°15′13″š. pl. 22°55′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.2537°š. pl. 22.9206°r. ilg.﻿ / 55.2537; 22.9206

|  Vadžgirio šv. Juozapo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Jurbarko |
| **Savivaldybė** | Jurbarko rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vadžgirys |
| **Adresas** | J. Dargužo g. 29 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1924 m. |
| **Stilius** | neoklasicizmas, neogotika |
| **Klebonas** | Saulius Pavalkis |

 *Kitos reikšmės – Šv. Juozapo bažnyčia.*
**Vadžgirio šv. Juozapo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vadžgirio miestelyje, prie Eržvilko–Šimkaičių kelio. Turi neoklasicizmo, neogotikos bruožų.

Istorija
--------

Prie Vadžgirio dvaro 1676 m. pastatyta koplyčia. Juozapas Vaitkevičius 1790 m. pastatė medinę bažnyčią. Ji buvo Viduklės parapijos filija. XIX a. pirmojoje pusėje veikė parapinė mokykla. Kunigas Jurgis Beniusevičius 1850 m. bažnyčią padidino. 1903–1905 m. bažnyčia gerokai remontuota, įsigyti varpai. 1905 m. įsteigta parapija. Klebono Juozapo Dargužo rūpesčiu 1907 m. inžinierius Vaclovas Michnevičius suprojektavo mūrinę bažnyčią.

1908–1911 m. veikė J. Dargužo įsteigta „Saulės" draugijos mokykla. Po Pirmojo pasaulinio karo klebono Povilo Katelės iniciatyva pradėta statyti mūrinė bažnyčia. Nebaigtoje įrengti bažnyčioje 1924 m. pradėtos laikyti pamaldos. Vadžgiryje aktyviai veikė pavasarininkų kuopa. Ji 1932 m. turėjo styginių instrumentų orkestrą, chorą, veikė abstinentų sekcija. Parapija garsėja Kristaus Atsimainymo atlaidais.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi neoklasicizmo, neogotikos bruožų, stačiakampio plano, su bokšteliu. Stovi medinė varpinė.

Bažnyčioje 1900 m. įrengti Jono Garalevičiaus sukurti vargonai.

Galerija
--------

* Atsimainymo atlaidaiAtsimainymo atlaidai
* 2009 m. atlaidai2009 m. atlaidai
* Varpinė ir bažnyčiaVarpinė ir bažnyčia

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vadžgirio šv. Juozapo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos internetinė svetainė Archyvuota kopija 2009-10-01 iš Wayback Machine projekto.
| **Juozas Rimkus** |
| --- |
| Gimė | 1960 m. rugsėjo 14 d. (63 metai)Gineikiai, Kelmės rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Salomėja |
| Vaikai | Laimonas, Evaldas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga |
|  |
| Alma mater | 2004 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas |

**Juozas Rimkus** (g. 1960 m. rugsėjo 14 d. Gineikiuose, Kelmės rajone) – agronomas, Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1999–2004 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio universitete. 1999–2002 m. buvo Šiaulių apskrities viršininko administracijos Kelmės r. Žemės ūkio skyriaus patarėjas augalininkystei ir kaimo vystymo reikalams, 2002–2007 m. – Kelmės rajono savivaldybės administracijos Žemės ūkio skyriaus vyriausiasis specialistas. 2007–2016 m. užėmė Kelmės rajono savivaldybės administracijos Žemės ūkio skyriaus vedėjo pareigas.

Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Kelmės rajono skyriaus narys. 1990–1995 m. Kelmės apylinkės tarybos narys, 2007 m. (atsisakė mandato) ir nuo 2011 m. iki 2016 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys..

Laimėjo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimuose. Išrinktas Kelmės–Šiaulių vienmandatėje apygardoje. Dirbo Kaimo reikalų komitete ir Peticijų komisijoje. 2020 m. antrai kadencijai į Seimą nebuvo išrinktas.

Sutuoktinė Salomėja, vaikai Laimonas, Evaldas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *Juozas Rimkus* Archyvuota kopija 2021-05-10 iš Wayback Machine projekto.. Kas yra kas Lietuvoje 2018. Nuoroda tikrinta 2021-07-04.
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  *Naujojo Seimo nariai: kas jie tokie?*, lrt.lt. Nuoroda tikrinta 2021-07-04.
4. ↑  *Istorinis šansas pakeisti Lietuvą* Archyvuota kopija 2021-07-09 iš Wayback Machine projekto.. Skrastas.lt. Nuoroda tikrinta 2021-07-04.
5. ↑  Politika sunkiai derinasi su darbo paieškomis. Skrastas.lt. Nuoroda tikrinta 2021-07-04.
| Ašmenos mūšis |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1432 m. gruodžio 8 d. |
| Vieta | Ašmena |
| Rezultatas | Žygimanto Kęstutaičio pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
| Švitrigailos pajėgosRusaiTotoriai | Žygimanto Kęstutaičio pajėgos  ŽemaičiaiDrohičino mozūrai |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| ŠvitrigailaJurgis Gedgaudas | Žygimantas Kęstutaitis |
| Pajėgos |
| keliolika tūkstančių | 20 000 |
| Nuostoliai |
| 10 000 žuvo4000 sugauta |  |

**Ašmenos mūšis** – mūšis, įvykęs 1432 m. gruodžio 8 d. prie Ašmenos tarp dviejų Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės kariuomenių, kurioms vadovavo nuverstasis Lietuvos didysis kunigaikštis Švitrigaila ir jo konkurentas, Lietuvos didysis kunigaikštis Žygimantas Kęstutaitis.

Mūšio eiga
----------

Švitrigaila su keliolika tūkstančių karių išžygiavo iš Polocko, kur buvo įsikūręs, ir užėmė Minską, Krėvą, Ašmeną bei rengėsi pulti Vilnių. Žygimanto Kęstutaičio lietuvių bei žemaičių kariuomenė, remiama Drohičino mozūrų (manoma, iš viso apie 20 000 žmonių), puolė Švitrigailos lietuvių ir rusų kariuomenę, kurią rėmė chano Seid Achmeto totoriai. Švitrigailos sąjungininko Livonijos ordino kariai nespėjo atvykti.

Mūšis truko nuo ryto iki vakaro. Iš pradžių Žygimanto Kęstutaičio kariuomenę Švitrigailai pavyko nustumti apie 3 mylias Vilniaus link, bet Žygimantas Kęstutaitis į vakarą sumušė ir išblaškė Švitrigailos jėgas. Didelių nuostolių turėjo abi pusės. Pasak lenkų kronikininko Jano Dlugošo, Švitrigailos karių žuvo apie 10 000, paimta į nelaisvę apie 4000. Švitrigaila pasitraukė į Polocką. Kunigaikštis, buvęs Vilniaus vaivada Jurgis Lengvenaitis, Jurgis Gedgaudas ir kiti jo kariuomenės vadai pateko į nelaisvę.

Mūšio reikšmė
-------------

Nors Žygimantas Kęstutaitis ir laimėjo mūšį, bet jo jėgos taips pat buvo pernelyg nusilpę, kad jis galėtų įtvirtinti savo pergalę. Lietuvos didžiųjų kunigaikščių vidaus kovų pabaigą lėmė tik 1435 m. Pabaisko mūšis, kuriame Švitrigailos kariuomenė buvo visiškai sumušta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bronius Dundulis. *Ašmenos mūšis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 113 psl.
**Kotaro Amemiya**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Kotaro Amemiya |
| Gimimo data | 1987 m. rugsėjo 13 d. (36 metai) |
| Gimimo vieta | Japonija |
| Ūgis | 170 cm |
| Svoris | 64 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | baigė karjerą |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 201920202021–20222023 | Maardu LMFK PanevėžysFK Ekranas (2020)FK Transinvest | 27 00(3)12 00(1)47 0(17)09 00(1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2024. |

**Kotaras Amemija** (angl. *Kotaro Amemiya*; g. 1994 m. spalio 17 d.) – Japonijos futbolininkas žaidžiantis saugo pozicijoje. 

Atstovavo Panevėžio ir Ekrano klubams.

Karjera
-------

Žaidė įvairiuose klubuose gimtinėje. Atvyko į Europą ir žaidė Latvijoje. Atstovavo Albatroz SC ir Rezeknes FA.

2019 m. atstovavo Estijos „Maardu" klubui, kuris dalyvavo Meistriliiga. Aukščiausioje lygoje sužaidė 27 rungtynes ir pasižymėjo trimis įvarčiais.

### FK Panevėžys

2020 m. kovo mėn. FK Panevėžys paskelbė apie naujoką. 2020 m. A lygoje japonas sužaidė dvylika rungtynių ir pasižymėjo vienu įvarčiu. 2020 m. liepos 28 d. pasiuntė tikslų smūgį į FK Žalgiris vartus.

### FK Ekranas

#### 2021 m. sezonas

2021 m. persikėlė į FK Ekranas (2020), kuris žaidė Antroje lygoje. Buvo pagrindinis ekipos žaidėjas, kuris sužaidė 25 susitikimus ir pasižymėjo pelnydamas 13 įvarčių. Su ekipa tapo Antros lygos nugalėtojais.

#### 2022 m. sezonas

2022 m. tęsė karjerą „Ekrano" klube. Sezono atidarymo rungtynėse prieš Kėdainių „Nevėžį" pasižymėjo pelnydamas įvartį nuo vienuolikos metrų žymos, tačiau panevėžiečiai buvo sutriuškinti ir pralaimėjo rezultatu 1:4.

### FK Transinvest

2023 m. prisijungė prie FK Transinvest (Galinės kaimas, Vilniaus rajonas). Nuo 2023 m. sezono klubas rungtyniavo Pirmoje lygoje. 

2023 m. kovo 11 d. pelnė įvartį I lygos rungtynėse prieš Klaipėdos „Neptūną".

2024 m. sausio mėn. pranešta, kad futbolininkas, būdamas 36 m. amžiaus, baigė profesionalo karjerą.

Statistika
----------

A lygos ir Pirmos lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2020** | **„Panevėžys"** | 12 | 1 |
| **2021** | **„Ekranas"** | 25 | 13 |
| **2022** | **„Ekranas"** | 22 | 4 |
|  |  |  |  |
| **2023** | **FK Transinvest** | 9 | 1 |
|

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa;
     Antros lygos ekipa;

Laimėjimai
----------

**su FK Panevėžys**
* LFF taurės laimėtojas: 2020.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  SOCCERWAY: 2022-03-18 NEVĖŽIS 4:1 EKRANAS
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* Soccerway
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
**Bolcmano konstanta** (*k* arba *kB*) – fizikinė konstanta, susiejanti temperatūrą ir energiją, kurios reikšmė yra 1,380649×10−23 J⋅K−1.

Ji pavadinta vardu žymaus austrų fiziko Liudvigo Bolcmano, įnešusio žymų indėlį į statistinę mechaniką.

| *k* vertės | Matavimo vienetai | Komentaras |
| --- | --- | --- |
| 1.380 6504(24)×10−23 | J/K | SI, 2002 CODATA |
| 8.617 343(15)×10−5 | eV/K |

Makroskopinės ir mikroskopinės charakteristikos
-----------------------------------------------

Bolcmano konstanta sieja makroskopines ir mikroskopines medžiagos charakteristikas. Makroskopiškai idealiųjų dujų dėsnis teigia, kad idealiųjų dujų slėgio ir tūrio sandauga yra proporcinga medžiagos kiekio ir absoliučiosios temperatūros sandaugai.

{\displaystyle \ pV=nRT},
kur

{\displaystyle \ R}(=8,314 472  J·K−1·mol−1) yra vadinamoji dujų konstanta (arba universalioji dujų konstanta).
Įvedus pažymėjimą medžiagos kiekiui n=N/NA, kur NA=6,0221367×1023 mol−1 yra Avogadro konstanta, pereinama prie mikroskopinių – molekulių/atomų charakteristikų:

{\displaystyle pV=NkT\,}.
Čia *N* yra molekulių skaičius dujose, o *k* – Bolcmano konstanta ir {\displaystyle R=N\_{A}k}.

Šaltiniai
---------

1. ↑  
Newell, David B.; Tiesinga, Eite (2019). *The International System of Units (SI)*. NIST Special Publication 330. Gaithersburg, Maryland: National Institute of Standards and Technology. doi:10.6028/nist.sp.330-2019. S2CID 242934226.
AB Drobė|  |
| Komercinis pavadinimas | AB Drobė |
| Įkurta | 1920 m. |
| Uždaryta | 2008 m. |
| Centrinė būstinė | Kaunas, Lietuva |
| Produkcija | tekstilė |
| Tinklalapis | www.drobe.lt |

**Drobė** – buvusi Lietuvos įmonė, veikusi Kaune ir gaminusi vilnonius audinius. Gyvavo nuo 1920 m. iki 2008 m. bankroto. Jos palikimą perėmusi UAB „Drobė LT" 2010 m. taip pat bankrutavo. Prekės ženklą įsigijo UAB „Drobė Co".

Istorija
--------

Drobė
Įmonė įkurta 1920 m. ir tuomet vadinta „Drobės audimo ir prekybos įmonė". 1922 m. pervadinta į „Drobė". 1976 m. įmonėje dirbo 3900 darbuotojų, jai priklausė *Kauno audimo ir taurinimo fabrikas* („Lima"), *Viečiūnų verpimo fabrikas* ir *Šilutės audimo fabrikas*. Įmonės pagrindu sovietmečiu gyvavo futbolo klubas FK Drobė Kaunas. 2006 m. dirbo 850 darbuotojai, 2008 m. įmonė tapo nemoki. 2008 m. įmonę nusipirko UAB „Ruslana" ir pervadino į „Drobė LT". Pasitraukus pagrindiniam investuotojui iš Rusijos 2010 m. įmonė vėl tapo nemoki ir pradėta bankroto byla, 2013 m. įmonė likviduota. „Drobės" įmonės prekės ženklą nusipirko įmonė „Tekstilės era" (vėliau UAB „Drobė Co"), kuri šiuo metu 95 % pagamintos produkcijos parduoda į užsienio šalis.

Išnašos
-------

1. ↑  „Verslo žinios", 2011 m. kovo 9 d.

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie įmonę
* "Drobėje" – darbuotojų krizė
* Atgimsta vėl it feniksas iš pelenų

Literatūra
----------

* Drobė. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija. 3 tomas, S. 170-171
| **Michailas Čiblysrus. *Чиблис Михаил Осипович*** |
| --- |
| Gimė | 1896 m. lapkričio 28 d.Nederkuluose, Kuršo gubernija |
| Mirė | 1943 m. sausio 29 d. (46 metai)Maskvoje |
|  |
| Veikla | okupavus Lietuvą aktyviai dirbęs partiniuose organuose |
| Partija | LKP |

**Michailas Čiblys** (rus. *Чиблис Михаил Осипович*, g. 1896 m. lapkričio 28 d. Nederkuluose, Kuršo gubernija – 1943 m. sausio 29 d. Maskvoje) – LKP veikėjas, okupavus Lietuvą aktyviai dirbęs partiniuose organuose.

M. Čiblys nuo 1924 m. buvo pogrindinės LPK narys. 1940 m. tapo LKP(b) CK pramonės ir transporto skyriaus vedėju. 1941 m. kovo 8 d. išrinktas LKP(b) CK sekretoriumi pramonei.

Prasidėjus Vokietijos-TSRS karui, pasitraukė į TSRS gilumą, dirbo Jaroslavlio audimo fabrike „Красный перевал".

1942 m. liepos 18 d. suimtas NKVD, apkaltintas tėvynės išdavyste, TSRS NKVD Ypatingojo pasitarimo nuteistas mirties bausme ir sušaudytas. 1956 m. reabilituotas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Чиблис М.О. (Справочник по истории Компартии и Советского Союза 1898 - 1991)
2. ↑
Čonoso salynas
**Čonoso salynas** (isp. *Archipiélago de los Chonos*) – salų grupė Ramiajame vandenyne, prie vakarinių Pietų Amerikos krantų (atskirta Morelados sąsiauriu), Čilės salyno dalis. Driekiasi tarp Čilojės salos šiaurėje ir Taitao pusiasalio pietuose. Priklauso Čilei, Aiseno regionui. Yra apie 1000 salų, kurių bendras plotas apie 11 000 km².

Didesnės salos:

* Melčoras (864 km²)
* Benchaminas (618 km²)
* Traigenas (520 km²)
* Riveras (452 km²)
* Džeimso sala (388 km²)
* Viktorijos sala (354 km²)
* Kuptana (320 km²)

Paviršius kalnuotas (didžiausias aukštis 1660 m), apaugęs mišriaisiais visžaliais miškais. Šiaurinėje salyno dalyje yra Gvaitekaso salų ir Gvamblino salos nacionaliniai parkai.

Salynas gyvenamas labai retai, pagrindinė gyvenvietė – Melinka (Asensjono sala, Gvaitekaso salos). Iki XVIII a. vid. šiose salose gyveno indėnai čonai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Čonoso salynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Dainius Šalenga**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1977 m. balandžio 15 d. (46 metai) |
| Gimimo vieta | Varėna, Lietuva |
| Ūgis | 1,97 m |
| Svoris | 93 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | Lengvasis kraštas |
| Profesionalūs klubai |
| 1997–19981998–20002000–20052005–20072007–20112011–201220122012–20132013–201420142014–20152015–20162016–20172017 | Vilniaus „Farmeka"Vilniaus „Sakalai"Kauno „Žalgiris"Žeronos „Akasvayu"Kauno „Žalgiris"Prienų „Rūdupis"Kauno „Žalgiris"Kijevo „Budivelnik"Prienų „Rūdupis"Kijevo „Budivelnik"Panevėžio „Lietkabelis"Prienų „Birštono Vytautas"Utenos „Juventus"Alytaus „Dzūkija" |  |
| Šalies rinktinė |
| 2003–2005 | Lietuva Lietuva |  |
|  Treniruotos komandos |
| 2019–202120192021–2023 | Prienų „CBet" (asist.)Prienų „CBet"Pasvalio „Pieno žvaigždės" (asist.) |
|  |

| Medaliai |
| --- |
|
|  Europos čempionatai |
| **Auksas** | Švedija 2003 | Lietuva |

**Dainius Šalenga** (g. 1977 m. balandžio 15 d. Varėnoje) – buvęs Lietuvos krepšininkas, krepšinio treneris.

Karjera
-------

Profesionalo karjerą D. Šalenga pradėjo 1997 m. Vilniaus „Farmeka" komandoje, kuri žaidė LKAL lygoje. Praleidęs joje vieną sezoną krepšininkas perėjo į Vilniaus „Sakalų" klubą. Jame krepšininkas buvo vienas lyderių, tad „Sakaluose" išžaidęs vos pustrečio sezono D. Šalenga perėjo į Kauno „Žalgirį", kuriame taip pat žaidė ganėtinai naudingai. 2005 m. nusprendė palikti Lietuvą ir perėjo į Ispanijos aukščiausiosios lygos – Žeronos „Akasvayu" klubą, jame praleidęs du sezonus, 2007 m. birželio 14 d. nusprendė grįžti į Lietuvą ir pasirašė dvejų metų sutartį su „Žalgirio" ekipa.

2011 m. sausio 18 d. D. Šalengos kontraktas buvo nutrauktas, kadangi buvo pradėtas tyrimas dėl stimulianto metilheksanamino pėdsakų jo organizme. 2011 m. vasario 18 d. buvo diskvalifikuotas pusei metų dėl draudžiamų medžiagų vartojimo. 2011 m. rugsėjo 1 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Prienų „Rūdupio" komanda. 2011–2012 sezoną Šalenga startavo Prienų „Rūdupio" gretose, vėliau sugrįžo į „Žalgirio" ekipą.

2012 m. rugpjūčio pradžioje pasirašė vienerių metų kontraktą su Kijevo „Budivelnik" klubu.

2015 m. lapkričio viduryje sugrįžo į Prienų-Birštono „Rūdupis" klubą.

2003 m. buvo pakviestas į Lietuvos nacionalinę rinktinę su kuria tapo Europos čempionu. 2004 m. vasarą D. Šalenga su rinktine dalyvavo Atėnų Olimpiadoje, kurioje Lietuvos komanda užėmė ketvirtąją vietą. 2005 m. vasarą krepšininkas taip pat atvyko į rintkinės treniruočių stovyklą, tačiau prieš pat čempionatą gavo traumą ir ginti Europos čempiono titulo neišvyko. Nuo tada D. Šalenga į Lietuvos rinktinės stovyklas nebėra kviečiamas.

Pasiekimai
----------

* 2001, 2003, 2004, 2005, 2008, 2012 m. LKL čempionas
* 2002, 2009, 2010 m. LKL vicečempionas
* 2005, 2008, 2011 m. BBL čempionas
* 2003 m. Europos čempionas
* 2002 m. LKL Dėjimo į krepšį konkurso nugalėtojas
* 2007 m. FIBA Europos taurės laimėtojas
* 2014 , 2015 m. Ukrainos lygos čempionas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
Smartfish
**Smartfish** (liet. *Protinga Žuvis*) – dvivietis eksperimentinis lėktuvas, suprojektuotas Konrado Šafroto. Patį lėktuvą kuria kelios kompanijos: *Extra aircraft*, *Leichtwerk*, *LTB Borowski*, *Liebherr Aerospace*, DLR, *RUAG Aerospace* ir EPFL. Kiekviena jų yra atsakinga už atskirą sritį – integraciją ir banduomuosius skrydžius, dizainą, pakilimo ir leidimosi sistemas ir taip toliau. Tai yra tarptautinis projektas su centru Šveicarijoje.

Daugumos orlaivių koncepcija yra kurta atsižvelgiant į įvairių skraidančių gyvūnų kūno sudėjimą, leidžiantį jiems skraidyti ir pasiekti vienokį ar kitokį reikiamą efektą. *Smartfish* – turbūt vienintelis orlaivis, kurio koncepcija nusižiūrėta nuo žuvies – tuno.

Veikiantis, baterijomis varomas lėktuvo modelis buvo pagamintas kartu su Vokietijos Aerokosmonautikos Centru ir, pasak gamintojų, bandomąjį skrydį įvykdė 2007 m.

Parametrai
----------

* **Ilgis**: 6 m
* **Sparnų skersmuo**: 4,7 m
* **Aukštis**: 2 m

Nuorodos
--------

* smartfish.ch Archyvuota kopija 2007-04-10 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Šaldytuvas „Liebherr Comfort"
**Šaldytuvas** – namų buities prietaisas, kuris naudojamas produktams atšaldyti. Taip produktai (mėsa, pieno produktai ir kt.) išstovi ilgiau. Šaldytuvas paprastai atšaldo orą iki 0–5 °C ir tokioje temperatūroje bakterijos nesidaugina arba dauginasi labai lėtai. Šaldytuvai taip pat turi šaldyklę, kur temperatūra nukrenta iki -20 °C ar dar žemiau. Ten laikomi šaldyti produktai.

Istorija
--------

Šaldytuvo pirmtakai buvo gaminami jau apie 1800 m. Tiesa, jie buvo aušinami ledu, taigi prie jų būdavo prijungiama ledo gaminimo mašina. Pirmieji šaldytuvai namams atsirado tik apie 1950 m.

Funkcijos
---------

Dabartiniai šaldytuvai turi įvairių funkcijų ir privalumų čia pateikti keli iš jų:

* Suskirstymas zonomis (kai kurie šaldytuvai gali turėti net keturias zonas, kuriose vyrauja skirtinga temperatūra ir ten yra laikomi skirtingi maisto produktai).
* Dauguma šaldytuvų veikia tyliai ir naudoja mažai energijos.
* Įspėjimas, kad nebėra energijos (šaldytuvas perspėja, kad nebėra energijos palaikyti šaltį šaldytuve).
Koordinatės: 55°39′03″š. pl. 22°34′09″r. ilg.﻿ / ﻿55.650714°š. pl. 22.569098°r. ilg.﻿ / 55.650714; 22.569098

|  |
| --- |
| **Karklėnų pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Karklėnų pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Karklėnų pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Karklėnai, Kelmės rajonas |
| **Direktorius(-ė)** | Saulius Michailovas |
| **Mokinių skaičius** | 97 |
| **Įkūrimo data** | 1905 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 14 |

**Kelmės rajono Karklėnų pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Karklėnuose (Kelmės raj.), Mokyklos g. 9, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 190093254. Steigėjas Kelmės rajono savivaldybės taryba.
Mokykla įsikūrusi buvusio Karklėnų dvaro vietoje.

Mokykla 2020 m.
Nuo 2013 m. Kelmės rajono Kražių gimnazijos Karklėnų pagrindinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

1905 m. atidaryta valdiška pradinė mokykla. 1925 m. įkurta nauja pradžios mokykla.
1946–1949 m. veikė progimnazija, 1949–1956 m. septynmetė mokykla, 1956–1999 m. vidurinė mokykla. 1957 m. ant sunykusio dvaro pamatų pastatytas mūrinis namas, panašus į buvusius rūmus. Į šį pastatą perkėlė vidurinę mokyklą. Didėjant mokinių skaičiui, prie jo pristatė priestatą.

Nuo 1999 m. veikė Karklėnų pagrindinė mokykla. 2013 m. rugsėjo 1 d. mokykla prijungta prie Kražių gimnazijos.

Direktoriai
-----------

* Algimantas Vilkas
* 2000 m. Saulius Michailovas
* l.e.d.p. Irena Žaludienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Karklėnų pagrindinė mokykla *aikos.smm.lt*
2. 1 2  Tėvai laimėjo kovą dėl mokyklos *skrastas.lt*, 2017-08-26
3. ↑  Lankytinos vietos Kražių seniūnijoje. Karklėnų dvaras *kraziai.lt*

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
| Ruiso ugnikalnis |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Kolumbija Kolumbija |
|  |
| Aukštis | 5389 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 1991 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 4°53′0″ š. pl. 75°22′0″ v. ilg.﻿ / ﻿4.88333°š. pl. 75.36667°r. ilg.﻿ / 4.88333; 75.36667Koordinatės: 4°53′0″ š. pl. 75°22′0″ v. ilg.﻿ / ﻿4.88333°š. pl. 75.36667°r. ilg.﻿ / 4.88333; 75.36667 |

**Ruisas** (isp. *Ruiz*), **Snieguotasis Ruisas** (*Nevado del Ruiz*) – ugnikalnis Anduose, šiauriausias ir aukščiausias Kolumbijoje aktyvus ugnikalnis. Vietinių vadinamas „Miegančiu liūtu".

Išsiveržimai
------------

1595 m. laharai nuslinko Gvalio ir Laguniljaso upių slėniais. Žuvo 636 žmonės.

1845 m. laharai apie 70 km slinko Laguniljaso upės slėniu. Žuvo apie 1000 žmonių. Šioje vietoje buvo pastatytas Armero miestelis.

1985 m. lapkričio 13 d. įvyko didelis išsiveržimas. Piroklastiniai srautai ištirpdė sniegą ir ledą. Susidarę laharai su milžiniška griaunamąja jėga pradėjo tekėti į upių slėnius. Laharai buvo iki 50 m storio ir apie 100 km ilgio. Armero miestas buvo visiškai sugriautas, žuvo apie 25 tūkst. žmonių. Paskutinį kartą ugnikalnis išsiveržė 1991 m.

Pirmasis įkopė M. Rapas su komanda, 1936 m.

Nuorodos
--------

* Ugnikalnio išsiveržimų aprašymas Archyvuota kopija 2007-08-24 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ruiso ugnikalnis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Šis straipsnis apie miestą Baskų krašte. Apie miestą Argentinoje skaitykite straipsnyje Gernika (Argentina).*

| Gernikaisp. *Gernika* |
| --- |
|        |
| *Gernikos reginys* |
|  |
| 

GernikaGernika

43°19′00″ š. pl. 02°40′00″ v. ilg.﻿ / ﻿43.31667°š. pl. 2.66667°r. ilg.﻿ / 43.31667; 2.66667﻿ (Gernika) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Baskų kraštas Baskijos regionas |
| **Provincija** | Biskajos provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1366 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 16 869  |
| **Plotas** | 8,6 km² |
| **Tankumas** (2016) | 1 962 žm./km² |
| **Altitudė** | 34 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Gernika |

**Gernika** (bask. *Gernika*, isp. *Guernica*), pilnas pavadinimas – ***Gernika ir Lunas*** (isp. *Guernica y Luno*, bask. *Gernika-Lumo*) – miestas Ispanijos šiaurėje, Baskų krašte, Biskajos provincijoje, Okos upės slėnyje. Tradicinis ginklų gamybos centras ir baskų kultūros židinys. Auga Gernikos ąžuolas (baskų laisvės simbolis), yra XIX a. sandraugų rūmai, XVI a. gotikinė Šv. Marijos bažnyčia, Taikos muziejus, miesto parkas.

Istorija
--------

Gernika įkurta 1366 m. Mieste 1913 m. įkurta šaunamųjų ginklų gamykla *Astra, Unceta y Cía*.

1937 m. balandžio 26 d. Ispanijos pilietinio karo metu, jungtinės vokiečių ir italų aviacijos pajėgos subombardavo Gernikos miestą. Žuvusiųjų skaičius nežinomas (nuo 126 iki 1654). Šio įvykio tema dailininkas Pablas Pikasas nutapė savo žymųjį paveikslą „Gernika".

Galerija
--------

* Gernikos ąžuolas (naujasis)Gernikos ąžuolas (naujasis)
* E. Čiljidos skulptūra Gernikos parkeE. Čiljidos skulptūra Gernikos parke
* Sandraugų rūmaiSandraugų rūmai
* Gernikos senamiestisGernikos senamiestis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 114
**Gino Lettieri**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Gino Lettieri |
| Gimimo data | 1966 m. gruodžio 23 d. |
| Gimimo vieta | Ciūrichas, Šveicarija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK Panevėžys |
| **Pozicija** | vyr. treneris |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1986–1987  1987  1988–1990  1990–1991  1991 | TSV 1860 München  TSV Ampfing  FC Wacker München  TSV Ampfing  Falke Markt Schwaben |  |
|  Treniruotos komandos |
| 1997–2000  2000–2002  2002–2003  2003–2006  2006  2007  2007–20102010–20122014–2015  2017  2017–2019  2020–2021  2022– | SpVgg Bayern Hof  FC Augsburg  Bonner SC  SpVgg Bayreuth  SV Darmstadt 98  SV Wacker Burghausen SpVgg SV Weiden  SV Wehen Wiesbaden  MSV Duisburg  FSV Frankfurt Korona Kielce  MSV Duisburg FK Panevėžys |
|  |

**Džino Letjeris** (g. 1966 m. gruodžio 23 d.) – Italijos futbolo specialistas, futbolo treneris. Nuo 2022 m. rugsėjo 22 d „Panevėžio" klubo vyr. treneris.

Biografija
----------

Baigęs profesionalaus žaidėjo karjerą ėmėsi trenerio veiklos.

Prisijungė prie Miuncheno „TSV 1860" trenerių štabo, o vėliau tapo Hofo „Bayern" bei „Augsburg" klubų vyr. treneriu. Su FC Augsburg laimėta trečioji lyga.

Vėlesniais metais darbavosi Bonner SC (Bona), „SpVgg Bayreuth", „Darmstadt 98", „SpVgg Weiden", Vysbadeno „Wehen" ir „Duisburg".

Dirbo trenerio asistentu Burghauzeno „Wacker" bei Bylefeldo „Arminia" klubuose.

su Kelcų „Korona". Dirbdamas su Lenkijos mastais gana kuklų biudžetą turinčiu klubu, vyr. treneris atvedė komandą iki taurės pusfinalio ir sykį čempionatą baigė stipriausių ekipų grupėje.

2017–2019 m. dirbo lenkijoje Korona Kielce. Šis klubas pasiekė Lenkijos futbolo taurės pusfinalį.

2020–2021 m. sezone vėl buvo grįžės į MSV Duisburg.

2021–2022 m. dirbo Atėnų AEK (asistentu). 2022 m. kovo mėn. paliko klubą.

2022 m. rugsėjo 22 d. pranešta, kad tapo „Panevėžio" klubo vyr. treneriu. FK Panevėžys iškovojo trečią vietą A lygoje.

2022 m. gruodžio mėn. sutartis su vyr. treneriu pratąsta dar metams.

2023 m. spalio 10 d. tapo žinoma, kad su treneriu pasirašyta nauja sutartis, galiosianti iki 2024 m. sezono pabaigos.

  

2024 m. vasario 24 d. „Panevėžio" klubas iškovojo 2024 m. LFF Supertaurė|supertaurę]].

Pasiekimai
----------

### Komandiniai

**FK Panevėžys**

* 2022 m. A lyga: trečioji vieta;

Asmeniniai
* Geriausias 2023 m. kovo mėnesio geriausias treneris.
* Geriausias 2023 m. birželio mėnesio geriausias treneris.
* Geriausias 2023 m. rugsėjo mėnesio geriausias treneris.

Išnašos
-------

1. ↑  fk-panevezys oficiali svetainė: pristatomas naujasis treneris
2. ↑  alyga.lt naujienos: pristatomas naujasis treneris
3. ↑  sportas.lt naujienos: pristatomas naujasis treneris
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑

Nuorodos
--------

* weltfussball.de svetainė
* worldfootball.net svetainė
| **Ruta Bogustovalatv. *Ruta Bogustova*** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. balandžio 1 d. (88 metai)Ryga |
|  |
| Veikla | latvių dailininkė tekstilininkė |
|  |
| Alma mater | Latvijos dailės akademija |

**Ruta Bogustova** (latv. *Ruta Bogustova*, g. 1935 m. balandžio 1 d. Ryga) – latvių dailininkė tekstilininkė.

Biografija
----------

1950–1955 m. mokėsi Rygos taikomojo meno vidurinėje mokykloje, dirbo gamykloje „Rigas Audums", akvarelisto K. Fridrichsono studijoje, kur susidomėjo batikos technika. 1971 m. baigė Latvijos dailės akademiją. Nuo 1967 m. Latvijos dailininkų sąjungos narė.

Kūryba
------

Sukūrė raiškios faktūros gobelenų („Verpėjos" 1968 m. „Miestelis" 1971 m. „Gintaro krantas" 1972 m.). Viena pirmųjų Latvijoje pradėjo kurti įvairios konfigūracijos sienų kilimus, t. p. erdvinę („Arlekinas" 1975 m. „Planeta" 1978 m.) ir smulkiąją tekstilę. Nuo 1982 m. gobelenus kuria mišria technika („Skiriama jūrai" 1985 m. „Inkų paslaptis" 1988 m. „Kvadratai" 1992 m. „Raudonos uolos" 1994 m.).

Nuo 1961 m. dalyvauja parodose. 1975 m. R. Bogustovai įteiktas Tarptautinės tekstilės bienalės Lozanoje prizas už erdvinę kompoziciją „Muzika" (1974 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ruta Bogustova. Galerija Archyvuota kopija 2007-11-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Ramutė Rachlevičiūtė. *Ruta Bogustova*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 316 psl.
Sename atviruke – Šv. Martino šventė Vokietijoje
**Šventojo Martyno diena** – katalikų Šventojo Martyno vardo dienos šventė, vykstanti lapkričio 11 d. Etnografams Šv. Martyno diena žinoma labiau kaip paskutinė didesnė rudens šventė.

Vardas
------

Šv. Martynas – likimo ir orų pranašas. Jis – tai IV a. Prancūzijoje gyvenęs vyskupas, pasižymėjęs gailestingumo darbais, ypač neturtėlių šalpa. Paveiksluose vaizduojama, kad jis, dar būdamas kareiviu, nusivilkęs atiduoda elgetai savo apsiaustą.

Istorija
--------

Ši diena skirta IV a. vyskupui Martynui prisiminti. Visai ne atsitiktinai 1483 m. lapkričio 10 d. Vokietijoje gimęs Bažnyčios reformatorius Martynas Liuteris gavo šio šventojo vardą.

Papročiai
---------

Per Šv. Martyną sueidavo galutinis įvairių mokesčių sumokėjimo terminas. XVII a. palivarkai būdavo išnuomojami nuo Šv. Martyno iki kitų metų tos pačios dienos. Šiuo laiku Mažojoje Lietuvoje baigdavosi bernų ir mergų, t. y. žemės ūkio samdinių samdos laikas, su jais buvo atsiskaitoma. Etnokultūros paveldo raštuose minima, jog būtent šią dieną piemenys, nesulaukdami pirmojo sniego, vesdavę baltą ožį aplink baltą beržą, taip tikėdamiesi greičiau sulaukti ganiavos pabaigos. 

Žemaitijoje šią dieną kiekvienuose namuose valgydavo keptą žąsį ir iš jos krūtinkaulio burdavo. Jeigu kaulas iš pradžių persišviečia grynas, baltas, o į galą nešvarus, tai žiemos pradžia bus šalta, o pabaiga nešalta ir atvirkščiai, jei prie galo grynai persišviečia, tada reikia laukti, kad ir žiemos pabaiga bus šalta. Seniau kaimo žmonės iš Šv. Martyno dienos orų spręsdavo, koks oras būsiąs per Kalėdas: „*Jei Martynas su ledu, tai Kalėdos su bradu, jei Martynas su bradu, tai Kalėdos su ledu*", „*Martyns ant ledo, Kalėdos ant vandenio*", „Jei per Martyną tauškės tai per Kalėdas pliauškės, jei per Kalėdas tauškės tai per Martyną pliauškės". Tarta, jeigu lapkričio 11-ąją giedra, tai būsianti labai šalta žiema.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Šv. Martynas

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šventojo Martyno diena** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Švento Martyno diena
* Šv. Martyno žąsis

| **Tradicinės Lietuvos krikščionių kalendorinės šventės** |
| --- |
| Adventas **·**  Kūčios **·**  Kalėdos **·**  Trys karaliai **·**  Mėsiedas **·**  Grabnyčios **·**  Užgavėnės **·**  Pelenų diena **·**  Gavėnia **·**  Verbų sekmadienis **·**  Didžioji savaitė **·**  Velykos **·**  Atvelykis **·**  Šeštinės **·**  Sekminės **·**  Devintinės **·**  Žolinė **·**  Vėlinės **Svarbesnės šventųjų dienos**: Kazimierinės (03.04) **·**  Juozapinės (03.19) **·**  Šv. Stanislovas (04.11) **·**  Jurginės (04.23) **·**  Joninės (06.24) **·**  Petrinės ir Povilinės (06.29) **·**  Šv. Rokas (08.16) **·**  Šv. Baltramiejus (08.24) **·**  Mykolinės (09.29) **·**  Visi šventieji (11.01) **·**  Šv. Martynas (11.11) |
| **Tradicinės lietuvių šventės** |
| Žiemos saulėgrįža **·**  Kūčios **·**  Pusiaužiemis **·**  Užgavėnės **·**  Rasos **·**  Žolinė **·**  Ilgės  |
|  |
| --- |
| Gorillaz |
|  
Gorillaz logotipas |
| Biografija |
| Kilmė | Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė, Londonas |
| Žanrai | art pop • alternatyvusis rokas • hip hopas • elektroninė • trip hop • indie rokas • pop |
| Aktyvumo metai | 1998–dabar |
| Įrašų kompanija | Parlophone • Virgin • Warner |
| Nariai |
| Damon Albarn
Jamie Hewlett |

**„Gorillaz"** – britų virtuali grupė, kurią 1998 m. įkūrė muzikantas Damon Albarn ir menininkas Jamie Hewlett. Grupė susideda iš keturių animuotų narių: Stuart "2-D" Pot, Murdoc Niccals, Noodle bei Russel Hobbs. Jų išgalvotas pasaulis yra vaizduojamas grupės muzikiniuose vaizdo klipuose ar kitose trumpose animacijose. Tačiau vienintelis nuolatinis grupės narys yra jos įkūrėjas Damon Albarn, kuris dažnai bendradarbiauja su kitais atlikėjais. Pats Damonas yra buvęs grupės „Blur" pagrindinis vokalistas ir klavišininkas. 

Grupė išgarsėjo 2001 m. išleidusi debiutinį albumą „Gorillaz", jis tapo dvigubai platininiu, o visai netrukus grupė sumušė Gineso rekordą kaip sėkmingiausia virtuali grupė. Antrasis studijinis albumas buvo „Demon Days", išleistas 2005 m. Jungtinėje Karalystėje tapęs šešis kartus platininiu.

Diskografija
------------

**Studijiniai albumai**

* *Gorillaz* (2001)
* *Demon Days* (2005)
* *Plastic Beach* (2010)
* *The Fall* (2010)
* *Humanz* (2017)
* *The Now Now* (2018)
* *Song Machine, Season One: Strange Timez* (2020)
* *Cracker Island* (2023)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Gorillaz: D-Sides". *www.webcitation.org* (anglų). Suarchyvuotas originalas 2010-04-18.
2. ↑  „Award – bpi – Gorillaz – Demon Days". British Phonographic Industry. 24 February 2006. Suarchyvuota iš originalo 3 March 2022. Nuoroda tikrinta 11 December 2020.
| Čilkas |
| --- |
| Ežero reginysEžero reginysEžero reginys |
| Vieta | Kanados vėliava Kanada |
| Plotas | 184 km² |
| Kranto linijos ilgis | 181 km |
| Kilmė | ledyninė |
| Vidutinis gylis | 108 m |
| Didžiausias gylis | 366 m |
| Tūris | 21,2 km³ |
| Išteka | Čilkas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Čilkas

  |
| **Koordinatės** |  51°16′0″ š. pl. 124°03′0″ v. ilg.﻿ / ﻿51.26667°š. pl. 124.05000°r. ilg.﻿ / 51.26667; 124.05000Koordinatės: 51°16′0″ š. pl. 124°03′0″ v. ilg.﻿ / ﻿51.26667°š. pl. 124.05000°r. ilg.﻿ / 51.26667; 124.05000 |
|  |
|  Vikiteka | Čilkas |

**Čilkas** (angl. *Chilko Lake*) – ežeras Kanadoje, vidurio vakarų Britų Kolumbijoje, Čilkotino plokščiakalnyje. Tai vienas didžiausių Pakrantės kalnų ežerų. Ilgis apie 65 km (labai ištįsęs iš šiaurės į pietus), plotis iki 5,2 km. Ežeras telkšo 1172 m aukštyje virš jūros lygio, kranto linija vingiuota, pietvakariuose atsišakoja atšaka. Į ežerą iš kalnų suteka daug ledyninių upelių, o šiaurėje išteka Čilko upė (Čilkotino intakas). Prie rytinio kranto yra Dafo sala.

Visas ežeras patenka į Cailoso (*Ts’il?os*) provincinį parką. Seniau prie ežero gyveno indėnai čilkotinai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Či̇̀lkas.
| **Jonas Pakalka** |
| --- |
| Gimė | 1894 m. sausio 18 d.Rusija Meištai, Kudirkos Naumiesčio valsčius, Šakių apskritis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1982 m. liepos 25 d. (88 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Niujorkas |
| Lietuvos Respublikos Seimo atstovas |
|  |
| Veikla | Lietuvos kooperatininkas, visuomenės ir politinis veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |

Lietuvos socialdemokratų partijos frakcija Steigiamajame Seime. Iš kairės: Jurgis Daukšys, Vladas Požela, Pranas Šemiotas, Jeronimas Plečkaitis, Steponas Kairys, Vladas Sirutavičius, Antanas Purėnas, Jonas Pakalka, Kazys Lekeckas, Vincas Čepinskis, Stasys Digrys, Bronislovas Cirtautas.
**Jonas Pakalka** (1894 m. sausio 18 d. Meištai, Kudirkos Naumiesčio valsčius, Šakių apskritis, Rusijos imperija – 1982 m. liepos 25 d. Niujorkas) – Lietuvos kooperatininkas, visuomenės ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

Baigęs Naumiesčio pradžios mokyklą, tarnavo vartotojų kooperatyve „Diegas", vėliau tėvui talkininkavo statybose. Pirmojo pasaulinio karo metais pasitraukė į Rusiją. 1915–1918 m. Rybinske ir Petrapilyje dirbo draugijos pabėgėliams šelpti CK, mokėsi bendrojo lavinimo kursuose.

1918 m. birželio mėn. grįžo į Lietuvą, išrinktas Kudirkos Naumiesčio burmistru. 1919 m. Kaune Antanui Sutkui padėjo organizuoti Valstybės teatrą.

1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas II (Kauno) rinkimų apygardoje. Seime priklausė Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijai, frakcijos sekretorius.

1920–1940 m. „Paramos" kooperatyvo valdybos narys, valdybos pirmininkas ir direktorius. Jam vadovaujant, „Parama" tapo stambia kooperatine įmone. Dalyvavo steigiant Kooperacijos banką, Kooperacinę bendrovę „Lietūkis", 1923–1944 m. – „Lietūkio" direktorius.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. emigravo į JAV, gyveno Brukline. Nuo 1946 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos Užsienio delegatūros narys, LSDP atstovas VLIK‘e, jo finansų komisijos narys. 1953–1958 m. – Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) pirmininkas. 1967 m. rugsėjo 16 d. Niujorke išrinktas LSDP Užsienio delegatūros vadovybės nariu.

1970 m. gegužės 15 d. minint Steigiamojo Seimo 50-metį, kartu su kitais 6 emigracijoje gyvenusiais buvusiais Steigiamojo Seimo nariais: E. Draugeliu, M. Galdikiene, M. Krupavičiumi, A. Milčiumi, J. Pronckumi, K. Škirpa pasirašė kreipimąsi pasaulio Parlamentų, Senatų nariams ir kitoms demokratinėms šalių institucijoms dėl Lietuvos okupacijos.

Literatūra
----------

* Pakalka Jonas, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 40.
* Pakalka Jonas, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1960, t. 21, p. 362.
* Mitrulevičius G. Pakalka Jonas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 261–262.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žydrūnas Mačiukas. Steigiamojo Seimo atstovai. Seimas

Nuorodos
--------

* PAKALKA Jonas (1894–1982), Lietuvos Steigiamojo Seimo narys | lrs.lt
**Lietuvos TSR valstybinė premija** – 1957–1989 m. skirtas Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos aukščiausias įvertinimas už Lietuvoje atliktus žymius mokslo ir technikos darbus, socialistinio lenktyniavimo laimėjimus, literatūros ir meno kūrinius. 1961–1964 m. ši premija neskirta, 1965–1980 m. vadinta Respublikine premija.

Premija
-------

LTSR valstybinė premija buvo teikiama kasmet, liepos 21 d. spaudoje (laikraščiuose „Tiesa", „Sovetskaja Litva" ir „Komjaunimo tiesa") paskelbus nutarimą dėl premijų skyrimo. Darbus, teikiamus LTSR valstybinei premijai skirti, galėjo pristatyti mokslo, kūrybinės organizacijos ir valstybinės institucijos. Valstybinėms premijoms skirti galėjo būti teikiami idėjiškai ir moksliškai labai vertingi mokslo darbai, padėję plėtoti mokslą, prisidėję prie gamybos efektyvinimo, taip pat idėjiški ir meniški literatūros, muzikos, teatro bei kinematografijos kūriniai, kuriuos visuomenė gerai įvertino. Mokslo darbai galėjo būti patekti tik praėjus metams nuo jų paskelbimo spaudoje. Pateikti darbai svarstomi spaudoje, specialistų pasitarimuose ir konferencijose, darbo kolektyvų susirinkimuose. Teikiamus darbus kasmet iki balandžio 1 d. priimdavo atskiri LTSR valstybinių mokslo ir technikos premijų komitetas ir LTSR valstybinių literatūros ir meno premijų komitetas. Šių komitetų sprendimai dėl premijų skyrimo įsigaliojo tik juos patvirtinus LKP CK ir LTSR Ministrų Tarybai.

Kasmet už žymius mokslo ir technikos darbus buvo skiriama vienuolika LTSR valstybinių premijų (iš jų 2 už vadovėlius). Už socialistinio lenktyniavimo laimėjimus – 2 premijos, už literatūros ir meno kūrinius – iki 8, iš jų viena už literatūros ir meno kūrinius vaikams ir viena už literatūros ir meno kritiką. LTSR valstybinės premijos dydis – 1500 rublių. Su premija suteikiamas laureato vardas, įteikiamas diplomas ir laureato ženklas.

Nuo 1989 m. Lietuvoje vietoje LTSR valstybinės premijos skiriamos valstybinės Lietuvos mokslo premija ir Lietuvos nacionalinė kultūros ir meno premija.

Taip pat skaitykite
-------------------

* TSRS valstybinė premija

Šaltiniai
---------

1. ↑  V. Vaičaitis (2018-08-24, red. 2024-02-26). V. Serapinas (red.). „Valstybinė premija". VLE. Nuoroda tikrinta 2024-03-13. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
2. ↑  *LTSR valstybinė premija*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė, 48 psl.
| Luizos ežeras |
| --- |
| Luizos ežerasLuizos ežerasLuizos ežeras |
| Vieta | Kanados vėliava Kanada (Albertos vėliava Alberta) |
| Plotas | 0,8 km² |
| Didžiausias gylis | 70 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Luizos ežeras

  |
| **Koordinatės** |  51°24′42″ š. pl. 116°13′41″ v. ilg.﻿ / ﻿51.41167°š. pl. 116.22806°r. ilg.﻿ / 51.41167; 116.22806Koordinatės: 51°24′42″ š. pl. 116°13′41″ v. ilg.﻿ / ﻿51.41167°š. pl. 116.22806°r. ilg.﻿ / 51.41167; 116.22806 |
|  |
|  Vikiteka | Luizos ežeras |

**Luizos ežeras** (angl. *Lake Louise*, pranc. *Lac Louise*) – ledyninės kilmės kalnų ežeras Kanadoje, Albertos provincijoje, Banfo nacionaliniame parke, Kanados Uolinių kalnų pietuose, 1731 m aukštyje, 5 kilometrai į vakarus nuo gyvenvietės tuo pačiu pavadinimu.

Ežeras pavadintas Princesės Luizos, Argailo hercogienės, gyvenusios 1848–1939 metais, garbei. Ji buvo ketvirtoji karalienės Viktorijos dukra bei 9-oji Argailo hercogo, kitaip žinomo kaip Lorno markizo Džono Kempbelo (*John Campbell*), ketvirtojo Kanados vyriausiojo gubernatoriaus (1878–1883), žmona.

Luizos ežero, žiemą pasidengusio ledu, panorama
Nuo Didžiojo bičių avilio (angl. *Big Beehive*) kalno vaizdas į Luizos ežerą. Tolumoje matomas Luizos ežero Fermonto viešbutis, esantis rytiniame krante

Apibūdinimas
------------

Ežero ilgis 2,4 km, didžiausias plotis 0,5 km. Ežeras maitinamas kalnų ledynų tirpstančiu vandeniu. Iš ežero vanduo nedideliu, 3 km ilgio Luizos upeliu išteka į Bou upę.

Palyginimas
-----------

Lyginant su Lietuvos ežerais, plotu nedaug didesnis už Kiauno ežerą 0,64 km², arba kiek mažesnis už Malkėstos ežerą 1,032 km².

Nuorodos
--------

* Beautiful Places To See – Lake Louise, Alberta, Canada, YouTube svetainėje
| **Stasys Tumėnas** |
| --- |
| Gimė | 1958 m. gegužės 7 d. (65 metai)Linkuvoje, Pakruojo rajonas |
|  |
| Veikla | Lietuvos kalbininkas, pedagogas, leidėjas, žurnalistas, politikas |
|  |
| Išsilavinimas | humanitarinių mokslų daktaras |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Stasys Tumėnas |

**Stasys Tumėnas** (g. 1958 m. gegužės 7 d. Linkuvoje, Linkuvos rajonas) – Lietuvos kalbininkas, pedagogas, leidėjas, žurnalistas, politikas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1976 m. baigė Linkuvos vidurinę mokyklą, 1977–1981 m. studijavo Vilniaus universitete, 1985–1988 m. mokėsi šio universiteto aspirantūroje, 1988 m. humanitarinių mokslų daktaras.

1981–2015 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. - Šiaulių universitetas) dėstytojas, nuo 1991 m. - docentas. Šiaulių universiteto Senato narys. 1993–2000 m. Šiaulių universiteto Pedagogikos fakulteto dekanas.

1989–1990 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Šiaulių tarybos leidinio „Krivūlė" vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1995–2016 m. IĮ S. Tumėno leidyklos įkūrėjas ir vadovas. Redagavo ir leido almanachą „Šiaurės Lietuva" (1991-2014 m. išleisti 7 numeriai), žurnalo „Pradinis ugdymas" steigėjas ir sudarytojas.

2011–2016 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys, išrinktas kaip nepriklausomas kandidatas.2015–2016 m. Šiaulių miesto vicemeras.

Nuo 2016 m. Seimo narys.

Bibliografija
-------------

* Mažasis garso lingvistikos ir didaktikos žinynas, mokymo(si) priemonė. Bendraautorės Irena Ramaneckienė, Dalia Bernotienė. Šiauliai, Šiaulių universiteto leidykla, 2003 m.
* Lietuvių kalba ne tik egzaminui, bet ir gyvenimui mokymo(si) priemonė. Bendraautoris Juozas Pabrėža. Šiauliai: Šiaurės Lietuva, 2007.

Įvertinimas
-----------

* 2005 m. Šiaulių miesto kultūros ir meno premija už išleistus reikšmingus ir vertingus leidinius.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Stasys Tumėnas. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
3. ↑