recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Notsėpranc. *Notsé* |
| --- |
| *Notsės katedra* |
|  |
| 

NotsėNotsė

6°57′0″ š. pl. 1°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.95000°š. pl. 1.16667°r. ilg.﻿ / 6.95000; 1.16667﻿ (Notsė)Koordinatės: 6°57′0″ š. pl. 1°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.95000°š. pl. 1.16667°r. ilg.﻿ / 6.95000; 1.16667﻿ (Notsė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Togo vėliava Togas |
| **Regionas** | Plynaukštės regionas |
| **Prefektūra** | Haho prefektūra |
|  |
| **Įkūrimo data** | XV a. |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 37 221  |

**Notsė** – Togo miestas Plynaukštės regiono pietuose, Haho prefektūros centras.

Notsė buvo įkurta apie XV a. eve genčių, kurios migravo iš Tado karalystės į vakarus. Čia įsikūrė pirmoji ir pati svarbiausia eve istorijoje Notsės karalystė, valdoma sudievinto valdovo mavufia. XVII a. pradžioje miestas turėjo dvigubas sutvirtintas sienas, daug gyventojų, kurie dalijosi į 7 kvartalus, ir galėjo surinkti penkis tūkstančius karių. XVII a. dėl ypač žiauraus karaliaus Agorkoli priespaudos iš Notsės pabėgo daug jo gyventojų, kurie pasklido dabartinio pietų Togo ir pietryčių Ganos teritorijose – vadinamajame Evelande. Visų jų protėvyne laikoma Notsė.

XIX a. pabaigoje karalystė ir miestas atiteko vokiečiams, kurie įjungė jį į Togolandą. 1916 m. Togolandą padalinus, Notsė atiteko Prancūzijos Togolandui. Po Togo nepriklausomybės yra vienas iš Togo miestų.

Mieste yra katedra. Svarbiausias turistų traukos objektas – didžiausia eve šventė Agbogbo-za.

Sportas
-------

* Anges FC – futbolo klubas.
* Namų rungtynes klubas žaidžia Notsės miesto savivaldybės stadione (pranc. *Stade Municipal (Notsé)*), talpinančiame 1 tūkst. žiūrovų.

Išnašos
-------

1. ↑  ANGES FC pagal SOCCERWAY
2. ↑  ANGES FC pagal Globalsportsarchive
3. ↑  Savivaldybės stadiono talpa: 1 tūkst.

Nuorodos
--------

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |
*Kitos reikšmės – Senamiesčio mokykla.*
Koordinatės: 55°14′55″š. pl. 24°45′30″r. ilg.﻿ / ﻿55.2485°š. pl. 24.7583°r. ilg.﻿ / 55.2485; 24.7583


|  |
| --- |
| **Ukmergės Senamiesčio progimnazija** |
| Ukmergės Senamiesčio progimnazija herbas |
|  |
| **Adresas** | Sodų g. 7, Ukmergė |
| **Direktorius(-ė)** | Arūnas Kerza |
| **Mokinių skaičius** | 516 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 41 |

**Ukmergės Senamiesčio progimnazija** – dieninė, bendrojo lavinimo mokykla Ukmergėje, Sodų g. 7, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190341810. Steigėjas Ukmergės rajono savivaldybės taryba.

Filialas – Ukmergės Senamiesčio progimnazijos Laičių pagrindinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

Rašytiniai dokumentai liudija, kad 1927–1930 metais mokytojas Stasys Baltrušis organizavo būsimos mokyklos statybos darbus. Iškilo tuo metu didžiausia Ukmergės mieste dvylikos komplektų mokykla, pradėjusi veikti nuo 1930 metų rugsėjo 1 d. Iki 1940 metų birželio 3 d. jai vadovavo įkūrėjas mokytojas Stasys Baltrušis. Nuo įkūrimo pradžios iki dabar mokykla ne kartą keitė savo statusą ir pavadinimą: Ukmergės pradžios mokykla Nr. 1, Ukmergės 1-oji progimnazija, Ukmergės 2-oji progimnazija, Ukmergės 3-oji vidurinė (mokoma rusų kalba), Ukmergės Senamiesčio vidurinė (mišri), nuo 2002 metų – Ukmergės Senamiesčio pagrindinė mokykla, 2019–2020 mokslo metus įstaiga pradėjo kaip progimnazija. 2018 m. prijungta Ukmergės rajono Dainavos pagrindinė mokykla.

2019 m. vasario 1 d. Lietuvoje kuriamo fondo švietimui prie VšĮ „Global Lithuanian Leaders" idėjos autoriai ir steigėjai – visuomenininkas, verslininkas dr. Vladas Lašas bei švietimo inovatorius Lukas Benevičius – Ukmergės technologijų ir verslo mokykloje organizavo renginį „Švietimo inovacijų dirbtuvės Ukmergėje". Jo metu pristatyta idėja atkurti Ukmergės Senamiesčio progimnazijos observatoriją sulaukė daugiausiai pasisekimo. Mokykla įsipareigojo atlikti visus būtinus remonto darbus: įrengti naujus laiptus į observatorijos aikštelę, sumontuoti koloną teleskopui bei specialią pakylą aplink ją, restauruoti observatorijos kupolą. Teleskopą Celestron CPC 1100 Ukmergės Senamiesčio progimnazijai nupirko ir padovanojo dr. Vladas Lašas.

Direktoriai
-----------

* Audra Uselienė
* Arūnas Kerza

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

* Mokyklos svetainė
Džamalas Krofordas laimėjo geriausio NBA šeštojo žaidėjo apdovanojimą 2010 m. 2014 m. ir 2016 m.
**Šeštas žaidėjas** – krepšinio žaidėjas, nepradedantis žaidimo, tačiau vėliau žaidžiantis daug dažniau nei kiti atsarginiai žaidėjai. Pirmasis keičiamas žaidėjas paprastai pakeičiamas būtent juo. Šeštasis žaidėjas aikštėje praleidžia panašiai (ar daugiau) laiko kaip ir žaidimą pradėjusieji bei pelno palyginamą skaičių taškų. Sėkmingo šeštojo žaidėjo buvimas paprastai rodo gerą komandos stovį, struktūrą. Šis vaidmuo tiek pat reikšmingas kaip ir pirmieji penki.

Šeštasis žaidėjas neretai sugeba žaisti keliuose vaidmenyse (pavyzdžiui, Kevin McHale galėjo žaisti tiek kaip lengvasis, tiek ir kaip sunkusis krašto puolėjas). Juo dažnai skiriami taikliais metimais pasižymintys krepšininkai. Kai kada šeštuoju tampa patyrę, daug sugebantys tačiau dėl amžiaus efektyvūs tik ribotą laiką žaidėjai.

NBA skiria kasmetinį apdovanojimą metų geriausiam šeštajam žaidėjui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Basketball U on the Sixth Man*, nba.com, 8. Oktober 2003
2. ↑  Red Auerbach (1985). *On and Off the Court*, Macmillan. Antrame skyriuje Red Auerbach paaiškina jog nebūti tarp pirmųjų penkių žaidėjų taip pat gali būti prestižas


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RKrepšinio pozicijos |
| --- |
|  |
| 
Įžaidėjas · Atakuojantis gynėjas · Lengvasis krašto puolėjas · Sunkusis krašto puolėjas · Vidurio puolėjas |  |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Meridianinis skritulys iš priekio
Meridianinis skritulys Kuffner observatorijoje Vienoje, Austrija
**Meridianinis skritulys** – astrometrijos įtaisas, skirtas dangaus kūnų koordinatėms nustatyti.
Jo veikimo principas pagrįstas šviesulio zenitinio nuotolio nustatymu, kai jis kerta dangaus dienovidinį (meridianą).

XVII amžiuje šviesulių padėtims nustatyti buvo naudojamas sekstantas, kol 1690 metais Ole Romer (Danija)
išrado meridianinį skritulį.

Pirmasis meridianinis skritulys universaliam naudojimui buvo sumontuotas Grinviče 1721 metais. XVIII amžiuje anglų astronomas Jesse Ramsden patobulino šio įtaiso kampų nustatymą pritaisydamas mikrometrą ir mikroskpą. Pirmasis modernus meridianinis skritulys buvo sukonstruotas Grumbridžo observatorijoje.
XIX amžiuje buvo sukonstruoti dar du meridianiniai skrituliai Getingene ir Konigsberge, kuriuos sukonstravo Reichenbech ir Johann Georg Repsold.

Konstrukcija ir veikimas
------------------------

Meridianinio skritulio pagrindinės dalys yra teleskopas – refraktorius ir skritulys su padalomis, kurie pritvirtinti statmenai prie horizontalios ašies, kurios galai yra nukreipti tiksliai į vakarus ir į rytus. Šitaip refraktorius gali judėti tik dangaus dienovidinio plokštumoje ir juo galima stebėti tik kulminuojančius šviesulius. Refraktoriaus objektyvo skersmuo būna iki 20 cm, o jo židinio nuotolis – iki 3 metrų. Objektyvo židinio plokštumoje esantis mikrometras sujungtas su laikrodžiu leidžia tiksliai fiksuoti šviesulio perėjimą per dienovidinį.

Pirmaisiais meridianiniais skrituliais reikėdavo akimi stebėti, kada šviesulys kirs pro okuliarą matomą siūlą, žymintį dangaus dienovidinį. Dabar darbą atlieka CCD kameros ar fotoelektriniai imtuvai, o informaciją apdoroja kompiuteriai. Deklinacija randama pritvirtintu skrituliu, kurio padalos sužymėtos kas 2' ar kas 4'. Mechanizmas, skirtas matuoti kampams susideda iš 2 ar 4 mikroskopų. Rektascensija apskaičiuojama pagal vietos žvaigždinį laiką, todėl reikalingas kuo tikslesnis laikrodis.

Meridianiniu skrituliu atliekami tiek absoliutiniai, tiek santykiniai stebėjimai (vieno šviesulio padėtis kito atžvilgiu). Jų matavimo tikslumas yra apie 0",04.
| **Janė Narvilienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1945 m. rugsėjo 20 d.Čiapiejai, Ignalinos rajonas |
| Mirė | 2022 m. vasario 3 d. (76 metai)Kretinga |
|  |
| Veikla | pedagogė, politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 
* 1994 m. Naujoji demokratija - Moterų partija;
* 2003 m. Lietuvos socialdemokratų partija.

 |
|  |
| Alma mater | 1975 m. Vilniaus pedagoginis institutas |

**Janė Narvilienė** (1945 m. rugsėjo 20 d. Čiapiejuose, Ignalinos rajone – 2022 m. vasario 3 d. Kretingoje) – pedagogė, Lietuvos politikos bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1964 m. baigė Vilniaus 7–ąją darbo jaunimo vidurinę mokyklą. 1975 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą ir įgijo rusų kalbos ir literatūros mokytojo specialybę.

1965 m. laikraščio „Sovietskaja Litva" redakcijos darbuotoja. 1966–2000 m. Kretingos 1-osios ir 2-osios vidurinių mokyklų mokytoja, Kretingos žemės ūkio technikumo dėstytoja. Nuo 1980 m. Lietuvos radijo ir televizijos komiteto Informacijos redakcijos Kretingos rajono atsakingoji redaktorė, Kretingos kabelinės televizijos redaktorė, uždarosios akcinės bendrovės „5 kanalas" direktorė. 1996–2000 m. uždarosios akcinės bendrovės „Vakarų Lietuvos televizija" direktorė.

1997–2000 m. ir 2000 m. iki spalio mėn. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narė. 2000–2004 m. Seimo narė, Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto pirmininko pavaduotoja. 2002 m. išrinkta Kretingos rajono savivaldybės tarybos nare mandato atsisakė. 2005 m. Lietuvos radijos ir televizijos komisijos narė. 2005 m. Narkotikų kontrolės departamento direktorės pavaduotoja.

1994 m. Naujosios demokratijos partijos narė, šios partijos pirmininkės pavaduotoja, Kretingos skyriaus pirmininkė. Nuo 2003 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė.

Duktė Renata Bumbulienė.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  Mirė žurnalistė, politinė ir visuomenės veikėja Janė Narvilienė. lžs.lt. 2022-02-03. Nuoroda tikrinta 2022-02-03.
2. ↑  Mirė 2000–2004 m. kadencijos Seimo narė Janė Narvilienė. lrs.lt. 2022-02-03. Nuoroda tikrinta 2022-02-03.
3. 1 2  *Mirė buvusi Seimo narė Janė Narvilienė*. 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2022-02-04.
4. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – „Fronto" partija – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2010-02-13 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| SerosasCerros |
| --- |
|  |
| Piramidė Četumalio įlankos pakrantėje |
| 

SerosasSerosas

 |
| Koordinatės | 18°21′30″ š. pl. 88°21′07″ v. ilg.﻿ / ﻿18.35833°š. pl. 88.35194°r. ilg.﻿ / 18.35833; 88.35194Koordinatės: 18°21′30″ š. pl. 88°21′07″ v. ilg.﻿ / ﻿18.35833°š. pl. 88.35194°r. ilg.﻿ / 18.35833; 88.35194 |
| Vieta | Korosalio rajonas, Belizas |
| Regionas | Mezoamerika |
| Istorija |
| Pastatytas | 330 m. pr. m. e. |
| Sugriautas | 100 m. |
| Laikotarpis | ikiklasikinis |
| Tauta | majai |
| Informacija |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |

**Serosas** (isp. *Cerros* – „kalvos") – senovės majų archeologinė vietovė šiaurės Belize, Korosalio rajone, Četumalio įlankos pakrantėje, prie Niu upės žiočių.

Miestas gyvavo vėlyvuoju ikiklasikiniu laikotarpiu, maždaug tarp 330 m. pr. m. e. ir 100 m. m. e. Jo gyventojai vertėsi daugiausia žvejyba, nors įrengtos irigacinės sistemos leido vystyti ir žemės ūkį.

Iki šių dienų Serose yra išlikę 7 dideli statiniai. Tai keletas masyvių piramidžių, įrengtų pakrantės šlaituose bei žaidimo kamuoliu laukas. Sienos dekoruotos stuko reljefais, iš jų sudarytas maskaronas, vaizduojantis majų dievybes. Rasta majų inskripcijų.
Koordinatės: 56°05′55″š. pl. 21°42′01″r. ilg.﻿ / ﻿56.098482°š. pl. 21.700412°r. ilg.﻿ / 56.098482; 21.700412

|  |
| --- |
| **Notėnų pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Notėnų pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Notėnų pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Notės g. 15, Notėnai |
| **Direktorius(-ė)** | Juozas Einikis |
| **Mokinių skaičius** | 76 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | 2016 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 21 |

**Skuodo rajono Notėnų pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Notėnuose (Skuodo raj.), Notės g. 15, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190896687. Steigėjas Skuodo rajono savivaldybės taryba.

Tuščia, nenaudojama mokykla
Filialas: Notėnų pagrindinės mokyklos Šliktinės pradinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

2016 m. mokykla uždaryta.

Direktoriai
-----------

* 1961–1966 m. Ignas Drakšas
* Juozas Einikis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Notėnų pagrindinė mokykla *aikos.smm.lt*
2. ↑  Pradinukų daugėja, mokyklų mažėja
| ***Mergina rūke*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La ragazza nella nebbia |
| Kilmės šalis |  Italija  Vokietija Prancūzija |
| Režisierius | Donato Carrisi |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 128 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Mergina rūke** (it.  *La ragazza nella nebbia*) – 2017 m. sukurtas filmas. Tai režisieriaus Donato Carrisi debiutas, o juosta sukurta pagal jo paties romaną.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Toni Servillo – agentas Vogelis
* Alessio Boni – profesorius Loris Martini
* Lorenzo Richelmy – agentas Borgis
* Galatea Ranzi – Stela
* Michela Cescon – agentė Mejer
* Lucrezia Guidone – Klėja
* Daniela Piazza – Marija
* Greta Scacchi – Beatričė
* Jean Reno – Augusto Flores

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Mažame miestelyje Alpėse dingsta 16-metė mergina Ana Lu. Tirti įvykio atvyksta inspektorius Vogelis, praeityje žinomas ir dėl ne visai legalių tyrimų metodų. Įsitikinęs, kad mergina nebegyva, jis deda visas pastangas rasti nusikaltėlį, tuo tikėdamasis išgelbėti savo reputaciją. Vogelio praeitis į miestelį atvilioja ir žurnalistus, todėl rasti nusikaltėlį jam tampa gyvybiškai svarbu…

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

* David di Donatello – geriausias naujas režisierius
* David di Donatello nominacija – geriausias scenarijus, geriausias montažas, geriausia scenografija
* Nastro d’Argento nominacija – geriausias naujas režisierius
Bastilijos paėmimo diena|  
„Patrouille de France" su devyniais „Alpha" reaktyviniais lėktuvais virš Eliziejaus laukų Paryžiuje 2017 m. |
| Taip pat vadinama | Prancūzijos nacionalinė šventė(*Fête nationale française*)Liepos 14-oji(*Quatorze juillet*) |
| Švenčiama | Prancūzijoje |
| Tipas | Nacionalinė šventė |
| Reikšmė | Prisimenamas 1789 m. liepos 14 d. įvykęs Bastilijos šturmas, simbolizuojantis prancūzų vienybę |
| Šventės akcentai | Kariniai paradai, fejerverkai, koncertai, baliai |
| Data | Liepos 14 |
| Dažnumas | Kasmetinė |

**Bastilijos paėmimo diena** – Prancūzijos nacionalinė šventė, kasmet minima liepos 14 d. Prancūzijoje ši diena vadinama „**Fête nationale française**" (Prancūzijos nacionalinė šventė) ir „**Le 14 juillet**" (Liepos 14-oji).

Nacionalinė Prancūzijos diena skirta Bastilijos paėmimui, kuris įvyko 1789 m. liepos 14 d. paminėti. Šis įvykis buvo svarbus Prancūzijos istorijoje – Paryžiuje dvi dienas anksčiau prasidėjo revoliucija, kuri pasibaigė Bastilijos pilies užėmimu. Taip pat 1790 m. liepos 14 d. buvo minima nacionalinė šventė, skirta pažymėti tautos vienybę ir taiką Didžiosios Prancūzijos revoliucijos metu.

Nuo 1880 m. liepos 14 d. ryte vyksta seniausias ir didžiausias karinis paradas Europoje. Jis vyksta Eliziejaus laukų alėjoje, jį stebi šalies prezidentas ir kiti aukšti Prancūzijos bei kitų šalių vadovai.

2018 m. liepos 14 d. minėjimo fejerverkai Eifelio bokšte.
Reguliariai ši šventė pasiūlyta minėti Prancūzijos politiko Benjamin Raspail 1880 m. gegužės 21 d. Įstatymo svarstymo metu buvo siūlomos dvi dienos – liepos 14 ir rugpjūčio 4 d. (feodalinės sistemos Prancūzijoje panaikinimo diena). Šalies Senatas balsavimo būdu išrinko liepos mėnesio šventę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  La fête nationale du 14 juillet
2. ↑  Champs-Elysées city visit in Paris and suggested itineraries
3. ↑  The Bastille: a history of a symbol of despotism and freedom
Serpentas|  
Serpentas |
| pučiamasis |
| Hornbostel–Sachs klasifikacija | (aerofonas) |
| Išsivystė | XVI a. |
| Garsų diapazonas |
|  |
| Susiję instrumentai |
| Fagotas, Tūba |

**Serpeñtas** (lot. *serpens*, 'gyvatė') – senovinis pučiamasis muzikos instrumentas, kurio korpusas yra suraitytos gyvatės pavidalo. Tai labai žemo garso medinis (vėliau gamintas ir iš metalo) aerofonų grupės pučiamasis instrumentas. Pradėtas naudoti Europoje XV-XVI a. Vėliau tapo tūbos pirmtaku, nes meistrai nenuilstamai ieškojo tokio instrumento, kuris taptų pilnaverčiu varinių pučiamųjų instrumentų grupės nariu, turinčiu pastovų, gražų bosinį tembrą.

Serpentas turėjo mundštuką, pagamintą iš dramblio kaulo ar kitų gyvulių kaulo, labai panašų į šiuolaikinių varinių pučiamųjų instrumentų. Pradžioje ant korpuso buvo šešios atviros kiaurymės, o vėlesni modeliai jau turėjo įrengtus vožtuvėlius. Buvo naudojamas bažnytinių kūrinių atlikimui, bosų „palaikymui" bažnyčių chore. Gana stipraus ir grubaus, intonaciniu požiūriu nestabilaus garso instrumentas. Įėjo į daugelio orkestrų sudėtį.

* Serpento pūtikas XVIII a. graviūrojeSerpento pūtikas XVIII a. graviūroje
* Muzikos žinyno (1883 m.) piešinyjeMuzikos žinyno (1883 m.) piešinyje
* Instrumentas dėkleInstrumentas dėkle
* Muziejaus eksponatasMuziejaus eksponatas
* Pašto ženklePašto ženkle

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Serpentas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Serpento internetinė svetainė
* Kontrabosinis srpentas Archyvuota kopija 2007-03-13 iš Wayback Machine projekto.
* Serpentas – tūbos pirmtakas[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Malajų kalba *Bahasa Melayu* |
| Kalbama | Malaizija, Singapūras, Brunėjus, Tailandas, Filipinai, Nyderlandai |
| Kalbančiųjų skaičius | 20-30 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | 54 |
| Kilmė | Austronezinėsmalajų-polineziečių Sundos-SulavesioMalajų kalbos**Malajų kalba** |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Malaizija, Singapūras, Brunėjus, |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | ms |
| ISO 639-2 | may/msa |
| ISO 639-3 | msa |
| Geografinis paplitimas |
|  |

**Malajų kalba** (sav. *Bahasa Melayu*) – viena iš malajų polineziečių kalbų, kuria kalba malajai, gyvenantys Malakos pusiasalyje, pietiniame Tailande, Filipinuose, Singapūre, centrinėje rytų Sumatroje, Riau salose, dalyje Borneo pakrantės, Kokoso ir Kalėdų salose, kurios priklauso Australijai.

Malajų kalbos forma, vartojama Malaizijoje, vadinama *bahasa malaysia*. Malajų kalba Indonezijai tapus nepriklausoma tapo šios valstybės oficialia kalba, nors ji šiek tiek skiriasi savo žodynu ir vadinama *bahasa indonesia* (indoneziečių kalba; *Bahasa indonesia* skiriasi nuo *bahasa malaysia* skoliniais iš javiečių ir olandų kalbų, taip pat tam tikrais rašybos ypatumais). Bendrinė malajų kalbos forma pripažįstama Indonezijoje, Malaizijoje, Filipinuose ir Brunėjuje vadinama *bahasa riau*, t. y. Riau salų, kurios, kaip manoma, yra malajų kalbos gimtinė, kalba. Skirtumai tarp visų šių malajų kalbos variantų yra nulemti daugiau politinių nei kalbinių priežasčių.

Malajų kalba naudoja lotynų rašto sistemą, nors yra ir alternatyvi arabiška rašyba *Jawi*.

Malajų kalba smulkiau skirstoma:

* hji – Hadži kalba
* zlm – malajų bendroji kalba
* btj – Baceneso malajų kalba
* bve – Berau malajų kalba
* bvu – Bukitų malajų kalba
* coa – Kuko salų malajų kalba
* jax – Džambi malajų kalba
* meo – Kedaho malajų kalba
* mqg – Kota Bangun Kutajaus malajų kalba
* mly – malajų specifinė kalba
* xmm – Manado malajų kalba
* max – šiaurės Malucano malajų kalba
* mfa – Patano malajų kalba
* msi – Sabaho malajų kalba
* vkt – Tengarong Kutajaus malajų kalba

Nuorodos
--------

* msa Duomenys apie kodu „msa" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*

Vikižodynas 

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Malajų kalba***
**K-452 „Novgorod Velikij"** (rus. *К-452 «Новгород Великий»* ) – tarybinis, vėliau Rusijos povandeninis laivas, pastatytas 1972–1973 m. pagal *670M Čaika* projektą, ginkluotas sparnuotųjų raketų kompleksu *P-120 Malachit*. 1986–1992 m. modernizuotas pagal *06704 Čaika-B* projektą.

Laive K-452 naudota povandeninio starto sparnuotoji raketa P-120-Malachit.

Istorija
--------

1971 m. vasario 5 d. laivas įtrauktas į TSRS Karinio jūrų laivyno karo laivų sąrašus.

1972 m. gruodžio 30 d. pradėta laivo statyba A. Ždanovo vardo „Krasnoje Sormovo" gamykloje (Nižnij Novgorodas). 1973 m. liepą laivas nuleistas į vandenį. Tų pačių metų gruodžio 30 d. laivas stojo į rikiuotę.

1977 m. liepos 25 d. laivas perklasifikuotas į *didžiuosius povandeninius laivus* (rus. *большая подводная лодка*), 1978 m. sausio 15 d. – į *kreiserinius povandeninius laivus* (rus. *крейсерская подводная лодка*), о 1992 m. birželio 3 d. – į *didžiuosius atominius povandeninius laivus* (rus. *большая атомная подводная лодка*).

1997 m. gruodžio 22 d. laivui suteiktas pavadinimas „Novgorod Velikij" (rus. *Новгород Великий* 'Didysis Novgorodas').

1998 m. gegužės 30 d. laivas išbrauktas iš Karinio jūrų laivyno sąrašų. Laivas pastatytas Aros užutėkyje, prie Vidiajevo gyvenvietės. 2000 m. laivų remonto gamykloje „Nerpa" laivas supjaustytas į metalo laužą. Laivo bokštelis pastatytas Snežnogorske kaip paminklas.

Ginkluotė
---------

Modernizuojant pagal 06704 projektą buvo palikti aštuoni konteineriai, kiekviename po 3 viršgarsines sparnuotąsias raketas *P-800 Oniks* (SSN-N-26). Naujosios raketos bandymuose pasirodė sėkmingai, ir *P-800 Oniks* patvirtino kaip ginkluotę naujausiems Rusijos 4-os kartos daugiatiksliams atominiams torpediniams povandeniniams laivams su sparnuotosiomis raketomis (*885 Jasen* projektas).

Nuorodos
--------

* deepstorm.ru// Проект 06704 «Чайка-Б» (NATO – «Charlie-III»). Модернизация проекта 670М
|  |
| --- |
| O'G3NE |
|  
O'G3NE 2014 m. Iš kairės į dešinę: Amy, Shelley ir Lisa. |
| Biografija |
| Dar žinoma | Lisa, Amy, & Shelley (2007-2014) |
| Kilmė | Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| Žanrai | pop, R&B |
| Aktyvumo metai | 2007–dabar |
| Įrašų kompanija | BMG |
| Susijusi veikla | Marco Borsato |
| Svetainė | og3ne.com |
| Nariai |
| Lisa Vol  Amy Vol  Shelley Vol |

**„O'G3NE"** (iki 2014 m. buvo žinoma kaip **Lisa, Amy, & Shelley**) – Nyderlandų merginų grupė, kurią sudaro seserys Lisa, Amy ir Shelley Vol.

2007 metais merginos atstovavo savo gimtinei „Vaikų Eurovizijoje", kur užėmė 11-ą vietą. Populiarumą pelnė 2014 metais po pergalės vietiniame muzikiniame projekte „The Voice". Tai pirmasis kolektyvas pasaulyje, iškovojęs pergalę šio formato šou. Vėliau merginos dalyvavo projekte „Geriausi Nyderlandų vokalistai" (*De beste zangers van Nederland*), kurio metu demonstravo savo vokalines galimybes ir išskirtiniais perdainavimais sparčiai rinko peržiūras „Youtube" tinkle. 2016 m. rugsėjo gale buvo pristatytas „O'G3NE" albumas „We Got This".

2016 m. spalio 29 d. „O'G3NE" pasirinkta atstovauti Nyderlandams 2017 m. „Eurovizijos" dainų konkurse Kijeve.

Diskografija
------------

* 2008: *300%*
* 2011: *Sweet 16*
* 2016: *We Got This*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: O'G3NE** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali grupės svetainė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Kimberly  *„Goed"*** |  **Nyderlandų atstovės vaikų Eurovizijoje**2007 | Po to:**Marissa  *„1 dag"*** |
| Prieš tai:**Julia van der Toorn** | ***The Voice of Holland* nugalėtojos**2014 | Po to:**Maan de Steenwinkel** |
| Prieš tai:**Douwe Bob  *„Slow Down"*** |  **Nyderlandų atstovės Eurovizijoje**2017 | Po to:**–** |
| ***Merginų konvojus*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Pierre Chevalier Jesus Franco |
| Metai | 1978 |
| Žanras | karinis |
| **IMDb įrašas** |

**Merginų konvojus** (pranc. *Convoi de filles*) – 1978 m. sukurtas filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Brigitte Parmentier
* Jean-Marie Lemarie
* Henri Lambert
* Monica Swinn
* Michel Charrel
* Pamela Stanford

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Vokiečių kariškis Erikas fon Štrasė Antrojo pasaulinio karo metais sėkmingai kariavo Afrikoje, kur buvo sužeistas. Už nuopelnus apdovanotas Geležiniu kryžiumi, jis grįžta į Berlyną, kur po trumpų atostogų turi keliauti į Rytų frontą. Apsilankęs viešnamyje, jis čia sutinka Renatą – merginą, su kuria draugavo mokykloje. Pastaroji, suimta už draugės žydaitės slėpimą, priversta dirbti viešnamyje, priešingu atveju jos tėvui gresia deportacija. Pasinaudodamas savo įtaka, Erikas mėgina ją išgelbėti, tačiau netrukus atsiduria fronte. Čia jis netrunka suprasti, kad karas pralaimėtas, tačiau kovoja toliau. Žiemą į jų dalinį atvyksta merginos, skirtos karių „pasilinksminimams", ir tarp jų Erikas vėl sutinka Renatą. Jiedu nusprendžia bėgti, tačiau patenka į rusų pasalą, kurioje Erikas žūva...
|  |
| --- |
| **MO-2** |
|  |
|  |
|  |
| Tipas | Sklandytuvas |
| Gamintojas | Gabrielius Miliūnas |
| Kūrėjas | Gabrielius Miliūnas  Bronius Oškinis |
| Gamybos metai | 1936 m. |
| Pirmas skrydis | 1936 m. |
| Baigtas naudoti | 1940 m. |
| Pagrindiniai naudotojai | Nidos sklandymo mokykla |
| Pagaminta vnt. | 2 vnt. MO-2  1 vnt. MO-2 „Perkūnas" |
| Variantai | MO-2 „Perkūnas" |
| Prototipas | MO-1 |

**MO-2** – 1936 m. sukurtas Broniaus Oškinio ir Gabrieliaus Miliūno konstrukcijos vienvietis, lavinimuisi ir sklandymo egzaminams laikyti skirtas sklandytuvas, sklandytuvo „MO-1" modifikacija.

Sklandytuvą jo autorius ir statytojas G. Miliūnas kūrė neseniai pagaminto pirmojo lietuviško B. Oškinio konstrukcijos sklandytuvo T-1 (BrO-1) pagrindu. Medinės konstrukcijos su plieninės vielos atatompomis, iš dalies drobe dengtam orlaiviui panaudoti tolimesnės „T-1" modifikacijos – „T-2" sparnai. Nuo „T-2" sklandytuvas naujasis skyrėsi lengvesniais sparnų spyriais su papildomais spyreliais ir aerodinaminiu kabinos gaubtu.

Dėl bendro autorių darbo sklandytuvo pavadinimas sudarytas iš abejų konstruktorių inicialų (**M**iliūnas ir **O**škinis).

MO-2 buvo skirtas sąlygoms gauti „B" ir „C" kategorijų sklandytojo licencijas vykdyti ir nuo MO-1 skyrėsi tik liemens gondola, sumažinančia oro pasipriešinimą ir pagerinančia sklendimo kokybę.

1936 m. pavasarį buvo pagaminti ir Nidos sklandymo mokykloje skraidė du sklandytuvai MO-2. Su MO-2 buvo skraidoma ir nuėmus gondolą, tuomet jis išoriškai nesiskirdavo nuo MO-1.

Lygiagrečiai vieną MO-2, gavusį pavadinimą „Perkūnas", 1936 m. savo pajėgomis pasistatė Alfredas Gysas, tuo pat metu dirbdamas G.Miliūno dirbtuvėse. Sklandytuvas buvo beveik identiškas MO-2, jo fiuzeliažas papildomai buvo sustiprintas motorizuotam išvilkimui.

Techniniai duomenys
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| Sparnų mojis | 11,25 m |
| Sparnų plotas | 16 m² |
| Proilgis | 7,8 |
| Tuščio sklandytuvo svoris | 100 kg |
| Skridimo svoris | 175 kg |
| Sparno apkrova | 11 kg/m² |
| Aerodinaminė kokybė | 13,5 |
| Žemėjimo greitis | 1,0 m/s |
| Didžiausias sklendimo greitis | 45 km/h |

Šaltiniai
---------

* (LT) Ramoška, G. B.Oškinio ir G.Miliūno sklandytuvas MO-2, Plieno sparnai, 2008.
* (LT) T-4. Aviacijos istorija, Aviacija pradedantiems, 2009.
| ***Mergvakaris*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Addio al nubilato |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Francesco Apolloni |
| Vaidina | Laura Chiatti  Antonia Liskova  Chiara Francini  Jun Ichikawa |
| Metai | 2021 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 87 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Mergvakaris** (it. *Addio al nubilato*) – 2021 m. Italijoje sukurta komedija. Juosta sukurta ir demonstruota Amazon Prime Video platformoje.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Linda, Eleonora, Vanesa ir Akiko, keturios draugės nuo mokyklos laikų, po 20 metų sulaukia penktosios bičiulės Kjaros kvietimo švęsti jos mergvakarį. Keturios draugės atvyksta į užsakytą viešbutį, kur per užuominas prasideda jų siautulinga kelionė, trunkanti visą naktį. Kjara vis nesirodo, tik naujos užuominos ir užduotys verčia drauges prisiminti savo jaunystę, jos džiaugsmus ir nutylėtas paslaptis.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Laura Chiatti – Linda
* Chiara Francini – Vanesa
* Adrian Gaeta – Ambrodžijas
* Jun Ichikawa – Akiko
* Antonia Liskova – Eleonora
* Emma Martilda Lio

Apdovanojimai
-------------

* Nastro d'argento (nominacija) – geriausia daina (A. Molinari)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Addio al nubilato, una commedia tutta al femminile - Film". *Agenzia ANSA* (italų). 2021-02-22. Nuoroda tikrinta 2023-02-12.
Mohero uolos: Airijos ir Atlanto vandenyno susitikimas.
**Mohero uolos** (air. *Aillte an Mhothair* 'griuvėsių uolos', angl. *Cliffs of Moher*) – uolos Liskanoro apylinkėje (Klario grafystė, Airija), pietvakariniame Bureno pakraštyje, artimiausios gyvenvietės yra Liskanoras (6 km į pietus) ir Dulinas (7 km į šiaurę). Nuo Airijos sostinės ir didžiausio miesto Dublino vietovė nutolusi 260 km.

Uolos yra iškilusios iki 214 m virš Atlanto vandenyno lygio. Mohero uolos yra Airijos yra vienas įspūdingiausių jos kraštovaizdžių ir gausiausiai lankomų objektų.

Obrajeno bokštas (*O’Brien’s Tower*) – tai apvalus akmeninis bokštas, žymintis Mohero uolų vidurį. 1835 m. jį pastatė Airijos karaliaus Brian Boru palikuonis seras Kornelijus O’Brajenas, kaip apžvalginį bokštą turistams, kurie jau tais laikais plūdo pasigrožėti uolomis. Nuo bokšto viršūnės matosi Arano salos, Golvėjaus įlanka, Maumturko kalnai ir Dvylikos kalnų grandinė Konemaros pusėje, bei Kilpos kyšulys pietuose.

Mohero bokštas, esantis Raganos kyšulyje, yra kvadratinio akmeninio bokšto griuvėsiai. Tai Napoleono laikų sargybos bokšto liekanos.

Mohero uolas sudaro skalūno ir smiltainio klodai. Apatiniuose uolų sluoksniuose galima aptikti upių, tekėjusių prieš 300 mln. metų, vagas.

Mohero uolose gausu gyvūnijos, ypač paukščių – čia gyvena apie 29 rūšių paukščių, viso apie 30 tūkst. Įdomiausi ir žinomiausi – Atlanto mormonai *(Fratercula arctica)*, gyvenantys didelėmis kolonijomis neprieinamose uolų dalyse, taip pat Ožkos saloje, esančioje netoli Mohero uolų.

Turizmas
--------

Mohero uolos yra viena įspūdingiausių lankytinų vietų Airijoje, laikomos didžiausiu turistų traukos objektu šioje valstybėje.

2006 m. čia apsilankė beveik 1 mln. turistų.

Turizmą Mohero uolose plėtoja Klario grafystės taryba bei Šanono paveldas, kurie rūpinasi, jog lankytojai galėtų grožėtis natūraliu uolų grožiu ir jų dėmesio neblaškytų žmonių sukurti patogumai bei įrengimai.

Nuorodos
--------

* Mohero uolų svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Loreta Kudarienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1947 m. spalio 17 d. (75 metai)Kaune |
| Sutuoktinis (-ė) | Romualdas |
| Vaikai | Petras |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 1996 m. Lietuvos krikščionys demokratai2008 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | 1969 m. Kauno politechnikos institutas |

**Loreta Kudarienė** (g. 1947 m. spalio 17 d. Kaune) – Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

Gimė tarnautojų šeimoje. 1964 m. baigė Kauno Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą, įstojo į Kauno Politechnikos instituto Cheminės technologijos fakultetą, kurį baigė 1969 m. inžinierė technologė. 1972 m. įstojo į aspirantūrą Kauno Politechnikos institute, kurią baigus, 1976 m. suteiktas technikos mokslų kandidatės laipsnis. 1993 m. Lietuvos mokslo taryba nostrifikavo mokslo laipsnį ir išdavė technikos mokslų daktarės diplomą. Vytauto Didžiojo universiteto Socialinių mokslų fakultete įgijo edukologijos magistrės laipsnį.

1969 m. pradėjo dirbti Lietuvos tekstilės pramonės mokslinio tyrimo institute jaunesniąja, vėliau vyresniąja moksline bendradarbe bei planavimo skyriaus vedėja. Dirbdama institute iki 1995 m. paskelbė 24 mokslinius straipsnius, yra 15 autorinių liudijimų bei 8 pramoninių pavyzdžių bendraautorė.

1995 m. pradėti kurti Kauno kartų namus, iš pradžių savanorė, 1996–2004 m. šių namų direktorė, nuo 2004 m. direktorės pavaduotoja socialiniams reikalams. 2007-2011 m. Kauno miesto savivaldybės miesto tarybos sekretoriato vyr. specialistė.

Nuo 1996 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, nuo 2008 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narė. 2002 m. išrinkta į Kauno miesto savivaldybės tarybą, Socialinių reikalų komiteto pirmininkė, antikorupcinės, peticijų bei etikos ir procedūrų komisijų narė, specialiojo daugiabučių namų savininkų bendrijų ir Kauno bendruomenių centrų rėmimo fondų tarybų narė. 2004 m. kandidatė į Lietuvos Respublikos Seimo nares. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narė. Socialinių, sveikatos ir šeimos reikalų komiteto pirmininkė.

Katalikių moterų draugijos narė, Kauno Kristaus Prisikėlimo bažnyčios pastoracinės tarybos narė. Pildo internetinį dienoraštį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-04-07 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Loretos Kudarienės internetinis dienoraštis Archyvuota kopija 2018-03-20 iš Wayback Machine projekto.;
* Anketa.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Tripolis (reikšmės).*

| Tripolisarab. طرابلس |
| --- |
| *Tripolio katedra* |
|  |
| 

TripolisTripolis

32°54′0″ š. pl. 13°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿32.90000°š. pl. 13.18333°r. ilg.﻿ / 32.90000; 13.18333﻿ (Tripolis)Koordinatės: 32°54′0″ š. pl. 13°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿32.90000°š. pl. 13.18333°r. ilg.﻿ / 32.90000; 13.18333﻿ (Tripolis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Libijos vėliava Libija |
| **Savivaldybė** | Tripolio savivaldybė |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 1 065 405  |
| **Plotas** | 400 km² |
| **Tankumas** (2006) | 2 664 žm./km² |
| **Altitudė** | 81 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tripolis |

**Tripolis** (arab. طرابلس = *Ţarābulus* arba *Ţarābulus al-Gharb*) – miestas Libijos šiaurės vakaruose, prie Viduržemio jūros; šalies sostinė ir savivaldybės centras. 1,15 mln. gyventojų (2007). Tai didžiausias šalies miestas ir uostas, pagrindinis verslo ir pramonės centras. Išvystyta maisto, tekstilės, aprangos, statybinių medžiagų, tabako pramonė. Netoli miesto yra tarptautinis oro uostas. *Alfateh* universitetas, kolegijos (meno ir amatų, elektronikos, technologijų ir telekomunikacijų), nacionalinis archyvas (daug istorinių dokumentų iš Tripolitanijos laikų), vyriausybės biblioteka, Tripolio zoologijos sodas. Yra daug muziejų: gamtos istorijos, archeologijos, etnografijos, epigrafijos (finikiečių, romėnų, Bizantijos laikų įrašai), islamo. Triumfo arka pastatyta II a. imperatoriaus Marko Aurelijaus garbei, ispanų tvirtovė pastatyta XVI a. Yra daug mečečių (žymiausios – *Karamanli* ir *Gurgi*).

Degantis laivas Tripolio mūšyje

Istorija
--------

Miestą tikriausiai bus įkūrę finikiečiai dar VII a. pr. m. e. ir pavadinę **Ėja** (*Oea*). XIX a. pradžioje Tripolio valdžia rėmė piratavimą, todėl dukart buvo įsivėlusi į karą su JAV, 1804 m. čia įvyko Tripolio mūšis. Libijai 1951 m. gavus nepriklausomybę, Tripolis tapo šalies sostine kartu su Bengaziu. Vienintele Libijos sostine Tripolis tapo 1972 m. Miestas ėmė sparčiai augti po 1963 m. pradėjus į užsienį parduoti naftą. 2011 m. užimtas Libijos nacionalinės tarybos karinių pajėgų.

Sportas
-------

* Al Ahli SC – futbolo ekipa; sporto klubas, kuris turi įvairių sporto šakų komandas;
* Al-Ittihad Club – futbolo ekipa; sporto klubas, kuris turi įvairių sporto šakų komandas;
* Al Wahda – futbolo ekipa; sporto klubas, kuris turi įvairių sporto šakų komandas;
* Tripolio miesto stadionas – namų aerna, kuriame žaidžia miesto ekipos. Talpa siekia 65 tūkst. žiūrovų.

Šaltiniai
---------
| **Armillaria borealis** |
| --- |
| Šiaurinis kelmutis (*Armillaria borealis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Šalmabudiniai  *( Mycenaceae)* |
| Gentis: | Kelmutis  *( Armillaria)* |
| Rūšis: | Šiaurinis kelmutis  *( Armillaria borealis)* |

 |
|  Index Fungorum |


|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

**Šiaurinis kelmutis** (*Armillaria borealis*) – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos, kelmučių (*Armillaria*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Miškai, parkai, sodai, pakelės, ant lapuočių, spygliuočių medienos.

* **Augimo laikas**

Vasara (retai), ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlės pakraščiai šviesesnės spalvos, lygiu paviršiumi, vagoti.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–8 cm skersmens ar didesnė, su buku gūbreliu, netaisyklingai paplokščia, centrinėje dalyje plaušuota, žvyneliuota, pakraščiai lygūs, vagoti, nuo pilkšvai gelsvos iki rudos spalvos. Jauni lakšteliai – kreminiai, ochriškai rusvi, gelsvai rusvi, priaugtiniai, jauni – pridengti balto apvalkalo plėvele. Kotas 5–8 (10)×0,5–1,5 (2) cm, į pamatą storėjanti, su baltu žiedu, viršutinėje dalyje baltas, gelsvas, į pamatą ruduojanti, balsvai plaušuotas. Trama balta, nestora, malonaus kvapo, skonio. Sporos 7–10 (11)×5–6 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė labiau apšepusi viduryje, kotas viršutinėje dalyje baltas, su baltu žiedu. Panašus į paprastąjį kelmutį, kuris šiuo metu skirstomas į 5 rūšis.

Auga miškuose, parkuose kaip parazitas, saprotrofas, didelėmis grupėmis. Valgomas.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 199 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šiaurinis kelmutis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Mohaukai |
| --- |
| Thajendanegėja arba Džozefas Brantas 1786, Gilbertas StiuartasThajendanegėja arba Džozefas Brantas 1786, Gilbertas Stiuartas |
| Gyventojų skaičius | daugiau nei 78 00030 tūkst. Kanadoje, 20 tūkst. JAV |
| Populiacija šalyse | Kanada Kanada (Kvebekas, Ontarijas)Jungtinės Amerikos Valstijos Jungtinės Valstijos (Niujorkas) |
| Kalba (-os) | Anglų, mohaukų; kiti irokėzų dialektai |
| Religijos | krikščionybė, longhausas, ganioda'yo |
| Giminingos etninės grupės | Senekai, oneidai, kajugai, onondagai, tuskarorai; kitos irokėzų grupės |

**Mohaukai** (*Mohawks*) – labai karinga, viena iš irokėzų sąjungai priklausiusių indėnų genčių. Gyveno rytinėje sąjungos dalyje, dabartinės Niujorko valstijos viduryje. Turėjo daug su kitomis gentimis bendrų papročių. Mohaukai, kaip ir kitos irokėzų gentys, buvo pusiau sėslūs. Moterys vertėsi žemdirbyste, o vyrai medžiojo, žvejojo.

Mohaukai save vadino *Kaniengehaga* – žmonėmis, kilusiais iš titnago, tačiau kiti juos vadino *Mohawks* – žmogėdromis.

Karai su europiečiais
---------------------

Pirmąkart mohaukai su europiečiais susirėmė 1609, kada 200 irokėzų, daugiausia mohaukai, kovėsi su Samiuelio de Šampleno vadovaujama ekspedicija. Deja, mūšyje žuvo du irokėzų vadai.

Mohaukai iš olandų kolonistų mainais įsigijo gerų ginklų, išvijo indėnus mohikanus iš Hadsono upės teritorijos ir pavergė munsėjų gentį. Dažnai kariavo su greta gyvenusiomis algonkinų gentimis.

Dalyvavo mohaukai ir europiečių kolonijinių dalybų karuose. Kai anglai nugalėjo olandus, mohaukai prisijungė prie anglų kovoti su prancūzais.

XVIII a. pab. dėl karų ir ligų mohaukų buvo likę apie 500 žmonių.

Mohaukai dabar
--------------

Jėzuitų misionieriams pakrikštijus dalį genties, nemažai mohaukų persikėlė į Kohnavagą ir Kvebeką, prie šv. Lauryno upės. Po Amerikos revoliucijos dauguma likusių mohaukų persikėlė į Kanadą, kur lig šiol gyvena jų palikuonys Ontario ir Kohnavago irokėzų rezervatuose.

Dabar mohaukų yra apie 30 000 žmonių. Šie dirba žemės ūkyje, pramonės įmonėse.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mohaukai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RIrokėzų konfederacija |
| --- |
|  |
| Tautos | 
Senekai · Kajugai · Onondagai · Oneidai · Mohaukai · Tuskarorai |  |
|  |
| Sąjunga | 
Irokėzų ekonomika · Irokėzų kalbos |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Securigera varia** |
| --- |
| Dvispalvis raženis (Securigera varia)Dvispalvis raženis (*Securigera varia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Pošeimis: | *Faboideae*  *( Faboideae)* |
| Gentis: | Raženis  *( Securigera)* |
| Rūšis: | Dvispalvis raženis  *( Securigera varia)* |

 |

**Dvispalvis raženis** (*Securigera varia*, sin. *Coronilla varia*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos raženių (*Securigera*) genties augalų rūšis.

Daugiametis, apie 80 cm aukščio augalas. Šaknis gana ilga, sumedėjusi. Lapai neporiškai plunksniški. Stiebai tuščiaviduriai, kylantys. Žiedai sutelkti kekėse. Vainikėlis rožinis, rečiau baltas. Žydi birželio – rugpjūčio mėn. Apdulkina bitės. Ankštys stačios, apie 5,5 cm ilgio, rudos spalvos su 3-6 viensėkliais narveliais. Sėklos ovalios, rudos.

Vienintelė Lietuvoje auganti rūšis. Auga sausuose, karbonatinguose dirvožemiuose.

Tai nuodingas, taip pat ir vaistinis, bei medingas augalas.

Sėklose yra nuodingo gliukozido, todėl suėdę žolę galvijai ir arkliai suserga. 

Dvispalvio raženio žiedai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dvispalvis raženis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Malakos sąsiauris
**Malakos sąsiauris** (malaj. *Selat Melaka*, indonez. *Selat Malaka*) – sąsiauris Pietryčių Azijoje, tarp Malakos pusiasalio ir Sumatros salos. Kartu su Singapūro sąsiauriu jungia Andamanų ir Pietų Kinijos jūras. Ilgis 937 km, plotis 15–450 km, gylis farvateryje iki 12 m.

Malakos sąsiauris turi strateginę prekybinę reikšmę jau nuo seniausių laikų. Jis jungia Ramųjį ir Indijos vandenynus. Juo keliaudavo arabų, kinų, indų, malajų pirkliai. Sąsiaurį kontroliuoti siekė arabai, portugalai, olandai, anglai. Dabar tai svarbus laivybinis kelias tarp Vakarų šalių ir Rytų Azijos. Per metus sąsiauriu praplaukia ~50 tūkst. laivų, pergabenama ketvirtadalis pasaulio naftos.

Malakos sąsiauryje išplitęs piratavimas. 2000 m. buvo užpulta 220 laivų. 2003 m. trečdalis piratavimo atvejų pasaulyje įvyko Malakos sąsiauryje. 2004 m. pradėtas patruliavimas sąsiauryje piratavimo mastus sumažino.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Malakos sąsiauris*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008
| **Ceruchus chrysomelinus**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Šiaurinis elniavabalis (*Ceruchus chrysomelinus*) |
| Apsaugos būklė |
| Beveik nykstantys (IUCN 3.1), [1] |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Šeima: | Elniavabaliai  *( Lucanidae)* |
| Gentis: | *Ceruchus*  *( Ceruchus)* |
| Rūšis: | Šiaurinis elniavabalis  *( Ceruchus chrysomelinus)* |

 |
| Binomas |
| ***Ceruchus chrysomelinus***Hochenwarth, 1785 |

**Šiaurinis elniavabalis** (arba ***šiaurinis elniaragis***; *Ceruchus chrysomelinus*) – elniavabalių (*Lucanidae*) šeimos vabalas.

Kūnas 12-15 mm ilgio, viršus juodas, blizgantis, antsparniai su negiliomis išilginėmis vagutėmis. Kūno apačia, kojos, išskyrus blauzdas, ūseliai rusvi. Patinų galva plati, viršutiniai žandai žymiai didesni nei patelių, atsikišę į priekį, vidinėje jų pusėje ties viduriu yra aštrus dantelis. Visų kojų blauzdų išorinis kraštas su eile nevienodo dydžio dantelių.

Šiaurinis elniavabalis Lietuvoje – subarktinio periodo reliktas, jo paplitimo arealas yra nutolęs toli į šiaurę, o Lietuva atsiduria to arealo pietuose.

Mėgstamiausiose šio elniavabalio buveinėse, taigoje jų lervos dažniausiai vystosi trūnijančioje kėnių medienoje. Lietuvoje yra retas, nedidelės elniavabalio populiacijos aptinkamos drėgnuose mišriuose miškuose, pelkėse. Čia jų lervos 2-3 metus vystosi trūnijančiose beržo, eglės stuobriuose ar rąstuose. Suaugėliai aptinkami birželio - rugpjūčio mėnesiais. Apvaisintos patelės graužia takus trūnijančiuose beržo stuobriuose ir deda pavienius gelsvai pilkšvus, apvalius kiaušinius.

Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą 3(R) kategoriją, bei į Tarptautinę raudoną knygą kaip beveik nykstanti (*Near Threatened*) rūšis.[1]

Patinas ir patelė

Nuorodos
--------

* Ceruchus chrysomelinus (Hochenwarth, 1785)
* Ceruchus chrysomelinus (Hochenwarth, 1785)

1. 1 2   „IUCN Red List - Ceruchus chrysomelinus". IUCN Red list.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pasterizacijos įrenginys
**Pasterizacija** – konservavimo būdas. Jo metu, šildant maisto produktus, siekiama užmušti ar sustabdyti mikroorganizmų augimą, išlaikant produkto skonį ir savybes. Pagrindinis pasterizacijos tikslas yra prailginti produktų naudojimo laiką, sunaikinat mikroorganizmus. Toks procesas nenaikina daugumos virusų. Pasterizacijos pradininku laikomas Lui Pasteras (pranc. *Louis Pasteur*). 

Specifinė pasterizacijos forma yra tyndalizacija.

Produkto įkaitinimas virš 100 °C vadinamas sterilizacija arba dezinfekcija, priklausomai nuo konkrečių proceso parametrų.

### Pasterizacijos metodai

Klasikinis pasterizacijos metodas remiasi produktų kaitinimu aukštesne nei 60 °C, bet ne aukštesne nei 100 °C šiluma. Pvz. vykdant tradicinę pieno pasterizaciją, jis šildomas 100 °C temperatūroje 1 minutę arba iki 85 °C temperatūros 30 minučių uždarame inde vadiname *pasterizatoriumi*.

#### UAT (*angl.* UHT)

**Apdorojimas ultra aukšta temperatūra - UAT (*angl.* ultra-high temperature processing (UHT)** – remiasi momentiniu, 1-2 sekundžių pakarštinimu iki 100 °C (135-150 °C pienui) ir tokiu pat staigiu atvėsinimu iki kambario temperatūros. Visas procesas trunka 4-5 sekundes. Tokia pasterizacija žudo bakterijas, nekeisdama pieno skonio, nors jautrūs asmenys teigia atskiriantys tokį pieną iš skonio. 

Pradžioje toks pasterizacijos metodas buvo naudojamas pieno pramonėje, tačiau dabar jis taikomas visai produktų gamai, ypač Tetra Pak pakavimo sistemoje.

Kita UHT versija: akimirksninis pieno užkaitinimas iki 130-160 °C, per 1 sekundę sukeliąs pieno garų susidarymą, o vėliau greitas atšaldymas.

### Maisto kontroversija

Pasterizuotus produktus galima saugoti kelias dienas, naudojant hermetines pakuotes, t. p. vakuojant juos galima laikyti daug ilgiau. 

Produktai, kuriems dažniausiai naudojama pasterizacija: 

* pienas ir jo produktai;
* vynas;
* alus;
* vaisiai: džemas, marmeladas, vaisių sultys ir daržovių sultys;
* mėsa, mėsos produktai.