recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  Vlodavos Šv. Mergelės Marijos Gimimo cerkvė |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Chelmo stačiatikių dekanatas |
| **Gyvenvietė** | Vlodava |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1843 m. |
| **Stilius** | rusiškas bizantizmas |


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vlodavos Šv. Mergelės Marijos Gimimo cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Vlodavos Šv. Mergelės Marijos Gimimo cerkvė** (lenk. *Cerkiew Narodzenia Najświętszej Maryi Panny we Włodawie*) – cerkvė, esanti Vlodavos mieste. Cerkvė priklauso Vlodavos Šv. Mergelės Marijos Gimimo parapijai. Pirmoji cerkvė kaime pastatyta apie 1501 m. nuo 1772 m. iki 1875 m. priklausė unitams, o nuo 1875 m. stačiatikiams. Dabartinė rusiško bizantizmo su klasicizmo architektūros stiliaus elementais cerkvė pastatyta 1840–1843 m. pagal architekto *Viktoro Sičugovo* projektą. 1987 m. birželio 2 d. cerkvė buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).

Koordinatės: 51°33′00″ š. pl. 23°33′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.55000°š. pl. 23.55000°r. ilg.﻿ / 51.55000; 23.55000
| ***Ieškau žmonos su vaiku*** |
| --- |
|  |
| Pavadinimas | Ищу жену с ребёнком |
| Kilmės šalis | Ukraina |
| Režisierius | Aleksejus Kiriuščenka |
| Prodiuseris (-iai) | Vladimiras Zelenskis  Borisas Šefiras  Sergejus Šefiras |
| Scenaristas (-ai) | Vladimiras Zelenskis  Andrejus Jakovlevas  Aleksejus Žilenkovas |
| Vaidina | Olga Medynič  Marija Gorbanė  Olegas Mazurovas  Sergejus Burunovas  Sofija Stecenko  Konstantinas Černokriliukas |
| Metai | 2014 |
| Žanras | Komedija |
| Trukmė | 4 serijos (44 min. viso 174 min.) |
| Kalba | rusų |

**„Ieškau žmonos su vaiku"** (rus. *Ищу жену с ребёнком*) – 2014 m. komedija rusų kalba.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Veiksmas prasideda mieste, kuriame gyvena dvi šeimynos. Vienoje šeimoje tėvas (Igoris) yra bankininkas, jis turi dukrą Svetą ir antrą žmoną Verą, kuri daug laiko skiria tariamai draugei Karinai. Iš tikrųjų, tai jos gerbėjas Borisas. Kitoje šeimoje mama Lada augina sūnų, o jų kaimynystėje gyvena Borisas. O kai bankininkas Igoris nusprendžia vykti pailsėti dviem savaitėms į Krymą, tai meilužiai (Vera ir Borisas) sugalvoja, kad atostogauti galima vykti kartu, jeigu tik Borisas susirastų sau palydovę, kuri apsimestų jo žmona ir geriausia jos drauge karina. Borisas ilgai ieškojo tokios merginos, o Lada turėjo problemų darbe ir dar liko skolinga darbdaviui. Borisas laiptinėje susitinka nuliūdusią ladą ir galiausiai paprašo savo buvusios klasiokės ir kaimynės Lados, kad apsimestų jo žmona. O tada veiksmas persikelia į Krymo pusiasalį, kur susirenka atostogauti dvi šeimynos. Lada apsimeta Boriso žmona ir Veros drauge Karina. Kadangi meilužiai nori kartu praleisti daugiau laiko, tai Lada savo dėmesį turėjo skirti Igoriui.

Kūrėjai
-------

* Prodiuseriai – Vladimir Zelenskij, Boris Šefir, Sergej Šefir.
* Režisierius – Aleksej Kiriuščenko
* Scenaristai – Vladimir Zelenskij, Andrej Jakovlev, Aleksej Žilenkov
* Operatorius – Sergej Košel (Сергей Кошель)

Aktoriai
--------

*Aktorius – serialo veikėjas.*
* Olga Medynič (rus. *Ольга Медынич*) – Lada Kalinina, vieniša mama, auginanti sūnų. Apsimetė Karina.
* Marija Gorbanė (rus. *Мария Горбань*) – Vera, graži moteris, kuri suka romaniūkštį su Borisu.
* Olegas Mazurovas (rus. *Олег Мазуров*) – Igoris, bankininkas.
* Sergejus Burunovas (rus. *Сергей Бурунов*) – Veros meilužis.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
**Konstantinopolio II susirinkimas** – penktasis Visuotinis Bažnyčios susirinkimas, įvykęs 553 m. Konstantinopolyje.

Susirinkimą sušaukė Bizantijos imperatorius Justinianas I, siekdamas išspręsti ginčą dėl trijų graikų teologų Teodoro Mopsuestesiečio, Teodoreto Kyriečio ir Ibo Edesiečio nestorijoniškų raštų, kurių nepasmerkė Chalkedono susirinkimas. Susirinkimas prasidėjo gegužės 5 d. Iki jo pabaigos birželio 2 d. įvyko aštuoni posėdžiai. Pirmininkavo Konstantinopolio patriarchas Eutychijus. Paskutiniame posėdyje priimtą nuosprendį, smerkiantį vadinamąsias „tris pastraipas" pasirašė 165 vyskupai. Buvo priimta keturiolika anatemų prieš „tris pastraipas". Kartais šiam susirinkimui priskiriamos dar devynios anatemos prieš Origeno skelbtą mokymą apie sielos preegzistenciją.

Susirinkimas paskelbė anatemą T. Mopsuestiečiui ir jo raštams, T. Kyriečio raštams (nukreiptiems prieš Kirilą) ir I. Edesiečio laiškui Mariui Persui. Tačiau greitai (dar iki susirinkimo pradžios) taip vadinti imta pačius raštus, o ne jiems skirtas anatemas. Teodoras, Teodoretas ir Ibas buvo pasmerkti „Efezo plėšikų sinode", tačiau buvo išteisinti, pasmerkę Nestorijų, Chalkedono susirinkime. Reikalą komplikavo tai, kad jie visi jau buvo seniai mirę. Susirinkimas pasmerkė monofizitus, teigusius, kad Jėzus Kristus turėjo tik vieną prigimtį, tačiau tiksliai nesuformulavo doktrinos apie J. Kristaus žmogiškąją prigimtį. Dėl to vėliau atsirado monoteletų erezija. Susirinkimo nutarimus patvirtino popiežius Vigilijus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdas Kužulis. *Konstantinopolio II susirinkimas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 518 psl.

* Philip Hughes „The Church in Crisis: The History of the General Councils: 325–1870", Notre Dame du Lac, 1960  Archyvuota kopija 2007-10-08 iš Wayback Machine projekto.
* Josef Lenzenweger, Peter Stockmeier, Karl Amon, Rudolf Zinnhobler „Katalikų Bažnyčios istorija", „Katalikų pasaulis", Vilnius, 1996, ISBN 9986-04-054-X
* „Catholic Encyclopedia", 1917, straipsniai „Second Council of Constantinople"  ir „Three Chapters"
* EWTN internetinė biblioteka, „THE COUNCIL OF CONSTANTINOPLE Session II – 553 A.D."  Archyvuota kopija 2012-10-09 iš Wayback Machine projekto. paimta iš „Decrees of the Ecumenical Councils", red. Norman P. Tanner
Milanas – Sanremas| Lenktynių detalės |
| --- |
| Data | Kovo mėn. vid. |
| Regionas | Šiaurės vakarų Italija |
| Originaluspavadinimas(-ai) | Milan – San Remo |
| Rungtis | Plento |
| Tipas | Vienos dienos dviračių lenktynės |
| Organizatorius | RCS Sport |
| Istorija |
| Pirmosioslenktynės | 1907 (1907) |
| Lenktynių skaičius | 113 (2022 m. duomenimis) |
| Pirmasisnugalėtojas |  Lucien Petit-Breton (FRA) |
| Daugiausiailaimėjęs |  Eddy Merckx (BEL) (7) |
| Paskutinių lenktyniųnugalėtojas |  Matej Mohoric (SLO) |

**Milanas-Sanremas** (it. *Milano–Sanremo*) (dar vadinamos *pavasario klasika* – **La classica di Primavera**) – kasmetinės tarptautinės dviračių plento lenktynės, kurios vyksta kiekvienų metų kovo mėnesį tarp Italijos miestų Milano ir Sanremo. Šios lenktynės yra ilgiausios vienadienės lenktynės pasaulyje – jų ilgis siekia 298 km.

Pirmosios lenktynės buvo surengtos 1907 m. – jas laimėjo prancūzas Lucien Petit-Breton. Šiuo metu lenktynės laikomos vienomis iš pagrindinių Europos dviračių lenktynių ir jų rezultatai skaičiuojami bendrame tarptautinės dviračių sąjungos pasauliniame reitinge.

Laimėtojai pagal šalį
---------------------

| Pergalės | Šalis |
| --- | --- |
| 51 | Italija |
| 22 | Belgija |
| 14 | Prancūzija |
| 7 | Vokietija |
| 5 | Ispanija |
| 3 | Olandija |
| 2 | Airija |
| 2 | Šveicarija |
| 2 | Didžioji Britanija |
|

Nuorodos
--------

* Oficiali lenktynių svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Djep Bėj Taunas*Dieppe Bay Town* |
| --- |
| 

Djep Bėj TaunasDjep Bėj Taunas

17°25′0″ š. pl. 62°49′0″ v. ilg.﻿ / ﻿17.41667°š. pl. 62.81667°r. ilg.﻿ / 17.41667; 62.81667﻿ (Djep Bėj Taunas)Koordinatės: 17°25′0″ š. pl. 62°49′0″ v. ilg.﻿ / ﻿17.41667°š. pl. 62.81667°r. ilg.﻿ / 17.41667; 62.81667﻿ (Djep Bėj Taunas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Sent Kitso ir Nevio vėliava Sent Kitsas ir Nevis |
| **Parapija** | Šv. Jono Kapestero parapija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1538 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2013) | 635  |
| **Altitudė** | 12 m |

**Djep Bėj Taunas** (angl. *Dieppe Bay Town*) – miestelis Sent Kitse ir Nevyje, pačioje Sent Kitso salos šiaurėje. Šv. Jono Kapestero parapijos vienas iš dviejų centrų. Yra maža prieplauka, praeina salą juosiantis kelias.

Istorija
--------

Djep Bėj Taunas įkurtas 1538 m. ir yra seniausia europiečių gyvenvietė Rytų Karibuose. Kolonija netrukus buvo sugriauta, bet 1625 m. prancūzai, vedami Pierre D’Esnambuc, gyvenvietę atkūrė. Parapiją valdė drauge prancūzai ir britai (britų centras buvo Sadlerse). 1713 m. visą salą užėmus britams, du parapijos centrai išliko. Ilgą laiką Djep Bėj Taunas buvo svarbus uostas, nuo Atlanto bangų saugomas koralinio rifo. Tačiau vėliau uostas persikėlė į Basterą, o Djepo reikšmė sumenko.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį straipsnį ar jo skyrių reikėtų peržiūrėti.**Būtina ištaisyti gramatines klaidas, patikrinti rašybą, skyrybą, stilių ir pan.Ištaisę pastebėtas klaidas, ištrinkite šį pranešimą.  |

Ride Share, UAB| Komercinis pavadinimas | SPARK |
| Forma | UAB |
| Pramonė | Transportas |
| Įkurta | Lietuva 2015 m. |
| Centrinė būstinė | Vilnius, Lietuva |
| Svarbiausi darbuotojai | Nerijus Dagilis (vadovas) |
| Paslaugos | dalijimosi ekonomika |
| Darbuotojų | 13 (*2020 m.*) |
| Padaliniai | Aukštaičių g. 7, Vilnius |
| Tinklalapis | www.espark.lt |

SPARK – Vilniuje siūloma elektromobilių dalijimosi paslauga. Naudojama atsisiunčiant SPARK mobiliąją programėlę į išmanųjį telefoną ir užsiregistruotant (su vairuotojo pažymėjimu). Reikalingas elektromobilis pasirenkamas ir rezervuojamas mobiliajame telefone. Minučių (ir nuvažiuotu kilometražu) tikslumu skaičiuojama paslauga apmokama mokėjimo kortele.

SPARK taip pat turi nuosavą elektromobilių įkrovimo tinklą Vilniaus mieste. SPARK įrengė pirmąjį Lietuvoje įkrovimo stotelių tinklą strateginėse miesto vietose: prie prekybos centrų, biurų pastatų, viešbučių, oro uoste. Daugumoje SPARK pakrovimo vietų, krauti galima tik SPARK elektromobilius.. Klientai taip pat gali nemokamai naudotis Ignitis On elektromobilių įkrovimo tinklu nemokamai.

Istorija
--------

Elektromobilių parkas
---------------------

SPARK (2022 m. spalis) turi daugiau nei 500 elektromobilių ir siūlo aštuonių gamintojų skirtingus elektromobilių modelius nuomai.
Taip pat, kontroliuoja keliasdešimties elektromobilių įkrovimo stotelių parką Vilniaus mieste ir jo prieigose.

Šaltiniai
---------

1. ↑   „Spark" startuoja: 100.000 Eur investuojama į krovos stoteles
2. ↑   Elektomobilių įkrovimo vietos
3. ↑
4. ↑   „Spark" planuoja intensyvią plėtrą: tarp galimų lėšų šaltinių – ir IPO

Nuorodos
--------

* SPARK
* Ride Share, UAB rekvizitai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Aparesidos mergelės šventovės bazilika – antra pagal dydį Romos katalikų bažnyčia po Šv. Petro bazilikos Vatikane.
**Religija Brazilijoje** pasižymi didesniu atsidavimu ir platesne įvairove nei kitose Lotynų Amerikos šalyse. Religijų įvairovė ypač padidėjo XX amžiuje, kuomet pradėjo sparčiai augti protestantų bendruomenė.

Brazilijos konstitucija garantuoja religijos pasirinkimo laisvę ir griežtai draudžia šalies politinius lyderius paremti ar skatinti kokias nors religijas ar tikėjimus.

Kolonijų laikais nebuvo jokios laisvės pasirenkant religiją. Visi gyventojai buvo priskiriami prie Romos katalikų ir buvo verčiami mokėti mokesčius bažnyčioms. Po Brazilijos nepriklausomybės paskelbimo 1824 m. konstitucija skelbė visišką religijos pasirinkimo laisvę, tačiau iki šiol Romos katalikų Bažnyčia laikoma pagrindine šalyje. Daugiau nei 70 % šalies gyventojų laiko save šios Bažnyčios nariais. Romos katalikų religija yra pagrindinė šalyje nuo pat XVI amžiaus. 2000 m. duomenimis Brazilijoje religijos pasiskirstė taip:

* Romos katalikai (formaliai) – 73,89 %
* Protestantai – 15,41 %
* Kiti krikščionys – 0,907 %
* Spiritistai – 1,332 %
* Tradicinių afrikiečių religijų praktikuotojai – 0,309 %
* Budistai – 0,126 %
* Judėjai – 0,051 %
* Musulmonai – 0,016 %
* Indėnų religijų praktikuotojai – 0,01 %
* Kitų religijų atstovai – 0,613 %
* agnostikai, ateistai arba neturintys religijos – 7,354 %
| ***Svajonių stovykla*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Camp Nowhere |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Džonatanas Princas(Jonathan Prince) |
| Prodiuseris (-iai) | Maiklas Peizeris(Michael Peyser) |
| Scenaristas (-ai) | Endriu Kurtcmanas(Andrew Kurtzman)Elijotas Voldas (Eliot Wald) |
| Kompozitorius | Devidas Laurencas (David Lawrence) |
| Vaidina | Kristoferis Loidas Džonatanas Džeksonas Vendi MakenaEndriu KigenasMarni PettersonMelodi Kei (Melody Kay) |
| Metai | 1994 |
| Žanras | Komedija |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | Anglų |
| Platintojas | Hollywood Pictures |
| **IMDb įrašas** |

**Svajonių stovykla** (angl. *Camp Nowhere*) – 1994 m. JAV režisieriaus Džonatano Princo (angl. *Jonathan Prince*) komedija šeimai. Peržiūros amžiaus riba : N-7.

Filmo premjera įvyko 1994 m. rugpjūčio 26 d. JAV.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Morisui labai nepasisekė – tėvai ketina jį išsiųsti į kompiuterininkų stovyklą. Tad vaikinas kartu su savo mokslo draugais sugalvoja puikų planą. Jie pasamdo bedarbį aktorių Denį. Šis aplanko vaikų tėvus ir įtikina išleisti vaikus į savo stovyklas. 

Vieniems prišneka apie puikią vasarą aktorių stovykloje, kitiems – apie griežtas karines taisykles, tretiems patinka slapčiausios lieknėjimo paslaptis. Laimingi tėveliai ramia sąžine išleidžia savo atžalėles nė neįtardami, kad šie keliauja prie ežero be suaugusiųjų ir ten ketina praleisti visą vasarą. Laimingi vaikiai atvyksta į savo pačių stovyklą, tačiau netikėtai jiems tenka išsisukinėti nuo nuolat visur savo nosį kišančio policininko. Lyg to dar būtų negana, į stovyklą aplankyti vaikų susiruošia tėvai…

Aktoriai
--------

* Kristoferis Loidas – aktorius Denis
* Džonatanas Džeksonas – Morisas
* Vendi Makena – gydytoja Selestė
* Endriu Kigenas – Zakas
* Marni Petterson – Treš
* Melodi Kei (Melody Kay) – Gabi
* Džesika Alba – Geil
* Tomas F. Vilsonas – policininkas Eljotas

ir kt.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto. Filmo aprašymas

Nuorodos
--------

* Oficiali filmo svetainė (anglų kalba)
*Kitos reikšmės – Svajonė (reikšmės).*
„Svajojimas". Eugen von Blaas piešinys
**Svajonė** arba **svaja** – minčių sukurtas vaizdinys apie malonius, trokštamus dalykus, apie vilčių išsipildymą. Svajojimas dažnai ypač seniau buvo siejamas su tinginiavimu, laiko švaistymu, tačiau nustatyta, kad svajonės gali būti ir naudingos, ypač į kūrybą, meną linkusiems žmonėms, jos gali įkvėpti naujas idėjas.

Eric Klinger tyrimais nustatė, kad dauguma žmonių svajoja apie kasdieniškus dalykus ir svajonėmis tik siekia prablaškyti nuobodulį. Izraelio mokslininkų tyrimas nustatė, kad labiau į svajones linkę žmonės turi daugiau empatijos. Ypač į svajones, fantazijas linkę žmonės, neretai nebeskiriantys realybės nuo savo sukurtų vaizdinių, gali turėti psichologinių sutrikimų.

Svajonės yra dažna tema poezijoje, kitose meno srityse. Svajonėmis įvardinamos ne tik asmeninės svajonės, bet ir kolektyviniai troškimai, pavyzdžiui, „svajonė apie šviesesnį rytojų", „svajonė apie laisvę". „Rožinėmis svajonėmis" ironiškai įvardinamos tokios svajonės, kurių išsipildymas nerealus.

Vikicitatos 

Wikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Svajonė***
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| Wu Dajing |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Kinija** |
| Čiuožimas trumpuoju taku |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2018 Pjongčangas | 500 m |
| **Auksas** | 2022 Pekinas | Mišri estafetė |
| **Sidabras** | 2014 Sočis | 500 m |
| **Sidabras** | 2018 Pjongčangas | Vyrų estafetė |
| **Sidabras** | 2014 Sočis | Vyrų estafetė |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2014 Montrealis | 500 m |
| **Auksas** | 2015 Maskva | 500 m |
| **Auksas** | 2015 Maskva | Estafetė |
| **Auksas** | 2016 Seulas | Estafetė |
| **Sidabras** | 2016 Seulas | 500 m |
| **Sidabras** | 2017 Roterdamas | 500 m |
| **Sidabras** | 2017 Roterdamas | Estafetė |
| **Sidabras** | 2019 Sofija | Estafetė |
| **Sidabras** | 2019 Sofija | 500 m |
| **Bronza** | 2015 Maskva | 3000 m |
| **Bronza** | 2015 Maskva | Įskaita |
| **Bronza** | 2016 Seulas | 1000 m |

**Wu Dajing** (g. 1997 m. birželio 3 d. Charbine) – Kinijos greitojo čiuožimo trumpuoju taku sportininkas, olimpinis čempionas. Pasaulio rekordininkas 500 m distancijoje (39,505 s).

Biografija
----------

2010 m. pasaulio jaunimo čempionate iškovotas bronzos medalis. Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse kinas dalyvavo trijose rungtyse. Vyrų 1000 m distancijoje užimta 4-oji vieta, o 500m distancijoje iškovotas sidabras. Vyrų estafetėje kartu su Kinijos nacionaline rinktine pelnyta bronza. 2014 m. pirmą kartą tapo pasaulio čempionu.

2017 m. Azijos žaidynėse iškovoti du aukso medaliai. Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Kinijos sportininkas dalyvavo keturiose rungtyse. Vyrų estafetėje pelnytas sidabras, o vyrų 500 m distancijoje Dajing aplenkė visus varžovus ir tapo olimpiniu čempionu.

2022 m. žiemos olimpiadoje Dajing kartu su Qu Chunyu, Ren Ziwei ir Fan Kexin mišrios estafetės finale iškovojo aukso medalius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2022 m. vasario 5 d.
| **Władysław Kozakiewicz** |
| --- |
|  |
| Władysław Kozakiewicz |
| Gimė | 1953 m. gruodžio 8 d. (69 metai)Šalčininkai, Lietuvos TSR |
|  |
| Veikla | Lengvaatletis |
|  |
|  **Vikiteka** | Władysław Kozakiewicz |

**Vladislav Kozakevič** (1953 m. gruodžio 8 d. Šalčininkuose, Lietuvos TSR) – Lenkijos šuolininkas su kartimi, 1980 m. vasaros olimpinių žaidynių čempionas, tris kartus pasaulio rekordininkas, 1977 m. ir 1979 m. Europos lengvosios atletikos uždarų patalpų čempionas, 10 kartų Lenkijos čempionas.

Biografija
----------

Gimė 1953 m. gruodžio 8 d. Šalčininkuose. 1980 m. vasaros olimpinių žaidynių metu Maskvoje pasižymėjo ne tik laimėdamas aukso medalį, bet ir vadinamuoju *Kozakevič gestu*. Finalinio šuolio metu stadione susirinkę žiūrovai įnirtingai kėlė įvairiausią triukšmą V. Kozakevičiaus šuolio metu, nes šio pagrindinis varžovas buvo TSRS lengvaatletis Konstantin Volkov. Peršokęs 5,78 m aukštį ir užsitikrinęs aukso medalį V. Kozakevič stadione susirinkusiems žiūrovams vaizdingai iškėlė suspaustą kumštį. Šis gestas buvo parodytas per visas olimpiadą transliavusias pasaulio televizijas, išskyrus TSRS. Šis gestas, kaip kovos simbolis prieš komunistinę santvarką susilaukė didelio palaikymo Lenkijoje, kurioje jau po mėnesio 1980 m. rugpjūtį prasidėjo Solidarumo judėjimas. Po olimpiados TSRS ambasadorius Lenkijoje, pareiškė kad iš V. Kozakevič turėtų būti atimtas medalis už nepagarbą sovietų žmonėms, Lenkijos valdžia atsakė, kad tai buvo ne gestas, o rankos spazmas. 1998–2002 m. buvo Gdynios miesto tarybos narys.

Brolis Edward Kozakiewicz taip pat buvo lengvaatletis.

Nuorodos
--------

* Biografija I (ang.) Archyvuota kopija 2020-04-17 iš Wayback Machine projekto.
* Biografija II (ang.)
* V. Kozakevič gestas www.youtube.com

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLengvosios atletikos olimpiniai čempionai vyrų šuoliuose su kartimi |
| --- |
|  |
| 

* 1896:  Welles Hoyt (USA)
* 1900:  Irving Baxter (USA)
* 1904:  Charles Dvorak (USA)
* 1908:  Edward Cook (USA)
* 1912:  Harry Babcock (USA)
* 1920:  Frank Foss (USA)
* 1924:  Lee Barnes (USA)
* 1928:  Sabin Carr (USA)
* 1932:  Bill Miller (USA)
* 1936:  Earle Meadows (USA)
* 1948:  Guinn Smith (USA)
* 1952:  Bob Richards (USA)
* 1956:  Bob Richards (USA)
* 1960:  Don Bragg (USA)
* 1964:  Fred Hansen (USA)
* 1968:  Bob Seagren (USA)
* 1972:  Wolfgang Nordwig (GDR)
* 1976:  Tadeusz Ślusarski (POL)
* 1980:  Władysław Kozakiewicz (POL)
* 1984:  Pierre Quinon (FRA)
* 1988:  Sergey Bubka (URS)
* 1992:  Maksim Tarasov (EUN)
* 1996:  Jean Galfione (FRA)
* 2000:  Nick Hysong (USA)
* 2004:  Timothy Mack (USA)
* 2008:  Steven Hooker (AUS)
* 2012:  Renaud Lavillenie (FRA)
* 2016:  Thiago Braz da Silva (BRA)

 |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Žaliųjų anarchistų vėliava
**Žaliasis anarchizmas** – anarchistinių pažiūrų kryptis, kuri akcentuoja aplinkosaugines problemas. Kartais jis laikomas techno-pozityviu arba techno-negatyviu, atskiriant tuos, kurie pasisako už pažangias žaliąsias technologijas anarchistinėje visuomenėje ir tuos, kurie iš esmės mato civilizaciją ir modernias technologijas kaip kažką negatyvaus.

Anarcho-primityvizmas yra žaliojo anarchizmo atmaina, kuri teigia, kad žemės ūkis ir darbo jėgos pasidalinimas neišvengiamai veda į nelygybę ir yra nesuderinami su anarchizmu, dėl to turi būti sunaikinti. Anarcho-primityvistai dažnai kritikuoja tradicinį anarchizmą dėl civilizacijos ir modernios technologijos palaikymo, kurie, jų manymu, yra patys iš savęs paremti dominavimu ir išnaudojimu. Vietoj to, jie pasisako už grįžimą atgal į gamtą ir susijungimą su natūralia aplinka.

Žalieji anarchistai, kurie nėra primityvistai, kaip antropologas Brian Morris, dažnai yra paveikti Murray Bookchin'o socialinės ekologijos.
| Velky Krtyšassvk. *Veľký Krtíš* |
| --- |
|        |
| *Evangelikų bažnyčia* |
|  |
| 

Velky KrtyšasVelky Krtyšas

48°12′54″ š. pl. 19°20′17″ r. ilg.﻿ / ﻿48.21500°š. pl. 19.33806°r. ilg.﻿ / 48.21500; 19.33806﻿ (Velky Krtyšas)Koordinatės: 48°12′54″ š. pl. 19°20′17″ r. ilg.﻿ / ﻿48.21500°š. pl. 19.33806°r. ilg.﻿ / 48.21500; 19.33806﻿ (Velky Krtyšas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Slovakijos vėliava Slovakija |
| **Kraštas** | Banska Bistricos kraštas |
| **Apygarda** | Velky Krtyšo apygarda |
|  |
| **Meras** | Dalibor Surkoš |
|  |
| **Gyventojų** (2015 m.) | 12 255  |
| **Plotas** | 15,028 km² |
| **Tankumas** (2015 m.) | 815 žm./km² |
| **Altitudė** | 200 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 990 01 |
|  **Vikiteka** | Velky Krtyšas |

**Velky Krtyšas** (svk. *Veľký Krtíš*, iki 1927 m. *Veľký Krtýš*, veng. *Nagykürtös*) – miestelis pietų Slovakijoje, Banskos Bistricos krašte. Velky Krtyšo apygardos administracinis centras. 12 255 gyventojai (2015 m. duomenys). Nutolęs maždaug 15 km į šiaurę nuo pasienio su Vengrija ir 75 km į pietus nuo Banskos Bistricos. Pagrindinės pramonės šakos – kasyba bei žemės ūkis.

Istorija
--------

Pirmą kartą paminėtas XIII a. antroje pusėje. 1245 m. paminėtas kaip *Curtus* (lotynų k.) – Krtyšas. Nuo 1554 iki 1594 m. priklausė Osmanų imperijai, 1596–1686 m. buvo Fileko sandžako, kurio administracinis centras buvo Rimavska Sobota, dalis. Po Trianono sutarties tapo Čekoslovakijos dalimi, 1938–1945 m. priklausė Vengrijai.

Nuorodos
--------

* Savivaldybės svetainė
| ***Velnio artimetika*** |
| --- |
|  |
| Pavadinimas | The Devil‘s Arithmetic |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Donna Deitch |
| Vaidina | Kirsten Dunst  Brittany Murphy  Paul Freeman  Mimi Rogers |
| Metai | 1999 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Velnio artimetika** (angl. *The Devil‘s Arithmetic*) – 1999 m. JAV režisierės Donnos Deitch sukurtas televizijos filmas apie holokaustą. Juosta buvo filmuojama Vilniuje, epizodinius vaidmenis joje atlieka ir lietuvių aktoriai. Specialiai filmui buvo sukurta į Aušvicą panaši koncentracijos stovykla.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Žydaitė Hana pernelyg nesidomi savo šeimos ir tautos istorija ir gyvena nerūpestingą gyvenimą nedideliame JAV miestelyje kartu su savo šeima. Kasmetis giminės susitikimas švęsti Paschą jai nuobodus įvykis, kurio ji nori išvengti. Tai, kad ten susirenka jos giminaičiai, kurie išgyveno hlokaustą Lenkijoje ir pasakoja savo istorijas, jai visiškai nerūpi, nors ji pati pavadinta jos tetos Evos žuvusios giminaitės vardu.

Paschos metu vienas iš dalyvių turi atlikti simbolinį gestą – atidaryti duris pranašui Elijui. Šį kartą tai turi atlikti Hana. Mergina atidaro duris ir atsiduria 1941 m. spalį Lenkijoje. Pradžioje manydama, kad tai sapnas, Eva supranta esanti savo tetos Evos, tuo metu dar besivadinančios Rivka, giminaitė. Jos tėvai mirę nuo karštinės, o ji pati sirgo keletą savaičių, todėl aplinkiniai jos nesiorientavimą ir situacijos neigimą priima kaip ligos padarinius.

Merginos eina į vestuves, tačiau visus jų dalyvius suima vokiečiai ir išveža į koncentracijos stovyklą. Čia Hanai pačiai tenka patirti visą holokausto siaubą, apie kurį ji taip niekada nesidomėjo. Galiausiai ji išgelbsti Rivką, vietoje jos atsidurdama dujų kameroje, kur miršta ir atsibunda savo laike, tačiau jau su kitu požiūriu į gyvenimą ir giminės vertybes.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Kirsten Dunst – Hana Štern
* Brittany Murphy – Rivka
* Paul Freeman – rabinas
* Mimi Rogers – Leonora Štern, Hanos motina
* Louise Fletcher – teta Eva
* Rimantas Bagdzevičius – fotografas Mendelis
* Liubomiras Laucevičius – daktaras Hauptmanas
* Vaidotas Martinaitis – Hansas
* Leonardas Pobedonoscevas – Izaokas
* Nijolė Narmontaitė – Hedviga
* Saulius Siparis – sargybinis

Išnašos
-------

1. ↑  Re-Creating the Scene of the Crimes Los Angeles Times. 1999-03-28.
Antarktidos laiko juostų žemėlapis. Konkrečios stotys gali naudoti atskirą kitokią laiko juostą, nei teritorijos.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | UTC+00:00 |  |
|  | UTC+03:00 |  |
|  | UTC+05:00 |  |
|  | UTC+06:00 |  |
|  | UTC+07:00 |  |
|  | UTC+08:00 |  |
|  | UTC+10:00 |  |
|  | UTC+12:00 |  |
|  | UTC+13:00 |  |
|  | UTC−06:00 |  |
|  | UTC−04:00 |  |
|  | UTC−03:00 |  |

**Antarktidos laiko juostos** įvairiose Antarktidos teritorijose patogumo dėlei sutampa su šalies, kuriai ta teritorija priklauso, arba pagrindinės tiekimo bazės. Teoriškai Antarktida turėtų būti visose laiko juostose iš karto, kadangi netoli jos centro yra Pietų ašigalis, kur sueina visi dienovidiniai. Teritorijos, kurioje nėra žmonių bazių, patogumo dėlei laikomos nepriklausančiomis jokiai laiko juostai ir žymimos tiesiog UTC be skaičiaus. Atitinkamai, IANA laiko juostų duomenų bazėje saugomos tik nuolat gyvenamas žmonių bazes turinčių Antarktidos teritorijų laiko juostos.

Daugumoje regionų vasaros laikas nenaudojamas, kadangi beveik visa Antarktida yra už Pietų poliaračio, vasarą saulė matoma ištisą parą ir vasaros laikas būtų tik bereikalinga komplikacija. Vasaros laikas yra naudojamas tik tose teritorijose, kurių laiko juosta susieta su vasaros laiką naudojančia valstybe ar tiekimo baze. Pavyzdžiui, Roso teritorija ar Palmerio žemė.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

* Antarktidos laiko juostos timegenie.com portale
* Laikas Antarktidoje, timeanddate.com portalas
* Antarktidos teritorijų priklausymas valstybėms
Tyrimo stočių žemėlapis.
Šalys, turinčios Antarktidoje bent vieną tyrimų stotį.
**Antarktidos mokslinės stotys** – mokslinių tyrimų tikslais Antarktidoje ar netoli jos krantų esančiose salose įkurtos ištisus metus arba tam tikru metų laiku veikiančios stotys. Jose vasarą dirba apie 4000 žmonių, žiemą – apie 1000. Stotys dažniausiai įkuriamos vykdant nacionalines Antarkties tyrimų programas. Šiuo metu žemyne yra apie 75 tyrimų stotys, įkurtos daugiau nei trisdešimties valstybių. Kadangi Antarktidos teritorija nepriklauso nei vienai valstybei, tyrimo stočių veikla reglamentuojama tarptautiniais susitarimais, kaip kad Antarkties sutartimi.

Pirmoji stotis Antarktidoje buvo įkurta 1902 m. William S. Bruce vadovaujamos ekspedicijos. Jos tikslas buvo meteorologinių duomenų rinkimas. Kitų stočių kūrimas buvo inicijuotas Didžiosios Britanijos Antrojo pasaulinio karo metais. Po karo įsitraukė Čilė, Australija, JAV, Sovietų Sąjunga, Prancūzija ir kitos šalys, prasidėjo stočių steigimo bumas.

Sąrašas
-------

Kai kurios Antarktidoje esančios stotys:

* Argentinos – Esperanza, Marambio
* Australijos – Mausono stotis
* Čilės – Aquirre Cerda, Escudero
* Didžiosios Britanijos – Heilio stotis, Roteros tyrimų stotis
* Indijos – Bharati
* Japonijos – Syowa
* JAV – Amundseno-Skoto pietų ašigalio stotis, Makmerdo stotis
* Kinijos – Zhongshan
* Lenkijos – Arctowski
* Prancūzijos – Dumont d'Urville stotis
* Rusijos – Belinshauzeno stotis, Vostoko stotis
* Suomijos – Aboa

Šaltiniai
---------

1. ↑  Andrew J. Hund. *Antarctica and the Arctic Circle: A Geographic Encyclopedia of the Earth's Polar Regions*. ABC-CLIO, 2014, p. 41
2. ↑  A Look Into the International Research Stations of Antarctica, Caitlyn Bishop
3. ↑  Antarctic Station Catalogue Archyvuota kopija 2017-10-01 iš Wayback Machine projekto. COMNAP
| Deir al Bachri |
| --- |
|  |
| Hačepsutos šventykla |
| 

Deir al BachriDeir al Bachri

 |
| Koordinatės | 25°44′18″ š. pl. 32°36′28″ r. ilg.﻿ / ﻿25.73833°š. pl. 32.60778°r. ilg.﻿ / 25.73833; 32.60778Koordinatės: 25°44′18″ š. pl. 32°36′28″ r. ilg.﻿ / ﻿25.73833°š. pl. 32.60778°r. ilg.﻿ / 25.73833; 32.60778 |
| Vieta | Egiptas, Luksoro muchafaza |
| Regionas | Aukštutinis Egiptas |
| Istorija |
| Statytojas | Mentuhotepas II |
| Pastatytas | XXI a. pr. m. e. |
| Laikotarpis | senovė |
| Informacija |
| Tirtas | nuo 1858 m. |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |

**Deir al Bachri** (arab. الدير البحري = *ad-dayr al-baḥrī* – „šiaurinis vienuolynas") – senovės Egipto archeologinis kompleksas, įsikūręs Aukštutiniame Egipte, Nilo kairiajame krante, Tėbų vakaruose (priešais Luksorą), sudarė Tėbų nekropolio centrą.

Deir al Bachri vietovėje yra išlikę trijų Amono šventyklų griuvėsiai. Jas pastatė faraonai, Mentuhotepas II (XXI a. pr. m. e.), Hačepsuta (XV a. pr. m. e.) ir Tutmozis III (XV a. pr. m. e.). Kartu tai buvo faraonų laidojimo šventyklos. Aukščiau uolose rasta karališkųjų mumijų slėptuvė su Naujosios Egipto karalystės valdovų mumijomis (XVI–XI a. pr. m. e.). Taip pat Deir al Bachri rasta XXI a. pr. m. e. didikų kapų (tarp jų Hačepsutos šventyklos architekto Senmuto). Yra ir vėlesnių, graikų-romėnų laikotarpio (IV a. pr. m. e.) kapų. Aptikta daug reljefų ir skulptūrų (tarp jų ir Hačepsutos) liekanų, lentelių su įrašais, grafitų, papirusų.

VI-XII a. Deir el Bachri buvo koptų vienuolynas, nuo jo ir kilo dabartinis vietovės pavadinimas.

Deir el Bachri 1858 m. tyrinėjo prancūzų egiptologas Ogiustas Marjetas, 1881 m. – Gastonas Maspero, 1893–1898 m. ir 1903–1908 m. – Egipto tyrimų fondas, 1911–1931 m. Metropolitano meno muziejus (JAV), nuo 1961 m. tiria ir konservuoja lenkų ekspedicijos mokslininkai.

* Mentuhotepo II šventyklos liekanosMentuhotepo II šventyklos liekanos
* Hačepsutos šventyklaHačepsutos šventykla
* KapavietėsKapavietės
* Anubio reljefasAnubio reljefas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Deir al Bachri*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| ***Deimantinis ryšys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Diamond Connection |
| Kilmės šalis |  Šveicarija Italija Turkija |
| Režisierius | Sergio Bergonzelli |
| Scenaristas (-ai) | Sergio BergonzelliDaniel Saunier |
| Metai | 1982 |
| Žanras | veiksmo |
| Trukmė | 73 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Deimantinis ryšys** (angl.  *Diamond Connection*) – 1982 m. sukurtas veiksmo filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* William Berger – inspektorius
* Gordon Mitchell – Markas
* Barbara Bouchet – Karen
* Kunt Tulgar – Semas
* Ben Lawrence – Alanas
* Oya Winter – Magda

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Virš jūros sudužusiame keleiviniame lėktuve buvo gabenamas brangus krovinys – krepšys su nelegaliai gautais deimantais. Kol katastrofoje išgyvenęs advokatas Fergusonas gydosi žaizdas ir kenčia nuo laikino atminties praradimo, iš karto kelios grupuotės susiremia tarpusavyje, kad užvaldytų brangų krovinį...
| **Aleksandras Liapunovasrus. *Александр Михайлович Ляпунов*** |
| --- |
|  |
| Aleksandras Liapunovas |
| Gimė | 1857 m. birželio 6 d.Jaroslavlis |
| Mirė | 1918 m. lapkričio 3 d. (61 metai)Odesa |
| Tėvai | Michailas Liapunovas |
|  |
| Organizacijos | Charkovo universitetasCharkovo technologijos institutasOdesos universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Alma mater | Peterburgo universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Aleksandras Liapunovas |

**Aleksandras Liapunovas** (rus. *Александр Михайлович Ляпунов*, 1857 m. birželio 6 d. Jaroslavlis – 1918 m. lapkričio 3 d. Odesa) – rusų matematikas ir mechanikas. Peterburgo mokslų akademijos narys.

Biografija
----------

Tėvas astronomas, Demidovo teisės licėjaus direktorius Michailas Liapunovas, broliai kompozitorius Sergejus Liapunovas ir kalbininkas Borisas Liapunovas. Tėvui 1868 m. mirus motina su vaikais 1870 m. persikėlė į Žemutinį Naugardą, ten Aleksandras 1876 m. aukso medaliu baigė gimnaziją. 1880 m. baigė Sankt Peterburgo universitetą. 1885–1902 m. dėstė Charkovo universitete, 1887–1893 m. Charkovo technologijos institute; nuo 1892 m. profesorius. 1901 m. Peterburgo mokslų akademijos narys. 1902–1917 m. dirbo Peterburgo mokslų akademijoje. 1917 m. su sergančia plaučių tuberkulioze žmona apsigyveno Odesoje. 1918 m. dėstė Odesos universitete. Mirus žmonai nusišovė.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių tyrimų svarbiausios sritys – potencialo teorija, tikimybių teorija. Sukūrė mechaninių sistemų pusiausvyros ir judėjimo stabilumo teoriją ir jos matematinį aparatą. Ištobulino tolygiai besisukančio skysčio figūrų teoriją, įrodė, kad egzistuoja vienalyčių ir nevienalyčių skysčių pusiausviros figūros, artimos elipsoidui ir sferai, kad kriaušės pavidalo pusiausviros figūros nestabilios. Ištyrė elektros potencialo priklausomybę nuo netolygiai pasiskirsčiusių paviršiuje krūvių, įrodė, kad Dirichlė uždavinio Gryno funkcijos yra simetriškos. Tikimybių teorijoje sukūrė charakteristinių funkcijų metodą, apibendrinęs P. Čebyšovo ir A. Markovo tyrimus įrodė Liapunovo teoremą.

Literatūra
----------

* Цыкало А. Л. Александр Михайлович Ляпунов. 1857–1918. М.: Наука, 1988.
* Чеботарёв Г. А. Лукомская А. М. Смирнов В. И. (Ред.) Александр Михайлович Ляпунов. 1953. 268 с.
* Анатолий Шибанов. Александр Михайлович Ляпунов. / Молодая гвардия. 1985. 336 с.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aleksandras Liapunovas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 68 psl.
| **Aleksandras Narimantaitisrus. *Александр Патрикиевич*** |
| --- |
| Narimantaičiai |
| Mirė | 1433 |
| Tėvai | Patrikas Narimantaitis |
| Religija | stačiatikiai |
| Starodubo kunigaikštis |
| Valdė | 1397–1433 |
| Pirmtakas | Fiodoras Andrejevičius Starodubskis |
| Įpėdinis | Ivanas Andrejevičius Riurikaitis |
| Korecko kunigaikštis |
| Valdė | 1408–1433 |

**Aleksandras Narimantaitis** (rus. *Александр Патрикиевич* , m. 1433 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės karinis veikėjas, kunigaikštis.

Biografija
----------

Kilęs iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikų Gediminaičių Narimantaičių giminės. Tėvas Patrikas Narimantaitis, broliai Jurgis Narimantaitis, Teodoras Narimantaitis. Jo palikuonys – Koreckiai. 1397 m. Starodubo kunigaikštis, nuo 1408 m. Korecko kunigaikštis. Jo sūnus *Vasilijus Narimantaitis* (m. po 1392 m.) valdė Pinsko kunigaikštystę.

Su kunigaikščiu Lengveniu Algirdaičiu 1402 m. sumušė Riazanės kariuomenę, siekusią užimti Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Briansko miestą. Per Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Maskvos karo III kampaniją dėl Smolensko mėgino pereiti į Maskvos didžiojo kunigaikščio Vasilijaus I pusę, bet buvo sugautas ir grąžintas į Starodubą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Zigmantas Kiaupa. *Aleksandras Narimantaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 56 psl.

Nuorodos
--------

* Aleksandras Narimantaitis Rodovid
| Frederiktonas*Fredericton/Frédéricton* |
| --- |
| *Miesto rotušė* |
|  |
| 

FrederiktonasFrederiktonas

45°57′0″ š. pl. 66°40′00″ v. ilg.﻿ / ﻿45.95000°š. pl. 66.66667°r. ilg.﻿ / 45.95000; 66.66667﻿ (Frederiktonas)Koordinatės: 45°57′0″ š. pl. 66°40′00″ v. ilg.﻿ / ﻿45.95000°š. pl. 66.66667°r. ilg.﻿ / 45.95000; 66.66667﻿ (Frederiktonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Kanados vėliava Kanada |
| **Provincija** | Naujasis Bransvikas Naujasis Bransvikas |
| **Rajonas** | Jorko rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1785 m. |
| **Meras** | Brad Woodside |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 58 220  |
| **Plotas** | 130,68 km² |
| **Tankumas** (2016) | 446 žm./km² |
| **Altitudė** | 20 m |
|  |
| **Pašto kodas** | E3A, E3B, E3C |
| **Tinklalapis** | Miesto svetainė |
|  **Vikiteka** | Frederiktonas |

**Frederiktonas** (pranc. angl. *Fredericton*, taip pat *Frédéricton* (prancūziškai)) – miestas Kanados pietryčiuose, prie šv. Jono upės; N. Bransviko provincijos centras. 50,5 tūkst. gyventojų (2006). Upių uostas, yra oro uostas. Mieste plėtojamas kompiuterinių programų kūrimas, valčių, kanojų gamyba, statybinių medžiagų, avalynės, maisto pramonė; lentpjūvės. Prie Frederiktono veikia žemės ūkio bandymų stotis. 

Frederiktone 1785 m. įkurtas pirmasis Naujojo Bransviko universitetas Kanadoje. Taip pat veikia 1910 m. įkurtas Šv. Tomo universitetas. Turistų gausiai lankoma *Beaverbrook* paveikslų galerija (XVIII–XX a. paveikslai, tarp jų yra W. L. S. Churchillio darbų), teatras. Viena seniausių šalyje Anglikonų katedra (statyta 1845–1853 m.). Garsi Kanados karališkosios raitosios policijos regioninė štabo būstinė.

Istorija
--------

Miesto pradžia siejama su prancūzų gyvenviete *Saint Anne’s Point* (įkurta XVII a. trečiajame dešimtmetyje), kurios vietoje lojalistai apie 1783 m. įkūrė Frederiktono miestą. Pavadintas Didžiosios Britanijos karaliaus Jurgio III sūnaus Frederiko vardu. Nuo 1784 m. čia buvo D. Britanijos kariuomenės Š. Amerikoje vadovybės, o 1825–1859 m. kariuomenės įgulos būstinė.

1785 m. Frederiktonas tapo provincijos centru. 1848 m. gavo miesto teises. Netrukus po Antrojo pasaulinio karo, 1955 m. prie Frederiktono įrengta karinė bazė.

Nuorodos
--------

* Miesto svetainė
| **Fredis Refunjol** |
| --- |
| Dabartinis Arubos gubernatorius |
|  |
| Fredis Refunjol |
| Gimė | 1950 m. gruodžio 19 d. (72 metai)Oranjestade |
| Sutuoktinis (-ė) | Clarette Lopez |
| Vaikai | dvi dukros ir sūnus |
| Dabartinis Arubos gubernatorius |
| Ėjo pareigas | 2004 m. gegužės 1 d. |
| Ankstesnis | Olindo Koolman |
| Arubos švietimo ministras |

**Fredis Jose Refunjol** (g. 1950 m. gruodžio 19 d. Oranjestade) – dabartinis Arubos gubernatorius. Fredis Refunjol tapo gubernatoriumi 2004 m. gegužės 1 d. Dėl jo išrinkimo gubernatoriumi Arubos parlamente kilo debatai, nes jo paskyrimui buvo pritarta vienbalsiai. Iki tol jis jau buvo švietimo ministru ir ministro pirmininko pavaduotoju. F. Refunjol taip pat buvo informantu (politikas, kuris, Karūnos vardu, tiria ar pasiūlyta suformuota vyriausybė bus tinkama) formuojant pirmąją ir antrąją Nelsono Oduberio vyriausybes bei formavo trečiąją Oduberio vyriausybę.

Žmona – Clarette Lopez. Vaikai – dvi dukros ir sūnus.

Nuorodos
--------

* Oficialus Arubos gubernatoriaus tinklalapis.
| **Frederikas Vilemas de Klerkasafr. *Frederik Willem de Klerk*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1936 m. kovo 18 d.Johanesburgas, Pietų Afrikos Sąjunga |
| Mirė | 2021 m. lapkričio 11 d. (85 metai)Keiptaunas, Pietų Afrikos Respublika |
|  |
| Veikla | politikas, buvęs prezidentas |
| Partija | Nacionalinė partija |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 1993 m. Nobelio taikos premija |
|  |
|  **Vikiteka** | Frederik Willem de Klerk |
| Parašas |
|  |

 **Frederikas Vilemas de Klerkas** (afr. *Frederik Willem de Klerk*; 1936 m. kovo 18 d. – 2021 m. lapkričio 11 d.) – Pietų Afrikos Respublikos politikas, buvęs prezidentas, Nobelio taikos premijos laureatas.

Biografija
----------

Gimė įtakingo afrikanų politiko Jano de Klerko šeimoje. Po mokyklos baigimo Krugersdorpe, 1958 m. baigė teisę Potchefstroomo universitete. 1961–1972 m. dirbo advokatu Vereniginge ir tuo pat metu aktyviai dalyvavo Nacionalinės partijos veikloje. 1972 m. buvo išrinktas į parlamentą. Dėl savo sugebėjimų buvo paskirtas vadovauti ne vienai ministerijai nuo 1979 iki 1989 metų. 1986 m. tapo Asamblėjos rūmų pirmininku.

Kai prezidentas Pieteris Vilemas Botha 1989 m. sausį susirgo, kitą mėnesį jam atsistatydinus, de Klerkas tapo partijos pirmininku. Tų pačių metų rugsėjo 14 dieną trejų rūmų parlamentas jį išrinko prezidentu. Po išrinkimo de Klerkas paskelbė ir pradėjo sparčiai vykdyti reformas: pradėti derybas su visomis šalies rasinėmis grupėmis dėl naujos konstitucijos, panaikinti rasinę segrecaciją ir diskriminaciją, leisti veikti opozicinėms partijoms, išlaisvinti politinius kalinius. 1990 m. vasario 2 d. buvo legalizuotas Afrikos nacionalinis kongresas, Azanijos panafrikanistų kongesas, Pietų Afrikos komunistų partija, o vasario 11 d. buvo paleistas Nelsonas Mandela.

1991 m. de Klerkas kartu su vyriausybe atšaukė rasinius diskriminuojančius gyvenamosios vietos, švietimo, socialinių patogumų ir sveikatos apsaugos įstatymus. Kitais metais vykusiame referendume 69 procentai gyventojų išreiškė norą panaikinti apartheidą. Tais pačiais metais de Klerkas vedė derybas su N. Mandela ir kitais juodaodžių gyventojų atstovais dėl naujos konstitucijos, suteiksiančios jiems balsavimo teisę ir privesiančios prie visuotinių rinkimų, kuriuose dalyvautų visų rasių Pietų Afrikos gyventojai. Po rinkimų į naują Nacionalinę Asamblėją 1994 m. balandį, kuriuos laimėjo Afikos nacionalinis kongresas, jis prisijungė prie nacionalinės vienybės vyriausybės ir tapo šalies antruoju viceprezidentu, 1996 m. iš šio posto atsistatydino, 1997 m. atsistatydino iš Nacionalinės partijos pirmininko pareigų ir pasitraukė iš politikos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Frederik Willem de Klerk. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2019-02-07. Nuoroda tikrinta 2021-11-14.
2. ↑  FW de Klerk | Biography, Accomplishments, Nobel Prize, & Facts. britannica.com. Nuoroda tikrinta 2021-11-14.
3. ↑  Frederik Willem de Klerk | South African History Online. sahistory.org.za. 2011-02-17. Nuoroda tikrinta 2021-11-14.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Haliplidae** |
| --- |
| Įvairūs dumbliavabaliaiĮvairūs dumbliavabaliai |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Šeima: | Dumbliavabaliai  *( Haliplidae)* |

 |

**Dumbliavabaliai** (*Haliplidae*) – vabalų (*Coleoptera*) šeima. Smulkūs, 2-5 mm dydžio, vandenyje gyvenantys vabalai. Minta siūliniais dumbliais, nuo to ir kilęs šeimos pavadinimas. Kūnas jų ovalinis, į galą nusmailėjęs. Skydelio nėra. Pilvelis iš 6 segmentų; 2-3 pirmieji segmentai pridengti dideliais, plokštelių išvaizdos užpakaliniais dubenėliais. Antenos 10-narės, šeriškos, plikos, prisegtos prie priekinio kaktos krašto. Priešnugarėlės pamatas per vidurį kampu išsikiša į užpakalį.

Dumbliavabaliai gyvena stovinčio ir lėtai tekančio vandens telkiniuose, dažniausiai netoli krantų, tarp įvairių vandens augalų. Plaukia pakaitomis judindami užpakalines kojas. Atmosferos oro atsargas kaupia po šlaunų dangčiais, pilvelio gale arba po antsparniais. Papildydami oro atsargas, vabalai iškiša pilvelį virš vandens. Lervos plonos, ilgos. Jos kvėpuoja vandenyje ištirpusiu deguonimi, minta tik augaliniu maistu. Lėliukėmis lervos virsta drėgname krantų smėlyje. Išsiritę vabalai į kitus vandens telkinius perskrenda naktimis.

Pasaulyje yra apie 200 dumbliavabalių rūšių. Lietuvoje aptikta 17 rūšių iš šių genčių:

* *Brychius*. Lietuvoje – žygiškasis dumbliavabalis (*B. elevatus*)
* Tikrieji dumbliavabaliai (*Haliplus*). Lietuvoje yra 15 rūšių.
* *Peltodytes*. Lietuvoje – apvalusis dumbliavabalis (*P. caesus*)
*Kitos reikšmės – Dumblelis.*
Koordinatės: 54°1′33.23″ š. pl. 23°43′27.59″ r. ilg.﻿ / ﻿54.0258972°š. pl. 23.7243306°r. ilg.﻿ / 54.0258972; 23.7243306



| Dumblelis |
| --- |
| Vieta | Lazdijų raj. Lietuva |
| Plotas | 0,162 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,37 km |
| Įteka | Ilgis |
| Išteka | Rietaviškė |

**Dumblelis** – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Kapčiamiesčio. Išsidriekęs iš šiaurės rytų į pietvakarius 1,05 km, didžiausias plotis 0,21 km. Altitudė 110,6 m. Krantai daugiausia statūs, aukšti, daugiausia apaugę medžiais. Iš pietų prieina Ilgininkų miškas, iš vakarų – Dzelkų miškas. Aplink šiaurines pakrantes vietomis plyti dirbami laukai. Šiaurėje įteka Ilgio upelis iš Ilgio ežero, o pietuose išteka Rietaviškės upelis į Dumblinio ežerą (Baltosios Ančios baseinas).

Prie Dumblelio įsikūręs Juškonių kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dumblelis (Lazdijų r.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 467
| Lietuvos dizaino forumas |
| --- |
|  |
|
| **Tipas** | Asociacija |
| **Įkurta** | 2006 m. |
| **Vieta** | Vilnius |
| **Vadovas (-ė)** | Gabija Vanagė |
| **Svetainė** | www.dizainoforumas.lt |
|

**Lietuvos dizaino forumas** – asociacija, vienijanti fizinius ir juridinius asmenis, suinteresuotus vystyti bendradarbiavimą su valstybės institucijomis, spręsti aktualius klausimus, plėtoti dizaino sklaidą Lietuvoje ir užsienyje. Tarp svarbiausių projektų – kasmet organizuojamas festivalis „Dizaino savaitė", nacionalinis konkursas „Geras dizainas" bei keliaujančių lietuviško dizaino ekspozicijų ciklas „Design Lithuania".

Deleguoja vieną narį į Lietuvos dizaino tarybą.

Istorija
--------

Lietuvos dizaino forumą 2006 m. pavasarį įsteigė ir pirmaisiais nariais tapo žinomi šalyje šios srities profesionalai: interjero, dizaino ir architektūros žurnalo „Centras" leidėjas Vytautas Gurevičius, dizaineris, „Contra dizaino namų" vadovas Nauris Kalinauskas bei dizaino publicistas Marius Dirgėla.

Pagrindinės veiklos
-------------------

Skirtingai nuo kitų asociacijų, Lietuvos dizaino forumo pagrindinis tikslas iki šiol nebuvo susijęs su dizainerių subūrimu į formalią struktūrą. Veikla nukreipta daugiausia į dizaino propagavimą Lietuvoje ir Lietuvos dizainerių darbų pristatymą užsienyje.

### Konkursas „Geras dizainas"

*Pagrindinis straipsnis – Geras dizainas*.
2012 m. asociacija inicijavo konkursą „Geras dizainas", kurio tikslas – pristatyti visuomenei inovatyvius, kokybiškus naujus gaminius, profesionalius Lietuvos ir užsienio dizainerius ir motyvuoti šalies verslininkus naudotis dizainerių paslaugomis nuo pat produkto vystymo ciklo pradžios. Paraiškas konkursui gali teikti Lietuvoje dirbantys dizaineriai (bet kurios šalies piliečiai) bei Lietuvoje veikiančios įmonės. Laimėtojams suteikiama teisė naudoti ženklą „Geras dizainas". Konkursą nuo 2013 m. remia LR Kultūros ministerija. 2014 m. asociacija „Lietuvos dizaino forumas" išleido 2012-2014 metų konkurso „Geras dizainas" nugalėtojų katalogą. Leidinys dalinai finansuotas Lietuvos kultūros tarybos lėšomis.

### Dizaino savaitė

*Pagrindinis straipsnis – Dizaino savaitė*.
Nuo 2006 m. kasmet organizuoja festivalį „Dizaino savaitė", kurio tikslas – supažindinti specialistus ir visuomenę su naujausiais dizainerių darbais ir kūryba, parodyti geriausius garsių pasaulio gamintojų dizaino objektus, atkreipti dėmesį į dizaino sukuriamą pridėtinę vertę. 2014 m. šis renginys vyko 5 Lietuvos miestuose (Vilniuje, Kaune, Telšiuose, Klaipėdoje ir Šiauliuose).

### Dizaino aukcionas

*Pagrindinis straipsnis – Dizaino aukcionas*.
2019 m. gegužės 8-10 d. kartu Vilniaus aukcionu surengė pirmąjį lietuviško dizaino aukcioną.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sudarytas Lietuvos dizaino taryba Archyvuota kopija 2019-06-02 iš Wayback Machine projekto. [žiūrėta: 2019-06-14]
2. ↑   [Žiūrėta: 2019-06-14]
3. 1 2 3 4  Lietuvos dizaino sektoriaus plėtros galimybių studija, Vilnius, 2014 m. gruodžio 19 d.
4. ↑  PIRMASIS DIZAINO AUKCIONAS: Lietuviško dizaino ikonos ir „perliukai" [Žiūrėta: 2019-06-14]