recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Olimpinis kongresas** – Tarptautinio olimpinio komiteto organizuojamas olimpinio judėjimo atstovų susirinkimas. Kaip patvirtinta Olimpinės chartijos 1 skirsnio 4 taisyklėje olimpinį kongresą organizuoja, nustato jo taisykles ir veiksmus olimpinio komiteto prezidentas.[1] Olimpinio kongreso susirinkimai neturi tikslaus reguliarumo. Kongresų datas nustato olimpinis komitetas.[2]

Nors olimpinio kongreso nutarimai yra konsultacinio pobūdžio, visos priimtos rekomendacijos turi būti formaliai patvirtintos olimpinio komiteto.

Pirmasis olimpinis kongresas buvo surengtas 1894 m. Paryžiuje. Šio kongreso metu buvo įkurtas tarptautinis olimpinis komitetas ir pradėta jo veikla. Taip pat šiame kongrese buvo sutarta atgaivinti šiuolaikines olimpines žaidynes.

Iki 1930 m. įvyko 8 olimpiniai kongresai, kuriuos svarstyti įvairūs klausimai dėl olimpinio judėjimo. 1930 m. Berlyne įvyko paskutinis kongresas prieš II pasaulinį karą. Po to buvo 40 metų olimpinių kongresų pertrauka iki 1973, kai įvyko dešimtasis kongresas Varnoje. 1981 m. įvyko kongresas Baden Badene, o 1994 m. Paryžiuje. Šiame kongrese dalyviai diskutavo apie aplinkos apsaugą.

2009 m. įvyko 13-tasis olimpinis kongresas Kopenhagoje. Šio kongreso metu diskutuota apie olimpinio judėjimo vaidmenį šiuolaikinėje visuomenėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  THE OLYMPIC CHARTER
2. ↑  FOUNDING TEXT OF THE OLYMPIC MOVEMENT
**Moussa Sangare**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Moussa Baba Sangare |
| Gimimo data | 2002 m. sausio 5 d. (20 metų) |
| Gimimo vieta | ... Dramblio Kaulo Krantas |
| Ūgis | 176 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Naestved BK |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Jaunimo klubai |
| 2014–2020 | „Right to Dream" |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2020– 2022  2022– | „Nordsjælland"→ FK Kauno Žalgiris (skol.)→ Naestved BK (skol.) | 00 0(0)16 0(3)00 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. rugsėjo 1 d.. |

**Musa Baba Sangarė** (*Musa Baba Sangare*; g. 2002 m. sausio 5 d.) – Dramblio Kaulo Kranto futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo arba krašto saugo pozicijoje.

Karjera
-------

Žaidėjas kilęs iš Dramblio Kaulo Kranto. Futbolą žaidė gimtinėje, o 2014 m. persikėlė į „Right to Dream" akademiją Ganoje.

2020 m. persikėlė į Danijos „Nordsjælland" ir žaidė šio klubo jaunimo komandose. Pagrindinės ekipos sudėtyje yra sužaidęs tik draugiškose rungtynėse, o oficialių rungtynių nebuvo žaidęs.

### FK Kauno Žalgiris

2022 m. kovo mėn. persikėlė į FK Kauno Žalgiris.

2022 m. balandžio 2 d. oficialiai debiutavo A lygos rungtynėse prieš FK Žalgiris.

2022 m. balandžio 15 d. rungtynėse prieš „Bangos" klubą teisėjas užfiksavo Musos Sangarės pražangą baudos aikštelėje ir skyrė vienuolikos metrų baudinį į kauniečių vartus. Netrukus (28 min.) žaidėjui buvo parodyta dar viena geltona kortelė, kuri virto raudona. Kauniečiai tęsė susitikimą mažumoje. Galutinė mačo baigtis – 3:1 gargždiškių naudai.

2022 m. gegužės 22 d. pasižymėjo įvarčiu prieš FK Žalgiris.

2022 m. rugpjūčio pabaigoje sutartis nutraukta. Buvo nuomos pagrindais paskolintas Naestved BK.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **„Kauno Žalgiris"** | 16 | 3 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑  zalgiris.lt: naujienos
2. ↑  sportas.lt: pasiskolintas žaidėjas
3. ↑  delfi.lt: naujienos
4. ↑  alyga.lt: 2022-04-15 Banga 3-1 KŽalgiris
5. ↑  sportas.lt: 2022-04-22 Banga 3-1 K.Žalgiris
6. ↑  Žalgiris v. kauno žalgiris (alyga.lt)
7. ↑  Nutraukta nuomos sutartis

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Pilsupis |
| --- |
| **Ilgis** | 3 km |
| **Ištakos** | Imbarė |
| **Žiotys** | Salantas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Pilsupis** – upelis Vakarų Lietuvoje, šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, kairysis Salanto intakas.

Geografija
----------

Prasideda 3,3 km į pietus nuo Salantų, šiaurės vakarinėje Imbarės kaimo dalyje, 0,12 km į pietryčius nuo kelio Salantai–Imbarė. Teka pietvakarių kryptimi atvira vietove. Ištakose vaga melioruota, ištiesinta, paversta kanalu. Nuo minėto kelio iki Salanto slėnio upelis vingiuoja natūralia vaga. Seniau jis buvo 1,27 km ilgio, Imbarės piliakalnio pietvakarinėje papėdėje suko vakarų kryptimi ir tekėjo į Salantą, kurio slėnyje išliko žemupio senvagė. Pokario melioracija upelio vagą pakeitė. Dabar nuo piliakalnio pietinės papėdės upelis teka Salanto kairiojo kranto slėnio pakraštyje iškastu beveik 2 km ilgio kanalu, Skaudalių šiaurės vakariniame pakraštyje, nuo senkelio Skaudaliai–Kalnalis pasuka tiesiai į vakarus ir įteka į Salantą 8,2 km nuo upės žiočių.

Kairiajame krante yra Imbarės piliakalnio aukštutinė papėdės gyvenvietė, Imbarės kapinynas, Skaudalių alka, dešiniajame krante – Imbarės piliakalnis su priešpiliu ir žemutine papėdės gyvenviete.

Prie upės esančios gyvenvietės: Imbarė.

Upeliui vardą davė jo pakrantėje stūksantis piliakalnis (buvusi pilis).
| Mozyriusblrs. *Мазыр*, rus. *Мозырь* |
| --- |
|        |
| *Šv. Nikolajaus cerkvė* |
|  |
| 

MozyriusMozyrius

52°03′0″ š. pl. 29°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.05000°š. pl. 29.26667°r. ilg.﻿ / 52.05000; 29.26667﻿ (Mozyrius)Koordinatės: 52°03′0″ š. pl. 29°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.05000°š. pl. 29.26667°r. ilg.﻿ / 52.05000; 29.26667﻿ (Mozyrius) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| **Sritis** | Gomelio sritis Gomelio sritis |
| **Rajonas** | Mozyriaus rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1153 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 104 967  |
|  |
|  **Vikiteka** | Mozyrius |

**Mozỹrius**  (blrs. *Мазыр*, rus. *Мозырь*) – miestas pietų Baltarusijoje, Gomelio srityje, Pripetės upės dešiniajame krante. Mozyriaus rajono centras. Yra pedagogikos institutas, kraštotyros muziejus, Dramos teatras. Yra Šv. Mykolo bernardinų bažnyčia, pastatyta 1760–1775 m. perstatyta XIX a. Šv. Arkangelo Mykolo (1743–1745 m.) vienuolynas ir bažnyčia, XVIII a. Cistersų vienuolynas.

Mozyriaus „Spartako" stadionas

Istorija
--------

Pirmą kartą paminėtas 1153 m. priklausė Kijevo, Černigovo ir Turovo kunigaikštystėms. 1174 m. Mozyrių užpuolė lietuviai, 1227 m. ir 1244 m. nusiaubė totoriai. XIV a. viduryje atiteko LDK. Nuo XV a. pabaigos priklausė M. Glinskiui, kuris 1508 m. pasidavė Maskvai, pagal LDK ir Maskvos 1508 m. taiką grąžintas Lietuvai. Nuo 1565 m. Mozyriaus pavieto centras. 1577 m. gavo miesto teises. 1497 m. ir 1521 m. miestą sudegino Krymo totoriai, 1648 m. nusiaubė kazokai, 1654 m. užėmė Rusijos kariuomenė, 1667 m. grąžintas Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Po Antrojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1793 m. atiteko Rusijos imperijai, 1795–1924 m. buvo Minsko gubernijos Mozyriaus apskrities centras. 1795 m. gavo miesto teises. 1919 m. atiteko Baltarusijos TSR. Per Lenkijos–Tarybų Rusijos karą prie Mozyriaus lenkai 1920 m. kovo mėn. sumušė bolševikus. 1938–1954 m. Mozyrius buvo Polesės srities centras. Smarkiai nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą.

Ekonomika
---------

Yra oro uostas, upių uostas, geležinkelio stotis. Per miestą eina geležinkelis ir plentas Babruiskas–Žitomyras (Ukraina), naftotiekis Draugystė. Vyrauja naftos perdirbimo, metalo apdirbimo, įrengimų gamybos, medienos apdirbimo, chemijos (trąšų), elektrotechnikos, baldų, tekstilės (trikotažo), siuvimo, maisto (pieno, alaus) pramonė. Prie Mozyriaus nuo 1982 m. kasama akmens druska.

Sportas
-------

* FK Slavija-Mazyr (futbolo klubas);
* „Jaunystės" („Junactva") stadionas, kurio talpa daugiau nei 17 tūkst. žiūrovų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pasaulio vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006–2014. (VLKK versija)
2. ↑  *Mozyrius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 548 psl.
3. ↑  *Mozyrz*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. VI (Malczyce — Netreba). Warszawa, 1885, 754 psl. **(**lenk.**)**
4. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1986. // psl. 286
| **Georg Christoph Lichtenberg** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1742 m. liepos 1 d.Ober-Ramštatas prie Darmštato |
| Mirė | 1799 m. vasario 24 d. (56 metai)Getingenas |
|  |
| Veikla | Vokietijos rašytojas, mokslininkas |
|  |
| Alma mater | Getingeno universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Georg Christoph Lichtenberg |

**Georgas Kristofas Lichtenbergas** (vok. *Georg Christoph Lichtenberg*, slapyvardžiai *Emanuel Candidus, Paul Ehrenpreis, Conrad Photorin*, 1742 m. liepos 1 d. Ober-Ramštatas prie Darmštato – 1799 m. vasario 24 d. Getingenas) – Vokietijos rašytojas, mokslininkas. Pasiūlė A4 kraštinių santykį, 1:√2.

Biografija
----------

1763–1767 m. Getingeno universitete studijavo matematiką, astronomiją, gamtos mokslus, vėliau jame dėstė.

1770 m. ir 1774–1775 m. keliavo po Didžiąją Britaniją. Atliko astronomijos ir fizikos tyrimų. 1778–1799 m. leido metinį laikraštį „Gottingischer Taschenkalender". 1780–1785 m. žurnalo „Gottingischer Magazin der Wissenschaften und Literatur" vienas redaktorių.

Kūryba
------

Išgarsėjo aforizmais („Aforizmai" / *Aphorismen* 5 t. išl. 1902–1908 m. parengta pagal jo dienoraščius, kuriuos jis rašė nuo 1764 m.). Teatro kritikai reikšmingi G. Lichtenbergo laiškai („Laiškai iš Anglijos" / *Briefe aus England* 1776–1778 m. paskelbta apie 800 laiškų; juose komentuojamas anglų teatras, akt. D. Garicko vaidyba), meno kritikai – veikalas „Išsamus Hogartho vario raižinių aiškinimas" (*Ausfūhrliche Erklärung der Hogarthischen Kupferstiche* 1794–1799 m. išlikę fragmentai).

G. Lichtenbergas buvo ribotos monarchijos šalininkas, smerkė misticizmą, religinį nepakantumą, kritikavo grafomaniją, pseudomokslus, „Audros ir veržimosi" atstovų sukurtą genijaus kultą. Nagrinėdamas estetines ir ideologines problemas jis kūrė teorinį pagrindą vokiečių klasikinei literatūrai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Lichtenberg's letter to Johann Beckmann". Cl.cam.ac.uk. 2006-02-07. Suarchyvuotas originalas 2011-12-31. Nuoroda tikrinta 2012-01-30.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
2. ↑  Raminta Gamziukaitė. *Georgas Kristofas Lichtenbergas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 112 psl.
| **Thorichthys meeki** |
| --- |
| Mekio ciklazoma (*Thorichthys meeki*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Ešeržuvės  *( Perciformes)* |
| Šeima: | Daugiaspalvės ešeržuvės  *( Cichlidae)* |
| Gentis: | *Thorichthys*  *( Thorichthys)* |
| Rūšis: | Mekio ciklazoma  *( Thorichthys meeki)* |

 |

**Mekio ciklazoma** (*Thorichthys meeki*) – daugiaspalvių ešeržuvių (*Cichlidae*) šeimos žuvis.

Patinų kūno ilgis iki 15 cm, patelės mažesnės. Burna ugnies liepsną primenančios spalvos, kuri nusitęsia į gerklę, skruostus ir per visą apatinę kūno pusę iki pat uodegos pelekos. Gina teritoriją, ypač dauginimosi metu, tačiau nėra per daug agresyvi panašaus dydžio žuvų atžvilgiu.

Akvariumas įrengiamas erdvus, gausiai apsodintas, su didelėmis slėptuvėmis, atvira vieta plaukiojimui ir smulkiagrūdžiu gruntu. Ikrus išneršia nuvalytoje vietoje. Ikrus ir mailių saugo abu tėvai.

Paplitusi Gvatemaloje ir Meksikoje (Jukatano regionas).

Nuorodos
--------

* Akvariumas - mano hobi - Thorichthys meeki[neveikianti nuoroda]


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mekio ciklazoma** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Rusijoje veikusios finansų piramidės „MMM" reklama
**Piramidinė schema** – verslo modelis, kurio pagrindas – pinigų apsikeitimas tarp dalyvaujančiųjų, neparduodant jokio produkto ar paslaugos. Piramidinės schemos egzistuoja mažiausiai šimtmetį. Kai kurie verslo modeliai, žinomi kaip daugelio lygių prekybos modeliai ar matricinės schemos, labai artimi piramidinėms schemoms.

Dauguma piramidinių schemų klaidina potencialius vartotojus, klaidinančiai perteikdamos greito praturtėjimo schemą. Pagrindinė pritraukimo idėja – kad pritrauktas žmogus sumoka vieną kartą ir vėliau turi atgauti visus pinigus ir uždirbti nieko nedarant. Pavyzdžiui, auka gauna pasiūlymą sumokėti kažkokią sumą, už ką gauna teisę tą patį pasiūlymą parduoti kitiems, o dalis pinigų tenka pirminiam pardavėjui. Tokiu būdu pinigai dažniausiai pereina grandine ir vienintelis išlošęs yra schemos sumanytojas. Tie, kurie yra piramidės apačioje, pralošia, nes nebeturi ką pritraukti.

Istorija
--------

Piramidinės schemos naudojamos daugeliu formų. Pirmosios schemos buvo grandininių laiškų siuntimas su 5-10 vardų ir adresų laiške. Gavęs laišką galėdavo siųsti nedidelę pinigų sumą (1-5 dolerių) pirmuoju nurodytu adresu. Tada gavėjas turėjo perrašyti laišką, neįrašydamas pirmojo adreso, bet gale įrašydamas savo, tokiu būdu tikėdamasis kad po kelių gavėjų jis taps pirmuoju sąraše ir jam bus siunčiami pinigai.

Šitokie laiškai neša pelną dalyvaujantiems tik tol, kol nauji nariai auga eksponentiškai, nes uždarbis remiasi piramidės principu – kad kiekviename naujame lygyje būtų vis daugiau žmonių. Tačiau akivaizdu, jog po keleto iteracijų nebeužtektų visos pasaulio populiacijos palaikyti augimo tempo, taigi didžioji dalis dalyvaujančių pasmerkti prarasti investuotus pinigus.

Labai plataus masto piramidinės schemos buvo organizuotos kai kuriose posovietinėse šalyse, kur žmonės neturėjo pakankamai žinių apie biržą ir akcijas, todėl patikėjo 1000 % grąža. Vienas iš akivaizdžių pavyzdžių Lietuvoje – Kaune veikęs Sekundės bankas.

Teisėtumas
----------

Nors daugelyje šalių piramidinės schemos uždraustos, viena ar kita forma jos egzistuoja. Kartais schema maskuojama parduodamu produktu.

Nuorodos
--------

Skeptic's Dictionary: pyramid schemes
*Šis straipsnis apie vokiečių diplomatą ir teisėtyrininką tarptautininką. Apie rusųų diplomatą ir teisėtyrininką tarptautininką skaitykite straipsnyje Friedrich Fromhold Martens (1845–1909), dar kitaip vad.* Friedrich von Martens*; apie teisininką, keliautoją ir gamtotyrininką Georgą fon Martensą (1788–1872) - straipsnyje Georg von Martens.*
Georg Friedrich von Martens
**Georg Friedrich von Martens** (1756 m. vasario 22 d. Hamburge – 1821 m. vasario 21 d. Frankfurte prie Maino, Hesenas, Vokietija) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas bei teoretikas, Gėtingeno universiteto profesorius, diplomatas.

Biografija
----------

Gėtingeno universitete studijavo teisę, toliau mokėsi Wetzlare, Regensburge ir Vienoje. 1780 m. apgynė disertaciją, teisės mokslų daktaras. 1782 m. Gėtingeno universitete apgynė habilitaciją.

Nuo 1783 m. Gėtingeno universiteto ekstraordinarinis, nuo 1784 m. ordinarinis prigimtinės ir tarptautinės teisės profesorius. 1808-1813 m. Vestfalijos karalystės valstybės patarėjas Kaselyje, nuo 1810 m. Finansų sekcijos prezidentas, nuo 1814 m. slaptasis kabineto patarėjas (paskyrė Hanoverio karalius), nuo 1816 m. Bundestago pasiuntinys.

1789 m. suteiktas kilmės titulas.

Darbai
------

Martensas pirmasis išplėtojo pozityviosios tarptautinės teisės sistemąpagal empirinį tyrimo metodą. Sudarė tarptautinių sutarčių rinkinius bei juos išleido: *Recueil des principaux traités d'alliance, de paix, de trêve, de neutralité, de commerce, de limites, d'échange* usw. Pagrindiniai darbai – *„Recueil des traités"* (Göttingen 1791–1801, 7 Bde. ir 4 Supplementbde. 1802–1808), 1761 m. prasidedančius *„Recueil manuel et pratique de traités"* (Göttingen 1817-42, 16 Bde.) bei juos papildančius *„Nouveaux suppléments"* (Göttingen 1839-43, 3 Bde. und Register, 2 Bde.).

Tęsinį sudaro Friedrich Wilhelm August Murhardo *Nouveau recueil général des traités*, pratęstas Karl Friedrich Samwero ir Julius Hopf (Göttingen 1840-75, 20 Bde. mit Generalregister bis 1874; 2. Serie, das. 1876-86, 10 Bde.).

Bibliografija
-------------

* *Précis du droit des gens modernes de l'Europe*, 1789
* *Versuch einer historischen Entwickelung des wahren Ursprungs des Wechselrechts*, 1797 (Digitalisat Archyvuota kopija 2015-12-06 iš Wayback Machine projekto.)
* *Erzählungen merkwürdiger Fälle des neuern europäischen Völkerrechts* (2 Bände), 1880–1802
* *Cours diplomatique* (3 Bände), Berlin 1801
* *Grundriß einer diplomatischen Geschichte der europäischen Staatshändel und Friedensschlüsse seit dem Ende des 15. Jahrhunderts*, Berlin 1807.
Piramidžių tekstai Uno piramidės sienose
**Piramidžių tekstai** − tekstai, užrašyti Senovės Egipto piramidžių vidaus patalpų sienose. 

Piramidžių tekstai rasti devynių piramidžių iš vėlyvosios Senosios karalystės (apie 2375−2181 m. pr. m. e.) ir Trečiojo tarpuvaldžio (apie 2181−2055 m. pr. m. e.) laidojimo patalpų ir koridorių sienose. Tai yra magiški užkeikimai, teiginiai, užrašyti stulpeliais. Kai kurie jų sudaryti vos iš kelių žodžių, o kai kurie gana ilgi. Mokslininkai išskyrė apie 800 šių užkeikimų. Jie piramidėje buvo užrašomi tam tikra seka ir yra numeruojami pradedant įrašais piramidės įėjimo pradžioje, baigiant laidojimo patalpa. Yra iškelta versija, kad atvirkštinė seka gali būti teisingesnė. Seniausi tekstai rasti faraono Uno piramidėje Sakaroje. Jie visi rasti Sakaroje, šešių faraonų piramidėse ir trijose Pepio II karalienių piramidėse-palydovėse. Pepio II piramidėje įrašų yra daugiausiai − 675 ir nei vienoje piramidėje nerastas pilnas jų komplektas. Nuolatinis saulės dievo kulto minėjimas leidžia iškelti versiją, kad piramidžių tekstai buvo sukurti Heliopolio žynių. Užkeikimus galima suskirstyti į keletą grupių: skirtus mirusiojo apsaugai, mirusiojo laidojimo ritualų (minint mirusįjį kaip Ozirį) ir skirtus tiesiogiai mirusiajam, kurio siela, egiptiečių tikėjimu, gali juos perskaityti. Tekstuose paminėta laidojimo burnos atvėrimo ceremonija ir aukų atnašavimo ritualas. Prisikėlimo ritualo citatos: „*Tu išėjai ne miręs, tu išėjai gyvas*", „*tavo vardas gyvens tarp žmonių, nors bus su dievais*". Vėlesniais laikotarpiais piramidžių tekstai buvo atkartojami nekarališkuosiuose kapuose ant kapų sienų, sarkofagų, karstų, jungiami su karstų tekstais.

Šaltiniai
---------

* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press. 2002, p. 235−236
* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas I. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 95−97
|  *Churandy Martina*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Churandy Martina |
| Gimė | 1984 m. liepos 3 d. (38 metai) |
| Atstovauja (-vo) |  Nyderlandai (2011-dabar)   Nyderlandų Antilai (1999-2010) |
| Aktyvumo metai | 1999 - dabar |
|  |
| Rungtys | Sprintas |
| Asmeniniai rekordai | 100 m: 9,93  200 m: 19,94 |
|  |
|  **Europos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**3 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**4 |
|  |
| Kiti titulai | Pan Amerikos jaunimo čempionas  Pan Amerikos žaidynių čempionas |
| World Athletics profilis: |  |

**Churandy Martina** (g. 1984 m. liepos 3 d. Vilemstadas, Nyderlandų Antilai) – iš Kiurasao kilęs, bet nuo 2011 m. Nyderlandams atstovaujantis sprinteris. 2004 m. vasaros olimpinių žaidynių ir 2008 m. vasaros olimpinių žaidynių dalyvis.

Biografija
----------

### 2004 m. vasaros olimpinės žaidynės

2004 m. Martina pirmą syk dalyvavo vasaros olimpinėse žaidynėse, bei buvo Nyderlandų Antilų vėliavos vėliavnešys atidarymo ceremonijoje. Sportininkas sezono metu pasiekė 10,13 s laiką ir įvykdė olimpinį normatyvą 100 m bėgimo rungtyje. Atrankiniame bėgime lengvaatletis pasiekė 10,23 s laiką ir užėmęs trečią vietą savo grupėje pateko į kitą etapą. Antro raundo metu Martina buvo lėtesnis ir su 10,24 s laiku liko priešpaskutinis savo grupėje ir į kitą etapą nepateko. Galutinėje įskaitoje sprinteris liko 22-as ir savo pasirodymą baigė.

### 2008 m. vasaros olimpinės žaidynės

2008 m. Martina antrą syk dalyvavo vasaros olimpinėse žaidynėse, bei vėl buvo paskirtas Nyderlandų Antilų vėliavos vėliavnešiu atidarymo ceremonijoje. Šįkart sportininkas dalyvavo 100 m ir 200 m bėgimo rungtyse. 100 m atrankiniame bėgime lengvaatletis pasiekė 10,35 s laiką ir užėmęs pirmą vietą savo grupėje pateko į kitą etapą. Ketvirtfinalio bėgime sprinteris savo grupėje vėl buvo geriausias ir su 9,99 s laiku pateko į kitą etapą. Pusfinalio bėgime Martina pasiekė naują nacionalinį rekordą su 9,94 s laiku ir užėmęs trečią vietą savo grupėje pateko į finalą. Finaliniame bėgime Churandy Martina trečia kartą olimpiadoje pagerino nacionalinį rekordą – 9,93 s ir liko ketvirtoje vietoje. Nuo trečią vietą užėmusio JAV bėgiko Walter Dix Martina atsiliko 0,02 s. 200 m bėgime Martina pateko į finalą, kur užėmė antrą vietą, bet vėliau buvo diskvalifikuotas dėl priešininko linijos kirtimo.

Nuorodos
--------

* Churandy Martina IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2012-08-07 iš Wayback Machine projekto.
| **Georgas Dovydas Kuvertas** |
| --- |
| Gimė | 1787 m. vasario 1 d. |
| Mirė | 1856 m. (~69 metai)Nida |
| Palaidotas (-a) | Nidos kopų apželdintojų senosiosiose kapinėse |
| Tėvas | Gotlybas Dovydas Kuvertas |
|  |
| Žinomas (-a) už | Kuršių nerijos kopų apželdintojas |

**Georgas Dovydas Kuvertas**, (*Georg David Kuwert*, 1787 m. vasario 1 d. – 1856) – Kuršių nerijos kopų Nidos apylinkėse apželdinimo pradininkas.

XIX a. pradžioje, kai smėlis ėmė grasinti Nidai, Nidos pašto stoties prižiūrėtojas Gotlybas Dovydas Kuvertas (1748-1827) gelbėdamas savo įstaigą pradėjo tvirtinti ir apsodinti slenkančias kopas. Senajam Kuvertui padėjo jo sūnus Georgas Dovydas. Jie pradėjo želdinti keliaujančiąją Nidos kopą ir palvę prie senojo pašto kelio, taip išgelbėdami Nidą ir pašto kelią nuo užpustymo smėliu. Pirmoji kopa, G.D. Kuverto apželdinta Kuršių nerijoje, buvo Urbo kalnas. Kuvertų pradėti želdinimo darbai paruošė dirvą vėlesniems sodiniams. Tėvui mirus sūnus perėmė palikimą ir tęsė su pašto stotimi susijusį darbą. 

Savo tėvą Georgas Dovydas palaidojo miško jaunuolyne įrengtose kapinėse. Prieš mirtį ir jis pats pageidavo būti palaidotas šalia jo.

Georgo Dovydo Kuverto tėvo kapas Nidoje
G. D. Kuverto kapas 1998 m. buvo įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (kodas 24613). Jo kapas yra šalia jo tėvo, Nidos pašto stoties prižiūrėtojo Gotlybo Dovydo Kuverto ir jo motinos bendro kapo. Kapą ženklina 1864 m. pastatytas paminklas, kurį užsakė Nidos gyventojai, siekdami įamžinti G. D. Kuverto, sėkmingai pradėjusio apželdinti Neringos kopas, ir jo tėvo atminimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Gotlybo Dovydo Kuverto ir Georgo Dovydo Kuverto kapai". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-12-01.

Nuorodos
--------

* Georgas Dovydas Kuvertas Archyvuota kopija 2013-09-20 iš Wayback Machine projekto.
Somalio piratai, užgrobę Kinijos žvejybinį laivą
**Piratavimas Somalyje** – piratų veikla prie Somalio pakrančių, tapusi didele grėsme tarptautinei laivų prekybai ir turizmui nuo antrosios Somalio pilietinio karo pusės 2006–2009 m. Nuo 2005 m. įvairios tarptautinės organizacijos, kaip antai Tarptautinė jūrų organizacija ir Pasaulio maisto programa, deda dideles pastangas kovojant su piratavimu šiame regione.

JT ir kelios tarptautinės organizacijos teigia, kad piratavimas šiose apylinkėse išplito dėl dažnų užsienio laivų žvejybos maršrutų. Apie 70 % vietinių gyventojų palaiko piratavimą tikėdami, jog tai apsaugos jų šalies vandenis nuo svetimšalių.

Pagal įvairius šaltinius, piratai šalia Somalio 2011 m. užpuolė 151 laivus, tačiau iš jų sėkmingai užgrobė tik 25, palyginus su 47 2010 m. Iš viso čia veikia nuo 3000 iki 5000 piratų; 2012 m. apie 1000 buvo pagauti ir laukė teismo 21-oje šalyje.

2008 m. BBC tyrime buvo konstatuota, kad Somalio piratų grupėse yra trijų kategorijų žmonės:

* vietiniai žvejai – puikiai išmanantys šiuos vandenis,
* buvę vietinių vadų kariai ir buvusios vyriausybės kariškiai – pagrindinė smogiamoji jėga,
* technikos ekspertai – užtikrinantys įrangos (pvz. GPS) naudojimą.

2013 m. gruodį buvo paskelbta, kad per šiuos metus įvyko tik 9 piratavimo šiame regione atvejai ir iš jų visi buvo nesėkmingi. Apie 90 proc. piratavimo sumažėjimą lėmė tinkamos laivų ir įgulų apsaugos priemonės, ginkluotų saugos grupių naudojimas laivuose ir pakrančių apsaugos tarnybų darbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Somali piracy becoming „criminal enterprise" Archyvuota kopija 2013-05-06 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Seeking Somali pirates, from the air
3. ↑  Somali pirates living the high life
4. ↑  Yanofsky, David (2013 m. gruodžio 27 d.). „Somali piracy was reduced to zero this year". *Quartz*. Nuoroda tikrinta 2014 m. sausio 14 d..
5. ↑  „Somali piracy is down 90 per cent from last year". *The Journal*. 2013 m. gruodžio 15 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. sausio 14 d..
| Mejomo nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| **Vieta:** | Tailandas |
| 

Žemėlapis rodantis Mejomo nacionalinis parkas vietą.Mejomo nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 18°37′48″ š. pl. 100°09′46″ r. ilg.﻿ / ﻿18.63000°š. pl. 100.16278°r. ilg.﻿ / 18.63000; 100.16278Koordinatės: 18°37′48″ š. pl. 100°09′46″ r. ilg.﻿ / ﻿18.63000°š. pl. 100.16278°r. ilg.﻿ / 18.63000; 100.16278 |
| **Plotas:** | 454,75 km² |
| **Įkurtas:** | 1986 |

**Mejomo nacionalinis parkas** (taj. อุทยานแห่งชาติแม่ยม) – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Frė provincijoje. Parkas įkurtas 1986 m. kovo 1 d.

Vieta
-----

Parkas užima 454,75 km², apima Songo (Song) Frė ir Ngao (Ngao) Lampango apylinkėse, 60 km į šiaurę nuo Frė. Per parko teritoriją teka Jomas.

Flora ir fauna
--------------

Mejomo nacionaliniame parke vyrauja lapuočių, mišrūs ir visžalis miškai.
Iš retų augalų parke sutinkama: aukštasis sparnenis (*Dipterocarpus alatus*), briaunotasis sparnūklis (*Anisoptera costata*), raudonasis indenis, gleivingoji pušis (*Pinus kesiya*), kaštenis (*Castanopsis acuminatissima*), didysis tikmedis (*Tectona grandis*), *Afzelia xylocarpa*, stambiavaisis koralmedis (*Pterocarpus macrocarpus*), krausva (*Lagerstroemia calyculata*), rudoji šorėja, *shorea siamensis*, bukalapis sparnenis (*Dipterocarpus obtusifolius*), gumbuotasis sparnenis (*Dipterocarpus tuberculatus*) ir kt.

Parke gyvena: Indijos muntjakas, Himalajinis lokys, ožka (*Capricornis milneedwardsii*), šernas, juodakaklis kiškis (*Lepus nigricollis*), loris (*Nycticebus bengalensis*), sutinkama daugiau paukščių: *Hypsipetes leucocephalus*, mėlyngerklis ūsys (*Megalaima asiatica*), *Macronus gularis*, mėlynasis bitininkas (*Nyctyornis athertoni*), *Megaceryle lugubris*, *Eudynamys scolopaceus* ir kt.

Įžymiausios vietos
------------------

* Dongsakngamas (Dong Sak Ngam) (18°34′03.4″ š. pl. 100°09′09.3″ r. ilg.﻿ / ﻿18.567611°š. pl. 100.152583°r. ilg.﻿ / 18.567611; 100.152583). Tikmedžio miškas Jomo upės pakrantėje, esantis 6 km nuo parko administracijos.

Išnašos
-------

1. ↑  Macronus gularis Archyvuota kopija 2010-03-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Megaceryle lugubris
3. ↑  Eudynamys scolopaceus

Nuorodos
--------

* Parko svetainė Archyvuota kopija 2015-01-21 iš Wayback Machine projekto.
* Tailando nacionaliniai parkai Archyvuota kopija 2013-05-23 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Meksiko slėnis XIX a.
**Meksiko slėnis** (isp. *Valle de México*) – nenuotaki tektoninė dubuma Meksikos kalnyno pietuose. Plyti 2200 m aukštyje virš jūros lygio, apsuptas virš 5000 m iškylančių Neovulkaninės Kordiljeros kalnų ir plokščiakalnio. Dabar didžiąją slėnio dalį užima Meksiko miestas su savo aglomeracija, dalis Meksiko, Hidalgo, Tlaskalos ir Pueblos valstijų.

Istorija
--------

*Pagrindinis straipsnis – Centrinė Meksika*.
Meksiko slėnis gyvenamas bent 12 tūkst. metų ir buvo vienas svarbiausių ikikolumbinių kultūrų židinių visoje Amerikoje. Pleistoceno pabaigoje slėnį pasiekė mamutų medžiotojai, rasta daug akmens amžiaus archeologinių radinių. Slėnyje telkšojo dideli ežerai Teskokas, Čalkas ir Šočimilkas. Jie buvo svarbus traukos objektas gentims iš sausringos šiaurės. Čia suklestėjo žemdirbystė – auginti kukurūzai, pupos, burnočiai, moliūgai, aštrieji pipirai. Pirmoji iškilusi stambi gyvenvietė buvo Tlatilkas, pastatytas prie Teskoko ežero, o slėnio pietuose iškilo Kuikuilkas. Abi šios gyvenvietės klestėjimo viršūnę pasiekė tarp 1200–1000 m. pr. m. e. Dėl klestinčios žemdirbystės slėnyje gyventojų vis labiau daugėjo ir prieš 2000 metų Meksiko slėnis tapo bene tankiausiai gyvenama vieta pasaulyje (tokia išliko iki šių dienų). Žlugus Kuikuilkui regiono galios centrai persikėlė į šiaurę – į Teotihuakaną ir Tulą. Apie 200 m. pr. m. e. Teotihuakane jau gyveno 125 tūkst. gyventojų, klestėjo prekyba obsidianu, vyko religinės ceremonijos, sutraukdavusios piligrimus iš visos Mezoamerikos. VIII a. iškilo toltekų valstybė, o slėnio sostine tapo Tula. XIII a. į Meksiko slėnį iš šiaurės įsiveržė actekų gentys. Jos nugalėjo toltekus ir įkūrė savo sostinę Tenočtilaną Teskoko ežero salose. Actekai sukonstravo užtvankų, pylimų ir kanalų sistemą, leidusią klestėti žemdirbystei, o jų sukurta imperija nusidriekė toli už slėnio ribų. Manoma, kad XVI a. pr. slėnyje gyveno apie milijoną žmonių.

1521 m. Tenočtilaną sugriovė konkistadorai, vadovaujami Ernano Korteso. Nors dėl konkistos atneštų karų ir ligų daug slėnio gyventojų žuvo, tačiau įkūrus naują Meksiko miestą, tapusį Naujosios Ispanijos sostine, gyventojų skaičius vėl pradėjo sparčiai augti. Laikui bėgant ežerai buvo nusausinti, o augantis Meksiko miestas užėmė vis naujas teritorijas. Dabar Meksiko mieste gyvena virš 8 mln. o aglomeracijoje – 21 mln. gyventojų. Dėl gyventojų, transporto ir pramonės gausos, slėnio uždarumo ir didelio aukščio regionas smarkiai kenčia nuo didelio oro užterštumo. Virš slėnio dažnai tvyro smogas, sukeliantis rimtų sveikatos sutrikimų.
|  |
| --- |
| Sofi Marinova  |
|  
Sofi Marinova 2012 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Sofija Marinova Kamenova |
| Gimė | 1975 m. gruodžio 15 d. (47 metai)Sofija, Bulgarijos vėliava Bulgarija |
| Žanrai | Pop-folk, ethno-pop, dance |
| Veikla | dainininkė, dainų autorė |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 1992–dabar |
| Įrašų kompanija | ARA Audio-Video, Sunny Music |

**Sofija Marinova Kamenova**, geriau žinoma kaip **Sofi Marinova** (bulg. *Софи Маринова*; g. 1975 m. gruodžio 5 d. Sofijoje) – Bulgarijos pop-folk ir etno-pop dainininkė. Ji yra viena iš populiariausių dainininkų Bulgarijoje, ji laimėjo keletą muzikos apdovanojimų ir konkursų. Sofi laimėjo bulgarų „Eurovizijos" nacionalinį finalą su daina „Love Unlimited", tapdama Bulgarijos atstove 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse Baku, Azerbaidžane.

Eurovizija
----------

Sofi Marinova Eurovizijoje
Sofi Marinova buvo pasirinkta atstovauti Bulgarijai gegužės mėn. vykstančią 2012 m. Euroviziją su daina „Love Unlimited". Ji laimėjo nacionalinį finalą, kuris vyko vasario 29 dieną, iš viso surinkdama 20 balų – 12 taškų iš žiūrovų ir 8 taškus nuo žiuri. Ji buvo viena iš favoričių laimėti. Dainos „Love Unlimited" autoriai – Yassen Kotsev ir Krum Georgiev. Dainos žodžiai kalba apie peržengiančią ir visa apimančios meilės jėgą (*The song has no borders, language and colour*, lietuviškai: „daina neturi sienų, kalbos ir spalvų"). Daina skamba bulgarų kalba, tačiau yra frazė „I love you" ('Aš tave myliu') kuri skamba turkų, graikų, ispanų, serbų-kroatų, prancūzų, romų, anglų, azerbaidžiečių ir italų kalbomis. Marinova šią dainą atliko per antrąjį konkurso pusfinalį, kuris vyko gegužės 24 d. ir jame užėmė 11 vietą.

Diskografija
------------

### Soliniai albumai

* 1997: *Единствен мой*
* 1999: *Моят сън*
* 2000: *Студен пламък*
* 2001: *Нежна е нощта*
* 2002: *Осъдена любов*
* 2004: *5 октави любов*
* 2005: *Обича*
* 2006: *Остани*
* 2008: *Време спри*
* 2009: *VIP-ът*

### Albumai su grupe *Super Express*

* 1995: *Мечта*
* 1996: *Без конкуренция*
* 1997: *Стари рани*
* 1999: *Песни от сърце / Гиля таровило*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sofi Marinova** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina „Love Unlimited"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Poli Genova  *„Na inat"*** |  **Bulgarijos atstovė Eurovizijoje**2012 | Po to:**Elica Todorova ir Stojanas Jankulovas  *„Samo šampioni"*** |
|  |
| --- |
| Sofija Gelovani  gruz. სოფო გელოვანი |
|  |
| Biografija |
| Gimė | 1984 m. kovo 21 d. (39 metai)  Tbilisis, Gruzijos vėliava Gruzija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 2010–dabar |

**Sofija Gelovani** (gruz. სოფო გელოვანი; g. 1984 m. kovo 21 d. Tbilisyje) – Gruzijos dainininkė, kuri kartu su Nodiku Tatišviliu atstovavo Gruzijai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Waterfall".

Eurovizija
----------

Uždaros atrankos būdu nacionalinis Gruzijos transliuotojas GPB pasirinko Gruzijos atstovus – Sofija kartu su Nodiku Tatišviliu – dalyvauti 2013 m. Eurovizijoje. Dainą „Waterfall" parašė praėjusių metų nugalėtojos Loreen „Euphoria" autorius. Konkurso finale duetas užėmė 15 vietą su 50 taškų.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sofija Gelovani** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Nodis Tatišvilis ir Sofija Gelovani — „Waterfall" (video)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Anris Džohadzė  *„I'm a Joker"*** |  **Gruzijos atstovė Eurovizijoje  (su Nodiu Tatišviliu)**2013 | Po to:**The Shin ir Mariko  *„Three Minutes to Earth"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Gerardeskių giminės herbas.
**Gerardeskiai** (*Gherardeschi*, *della Gherardesca*) – įtakinga giminė Pizos respublikoje, žinoma nuo XI a. XIII a. viduryje buvusi viena žinomiausių. Jie buvo gibelinų šalininkai ir paprastai valdė Donoratiko (*Donoratico*) grafystę.

Iš Gerardeskių giminės kilo keli bažnyčios veikėjai, bet ji garsėjo savo kariškiais ir politikais.

Manoma, kad Galuros judikas Konstantinas I, valdęs Galuros judikatą Pizos arkivyskupijos vardu, galėjo būti Gerardeskis.

Gerardeskiai varžėsi su kita gibelinų šeima Viskončiais. 1237 m. jų kivirčus taikyti teko kištis arkivyskupui ir imperatoriui Frydrichui II, bet tai nepavyko.

XIII a. pradžioje Gerardeskiai ėmė dalyvauti Pizos veikloje Sardinijos saloje. 1230 m. Galuros judiko Ubaldo (iš Viskončių giminės) kariuomenė įsiveržė į Kaljario judikatą, bet Gerardeskiai, rėmę Benedetą ir jaunąjį Giljomą II, jų įsiveržimą atrėmė.
  
1258 m. kai Kaljario judikatas buvo padalintas, Gerardeskiai gavo pietinį trečdalį buvusio judikato, įskaitant sostinę Kaljarį. Vėliau viena iš Gerardeskių moterų ištekėjo už Galuros judiko Jono Viskončio, kraičio turėdama šiaurinį Kaljario judikato trečdalį. Šios vedybos pabaigė vaidus tarp Viskončių ir Gerardeskių.

Gerardeskių įtaka viršūnę pasiekė Ugolino dela Gerardeskos (*Ugolino della Gherardesca*) asmenyje 1270–1290 m. Jis dalinosi valdžią su sūnėnu Nino Viskončiu, bet vėliau jie susikivirčijo. Pasipiktinę Pizos gyventojai suėmė Ugoliną, o iš Nino atėmė Galuros judikato sostą.

Pizoje, šv. Pranciškaus bažnyčioje, yra Gerardeskių koplyčia.
| **Romanas Vilkauskas** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. gegužės 7 d. (74 metai)Ylakiuose, Mažeikių apskritis |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailininkas tapytojas |
| Organizacijos | Šiaulių universitetas |
| Pareigos | docentas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus dailės institutas |

**Romanas Vilkauskas** (g. 1949 m. gegužės 7 d. Ylakiuose, Mažeikių apskritis) – Lietuvos dailininkas tapytojas.

Biografija
----------

1976 m. baigė Vilniaus dailės institutą. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) Menų fakulteto Tapybos katedros dėstytojas, nuo 1993 m. docentas.

Nuo 1990 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

Kūryba
------

Dalyvavo parodose Lietuvoje, Latvijoje, Švedijoje, Olandijoje, JAV, Kanadoje. 1989 ir 1999 m. surengė personalines kūrybos parodas. Tapybos darbų yra įsigiję Lietuvos dailės muziejus, Kauno M. K.Čiurlionio dailės muziejus, Zimerli meno muziejus (JAV), Šiaulių Aušros muziejus, kolekcininkai iš užsienio šalių.

"Natiurmortas su obuoliais", drb. al. 63 x 98 cm, 2009 m.
Svarbesni darbai: „Natiurmortas su obuoliais" (1980, 2009 m.), „Kompozicija su bulvėmis ir vabalu" (1981 m.), „Natiurmortas su laikraščiu" (1981 m.), „Siena" (1983), „Bočių daiktas" (1984 m.), „1949 metų interjeras" (1987 m.), „Giminės" (1988 m.), „Šviesos interjeras" (1992 m.), „Absurdiška idėja" (1994 m.), „Karūnos ratas" (1994 m.), „Interjeras XI" (1998 m.), „Raudonasis archyvas" (1999 m.) ir kt.

Bibliografija
-------------

* Romanas Vilkauskas, 2003 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Romanas Vilkauskas. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
| Georgina Verbaan |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Georgina Carolina Verbaan |
|  |
| Gimė | 1979 m. spalio 9 d. (42 metai)Haga, Nyderlandai |
|  |
| Šalis |  Nyderlandai |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
| Apdovanojimai |
| Auksinis veršis (2013 ir 2015 m.) |

**Georgina Verbaan** (g. 1979 m. spalio 9 d.) – Nyderlandų aktorė, dainininkė, scenarijų autorė ir fotomodelis. Nuo 11 metų ji pradėjo muzikinę karjerą su viena gimtojo miesto muzikos grupe, vėliau lankė teatro mokyklą. Sulaukusi 16, 1997 m. ėmė filmuotis muilo operoje „Goede Tijden, Slechte Tijden" (iki 2000 m.), vaidmuo kurioje padarė ją žinoma gimtinėje. Vėliau ji paliko šou, norėdama skirti daugiau dėmesio vaidmenims kine.

2001 m. ji vaidino filme „Costa!" ir atliko pagrindinę garso takelio dainą, o 2002 m. išleido debiutinį albumą „Sugar Spider". 2004 m. gruodį pozavo žurnalui „Playboy", kaip pati sako, dėl finansinių sumetimų.

2005 m. buvo viena iš filmo „Joyride" scenarijaus autorių bei atliko pagrindinį vaidmenį. 

Aktorė daug filmuojasi televizijoje, taip pat kine. 2006 m. nesėkmingai dalyvavo šalies parlamento rinkimuose kaip partijos „Partij Voor De Dieren'", kovojančios už gyvūnų teises, narė.

Buvo ištekėjusi už muzikanto Rob van de Wouw, su kuriuo 2010 m. pabaigoje susilaukė dukters.

Dalinė filmografija
-------------------

* Amazonės (2004)
* Maratonas (2012)
* Siurprizas (2015)

Apdovanojimai
-------------

Nyderlandų filmų festivalis:

* mėgstamiausia aktorė (nominacija 2002 m.)
* geriausia antrojo plano aktorė (2013 m.)
* geriausia aktorė (2015 m.)

Rembranto apdovanojimas:

* geriausia Nyderlandų aktorė (2013 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Georgina Verbaan on imdb.com

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Georgina Verbaan** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
Lituanicon logotipas 2020 m.
**Lituanicon** – seniausias Lietuvos fantastų suvažiavimas arba konventas, kasmet sutraukiantis beveik tūkstantį dalyvių iš Lietuvos ir užsienio. Konferencija yra nekomercinė, organizuojama savanorystės pagrindu ir yra skirta populiarinti fantastikos žanrą Lietuvoje, supažindinti auditoriją su literatūros, kino, kompiuterinių žaidimų, populiariosios kultūros naujienomis ir fantastinėmis bei futuristinėmis idėjomis. Pirmasis Lituanicon įvyko 1990 m. Kaune.

Istorija
--------

Pirmasis Lituanicon įvyko jau Nepriklausomoje Lietuvoje 1990 m. birželio 29–liepos 1 d. Sovietinės valdžios nebevaržoma Lietuvos fantastų bendruomenė siekė renginiu kuo plačiau pristatyti pasaulio fantastikos žanro naujoves, pasidalinti populiariosios kultūros atradimais. Pirmasis Lituanicon įvyko Kauno profsąjungų kultūros rūmuose, jį organizavo fantastikos mėgėjų klubai „Feniksas" ir „Dorado".

Pirmieji keturi Lituanicon vyko Kaune, o 1994 m. pirmą kartą persikėlė į Vilnių, kur prisijungė prie pirmojo Baltijos regiono šalių fantastikos mėgėjų konvento Baltcon I. Vėlesniais metais renginys vykdavo tai Kaune, tai Vilniuje, išskyrus 2007 m. kai konventas suorganizuotas Šiauliuose.

1996 m. Lituanicon VII buvo organizuojamas kartu su Baltcon III ir vienu didžiausių mokslinės fantastikos suvažiavimų Europoje Eurocon XXIV.

1998 m. Lituanicon IX vyko kartu su Baltcon V.

2008 m. Lituanicon XIX vyko kartu su Baltcon XIV.

Lituanicon indėlis į Lietuvos kultūrą
-------------------------------------

Vienas iš Lituanicon suvažiavimų tikslų yra populiarinti fantastikos žanrą įvairiose kūrybinėse medijose, taip pat paskatinti Lietuvos autorius kurti bei pristatyti savo kūrybą. Dėl to vienas iš suvažiavimų akcentų yra fantastikos rašytojų apdovanojimai. Dalis apdovanotų autorių vėliau sėkmingai vystė rašytojų karjerą.

2001 m. geriausiu 2000 m. lietuvių autoriaus fantastiniu apsakymu pripažintas rašytojo Justino Žilinsko apsakymas „Auridium".

2003 m. už geriausią 2002 m. lietuvių fantastinį apsakymą „Lemingo metai" apdovanotas Gintautas K. Ivanickas.

2007 m. geriausiu metų lietuvio autoriaus fantastiniu apsakymu tapo Justino Žilinsko „Gugis", vėliau tapęs knygomis vaikams.

Nuorodos
--------

* Lituanicon istorija

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Gerardo Terborcho autoportretas (Mauricheisas, Haga)
**Gerardas Terborchas** (ol. **Gerard ter Borch**, kitaip *Terborch* arba *Terburg*, 1617 m. – 1681 m. gruodžio 8 d.) – olandų XVII a. baroko tapytojas. Tapė to meto interjero scenas, portretus.

Biografija
----------

Gerardas Terbochas gimė 1617 m. Zvolėje. Jo tėvas, bendravardis Terborchas, pramintas Vyresniuoju, buvo dailininkas. Terborcho motina Anna Bufken mirė 1621 m. Dailės mokslus Gerardas išėjo pas tėvą. Pirmieji Terborcho piešiniai datuojami 1625 m. 1632 m. Terborchas tikriausiai buvo Amsterdame. 1634 m. mokėsi Harleme pas peizažistą Pieter de Molijn ir 1635 m. įstojo į vietos dailininkų gildiją. Po to dailininkas daug keliavo. 1635 m. išvyko į Londoną, kur mokėsi dėdės Robert van Voerst studijoje. Londone tikriausiai susipažino su žymių portretistų, kaip Antonis van Deikas, darbais. 1636 m. Terborchas grįžo į Zvolę, po to kai mirė Robert van Voerst, tikriausiai nuo maro. Po to Terborchas lankėsi Italijoje ir, tikriausiai, Ispanijoje. 

1646 m. Terborchas buvo Miunsteryje, Vokietijoje, kur 1648 m. nutapė vieną garsiausių savo darbų − grupinio portreto pobūdžio istorinį paveikslą „Vestfalijos taikos sutarties sudarymo priesaika", vaizduojantį taikos sudarymą tarp Olandijos ir Ispanijos. Po to Terborchas keliavo į Madridą, kur nutapė karaliaus Pilypo IV portretų. Tikriausiai dėl dvaro intrigų Terborchas paliko Ispaniją ir 1648 m. dokumentuotas Amsterdame. Po to − Hagoje, Kampene, ir 1653 m. Delfte buvo liudininku su Jan Vermeer pasižadėjimo sutarties pasirašyme. 1654 m. jis vedė Geertruyt Matthijs, su kuria nuo 1654 m. gyveno Deventeryje. Žinoma, kad Terborchas po to lankėsi kituose miestuose, bet likusį gyvenimą praleido Deventeryje, kur buvo miesto tarybos nariu ir mirė 1681 m. gruodžio 8 d. Palaidotas giminės kape Zvolėje.

Viso išliko ne daugiau 80 Terborcho paveikslų. Juose Terborchas dažniausiai vaizdavo to meto Olandijos pasiturinčiųjų klasės žmonių kasdieninio gyvenimo scenas namų aplinkoje. Ypač daug dėmesio teikė turtingų detalių vaizdavimui, satino, šilko audiniams. Paveikslai dažniausiai mažų matmenų. G. Terborcho mokiniu buvo Caspar Netscher (apie 1639−1684).

Darbų galerija
--------------

* „Vestfalijos taikos sutarties sudarymo priesaika" (1648, Londono nacionalinė galerija)
* „Helena van der Schalcke" (1648, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Moteris priešais veidrodį" (1652, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Catarina van Leunink" (1654-81, Ermitažas, Sankt Peterburgas)
* „Gerbėjo apsilankymas" (1658, Vašingtono nacionalinė dailės galerija)
* „Moteris, skutanti obuolį" (po 1660, Meno istorijos muziejus, Viena)
* „Laiškas" (1660-65, Karališkoji kolekcija, JK)
* „Koncertas" (apie 1675, Berlyno paveikslų galerija)

Išnašos
-------

1. ↑  Walter A. Liedtke. „Dutch Paintings in the Metropolitan Museum of Art, Volumes 1-2". New York, -2007. p.62
2. ↑  www.hollandhistory.net

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gerard ter Borch** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Gerard ter Borch Encyclopaedia Britannica tinklalapyje
* Gerard ter Borch WGA tinklalapyje
* Vašingtono nacionalinės meno galerijos informacija
* „Washington Post" straipsnis
|  |
| --- |
| Liuba Nazarenko |
| Pilnas vardas | Liuba Nazarenko |
| Gimė | 1964 m. balandžio 3 d.  Vilnius, Lietuva LTSR |
| Mirė | 2020 m. gegužės 4 d. (56 metai)  Vilnius, Lietuvos vėliava Lietuva |
| Žanrai | romansas |
| Veikla | vokalistė |
| Aktyvumo metai | 1994 – 2020 |

**Liuba Nazarenko** (1964 m. balandžio 3 d. Vilniuje – 2020 m. gegužės 4 d. Vilniuje) – Lietuvos dainininkė, romansų atlikėja.

Biografija
----------

Gimė Vilniuje. Ukrainiečių kilmės atlikėja devynerius metus mokėsi M. K. Čiurlionio meno mokykloje groti violončele, bet suvokusi, kad violončelininke nebus, įstojo į J. Tallat-Kelpšos aukštesniąją mokyklą, kurioje mokėsi chorinio dirigavimo.

Baigusi mokslus, L. Nazarenko buvo paskirta dirbti metodininke kultūros namuose Nemėžyje. Po metų, 1986-aisiais, pradėjo dirbti Marijampolio kultūros namuose meno vadove. Čia dirbdama sukūrė ansamblį „Harmonija", kurio repertuare buvo lietuvių, rusų, lenkų vokalinė ir religinė muzika. Šiuose kultūros namuose ji išdirbo daugiau kaip tris dešimtmečius.
r
L. Nazarenko pradėjo atlikinėti romansus scenoje nuo 1994 m. Pirmieji jos koncertai vyko Vilniaus profsąjungų rūmuose. Atlikėja nuo seno mėgo romansus ir ji norėjo akomponuoti pačiai sau, tad pati išmoko groti gitara. Laikui bėgant tapo žinoma romansų atlikėja, kuri išsiskyrė savitu balso tembru ir buvo tituluojama kaip romansų primadona arba karalienė.

Palaidota Kairėnų kapinėse.

Diskografija
------------

### Soliniai albumai

* „Gori, Gori, Moja Zvezda", 1996.
* „Romans Liubvi Nezabyvaemoj", 2002.
* „Kadais Palei Mėlyną Jūrą", 2012.
* „Концерт *Романса Звук Живой...*", 2017.

### Kituose rinkiniuose

* „Čigoniškos Dainos Ir Romansai", 2002.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Palaidota Kairėnų kapinėseRomansų atlikėja Liuba Nazarenko amžinojo poilsio atgulė Kairėnų kapinėse
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. 1 2
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Ronald H. Coase
**Ronaldas Haris Kouzas** (angl. *Ronald Harry Coase*, 1910 m. gruodžio 29 d. Vilesdenas prie Londono – 2013 m. rugsėjo 2 d. Čikagoje, Ilinojaus valstijoje, JAV) – JAV ekonomistas, Nobelio ekonomikos premijos laureatas.

Biografija
----------

1927–1929 m. studijavo eksternu Londono universitete. 1932 m. baigė Londono ekonomikos mokyklą, 1935–1939 m. ir 1946–1951 m. joje dėstė. 1951 m. apgynė daktaro laipsnį ir persikėlė į JAV. 1951–1958 m. dėstė Bufalo, 1958–1964 m. Virdžinijos, nuo 1964 m. Čikagos universitete, nuo 1964 m. profesorius. 1964–1982 m. Journal of Law and Economics redaktorius.

Mokslinė veikla
---------------

1937 m. straipsnyje „Firmos prigimtis" (*The Nature of the Firm*, Economica, Vol. 4, No. 16, November 1937) pirmasis įvertino įmonės gebėjimą veikti rinkos jėgas, atmetė vyravusią nuomone, kad pagrindinis vaidmuo tenka rinkos mechanizmui. Atkreipė dėmesį į transakcijos kainas, rinkos mechanizmo naudojimo, arba sandorių sudarymo, išlaidas. Iškėlė išorės efektų, veiklos rezultatų, susijusių ne tos veiklos tiesioginiais dalyviais, bet su trečiaisiais asmenimis problemą ekonomikoje.

1960 m. straipsnyje „Socialinės naštos problema" (*The Problem of Social Cost*, Journal of Law and Economics, v. 3, n°1 pp. 1-44, 1960) padarė išvadą, kad esant išorės efektams ir nesikišant valstybei optimumas galimas tik tada, jeigu įmanomos gamintojo ir išorės efektų gavėjo derybos ir jei aiškiai nusakytos nuosavybės teisės (vadinamoji Kouzo teorema). Paaiškino sandorių vertės ir nuosavybės teisės reikšmę ekonomikos institucinei struktūrai ir funkcionavimui.

Jo veikla 1991 m. įvertinta Nobelio ekonomikos premija.

Bibliografija
-------------

* Britų radijas: Monopolijos studija (*British Broadcasting: Study of Monopoly*) 1950 m.
* Firma, rinka ir teisė (*The Firm, the Market and the Law*) 1988 m.
* Nobelio prizininko autobiografija (*Nobel Prize Autobiography*) 1991 m.