recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
MAN NG 272 (Čenstakava, Lenkija)
**MAN NG 272** – Vokietijos automobilių gamybos koncerno „MAN" autobusas, gamintas 1990–1992 m. Tai prailginta modelio MAN NL 202 atmaina.

Tai žemagrindis autobusas, kurio ilgis 17 940 mm, plotis 2500 mm, aukštis 2872 mm. Bazinis svoris – 28 t. Turi 3 ratų tiltus. Autobuse MAN NG 272 įrengtos 3–4 durys (sudarytos iš 2 dalių, atsidaro į salono vidų). Autobuso gale įtaisytas MAN D 5865 LUH variklis (184 kW).

Standartinės sąrankos MAN NG 272 turi 51 sėdimą ir 111 stovimų vietų, pritaikytas miesto maršrutams. Pradžioje šie autobusai važinėjo daugiausia Vokietijoje, bet palaipsniui buvo nurašyti, perduoti į Rytų Europą. Lietuvoje šiuos autobusus naudojo ar dar tebenaudoja „Vilniaus viešasis transportas" (22 vnt.), „Klaipėdos autobusų parkas" (2), „Mažeikių autotransporto ūkis" (4).

* Salonas
* Berne (Šveicarija)
* Padujoje (Italija)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: MAN NG 272** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Список подвижного состава: Литва. MAN A11 NG272 Archyvuota kopija 2017-07-21 iš Wayback Machine projekto.
| M1 automagistralė |
| --- |
| **M1** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| Ilgis | 311,4 km |
| Pradžia | Londonas |
| Pabaiga | Lidsas, Vakarų Jorkšyras |
| Pastatytas | 1999 m. |
| Atidarytas | 1959 m. |
| Miestai | Milton Keinsas, Nortamptonas, Notingamas, Derbis, Šefildas |
|  |

**M1 automagistralė** (angl. *M1 motorway*) – valstybinės reikšmės automagistralė Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje, E13 europinio kelio dalis. Jungia Londoną pietuose su Lidso miestu šiaurėje.

Istorija
--------

Pirmasis automagistralės ruožas atidarytas 1959 m. bet visos kelio atkarpos užbaigtos tik 1999 m. Atidarymo metu tai buvo pirmoji automagistralė kertanti didmiesčius Jungtinės Karalystės teritorijoje. 1973 m. pradėti apsauginių barjerų statybos darbai.

Jungtys
-------

M1 automagistralė turi jungtis su šiomis automagistralėmis:

* M25 automagistralė: Sent Olbansas, Londono Stanstedo tarptautinis oro uostas, Londono Hitrou tarptautinis oro uostas
* M45 automagistralė: Koventris
* M6 automagistralė: Birmingamas, Keteringas
* M69 automagistralė: Lesteris, Koventris, Birmingamas
* M18 automagistralė: Donkasteris, Kingstonas prie Halo, Roderamas
* M62 automagistralė: Bradfordas, Pontefraktas, Mančesteris
* M621 automagistralė: Lidsas
* A1(M) automagistralė: Jorkas, Vederbis

Šaltiniai
---------

1. ↑  The backbone of Britain
2. ↑  Motorway Database M1
3. ↑  M1 London - Yorkshire Motorway, M10 and M45

v • a • r **Didžiosios Britanijos automagistralės** 

M1 | M11 | M18 | M180 | M181 | A1(M) | A167(M) | A194(M) | A1077(M) | M2 | M20 | M23 | M25 | M26 | M27 | M271 | M275 | M3 | M32 | A3(M) | A38(M) | A308(M) | A329(M) | M4 | M40 | M42 | M45 | M48 | M49 | A48(M) | A404(M) | M5 | M50 | M53 | M54 | M55 | M56 | M57 | M58 | A57(M) | A58(M) | M6 | M6 apmokestinta | M60 | M61 | M62 | M65 | M66 | M67 | M69 | M602 | M606 | M621 | A64(M) | A66(M) | A627(M) | M73 | M74 | M77 | A74(M) | M8 | M80 | M876 | M898 | A8(M) | A823(M) | M9 | M90
*Kitos reikšmės – Vyčius (reikšmės).*

| Vyčius |
| --- |
|  Vyčiaus žiotys Jiesioje |
| **Ilgis** | 19,4 km |
| **Baseino plotas** | 50,7 km² |
| **Ištakos** | Piliuonos apylinkės (Taurakiemio sen.) |
| **Žiotys** | Jiesia |
| **Šalys** | Lietuva |

**Vyčius** – Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseino nedidelė upė Kauno rajone, Jiesios dešinysis intakas, įtekantis Jiesios kraštovaizdžio draustinyje 9,9 km atstumu nuo pastarosios žiočių. Upelio ilgis – 19,4 km.

Sugriuvęs betoninis tiltas Vyčiaus vagoje (netoliese – Garliavos geležinkelio stotelė)
Tilto liekanos prie kelio  **1913**  Rokeliai–Vainatrakis–Pakuonis 
Vyčius prasideda Dubravos miškuose Piliuonos apylinkėse (Taurakiemio sen.). Upelis aukštupyje ir žemiau dirbamais laukais teka sureguliuota vaga. Intakai: Striaunė, Šilupis (kairieji), Miltupis (dešinysis).

Prie Vyčiaus įsikūrusios gyvenvietės: Piliuona, Vainatrakis, Vyčius, Raželiai, Pavytė. Ties Vyčiaus ir Striaunės santaka stūkso Vainatrakio piliakalnis.

Upėvardis, manoma, yra priesagos *-ius* vedinys nuo žodžio *vyti* („sukti, vynioti").

Nuorodos
--------

* Vyčius *Gamtos kataloge*

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| *Hitman: Codename 47* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | IO Interactive |
| Leidėjas | Eidos Interactive |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | Jesper Kyd |
| Išleidimo data | 2000 m. lapkričio 19 d. |
|
| Žanras (-ai) | Stealth / Action, trečiojo asmens šaudyklė |
| Režimas | Vieno žaidėjo |
|
| Reitingai | ESRB: Mature (17+)  PEGI: 16+ |
| **Platforma** | Windows |
| Versija | 1.92 |
| Variklis | Glacier engine |
| Reikalavimai | 
**[Minimalus]**  **Procesoriaus greitis**: 266 MHz  **Atmintis**: 64  **Operacinė sistema**: Windows 95/98/2000/XP  **Diskasukis**: CD-ROM  **Laisvos vietos**: 400 MB **Vaizdo plokštė**: 12 MB  |
| Platinimas | CD |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas |  |
| Kitos dalys | *2: Silent Assassin*, *Contracts*, *Blood Money*, *Absolution* |
| www.hitman.dk |

**Hitman: Codename 47** – pirmasis „Hitman" serijos kompiuterinis žaidimas, išleistas 2000 metais. Žaidimas sukurtas Danijos kompanijos „IO Interactive", išleistas Britanijos „Eidos Interactive". Veiksmas sukasi apie samdomo žudiko 47 gyvenimą.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Agentas 47 pabunda ligoninės palatoje su ligoninės apdaru, neturėdamas nė cento kišenėse. Neaiškus žmogus, kalbantis per garsiakalbį, išleidžia jį iš palatos ir liepia jam pereiti kliūčių ruožą, kuriame jis išmoksta įvairių žudiko gudrybių. Galiausiai 47 nusigauna į jį ten uždariusių sargybinių dalį. Tada istorija persikelia kelerius metus į priekį, kur 47 jau profesionalus žudikas, samdomas Tarptautinės Kontraktų Agentūros (*International Contract Agency, ICA*). Agentas siunčiamas į įvairius pasaulio kampelius, kad pašalintų keturias galingiausias nusikalstamo pasaulio galvas.

Apžvalga
--------

Skirtingai nuo daugelio šaudyklių, kur žaidėjas yra stumiamas į aplinką, pilną priešų, ir turi žudyti tam, kad išgyventų, šiame žaidime veiksmas vyksta neutraliose ir pilnose pašalinių žmonių aplinkose, kaip pavyzdžiui: gatvėse, viešbučiuose ar restoranuose. Bet, skirtingai nei vėlesnėse žaidimo dalyse, žaidėjas retkarčiais yra priverstas eiti į stambias ir labai žiaurias masinio susišaudymo vietas. Tai labiausiai jaučiama lygyje, kur žaidėjas turi kovoti Kolumbijos džiunglėse prieš Pietų Amerikos karius.

Lyginant su kitais serijos žaidimais, „Hitman: Codename 47" yra gerokai paprastesnis. Jame nėra „įtarinėjimo" matuoklio, tad priešai palieka 47, vos tik jis pakeičia savo aprangą ir paslepia ginklus. Technologiniu požiūriu „Hitman: Codename 47" yra vienas pirmųjų kompiuterinių žaidimų su labai realia fizika.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Hitman 2: Silent Assassin
* Hitman: Contracts
* Hitman: Blood Money

Nuorodos
--------

* Oficiali žaidimo svetainė Archyvuota kopija 2000-12-06 iš Wayback Machine projekto.
* Games.lt – Diskusijos apie žaidimą
**Aleksandras Čirskis** (1626 m. Žemaitija – 1679 m. gegužės 19 d. Vilnius) – SJ, Lietuvos filosofas, teologas, vienas žymiausių scholastinės logikos atstovų Lietuvoje.

Biografija
----------

1649–1652 m. studijavo Vilniaus universitete filosofiją, vėliau Vokietijoje teologiją. Nuo 1659 m. jėzuitas. 1667 m. Laisvųjų menų ir filosofijos magistras.

Kauno, Kražių, Regensburgo, Brunsbergo (dab. Branevas) jėzuitų kolegijose dėstė poetiką, retoriką, logiką, teologiją, 1663–1664 m. Vilniaus universitete – poetiką, 1668–1671 m. filosofiją, profesorius. 1664–1667 m. ir 1674–1677 m. sakė pamokslus lietuvių kalba.

Pritarė Aristotelio logikos aiškinimui. Išlikę jo veikalų „Dialektikos traktatas" (lot. *Tractatus dialecticus*) ir „Logikos disputacijos Aristotelio „Organonui" (*Disputationes logicae in Organum Aristotelis*) rankraščiai, parašyti 1668-1669 m. (saugo Vilniaus universiteto biblioteka, lietuvių kalba fragmentai išleisti 1979 m.) Tyrė loginę seką, modalinę logiką, semantines antinomijas, skyrė du kalbos lygmenis (kalbą – objektą ir metakalbą). Manė, kad reikia skirti teiginius apie kitų teiginių teisingumą nuo teiginio, kuris kalba apie save patį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Romanas Plečkaitis. *Aleksandras Čirskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 359 psl.
**Stéphane Gillet**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Stéphane Gillet |
| Gimimo data | 1977 m. rugpjūčio 20 d. (45 metai) |
| Gimimo vieta | Liuksemburgas, Liuksemburgas |
| Ūgis | 190 cm |
| Svoris | 87 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | baigęs karjerą |
| **Pozicija** | vartininkas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1998–19991999–20012001–20032003–20042004–20052005–200620062006–20072007–200920092009–2010 | Spora LuxembourgSV ElversbergParis Saint-GermainFC WilUnion LuxembourgRFC UnionChester City FCRFC UnionJeunesse Esch→ SC Steinfort (skol.)  SC Steinfort | 20 0(0)46 0(0)00 0(0)00 0(0)18 0(0)17 0(0)08 0(0)17 0(0)20 0(0)02 0(0)02 0(0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2000–2006 | Liuksemburgas Liuksemburgas | 021 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2022 m.. |

**Štėfanas Džiletas** (g. 1977 m. rugpjūčio 20 d.) – buvęs Liuksemburgo futbolininkas, vartininkas.

Žaidėjo karjera
---------------

Gimė Liuksemburgo mieste. Karjerą pradėjo FC Marisca Mersch klube, 1994 m. persikėlė į „Standard Lüttich" jaunimo ekipąą.

Nuo 1998 m. atstovavo Liuksemburgo „Sporai" Nacionaliniame divizione.

### Legionieriaus krajera

Atstovavo įvairiems klubams užsienyje: Belgijoje, Šveicarijoje, Prancūzijoje, Anglijoje.

1999 m. pasirašė sutartį su Vokietijos regioninės lygos SV Elversberg. 

2000–2001 m. sezone persikėlė į Paryžiaus „Saint-Germain", kuriame žaidė tik dublerių komandoje.

2004 m. sausį jis pusei sezono persikėlė į FC Wil, kuris rungtyniavo antros pakopos Šveicarijos lygoje, bet ten nežaidė pagrindinėje komandoje.

2004 m. vasarą grįžo į gimtinę ir atstovavo „Racing FC Union".

2006 m. pradžioje persikėlė į Chester City FC ketvirtos pakopos Anglijos lygoje. Sutartis buvo greitai nutraukta.

Vartininkas grįžo į „Racing". O 2007 m. vasarą perėjo į Jeunesse Esch.

2010 m. baigė profesionalo karjerą „Steinfort". Iš pradžių jame rungtyniavo nuomos pagrindais.

Pasiekimai
----------

Šveicarija su FC Wil
* **Schweizer Cup**

2004

Rinktinės
---------

Nuo 2000 m. kviestas į nacionalinę rinktinę. Debiutavo 2000 m. spalio 11 d. FIFA Pasaulio taurės atrankos rungtynėse prieš Rusiją. Rusai nugalėjo rezultatu 3-0.

Iš viso sužaidė 20 rungtynių. Paskutinės rungtynės sužaistos 2006 m. spalio 15 d. prieš Togą. Draugiškas mačas baigėsi be įvarčių.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  FIFA duomenų bazė (archyvuota)

Nuorodos
--------

* worldfootball.net
* SOCCERWAY
* fussballdaten.de
* footballdatabase
* Transfermarkt
* eu-football.info
| Maleiša |
| --- |
| **Ilgis** | 15,0 km |
| **Baseino plotas** | 95,6 km² |
| **Ištakos** | Drobčiūnų miškas |
| **Žiotys** | Jara-Šetekšna |
| **Šalys** | Lietuva |

**Maleiša** – upė šiaurės rytų Lietuvoje, Anykščių ir Rokiškio rajonuose; Jaros kairysis intakas (Šventosios baseinas). Prasideda Drobčiūnų miške, 5 km į šiaurės rytus nuo Svėdasų. Teka į šiaurės vakarus daugiausia kalvotais kraštovaizdžiais. Įteka į Jarą 21,5 km nuo jos žiočių, ties Punkiškiais.

Intakai: Maleišėlė (kairysis), Paįvodys, Ilgė (dešinieji).

Vaga daugiausia ištiesinta. Aukštupyje sudarytas nedidelis Savičiūnų tvenkinys. Didesni kaimai prie Maleišos: Savičiūnai, Maleišiai, Kurkliečiai, Taraldžiai.

Upėvardis *Maleišà* siejamas su žodžiais liet. *mala*, latv. *mala* („krantas, kraštas").

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 202–203
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| ***Ficus religiosa*** |
| --- |
| Maldyklinis fikusas (*Ficus religiosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Erškėtiečiai  *( Rosales)* |
| Šeima: | Šilkmediniai  *( Moraceae)* |
| Gentis: | Fikusas  *( Ficus)* |
| Rūšis: | Maldyklinis fikusas  *( Ficus religiosa)* |

 |

**Maldyklinis fikusas** (*Ficus religiosa*) – šilkmedinių (*Moraceae*) šeimos augalų rūšis, priklausanti fikuso genčiai. Natūraliai auga Pietų ir Pietryčių Azijoje bei pietvakarių Kinijoje.

Tai lapus metantis arba pusiau visžalis medis, užaugantis iki 30 m aukščio, o jo kamieno skersmuo gali siekti iki 3 m. Lapai paprastieji, širdiški, 10-17 cm ilgio, 8-12 cm pločio, su 6-10 cm ilgio lapkočiu. Vaisius – smulki (1-1,5 cm skersmens) figa.

Maldyklinis fikusas – šventasis medis Indijos kultūroje. Bodhgajos mieste auga itin garbinamas Bodhi medis („atbudimo medis"), po kuriuo, kaip teigiama, nušvitimą patyrė Sidharta Gautama. Tiesa, originalus medis sunaikintas, bet jo šaka buvo nugabenta į Šri Lanką, o iš jos užveistas dabartinis medis. Hindų asketai sadhu dažnai medituoja po šiais fikusais. Sanskritu maldyklinis fikusas vadinamas skr. अश्वत्थः = IAST: *aśvatha*, jo malkos naudojamos agnihotros apeigose. Daugeliu kitų indų kalbų medis vadinamas *pypal, pypar, pimpal*.

Medis plačiai naudojamas tradicinėje medicinoje gydant įvairias ligas, sodinamas kaip dekoratyvinis augalas.

* LapaiLapai
* Po fikusu atliekama pudžaPo fikusu atliekama pudža
* Seno medžio kamienasSeno medžio kamienas
* VaisiaiVaisiai
| **Aleksandras Šešelgis** |
| --- |
| Gimė | 1921 m. rugpjūčio 25 d.Šiauliuose |
| Mirė | 1997 m. sausio 14 d. (75 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | Lietuvos literatūros tyrinėtojas, tekstologas |
| Organizacijos | Lietuvių kalbos ir literatūros institutas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Aleksandras Šešelgis** (1921 m. rugpjūčio 25 d. Šiauliuose – 1997 m. sausio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos literatūros tyrinėtojas, tekstologas.

Biografija
----------

Mokėsi Šiaulių gimnazijoje. 1945 m. Papilės progimnazijos direktorius. 1950 m. baigė Vilniaus universitetą. 1950-1981 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute.

Parengė 1995 m. pradėtą leisti naują Žemaitės „Raštų" leidimą, paskelbė straipsnių rašytojų kūrybos tekstologijos temomis. Sudarė J. Zauerveino darbų bibliografiją (su V. Kuzmicku, 1975), išvertė T. Ševčenkos poezijos.

Bibliografija
-------------

* Žemaitės raštų tekstologiniai klausimai, studija, 1968 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Aleksandras Šešelgis. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
| **Mantodea** |
| --- |
| Maldininkas (*Tenodera aridifolia sinensis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | *Dictyoptera*  *( Dictyoptera)* |
| Pobūris: | Maldininkai  *( Mantodea)* |

 |

**Maldininkai** (*Mantodea*) – vabzdžių (*Insecta*) *Dictyoptera* būrio pobūris. Tai dieniniai plėšrūs vabzdžiai. Turi graužiamuosius burnos organus. Kūnas pailgas, galva labai judri, priekinės kojos ilgos, čiumpamosios. Sudėtinės akys labai didelės, turi 3 paprastas akis. Galvą gali pasukti į visas puses. Pilvelis ilgas ir plokščias, su nariuotais cerkais. Antsparniai pusiau permatomi, kartais sutrumpėję, sparnai skaidrūs. Vidurinės ir užpakalinės kojos bėgiojamosios. Priekinių kojų blauzda su išpjova, į kurią gali įsistatyti priekinė šlaunis, panašiai kaip sulenkiamojo peilio ašmenys. Letenos penkianarės.

Metamorfozė nepilna. Kiaušinėlius deda dideliu kiekiu tam tikrose kapsulėse, kurios susidaro iš patelės išskyrų. 

Paplitę šiltuose ir tropiniuose kraštuose, tačiau pasitaiko ir vidutinių platumų regionuose. Būryje yra apie 2400 rūšių.

Būryje yra šios šeimos:

* Maldininkai (*Mantidae*)
* Empuzidai (*Empusidae*)

ir kt.

* Kiaušinėliai
* Maldininko galva
* „Besiprausiantis" maldininkas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Hurd, I. E. (1999). „Mantid in Ecological Research". In Prete, Fredrick R.; Wells, Harrington; Wells, Patrick H.; Hurd, Lawrence E. *The Praying Mantids*. Johns Hopkins University Press. p. 231. ISBN 978-0-8018-6174-1.
2. ↑  Otte, Daniel; Spearman, Lauren. „Mantodea Species File Online". Nuoroda tikrinta 17 July 2012.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Maldininkai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 56°14′59″ š. pl. 23°29′20″ r. ilg.﻿ / ﻿56.24972°š. pl. 23.48889°r. ilg.﻿ / 56.24972; 23.48889


| Maldenių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Joniškio rajonas) |
| Plotas | 0,205 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,86 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,7 m |
| Didžiausias gylis | 4,2 m |
| Įteka | Platonis, Saldupis II, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Platonis |

**Maldenių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, 7 km į vakarus nuo Joniškio. Sudarytas užtvenkus Platonio upę (Lielupės intakas) 60,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,6 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 59 m. Krantai žemi. Pasroviui už 1,8 km telkšo Smalių tvenkinys, į šiaurę – nedidelis Buivydžių tvenkinys. Pietinis krantas ir dalis vakarinio bei rytinio krantų užpelkėję, apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Maldenių kaimas, šiaurinėje – Buivydžiai. 

Tvenkinys įrengtas 1975 metais.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Koordinatės: 67°30′ p. pl. 53°0′ r. ilg.﻿ / ﻿67.500°š. pl. 53.000°r. ilg.﻿ / 67.500; 53.000

Enderbio Žemės vieta
**Enderbio Žemė** (angl. *Enderby Land*) – Rytų Antarktidos dalis tarp 45° ir 55° rytų ilgumos, prie Kosmonautų jūros kranto (Indijos vandenynas). Ledo storymė siekia 3000 m. Rytinėje Enderbio Žemė dalyje iškilę kalnai (iki 2300 m aukščio), pakrantė vietomis neapledėjusi.

Žemę 1831 m. atrado britų banginių medžiotojas Džonas Bisko (*John Biscoe*) ir pavadino kelionę parėmusios Londono kompanijos „Samuel Enderby & Sons" garbei.

Enderbio Žemėje Rusijos mokslinė stotis Molodiožnaja (įkurta 1963 m.). Į Enderbio Žemę pretenzijas pareiškusi Australija (Australijos Antarktinė teritorija).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Enderby Žemė (Enderby Land, Eñderbio Žẽmė)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 502
| ***Laukinės gatvės*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Danny Steinmann |
| Scenaristas (-ai) | Norman YonemotoDanny Steinmann |
| Metai | 1984 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 93 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Laukinės gatvės** (angl.  *Savage Streets*) – 1984 m. JAV sukurtas veiksmo filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Linda Blair – Brenda
* Linnea Quigley – Hetera
* Robert Dryer – Džeikas
* John Vernon – Andervudas
* Sal Landi – Fargo
* Johnny Venocur – Vicas
* Deborah Blee – Reičel
* Lisa Freeman – Francina
* Luisa Leschin – Marija

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Džeikas vadovauja paauglių gaujai, kuri prekiauja narkotikais ir terorizuoja aplinkinius. Brenda negali pakęsti jų gaujos, todėl, pasinaudojusi proga, su draugėmis pavagia jų automobilį, kurį vėliau palieka užverstą šiukšlėmis. Supykęs Džeikas su draugais mokyklos sporto salėje užpuola ir išprievartauja kurčnebylę Brendos seserį Heterą, o vėliau vieną šios draugių nustumia nuo tilto. Po konflikto su kita mokine pašalinta iš mokyklos ir gavusi neginčijamų įrodymų apie Džeiko darbus, Brenda apsiginkluoja arbaletu ir viena išsirengia keršyti vaikinų gaujai...
Maldyvų gyventojų kitimo grafikas, 1961–2003 m.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Maldyvų demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 394 451 (2012 m. apskaičiavimai)

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 21,5 %
* *15-64 m.:* 74,4 %
* *65 m. ir vyresni:* 4,1 % (2011 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 26,2 m.
* *vyrų:* 26,8 m.
* *moterų:* 25,2 m. (2011 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** -0,127 % (2012 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 15,2 gimimų/1000 gyv. per metus (2012 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 3,76 mirčių/1000 gyv. per metus (2012 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -12,64 migrantų/1000 gyv. (2012 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 40 % (2010 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** 4,2 % (2010 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,05 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,04 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 1,48 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,94 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 1,34 vyro vienai moteriai (2012 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 26,46 mirusiųjų/1000 gimimų (2012 m. apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 74,69 m.
* *vyrų:* 72,44 m.
* *moterų:* 77,05 m. (2012 m. apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 93,8 %
* *vyrų:* 93 %
* *moterų:* 94,7 % (2006 m. sur.)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Maldyvai (angliškai) Archyvuota kopija 2015-09-18 iš Wayback Machine projekto.

  

v • a • r **Azijos gyventojai** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachija |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas
Koordinatės: 55°48′20″š. pl. 23°02′01″r. ilg.﻿ / ﻿55.8055°š. pl. 23.0335°r. ilg.﻿ / 55.8055; 23.0335



| Lestoniškis |
| --- |
|  |
| Vieta | Šiaulių raj. Lietuva |
| Plotas | 0,006 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,3 km |
| Vidutinis gylis | 2,9 m |
| Didžiausias gylis | 5,6 m |
| Įteka | Šventjonis |
| Išteka | Šventjonis |

**Lestoniškis** arba **Lestoniškė** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 8,5 km į pietvakarius nuo Bubių.

Lestoniškio ežeras – 0,6 ha ploto. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,11 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 127,1 m. Ežeras yra termokarstinės kilmės. Didžiausias vandens gylis 5,6 m, vidutinis 2,9 m. Ežero dugne yra nusėdęs iki 7 m ežerinio dumblo (sapropelio) sluoksnis. Ežerą supa žemapelkė apaugusi alksniais, beržais, viksvomis. Pakrantės kalvotos, ištisai apaugę mišku – aplink ežerą stūkso Vainagių miškas. Iš šiaurės į rytus ežerą prateka Šventjonio upelis (Bijoto intakas, Dubysos upės baseinas). Hidrografinė vertybė.

Į pietus įsikūręs Jautmalkės I kaimas.

Lestoniškio ežeras 2013 m.
Lestoniškio ežeras panorama 2013 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
**Letham** (taip pat **Lethns**, **Letha**, **Lethms**, **Leta**[1]) – dievybė etruskų mitologijoje.[2]

Tvirtinama, kad Letham užėmė svarbią vietą etruskų panteone.[1] Ant Pjačencos kepenų (bronzinio avies kepenų modelio) Letham vardas įrašytas penkis kartus.[1] Be to, Letham keletą kartų paminėta terakotinėje *Tabula Capuana* (Kapujos lentelėje).[1] Kome aptiktas vėlyvojo laikotarpio etruskų veidrodis, vaizduojantis Menrvos gimimą iš dievo Tinia galvos, ant veidrodžio pavaizduota ir Letham (įrašytas ją identifikuojantis vardas), tačiau dievybės atvaizdas labai prastai išsilaikęs, iš jo neįmanoma nustatyti dievybės lyties.[2][1] Išlikę ir keletas votų, kurių įrašuose minimas Letham vardas.[2]

Iš to, kokiose Pjačencos kepenų dalyse įrašytas Letham vardas, sprendžiama, kad tai veikiausiai buvo ne dangaus, o chtoninė dievybė.[1] Kita vertus, teigiama, jog Letham galėjo būti su gimimu susijusi deivė (kaip Ethausva bei Thanr), atitinkanti graikų Eileitiją.[2]

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6  Giuliano Bonfante, Larissa Bonfante. The Etruscan Language: An Introduction, Revised Editon, Manchester University Press, 2002, p. 200.
2. 1 2 3 4  Nancy Thomson de Grummond, Erika Simon. The Religion of the Etruscans, University of Texas Press, 2009, p. 58.
|  Batorai |
| --- |
| Batorų būgnininkaiBatorų būgnininkai |
| Gyventojų skaičius | 0,6 mln. |
| Populiacija šalyse | Ugandos vėliava Uganda |
| Kalba (-os) | torų |
| Religijos | krikščionybė, vietiniai tikėjimai |
| Giminingos etninės grupės | banjorai, bagandai, hemai, bakigai, kitos bantų tautos |

**Batorai** (*Batooro*) arba ***torai*** – Rytų Afrikos tauta, gyvenanti pietvakarių Ugandoje, tarp Alberto ir Edvardo ežerų. Populiacija siekia ~0,6 mln. žmonių. Vartoja bantų kalbų grupei priklausančią torų kalbą (*rutooro*). Išpažįsta krikščionybę, vietinius tikėjimus.

Batorai verčiasi žemdirbyste (augina soras, manijokus, batatus, medvilnę, kavą), prekiauja žuvimis. Paplitusi monogamija.

Batorų valstybės kūrėju laikomas karalius Tembuzis. Apie 1830 m. sudaryta Toro karalystė, kurią kunigaikštis Kaboja atskyrė nuo Bunjoro karalystės. 1900 m. ji pirmoji tapo britų protektoratu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Batorai (tauta)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
| **Petronėlė Lietuvninkienė** |
| --- |
| Gimė | 1845 m.Suvalkų gub. |
| Mirė | 1934 m. gruodžio 26 d. (~89 metai)Marijampolė |
| Sutuoktinis (-ė) | Jurgis Lietuvninkas (1855–1917) |
| Vaikai | Petronė, Juzė |
|  |
| Veikla | knygnešė |

**Petronėlė Lietuvninkienė** (1845 m. Suvalkų gub. – 1934 m. gruodžio 26 d. Marijampolėje) – knygnešė, „Sietyno" draugijos bendradarbė, žinomo knygnešio Jurgio Lietuvninko žmona.

Biografija
----------

P. Lietuvninkienė buvo kilusi iš valstiečių. Su šeima gyveno Marijampolėje. Vyro atvežtą draudžiamą spaudą platino nuo 1890 m. Vėliau, įsikūrus „Sietyno" draugijai, buvo šios draugijos bendradarbe ir nurodymus apie spaudos paskirstymą ir perdavimą gaudavusi iš draugijos vadovų. Spaudos siuntos keliaudavo į Pilviškius, Kalvariją, Prienus. Palaikė ryšius su vietiniais knygnešiais, lietuviškos spaudos platintojais iš Alytaus, Zapyškio ir kitų vietovių.

1897 m. caro žandarai susekė „Sietyno" draugiją. Knygnešių šeimos namuose 1897 m. kovo 4 d. buvo atlikta krata, per kurią rasta daug lietuviškos spaudos. P. Lietuvninkienė areštuojama pasipriešino, už tai žandarų buvo sumušta. 1897 m. kovo 10 - liepos 21 d. paskirtas kardomasis areštas Plocko kalėjime. Vėliau ji paleista už 200 rb. užstatą. 1899 m. lapkričio 3 d. abu su vyru gavo po 6 mėn. kalėjimo ir 2 metus tremties. Pasirinko keltis į Žitomirą (Volynės gubernija). Po kiek laiko į čia pažįstami atvežė jos dukteris – Petronę (15 m.) ir Juzę (10 m.). 1901 m. leista grįžti į Vilnių. Po karo grįžo gyventi į Marijampolę. 

1928 m. buvo apdovanota Lietuvos nepriklausomybės medaliu. Nuo 1931 m. paskirta 40 Lt knygnešės pensija.

Atminimo įamžinimas
-------------------

* Įrašas Knygnešių sienelėje.

Nuorodos
--------

* Knygnešė Petronėlė Lietuvninkienė
* Iš Knygnešių sienelės istorijos
**Atominės masės vienetas** (trumpai **a.m.v.**, angl. *atomic mass unit*, sutrumpinta *amu* arba biochemijoje *Dalton* sutr. *Da*, vok. *Atomare Masseneinheit*, trumpai pagal angl. *amu* arba tik *u*) – mažas masės matavimo vienetas, vartojamas atomų ar molekulių fizikoje ir chemijoje. Jis lygus anglies izotopo 12C dvyliktajai daliai (paprasčiau tariant, apytiksliai vandenilio atomo, protono arba neutrono masei). Atominės masės vienetas, arba daltonas, nėra SI sistemos masės vienetas, tačiau priimta jį vartoti su SI sistema abiem pavadinimais. Vieneto apibrėžimas galioja nuo 1961.

Jo dydis SI vienetais yra

{\displaystyle 1\;\mathrm {u} =1{,}6605387313\cdot 10^{-27}\;\mathrm {kg} },
atitinkamai galioja

{\displaystyle 1\;\mathrm {kg} =6{,}022\cdot 10^{26}\;\mathrm {u} }.
1 u = 1/*N*A gramo = 1/ (1000 *N*A) kg    (*N*A – Avogadro skaičius)

Istorija
--------

Chemikas Džonas Daltonas buvo pirmasis, kuris pasiūlė naudoti vandenilio atomo masę naudoti kaip atominės masės vienetą. Iki 1961 atominės masės vienetu laikyta 1/16 deguonies izotopo 16O dalis. Nuo 1961 – 1/12 anglies 12C dalis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Atominės masės vienetas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 156 psl.
**Skaitymo teatras** – teatro rūšis, kurioje aktoriai istoriją ne vaidina, o skaito. Šiame teatre beveik nenaudojama scenografija, aktoriai dažniausiai nepersirengia savo veikėjais, nesimoko mintinai savo tekstų, nejuda po sceną, siužetą perteikia tik balso intonacija.

Skaitymo teatras egzistavo nuo antikos laikų, tačiau tapo populiarus maždaug Antrojo pasaulinio karo metu ir po jo, labiausiai – dėl įprastesnėms teatro rūšims reikalingų resursų trūkumo. Pati sąvoka pirmą kartą panaudota 1945 m. kuomet teatro grupė, pasivadinusi „Readers Theatre, Inc." pastatė spektaklį „Oedipus Rex" Pirmieji skaitymo teatrai tebuvo suolai scenoje, ant kurių aktoriai skaitydavo savo tekstus. Juose dažniausiai būdavo atliekamos pjesės, dramos, proza. Retais atvejais būdavo naudojami kostiumai, tačiau dažniau aktoriai apsirengdavo tiesiog juodai, kad jų išvaizda neatitrauktų klausytojų dėmesio nuo skaitymo. Aktoriai skaitydami niekaip nebendraudavo, pavyzdžiui, dialogo metu net nežiūrėdavo vienas į kitą.

Vėliau išsivystė šiek tiek kitokia skaitymo teatro forma, šiuo metu vadinama „laisvuoju skaitymo teatru". Ji vis dar buvo labai paprasta, tačiau pradėta naudoti daugiau scenos elementų. Pavyzdžiui, jei du veikėjai vienas kito nekenčia, tai būdavo perteikiama pasodinant jų aktorius priešinguose scenos kraštuose, ir kylant įtampai jie pamažu artėdavo vienas prie kito. Be įprastinės juodos aprangos, atsirado ir papildomų elementų, skirtų išryškinti veikėją, pavyzdžiui, aktorius galėjo dėvėti skrybėlę, jei tai buvo svarbi ir įsimintina veikėjo aprangos dalis. Nepaisant pavadinimo, skaitoma buvo ne visada – aktoriai kartais išmokdavo savo tekstą, kaip ir įprastiniame teatre.

Iš laisvojo skaitymo teatro vėliau išsivystė „salės teatras" (angl. *chamber theatre*), jis dar labiau priartėjo prie įprastinio teatro. Tekstai beveik visada būdavo įsimenami, aktoriai daugiau judėdavo ir naudodavo judesius istorijos perteikimui. Pradėta naudoti dar daugiau ir sudėtingesnių kostiumų. Salės teatre būdavo atliekama tik pasakojamoji proza.

Šiuolaikinis skaitymo teatras pradėjo naudoti improvizaciją, aktoriai nebeprivalo atkartoti tekstų paraidžiui, jei mano, kad konkrečioje situacijoje konkrečiai auditorijai rašytojo mintis bus geriau perteikta kažką tekste pakeitus. Šiuolaikiniam skaitymo teatrui didelę įtaką padarė brazilų teatro režisierius Augusto Boal.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

* Leslie Irene Coger. Readers Theatre Handbook: A Dramatic Approach to Literature. Scott Foresman & Co; Revised edition, 1973 ISBN-10: 0673078590

### Išnašos

1. ↑
| Senbernaras |
| --- |
|  |
|  |
| Standartas: | Nr. 61, II FCI grupė, 2 sekcija (molosinio tipo šunys) |
| Ūgis (ties ketera) |
| Patinas: | 77-91 cm |
| Kalė: | 65-79 cm |
| Svoris |
| Patinas: | 75-90 kg |
| Kalė: | 70-80 kg |
| Savybės |
| Plaukas: | Ilgas, tankus ir lygus |
|  |
| Aktyvumas: | Vidutinis |
|  |
| Intelektas: | Vidutinis |
|  |
| Temperamentas: | Draugiškas, meilus, prieraišus, tingus |
|  |
| Tinkamumas apsaugai: | Vidutinis |
|  |
| Tinkamumas tarnybai: | Aukštas |
|  |
| Vados dydis: | 2-14 |
|  |
| Ilgaamžiškumas: | 9-11 m. |

**Senbernaras** (*St. Bernhardshund / Bernhardiner*) – šunų veislė, kilusi iš Šveicarijos.

Istorija
--------

Senbernarai kilę iš senovinių Azijos doginių šunų, įvežtų į Europą Aleksandro Makedoniečio žygio metu. Vėliau tuos šunis veisė romėnai ir naudojo bandų apsaugai bei kovose su laukiniais žvėrimis cirkuose.

XVII a. vid. vienoje perėjoje iš Italijos į Prancūziją vienuolis Bernardas iš Montanos pastatė prieglaudą, kuri po pusės amžiaus išaugo į Sen Bernaro vienuolyną. Vienuoliai ieškodavo kalnuose pasiklydusių ir sušalusių keleivių bei teikdavo jiems pagalbą.

Anot archyvinių vienuolyno dokumentų, kasdien specialios vienuolių gelbėtojų grupės su pagaliais, kirviais, kopėčiomis ir kastuvais eidavo ieškoti pasiklydusių keleivių. Juos lydėdavo dideli vietiniai šunys, kurie apuostydavo griūčių vietas ir ieškodavo užpustytų žmonių, atkasdavo juos ir lodami šaukdavo gelbėtojų grupes. Kiekvienam šuniui prie antkaklio būdavo pritvirtinta statinaitė su gėrimu, o ant nugaros – suvyniota antklodė.

Vis dėlto laikoma, kad veislė kilo iš Šveicarijos.

Fizinės savybės
---------------

Senbernarai būna dėmėti ir margi: balti su rusvomis dėmėmis ir rusvi su baltais lopeliais.
Rusva spalva ir dėmės gali būti įvairių atspalvių. Leistina juoda kaukė ir juodi plaukai
ant ausų. Senbernarai niekada nebūna vienspalviai arba be baltų dėmių. Krūtinė, kojos ir
uodegos galas turi būti balti, balta dėmė ant kaktos, baltas kaklas arba balta dėmė ant kaklo.

Patinų aukštis ties ketera ne mažiau kaip 70 cm, patelių – 65 cm. Patelės dažniausiai būna
silpnesnės, švelnesnio sudėjimo.

Charakteris
-----------

Kai senbernarus pradėjo auginti mėgėjai, gerokai pagerėjo jų gyvenimo sąlygos. Atrankos ir
parinkimo būdu buvo išvesti aukštaūgiai, švelnaus būdo šunys. Tačiau geraširdžiai milžinai kartu yra ir puikūs sargai. Mėgsta vaikus, ištikimi šeimininkui, mažai loja-kai kurie daug.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Senbernaras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Archyvuota kopija 2007-03-05 iš Wayback Machine projekto.
* Apie senbernarus Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
**Skaitmeninis parašas** - kodas, paprastai susiejamas su prasmine informacija ir leidžiantis tą informaciją autentifikuoti, t. y. susieti ją su skaitmeninę tapatybę turinčiu asmeniu arba įrenginiu.

Iš esmės skaitmeninis parašas elektroninėje erdvėje atlieka tą pačią funkciją, kaip ir paprastas parašas įprastame pasaulyje.

Lietuvoje galiojantis Elektroninio parašo įstatymas įteisina saugaus skaitmeninio parašo panaudojimą ir tokius parašus prilygina ranka ant popieriaus pasirašytiems parašams. Saugus skaitmeninis parašas yra asimetrinio rakto kriptografijos priemonėmis (SMART kortelėmis, mobiliojo elektroninio parašo SIM kortelėmis, specialiais USB raktais) sukuriamas kodas, kuris leidžia vienareikšmiškai autentifikuoti dokumentą ir pasirašantįjį asmenį, nustatyti, ar pasirašyta informacija nebuvo pakeista po pasirašymo. Saugus skaitmeninis parašas turi būti sukuriamas saugiomis fizinėmis priemonėmis, turinčiomis saugumo atitikties atestaciją.

Skaitmeninis parašas dažniausiai realizuojamas asimetrinės kriptografijos pagalba ir jo panaudojimas paremtas viešojo rakto kriptografija, kas leidžia:

* identifikuoti pasirašiusįjį (kas pasirašė?)
* užtikrinti, kad informacija nebuvo pakeista po pasirašymo (kas pasirašyta?)

Skaitmeniniai parašai dažniausiai panaudojami:

* autentifikuojant „dokumentus" (pvz. pasirašomos elektroninio pašto žinutės, failai, duomenys ir pan.)
* autentifikuojant įrenginius ir/arba informacinių sistemų vartotojus (pasirašoma informacija, neturinti aiškios prasmės pasirašančiajam)
* užkoduojant slaptą informaciją tam tikram tos informacijos gavėjui (prasminė informacija pasirašoma informacijos gavėjo viešuoju raktu)

Saugaus skaitmeninio parašo paplitimo kliūtys:

* vartotojas turi būti pakankamai stipriai motyvuotas įsigyti saugaus elektroninio parašo priemonę,
* vartotojas turi nuolat su savimi nešiotis pasirašymo priemonę - dažnai tai yra nepatogu,
* vartotojas turi įdiegti savo kompiuteryje specialią įrangą (priedus ir programas)
* vartotojas turi mokėti ta įranga pasinaudoti
* dažnai saugaus elektroninio parašo įranga yra brangi, brangu ją išlaikyti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Elektroninis parašas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 450 psl.
2. ↑
**Skaitmeninė palydovinė televizija** – skaitmeninė televizija, kurios signalai perduodami per TV palydovus. Perdavimo standartai: DVB-S ir DVB-S2 (angl. *Digital Video Broadcast Satellite*). Sukurtas 1993–1997 m. laikotarpyje ir pirmą kartą viešai prieinamas tapo 1996 m. Prancūzijos kanalo Canal+ vartotojams.

Norint žiūrėti palydovinę skaitmeninę televiziją reikalingas palydovinės TV komplektas, į kurį įeina antena, signalo priėmimo galvutės ir skaitmeninis DVB-S imtuvas. Norint žiūrėti koduotus kanalus, reikia įsigyti iškodavimo kortelę iš transliuotojo arba jo atstovo. Lietuvoje galima matyti iki 1000 nemokamų TV kanalų, mokamos palydovinės skaitmeninės televizijos paslaugas teikia VIASAT. Signalai iš palydovų „Astra", „Eutelsat" ir „Sirius" aprėpia visą Lietuvą.

Taip pat skaitykite
-------------------

* DVB – skaitmeninės televizijos standartas
* Skaitmeninė antžeminė televizija (DVB-T)
* Skaitmeninė kabelinė televizija (DVB-C)

Nuorodos
--------

* Apie DVB-S Archyvuota kopija 2012-02-04 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 60°25′20″ š. pl. 59°32′29″ r. ilg.﻿ / ﻿60.42222°š. pl. 59.54139°r. ilg.﻿ / 60.42222; 59.54139

Denežkino Akmuo
**Denežkino Akmuo** (rus. *Денежкин камень*) – kalnas Rusijoje, Sverdlovsko srityje, Šiaurinio Uralo kalnuose. Tai viena aukščiausių Uralo viršukalnių, jos aukštis – 1492 m. Kalnas įeina į Denežkino Akmens draustinį.

Sudarytas iš grūdėto hiperstenito (skalūnų ir sienito gneiso). Ketvirtį kalno dengia miškai, panašią dalį – krūmynai, o likusią pusę – plikos uolos ir akmenys. Mišką sudaro daugiausia pušys, tačiau yra ir beržų, alksnių, šermukšnių, gausiai auga avietės.

Kalnas turi keturias atskiras viršūnes. Kopimas į kalną pavojingas dėl dažnai besikeičiančių oro sąlygų.

Denežkino Akmens šlaituose prasideda Sosvos baseino upės – Vogulka, Krutaja, Solva, Suprėja, Šarpas, Šelgutanas ir kt.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Lille Metro |
|  |
| Informacija |
| Vieta | Lille |
| Transporto tipas | metropolitenas |
| Linijų skaičius | 2 |
| Stotelių skaičius | 60 |
| Eksploatacija |
| Pradėta eksploatuoti | 1983 |
| Operatorius | Transpole |
| Riedmenų skaičius | VAL 206VAL 208 |
| Techninė informacija |
| Sistemos ilgis | 43,7 km |
| Geležinkelio vėžės | 1,435 mm (Standartinė vėžė) |
| Sistemos žemėlapis |
|  |
| Vikiteka **Vikiteka: Lilio metropolitenas** |

**Lilio metropolitenas** (pranc. *Métro de Lille*), Prancūzijoje buvo iškilmingai atidarytas 1983 metų balandžio 23 dieną. Ši metropoliteno sistema yra unikali tuo, kad ji yra pirmoji VAL (lengvas automatizuotas transportas) sistema.

Traukiniai yra tik 2-jų metrų pločio ir 26 m. ilgio (2 sujungti vagonai), kurie naudoja guminius ratus. Sistemą sudaro 60 stotelių. Metropoliteno platformos yra 52 metrų ilgio, šio ilgio visiškai užtenka dviem traukiniams sutalpinti. Vienas traukinys gali transportuoti 156 keleivių.

Metropoliteno sistema dirba nuo 5:00 ryto iki pat vidurnakčio. Traukiniai atvyksta į stoteles kas 1,5-4 minutes. (per 1 min. Piko metu), kas 6-8 labai anksti ryte ir vėlai vakare. Sekmadieniais traukiniai atvyksta į stoteles kas 4-6 minutes. Vienkartinio važiavimo kaina 1,25 Euro.

Lille metro stotelė Porte d‘Arras
---------------------------------

Statyba prasidėjo 1978 metais ir pirma linija buvo pradėta eksploatuoti 1983 metų balandžio 25 d. Po metų 1984 m. gegužės 2 d. visa 1-oji linija buvo atidaryta. Jos ilgis yra 13,5 km. Viso yra 18 stotelių. Visos stotelės turi stiklines apsaugines sieneles ir duris tarp platformos ir traukinio.

2 linija buvo atidaryta 1989 balandžio 3 dieną. Jos ilgis yra 32 km, kuriose yra išsidėsčiusios 43 stotelės.

Lilio metropoliteno traukinys VAL-208.
**Skaitmeninės sąmonės**| 
Antrojo „Victor Gollancz Ltd" leidimo (2002 m. rugsėjį) viršelis |
| **Autorius** | Richard K. Morgan |
| **Šalis** | Jungtinė Karalystė |
| **Žanras** | Kiberpankas |
| **Serija** | Takeši Kovač |
| **UDK:** | 820-31 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Altered Carbon |
| **Šalis** | Jungtinė Karalystė |
| **Kalba** | anglų |
| **Leidykla** | Victor Gollancz Ltd |
| **Išleista** | 2002 m. |
| **Formatas** | kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 471 |
| **ISBN:** | 0575073225 |
| **ISBN-13:** | 9780575073227 |
| **OCLC:** | 843070027 |
| **Pirmasis lietuviškas leidimas** |
| **Pavadinimas** | Skaitmeninės sąmonės |
| **Leidykla** | Eridanas |
| **Serija** | PFAF |
| **Išleista** | 2005 m. |
| **Vertėjas** | Bronius Bružas |
| **Formatas** | Minkštais viršeliais |
| **Puslapių** | Pirma knyga: 263  Antra knyga: 268 |
| **ISBN:** | Pirma knyga: 9955-10-129-6 Antra knyga: 9955-10-131-8 |
| **OCLC:** | 655758910 |
| Lietuviškai išleista padalinta į dvi dalis dviem atskiromis knygomis |

**Skaitmeninės sąmonės** (angl. *Altered Carbon*) – britų rašytojo Richard K. Morgan 2002 m. išleistas kiberpanko - detektyvinis romanas, 2003 m. laimėjęs Philip K. Dick premiją. Jo veiksmas vyksta tolimoje ateityje, kur žmonės ne tik gali naudoti kibernetines galūnes, organus ar pilnai kibernetinius kūnus, bet ir perkelti sąmones iš vieno kūno į kitą ar į kompiuterį. Turtingiausieji nuolat daro atsargines savo sąmonės kopijas, automatiškai siunčiamas į kosmose esančias saugias duomenų bazes, kad mirties atveju būtų galima atstatyti jų asmenybę naujame kūne. Romane galimai nusižudęs ir iš dviejų dienų senumo kopijos atstatytas multimilijardierius, nežinodamas kas atsitiko per tas dvi dienas, negali patikėti oficialia policijos versija, jog nusižudė, ir pasamdo privatų asmenį, buvusį specialiųjų pajėgų karį Takeši Kovač (angl. *Takeshi Kovacs*) tirti žmogžudystės versiją.

Knygą sekė tęsiniai apie kitus Takeši Kovač darbus – „Palaužti angelai" (angl. *Broken Angels*) ir „Pažadintos furijos" (angl. *Woken Furies*). 2018 m. Netflix pradėjo rodyti kažkiek knyga paremtą serialą, taip pat pavadintą „Altered Carbon".

Nuorodos
--------

* Knygos puslapis Goodreads portale
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 22°37′ p. pl. 167°29′ r. ilg.﻿ / ﻿22.617°š. pl. 167.483°r. ilg.﻿ / 22.617; 167.483

Salos padėtis
**Pušų sala** (pranc. *Île des Pins*, kanakų pavadinimas *Kunyié*) – sala Koralų jūroje, Naujosios Kaledonijos valdoje, tuoj į pietryčius nuo Naujosios Kaledonijos salos. Plotas 152,3 km². Sala koralinės kilmės, jos ilgis 15 km, plotis 13 km. Aukščiausia vieta – 262 m (Nga k.). Į pietrytinę salos pusę įsiterpia Upi lagūna, kurioje gausu nedidelių salelių. Pušų salą supa Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas, sudarydamas seklių lagūnų plotus. Sala pasižymi gamtine įvairove, čia sutinkamos retos gekonų rūšys.

2009 m. Pušų saloje gyveno 1969 žmonės, iš jų virš 95 % – kanakai. Kartu su supančiomis salelėmis (Kotomas, Konubutras, Na Na ir kt.) ir atokiau esančia Volpolo sala sudaro komuną. Išvystytas turizmas, sala yra mėgiama povandeninių nardytojų. Yra lėktuvų pakilimo takas. Pagrindinė gyvenvietė – Vao.

Salą 1774 m. pasiekė Džeimsas Kukas ir suteikė pavadinimą pagal ten augusias išlakiąsias araukarijas, kurios jam priminė pušis. Nuo XIX a. vid. čia pradėjo kurtis krikščioniškos misijos ir medkirčiai. 1853 m. Pušų salą aneksavo prancūzai, o 1872 m. pavertė nusikaltėlių kolonija.

Galerija
--------

* Upi lagūnaUpi lagūna
* Araukarijos salos pakrantėjeAraukarijos salos pakrantėje
* Kalėjimo griuvėsiaiKalėjimo griuvėsiai
* Piroga aplinkinėje lagūnojePiroga aplinkinėje lagūnoje

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pušų sala** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Skalicasvk. *Skalica* |
| --- |
|        |
| *Miestelio centras* |
|  |
| 

SkalicaSkalica

48°50′32″ š. pl. 17°13′36″ r. ilg.﻿ / ﻿48.84222°š. pl. 17.22667°r. ilg.﻿ / 48.84222; 17.22667﻿ (Skalica)Koordinatės: 48°50′32″ š. pl. 17°13′36″ r. ilg.﻿ / ﻿48.84222°š. pl. 17.22667°r. ilg.﻿ / 48.84222; 17.22667﻿ (Skalica) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Slovakijos vėliava Slovakija |
| **Kraštas** | Trnavos kraštas |
| **Apygarda** | Skalicos apygarda |
|  |
| **Meras** | Ľudovít Barát |
|  |
| **Gyventojų** (2015 m.) | 14 806  |
| **Plotas** | 60,01 km² |
| **Tankumas** (2015 m.) | 247 žm./km² |
| **Altitudė** | 177 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 909 01 |
| **Tinklalapis** | www.skalica.sk |
|  **Vikiteka** | Skalica |

**Skalica** (svk. *Skalica*, vok. *Skalitz*, veng. *Szakolca*, lot. *Sakolcium*) – miestelis Trnavos krašte, vakarų Slovakijoje. Skalicos apygardos administracinis centras, netoli pasienio su Čekija. 14 806 gyventojai (2015 m. duomenys).

Netoli išlikusių miestelio gynybinės sienos likučių stovi romanikos stiliaus Šv. Jurgio rotanda – seniausias šalies statinys, pastatytas XII a. XVII a. „uždėtas" barokinis kupolas. Miestelyje yra kelios bažnyčios bei keli vienuolynai, vėlyvojo renesanso stiliaus rotušė, moderno stiliaus kultūros namai, su čekų ir slovakų folkloro elementais.

Istorija
--------

Dabartinio miestelio teritorijoje žmonės apsigyveno maždaug 4 tūkstantmetyje pr. m. e. Skalica priklausė Didžiosios Moravijos imperijai. Nuo X a. antros pusės iki 1918 m. buvo Vengrijos karalystės sudėtyje. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1218 m. kaip *Zaculcza*. Gyvenvietė kūrėsi aplink trikampę aikštę, kurių viduramžiuose nebuvo daug. Miestelio teisės suteiktos 1372 m. 1428 m. tapo husitų bastionu. Husitų karų metais vokiškai kalbantiems gyventojams, kurie sudarė daugumą, teko bėgti arba buvo prievarta ištremti.

Sportas
-------

* MFK Skalica - futbolo klubas, dalyvavęs elito diviziono kovose.

Miestų partnerystė
------------------

* Austrija Švechatas, Austrija
* Vokietija Breisgau Freiburgas, Vokietija
* Čekija Stražnicė, Čekija
* Čekija Hodonynas Čekija
* Čekija Slanai, Čekija
* Čekija Uherske Hradištė, Čekija

Galerija
--------

* Kultūros namaiKultūros namai
* Pagrindinė miestelio aikštėPagrindinė miestelio aikštė
* Gynybinė sienaGynybinė siena
* KalvarijaKalvarija
* Jėzuitų bažnyčiaJėzuitų bažnyčia
* Liuteronų bažnyčiaLiuteronų bažnyčia
* VienuolynasVienuolynas
* Trejybės bažnyčiaTrejybės bažnyčia
* Pranciškonų vienuolynasPranciškonų vienuolynas
* Romanikos stiliaus Šv. Jurgio rotandaRomanikos stiliaus Šv. Jurgio rotanda

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Den Helderisol. *Den Helder* |
| --- |
|        |
| *Namai prie kanalo* |
|  |
| 

Den HelderisDen Helderis

52°56′00″ š. pl. 4°45′00″ r. ilg.﻿ / ﻿52.93333°š. pl. 4.75000°r. ilg.﻿ / 52.93333; 4.75000﻿ (Den Helderis)Koordinatės: 52°56′00″ š. pl. 4°45′00″ r. ilg.﻿ / ﻿52.93333°š. pl. 4.75000°r. ilg.﻿ / 52.93333; 4.75000﻿ (Den Helderis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| **Provincija** | Šiaurės Olandija |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 56 506  |
| **Plotas** | 45,2 km² |
| **Tankumas** (2014) | 1 250 žm./km² |
| **Altitudė** | 1 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Den Helderis |

**Den Helderis** (ol. *Den Helder*) – miestas Nyderlanduose, Šiaurės Olandijoje, į šiaurę nuo Alkmaro, Šiaurės Olandijos pusiasalio šiauriniame gale, Vatų jūros pakrantėje. Savivaldybės centras. Kelias į Alkmarą, keltas į Tekselio salą, geležinkelio stotis. Prasideda Šiaurės Olandijos kanalas. Yra pagrindinė Nyderlandų karinė jūrų bazė. Miesto įžymybė – vandens bokštas. Gretimame Hiuisduneno kaime yra 55 m *Lange Jaap* švyturys (vienas aukščiausių pasaulyje). Yra jūrininkų mokykla, karo laivyno muziejus. Dauguma senųjų dokų paversta restoranais, viešbučiais.

Istorija
--------

Den Helderis pradžioje buvo kaimelis šalia Hiusduneno. Vėliau pradėjo augti kaip svarbus gynybinis taškas, vadintas *Helledore* („pragaro durys"). XVII–XVIII a. tapo Nyderlandų laivyno baze. Buvo fortas, XIX a. pastatyta daug dokų. ~1820 m. nuo čia pradėtas kasti Šiaurės Olandijos kanalas į Amsterdamą.

Galerija
--------

* Vandens bokštasVandens bokštas
* Tvirtovės liekanosTvirtovės liekanos
* BažnyčiaBažnyčia