recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Galminių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Galminių piliakalnisGalminių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°37′32.9″ š. pl. 26°00′18.7″ r. ilg.﻿ / ﻿55.625806°š. pl. 26.005194°r. ilg.﻿ / 55.625806; 26.005194Koordinatės: 55°37′32.9″ š. pl. 26°00′18.7″ r. ilg.﻿ / ﻿55.625806°š. pl. 26.005194°r. ilg.﻿ / 55.625806; 26.005194 |

 |
| Vieta | Zarasų rajonas |
| Seniūnija | Degučių seniūnija |
| Aukštis | 7 m |
| Plotas | 32x9 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1970 |

**Galminių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 2056; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR271; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A692P) ir gyvenvietė Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Galminių Degučių seniūnija. Pasiekiamas iš plento Zarasai – Utena Daneikiuose pasukus pietuosna į kairę keliu Galminių link, už 2,5 km miške, už pirmojo pilkapyno pasukus į kairę rytų kryptimi per mišką, už 300 m – yra 100 m į šiaurę nuo Antalieptės tvenkinio pusiasalio kranto.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 100 m į šiaurę nuo Duseto ežero šiaurinio kranto. Aikštelė ovali, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 32x9 m dydžio, iškiliu viduriu. Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs retoku mišku. Šlaitai vidutinio statumo, nuo 3 m aukščio šiaurės vakaruose iki 7 m aukščio.

150 m į vakarus yra IX a. – XII a. Galminių pilkapynas, tyrinėtas 1978 m. 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Zokorių piliakalnis 2,5 km | Vencavų piliakalnis 7 km | Degučių piliakalnis 4 km  Šiukščių piliakalnis 2 km |  |
| Gutaučių piliakalnis 12 km |  | Vitkūnų piliakalnis 23 km |
| Daugailių piliakalnis 11 km | Ūžėniškių piliakalnis 5 km | Kiemionių piliakalnis 5 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Galminiai
**Danilas Kondrakovas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Кондраков Данило Сергійович |
| Gimimo data | 1998 m. sausio 19 d. (25 metai) |
| Gimimo vieta | Luhanskas, Ukraina |
| Ūgis | 182 cm |
| Svoris | 77 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Blagojevgrado „Pirin" |
| **Numeris** | 33 |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Jaunimo klubai |
| 20xx– | nežinoma |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2016–20172017–20192019–202220222023– | FK Metalurh Z.FK ZirkaFK RukhFK SūduvaBlagojevgrado „Pirin" | 07 00(0)26 00(3)68 0(20)15 00(4)11 00(2) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 7 d.. |

**Danilas Kondrakovas** arba **Danylo Serhijovičius Kondrakovas** (ukr. *Кондраков Данило Сергійович*; g. 1998 m. sausio 19 d.) – Ukrainos futbolininkas, puolėjas. 2022 m. rungtyniavo Lietuvoje ir atstovavo „Sūduvos" klubui.

Karjera
-------

Karjeros pradžioje atstovavo įvairiems klubams gimtinėje. 2016–2017 m. priklausė Zaporožės „Metalurh". Nuo 2017 m. „Zirkos" klubui.

Nuo 2019 m. Lvivo „Rukh". Rungtyniavo Pirmoje lygoje, o vėliau pateko į Premjer lygą.

### FK Sūduva

#### 2022 m.

2022 m. liepos 25 d. pranešta apie tai, kad pasirašė sutartį su „Sūduvos" klubu.

2022 m. rugpjūčio 2 d. oficialiai debiutavo „Sūduvos" klubo gretose A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.

2022 m. rugpjūčio 22 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FK Riteriai. Tuo metu varžovai pirmavo 1;0, o po Kondrakovo įvarčio rezultatas tapo lygus 1:1. Marijampoliečiai pelnė dar vieną įvartį ir šventė pergalę rezultatu 2:1.

2022 m. rugsėjo 18 d. pasižymėjo įvarčiu rungtynėse prieš FK Banga. Po D. Kondrakovo smūgio rezultatas tapo 2:0, kuris nebepakito iki rungtynių pabaigos.

2022 m. spalio 23 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FK Jonava. Vienintelis įvartis šiose rungtynėse lėmė marijampoliečių pergalę.

2023 m. sausio mėn. tapo žinoma, kad atstovaus Blagojevgrado „Pirin" (Bulgarija).

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **„Sūduva"** | 15 | 4 |
|

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑  alyga.lt: Sūduvos naujiena
2. ↑  sportas.lt naujienos: Sūduvos naujokas
3. ↑  fksuduva.lt: Sūduvoje naujokas iš Ukrainos
4. ↑  alyga.lt: A lygos naujokai
5. ↑  alyga.lt: 2022-08-02 K. Žalgiris 2-2 Sūduva
6. ↑
7. ↑  2022-09-18 Sūduva 2-0 Banga
8. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* fksuduva.lt
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
| **Danius Puodžius** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. spalio 28 d. (87 metai)Saukiškiai, Alantos valsčius |
| Tėvas | Petras Puodžius |
| Sutuoktinis (-ė) | Irena Puodžiuvienė |
| Vaikai | Svajūnas Puodžius |
|  |
| Veikla | inžinierius, ūkio, partinis bei politinis veikėjas |
| Partija | 1958 -1989 m. SSKP, nuo 1990 nepartinis |
|  |
| Alma mater | 1959 m. Kauno politechnikos institutas, 1980 m. Lenigrado aukštoji partinė mokykla |

**Danius Puodžius** (g. 1935 m. spalio 28 d. Saukiškiuose, Alantos valsčius, Utenos apskritis) – Lietuvos inžinierius, sovietinis ūkio, partinis bei politinis veikėjas.

Biografija
----------

1946–1954 m. mokėsi Utenos 1-ojoje vidurinėje mokykloje. 1953-1954 m. Utenos rajono laikraščio „Lenino keliu" redakcijos darbuotojas. 1954–1959 m. studijavo Kauno politechnikos institute, inžinierius-kelininkas.

1959–1962 m. Užvenčio rajono Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, nuo 1962 m. pirmininkas. 1963–1965 m. LKP Tauragės pramoninio gamybinio komiteto sekretorius. 1965–1969 m. Plungės rajono, 1969–1989 m. Palangos miesto Vykdomojo komiteto pirmininkas (pakeitė Petrą Mičiūną). 1980 m. neakivaizdiniu būdu baigė Lenigrado aukštąją partinę mokyklą. 1989 m. SPUAB „Palangos komunalinis ūkis" vyriausiasis inžinierius, 2006-2009 m. UAB „Palangos komunalinis ūkis" vyr. inžinierius-direktoriaus pavaduotojas. Nuo 2010 m. Palangos kraštovaizdžio bičiulių klubo pirmininkas. 1958 -1989 m. SSKP, nuo 1990 m. nepartinis

1971–1985 m. LSSR AT deputatas. 1995–1997 m. (LDDP sąraše) ir 2007–2011 m. (Liberalų sąraše) Palangos savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Irena, vaikas Svajūnas.

Įvertinimas
-----------

* 1971 m. Garbės ženklo ordinas
* 1985 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas
* 2015 m. Palangos miesto garbės pilietis

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Danius Puodžius*. Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija, T. 2 (K–P). Vilnius, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1968, 944 psl.
2. ↑  Patyręs skurdą vėliau iš skurdo į pažangą Palangą vedė // Palangos tiltas, 2015-12-07
3. ↑  Vytautas Šemeta. *Danius Puodžius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 471
4. ↑
5. ↑
6. ↑   Archyvuota kopija 2019-03-26 iš Wayback Machine projekto.
**Danilas Makejevas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Danilas Igorevičius Makejevas |
| Gimimo data | 1998 m. liepos 30 d. (24 metai) |
| Gimimo vieta | Maskva, Rusija |
| Ūgis | 182 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK Jessentuki |
| **Numeris** | ? |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2018–2020  2021  2021– | Zenit II  Dainava  FK Jessentuki | 15 0(0)10 0(1)09 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 20 lapkričio 2021. |

**Danilas Makejevas** (*Daniil Makeyev*; g. 1998 m. liepos 30 d.) – futbolininkas iš Rusijos, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.

Karjera
-------

Futbolininko karjerą pradėjo gimtinėje. Žaidė Akademia Spartak Moscow, Spartak II, Khimki II, Rubin Kazan II, Zenit II jaunimo komandose.

2021 m. buvo paskelbta, kad tapo Alytaus „Dainavos" nariu. 2021 m. kovo 21 d. rungtynėse prieš Džiugą pelnė debiutinį įvartį A lygoje.

2021 m. vasarą grįžo į Rusiją. Atstovavo FK Jessentuki, kuris žaidė Nacionalinės futbolo lygos Antrame divizione (trečioje pakopoje).

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|
| **2021** | **„Dainava"** | 10 | 1 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* Soccerway
* transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
| **Kazys Milašius** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. gegužės 21 d. (73 metai)Juodlaukis, Kelmės valsčius |
|  |
| Veikla | sporto darbuotojas, treneris, dėstytojas |
| Organizacijos | Vilniaus pedagoginis universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | habilituotas biomedicinos mokslų daktaras |

**Kazys Milašius** (1949 m. gegužės 2 d. Juodlaukis, Kelmės valsčius) – Lietuvos sporto darbuotojas, treneris, dėstytojas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, Lietuvos slidinėjimo čempionas.

Biografija
----------

1972 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1999 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Nuo 1972 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) darbuotojas, nuo 1979 m. dėstytojas, nuo 2001 m. Sporto ir sveikatos fakulteto Sporto metodikos katedros vedėjas; nuo 2001 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo svarbiausia kryptis – sporto fiziologija, biochemija, organizmo adaptacijos prie fizinių krūvių dėsningumai, biologiškai aktyvių maisto papildų įtaka sportininkų adaptacijai prie fizinių krūvių, sporto treniruotės valdymas. Paskelbė daugiau kaip 70 mokslinių straipsnių.

Sportinė veikla
---------------

1968–1980 m. Lietuvos slidinėjimo rinktinės narys, 1981–1988 m. rinktinės treneris, 1995–2001 m. rengė rinktinę žiemos olimpinėms žaidynėms. 19 kartų Lietuvos slidinėjimo čempionas.

Bibliografija
-------------

* Ištvermę lavinančių sportininkų organizmo adaptacija prie fizinių krūvių, 1997 m.
* Sporto biochemija, vadovėlis, su B. Griniuviene, 1989 m.
* Sporto biochemija, vadovėlis, su A. Gailiūniene, 2001 m.
* Sporto fiziologija, vadovėlis, 2005 m.
* Slidinėjimas, vadovėlis, su kitais, 2005 m.
* Sportininkų vartojamų maisto papildų veiksmingumas, monografija, 2008 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kazys Milašius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 128 psl.
|  |
| --- |
| **Panevėžio „Žemynos" progimnazija** |
| [[Vaizdas:|Panevėžio „Žemynos" progimnazija herbas|center|100px]] |
| Panevėžio „Žemynos" progimnazija |
| **Adresas** | Ramygalos g. 99, Panevėžys |
| **Direktorius(-ė)** | Vidmantas Vilutis |
| **Mokinių skaičius** | 654 (2022/2023 m.m.) |
| **Įkūrimo data** | 1979 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 51 (2022/2023 m.m.) |

**Panevėžio „Žemynos" progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Panevėžyje, Ramygalos g. 99, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190423150. Steigėjas Panevėžio miesto savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Panevėžio 14-oji vidurinė mokykla įsteigta 1979 m. Mokykloje įrengti 43 mokomieji kabinetai, biblioteka, skaitykla, aktų, choreografijos ir sporto salės, baseinas, sporto aikštynas, veikia valgykla.

1996 m. rugsėjo 20 d. mokyklai suteiktas „Žemynos" vardas. Įkurtos jaunimo organizacijos Ateitininkai, Maironiečiai, Kudirkaičiai, Skautai. Mokiniai dalyvauja įvairiose miesto ir respublikinėse olimpiadose, konkursuose, sporto varžybose.

2007 m. atlikta mokyklos renovacija.

Nuo 2011 m. rugsėjo 1 d. pagrindinė mokykla, nuo 2013 m. rugsėjo 1 d. Panevėžio „Žemynos" progimnazija.

Direktoriai
-----------

* 1979–2018 m. Romualdas Grilauskas
* nuo 2018 m. Vidmantas Vilutis

Žymūs mokiniai
--------------

* Justinas Kinderis
* Jūratė Ladavičiūtė
* Arūnas Savickas
* Danas Rapšys

Panevėžio „Žemynos" progimnazija

Išnašos
-------

1. „Žemynos" progimnazija
2. ↑  „Žemynos" progimnazija
3. Mokytojai, specialistai
4. ↑  Mokytojai, specialistai

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
Devintosios simfonijos juodraštis
**Devintoji simfonija**, dar vadinama **Džiaugsmo simfonija** – paskutinė Liudviko van Bethoveno simfonija. Simfonija sukurta tarp 1822 ir 1824 m. pirmąsyk atlikta 1824 m. gegužės 7 d. Vienoje. Simfonija, daugumos kritikų ir muzikologų nuomone, laikoma geriausiu Bethoveno darbu ir vienu geriausių Vakarų muzikos kūriniu, taip pat išlieka daugiausiai atliekama simfonija pasaulyje. Simfonija padarė įtaką vėlesniems romantizmo kompozitoriams. 

Simfonija viena pirmųjų, kurioje buvo panaudotas choras – 4-ąją simfonijos dalį atlieka keturi solistai ir choras. Šios dalies tekstui Bethovenas panaudojo 1785 m. Frydricho Šilerio poemą „Odė džiaugsmui", nors tekstą šiek tiek pakoregavo ir pats. 4-oji simfonijos dalis vėliau tapo Europos Sąjungos himnu. Simfonijos melodija tarp 1974 ir 1979 m. buvo panaudota Rodezijos himne. 

2001 m. Bethoveno „Devintosios simfonijos" juodraštis, esantis Berlyno nacionalinėje bibliotekoje, buvo įtrauktas į UNESCO programos „Pasaulio atmintis" sąrašą, tapdamas pirmuoju taip pagerbtu muzikos kūriniu. 

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

| Devintoji simfonija |
| --- |
| *Symphony No.9, Op.125 (Beethoven, Ludwig van), III. Adagio molto e cantabile* |
|  |
| Trečioji simfonijos dalis – *Adagio* |
| 

---

 |

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Cook 1993, Product description (blurb). "Beethoven's Ninth Symphony is acknowledged as one of the supreme masterpieces of the Western tradition. More than any other musical work it has become an international symbol of unity and affirmation."
2. ↑  Service, Tom (9 September 2014). „Symphony guide: Beethoven's Ninth ('Choral')". *The Guardian*. „the central artwork of Western music, the symphony to end all symphonies"
3. ↑  "Lansing Symphony Orchestra to perform joyful Beethoven’s 9th" by Ken Glickman, *Lansing State Journal*, 2 November 2016
4. ↑  "Beethoven's Ninth: 'Ode to Joy'" Archyvuota kopija 1 December 2017 iš Wayback Machine projekto. Great Falls Symphony, 2017/18 announcement
5. ↑  Bonds, Mark Evan, "Symphony: II. The 19th century", *The New Grove Dictionary of Music and Musicians, Second Edition* (London: Macmillan, 2001), 29 vols. ISBN 0-333-60800-3, 24:837.
6. ↑  Memory of the World (2001) – Ludwig van Beethoven: Symphony No 9, D minor, Op. 125
| **Kazys Paulikas** |
| --- |
| Gimė | 1964 m. spalio 14 d. (58 metai) |
| Vaikai | Paulius, Eimantas |
|  |
| Veikla | verslininkas, vienintelis "Nesė Group" įmonių grupės akcininkas ir savininkas, "Nesė Group" valdybos pirmininkas, žinomas Lietuvos visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1995 m. Lietuvos liberalų sąjunga;
* 2003 m. Liberalų ir centro sąjunga.

 |

**Kazys Paulikas** (g. 1964 m. spalio 14 d.) – verslininkas, vienintelis "Nesė Group" įmonių, jungiančių bendroves Nesė UAB, "Sėkmės tiltas", "Pramogų bankas", grupės akcininkas ir savininkas, "Nesė Group" valdybos pirmininkas, žinomas Lietuvos visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1978 m. baigė Klaipėdos 21-ąją vidurinę mokyklą, 1981 m. baigė Klaipėdos 42-ąją profesinio lavinimo mokyklą. 1981–1983 m. dirbo AB Vakarų laivų remonto įmonėje. 1983–1985 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1985–1987 m. dirbo Klaipėdos liftų priežiūros įmonėje techniniu darbuotoju. 1987–1989 m. dirbo Valstybinėje priešgaisrinėje gelbėjimo tarnyboje ugniagesiu. 1989 m. neakivaizdžiai baigė Šiaulių pedagoginio instituto Klaipėdos fakultetą. 1989–1991 m. plėtojo nuosavą verslą Rusijos rinkoje. 1991 m. Lietuvoje įsteigė „Nesė Group" įmonę UAB „Nesė".

1993–1995 m. – Klaipėdos miesto ir apskrities futbolo federacijos prezidentas, 1995–1996 m. – Klaipėdos apskrities sunkiosios atletikos federacijos prezidentas. 2003 m. įsteigė Lietuvos lošimų operatorių asociaciją, 2003–2006 m. – šios asociacijos prezidentas. 

1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, Klapėdos skyriaus primininko pavaduotojas, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Klaipėdos miesto skyriaus narys. 2003–2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys, Turto komiteto pirmininkas. Nėra jokios partijos narys nuo 2010 m.

Klaipėdos miesto futbolo federacijos viceprezidentas.

2009 m. – Klaipėdos prekybos, pramonės ir amatų rūmų viceprezidentas. Asociacijos „Mano miestas Klaipėda" steigėjas ir prezidentas.

Išsiskyręs, vaikai Paulius, Eimantas.

Nuorodos
--------

* K. Pauliko biografija Archyvuota kopija 2009-10-10 iš Wayback Machine projekto.
„Intellipedia" logotipas
**Intelipedija** (angl. *Intellipedia*) – wiki principu kuriamas informacinis tinklas JAV. Tai žvalgybos tarnybų, kurias jungia United States Intelligence Community, projektas.

Priešingai nei Laisvoji enciklopedija *Vikipedija* Intelipedija nėra prieinama visuomenei. Straipsniai nėra vien enciklopedinės žinios, nėra taikomas neutralaus požiūrio taško principas. Priešingai, stengiamasi pateikti kuo įvairesnės kelių įstaigų turimos informacijos, kad jos dėka būtų suformuojama pagrindinė nuomonė bei pasiekiamas bendras konsensusas žvalgybinės informacijos veikloje. Enciklopediją kuria žvalgybos analitikai ir kiti specialiųjų tarnybų pareigūnai, bendrai pildantys ar koreguojantys JAV vyriausybės pateiktą informaciją.

Istorija
--------

Projektas buvo inicijuotas CIA tarnybų. Priežastys – suvokimas, kad viešosios komunikacijos priemonės (žiniasklaida, tinklalapiai) gerokai lenkia įprastines žvalgybos tarnybų veiklos formas, rezultatus, renkant, viešinant bei platinant informaciją. Siekiama, kad internetinė enciklopedija savo išsamumu, aiškumu lenks turimus šaltinius ir bus labai svarbi būsimiems amerikiečių žvalgams.

*Intellipedia* projektui vadovauja Director of National Intelligence. Enciklopedija naudojasi 16 agentūrų, sudarančių JAV žvalgybos bendruomenę.

Enciklopedijoje 2006 m. rugsėjį buvo per 5 000 straipsnių, pažymų, administracinių problemų paaiškinimų bei kitokios medžiagos. Enciklopediją sudaro per 28 000 puslapių informacijos. Informacine sistema naudojasi per 3 600 užsiregistravusių vartotojų, tarp jų ir tokios insitucijos kaip Transporto saugos administracija ir nacionalinės laboratorijos.

Nuorodos, šaltiniai
-------------------

* JAV žvalgyba sukūrė savo „Vikipediją" – „Intellipedia" Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto.
* Government Computer News:*Spy agencies adapt social software, federated search tools*, 25. September 2006 Archyvuota kopija 2006-11-04 iš Wayback Machine projekto.
* Telepolis:*Wikipedia ist schneller als die Geheimdienste*, 28. Oktober 2006
**Kazys Skaisgirys** (1891 m. kovo 16 d. Marčiukų kaime, Lukšių valsčiuje, Šakių apskrityje – 1944 m. karo metu dingo Vokietijoje), vargonininkas, chorvedys.

Biografija
----------

Baigęs Lukšių pradžios mokyklą, 1909–1912 m. pas vietos parapijos vargonininką mokėsi vargonuoti. Pirmojo pasaulinio karo metais vargonininkavo Rusijoje, o 1923–1944 m. Plokščiuose ir Sintautuose (Šakių apskr.). 1926–1929 m. Klaipėdoje vasaros metu lankė muzikos kursus mokytojams ir gavo vargonininko cenzą (dėst. J. Žilevičius). Su Sintautų bažnyčios choru K. Skaisgirys dalyvavo 1924 m. ir 1928 m. visos Lietuvos dainų šventėse Kaune, o su bažnyčios ir Šaulių sąjungos chorais 1938 m. Klaipėdos ir 1939 m. Alytaus dainų šventėse. Jo sūnus, taip pat Kazys Skaisgirys (1927–2005 m.), nuo 1949 m. gyveno JAV – Čikagoje ir yra daug pasidarbavęs lietuvių išeivijos muzikinei kultūrai.

Nuo 1981 m. K. Skaisgirys (sūnus) vadovavo J. Žilevičiaus ir J. Kreivėno lietuvių muzikologijos archyvui, nuo 1987 m. kartu su S. Sližiu redagavo žurnalą „Muzikos žinios", rašė straipsnius, tvarkė, redagavo ir leido muzikos kūrinius bei kitokius leidinius.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

2010 m. "Fastum" LKL žvaigždžių dienos logotipas
**2010 m. "Fastum" LKL žvaigždžių diena** - 2010 m. kovo 20 d. įvykusi stipriausios Lietuvos krepšinio lygos LKL šventė.

Žvaigždžių dienoje žaidėjai varžėsi dėl LKL snaiperio, Oro karaliaus titulų bei Visų Žvaigždžių rungtynėse. Taip pat įtraukta nauja rungtis - Įgūdžių slalomas. Krepšininkai šioje rungtyje varžosi dėl universaliausio ir profesionaliausio krepšininko titulo.

LKL snaiperis
-------------

*Pirmasis etapas:*

Donatas Zavackas ("Lietuvos rytas") - 17 taškų  

Martynas Gecevičius ("Lietuvos rytas") - 19 taškų  

**Adas Juškevičius ("Žalgiris")** - 20 taškų  

**Derrickas Low ("Šiauliai")** - 19 taškų  

Jonas Elvikis ("Juventus") - 10 taškų  

Julius Žurna ("Neptūnas") - 11 taškų  

Gytis Andrijauskas ("Nevėžis") - 18 taškų  

Laimonas Lukoševičius ("Techasas") - 10 taškų  

Vytautas Nedzinskas ("Sūduva") - 15 taškų  

**Eimantas Bendžius ("Perlas")** - 22 taškai  

Virginijus Sirvydis ("Sakalai") - 17 taškų  

**Andrius Aleksandrovas ("Alytus")** - 19 taškų  

Giedrius Kurtinaitis ("Aisčiai") - 13 taškų  

Darius Gvezdauskas ("Nevėžis") - 11 taškų

*Antrasis etapas:*

Eimantas Bendžius ("Perlas") - 15 taškų  

**Adas Juškevičius ("Žalgiris")** - 17 taškų  

**Derrickas Low ("Šiauliai")** - 24 taškai  

Andrius Aleksandrovas ("Alytus") - 15 taškų

*Finalas:*

**Derrickas Low ("Šiauliai")** - 22 taškai  

Adas Juškevičius ("Žalgiris") - 21 taškas

Įgūdžių slalomas
----------------

Igoris Miloševičius ("Lietuvos rytas") - 29s  

Šarūnas Vasiliauskas ("Žalgiris") - 34s  

Augustas Pečiukevičius ("Aisčiai") - 31s  

Paulius Kleiza ("Alytus") - 34s  

Nikolozas Vašakidzė ("Juventus") - 44s  

Mindaugas Girdžiūnas ("Neptūnas") - 31s  

Gediminas Butkus ("Nevėžis") - 36s  

Aidas Viskontas ("Perlas") - 37s  

**Gytis Andrijauskas ("Rūdupis")** - 27s  

Laurynas Samėnas ("Sakalai") - 31s  

Aurimas Birgelis ("Sūduva") - 28s  

Deividas Gailius ("Šiauliai") - 34s  

Tadas Buinauskas ("Techasas") - 29s

Ereliai - Vilkai
----------------

Vilkų (žaidėjų nuo 23 m.) ir Erelių (žaidėjų iki 23 m.) susitikimą rezultatu **109:104** (34:23, 26:31, 27:33, 22:17) laimėjo Vilkų komanda. Iš jau 5 kartus vykusių jų susitikimų, tai jau ketvirtoji Vilkų pergalė.

Oro karalius
------------

**Aronas Baynesas ("Lietuvos rytas")** - 50 balų  

Arūnas Vasiliauskas ("Juventus") 46 balai  

Mantas Kadzevičius ("Aisčiai") - 45 balai  

**Raimundas Danys ("Sūduva")** - 50 balų  

**Vaidotas Volkus ("Techasas")** - 50 balų

*Finalas:*

Raimundas Danys ("Sūduva") - 50 balų, 16 balų, 45 balai, 45 balai  

Vaidotas Volkus ("Techasas") - 13 balų, 50 balų, 43 balai, 43 balai  

**Aronas Baynesas ("Lietuvos rytas")** - 47 balai, 50 balų, 46 balai, 45 balai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kazys Mažonas** (1886 m. rugsėjo 9 d. Gesaluose, Mažeikių raj. – 1958 m. ? Klyvlende, JAV) – vaistininkas, Lietuvos visuomenės ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

1894–1898 m. mokėsi Palangos progimnazijoje, priklausė slaptam moksleivių būreliui. 1904–1906 m. organizacijos „Draugas", nuo 1906 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1907 m. Kazanės universitete išlaikęs vaistininko egzaminus, praktiką atliko Peterburge, Archangelske ir Raseiniuose. 1913 m. Tartu universitete išlaikė valstybinius egzaminus, dirbo Raseinių vaistinės vedėju.

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui pasitraukė į Rusiją, 1914–1918 m. buvo Tambovo vaistinės vedėjas ir kartu Nuo karo nukentėjusiems šelpti komiteto narys. 1918 m. pargabeno į Lietuvą apie 1000 lietuvių tremtinių.

1919–1922 m. Lietuvos vidaus reikalų ministerijos Sveikatos departamento centrinio vaistų sandėlio ir vaistinės vedėjas. 1922–1924 m. dirbo savo vaistinėje Skuode, 1924–1944 m. – Klaipėdoje.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1949 m. dirbo Lietuvos Raudonajame Kryžiuje Detmonde, nuo 1949 m. gyveno Klyvlende.
*Kitos reikšmės – Interferencija (reikšmės).*
**Interferencija** (**kalbinė interferencija**) (lot. *interferens* < *inter* 'tarp' + *-ferens* 'nešantis, pernešantis') – kalbotyroje reiškia vienos kalbos įtakos padarinius kitai kalbai, t. y. vienos kalbos normų pritaikymą kitai kalbai rašytine ir (arba) sakytine forma.

Pasak M. Veinreicho, kalbinės interferencijos atsiradimo sąlyga yra kalbų kontaktas, kuris yra arba „žodinis dviejų kalbinių kolektyvų bendravimas", arba mokymosi situacija. „Dvi arba keletas kalbų kontaktuoja, jeigu jas pakaitomis vartoja vienas ir tas pats asmuo. Tokiu būdu kontaktas kyla iš kalbą vartojančių individų." Neretai kalbų kontaktavimo padarinys yra interferencija, t. y. „nukrypimas nuo kiekvienos kalbos normų, jis įvyksta dvikalbių šnekoje dėl to, kad jie susipažinę daugiau nei su viena kalba" (Weinreich 1953, p. 1–7).

E. Haugenas interferenciją apibrėžia kaip dalinį kalbinį sutapimą, kai kalbinis vienetas vienu metu yra dviejų sistemų elementas, ir kaip dviejų kalbinių sistemų persidengimą (Haugen 1972, p. 69–70). V. Rozencveigas mano, kad „interferencija – tai dvikalbio pažeidžiamos kontaktuojančių kalbų atitikimo taisyklės, šie pažeidimai jo kalboje reiškiasi kaip nukrypimas nuo normos" (Rozencveig 1972, p. 28). Pasak Jarcevos, „interferencija – kalbų sistemų sąveika esant dvikalbystei, susidarančiai arba kontaktuojant kalboms, arba individualiai mokantis negimtosios kalbos; reiškiasi nukrypimu nuo antrosios kalbos normos bei sistemos dėl gimtosios kalbos įtakos…" (Jarceva 1990, p. 197).

Skirtingai nuo kodų kaitos, esant interferencijai ne pereinama prie kitos kalbos, o viena kalba pakinta dėl kitos kalbos įtakos.

Kaip pažymi A. Pumlianskis, mokslinio–techninio vertimo tyrėjas, pagrindinės klaidas sukeliančios priežastys yra tokios:   

1) įsitikinimas, kad žodžiai ir gramatinės formos yra vienareikšmiai;   

2) žodžio grafinės išvaizdos supainiojimas;   

3) klaidingas analogijos pasitelkimas;   

4) žodžių vertimas konkretesnėmis reikšmėmis negu yra iš tikrųjų;   

5) nemokėjimas rasti žodžių, leksinių ir gramatinių junginių tinkamų atitikmenų;  

6) verčiamos kalbos mokslinės–techninės medžiagos dėstymo dėsningumų ir jos perteikimo būdų nežinojimas (Pumlianskij, 1961, p. 5).

Tyrimai rodo, kad profesinėje tarptautinėje komunikacijoje ir profesiniame vertime reiškiasi:

1. Garsinė (fonetinė, fonologinė ir garsinė–reprodukcinė) interferencija.
2. Ortografinė interferencija.
3. Gramatinė (morfologinė, sintaksės ir skyrybos) interferencija.
4. Leksinė interferencija.
5. Semantinė interferencija.
6. Stilistinė interferencija.
7. Vidinė kalbos interferencija.

Išnašos
-------

1. ↑  Jarvis, Scott, 1966- (2008). *Crosslinguistic influence in language and cognition*. Pavlenko, Aneta, 1963-. New York: Routledge. ISBN 978-0-203-93592-7.
|  Šinai |
| --- |
| Šinų muzikantaiŠinų muzikantai |
| Gyventojų skaičius | ~2,2 mln. |
| Populiacija šalyse | Pakistano vėliava Pakistanas: 2,084 mln.Indijos vėliava Indija: 0,185 mln. |
| Kalba (-os) | šinų |
| Religijos | islamas, budizmas |
| Giminingos etninės grupės | khojai, kašmyrai, pašajai, kalašai ir kt. dardai |

**Šinai** – Himalajų tauta, gyvenanti šiaurės Kašmyre (Pakistane ir Indijoje): daugiausia Gilgito slėnyje bei aplinkinėse priekalnėse. Šinų kalba priklauso indoeuropiečių kalboms, indoiranėnų dardų šakai. Dauguma tikinčiųjų – musulmonai (sunitai, yra šiitų-izmailitų), taip pat budistai.

Iki islamo įsigalėjimo XIV a. pas šinus susiklostė baudžiavinė santvarka, susidariusios valstybėlės kariavo tarpusavyje, prekiavo vergais. Daugelis šiaurės vakarų Kašmyro šinų kaimų turi tvirtoves.

Slėniuose tradiciškai verčiasi kapline žemdirbyste (javai, daržovės, vaisiai), Gilgito slėnyje – vynuogininkyste. Dėl skurdžių dirvožemių dažnai kenčia nepriteklius, vaisius ir daržoves maino į grūdus. Aukštikalnių šinai užsiima atgintine gyvulininkyste (ožkos, avys), medžiokle, aukso gavyba ir kt. Kadangi Gilgito slėniu driekiasi prekybiniai keliai per kalnų perėjas, šinai versdavosi karavanų palyda, krovinių nešimu.

Išlikusi kaimo bendruomenė, šeimos santykiuose laikomasi šariato nuostatų. Tikyboje išlikę senųjų tikėjimų, hinduizmo bruožų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Шина*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
**Kazys Petkevičius**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1926 m. sausio 1 d. |
| Gimimo vieta | Steigviliai, Lietuva |
| Mirties data | 2008 m. spalio 14 d. (82 metai) |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | - |
| **Pozicija** | įžaidėjas, atakuojantis gynėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 1946–1951 | Kauno „Žalgiris" |  |
| Šalies rinktinė |
| 1947–1958 | Tarybų Sąjunga SSRS |  |
|  |

| Medaliai |
| --- |
|
| Europos čempionatai |
| **Auksas** | Čekoslovakija 1947 | SSRS |
| **Auksas** | SSRS 1953 | SSRS |
| **Bronza** | Vengrija 1955 | SSRS |
| Olimpinės žaidynės |
| **Sidabras** | Helsinkis 1952 | SSRS |
| **Sidabras** | Melburnas 1956 | SSRS |

**Kazys Petkevičius** (1926 m. sausio 1 d. Steigviliuose, Pakruojo raj. – 2008 m. spalio 14 d. Kaune) – Lietuvos krepšininkas ir krepšinio treneris.

Biografija
----------

Vaikystę praleido Telšiuose, ten ir susidomėjo sportu. Mokėsi Telšių gimnazijoje, žaidė Telšių „Džiugo" krepšinio komandoje. 1945–1949 m. studijavo Lietuvos Kūno kultūros institute (LKKI), įgijo fizinio lavinimo dėstytojo specialybę. 1951–1956 m. studijavo Leningrado Kūno kultūros instituto (KKI) aspirantūroje. 1956–1958 m. Leningrado KKI dėstytojas. 1958–1976 m. LKKI Žaidimų katedros dėstytojas.

### Žaidėjo karjera

Krepšininko karjerą pradėjo 1945 m. KKI komandoje, vėliau atstovavo Kauno „Žalgiriui". 1946–1951 m. ir 1958 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės žaidėjas, žaidė 28 rungtynes, pelnė 111 taškų. 1947–1949, 1951 ir 1952 m. Lietuvos čempionas.

1947–1958 m. SSRS vyrų krepšinio rinktinės žaidėjas. 1947 m. (Tbilisyje) ir 1951 m. SSRS čempionas. SSRS rinktinėje sužaidė 61 rungtynes, pelnė 405 taškus.

1947 m. Prahoje ir 1953 m. Maskvoje – Europos čempionas. 1955 m. Budapešte – Europos čempionato bronzos medalininkas. 1949–1950 m. pasaulio studentų žaidynių čempionas. 1952 m. Helsinkio olimpinių žaidynių ir 1956 m. Melburno olimpinių žaidynių sidabro medalių laimėtojas.

### Trenerio karjera

1959–1962 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės vyr. treneris. 1976–1989 m. Kauno krepšinio sporto mokyklos, 1989–1998 m. A. Sabonio krepšinio mokyklos treneris. 1998–2008 m. Kauno „Žalgirio" dublerių komandos treneris. Su šia ekipa 2008 m. tapo Nacionalinės krepšinio lygos (NKL) čempionu. Tarp K. Petkevičiaus auklėtinių buvo Modestas Paulauskas, Romualdas Venzbergas, A. Šidlauskas, V. Sarpalius, Z. Sabulis, J. Radykas, A. Žukauskas, A. Linkevičius ir kt.

1952 m. SSRS nusipelnęs sporto meistras. 1976 m. Lietuvos SSR nusipelnęs treneris. 2006 m. apdovanotas LTOK Olimpine žvaigžde. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kazys Petkevičius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 358
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* K. Petkevičius: „Maloniausios pergalės – su „Žalgiriu"
* Gyva krepšinio legenda nenumalšino pergalių alkio
Škotų nulėpausė katė
**Škotų nulėpausė katė** (angl. *Scottish Fold*) – kačių veislė, pasižyminti nulėpusiomis ausimis. Neretai savo išvaizda primena pelėdą. Ką tik gimusių kačiukų ausys būna stačios. Tų, kurie turi nulėpausių geną, ausys pradeda linkti sulaukus trijų – keturių savaičių. Kačiukai, neturintys tokio geno, priskiriami Škotų stačiaausių veislei.

Istorija
--------

1961 m. Škotijoje viena ūkininko katė atsivedė kačiukų, vienas jų turėjo nulėpusias ausis. Tai buvo patinėlis. Neilgai trukus juo susidomėjo veislininkai. Kryžminant tinkamas namines kates ir britų trumpaplaukes su šio patino palikuonimis, dėl mutacijos atsiradusios nulėpusios ausys tapo skiriamuoju naujos veislės, pavadintos škotų nulėpausėmis, požymiu. Genas, lemiantis katės ausų nulėpimą, yra paveldimas, dominuojantis.

Pasirodė, kas šis genas lemia ne tik nulėpusias ausis, bet ir kaulų deformacijas, ypač jei abu tėvai nulėpausiai. Dabar vengiama poruoti du nulėpausius – veislė mišrinama su britų trumpaplaukėmis ir kitomis katėmis.

Charakteris
-----------

Šios veislės katės paklusnios, meilios. Ramios, tačiau kartais mėgsta žaisti. Gerai sutaria su kitomis katėmis ir šunimis, jei augo kartu nuo mažens. Škotų nulėpausę sunku suerzinti, paprasta ji tyli. Mėgsta švelnumą, tačiau dėmesio įkyriai nereikalauja. Mėgsta draugiją, tačiau keletą dienų gali išbūt ir vienos.

Fizinės savybės
---------------

Škotų nulėpausė vidutinio dydžio, raumeninga, gana stambių kaulų. Uodega vidutinio ilgumo arba ilga. Galva apvali, kaklas gana trumpas. Akys didelės ir apvalios, toli viena nuo kitos. Žvilgsnis meilus. Ausų galiukai apskriti.

Škotų nulėpausės kailis su poplaukiu, labai tankus, minkštas ir stangrus. Gali būti įvairių gamtinių spalvų. Dažniausiai pasitaikantys atspalviai – melsva, rausva, juoda ir kreminė, gali būti su balta su dryžiais arba visiškai balta. Akys paprastai vario spalvos arba oranžinės.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Škotų nulėpausė katė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Jorkšyro ir Hamberio regionas Anglijos žemėlapyje
**Jorkšyras ir Hamberis** (angl. *Yorkshire and the Humber*) – vienas iš regionų Anglijoje. Yra NUTS 1 lygmenyje dėl statistinių tikslų. Regionas apima daugiausiai istorinę Jorkšyro teritoriją. Šiaurėje ribojasi su Šiaurės Rytų Anglija, vakaruose su Šiaurės Vakarų Anglija, pietuose su Vidurio Rytų Anglija, rytuose regiono krantus skalauja Šiaurės jūra. 2011 m. duomenimis, regiono gyventojų sk. siekia 5 284 000.

Miestai
-------

Regione yra septyni miestai, turintys miesto (*city*) statusą: Bradfordas, Kingstonas prie Halo, Lidsas, Riponas, Veikfildas, Šefildas ir Jorkas. Taip pat yra ir daugybė mažesnių miestų ir miestelių, kaip Donkasteris, Grimsbis, Halifaksas, Hadersfildas ir Skantorpas. Lidsas yra didžiausias regione, jo gyventojų skaičius siekia pusantro milijono. Be to, Lidsas yra vienas didžiausių finansų centrų Jungtinėje Karalystėje. Šefildas yra antras pagal dydį, turintis didžiulį pramoninį centrą. Bradfordas tradiciškai laikomas tekstilės centru. Kingstone prie Halo įsikūręs pagrindinis regiono uostas. Šie miestai išaugo industrinės revoliucijos metu. Regione yra senų, istorinių miestų, tokių kaip Veikfildas ir Jorkas.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAnglijos regionai |
| --- |
|  |
| 
Londonas · Pietvakarių Anglija · Pietryčių Anglija · Vakarų Midlandsas · Šiaurės Vakarų Anglija · Šiaurės Rytų Anglija · Jorkšyras ir Hamberis · Rytų Midlandsas · Rytų Anglija | Anglija |

 |
**Kazimieras Jovaiša** (1890 m. rugpjūčio 16 d. Vainekonių k. Pasvalio r. – 1984 m. vasario 17 d. Rokiškyje), muzikos pedagogas, choro ir orkestro dirigentas, kompozitorius.

Biografija
----------

Muziką mėgo visa šeima. Jovaišų kaimo kapela garsėjo visoje apylinkėje. Tad pirmieji muzikos mokytojai buvo tėvas ir vietos vargonininkas J. Barkauskas. Būdamas muzikai labai gabus, jaunuolis išmoko groti bemaž visais pučiamaisiais instrumentais. Atsidūręs Rygoje vadovavo dainos ir teatro mėgėjų draugijos „Rūta" lietuvių chorui. 1918–1933 dėstė muziką ir dainavimą Linkuvos gimnazijoje, vadovavo moksleivių ir suaugusiųjų chorams bei pučiamųjų instrumentų orkestrams. 1928 eksternu baigė Klaipėdos muzikos mokyklą. 1933–1948 mokytojavo ir vadovavo moksleivių ir suaugusiųjų chorams bei pučiamųjų orkestrams Rokiškyje, dalyvavo Lietuvos muzikų draugijos veikloje. 1948–1960 dėstė muziką Panevėžio mokytojų seminarijoje (pedagoginėje mokykloje), 1-ojoje vidurinėje ir muzikos mokykloje, vadovavo moksleivių chorui ir pučiamųjų orkestrui. Buvo reiklus ir pareigingas pedagogas, daug prisidėjęs prie jaunimo muzikinio auklėjimo ir muzikantų pamainos rengimo. Parašė solfedžio vadovėlį (1936) ir elementariosios muzikos teorijos vadovėlį (1938), sukūrė dainų chorams ir sceninės muzikos veikalų. Buvo Rokiškio rajono ir Panevėžio miesto dainų švenčių dirigentas, respublikinių dainų švenčių konsultantas. Jo dukros irgi muzikės.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Kazimieras Kisielis** |
| --- |
| Gimė | 1926 m. kovo 26 d.Išlaužai, Pagirio valsčius |
| Mirė | 2014 m. vasario 28 d. (87 metai)Vilnius |
| Tėvas | Antanas Kisielis |
|  |
| Veikla | skulptorius |
|  |
| Alma mater | 1952 m. LSSR dailės institutas |

**Kazimieras Kisielis** (1926 m. kovo 26 d. Išlaužuose, Pagirio valsčius, Ukmergės apskritis – 2014 m. vasario 28 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas skulptorius.

Biografija
----------

Kazimiero Kisielio tėvas buvo stalius.

Mokėsi Išlaužų ir Žižmių pradžios mokyklose, Ramygalos gimnazijoje. 1946 m. baigė Panevėžio mokytojų seminariją. Lankė Juozo Miltinio dramos studiją. Režisierius vertino Kazimiero artistinius gabumus, muzikalumą, gražaus tembro balsą, buvo numatęs palikti dirbti teatre.

Trumpai studijavo Kauno kunigų seminarijoje. 1946 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute pradėjo studijuoti skulptūrą (dėst. Juozas Kėdainis, Juozas Mikėnas). Nuo 1951 m. gyveno Vilniuje. 1952 m. baigė LSSR dailės institutą. 1952–1955 m. dirbo Vilniaus „Dailės" kombinate. Nuo 1955 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

Kūryba
------

Sukūrė dekoratyvinių („Žvejas", 1958 m. 1971 m. pastatytas Klaipėdoje, archit. Petras Šadauskas; „Bangpūtys", Klaipėda, 1977 m.; „Saulės džiaugsmas", 1970 m.; „Šv. Kristoforas", 1996 m. archit. Arūnas Eduardas Paslaitis, abu Vilniuje; „Martynas Mažvydas", Lietuvos nacionalinė biblioteka Vilniuje, 1977 m.), monumentalių („Šauklys", 1998 m. Šilalė, archit. Juozas Spudulis, Donatas Daukša, Edmundas Petrauskas; „Laiminu. Žuvusiems už laisvę", Panemunis, 2003 m. archit. Gintaras Kaulinskas) skulptūrų, skulptūrinių kompozicijų, portretų (Hubertas Borisa, 1962 m.; Antanas Strazdas, 1965 m.; Algimantas Mikėnas, 1974 m.; Alfonsas Ambraziūnas, 1987 m.), antkapinių paminklų. Naudojamas nerūdijantis plienas, granitas, marmuras, medis, geležis, žalvaris, varis, terakota. Kūriniai stambių, apibendrintų formų, monumentalūs, jų turi Lietuvos dailės muziejus. Nuo 1955 m. dalyvavo parodose.

Įvertinimas
-----------

* 1986 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas
* 2006 m. Panevėžio rajono garbės pilietis
* 2006 m. nominuotas Lietuvos nacionalinei kultūros ir meno premijai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Giedrė Jankevičiūtė. *Kazimieras Kisielis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 319
2. ↑  Irena Dobrovolskaitė. *Kazimieras Kisielis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 175 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Kazimieras Florijonas Čartoriskis** |
| --- |
|  |
| Čartoriskiai |
| Čartoriskiai (herbas) |
| Čartoriskiai (herbas) |
|  |
| Gimė | 1620 m.Klevanė |
| Mirė | 1674 m. gegužės 15 d. (~54 metai)Varšuva |
| Tėvas | Mikalojus Jurgis Čartoriskis |
| Motina | Izabelė Kordecka |
|  |
|  **Vikiteka** | Kazimieras Florijonas Čartoriskis |

**Kazimieras Florijonas Čartoriskis** (lenk. *Kazimierz Florian Czartoryski*, 1620 m. Klevanė – 1674 m. gegužės 15 d. Varšuva) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajoras didikas, kunigaikštis, valstybės ir katalikų bažnyčios veikėjas, Gniezno arkivyskupas, Lenkijos primas.

Biografija
----------

Kilęs iš Lietuvos didikų Čartoriskių giminės. Tėvas Mikalojus Jurgis Čartoriskis, motina Izabelė Kordecka. Broliai Mykolas Jurgis Čartoriskis, Jonas Karolis Čartoriskis.

Veikla
------

Teologijos Romoje studijas baigė daktaro laipsniu. Karalius Vladislovas Vaza jį pakvietė savo sekretoriumi. 1651 m. tapo Poznanės vyskupu, nuo 1655 m. Kujavijos vyskupas. Švedų tvano metu iki 1657 m. liepos mėn. su karaliumi Jonu Kazimieru slapstėsi Šlionske.

Liubomirskio rokošo metu stengėsi sutaikyti susikonfederavusią Lenkijos kariuomenę. 1672 m. krizės metu tarpininkavo tarp besivaidijančių šalių, palaikė Mykolo Kaributo Višnioveckio šalininkus.

1673 m. balandžio 15 d. mirus Gniezno arkivyskupui Mikalojui Pražmovskiui, karaliaus pavedimu pradėjo eiti jo pareigas. 1674 m. pirmuoju Lenkijos katalikų bažnyčios vyskupu jį patvirtino ir popiežius.

1673 m. lapkričio 10 d. mirus karaliui, tapo interreksu, tarpuvaldžio valstybės galva.

Nuorodos
--------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLDK didikų giminės |
| --- |
|  |
| Lietuvių kilmės | 
Alšėniškiai • Astikai • Bilevičiai • Čartoriskiai • Daugirdai • Daumantai Siesickiai • Drazdauskai • Giedraičiai • Gelgaudai • Goštautai • Hlebavičiai • Kęsgailos • Manvydai • Naruševičiai • Nagurskiai • Olelkaičiai • Pacai • Radvilos • Sakaičiai • Sudimantaičiai • Zaleskiai |
|  |
| Rusėnų kilmės | 
Chodykinai • Chodkevičiai • Iljiničiai • Oginskiai • Ostrogiškiai • Puzinai • Sapiegos • Strutinskiai • Tiškevičiai • Valavičiai • Višnioveckiai |
|  |
| Vokiečių kilmės | 
Pliateriai • Tyzenhauzai |
|  |
| Totorių kilmės | 
Glinskiai |
|  |
| Lenkų kilmės | 
Kiškos • Kosakovskiai • Potockiai |
|  |
| Italų kilmės | 
Karpiai • Morikoniai |
|  |
| Portugalų kilmės | 
Goesai |

 |
**Kazimieras Kazlauskas** (1865 m. kovo 27 d. Alkupis, Padievyčio valsčius – 1950 m. vasario 15 d. Tverai) – Lietuvos kunigas, tautinio atgimimo veikėjas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.

Biografija
----------

1886–1890 m. mokėsi Vilniaus kunigų seminarijoje, čia buvo vienas lietuvių sąjūdžio pradininkų, 1891–1892 m. tęsė mokslus Kauno kunigų seminarijoje. 1892 m. įšventintas kunigu. 1893–1895 m. Vidžių vikaras. 1895 m. už lietuvišką veiklą metams uždarytas į Kretingos vienuolyną. Čia su F. Lėliu organizavo laikraščio „Tėvynės sargas" leidybą. Nuo 1896 m. Rumšiškių, nuo 1897 m. Rozalimo vikaras, nuo 1901 m. Karklėnų filialistas, 1907–1915 m. Svėdasų klebonas. Parapijose rūpinosi draudžiamosios lietuviškos spaudos platinimu, slaptų lietuvių mokyklų steigimu. Vėliau kunigavo Krekenavoje, Gruzdžiuose, Deltuvoje, Lapėse, Kelmėje. Nuo 1944 m. altaristas Lygumuose. Bendradarbiavo laikraščiuose „Tėvynės sargas" ir „Viltis".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Benjaminas Kaluškevius. *Kazimieras Kazlauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 674 psl.
Koordinatės: 54°25′ p. pl. 3°22′ r. ilg.﻿ / ﻿54.417°š. pl. 3.367°r. ilg.﻿ / 54.417; 3.367

Pietrytinė Buvė salos pakrantė, 1898 m. paveikslas
Buvė salos Valdivijos kyšulys
**Buvė Sala** (norv. *Bouvetøya*) – negyvenama vulkaninės kilmės sala Pietų vandenyne, 2600 km į pietvakarius nuo Gerosios vilties kyšulio. Priklauso Norvegijai. Sala paskelbta gamtos rezervatu.

Geografija
----------

Salos plotas siekia vos 49 km². Buvė yra viena labiausiai izoliuotų salų žemėje. Nuo artimiausios sausumos, Karalienės Mo Žemės Antarktidoje nutolusi 1300 km, nuo Pietų Sandvičo salų 1900 km, o nuo artimiausios gyvenamos vietos, Pietų Afrikos Respublikos pietinių pakrančių – 2600 km. 89 % jos paviršiaus dengia ledas. Visose salos pusėse stūksančios stačios uolos itin apsunkina išsilaipinimą krante.

Aukščiausia salos viršūnė – Olafo kalnas (*Olavtoppen*), iškilęs virš jūros lygio 780 m.

Istorija
--------

Salą 1739 m. sausio 1 d. atrado prancūzų jūrininkas Žanas Batistas Šarlis Buvė de Lozeras (*Jean-Baptiste Charles Bouvet de Lozier*), tačiau joje neišsilaipino. Vėliau saloje ilgą laiką niekas nesilankė. XIX a. pr. ją kelis kartus buvo pasiekę britų ruonių medžiotojai bei amerikiečių jūrininkas Bendžaminas Morelas. 1927 m. salą pasiekė norvegų ekspedicija, vadovaujama Hjalmaro Riserio-Larseno ir paskelbė Norvegijos valda. 1930 m. Britanija, kuri turėjo pretenzijų į salą, pripažino ją Norvegijai. 1971 m. suteiktas gamtos rezervato statusas.

Sala visiškai negyvenama. Joje ilgą laiką nebuvo jokių bazių ar mokslinių tyrimo stočių, tik automatinė meteorologinė stotis (nuo 1977 m.). 1996 m. pastatyta Norvegijos poliarinio instituto stotis (2014 m. perstatyta).

Šaltiniai
---------

* Bouvetøya (Buvė sala) Norvegijos poliarinis institutas.

1. ↑  „Ny „ekstremstasjon" på Bouvetøya". NRK


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RNorvegijos administracinio suskirstymo vienetai |
| --- |
|  |
| Apskritys: | 
Estfoldas · Akešhiusas · Oslas · Hedmarkas · Oplandas · Biuskeriudas · Vestfoldas · Telemarkas · Rytų Agderis · Vakarų Agderis · Rugalandas · Hordalandas · Sognė ir Fjurdanė · Miorė ir Rumsdalis · Pietų Triondelagas · Trondheimas · Šiaurės Triondelagas · Nordlandas · Trumsas · Finmarkas | Norvegija |
|  |
| Arktis: | 
Svalbardas · Jan Majenas |
|  |
| Antarktis: | 
Buvė sala · Petro I sala · Karalienės Modos Žemė |

 |
**Teisės informatika** (**teisinė informatika**) - tarpdisciplinė sritis, apima tokius mokslus bei taikymo sritis kaip teisė, teisės taikymas ir informatika. Kaip taikomoji praktinė disciplina sprendžia teisės realizavimo metu kylančias problemas, palengvinant teisinę ir su ja susijusią veiklą.

Teisės informatika apima informacinių technologijų (informatikos) taikymą teisėje, tokias sritis kaip elektroninės erdvės reguliavimas, teisinių ir technologinių mechanizmų derinimas, teisinės duomenų bazės, elektroninė valdžia, elektroninė demokratija. Teisės informatikai gimininga teisė šaka (ir mokslas) - informacinių technologijų teisė (dar kitaip vad. informatikos teisė).

Lietuvoje
---------

Lietuvoje veikia Lietuvos kompiuterininkų sąjungos Teisinės informatikos sekcija (LIKS TIS) įkurta 1997 m. kuriai priklauso apie 20 narių, dirbančių MRU, Matematikos ir informatikos institute. Teisės informatika dėstoma ir plėtojama universitetuose. Veikia VU Teisės fakulteto Informatikos teisės centras ir MRU Socialinės informatikos fakultetas (anksčiau veikė MRU Informatikos ir statistikos katedra, taip pat MRU Teisinės informatikos katedra).

Literatūra
----------

* M. Kiškis, R. Petrauskas, I. Rotomskis, D. Štitilis. Teisės informatika ir informatikos teisė.
* Irmantas Rotomskis. "Elektroninės komercijos apmokestinimo teisinis reglamentavimas: Lietuvos kontekstas", daktaro disertacija tema (socialiniai mokslai, teisė (01S)) apginta Lietuvos teisės universitete 2004 m. spalio 11 d.

Nuorodos
--------

* MRU Socialinės informatikos fakulteto tinklalapis[neveikianti nuoroda]
**Teisės subjektas** – subjektas, asmuo, kuris gali būti teisinių santykių dalyviu, tai yra turi teisinį subjektiškumą (teisnumą ir veiksnumą). Teisės subjektai pagal asmenų statuso ypatumus civilinėje teisėje skirstomi į fizinius ir juridinius asmenis. Pagal teisės šakas – baudžiamosios teisės subjektai, tarptautinės teisės subjektai ir kt.

Istorija
--------

Pagoniškose kultūrose teisės subjektais buvo pripažįstami net ir gamtos reiškiniai (pvz. perkūnija)
Viduramžiais Europos teisėje teisės subjektais buvo ir gamtos reiškiniai (perkūnija), vanduo, gyvūnai, netgi ir daiktai (pvz. įrankiai). Pavyzdžiui, baudžiamojoje teisėje jiems buvo priskiriamas deliktinis teisnumas ir veiksnumas: už „nusikaltimus" buvo baudžiami ne tik gyvūnai, bet ir daiktai, „prisidėję" prie nusikaltimo (pvz. varpas, kuriuo buvo šaukiama maištauti, sukilti). Pagal Lietuvos Statutus gyvūno (šuns, arklio ar kt.) savininkas turėjo atlyginti gyvūno padarytą žalą arba perduoti šį gyvūną nukentėjusiam asmeniui. Gyvūnas buvo išduodamas ne kaip turtas žalai atlyginti, bet kaip kaltininkas, baudžiamosios teisės subjektas, kurį nukentėjusysis galėjo bausti savo nuožiūra.

Teisinis subjektiškumas
-----------------------

Teisinis subjektiškumas – asmens savybė, galėjimas būti teisinių santykių dalyviu. Subjektiškumą sudaro teisnumas ir veiksnumas. Išskiriamas šakinis teisinis subjektiškumas – civilinis subjektiškumas, tarptautinis teisinis subjektiškumas ir t. t.

Literatūra
----------

* Gyvūnai kaip feodalinės Lietuvos teisės subjektai // Jevgenij Machovenko. Individualūs feodalinės Lietuvos teisės subjektai. Mokslo darbai: Teisė, Nr. 42.
* Jevgenij Machovenko. Kolektyviniai feodalinės Lietuvos teisės subjektai. Mokslo darbai: Teisė, Nr. 43.