recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Šis straipsnis apie Antrojo pasaulinio karo metais žaidusią futbolo komandą. Apie 1968 m. įkurtą futbolo klubą skaitykite straipsnyje FK Sūduva Marijampolė.*

|  |
| --- |
| **Marijampolės „Sūduva"** |
|  |
| **Pavadinimas** | Marijampolės futbolo komanda „Sūduva" |
| **Įkurtas** | nežinoma |
| **Iširo** | 1944 m. vasarą |
| **Stadionas** | nežinoma, Marijampolė |
| **Vietų sk.** | nežinoma |
| **Vadovas**  (paskutinis) | nežinoma |
| **Vyr. treneris**  (paskutinis) | nežinoma |
| **Lyga** | nežinoma |
| **nežinoma** | nežinoma |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Marijampolės „Sūduva"** – buvusi Lietuvos futbolo komanda iš Marijampolės, kuri žaidė Antrojo pasaulinio karo metais.

Istorija
--------

Nėra tiksliai žinoma, kada suburta komanda.

Marijampolėje būta komandos, „Sūduvos" pavadinimu, kuri buvo minima 1942 m. ir 1943 m. tačiau apie šią komandą duomenų beveik neišliko. 

Žinoma, kad komanda 1942 m. dalyvavo A klasės pirmenybėse. Pateko į Marijampolės apygardos grupės finalą ir jame net 0:6 pralaimėjo Kybartų „Sveikatai".

1942–1943 m. komanda kovojo Marijampolės zonoje. Joje liko antroje vietoje, nusileidę tik Kybartų „Sveikatai". Kybartų komanda Marijampolės apygardos finale įveikė Alytaus šaulių sąjungos „Dainavos" futbolo komandą ir pateko į Lietuvos futbolo pirmenybių finalinį etapą.

1942–ųjų „Sūduva" nelaikoma dabartinio klubo pirmuonimi ar tradicijos tęsėja. Po sovietų invazijos komanda išformuota 1944 m. vasarą.

Tiesa, „Sūduvos" oficialioje svetainėje minima pradžia 1942 m. Keistai skamba ir „Po šių metų Marijampolės reprezentacinė komanda ne kartą keitė pavadinimus". Spartakas Marijampolė ar Žalgiris Marijampolė, bei kitos nežinomos komandos nėra tapatintinos su 1942 m. ar 1968 m. Sūduvomis.

### Pavadinimų kaita

* 1942 m. – *Sūduva Marijampolė*

Vardo reikšmė
-------------

Vardas pasirinktas pagerbiant istorinį Sūduvos regioną, kurio centru laikoma Marijampolė.

Pasiekimai (nuo 1942 m.)
------------------------

* Marijampolės apygarda:

Antrieji: 1942
* Marijampolės apygarda, Marijampolės zona:

Antrieji: 1943

Sezonai
-------

Sūduva iš Marijampolės (apie šią komandą duomenų neveik neišlikę)

|  |
| --- |
| **Lietuvos futbolo varžybos** |
| **Sezonas** | **Pirmenybių lygmuo** | **Vieta** | **Taurė** |
| 1942 m. | I (Marijampolės apygarda) | 2 |  |
| 1942–1943 m. | I (Marijampolės zona) | 2 |  |

Taip pat skaitykite
-------------------

* Marijampolės „Sūduva" 1968 m. įkurtas futbolo klubas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
Istorinis rašytinis dokumentas (Kovo 11-osios aktas)
**Dokumentas** – raštas, skirtas užfiksuoti informaciją ar pagrįsti teiginius.

Materialus įrodymas (popierius, piešinys, nuotrauka, kino juosta), kuriame užfiksuotos kokios nors žinios, turintis praktinės ar istorinės reikšmės.

Pagal formą dokumentai būna tekstiniai (knygos, rankraščiai), grafiniai arba vaizduojamieji (brėžiniai, schemos, skulptūra, žemėlapiai), garso (kompaktinės ir gramofono plokštelės), garso ir vaizdo (vaizdajuostės); pagal turinį – moksliniai techniniai (patentai, straipsniai), teisiniai (sutartys, nuosprendžiai, nutartys), valdymo (direktyvos, įsakymai, potvarkiai) ir kt.

*Oficialiu dokumentu* laikomas įstatymo nustatyta tvarka surašytas aktas, patvirtinantis juridinę reikšmę turintį faktą. *Oficialiais dokumentais* laikomos valstybinių ir visuomeninių organizacijų pažymos, aktai, pažymėjimai, įvairių sutarčių tekstai ir kt.

*Apskaitos dokumentų* fiksavimas vad. dokumentavimu.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Asmens dokumentas
* Notarinis dokumentas
* Protokolas (dokumentas)
* Teisinis dokumentas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Archyvuota kopija 2023-02-19 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Lietuviški *asmens dokumentai*
**Ragenos neovaskuliarizacija** (angl. *corneal neovascularization*) – nepageidautinas patologiškas kraujagyslių įaugimas iš ragenos limbo (angl. *corneal limbus*) kraujagyslių rezginio į rageną. Jį paprastai sukelia deguonies stygius ragenoje dėl per mažos deguonies difuzijos iš oro.

Neovaskuliarizacija pasireiškia regos pablogėjimu, regimaisiais trikdžiais (dėl mažėjančio ragenos skaidrumo). Apžiūrint akį ragenoje įžiūrimi kraujo indai, kurių ten neturėtų būti, nes normali ragena kraujagyslių neturi, o deguonimi ir maisto medžiagomis aprūpinama iš limbinio kraujagyslių rezginio, esančio riboje tarp rainelės ir ragenos.

Etiologija
----------

Vienas pagrindinių veiksnių, sukeliančių ragenos neovaskuliarizaciją, yra kontaktinių lęšių dėvėjimas, ypač jei šie pagaminti iš senųjų medžiagų, kurios blokuoja deguonies difuziją, ir dėvimi kiekvieną dieną po labai ilgai. Tokiais atvejais ragenos ląstelėms stinga deguonies ir įsijungia alternatyvus apsirūpinimo deguonimi būdas – į skaidrią rageną ima įaugti kraujo kapiliarai, kurie ima tiekti trūkstamus deguonies kiekius.

Kiti veiksniai – akių traumos ir nudegimai, akių infekcijos, sukeliantys keratitus.

Apsauga
-------

Šiuolaikiniai kietieji ar minkštieji kontaktiniai lęšiai žymiai geriau praleidžia deguonį, todėl juos naudojant neovaskuliarizacijos tikimybė yra žymiai mažesnė.

Komplikacijos
-------------

Stiprėjanti ragenos neovaskuliarizacija gali gadinti regos aštrumą, todėl kontaktinius lęšius dėvintiems žmonėms rekomenduojamos kasmetinės apžiūros pas akių gydytojus.

Aptikus naujai prasidėjusią neovaskuliarizaciją ją galima sustabdyti ir net grąžinti pirmykštę būseną. Tam reikia kurį laiką nenešioti kontaktinių lęšių ir panaudoti keratoplastinę terapiją. Laiku nesiėmus priemonių neovaskuliarizacijos sukelti pakenkimai tampa nepataisomais.

Moksliniai tyrimai
------------------

Žiurkėse neovaskuliarizaciją pavyko sumažinti rageną paveikus komerciškai platinamais kortikosteroidu triamcinolonu ir antibiotiku doksiciklinu.

Yra duomenų, pagal kuriuos galima spėti, kad angiotenzino II receptorius blokuojantis preparatas *Telmisartan* turėtų stabdyti ragenos neovaskuliarizaciją.

Nuorodos
--------

1. ↑  Riazi-Esfahani, M; Peyman, GA; Aydin, E; Kazi, AA; Kivilcim, M; Sanders, DR (2006 Aug). „Prevention of corneal neovascularization: evaluation of various commercially available compounds in an experimental rat model". *Cornea*. **25** (7): 801–5. doi:10.1097/01.ico.0000220768.11778.60. PMID 17068457. `{{cite journal}}`: `|access-date=` privalomas `|url=` (pagalba); Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link)
2. ↑   Usui, T.; Sugisaki, K.; Iriyama, A.; Yokoo, S.; Yamagami, S.; Nagai, N.; Ishida, S.; Amano, S. (2008). „Inhibition of Corneal Neovascularization by Blocking the Angiotensin II Type 1 Receptor". Investigative Ophthalmology & Visual Science 49 (10): 4370–4376

* Corneal Neovascularization Archyvuota kopija 2013-12-22 iš Wayback Machine projekto.
* Oxygen Transmissibility
Justino Kankinio paveikslas
**Justinas Kankinys** (g. apie 100–105 m. Samarijoje – 165 m.) – žymiausias II amžiaus krikščionių apologetas, teologas. Pirmasis krikščionybę traktavo kaip filosofiją ir pripažino ją vienintele teisinga.

Justinas gimė Samarijoje, studijavo graikų filosofiją. Senas žmogus, parodė, kad tikroji gyvenimo filosofija slypi šventajame rašte ir atvedė jį pas Viešpatį. Vėliau Justinas įsteigė Romoje krikščionišką mokyklą ir maždaug 150 m. e. m. parašė savo Pirmąją Apologiją, kuri buvo skirta Romos imperatoriui. Romėnai kankino Justiną Kankinį dėl jo krikščioniško tikėjimo ir nukirto jam galvą.

Justinas parašė apologiją „Pasikalbėjimas su žydu Trifonu", „Apologiją" ir veikalą apie ankstyvosios krikščionybės erezijas.

Savo raštuose Justinas:

* gynė krikščionių moralę.
* teigė, kad krikščionys nekalti dėl jiems primetamų šmeižikiškų kaltinimų.
* rašė, jog krikščionybė yra reali graikų filosofijos ir tiesos išraiška.
* gynė Kristų kaip dieviškąjį amžinąjį „logos" ar priežastį, kurios ir siekė graikai. Kartu jis galėjo pakenkti Kristaus, kaip Logoso, asmenybiškumui.
* remdamasis raštais teigė, kad krikščionybė nurodo kelią visiems žmonėms – ir žydams, ir graikams, ir romėnams.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Justinas(parengė Algirdas Jurevičius). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-02-26).
2. ↑  „Pasikalbėjimas su žydu Trifonu", Philippe Bobichon kritinis leidimas
| *Il-Ftira*, suplotos kildytos duonos gamybos menas ir kultūra Maltoje |
| --- |
| Nematerialusis pasaulio paveldas |
| 

---

 |
| Ftira

---

 |
| **Vieta** | Maltos vėliava Malta |
| **Regionas**\*\* | ENA |
| **Įrašas** | 2020 |
| **Nuorodos** |
|  | Nuoroda |
|
|  **Vikiteka:** | FtiraVikiteka |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Ftira** (*il Ftira*) – tradicinė duona, kepama Maltoje. 

Nors jos pavadinimas kilęs iš arabiško žodžio *fatir*, reiškiančio neraugintą duoną, tai yra kvietinės raugintos (kildytos) duonos atmaina, kepama krosnyje. Lyginant su kitomis Maltoje paplitusioms duonos rūšimis, ji yra plokštesnė, neretai riestainio formos, su tipiškomis ertmėmis. Dažniausiai valgoma perpjauta ir įdaryta tunu (*tuna*), dešra (*zalzett*), sūriu (*ġbejna*) ar daržovėmis.

Dėl savo svarbos Maltos kultūroje ftiros kepimo tradicija 2020 m. įrašyta į UNESCO nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą. UNESCO įvertino šios duonos reikšmę maltiečių kultūroje ir tradicijos tęstinumą. Net ir gaminant duoną pramoniniu būdu, jos formavimas atliekamas rankomis. Maltoje yra daug nedidelių ftiros kepyklėlių, kuriose perduodama kepimo tradicija.

Taip pat skaitykite
-------------------

Kitos pasaulio duonos kepimo tradicijos, pripažintos pasaulio paveldu:

* Bagetė
* Manušas
* Lavašas

Išnašos
-------

1. ↑  Rix, Juliet. 2023. *Traditional Maltese cuisine you must try on holiday*. The Telegraph.
2. ↑  Il-Ftira, culinary art and culture of flattened sourdough bread in Malta


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Maltoje |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
Maltos megalitinės šventyklos: Džgantija, Hadžar Ymas, Mnaidra, Ta Hadžratas, Skorba, Taršynas (1980) · Hal Saflynio požemis (1980) · Valetos miestas (1980) | Maltos vėliavaMaltos vėliava |
|  |
|  Nematerialusis | 
*Il-Ftira*, suplotos kildytos duonos gamybos menas ir kultūra Maltoje (2020) · Għana, maltiečių liaudies dainų tradicija (2021) · Maltos kaimų festa, kasmetinė bendruomenės šventė (2023) |

 |
Anario sūris.
**Anaris** (gr. αναρή) – kiprietiškas išrūgų sūris. Anaris yra mažiau žinomas sūris, nei kitos vietinio sūrio rūšys (pvz. haloumis), bet dėka sūrių parodų ir festivalių įgauna populiarumą. Vienas iš vietinių anario gamintojų, 2005 m. Jungtinėje Karalystėje vykusiame pasauliniame „World Cheese Awards" renginyje gavo sidabrinį medalį.

Gamyba
------

Anario gamyboje naudojamos išrūgos, gaunamos gaminant kitų rūšių sūrius, tokius kaip haloumį ar kefalotyrį. Išrūgos kaitinamos iki 65 °C. Pasiekus šią temperatūrą kartais įpilamas nedidelis kiekis pieno (5−10 %), pagerinant sūrio kokybę. Tada, padidinus temperatūrą iki 80−85 °C sūris ima formuotis nedidelių gabaliukų pavidalu.

Rūšys
-----

Sūris pagamintas pagal paprasčiausią receptą yra baltos spalvos ir labai minkštos struktūros, panašios į varškės sūrio ar rikotos. Dažnai sūris pagardinamas druska ir džiovinamas šildytuve (seniau sūrius džiovindavo saulėkaitoje), taip jis tampa labai tvirta ir ilgai šviežia išliekančia sūrio rūšim.

Naudojimas
----------

* Jei sūris paliekamas minkštas, jo galiojimo laikas labai trumpas. Vietiniai gyventojai pusryčiams valgo jį su sirupu ar medum.
* Burekija – tradicinis Kipro patiekalas su anario užpildu (sūdytas arba saldus).
* Anaris naudojamas gaminant sūrio pyragus.
* Kietos anario rūšys naudojamos garnyrams, su makaronais ar padažų gamybai.

Maistinė vertė
--------------

Maistinė vertė 100 g produkto:

| Riebalai | 15 g |
| Angliavandeniai | 2 g |
| Baltymai | 11 g |
| Energetinė vertė | 195 kcal |
| Cholesterolis | 80 mg |
|

Šaltiniai
---------

1. ↑  „World Cheese Awards 2005". Suarchyvuotas originalas 2007-02-02.
2. ↑  Recio I, García-Risco MR, Amigo L, Molina E, Ramos M, Martín-Alvarez PJ (2004 m. birželio mėn.). „Detection of milk mixtures in Halloumi cheese". *J. Dairy Sci*. **87** (6): 1595–600. PMID 15453472.`{{cite journal}}`: CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link)
3. ↑  R.P. Aneja. *Technology of Traditional Milk Products in Developing Countries (Fao Animal Production and Health Paper)*. p214: Food & Agriculture Org. ISBN 92-5-102899-0.`{{cite book}}`: CS1 priežiūra: location (link)
| Angolis*Angol* |
| --- |
|        |
| *Skveras Angolyje* |
|  |
| 

AngolisAngolis

37°48′0″ p. pl. 72°43′0″ v. ilg.﻿ / ﻿37.80000°š. pl. 72.71667°r. ilg.﻿ / 37.80000; 72.71667﻿ (Angolis)Koordinatės: 37°48′0″ p. pl. 72°43′0″ v. ilg.﻿ / ﻿37.80000°š. pl. 72.71667°r. ilg.﻿ / 37.80000; 72.71667﻿ (Angolis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
| **Regionas** | Araukanijos regionas Araukanijos regionas |
| **Provincija** | Maljeko provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1862 m. gruodžio 6 d. |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 48 911  |
| **Plotas** | 15,5 km² |
| **Tankumas** (2017) | 3 156 žm./km² |
| **Altitudė** | 65 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Angolis |

**Angolis** (isp. *Angol*) – Maljeko provincijos sostinė ir komuna Araukanijos regione (Čilė). Miestas yra *Nahuelbuta* kalnų grandinės papėdėje, netoli Vergaros upės, kuria valtimis galima susisiekti su Bio Bio upe ir Konsepsjonu. Mieste gyvena apie 49 tūkst. gyventojų.

Istorija
--------

Miestas toje vietoje dar Araukanų karo metu 1553 m. dėl patogios strateginės padėties kaip konkistadorų fortą *Confines* įkūrė Pedras de Valdivija. Vėliau tais pačiais metais fortą paliko, o mapučiai po Tukapelio mūšio sugriovė.
  
1560 m. miestą pakartotinai (šiauriau buvusio forto) įkūrė gubernatorius *García Hurtado de Mendoza* ir pavadino *San Andrés de Angol* savo tėvo Peru vicekaraliaus garbei. Miestą paprastai vadino *Ciudad de Los Infantes*.
  
1599 m. po Kuralabos katastrofos, mapučiai miestą atakavo ir sugriovė. 1611 m. miestą atstatė *Luis Merlo de la Fuente*, bet šiek tiek piečiau, ir pavadino *San Luis de Angol*, bet šis miestas neklestėjo. 1637 m. gubernatorius *Francisco Laso de la Vega* miestą įkūrė pakartotinai suteikdamas pavadinimą *San Francisco de la Vega*, bet 1641 m. jis pagal Quillin’o taikos sutartį su mapučiais buvo paliktas.
  
1695 m. jį vėl apgyvendino *Tomás Marín de Poveda* ir suteikė pavadinimą *Santo Tomás de Colhue*. 1723 m. mapučių sukilimo metu miestas buvo mapučių užpultas ir sunaikintas. Dar sykį sunaikintas buvo 1766 m. sukilimo metu, po ko nebeatsigavo.

Angolio komuna
Šiandieninį Angolį 1862 m. gruodžio 6 d. įkūrė *Cornelio Saavedra Rodríguez*. Pradžioje tai buvo tvirtovė ir bazė Rodrigezo kampanijai Araukanijos okupavimo metu.
  
1871 m. gyvenvietė paskelbta miestu, 1876 m. jį su Santjagu sujungė geležinkelis. 1881 m. miestas buvo baze, iš kurios vyko galutinė Araukanijos okupacija. Vėliau miestas buvo ekonominis ir administracinis centras, iš kurio čiliečiai ir užsienio kolonistai okupavo aplinkines žemes.

2010 m. vasario 27 d. miestą nusiaubė 8,8 balo žemės drebėjimas. Drebėjimas pažeidė miesto ligoninę, todėl mieste buvo įrengta kilnojama JAV karo lauko ligoninė, kurios gudutojai gydė nuo žemės drebėjimo ir cunamio nukentėjusius gyventojus.

Nuorodos
--------

1. CHILE: La Araucanía, *citypopulation.de*
2. ↑  CHILE: La Araucanía, *citypopulation.de*
3. CHILE: La Araucanía, *citypopulation.de*
4. ↑  CHILE: La Araucanía, *citypopulation.de*
5. ↑  UKPA, „Foreign hospitals help out Chile"[neveikianti nuoroda], *6 March 2010* (accessed 6 March 2010)
**Elektrokonvulsinė terapija** (**EKT**, angl. *ECT*) – visuomenėje prieštaringai vertinamas gydymo būdas, kurio metu, taikant anesteziją, paciento smegenys veikiamos elektros impulsais. 
  
Šiais laikais EKT dažniausiai taikomas sunkios depresijos kamuojamiems pacientams, kuriems nepadeda kiti naudoti gydymo būdai, taip pat gydant maniją (dažnai žmonėms su bipoliniu sutrikimu), katatoniją, schizofreniją ir kt. Pirmą kartą panaudotas 4-ajame XX a. dešimtmetyje  šis metodas per vėlesnius dešimtmečius išplito kaip gydymo būdas. Šiuo metu EKT taikoma apie milijonui žmonių kasmet visame pasaulyje
. Paprastai atliekama viso 6-12 seansų, po 2 ar 3 kartus per savaitę. EKT gali skirtis elektrodų išdėstymu, impulsų stiprumu ir trukme. Nuo šių skirtingų charakteristikų priklauso tiek teigiami rezultatai, tiek neigiamo pašalinio poveikio pobūdis. 
  
Neseni tyrimai parodė, kad klinikiniu požiūriu EKT yra efektyviausias stiprios depresijos gydymo metodas, siejamas su pagerėjusia gyvenimo kokybe tiek trumpo, tiek ilgo laikotarpio atžvilgiu. Po EKT gali būti tęsiamas gydymas vaistais. Kai kuriais atvejais taikomas tęstinis gydymas EKT. 
  
Amerikos Psichiatrijos Asociacijos bei britų Nacionalinio sveikatos ir klinikinės kokybės instituto (NICE) tvirtinimu, EKT procedūra nedaro žalos suaugusio žmogaus smegenims. Kai kurie EKT metodai siejami su ikiterapinės atminties praradimu. Standartiškai elektrokonvulsinė terapija taikoma esant paciento informuotam sutikimui. Prievartinis gydymas šiuolaikinių standartų besilaikančiose šalyse retas, bet dažniau gali būti taikomas gydant senus žmones tais atvejais, kai laikoma, kad EKT išgelbės paciento gyvybę.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

1. ↑  Scott AIF (ed); et al. (2005). „The ECT Handbook Second Edition: The Third Report of the Royal College of Psychiatrists' Special Committee on ECT" (pdf). Royal College of Psychiatrists. Suarchyvuota (PDF) iš originalo 2006-08-10. Nuoroda tikrinta 2008-07-26. `{{cite web}}`: `|author=` turi bendrinį pavadinimą (pagalba); Explicit use of et al. in: `|author=` (pagalba)
2. ↑  Psychology Frontiers and Applications - Second Canadian Edition (Passer, Smith, Atkinson, Mitchell, Muir)
3. ↑  „Electroconvulsive therapy discussion hosted at the MGH". Nuoroda tikrinta 2007-06-05.
4. ↑  McCall WV, Prudic J, Olfson M, Sackeim H (2006 m. vasario mėn.). „Health-related quality of life following ECT in a large community sample". *J Affect Disord*. **90** (2–3): 269–74. doi:10.1016/j.jad.2005.12.002. PMID 16412519.`{{cite journal}}`: CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link)
5. ↑  American Psychiatric Association. „Electroconvulsive Therapy (ECT)". Nuoroda tikrinta 2007-12-29.
6. ↑  „Guidance on the use of electroconvulsive therapy" (PDF). National Institute for Clinical Excellence. 2005-11-01. Suarchyvuotas originalas (pdf) 2008-06-25. Nuoroda tikrinta 2008-07-26.
7. ↑  Shock Therapy Makes a Comeback: States Respond Archyvuota kopija 2009-02-24 iš Wayback Machine projekto.
8. ↑  Mental Health: A Report of the Surgeon General - Chapter 4. Nuoroda tikrinta 2007-12-29.
**Bibliografija** – mokslas bei priemonių, veiklų visuma apie knygų ir kitų šaltinių, dokumentų aprašymą. Lietuvos valstybinė bibliografija apima Lietuvos leidėjų publikacijas, Lietuvos autorius ir temas apie Lietuvą, jos funkciją atlieka Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka.

Moksliniuose tyrimuose bibliografija padeda nustatyti, kas atitinkama tema padaryta iki tol.

Istoriškai pirmuoju bibliografijos veikalu laikomas Kalimacho sukurtas katalogas „Pinakes".

Prie bibliografijos pagalbinių disciplinų priskiriamos bibliotekininkystė, paleografija, tipografijos istorija, meno istorija, knygų prekybos istorija.

Bibliografinė medžiaga gali būti pateikiama išvardijant šaltinius tiek abėcėlės tvarka, tiek chronologine tvarka, tiek pagal kokią nors kitą sistemą. Gali būti pateiktas tiesiog įrašų sąrašas, gali būti pateikti komentarai; jei jie labai detalūs, gali būti pereinama prie literatūros istorijos arba mokslo istorijos.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  „Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона", т. IIIa (1891): Бергер — Бисы, с. 709—785 ru:s:ЭСБЕ/Библиография
2. 1 2  *Bibliografija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
3. ↑  Maja Žumer, red. (2011). *Valstybinė bibliografija skaitmeniniame amžiuje: patarimai ir naujos kryptys* (PDF). Vertė Tomas Auškalnis. Vilnius: Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka. p. 91. ISBN 978-609-405-053-4.
Koordinatės: 55°36′26″š. pl. 22°41′45″r. ilg.﻿ / ﻿55.607225°š. pl. 22.69571°r. ilg.﻿ / 55.607225; 22.69571

|  Kražių kapinių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Kelmės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kražiai |
| **Adresas** | Kapų g. 11 |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1857 m. |

**Kražių kapinių koplyčia** – koplyčia, esanti Kražių miestelio (Kelmės raj.) senamiesčio šiaurrytiniame pakraštyje, senųjų parapijos kapinių kalnelyje. Pasiekiama iš miestelio centro pervažiavus Kražantės tiltą, Kapų gatvele iš dešinės apsukus aplink Vytauto kalną (ant jo stovi senoji mūrinė varpinė). Koplyčioje yra altorius, laikomos ir šv. Mišios, šarvojami kražiškiai. Po koplyčia yra laidojimo rūsiai.

Istorija
--------

Esamų senųjų kapinių teritorijoje Kražių klebonas Domininkas Mankauskas 1758 m. pastatė medinę bažnytėlę ir namus, į kuriuos pakvietė apsigyventi iš Vilniaus tris vienuoles marijavites. Mirus vienuolyno globėjui D. Mankauskui, vienuolyno namai sunyko.

Parapijos kapinėse 1857 m. klebonas V. Butavičius pastatė mūrinę koplyčią su rūsiais. Ją dar statomą aplankė vyskupas Motiejus Valančius. Tai buvęs dvarininkų Šiukštų ir Pšeciševskių mauzoliejus, kurio kriptose ilsėjosi jų palaikai.

Sovietmečiu koplyčia stūksojo neprižiūrima, nebuvo remontuojama, sunyko stogas, lubos bei medinės grindys, o palaidotųjų karstai buvo išplėšti ir išniekinti. Išliko tik balto marmuro plokštės su palaidotųjų pavardėmis.

1991 m. Kražių klebono Stasio Anužio ir Kražių kolūkio pirmininko Stepono Šepučio iniciatyva koplyčia buvo iš dalies atstatyta iš tuometinių K. Požėlos, P. Cvirkos ir Kražių kolūkių suaukotų lėšų. 2006-2007 m. Kražių bendruomenės, seniūnijos rūpesčiu iš surinktų bendruomenės lėšų ir prisidėjus Kelmės rajono savivaldybei atliktas esamos koplyčios atnaujinimas.

Architektūra
------------

Koplyčia stūkso kapinių aukščiausioje vietoje, priekiu orientuota į pagrindinius kapinių vartus. Ji yra stačiakampio plano, su pusapskrite apside. Stogo kryžius įtaisytas ant galinio kraigo, ties apside. Sienos sumūrytos iš didelių akmenų, su įterptais skaldytais akmenukais. Koplyčioje pakabinta informacinė lenta su jos istorija, atstatymo rėmėjų vardais. Buvęs įėjimas į laidojimo rūsį po pastatu užklotas grindimis (nuo įėjimo durų – kairiajame kampe).

Galerija
--------

* Galinė dalisGalinė dalis
* Koplyčios interjeras. Vaizdas į altoriųKoplyčios interjeras. Vaizdas į altorių
* Koplyčios vidus dekoruotas dažyta ornamentikaKoplyčios vidus dekoruotas dažyta ornamentika
* Įrėminta koplyčios istorijaĮrėminta koplyčios istorija

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kražių kapinių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. 1 2  Bendruomenė ketina sutvarkyti Kražių koplyčią[neveikianti nuoroda] *skrastas.lt* 2007-01-13
2. 1 2  Kražių kapinių koplyčia *kraziai.lt*
| Karsakiškio herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2007-04-20* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Karsakiškio herbas** – pagrindinis Karsakiškio kaimo ir seniūnijos (Panevėžio rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

Aprašas
-------

Herbo skydo žaliame lauke auksinė lūšies galva sidabrine akimi su ginklais: sidabrinėmis iltimis ir raudonu liežuviu.

Simbolika
---------

Heraldikoje lūšis dėl labai skvarbių akių, budrumo, atsargumo yra akylumo simbolis. Mene vaizduojant penkis pojūčius lūšis įasmenina regėjimą. Žalia skydo spalva herbe simbolizuoja laisvę, grožį, džiaugsmą, sveikatą ir viltį. Tai ir augmenijos išraiška.

Istorija
--------

Karsakiškio herbe pavaizduota lūšis, nes vienas iš upelių ir Žaliosios girios dalis, esanti netoli Karsakiškio, yra vadinama Lūšupiu. Apsuptose miškais Karsakiškio apylinkėse yra sutinkama ir lūšių, kurios įrašytos į Lietuvos Raudonąją knygą, o nuo 2000 m. tapo ypatingai saugoma nykstančia rūšimi.

Herbo etalono autorius – dailininkas Henrikas Mazūras. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2007 m. balandžio 20 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-935.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Patvirtintas Karsakiškio herbas. Lsa.lt (tikrinta 2024-02-17).
NFKA logotipas
**Nacionalinė futbolo klubų asociacija** (**NFKA**) – buv. organizacija, įsteigta Lietuvos futbolo klubų, kurių komandos dalyvauja Lietuvos aukščiausiojo lygmens futbolo čempionate. NFKA Lietuvos futbolo federacijos pavedimu organizavo A lygos varžybas. NFKA buvo įkurta 2003 m. lapkričio 20 d. ir veikė iki 2009 metų, kai A lygos organizavimą tiesiogiai perėmė LFF. Klubų netenkino LFF A Lygos organizavimas, ir klubų iniciatyva 2013 m. įkurta Lietuvos futbolo klubų asociacija (LFKA), o 2015 m. pabaigoje - Lietuvos futbolo klubų asociacija A Lyga (LFKA A Lyga).

Veikla
------

NFKA vadovaujasi Tarptautinės futbolo asociacijų federacijos (FIFA), Europos futbolo asociacijų sąjungos (UEFA) bei Lietuvos futbolo federacijos (LFF) įstatais, reglamentais, taisyklėmis ir kitais dokumentais bei taiko Tarptautinės futbolo asociacijų tarybos (IFAB) nustatytas futbolo žaidimo taisykles.

Tikslai ir uždaviniai
---------------------

NFKA tikslai ir uždaviniai yra skatinti, vystyti bei populiarinti futbolo žaidimą bei kelti profesionalaus futbolo lygį Lietuvoje. Taip pat organizuoti bei vykdyti aukščiausiojo lygmens profesionalių Lietuvos futbolo klubų vyrų komandų čempionatą Lietuvos respublikoje; organizuoti teisės, vadybos, marketingo ir kitokią reikalingą pagalbą, kurios tikslas yra apginti Asociacijos narių interesus ir teises.

Valdymas
--------

Aukščiausias NFKA valdantysis organas – visuotinis susirinkimas. Jo kompetencija – NFKA įstatų pakeitimas ir papildymas, valdybos teikiamo biudžeto tvirtinimas, NFKA Valdybos narių rinkimas ir atšaukimas, NFKA garbės nario vardo suteikimas, NFKA reorganizavimas, kitų NFKA veiklos klausimų sprendimas ir NFKA tikslų nustatymas.

Laikotarpiu tarp NFKA visuotinių susirinkimų NFKA veiklai vadovauja Valdyba. Jos kompetencija yrs visuotinių susirinkimų ir Valdybos posėdžių rengimas ir jų šaukimas; darbo grupių kūrimas specialioms NFKA veiklos užduotims vykdyti; administracijos vadovo ir vyr. finansininko priėmimas į darbą; reikalingos struktūros ir infrastruktūros organizavimas ir kitų, su NFKA veikla susijusių, klausimų sprendimas; futbolo klubų, pageidaujančių tapti naujais NFKA nariais, pareiškimų analizavimas bei teikimas Visuotiniam susirinkimui; NFKA simbolių kūrimas ir jų naudojimo tvarkos nustatymas; kitų klausimų bei uždavinių, nepriskirtų Visuotinio susirinkimo ar administracijos kompetencijai, sprendimas ir įgyvendinimas.

NFKA operatyvią veiklą organizuoja ir vykdo NFKA administracija. Administracijai vadovauja administracijos vadovas – direktorius. Jis organizuoja NFKA administracijos veiką; sprendžia NFKA organizacinius, ūkinius bei finansinius klausimus; pateikia Valdybai darbo planus, teikia informaciją NFKA nariams apie NFKA valdymo organų priimtų nutarimų vykdymą; leidžia įsakymus, reguliuojančius administracijos veiklą; priima ir atleidžia NFKA administracijos darbuotojus; vykdo kitas, NFKA įstatuose numatytas funkcijas.

NFKA klubai
-----------

NFKA buvo įsteigta 2003 metais 7 Lietuvos klubų, kurių komandos dalyvavo A lygos futbolo čempionate.

* Atlantas
* Ekranas
* FBK Kaunas
* Sūduva
* Vėtra
* FC Vilnius
* Žalgiris

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
Rimantas Čaikauskas sporto renginyje, Vilnius, 2023
**Rimantas Čaikauskas** (1955 m. kovo 14 d. Ukmergėje – 2024 m. sausio 15 d. Vilniuje) – Lietuvos žolės riedulio treneris.

Biografija
----------

1977 m. baigė futbolo trenerio specialybę Lietuvos kūno kultūros institute. 1979–1980 m. buvo Šiaulių „Žalgirio" sporto mokyklos, 1980–1993 m. – Šiaulių sporto mokyklos „Saulė", 1993–2001 m. – Šiaulių sporto mokyklos „Klevas", nuo 2001 m. buvo Vilniaus sporto mokyklos „Tauras" žolės riedulio treneris, pastaruoju metu treniravo vaikus Trakų Vokės gimnazijoje.

Žymiausiosios R. Čaikausko auklėtinės: Virginija Povilonytė-Čaikauskienė (1987 m. Europos čempionato bronzos medalininkė, 2002 m. Europos uždarų patalpų vicečempionė), Ona Kanaporienė (1987 m. Europos čempionato bronzos medalininkė), Rasa Baniulytė-Čepienė (2002 m. Europos uždarų patalpų vicečempionė).

1980–1990 m. treniravo Lietuvos moterų rinktinę. Vadovaujamos R. Čaikausko Šiaulių ir Vilniaus moterų žolės riedulio komandos daugiau nei 20 kartų tapo Lietuvos čempionėmis. 1985 m. Šiaulių „Tauras" SSRS čempionate iškovojo bronzos medalius, 1985 m. ir 1987 m. laimėjo SSRS taurę, 1987 m. – Indiros Gandi, 1989, 1990, 1995 m. – Džono Kenedžio žolės riedulio taures.

1999 m. jis kartu su Lietuvos jaunimo rinktine iškovojo Europos pirmenybių sidabro medalius, 2001 m. Lietuvos merginų U-21 rinktinė Čekijoje tapo Europos uždarų patalpų riedulio čempione. 2002 m. Lietuvos moterų nacionalinė rinktinė Prancūzijoje Europos uždarų patalpų čempionate laimėjo sidabro medalius.

Palaidotas Liepynės kapinėse.

Apdovanojimai
-------------

* 1987 m. LTSR nusipelnęs treneris
* 2000 m. Šiaulių miesto Geriausias XX amžiaus treneris
* 2003 m. Kūno kultūros ir sporto departamento Atminimo medalis
* 2005 m. Lietuvos nusipelnęs treneris, aukso medalis „Už nuopelnus Lietuvos sportui", LTOK Olimpinė žvaigždė

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  RIMANTAS ČAIKAUSKAS. Lietuvos sporto enciklopedija. 2022-05-23. Nuoroda tikrinta 2024-01-15.
2. ↑  Lietuva neteko geriausio visų laikų žolės riedulio trenerio. sportas 24. 2024-01-15. Nuoroda tikrinta 2024-01-15.
3. ↑  Anapilin iškeliavo nusipelnęs treneris Rimantas Čaikauskas. 15min.lt. 2024-01-15. Nuoroda tikrinta 2024-01-15.
|  |
| --- |
| **„Džiugas"  1991 – 1996** |
|  |
| **Pavadinimas** | Futbolo klubas Džiugas |
| **Įkurtas** | 1991 m. |
| **Iširo** | 1996 m. |
| **Stadionas** | Telšių stadionas |
| **Vietų sk.** |  |
| **Lyga** |  |
|  |  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Futbolo klubas „Džiugas"** (arba ***Telšių „Džiugas"***) – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Telšių. Originalus klubas, veikęs prie **Džiugo** sporto asociacijos, įkurtas 1923 m.. O vėlesniais (1991, 2014) metais buvo įkurti naujadarai tokiu pačiu pavadinimu.

Istorija
--------

### Klubo atkūrimas 1991 m.

Atkurtas 1991 metais dalyvavo žemesnių divizionų pirmenybėse. Iširo 1995 metais.

Klubo pavadinimas
-----------------

Džiugas – žemaičių padavimų personažas, siejamas su Džiugo kalnu šalia Telšių. Padavimuose minimas kaip milžinas, supylęs kalną. Kitur pasakojama, kad Džiugas buvęs didvyris, įkūręs Telšius, iškasęs Masčio ežerą, kovojęs su kryžiuočiais. Sakoma, kad jis buvęs toks galingas dėl velnių pagalbos. Jis galėdavęs su kuoka išmušti didžiausius priešų būrius, su šaknimi išrauti didelius medžius.

Pasiekimai
----------

Ketvirta lyga
* **Nugalėtojai (1):** 1992–1993 m.

Sezonai
-------

### 1991–1995 m.

|  |
| --- |
| **Lietuvos futbolo varžybos** |
| **Sezonas** | **Pirmenybių lygmuo** | **Vieta** | **Taurė** |
| 1991 m. | IV (Žemaitija) | 6 | —
 |
| 1991–1992 m. | IV (Žemaitija) | 4 | —
 |
| 1992–1993 m. | IV (Žemaitija) | 1 | —
 |
| 1994–1995 m. | V (Žemaitija) | 4 | — |

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sporto asociacija Džiugas
* FC Džiugas Telšiai
* FC Džiugas (moterys)
* Džiugas B  (dubleriai)

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------

* futbolinis.lt
5 šalys, kuriose auginama 95 proc. pasaulio genetiškai modifikuotų organizmų
*Santrumpa **GMO** nukreipia į šį straipsnį. Apie maistą skaitykite straipsnyje „Genetiškai modifikuotas maistas"*
**Genetiškai modifikuotas organizmas** (**GMO**) – organizmas, kurio genome atsirado naujų genų (bent vienas), kurių nėra gamtinėse ar nuo seno auginamose kultūrinėse (domestikuotose) tos rūšies organizmų formose.:) Paprastai *genetiškai modifikuotais organizmais* vadina transgeninius organizmus – organizmus, į kuriuos perkelti kitos rūšies natūralūs ar modifikuoti genai. Dabar įsigalėjusi termino *genetiškai modifikuotas organizmas* vartosena yra ydinga, kadangi taip vartojant terminas neapima kitų genetinės modifikacijos atvejų – tarprūšinio kryžminimo ir dirbtinės mutagenezės. Paprasti, ne tarprūšiniai kryžminimai nėra genetinė modifikacija, nes atitinka paprastą genų rekombinaciją, būdingą lytiniam dauginimuisi.

GMO santrumpa
-------------

GMO – termino *genetiškai modifikuoti organizmai* sutrumpinimas. Šią sąvoką aprobavo Europos taryba. Dažnai santrumpa GMO naudojama kalbant tik apie genetiškai modifikuotas maistines kultūras ar iš jų pagamintus maisto produktus. Genetiškai modifikuotas reiškia pasikeitimą tarp genų, juos sujungiant nenatūraliu būdu. Esant natūraliam procesui, žiedadulkės iš vienos rūšies augalo perkeliamos i kitos, panašios rūšies su nauja genetine informacija. Taip atsinaujina genas. Bet jeigu genai perkeliami i kitą augalą dirbtinai, tai nėra natūralus procesas ir todėl vadinamas genetiškai modifikuotu. Ląstelių dalijimosi procesas taip pat vadinamas genetišku. Techniniai augalai mutuoja skirtingai, chemiškai, jie nėra vadinami genetiškai modifikuotais. Toks augalas turi vieną arba daugiau genų, sujungtų tarpusavyje ne klasikiniu, bet dirbtinu būdu. Netgi visiškai negiminingų rūšių genai tokiu būdu gali būti sujungiami su kita rūšimi. Tokiu būdu, išvedami nauji augalai, kurie atsparūs herbicidams, kenkėjams.

Išnašos
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Genetiškai modifikuotas organizmas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Ką reiškia GMO?
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Fitris |
| --- |
| Palydovinė nuotraukaPalydovinė nuotraukaPalydovinė nuotrauka |
| Vieta | Čado vėliava Čadas |
| Plotas | ~500 km² |
| Įteka | Batha |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Fitris

  |
| **Koordinatės** |  12°48′0″ š. pl. 17°30′0″ r. ilg.﻿ / ﻿12.80000°š. pl. 17.50000°r. ilg.﻿ / 12.80000; 17.50000Koordinatės: 12°48′0″ š. pl. 17°30′0″ r. ilg.﻿ / ﻿12.80000°š. pl. 17.50000°r. ilg.﻿ / 12.80000; 17.50000 |

**Fitris** (pranc. *Lac Fitri*) – ežeras vidurio Čade, 278 km į rytus nuo Ndžamenos, 100 km į vakarus nuo Ačio, Batos regione. Ežeras seklus, jo plotas ženkliai svyruoja priklausomai nuo metų laiko: vidutinis plotas – ~500 km², tačiau po smarkių liūčių gali išsiplėsti trigubai. Liūčių laikotarpio metu ežerą maitina Bathos upė, nešanti vandenis iš Vadajaus aukštumų. Ežero pakrantės pelkėtos, gausybė salų. Fitrio ežeras įtrauktas į Ramsaro konvencijos saugomas šlapynes. Vandens druskingumas nedidelis, vanduo dumblingas.

Fitrio ežeras yra prieš kelis tūkstantmečius telkšojusio paleo-Čado ežero liekana. Kaip ir Čado ežeras, Fitris dėl dykumėjimo senka, sausrų metu (pvz. 1984–1985 m.) gali išdžiūti visiškai.

Fitrio vanduo naudojamas drėkinimui, vykdoma žvejyba. Svarbiausia gyvenvietė prie ežero – Jao.
| ***Borgoroso futbolo klubo prezidentas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Il presidente del Borgorosso Football Club |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Luigi Filippo D‘Amico |
| Vaidina | Alberto Sordi  Tina Lattanzi  Carla Mancini  Daniele Vargas  Margarita Lozano |
| Metai | 1970 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 107 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Borgoroso futbolo klubo prezidentas** (it. *Il presidente del Borgorosso Football Club*) – 1970 m. Italijoje sukurta sporto komedija. Filmas gausus stereotipų, būdingų Italijos futbolui praėjusio amžiaus 7–8 dešimtmečiuose.

Siekiant įamžinti filmo ir pagrindinio vaidmens atminimą, žurnalistas 2006 m. Guiovanni Lacagnina įkūrė futbolo klubą „Borgorosso Football Club 1919". Klubas buvo priimtas į Italijos futbolo sistemos žemiausią, 9 pakopą (it. *Terza Categoria*)..

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Vatikano pareigūnas Benito Fornačiaris paveldi iš mirusio tėvo futbolo klubą Romanijos provincijoje. Nors komanda pateko į aukštesnę lygą, Benito ja nesidomi ir nenori naujų pareigų. Vis dėlto, kuomet kelių žaidėjų pardavimas miestelyje išprovokuoja riaušes, jo nuomonė pasikeičia: Benito pradeda investuot pinigus ir nusamdo neva genialų trenerį iš Peru, kuris pasirodo esąs apgavikas. Po eilės pralaimėtų rungtynių Benito pats tampa treneriu, o komanda laimi vienas rungtynes po kitų. Jis tampa populiarus tarp sirgalių, tačiau po šių sukeltų riaušių prasideda mėginimai nuversti Benito iš prezidento posto.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Alberto Sordi – Benito Fornačiaris
* Tina Lattanzi – Amelija Fornačiari
* Margarita Lozano – Ermina
* Daniele Vargas – donas Regazonis
* Carla Mancini – vieno iš futbolininkų žmona

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Calcio: il Borgorosso si presenta con mostra dedicata a Sordi". `{{cite news}}`: Nežinomas parametras `|data=` ignoruotas (`|date=` suggested) (pagalba); Nežinomas parametras `|pubblicazione=` ignoruotas (pagalba)
| **Pecari tajacu** |
| --- |
| Pekaris (Tayassu pecari)Pekaris (*Pecari tajacu*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Šeima: | Pekariniai  *( Tayassuidae)* |
| Gentis: | Pekariai  *( Pecari)* |
| Rūšis: | Pekaris  *( Pecari tajacu)* |

 |
| Binomas |
| ***Pecari tajacu***Carl von Linné, 1758 |
| Pekaris (Tayassu pecari)Paplitimas |

**Pekaris** (*Tayassu tajacu*, sin. *Dicotyles tajacu, Pecari tajacu*) – pekarinių (*Tayassuidae*) šeimos porakanopis žinduolis.

Paplitęs Centrinėje ir Pietų Amerikoje: nuo JAV pietinių pakraščių (pietų Teksaso, Naujosios Meksikos, Arizonos) iki šiaurės Argentinos. Taip pat gyvena Trinidade ir Tobage, įveistas Karibų salose.

Pekaris yra 84–106 cm ilgio, 30–50 cm aukščio ties pečiais, sveria 15–28 kg (tačiau užfiksuoti ir 40–42 kg svorio individai). Kailis šiurkštus, pilkas, aplink kaklą eina balkšva juosta. Nugara pilkšvai juoda, bet gyvenančių dykumose gali būti tamsiai gelsvarudė. Atogrąžų pekarių kailis paprastai tamsesnis. Patinai pasižymi gerai matomomis iltimis.

Pekario patelės per metus veda 1–2 vadas, kurias sudaro po 1–4 jauniklius. Juos nešioja 142–148 dienas, vėliau žindo apie 6 savaites. Gamtoje išgyvena ~7, retai iki 15 metų.

Vasaromis pekariai aktyvūs naktimis, žiemomis – dienomis, nemiškingose vietose – prieblandos metu. Laikosi bandomis po 5–15 individų.

Gyvena įvairiose buveinėse – atogrąžų miškuose, sausuose miškuose, brūzgynuose, dykumose, kalnuose, uolynuose. Maitinasi daugiausia žolėmis, sumedėjusiais augalais, sukulentais (ypač, opuncijomis), šaknimis, vaisiais, sėklomis. Taip pat ėda vabzdžius ir jų lervas. Prie gyvenamųjų vietų kuičiasi šiukšlynuose.

Savo areale pekaris yra svarbus medžiojamas gyvūnas – jį medžioja tiek žmonės, tiek stambūs plėšrūnai (jaguarai, pumos, kojotai, ocelotai, krokodilai). Išdirbamas pekarių kailis, oda. Perneša įvairius parazitus, žemės ūkio kenkėjas. Kaip ir šernai, pekariai pajutę pavojų gali būti agresyvūs, pulti iltimis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Žinduolių pavadinimų žodynas: lotynų, lietuvių, anglų, prancūzų, rusų, vokiečių kalbomis* / [rengė P. Bluzma (ats. red.), R. Mažeikytė, E. Mickevičius, J. Prūsaitė, K. Baranauskas, R. Baleišis]. – Vilnius : Ekologijos inst. l-kla, 2002.
2. 1 2 3 4 5 6  *Pecari\_tajacu*,ADW – Animal Diversity Web. University of Michigan, Museum of Zoology.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pekaris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Vilniaus AMSTAFF**|  |
| **Pavadinimas** | Asociacija futbolo klubas „FK AMSTAFF" |
| **Įkurtas** | 2009 m. balandžio 21 d. |
| **Stadionas** | Dilgynės stadionas, Vilnius |
| **Vadovas** | Romualdas Dovgialo |
| **Lyga** | SFL |
| **2016** | 8 vieta (C divizionas) |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Vilniaus AMSTAFF** – Lietuvos futbolo klubas iš Vilniaus. Didžiąją komandos dalį sudaro vilniečiai, tačiau didelį indėlį įneša žaidėjai iš Šalčininkėlių, Kauno, Alytaus ir kitų Lietuvos gyvenviečių.

Istorija
--------

Amerikiečių Stafordšyro terjeras
2009 m. pavasarį keletas bendraminčių, mėgėjiškai spardančių kamuolį „Sportimos" arenoje, nusprendė suburti savo komandą, kuri būtų pajėgi dalyvauti SFL turnyruose. Klubo iniciatoriai naujai gimusią komandą pakrikštijo FK AMSTAFF, Amerikos Stafordšyro terjerų garbei, kurių jėga, drąsa ir sumanumas turėjo atitikti komandos dvasią.

Oficiali klubo įkūrimo data – 2009 m. balandžio 21-oji, nors pirmosios oficialios klubo rungtynės įvyko trimis dienomis anksčiau Grigiškių stadione prieš klubą Ozo Tapyrai Vilnius. Vėliau sekė debiutinis pasirodymas SFL Ergo turnyre. Klubas 2009 m. žaidė Šalčininkėliuose. 

* Pirmoji klubo emblema Pirmoji klubo emblema
* Klubo emblema mini futbolo lygoje Klubo emblema mini futbolo lygoje

Sezonai
-------

### SFL varžybos

| Sezonas | Čempionatas |
| --- | --- |
| Lygmuo | Vieta
 |
| 2009 m. | D2 | 8
 |
| 2010 m. | D2 | 5
 |
| 2011 m. | D1 | 5
 |
| 2012 m. | B1 | 5
 |
| 2013 m. | B1 | 3
 |
| 2014 m. | A2 | 9
 |
| 2015 m. | B | 12
 |
| 2016 m. | C | 8 |

Nuorodos
--------

|  |
| --- |
| * Oficiali svetainė:
 |
| * Futbolinis.lt (statistika):
 |
| * Apskrities federacijos informacija: []
 |
| * KAFF informacija: []
 |
| * ŠAFF informacija: []
 |
| * VAFF informacija: []
 |
| * SFL informacija:
 |
| * UEFA informacija: []
 |
| * Futbolas.lt: []
 |
| * Foot.dk (archyvas): []
 |
| * Weltfussballarchiv.com: []
 |
| * Soccerway.com (naujausi rezultatai): []
 |
| * Neoficiali svetainė: []
 |
| * Gerbėjų svetainė: []
 |
Kazachiški mantai
Mantai gariniame puode
**Mantai** (kaz. *мәнті, манты*, uzb. *manti*, turk. *mantı*, tadž. *манту*, uig. مانتا = *manta*, mong. *мантуу*, arm. մանթի) – miltinis valgis, paplitęs Vidurinėje Azijoje, Rytų Turkestane, Turkijoje, Kaukaze, tarp Rusijos tiurkų tautų. Tai plonos tešlos virtinis su mėsos įdaru. Tiurkiški mantai atsirado iš Rytų Azijos virtinių, Kinijoje vadinamų mantou (kin. 馒头, pinyin: *mántou*), Korėjoje – mandu (kor. 만두 = *mandu*).

Manoma, kad mongolų ir tiurkų raiteliai perėmė mantus iš kinų (tiesa, neaišku, ar pats valgis tikrai kiniškos kilmės). Juos sušaldę arba išdžiovinę gabendavosi su savimi, o paskui greitai išsivirdavo ant stovyklavietės laužo. Su Mongolijos imperijos plėtra šis valgis per Vidurinę Aziją paplito Turkijoje. Panašiu metu (XIV a.) mongolai atgabenę šį valgį į Korėją. Kitur teigiama atvirkščiai, kad šis valgis šilko keliu ir Artimųjų Rytų patekęs Rytų Azijon.

Mantai nuo labai panašių koldūnų skiriasi tuo, kad nėra verdami arba kepami, o termiškai apdorojami garu specialiame garinimo inde (rusiškai vadinamame *manotovarka, mantyšnica*). Tešla gaminama tik iš miltų ir vandens. Vidurinėje Azijoje, Rusijoje įdarui dažniausiai naudojama malta aviena (rečiau arkliena). Mantai patiekiami su svogūnų, česnakų padažu, pomidorų padažu, acto ir aitriųjų pipirų mišiniu, sviestu arba grietine. Turkijoje, Užkaukazėje mantai būna daug mažesni, paprastai ne garinami, o verdami arba kepami. Patiekiami su jogurtu, pagardintu skirtingais ingredientais (žagreniu, mėta, aitriaisiais pipirais ir kt.).

Į mantus panašūs patiekalai yra koldūnai, chinkaliai, ravioliai, virtiniai, momo ir kt.

* Turkiški mantai su padažuTurkiški mantai su padažu
* Uzbekiški mantaiUzbekiški mantai
* Afganiškų mantų gamybaAfganiškų mantų gamyba
* Uigūriški mantaiUigūriški mantai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Albina Šiupienienė. Į PAGALBĄ VALGIARAŠČIŲ TVARKYTOJAMS
2. ↑  Aylin Öney Tan. Turkish mantı, Chinese mantou, *hurriyetdailynews.com*
3. ↑   Basan, Ghillie (1997). *Classic Turkish Cookery*. I.B.Tauris.
4. ↑  Anderson, E. N (2015). *Food and Environment in Early and Medieval China*.
5. ↑  МАНТЫ, *Большая энциклопедия кулинарного искусства Похлебкина*
| Turkana |
| --- |
| Turkanos ežeras KenijojeTurkanos ežeras KenijojeTurkanos ežeras Kenijoje |
| Vieta | Kenija, Etiopija |
| Plotas | 6405 km² |
| Vidutinis gylis | 30,2 m |
| Didžiausias gylis | 109 m |
| Tūris | 203,6 km³ |
| Įteka | Omas, Turkvelas, Keris |
|  |
|  Vikiteka | Turkana |

**Turkanos ežeras** yra Didžiajame riftiniame slėnyje Kenijoje (šiaurinis galas – Etiopijoje).

Nederlinguose Kenijos šiaurės vakaruose, priešais sieną su Etiopija. Glūdintis Turkanos ežeras yra labai atokus.

Iki XX a. 8-o dešimtmečio pradžios Turkanos ežeras buvo vadinamas *Rudolfo* ežeru. Pirmasis iš europiečių 1897 m. jį surado grafas *Samuel Teleki von Szek* ir pavadino Austrijos kronprinco vardu.

Į Turkanos ežerą (312 km ilgio) įteka kelios upės, tačiau nė viena neišteka. Senais laikais, kai upės buvo daug vandeningesnės, ežero lygis buvo apie 180 m aukštesnis nei dabar. Tada pro siaurą tarpeklį šiaurvakariniame gale jo vanduo tekėdavo į Nilą, tačiau dėl smarkių klimato pokyčių vandens lygis krito – dabar tarpeklis visiškai sausas.

Per šimtmečius iš ežerą supančių ugnikalnių veržėsi dideli pelenų ir lavos kiekiai. Nuplauti į ežerą, jie sudarė storus klodus mineralinių druskų, tarp jų natrio karbonato, plačiau žinomo kaip skalbiamoji soda.

Turkanos ežere ir aplink jį gyvena apie 12 000 krokodilų. Nors jie vieni didžiausių pasaulyje (iki 5,5 m ilgio), bet paprastai nepavojingi nei žmonėms, nei gyvuliams, nes minta didžiuliais Nilo ešeriais, kurių knibždėte knibžda ežere. Pagrindinė krokodilų veisimosi Turkanos ežere vieta yra *Centrinė sala* – vulkaninių kraterių grupelė palei vakarinį krantą. Čia jie dauginasi beveik taip pat, kaip ir prieš 130 milijonų metų.

Turkanos ežero apylinkėse antropologai rado vienus seniausių fosilinių dabartinio žmogaus protėvių palaikus. Jie įrodė, kad pirmykščiai žmonės prieš 2 milijonus metų klajojo po šią teritoriją jau stačiomis.

Fosilijų gausa šioje vietovėje aiškinama tuo, kad čia buvo laidojami tūkstančių kartų palaikai: formuojantis nuosėdų ir vulkaninės lavos klodams, jie suakmenėjo. Vėliau vykę žemės sprūdžiai tuos sluoksnius atvėrė – taip buvo sukurta laboratorija ankstyvųjų žmonių gyvenimui žalsvo ežero pakrantėse tyrinėti.

Iš visų šalia ežero gyvenančių genčių tik dvi, *turkanų* ir *molo*, naudojasi žuvų gausybe. Jie gaudo milžiniškus Nilo ešerius, kartais sveriančius iki 90 kg.

* Flamingo ežeras centrinėje salojeFlamingo ežeras centrinėje saloje
* Turkanos ežero krantaiTurkanos ežero krantai
* Lavos išsiveržimų sudaryti tvenkiniaiLavos išsiveržimų sudaryti tvenkiniai
* Vietiniai žvejaiVietiniai žvejai

Nuorodos
--------

* Turkanos ežeras Archyvuota kopija 2008-05-10 iš Archive-It projekto **(**angl.**)**
**Čereškevičius** – lietuviška pavardė.

Šios pavardės moteriškosios giminės formos yra: **Čereškevičienė** (ištekėjusi moteris) ir **Čereškevičiūtė** (mergautinė pavardė).

Pavardę turi šie garsesni asmenys:

Čereškevičius
* Giedrius Čereškevičius – politikas;
* Sigitas Čereškevičius – architektas;

Čereškevičienė
* Neringa Čereškevičienė – televizijos laidų vedėja.

Etimologija
-----------

Pavardė dažnesnė Pietų Lietuvoje ir Tauragės krašte (Gelgaudiškis, Kiduliai, Seirijai, Simnas, Batakiai). Su patronimine priesaga kilusi iš slaviškų pavardžių blrs. *Чаpэшка*, rus. *Чеpешкo, Чеpешкoв, Чеpешкин, Чеpешкевич*, išsirutuliojusių iš krikšto vardo *Terentijus* (*Tеpентий > Tеpешкo > Цеpешка, Цяpэшка*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvių pavardžių žodynas*, (ats. red. A. Vanagas, autoriai A. Vanagas, V. Maciejauskienė, M. Razmukaitė). Vilnius: Mokslas, 1985, T. 1; 1989, T. 2.



|  |  |
| --- | --- |
|  | *Šis straipsnis yra **nuorodinis**, vardijantis žmones, turinčius pavardę **Čereškevičius**. Jei čia patekote per konkretaus žmogaus nuorodą iš straipsnio, labai prašome, jei galite, pakeisti nuorodą, kad rodytų į konkretų puslapį. Jei šiame sąraše nėra atitinkamo konkretaus žmogaus, papildykite šį sąrašą.* |