| Girdavavok. *Gerdauen*rus. *Железнодорожный* |
| --- |
|              |
|  |
|  |
| 

GirdavaGirdava

54°22′00″ š. pl. 21°19′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.36667°š. pl. 21.31667°r. ilg.﻿ / 54.36667; 21.31667﻿ (Girdava)Koordinatės: 54°22′00″ š. pl. 21°19′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.36667°š. pl. 21.31667°r. ilg.﻿ / 54.36667; 21.31667﻿ (Girdava) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1325, miestas nuo 1398 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 2 641  |
| **Plotas** | 10 km² |
| **Tankumas** (2019) | 264 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 238410 |
| **Tel. kodas** | (+7) 40157 |
|  **Vikiteka** | Girdava |

Rusijos imperijos kariuomenės sugriauta Girdava 1921 m.
**Girdava**, **Girduva** arba **Železnodorožnas** (vok. *Gerdauen*, rus. *Железнодорожный*) – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Kaliningrado srities pietinėje dalyje, pasienyje su Lenkija.

Geografija
----------

Girdava įsikūrusi apibus Priegliaus baseino Ameitos upės. Pro miestą eina geležinkelis Įsrutis–Torūnė (Lenkija), plentai į Karaliaučių, Įsrutį. Veikia plytų, sūrių, sviesto gamyba.

Istorija
--------

Gyvenvietės pradžia – IX a. – XIII a. prūsų bartų medinė pilis. XIII a. jos savininkas didžiūnas Girdavas iš kryžiuočių priėmė krikštą ir jiems perdavė pilį. Sudegintos pilies vietoje 1325 m. kryžiuočiai pastatė mūrinę, bet ją 1336 m. 1347 m. 1366 m. sugriovė Gedimino, Algirdo ir Kęstučio kariuomenės, 1455 m. ir 1485 m. – lenkai.

Girdavos gyvenvietė minima nuo XIV a. Kulmo teisės jai suteiktos nuo 1398 m. 1406 m. miestas apjuostas mūro siena. XIV a. pastatyta katalikų bažnyčia, evangelikų liuteronų bažnyčia, sovietmečiu sugriauta, restauruojama. 1428 m. įsikūrė dominikonų vienuolynas, 1409 m. įsteigta pradžios mokykla. 1469 m. miesto savininku tapo Saksonijos grafas G. fon Šlybenas, apylinkėse įgijęs didelių dvarų. Nuo XVI a. Girdava priklausė Mažajai Lietuvai, 1818–1945 m. – apskrities centras. XIX a. pab. Girdava tapo geležinkelio transporto mazgu, ėmė plėstis. 1945 m. užimta TSRS kariuomenės, nuo 1946 m. priklauso Rusijos fedracijos Kaliningrado sričiai.

1818–1871 m. Prūsijos karalystės Rytų Prūsijos provincijos, 1871–1918 m. Vokietijos imperijos, 1918–1933 m. Veimaro respublikos, 1933–1945 m. Trečiojo reicho Karaliaučiaus apygardos Girdavos apskrities centras.

Gyventojai
----------

Mieste daugiausia gyveno vokiečių. Nuo XVI a. parapijoje dauguma gyventojų buvo lietuvininkai, bartai (tarp jų ir sulietuvėjusių); į pietinę dalį atsikėlė mozūrų. Pamaldos evangelikų liuteronų bažnyčioje vyko trimis kalbomis, lietuvių ir lenkų – iki XIX a. pabaigos.

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1875 m. ir 2019 m.** |
| **1875 m.** | **1885 m.** | **1890 m.** | **1910 m.** | **1933 m.** | **1939 m.sur.** | **1989 m.sur.** | **2002 m.sur.** | **2006 m.** |
| 2 864 | 2 887 | 2 858 | 4 578 | 4 712 | 5 125 | 3 246 | 2 945 | 2 857 |
| **2019 m.** | **-** | **-** | **-** | **-** | **-** | **-** | **-** | **-** |
| 2 641 | - | - | - | - | - | - | - | - |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Mindaugas Pažemys. *Železnodorožnas (Kaliningradas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 697 psl.
2. ↑  Algirdas Matulevičius, Martynas Purvinas, Valdemaras Šimėnas. *Železnodorožnas (Kaliningradas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 697 psl.

Nuorodos
--------

* Kraštiečių internetinis puslapis **(**vok.**)**
* Buvusios apskrities gyvenvietės**(**vok.**)**