recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Talasofobija** (iš sen. graikų k. *θάλασσα* „jūros", *φόβος* „baimė") – gilių vandens telkinių, tokių kaip jūra, vandenynai, baseinai ar ežerai, baimė. Nors ir labai glaudžiai susijusi, talasofobija neturėtų būti painiojama su akvafobija, kuri klasifikuojama kaip vandens baimė. Talasofobija gali apimti baimę būti giliuose vandens telkiniuose, didžiulės jūros tuštumos, jūros bangų, vandens gyvių ir atstumo nuo sausumos baimę.

Talasofobijos priežastys gali būti labai įvairios, kas šią fobiją sukelia, nėra iki galo aišku, galimas priežastis aiškinasi medicinos specialistai. Mokslininkai teigia, kad didelių vandens telkinių baimė iš dalies yra žmogaus evoliucinė reakcija, taip pat gali būti susijusi su kultūros įtaka – gąsdinančiais jūrų siaubūnų vaizdiniais. Taip pat teigiama, kad pagrindinė fobijos psichologinė priežastis yra simbolinė vandens prigimtis. Konkrečiai jūros platybės dažnai siejamos su gilia žmogaus pasąmone.

Išnašos
-------

1. ↑  „thalass(o)-, *comb. form*". *OED Online*. Oxford University Press. 2018 m. birželio mėn. Nuoroda tikrinta 2018-08-07.
2. ↑  „Thalassophobia: Causes and treatments for the fear of the ocean". *www.medicalnewstoday.com* (anglų). 2020-11-19. Nuoroda tikrinta 2020-11-24.
3. ↑  *Beasts of the deep : sea creatures and popular culture*. Hackett, Jon, Harrington, Seán. Herts, United Kingdom. 2018-02-02. ISBN 978-0-86196-939-5. OCLC 1024275039.`{{cite book}}`: CS1 priežiūra: location missing publisher (link) CS1 priežiūra: others (link)
4. ↑  Jamieson, Alan J; Singleman, Glenn; Linley, Thomas D; Casey, Susan (2021-07-28). Browman, Howard (red.). „Fear and loathing of the deep ocean:why don't people care about the deep sea". *ICES Journal of Marine Science* (anglų). **78** (3): 797–809. doi:10.1093/icesjms/fsaa234. ISSN 1054-3139.
**Lazdijų FK "Lazdis"**|  |
| **Pavadinimas** | Futbolo klubas "Lazdis" |
| **Įkurtas** | 2015 m. |
| **Stadionas** | Lazdijų stadionas, Lazdijai |
| **Lyga** | LFF III lyga |
| **2016** | 9 vieta |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Lazdijų FK „Lazdis"** – Lietuvos futbolo klubas iš Lazdijų. Du sezonus dalyvavo III lygos pirmenybėse.

Istorija
--------

2015 metais įsikūrė klubas. Atstovavo Lazdijų miestą, dalyvavo AAFF pirmenybėse, III lygoje. 

2016 metais klubas atstovavo Kalvarijų miestui. Nors geografiniu principu Kalvarijų atstovai turėtų dalyvauti MAFF (Marijampolės apskrities) pirmenybėse, tačiau 2016 metais išimties tvarka dalyvavo AAFF (Alytaus apskrities) pirmenybėse. 2016 m. rugsėjo mėnesį pasitraukė iš pirmenybių.

Pasiekimai
----------

2015-ųjų metų pradžioje įsikūręs klubas ėmėsi burti komandą. Jie dalyvavo AAFF III lygos pirmenybėse ir debiutiniame sezone liko šešti. 2016 m. dalyvavo AAFF III lygos pirmenybėse, bet iš kovų pasitraukė rugsėjo mėnesį ir liko paskutiniai, per sezoną iškovojo vos vieną pergalę.

Įdomybės
--------

2015 metais AAFF pirmenybėse iš 7 dalyvių liko 6, o 2016 metų pirmenybes baigė dar rugsėjo mėnesį. Liko paskutiniai - devinti.

Sezonai
-------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **2010–2020 m. sezonai**

|  |
| --- |
| **Lietuvos futbolo varžybos** |
| **Sezonas** | **Pirmenybių lygmuo** | **Vieta** | **Taurė** |
| 2015 m. | IV (Alytus) | 6 | -
 |
| 2016 m. | IV (Alytus) | 9 | -
 |

 |  |  |

Nuorodos
--------

* Alytaus futbolo federacijos puslapis
| **Tojotarojap. とよたろう** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1978 m. gegužės 17 d. (45 metai)Točigio prefektūra, Japonija Japonija |
| Tautybė | japonas |
|  |
| Veikla | Manga iliustruotojas |
| Aktyvumo metai | 2012–dabar |
|  |
| Žinomas (-a) už | Dragon Ball Super |

**Tojotaro** (jap. とよたろう = *Toyotarō*, g. 1978 m. gegužės 17 d.) – japonų mangos iliustratorius. Jis nupiešė keletą su „Dragon Ball" susijusių mangų ir yra geriausiai žinomas kaip serijos "Dragon Ball Super" (nuo 2015 m. iki dabar), kurią parašė serijos kūrėjas Akira Torijama, iliustratorius.

Ankstyvasis gyvenimas ir darbas
-------------------------------

Tojotaro pirmą kartą susidūrė su Akiros Torijamos kūryba dar pradinėje mokykloje, žiūrėdamas serialą „Dr. Slump", paskui „Dragon Ball" anime ir galiausiai „Dragon Ball" mangą. Mokykliniuose sąsiuviniuose buvo prirašyta jo personažų, jis jau mintyse kūrė „Dragon Ball" skyrių istorijas. Iki šiol jis nėra nupiešęs nė vieno originalaus savo darbo, visi darbai yra susiję su „Dragon Ball". Anksčiau dirbęs televizijos režisieriumi, Tojotaro niekada nenorėjo tapti karjeros manga iliustruotoju. „Maniau, kad oficialiai to padaryti bus neįmanoma, todėl susitaikiau su tuo, kad tai bus mano hobis." Tojotaro buvo iliustruotojas, žinomas kaip „Toyble", kuris 2000-aisiais kūrė neoficialius „Dragon Ball AF" doujinshi.

2012 m. jis atnešė savo meno kūrinius į „Shueisha", o po šešių mėnesių debiutavo pirmuoju dviejų puslapių „Dragon Ball Heroes: Victory Mission" skyriumi.

Išnašos
-------

1. ↑  „V Jump Manga Artists Museum: Toyotarou". *V Jump* (japonų). Shueisha (published 2013-10-21). 2013-12. `{{cite magazine}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
2. 1 2  „Interview: Dragon Ball Super's Toyotarou". *Anime News Network*. 2016-10-26. Nuoroda tikrinta 2019-05-02.
3. ↑  Akira Toriyama; Toyotarou (2017). *Dragon Ball Super, Volume 2*. Viz Media. p. 214. ISBN 978-1-42-159647-1.
4. 1 2  „For Toyotarou, Drawing Dragon Ball Super is a Dream Come True". *CBR*. 2016-10-27. Nuoroda tikrinta 2019-05-02.
5. ↑  „Dragon Ball AF: te contamos la historia del universo creado por los fans". *IGN Latinoamérica*. 2019-08-21.
6. ↑  „Toyotarō: "Il mio amore per Dragon Ball è lo stesso di quand'ero bambino"". 2017-05-01.
7. ↑  „Dragon Ball: Goku's Evil Son Was Too Bad (and WAY Too Disturbing) to Exist". *CBR*. 2020-08-02.
Maišelis „Spice" su sintetiniais kanabinoidais yra nelegalus daugelyje pasaulio šalių.
**Sintetiniai kanabinoidai** (K2, Nabilone, Dronabinol, Syndros, Spice) – dirbtinai laboratorijoje sukurtos cheminės medžiagos, kurių tikslas imituoti natūralių kanapių poveikį. Nors jų veikimas gali būti panašus į natūralaus kanabinoido, kuris randamas kanapėse - THC, tačiau sintetiniai kanabinoidai nepasižymi kanapių saugumu ir kelia didžiulę riziką sveikatai, įskaitant depresiją, pykinimą, vėmimą, traukulių priepuolius, širdies ir kraujagyslių sutrikimus, psichozę ir netgi mirtį.

Šalutiniai poveikiai
--------------------

Vartojant šias medžiagas, pasireiškia neigiami poveikiai, tokie kaip greitas širdies plakimas, paranoja, intensyvus nerimas, pykinimas, vėmimas ir traukuliai. Be to, sukelia stiprias abstinencijos kančias nutraukus vartojimą.

Sintetinių kanabinoidų produktai
--------------------------------

Žinomiausi sintetinių kanabinoidų produktai yra Dronabinolis, Nabilonas, Marinol ir Syndros, kurie naudojami gydyti chemoterapijos sukeltą pykinimą ir mažinti vėmimą vėžio pacientams, taip pat skatinti apetitą pacientams, sergantiems AIDS.

Sintetiniai kanabinoidai juodoje rinkoje taip pat yra pilami į elektronines cigaretes ir žinomi pavadinimu "smailas". Be to, jais būna purškiamos įvairios žolelės ir parduodamos nieko neįtariantiems pirkėjams vietoj kanapių juodojoje rinkoje, tai dažnai vadinama "spice" ir yra labiau paplitę regionuose, kuriose kanapės yra draudžiamos.

Teisinis reguliavimas
---------------------

2018 m. Lietuvos Seimas patvirtino įstatymą, leidžiantį skirti sintetinius kanabinoidus sunkiai sergantiems ligoniams medicinos tikslais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Synthetic cannabis deaths sound alarms | Science.org
2. ↑  Comparison of the Neurotoxic and Seizure-Inducing Effects of Synthetic and Endogenous Cannabinoids with Δ9-Tetrahydrocannabinol | Cannabis and Cannabinoid Research 2017.
3. ↑  Abouchedid R, Ho JH, Hudson S, Dines A, Archer JR, Wood DM, Dargan PI (December 2016). „Acute Toxicity Associated with Use of 5F-Derivations of Synthetic Cannabinoid Receptor Agonists with Analytical Confirmation". *Journal of Medical Toxicology*. **12** (4): 396–401. doi:10.1007/s13181-016-0571-7. PMC 5135680. PMID 27456262.
4. ↑  A review of nabilone in the treatment of chemotherapy-induced nausea and vomiting - PMC (nih.gov)
5. ↑  Dangerous artificial marijuana used less in states where weed is legalized | CNN, 2022.
6. ↑  Žiedūnė Juškytė. Medikė ragina suklusti. DELFI Sveikata:https://www.delfi.lt 2018 m.
Suvalkų koridoriaus vieta (oranžinė linija)
Regiono geografija
**Suvalkų koridorius** (lenk. *Przesmyk suwalski*) – geopolitiškai svarbus apie 80 km ilgio sausumos ruožas Lenkijoje, tarp Kaliningrado srities ir Baltarusijos, besidriekiantis Lenkijos–Lietuvos pasieniu. Lenkijai ir Baltijos šalims įstojus į Šiaurės Atlanto Sutarties Organizaciją (NATO), teritorijai prigijo gretimo Lenkijos miesto Suvalkų (Palenkės vaivadija) vardas. JAV ginkluotųjų pajėgų atstovų teigimu, šis regionas yra vienas potencialiausių karštųjų taškų Europoje. Dėl neišvystytos infrastruktūros atokiame pasienio ruože NATO šalys susidurtų su sunkumais reaguodamos į iškilusią karinę grėsmę. Konflikto atveju ši vieta gali virsti karinių veiksmų tarp Rusijos ir JAV zona.

Istorija
--------

Siena tarp Lenkijos ir Lietuvos susiformavo po 1920 m. Suvalkų sutarties. Tarpukariu šis rajonas nebuvo svarbus, nes tuo metu Lenkijos žemės driekėsi toliau į šiaurės rytus. Šaltojo karo metais Lietuva buvo Sovietų Sąjungos dalis, o komunistinė Lenkija priklausė Sovietų Sąjungos vadovaujamai Varšuvos sutarties sąjungai. Žlugus Sovietų Sąjungai ir Varšuvos paktui, Baltijos šalys tapo nepriklausomos, įstojo į NATO. Abiejose koridoriaus pusėse dislokuotos didelės Rusijos karinės pajėgos, kurių pratybos gali peraugti į realius karinius veiksmus. Tai lėmė Vakarų karinio bloko pažeidžiamumą regione. Jei žemės ruožas tarp Kaliningrado srities ir Rusijos sąjungininkės Baltarusijos hipotetiškai būtų užgrobtas Rusijos karine jėga, Baltijos šalys būtų atkirstos nuo pagrindinių NATO pajėgumų Europoje.

1993 m. Rusija paskelbė apie greitkelio projektą susisiekimui su savo eksklavu apeinant Lietuvą. Numatytas kelias turėjo jungti Gardiną (Baltarusija) ir Gusevą (Kaliningrado sritis) per Lenkijos pasienio miestus Suvalkus ir Geldapę. Taip esą būtų galima išvengti Lietuvai mokamų aukštų tranzito mokesčių. Lenkija Suvalkų koridoriaus projektą atmetė dėl numatomos ekologinės žalos Suvalkų krašto kraštovaizdžiui ir galimo santykių su Lietuva pablogėjimo.

NATO nuogąstavimai dėl saugumo Suvalkų koridoriuje sustiprėjo po 2014 m. kai Rusija aneksavo Krymą ir pradėjo karą Donbase. Tai patvirtino ir 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą. Šios aplinkybės paskatino aljansą suaktyvinti savo karinį buvimą rajone, sustiprinti ginkluotę.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Dancigo koridorius

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Suvalkų koridorius** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. 1 2 3  *Suvalkų koridorius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXII (Sko–Šala). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
2. 1 2  Suvalkų koridorius – potenciali karinio konflikto zona *santaka.info* Archyvuota kopija 2021-11-02 iš Wayback Machine projekto.
| Atodūsių tiltas |
| --- |
| 

Atodūsių tiltasAtodūsių tiltas

55°50′20″š. pl. 24°59′39″r. ilg.﻿ / ﻿55.8389°š. pl. 24.9943°r. ilg.﻿ / 55.8389; 24.9943﻿ (Atodūsių tiltas)Koordinatės: 55°50′20″š. pl. 24°59′39″r. ilg.﻿ / ﻿55.8389°š. pl. 24.9943°r. ilg.﻿ / 55.8389; 24.9943﻿ (Atodūsių tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Kupiškis |
| **Ilgis** | 8 m |
| **Plotis** | 2 m |
| **Aukštis** | 1,5 m |
| **Pastatytas** | 1970 m. |

**Atodūsių tiltas** – tiltas Kupiškyje, Slavinčiškio gatvės pabaigoje, Kupos upės slėnio parke, ties senosiomis kapinėmis. Pastatytas 1980 m. sugriuvus senajam mediniam tiltui.

Istorija
--------

Žinoma, jog senovėje čia būta brastos, ėjęs svarbus kelias. Iki 1980 m. tilto griūties, šalia dabartinio tilto stovėjo tarpukario laikų medinis tiltas, kuriuo ėjo Slavinčiškio gatvė. Jį laikė mediniai poliai, suleisti į Kupą. Žvyrkeliu per jį buvo važiuojama per Slavinčiškį link Adomynės ir Juodpėnų, jungėsi su Vytauto gatve. 1964 m. Pastačius sunkiasvoriam transportui skirtą Krasnavos tiltą, Atodūsių tiltas tapo tik pėsčiųjų tiltu.

1980 m. būdamas kritinės būklės tiltas sugriuvo. Vietoje jo skubos tvarka be jokio projekto paklotos dvi 9 metrų ilgio gelžbetonio plokštės, kadangi tuometinės rajono statybos organizacijos darbuotojams reikėjo kuo skubiau pasiekti Kupiškio centrą ir vykti į šventinę demonstraciją, vykusią gegužės pirmosios proga.

2001 m. pavasarį tiltas buvo paplautas potvynio. Tuomet susirūpinta jo rekonstrukcija. Darbai vyko tų pačių metų vasarą. Buvo gilinti nauji jo pamatų blokai, tiltui panaudotos tos pačios gelžbetonio plokštės, padaryti turėklai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nepriklausomybės kelius jungiantys tiltai: 1918–1940 m. Panevėžio apskrityje statyti tiltai. 2018-07-05, Pavb.lt (tikrinta 2022-05-19).
2. ↑  Kupiškio krašto tiltai. 2018-07-05, Pavb.lt (tikrinta 2022-08-26).
3. ↑  Banguolė Aleknienė (2012−08−16). „Kupiškėnų mintys". Suarchyvuotas originalas 2016-03-03. Nuoroda tikrinta 2016-03-05. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R**Kupiškio tiltai** |
| --- |
|  |
| 
Zuntės tiltas · Račiupio tiltas · Krasnavos tiltas · Atodūsių tiltas · Gedimino tiltas · Stepono Dariaus ir Stasio Girėno tiltas |

 |
MK14 kompiuteriai
**Microcomputer Kit 14** arba **MK14** buvo kompiuteris, kurį Jungtinėje Karalystėje iš dalies surenkama forma pardavinėjo Science of Cambridge kompanija. Jis buvo pristatytas 1977 metais už 39,95£. Buvo parduota apie 50 000 MK14 vienetų. Kompiuteris naudojo National Semiconductor SC/MP procesorių, 256 baitus operatyvios atminties, praplečiamos iki 640 baitų plokštėje ir iki 2170 baitų iš viso. Vaizdas buvo išvedamas į 8 ar 9 septynių segmentų šviesos diodus. Atskirai buvo galima pasirinkti ir vaizdo ekraną, gebantį atvaizduoti 32x16 tekstą arba 64x64 grafiką. Išvedimo ir įvedimo įrenginys buvo 20 klavišų klaviatūra ir *reset* jungiklis. Pasirinktai įstačius INS8154N RAM/IO lustą, įrenginys gaudavo papildomus 128 baitus RAM ir galimybę įvesti 16 išvedimo/įvedimo eilučių daugiau. Kaip papildomi priedai buvo ir kasetinė bei programuojamoji skaitomoji atmintis (*PROM*). Garso kortos neturėjo, nors viena buvo įtraukta į dizainą.

Nuorodos
--------

* Straipsniai apie MK14 *Planet Sinclair* tinklalapyje (anglų kalba)
* Sinclair/Science of Cambridge MK14 tinklalapis (anglų kalba)
|  |
| --- |
| **FK Kooperatininkas Ukmergė** |
|  |
| **Pavadinimas** | Ukmergės „Kooperatininkas" |
| **Įkurtas** | 1945 m. |
| **Iširo** | XX a. 7-asis dešimtmetis |
| **Stadionas** | Ukmergė |
| **Vietų sk.** |  |
| **Lyga** |  |
|  |  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Ukmergės „Kooperatininkas"** – buvęs Lietuvos futbolo klubas iš Ukmergės.

Istorija
--------

Įkurtas po II pasaulinio karo kaip Ukmergės „Žalgiris". 1946–1947 m. jis buvo vienas pajėgiausių II grupėje, po to 4 sezonus rungtyniavo I grupėje. Tuo metu Ukmergėje dar buvo Spartakas Ukmergė ir Kurpius Ukmergė komandos, žaidusios zonos pirmenybėse. 1960 m. viduryje „Žalgirio" komanda pervadinta „Kooperatininku".

### Pavadinimų kaita

* 1945 m. – *FK Žalgiris Ukmergė*
* 1960 m. – *Kooperatininkas Ukmergė*

Sezonai
-------

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gediminas Kalinauskas. „Lietuvos futbolui – 80" (istorinė apybraiža). – Kaunas, UAB „Rodiklis", 2003. ISBN 9955-9390-5-2. // psl. 131.
| **Fernando Di Leo** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1932 m. sausio 11 d.San Fernando di Pulija, Apulija, Italija |
| Mirė | 2003 m. gruodžio 1 d. (71 metai)Roma, Italija |
| Tautybė |  Italija |
| Sutuoktinis (-ė) | Maria Pia Conte |
|  |
| Veikla | kino režisierius ir scenaristas |
|  |
|  **Vikiteka** | Fernando Di Leo |

**Fernando Di Leo** (1932 m. sausio 11 d. – 2003 m. gruodžio 1 d.) – italų kino režisierius ir scenaristas, kurio karjera truko nuo 1964 iki 1985 m.

Biografija
----------

Di Leo baigė mokslus Romos Eksperimentiniame kinocentre ir 1964 m. debiutavo kaip režisierius, sukūręs vieną iš antologijos filmo „Gli eroi di ieri, oggi" segmentų. Vėliau jis prisidėjo rašant scenarijus įvairiems filmams, daugiausia vesternams (Di Leo yra vienas iš Sergio Leone filmų „Už saują dolerių" ir „Keliais doleriais daugiau" scenarijų bendraautorių, nors jo pavardė nenurodyta titruose). 

Be vesternų, režisierius domėjosi ir noiro žanru, taip pat tuo metu populiariais filmais apie šnipus (parašė scenarijų 1968 m. filmui „Gangsters 70"), sukūrė karinį filmą „Rose rosse per il führer". 1969 m. Di Leo sukūrė keletą erotinių filmų – „Brucia, ragazzo, brucia", „Amarsi male", vėliau filmavo ir trilerius bei giallo ir slasher žanro juostas.

1969-76 m. jis daugiausia kūrė filmus savo paties prodiuserių kompanijai „Duania cineproduzioni 70" ir beveik neberašė scenarijų kitiems režisieriams (paskutinis kompanijos filmas buvo „I padroni della città").

Po 1980-ųjų Di Leo ėmė kurti ir televizijoje. Paskutinis jo filmas „Killer contro killers" buvo sukurtas 1985 m. tačiau nerodytas kino teatruose ir išleistas DVD formatu tik po 20 metų.

Per savo karjerą Di Leo sukūrė 23 filmus ir prisidėjo prie 46 juostų scenarijų.

Filmografija
------------

|  |  |
| --- | --- |
| Režisuoti filmai
* Gli eroi di ieri... oggi... domani (1963)
* Rose rosse per il führer (1968)
* Brucia ragazzo, brucia (1969)
* Amarsi male (1969)
* Jaunieji žudikai (1969)
* Šaltakraujiškai žudantis žvėris (1971)
* 9 kalibras (1972)
* Žmogaus medžioklė (1972)
* Bosas (1973)
* Gundytojos (1973)
* Parsidavę policininkai (1974)
* Colpo in canna (1975)
* Pagrobėjų sindikatas (1975)
* Gli amici di Nick Hezard (1976)
* I padroni della città (1976)
* Kruvini deimantai (1977)
* Kai tau dvidešimt (1978)
* Vacanze per un massacro - Madness (1980)
* L'assassino ha le ore contate (1981, TV serialas)
* Razza violenta (1984)
* Killer contro killers (1985)
 | Scenarijaus autorius
* Už saują dolerių (1964)
* Keliais doleriais daugiau (1965)
* Navajo Joe (1966)
* Kiss Kiss... Bang Bang (1966)
* Ieškomas (1967)
* Cukrinis koltas (1967)
* Anapus įstatymo (1968)
* Gangster 70 (1968)
* Gyvenk kaip policininkas, mirk kaip vyras (1976)
 |

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Fernando Di Leo** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis

Literatūra
----------

* Curti, Roberto (2013). *Italian Crime Filmography, 1968-1980*. McFarland. ISBN 0786469765.
* Curti, Roberto (2016). *Tonino Valerii: The Films*. McFarland. ISBN 1476664684.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Curti 2013, p. 292.
2. ↑  Curti 2013, p. 293.
| Atmata |
| --- |
| Atmata nuo Uostadvario švyturio Atmata nuo Uostadvario švyturio |
| **Ilgis** | 13,2 km |
| **Ištakos** | Nemuno deltos atšaka |
| **Žiotys** | Kuršių marios |
| **Šalys** | Lietuva |

Atmata
**Atmata** (vok. *Atmath*, *Athmath*) – upė, Nemuno deltos šaka, Šilutės rajone.

Atmata prasideda ties Rusnės miesteliu, kur Nemuno šaka Rusnė dalijasi į Atmatą ir Skirvytę ir iki Šyšos žiočių (apie 3 km) ji teka į šiaurę, pasiimdama 30-40 % Rusnės debito, toliau apie 3 km teka į pietvakarius ir 4 km į vakarus ir, pasiekusi Minijos žiotis, krypteli į pietvakarius ir, pratekėjusi 3 km, įteka į Kuršių marias. Atmatos žiotys laikomos Nemuno žiotimis. Žemiau Šyšos žiočių iš Atmatos atsišakoja Aukštumalos protaka, jungianti Atmatą su Krokų Lankos ežeru. Apie 3,5 km nuo savo žiočių Atmata jungiasi su Krokų Lankos ežeru.

Atmatos plotis 160–200 m, ties žiotimis – 200–250 m. Gylis farvateryje 3–4 m, prie krantų – 1-1,5 m. Vidutinis srovės greitis – 0,2-0,3 m/s (potvynių metu 3 kartus didesnis), nuolydis 1,5 cm/km.

Ledonešio metu dažnai susidaro ledų sangrūdos. Per potvynius vanduo išsilieja iš dešinio kranto, apsemdamas Šilutės-Rusnės kelią ir didelius pievų plotus. Kairiajame krante supiltas pylimas (nuo 1888 m.), už jo Rusnės, Šyškrantės ir Uostadvario gyvenvietės, Rusnės tvenkiniai. 1914 m. pastatytas pirmas Peterso tiltas per Atmatą (1944 m. besitraukiančios Vokietijos kariuomenės susprogdintas), 1974 m. – dabartinis Rusnės tiltas (ilgis 332 m, aukštis nuo vandens paviršiaus 15 m).

Atmata labai žuvinga. Joje plaukioja karšiai, žiobriai, stintos, vėgėlės, šamai, lašišos, lydekos, ešeriai ir kt. Verslinė žvejyba uždrausta (išskyrus migruojančių stintų metu), mėgėjiška žvejyba (reikalinga licencija) leidžiama nuo Skirvytės iki Uostadvario švyturio.

Atmata yra pagrindinis transporto vandens kelias, jungiantis Nemuno baseiną su Kuršių mariomis. Navigacija upe trunka 230 dienų per metus. Prie Kuršių marių ir Atmatos kairiajame krante yra veikiantis švyturys. Atmatos farvateris pažymėtas bujomis (naktį jos šviečia).

Už Minijos žiočių link Kuršių marių ties upelio Kumpasis Uostas žiotimis yra likusios povandeninės akmeninės užtvaros liekanos (jos išsikiša į Atmatos vidurį maždaug 12 m), toliau – upės dešinėje pusėje yra kelios gilios duobės (6–7 m). Uostadvaryje yra žinybinis uostas priklausantis valstybinei Vidaus vandens kelių direkcijai ir navigacijai nebenaudojamas 1876 m. ties Minijos žiotimis pastatytas švyturys. XVIII–XX a. VII deš. Atmata buvo plukdomi sieliai. Atmatoje nuo 1810 m. (su pertraukomis) atliekami hidrologiniai matavimai ir stebėjimai.

Intakai:

* kairieji – Duobelė, Palankys, Vilkinė.
* dešinieji – Šyša, Minija.

Pavadinimas
-----------

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *atmata* („užleista, nedirbama žemė; nenaudojama liekana, likutis").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
**Stanislovas Paberžis** (1918 m. kovo 23 d. Valgoje, Estija – 2012 m. balandžio 2 d.) – futbolininkas, Lietuvos sporto veikėjas, futbolo žurnalistas ir statistikas.

Biografija
----------

Gimė geležinkelininko ir namų šeimininkės šeimoje. 1932 m. išvyko gyventi į Klaipėdą, kur jau gyveno vyresnysis brolis, vėliau kunigas Ignas Paberžis (1912–1999 m.). Mokėsi Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijoje. Brolis futbolininkas pakvietė į Klaipėdos sporto sąjungos (KSS) klubo jaunių komandą. Debiutas 1933 m. kovo mėnesį buvo sėkmingas. KSS nugalėjo „Spielvereinigung" futbolininkus 6:2, o S. Paberžis įmušė net tris įvarčius.

1935 m. mokslus tęsė Šiaulių gimnazijoje, ją 1936 m. baigęs mokėsi Klaipėdos prekybos institute. Šiauliuose dvejus metus žaidė „Žiežirbos" komandoje, po to perėjo į „Sakalą" ir jam atstovavo dvejus metus. Besimokydamas institute vėl tapo KSS žaidėju ir su šia komanda 1937 m. bei 1938 m. tapo Lietuvos futbolo čempionu, o 1938 m. iškovojo I Lietuvos tautinės olimpiados aukso medalį.

1937 m. liepos 8 d. pirmą kartą pakviestas į Lietuvos futbolo rinktinę, kuri žaidė draugiškas rungtynes su Rumunijos rinktine ir pralaimėjo 0:2. Rungtyniu metu Paberžio spirtas kamuolys pataikė į rumunų vartų skersinį. Tais pačiais metais KSS uostamiestyje per draugiškas rungtynes įveikė Amsterdamo „Ajax" klubą. Vėliau olandai klaipėdiečius pasikvietė pas save ir atsirevanšavo.

1939 m. Klaipėdą aneksavo hitlerinė Vokietija, todėl Paberžis persikėlė į Kauną ir gynė Kauno LFLS garbę. 1940 m. Lietuvą užėmus SSRS kariuomenei, žaidė Pabaltijo karinės apygardos rinktinėje, kuri Rygoje rezultatu 3:2 nugalėjo Maskvos karinės apygardos rinktinę.

1947–1951 m. Vilniaus „Dinamo", vėliau „Spartako" meistrų komandos žaidėjas, sužaidė 97 rungtynes ir įmušė 5 įvarčius. Devyniolika kartų gynė Lietuvos rinktinės garbę. 1949 m. Paberžiui vienam pirmųjų mūsų šalies futbolininkų buvo suteiktas TSRS sporto meistro vardas.

Baigęs aktyviai sportuoti treniravo Vilniaus „Spartako", „Žalgirio" ir „Saliuto" komandas. 1956 m. Lietuvos futbolo rinktinės treneris. Vėliau užėmė atsakingas pareigas Lietuvos futbolo federacijoje (LFF) ir respublikinėje „Žalgirio" taryboje. Nuo 1965 m. organizuoja geriausio Lietuvos futbolininko rinkimus. 1968 m. suteiktas Lietuvos nusipelniusio trenerio vardas. Laikraščio „Sportas" priedo „Futbolas: 7 dienos" kuratorius. 2004 m. už nuopelnus Lietuvos futbolui apdovanotas LFF ordinu.

Vilniaus "Žalgirio" futbolo komandoje sėkmingai žaidė jo sūnus Gediminas Paberžis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mirė Lietuvos futbolo patriarchas Stanislovas Paberžis
Vieno radiano kampas nubrėžia apskritime lanką, kurio ilgis yra lygus apskritimo spinduliui.
**Radianas** – SI sistemos plokščiojo kampo bematis vienetas. 1 radianas yra lygus 180/π laipsnių (apie 57,2958°). Radianas yra apibrėžiamas kaip kampas, atitinkantis vienetinio ilgio apskritimo lanką vienetinio spindulio apskritime, tai bedimensis dydis.

Radianas yra žymimas *rad*, šis trumpinys kilęs nuo žodžio lot. *radius*, reiškiančio spindulį.

Vienetiniame apskritime, kurio spindulys r=1, viso lanko ilgis, iš kurio sudarytas apskritimas yra {\displaystyle c=2\pi \approx 6.283185307} radianų.
Skaičius π atitinka 180 laipsnių.

Istorija
--------

Žodį „radianas" 1873 m. pradėjo vartoti Džeimsas Tomsonas, fiziko Kelvino brolis, o pirmasis radiano panaudojimas vietoje laipsnio paprastai yra priskiriamas anglų matematikui Rodžeriui Kotesui (XVII a.), kuris šį kampo vienetą laikė natūraliausiu.

Perskaičiavimas
---------------

Tokio pat ilgio kaip apskritimo spindulys apskritimo lankas atitinka 1 radiano kampą. Visas apskritimas atitinka 2 π radianų kampą.
### Perskaičiavimas tarp radianų ir laipsnių

Vienas radianas yra 180/π laipsnių, todėl norint radianus paversti į laipsnius reikia dauginti iš 180/π, pvz.:

{\displaystyle 1{\text{ rad}}=1\cdot {\frac {180^{\circ }}{\pi }}\approx 57.2958^{\circ }}
  

{\displaystyle 2.5{\text{ rad}}=2.5\cdot {\frac {180^{\circ }}{\pi }}\approx 143.2394^{\circ }}
  

{\displaystyle {\frac {\pi }{3}}{\text{ rad}}={\frac {\pi }{3}}\cdot {\frac {180^{\circ }}{\pi }}=60^{\circ }}
Norint laipsnius pakeisti į radianus atliekama daugyba iš π/180, pvz.:

{\displaystyle 1^{\circ }=1\cdot {\frac {\pi }{180^{\circ }}}\approx 0.0175{\text{ rad}}}
{\displaystyle 23^{\circ }=23\cdot {\frac {\pi }{180^{\circ }}}\approx 0.4014{\text{ rad}}}

#### Perskaičiavimo išvedimas

Apskritimo perimetras yra skaičiuojamas taip: {\displaystyle 2\pi r}, kur {\displaystyle r} yra apskritimo spindulys.

Todėl šis sąryšis yra teisingas:

{\displaystyle 360^{\circ }\iff 2\pi r} (Kadangi {\displaystyle 360^{\circ }} apimtis yra reikalinga apibrėžti pilną apskritimą)

Pagal radiano apibrėžimą, pilną apskritimą apibūdina:

{\displaystyle {\frac {2\pi r}{r}}{\text{ rad}}}
{\displaystyle =2\pi {\text{ rad}}}
Sujungiant viršutinius du sąryšius:

{\displaystyle 2\pi {\text{ rad}}=360^{\circ }}
{\displaystyle \Rrightarrow 1{\text{ rad}}={\frac {360^{\circ }}{2\pi }}}
{\displaystyle \Rrightarrow 1{\text{ rad}}={\frac {180^{\circ }}{\pi }}}

Taip pat skaitykite
-------------------

* Steradianas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Radianas. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2023-02-25).
2. ↑  Autorių kolektyvas. Matematika 11. II dalis. – Vilnius: TEV, 2002. – 11 p. ISBN 9955-491-28-0
3. ↑  O'Connor, J. J.; Robertson, E. F. (2005 m. vasario mėn.). „Biography of Roger Cotes". *The MacTutor History of Mathematics*. Suarchyvuotas originalas 2012-09-24. Nuoroda tikrinta 2014-02-03. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|deadurl=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Milda Narmontienė** |
| --- |
| Gimė | 1953 m. lapkričio 14 d. (70 metų)Kunigiškiai, Anykščių raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Raimundas |
| Vaikai | Karolina, Lukas, Margarita |
|  |
| Veikla | gydytoja, Lietuvos ir Kupiškio rajono politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 1994 m. Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | 1982 m. Kauno medicinos universitetas |

**Milda Narmontienė** (g. 1953 m. lapkričio 14 d. Kunigiškiuose, Anykščių raj.) – gydytoja, Lietuvos ir Kupiškio rajono politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1961–1964 m. mokėsi Kunigiškių pradinėje, 1964–1968 m. Staškūniškio aštuonmetėje, 1968–1972 m. Ukmergės 1-ojoje vidurinėje mokyklose. 1972 m. neįstojusi į Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą, įstojo į Kauno Prano Mažylio medicinos mokyklą, kurią 1975 m. baigė su pagyrimu. 1982 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja.

1982 m. Kupiškio centrinės ligoninės gydytoja, vadovavo Akušerijos ir ginekologijos skyriui. 1995–1997 m. Kupiškio rajono savivaldybės mero pavaduotoja. 1997 m. Kupiškio Stuokos-Gucevičiaus vidurinės mokyklos mokytoja, Kupiškio rajono savivaldybės Pirminės sveikatos priežiūros centro gydytoja akušerė – ginekologė .

Nuo 1994 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narė 1999 m. LKDP Kupiškio skyriaus pirmininkė. 2001 m. Lietuvos krikščionys demokratai Kupiškio rajono skyriaus narė. 1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narė.

1990–1995 m. vadovavo organizacijos Caritas Kupiškio skyriui.
Tarptautinės gydytojų asociacijos „Už žmogaus gyvybę" narė, Lietuvai pagražinti draugijos narė. Sutuoktinis Raimundas, vaikai Karolina, Lukas, Margarita.
APEC lyderiai, vilkintys čamantas 2004 m. viršūnių susitikime
**Čamantas** (isp. *chamanto*; iš mapudungunų *chamall* 'vilnonis audeklas') – tradicinis puošnus centrinės Čilės drabužis, panašus į pončą, austas iš šilko ir vilnos siūlų. Drabužio kontūro apdaila – kaspininis apvadas. 
Esminis skirtumas tarp čamantų ir kitų pončų yra abipusiškumas, nes abi čamanto pusės, tiek šviesioji, tiek tamsioji, yra gerosios. Tradiciškai čamantą tamsiąja puse į viršų dėvi dieną, šviesiąja – dažniausia naktį. 

Čamantai pasaulyje pagarsėjo, kai 2004 m. viršūnių susitikime 21 APEC šalių lyderis oficialiai nuotraukai fotografavosi vilkėdami čamantus. 

Čamantų audimas reikalauja didelio kruopštumo, nes tenka, derinant šilkinius ir vilnonius siūlus, austi sudėtingus raštus dviem gerosioms pusėms. 

Čamantai būna puošiami raštais, vaizduojančiais Čilės nacionalinę gėlę *Lapageria rosea*, miežių ir kviečių varpas, gervuoges, vynuogių kekes, fuksijas, našlaites ir įvairius Čilėje gyvenančius paukščius. 

* Vyriškis iš Čilės 1843 m. piešinyjeVyriškis iš Čilės 1843 m. piešinyje

Nuorodos
--------

1. ↑  Muñoz Urrutia, Rafael, red. (2006). *Diccionario Mapuche: Mapudungun/Español, Español/Mapudungun* (ispanų) (2nd leid.). Santiago, Chile: Editorial Centro Gráfico Ltda. p. 136. ISBN 956-8287-99-X.
2. ↑  „Chamantos". *www.memoriachilena.gob.cl/*. 2018. Nuoroda tikrinta 15 May 2020.

* Museo Rancagua Archyvuota kopija 2004-12-14 iš Wayback Machine projekto. (with photos)
| Alexandra Quinn |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Diane Purdie Steward |
|  |
| Gimė | 1973 m. kovo 25 d. (50 metų)Torontas, Kanada |
|  |
| Šalis |  Kanada |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |
| Apdovanojimai |
| AVN apdovanojimas (1991 m.) |

**Aleksandra Kvyn** (tikrasis vardas –  *Diane Purdie Steward*; 1973 m. kovo 25 d. Torontas) – buvusi Kanados pornografinių filmų aktorė, išgarsėjusi skandalu, kai išaiškėjo, kad filmuotis suaugusiems skirtuose filmuose ji pradėjo būdama nepilnametė.

Biografija
----------

Sulaukusi 14, Aleksandra dirbo degalinėje, vėliau – „McDonald's" restorane. Jau mokykloje ji išmoko klastoti asmens dokumentus, kad galėtų patekti į naktinius klubus ar įsigyti alkoholio.

Sulaukusi 15 ji šoko viename iš naktinių klubų, kur susipažino su pornografinių filmų aktore Erika Bojer. Po pokalbio su ja Aleksandra taip pat išreiškė norą tapti aktore ir Erika ją supažindino su savo agentu.

Pirmas jos filmas vadinosi „Oral Addiction" ir buvo sukurtas 1989 m. Kadangi tuo metu Aleksandrai nebuvo 18, JAV ji buvo laikoma nepilnamete, o tokių filmų kūrimas – nelegalus.

Iki 18 gimtadinio Aleksandra nusifilmavo apie 60 juostų. Jos tikrasis amžius išaiškėjo, kai, sulaukusi 18, ji įsigijo mašiną, pasinaudodama tikraisiais asmens identifikavimo duomenimis. Automobilio pardavėjas ją atpažino ir pranešė apie tai policijai.

Kilęs skandalas priminė istoriją, nutikusią kitai aktorei – Treisei Lords. Filmai su Aleksandra buvo išimti iš prekybos arba iškirptos scenos, o ji pati, dalyvaudama TV šou „Hard Copy" pasmerkė visą porno industriją, dėl to nuo jos nusisuko daugelis kolegų.

1993 m. Aleksandra pasitraukė iš šio verslo, tačiau 1996 m. sugrįžo. Pradžioje ji buvo sutikta labai nepalankiai ir daugelis kompanijų atsisakė su ja pasirašyti sutartį, tačiau ilgainiui nesutarimai buvo užglaistyti ir Aleksandra sėkmingai tęsė aktorės karjerą iki 2006 m.

Apdovanojimai
-------------

| Metai | Apdovanojimas | Kategorija | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- |
| 1991 | AVN apdovanojimas | Best Group Sex Scene | laimėjo |
| 2001 | Female Performer of the Year | Nominacija |
| Best Couples Sex Scene- Video | Nominacija |
| Best Group Sex Scene- Video | Nominacija |
| 2002 | Best Anal Sex Scene | Nominacija |
| Best Group Sex Scene | Nominacija |
| 2003 | Best Anal Sex Scene | Nominacija |
| Best Oral Sex Scene | Nominacija |
| Best Group Sex Scene | Nominacija |
|

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Famous Canadians". Nuoroda tikrinta 2013-05-05. `{{cite web}}`: Cite has empty unknown parameter: `|1=` (pagalba)
2. ↑  Alexandra Quinn Biography at IMDb.com
3. ↑  „alexandra quinn". Nuoroda tikrinta 2013-05-05. `{{cite web}}`: Cite has empty unknown parameter: `|1=` (pagalba)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alexandra Quinn** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
| Dianči |
| --- |
|  |
| Vieta | Kinijos vėliava Kinija (Junanas) |
| Plotas | 298 km² |
| Vidutinis gylis | 4,4 m |
| Didžiausias gylis | 8 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Dianči

  |
| **Koordinatės** |  25°45′48″ š. pl. 100°11′15″ r. ilg.﻿ / ﻿25.76333°š. pl. 100.18750°r. ilg.﻿ / 25.76333; 100.18750Koordinatės: 25°45′48″ š. pl. 100°11′15″ r. ilg.﻿ / ﻿25.76333°š. pl. 100.18750°r. ilg.﻿ / 25.76333; 100.18750 |
|  |
|  Vikiteka | Dianči |

**Dianči** (kin. 滇池, pinyin: *Diān Chí*) – ežeras Junano-Guidžou plokščiakalnyje, netoli nuo Kunmingo miesto, Junano provincijoje (Kinija). Telkšo 1886,5 m aukštyje virš jūros lygio, ilgis šiaurės–pietų kryptimi siekia 39 km, plotis 13 km. Tai aštuntas pagal dydį ežeras Kinijoje ir didžiausias Junano provincijoje.

Užterštumas
-----------

Didelis ežero užterštumas yra opi problema. Iki 1990 m. kai buvo pastatyti Kunmingo miesto nuotekų valymo įrenginiai, 90 % miesto nuotekų buvo išpumpuojama į ežerą. Nors ežero valymui buvo išleisti keli milijonai JAV dolerių, jo vanduo nėra tinkamas gerti. Kai kurie ekspertai teigia, kad virš 55 % ežero žuvų nugaišo dėl užterštumo. Ežero vandens tinkamumas įvertintas 5 balais (prasčiausias balas), todėl jis netinka panaudojimui žemės ūkyje ar pramonėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kahn, Joseph; Yardley, Jim (2007-08-26). „As China Roars, Pollution Reaches Deadly Extremes". *New York Times*.
| Puerto de Moganasisp. *Puerto de Mogán* |
| --- |
| *Puerto de Mogano reginys* |
|  |
| 

Puerto de MoganasPuerto de Moganas

27°49′03″ š. pl. 15°45′55″ v. ilg.﻿ / ﻿27.81750°š. pl. 15.76528°r. ilg.﻿ / 27.81750; 15.76528﻿ (Puerto de Moganas)Koordinatės: 27°49′03″ š. pl. 15°45′55″ v. ilg.﻿ / ﻿27.81750°š. pl. 15.76528°r. ilg.﻿ / 27.81750; 15.76528﻿ (Puerto de Moganas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Kanarų salos Kanarų salos |
| **Provincija** | Las Palmaso provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2023) | 1 102  |
|  |
|  **Vikiteka** | Puerto de Moganas |

**Puerto de Moganas** (isp. *Puerto de Mogán*) – kurortas Ispanijoje, Kanaruose, Gran Kanarijos salos pietvakariuose, Atlanto vandenyno pakrantėje, Mogano savivaldybėje. Iki gyvenvietės ateina greitkelis GC-1 iš Las Palmaso, atsišakoja kelias į Moganą. Yra uostas (švartuojasi jachtos, žvejybiniai laivai).

Administraciškai Puerto de Moganas sudarytas iš dviejų gyvenviečių – Plaja de Mogano (699 gyventojai, 2023 m.) ir Lomokiebrės (403 gyventojai).

Yra 3 nedideli paplūdimiai, švyturys, bažnyčia, kultūros namai. Rytiniame pakraštyje yra keletas archeologinių kompleksų (Lomo de los Gatoso, Siete Eskinaso, La Puntiljos, Las Krusesitaso).

Istorija
--------

Kurortas šalia žvejų kaimelio pradėtas kurti XX a. devintajame dešimtmetyje.

* KrantinėKrantinė
* Miestelio gatvėMiestelio gatvė
* Miestelio gatvėMiestelio gatvė
* Punta del Kastiljetės švyturysPunta del Kastiljetės švyturys

Šaltiniai
---------

1. ↑  ine.es
2. ↑  Puerto de Mogán
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Apie ežerą Sindziange žr. Tianči (Sindziangas).*

| Tianči, Čjondži |
| --- |
| Tianči ežerasTianči ežerasTianči ežeras |
| Vieta | Kinijos vėliava KinijaŠiaurės Korėjos vėliava Šiaurės Korėja |
| Plotas | 9,82 km² |
| Kilmė | vulkaninė |
| Vidutinis gylis | 213 m |
| Didžiausias gylis | 384 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Tianči, Čjondži

  |
| **Koordinatės** |  42°0′21″ š. pl. 128°03′35″ r. ilg.﻿ / ﻿42.00583°š. pl. 128.05972°r. ilg.﻿ / 42.00583; 128.05972Koordinatės: 42°0′21″ š. pl. 128°03′35″ r. ilg.﻿ / ﻿42.00583°š. pl. 128.05972°r. ilg.﻿ / 42.00583; 128.05972 |
|  |
|  Vikiteka | Tianči, Čjondži |

**Tianči** (kin. 天池, pinyin: *Tiānchí*) arba **Čjondži** (kor. 천지 = *Ch'ŏnji* – 'dangaus ežeras') – kraterio ežeras, telkšantis Pektusano ugnikalnio kalderoje (Čangbaišano kalnai). Juo eina Kinijos ir Šiaurės Korėjos valstybinė siena. Ežeras telkšo 2189,1 m aukštyje virš jūros lygio, ilgis 4,85 km, plotis 3,35 km. Tianči susidarė ~969 m. įvykus Pektusano išsiveržimui ir susidarius kalderai. Nuo spalio vidurio iki birželio vidurio ežeras paprastai būna pasidengęs ledu.

Korėjiečių mitologijoje Tianči ežeras, kaip ir pats Pektusanas, laikomas šventu. Pasakojamos legendos ir stebėjimai, kad ežere gyvenančios „pabaisos".
| Raund Rokasangl. *Round Rock* |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

Raund RokasRaund Rokas

30°30′31″ š. pl. 97°40′44″ v. ilg.﻿ / ﻿30.50861°š. pl. 97.67889°r. ilg.﻿ / 30.50861; 97.67889﻿ (Raund Rokas)Koordinatės: 30°30′31″ š. pl. 97°40′44″ v. ilg.﻿ / ﻿30.50861°š. pl. 97.67889°r. ilg.﻿ / 30.50861; 97.67889﻿ (Raund Rokas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Teksasas Teksasas |
| **Apygarda** | Viljamsono apygarda (Teksasas) |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 99 887  |
| **Plotas** | 68 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 469 žm./km² |
| **Altitudė** | 224 m |
|  |
| **Tinklalapis** | roundrocktexas.gov |
|  **Vikiteka** | Raund Rokas |

**Raund Rokas** (angl. *Round Rock*) – miestas JAV, Teksaso valstijos viduryje. Gyventojų 99 tūkst. (2010 m. duomenys).

Miestą iš rytų ir vakarų supa Balkonos atodanga (angl. *Balcones Escarpment*). Raund Rokas yra 27 km į šiaurę nuo Ostino ir 16 km į pietus nuo Džordžtauno.

Raund Roke yra centrinė „Dell" būstinė.

Istorija
--------

Iki kol į vietovę gyventi atsikėlė baltieji, čia gyveno keletas vietinių Amerikos indėnų genčių. 1851 m. nedidelė baltųjų bendruomenė įsikūrė ant *Brushy Creek* upelio krantų, šalia didžiulio, apvalaus priekalo formos riedulio (angl. *round rock*). 1854 m. pašto viršininkas pasiūlė gyvenvietę, kuri tuomet buvo pavadinta pagal upelį, pervadinti į Raund Roką.

Žymus riedulys, nuo kurio kilo miesto pavadinimas
Pirmojoje XX a. pusėje apygarda praturtėjo iš medvilnės laukų.

Miestų partnerystė
------------------

* Australija Adelaidė, Australija

Šaltiniai
---------

1. ↑  Scarbrough, Linda (2009). *Road, River and Good Ol' Boy Politics: A Texas County's Path from Farm to Supersuburb*. Austin, Texas: Texas State Historical Association. p. 22. ISBN 978-0-87611-202-1.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Pangongas |
| --- |
| PangongasPangongasPangongas |
| Vieta | Kinijos vėliava Kinija (Tibetas)Indijos vėliava Indija |
| Plotas | ~700 km² |
| Kilmė | ledyninė |
| Didžiausias gylis | 100 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Pangongas

  |
| **Koordinatės** |  33°42′17″ š. pl. 78°45′0″ r. ilg.﻿ / ﻿33.70472°š. pl. 78.75000°r. ilg.﻿ / 33.70472; 78.75000Koordinatės: 33°42′17″ š. pl. 78°45′0″ r. ilg.﻿ / ﻿33.70472°š. pl. 78.75000°r. ilg.﻿ / 33.70472; 78.75000 |

**Pangongas** (tibet. སྤང་གོང་མཚོ  = *spang gong mtsho*, kin. 班公错, pinyin: *Bān gōng cuò*, hind. पैंगोंग झील, IAST: *Paiṅgoṅg jhīl*) – druskingas ežeras Himalajuose, Tibete ir Indijoje (Ladake, Džamu ir Kašmyro valstijoje). Ežeras yra 4250 m aukštyje. 2/3 Pangongo priklauso Tibetui. Plotis plačiausioje vietoje – 5 km, ilgis – 134 km. Žiemą užšąla.

Pangongas – turistinis objektas, iš Indijos pusės pasiekiamas kalnų keliu per Čanglos perėją. Norint patekti prie ežero, reikia gauti specialų leidimą.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
*
„CinemaScope" logotipas 1954 m. filme „The High and the Mighty" („Aukštas ir galingas").
**CinemaScope** (angl. *cinema* 'kinas' + angl. *scope* 'užmojis, apimtis; galimybė; akiratis; ilgis') – anamorfinio formato kino sistema, naudota 1953–1967 m. rečiau vėlesniu laikotarpiu ir skirta filmuoti plačiaekranius filmus, kuriuos, kas svarbiausia, kino teatruose buvo galima rodyti naudojant turimą įrangą, nors ir su objektyvo siejiklį. 1953 m. sistemą sukūrė „20th Century Fox" prezidentas Spyras Skuras, o tai žymi šiuolaikinio anamorfinio formato pradžią pagrindiniu santykiu 2,55:1, kuris beveik dvigubai platesnis už anksčiau Akademijos naudotą 1,37:1 santykį. Nors technologija, kuria grįsta „CinemaScope" objektyvų sistema, dėl vėlesnių patobulinimų, visų pirma atliktų kompanijos „Panavision", yra pasenusi, anamorfinis „CinemaScope" formatas išlieka ir šiomis dienomis. Kino industrijos žargone tiek kinematografininkai, tiek kino mechanikai plačiai vartoja trumpinį *'Skope*, nors dabar šiuo žodžiu paprastai vadinami bet kokie 2,35:1, 2,39:1, 2,40:1 , 2,55:1 santykio darbai arba kartais anamorfinio formato ar projekcijos panaudojimas apskritai. 1954 kompanija „Bausch & Lomb" už „CinemaScope" sistemos išvystymą gavo „Oskarą".

Išnašos
-------

1. ↑  *CinemaScope: Selected Documents from the Spyros P. Skouras Archive | ILIAS CHRISSOCHOIDIS*. Academia.edu. 1970-01-01. Nuoroda tikrinta 2023-03-20.
2. ↑  „CinemaScope". *widescreenmuseum.com*. Nuoroda tikrinta 2023-03-20.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Lietuvos čigonų organizacijos**  – romų organizacijos, atstovaujančios romų interesus bei užsiimančios įvairia, romų tautybės žmonėms naudinga veikla.

Apibūdinimas
------------

Romai – viena iš nedaugelio neteritorinių mažumų Europoje, ir vienintelė tautinė mažuma, kuri niekada nekėlė teritorinių reikalavimų. 1989 m. Lietuvos gyventojų surašymo duomenimis, šalyje gyveno 2 718 romų tautybės žmonių

Istorija
--------

Pirmoji visuomeninė romų tautybės žmonių organizacija susikūrė 1992 m. – Lietuvos romų bendrija; 1996 m. ji pagal Lietuvos Respublikos visuomeninių organizacijų įstatymą reorganizuota į Vilniaus romų bendriją. 1995 m. asmenys, gyvenantys Panevėžyje, Kaune, kitose šalies vietovėse, susibūrė į Lietuvos romų bendriją „Romano džijipe", kurios skyriai vėliau įsikūrė Kaune, Panevėžyje, Ukmergėje. 1996 m. Pasvalyje pradėjo veikti vietos romų bendrija „Romano divs", 1997-ais Vilniuje įkurta Lietuvos romų bendrija „Čigonų laužas".

Veikla
------

Remiantis faktais, teigiama, kad daugiausiai praktinės naudos romų švietimo bei kultūros srityje davė nevyriausybinių organizacijų veikla. Šio dešimtmečio pradžioje Atviros Lietuvos fondas (ALF) kartu su Soroso romų fondu, kurio koordinatorė Lietuvoje yra Violeta Toleikienė, ėmėsi organizuoti pirmąją nevalstybinę romų mokyklą. Bendradarbiaujant su Lenkijoje veikiančiomis tarptautinėmis organizacijomis romų reikalams, nuo 1994-ųjų romų ir lietuvių kalbomis Lenkijoje leidžiamas žurnalas „Rrom p - o drom", skirtas Lietuvos romų ir jų reikalais besidominčiai visuomenei.

1995 metais ALF bei Švietimo ir mokslo ministerijos tautinių mažumų sektoriaus pastangomis surengta pirmoji Lietuvos romų vaikų vasaros stovykla, o nuo 1997 m. rudens Tautybių departamento, Vilniaus švietimo skyriaus, ALF ir Lietuvos romų bendrijos „Romany Jagory" iniciatyva Vilniaus 58-ojoje vidurinėje mokykloje pradėjo veikti pirmosios romų klasės valstybinėje mokykloje, kuriose vaikai mokosi pagal specialiai jiems pritaikytą programą.

1993 metų pabaigoje ALF pradėjo romų kultūrinės integracijos programą, nuo 1995 m. vykdomą kartu su bendrija „Romano džijipe", Švietimo ir mokslo ministerijos tautinių mažumų padaliniu ir jaunimo iniciatyvine grupe „Transilvanija". ALF, Budapešte įsikūrusio Atviros visuomenės instituto, Lietuvos romų bendrijos „Čigonų laužas" ir Kauno romų bendrijos pastangomis, 1998 metų gegužę Kaune atidarytas Roma informacijos biuras, kuris rūpinasi romų švietimo, kultūros, socialiniais klausimais.

Populiarinant romų muzikinę kūrybą, Vilniaus rajone, Panevėžyje, Kaune ėmė veikti romų vokaliniai choreografiniai ansambliai – ši veikla susilaukė nemažos romų visuomenės iniciatyvos ir paramos.
| **Sigita Burbienė** |
| --- |
| Gimė | 1954 m. gegužės 17 d. (69 metai)Vilnius |
| Tėvas | Vytautas Kazakevičius |
| Vaikai | Lina, Domininkas |
|  |
| Veikla | politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 1990 m. LDDP, 2001 m. LSDP |
|  |
| Alma mater | 1977 m. Vilniaus universitetas |

**Sigita Kazakevičiūtė-Burbienė** (g. 1954 m. gegužės 17 d. Vilniuje) – Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1961–1972 m. mokėsi Vilniaus S. Nėries vidurinėje mokykloje. 1972–1977 m. studijavo Vilniaus universiteto Ekonominės kibernetikos ir finansų fakultete (baigė su pagyrimu), ekonomistė statistikė.

1977–1990 m. Statistikos komiteto Gyventojų statistikos skyriaus vyresnioji ekonomistė. 1990–1992 m. Statistikos departamento prie LR Vyriausybės kultūros skyriaus viršininkės pavaduotoja, 1992 m. Ekonominių ryšių su užsieniu Statistikos skyriaus viršininkė.

1992–2004 m. LR Seimo narė, 1992–1996 m. Ekonomikos komiteto narė, 1996 m. pirmininkė. 2003–2004 m. Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijos pirmininko pavaduotoja, nuo 2004 m. partijos frakcijos seniūno referentė Europos Sąjungos klausimams, frakcijos referentė. Būdama Seimo nare lankėsi Albanijoje, Austrijoje, Belgijoje, Bulgarijoje, Čekijoje, Danijoje, Didžiojoje Britanijoje, Estijoje, Graikijoje, Italijoje, Izraelyje, Latvijoje, Lenkijoje, Moldovoje, Norvegijoje, Prancūzijoje, Rusijoje, Slovakijoje, Suomijoje, Švedijoje, Šveicarijoje, Vengrijoje, Vokietijoje, Zimbabvėje ir kt.

2011–2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.

1989 m. kandidatė į Lietuvos komunistų partijos narius. Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 1992 m. partijos Vilniaus tarybos narė, LDDP tarybos, prezidiumo narė. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė, LSDP tarybos narė, LSDP pirmininko pavaduotoja. Nuo 2001 m. Lietuvos moterų socialdemokračių sąjungos narė.

Tėvas – žurnalistas Vytautas Kazakevičius (1930–2018). Dukra Lina (g. 1976), sūnus Domininkas (g. 1978).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kas yra kas Lietuvoje 95/96. – Kaunas: Neolitas, 1995. – 92 psl.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
| Lukas |
| --- |
|  |
| Vieta | Elko ežerynas, Lenkija Lenkija |
| Plotas | 3,85–3,82 km² |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 15 m |
| Didžiausias gylis | 55,8 m |
| Tūris | 57420,3 km³ |
| Įteka | Lukas (upė) |
| Išteka | Lukas (upė) |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Lukas

  |
| **Koordinatės** |  53°48′24″ š. pl. 22°20′58″ r. ilg.﻿ / ﻿53.80667°š. pl. 22.34944°r. ilg.﻿ / 53.80667; 22.34944Koordinatės: 53°48′24″ š. pl. 22°20′58″ r. ilg.﻿ / ﻿53.80667°š. pl. 22.34944°r. ilg.﻿ / 53.80667; 22.34944 |

**Lukas** (lenk. *Jezioro Ełckie*) – ežeras Lenkijoje, Varmijos Mozūrų vaivadijoje, Luko apskrityje, Elko ežeryne. Šalia ežero, rytiniame jo krante yra Luko miestas.

Ežeras susidarė per paskutinį ledynmetį pleistocene. Sąsiaurių, per kuriuos pastatyti tiltai, padalintas į dvi dalis – pietinę („didžiąją") ir šiaurinę („mažąją"). Didžiąją dalimi maitinamas Luko upės, kuri įteka į ežerą jo pietvakariuose, išteka per Sunovo ežerą šiaurės vakaruose ir Šareko ežerą pietvakariuose. Ežere yra sala, kurioje 1398 m. Vokiečių Ordinas pastatė pilį, prie kurios įsikūrė Luko miestas. Dabar saloje yra likę tik pilies griuvėsiai, prie kurių galima patekti per 1910 m. pastatytą tiltą.

Nuorodos
--------

1. ↑  Die Geschichte des Kreises Lyck kreis-lyck.de (vokiečių k.), tikrinta 2017-07-01
2. ↑  Jezioro Ełckie Archyvuota kopija 2018-07-07 iš Wayback Machine projekto. infoserwiselk.pl (lenkų k.), 2017-07-01