recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Rusiška ruletė** – ekstremalus mirtinai pavojingas azartinis žaidimas. Naudojamas revolveris su jo dėtuvėje esančiu vienu koviniu šoviniu. Atsitiktinai išsukus šovinių dėtuvės būgną kiekvienas dalyvis prie savo galvos deda revolverį ir spaudžia nuleistuką.

Apie tikslią šio žaidimo kilmę nėra žinoma. Manoma, kad jis atsirado XX a. pr. Rusijoje arba tarp Rusijos karininkų. Pirmas termino „rusiška rueletė" paminėjimas randamas 1937 m. amerikiečių žurnalo „Collier’s Weekly" straipsnyje. Jame prancūzų seržantas, tarnavęs rusų armijoje Rumunijoje 1917 m. pasakoja, kaip rusišką ruletę žaisdavo rusų karininkai.

Paprastai rusiškai ruletei naudojamas įprastas revolveris su šešiaviete šovinių dėtuve–būgnu. Įstatomas vienas šovinys ir būgnas atsitiktinai pasukamas, kad nebūtų žinoma kurioje vietoje atsidūrė šovinys. Dalyviai paeiliui deda prie savo galvos revolverio galą ir spaudžia nuleistuką. Po sėkmingo bandymo (t. y. ginklui neiššovus) būgnas paprastai vėl persukamas. Nepersukant būgno su kiekvienu nauju bandymu tikimybė, kad revolveris iššaus vis didėja, o 6 bandymu tampa šimtaprocentine, neskaitant to kad ginklas gali užsikirsti.

Yra ir kitų rusiškos ruletės variantų – pavyzdžiui, kuomet būgne paliekama tik viena tuščia vieta ir lieka maža tikimybė, kad ginklas neiššaus. Kartais gali būti praktikuojama ne tokia pavojinga šio žaidimo forma, kuomet ginklas nukreipiamas ne į galvą, o, pavyzdžiui, į ranką.

Nėra žinoma, kiek žmonių mirė žaisdami rusišką ruletę, dažniausiai tokios mirtys fiksuojamos, kaip savižudybė.

Žodis „rusiška ruletė" dažnai vartojamas perkeltine prasme, apibūdinant kokį nors rizikingą poelgį su nenuspėjamomis pasekmėmis.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kas pirmas pasitrauks (žaidimas)
| Rachel McAdams |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Rachel Anne McAdams |
|  |
| Gimė | 1978 m. lapkričio 17 d. (43 metai) Londonas, Ontarijas |
|  |
| Šalis |  Kanada |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Elė Hamilton„Užrašų knygelė", 2004 m. |
|  |
|  |

**Reičelė Ana MakAdams** (angl. *Rachel Anne McAdams*; g. 1978 m. lapkričio 17 d.) – Kanados aktorė.

2001 m. baigusi ketverių metų teatro programą Jorko universitete, MakAdams iš pradžių dirbo Kanados televizijoje bei atliko vaidmenis filmuose „My Name Is Tanino", „Perfect Pie" (už kurį pelnė Genie apdovanojimą) ir „Slings and Arrows" (už kurį jai įteiktas Gemini apdovanojimas).

Holivudo kine ji debiutavo 2002 m. nusifilmavusi filme „The Hot Chick". MakAdams išgarsėjo po to, kai 2004 m. suvaidino vaidmenis paauglių komedijoje „Naujokė" ir romantinėje dramoje „Užrašų knygelė". 2005 m. ji vaidino romantinėje komedijoje „Slėpkit pamerges!", psichologiniame trileryje „Naktinis reisas" ir šeimyninėje dramoje „Sveika, sužadėtine!". Ji buvo nominuota geriausios kylančios žvaigždės BAFTA apdovanojimui. Tačiau 2006–2007 m. MackAdams pasitraukė iš viešumos ir tuo laikotarpiu atsisakė pagrindinių vaidmenų tokiuose pelninguose filmuose kaip „Ir velnias dėvi Prada". 2008 m. sugrįžo į kino ekranus su nežymiais vaidmenimis filmuose „Married Life" ir „The Lucky Ones". Į viešumą vėl iškilo 2009 m. nusifilmavusi politiniame trileryje „Tikroji padėtis", mokslinės fantastikos romantiniame filme „Keliautojo laiku žmona" ir veiksmo-nuotykių filme „Šerlokas Holmsas". Aktorės prestižas pakilo po to, kai ji nusifilmavo 2010 m. filme „Labas rytas". 2011 m. ji vaidino romantinėje komedijoje „Vidurnaktis Paryžiuje" ir atliko epizodinį vaidmenį filme „Šerlokas Holmsas. Šešėlių žaidimas". 2012 m. ji vaidino romantinėje dramoje „Meilės priesaika". 2013 m. MakAdams suvaidino romantinėje dramoje „To the Wonder", erotiniame trileryje „Nuodėminga aistra" ir romantinėje komedijoje „Laiko tiltas".

Filmografija
------------

* 2002: *My Name is Tanino*
* 2002: *Guilt by Association*
* 2002: *The Hot Chick*
* 2004: *Mean Girls*
* 2004: *Užrašų knygelė*
* 2005: *Wedding Crashers*
* 2005: *Red Eye*
* 2005: *The Family Stone*
* 2007: *Married Life*
* 2008: *The Lucky Ones*
* 2009: *Tikroji padėtis*
* 2009: *Keliautojo laiku žmona*
* 2009: *Šerlokas Holmsas*
* 2010: *Morning Glory*
* 2011: *Midnight in Paris*
* 2011: *Šerlokas Holmsas. Šešėlių žaidimas*
* 2012: *The Vow*
* 2012: *Nuodėminga aistra*
* 2012: *To the Wonder*
* 2013: *Laiko tiltas*
* 2014: *A Most Wanted Man*
* 2014: *Take Me To The River*
* 2015: *Southpaw*

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rachel McAdams** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* imdb.com: Rachel McAdams
| Jurjevas Polskis*Юрьев-Польский* |
| --- |
|        |
| *Šv. Jurgio soboras* |
|  |
| 

Jurjevas PolskisJurjevas Polskis

56°30′00″ š. pl. 39°41′00″ r. ilg.﻿ / ﻿56.50000°š. pl. 39.68333°r. ilg.﻿ / 56.50000; 39.68333﻿ (Jurjevas Polskis)Koordinatės: 56°30′00″ š. pl. 39°41′00″ r. ilg.﻿ / ﻿56.50000°š. pl. 39.68333°r. ilg.﻿ / 56.50000; 39.68333﻿ (Jurjevas Polskis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Vladimiro sritis Vladimiro sritis |
| **Rajonas** | Jurjevo Polskio rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 19 444  |
| **Plotas** | 10 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 944 žm./km² |
| **Altitudė** | 140 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Jurjevas Polskis |

**Jurjevas Polskis** (rus. *Юрьев-Польский*) – miestas Rusijoje, Vladimiro srities šiaurės vakaruose, 68 km į šiaurės vakarus nuo Vladimiro, įsikūręs prie Kliazmos intako Kolokšos. Rajono centras. 19,6 tūkst. gyventojų (2001 m.). Per miestą eina Maskvos-Ivanovo geležinkelis, keliai į Vladimirą, Zalesės Pereslavą, Kolčiuginą, Gavrilov Posadą. Išvystyta tekstilės, maisto (mėsos, pieno, spirito) pramonė. Apylinkėse vystoma arklininkystė. Veikia istorijos, architektūros ir dailės muziejai.

Architektūra
------------

Jurjevas Polskis – senas, turtinga architektūra pasižymintis miestas, įtrauktas į Rusijos Aukso Žiedą. Išliko XII a. buvusios tvirtovės žemių pylimas, 1234 m. Šv. Jurgio soboras, XVII–XVIII a. Arkangelo Mykolo vienuolyno ansamblis.

Istorija
--------

1152 m. Suzdalės kunigaikštis Jurijus Dolgorukis įkūrė tvirtovę. Jos centre pastatytas soboras. 1238, 1382, 1408 m. Jurjevą Polskį nusiaubė totorių ordos. XIV a. prijungtas prie Maskvos didžiosios kunigaikštystės. 1612 m. sudegintas per Abiejų Tautų Respublikos karą su Rusija. Miesto teisės suteiktos 1778 m.

Miestų partnerystė
------------------

* Moldavija Hinčeštis, Moldavija

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jurjevas Polskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 57 psl.
| **Rheum** |
| --- |
| Daržovinis rabarbaras (*Rheum rhabarbarum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Gvazdikažiedžiai  *( Caryophyllidae)* |
| Šeima: | Rūgtiniai  *( Polygonaceae)* |
| Gentis: | Rabarbaras  *( Rheum)* |

 |

**Rabarbaras** (*Rheum*) – rūgtinių (*Polygonaceae*) augalų gentis, kuriai priklauso daugiamečiai žoliniai augalai. Turi storus, sumedėjusius šakniastiebius ar šaknis bei aukštus lapuotus stiebus (iki 2 m aukščio). Lapai dideli, prie stiebo pamato sudaro skrotelę. Žiedai smulkūs, balsvi, sutelkti varpos arba šluotelės pavidalo žiedynuose. Vaisius – riešutėlis.

Rabarbarai gerai auga puveninguose priesmėlio ar lengvo priemolio dirvožemiuose. Mėgsta drėgmę, gerai pakelia šalčius. Dauginami tiek sėklomis, tiek vegetatyviškai. Derlingiausi 6–7 metais.

Šios genties augalai turi įvairių medžiagų, pasižyminčių gydomosiomis savybėmis. Lapuose yra gana daug oksalo rūgšties, mineralinių medžiagų, A ir C vitaminų ir kt. Šaknyse ir šakniastiebiuose yra tanidų. Gentyje 4 rūšys.

Lietuvoje auginamos šios rūšys:

* Daržovinis rabarbaras (*Rheum rhabarbarum*)
* Vaistinis rabarbaras (*Rheum palmatum*)
* Pontinis rabarbaras (*Rheum rhaponticum*)

Jauni rabarbarų stiebai ir lapai valgomi švieži, virti, kepti, konservuoti. Iš rabarbarų kepami pyragai, kiti konditerijos gaminiai.

* Vaistinis rabarbaras (*Rheum palmatum*)
* Pontinis rabarbaras (*Rheum rhaponticum*)
* Daržovinio rabarbaro ūgliai

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Rabarbaras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 479



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rabarbaras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Mišela Rapo  alb. *Mishela Rapo* |
|  
Mishela Rapo 2015 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Mishela Rapo |
| Gimė | 2000 m. gruodžio 15 d. (22 metai)Tirana, Albanijos vėliava Albanija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkė |
| Instrumentai | vokalas, gitara, fortepijonas |
| Aktyvumo metai | 2010–dabar |

**Mišela Rapo** (alb. *Mishela Rapo*, g. 2000 m. gruodžio 15 d. Tiranoje) – Albanijos dainininkė. Dalyvavo 2015 m. vaikų Eurovizijos konkurse, su daina „Dambaje" užėmusi 5-ą vietą.

Biografija
----------

Mišela Rapo gimė 2000 m. gruodžio 15 dieną sostinėje Tiranoje ir jau nuo mažens dalyvavuja muzikos konkursuose ir Albanijos televizijos laidose. Scenoje atlikėja debiutavo 2010 metais, kai pirmą kartą dalyvavo didžiausiame šalies muzikos konkurse vaikams „Festivali Mbarëkombëtarë i Këngës për Fëmije". Ten ji pasirodė su daina „Jemi një, s'jemi dy". Vėliau šiame konkurse Mišela dalyvavo 2012-2015 metais. 2011 m. dalyvavo televizijos TV Klan konkurse „Gjeniu i vogël", kuriame užėmė 6-ą vietą.

Šiuo metu Mišela gyvena Tiranoje, kur mokosi muzikos mokykloje „Jordan Misja". Be gimtosios albanų, moka ir anglų ir turkų kalbas.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2012: *Mama Mia (Te Amo)*
* 2015: *Dambaje*

Nuorodos
--------

* Daina *Dambaje*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Igzidora Gjeta  *„Kam një këngë vetëm për ju"*** |  **Albanijos atstovė vaikų Eurovizijoje**2015 | Po to:**Klesta Qehaja  *„Besoj"*** |
Ligoninės korpusas 2011 m.
**Misionierių ligoninė** – gydymo įstaiga Vilniuje, veikusi nuo XX a. vidurio iki 2004 m. Adresas – Subačiaus g. 20.

Istorija
--------

1941 m. uždarius ir nacionalizavus Vilniaus Misijonierių bažnyčią ir šalia buvusį vienuolyną, vienuolyno patalpos atiteko Vilniaus miesto II ligoninei. Patalpose įkurdinti akių (oftalmologijos), gerklės, nosies ir ausų (otorinolaringologijos) ligų skyriai. 1960 m. ligoninės teritorijoje pastatytas papildomas dviaukštis pastatas.

1997 m. ligoninei suteikiamas **Misionierių ligoninės** pavadinimas. 2004 m. pradėta ligoninės reorganizacija, iki tol veikę skyriai iškelti į Respublikinę Vilniaus universitetinę ligoninę. Patalpose planuota įrengti slaugos ir ilgalaikio gydymo skyrius, bet šie planai nebuvo įgyvendinti. Buvusi ligoninė, nepaisant bandymų sklypą parduoti, tapo apleista.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Išganytojo kalno grožybės arba beveik viskas apie Misionierių vienuolyną". pamirsta.lt. 2013-09-02. Nuoroda tikrinta 2015-03-10.
3. ↑  „Misionierių ligoninė". apleisti.lt. 2010-11-30. Nuoroda tikrinta 2015-03-10. [neveikianti nuoroda]
4. ↑  „Misionierių ligoninės gydytojų laukia kraustymasis". delfi.lt. 2004-07-21. Nuoroda tikrinta 2015-03-10.
| Rusijos Šiaurės nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Kirilo-Belozersko vienuolynas ant Siverų ežero kranto Kirilo-Belozersko vienuolynas ant Siverų ežero kranto |
| **Vieta:** | Rusijos vėliava Rusija(Vologdos srities vėliava Vologdos sritis) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Kirilovas |
| 

Žemėlapis rodantis Rusijos Šiaurės nacionalinis parkas vietą.Rusijos Šiaurės nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 60°20′0″ š. pl. 38°40′0″ r. ilg.﻿ / ﻿60.33333°š. pl. 38.66667°r. ilg.﻿ / 60.33333; 38.66667Koordinatės: 60°20′0″ š. pl. 38°40′0″ r. ilg.﻿ / ﻿60.33333°š. pl. 38.66667°r. ilg.﻿ / 60.33333; 38.66667 |
| **Plotas:** | 1664 km² |
| **Įkurtas:** | 1992 m. |
|  **Vikiteka:** | Rusijos Šiaurės nacionalinis parkas |

**Rusijos Šiaurės nacionalinis parkas** (rus. *Национальный парк «Русский Север»*) – saugoma gamtos sritis šiaurės Rusijoje, Vologdos srityje (Kirilovo rajonas), ~120 km į šiaurės vakarus nuo Vologdos. Įsteigtas 1992 m.

Parkas apima ežeringą Belojės ežero–Kirilovo gūbrį, kurio paribiuose telkšo Belojės, Vožės, Kubenos ežerai, daugybė mažesnių ežerėlių. Iš viso parke yra 101 ežeras, didesnis nei 20 ha. Tankus upių tinklas (svarbiausia upė – Šeksna). Beveik 70 % parko ploto dengia miškai. Užfiksuotos 734 induotinių augalų rūšys (tarp jų, retos: širdinė dviguonė, kvapusis lipikas, raudonoji gegūnė, totorinė maludė, žalioji plateivė ir kt.), būdingi miškų juostos gyvūnai (lapė, briedis, upinis bebras, baltasis kiškis, ežys, voverė, šernas; iš retesnių rūšių – sakalas keleivis, didysis apuokas, jūrinis erelis, erelis žuvininkas, kilnusis erelis, paprastoji medšarkė, didžioji kuolinga, žydroji zylė, juodakaklis naras, didysis erelis rėksnys, žvyrė, miškinis lemingas).

Parko teritorijoje gausu archeologinių vietovių (pvz. III tūkstm. pr. m. e. Modlonos gyvenvietė ant polių, IX–X a. naugardiečių ir suzdaliečių gyvenvietės). Nuo XIV a. į Belojės ežero apylinkes pradėjo keltis stačiatikių vienuoliai, išlikę daug senovinių vienuolynų (žymiausi – Feraponto vienuolynas (UNESCO pasaulio paveldas) ir Kirilo-Belozersko vienuolynas), XIX–XX a. Volgos-Baltijos vandens kelio inžineriniai įrenginiai.

* Koplytėlė ant Mauros kalnoKoplytėlė ant Mauros kalno
* Kanalu paversta Šeksnos upėKanalu paversta Šeksnos upė
* Feraponto vienuolynasFeraponto vienuolynas
* Petriajevo kaimasPetriajevo kaimas

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi** – 100-metis praėjo, ar spėta aplankyti 100 valstybių?**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą.** |

**„Misija Lietuva 100"** – 2016–2020 m. vyksianti unikali kelionė automobiliais per pasaulį, skirta Lietuvos valstybės nepriklausomybės atkūrimo šimtmečiui paminėti. Tai bus 3-ejų metų trukmės žygis per pasaulį. Kelionės metu bus aplankytos 100 valstybių, įveikti 200 tūkst. km, sunkiai pravažiuojamais keliais ir bekele.

Kelionės maršrutas drieksis aplink Baltijos jūrą, per Kaukazo, Pamyro ir Tianšanio kalnynus, per bekraštes Šiaurės Amerikos lygumas, per Gobio, Atakamos, Namibijos ir Australijos dykumas, per Brazilijos džiungles, per Andus, per atšiaurią Rusijos tundrą, Beringo sąsiaurį ir Aliaskos upes bei per daug kitų vietų.

Žygio komanda
-------------

,,Misija Lietuva 100" ženklas Vytis (aut. Tautvydas Kaltenis)
* Gintautas Babravičius (žygio vadovas);
* Algirdas Kaušpėdas (rašytojas, žurnalistas);
* Vaidotas Marozas (autoūkio vadas, žygio vadovo pavaduotojas);
* Michael Mattig – Gerlach (TV filmų prodiuseris);
* Edmundas Jonikas (stovyklos viršininkas);
* Vladas Ščiavinkas (fotografas);
* Vaiva Marozienė (medikė);
* Vilius Aleksandrovas (IT ir telekomunikacijų specialistas);
* Ieva Kieraitė – Aleksandrova (medikė);
* Aistė Simėnaitė (redaktorė).

Nuorodos
--------

* www.misijaLietuva100.lt

Šaltiniai
---------

1. ↑  VŽ: Leisis į 200.000 km kelionę aplink pasaulį automobiliais
Palydovinė nuotrauka (apie 2000 m.)
Ščecino įlanka (*Zalew Szczeciński*)
Ščecino įlanka
**Ščecino įlanka** (lenk. *Zalew Szczeciński*) – lagūna Baltijos jūros pietryčiuose. Priklauso Lenkijai ir Vokietijai. Nuo Baltijos jūros ją skiria Uznamo ir Volino salos, o su jūra jungia Peenestromo, Svinos ir Dzivnos sąsiauriai. Plotas – 687 km², vidutinis gylis – 3,8 m, didžiausias gylis – 8,5 m.

Tarp 1875 ir 1880 m. buvo iškastas kanalas, palengvinantis susisiekimą su Baltijos jūra; iki 1900 m. jis pagilintas iki 7 m.

Išnašos
-------

1. ↑  Ulrich Schiewer, Ecology of Baltic coastal waters, Springer, 2008, p.115, ISBN 3-540-73523-2
2. ↑  G. Baldacchino. The Political Economy of Divided Islands: Unified Geographies, Multiple Polities, Springer, 2013, p. 135.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kuršių marios
* Aistmarės


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ščecino įlanka** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Koordinatės: 53°48′16″ š. pl. 14°08′25″ r. ilg.﻿ / ﻿53.80444°š. pl. 14.14028°r. ilg.﻿ / 53.80444; 14.14028
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Lodoicea maldivica** |
| --- |
| Seišelinė lodoicė (*Lodoicea maldivica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Arekiečiai  *( Arecales)* |
| Šeima: | Arekiniai  *( Arecaceae)* |
| Pošeimis: | *Coryphoideae*  *( Coryphoideae)* |
| Gentis: | Lodoicė  *( Lodoicea)* |
| Rūšis: | Seišelinė lodoicė  *( Lodoicea maldivica)* |

 |

**Seišelinė lodoicė** (*Lodoicea maldivica*, pranc. *Coco de Mer*) – arekinių (*Arecaceae*) šeimos palmių rūšis, endeminė Seišelių salose (Praslene ir Kiurjoze).

Medis užauga iki 25–34 m aukščio. Lapai vėduokliški, 7-10 m ilgio, 4,5 m pločio, su 4 m ilgio lapkočiu. Augalas dvinamis (vyriški ir moteriški žiedai auga ant skirtingų medžių). Vyriški žiedai susitelkę į 1 m ilgio žirginį primenantį žiedyną. Užaugęs vaisius, vadinamas „jūros kokosu" (*Coco de Mer*), yra 40-50 cm skersmens, sveria 15-30 kg (rekordas – 42 kg). Jo viduje yra pati masyviausia ir didžiausia sėkla iš visų augalų (sveria iki 17,6 kg). Šis vaisius auga labai ilgai – subręsta per 6-7 metus, prinoksta per 2 metus. Vaisių sudaro dvi skiltys. Epikarpas lygus, mezokarpas plaušingas, endokarpas storas, kietas, tuščiaviduris. Gemalas yra sąsmaukoje tarp dviejų vaisiaus dalių. Prinokę vaisiai skęsta vandenyje, tačiau keletą metų išbuvę dugne ir praradę viršutinį sluoksnį, iškyla į paviršių. Tačiau šios sėklos jau būna nebevaisingos.

Seišelinė lodoicė reta, nykstanti. Natūraliai auga tik dviejose Seišelių salose, o didžiausia jų koncentracija yra *Vallée de Mai* slėnyje Prasleno saloje. Dėl vaisių populiarumo, augalo lėto dauginimosi ir miškų gaisrų sunku rūšį išsaugoti. Dabar įveista kitose Seišelių salose bei kitur tropikuose.

Lodoicė augnama kaip dekoratyvinis augalas, vaisiai naudojami Ajurvedoje, kinų liaudies medicinoje. Dėl neįprastos vaisių išvaizdos, primenančios moters sėdmenis, jie laikyti magiškų galių turinčiais daiktais. Kadangi Seišeliai buvo negyvenami, apie lodoicės vaisius sužinota, kuomet jūra juos atplukdydavo į Maldyvus (dėl to lotyniškas pavadinimas yra *maldivica*). Iš ten jie buvo gabenami į Indiją bei Kiniją ir labai brangiai paduodami. Dėl nežinomos jų kilmės sklido legendos, kad šie vaisiai auga ant medžių, augančių jūros dugne. Vėliau atradus Seišelius, buvo pastebėta, kad augalas dvinamis – moteriški medžiai veda sėdmenis primenančius vaisius, o vyriški žiedai primena falą. Dėl to seišelinė lodoicė dar kartais vadinta „pažinimo medžiu".

* VaisiaiVaisiai
* Į krantą išplukdytas vaisiusĮ krantą išplukdytas vaisius
* Vaisiai ant medžioVaisiai ant medžio
* Vyriškas žiedynasVyriškas žiedynas
* Lodoicės Vallée de Mai slėnyjeLodoicės *Vallée de Mai* slėnyje
| Jurkakalnio piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Jurkakalnio piliakalnisJurkakalnio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°40′24.3″ š. pl. 26°24′23″ r. ilg.﻿ / ﻿55.673417°š. pl. 26.40639°r. ilg.﻿ / 55.673417; 26.40639Koordinatės: 55°40′24.3″ š. pl. 26°24′23″ r. ilg.﻿ / ﻿55.673417°š. pl. 26.40639°r. ilg.﻿ / 55.673417; 26.40639 |

 |
| Vieta | Zarasų rajonas |
| Seniūnija | Turmanto seniūnija |
| Aukštis | 6 m |
| Plotas | 47x43 |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1972, 2000 |
| Registro Nr. | /A1770 / 27117 |

**Jurkalnio piliakalnis**, *Pilies Kalnas* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 27117; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR271; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1770) ir gyvenvietė Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Jurkalnio kaime, Turmanto seniūnija. Pasiekiamas iš plento Lupenka – Turmantas Čepukiškėje pasukus į dešinę rytų – pietų kryptimi, už 1,5 km – yra 200 m į kairę rytuose nuo kelio, pasukus ties sodyba, esančia ant kalvos kelio dešinėje.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Mekšrinio ežero vakarų krante. Aikštelė keturkampė, pailga vakarų – rytų kryptimi, 47x43 m dydžio, 2 m aukštesne šiaurės vakarine dalimi. Joje rasta akmeninių kirvių, trinamosios girnos, brūkšniuotos keramikos. Šlaitai vidutinio statumo, 5-6 m aukščio, vakariniai - nuolaidus, 2 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja.

Tyrimai
-------

1972 m. ir 2000 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 28 200 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 823 700 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Liaudiškių piliakalnis 12 km | Baltkajų piliakalnis 16 km | Lasinių piliakalnis 22 km  Volkovščiznos piliakalnis 23 km |  |
| Pakalniškių piliakalnis (Zarasai) 4,5 km |  | Robežniekio piliakalnis 15 km |
| Jakiškių piliakalnis 17 km | Čeberakų piliakalnis 12 km  Vitkūnų piliakalnis 5 km | Petriškės piliakalnis 11 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 76 (Nr. 270)

* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 400-401.
* Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela. Žvalgomoji ekspedicija Rytų Lietuvoje // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2000 metais. Vilnius, 2002. p. 204–210.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Jurkakalnis
Koordinatės: 53°56′š. pl. 22°59′r. ilg.﻿ / ﻿53.94°š. pl. 22.98°r. ilg.﻿ / 53.94; 22.98

| Ščebros-Olšankos valsčius |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **XIX a. – 1954 m.** |

 |
| 


 |
|  |
|  |
| **Administracinis centras** | Naujinė, Ščebra, Olšanka |
|  |
| **XIX a. – 1954 m.** | Augustavo apskritis |

**Ščebros-Olšankos valsčius** (rus. *гмина Щебра-Ольшанка*, lenk. *gmina Szczebro-Olszanka*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Augustavo apskrityje. 4259 gyventojai (1946 m.). Valsčiaus pavadinimas kilo nuo Ščebros ir Olšankos kaimų, bet valsčiaus centras buvo Naujinės kaimas.

Istorija
--------

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Nuo 1815 iki 1916 m. valsčiaus teritorija priklausė Augustavo apskričiai, Suvalkų gubernijai, Lenkijos Kongreso karalystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai, tačiau faktiškai liko Lenkijoje. Tarpukario laikotarpiu valsčius priklausė Augustavo apskričiai, Balstogės vaivadijai.

1952 m. liepos 1 d. valsčių sudarė 31 kaimas. Vykdant Lenkijos valsčių reformą, valsčius buvo panaikintas 1954 m. rugsėjo 29 d. Nuo 1973 m. sausio 1 d. atnaujinus valsčių sistemą šis valsčius buvo išskaidytas į Naujinės ir Plaskų valsčius.

| Valsčiaus istorija |
| --- |
| ***Metai*** | ***Plotas, km²*** | ***Gyventojų sk.*** | ***Ūkių sk.*** | ***Suskirstymas*** | ***Gyvenvietės*** |
| 1888 |  | 6991 |  |  |  |

Tautinė sudėtis
---------------

1888 m.:

* Lenkai – 86,5 %
* Baltarusiai – 9,0 %
* Žydai – 4,5 %

Šaltiniai
---------

1. ↑  Списки населенныхъ мѣстъ Сувалкской губерніи: как матеріалъ для историко-этнографической географіи края. Собралъ Э. А. Вольтеръ. Санктпетербургъ, 1901. (Archive.org nuoroda)

* Główny Urząd Statystyczny w Warszawie: Województwa centralne i wschodnie Rzeczypospolitej Polskiej – podział na gminy według stanu z dnia 1.IV 1933 roku, Książnica-Atlas, Lwów 1933
* Valsčiaus aprašymas Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom XV, cz. 1 (Abablewo – Januszowo) z 1900 m. (lenk.)
* Wykaz Gromad Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej według stanu z dnia 1.VII 1952 m. PRL, GUS, Warszawa
* 1954 m. valsčiaus panaikinimo įstatymas (lenk.) Archyvuota kopija 2012-05-12 iš Wayback Machine projekto.
* 1972 m. Lenkijos valsčių atkūrimo įstatymas (lenk.) Archyvuota kopija 2013-01-26 iš Wayback Machine projekto.
| **Galeopsis speciosa** |
| --- |
| Geltonžiedė aklė (*Galeopsis speciosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Notreliniai  *( Lamiaceae)* |
| Gentis: | Aklė  *( Galeopsis)* |
| Rūšis: | Geltonžiedė aklė  *( Galeopsis speciosa)* |

 |
| Binomas |
| ***Galeopsis speciosa***Mill. |

**Geltonžiedė aklė** (*Galeopsis speciosa*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos aklių (*Galeopsis*) genties augalas. Savaime auga vidutinių platumų Europoje ir Vakarų Azijoje, taip pat ir Lietuvoje.

Ekologija
---------

Auga laukuose, daržuose, dirvonuose, bergždynuose, krūmuose, kirtimuose, pakelėse. Paplitusi pasėlių piktžolė. Sėklas lesa kai kurie paukščiai.

Biologija
---------

Tai vienmetis, 0,5-1 m aukščio žolinis augalas, apaugęs šiurkščiais, šeriškais plaukeliais. Stiebas status, keturbriaunis, ties bambliais sustorėjęs. Lapai 3-6 cm ilgio ir 1,5-3 cm pločio, kiaušiniškai lancetiški ar rombiški, priešiniai, dantyti, smailiaviršūniai. Lapų kraštai dantyti, su 5-7 danteliais kiekviename šone.

Žiedai susitelkę tankiais menturiais viršūninių lapų pažastyse. Taurelė iki 2 cm ilgio, varpelio formos, su penkiais stambiais, aštriais, liaukingais danteliais. Vainikėlis iki 3,5 cm ilgio, šviesiai geltonas, dvilūpis, jo vamzdelis balkšvas, 2-3 kartus ilgesnis už taurelės vamzdelį. Viršutinė lūpa plati, plaukuota, išgaubta, dantyta viršūne. Apatinė lūpa violetinė ar vyšninė, žiotyse geltona dėmė, įsmaugta ir vėl paplatėjusia viršūne. Kuokeliai keturi, du ilgi ir du trumpi.

Žydi visą vasarą ir rudens pirmoje pusėje. Vaisiai – tamsiai pilki arba rusvi, margi, gūbriuoti, juodai išraižyti riešutėliai. Dauginasi sėklomis, kurios dirvožemyje išlieka daigios iki 10 metų. Sudygsta patekusios į paviršinį dirvožemio sluoksnį.

Savybės
-------

Tai nuodingas augalas gyvuliams, ypač arkliams. Sukelia paralyžių. Sėklose yra apie 45 proc. nuodingo aliejaus, tinkamo techniniams reikalams, pavyzdžiui, odos gaminiams blizginti.

Porūšiai
--------

Yra išskiriamas vienas geltonžiedės aklės porūšis ir varietetas:

* *Galeopsis speciosa* subsp. *sulphurea* (Jordan) Briq.
* *Galeopsis speciosa* var. *boroei* (Corb.) P. Fourn.

* Žiedai
* Žiedynas

Nuorodos
--------

* Geltonžiedės aklės mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per theplantlist.org Archyvuota kopija 2019-06-17 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
* Galeopsis speciosa– Nature Gate (anglų k.)

Literatūra
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Geltonžiedė aklė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 206 p.
**Seisilugas** (val. *Seisyllwg*) – ankstyvųjų viduramžių valstybė pietvakarių Velse (greičiau kunigaikštystė, negu karalystė), egzistavusi VII–X amžiuose.

720 metais Kerdigionono karalius Seisilas ap Klidogas – tiesioginis Keredigo palikuonis – laimėjo prieš Devidą ir atėmė iš jo Istrad-Tivi teritoriją. Naujai padidėjusi valstybė buvo pavadinta jo garbei, t. y. Seisilugu. Šita naujai sukurta karalystė ir toliau didėjo. VII a. pabaigoje – VIII a. pradžioje į jos sudėtį įėjo Bieltas Gvertrinionas. Vyriška karaliaus Kridigo giminės linija kirtosi 872 metais su Gurgano ap Meirigo mirtimi. Pasinaudojęs dinastijos krize, jo svainis Rodri ap Mervinas užgrobė Seisilugą ir tam kuriam laikui paskelbė jo priklausomybę Gvinedui. Tačiau po Rodrio mirties jo sūnus Kadelas vienu ar kitu būdu atkūrė Seisilugo nepriklausomybę. 904 metais Kadelas užkariavo kaimyninį Divedą, pasodinęs ten savo sūnų Hivelą Gerajį. 920 metais Hivelas, paveldėjęs Seisilugo karūną, sujungė abi savo valstybes į Deheibarto karalystę.

Karalių sąrašas
---------------

* Seisuilas ap Klidogas (665–700)
* Artuisas ap Seisilas (700–735)
* Divnualas ap Artuisas (735–770)
* Meurigas ap Divnualas (770–807)
* Artenas ap Meurigas (807-80)
* Gugonas ap Meurigas (808–871)
* Kadelas ap Rodri (871–909)
* Klidogas ap Kadelas (909–920)

Išnašos
-------

1. ↑  EBK: King Rhein of Dyfed & Brycheioniog
2. ↑  Кередигион, Сейсиллуг, Дехейбарт Archyvuota kopija 2010-09-06 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* Davies, John A History of Wales. – Penguin Books, 2007. – ISBN 9780140284751

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Seisilugas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

*
**Derrick Low**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1986 m. kovo 11 d. (35 metai) |
| Gimimo vieta | Honolulu, JAV |
| Ūgis | 1,93 m |
| Svoris | 86 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | Įžaidėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 2008-200920092009-201020102011-2013201320142015-2017 | Sidnėjaus „Spirit"Roueno „Basket"Šiaulių „Šiauliai"Haifos „Maccabi"Dnepropetrovsko „Dnipro"Mariupolio „Azovmaš"Konijos „Selçuk Üniversitesi"Pasvalio „Pieno žvaigždės" |  |
| Šalies rinktinė |
| 2007 |  JAV |  |
|  |

**Derikas Lou** (g. 1986 m. kovo 11 d. Honolulu) – JAV krepšininkas, rungtynivęs įžaidėjo pozicijoje.

Biografija
----------

Derikas Lou gimė 1986 m. kovo 11 d. Honolulu (Havajai). Įstojo į Vašingtono valstijos universitetą. Baigęs universitetą žaidė Australijoje, Prancūzijoje, Lietuvoje, Izraelyje, Ukrainoje.

Karjera
-------

Atstovaudamas savo mokyklai tris kartus buvo išrinktas Havajų „Misteriu krepšiniu". Buvo pakviestas į JAV jaunimo rinktinę. 2007 m. atstovavo JAV nacionalinę rinktinę Panamerikos čempionate. 2007–2008 m. sezoną Vašingtono valstybinio universiteto ekipai D. Lou per 33 min. pelnydavo po 14,1 taško, atlikdavo po 1,6 perdavimo. 2008–2009 sezoną pradėjo Australijos krepšinio lygoje. D.Lou atstovavo Sidnėjaus „Spirit" ekipai, po to persikėlė į Prancūziją ir vilkėjo Ruano „Basket" komandos marškinėlius. 2009–2010 sezoną žaidė Šiauliuose. Prisijungęs prie Šiaulių komandos tapo vienas iš jos lyderių. Europos taurės turnyre D. Lou rinko 18,5 taško ir atliko 3,8 rez. perdavimo. Su Šiauliais tapo LKF taurės trečios vietos nugalėtoju. Dalyvavo LKL visų žvaigždžių dienoje, laimėjo tritaškių konkursą.

2010 m. liepos 20 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Haifos „Maccabi" klubu, tačiau gruodžio viduryje buvo atleistas.

2017 m. Lietuvos antidopingo agentūros paimtame Lou dopingo teste aptikta dimetilbutilamino ir higenamino. Sportininkas diskvalifikuotas.

Pasiekimai
----------

* 2010 m. LKF taurės trečios vietos laimėtojas.
* 2010, 2016 m. LKL Visų žvaigždžių dienos tritaškių konkurso nugalėtojas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2012-03-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑  Nutylėta dopingo istorija: Dilys Pasvalyje turėjo likimo draugą
4. ↑  LKL „Snaiperio" konkurse – D.Low triumfas, *15min.lt*, 2010-03-20.
5. ↑  Pergalingas sugrįžimas: Derrickas Low antrą kartą geriausias LKL snaiperis, *basketnews.lt*, 2016-02-21.

Nuorodos
--------

* BC Šiauliai: Low profilis[neveikianti nuoroda]
| **Jadvyga Zinkevičiūtė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1949 m. lapkričio 7 d. (73 metai)Trakuose |
|  |
| Veikla | biomedikė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja |
|  |
| Alma mater | 1973 m. Vilniaus universitetas |

**Jadvyga Zinkevičiūtė** (1949 m. lapkričio 7 d. Trakuose) – biomedikė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1968–1973 m. studijavo Vilniaus valstybinio universiteto Gamtos mokslų fakultete ir įgijo mikrobiologės specialybę. 1986 m. apgynė biomedicinos mokslų daktarės disertaciją.

1973–1986 m. Taikomosios enzimologijos mokslinio tyrimo instituto mokslinė bendradarbė. Yra paskelbusi 24 mokslinio darbo publikacijas (Lietuvoje, Švedijoje, Monake, Rusijoje, Latvijoje, Bulgarijoje), trijų mokslinių išradimų autorė. 1987–1993 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos mokslinio tyrimo instituto mokslinė bendradarbė. 1993–1998 m. Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakulteto vyresnioji mokslo asistentė, kurso kuratorė, bakalauro ir magistro studijų darbų vadovė, daktaro disertacijų oponentė. 1993–2003 m. Vilniaus aukštesniosios medicinos mokyklos dėstytoja. 1999–2000 m. Lietuvos teisės universiteto doktorantūros studijų vedėja. 2001 m. Valstybinio visuomenės sveikatos centro visuomenės sveikatos administratorė. 2001–2004 m. Valstybinės visuomenės sveikatos priežiūros tarnybos prie Sveikatos apsaugos ministerijos Nacionalinio narkotikų informacijos biuro ekspertė. 2004 m. Narkotikų kontrolės departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės vyresnioji specialistė. 2004–2008 m. Seimo narė, išrinkta Naujosios Vilnios rinkimų apygardoje Nr. 10.

2004 m. buvo Darbo partijos narė bei šios partijos Socialinės apsaugos ir darbo komiteto pirmininkė.

Dukra Rasa.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Koalicija Darbo partija + jaunimas – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-06-01 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Darbo partija – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-06-03 iš Wayback Machine projekto.
| Ščebralenk. *Szczebra* |
| --- |
| 

ŠčebraŠčebra

53°54′00″ š. pl. 22°58′00″ r. ilg.﻿ / ﻿53.90000°š. pl. 22.96667°r. ilg.﻿ / 53.90000; 22.96667﻿ (Ščebra)Koordinatės: 53°54′00″ š. pl. 22°58′00″ r. ilg.﻿ / ﻿53.90000°š. pl. 22.96667°r. ilg.﻿ / 53.90000; 22.96667﻿ (Ščebra) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Palenkės vaivadija Palenkės vaivadija |
| **Apskritis** | Augustavo apskritis |
| **Valsčius** | Naujinės valsčius |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 280  |
| **Altitudė** | 133 m |
|  |
| **Pašto kodas** | PL 16-304 |

**Ščebra**, **Stebra** (lenk. *Szczebra*) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Naujinės valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietus nuo Naujinės, 6 km į šiaurę nuo Augustavo ir 88 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaimo gyventojai dažniausiai dirba miškininkystės ir žemės ūkio pramonėje. Netoli kaimo teka Ščeberkos upė.

Istorija
--------

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pavadinimo kilmė
----------------

Tikėtina, kad kaimo pavadinimas kilo nuo šalia tekančios upės – *Ščeberka*. Švedų mokslininkas, Suvalkijos vandenvardžių ir vietovardžių tyrinėtojas Knut Olof Falk teigia, jog upelio dugnas yra nepaprastai akmenuotas, neretai primenantis akmenimis grįstą gatvę. Pasinaudodamas senesniu šio pavadinimo variantu *Stebra* (1547 m.) nustatė ryšį su jotvingišku žodžiu *stabis* (akmuo). Taigi Szczeberka (Ščeberka) yra lietuviško pavadinimo *Akmena* atitikmuo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Straipsnis apie kaimo pavadinimo kilmę (liet.)[neveikianti nuoroda]


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RNaujinės valsčiaus gyvenvietės |
| --- |
|  |
| 
Atenai • Barščova Gura • Blizna • Brizgelis • Bušnica • Cisuvekas • Danovskiai • Jurizdika • Juzefovas • Kopanica • Krušnikas • Mankynė • Naujinė • Nove Gatnė • Olšanka • Osinska Būda • Pijavne Polskiai • Pijavne Velkiai • Podkruluvekas • Podnovinka • Povalai • Sokolnė • Stare Gatnė • Strenkovizna • Ščeberka • Ščebra • Ščepkai • Tabalis • Valnė • Zakontai  |  |

 |
| **Jadvyga Mozūraitė-Klemkienė** |
| --- |
| Gimė | 1923 m. liepos 14 d.Kaunas |
| Mirė | 2009 m. lapkričio 8 d. (86 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Vytautas Klemka |
|  |
| Veikla | skulptorė, grafikė |
|  |
| Alma mater | Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutas |

**Jadvyga Mozūraitė-Klemkienė** (1923 m. liepos 14 d. Kaunas – 2009 m. lapkričio 8 d.) – Lietuvos skulptorė, grafikė.

Biografija
----------

Sutuoktinis Vytautas Klemka. 1950 m. baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą, mokytojai Jonas Mikėnas, Vytautas Kairiūkštis.

1949–1951 m. dėstė Kauno dailės mokykloje, 1950–1961 m. – Kauno Stepo Žuko taikomosios dailės technikume, 1961–1980 m. – Lietuvos dailės institute, nuo 1973 m. docentė. 1993–2000 m. Nacionalinio Čiurlionio dailės muziejaus restauratorė.

Kūryba
------

Sukūrė dekoratyvinių skulptūrų („Motina ir vaikas" 1973 m. „Kūrėja", 1989 m. abi Kaune, „Jaunystė" Druskininkuose, 1979 m.), smulkiosios plastikos kūrinių („Baltija" 1983 m.), teminių, figūrinių (dažniausiai keraminių) kompozicijų, reljefų („Pajūrio moterys" 1961 m. „Dvi kartos" 1964 m. „Motinystė", „Šeima", abi 1972 m. „Kardiologija" 1981 m. „Svajonė" 1990 m. „Skausmas" 1992 m.), kultūros, meno ir mokslo veikėjų realistinių skulptūrinių portretų (akademikas Vladas Lašas, 1957 m. Lazdynų Pelėda, 1959 m. aktorius Algimantas Masiulis, 1983 m. režisierius Gytis Padegimas, 1998 m.). Kuria grafikos (monotipija, linoraižinys, medžio raižinys, kartono raižinys) technika įvairios tematikos kūrinius („Žvejo sapnas" 1965 m. „Darbas" 1966 m. „Kaimas ir miestas" 1973 m.), tapybos kompozicijas („Poilsis", „Motina", „Mėnesiena", visi 1967 m.). Kūrybai įtakos turėjo J. Mikėno kūrybos principai, tautodailė, antika, Egipto, Rytų šalių menas. Skulptūroms būdingos apibendrintos stilizuotos formos, kompaktiškas monolitiškas siluetas ir kompozicija, lakoniškumas, harmoninga visuma, grafikos kūriniams – konstruktyvumas, dekoratyvumas.

Nuo 1953 m. dalyvauja parodose; individualios parodos – Vilnius 1983 m. Kaunas 1973 m. 1983 m. 1993 m. 2003 m. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

Įvertinimas
-----------

* 1960 m. – LTSR nusipelniusi mokytoja

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis. *Jadvyga Mozūraitė-Klemkienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 549 psl.
| **Russula ochroleuca** |
| --- |
| Geltonviršė ūmėdė (*Russula ochroleuca*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Ūmėdė  *( Russula)* |
| Rūšis: | Geltonviršė ūmėdė  *( Russula ochroleuca)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Geltonviršė ūmėdė** (*Russula ochroleuca*) – ūmėdžių (*Russula*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutinio didumo. Kepurėlė 5-8 (10) cm skersmens, iš pradžių pusiau apvali, vėliau iškili, paplokščia, kartais įdubusi, aukso geltonumo, geltona, žalsvo atspalvio, minkšta, matinė, sausa, luobelė gerai lupasi.
Lakšteliai balti, senesnių ochriniai, tankūs, minkšti, deginančio skonio, prisegtiniai. Kotas 3-8 cm ilgio, 1-2,5 cm storio, baltas, senų pilkas, vidus kamštiškas, minkštas. Trama balta, kieta, nekarti, malonaus kvapo.

Auga liepos–spalio mėnesiais spygliuočių, lapuočių miškuose. III kategorijos valgomas grybas. Lietuvoje retas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vincentas Urbonas. *Grybai*. Vilnius: Mokslas, 1986. p. 94.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Geltonviršė ūmėdė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Jadvyga Netupskaitė** |
| --- |
| Gimė | 1887 m. spalio 30 d.Vilnius |
| Mirė | 1942 m. vasario 14 d. (54 metai)Marijinskas, Kemerovo sritis |
|  |
| Veikla | revoliucinė politinė veikėja |
| Partija | 1906 m. LSDP, 1917 m. RSDDP(b) |

**Jadvyga Netupskaitė** (1887 m. spalio 30 d. Vilniuje – 1942 m. vasario 14 d. Marijinske, Kemerovo sritis) – revoliucinė politinė veikėja.

Biografija
----------

Nuo 1906 m. Lietuvos socialdemokratų partijos (LSDP) Šiaulių organizacijos narė. Baigusi mokytojų kursus, 1907–1909 m. dirbo Vladimiro Zubovo dvaro darbininkų vaikų mokyklos mokytoja. 1907 m. LSDP VII suvažiavimo delegatė. 1908 m. nuteista 3 savaitėms kalėjimo už Gegužės 1-osios proklamacijų platinimą Gubernijos dvare.

Pirmojo pasaulinio karo metais kartu su Vladimiro Zubovo šeima pasitraukė į Rusiją. Nuo 1916 m. gyveno Petrograde. Nuo 1917 m. RSDDP(b) narė. Po Spalio perversmo dirbo įvairų partinį darbą. 1926–1935 m. Leningrado politinio švietimo instituto direktorė. 1933–1935 m. VKP(b) Leningrado srities komiteto narė, kandidatė į miesto komiteto narius, miesto tarybos deputatė. 1935 m. suimta, apkaltinta, kad 1925–1926 m. buvo naujosios opozicijos veikėja. Nusižudė tremtyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Judita Komodaitė. *Jadvyga Netupskaitė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. - 209
| **Jadvyga Kutkuvienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1898 m. sausio 25 d.Rusija Žiogų dvaras, Skapiškio valsčius |
| Mirė | 1984 m. balandžio 27 d. (86 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Čikaga |
| Sutuoktinis (-ė) | Aleksandras Kutkus |
|  |
| Veikla | Lietuvos dainininkė (mecosopranas), pedagogė |
|  |
| Alma mater | Kauno muzikos mokykla |

Marina Mnišek vaidmuo Modesto Musorgskio operoje Borisas Godunovas
**Jadvyga Kutkuvienė-Vencevičaitė** (1898 m. sausio 25 d. Žiogų dvaras, Skapiškio valsčius – 1984 m. balandžio 27 d. Čikaga) – Lietuvos dainininkė (mecosopranas), pedagogė.

Biografija
----------

Vyras Aleksandras Kutkus. Dainuoti mokėsi Kauno muzikos mokykloje ir privačiai pas O. Pavlovą. 1920 m. debiutavo Operos vaidyklos pirmajame spektaklyje – Dž. Verdžio operoje „Traviata". 1920–1944 m. Valstybės teatro solistė. Gavusi Švietimo ministerijos stipendiją 1929–1930 m. studijavo Paryžiuje pas S. Gladkają-Kedrovą. 1941–1943 m. dėstė dainavimą Kauno konservatorijoje. 1944 m. pavasarį persikėlė į Vilnių, dainavo Vilniaus operoje, dėstė muzikos mokykloje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1947 m. Detmolde dainavo lietuvių pabėgėlių pastatytoje Dž. Rosinio operoje „Sevilijos kirpėjas". 1949 m. apsigyveno JAV, Čikagoje, dėstė dainavimą muzikos studijoje. Valstybės teatre Kaune sukūrė apie 50 vaidmenų.

Vaidmenys
---------

* Amneris, Azučena, Ulrika – Džiuzepė Verdis. Aida, Trubadūras, Kaukių balius
* Dalila – Kamilis Sen Sansas. Samsonas ir Dalila
* Laura – Almikaras Pončielis. Džokonda
* Šarlotė – Žiulis Masnė. Verteris

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jadvyga Kutkuvienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 340 psl.
| **Arundina graminifolia** |
| --- |
| Siauralapė arundina (*Arundina graminifolia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Smidriečiai  *( Asparagales)* |
| Šeima: | Gegužraibiniai  *( Orchidaceae)* |
| Gentis: | Arundina  *( Arundina)* |
| Rūšis: | Siauralapė arundina  *( Arundina graminifolia)* |

 |

**Siauralapė arundina** (*Arundina graminifolia*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalas – vienintelė rūšis **arundinos** (*Arundina*) gentyje. Stiebas plonas, nuo 70 cm iki 2 m ilgio. Lapai lancetiški, 9-19 cm ilgio ir 0,8-1,5 cm pločio, su nusmailėjusia viršūne. 

Žydi vasarą ir rudenį. Žiedynas raceminis, 7-16 cm ilgio. Žiedai 5-8 cm skersmens, rausvi, balti.

Auga Azijoe tropikuose nuo Indijos, Nepalo, Tailando, Malaizijos, Singapūro, Pietų Kinijos iki Indonezijos, taip pat Ramiojo vandenyno salose. Introdukuota Puerto Rike, Kosta Rikoje ir Panamoje.

Nuorodos
--------
| **Jonušas Modestas Sanguška** |
| --- |
|  |
| Sanguškos |
| Herbas „Pogon" |
| Herbas „Pogon" |
|  |
| Gimė | 1749 m. |
| Mirė | 1806 m. (~57 metai) |
| Tėvas | Povilas Karolis Sanguška |
| Motina | Barbora Sanguška |
| Sutuoktinis (-ė) | Karolina Godzka, Anelija Ledochovska |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Šv. Stanislovo ordinasŠv. Stanislovo ordinasBaltojo erelio ordinasBaltojo erelio ordinas |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Jonušas Modestas Sanguška** (lenk. *Janusz Modest Sanguszko*, 1749–1806, Zaslavas) – Lenkijos kunigaikštis, Kremeneco seniūnas, Karūnos didysis sargybinis (nuo 1787 metų), Targovicos konfederacijos narys, Rusijos armijos generolas-poručikas.

Biografija
----------

Jonušo Modesto Sanguškos antroji žmona Anelija Ledochovska 
Lietuvos didžiojo maršalkos, Ostrogiškių ordinato, kunigaikščio Povilo Karolio Sanguškos (1680–1750) jaunesnysis sūnus nuo trečios santuokos su Barboras Uršule Dunina (1718–1791). Jo vyresnysis įbrolis Jonušas Aleksandras buvo paskutinis Ostrogiškių ordinatas.

1775 m. gegužės 30 d. buvo apdovanotas Švento Stanislovo ordinu. 1787 m. kovo 15 d. iš paskutinio Lenkijos karaliaus Stanislovo Augusto rankų gavo Baltojo erelio ordiną.

1767 metais Jonušas Modestas Sanguška palaikė Radomo konfederaciją. 1787 metais gavo Karūnos didžiojo sargybinio pareigybę. 1792 metais dalyvavo Targovicos konfederacijoje. 1793 metais, po antro ATR padalijimo, kunigaikštis Jonušas Sanguška už atsidavimą Rusijai gavo generolo-poručiko laipsnį.

Šeima
-----

Buvo vedęs du kartus. 1773 metais pirma santuoka buvo su Karolina Godzka (1751–1804), 1778 metais suyuoktiniai išsiskyrė. Jo antroji žmona tapo Anelija Ledochovska (m. 1825), nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus ir dvi dukteris:

* Klementina Sanguška, 1-mas vyras Vladislovas Ostrovskis, 2-as vyras Napoleonas Malachovskis
* Karolis (1779–1840)
* Konstantinas
* Barbora Sanguška

Buvo palaidotas Švento Jono krykštitojo bažnyčioje, Zaslave.

Literatūra
----------

* Jerzy Dunin Borkowski. Almanach błękitny: genealogia żyjących rodów polskich. Lwów – Warszawa, 1908.

Nuodos
------
| **Jadvyga Teofilė Juškytė, Juškevičiūtė** |
| --- |
| Gimė | 1869 m. sausio 1 d.Pernarava |
| Mirė | 1948 m. kovo 16 d. (79 metai)Milvydai, Pernaravos valsčius |
|  |
| Veikla | Lietuvos pedagogė, tautosakininkė, tautinio atgimimo veikėja |

Pirmojo lietuviško vaidinimo „Amerika pirtyje" organizatoriai ir vaidintojai. Jadvyga Juškytė sėdi antra iš kairės.
**Jadvyga Teofilė Juškytė, Juškevičiūtė** (1869 m. sausio 1 d. Pernarava – 1948 m. kovo 16 d. Milvydai, Pernaravos valsčius) – Lietuvos pedagogė, tautosakininkė, tautinio atgimimo veikėja.

Biografija
----------

Mokėsi namuose. 1901–1905 m. mokytojavo privačiai, 1905–1912 m. Ginkūnų grafų Zubovų, Gubernijos mokyklos mokytoja, 1920–1930 m. Pernaravos pradžios mokyklos vedėja. 1905 m. dalyvavo Didžiajame Vilniaus seime. 1918 m. įsteigė Pernaravos valsčiaus savivaldybę, 1919 m. – vietinį gynimo komitetą, rinko kariuomenei maistą ir drabužius. Įsteigė šaulių būrį, kurį laiką buvo jo pirmininkė.

Platino lietuvišką spaudą, bendradarbiavo laikraščiuose ir žurnaluose „Varpas", „Ūkininkas", „Tėvynės sargas", „Vilniaus žinios", „Lietuvos žinios", „Mokykla", „Visuomenė", „Tėvynės balsas" ir kituose. Pasirašinėjo Širšės slapyvardžiu. Bendravo su J. Jablonskiu, K. Jauniumi, V. Kudirka, J. Šliūpu, Vaižgantu, P. Višinskiu, Žemaite. Su G. Petkevičaite-Bite 1894 įsteigė „Žiburėlio" draugiją. Vaidino pirmajame lietuvių spektaklyje „Amerika pirtyje" Palangoje 1899 m.

Parengė pradžios mokykloms vadovėlius: „Vaikų skaitymėliai" (1905 m.), „Lietuviškieji diktantai pradedamosioms mokykloms" (1907 m.), „Rašybos lavinimosi darbai" (su S. Vazneliu, 1909 m.), maldaknygę – „Sveika Marija" (1906 m. sudaryta iš M. Daukšos, M. Valančiaus, A. Baranausko, Maironio ir kitų maldų). Maldaknygėje yra ir jos parašyta malda „Šaukimas prie Viešpats per šv. Antano užtarimą". Išvertė pjesių rinkinį „Scenos vaizdeliai" (2 kn. 1912 m.). Užrašė lietuviškų pasakų, rinko tautodailės dirbinius. Didelį prijuosčių rinkinį padovanojo Kauno miesto muziejui.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Jadvyga Juškytė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 86 psl.