recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Aštrūs mango ačariai

  

**Ačaris** (hind. अचार, IAST: *achār*) – marinuotos daržovės ir vaisiai, plačiai naudojami Indiškose virtuvėse, patiekiami kaip garnyras prie kitų patiekalų, gerinantys virškinimą. Nuo čatnių skiriasi savo konsistencija ir gamyba.

Pavadinimai
-----------

Ši garnyrų rūšis vartojama visame Indijos subkontinente, ir žinoma įvairiais lokaliais pavadinimais.
Hindi, Urdu ir Bengali kalbomis tariamas ***achār*** (hind. अचार, urd. اچار, beng. আচার), kanadų kalba – ***upinakaji*** (kan. ಉಪ್ಪಿನಕಾಯಿ  = *uppinakaayi*), telugų kalba – ***paččadi*** (telug. పచ్చడి  = *pachchadi*), tamilų kalba – ***orugai*** (tamil. ஊறுகாயஂ  = *oorugai*). Marati kalba žinomas kaip ***lonače*** (marath. लोणच  = *lonache*), malajalių kalba – kaip ***upilituthu***, gudžaratų kalba – kaip ***athanu*** (gudž. અથાણું = *athāṇũ*).

Ačariai žinomi ir Mianmaro virtuvėje, kur vadinami ***thanat***.

Produktai ir įvairovė
---------------------

Ačariams naudojami įvairūs vaisiai ir daržovės, kurie apdorojami rūgštimi (paprastai citrinos sultimis), aliejumi. Dažniausiai ačariai gaminami vasarą ir naudojami ištisus metus. Tradiciškai su prieskoniais apdorotos daržovės buvo laikomos saulėkaitoje bent tris savaites, kad paspartinti fermentacijos procesą. Jos saugomos aklinai uždarytuose stikliniuose ar porceliano induose.

Visoje Pietų Azijoje žinomi tūkstančiai ačarių receptų, o produktų naudojimas labai įvairuoja priklausomai nuo regiono. Dažniausiai naudojami ačariams produktai yra mangas, citrina, laimas, kalafioras, morka, ridikas, pomidoras, svogūnas, moliūgas, palmės šerdis, lotoso šaknys, rožių žiedlapiai, imbieras, indiškasis lapainis, česnakas, čili, kaliaropė, *cordia* (*gunda*), *capparis decidua* (*kerda*), *Dioscorea alata* (*zimikand*), *Carissa carandas* (*karonda*), kartusis agurkas (*karela*), duonmedis, grybai, baklažanas, agurkas, ropė ir kt.

* Bengalijos, Asamo, Orisos virtuvėse būdingas garstyčių aliejaus naudojimas.
* Gudžarato virtuvėje ačariams naudojami žali mangai, citrinos, žali čili, *cordia* (*gunda*), *capparis decidua* (*kerda*). Mango ačariams naudojamas žemės riešutų aliejus, pankolio sėklos, datulės (*kharek*) ir pan.
* Kanadų virtuvėje vienas garsiausių ačarių yra sūdyti mangai (prisirpę ir nepjaustyti), pasižymintys sūriai saldžiu skoniu. Tarp jų garsiausi yra *jeerige midi*.
* Malajalių virtuvėje kiekviena ačario rūšis turi savo pavadinimą. Pvz. mango ačariai vadinami *maangaacurry*, o imbieriniai – *ingicurry*
* Tamilų virtuvėje naudojamas ricinos aliejus, suteikiantis specifinį skonį ir kvapą. Ypatingi tamilų ačariai yra *maavadu* (gaminamas iš ką tik užmegztų mangų vaisių) ir *narthangai* (gaminamas iš neprisirpusių sūdytų citronų).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ačaris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Bliznalenk. *Blizna* |
| --- |
| 

BliznaBlizna

53°54′10″ š. pl. 23°00′53″ r. ilg.﻿ / ﻿53.90278°š. pl. 23.01472°r. ilg.﻿ / 53.90278; 23.01472﻿ (Blizna)Koordinatės: 53°54′10″ š. pl. 23°00′53″ r. ilg.﻿ / ﻿53.90278°š. pl. 23.01472°r. ilg.﻿ / 53.90278; 23.01472﻿ (Blizna) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Palenkės vaivadija Palenkės vaivadija |
| **Apskritis** | Augustavo apskritis |
| **Valsčius** | Naujinės valsčius |
|  |
| **Pašto kodas** | PL 16-304 |

**Blizna** (lenk. *Blizna*) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Naujinės valsčiuje, Augustavo apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 5 km į pietryčius nuo Naujinės, 7 km į šiaurės rytus nuo Augustavo ir 88 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės. Kaime yra Bliznos geležinkelio stotelė.

Istorija
--------

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pavadinimo kilmė
----------------

Tikėtina, kad kaimo vardas kilęs nuo šalia esančių Bliznos ežero ar Bliznos upės, kurių vardą galbūt galima sieti su lietuvių kalbos veiksmažodžiu *blyžoti* (upės pavadinime vietoje šaknies *ž* yra išlikęs jotvingių buvęs pribalsis *z*) – "gulėti paslikam" arba nuo veiksmažodžio *blizgėti* "atsispindėti saulei ramiame vandenyje". Priesaga *n* nurodo erdvėje nusidriekusį objektą - upę.

Geležinkelis
------------

Kaimas turi vienos platformos, vieno perono geležinkelio stotelę, per kurią eina Sokulkos-Suvalkų geležinkelio linija Nr. 40. Stotelė yra 74.789 šios linijos kilometre, nuo stotelės iki Ščepkų geležinkelio stotelės yra 7.565 km ir iki Augustavo Porto geležinkelio stotelės 5.387 km.

**Geležinkelio ruožas**| 

Ščepkai
**Blizna**
Augustavo Portas

 |

* Kaimo geležinkelio stotisKaimo geležinkelio stotis
* Traukinių tvarkaraštis stotyjeTraukinių tvarkaraštis stotyje

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jotvingių krašto istorijos paveldo metraštis


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RNaujinės valsčiaus gyvenvietės |
| --- |
|  |
| 
Atenai • Barščova Gura • Blizna • Brizgelis • Bušnica • Cisuvekas • Danovskiai • Jurizdika • Juzefovas • Kopanica • Krušnikas • Mankynė • Naujinė • Nove Gatnė • Olšanka • Osinska Būda • Pijavne Polskiai • Pijavne Velkiai • Podkruluvekas • Podnovinka • Povalai • Sokolnė • Stare Gatnė • Strenkovizna • Ščeberka • Ščebra • Ščepkai • Tabalis • Valnė • Zakontai  |  |

 |
Žmogaus vaisius kartu su placenta, trečio mėnesio nėštumo savaitę.
**Žmogaus vaisius** (lot. *fetus* – 'atžala') – žmogaus vystymosi stadija tarp gemalo ir naujagimio. Trunka maždaug nuo trečiojo nėštumo mėnesio (devintosios savaitės), kai susidaro placenta, iki gimdymo.

Pirmąsias 8 nėštumo savaites nuo apvaisinimo žmogaus gyvybė vadinama gemalu. Apie devintą savaitę jis ima įgauti žmogui būdingų bruožų, 3-ojo mėnesio pabaigoje yra 8–9 cm dydžio, nėštumo viduryje apie 25 cm, prieš gimdant – apie 50 cm ūgio ir virš 3 kg svorio. Vaisiaus judesiai prasideda nuo 12-osios nėštumo savaitės, nors dažniausiai moteris juos pajunta ne anksčiau kaip 18–20-ąją savaitę. Apie 4 mėnesį ima formuotis išoriniai lytiniai organai. Nuo nėštumo vidurio jau galima aptikti širdies plakimą, kuris apie dukart dažnesnis nei mamos. 28-ąją nėštumo savaitę vaisius siekia 35 cm ūgio ir sveria apie 1 kg.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Jones, Richard E. (2006). *Human reproductive biology*. Kristin H. Lopez (3rd ed.). Amsterdam: Elsevier Academic Press. ISBN 978-0-12-088465-0. OCLC 61351645.
2. 1 2  *Vaisius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-09-18.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žmogaus vaisius** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Skarlatina |
|  
Ligonio išbertas liežuvis |
| ICD-10 | A38 |
| ICD-9 | 034.1 |
| LigųDB | 29032 |

**Skarlatina** (lot. *scarlatina*) – ūminė 2-8 metų amžiaus vaikų infekcinė liga. Jos požymiai labai panašūs į anginos, tačiau išsiskiria jai būdingu ryškiai raudonu veido bėrimu. Skarlatiną sukelia A grupės beta-hemoliziniai streptokokai ir jų išskiriami toksinai. Ta pati bakterija kartais sukelia tonzilitus, faringitus (anginą), plaučių uždegimą. Kai kurie žmonės yra šios bakterijos nešiotojai, tačiau patys neserga. Vyresnio amžiaus žmonės dažniausiai imunitetą skarlatinai jau turi. Vaikus iki 2 metų amžiaus nuo šios infekcinės ligos paprastai apsaugo iš mamos gauta imuninė apsauga.

Paraudę skruostai ir išbertas kūnas – būdingi skarlatinos požymiai
Liga plinta oro–lašeliniu būdu, todėl užsikrečiama nuo kalbančio, kosinčio ar čiaudinčio infekuoto žmogaus, per ligonio užkrėstus daiktus, maistą. Persirgus skarlatina įgyjamas imunitetas, tačiau galima susirgti ir kartotinai. Nuo skarlatinos skiepų nėra.

Ligos eiga ir gydymas
---------------------

Liga prasideda staiga, ligonis pradeda karščiuoti (iki 40 laipsnių). Būdingas bendras negalavimas, pasireiškia gerklės, galvos, pilvo skausmai, pykinimas, kartais vėmimas. Kartu padidėja kaklo limfmazgiai, patinsta ir parausta tonzilės ir žiočių lankai, o ant gomurio ir ant liežuvėlio matomi tamsiai raudonos spalvos taškeliai. Per 24 val. išberia smulkiais skaisčiais taškeliais paraudusioje, paburkusioje viso kūno odoje. Ryškesni bėrimai būna ties odos raukšlėmis: kaklo, pažastų, kirkšnių srityje, pakinkliuose. Po 7-10 dienų nuo pirmųjų bėrimų prasideda rankų, ypač pirštų, liemens ir kojų odos lupimasis. Yrant streptokokų struktūroms, į ligonio kraują patenka baltymų komponentų, sukeliančių alergines reakcijas. Sepsiniai procesai pasireiškia kraujo infekcija arba antriniais infekcijos židiniais. Ligoniui dažnai pažeidžiamas miokardas, gali išsivystyti inkstų ligos.

Ligonis hospitalizuojamas sergant sunkesne forma. Jei nėra komplikacijų, stacionare ligonis gydomas 10 dienų, paskui 12 dienų izoliuojamas namie. Gydytojas skiria vartoti antibiotikus,. Dažnai karščiavimas neužtrunka ilgiau kaip parą. Pirmo pasirinkimo vaistas yra penicilinas. Jei temperatūra aukšta, galima vartoti paracetamolį. Ligoniui svarbu gerti daug skysčių. Jis turėtų būti izoliuotas nuo kitų šeimos narių, naudoti tik asmeninius daiktus. Jei vaikas gydytas ligoninėje ir nėra komplikacijų, jį galima išleisti į namus po 10 dienų.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Skarlatina** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Skarlatinos istorija (anglų k.)
* Skarlatina (*imunitetas.lt*)
| ***Bloga diena Avinui*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Giornata nera per l'ariete |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Luigi Bazzoni |
| Scenaristas (-ai) | Mario di NardoMario FanelliLuigi Bazzoni |
| Kompozitorius | Ennio Morricone |
| Vaidina | Franco Nero Silvia MontiAgostina BelliIra Von Furstenberg |
| Metai | 1971 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Bloga diena Avinui** (it.  *Giornata nera per l'ariete*) – 1971 m. Italijoje sukurtas kriminalinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Franco Nero – Andrėja
* Silvia Monti – Helena
* Pamela Toffin – Lu
* Wolfgang Preiss – komisaras
* Ira von Furstenberg – Izabelė
* Rosella Falk – Sofija
* Agostina Belli – Džulija

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Policija gauna įrašytą garso kasetę, kurioje įrašytas balsas pasakoja apie tai, kokį malonumą jis patiria žudydamas žmones. Netrukus iš tiesų mieste prasideda serija žmogžudysčių, kurių aukos vienaip ar kitaip susijusios su kriminalinių naujienų reporterių Andrėja. Pastarasis, nuolat įnikęs į alkoholį, pats mėgina aiškintis nusikaltimų aplinkybes, tačiau netrukus tampa įtariamuoju, nes nusikaltimų įvykdymų metu neturi alibi. Susipykęs su laikraščio redaktoriumi Andrėja išeina iš darbo ir buvęs viršininkas taip pat miršta. Policija nusprendžia kol kas nesuimti reporterio, todėl šis priverstas skubėti ieškoti tikrojo žudiko...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Aglais urticae** |
| --- |
| Dilgėlinukas (Aglais urticae)Dilgėlinukas (*Aglais urticae*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Pleštekės  *( Nymphalidae)* |
| Gentis: | *Aglais*  *( Aglais)* |
| Rūšis: | Dilgėlinukas  *( Aglais urticae)* |

 |
| Binomas |
| ***Aglais urticae***Linnaeus, 1758 |

**Dilgėlinukas** (*Aglais urticae*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys. Dydis 40-50 mm. Sparnų viršutinė pusė plytinės spalvos. Priekiniai sparnai su 3 keturkampėmis juodomis dėmėmis prie priekinio krašto ir su juoda išoriniame krašte. Užpakalinių sparnų pamatas ir pakraštinė juosta juoda. 

Lietuvoje dažna rūšis. Gyvena sodybose, pamiškėse, sausose pievose, paupiuose, kur auga daug dilgėlių. Per metus išsivysto viena generacija. Peržiemoja suaugėliai. Skraido birželio - rugsėjo mėn. peržiemoję kovo - gegužės mėn. Vikšrai su geltonomis šoninėmis linijomis; gyvena ant dilgėlių. Lėliukė nugarinėje pusėje su gumburėliais, o ties krūtine auksinėmis dėmelėmis.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*
| **Gediminas Kviklys** |
| --- |
| Gimė | 1946 m. balandžio 7 d. (77 metai)Vilnius |
| Tėvas | Vladas Kviklys |
|  |
| Veikla | vargonininkas, klavesinininkas, pedagogas |
|  |
| Alma mater | Lietuvos konservatorija |

**Gediminas Kviklys** (g. 1946 m. balandžio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos vargonininkas, klavesinininkas, pedagogas.

Biografija
----------

Tėvas Vladas Kviklys. Baigė Lietuvos konservatoriją: 1969 m. Stasio Vainiūno fortepijono, 1973 m. Leopoldo Digrio vargonų klases. 1986–1987 m. stažavo Prahos muzikos akademijoje pas Zuzana Ružičkovą. Tobulinosi tarptautiniuose meistriškumo kursuose Prahoje, Ciuriche, Milštate (Austrija), Leufstebruche (Švedija).

Nuo 1967 m. dėsto Čiurlionio menų mokykloje, nuo 1988 m. – dar ir Lietuvos konservatorijoje (nuo 2004 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija), nuo 1995 m. Vargonų ir klavesino katedros vedėjas. Nuo 1982 m. kamerinės muzikos ansamblio „Musica humana" klavesinininkas.

Surengė daugiau kaip 1000 solinių vargonų muzikos koncertų. Gastroliavo Vokietijoje, JAV, Šveicarijoje, Italijoje, Danijoje, Švedijoje, Čekijoje. Repertuarą sudaro įvairių epochų ir stilių muzika. Suredagavo lietuvių kompozitorių (Juozo Gruodžio, Vinco Bacevičiaus, Česlovo Sasnausko) kūrinių vargonams, aranžavo įvairių šalių kompozitorių kūrinių kameriniams ansambliams.

Bibliografija
-------------

* Gydytojas Vladas Kviklys. – Vilnius: Įvaizdžio pasaulis, 2008. – 64 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-9368-9-3

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gediminas Kviklys (vargonai, klavesinas) Archyvuota kopija 2007-10-25 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Aldona Juodelienė. *Gediminas Kviklys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. - 383 psl.
**Gediminas Laurinavičius** (g. 1933 m. sausio 3 d. Mickūniškių k. (Anykščių raj.)) – choro dirigentas ir muzikos mokytojas.

Biografija
----------

1944–1947 m. mokėsi Anykščių gimnazijoje, 1951 m. baigė Vilniaus 1-ąją vidurinę mokyklą. 1953 m. – Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos muzikos mokyklą (V. Dzevočkos akordeono klasė).

Gyvendamas tremtyje (1954–1965 m.), lankė Irkutsko muzikos mokyklą ir įgijo chorvedžio specialybę (diriguoti mokė M. Stebakovas). Akompanavo ir vadovavo Irkutsko geležinkelininkų klubo mišriajam chorui, buvo Irkutsko universiteto studentų mišriojo choro chormeisteris, kultūros – švietimo technikumo dėstytojas ir moksleivių choro studijos vadovas.

Grįžęs į Lietuvą, nuo 1965 m. buvo Kauno profsąjungų kultūros rūmų mišriojo choro „Gintaras" chormeisteris, 1957–1976 m. – meno vadovas ir dirigentas. Nuo 1976 m. – Kauno 1-osios vaikų muzikos mokyklos akordeono skyriaus vedėjas ir mokytojas, nuo 1995 m. – vyresnysis mokytojas.

1976 m. neakivaizdiniu būdu baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją (doc. Jono Motiekaičio choro dirigavimo klasę). „Gintaro" chorą (60 dalyvių) išmokė nemaža klasikų ir šiuolaikinių kompozitorių kūrinių, koncertavo su juo Kaune, Vilniuje, Minske, Rygoje, Taline, Tartu, Kijeve, Maskvoje, Leningrade. Kolektyvą parengė 1970 ir 1975 m. respublikinėms dainų šventėms ir konkursams, Kauno miesto chorų apžiūrose pelnė prizinių vietų.

Nuo 1989 m. – Irkutsko buvusių politinių kalinių ir tremtinių mišriojo choro meno vadovas ir vyr. dirigentas (choras repetuoja atskiromis grupėmis įvairiuose miestuose, o bendros repeticijos vyksta Kaune – susirenka iki 50 dainininkų). Choras koncertavo Kaune, Vilniuje, Alytuje, Šiauliuose, dalyvavo 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje, 1995 ir 1997 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių dainų šventėse „Leiskit į tėvynę" Panevėžyje ir Klaipėdoje. Choras išleido bukletą „Maža Lietuva Irkutske" (1994 m.). G. Laurinavičius dirigavo dainų šventėse Kaune, Tartu ir Panevėžyje.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį biografinį straipsnį reikėtų sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, prašome sutvarkyti šį straipsnį. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą.Priežastys, dėl kurių straipsnis laikomas nesutvarkytu, aiškinamos straipsnyje Nesutvarkyti straipsniai.  |

**Aušra Barzdukaitė-Vaitkūnienė** (g. 1962 m. Kaune) – Lietuvos tapytoja, dėstytoja.

Biografija
----------

1969–1980 m. mokėsi Kauno J. Jablonskio vidurinėje mokykloje. 1986 m. baigė tapybos specialybę Vilniaus dailės akademijoje. Nuo 1988 m. dėsto Kauno kolegijos J. Vienožinskio menų fakultete, Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės fakulteto vizualaus meno katedroje.

Kūrinių yra Vilniaus dailės muziejaus, Kauno M. K. Čiurlionio dailės muziejaus, LR Kultūros ministerijos, Vokietija Lipės kraštotyros instituto fonduose, privačiose kolekcijose Lietuvoje ir užsienyje. Nuo 1992 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

Nuorodos
--------

* Aipie Aušrą Barzdukaitę-Vaitkūnienę: Meno parkas Archyvuota kopija 2012-09-19 iš Wayback Machine projekto. Modernaus meno centras, VDA
* AUŠRA BARZDUKAITĖ–VAITKŪNIENĖ. AR KAUNAS – „MEDINIŲ MANEKENŲ" MIESTAS?, bernardinai.lt
| **Angelė Kaušylienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1954 m. balandžio 1 d. (69 metai) |
| Vaikai | Ernestas, Šarūnė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Utenos rajono politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 
* 1997 m. Naujoji demokratija-Moterų partija,
* 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga

 |
|  |
| Alma mater | 2002 m. Kauno technologijos universitetas |

**Angelė Kaušylienė** (g. 1954 m. balandžio 1 d.) – Lietuvos ir Utenos rajono politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

2002 m. Kauno technologijos universitete apgynė disertaciją, socialinių mokslų daktarė.

Utenos aukštesniosios medicinos mokyklos direktorė, 2005 m. Utenos kolegijos Sveikatos priežiūros ir socialinės rūpybos fakulteto dekanė. Nuo 2006 m. liepos 21 d. Utenos apskrities viršininkė.

1997 m. Naujosios demokratijos-Moterų partijos narė, nuo 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narė.

Lietuvos socialinių darbuotojų tarybos narė. Vaikai Ernestas, Šarūnė.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-04 iš Wayback Machine projekto.
**Kuktos spaustuvė** – Lietuvos spaustuvė, veikusi 1906–1924 m. Vilniuje ir 1929–1934 m. Kaune. Viena svarbiausių XX a. pradžios lietuvių poligrafijos įmonių Vilniuje.

Istorija
--------

Atminimo lenta prie pastato Vilniuje, Totorių g. 20 (Jame 1906-1921 m. veikė Martyno Kuktos spaustuvė.)
Įkūrė Vilniaus ir Sankt Peterburgo spaustuvių raidžių rinkėjas, nuo 1904 m. P. Vileišio spaustuvės vedėjas Martynas Kukta. 1910 m. turėjo didelę plokščiąją ir tiglinę mašinas bei 2 spausdinimo stakles, apie 15-20 darbininkų. Daugiausia spausdino leidinius lietuvių ir lenkų kalbomis, keletą – baltarusių ir rusų kalbomis. Iki Pirmojo pasaulinio karo išspausdino daugiau kaip 300 lietuvių knygų ir brošiūrų. Spausdino apie 10 periodinių leidinių – laikraščius „Balsas", „Lietuvis", „Lietuvos aidas", „Lietuvos žinios", „Viltis", „Žemdirbys", žurnalus „Garsas", „Lietuvių tauta", „Šviesa" ir kitus.

1907 m. pabaigoje spaustuvė buvo apkaltinta antivyriausybinės literatūros spausdinimu ir trumpam uždaryta. Per Pirmąjį pasaulinį karą spaustuvės veikla sumenko, išspausdino keletą smulkių spaudinių, okupacinės valdžios atsišaukimų. 1918 m. „Lietuvos aide" išspausdino Lietuvos Nepriklausomybės Aktą. Persekiojamas dėl lietuvių leidinių spausdinimo M. Kukta 1924 m. savo įrenginius perkėlė į Kauną. Čia kurį laiką dirbo „Švyturio", 1928–1929 m. „Spindulio" bendrovėse, 1929 m. įkūrė naują spaustuvę. Spausdino knygas, brošiūras, periodinius leidinius, smulkiuosius spaudinius. Turėjo 2 plokščiaspaudes mašinas, kitų įrenginių, dirbo 7-12 žmonių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vilius Užtupas. *Kuktos spaustuvė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 207 psl.
Angilijos populiacijos piramidė.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Angilijos demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 14 436 (2009 m. apskaičiavimai)

*Vieta pasaulyje: 212*
**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 metų: 24,5 % (vyrų 1815; Moterų 1724)*
* *15-64 metų: 67,8 % (vyrų 4665; moterų 5125)*
* *65 ir vyresni: 7,7 % (vyrų 5347; moterų 572) (2009)*

**Amžiaus mediana:**

* *bendra: 32,6*
* *vyrų: 31,5*
* *moterų: 33,8*

**Metinis populiacijos prieaugis:** - 2,272 % (2009 m. apsk.)

*Vieta pasaulyje: 41*
**Gimstamumas:** 13,02 gimimų/1000 žmonių (2009 m. apsk.)

*Vieta pasaulyje: 157*
1,75 vaikų/moteriai (2009)
*Vieta pasaulyje: 163*

**Mirtingumas:** 4,39 mirčių/1000 žmonių (2008 m. apsk.)

*Vieta pasaulyje: 205*
**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 14,06 migrantų/1000 žmonių (2009 m. apsk.)

*Vieta pasaulyje: 6*
**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 100 % (2009 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Naujagimių:* 1,02 vyrų/moteriai
* *Iki 15 metų:* 1,05 vyrų/moteriai
* *15-64 metų:* 0,91 vyrų/moteriai
* *65 ir vyresni:* 0,93 vyrų/moteriai
* *Viso:* 0,94 vyrų/moteriai (2009)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 80,65 m.
* *vyrų:* 78,11 m.
* *moterų:* 83,26 m. (2009 m. apsk.)

*Vieta pasaulyje: 15*
**Etninės grupės:**

* Juodaodžiai: 90,10 %
* Baltaodžiai: 3,70 %
* Mulatai: 4,60 %
* Kiti: 1,50 %

**Kalbos:**

* Anglų kalba *(oficiali)*
* Angilijos kreolų kalba

**Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:**

* *bendra: 95 %*
* *vyrų: 95 %*
* *moterų: 95 %* (1984 m.)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Angilija (angliškai) Archyvuota kopija 2020-04-07 iš Wayback Machine projekto.
Kapinių varta 1879 m.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lomžos katedros kapinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Lomžos katedros kapinės** (lenk. *Cmentarz Katedralny w Łomży*) – katalikų, protestantų ir stačiatikių kapinės esančios Lomžos mieste. Kapinės įkurtos 1797 metais. Kapinėse yra daug įvairių architektūros stilių paminklų: klasicizmo, neoklasicizmo, neogotikos, elektikos ir neorenesansiniai. 1985 m. vasario 25 d. kapinės įtrauktos į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Žymiausi žmonės palaidoti kapinėse yra lenkų botanikas Jokūbas Ignacas Vaga, lietuvių-lenkų rašytojas Feliksas Bernatovičius, lenkų teisininkas Marian Śmiarowski, gydytojas archeologas Alfons Budziński ir pirmasis Lomžos miesto prezidentas Klemens Szczawiński. Taip pat kapinėse palaidoti įvairūs vyskupai, karininkai, teisininkai, turtingi miesto gyventojai ir abiejų pasaulinių karų kareiviai.

* Kapinių koplyčia
* Šmiarovskių šeimos mauzoliejus
* Felikso Bernatavičiaus paminklas

Literatūra
----------

* Z kształtów cienia: dwieście lat łomżyńskiego cmentarza, Towarzystwo Przyjaciół Ziemi Łomżyńskiej, Łomża 2001, ISBN 8391203735

Koordinatės: 53°10′23″ š. pl. 22°04′29″ r. ilg.﻿ / ﻿53.17306°š. pl. 22.07472°r. ilg.﻿ / 53.17306; 22.07472
**Urszula Onoszko**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 2004 m. balandžio 24 d. (19 metų) |
| Gimimo vieta | Lenkija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | UKS SMS Łódź |
| **Numeris** | 54 |
| **Pozicija** | puolėja |
| Profesionalūs klubai\* |
| 20xx– | UKS SMS Łódź | 0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022. |

**Uršula Onoško** (*Urszula Onoszko*, g. 2004 m. balandžio 24 d.) – Lenkijos futbolininkė, saugė.

Karjera
-------

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Perėjo į UKS SMS Łódź. 

### 2022–2023 m. moterų čempionių lygos atranka

UEFA moterų čempionų lyga 2022–2023 m. kvalifikacinėse rungtynėse UKS SMS Łódź kovojo 5-oje grupėje. Pusfinalyje varžėsi UKS SMS Łódź ir Briuselio „RSC Anderlecht" (Belgija). O kitame pusfinalyje kovojo „Gintra" prieš Kuopio „Kups" (Suomija). Belgės įveikė lenkes rezultatu 3:2, Po Anna Rędzia ir Dominika Kopińska pelnytų įvarčių lenkės pirmavo rezultatu 2:0, bet neišlaikė persvaros ir pralaimėjo. O suomės rezultatu 2:0 nugalėjo Gintrą. Dėl trečios vietos grupėje kovojo lenkės ir šiaulietės. Rungtynėse prieš belges Urszula Onoszko aikštėje pasirodė po keitimo 81 minutę ir rungtyniavo iki finalinio švilpuko.

Pasiekimai
----------

su UKS SMS Łódź
* <...>

Rinktinės
---------

Atstovavo Lenkijos WU-17 rinktinei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Anderlecht 3-2 UKS Lodz (2022-08-18)
2. ↑  FC Gintra 0-2 KuPS (2022-08-18)
3. ↑

Nuorodos
--------

* [ Oficiali klubo svetainė]
* SOCCERWAY (Apie žaidėją)
* [ FLASHSCORE] (Apie žaidėją)
* SOFASCORE (Apie žaidėją)
* [ soccerpunter] (Apie žaidėją)
* Globalsportsarchive
**Urtakas** (*Urtak*) arba **Urtaku** – Elamo karalius, valdęs 675–664 m. pr. m. e.; jo valdymas sutapo su Asirijos karalių Esarhadono (681–669 m. pr. m. e.) bei Ašurbanipalo (668–627 m. pr. m. e.) valdymu. Apie Urtaką žinoma tik iš asirų įrašų.

Urtako pirmtakas – brolis Humban-Haltašas II. Humban-Haltašas Asirijoje surengė antpuolį, kuris baigėsi sėkmingai, tačiau elamitams sugrįžus į Sūzus, po kelių dienų mirė Humban-Haltašas. Sostas atiteko Urtakui, kuris Asirijai grąžino vyresniojo brolio iš Siparo pagrobtas dievų statulas, taip normalizuodamas santykius tarp Elamo ir Asirijos.

674 m. pr. m. e. Urtakas sudarė sąjungą su Asirijos valdovu Esarhadonu, kurį laiką šalys palaikė draugiškus santykius, tokie jie išliko visą Esarhadono valdymo laikotarpį, tačiau pablogėjo sostą užėmus Ašurbanipalui.

Elame kilus badui, Ašurbanipalas Asirijos imperijoje suteikė laikiną prieglobstį pabėgėliams iš Elamo, o į patį Elamą nusiuntė grūdų. Visgi po kurio laiko Urtakas drauge su aramėjų Gambulu gentimi užpuolė Babiloniją (apie 665 m. pr. m. e.). Antpuolį Urtakas surengė drauge su pusbroliu Tepti-Humban-Inšušinaku, kuris prieš tai nuvertė Sūzų valdovą Šilhak-Inšušinaką II. Sužinojęs, kad Ašurbanipalas ruošiasi atsakomajam puolimui, Urtakas sugrįžo į Elamą, kur jį netrukus ištiko staigi mirtis. Po Urtako mirties sostas atiteko Teumanui, tačiau jis valdė trumpai – Ašurbanipalo nurodymu buvo nužudytas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  John Boederman (1997). *The Cambridge Ancient History*. Cambridge University Press. p. 147. ISBN 978-0-521-22717-9.
2. ↑  D. T. Potts (2015). *The Archaeology of Elam: Formation and Transformation of an Ancient Iranian State*. Cambridge University Press. p. 269. ISBN 978-1-107-09469-7.
3. 1 2 3 4  Leick, Gwendolyn (2002). Who’s Who in the Ancient Near East. Routledge, p. 173–174. ISBN 9781134787951.
4. 1 2 3  Sir Percy Sykes (2013). *A History Of Persia*. Routledge. p. 154. ISBN 978-1-135-64895-4.
5. ↑  John Boederman (1997). *The Cambridge Ancient History*. Cambridge University Press. p. 52. ISBN 978-0-521-22717-9.
6. ↑  Claude Hermann Walter Johns (1904). *Babylonian and Assyrian Laws, Contracts and Letters*. C. Scribner's sons. p. 360.
7. ↑  *Journal of the American Oriental Society*. American Oriental Society. 1897. p. 145.
8. ↑  Claude Hermann Walter Johns (1904). Babylonian and Assyrian Laws, Contracts and Letters. C. Scribner's sons. p. 360-1.
9. 1 2  Claude Hermann Walter Johns (1904). Babylonian and Assyrian Laws, Contracts and Letters. C. Scribner's sons. p. 361.
10. 1 2  Elizabeth Carter; Matthew W. Stolper (1984). Elam: Surveys of Political History and Archaeology. University of California Press. p. 50. ISBN 978-0-520-09950-0.
| ***Aš bijau*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Io ho paura |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Damiano Damiani |
| Scenaristas (-ai) | Nicolla Badalucco  Damiano Damiani |
| Kompozitorius | Riz Ortolani |
| Metai | 1977 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 120 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Aš bijau** (it.  *Io ho paura*) – 1977 m. italų režisieriaus Damiano Damiani sukurtas kriminalinis filmas, debiutavęs Taorminos kino festivalyje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Gian Maria Volonte – Liudvikas Graciano
* Erland Josephson – teisėjas Kančeda
* Mario Adorf – teisėjas Mozeris
* Angelica Ippolito – Glorija
* Paolo Malco – Kaligaris

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kai, mėginant sulaikyti teisėjo žudikus, sužeidžiamas komisaro Graciano porininkas ir policininkai ima protestuoti dėl pernelyg mažų saugumo priemonių, jis nusprendžia palikti tarnybą, tačiau viršininkas įtikina likti ir imtis ramesnio darbo – tapti teisėjo Kančedos sargybiniu.

Darbas iš pradžių atrodo saugus, tačiau netrukus teisėjas, tirdamas žmogžudystę uosto dokuose, atranda vis daugiau įrodymų, kad šalies aukščiausi politikų sluoksniai gali būti susiję su teroristinėmis grupuotėmis bei ginklų kontrabanda. Išsigandęs ir bijodamas dėl savo gyvybės Graciano įtikina teisėją nei vienoje ataskaitoje neminėti jo pavardės.

Kančeda kreipiasi į savo vyresnybę dėl įtarimų ir netrukus nužudomas savo bute, o neperšaunamą liemenę dėvintis Graciano per susišaudymą apsimeta negyvu.

Naujasis teisėjas Mozeris taip pat pageidauja, kad jį saugotų Graciano bei imasi tirti nebaigtą Kančedos byją. Graciano bijo, kad gali išaiškėti, jog ir jis viską žinojo, todėl slapta pradeda klausytis Mozerio pokalbių, įtardamas, kad šis teisėjas gali būti susijęs su teroristais. Įsitikinęs, kad taip ir yra, Graciano ima karštligiškai ieškoti būdo kaip išsisukti iš šios situacijos.

Apdovanojimai
-------------

1977 m. tarptautiniame Taorminos kino festivalyje pagrindinio vaidmens atlikėjas Gian Maria Volonte buvo pripažintas geriausiu aktoriumi, o Damiano Damiani pelnė geriausio režiesieriaus nominaciją.
|  *Elvan Abeylegesse*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Elvan Abeylegesse |
| Gimė | 1982 m. rugsėjo 11 d. (40 metų)  Adis Abeba, Etiopija |
| Atstovauja (-vo) | Turkijos vėliava Turkija |
| Aktyvumo metai | 1999 - dabar |
|  |
| Rungtys | Ilgų nuotolių bėgimas |
| Asmeniniai rekordai | 2000 m: 5:33.83 (NR)  3000 m: 8:31.94 (NR)  5000 m: 14:24.68 (NR)  10000 m: 29:56.34 (NR) |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**0 | **Sidabras**2 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  **Europos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**1 | **Sidabras**1 | **Bronza**1 | **Suma**3 |
|  |
| Kiti titulai | Europos jaunimo čempionė  Viduržemio jūros čempionė |
| World Athletics profilis: |  |

**Elvan Abeylegesse** (anksčiau žinoma kaip **Hewan Abeye**, g. 1982 m. rugsėjo 11 d. Adis Abejoje) – Etiopijoje gimusi, bet Turkijai atstovaujanti lengvaatletė, kuri specializuojasi ilgo nuotolio bėgimų rungtyse. Nacionalinė ir buvusi 5000 m bėgimo pasaulio rekordininkė.

Biografija
----------

Elvan Abeylegesse profesionalią karjerą pradėjo kaip krosų bėgike. 1999 m. IAAF pasaulio kroso čempionato jaunimo rungtyje ji užėmė 9 vietą. Tais pačiais metais Lenkijoje vykusiame pasaulio jaunučių čempionate bėgike 3000 m bėgimo finale pelnė 5 vietą. 2000 m. Abeylegesse pateko į pasaulio jaunimo čempionatą. 3000 m ir 5000 m bėgimuose ji pasiekė finalinius etapus ir atitinkamai užėmė 5 ir 6 vietas. 2001 m. lengvaatletė įveikė pasaulinį normatyvą ir pateko į pasaulio čempionatą. 5000 m bėgimo pirmame raunde savo grupėje liko 8 ir nepateko į kitą etapą. Po metų sportininkė debiutavo toje pačioje distancijoje Europos čempionate. Tąsyk bėgikė iškopė į finalą ir užėmė 7 vietą. 2003 m. sportininkė vėl dalyvavo pasaulio čempionate ir pasirodė daug sėkmingiau. Sėkmingai įveikusi atranką ji dalyvavo finaliniame bėgime ir užėmė 5 vietą. 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Abeylegesse startavo dvejose rungtyse. Jai nebūdingai 1500 m bėgimo rungtyje ji liko 5, o 5000 m distancijoje tenkinosi 12 vieta finale. 2006 m. Europos čempionate sportininkė laimėjo savo pirmąjį Europos pirmenybių medalį. 5000 m distancijoje ji pelnė bronzinį apdovanojimą. Po metų lengvaatletė vėl įveikė pasaulinį normatyvą ir dalyvavo 2007 m. pasaulio čempionate ir užėmė 5 vietą 5000 m bėgime, o 10000 m bėgime pelnė sidabro medalį. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Abeylegesse pelnė du sidabro medalius. 2010 m. Europos čempionate lengvaatletė pelnė aukso medalį 10000 m bėgime ir sidabrą 5000 m bėgime.

Nuorodos
--------

* Elvan Abeylegesse IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2010-05-01 iš Wayback Machine projekto.
| **Jonas Mizaras** |
| --- |
| Gimė | 1901 m. sausio 21 d.Iškonys, Biržų valsčius |
| Mirė | 1951 m. birželio 25 d. (50 metų)Irkutsko sritis, Rusija |
|  |
| Veikla | Lietuvos pedagogas, evangelikų reformatų kunigas |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |
| Žinomas (-a) už | parašė Antitarybinį memorandumą |

**Jonas Mizaras** (1901 m. sausio 21 d. Iškonyse, Biržų valsčius – 1951 m. birželio 25 d. Irkutsko sritis, Rusija) – Lietuvos pedagogas, evangelikų reformatų kunigas.

Biografija
----------

Pasiturinčių ūkininkų sūnus pradėjo teologijos studijas Edinburgo reformatų kunigų seminarijoje Škotijoje, jas tęsė Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos fakultete. 1929 m. įšventintas į kunigus.

Dirbo Švobiškio, Kėdainių, Kauno bei Skirsnemunės parapijose. 1927–1930 m. Biržų gimnazijos tikybos mokytojas.

Tiek pirmosios, tiek antrosios TSRS okupacijų darytos skriaudos paskatino Joną Mizarą 1948 m. parašyti Antitarybinį memorandumą, kuris tapo vienu ryškiausiu lietuvių tautos neginkluoto pasipriešinimo pavyzdžių. Už jo parašytą ir platinamą memorandumą Maskvos Ypatingasis pasitarimas jį nuteisė 10 metų lagerio. Iškentęs dvejus su puse metų, kunigas mirė, o jo amžinojo poilsio vietą užliejo Bratsko HE užtvankos vandenys.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Emilis Jokūbas Trečiokas. Biržų kalendorius.
2. ↑  Lietuvos evangelikų reformatų enciklopedija. 2009 m. Pagal Valentinas Dagys. Kunigo Jono Mizaro Memorandumas. Dokumentinė apybraiža. – Panevėžys: UAB Panevėžio sp. 2003. – 4 p.
| **Jonas Niaura** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. vasario 26 d. (71 metai)Daujočiuose |
|  |
| Veikla | ekonomistas |
|  |
| Alma mater | 1975 m. Vilniaus universitetas,
1981 m. Maskvos pedagoginis institutas |

**Jonas Niaura** (g. 1952 m. vasario 26 d. Daujočiuose) – Lietuvos ekonomistas.

Biografija
----------

1970 m. baigė Svėdasų vidurinę mokyklą, 1975 m. – Vilniaus universiteto Finansų ir apskaitos fakultetą. 1981 m. baigė Maskvos pedagoginį institutą.

1975–1977 m. Vilniaus universiteto Ekonominės kibernetikos ir finansų fakulteto Politinės ekonomijos katedros stažuotojas-tyrinėtojas. 1981–1983 m. – Politinės ekonomijos katedros asistentas, 1983–1987 m. – šios katedros vyresnysis dėstytojas. 1987–1993 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto Ekonominės teorijos katedros docentas.

1993 m. Lietuvos Respublikos finansų ministerijos Tarptautinių santykių departamento direktoriaus pavaduotojas, buvo Lietuvos valstybinio komercinio banko tarybos narys. 1993–1998 m. Lietuvos banko valdybos pirmininko pavaduotojas. 1999–2001 m. Lietuvos banko valdybos pirmininko konsultantas.

1994–2001 m. Centrinio vertybinių popierių depozitoriumo valdybos narys. 1993–1997 m. Vertybinių popierių komisijos narys. 1996–2002 m. Nacionalinės vertybinių popierių biržos tarybos narys ir tarybos pirmininkas. 1996–1998 m. Pasaulio banko ir Europos rekonstrukcijos ir plėtros banko alternatyvusis valdytojas nuo Lietuvos.

1996–2000 m. Lietuvos bankininkystės, finansų ir draudimo instituto tarybos narys, 1999–2006 m. žurnalo „Pinigų studijos" redakcinės kolegijos narys.

2001 m. Lietuvos Respublikos finansų ministerijos Finansų rinkų departamento direktoriaus pavaduotojas. 2001–2002 m. „NORD/LB" Vidaus audito departamento direktorius, 2003–2006 m. – „DnB NORD lizingas" direktoriaus pavaduotojas. 2005–2006 m. „DnB NORD Investicijų valdymas" tarybos pirmininko pavaduotojas.

2007–2014 m. Valstybės turto fondo generalinio direktoriaus pavaduotojas. Nuo 2014 m. Turto banko Finansinio turto departamento Privatizavimo skyriaus viršininkas.

Nuo 1994 m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto docentas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
Elphel NC353LElphel 353 modelis su vidiniu standžiuoju disku
**Elphel, Inc.** – įmonė, projektuojanti ir kurianti atviros techninės įrangos ir  laisvosios programinės įrangos  video kameras, kurios visų pirma skirtos mokslinei veiklai, tačiau gali būti lengvai pritaikytos ir kitose srityse. Elphel įmonė įkurta 2001 m. rusų fiziko Andrey Filippov, kuris emigravo į Jungtines Amerikos Valstijas 1995 metais. Dabartinis (2016) modelis pavadintas „Elphel 393".

2010 metais gruodžio 6 d. Elphel įmonė pagamino pirmąją panoraminę kamerą pavadinimu „Elphel Eyesis" (projektas prieinamas viešai). Projektuojant kamerą sumažintas paralaksas. „Eyesis" galima laikyti sėkmingu Google Street View kameros tęsiniu, kurią taip pat sukūrė įmonė Elphel.

NC393 multisensorinės kameros įtaisas kūrėjams

Pritaikymas
-----------

Elphel kameros naudojamos užfikstuoti vaizdams Google Street View ir Google Books projektuose taip pat pritaikytos Global Hawk projekte kurį vykdo NASA. Moss Landing Marine Laboratories naudoja Elphel kameras Nacionalinio mokslo fondo finansuojamame projekte, kuriame roboto pagalba tiriamas ir matuojamas Antarktidos ledynas. Franken camera F2 sukurta Stanfordo universiteto naudoja Elphel 10383 sensorių. Kamera taip pat buvo naudojama Apertus projekte 2006 metais, kuriame grupė entuziastų ir filmų kūrėjų dirbo kuriant skaitmeninę kino kamerą.

Taip pat skaitykite
-------------------

* AXIOM

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Open source hardware 2009 - The definitive guide to open source hardware projects in 2009*, Make:, 2009. Nuoroda tikrinta 23 lapkričio 2010
2. ↑  *Elphel camera: free software and open hardware*, Free Software Foundation, 2009. Nuoroda tikrinta 31 kovo 2013
3. ↑  *Andrey N. Filippov*, Elphel Inc.. Nuoroda tikrinta 28 rugpjūčio 2011
4. ↑  „Elphel: Free Software & Open Hardware Imaging". *www.elphel.com* (anglų). Nuoroda tikrinta 2017-04-18.
5. ↑  *Announcement, Elphel Website*. Nuoroda tikrinta 1 sausio 2011
6. ↑  *Elphel Eyesis Development Blog Post: Elphel Eyesis camera optics and lens focus adjustment*, 2010. Nuoroda tikrinta 1 sausio 2011
7. ↑  McCue, TJ (2013 m. spalio 21 d). „Google Trekker Camera Walks You Through Arlington, Mt Fuji, Galapagos". *Forbes*. Nuoroda tikrinta 2 November 2017.
8. ↑  "Weekly Google Code Roundup", *Google Code Blog*, Google, 2007 m. rugpjūčio 10 d. Nuoroda tikrinta 22 lapkričio 2010
9. ↑  "Engineering", *Ice Aged Project*, Cal state, 2010. Nuoroda tikrinta 23 lapkričio 2010  Archyvuota kopija 2010-07-22 iš Wayback Machine projekto.
10. ↑  *Frequently asked questions about the Frankencamera*, 2009. Nuoroda tikrinta 24 kovo 2011

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Elphel vystymo blogas
* Elphel wiki
|  |
| --- |
| Azam Ali |
|  
Azam Ali 2007 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | اعظم علی |
| Gimė | 1970 m. (~53 metai) Iranas Teheranas, Iranas |
| Žanrai | world, ethereal, New Age |
| Kūrinių kalbos | persų, urdu, anglų, turkų, lotynų ir kt. |
| Veikla | vokalistė, instrumentalistė |
| Instrumentai | santūras, tambūras, rikas, kastanjetės, dafas, psalteriumas, bendiras |
| Aktyvumo metai | 1996- |
| Įrašų kompanija | Narada, Six Degrees Records |
| Susijusi veikla | Vas, Niyaz, Roseland |
| Svetainė | www.azamalimusic.com |

**Azam Ali** (اعظم علی; g. 1970 m. Teherane) – persų dainininkė, gyvenanti JAV, Los Andžele.

Gimė Irano sostinėje Teherane, bet jau būdama ketverių metų su šeima persikėlė į Indiją, nedidelį Maharaštros miestelį Pančganį. Ten lankė tarptautinę mokyklą. 1985 m. Azam šeima persikėlė į JAV. Nors Azam muzika ypatingai nesidomėjo, tačiau JAV ją sudomino galimybė groti persišku instrumentu santūru ir pradėjo lankyti pamokas pas Manučerą Sadegį. Jo paskatinta Azam pradėjo dainuoti.

1996 m. Azam Ali kartu su instrumentalistu Gregu Elisu sukūrė muzikinį projektą Vas. Jis susilaukė didelio populiarumo, buvo lyginamas su garsiuoju duetu Dead Can Dance. Dainininkė taip pat vysto solinę karjerą bei bendradarbiauja su Irano grupe Niyaz. Bendradarbiavo filmų Paparazzi, Godsend, Prison Break, Frank Herbert’s Children of Dune, Battlefield Earth, Dawn of the Dead, Matrix Revolutions garso takelių kūrime.

Azam Ali kūryboje susipina vakarietiškos ir rytietiškos dainavimo tradicijos, melodijos svaigios, melodingos, apimamas platus garsų, variacijų diapazonas.

Ali yra ištekėjusi už Niyaz nario Loga Ramino Torkiano, turi vieną vaiką.

Diskografija
------------

Solinė:

* *Portals of Grace* (2002 m.)
* *Elysium For The Brave* (2006 m.)
* *Elysium Remixes EP* (2007 m.)
* *From Night To The Edge Of Day* (2011 m.)
* *Lamentation of Swans: A Journey Towards Silence* (su Loga Ramin Torkian, 2013 m.)

Su „Vas":

* *Sunyata* (1997 m.)
* *Offerings* (1998 m.)
* *In the Garden of Souls* (2000 m.)
* *Feast of Silence* (2004 m.)

Su „Niyaz":

* *Niyaz* (2005 m.)
* *Nine Heavens* (2007 m.)
* *Sumud* (2012 m.)

Su „Roseland":

* *Roseland* (2007 m.)

Su Kiavash Nourai ir Shahrokh Yadegari

* *Green Memories* (2008 m.)

Nuorodos
--------

* Azam Ali oficiali svetainė
* Azam Ali MySpace
* Azam Ali svetainėje Last.fm
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Ašajakatlis Askatitlano kodekse
**Ašajakatlis** (nah. *Āxāyacatl* – „vandens kaukė"; m. 1481 m.) – actekų imperijos valdovas (tlatoanis).

Valdovu tapo 1469 m. mirus tėvui Montesumai I. Jam valdant 1473 m. prie Tenočtitlano prijungtas Tlatelokas. Prisidengęs tlatelokiečių nepagarbiu elgesiu prieš actekus, Ašajakatlis įsiveržė į miestą, nužudė jo valdovą Mokihuišą ir pavergė miestą. Plėtė šalies teritoriją, užpuolė Mičoakane gyvenusius taraskanus, bet patyrė pralaimėjimą. Tai buvo pirmas actekų pralaimėjimas po keleto dešimtmečių. Taraskanų niekas nenugalėjo iki pat ispanų užkariavimo. Valdant Ašajakatliui sukurtas garsusis actekų saulės kalendorius.

Valdovas mirė 1481 m. Imperatoriumi tapo jo brolis Tisokas.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Montesuma I** | **Actekų tlatoanis**1469–1481 m. | Po to:**Tisokas** |
**Elnių salos kapinynas** (rus. *Оленеостровский могильник*) – vienas didžiausių Europos akmens amžiaus archeologijos paminklų; yra Onegos ežero Elnių salos (Karelija, Rusijos Federacija) šiaurinėje dalyje.

Tyrimai
-------

Elnių salos kapinyną 1936–1938 m. tyrinėjo Vladislovas Raudonikas. Ištirta daugiau kaip 170 kapų, iš jų 16 dvigubų, 3 trigubi. Mirusieji laidoti 0,6-1,2 m gylyje, aukštielninki (kai kurie suriesti), galva į rytus, su įkapėmis. Kapinyno šiaurinėje dalyje 4 mirusieji palaidoti stati, piltuvo pavidalo 1,3-1,8 m gylio duobėse. Dauguma mirusiųjų apiberti ochra. 

Įkapės: vyrų kapuose – dažniausiai medžioklės įrankiai ir ginklai (akmens ir kaulo antgaliai, kauliniai žeberklai, durklai, kabliukai, skalūno peiliai), moterų kapuose – darbo įrankiai (titnago skeltės, ylos, gremžtukai, rėžtukai, akmeninės gludinimo plokštės). Visuose kapuose rasta daug kabučių iš kaulo ir akmens, žvėrių (briedžių, elnių, lokių) ilčių bei plokštelių iš bebro dantų. Aptikta briedžio, gyvatės, žmogaus skulptūrėlių (iš viso 42) ir įvairiai ornamentuotų daiktų. Dauguma mirusiųjų europidai, dalis mongolidai. Elnių salos kapinynas datuojamas mezolitu ir neolito pradžia.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Egidijus Šatavičius. *Elnių salos kapinynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 478 psl.

* Гурина Н.Н. Оленоостровский могильник //МИА, 47. М.; Л. 1956.

Nuorodos
--------

* Archyvuota kopija 2009-01-08 iš Wayback Machine projekto. Археологические памятники эпохи мезолита. Оленеостровский могильник Онежского озера
**Azanas** (arab. أَذَان = *aḏān*) – musulmoniškas kvietimas maldon, skelbiamas iš mečetės penkis kartus per dieną. Už azano atlikimą atsakingas muedzinas (jį atlieka 2-4 kartus).

Muedzino atliekamas sunitiškas azanas
Azaną sudaro kelios formulės, kurios pas sunitus ir šiitus kiek skiriasi. Visų musulmonų azaną sudaro 7 formulės:

* ٱللهُ أَكْبَر (*Allāhu ʾakbar*) – Dievas yra didis
* أَشْهَدُ أَنْ لَا إِلٰهَ إِلَّا ٱلله (*ʾašhadu ʾan lā ʾilāha ʾillā Llāh*) – liudiju, kad nėra kito dievo, išskyrus Alachą
* أَشْهَدُ أَنَّ مُحَمَّدًا رَسُولُ ٱلله (*ʾašhadu ʾanna Muḥammadan rasūlu Llāh*) – liudiju, kad Mahometas yra Alacho pasiuntinys
* حَيَّ عَلَى ٱلصَّلَاة (*Ḥayya ʿalā ṣ-ṣalāh*) – eikite melstis
* حَيَّ عَلَى ٱلْفَلَاح (*Ḥayya ʿalā l-falāḥ*) – ieškokite išsigelbėjimo
* ٱللهُ أَكْبَر (*Allāhu ʾakbar*) – Dievas yra didis
* لَا إِلٰهَ إِلَّا ٱلله (*Lā ʾilāha ʾillā Llāh*) – nėra kito dievo, išskyrus Alachą

Sunitai prieš rytinę maldą dar prideda formulę الصلاة خير من النوم (*aṣ-Ṣalātu kḫayrun mina n-naum*) – „malda geriau už miegą". Tuo tarpu šiitai visų azanų metu prideda eilutę أَشْهَدُ أَنَّ عَلِيًّا وَلِي ٱلله (*ʾašhadu ʾanna ʿaliyyan walī Llāh*) – „liudiju, kad Ali yra Dievo bičiulis". Tiesa, skirtingos šiitų atšakos būtinybę atlikti šią eilutę traktuoja savaip.

Girdėdami azaną musulmonai atlieką dua – tyliai meldžiasi paskui muedziną. Azano atlikimo melodika ir melizmatika priklauso nuo regioninių tradicijų, švenčių. Pirmasis atlikimas būna paprastas, o kartojant ornamentuojamas melizmomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Romualdas Krinickis. *Azanas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
**Jonas Pajaujis** (1906 m. sausio 1 d. šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiaus Ožkinių kaime – 1999 m. balandžio 3 d. Punske) – agronomas ir pedagogas, Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Gimė ir augo ūkininko šeimoje. Mokėsi privačiai, nuo 1915 m. lankė lietuvišką Punsko pradinę mokyklą, o nuo 1919 metais buvo Seinų gimnazistas. Lenkams užėmus Seinus, lietuviška gimnazija buvo uždaryta. Jonas nelegaliai išvyko į Lietuvos Respubliką, kur mokėsi Kalvarijos progimnazijoje ir Seinų gimnazijoje Lazdijuose. 1933 m. baigė Varšuvos žemės ūkio akademiją. Tuo metu veikusi Lenkijos lietuvių ūkininkų draugija įdarbino absolventą Suvalkų krašto agronomu. Antrojo pasaulinio karo metais Jonas Pajaujis organizavo septyniolika pradinių mokyklų Seinų krašte. Vedė mokytoją Vladą Rusokaitę. Pradėjus lietuvius iškeldinti iš vokiečių užimtų teritorijų, Pajaujų šeima taip pat pasitraukė į Lietuvą, į Dotnuvą. Vėliau J. Pajaujis įsidarbino Beniakainio augalų bandymų stotyje, o Raudonajai armijai užėmus Vilnių, pakviečiamas dirbti Žemės ūkio ministerijoje.

Su svetimais dokumentais repatrijavo į Lenkiją, apsigyveno vakarinėje jos dalyje. 1958 metais buvo paskirtas Punsko žemės ūkio mokyklos direktoriumi. Šiose pareigose darbavosi keturiolika metų, 1970 m. išėjęs į užtarnautą poilsį, toliau dirbo visuomeninį darbą: rinko kraštotyrinę medžiagą, Lenkijos lietuvių dvisavaitiniame žurnale „Aušra" paskelbė seriją straipsnių apie Punsko krašto kaimų istorijas.

Įvertinimas
-----------

* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis

Nuorodos
--------

* Živilė Makauskienė. Jonas Pajaujis – agronomas ir visuomenininkas[neveikianti nuoroda]
* Biografija (iš knygos „Seinijos gyvenvietės ir gyventojai") Archyvuota kopija 2008-03-29 iš Wayback Machine projekto.