recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Vaclovas Karbauskis** |
| --- |
| Gimė | 1958 m. vasario 16 d. (65 metai)Lietuva Tauragė |
| Sutuoktinis (-ė) | Rima |
| Vaikai | Gediminas, Mindaugas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Tauragės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Naujoji sąjungaLietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Vaclovas Karbauskis** (g. 1958 m. vasario 16 d. Tauragėje) – inžinierius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1976 m. baigė Tauragės 2-ąją vidurinę mokyklą, 1981 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Žemėtvarkos ir melioracijos fakultetą ir įgijo inžinieriaus hidrotechniko specialybę.

1981–1984 m. Tauragės melioracijos statybos montavimo valdybos meistras, 1984–1987 m. Jurbarko melioracijos statybos montavimo valdybos viršininko pavaduotojas gamybai, 1987–1988 m. Tauragės melioracijos statybos montavimo valdybos viršininko pavaduotojas ekonomikai. 1988 m. visuotiniame Tauragės valstybinės melioracijos įmonės darbuotojų susirinkime išrinktas direktoriumi, ją privatizavus, 1993–2000 m. akcinės bendrovės „Uliksas" direktorius.

2000–2008 m. Seimo narys. 2009 m. UAB „Tauragės šilumos tinklai" direktoriaus pavaduotojas realizacijai, 2010–2015 m. – direktorius. 2016–2017 m. valstybės įmonės „Tauragės regiono keliai" kelių ir jų statinių priežiūros inžinierius.

1990–1995 m. Tauragės rajono tarybos deputatas, 2000–2001 m. 2003 m. 2007 m. 2011 m. ir nuo 2019 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys

Nuo 1998 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys, šios sąjungos Tarybos prezidiumo narys, Tauragės skyriaus pirmininkas, nuo 2004 m. sąjungos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2009 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Tauragės rajono skyriaus narys.

Tauragės apskrities verslininkų asociacijos steigėjas, 1990–2000 m. pirmininkas. Tauragės Rotary klubo narys. Žmona Rima, sūnūs Gediminas, Mindaugas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-10 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Naujoji sąjunga (socialliberalai) - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-12-16 iš Wayback Machine projekto.
| **MG3** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | kulkosvaidis |
| **Variantai** | MG42 |
| **Šalis** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Sukurtas** | 1966 |
| **Gamintas** | nuo 1968, Rheinmetall |
| **Naudotas** | nuo 1969 |
| **Kalibras, mm** | 7,62 |
| **Šovinys, mm** | 7,62x51 mm NATO |
| **Šaudymo sparta, n/min.** | 1150 ± 150 |
| **Svoris, kg** | 11,5 (su kojelėmis), 27,5 (su stovu) |
| **Ilgis, mm** | 1225 (su buože), 1097 (be buožės) |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 565 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 820 |
| **Taikymo tolis, m** | 800 (kojelės), 1200 (stovas) |
| **Maks. šūvio nuotolis, m** | 3750 |
| **Mechanizmas** | pusiau laisva spyna |
| **Dėtuvė** | juostos po 50 ir 100 šov. |

'*MG-3 **(vok.***  ***'M****aschinen**G**ewehrs*  'kulkosvaidis') – 7,62 mm vokiškas kulkosvaidis. Sukurtas pagal Vokietijoje Antrojo pasaulinio karo metu pagaminto kulkosvaidžio MG-42 šiek tiek modernizuotą versiją.

Pirmaisiais karo metais pagrindinis Vokietijos kariuomenės kulkosvaidis buvo MG-34, tačiau dėl didelės kainos ir gamybos sudėtingumo jis 1942 m. buvo pakeistas nauju kompanijos „Grossfuss" sukurtu universaliu kulkosvaidžiu MG-42. Nors kuriant buvo panaudotos kai kurios MG-34 dalys, iš esmės tai originali sistema, pasižyminti labai aukštomis kovinėmis savybėmis.

1959 m. kulkosvaidis pritaikytas 7,62×51 mm NATO standarto šoviniui ir pavadintas MG-42/59. Šiek tiek vėliau kompanijos „Rheinmetall" modernizuota versija gavo pavadinimą MG-1. Dabartinis daugelio NATO šalių naudojamas kulkosvaidis MG-3 yra paskutinės, 1968 m. atliktos, modernizacijos rezultatas. Šiame kulkosvaidyje panaudotais principais buvo pasinaudota kuriant daugelį vėlesnių ginklų (pvz. M-60 ir FN MAG).

Naudojimas
----------

Kulkosvaidis MG-3 yra vienas pagrindinių pėstininkų ginklų. Jis naudojamas prieš pėstininkus ir nešarvuotą bei lengvai šarvuotą techniką. Kulkosvaidis sudaro didžiąją dalį pėstininkų skyriaus ugnies galios. Jį gali naudoti ir jūrų bei oro pajėgos. Kulkosvaidis maitinamas 50 šovinių juosta. Dėl greito šaudymo tempo labai įkaista vamzdis, todėl jį būtina keisti po kiekvienos 250 šūvių serijos. Vamzdžio keitimas užima 6-10 sekundžių. Vamzdžio masė 1,5 kg.

Efektyvaus šūvio nuotolis nuo kojelių – 600 m, nuo stovo – 1000 m.

* MG 3 Roller systemMG 3 Roller system
* MG3 ant stovo, su optiniu taikikliu, skirtas naudoti kaip sunkusis kulkosvaidis.MG3 ant stovo, su optiniu taikikliu, skirtas naudoti kaip sunkusis kulkosvaidis.

Nuorodos
--------

* Lietuvos ginkluotė ir karinė technika Archyvuota kopija 2012-05-23 iš Wayback Machine projekto.
* Apie MG-3 rusų kalba Archyvuota kopija 2010-08-19 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: MG3** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kanemas*Kanem* |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Čado vėliava Čadas |
| **Administracinis centras** | Mao |
| **Departamentai** | 3 |
| **Subprefektūros** | 10 |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 354 603 |
| **Plotas** | 114 520 km² |
| **Tankumas** (2009) | 3,1 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | TD-KA |

**Kanemo regionas** (pranc. *Région du Kanem*, arab. منطقة كانم = *Minṭaqâtu Kānim*) – administracinis regionas Čado vakarinėje dalyje. Vakaruose turi sieną su Nigeriu. Administracinis centras – Mao.

2008 m. iš rytinės regiono dalies sudarytas Bahr El Gazelio regionas.

Geografija
----------

Regionas yra Sahelio gamtinėje srityje, šiaurėje pereina į Sacharos smėlynus (Džurabo ergą).

Gyventojai
----------

Regiono pietinė dalis priklauso Kanem-Bornu kultūrinei zonai ir čia vyrauja kanuriai kanembai (40 % gyventojų) bei bagarai (arabai, 5 %). Šiaurinėje, dykuminėje dalyje pagrindinė etninė grupė yra tubai dazai (48 % gyventojų).

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Kanemo regionas padalintas į 3 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):

* Kanemo departamentas (Mao)
* Šiaurės Kanemo departamentas (Noku)
* Vadi Bisamo departamentas (Mondas)

|  |  |
| --- | --- |
|  **Čado regionai** |  |
| Bata | Bahr El Gazelis | Borku | Enedis | Ežerų | Gera | Hadžeras-Lamisas | Kanemas | Mandulas | Ndžamena | Rytų Logonė | Rytų Majo Kebis | Salamatas | Sila | Šaris–Bagirmis | Tandžilė | Tibestis | Vadajus | Vadi Fira | Vakarų Logonė | Vakarų Majo Kebis | Vidurio Šaris |
| **Vaclovas Lakis** |
| --- |
| Gimė | 1947 m. rugsėjo 7 d. (75 metai)Tausiūnuose |
|  |
| Veikla | pedagogas, ekonomistas |
|  |
| Alma mater | 1971 m. Vilniaus universitetas |

**Vaclovas Lakis** (g. 1947 m. rugsėjo 7 d. Tausiūnuose, Eišiškių valsčius) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

Brolis Juozas Lakis. 1971 m. baigė Vilniaus universitetą. 1990 m. ekonomikos mokslų daktaras. 1993 m. stažavo Teksaso, Londono Temzės slėnio universitetuose, Norvegijos registruotų auditorių institute.

1971–1977 m. Finansų ministerijos vyresnysis kontrolierius revizorius, 1977–1984 m. Teismo ekspertizės instituto Buhalterinių ekspertizių laboratorijos vedėjas. Nuo 1983 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 2004 m. Apskaitos ir audito katedros vedėjas, nuo 1991 m. profesorius. 1994–1995 m. dėstė Vroclavo ekonomikos akademijoje ir Balstogės finansų ir valdymo aukštojoje mokykloje.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinės veiklos kryptys: auditas, tarptautinė ir valdymo apskaita.

Bibliografija
-------------

* Revizija ekonominės kontrolės sistemoje, su J. Mackevičiumi, 1988 m. rusų kalba
* Auditas, su J. Mackevičiumi ir P. Rakštiku, 1992 m.
* Auditas: raida ir problemos, 2006 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vaclovas Lakis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 467 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Sunda (reikšmės).*

| Hinduistinė sundų valstybė:Karajaan Sunda |
| --- |
|  |
| Šalis | Indonezija (Java) |
| Tautos | Sundai |
| Valstybės | 670-1357 m. |
|  |
|  |

**Sunda karalystė** (sundų kalba: *Karajaan Sunda*) – sundų tautos valstybė, egzistavusi vakarų Javoje nuo 670. Ji buvo tiesioginė Tarumanagara valstybės tradicijų perėmėja, atsiradusi šiai suskilus į dvi dalis.

Tarumanagaros skilimas
----------------------

Po malajų valstybės Šrividžaja invazijos Tarumanagara labai nusilpo. Vienos jos vasalių, Sunda Sambava karalystės valdovas Tarusbava užėmė jos sostą. Jis siekė atkurti senąją galybę, tačiau buvo priverstas susitaikyti su valstybės skilimu, mat kitas vasalas Vretikandajunas, remiamas javiečių, siekė užvaldyti rytines teritorijas. Padalijimas buvo įvykdytas 670 m. kuomet Tarumanagara buvo padalinta tarp Sundos ir Galuho. Jų riba tapo *Tarum* upė.

Sostinės vieta
--------------

Metraščiai mini, kad Tarusbava pastatė naują sostinę, tačiau nėra sutariama dėl jos lokacijos. 
Kadangi daugiausia radinių randama netoli Bogoro, spėjama, kad ten ir galėjo būti sostinė. Nors yra ir kitų aiškinimų. 

Tome Pires, lankęsis 1513, mini sostinę nutolusią nuo Sunda Kelapa (dabartinės Džakartos) per dvi dienas.

Sundos valdovai
---------------

Po Tarusbavos mirties jo vienintelis sūnus buvo miręs, todėl sostą paveldėjo princesė Tedžiakencana. 723 ji ištekėjo už *Rakejan Džiamri* iš Galuho karalystės. Jis buvo Galuho įkūrėjo Vretikandajuno anūkas, Bratasenava (trečiojo Galuho valdovo) sūnus, o jo motina Sanaha buvo iš javiečių Kalingga karalystės.

Tokiu būdu buvo sudaryta ilgalaikė sąjunga su Galuhu, o kartu ir su Kalingga, mat *Rakejan Džiamri* turėjo daug jos valdovų kraujo. 732 m. tuo pasinaudodamas jis ėmė valdyti Kalingga (tiksliau šiaurinę jos dalį *Bhumi Mataram*), pradėdamas ten Sandžajų dinastiją. Sundos ir Galuho sostą 732 m. jis atidavė savo sūnui *Rakejyan Panaraban*.

Karaliai po Tarusabavos:

* 1. Sanjaya/Harisdarma/Rakeyan Jamri (723 –732)
* 2. Rakeyan Panaraban/Tamperan Barmawijaya (732–739)
* 3. Rakeyan Banga (739–766)
* 4. Rakeyan Medang Prabu Hulukujang (766–783)
* 5. Prabu Gilingwesi (783–795)
* 6. Pucukbumi Darmeswara (795–819)
* 7. Prabu Gajah Kulon Rakeyan Wuwus (819–891)
* 8. Prabu Darmaraksa (891–895)
* 9. Windusakti Prabu Dewageng (895–913)
* 10. Rakeyan Kemuning Gading Prabu Pucukwesi (913–916)
* 11. Rakeyan Jayagiri Prabu Wanayasa (916–942)
* 12. Prabu Resi Atmayadarma Hariwangsa (942–954)
* 13. Limbur Kancana (954–964)
* 14. Prabu Munding Ganawirya (964–973)
* 15. Prabu Jayagiri Rakeyan Wulung Gadung (973–989)
* 16. Prabu Brajawisesa (989–1012)
* 17. Prabu Dewa Sanghyang (1012–1019)
* 18. Prabu Sanghyang Ageng (1019–1030)
* 19. Prabu Detya Maharaja Sri Jayabupati (1030–1042)

Smukimas
--------

Po Džajabupati mirties valstybės istorija nebuvo rašoma iki XIII a. Tiesioginis Sundos valstybingumo paveldėtojas buvo Padžadžaranas.
Šablonas:Hinduistinės sundų valstybės
**Vaclovas Rymavičius** (1899 m. rugpjūčio 26 d. Panoterių miestelyje, Ukmergės apskr. – 1972 m. rugpjūčio 12 d. Buenos Aires, Argentina) – vargonininkas ir chorvedys.

Biografija
----------

Tėvas buvo vargonininkas, mokęsis pas J. Naujalį. Todėl ir sūnus pirmąsias muzikos žinias gavo iš tėvo. Paūgėjęs mokėsi J. Naujalio vargonininkų kursuose Kaune ir vargonininkavo Panoteriuose. 1928 m. atvyko į Argentiną ir Kordobos provincijoje, Aušros Vartų lietuvių parapijoje, gavo vargonininko ir chorvedžio vietą. 1930 m. subūręs chorą, vėliau jį pavadino Šv. Cecilijos vardu. 1950 m. choras koncertais pažymėjo savo kūrybinės veiklos 20-metį. V. Rymavičius dirbo ir lankė Buenos Aires Villiams konservatoriją, kur mokėsi skambinti fortepijonu ir kompozicijos. Lietuvių prašomas chorą suorganizavo ir Berisso mieste – jis vadinosi Mindaugo draugijos choru. Chorai giedojo bažnyčiose, dainavo koncertuose, dalyvavo įvairiuose tautiniuose renginiuose. Šv. Cecilijos choras į plokšteles įdainavo nemaža lietuviškų dainų, kurių dauguma paties chorvedžio. 1934 m. choras giedojo 32-ajame Eucharistiniame kongrese Buenos Aires, dalyvavo Argentinos radijo programose ir lietuvių radijo valandėlėse „Lietuvos aidai". Taip pat vadovavo „Aušros" mišriajam chorui Buenos Aires. V. Rymavičius apie 44 metus Argentinoje populiarino lietuvišką dainą, žadino mūsų tautiečių patriotinius jausmus.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Vaclovas Kedys
**Vaclovas Kedys** (1930 m. lapkričio 30 d. Mankaičių k. Šilalės r. – 2015 m. spalio 28 d. Šiauliuose), pedagogas ir chorvedys.

Biografija
----------

Mokėsi Skaudvilės vidurinėje mokykloje ir Klaipėdos mokytojų seminarijoje, dainavo choruose. Už vadinamąją antitarybinę veiklą 1950 m. gegužės 22 d. saugumo agentų suimtas, pusmetį kalintas ir nuteistas 25 metams. Stalinui mirus, bausmė sumažinta iki šešerių metų. 1951–1956 gyveno Sibire (Vorkutoje), kur dirbo statybose ir šachtose. 1956 amnestuotas ir grįžo į Lietuvą. 1957–1961 choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos mokykloje (dėst. A. Masiūnas), 1961–1967 choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. V. Arnastauskas ir J. Vadauskas).

Nuo 1959 Šilėnų (Šiaulių r.) septynmetės mokyklos muzikos mokytojas ir vaikų choro vadovas. 1961–1963 muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių mergaičių chorų vadovas Šiaulių 5-ojoje vidurinėje mokykloje. Metus buvo Ginkūnų kultūros namų direktorius ir mišriojo choro vadovas, o nuo 1963 vėl Šilėnų septynmetės mokyklos muzikos ir kitų disciplinų mokytojas.

Nuo 1965 Šiaulių pedagoginio instituto Muzikos katedros dėstytojas. 1971–2005 vyr. dėstytojas. Studentams parengė įvairių mokymo priemonių ir paskelbė straipsnių Šiaulių miesto ir respublikinėje spaudoje, išleido metodinių leidinių, sukūrė muzikos kūrinių chorams. Publikuoti leidiniai: „Skambėk, dainuže", „Pratimų, dainų ir pjesių akordeonui rinkinys pradinio mokymo specialybės stacionarinio ir neakivaizdinio skyrių studentams" ir t. t. Skaitė pranešimus meninio ugdymo pradinėje mokykloje klausimais įvairiose mokslinėse konferencijose universitete bei Lietuvos Respublikoje. Nuo 1966 instituto (universiteto) merginų choro „Pavasaris" chormeisteris. Šiam chorui aranžavo nemažai giesmių ir dainų.

1962–1981 Šiaulių mokytojų mišriojo choro „Varsa" chormeisteris, 1969–1991 Šiaulių prekybos valdybos mišriojo choro chormeisteris, 1976–1988 Šiaulių televizorių gamyklos vyrų choro chormeisteris – dirigentas.

Ilgus metus Vaclovas Kedys giedojo Šiaulių Šv. Jurgio parapijos chore. Nuo 1989 m. – Šiaulių kamerinio choro „Bičiuliai" chormeisteris ir dainininkas.

V. Kedys – Šiaulių miesto ir rajono dainų švenčių dirigentas, respublikinių dainų švenčių konsultantas. 1986 apdovanotas Kultūros žymūno ženklu. Už aktyvią bei produktyvią švietėjišką ir kūrybinę veiklą puoselėjant vokalinę muziką ir populiarinant chorinio dainavimo tradicijas Lietuvoje ne kartą buvo apdovanotas garbės, padėkos raštais bei diplomais.

Užaugino dvi dukras Rasą ir Rūtą.

V. Kedys palaidotas Kairėnų kapinėse, Vilniuje.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Medaliai |
| --- |
|
| Moterų tekvondo |
| **Atstovaujant:  Jungtinė Karalystė**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Bronza** | 2016 Rio | virš 67 kg |
| **Bronza** | 2020 Tokijas | virš 67 kg |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2015 Čeliabinskas | virš 73 kg |
| **Auksas** | 2017 Mudžu | virš 73 kg |
| **Auksas** | 2019 Mančesteris | virš 73 kg |
| Europos čempionatas |
| **Auksas** | 2014 Baku | virš 73 kg |
| **Auksas** | 2016 Montrejė | virš 73 kg |
| **Auksas** | 2021 Sofija | virš 73 kg |
| **Sidabras** | 2018 Kazanė | virš 73 kg |
| **Bronza** | 2010 S. Peterburgas | virš 73 kg |

**Bianca Walkden** (g. 1991 m. rugsėjo 29 d. Liverpulyje, Anglijoje) – Jungtinės Karalystės tekvondo sportininkė, olimpinė prizininkė.

Biografija
----------

2007 m. Europos jaunimo čempionate Walkden laimėjo bronzos medalį. 2008 m. britė pasiekė pasaulio jaunimo čempionato finalą ir pelnė sidabro medalį.

2010 m. Europos čempionate laimėtas pirmasis suagusiųjų čempionatų medalį - bronzą. 2014 m. Walkden pirmą kartą tapo Europos čempione, o 2015 m. britė pirmą kartą tapo pasaulio čempione.

Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkė dalyvavo moterų tekvondo sunkiausio svorio kategorijoje. Pirmame etape britė įveikė Papua Naujosios Gvinėjos atstovę Samantha Kassman, o ketvirtfinalyje įveikė serbę Milica Mandić. Pusfinalyje Walkden rezultatu 1-4 pralaimėjo olimpinei čempionei iš Kinijos Zheng Shuyin ir neteko teisės kovoti dėl aukso. Bronziniame paguodos turnyre britė 7-1 įveikė Maroko atstovę Wiam Dislam ir pelnė bronzos medalį.

2017 m. britė antrą kartą tapo pasaulio čempione. 2019 m. pasaulio tekvondo čempionato finale Walkden įveikė kinę Zheng Shuyin ir trečią kartą tapo pasaulio čempione.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Walkden be kovos pateko į ketvirtfinalio etapą, kuriame įveikė kazachę Cansel Deniz. Pusfinalyje rezultatu 24-25 nusileido Pietų Korėjos atstovei Lee Da-bin ir neteko galimybės kovoti dėl aukso. Paguodos kovoje įveikė lenkę Aleksandra Kowalczuk ir pelnė antrąjį olimpinį bronzos medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugsėjo 12 d.
| Kiržačas |
| --- |
| Kiržačo upė Kiržačo upė |
| **Ilgis** | 133 km |
| **Baseino plotas** | 1770 km² |
| **Ištakos** | Didysis Kiržačas ir Mažasis Kiržačas |
| **Žiotys** | Kliazma |
| **Šalys** | Rusija |

**Kiržačas** (rus. *Киржач*) – upė Rusijoje, Vladimiro srityje; Kliazmos kairysis intakas (Okos baseinas). Susidaro susiliejus Mažojo ir Didžiojo Kiržačo upėms ties Ivaševo kaimu. Teka į pietus, pietryčius. Įteka į Kliazmą ties Gorodiščių gyvenviete.

Intakai:

* kairieji – Šeredarė, Molodanė, Vachčilka, Šorna;
* dešinieji – Mažasis Kiržačas, Bačevka.

Upės vagos nuotėkis 0,64 m/km. Užšąla lapkritį, ledus neša balandžio pradžioje. Vaga labai vingiuota, sudaro meandras ir senvages. Pavasarį smarkiai ištvinsta, vasarą ženkliai nusenka. Vagoje vietomis yra povandeninių akmenų, privirtusių medžių. Įrengtos kelios užtvankos, nemažai vandens malūnų liekanų. Prie Kiržačo upės įsikūręs Kiržačo miestas.

Upės pavadinimas kildinamas iš mordvių kalbos žodžių *кержи, керч* ar *керш*, reiškiančių „kairysis".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Река КИРЖАЧ(БОЛЬШОЙ КИРЖАЧ), Государственный водный реестр.
2. ↑   Щанкина В. И. *Мокшень – рузонь валкс. Русско – мокшанский словарь.* – Саранск: Морд. кн. изд-во, 1993.
| Merkinės apžvalgos bokštas |
| --- |
| 

Merkinės apžvalgos bokštasMerkinės apžvalgos bokštas

54°09′50″š. pl. 24°10′29″r. ilg.﻿ / ﻿54.163768°š. pl. 24.174677°r. ilg.﻿ / 54.163768; 24.174677﻿ (Merkinės apžvalgos bokštas)Koordinatės: 54°09′50″š. pl. 24°10′29″r. ilg.﻿ / ﻿54.163768°š. pl. 24.174677°r. ilg.﻿ / 54.163768; 24.174677﻿ (Merkinės apžvalgos bokštas) |
|  |
| Vieta | Merkinė |
| Architektas | Arvydas Gudelis |
| Statybų pabaiga | 2014 m. spalis |
| Atidarymas | 2015 m. vasario 13 d. |
| Aukštis | 26 m |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Merkinės apžvalgos bokštas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Merkinės apžvalgos bokštas „Pušų gojelis"** – 26 m aukščio kraštovaizdžio apžvalgos bokštas, įrengtas Merkinėje, dešiniajame Nemuno krante. Iš bokšto matomas Nemuno kraštovaizdžio draustinis, Nemuno ir Merkio santaka, Pastraujo sala, Merkinės tiltas. Šiaurės rytuose matoma dalis Merkinės senamiesčio, Merkinės piliakalnis bei Merkinės piramidė.

Istorija
--------

Bokštas įrengtas už Europos regioninės plėtros fondo ir Lietuvos Respublikos biudžeto lėšas (projektas „Saugomų teritorijų tvarkymas"). 2011 m. lapkričio 23 d. pasirašyta bokšto projektavimo sutartis su UAB „Rekreacinė statyba". Projekto architektas – Arvydas Gudelis. Darbų sutartis su AB „Montuotojas MF Alytuje" pasirašyta 2013 m. gruodžio 2 d. Įrengimo darbai pabaigti 2014 m. spalį. Bokštas lankytojams atidarytas 2015 m. vasario 13 d.

Galerija
--------

* Merkinė iš apžvalgos bokštoMerkinė iš apžvalgos bokšto
* NemunasNemunas

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Lietuvos kraštovaizdžio apžvalgos bokštai

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Merkinėje iškilo vienas aukščiausių Lietuvoje apžvalgos bokštų Archyvuota kopija 2016-08-05 iš Wayback Machine projekto.
**Ambrozijus Kontarinis** (it. *Ambrogio Contarini*; g. (?) Venecijoje – m. 1540 m. ten pat) – veneciejiečių diplomatas ir keliautojas.

*Viaggio al signor Usun Hassan re di Persia*, 1487
Kilęs iš žinomos patricijų šeimos, 1474 m. su diplomatine misija buvo pasiųstas į Persiją, kur tarėsi dėl sąjungos prieš Osmanų imperiją sudarymo. Pakeliui lankėsi Austrijoje, Lietuvos didžiosios kunigaikštystės pietiniuose regionose: važiavo per Belgorodą, Lucką, Žitomirą ir Kijevą. Pastarojo miesto pilyje jį priėmė Lietuvos didžiojo kunigaikščio vietininkas Kijevo kunigaikštystėje Martynas Goštautas.

1475 m. galiausiai pasiekė Isfahaną, kur susitiko su kitu žinomu venecijiečių keliautoju Giosafat Barbaro. 1476 m. gavo paliepimą grįžti, atgal keliavo per Gruziją, Rusiją ir Lenkiją. Kelionė užtruko ilgai. 1477 m. jis dar aplankė Trakus, kur Lietuvos didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karaliaus Kazimiero Jogailaičio buvo pakviestas į puotą. Aprengtas purpriniais damasto rūbais Kontarinis į pilį buvo atvežtas šešių žirgų traukiama karieta. Galiausiai tais pačiais metais pasiekė gimtinę.

Apie šią kelionę paliko išsamų dienoraštį, kuris „Viaggio de misier Ambrogio С. ambassador al gran-signore Ussum-Cassan, re di Persia" pavadinimu Venecijoje buvo išleistas 1486 m. Tai vertingas istorijos šaltinis apie viduramžių Europą ir šiaurinę Aziją.

Šaltiniai
---------

* Klimas P. Ambrosio Contarini Venecijos ambasadorius Lietuvoje (1474–1477) // Praeitis. – T. 2. – Kaunas, 1933

Nuorodos
--------

* Amraziejus Kontarinis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Sunkio jėga** – jėga, kuria Žemė traukia kūną.

Sunkio jėgos paaiškinimas
-------------------------

Kūną veikia sunkio jėga (A paveikslėlis)
Sunkio jėgos poveikis pastebėtas dar senovės Graikijoje. Aiškindamas kūnų kritimą žemyn, graikų filosofas Aristotelis teigė, kad visi kūnai stengiasi patekti į pasaulio centrą, esantį Žemės centre. Jo manymu, ši savybė būdinga visiems kūnams, išskyrus ugnį, kuri stengiasi atitolti nuo pasaulio centro.

Iš Niutono nustatyto visuotinės traukos dėsnio matyti, kad sunkio jėga yra tik viena iš visuotinės traukos jėgos reiškimosi formų.

Sunkio jėga nukreipta į Žemės centrą. Veikiamas tik šios jėgos, kūnas laisvai krinta (A paveikslėlis). Taigi dabar jau galime nurodyti kūno laisvojo kritimo pagreičio priežastį – sunkio jėga.

Sunkio jėga veikia ne tik krintančius, bet ir nejudančius kūnus. Pakeldami kūną nuo Žemės paviršiaus, turime įveikti sunkio jėgą. Antai keldami akmenį, krepšį bulvių, ar bet kurį kitą daiktą, nugalime juos veikiančią sunkio jėgą. Savaime aišku, kad pakelti 2 kg pakelį miltų yra lengviau, negu 10 kg masės krepšį bulvių. Vadinasi, **kūną veikianti sunkio jėga priklauso nuo jo masės**.

Kūno masės matavimas svarstyklėmis
----------------------------------

Kiekvienas kūnas, turintis masę, tam tikra jėga traukia kitus masę turinčius kūnus (B paveikslėlis). Taigi kūno masę galima sužinoti matuojant sąveikio jėgą. Taip nustatyta kūno masė vadinama gravitacine mase. Ją rodo svirtinės svarstyklės. Kai svarstyklės yra pusiausvyros, kūną ir svarsčius veikia vienoda sunkio jėga.

Formulės
--------

Laisvojo kritimo pagreičio skaičiavimo formulė:

{\displaystyle g=G{\frac {M}{R^{2}}}}

Sunkio jėgos skaičiavimo formulė:

{\displaystyle \mathbf {F\_{s}} =m\mathbf {g} }

Kūno masės apskaičiavimo formulė:

{\displaystyle m={\frac {F\_{s}}{g}}}

Žemės spindulio apskaičiavimas:

{\displaystyle R={\sqrt {\frac {GM}{g}}}}

Žemės masės apskaičiavimas:

{\displaystyle M={\frac {gR^{2}}{G}}}

Jėga atsirandanti kūnams esant šalia vienas kito (B paveikslėlis)
Jėgos, kuria kūnai traukia vienas kitą, apskaičiavimas:

{\displaystyle F=G{\frac {Mm}{r^{2}}}}

Didesniojo kūno masės apskaičiavimas:

{\displaystyle M={\frac {Fr^{2}}{Gm}}}

Mažesniojo kūno masės apskaičiavimas:

{\displaystyle m={\frac {Fr^{2}}{GM}}}

Atstumo tarp kūnų apskaičiavimas:

{\displaystyle r={\sqrt {\frac {GMm}{F}}}}

### Formulių simbolių paaiškinimas

**g** – laisvojo kritimo pagreitis (9,83 m/s²).

**Fs** – sunkio jėga.

**m** – mažesniojo kūno masė.

**M** – didesniojo kūno masė (dažniausiai Žemės masė).

**G** – gravitacijos konstanta (6,7\*10-11).

**R** – Žemės spindulys.

**r** – atstumas tarp kūnų.

**F** – jėga kuria kūnai traukia vienas kitą.
Koordinatės: 54°10′01″š. pl. 24°10′53″r. ilg.﻿ / ﻿54.16697°š. pl. 24.181314°r. ilg.﻿ / 54.16697; 24.181314


|  Merkinės kapinių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Varėnos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Merkinė |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | XIX a. I p. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Merkinės kapinių koplyčia** – koplyčia, esanti Merkinės miestelio kapinėse, Varėnos rajone, priešais partizanų atminties kompleksą. Koplyčia stovi Merkinės parapijos teritorijoje, veikiančių kapinių kalnelyje. Joje aukojamos šv. mišios per Vėlines.

Istorija
--------

Koplyčios pastatymo data siejama su miestelio kapinių kūrimusi šioje vietoje XIX a. pradžioje. Merkinės žemėlapyje 1845 m. koplyčios pastatas jau buvo pažymėtas. XIX a. pradžioje apie kapinių koplyčią, jos prastą būklę yra užsiminę amžininkai, vietos parapijos kunigai. Pavyzdžiui, kun. Tomas Kakarieka 1902 m. yra aprašęs Merkinės bažnyčią ir parapiją, atsakydamas į 49 formuliaro klausimus. Tame pranešime jis pažymėjo: „*Merkinės kapinėse yra medinė koplyčia, jos stovis menkas*". 1911 m. į T. Kakariekos vietą Merkinės klebonu paskirto kun. Kazimiero Risikausko vertinimas: „*Kapinės už 200 sieksnių, aptvertos medine tvora. Kapinėse yra medinė koplyčia, dengta gontais, pusiau sugriuvusi*".

Merkinės kapinių koplyčia nėra išsamiau tirta, neturima žinių apie joje esančius galimus palaidojimus. Jos istorija fragmentiškai domėjosi, šalia kitų užduočių, Merkinės krašto muziejaus istorikas Žygimantas Buržinskas.

Architektūra
------------

Medinė koplyčia tradicinių formų, su apside ir prieangiu. Virš statinio iškilęs varpinės bokštelis su jame pakabintu varpu. Bokštelį vainikuoja ornamentuotas kryžius. Koplyčioje yra barokinių bruožų turintis altorius. Šalia įėjimo durų stovi medinė Rūpintojėlio skulptūra, po prieangio stogeliu pastatytas masyvus Dievo stalas iš akmens, skirtas atlikti religinėms apeigoms. Iš šios vietos apžvelgiama kapinių teritorija. 

Priešais koplyčią įrengta Gumuliauskų, buvusių lietuvių išeivių Vokietijoje, kapavietė. Tarp jų – akmuo su įrašu „Merkinės vokietis" geradariui Ramučiui Gumuliauskui (1951-2020), prisidėjusiam prie nykstančios koplyčios remonto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Merkinės partizanų koplyčia

* Galinė dalis – apsidė
* Varpinės bokštelio kryžius

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Merkinės kapinių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Merkinės parapija
2. ↑  Merkinės istorijos bruožai
3. 1 2  Stanislovas Kiškis. Šis tas iš Merkinės praeities, 1984
4. ↑  Ramučio Gumuliausko grumtynės su likimuArchyvuota kopija 2019-12-06 iš Wayback Machine projekto.
| Ambrolaurisამბროლაური |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

AmbrolaurisAmbrolauris

42°31′0″ š. pl. 43°09′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.51667°š. pl. 43.15000°r. ilg.﻿ / 42.51667; 43.15000﻿ (Ambrolauris)Koordinatės: 42°31′0″ š. pl. 43°09′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.51667°š. pl. 43.15000°r. ilg.﻿ / 42.51667; 43.15000﻿ (Ambrolauris) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Gruzijos vėliava Gruzija |
| **Regionas** | Rača-Lečchumis ir Kvemo Svanetija |
| **Rajonas** | Ambrolaurio rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 2 047  |
| **Altitudė** | 550 m |

**Ambrolauris** (gruz. ამბროლაური) – miestas vakarų Gruzijoje Rača-Lečchumio ir Kvemo Svanetijos regiono ir Ambrolaurio rajono administracinis centras. Gyventojų – 2 047 (2014 m.). Išsidėstęs 550 m virš jūros lygio, šalio Rionio upės. Miesto statusą gavo 1966 m.

Žinomas nuo XVII a. kaip viena Imeretijos karaliaus rezidencijų. 1769 m. karalius Solomonas I padovanojo vietovę Zurabui Muchabeliui. 1810 m. atiteko Rusijos imperijai, įėjo į Kutaisio gubernijos sudėtį.

Nukentėjo nuo 1991 m. Račos žemės drebėjimo.

Šaltiniai
---------

1. Cites & towns of Georgia
2. ↑  Cites & towns of Georgia
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Malajų salyno regionaiSunda |
| --- |
|  |
| Šalis | Indonezija |
| Tautos | sundai |
| **Valstybės** | Salakanagara, Tarumanagara, Sunda, Padžadžaranas ir kt. |
| **Miestai** | Bantenas, Sunda Kelapa, kt. |
|  |
| Malajai, Javiečiai, Sundai, Ačehas, Lampongai, Minangkabau, Bengkulu, Brunėjus, Kalimantanas, Gova, Molukai, Filipinai*batakai, dajakai, papuasai* |

**Sundų valstybės** – sundų tautos sukurtos valstybės Indonezijoje, Javos salos vakarinėje dalyje, egzistavusios nuo II a. Dauguma jų buvo hinduistinės.

Nuo seno Javos saloje gyveno dvi atskiros tautos: sundai rytinėje dalyje ir javiečiai vakarinėje. Sundai, gyvenę arčiau Sundos sąsiaurio, kuriuo naudojosi indų pirkliai, keliaudami į Salyną, anksčiau susidūrė su jų kultūra. Todėl jie anksčiau sukūrė ir valstybes.

Hinduistinis laikotarpis
------------------------

Pirmiausia čia minima Salakanagara valstybė (130–358 m.), o vėliau – Tarumanagara (358–669 m.). Tryliktojo šios valdovo *Tarusbava* laikais didėjo grėsmė iš malajų Šrividžajos valstybės, todėl 670 m. jis perkėlė sostinę ir pervardino valstybę į Sunda. Tačiau rytinių teritorijų valdytojas *Wretikandayun* turėjęs artimų ryšių su javiečių Kalingga valstybe, atsiskyrė nuo Sundos ir sukūrė Galuho valstybę. Šios dvi valstybės turėjo artimus dinastinius ryšius, ir vėliau Galuhas buvo absorbuotas Sundos.

Sunda gyvavo iki pat XVI a vidurio. XIV a ji formaliai buvo prijungta prie Madžapadhito, tačiau išlaikė didelę nepriklausomybę.

Islamo laikotarpis
------------------

Nuo XVI a Sunda vadinama Padžadžaranu, ir jos sostine buvo uostas Sunda (dabartinė Džakarta). Greta jo egzistavo svarbūs musulmoniški sultonatai Čirebono sultonatas ir Banteno sultonatas.

Šablonas:Hinduistinės sundų valstybės
The Travelers Companies, Inc.|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Draudimas |
| Įkurta | 2004 m. |
| Centrinė būstinė | Konektikutas, JAV |
| Tinklalapis | Travelers.com |

**The Travelers Companies, Inc.** – didžiausia JAV komercinė draudimo įmonė. „Travelers" bendrovė turi 22 produktų linijas, apimančias asmeninio, verslo, finansinio ir taptautinio draudimo segmentus. Joje dirba daugiau nei 30 000 darbuotojų, iš kurių 13 000 yra draudimo agentai.

„Travelers Companies" priklauso „Citigroup" finansinių paslaugų bendrovei. „Citigroup" buvo suformuota per vieną iš didžiausių susijungimo istorijoje tarp bankininkystės milžino „Citicorp" ir finansų konglomerato „Travelers Group" 1998 m.

2010 m. „Travelers Companies" gavo $25,1 mlrd. USD pajamų ir valdė daugiau kaip $105 mlrd. USD vertės turtą. O jos pelnas pasiekė $3,2 mlrd. USD.

Išnašos
-------

1. ↑  Travelers Companies Annual Report


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RJungtinės Amerikos Valstijos Dow Jones indekso bendrovės |
| --- |
|  |
| 
3M | American Express | Apple | Boeing | Caterpillar | Chevron | Cisco | Coca-Cola | DowDuPont | ExxonMobil | Goldman Sachs | Home Depot | IBM | Intel | Johnson & Johnson | JPMorgan Chase | McDonald's | Merck | Microsoft | Nike | Pfizer | Procter & Gamble | The Travelers Companies | UnitedHealth Group | United Technologies Corporation | Verizon | Visa | Walmart | Walgreens Boots Alliance | Walt Disney |

 |
| Norviliškių kaimo kapinės |
| --- |
|  |
| Vieta | Šalčininkų rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Dieveniškių seniūnija |
| Plotas | 207 kv. km |
| Naudotas | XIX–XX a. |

**Norviliškių kapinės** – veikiančios kapinės, esančios Pilies g. Norviliškių kaime, Dieveniškių seniūnijoje, Šalčininkų rajone, 12 km į rytus nuo Dieveniškių.

Norviliškių kapinės yra Šalčininkų rajono savivaldybės dalyje, kuri į Baltarusiją įsiterpusi beveik 30 km ir apima 207 km² plotą. Prie pat kapinių driekiasi Baltarusijos–Lietuvos valstybinė siena, t. y. metalinė tvora su vielos rezginiais. Yra pasienio stulpeliai, taip pat įspėjamieji ženklai.

Norviliškių kapinės užima 1,9406 ha plotą. Jose palaidota tiek Lietuvos, tiek Baltarusijos gyventojų. Valstybės siena kapinių aplankymui atveriama tik keliskart per metus – didžiųjų katalikų švenčių metu ir per Vėlines.

Sekmadieniais galima išvysti unikalų reginį: iš bažnyčios per šv. Mišias išėjęs kunigas su patarnautoju išilgai kapinių tvoros eina apie šimtą metrų ir sustoja. Priešais – pasienio stulpai ir metalinė tvora, už kurios jau Baltarusija. Anapus tvoros – žilagalviai žmonės, laukiantys kunigo palaiminimo, nes savos bažnyčios neturi. Kiekvieną sekmadienį dalis Norviliškių parapijos tikinčiųjų būtent taip dalyvauja šv. Mišiose.

Kapinių paminklai
-----------------

Bent keliolika iš vietiniuose laukuose surinktų granito riedulių iškaltų paminklų puošia ne tik kryžiai, Nukryžiuotojo figūrėlės, bet ir iškalti baltakočiai, rudakepuriai baravykai. 
Kapinės iš dalies aptvertos medine tvorele.

Galerija
--------

* Norviliškių kaimo kapinių antkapiniai paminklaiNorviliškių kaimo kapinių antkapiniai paminklai
* Norviliškių kaimo kapinių antkapiniai paminklaiNorviliškių kaimo kapinių antkapiniai paminklai
* Norviliškių kaimo kapinių antkapiniai paminklaiNorviliškių kaimo kapinių antkapiniai paminklai
* Norviliškių kaimo kapinių antkapiniai paminklaiNorviliškių kaimo kapinių antkapiniai paminklai
* Norviliškių kaimo kapinių antkapiniai paminklaiNorviliškių kaimo kapinių antkapiniai paminklai

Šaltiniai
---------

1. ↑   Kristina Žalnierukynaitė. "Lietuvos ašara" masina paslaptimis, 2017.
2. ↑   Mantvydas Vitkūnas. Keliaujant į Dieveniškes.
3. ↑   Manvydas Vitkūnas, „Valstiečių laikraštis", 2008 m. Norviliškių pilies papėdėje – neįprastos mišios.
4. ↑   Mantvydas Vitkūnas. Keliaujant į Dieveniškes.

Literatūra
----------

Eglė Digrytė. Siena su Baltarusija: perskelti kaimai ir gyvenimai 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Norviliškių kaimo kapinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Raheem Sterling**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Raheem Shaquille Sterling |
| Gimimo data | 1994 m. gruodžio 8 d. (28 metai) |
| Gimimo vieta | Kingstonas, Jamaika |
| Ūgis | 1,72 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Chelsea FC |
| **Pozicija** | Saugas |
| Jaunimo klubai |
| 2003–20102010–2012 | Queens Park Rangers FCLiverpool FC |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2012–20152015–20222022– | Liverpool FCManchester CityChelsea FC | 98 (18)225 (91)12 (3) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2009–20102010–201120122012–2012– | Anglija U-16Anglija U-17Anglija U-19Anglija U-21Anglija Anglija | 9 (1)13 (3)1 (0)8 (3)82 (20) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2022 m.. |

**Rahimas Šakilas Sterlingas** (1994 m. gruodžio 8 d. Kingstone, Jamaikoje) – jamaikietis Anglijos futbolininkas, žaidžiantis atakuojančio saugo pozicijoje Chelsea FC klube bei Anglijos rinktinėje. Karjerą pradėjo Queens Park Rangers FC klube. Taip pat žaidė Anglijos U-16, U-17 ir U-21 jaunimo rinktinėse. Nuo 2012 m. Anglijos rinktinės žaidėjas. Nuo 2015 m. liepos mėn. perėjo į Manchester City komandą.

Tarptautinė karjera
-------------------

Sterling pirmą kartą Anglijos iki 16 m. jaunimo rinktinėje debiutavo 2009 m. lapkričio 5 d. rungtynėse prieš Šiaurės Airiją. Buvo pakviestas atstovauti Angliją 2011 m. FIFA U-17 pasaulio taurėje. Pirmą įvartį pelnė rungtynėse prieš Ruandą. Taip pat pelnė įvartį į Argentinos vartus. 2012 m. rugsėjo 10 d. buvo pakviestas į nacionalinę rinktinę į 2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos rungtynes prieš Ukrainą. Deja, rungtynes praleido ant atsarginių žaidėjų suolelio. 2013 m. spali pirmą kartą buvo pakviestas į Anglijos U-21 rinktinę. Spalio 16 d. debiutavo prieš Serbiją. Anglijos rinktinėje debiutavo 2012 m. lapkričio 14 d. išvykos draugiškose rungtynėse prieš Švediją. Pirmąjį įvartį už Anglijos iki 21 m. rinktinę pelnė 2013 m. rugpjūčio 13 d. rungtynėse 6–0 nugalėjus Škotijos bendraamžius.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Brazilija 2014 | I etapas | 3 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| Rusija 2018 | 4 vieta | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Kataras 2022 | ketvirtfinalis | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Prancūzija 2016 | aštuntfinalis | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Europa 2020 | 2 vieta | 7 | 3 | 0 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-02-01 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raheem Sterling** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Žaidėjo profilis liverpoolfc.com svetainėje Archyvuota kopija 2014-05-31 iš Wayback Machine projekto.
| **Cichorium intybus** |
| --- |
| Paprastoji trūkažolė (Cichorium intybus)Paprastoji trūkažolė (*Cichorium intybus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Trūkažolė  *( Cichorium)* |
| Rūšis: | Paprastoji trūkažolė  *( Cichorium intybus)* |

 |

**Paprastoji trūkažolė** (*Cichorium intybus*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalas. Aukštis 20-130 cm. Stiebas šakotas, apaugęs plaukeliais. Lapai pjūkliški arba plunksniškai suskaldyti, iš abiejų pusių apaugę šereliais ir plaukeliais. Graižai pavieniai, 3-4 cm pločio. Vainikėlis šviesiai mėlynas, vandenyje greitai nublunka. Pasitaiko ir baltos spalvos vainikėlis. Žydi liepos-rugsėjo mėn. Auga pakelėse, palaukėse, dykvietėse.

Lietuvoje dažna rūšis. Augalo išdžiovintos ir sumaltos šaknys vartojamos kavos pakaitalui, vad. cikorijai, gauti. Šaknys yra kepamos, skrudinamos, malamos ir naudojamos kaip priedas, ypač Viduržemio jūros regione (kur augalas yra vietinis). Prancūzijoje 60% cikorijų ir 40% kavos mišinys parduodamas kaip „Ricoré". Jis buvo plačiau naudojamas ekonominių krizių, tokių kaip Didžioji depresija 1930-aisiais, ir Antrojo pasaulinio karo metu žemyninėje Europoje. Cikorijos su cukriniais runkeliais ir rugiais buvo naudojamos kaip Rytų Vokietijos „Mischkaffee" (mišri kava) ingredientas, įvestos per „Rytų Vokietijos kavos krizę" 1976–1979 m. Josa taip pat dedama į kavą ispanų, graikų, turkų, sirų, libaniečių ir palestiniečių virtuvėse.

Žaliuose paprastosios trūkažolės lapuose 92 % vandens, 5 % angliavandenių, 2 % baltymų bei nereikšmingų riebalų. Augalo lapuose gausu vitamino K, vitamino A, vitamino C, kai kurių B grupės vitaminų ir mangano. Vitamino E ir kalcio yra vidutiniškai.

Produkcija
----------

| Tūkstančiai tonų (2020 m.) |
| --- |
| 1 | Pietų Afrikos Respublikos vėliava Pietų Afrikos Respublika | 9,2 |
| 2 | Filipinų vėliava Filipinai | 4,8 |
| 3 | Ukrainos vėliava Ukraina | 4,0 |
| 4 | Serbijos vėliava Serbija | 3,5 |
| 5 | Kazachstano vėliava Kazachstanas | 2,9 |
|  |
|  | Iš viso pasaulyje | 27,0 |
|

* Paprastosios trūkažolės vainikėlis mėlynasPaprastosios trūkažolės vainikėlis mėlynas
* … ir baltas… ir baltas

Šaltiniai
---------

1. ↑
| **Otis tarda** |
| --- |
| Didysis einis (Otis tarda)Didžiųjų einių patinas Vengrijoje |
| Apsaugos būklė |
| Pažeidžiami (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Eininiai paukščiai  *( Otidiformes)* |
| Šeima: | Eininiai  *( Otididae)* |
| Gentis: | *Otis*  *( Otis)* |
| Rūšis: | Didysis einis  *( Otis tarda)* |

 |
| Binomas |
| ***Otis tarda***Linnaeus, 1758 |
| PaplitimasDidžiųjų einių savaiminis paplitimas Eurazijoje ir Afrikoje:
     tik perėjimo metu
     sėslūs
     klajoja
     gyvena, bet neperi |

**Didysis einis** arba **tikrasis einis** (*Otis tarda*) – eininių paukščių (*Otidiformes*) būrio, eininių (*Otididae*) šeimos rūšis.

Išvaizda
--------

Labai didelis paukštis. Patino viršutinį kūno pusė rusva su dryžiais. Galva ir kaklas šviesiai pilki. Kaklo pamatinėje dalyje yra šviesiai ruda apykaklė. Pilvinė pusė balta. Galvos šonuose plunksnos primena ūsus. Sparnai balti, galai tamsūs. 

Patelė mažesnė už patiną, be ūsų. Pilvinė pusė balta. Ruda apykaklė ne ištisinė. Sparnai margi. Vasaros pabaigoje iškrenta puošniosios patino plunksnos, dingsta ruda apykaklė. Jaunikliai paprastai panašūs į pateles.

Biologija
---------

Gyvena plačiose lygumose, kultūriniuose laukuose, stepėse. Pakankamai tylus paukštis, nors patinų ir patelių balsai šiek tiek skiriasi. Monogamai. Peri ne lizduose, o maždaug giliose duobutėse. Kiaušiniai sveria apie 130 gramų. Perėjimo laikas – maždaug 25 dienos. 6–7 savaičių jaunikliai jau skraido.

Didieji einiai pavasarį ir rudenį minta augalais, vasarą – gyvūnais. Jaunikliai lesa bestuburius, skruzdėles.

Paplitimas
----------

Didžiųjų einių aptinkama nuo Pirėnų pusiasalio iki Primorės. Didelės populiacijos atskiruose židiniuose: Pietų, Rytų ir Vidurio Europoje, Kazachstane, Vidurinėje Azijoje, Mongolijoje. Apskritai – nykstantis paukštis.

XIX a. pabaigoje gyveno Pietų Lietuvoje.

Porūšiai
--------

IOC World Bird List išskiria du porūšius:

* *Otis tarda tarda* Linnaeus, 1758; pietvakarių, centrinė Europa, pietryčių Europa ir šiaurės vakarinė Afrika ir iki pietvakarių Sibiro ir centrinės Mongolijos.
* *Otis tarda dybowskii* Taczanowski, 1874; Mongolija ir iki rytų Sibiro, ir šiaurės rytų Kinijoje.

Taip pat skaityti
-----------------

* Pasaulio stambiausios paukščių rūšys

Šaltiniai
---------

1. ↑   „IUCN Red List - Otis tarda". IUCN Red list. Nuoroda tikrinta 2017-10-01.
2. ↑  worldbirdnames.org / Turacos, bustards, cuckoos, mesites, sandgrouse; IOC World Bird List / v11.1

* *Lietuvos fauna: paukščiai, 1 knyga.* Sud. V. Logminas – Vilnius: Mokslas, 1990.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didysis einis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Cepphus grylle** |
| --- |
| Taistė (*Cepphus grylle*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Sėjikiniai paukščiai  *( Charadriiformes)* |
| Šeima: | Alkiniai  *( Alcidae)* |
| Gentis: | Taistės  *( Cepphus)* |
| Rūšis: | Paprastoji taistė  *( Cepphus grylle)* |

 |
| Binomas |
| ***Cepphus grylle***Linnaeus, 1758 |

**Paprastoji taistė** (*Cepphus grylle*) – alkinių (*Alcidae*) šeimos paukštis.

Išvaizda
--------

Taistė yra nedidelės anties dydžio. Nuo kitų jūrinių paukščių lengva skirti iš baltų dėmių sparnuose.

Patinas ir patelė juodi, nugarinė pusė žalsva, o pilvinė – rusvo atspalvio. Sparne didelė balta dėmė. Snapas smailus, juodas, pamatas raudonas. Kojos raudonos. Rainelė ruda. Jauniklių viršutinė kūno dalis juoda, baltai dėmėta, apatinė – balta su skersinėmis rusvomis dėmėmis. Snapas juodas, kojos rausvos.

Paplitimas
----------

Paprastoji taistė paplitusi Šiaurės, Norvegų, Barenco, Baltijos jūrų pakrantėse, prie Taimyro ir Čiukčių pusiasalių. Gyvena Šiaurės Amerikoje, Grenlandijoje, Islandijoje, Britų salyne. 

Žiemoje šiaurinėse Atlanto ir Ramiojo vandenynų pakrantėse. Kartais žiemoja ir Lietuvos pajūryje, pavasarį – tik praskrenda.

Biologija
---------

Gyvena Baltijos jūros šcheruose. Gerai plaukioja ir nardo, balsas švelnus, tylus. Monogamas. Deda vidutiniškai po 2 kiaušinius, kuriuos abu porelės nariai peri apytikriai 28 dienas. Paprastosios taistės tame pačiame lizde peri kiekvienais metais.

Minta smulkiomis žuvimis, moliuskais, vėžiagyviais.

Šaltiniai
---------

* *Lietuvos fauna: paukščiai, 1 knyga.* Sud. V. Logminas. – Vilnius:Mokslas, 1990.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Traunas |
| --- |
| Traunas Obertraune Traunas Obertraune |
| **Ilgis** | 153 km |
| **Vidutinis debitas** | 135 m³/s |
| **Ištakos** | Toteso („Mirties") kalnagūbris |
| **Žiotys** | Dunojus |
| **Šalys** | Austrija |
|  |
|  **Vikiteka** | Traunas |

**Traunas** (vok. *Traun*) – upė šiaurės vakarų Austrijoje, Aukštutinės Austrijos žemėje; Dunojaus dešinysis intakas. Prasideda Alpėse, Toteso kalnagūbryje. Aukštupyje teka kalnuotomis vietovėmis, sudaro tarpeklius, prateka eilę ežerų: Kamerio, Toplico, Halštaterio. Toliau teka į šiaurę, kerta Zalckamerguto kalnagūbrį, prateka nemažą Trauno ežerą. Toliau teka į šiaurės rytus Dunojaus lyguma. Įteka į Dunojų Lince.

Didesni intakai: Gosaubachas, Išlis, Veisenbachas, Langbatbachas, Ageris (kairieji), Almas, Eiterbachas, Kremsas, Rindbachas, Retenbachas (dešinieji). Ant upės įrengta keletas hidroelektrinių. Prie Trauno įsikūrę miestai: Bad Auszė, Bad Išlis, Gmundenas, Lakirchenas, Velsas, Traunas, Lincas.
| **Gyromitra gigas** |
| --- |
| Didysis bobausis (*Gyromitra gigas*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Aukšliagrybūnai  *( Ascomycota)* |
| Klasė: | Aukšliagrybiai  *( Ascomycetes)* |
| Eilė: | Ausūniečiai  *( Pezizales)* |
| Šeima: | Bobausiniai  *( Helvellaceae)* |
| Gentis: | Bobausis  *( Gyromitra)* |
| Rūšis: | Didysis bobausis  *( Gyromitra gigas)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Didysis bobausis** (*Gyromitra gigas*) – bobausių genties grybas.

Panašus į valgomąjį bobausį, tik vaisiakūniai stambesni, didesni ir dažniausiai geltonos spalvos. Kepurėlė 8−12 cm skersmens, rutuliška, daugiau beformė, sudaryta iš didelių skiaučių, kurių kraštai nukarę žemyn, gelsvos ochrinės, gelsvos arba rudos spalvos. Kartais pasitaiko tiesiog gigantiško dydžio egzemplioriai, kurių kepurėlės siekia net 30 cm. Kotas labai trumpas, netaisyklingas, vagotas arba raukšlėtas. Koto dažnai iš po gigantiškos kepurės nesimato. Trama balsvai gelsva, trapi, malonaus kvapo ir skonio. Sporos bespalvės (jų masė balta), elipsiškos, su vienu dideliu ir dviem mažesniais riebaliniais lašeliais.

Auga anksti pavasarį, t. y. nuo balandžio vidurio iki gegužės mėnesio, ūksmėtuose spygliuočių ir lapuočių miškuose, smėlingoje dirvoje. Mitybinė vertė tokia pat kaip ir valgomojo bobausio. Prieš ruošiant maistui vaisiakūnius reikia perpjauti ir užpilti šaltu vandeniu, nes tarp raukšlių ir ertmėse dažnai būna pasislėpusių vabzdžių ar net sliekų. Kaip ir valgomojo bobausio, jo maistui dažnai vartoti nerekomenduojama, nes jame esantis gyromitrinas, ypač dažnai valgant šiuos grybus, kaupiasi kepenyse ir ilgainiui gali sukelti apsinuodijimą.

Randamas retai. Lietuvoje rastas Šalčininkų, Trakų, Varėnos ir Vilniaus rajonuose.

Nuorodos
--------

* Didysis bobausis Archyvuota kopija 2012-06-09 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
* Didysis bobausis (rusų k.)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didysis bobausis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |