recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Hydrophilidae** |
| --- |
| Paprastasis degutvabalis (Hydrous piceus)Paprastasis degutvabalis (*Hydrous piceus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Šeima: | Kūdravabaliai  *( Hydrophilidae)* |

 |

 Hydrophilus sp. iškastinė forma
**Kūdravabaliai** (*Hydrophilidae*) – vabalų (*Coleoptera*) šeima, kuriai priklauso įvairaus dydžio vabalai. Dažniausiai kūnas pailgas, ovalus, viršutinė pusė išgaubta, apatinė – plokščia. Antenos 6-9-narės, trumpos, jų buoželė apaugusi smulkiais matiniais plaukeliais. Maksilių čiuopikliai ilgi, kartais net ilgesni už antenas. Priekiniai dubenėliai verpstiški, kyšantieji. Viduriniai dubenėliai skersiniai, išsidėstę įžambiai vienas nuo kito atžvilgiu. Užpakaliniai dubenėliai skersiniai. Kojos dažnai apaugusios plaukeliais, tarnaujančiais plaukiojimui. Letenos 5-narės, rečiau užpakalinės letenos 4-narės.

Gyvena stovinčiuose nedideliuose vandens telkiniuose, vandenų pakrantėse, mėšle bei pūvančiose augalų liekanose. Lervos verpstiškos, kūno gale turi cerkus. 

Pasaulyje yra apie 2800 rūšių ir 161 gentis. Lietuvoje žinoma apie 50 rūšių iš šių genčių:

* *Anacaena*
* *Berosus*
* Puvėsinukai (*Cercyon*)
* *Chaetarthria*
* *Coelostoma*
* *Cryptopleurum*
* *Cymbiodyta*
* *Enochrus*
* *Helochares*
* *Hydrobius*
* Tikrieji kūdravabaliai (*Hydrophilus*)
* Degutvabaliai (*Hydrous*)
* Narinukai (*Laccobius*)
* *Limnoxenus*
* *Megasternum*
* Mėšlinukai (*Sphaeridium*)
|  |
| --- |
| Common Sense Media |
|  |
| Santrumpa | CSM |
| Įkurta | 2003 m. |
| Įkūrėjas | James P. Steyer |
| Tipas | Ne pelno siekianti organizacija |
| Oficialus statusas | Veikia |
| Būstinė | San Fransiskas, Kalifornija,JAV |
| Vadovas | James P. Steyer (įkūrėjas) |
| Biudžetas | 25 452 329 JAV dol. (pagal 2018 m. duomenis) |
| Tinklalapis | commonsensemedia.org |

**Common Sense Media** (trumpinama į **CSM**) – organizacija, peržvelgianti įvairų medijos turinį ar technologiją ir pateikianti amžiaus cenzo vertinimą atitinkamoms vaikų amžiaus grupėms. CSM taip pat finansuoja specialistų tyrimus, susijusius su medijos įtaka bei role vaikų gyvenimuose, tuo pačiu atvirai propaguoja politiką ir tvarką, skirtą saugoti vaikus nuo žalingos informacijos.

Organizacija 2003 m. įsteigta Jim'o Steyer'io ir užsiima knygų, filmų, transliuojamų TV laidų, kompiuterinių žaidimų, programinių aplikacijų, muzikos (iki 2014 m.), tinklalapių bei tinklalaidžių peržvelgimu ir skiria vertinimą pagal tam tikrą amžių atitinkantį ugdomąjį turinį, nurodydami ar jame yra pvz. nežabojamas smurtas ar pozityvi žinutė. Taip šeimos ar globėjai su vaikais gali lengviau nuspręsti, koks turinys vaikams tinkamas. 

Common Sense Media yra remiama fondų, individualių asmenų bei surenka lėšas iš medijos partneriams skirto apmokestinimo. Bendradarbiaudama su įvairiomis žiniasklaidos priemonėmis bei kompanijomis, organizacija teikia savo turinį šimtams milijonų JAV gyventojų. 2016 m. CSM turėjo jau daugiau kaip 65 mln. unikalių vartotojų, o 2020 m. metų pabaigoje jau dirbo su daugiau kaip 1,1 mln. pedagogų per visas Jungtines Amerikos Valstijas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kimberly Palmer (2014-04-16). "How to Protect Kids From Powerful Advertising". USN.
2. ↑  Alex Pham (2010-09-10). "Common Sense Media: Advocate or lobbyist?". *Los Angeles Times*.
3. ↑  Sheila Dang (2020-06-28). "Exclusive: Facebook ad boycott campaign to go global, organizers say". *Reuters*.
4. ↑  „Our Mission" – Common Sense Media (Archyvuota iš 2016 m. lapkričio 20 d.)
5. ↑  „Common Sense Media Annual Report" (2020 m. išleista metinė ataskaita .PDF formatu)
| **Apoderus coryli** |
| --- |
| Lazdyninis cigarsukis (*Apoderus coryli*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Straubliukiniai  *( Curculionoidea)* |
| Šeima: | Cigarsukiai  *( Attelabidae)* |
| Gentis: | *Apoderus*  *( Apoderus)* |
| Rūšis: | Lazdyninis cigarsukis  *( Apoderus coryli)* |

 |

**Lazdyninis cigarsukis** (*Apoderus coryli*) – cigarsukių (*Attelabidae*) šeimos vabalų rūšis.

Arealas
-------

Aptinkamas šiaurinėse Europos ir Azijos dalyse, nuo Kinijos ir Sibiro iki Skandinavijos.

Išvaizda
--------

Kūnas 6-8 mm ilgio. Antsparniai raudoni, galva, antenos ir dalinai kojos – juodos. Kiaušinėliai 1–1,5 mm ilgio, apvalūs, oranžinės spalvos. Lervos ryškiai oranžinės, iki 10 mm ilgio. Lėliukės 6–8 mm ilgio, oranžinės spalvos.

Gyvenimo ciklas
---------------

Patelės kiaušinėlius deda į susuktus lazdyno lapus, kuriais minta išsiritusios lervos. Užaugusios lervos pavirsta į lėliukę, iš kurios išsirita suaugėlis. Taip pat veisiasi ant skroblų, beržų, alksnių. Per metus išveda dvi kartas – pirmosios kartos lervos virsta suaugėliais, kurie pasirodo liepos pabaigoje arba rugpjūčio pradžioje, o antrosios kartos lervos išsiritusios rudenį peržiemoja žemėje po lapais ir į suaugėlį virsta kitų metų pavasarį. Tiek suaugėliai, tiek lervos minta lapais.

Galerija
--------

* Lapu mintantis suaugėlis
* Poravimasis
* Lapo sukimas (1)
* Lapo sukimas (2)
* Lapo sukimas (3)
* Susuktas lapas
* Susuktame lape padėtas kiaušinis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gønget, H. (2003). *The Nemonychidae, Anthribidae and Attelabidae (Coleoptera) of Northern Europe.* Brill, p. 95
2. ↑  Artūras Gedminas. Kas miške iš lapų suka cigarus?, 2015-09-29 / Žemaitijos NP
3. ↑  Alford, D. V. (2016). *Pests of Fruit Crops.* CRC Press, p. 145
| ***Kino debiutantas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | On aura tout vu |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Georges Lautner |
| Scenaristas (-ai) | Francis Veber |
| Vaidina | Pierre RichardMiou-MiouSabine Azema |
| Metai | 1976 |
| Žanras | drama, komedija |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Kino debiutantas** (pranc.  *On aura tout vu*) – 1976 m. Prancūzijoje sukurta komiška drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Pierre Richard – Fransua
* Miou-Miou – Kristina
* Jean-Pierre Marielle – Morlokas
* Renne Saint-Cyr – madam Feroni
* Sabine Azema – Klod Feroni
* Jean Michaud – misteris Feronis
* Gerard Jugnot – Plomenekas
* Gerard Chambre – Aldo

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Fransua svajoja tapti režisieriumi, tačiau yra priverstas dirbti reklamų fotografu. Jo draugas, dirbantis makaronų fabrike, sukuria scenarijų, pagal kurį Fransua nori sukurti filmą. Susidomėjimą istorija parodo prodiuseris Morlokas, tačiau šis nori sukurti ne dramą, o pornografinę juostą. Nenorėdamas prarasti savo šanso, Fransua sutinka, tačiau apie pakeistą scenarijų nepraneša draugui. Situacija vis labiau komplikuojasi, kuomet jo mergina Kristina, perskaičiusi scenarijų, pareiškia norą vaidinti filme, o jo draugas, tikėdamasis paaukštinimo, vaidmenį filme pažada ir savo darbdavio dukrai Klod. Negana to, šis pažada leisti naudotis savo užmiesčio vila. Kristina, atėjusi į kino bandymus ir pareikalavusi Fransua neprasižioti apie judviejų ryšį, sužavi prodiuserį ir gauna pagrindinį vaidmenį, o Morlokas įpareigoja Fransua išrinkti jai partnerį. Režisierius visais būdais stengiasi atmesti bet kokią kandidatūrą, todėl Kristina nusprendžia laikinai jį palikti.

Fransua bando sušvelninti scenarijų, tačiau nepavykus viską papasakoja draugui. Jiedu abu vyksta pas Morloką, bet šis neperkalbamas ir pareikalauja rasti kitą vilą filmavimui arba sumokėti didžiulę kontrakte numatytą baudą. 

Nematydami išeities ir nežinodami kuo viskas gali baigtis, draugai nusprendžia pradėti filmavimą, o tuo metu namo grįžta ir šeimininkė madam Feroni. Pradžioje naujiena apie pakeistą filmo pobūdį ją šokiruoja, tačiau Morlokas pažada jai pusę būsimo pelno ir tokiu būdu randa naują finansuotoją. Kai atrodo, kad filmo kūrimui nebeliko kliūčių, į vilą atvyksta Kristina, norėdama įtikinti Fransua, kad jis vertas geresnio užsiėmimo negu pornografijos kūrimas...
|  |
| --- |
| Communic |
| Kilmė | Kristiansandas,  Norvegija |
| Žanrai | Progresyvusis metalas, Power metalas |
| Aktyvumo metai | 2003- |
| Įrašų kompanija | *Nuclear Blast* |
| Svetainė | Oficiali svetainė |
| Nariai |
| Oddleif StenslandTor Atle Gabrielsen-AndersenErik Mortensen |

**Communic** – progresyviojo power metalo muzikos grupė iš Norvegijos. Grupė buvo įkurta 2003 metais ir iki šiol išleido tris studijinius albumus. Pirmieji du buvo ypač gerai įvertinti kritikų.

Istorija
--------

Communic 2003 metų kovą įkūrė gitaristas Oddleif Stensland ir būgnininkas Tor Atle Gabrielsen-Andersen, abu iš Scariot. Netrukus po to prie jų prisijungė bosistas Erik Mortensen, kuris kartu su Oddleif Stensland buvo Ingermanland narys. 2004 metų sausį grupė įrašė pirmąjį trijų dainų demo. Šio įrašo kopijų buvo išleista tik 100, tačiau balandį jis buvo išrinktas mėnesio demo *Rock Hard* žurnale. Kovą jie pasirašė sutartį su Danijos kompanija Intromental Management. Balandį Stensland paliko Scariot tam, kad galėtų pastoviai dirbti su Communic.

2004 metų liepą Communic pasirašė sutartį su Vokietijos įrašų įmone Nuclear Blast ir rugsėjį pradėjo įrašinėti savo debiutinį albumą Conspiracy in Mind Danijos studijose, kurio prodiuseris buvo Jacob Hansen. Danų klavišininkas Peter Jensen (Sinphonia) įrašė sintezatoriaus partijas šiam albumui. Jis buvo išleistas 2005 metų vasario 21 dieną bei gavo gerų atsiliepimų, tokių kaip "mėnesio albumas" ar "metų debiutantas" *Rock Hard* žurnale. Po albumo išleidimo Communic dalyvavo koncertų turuose Europoje kartu su Ensiferum ir Graveworm. Jensen tuo metu prisijungė prie grupės, bet netapo nuolatiniu nariu, kadangi negyveno Norvegijoje.

2006 metų pradžioje grupė dar kartą skrido į Daniją įrašyti antrojo albumo Jacob Hansen studijose. Šįkart norvegas Endre Kirkesola buvo pakviestas įrašyti klavišinių partijas. Priešingai negu Jensen, Kirkesola nekoncertavo su grupe. Waves of Visual Decay buvo išleistas 2006 metų gegužę ir taip pat buvo labai gerai įvertintas įvairių žurnalų bei kritikų.

Communic trečiasis albumas Payment of Existence buvo išleistas 2008 metų gegužės 30 dieną. Tų pačių metų vasarą grupė koncertavo ir Lietuvoje, Be2gether festivalyje.

Grupės nariai
-------------

* Oddleif Stensland – gitara, vokalas
* Tor Atle Gabrielsen-Andersen – mušamieji
* Erik Mortensen – bosinė gitara

Diskografija
------------

* Conspiracy in Mind (2005)
* Waves of Visual Decay (2006)
* Payment of Existence (2008)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Communic** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Communic oficiali svetainė
* Communic puslapis MySpace svetainėje
* Communic svetainėje Last.fm
**JAV indėlių ir paskolų krizė** (angl. *S&L crisis*) vykusi 1980-aisias ir 1990-aisias metais, kurios metu 747 indėlių ir paskolų įstaigos bankrutavo, o daugiau nei tūkstantis finansų įstaigų, priiminėjusių indėlius ir iš jų teikusių paskolas, turtas buvo įšaldytas, nes pastarosios negalėjo išmokėti milijardų JAV dolerių savo klientams ir buvo paskelbtos nemokiomis.

Krizės priežastys
-----------------

* Nuo 1970 m. bankus ir ypač indėlių ir paskolų įstaigas neigiamai veikė didžiuliai pinigų išėmimai iš mažas palūkanas generuojančių indėlių, nes rinkoje palūkanų normos dėl augančios infliacijos buvo pakilusios ir investuotojai iš indėlių atsiimtas lėšas investavo į naujuosius aukšto pajamingumo pinigų rinkos fondus. Todėl sumažėjo pinigų masė, iš kurios buvo galima finansuoti būsto paskolas.
* Tuo pačiu indėlių ir paskolų įstaigos didelę dalį savo turto buvo „įšaldžiusios" išduotose būsto paskolose su fiksuotomis palūkanomis. O rinkoje, kurioje palūkanos nuolatos augo, šių paskolų vertė tapo mažesnė nei nominalioji, t. y. paskolų generuojamas pelnas tapo mažesnis nei indėlių, priimtų joms išduoti, palūkanos.

Krizės padariniai
-----------------

Toks sulėtėjimas finansų ir nekilnojamojo turto sektoriuose buvo viena iš priežasčių, lėmusių 1990-1991 m. ekonomikos recesiją JAV. Bendrais skaičiavimais, ši krizė JAV kainavo apie 160,1 mlrd. JAV dolerių, iš kurių per 124,6 mlrd. buvo padengti JAV vyriausybės (arba mokesčių mokėtojų), o tai sąlygojo didžiulį biudžeto deficitą 1990 metais.

Antikrizinės priemonės
----------------------

Siekiant kuo labiau sušvelninti JAV kilusios nekilnojamojo turto rinkos krizės pasekmes, JAV buvo įkurta Valstybinė turto valdymo įmonė (fangl. The Resolution Trust Corporation - RTC), padėjusi likviduoti nemokių įstaigų turtą ir iš gautų lėšų atsiskaičiusi su investuotojais. Buvo organizuojami aukcionai ir sudaromos bendradarbiavimo sutartys, kurių pagalba per kelerius metus turtas, į kurį investavo žlugusios įstaigos, buvo parduotas, o gauti pinigai grąžinti indėlininkams, t. y. asmenims, netiesiogiai investavusiems per žlugusias įstaigas į būsto paskolų rinką.

Šie greiti ir agresyvūs JAV vyriausybės veiksmai padėjo išvengti dar didesnių krizės pasekmių. Daugelis prognozavo, kad po šios krizės nekilnojamojo turto rinka neatsigaus dešimtmečius, tačiau vyriausybės veiksmai labai paspartino nekilnojamojo turto rinkos atsigavimą, kurio pirmuosius ženklus jau buvo galima matyti 1990 m. viduryje.

Indėlių ir paskolų įstaigos
---------------------------

Indėlių ir paskolų įstaigos (angl. *Savings and loan association, S&L*) egzistavo JAV nuo 1800 m. Nuo pat pradžių jos buvo bendruomeniniu pagrindu sukurtos įstaigos, priiminėjančios indėlius ir teikiančios paskolas. Iki pat 1970 m. šios įstaigos buvo griežtai reguliuojamos, bet krizės aušroje joms keliami reikalavimai buvo drastiškai sumažinti - Indėlių ir paskolų įstaigoms buvo leista agresyviau išdavinėti paskolas bei siūlyti platesnį investicinių produktų spektrą.

Šaltiniai
---------

SEB Pensijų fondų apžvalga su mėnesio tema – paskutinės didžiausios pasaulio krizės.[neveikianti nuoroda]
**Darius Lapinskas** (g. 1934 m. kovo 9 d. Jurbarke, m. 2015 m. balandžio 7 d. Čikagoje) – Lietuvos kompozitorius, dirigentas.

Biografija
----------

Muzikos mokėsi pas vargonininką I. Beinorių. 1944 m. su tėvais pasitraukęs į Vokietiją, Hamburge mokėsi pas S. Gailevičių. 1950 m. persikėlė į JAV. Nuo 1952 m. gyveno Bostone. Čia privačiai mokėsi muzikos teorijos, lankė fortepijono ir dirigavimo pamokas pas kompozitorių J. Kačinską. 1957 m. Bostone baigė Naujosios Anglijos konservatoriją (mokėsi pas F. J. Kuką). 1957–1958 m. studijas tęsė Vienoje pas H. Svarovskį, 1958–1960 m. – Štutgarto konservatorijoje Vokietijoje pas H. Roiterį.

1960–1965 m. Štutgarto operos dirigento padėjėjas ir Tiubingeno dramos teatro dirigentas, kompozitorius. Dirigavo Štutgarto radiofono, filharmonijos ir Manheimo operos orkestrams, laimėjo Viurtembergo premiją. 1965 m. grįžo į JAV. Nuo 1967 m. gyvena Čikagoje. Surengė savo kūrinių koncertų Niujorke, Čikagoje (abu 1965 m.), Bostone (1966 m.). 1968 ir 1978 m. gastroliavo Pietų Amerikoje. Nuo 1982 m. vadovavo savo įkurtai Čikagos naujajai operai. 1994–1995 m. dėstė Lietuvos muzikos akademijoje, subūrė grupę „Jaunoji opera".

Kūryba
------

**Režisuoti spektakliai:**

* Algirdas Landsbergis. Šventasis narvas, 1978 m. Klyvlendas
* A. Gustaitis. Mėnulio užtemimas, 1982 m. Bostonas

**Kūriniai**

* Lokys, opera, 1966 m. V. Bogutaitės libretas
* Maras, opera, 1967 m.
* Dux Magnus, opera, past. Torontas, 1984 m. ir Vilnius, 1989 m. K. Bradūno libretas
* Charles iš Danbuiy, opera, past. 1994 m. Vilniuje
* Karalius Mindaugas, opera, past. 1994 m. Jurbarke
* La Vida, opera, past. 1996 m. Vilniuje
* Mirtis neviešpataus, kantata, 1955 m.
* Cantata declamata, kantata, 1966 m. A. Mackaus žodžiai
* Tolminkiemio kantata, 1980 m. pagal K. Donelaitį
* Dalia, baletas, 1964 m.
* Infinitus, baletas, 1972 m.

Sukūrė koncertų altui ir orkestrui, fortepijonui, styginiams ir mušamiesiems instrumentams, siuitų fortepijonui, tarp jų „Nakties sodai", vokaliniai ciklai „Haiku" (1961 m.), 12 dainų mecosopranui ir orkestrui, „Ainių dainos" (1967 m.), „Septynios vienatvės" (1969 m. pagal O. Milašių), kitų simfoninės ir vokalinės muzikos kūrinių. Muzika moderni, polifoniška ir sonoristiška, jai budinga laisva forma, išradinga įvairovė.

Įvertinimas
-----------

* 1984 m. JAV lietuvių bendruomenės Kultūros tarybos teatro premija

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Landsbergis. *Darius Lapinskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 526 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Port Kaitumaangl. *Port Kaituma* |
| --- |
| *Port Kaitumos gatvelė* |
|  |
| 

Port KaitumaPort Kaituma

7°43′0″ š. pl. 59°53′0″ v. ilg.﻿ / ﻿7.71667°š. pl. 59.88333°r. ilg.﻿ / 7.71667; 59.88333﻿ (Port Kaituma)Koordinatės: 7°43′0″ š. pl. 59°53′0″ v. ilg.﻿ / ﻿7.71667°š. pl. 59.88333°r. ilg.﻿ / 7.71667; 59.88333﻿ (Port Kaituma) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Gajanos vėliava Gajana |
| **regionas** | Barima-Vainis |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 2 267  |

**Port Kaituma** (angl. *Port Kaituma*) – miestelis šiaurės vakarų Gajanoje, Barimos-Vainio regione, prie Kaitumos upės.

Istorija
--------

Ilgą laiką Kaituma tebuvo mažas indėnų kaimelis. Pradėjo vystytis netoliese esančiame Metjuz Ridže (*Matthew’s Ridge*) atradus mangano. Iš ten į Port Kaitumą nutiestas geležinkelis ir pradėtas mangano eksportas Kaitumos upe. Valdant Forbes Burnham Port Kaitumai sutelktas papildomas dėmesys siekiant įsitvirtinti džiungles. Įsteigta vidurinė mokykla. Netoliese įsikūrus Džonstauno gyvenvietei Kaitumos lėktuvų tūpimo takas tapo svarbia susisiekimo arterija. Tačiau vėliau mangano gavybos pramonė sustojo, Džonstouno gyvenvietėje įvyko masinė savižudybė todėl Port Kaituma labai nuskurdo. Dabar verčiamasi daugiausia aukso gavyba.
**Inesa Kurklietytė** (g. 1968 m. kovo 14 d. Šiauliuose) – lietuvių kino režisierė.

Biografija
----------

1987 m. baigė Šiaulių 12-ąją vid. mokyklą, 1990 m. – Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos Menų fakultetą, teatro režisūros specialybę. 1993–1997 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (LMTA) studijavo kino režisūrą. Stažavosi Paryžiaus aukštojoje audiovizualinės režisūros mokykloje, Paryžiaus valstybinėje kino mokykloje (FEMIS).

1991–1993 m. dirbo Kupiškio kultūros namų Vaikų ir jaunimo teatro režisiere. Nuo 1996 m. – LMTA Mokomosios kino ir TV studijos direktorė, Menų vadybos skyriaus lektorė.

Vyras – aktorius, režisierius Ramūnas Abukevičius, vaikai – Emilė Ribokaitė (g.1997), Liepa Ribokaitė (g.2002), Vilnė Abukevičiūtė (g.2010)

Filmografija
------------

* 1997 – "Likit sveiki"
* 1999 – "Vyrai"
* 2002 – "Pokyčių žemė"
* 2004 – "Lengvas raganavimas"
* 2004 – "Moterų paslaptys"
* 2005 – "Kristina Kristuje"
* 2005 – "Pašaukimai"
* 2005 – "For Sale"
* 2006 – "Varnų ežeras"
* 2008 – "Būti mylimam".[1].[neveikianti nuoroda]

Šaltiniai
---------

1. ↑   (Tūkstantmečio žmonės)
**Inercija** (lot. *inertia* 'neveiklumas') – kūno gebėjimas išlaikyti jam suteiktą kito kūno greitį ir judėjimo kryptį, kol jo neveikia išorinės jėgos.

Inerciją aprašo pirmasis Niutono dėsnis, kuris teigia, jog kūno masės centras, veikiamas išorinių jėgų, nekeičia jo judėjimo sąlygos: arba jis lieka nejudantis, arba toliau juda tiesia linija pastovus greitis (tiesioginis tolygaus greičio judėjimas).

Inercija matuojama tokiu pačiu SI sistemos vienetu kaip ir masė – kilogramais (**kg**).

Istorija
--------

Inerciją 1589–1592 m. tyrinėdamas kūnų judėjimą atrado Galilėjus, tačiau pirmąjį dinamikos dėsnį suformulavo I. Niutonas. Patį terminą „inercija" įvedė Johanesas Kepleris savo knygoje „Epitome Astronomiae Copernicanae" (1618–1621). Tačiau Keplerio inercija turėjo kitokią reikšmę nei šiandien, jis ją apibrėžė kaip pasipriešinimą judėjimui.

Inercijos momentas
------------------

*Pagrindinis straipsnis – Inercijos momentas*.
Inercijos momentas apibūdina kūno inerciją, kai šis yra sukimosi judesyje. Materialaus taško inercijos momentas yra lygus jo masės ir atstumo kvadrato iki nagrinėjamos sukimosi ašies sandaugai:

{\displaystyle I=mr^{2}} .
SI sistemos inercijos momento vienetas {\displaystyle [kg\*m^{2}]}

Išnašos
-------

1. ↑  *Inercija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-02-07.
2. ↑  Kochiras, H. (2015). Inertia. In L. Nolan (Ed.), The Cambridge Descartes Lexicon (pp. 405-407). Cambridge: Cambridge University Press. doi:10.1017/CBO9780511894695.142
| **Darius Degutis** |
| --- |
|  |
| Veikla | Lietuvių diplomatas |
| Pareigos | buvęs Lietuvos ambasadorius Lenkijoje ir Izraelyje |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius |

**Darius Degutis** – lietuvių diplomatas, buvęs Lietuvos ambasadorius Lenkijoje (2001-2004 m.) ir Izraelyje (2009-2014 m.).

Biografija
----------

1986 m. baigęs Vilniaus universitetą dirbo Tarptautinių prekybos rūmų Lietuvos skyriuje. 1990-1991 m. buvo bendrovės „Audėjas" eksporto vadybininku.

1991 m. pradėjo dirbti Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijoje Šiaurės Europos šalių departamento I sekretoriumi. 1992 m. paskirtas Lietuvos ambasados Danijoje patarėju, misijos vadovo pavaduotoju.

1995-1998 m. buvo URM Europos integracijos departamento Politinio bendradarbiavimo skyriaus vedėjas. 1998-2001 m. dirbo ministru-patarėju Lietuvos atstovybėje Vašingtone.

2001–2004 m. – Lietuvos ambasadorius Lenkijoje. Vėliau vadovavo Seimo Tarptautinio bendradarbiavimo skyriui. 2006 – 2008 m. – URM ekonominio saugumo politikos departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams, Lietuvos Ministro pirmininko atstovas Lietuvos bei Lenkijos energetikos projektams.

2008–2009 m. dirbo energetikos bendrovės „LEO LT" strateginių projektų tarptautinių ryšių direktoriumi. 2009-2014 m. buvo Lietuvos nepaprastuoju ir įgaliotuoju ambasadoriumi Izraelio valstybėje, Pietų Afrikos Respublikai, Etiopijos federacinei demokratinei Respublikai..

2021 m. spalio 1 d. pradėjo dirbti Lietuvos ambasadoriumi Australijoje.

2003 m. D. Degutis apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžiumi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Keisis ambasadoriai Moldovoje ir Izraelyje Archyvuota kopija 2021-08-18 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Antanas Valionis** | **Lietuvos ambasadorius Lenkijos Respublikoje** 2001 – 2004 m. | Po to:**Egidijus Meilūnas** |
| Prieš tai:**Asta Skaisgirytė-Liauškienė** | **Lietuvos ambasadorius Izraelio valstybėje** 2009-2014 m. | Po to:**Edminas Bagdonas** |
| Prieš tai:**Gediminas Varvuolis** | **Lietuvos ambasadorius Australijos Sandraugoje** 2021- m. | Po to:**-** |
Pagrindinis įėjimas 2008 m.
**Bolonijos vaikų knygų mugė** (angl. *Bologna Children's Book Fair*, it. *Fiera del Libro per Ragazzi*) – vienas svarbiausių tarptautinių renginių, skirtų vaikų literatūros leidybai ir su ja susijusioms kūrybinėms industrijoms, rengiamas kasmet Bolonijos mieste (Italija), trunka keturias dienas.

Ši mugė organizuojama nuo 1963 m. Septyniuose paviljonuose, kurių bendras plotas viršija 20 000 m². Iš visų pasaulio šalių susirinkę mugės dalyviai gali įsirengti parodų stendus bei pristatyti savo leidybinę produkciją ir paslaugas bei pasiekimus vaikų literatūros srityje, rengti susitikimus bei spaudos konferencijas.

2008 m. mugėje dalyvavo 69 šalių leidėjų atstovai, buvo įrengta 1 300 stendų. Mugė sulaukia didelio leidėjų, spaustuvininkų, knygų dailininkų, iliustratorių ir kt. leidybos specialistų susidomėjimo. Kiekvienais metais mugę aplanko per 5 000 specialistų (neskaičiuojami dalyviai iš Italijos), renginį nušviečia daugiau kaip 600 žurnalistų iš viso pasaulio šalių. Tarptautinė Bolonijos vaikų knygų mugė bendrame tarptautinių knygų mugių kontekste vertinama dėl labai koncentruotos tikslinės grupės, suteikiamų unikalių galimybių visų pirma iliustratoriams ir leidybos specialistams užmegzti verslo santykius bei pristatyti savo šalies kultūrą bei kūrybines industrijas.

2011 m. Bolonijos vaikų knygų mugėje Lietuva dalyvavo garbės viešnios teisėmis.

Išnašos
-------

1. ↑  „Lietuva – Bolonijos vaikų knygų mugės garbės viešnia 2011 m." Archyvuota kopija 2011-08-20 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bolonijos vaikų knygų mugė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
Poezijos pavasaris muziejaus kiemelyje
**Elektrėnų savivaldybės literatūros ir meno muziejus** buvo įkurtas 1977 m. gegužės mėnesį. Elektrėnų I vidurinėje mokykloje (šiuo metu Elektrėnų „Ąžuolyno" progimnazija) atidarytas Literatūrinis kiemelis.

Muziejaus istorija
------------------

Muziejaus kiemelį puošia fontanas „Žilvinas" (archit. R. Palukaitis).

Nuo 1983 m. skulptorius, tautodailininkas Ipolitas Užkurnys muziejui sukūrė virš 40 lietuvių literatūros klasikų ir jų kūrinių personažų skulptūrų. Tai vienintelė tokia unikali kolekcija lietuvių tautodailėje. Rašytojų bareljefai ir skulptūros – muziejaus pasididžiavimas.

1986 m. muziejus atidarė trečiąjį skyrių – Vaikų pasaulį, 1993 m. ketvirtą – Parodų salę, 1994 m. įkurtas Egzodo skyrius. 2003 m. gruodžio 17 d. Elektrėnų savivaldybės tarybos sprendimu muziejus tapo savarankiška įstaiga ir dabar vadinasi Elektrėnų savivaldybės literatūros ir meno muziejumi. 2005 m. muziejuje pradėjus dirbti etnologei Onutei Šakienei, 2006 m. buvo atidarytas Etnografijos skyrius.

Nuo 2002 m. muziejaus partneriais yra Elektrėnų savivaldybės literatų klubas „Strėva".

Ketvirtį amžiaus literatūros ir meno muziejus tarnavo kaip sustiprinto lietuvių kalbos mokymo vidurinėje mokykloje ramstis ir meno šaltinis, jos literatūros puoselėtojas, jaunų talentų ugdytojas, humanizmo idėjų gynėjas, tautiškumo ir pilietiškumo žadintojas.

Muziejaus įkūrėjas ir ilgalaikis direktorius – mokytojas ir rašytojas Vytautas Mizeras. Šiuo metu muziejui vadovauja Jurgita Chmieliauskienė.

Ekspozicija
-----------

* Ipolito Užkurnio literatūrinės – rašytojų ir jų kūrinių personažų – skulptūros
* D. Palukaitienės rašytojų bareljefai
* Fontanas „Žilvinas"
* Etnografinio skyriaus eksponatai: saugoma gausi tekstilės ir buities rakandų, baldų ekspozicija surinkta iš Elektrėnų apylinkių
* Grožinės ir mokslinės literatūros knygos
* Dovanos
* Leidyklų literatūriniai albumai
* Mokinių darbai: rašiniai, albumai, nuotraukos
* Mokytojų ir mokinių sukurti darbai
* Saugoma retų, XIX–XX a. pr. grožinės ir mokslinės literatūros bei periodinių leidinių kolekcija.

Veikla
------

* Muziejuje rengiamos rašytojų jubiliejų, etnokultūros, liaudies meno, mokinių rankdarbių, proginės ir kt. parodos (tapybos, foto parodos), edukaciniai užsiėmimai
* Kultūrinė, šviečiamoji veikla (literatūros vakarai, knygų pristatymai, suaugusių švietimo renginiai, meno terapijos užsiėmimai ir kt. projektinė veikla)
* Mokyklos muziejaus literatūriniame kieme švenčiami „Poezijos pavasario" renginiai
* Muziejuje vedamos literatūros, etnokultūros pamokos
* Muziejuje nuolat priimamos ekskursijos iš Lietuvos ir užsienio

Nuorodos
--------

* Muziejaus svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Muziejaus istorija
Samių šeimos nuotrauka 1900 m. Šiandien tik 1 500 samių vis dar tebegyvena klajokliškai.
**Klajokliai-piemenys** – klajokliškos visuomenės, kuriose verčiamasi gyvulininkyste. Joms būdinga keičiantis metų laikams persikraustyti su savo pusiau laikinais būstais, perginti savo gyvulius į naujas ganyklas. Tokia sankloda būdinga klajokliškoms bendruomenėms mažiau derlingose žemėse, tačiau neretai pastarosios užsiima ir žemdirbyste tam tikru mastu.[1]

Klajokliai-piemenys gyvena daugiausia stepėse, dykumose, tundroje. Tokie piemenys vienoje vietoje įsikuria ilgesniam laikui (pvz. visam sezonui). Metų eigoje jie kartu su savo gyvuliais keliauja iš vienų ganyklų į kitas. Paprastai jie įsikuria tose pačiose vietose kaip ir praeitais metais. Tokių klajoklių gyvenamieji būstai daug patvaresni už medžiotojų-rankiotojų, tačiau yra laikini ir nesunkiai pergabenami (jurtos, palapinės). Klajokliai-piemenys dažnai sudaro tik dalį tautos, o kiti jos nariai gyvena sėsliai, verčiasi žemdirbyste, priešingai nei medžiotojai, kur keliauja ištisa gentis. Pavyzdžiai: mongolai, kirgizai, kalmukai (Vidurio Azija), beduinai, tuaregai, afarai, somaliai (Sachara), čiukčiai, samiai, nencai (poliariniai kraštai).[2]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Craig Calhoun. *Pastoral nomads*. *A Dictionary of the Social Sciences*. 2002. *Oxford University Press*
2. ↑  Энциклопедия «Народы и религии мира», М.-1998
*Apie kaimą žr. Baltoji Ančia (Druskininkai)*.

| Baltoji Ančia |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 60 km |
| **Baseino plotas** | 791 km² |
| **Vidutinis debitas** | 5 m³/s |
| **Ištakos** | Ančia |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Baltoji Ančia |

**Baltoji Ančia** – upė pietų Lietuvoje. Išteka iš Ančios ežero Lazdijų rajone, teka į pietus pro Kapčiamiestį, po to pasuka į rytus, kur prieš vandens jėgainę yra patvenkta Baltosios Ančios tvenkiniu. Vėliau neša vandenis pietvakarių kryptimi ir prie pat sienos su Baltarusija įteka į Nemuną. Upės žemupyje vaga skiria Druskininkų savivaldybės ir Lazdijų rajono teritorijas. 

Upė Kapčiamiestyje ties mokyklos stadionu
Seniau Baltoji Ančia taip pat buvo vadinama *Švento Jono upe* (lenk. *Świętojanka*). Prie žiočių stovi du kaimai: kairiajame Baltosios Ančios krante Druskininkų savivaldybei priklausantis Sventijanskas ir dešiniajame krante – Lazdijų rajono Kapčiamiesčio seniūnijai priskirtas tokiu pat pavadinimu Sventijanskas. Juos abu jungia medinis tiltas. Ties Baltosios Ančios ir Nemuno santaka pastarosios upės viduriu eina Lietuvos–Baltarusijos valstybinė siena, o jau Baltarusijos Gardino rajonui priklausančiame krante stovi Sventojansko kaimas. 

Intakai: Neviedė, Seira (kairieji), Nieda (dešinysis). Būdingas slėnio plotis 300–500 m. Vagos plotis aukštupyje 8–12 m, žemupyje 15–20 m. Srovės greitis 0,3–0,5 m/s.

Etimologija
-----------

Upėvardis sietas su gelmia, dubia vieta (plg. *už–antis*, latv. *uots* „latakas, įduba"), tačiau galimai tiesiog kilęs nuo paukščio pavadinimo *antis*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Świętojanka*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. XI (Sochaczew — Szlubowska Wola). Warszawa, 1890, 697 psl. **(**lenk.**)**
2. ↑  Algirdas Rainys. *Baltoji Ančia*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 191
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.

* *Biała Hańcza*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. I (Aa — Dereneczna). Warszawa, 1880, 181 psl. **(**lenk.**)**
**Dvasinis materializmas** arba **dvasinis narcisizmas** – dvasingumo naudojimas savo ego stiprinimui. Šį terminą įvedė budistų dvasininkas Čiogjamas Trungpa, išleidęs knygą „Cutting Through Spiritual Materialism".

Tradiciniuose dvasiniuose tikėjimuose nuolat pabrėžiama siekiamybė mažinti savo egoizmą, tačiau daugelyje šiuolaikinių Naujojo Amžiaus tikėjimų, į dvasingas pretenduojančių knygų pateikiamas iškreiptas dvasingumo suvokimas – ten dvasingumas suvokiamas kaip priemonė, padedanti individui pasiekti materialinę ir psichologinę gerovę, dvasingumas tampa preke, mados dalyku[1].

Čiogjamas Trungpa išskiria 3 materializmo valdovus, kurie atneša trumpalaikį pasitenkinimą, bet vėliau – ilgą kančią:

* Fizinis materializmas – tikėjimas, kad fiziniai turtai atneš laimę. Be to, tai taip pat žmogaus yda, pasireiškianti turtingumo matavimu pagal turimus daiktus, išminties matavimu – pagal turimus diplomus ir kt.
* Psichologinis materializmas – tikėjimas, kad kokia nors filosofija, politinė ideologija, religija išvaduoja nuo kančios, kad tam tikrų mąstymo šablonų, ritualų perėmimas jau yra išgelbėjimas.
* Dvasinis materializmas – tikėjimas, kad tam tikra minčių būsena yra išsivadavimas nuo kančios. Ramybės būsena pasiekta meditacijos metu ar linksmumas būnant apsvaigus nuo alkoholio ar narkotikų tėra trumpalaikė būsena, vedanti prie didesnės kančios.

Pasak Čiogjamo Trungpos, visas laimės siekimas, nukreiptas į ego, yra pasmerktas kančiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑
Konteinerių kranai Port Klang priklausančiame Šiauriniame uoste.
**Port Klangas** – didžiausias uostas Malaizijoje, įsikūręs Malakos pusiasalio vakarinėje pakrantėje, Selangoro valstijoje, apie 40 kilometrų nuo sostinės Kvala Lumpūro. Užima daugiau nei 800 ha plotą ir apie 16 km pakrantės ruožą. Susideda iš trijų dalių: Šiaurinio, Vakarinio ir Pietinio uosto. Aprūpintas naujausiomis uosto technologijomis, aptarnauja įvairių rūšių krovininius laivus. Tai vienas iš aktyviausių uostų pasaulyje.

Istorija
--------

Uostas oficialiai įkurtas 1901 m. rugsėjo 15 d. kaip Svetenhamo uostas. Po Antro pasaulinio karo sparčiai plėtėsi. 1955 m. bendras aptarnautų krovinių svoris viršijo 1 mln. tonų. 1972 m. uostui suteiktas dabartinis Port Klango vardas. Per ateinančius metus pastatyti skystų krovinių ir cemento terminalai. 1992 m. gruodį baigta uosto privatizacija. Tais pačiais metais metinė uosto krovinių apimtis viršijo 1 mln. TEU konteinerių. 2010 m. uostas buvo 13-tas pasaulyje pagal iškraunamų ir įkraunamų konteinerių kiekį.

Administracija
--------------

Uostas suskirstytas į Pietinį, Vakarinį ir Šiaurinį. Visi jame esantys įrengimai yra privatūs. Uosto veiklą administruoja Port Klango administracija (angl. *Port Klang Authority*).

Krovinių apimtis
----------------

Uosto krovinių apimtis sparčiai auga. 1995 m. ji siekė 1,1 mln. TEU, 2000 m. – 3,2 mln. o 2011 m. – 9,6 mln.

Nuorodos
--------

* Port Klango administracijos puslapis Archyvuota kopija 2019-01-18 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lin Sien Chia, Mark S. K. Goh, Jose L. Tongzon. *Southeast Asian Regional Port Development: A Comparative Analysis*. Institute of Southeast Asian Studies, 2003, p. 39
2. ↑  Milestone Archyvuota kopija 2013-03-13 iš Wayback Machine projekto. Port Klang Authority
3. ↑  Lin Sien Chia, Mark S. K. Goh, Jose L. Tongzon. *Southeast Asian Regional Port Development: A Comparative Analysis*. Institute of Southeast Asian Studies, 2003, p. 40
4. ↑  Top 50 World Container Ports Archyvuota kopija 2013-08-27 iš Archive-It projekto, World Shipping Council
Koordinatės: 55°29′52″ š. pl. 21°31′11″ r. ilg.﻿ / ﻿55.49778°š. pl. 21.51972°r. ilg.﻿ / 55.49778; 21.51972

**Norkaičių-Begėdžių miškai** – miškai vakarų Lietuvoje, Šilutės bei Klaipėdos rajonuose, Nemuno kairiajame krante, 9 km į šiaurę nuo Šilutės, tarp Saugų ir Švėkšnos. Priklauso Šilutės miškų urėdijai (Norkaičių, Pėžaičių ir Švėkšnos girininkijoms) bei Kretingos miškų urėdijai (Šernų girininkijai). Apima 66,5 km² plotą. Masyvą sudaro Begėdžių, Norkaičių, Joniškio, Piliakalnio, Stanaičių, Parubežio, Barvų, Žagatpurvio, Bilviečių, Ažpurvių, Padumblės, Aisėnų miškai.

Paviršiu banguotas. Būdingi jauriniai silpnai sujaurėję smėliai, vietomis velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai. Norkaičių-Begėdžių miškai patenka į Minijos baseiną: šiaurine ir vidurine dalimi teka Veiviržas (su Ašva, Švėkšnale, Šalpe, Aise, Šalteike), pietine dalimi – Tenenys (su Šiūšiu). Tyvuliuoja nedidelės pelkės, 2 ežerėliai (Joniškės ežeras ir bevardis).

Medynai:

* pušynai: 72 %
* beržynai: 11 %
* eglynai: 10 %
* ąžuolynai: 5 %
* juodalksnynai: 1 %
* baltalksnynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 27 % medynų, pusamžiai medžiai 46 %, pribręstantys 18 %, brandūs 9 %.

Norkaičių-Begėdžių miškuose yra briedžių, stirnų, šernų, vilkų, kiškių, usūrinių šunų, lapių, barsukų, ūdrų, įveista danielių. Pasodinta kėnių, pocūgių, veimutinių pušų. Įsteigtas Norkaičių botaninis draustinis, Begėdžių botaninis draustinis, aplink Veiviržą ir jo intakus – Veiviržo kraštovaizdžio draustinis bei Veiviržo ichtiologinis draustinis. 64-ajame Norkaičių miško kvartale yra Norkaičių parkas bei Skomantų piliakalnis.

Pietuose miškus kerta plentas  **193**  Kvėdarna–Švėkšna–Saugos . Miškuose įsikūrę kaimai: Aisėnai, Barvai, Berciškė, Begėdžiai, Bilvietis, Diegliai, Dvyliai, Grynaičiai, Kebeliai, Luišės, Norkaičiai, Pėžaičiai, Stonaičiai, Šarkiškiai, Virkytai, Vyskupiškiai, Žagatpurviai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Norkaičių–Begėdžių miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 218
| Bokštasblrs. *Бакшты*, rus. *Бакшты* |
| --- |
| *Šv. Huberto bažnyčia 1941 m.* |
|  |
| 

BokštasBokštas

53°56′20″š. pl. 26°11′35″r. ilg.﻿ / ﻿53.939°š. pl. 26.193°r. ilg.﻿ / 53.939; 26.193﻿ (Bokštas (Vija))Koordinatės: 53°56′20″š. pl. 26°11′35″r. ilg.﻿ / ﻿53.939°š. pl. 26.193°r. ilg.﻿ / 53.939; 26.193﻿ (Bokštas (Vija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| **Sritis** | Gardino sritis Gardino sritis |
| **Rajonas** | Vijos rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 437  |

**Bókštas**  (arba ***Bokštai***; blrs. *Бакшты*, rus. *Бакшты*) – bažnytkaimis vakarų Baltarusijoje, 30 km į rytus nuo Vijos, Beržuonos upės dešiniajame krante, Nalibokų girios vakariniame pakraštyje. Apylinkės centras.

Istorija
--------

Bažnyčios vaizdas Pirmojo pasaulinio karo metu
Nuo 1387 m. Bokšto dvaras ir gretimos žemės priklausė Vilniaus vyskupijos kapitulai. XIX a. iki 1843 m. ji dvarą nuomojo Chreptavičiams. XIX a. buvo kaimas, Ašmenos apskrities Bokšto valsčiaus centras. 1934 m. pastatyta pirmoji katalikų bažnyčia. Per Antrąjį pasaulinį karą ją sudegino tarybiniai partizanai.

LDK laikais Bokštas priklausė Vilniaus vaivadijai, valdant Rusijos imperijai – Vilniaus gubernijai, 1920–1939 m. – Naugarduko vaivadijai.

Lietuviai
---------

Per Bokšto apylinkes nuo seno ėjo lietuvių ir baltarusių etnolingvistinė riba. Apie Beržuoną ir į rytus nuo jos vyrauja slaviški vietovardžiai ir stačiatikybė, Bokšto valsčiaus vakarinėje dalyje – lietuviški vietovardžiai ir katalikybė. 1890 m. lietuviškai kalbėjo 17,5 proc. Bokšto valsčius gyventojų. 1921 m. lenkų surašymo duomenimis, Bokšte buvo 496 stačiatikiai ir 1 katalikas.

Iki XIX a. vidutiniškai Bokšto apylinkių lietuviai įėjo į ištisinį lietuvių kalbos arealą. Jis tesėsi nuo Eišiškių ir Rodūnios į pietryčius per Šalčininkus, Varanavą, Dieveniškes, Geranainis, Subatninkus, Lipniškes, Lazūnus, Takoriškes ir siekė Beržuonos upės žemupį, Nalibokų girios vakarinę dalį. Lietuvių kalba ilgiau išliko šios teritorijos rytuose – Lugamėnų, Jurotiškių ir Bokšto valsčių dalyse. Tai Lazūnų lietuviška sala. Čia lietuvių kalba išnyko po Antrojo pasaulinio karo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pasaulio vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006–2014. (VLKK versija)
2. ↑  *Bakszty (1)*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. I (Aa — Dereneczna). Warszawa, 1880, 85 psl. **(**lenk.**)**
3. ↑  Bokštas (Vija). Lietuvos istorija. Enciklopedinis žinynas. I tomas (A–K). – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011. ISBN 978-5-420-01689-3. // psl. 220
4. ↑  Petras Gaučas. *Bokštas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 328 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Riešės aukštumos pietinis pakraštys
**Riešės aukštuma** − Aukštaičių aukštumos pietinė dalis, esanti į šiaurę nuo Vilniaus.

Iš šiaurės į pietus aukštuma ištįsusi apie 25 km; jos plotis 10−15 km. Vakaruose Riešės aukštuma ribojasi su Širvintų plynaukšte, šiaurėje ir šiaurės rytuose − su Molėtų aukštuma, rytuose nusileidžia į Pietryčių lygumą. Iš pietryčių, pietų ir pietvakarių aukštumą juosia Neries slėnis.

Riešės aukštumos reljefą suformavo keli paskutiniojo ledynmečio antslinkiai, palikę du galinių morenų ruožus. Vienas jų (ištįsęs iš šiaurės rytų į pietvakarius) yra aukštumos vakarinėje dalyje; jame iškilusios aukščiausios Riešės aukštumos kalvos (180−205 absoliutinio aukščio). Antrasis galinių morenų ruožas (ištįsęs iš šiaurės į pietus) yra aukštumos rytinėje dalyje, į rytus nuo Mažosios Riešės.

Rytiniu Riešės aukštumos pakraščiu tęsiasi banguotos lygumos, o į vakarus nuo pirmojo galinių morenų ruožo aptinkamos ledyno tirpsmo vandenų sukurtos akumuliacinės reljefo formos. Be to, vakarinėje Riešės aukštumos dalyje yra termokarstinių įdaubų, kurios susijungusios viena su kita, sudaro sudėtingos formos pažemėjimus, kurių daugelyje buvo ežerai, dabar virtę pelkėmis. Viename iš gilesniųjų pažemėjimų telkšo Riešės ežeras.

Miškų daugiausia Riešės aukštumos rytinėje dalyje. Per Riešės aukštumą eina Vilniaus−Panevėžio automagistralė ir Vilniaus−Utenos plentas.
| Čaryšas |
| --- |
| Čaryšo slėnis Čaryšo slėnis |
| **Ilgis** | 547 km |
| **Baseino plotas** | 22 200 km² |
| **Vidutinis debitas** | 192 m³/s |
| **Ištakos** | Altajaus kalnai |
| **Žiotys** | Obė |
| **Šalys** | Rusija |

**Čaryšas** (rus. *Чарыш*) – upė Rusijoje, pietų Sibire; Obės kairysis intakas.

Prasideda Altajaus Respublikoje, Altajaus kalnuose, Korgono kalnagūbryje, maždaug 1450 m aukštyje. Teka į šiaurės vakarus Altajaus krašto teritorija. Žemupyje pasuka į rytus, kerta Priešaltajės lygumą. Įteka į Obę ties Ust Čaryšskaja Pristanės gyvenviete.

Intakai: Kumiras, Korgonas, Sentelekas, Inja, Belaja, Loktevka, Maralycha.

Čaryšo aukštupio vaga slenkstėta, tėkmė srauni. Žemupyje teka lėčiau, sudaro meandras. Užšalusi nuo lapkričio pabaigos iki balandžio. Tinkama laivybai 180 km nuo žiočių ruože. Svarbiausios gyvenvietės prie Čaryšo: Ust Kanas, Čaryšskojė, Krasnoščiokovas, Ust Kalmanka.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 479
| Insaras |
| --- |
| Insaras Saranske Insaras Saranske |
| **Ilgis** | 168 km |
| **Baseino plotas** | 3860 km² |
| **Vidutinis debitas** | 7,71 m³/s |
| **Ištakos** | Pavolgio aukštuma |
| **Žiotys** | Alatyris |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija(Mordovijos vėliava Mordvija) |
|  |
|  **Vikiteka** | Insaras |

**Insaras** (rus. *Инсар*, erz. *Инесаро, Инзара*) – upė Rusijoje, Mordvijoje; Alatyrio dešinysis, didžiausias intakas (Volgos baseinas). Prasideda Insaro rajone, prie Aleksandrovkos kaimo (pietų Mordvija). Teka daugiausia į šiaurę, šiaurės rytus pro Pavolgio aukštumą. Įteka į Alatyrį 136 km nuo jo žiočių, priešais Smolno kaimą.

Didžiausi intakai: Karnajus, Tavla, Amorda (dešinieji), Levža, Penziatka, Didžioji Atma, Ladka (kairieji).

Didžiumą upės mitybos sudaro sniego tirpsmo vandenys. Pavasarinio potvynio viršūnė būna balandį, vasaromis smarkiai nusenka. Laikosi užšalusi nuo lapkričio iki balandžio.

Didžiausios gyvenvietės prie Insaro: Ruzajevka, Zykovas, Saranskas, Romodanovas. Insaras tradiciškai sudaro vakarinę erzių žemių ribą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Инсар*,Большая советская энциклопедия, T. X (Ива—Италики). – Москва: Советская энциклопедия, 1972
| ***Inserts*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Inserts |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė |
| Režisierius | John Byrum |
| Scenaristas (-ai) | John Byrum |
| Metai | 1975 |
| Žanras | komedija, drama |
| Trukmė | 117 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Inserts** – 1975 m. JAV sukurta komiška drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Richard Dreyfuss – Bojus Vanderis
* Jessica Harper – Keitė Keik
* Bob Hoskins – Didysis Makas
* Veronica Cartwright – Harlenė
* Stephen Davies – Reksas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kažkada Vanderis buvo sėkmingas kino režisierius, tačiau po draugo mirties jis visiškai prasigėrė. Dabar jis sėdi užsidaręs namuose ir uždarbiauja kurdamas trumpus nebylius pornografinius filmukus, kuriuos filmuoja tiesiog savo namuose. Kartą, jam befilmuojant sceną su Harlene (aktorė – narkomanė) ir Reksu (apie didelę karjerą svajojančiu aktoriumi, dirbančiu laidojimo namuose), apsilanko Didysis Makas (mafijozas, finansuojantis Vanderio filmus) ir jo meilužė Keitė. Nusprendus padaryti pertrauką, Harlenė randama negyva nuo narkotikų perdozavimo. Kol Didysis Makas su Reksu pasišalina, ketindami atsikratyti kūnu, lengvabūdė Keitė nusprendžia įtikinti režisierių, kad gali nenufilmuotose scenose pakeisti Harlenę…
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 56°50′12″ š. pl. 118°07′48″ r. ilg.﻿ / ﻿56.83667°š. pl. 118.13000°r. ilg.﻿ / 56.83667; 118.13000

Čaros smėlynai
Čaros smėlynai
**Čaros smėlynai** (rus. *Чарские пески*) – smėlynų plotas Rusijoje, Sibire, Užbaikalės krašto šiaurėje, Kalaro rajone. Teritorija yra 10 km ilgio, 5 km pločio, driekiasi Čaros įduboje, Kodaro kalnagūbrio pašlaitėje, 9 km nuo Čaros gyvenvietės, tarp Čaros, Viduriniojo Sakukano ir Aukštutinio Sakukano upių slėnių. Paskelbtas gamtos paminklu.

Čaros smėlynai užima ~50 km² teritoriją, išsidriekę iš pietvakarių į šiaurės rytus, apsupti maumedžių taiga apaugusių kalnų. Smėlis smulkus, kvarcinis, susidaręs pleistoceno laikotarpiu, vėjo pustomas į kopas ir barchanus. Atskiri barchanai siekia 80 m aukštį. Vietomis auga maumedžiai, žemosios pušys ir beržai keružiai. Šiaurės rytuose yra du nedideli Alionuškos ir Tajožnojės ežerai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Čaunko kepinimas
**Čaunkas** (hind. छौंक, IAST: *chhaunk*) – pagardas, plačiai naudojamas Indiškose virtuvėse, kurį gaminant priskonių sėklos pakepinamos riebaluose, siekiant išgauti geriausią aromatą.

Aprašymas
---------

Čaunkui naudojamos įvairios prieskonių sėklos, lapai ar vaisiai, tarp kurių dažniausios yra kuminas, juodoji garstyčia, pankolis, čili, fenugrikas, asafoetida, gvazdikėliai, murraya koenigii lapai, svogūnas, česnakas, Cinnamomum tamala (*tejpat*) lapai ir pan.

Gaminant čaunką, prieskoniai trumpai pakepinami riebaluose (aliejuje arba ghi). Jų sudėjimo tvarka yra griežtai reglamentuojama, kadangi skirtingi prieskoniai geriausią kvapą ir skonį įgyja skirtingu laiku. Kepinant išlaisvinami prieskonių eteriniai aliejai.

Čaunkas gali būti įpilamas į patiekalą jo gaminimo pabaigoje. Tai būdinga gaminant dal, sambarą, troškinius ir pan. Kitais atvejais (pvz. gaminant karius), čaunkas yra paruošiamas pradžioje, ir tada į jį dedami produktai.

Pavadinimai
-----------

Čaunkas žinomas keletu skirtingų pavadinimų, kurie įvairuoja netgi toje pačioje kalboje:

* Nepali – *jhaneko*, *jhannu* (झानेको)
* Hindi -*tarka*, *tadka* (तड़का), *bagar* (बागर)
* Pandžabi – *tarka* (ਤਡ਼ਕਾ)
* Gudžarati – *vaghar* (વઘાર)
* Bengali – *bagar* (বাগার), *phoron* (ফোড়ন)
* Tamilų – *thaalithal* (தாளித்தல்)
* Kanadų – *oggaraṇe* (ಒಗ್ಗರಣೆ)
* Telugu – *popu* (పోపు), *thiragamaatha* (తిరగమాత), *taalimpu* (తాలింపు)
* Marathi – *phodani* (फोडणी), *pholni* (फोलनी)
* Urdu – *tarka* (تڑکا), *baghar*(بگهار)
* Konkani – *phanna*