recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Hangdžou杭州 |
| --- |
| *Vakarų ežero (Sihu) pakrantė* |
|  |
| 

HangdžouHangdžou

30°15′0″ š. pl. 120°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿30.25000°š. pl. 120.16667°r. ilg.﻿ / 30.25000; 120.16667﻿ (Hangdžou)Koordinatės: 30°15′0″ š. pl. 120°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿30.25000°š. pl. 120.16667°r. ilg.﻿ / 30.25000; 120.16667﻿ (Hangdžou) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Kinijos vėliava Kinija |
| **Provincija** | Džedziangas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 1 920 846  |
|  |
|  **Vikiteka** | Hangdžou |

**Hangdžou** (kin. 杭州, pinyin: *Hángzhōu*) – miestas rytų Kinijoje, Džedziango provincijos adm. centras. 1,88 mln. gyventojų (2005). Tai didelis jūrų uostas prie *Fuchunjiang* upės žiočių ir Didžiojo kanalo. Šilko pramonės centras, išvystyta chemijos, stiklo, cemento, džiuto, arbatos, mašinų pramonė. Yra universitetas.

Pagrindinė miesto įžymybė – Sihu ežeras (iškastas X amžiuje). Šiaurėje yra Gušano kalnas, kurio pašlaitėse pastatyti parkai ir architektūriniai ansambliai – Sun Jatseno parkas (buvę Čingų dinastijos imperatorių rūmai), senovinė *Wenlange* biblioteka ir kt. Yra klimato kurortas.

Istorija
--------

Miestas įkurtas 589 m. 1129–1279 m. buvo *Sun* dinastijos sostinė.

Liuhe pagoda
|  |
| --- |
| Bebi Dol  serb. *Беби Дол* |
|  
Bebi Dol 1991 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Dragana Šarič |
| Dar žinoma | Bebi Dol |
| Gimė | 1962 m. spalio 2 d. (60 metų)  Belgradas, Jugoslavijos vėliava Jugoslavija |
| Žanrai | pop, rokas, dance, disco |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | XX a. 8 deš. – dabar |

**Bebi Dol** (serb. *Беби Дол*, tikrasis vardas *Dragana Šarič* (serb. *Драгана Шарић*); g. 1962 m. spalio 2 d. Belgrade) – Serbijos dainininkė.

Muzikinė karjera
----------------

Bebi Dol muzikinę veiklą pradėjo 8 dešimtmečio pabaigoje grupėje „Tarkus".

1981 metais su Goranu Vejvoda subūrė grupę „Annoda Rouge", tačiau grupė gyvavo trumpą laiką, išleidusi du singlus.

Po to atlikėja pradėjo solinę karjerą, bendradarbiaujama su Goranu Vejvoda, išleido dvigubą singlą „Mustafa / Na planeti uzdaha". 1981 metais kūrinys „Mustafa" pelnė geriausios tų metų dainos apdovanojimą.

1983 m. Bebi Dol išleido debiutinį albumą „Ruže i krv". Tais pačiais metais laimėjo geriausio debiutinio albumo apdovanojimą, taip pat pelnė kritikų ir visuomenės palaikymą. Be jau hitu tapusios dainos „Mustafa", debiutiniame albume taip pat buvo kiti jos populiarūs kūriniai „Superboy", „Ruže i krv" ir „Lapis lazzuli".

1991 m. dalyvavo „Eurovizijos" dainų konkurse.

2004 metais atlikėja dalyvavo Serbijos nacionalinėje atrankoje į „Euroviziją" *Evropesma 2004*, tačiau į finalą nepateko.

Diskografija
------------

### Albumai

* *Ruže i krv* (1983)
* *Ritam srca* (1995)
* *Ljuta sam…* (2002)
* *Čovek rado izvan sebe živi* (2006)

Nuorodos
--------

* Bebi Dol IMDB svetainėje

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Tajči  *„Hajde da ludujemo"*** |  **Jugoslavijos atstovė Eurovizijoje**1991 | Po to:**Extra Nena  *„Ljubim te pesmama"*** |
| ***Beatričė Senči*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Beatrice Cenci |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Lucio Fulci |
| Scenaristas (-ai) | Lucio Fulci  Roberto Gianviti |
| Vaidina | Tomas Milian  Adrienne La Russa  Umberto D‘Orsi |
| Metai | 1969 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 99 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Beatričė Senči** (it. *Beatrice Cenci*) – režisieriaus Lucio Fulci 1969 m. sukurta istorinė drama, paremta tikrais įvykiais apie kilmingą aristokratę, organizavusią savo despoto tėvo Frančesko Senči nužudymą ir už tai nubaustą mirties bausme. Pats režisierius filmą vadino vienu mėgstamiausių savo darbų.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1599 m. Roma. Senči šeima sulaukia nuosprendžio: už Frančesko Senči nužudymą jo žmona, duktė ir vyresnysis sūnus nuteisiami mirties bausme, tuo tarpu jauniausias sūnus po įkalinimo turės būti išsiųstas į vergiją. Vėliau filmo veiksmas vyksta atskirais praeities įvykių epizodais.

Frančesko Senči, turtingas aristokratas, ciniškas tironas, kurio nekenčia visi, taip pat ir jo paties šeima. Jo duktė, paauglė Beatričė, nori persikelti į vienuolyną, nes tik taip tikisi pabėgti nuo tėvo. Šis, sužinojęs apie dukters ketinimus, uždaro ją rūsyje ir grasina, jog čia ji praleis visą likusį gyvenimą.

Dėl konflikto su popiežiumi Frančesko Senči netenka dalies valdų bei priverstas metams išvykti iš Romos. Jo namuose tarnaujantis Olimpijus tampa Beatričės meilužiu. Jos paakintas, jaunuolis nusamdo ispaną žudiką ir, sulaukęs tinkamo momento, kartu nužudo Frančesko, o kūną išmeta per balkoną. 

Tyrėjai nepatiki nelaimingo atsitikimo versija ir suima Olimpijų. Po kankinimų jis prisipažįsta, kad Beatričė ir visa šeima žinojo apie nužudymą ir padėjo. Ispanas nesėkmingai bando pabėgti ir nužudomas kareivių.

Akistatoje su Beatriče Olimpijus išsižada savo parodymų ir vienas prisiima kaltę. Netikėdami juo, inkvizitoriai ketina pratęsti kankinimus, tačiau šis miršta. Tuomet kankinti pradedama Beatričė. Ši viską neigia, tačiau kai sužino, jog po jos eilė ateis kitiems šeimos nariams, viską prisipažįsta. Nors ji ir pasakoja, kad tėvas vertė šeimą švęsti dviejų savo sūnų mirtį (nes nereikės jų maitinti), o vėliau ją pačią išprievartavo, teismas pasmerkia visą šeimą myriop.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
Vaizdas:Adrienne La Russa as Beatrice Cenci.jpgKadras iš filmo
* Adrienne La Russa – Beatričė Senči
* Tomas Milian – Olimpijus Kalvetis
* Georges Wilson – Frančesko Senči
* Mavie – Lukrecija, Beatričės pamotė
* Antonio Casagrande – Džiakomas Senči
* Umberto D‘Orsi – inspekorius
* Pedro Sanchez
* Giuseppe Fortis

Išnašos
-------

1. ↑  Thrower, 1999, p. 275

Šaltiniai
---------

* Thrower, Stephen (1999). *Beyond Terror, the films of Lucio Fulci*. FAB Press.
**Hanahana** (*Hannahannah*, iš het. *hanna-*  'senelė') – huritų ir hetitų deivė motina, susijusi su ikišumerine deive Inana. Hanahana būdavo tapatinama su huritų deive Hebate. 
*Christopher Siren* rašė, kad Hanahana susijusi su Gulsesėmis.

Mitai
-----

Dingus dievui Telipinui (*Telepinu*) jo tėvas audrų dievas Tarhuntas (dar žinomas kaip Tešubas), pasiskundė Hanahanai. Ši tada pasiuntė jį ieškoti dingusio jo sūnaus, o kai šis neradęs pasidavė, ji pasiuntė Telipino ieškoti bitę. Bitė ieškomąjį rado ir sustiprino bei apvalė jį gildama jam į plaštakas bei pėdas, nušluostydama jo akis ir pėdas vašku. 

Hanahana parekomendavo audrų dievui sumokėti jūrų dievui už šio dukrą nuotakos mokestį, kad Telipinas galėtų ją vesti. 

Deivė Inara po pokalbio su Hanahana praėjus kuriam laikui dingo. Iš audrų dievo apie tai sužinojusi Hanahana, padedama savo moterų padėjėjų, ima ieškoti Inaros. Matyt, Hanahana kaip ir Demetra, apimta pykčio priepuolio, buvo dingusi iš pasaulio. Kol jos nebuvo motinos ir gyvulių patelės nustojo rūpintis savo vaikais.

Deivės pykčiui atlėgus ji grįžo, ir motinos vėl rūpintis savo vaikais. Kitas būdas malšinti jos pyktį buvo deginti žabus. 

Pagal žinomus tekstus galima suprasti, kad Hanahana tarėsi su saulės dievu ir su karo dievu. Tačiau didelė dalis šių tekstų yra nerasta.

*Hannahannah* nesusijusi su bibline *Hannah*
--------------------------------------------

Nors *Hannahannah* skamba panašiai kaip biblinis vardas *Hannah* (*Hannah* buvo pranašo Samuelio motina), kaip kanaanitų deivės Anatos (*Anat*) bei krikščioniškosios šv. Onos (*Saint Anne*) vardai, tačiau tai tėra sutapimas. 
Vardas hebr. ‏Hannah‏‎ yra visai kitos, semitiškos kilmės.

Nuorodos
--------


* \* Christopher Siren
| Čatahučis |
| --- |
|  Upė Džordžijoje |
| **Ilgis** | 692 km |
| **Baseino plotas** | 22 714 km² |
| **Vidutinis debitas** | 286 m³/s |
| **Ištakos** | Mėlynieji kalnai |
| **Žiotys** | Apalačikola (Seminolų ežeras) |
| **Šalys** | JAV |
|  |
|  **Vikiteka** | Čatahučis |

**Čatahučis** (angl. *Chattahoochee River*) – upė Jungtinių Amerikos Valstijų pietryčiuose; viena iš Apalačikolą sudarančių upių. Prasideda Mėlynuosiuose kalnuose (Apalačų kalnai), šiaurės Džordžijoje. Teka į pietvakarius, vėliau į pietus, sudaro Džordžijos–Alabamos sieną, o pačiame žemupyje – Džordžijos–Floridos sieną. Susiliejusi su Flinto upe sudaro Apalačikolą (įteka į Meksikos įlanką); santaka pasitvenkusi Seminolų ežero (tvenkinio) vandenimis.

Daug užtvankų, tvenkinių (didžiausias – Sidnei Lanieris, aukštupyje), įrengtos dvi hidroelektrinės. Laivuojama nuo Kolumbo. Didžiausias miestas prie Čatahučio – Atlanta.

Upės vaga, pažymėta mėlynai
Upės pavadinimas kildinamas iš muskogių kalbų ir reiškia „spalvotos, paišytos uolos".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Čatahučis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Vismantas Kačiušis** (1932 m. gegužės 4 d. Lenkčių k. Jurbarko r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija
----------

1951–1955 choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos mokykloje (dėst. D. Dovydėnaitė-Einikienė, B. Beganskaitė ir B. Sližys).

Nuo 1955 Tytuvėnų (Kelmės r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, chorų ir vokalinių ansamblių vadovas. Iš pradžių vadovavo vyresniųjų klasių moksleivių mišriajam chorui, vėliau jaunučių ir jaunių chorams bei vokaliniams ansambliams. Chorai pasirodydavo koncertuose, dalyvaudavo Kelmės rajono dainų šventėse ir meno mėgėjų apžiūrose, o vokaliniai ansambliai „Dainų dainelės" konkursuose. Jaunučių chorą parengė 1964, 1969, 1977 ir 1987 respublikinėms moksleivių dainų šventėms. Būdamas Tytuvėnų kultūros namų meno vadovu, suorganizavo mišrųjį chorą ir Tytuvėnų vaismedžių medelyno mišrųjį chorą, kurį parengė 1960 ir 1965 respublikinėms dainų šventėms.

V. Kačiušis – Kelmės rajono dainų švenčių dirigentas, daug metų buvo rajono muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkas. 1965 jis apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Bebrinės dvaras |
| --- |
| Bebrinės dvaras Bebrinės dvaras |
| Vieta | Bebrinė, Latvija |
| Rūmų stilius | Neorenesansas |
| Bajorų giminės | Zyberg Plater |
| Parkas | Bebrinės parkas |
| Pastatų būklė | Bebrinės vidurinė mokykla |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bebrinės dvaras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Bebrinės dvaras** (latv. *Bebrenes muiža*) – dvaro rūmai ir parkas Aukštutinės Dauguvos savivaldybės Bebrinės valsčiaus Bebrinės kaime. Dabar rūmuose yra Bebrinės vidurinė mokykla.

Istorija
--------

Pirmieji dvaro pastatai buvo pastatyti dar Livonijos ordino gyvavimo pradžioje. 1562 m. dvaras atiteko Kasparui Zybergui ir Zybergai dvarą valdė iki XIX a. pradžios. 1803 m. sausio 6 d. grafui Mykolui Pliateriui (1777–1862) vedus baronienę Izabelę Heleną fon Zybergą (1785–1849), dvaras iki 1920 m. priklausė Platerių-Zybergų giminei.

Dabartinių rūmų pastatą, pagal italų kilmės lenkų architekto L. Markonio (1834–1919, it. *Leander Jan Marconi*) projektą pradėjo statyti Mykolo ir Izabelės sūnus Stanislovas Kazimieras Pliateris-Zybergas (1823–1895), o darbus 1896 m. baigė jo sūnus Juozapas Marijus Pliateris-Zybergas (1859–1933)

Pastatyti raudonų plytų rūmai buvo dviejų aukštų su palėpe. Rūmų patalpas puošė krištolo šviestuvai, iš Paryžiaus atvežti antikvariniai baldai. Dvi svetaines ir biblioteką puošė marmuro židiniai, apie ovalų stalą stovėjo Liudviko XV laikų stiliaus kėdės, sienas puošė įvairūs gobelenai.

1921 m. rūmai buvo nacionalizuoti ir perduoti mokyklos reikmėms. 1960 m. vietoj palėpės buvo pastatytas trečias pastato aukštas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vietovardžių žodynas [Internetinis leidinys]. Vilnius, Lietuvių kalbos institutas, 2007 m.
2. ↑  Michał Plater-Zyberk 1777–1862/63
3. ↑  Heinz von Zur Mühlen. *Baltisches historisches Ortslexikon, II Lettland*, Kelnas, 1990. 73-74 psl. ISBN 978-3412068899

Nuorodos
--------

* Bebrinės dvaras Archyvuota kopija 2016-01-30 iš Wayback Machine projekto.
* Bebrinės internetinė svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 17°34′42″ š. pl. 71°30′42″ v. ilg.﻿ / ﻿17.57833°š. pl. 71.51167°r. ilg.﻿ / 17.57833; 71.51167

Salos krantas
**Beatos sala** (isp. *Isla Beata*) – nedidelė sala Karibų jūroje, 7 km į pietvakarius nuo Beatos kyšulio, piečiausio Haičio salos taško. Maždaug 12 km į pietvakarius išsidėsčiusi mažesnė Alto Velo sala. Beatos sala priklauso Dominikos Respublikai, Pedernaleso provincijai. Sala yra beveik trikampio formos, jos reljefas ganėtinai lygus. Plotas siekia 27 km². Sala patenka į Charagvos nacionalinio parko teritoriją.

Istorija
--------

Salą 1494 m. antrosios Kristupo Kolumbo kelionės metu, atrado europiečiai. Tuomet ji buvo apgyvendinta vietinių tainų. Archeologai rado tainų gyvenvietės griuvėsių. Manoma, kad vietiniai dažnai maitindavosi *Strombus gigas* moliuskais, kadangi rasta keletas didelių jų kriauklių krūvų.

Kolonijiniais laikais ispanai saloje laikė galvijus (kurie ganėsi iki vėlyvojo XIX a.), kad galėtų maistu aprūpinti savo laivų, plaukusių į žemyną, įgulas. Dėl strateginės salos vietos ir aprūpinimo maistu paskirties ji regėjo keletą susigrūmimų, kuriuose ispanų laivai buvo užpulti piratų ir kaperių, įsikūrusių Tortugos saloje.

XIX a. 8-ajame dešimtmetyje valdžios koncesija suteikė privatiems verslininkais išgauti druskos klodus šiaurinėje salos pakrantėje, iš kurios druska buvo kasama iki XX a. 7-ojo dešimtmečio.

Geografija
----------

Salos kraštovaizdis įvairus, šiaurinėje pakrantėje auga mangrovės, vakarinėje dalyje driekiasi smėlėti paplūdimiai ir užutėkiai. Didžiąją salos dalį dengia įvairių rūšių drėgmės stokojančių pusiau lapus metančių medžių miškai ant kalkakmenio substratų. Geologiniu požiūriu, salą sudaro kalkakmenio uolienos, kurių erozijos paveiktas paviršius vietomis labai dantytas. Taip pat yra smegduobių ir senotų. Sala negyvenama, bet joje kartais trumpam apsistoja žvejai.

### Fauna

Saloje sutinkama keletas sausumos paukščių rūšių, kaip kad *Microligea palustris* ir *Columba leucocephala*, ropliai, kaip, pvz. *Rhinoceros iguana* ir *Alsophis anomalus*. Daugybė pakrantės paukščių rūšių, tiek migruojantys, tiek ir vietiniai lankosi saloje.
Koordinatės: 29°57′01″š. pl. 90°04′16″v. ilg.﻿ / ﻿29.9502°š. pl. 90.0711°v. ilg.﻿ / 29.9502; -90.0711


| Hancock Whitney Center |
| --- |
|  |
| Vieta | Naujasis Orleanas, Luiziana, JAV |
| Statusas | pastatytas |
| Statybų pabaiga | 1972 m. |
| Paskirtis | komercinė |
| Stogas | 212 m |
| Aukštų sk. | 51 |
| Plotas | 116 778 m² |

**Hancock Whitney Center** (seniau vadintas **One Shell Square**) – dangoraižis Naujojo Orleano verslo rajone, Luizianoje, JAV. Pastatas internacionalinio stiliaus, 212 m aukščio, 51 aukšto. Pastatą suprojektavo architektų firma „Skidmore, Owings and Merril". Tai aukščiausias pastatas Naujajame Orleane ir visoje valstijoje; dangoraižis yra aukštesnis ir už aukščiausią Luizianos viršūnę, Driskill kalną. Pastatas daugiausiai naudojamas biurų patalpų nuomai, pirmame aukšte yra prekybinės patalpos. Pastato dizainas labai panašus į Hiustono „One Shell Plaza" ir Denverio „Republic Plaza" – juos abu sukūrė „Skidmore, Owings and Merril". Pastato vystytojas – „Hines Interest". Didžiausia pastato nuomininkė – „Shell Oil Company". Dabartinis pavadinimas dangoraižiui suteiktas 2018 m. 2018 m. pastatas taip pat įtrauktas į JAV nacionalinį istorinio paveldo vietų registrą.

Projektavimas ir statybos
-------------------------

„Hancock Whitney Center" buvo pastatytas, pasitelkus dvigubų vamzdžių konstrukcijas su plienine šerdimi ir betono perimetru, o verslui buvo atidarytas 1972 m. Pastato išorė padengta itališku travertinu (kalkakmeniu) ir bronziniu stiklu. Bėgant metams buvo susirūpinta dėl atšiaurių orų įtakos kalkakmenio vientisumui. Šie būgštavimai nepasitvirtino, 2005 m. rugpjūtį praūžus uraganui „Katrina", kuomet pastatas nukentėjo nežymiai – pasitaikė išdužusių langų bei kitų stiprios liūties sukeltų defektų. Nuomininkams į pastatą leista grįžti 2005 m. gruodį. 

1972 m. užbaigus dangoraižį, jis buvo aukščiausias pastatas JAV pietryčiuose, aplenkęs „Wachovia" Džordžijos banko pastatą Atlantoje. „One Shell Square" išlaikė aukščiausio pastato JAV pietryčiuose titulą iki 1976 m. kai Atlantoje buvo atidarytas „Westin Peachtree Plaza". „Hancock Whitney Center" buvo pirmasis dangoraižis JAV pietinėje dalyje, peržengęs 200 m ribą. 

Ant pastato stogo įsikūrusi avarinė sraigtasparnių nusileidimo aikštelė.

Vieta
-----

„Hancock Whitney Center" riboja Poydras gatvė pietuose, Carondelet gatvė vakaruose, Perdido gatvė šiaurėje ir St. Charles aveniu rytuose.

Pavadinimas
-----------

2017 m. rugpjūtį „Hancock-Whitney Bank" paskelbė, kad persikels į „One Shell Square" 2018 m. Pastatas buvo pervadintas, nepaisant to, kad „Shell" liko didžiausiu pastato nuomininku.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Išorinės nuorodos
-----------------

* „Hancock Whitney Center" oficiali svetainė (anglų k.)
* „Hancock Whitney Center" Archyvuota kopija 2012-11-06 iš Wayback Machine projekto. „Hines Interests Limited Partnership"
* „Lincoln Property Company" (anglų k.)
* Boston.com straipsnis (anglų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

„Kriminalinės konstitucijos" (Karolinos) titulinis puslapis. 1577 m. leidimas
**Baudžiamasis kodeksas** – baudžiamosios teisės sąvadas; baudžiamąsias normas sisteminantis teisės aktas; baudžiamasis teisynas, kodifikuojantis normas bei išdėstantis jas vieninga forma bei viename akte tam tikra tvarka, remiantis modernia atitinkamo laikmečio teisės technika bei baudžiamąja teisėtyra, ligtoline praktika.

Vienas seniausių baudžiamosios kodifikacijos Europoje pavyzdžių – Imperatoriaus Karolio V baudžiamasis teisynas (kartu ir baudžiamosios teisenos normos); kiti istoriniai sąvadai -*Constitutio Criminalis Theresiana*, Vokietijos imperijos baudžiamasis kodeksas.

Baudžiamasis kodeksas – vientisas baudžiamasis įstatymas; jo paskirtis – baudžiamosios teisės priemonėmis ginti žmogaus ir piliečio teises bei laisves, visuomenės ir valstybės interesus nuo nusikalstamų veikų.

Kodeksas apibrėžia, kokios veikos yra nusikalstamos bei jas uždraudžia, pateikia jų rūšis (pvz. nusikaltimai ir baudžiamieji nusižengimai). Taip pat nustato bausmes, baudžiamojo ir auklėjamojo poveikio priemones už kodekse numatytas veikas bei priverčiamąsias medicinos priemones.

Baudžiamasis kodeksas taip pat pagrindžia baudžiamąją atsakomybę, nustato jos pagrindus ir sąlygas, taip pat aplinkybes, kuriais nusikalstamas veikas padarę asmenys gali būti atleisti nuo baudžiamosios atsakomybės ar bausmės.

Lietuvoje
---------

Nepriklausomoje Lietuvoje galiojo 1919 m. Baudžiamasis statutas. 1940 m. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, Respublikos teritorijoje buvo įvestas galioti RSFSR baudžiamasis kodeksas. Vėliau – 1961 m. birželio 26 d. (su vėlesniais pakeitimais ir papildymais) LTSR baudžiamasis kodeksas.

Šiuo metu veikia 2000 m. Baudžiamasis kodeksas, priimtas Seimo 2000 m. rugsėjo 26 d. įstatymu; tuo pačiu įstatymu patvirtinti ir Baudžiamojo proceso kodeksas bei Bausmių vykdymo kodeksas), kurie buvo suderinti su ES teise ir įsigaliojo 2003 m. gegužės 1 d.
| **Hana Košmal** |
| --- |
| Gimimo vardas | Hana Košmal |
| Visas vardas | Ганна Сергіївна Кошмал |
| Gimė | 1994 m. spalio 22 d. (28 metai)Kijevas, Ukraina |
| Gyven. vieta | Kijevas |
| Tautybė | ukrainietė |
| Pilietybė |  Ukraina |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Hana Košmal** (ukr. *Ганна Кошмал*, g. 1994 m. spalio 22 d. Kijeve) – Ukrainos aktorė.

Biografija
----------

2010 m. įstojo į Kijevo estrados ir cirko mokyklą.

Hana Košmal išgarsėjo suvaidinusi Ženią Kovaliovą penktajame, šeštajame ir septintajame televizijos serialo „Svotai" (rus. *Сваты*) sezonuose, už kurį du kartus buvo nominuota Ukrainos televizijos apdovanojimui „Teletriumf".

Vėliau atliko pagrindinius vaidmenis populiariuose ukrainiečių serialuose „Saška" (Сашка), „Geras vaikinas" (Хороший парень) ir kt.

2017 m. pasirodė eilėje filmų ir serialų, kuriose buvo kviestinė žvaigždė: „Drugelių šokis", „Žmonių tarnas", „Balerina", „Podukros", „Kryžkelės", „Geras vaikinas" ir „Kaimas milijonui-2".

Hana Košmal laikoma viena gabiausių ir geidžiamiausių jaunųjų Ukrainos kino aktorių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Teletriumf naujienos: archyvuota versija
2. ↑  apie aktorę Hanną Košmal

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* Aktorės biografija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Baucenasvok. *Bautzen, ček.* Budyšin' |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

BaucenasBaucenas

51°10′53″ š. pl. 14°25′27″ r. ilg.﻿ / ﻿51.18139°š. pl. 14.42417°r. ilg.﻿ / 51.18139; 14.42417﻿ (Baucenas)Koordinatės: 51°10′53″ š. pl. 14°25′27″ r. ilg.﻿ / ﻿51.18139°š. pl. 14.42417°r. ilg.﻿ / 51.18139; 14.42417﻿ (Baucenas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Saksonija Saksonija |
|  |
| **Meras** | Alexander Ahrens |
|  |
| **Gyventojų** (2015 m.) | 39 845  |
| **Plotas** | 66,69 km² |
| **Tankumas** (2015 m.) | 597 žm./km² |
| **Altitudė** | 204 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 02625 |
| **Tel. kodas** | 03591 |
|  **Vikiteka** | Baucenas |

**Baucenas** (vok. *Bautzen*, a. sorb. *Budyšin*, žem. sorb. *Budyšyn*, ček. *Budyšín*, lenk. *Budziszyn*) – miestas rytų Saksonijoje, Vokietijoje; rajono centras. Per miestą teka Šprė. 39 845 gyventojai (2015 m. duomenys). Padalintas į 15 rajonų. Nutolęs maždaug 50 km į rytus nuo Dresdeno. Šiaurėje apsuptas kalvų.

Istorija
--------

Historical affiliations

Lenkijos kunigaikštystė 1002-1025  

 Lenkijos karalystė 1025-1032  

 Meiseno marka 1032-1253  

 Brandenburgo marka 1253-1319  

 Bohemijos karalystė 1319-1469  

 Vengrijos karalystė 1469-1490  

 Bohemijos karalystė 1490-1635  

 Saksonijos elektoratas 1635-1807  

 Saksonijos karalystė 1806-1871  

Vokietijos imperijos vėliava Vokietijos imperija 1871-1918  

 Veimaro respublika 1918-1933  

Trečiojo Reicho vėliava Trečiasis Reichas 1933-1945  

 Sąjungininkų opupuota Vokietija 1945-1949  

Rytų Vokietijos vėliava Rytų Vokietija Rytų Vokietija 1949-1990  

Vokietijos vėliava Vokietija Vokietija 1990-

 

Dabartinio miesto teritorijoje žmonių gyvenama nuo akmens amžiaus, tai patvirtina archeologiniai radiniai. VI mūsų eros amžiuje, migracijos periodo metu į vietovę atsikėlė sorbai. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1002 m. 1015 m. sutriuškinta lenkų kariuomenė, vadovaujama Lenkijos karaliaus Boleslovo I Narsiojo. Tarp Imperatoriaus Henriko II ir Boleslovo I Narsiojo pasirašyta 1018 m. Bauceno taikos sutartis.

Viduramžiuose priklausė aukštutinės Lužicos šešių miestų aljansui. Aljanso miestai: Giorlicas, Citau, Lėbau, Kamencas, Liubanis ir Baucenas.

Miestų partnerystė
------------------

* Vokietija Vormsas, Vokietija
* Vokietija Heidelbergas, Vokietija
* Prancūzija Drė, Prancūzija
* Čekija Jablonecas prie Nisos, Čekija
* Lenkija Jelenia Gura, Lenkija

Galerija
--------

* Miesto aikštėMiesto aikštė
* Reichenturm bokštas*Reichenturm* bokštas
* Senoji krantinė bei Arkangelo Mykolo bažnyčiaSenoji krantinė bei Arkangelo Mykolo bažnyčia
| Bebirvytis |
| --- |
| **Ilgis** | 13,9 km |
| **Baseino plotas** | 26,2 km² |
| **Ištakos** | Antanavos apylinkės |
| **Žiotys** | Bebirva |
| **Šalys** | Lietuva |

**Bebirvytis** – upė Lietuvoje, Jurbarko rajone; Bebirvos kairysis intakas (Šešuvies baseinas). Prasideda Antanavos kaimo apylinkėse, 7 km į rytus nuo Šimkaičių. Teka vakarų kryptimi, vidurupyje pasuka link šiaurės vakarų. Įteka į Bebirvą 6,8 km nuo jos žiočių, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Vadžgirio.

Intakai: Pjaunys (dešinysis), Pečvieta (kairysis).

Beveik visa upės vaga ištiesinta. Prie Bebirvyčio įsikūrę Medininkai, Šimkaičiai, Kniečiai, Apolonovka.

Upėvardis mažybinės darybos nuo *Bebirva*. Pastarasis neaiškios kilmės, galbūt reduplikacija *\*be-birva*. Pavadinimas *Birva* siejamas su blrs. *берва* „kamša, rąstais klotas kelias šlapynėje".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos upės: B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė, Kaunas, Lietuvos energetikos institutas, 2001, str. 582
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Myros ikona Mertos miesto šventykloje (Radžasthanas)
**Myrabai** arba tiesiog ***Myra*** (hind. मीराबाई, IAST: *Mīrābāī*; 1498–1550 (?) m.) – Indijos XVI a. poetė-mistikė, viena svarbiausių bhaktinio vaišnavizmo įkvėpėjų.

Gimė radžputų šeimoje Džodhpuro valstybėje (dab. Radžasthanas). 1516 m. ištekinta už Mevaro princo Bhodžradžo. Myra pabėgo iš santuokos ir atsidavė Krišnos garbinimui. Jos meilės dainos, skirtos Krišnai, sukurtos šnekamąja hindi kalba (radžasthani tarmėmis) žodinės perdavos būdu plačiai paplito visoje šiaurės Indijoje. Ji tapo viena labiausiai cituojamų bhakti poečių. Iki XVIII a. beveik visos jos eilės gyvavo tik žodžiu, todėl spėjama, kad prie jos eilių galėjo būti priskirti ir kiti klajojančių dainių kūriniai. Vienas jos tekstas atsidūrė ir sikhų šventraštyje Guru Granth Sahibe. Savo eilėse Myrabai sako, jog ankstesniame gyvenime ji buvusi gope ir patarnavusi Krišnai.

Myrabai visą gyvenimą praleido kaip klajojanti asketė. Teigiama, kad ji galėjusi mokytis pas kitą bhakti poetą Ravidasą. Vėliau ji apsigyveno Krišnos tėviške laikomame Vrindavane (pasak kitų legendų – Dvarkoje). Beveik visi Myrabai gyvenimo faktai žinomi tik iš legendų ar hagiografijų.

XIX a. Bikanero kunigaikštystės ministras pastatydino paminklą, kuriame drauge pavaizduotas Krišna, Radha ir Myrabai. Radžasthane jai skirtos kelios šventyklos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mīrā Bai*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 140


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Myrabai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vaizdas iš palydovo
**Bankso sala** (pranc. *Île Banks*, angl. *Banks Island*) – penkta pagal dydį Kanados sala, viena iš didžiausių ir labiausiai į vakarus nutolusi Kanados Arktinio salyno salų. Sala užima 70 028 km² plotą (25 pagal dydį pasaulyje). Priklauso Šiaurės Vakarų teritorijai. Nuo didesnės Viktorijos salos skiria Velso Princo sąsiauris, nuo Kanados – Amundseno įlanka. Vakaruose salą skalauja Boforto jūra. Šiaurėje dvi kitos didelės salos: Princo Patriko sala ir Melvilio sala.

Sala mažai apgyvendinta, joje apie 114 gyventojų – eskimų. Vienintelė inuvialuitų gyvenvietė Sač Harboras arba Ikhuak yra pietvakarinėje salos pakrantėje. Aukščiausia salos vieta, Nelsono Galva, siekia 610 m. Čia yra didelės snieginių žąsų kolonijos, gyvena baltosios meškos, avijaučiai. Įkurtas Aulaviko nacionalinis parkas, per jį teka Tomseno upė.

Pirmasis iš europiečių salą atrado britų Arkties tyrinėtojas seras William Edward Parry 1819-20 m. ekspedicijos metu. Jis ją pavadino anglų gamtininko sero Džozefo Bankso vardu.
**Inocentas Stragis** g. 1940 m. spalio 11 d. Pamūšio k. Pakruojo r.) – choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija
----------

Baigęs Pakruojo vidurinę mokyklą, 1959–1963 choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos mokykloje (dėst. O. Biržytė). 1967–1972 choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. K. Griauzdės klasė). 1963–1965 Šiaulių rajono kultūros skyriaus vedėjas, 1966–1972 Šiaulių miesto kultūros skyriaus inspektorius. Chorams pradėjo vadovauti nuo 1961 Daugelių (Šiaulių r.) kultūros namuose, kur suorganizavo mišrųjį chorą ir vienerius metus jam vadovavo. 1962–1966 Šiaulių odų gamyklos „Stumbras" mišriojo choro vadovas. 1966–1984 Šiaulių trikotažo fabriko „Verpstas" moterų choro vadovas. Šį kolektyvą parengė 1970, 1975 ir 1980 respublikinėms dainų šventėms, 1981 respublikiniame liaudies dainų konkurse Panevėžyje su juo laimėjo prizą už geriausią S. Šimkaus dainos „Ūžia girelė" atlikimą, 1981 V Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje pelnė antrąją vietą.

1972–1975 Šiaulių pedagoginio instituto dainų ir šokių ansamblio meno vadovas ir dirigentas. Su šiuo kolektyvu koncertavo Šiauliuose, Klaipėdoje, Telšiuose, Kelmėje, Radviliškyje, Mažeikiuose, Akmenėje, Joniškyje, Pakruojyje, Linkuvoje ir kitur. 1973 koncertą surengė Minsko pedagoginio instituto studentams, dalyvavo 1974 respublikinėje studentų dainų šventėje Panevėžyje ir tų metų Baltijos studentų dainų šventėje „Gaudeamus-VI" Tartu mieste, koncertavo Tartu universiteto studentams, dalyvavo 1975 respublikinėje dainų šventėje Vilniuje. 1976–1980 vadovavo Šiaulių pedagoginio instituto vyrų vokaliniam ansambliui, kuris pirmųjų vietų pelnė miesto meno mėgėjų apžiūrose ir 1980 respublikinės dainų šventės konkurse – kartu su kaimo kapela.

Nuo 1972 Šiaulių pedagoginio instituto (universiteto) Muzikos katedros įvairių disciplinų dėstytojas, nuo 1981 vyr. dėstytojas, nuo 1993 docentas. Parašė mokymo priemonių: „Dvibalsės intonacijos" (1983), „Dvibalsumo ugdymas chore" (1987), „Solfedžio" (1989), „Dvibalsis solfedžio" (1992), „Tribalsis solfedžio" (1993). Daugumos šių mokymo priemonių bendraautorė M. Stragienė. I. Stagis vietinėje ir respublikinėje spaudoje paskelbė straipsnių, sukūrė chorams dainų ir giesmių, kurios skamba autoriniuose koncertuose, bažnyčiose ir dainų šventėse.

I. Stragis buvusio Kuršėnų rajono, nuo 1967 Šiaulių miesto, 1974 respublikinės studentų dainų šventės Panevėžyje ir 1994 Baltijos studentų dainų šventės „Gaudeamus-VI" Tartu mieste dirigentas. 1981 chorvedys apdovanotas Kultūros žymūno ženklu.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Bankrotas** – negalėjimas išsimokėti skolų, sužlugimas. Daugelyje pasaulio šalių bankrutuoti gali ne tik juridiniai, bet ir fiziniai asmenys. Įmonės ar fizinio asmens bankroto atveju, tai yra padėtis, kai skolos viršija turimą turtą, o skolų grąžinti jau nėra galimybių (papildomai pasiskolinant, užstatant turtą ar dar kaip nors kitaip). O prieš valstybę nėra nei galimo teisinio proceso, nei precedento, todėl neįmanoma jokiai valstybei paskelbti teisėto bankroto, ar jo bylos iškėlimo.

Ištakos
-------

Žodis *bankrotas* kilo iš senovės lotynų žodžių „bancus" (*suolas* ar *stalas*), ir „ruptus" (*sulaužytas*). Šis „Bankas" – tai suolas, kurį pirmieji bankininkai turėjo viešose vietose, turguose, mugėse ir pan. ir ant kurio jie mokėjo pinigus, išrašinėjo vekselius ir t. t. Bankininkui žlugus, jis sulaužydavo savo suolą, taip visiems parodydamas, kad asmuo, kuriam priklausė suolas, nebegali tęsti savo veiklos. Kadangi ši praktika ypač dažnai buvo taikoma Italijoje, sakoma, kad terminas „bankrotas" yra kilęs iš italų „banco rotto", t. y. sulaužytas suolas.

Senovės Graikijoje bankrotas neegzistavo. Jeigu skolininkas negalėdavo susimokėti savo skolų, jis, jo žmona ir vaikai tapdavo „skolos vergais" ir turėdavo atsilyginti kreditoriui savo fiziniu darbu. Daugelyje senovės Graikijos miestų-valstybių „skolos vergovė" būdavo ribojama iki penkerių metų laikotarpio. Be to, tokiems vergams, skirtingai nei įprastiems, buvo garantuotas gyvybės ir galūnių išsaugojimas.

Toroje, ar Senajame Testamente, pagal Mozės įstatymą, kas septinti metai būdavo skelbiami kaip šabo metai, kuriais būdavo atleidžiamos visos bendruomenės narių, bet ne „užsieniečių", skolos. Kas septintus šabo metus, t. y. kas keturiasdešimt devynerius metus, būdavo skelbiami jubiliejiniai metai, kuriais nuo visų skolų būdavo atleidžiami ne tik bendruomenės nariai, bet ir „užsieniečiai", taip pat suteikiama laisvė visiems „skolos vergams".

Pagal islamo mokymą, remiantis Koranu, nemokiam asmeniui turi būti suteiktas laikotarpis, kuriuo jis galėtų išmokėti savo skolą.

10 Pagrindinių bankroto priežasčių
----------------------------------

* klientas nevykdo finansinių įsipareigojimų
* perteklius sandėlyje
* nepakankamas finansavimas
* pagrindinio vadovo mirtis arba liga
* nėra vadybinės apskaitos
* apgaulė
* veiklos perdavimas
* decentralizavimas
* prekių apyvartos sumažėjimas ryšium su ekonomikos recesija
* prastas valdymas

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Bankrotas***

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **Bankrotas**
| **Georgijus Bosas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1963 m. sausio 22 d. (60 metų)Maskva |
|  |
| Veikla | Rusijos politikas, verslininkas |
| Pareigos | buvęs Kaliningrado srities gubernatorius |
|  |
| Alma mater | Maskvos energetikos institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Ordinas Už nuopelnus Tėvynei, Garbės ordinas |

**Georgijus Bosas** (rus. *Георгий Валентинович Боос*, g. 1963 m. sausio 22 d. Maskvoje) – rusų politikas ir verslininkas, buvęs Kaliningrado srities gubernatorius.

Biografija
----------

G.Boso protėviai – Krymo vokiečiai. 1986 m. baigęs Maskvos energetikos institutą, tarnavo armijoje Tolimuosiuose Rytuose. Vėliau dirbo mokslinio tyrimo institute, mokykloje dėstė matematiką. 1991–1995 m. vadovavo apšvietimo technikos gamyklai.

1995 m. G. Bosas pradėjo politiko karjerą, tapęs Rusijos Valstybės Dūmos nariu, priklausė judėjimo Mūsų namai-Rusija frakcijai. 1998–1999 m. buvo Rusijos Mokesčių tarnybos vadovu, Mokesčių ir rinkliavų ministru J. Primakovo vyriausybėje.

1999–2005 m. vėl buvo Valstybės Dūmos narys, 2003–2005 m. – Dūmos pirmininko pavaduotojas nuo Vieningosios Rusijos partijos frakcijos.

Rusijos prezidento V. Putino 2005 m. rugsėjo 14 d. teikimu, Kaliningrado srities Dūma G. Bosą paskyrė srities gubernatoriumi. Jam vadovaujant srities administracija buvo reorganizuota į vyriausybę, sukurtas srities herbas, vėliava, apdovanojimų sistema. G. Bosas kėlė daug įvairių iniciatyvų: vykdant „Gentainių sugrąžinimo į Rusiją programą" siūlėsi srityje priimti milijoną persikėlėlių iš NVS ir Baltijos šalių, iki 2008 m. srityje pasiekti Lietuvos ir Lenkijos pragyvenimo lygį, pastatyti Formulė 1 trasą, į sritį pritraukti milijoną turistų, pastatyti metalurgijos fabriką ir geriausią Europoje muzikinį teatrą.

G. Boso valdymo metu srities skola padidėjo dešimt kartų, iki 10,9 mlrd rublių. Dauguma idėjų liko neįgyvendintos. Srities gyventojų nepasitenkinimą sukėlė 70-ties mokyklų ir šeštadalio ligoninių bei gimdymo namų uždarymas, transporto problemos, valdininkų korupcija, pakeltas kelių mokestis. 2010 m. sausio 30 d. Kaliningrade įvyko mitingas, kuriame dalyvavo virš 10 000 žmonių, kuriame buvo reikalauta G. Boso bei tuometinio ministro pirmininko V.Putino atsistatydinimo. Centrinė Rusijos valdžia tai įvertino kaip nesugebėjimą suvaldyti situacijos ir antrai kadencijai 2010 m. pabaigoje G. Boso kandidatūros nebesiūlė.

Baigęs politiko karjerą G. Bosas buvo Rusijos parodų centro direktorių tarybos pirmininkas, nuo 2012 m. vadovauja Rusijos tarpregioninių skirstomųjų elektros tinklų holdingui.

G.Bosas vedęs trečia kartą, turi šešias dukras.

Šaltiniai
---------

1. ↑   (KNIA inf.)
2. ↑   (Newsru inf.)
3. ↑   (Lenta.ru inf.)

  



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vladimiras Jegorovas** | **Kaliningrado srities gubernatorius**2005–2010 m. | Po to:**Nikolajus Cukanovas** |
| Prieš tai:**–** | **Rusijos Federacijos mokesčių ir rinkliavų ministras** 1998–1999 m. | Po to:**Aleksandras Počinokas** |
| ***Mystère*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Mystère |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Carlo Vanzina |
| Scenaristas (-ai) | Carlo VanzinaEnrico Vanzina |
| Metai | 1983 |
| Žanras | trileris |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Mystère** – 1983 m. Italijoje sukurtas trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Carole Bouquet – Misterė
* Phil Coccioletti – inspektorius Koltas
* Duilio Del Prete – kapitonas Levis
* John Steiner – Ivanovas
* Gabriele Tinti – Minkas
* Janet Agren – Pamela
* Peter Berling – Reinhardas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Dvi prostitutės, Misterė ir Pamela, viešbutyje susitinka su klientu, iš kurio vėliau Pamela nugvelbia brangų žiebtuvėlį. Šiame, kaip paaiškėja, buvo paslėptas mikrofilmas ir jo ieškantis vyras pradžioje nužudo žiebtuvėlį turėjusį vyrą, po to – Pamelą, tačiau žiebtuvėlis per klaidą atsiduria Misterės rankinėje. Išvengusi pasikėsinimo, ji tampa inspektoriaus Kolto globotine, tačiau paaiškėja, kad žudikas – šio viršininkas. Jiems pavyksta šiuo, tačiau tuomet į Kolto ir Misterės medžioklę įsitraukia vis daugiau žmonių. Koltas nusprendžia grąžinti žiebtuvėlį mainais į milijoną dolerių, o gavęs pinigus, mėgina su Mistere išvykti iš šalies...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Banskasbulg. *Банско* |
| --- |
|        |
| *Banskas Pirino papėdėje* |
|  |
| 

BanskasBanskas

41°50′00″ š. pl. 23°30′00″ r. ilg.﻿ / ﻿41.83333°š. pl. 23.50000°r. ilg.﻿ / 41.83333; 23.50000﻿ (Banskas)Koordinatės: 41°50′00″ š. pl. 23°30′00″ r. ilg.﻿ / ﻿41.83333°š. pl. 23.50000°r. ilg.﻿ / 41.83333; 23.50000﻿ (Banskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Bulgarijos vėliava Bulgarija |
| **Sritis** | Blagojevgrado sritis |
| **Savivaldybė** | Bansko savivaldybė |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 9 254  |
| **Altitudė** | 925 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Banskas |

**Banskas** (bulg. *Банско*) – miestas, kalnų slidinėjimo kurortas pietvakarių Bulgarijoje, Blagojevgrado srityje, Pirino kalnų papėdėje, į pietus nuo Razlogo. Per Banską eina Razlogo-Goce Delčevo plentas, Pazardžiko-Dobriništės geležinkelis. Netoli Bansko, Banios kaime trykšta 27 terminės versmės. Į pietvakarius nuo miesto iškilusi Vihreno viršukalnė. Todorkos kalno šlaite įrengtos slidinėjimo trasos, į kurias slidininkai užkeliami lyninėmis gondolomis. Banske yra 1835 m. pastatyta Šv. Trejybės cerkvė.

Istorija
--------

Bansko apylinkės buvo gyvenamos jau romėnų laikais. Rasta pastatų liekanų iš maždaug 100 m. pr. m. e. laikotarpio. Osmanų laikais miestas vadintas *Baniçka*. 1868 m. Banske pastatyta pirmoji Bulgarijoje protestantų bažnyčia.

* Tipiškas kalniečių namas BanskeTipiškas kalniečių namas Banske
* Šv. Trejybės cerkvėŠv. Trejybės cerkvė
* Tradcinė bulgarų tekstilė BanskeTradcinė bulgarų tekstilė Banske
|  |
| --- |
| Seija Simola |
|  
Seija Simola 1978 m. „Eurovizijoje" |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Seija Saara Maria Simola |
| Gimė | 1944 m. rugsėjo 25 d.Helsinkis, Suomijos vėliava Suomija |
| Mirė | 2017 m. rugpjūčio 21 d. (72 metai)Vanta, Suomijos vėliava Suomija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkė |

**Seija Saara Maria Simola** 1944 m. rugsėjo 25 d. Helsinkyje – 2017 m. rugpjūčio 21 d. Vantoje) – suomių dainininkė.

Seija muzikinę karjerą pradėjo XX a. septintojo dešimtmečio viduryje kaip grupės „Eero, Seija & Kristian Trio" narė. 1970 m. grupė išleido albumą „Trio". Tais pačiais metais atlikėja išleido debiutinį solinį albumą „Seija Simola 1".

1972 m. Seija dalyvavo Suomijos „Eurovizijos" atrankoje su daina „Kaukainen laulu" ir užėmė 4 vietą. Į atranką atlikėja grįžo sekančiais metais, kur su kūriniu „One, two, three" liko antroje vietoje, pralaimėjusi tik nugalėtojai Marion Rung. 1974 m. atrankoje su Lasse Mårtenson atliko „Laulun kuulen", tačiau duetas nepateko į finalą. Po trejų metų pertraukos, 1977 metais, atlikėja dar kartą dalyvavo konkurse. Atlikusi kūrinį „Yötön yö", Seija nacionaliniame finale užėmė paskutinę vietą. 1978 m. Suomijos atrankoje su daina „Anna rakkaudelle tilaisuus" užėmė pirmą vietą bei išrinkta atstovauti savo šaliai 1978 m. „Eurovizijos" konkurse. Renginyje, vykusiame Paryžiuje, atlikėja užėmė 18 vietą su 2 taškais.

Diskografija
------------

* *Trio* (1970)
* *Seija Simola 1* (1970)
* *Aranjuez mon amour – näkemiin* (1970)
* *Rakkaustarina* (1971)
* *Seija* (1973)
* *Tunteen sain* (1976)
* *Seijan kauneimmat laulut* (1977)
* *Katseen kosketus* (1979)
* *Tunteet* (1984)
* *Ota kii – pidä mua* (1985)
* *Seija* (1986)
* *20 suosikkia – Sulle silmäni annan* (1995)
* *Parhaat – Seija Simola* (1995)
* *20 suosikkia – Rakkauden katse* (2002)
* *Sydämesi ääni* (2005)

Nuorodos
--------

* Daina *Anna rakkaudelle tilaisuus*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Monica Aspelund  *„Lapponia"*** |  **Suomijos atstovė Eurovizijoje**1978 | Po to:**Katri Helena  *„Katson sineen taivaan"*** |
Mynakšės skulptūra Mynakšės šventykloje Madurajuje
**Mynakšė** (skr. मीनाक्षी = IAST: *Mīnākṣī*, tamil. மீனாட்சி  = *Mīṉāṭci* arba tamil. தடாதகை  = *Taṭātakai* 'žuviaakė') – hinduistinė deivė, garbinama daugiausia Tamilnade; Madurajaus miesto globėja (ten yra didelė jos šventykla).

Pasakojama, kad ji gimusi pailgomis it žuvies akimis, dvelkianti žuvimi ir su trimis krūtimis. Ji buvusi labai karinga, bet pasirodžius Šivai (Sudarešvarai), nunykusi jos trečioji krūtis ir žuvies dvelksmas, ji tapusi Šivos pačia (Parvatės hipostaze). Pasak mito, į Šivos ir Mynakšės vestuves vėlavęs Mynakšės dėdė arba brolis, kuris sutapatintas su Višnumi. Šios vestuvės kasmet Madurajuje švenčiamos čaitros mėnesį (kovą-balandį). Šivos mūrtis nunešamas į Mynakšės šventyklą ir paliekamas pernakt.

Vienų mitų Mynakšė laikoma Kuberos dukterimi, kitų – gimusi iš pandjų karaliaus Malajadhvadžos apeiginės ugnies.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mīnākṣī*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 139–140
2. ↑  Мифы народов мира. *Минакши* , П. А. Гринцер – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mynakšė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Rumex pseudonatronatus** |
| --- |
| Paupinė rūgštynė (*Rumex pseudonatronatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Rūgtiniai  *( Polygonaceae)* |
| Gentis: | Rūgštynė  *( Rumex)* |
| Rūšis: | Paupinė rūgštynė  *( Rumex pseudonatronatus)* |

 |

**Paupinė rūgštynė** (*Rumex pseudonatronatus*) – rūgtinių (*Polygonaceae*) šeimos daugiametis augalas.

Paplitusi Rytų Europoje, Švedijoje, Suomijoje, Rumunijoje, Vengrijoje, Austrijoje, didžiojoje Rusijos dalyje (išskyrus šiaurines sritis), Sachaline, Mongolijoje, Kazachstane, šiaurėje Kinijoje. Patekusi į Didžiąją Britaniją, Kanadą, Aliaską, Dakotą.

Tai 0,5–1,2 m aukščio žolinis augalas. Apatiniai lapai trumpakočiai, siauri, 6–12 kartų ilgesni už plotį, pamatas pleištiškas, pakraščiai banguoti. Žiedynas siauras, tankus, šakelės gausiai šakotos. Vidiniai apyžiedžio lapeliai vaisiams išaugus dvigubai ilgesni už išorinius. Žydi birželio–liepos mėnesiais.

Paupinė rūgštynė Lietuvoje reta. Auga pamiškėse, krantuose, pievose.

Žiedynas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rumex pseudonatronatus (Borbás) Murb. *Kew Royal Botanic Gardens*
2. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 63


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paupinė rūgštynė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Seimas (reikšmės).*

| Seimas |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 748 km |
| **Baseino plotas** | 27 500 km² |
| **Vidutinis debitas** | 105 m³/s |
| **Ištakos** | Simos ir Simicos santaka (Rusija) |
| **Žiotys** | Desna |
| **Šalys** | Rusija, Ukraina |

**Seimas** (rus. *Сейм*) – upė Rusijoje ir Ukrainoje, kairysis Desnos intakas (Dniepro baseinas).

Seimo ištakos – Simos ir Simicos santaka pietiniuose Vidurio Rusijos aukštumos šlaituose. Upė teka Rusijos Belgorodo ir Kursko srityse, Ukrainos Sumų ir Černigovo srityse. Ukrainoje yra ~250 km upės.

Iki 4 km pločio upės slėnis asimetriškas. Dešinieji slėnio šlaitai aukšti (iki 40 m), išraižyti griovų, o kairieji – lėkšti (5–10 m aukščio). Lankos daugiausia kairėje pusėje, daugiau kaip 2 km pločio. Lankose yra ežerų ir senvagių. Vaga vingiuota, šakota, iki 100 m pločio. Vidutinis gylis – 4–5 m, žemupyje – iki 7 ir net 10 m. Nuolydis – 0,2 m/km.
  
Dugnas smėlėtas. Sraunumose srovės greitis – iki 0,7 m/s, o platesnėse vietose – iki 0,3-0,4 m/s.
  
Maitinimas mišrus, didelė sniego tirpsmo įtaka. Užšąla lapkričio pabaigoje – sausio pradžioje, atsiveria – kovo pabaigoje.

Seime gyvena 22 rūšių žuvys (lydekos, kuojos, strepečiai, šapalai, raudės, saulažuvės, lynai, ešeriai, salačiai, karšiai, karosai ir kt.) Dažniausios žuvys – lydekos, aukšlės, šapalai, raudės.

Pagrindiniai intakai Ukrainoje:

* dešinieji – Klevenė (*Клевень*), didžiausiais Seimo intakas.
* kairieji – Viras (*Вир*), Bzučias (*Бзуч*).

Prie Seimo išsidėstę šie miestai: Kurskas, Rylskas, Putivlis, Kurčiatovas.
  
Vanduo naudojamas pramonės reikmėms ir drėkinimui žemės ūkyje.

Upės atkarpa nuo Lgovo iki Gluškovo anksčiau buvo laivuojama, ja plaukiodavo keleiviniai „Zaria" tipo šilumlaiviai.

Nuorodos
--------

* Водоемы. Сейм Archyvuota kopija 2008-09-13 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Mitų griovėjai |
| IMDb įrašas |
| TV.com įrašas |

**Mitų griovėjai** (angl. *MythBusters*) – mokslinė televizijos laida, rodoma per *Discovery Channel* kanalą, Lietuvoje rodoma Lietuvos Ryto televizijos ir per *Discovery Channel*. Laidą veda du specialiųjų efektų ekspertai, *Adam Savage* ir *Jamie Hyneman*, kurie kiekvienoje laidoje bando patvirtinti arba paneigti daug kam gerai žinomus urbaninius mitus.

Laidos turinys
--------------

Serialo pagrindinė idėja – visuomenėje paplitusių urbaninių mitų patikrinimas, juos eksperimentiškai patvirtinant arba paneigiant. Jeigu laidoje reikia patvirtinti arba paneigti mitą, susijusį su žmogaus kūnu, ir tai kelia žmogaus gyvybei grėsmę, Adam ir Jamie naudoja manekeną, kurį jie pavadino „Buster" arba iš želatinos pagamintą žmogų primenančią formą.

Laida išgarsėjo savo sugebėjimu įdomiai bei įspūdingai perteikti mokslo žinias. „Mitų griovėjuose" yra apstu įvairių sprogimų, mašinų visiškų nuniokojimų bei kitų televizijos žiūrovams gan įspūdingai atrodančių efektų.

Paprastai „Mitų griovėjai" mitus tikrina dviem etapais: bando atkurti situaciją, kurią nusako tyrinėjamas mitas ir bando atkurti rezultatą, kitaip tariant bando kuo sėkmingiau įvykdyti išsikeltą iššūkį.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: MythBusters** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
* Discovery.com epizodų gidas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Matsja – viena vedinio laikotarpio valstybių
Šešiolika mahadžanapadų. Matsja – viena iš jų.
**Matsja** (skr. मत्स्य = IAST: *Matsya*) buvo viena iš šešiolikos regionų-valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, egzistuojanti nuo vedinio laikotarpio. Ji buvo Indijos šiaurėje, į pietus nuo Kuru ir Jamunos upės (dabartiniame Radžastane). Valstybės sostinė Viratanagara.

Istorija ir kultūra
-------------------

Matsja buvo nedidelė valstybė, įkurta išeivių iš Čedi – ją įkūrė vienas jos karaliaus sūnų. Per didžiuosius mūšius, aprašomus „Mahabharatoje", daug valstybės gyventojų kėlėsi tolyn į šiaurę, pietus bei vakarus, kur sukurdavo naujas valstybėles.

Budos laikais Matsja buvo maža valstybėlė, mažai minima senuosiuose tekstuose.

|  |  |
| --- | --- |
| **Mahadžanapados** |  |
| Kaši | Košala | Anga | Magadha | Vadži | Malla | Čedi | Vatsa | Kuru | Pančala | Matsija | Šurasena | Assaka | Avanti | Gandhara | Kambodža |