recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kišiniovo municipijaus sektoriai
**Bujukanis** (rumun. *Buiucani*), *Bujukanio sektorius* – šiaurės vakarinis Kišiniovo municipijaus sektorius tarp Kalia Ešiloro (buvusios Kuibyševo) gatvės, Valia Moriloro (rumun. *Valea Morilor*) parko ir Balkanų plento. Pavadinimas kilęs iš šioje vietovėje buvusio kaimo pavadinimo.

Istorija
--------

Bujukanis žinomas nuo XV a. antros pusės. XVI a. pabaigoje – XVII a. pradžioje Bujukanio kaimas buvo rezešių valdos, vėliau – bojarino D. Paleologo.

1608 m. dovanojimo rašte gospodaris Konstantinas Movila paskyrė Chodoro ir Paraskos palikuonims Bujukanio kaimą, esantį Lapušnos krašte ant Biko upės, su vieta prie upės tvenkiniui ir malūnui. Pagal 1610 m. gruodžio 18 d. raštą Dumitrakei Kiricei atiteko dvi Bujukanio dalys, kurias jam pardavė keli savininkai, vienas kurių buvo Andronikas Raška, Dregelušio sūnus, Nastios Bujuk anūkas. Šis raštas paliudija, kad kaimo pavadinimas kilo iš pavardės Bujuk (rumun. *Buiuc*).

Nuo maždaug 1620 m. Bujukanis – Jasų vienuolyno Galatos nuosavybė.

Vietiniai gyventojai tuo metu daugiausia gyveno iš žemdirbystės. Kaime gyveno ir kalviai, dailidės, kubiliai, kailiadirbiai, šikšniai.

Nuo 1830 m. Bujukanis ėmė darytis Kišiniovo priemiesčiu.

Po Antrojo pasaulinio karo Bujukanio teritoriją imta aktyviai užstatyti, pradžioje vieno-dviejų aukštų namais, o nuo maždaug 1960 m. – daugiaaukščiais pastatais.

Dabar Bujukanyje vyrauja 5, 9 ir 16 aukštų pastatai. Sektoriuje yra tarptautinis parodų centras *Moldekspo*,pedagoginis Jonos Kriangės vardo universitetas, kino teatras „Flakera", Valia Moriloro, Alunelulo ir Dendrarijaus parkai.

Svarbiausios gatvės
-------------------

* Kalia Ešiloro (buvusi Kuibyševo)
* Vasilės Lupu
* Jonos Kriangės
* Albos Julijos (buvusi Engelso)
* Jono Pelivano
* Aldios Teodorovičiaus (buvusi Laisvės)

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Bujukanio sektoriuje yra šie gyvenamieji punktai:

* miestai Vatra ir Durleštis
* kaimai Gidigičis, Dumbrava, Kondrica, Trušenis

Sektoriaus administracija yra sektoriaus pretūra, kurios pastatas yra Michajaus Vitiazu gatvėje, name Nr. 2. Pretorius – Valerijus Nemerenka.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jonas Žukauskas** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. rugpjūčio 9 d. (63 metai)Milvyčiai, Raseinių rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Virginija |
| Vaikai | Gintarė, Deimantė, Karolina |
|  |
| Veikla | vadybininkas, ūkio, politinis veikėjas |
| Partija | 1993 m. Tėvynės sąjunga, 2001 m. KKSS |
|  |
| Alma mater | 1981 m. Vilniaus pedagoginis institutas, 2001 m. Kauno technologijos universitetas |

**Jonas Žukauskas** (g. 1959 m. rugpjūčio 9 d. Milvyčiuose, Raseinių rajonas) – Lietuvos vadybininkas, Raseinių rajono ūkio, politinis veikėjas.

Biografija
----------

1977 m. baigė Nemakščių vidurinę mokyklą. 1981 m. baigė Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Fizikos fakulteto technikos disciplinų ir darbų specialybę. 1981–1995 m. Raseinių rajono mokyklų mokytojas. 1997–2001 m. Kauno SPAB „Stumbras" valdybos pirmininkas ir generalinis direktorius, 2001–2003 m. vykdomasis direktorius, nuo 2004 m. biokuro projekto direktorius.

1995–2000 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys, 1995–1997 m. savivaldybės meras. 2001 m. baigė Kauno technologijos universiteto Ekonomikos ir vadybos fakulteto vadybos studijų programą ir įgijo vadybos magistro laipsnį.

1993 m. dalyvavo steigiant Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) partijos Raseinių skyrių, 1995–1998 m. šios partijos Raseinių skyriaus pirmininkas. Nuo 2001 m. Krikščionių konservatorių socialinės sąjungos narys.

Vedęs; žmona Virginija, dukros Gintarė, Deimantė ir Karolina.
| **Nobuyoshi Araki  荒木 経惟** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1940 m. gegužės 25 d.Tokijas, Japonija |
|  |
| Veikla | fotografas |
|  |
|  **Vikiteka** | Nobuyoshi Araki |

**Nobujoši Araki** (jap. 荒木 経惟 = *Araki Nobuyoshi*, (1940 m. gegužės 25 d.) – japonų fotografas.

Biografija ir kūryba
--------------------

Gimė Tokijuje. Fotografuoti pradėjo būdamas 12 metų, kai iš tėvo dovanų gavo fotoaparatą. 1963 m. baigė fotografiją ir kinematografiją Čibos universitete ir pradėjo dirbti reklamos kompanijoje Dentsu. Tuo pačiu metu dirbo prie savų projektų. 1964 m. laimėjo Taiyo apdovanojimą už fotografijų seriją *Satchin*, kurioje vaizdavo miesto vaikus. Kitais metais šios nuotraukos tapo pirmosios Araki parodos pagrindu. 1971 m. išleido asmeninio gyvenimo dienoraščio tipo nuotraukų knygą *Sentimentali kelionė*.

1971 m. išėjo iš darbo Dentsu kompanijoje ir tapo laisvai samdomu fotografu. Nuo to laiko išleido daugiau nei 200 fotografijos knygų, surengė daugybę parodų Japonijoje ir užsienio šalyse. Darbuose eksperimentuojama su įvairiais stiliais, vaizduojami kasdienio gyvenimo motyvai, miesto vaizdai, gyvūnai, žmonių portretai. Daugelyje nuotraukų figūruoja moterys; nemažai tokių fotografijų erotinio pobūdžio, kai kurios šokiruojančios ir sulaukusios cenzūros.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lynne Warren. *Encyclopedia of Twentieth-century Photography, Volume 1*. CRC Press, 2006, p. 49-50

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis
* 70 Araki nuotraukų Archyvuota kopija 2011-08-11 iš Wayback Machine projekto.
**Nodaras Kumaritašvilis** (gruz. ნოდარ ქუმარიტაშვილი, 1988 m. lapkričio 25 d. – 2010 m. vasario 12 d.) – rogučių sportininkas iš Gruzijos.

Biografija
----------

Nodaras gimė Boržomi mieste 1988 m. lapkričio 25 d. Per savo sportininko karjerą jis du kartus dalyvavo rogučių pasaulio taurės varžybose – 2008–2009 m. jis buvo 55-tas, 2009–2010 m. – 28-tas iš 32 sportininkų.

Jis buvo Gruzijos olimpinės komandos narys ir ruošėsi olimpiniam debiutui 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Vankuveryje. Tačiau jis nespėjo sudalyvauti varžybose, nes paskutinių treniruočių metu žuvo, kai išslydo iš trasos važiuodamas 143 km/val. greičiu ir rėžėsi į metalinę konstrukciją.

Išnagrinėję incidentą tarptautinės nusileidimo rogutėmis federacija pranešė, kad avarija įvyko dėl techninių rogučių problemų, o ne dėl trasos pavojingumo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Joint Statement from IOC, VANOC and FIL
2. ↑  Olympic Athlete Dies in Training[neveikianti nuoroda]
3. ↑  Joint VANOC – FIL Statement on Men’s Luge Competition


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nodaras Kumaritašvilis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***1000 eurų karta*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Generazione 1000 euro |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Massimo Vernier |
| Metai | 2009 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 101 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**1000 eurų karta** (it. *Generazione 1000 euro*) – 2009 m. Italijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Alessandro Tiberi – Mateo
* Carolina Crescentini – Angelika
* Valentina Lodovini – Beatričė
* Francesco Mandelli – Frančesko
* Francesca Inaudi – Valentina
* Paolo Villaggio – profesorius

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmas pasakoja apie Pietų Italijos gyventojus, kurie mėgina bet kokiomis priemonėmis įsitvirtinti šiaurinės Italijos miestuose, o darbo praradimas jiems reiškia grįžimą namo, į skurdą. 1000 eurų – alga, kurią jiems dažniausiai mokama už darbą.

30-metis Mateo, pasižymintis puikiais matematiniais gabumais, turi pašaukimą dėstyti universitete, tačiau šiai veiklai skiria mažai laiko, o darbuojasi marketingo kontoroje. Jis nuomojasi butą kartu su kitu pietiečiu Frenčesko, kuris niekaip nesusiranda darbo ir dienas leidžia žaisdamas „Playstation". 

Vienu metu Mateo gyvenime atsiranda dvi moterys: nauja viršininkė Angelika ir kaimynė Beatričė. Kurį laiką mėgindamas palaikyti santykius su abejomis merginomis, galiausiai jis priverstas rinktis: finansinį stabilumą galinti garantuoti Angelika ar pavaduojančia mokytoja dirbanti ir nuolatinės vietos neturinti Beatričė. Kuomet Angelika gauna paskyrimą į Barseloną ir pasiūlo kartu vykti Mateo, šis apsisprendžia likti su Beatriče.

Apdovanojimai
-------------

* Golden Graal (nominacija) – geriausias komedijos režisierius (M.Vernier)
* Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas (nominacija) – geriausia komedija ir geriausia antrojo plano aktorė (V.Lodovini)
Jonas Žentelis
**Jonas Žentelis** (1929 m. birželio 5 d. Kazlaučiznos k. Ukmergės r. Veprių seniūnijoje – 2014 m. rugpjūčio 21 d.) – muzikos pedagogas, chorvedys, skulptorius, visuomenininkas.

Biografija
----------

Mokėsi Ukmergės berniukų gimnazijoje, o 1955 baigė Kauno pedagoginę mokyklą. 1959–1964 choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje-technikume (dėst. J. Narvidas). Nuo 1965 iki 1970 m. neakivaizdiniu būdu Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute studijavo geografiją, nuo 1991 iki 1995 m. mokėsi Katalikų teologijos fakulteto prie Kauno Vytauto Didžiojo universiteto aukštesniojoje katechetų mokykloje Kaišiadoryse.

1954–1961 m. muzikos ir dainavimo mokytojas Šešuolėlių (Širvintų r.) septynmetėje mokykloje, vadovavo mokyklos vaikų ir kultūros namų chorams bei styginių orkestrėliams. Nuo 1961 m. iki 1991 m. Veprių (Ukmergės r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, jaunučių, jaunių ir vyresniųjų klasių merginų chorų, styginių bei pučiamųjų orkestrų vadovas. Chorus ir pučiamųjų orkestrą parengdavo Ukmergės rajono ir respublikinėms dainų šventėms: jaunių choras dalyvavo 1964 ir 1965, o merginų 1964 respublikinėse dainų šventėse. Moksleivių vokalinius ansamblius paruošė 1980 m. 1982 m. ir 1984 m. respublikiniams „Dainų dainelės" konkursams. Mokykloje įrengė pavyzdingą muzikos kabinetą.

1967 Vepriuose įkūrė etnografinį muziejų, kuris 1995 m. suvalstybintas ir tapo Ukmergės kraštotyros muziejaus filialu. Kuria akmens skulptūras; daugelis jų eksponuojamos Vepriuose. Sukūrė antkapinius paminklus ilgamečiam Veprių mokyklos direktoriui Jonui Jurkūnui (1978 m.) bei savo tėvams, paminklines skulptūras *Gyvybės globėja* (1980 m.), kuri įkūnija nesibaigiantį gyvybės tąsos žemėje vyksmą, motinystę ir *Labora* (1982 m.), paremtą to paties pavadinimo Vinco Kudirkos eilėraščio idėja. Abi pastarosios skulptūros pastatytos ties Vepriais ant Šventosios upės kranto. Ukmergės Dukstynos kapinėse atidengtas J. Žentelio sukurtas paminklas partizanams (1991 m. su arch. M. Grigaliūnu).

2004 m. dirigavo Ukmergės rajono dainų šventėse. Apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, 1983 m. jam suteikta muzikos mokytojo metodininko, o 1995 m. – tikybos vyresniojo mokytojo kategorijos kvalifikacija.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Fortūnatas Ašoklis** |
| --- |
| Gimė | 1908 m.Raudoniai, Ylakių vls. Telšių aps. Kauno gub. |
| Mirė | 1946 m. (~38 metai)Telšiai |
| Tautybė | lietuvis |
|  |
| Veikla | Lietuvos savivaldybininkas, partizanas |
| Pareigos | Ylakių valsčiaus viršaitis, LLA Žemaičių apygardos štabo viršininkas, Žemaičių apygardos vadas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžius, 2004 m. |

**Fortūnatas Ašoklis** (slap. **Pelėda, Silkoša, Vilkas Jonas**, 1908 m. Raudonių k. Ylakių vls. Telšių aps. Kauno gub. – 1946 m. Telšiai, Telšių aps.) – Lietuvos savivaldybininkas, partizanio judėjimo vadovas, Lietuvos laisvės armijos [LLA] Žemaičių apygardos štabo viršininkas, Žemaičių apygardos vadas.

Biografija
----------

Baigė Klaipėdos prekybos institutą. 1942–1944 m. Ylakių valsčiaus viršaitis, Lietuvos pasipriešinimo nacių okupacijai dalyvis, Lietuvos laisvės armijos [LLA] narys. 

1944 m. pabaigoje pradėjo telkti partizanus kovai prieš sovietų okupaciją. Buvo LLA Žemaičių apygardos štabo viršininkas, nuo 1946 m. gegužės 25 d. Žemaičių apygardos partizanų vadas. Atkūrė sunaikintą apygardos štabą, sudarė Kardo, Alkos, Šatrijos rinktines, organizavo partizanų junginių ryšius, rengė mobilizacijos planus. 

Suimtas 1946 m. rugsėjo 24 d. Nukankintas Telšių kalėjime (kitais duomenimis – nenorėdamas enkavedistams duoti parodymų, nusižudė areštinėje).

Apdovanojimai, atminimo vietos
------------------------------

2004 m. lapkričio 17 d. apdovanotas Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžiumi (po mirties).

Vardas įamžintas Ylakių kapinių paminkle partizanams.

Partizanų kapas Ylakių kapinėse, kurio paminkle įamžintas F. Ašoklio vardas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos gyventojų genocidas 1944–1947. – Vilnius: LGGRTC, 1998. – T. 2, d. 1. – P. 92  
Ašoklis Fortūnatas. – Visuotinė lietuvių enciklopedija. – Vilnius, 2002. – T. 2. – P. 114
2. ↑  Fortūnatas Ašoklis-Vilkas. – Partizanai. Apygardų vadai
3. ↑  Apdovanotų asmenų duomenų bazė. – Lietuvos Respublikos Prezidentas[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Ašoklis Fortūnatas. – Samogit.lt Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto.
* XXI amžius – 2004, lapkričio 26
* Partizanų kovos Archyvuota kopija 2011-08-31 iš Wayback Machine projekto.
Trakinis šalmas
**Trakinis šalmas** – gana neapibrėžto tipo šalmas, turintis viršutinėje dalyje aukštą metalinę keterą be ašutų ar kitokį metalinį papuošalą, pvz. žvėries figūrėlę. Viršutinė dalis dažniausiai kiek smailėjanti aukštyn. Be antnosio, gali turėti figūrines skruostines plokšteles.

Trakiniai šalmai dažnai painiojami su panašiais friginiais šalmais. Jų skirtumai:

* Trakinis šalmas primena chalkidinį šalmą su mažomis ar visai neryškiomis skruostinėmis ir nedidele sprandine skiautėmis ir su metaline ketera.
* Friginis šalmas primena pilosą, ant kurio uždėtas priekin nulinkęs bukagalis kyšulys, imituojantis friginę (frigišką) kepurę.

Trakiniai šalmai labiausiai žinomi kaip Romos gladiatorių *trakų* naudoti šalmai. Iki Romos laikų trakinius šalmus, naudojo Makedonijos raiteliai bei graikų kariai IV–III a. pr. m. e. pietų Italijoje.
  
II a. pr. m. e. trakiniai šalmai buvo dažniausiai naudojami šalmai Graikijoje. Jų ketera buvo mažesnė, o priekyje jie turėjo snapelius. Teigiama, kad populiarumo priežastis buvo patogumas, geras matomumas, lengvumas.

Pagal Plutarcho aprašymą ir radinius Filipo II kapavietėje Aleksandras Makedonietis kautynėse dėvėdavo geležinį trakinį šalmą, šonuose papuoštą vešliomis plunksnomis. Tokių plunksnomis puoštų šalmų atvaizdai aptinkami graikų miestų pietų Italijoje ir Makedonijoje freskose.

Trakinio šalmo išvaizdą turėjo XX a. prancūziški kareivių šalmai.

Nuorodos
--------

* Geležinis trakinis šalmas iš karaliaus Filipo II kapo (IV a. pr. m. e.[neveikianti nuoroda]
* Piešinys: Graikų hoplitas su trakiniu šalmu ir linine kirasa
* Trakinių šalmų nuotraukos:  Archyvuota kopija 2014-05-06 iš Wayback Machine projekto. [neveikianti nuoroda], [neveikianti nuoroda].
| Fort Ševčenka*Форт-Шевченко* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Fort ŠevčenkaFort Ševčenka

44°31′0″ š. pl. 50°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.51667°š. pl. 50.26667°r. ilg.﻿ / 44.51667; 50.26667﻿ (Fort Ševčenka)Koordinatės: 44°31′0″ š. pl. 50°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.51667°š. pl. 50.26667°r. ilg.﻿ / 44.51667; 50.26667﻿ (Fort Ševčenka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Regionas** | Mangystau sritis |
| **Rajonas** | Tupkaragano rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1846 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 5 134  |
|  |
|  **Vikiteka** | Fort Ševčenka |

**Fort Ševčenka** (kaz. *Форт-Шевченко*) – miestas pietvakarių Kazachstane, Mangystau srityje, Mangyšlako pusiasalio gale (Tiubkaragano pusiasalyje), Kaspijos jūros pakrantėje. Rajono centras. Yra jūrų uostas (Bautinas), plentas į Aktau. Žuvies apdirbimo pramonė. Kasamos klintys. Yra memorialinis, etnografinis muziejai, XIX a. forto liekanos, armėniška varpinė. Už 31 km nuo miesto yra XVII–XIX a. Beisenbajaus nekropolis.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta 1846 m. kaip rusų ***Novopetrovskojės*** tvirtovė (*Новопетровское укрепление*). 1857 m. vietovė pervadinta ***Fort Aleksandrovsku*** (*Форт-Александровский*). 1899 m. suteiktas miesto statusas. 1939 m. miestas pervadintas Taraso Ševčenkos garbei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 460
| Tumanaja |
| --- |
| Tumanaja žiemą iš Kinijos pusės žvelgiant į Korėją Tumanaja žiemą iš Kinijos pusės žvelgiant į Korėją |
| **Ilgis** | 521 km |
| **Baseino plotas** | 41 200 km² |
| **Ištakos** | Čanbaišano plokščiakalnis |
| **Žiotys** | Japonijos jūra |
| **Šalys** | Kinija, Šiaurės Korėja, Rusija |

**Tumanaja** (rus. *Туманная*), **Tumyndziangas** (kin. 图们江), **Tumanganas** (kor. 두만강) – upė Tolimuosiuose Rytuose, Mandžiūrijoje. Prasideda Čanbaišano plokščiakalnyje (Pektusano papėdėje), teka į pietryčius giliu tarpukalnių slėniu tarp Šiaurės Korėjos ir Rytų Mandžiūrijos kalnų, sudaro Šiaurės Korėjos – Kinijos Liaudies Respublikos sieną. Žemupyje teka kalvota lyguma, skaidosi į protakas ir sudaro Rusijos – Šiaurės Korėjos sieną. Įteka į Japonijos jūrą; sudaro estuariją.

Upė užšąla lapkritį, atitirpsta kovą ar balandį. Vanduo naudojamas drėkinimui, laivuojama 85 km ruože. Prie Tumanajos įsikūrę: Musanas, Hverėnas (Š. Korėja), Chasanas (Rusija).

Per Tumanają dažnai į Kiniją keliasi Korėjos pabėgėliai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 435
| ***Ligoninė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Ligoninė |
| Kilmės šalis | Lietuva |
| Režisierius | Antanas Žygavičius |
| Vaidina | Albinas GalinisValentinas MasalskisBrolis Pijus |
| Metai | 2007 |
| Žanras | Dokumentinis |
| Trukmė | 1 val. 25 min. |
| Kalba | lietuvių |

**Ligoninė** (angl. *The Hospital*) – lietuviškas 2007 metų dokumentinis filmas. „Ligoninė" pirmasis dokumentinis ir pirmasis pilnametražis Antano Žygavičiaus filmas. Tai natūraliai besivystantis trijų skirtingų ir labai spalvingų asmenybių pokalbis, be vedėjo ar iš anksto numatytų klausimų. Pasak režisieriaus, „jei pokalbių laidą vadintume „zoologijos sodu", kur sterilioje sintetinėje aplinkoje žmonės sustingsta ir užsideda kaukes, kur nesimato tikrosios asmenybės, o problemos aptarinėjamos taip, lyg iš tiesų nerūpėtų, tai „Ligoninė" yra „safaris", kur herojai filmuojami taip, kad kuo mažiau tai jaustų. Tik tada žiūrovas turi galimybę išvysti juos tokius, kokius pažintų pats būdamas jų draugijoje".

Apleista Vilniaus Šv. Jokūbo ligoninė tampa prieglobsčiu trims filmo herojams, kurie pasijunta svetimi šiandieniniame pasaulyje. Susirinkę pastate, kuris jau seniai prarado pavyzdingos sveikatos priežiūros įstaigos vaizdą, jie dalijasi mintimis mėgindami diagnozuoti visuomenės bei savo pačių dvasines ligas.

Filmo siužeto pagrindas – gyvas ir dinamiškas trijų meno, mokslo ir religijos atstovų (Valentino Masalskio, aktoriaus ir režisieriaus iš Lietuvos nacionalinio dramos teatro, Albino Galinio, istorijos ir filosofijos mokytojo iš Nacionalinės M. K. Čiurlionio menų mokyklos ir brolio Pijaus, domininkonų vienuolio - kunigo iš Šv. Jokūbo ir Pilypo bažnyčios) pokalbis visuomenės ir individo konflikto, dvasinės žmonijos krizes ir panašiomis temomis mistiškoje apleistos ligoninės erdvėje. Į diskusiją įsipina epizodai iš visų trijų herojų profesinio gyvenimo, kuriuose ypač išryškėja jų gebėjimas amžinąsias dvasines vertybes nuoširdžiai ir šiuolaikiškai perduoti jaunimui, kurio rankose yra rytojus.

Antanas Žygavičius su neoficialia nepriklausoma kino kompanija „Igniron Cinema", dar žinoma kaip „Praktika Films", nuo 2004 m. kuria ir pristato vaidybinius ir animacinius trumpametražius filmus. Animacinis „Loading" tarptautiniame audiovizualinio meno festivalyje „Next Festival" išrinktas geriausiu 2006 metų lietuvišku filmu, o „Kelyje" – 2005 m. respublikinio video meno festivalio „Interpretuoti kiną" laureatu. 2006 m. birželį „Skalvijoje" buvo pristatytas ironiškas veiksmo filmas „Profesionalas. Antrasis kraujas", sulaukęs teigiamų žiūrovų bei kritikų atsiliepimų.

Nuorodos
--------

* Filmo „Ligoninė" tinklalapis
**Ligija Bieliukienė-Bezumavičiūtė** (1923 m. rugpjūčio 21 d. Šiauliai – 1966 m. birželio 28 d. Niujorkas) – rezistentė, JAV lietuvių visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1943 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Filosofijos fakultetą. Lietuvių antinacinio pasipriešinimo dalyvė. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. baigė psichologiją Miuncheno universitete. 1945–1947 m. lietuvių studentų atstovybės Miunchene narė, 1946–1947 m. Tarptautinės studentų tarybos Miunchene pirmininkė.

1949 m. persikėlė į JAV. Nuo 1949 m. sambūrio „Šviesa" veikėja, Pabaltijo moterų tarybos lietuvių atstovybės narė, nuo 1953 m. jos pirmininkė, nuo 1963 m. tarybos pirmininkė. Nuo 1951 m. Lietuvių rezistencinės santarvės vyriausiojo komiteto narė. Vadovavo lietuvių moterų klubų federacijai. Visuotinėje moterų klubų federacijoje atstovavo lietuvių moterims.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ligija Bieliukienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 173 psl.
| **Acer campestre** |
| --- |
| Trakinis klevas (Acer campestre)Trakinis klevas (*Acer campestre*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Kleviniai  *( Aceraceae)* |
| Gentis: | Klevas  *( Acer)* |
| Rūšis: | Trakinis klevas  *( Acer campestre)* |

 |
| Binomas |
| ***Acer campestre***L. 1753 |
| **Sinonimai** |
| * *Acer affine* Opiz
* *Acer bedoi Borbás*
* *Acer collinum* Ten.
* *Acer eriocarpon* Opiz
* *Acer erythrocarpum* Opiz, Rouy, Fouc.
* *Acer polycarpon* Opiz
* *Acer tauricum* Dippel
 |

**Trakinis klevas** (*Acer campestre*) – klevinių (*Aceraceae*) šeimos, klevų (*Acer*) genties lapus metantis medis.

Morfologija
-----------

Medis išaugina tankią, rutulišką lają, iki 6–10 m skersmens, kartais išaugina ir 15 m skersmens lają. Žievė pilkai ruda, sueižėjusi. Ūgliai pilki arba kiek plaukuoti, gelsvai rudi. Šakelės plonos. Lapai 4–17 cm ilgio ir 4,5–10 cm pločio, penkiaskiaučiai, rečiau triskiaučiai, skiaučių viršūnės bukos; lapų viršutinė pusė tamsiai žalia, žvilganti, apatinė šviesi, pūkuota, su plaukelių kuokštais gyslakertėse. Lapkočiai ilgesni už lapalakščius. Žiedai gelsvai žali, dvilyčiai, skėtiškuose žiedynuose. Žydi gegužės pradžioje, išsiskleidus lapams. Žydi 12 dienų. Labai medingi. Jų medingumas pagal kai kuriuos šaltinius vertinamas 500 kg/ha prekinio medaus. Sparnavaisiai gelsvai žali, 2–4 cm ilgio, sparneliai susijungę 180° kampu. Sėklos ovališkos, suplotos, dažniausiai apaugusios pilkais plaukeliais. Prinoksta spalio, o gruodžio mėnesį pradeda kristi. Derėti pradeda 15–25 metų, dera ne kasmet.

Matmenys
--------

Jauni medeliai auga lėtai. Įprastai užauga iki 15–25 m. Kamieno skersmuo iki 0,7–0,8 m.

Amžius
------

Išgyvena nuo 300 iki 400 metų.

Paplitimas
----------

Trakinis klevas, paplitęs Vidurio ir Pietų Europoje. Dažnas Kryme, Kaukaze, Alžyre, Irane, Tunise ir Šiaurės Afrikoje. Lietuvoje retokas, aptinkamas Kaune, Klaipėdoje, Palangoje, Kretingoje, Kėdainiuose, Vilniuje ir kt. Vilkėnų parke (Šilutės raj.) auga margalapis trakinis klevas.

Augavietės
----------

Mėgsta drėgnokus ir drėgnus priemolio dirvožemius. Atsparus šalčiams, pakenčia paunksmę. Auginamas grupėmis ir pavieniui, tinka apsauginėms juostoms, nekarpomoms ir karpomoms gyvatvorėms.

Išvestos veislės
----------------

„Carnival", „Commodore", „Compactum", „Eastleigh Weeping", „Elegant", „Elsrijk", „Evenly Red", „Fastigiatum", „Green Weeping", „Leprechaun", „Lienco", „Marjolein", „Nanum", „Pendulum", „Postelense", „Pulverulentum", „Punctatissimum", „Puncticulatum", „Queen Elisabeth", „Red Shine ", „Royal Ruby", „Ruby Glow", „Schwerinii", „Senator", „Silver Celebration", „Silver Dawn", „Streetwise", „Tauricum", „Tomentosum", „William Caldwell", „Zorgvlied".

Literatūra
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Trakinis klevas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* A. Navasaitis, M. Navasaitis, „Lietuvos medžiai", Vilnius „Mokslas", 1979 m. (253 psl.)
**Airida Gudaitė-Žakevičienė** (g. 1984 m. sausio 5 d. Rokiškyje) – Lietuvos šokėja, šiuolaikinio šokio atlikėja.

Biografija
----------

Choreografijos mokykloje mokėsi įvairių šokių: liaudies, pramoginių, baleto – visų stilių, išskyrus gatvės.
Lietuvos edukologijos universitete baigė šokio edukologijos magistro studijas.

Šokio mokykloje „Low Air" moko hiphopo ir džiazo šokio. Vilniaus privačioje gimnazijoje dirba šokių mokytoja, Edukologijos universitete dėsto hiphopą. Dalyvauja tarptautiniuose šokių festivaliuose, konkursuose, juose šoka ir teisėjauja.

Šiuolaikinio šokio asociacijos narė.

Apdovanojimai
-------------

2013 m. Auksinis scenos kryžius – choreografams Airidai Gudaitei ir Laurynui Žakevičiui už šokio spektaklius „Kelionė namo" (Urbanistinio šokio teatras „Low Air")

Šeima
-----

4 metais jaunesnė sesuo Dovilė, kostiumų dizainerė.

Ištekėjusi. Vyras Laurynas Žakevičius (g. 1985 m.), šokėjas, gatvės šokių choreografas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Auksiniai scenos kryžiai žibėjo Juozo Miltinio dramos teatro scenoje Archyvuota kopija 2014-05-06 iš Wayback Machine projekto. (Lietuvos Respublikos kultūros ministerija, 2014 m.)
2. ↑  Šokėjų pora: gatvės šokiai – savotiška nusikaltimų prevencijos forma
| Kaverė |
| --- |
| Kaveri Tamilnado valstijoje Kaveri Tamilnado valstijoje |
| **Ilgis** | 765 km |
| **Baseino plotas** | 82 300 km² |
| **Vidutinis debitas** | 550 m³/s |
| **Ištakos** | Vakarų Gatai |
| **Žiotys** | Bengalijos įlanka |
| **Šalys** | Indija |
|  |
|  **Vikiteka** | Kaverė |

**Kaverė** (kan. ಕಾವೇರಿ ನದಿ  = *Kāvēri nadi*, tamil. காவிரி ஆறு  = *Kāviri āṟu*) – upė pietų Indijoje, Karnatakos ir Tamilnado valstijose. Prasideda Vakarų Ghatų kalnuose. Teka į pietryčius, rytus Dekano plokščiakalnio pietine dalimi, sudaro krioklius (Hogenakalio, Šivanasamudros). Įteka į Bengalijos įlanką, sudaro ~10 000 km² ploto deltą.

Didžiausi intakai: Šimša, Hemavatis, Arkavatis, Honuholas, Lakšmana Trita, Kabinis, Bhavanis, Nojalas, Amravitė.

Upės režimas musoninis. Vanduo naudojamas irigacijai, įrengtos hidroelektrinės. Laivuojama atskiruose ruožuose. Prie Kaverės įsikūrę miestai: Erodė, Karuras, Kodagu, Kumbakonamas, Maisuras, Puharas, Srirangapatna, Talakaveris, Tiručirapalis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 181
Jungtinės Karalystės infliacija 2012 m. – 2023 m.)
Maisto banko aukos Sainsbury's parduotuvėje.
**2021 m. Jungtinės Karalystės pragyvenimo išlaidų krizė** (angl. *2021 United Kingdom cost-of-living crisis*) – ekonominė krizė, kilusi Jungtinėje Karalystėje nuo 2021 m. pabaigos dėl išaugusios infliacijos ir aukštų prekių kainų, kurios augo sparčiausiai per 45 metus. Šalies ekonomiką paveikė Brexit padariniai, COVID-19 pandemija bei 2022 m. Rusijos invazija į Ukrainą. Smarkiai išaugusios pragyvenimo kainos labiausiai paveikė mažiausias pajamas gaunančias šeimas, sustojo būsto pirkimo rinka. Skaičiuojama, kad Jungtinės Karalystės ekonomika nepasieks prieškrizinio lygio bent iki 2027 m.

2023 m. skolinimasis šalyje išaugo 23 %. Tų pačių metų kovą labiausiai augo duonos ir grūdinių prekių kainos – iki 19,4 %.

Valstybinė reakcija
-------------------

* 2022 m. kovą Jungtinės Karalystės vyriausybė įvedė benzino ir dyzelino kainų apribojimą, sumažindama šių prekių kainą 5 pensais per litrą.
* 2022 m. balandį Jungtinės Karalystės vyriausybė 6,6 % padidino minimalų atlyginimą.
* 2022 m. gegužę Jungtinės Karalystės vyriausybė skyrė 20 mlrd. £ paketą energetikos kainoms suvaldyti: 5 mlrd. £ energetikos kompanijoms ir 15 mlrd. £ gyventojų išmokoms. Kiekvienam šeimos ūkiui šalyje suteikta 400 £ nuolaida metinei elektros sąskaitai ir 150 £ nuolaida rajoniniams mokesčiams.

Šaltiniai
---------

1. ↑  The Government’s response to the cost-of-living crisis is nothing short of class war.
2. ↑  Cost of living crisis
3. 1 2  Cost of living latest insights
4. 1 2  Overall government support for the cost of living: factsheet
5. ↑  Rising cost of living in the UK
Koordinatės: 55°25′58″š. pl. 24°55′39″r. ilg.﻿ / ﻿55.4328°š. pl. 24.9276°r. ilg.﻿ / 55.4328; 24.9276

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*

|  Kavarsko šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Ukmergės |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kavarskas |
| **Adresas** | Šaltinio g. 14 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1887 m. |

**Kavarsko šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kavarske, Pienios (Šventosios dešiniojo intako) dešiniajame krante. Istoristinė, dominuoja neobaroko ir neoklasicizmo elementai.

Istorija
--------

1538 m. įsteigta parapija. Iki 1636 m. pastatyta nauja bažnyčia (kitoje vietoje). Kavarsko dvare 1636 m. pastatyta mūrinė koplyčia. 1697 m. bažnyčia perstatyta. Jai Mykolas Oginskis skyrė turto. 1781 m. minima parapinė mokykla. Per miesto gaisrą 1842 m. sudegė klebonija su ūkiniais pastatais. 1857 m. pradėta statyti dabartinė vienabokštė bažnyčia. Išmūrijus sienas dėl prasidėjusio sukilimo statyba uždrausta. 1864 m. gautas leidimas tęsti statybą. 1868 m. leista rinkti aukas baigti statyti bažnyčią (pastatyta 1887 m.).

1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Per Pirmąjį pasaulinį karą bažnyčia apgadinta. Parapijiečių ir iš Kavarsko parapijos kilusio JAV lietuvio Pranciškaus Kalibato lėšomis bažnyčia suremontuota: 1924 m. įrengti šoniniai, 1931 m. – didysis altorius, 1927 m. atstatytas bažnyčios bokštas, įkelti 3 varpai, 1929 m. įsigyti vargonai.

1935 m. pastatyta parapijos salė. 1936 m. prie vieškelio į Ukmergę pastatytas 20 m aukščio gelžbetoninis kryžius. 1947–1975 m. klebonavo Valerijonas Kekys (1909–1982). Kunigas Albertas Perminas (1914–1983) nuo 1975 m. buvo parapijos administratorius (palaidotas šventoriuje).

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė (dominuoja neobaroko ir neoklasicizmo elementai), su priestatėliais prie pagrindinio fasado. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, dengtų cilindriniais skliautais. Šventoriuje stovi koplytėlė ir triaukštis stogastulpis.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Kavarsko šv. Jono krikštytojo bažnyčia
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Andrzej Czechowicz** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. rugpjūčio 17 d.Švenčionys, Antroji Lenkijos Respublika |
|  |
| Veikla | Karininkas, slaptasis agentas |

**Andžei Čechovič** (1937 m. rugpjūčio 17 d. Švenčionyse, Antroji Lenkijos Respublika) – karininkas, slaptasis agentas, papulkininkis.

Biografija
----------

Gimė 1937 m. rugpjūčio 17 d. Švenčionyse. Sovietams užėmus Švenčionis su šeima ištremtas į Kazachstaną. Po karo šeimai leista išvykti į Lenkijos Liaudies Respubliką, apsigyveno Aukštutinėje Silezijoje. 1962 m. baigė istorijos studijas Varšuvos universitete. Po studijų baigimo pabėgo į Vakarų Vokietiją, kur Vakarų Berlyne 1964 m. rudenį pradėjo bendradarbiauti su Lenkijos Liaudies Respublikos slaptosiomis tarnybomis. 1965 m. balandį pradėjo dirbti Laisvosios Europos radijuje, kur dirbo su buvusiu Lenkijos politiku, rezistentu Jan Nowak-Jeziorański. Dirbdamas Vakarų Berlyne šnipinėjo vietos lenkų bendruomenę. 1971 m. kovą grįžo į Lenkiją. 1974 m. išleido knygą *Septyni sudėtingi metai* (Siedem trudnych lat), kurioje teigė, kad Jan Nowak-Jeziorański 1940–1942 m. dirbo naciams registruojant konfiskuotą žydų turtą.

Literatūra
----------

* Jolanty Hajdasz „Szczekaczka czyli Rozgłośnia Polska RWE" wyd. Media Rodzina 2006, str. 238: „W 1990r poddał się weryfikacji i otrzymał negatywną ocenę. Od sierpnia 1990 w stopniu podpułkownika przebywa na emeryturze"
* Jerzy Dobrowolski, „Decybel" wyd. LTW, Łomianki 2012, str. 226, Wywiad z pracownikiem ZOO (aluzja do akcji kapitana Czechowicza)
**Nadžm ad Dinas al Kubra** (pers. نجم‌الدین کبری‎‎ = *Najmuddīn-e Kubrā*; 1145–1220 m.) – XIII a. persų sufijų šeichas, gyvenęs Vidurinėje Azijoje, kubravijos sufijų brolijos pradininkas.

Gimė Chivoje (Chorezme), ilgai gyveno Egipte, persiškojo Azerbaidžano mieste Tebrize, o žuvo su savo mokiniai gindamas gimtąjį miestą nuo mongolų antpuolio.

al Kubra išvystė doktriną apie pakilimą šviesos sklaidmenų laiptais ir jungtį su aukščiausiuoju Dievo vardu (*ism al-a’zam*) paslapties (*al-sirr*) lygmeniu, į kurį veda teurginė širdies galia (*al-himmah*). Sufijus išgarsėjo savo mistinėmis vizijomis bei mokymu apie subtilius psichinius žmogaus kūno organus (*lata`if*), primenančiomis indų čakrų teorijas. Pasak jo, dvasinį pakilimą liudija pasirodančios įvairių spalvų šviesos, kurias galima vadinti atitinkamų būvų ženklais. Al Kubros teigimu, dieviškosios Šviesos pilnatvę norintis pasiekti mistikas yra tos pačios Šviesos dalelė ar kibirkštis, atsikyrusi nuo šaltinio ir ieškanti kelio namo. Gamtinę egzistenciją sudaro „tamsai" tolygūs susimaišę 4 elementai (žemė, vanduo, ugnis, oras), po kuriais palaidota tikroji žmogaus savastis (vidinė dieviškoji šviesa). Mistiko tikslas – atskirti save nuo elementų ir atskleisti dieviškąją šviesą savyje, kad ši susitiktų su Dievo šviesa.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Uždavinys, Algis 2007. *Sufizmas islamo civilizacijoje*. Kaunas: Atviros visuomenės studijų asociacija
**Fiodoras Abramovas** (rus. *Фёдор Александрович Абрамов*, 1920 m. vasario 29 d. Verkolos kaimas, Archangelsko sritis – 1983 m. gegužės 14 d. Leningradas) – rusų rašytojas.

Biografija
----------

Dalyvavo Antrajame pasauliniame kare, 1948 m. baigė Leningrado universitetą. Apgynęs kandidatinę disertaciją dirbo Leningrado universitete, tarybinės literatūros katedros vedėjas.

Už drąsą karo metais įteiktas 2-ojo laipsnio Tėvynės karo ordinas, apdovanotas medaliais.

Kūryba
------

Parašė realistinių romanų trilogiją „Priaslinai": „Broliai ir seserys" (*Братья и сестры*, 1958 m. lietuvių kalba 1982 m. „Dvi žiemos ir trys vasaros" (*Две зимы и три лета*, 1968 m. liet. 1971 m. „Keliai ir kryžkelės" (*Пути-перепутья* 1973 m. liet. 1983 m. ir trilogijos tęsinį – romaną „Namas" (*Дом* 1978 m. liet. 1983 m.) 

Apysakos „Pelagėja" (*Пелагея*, 1969 m. „Mediniai žirgai" (*Деревянные кони*, 1970 m.), „Alka" (*Алька*, 1972 m.) į lietuvių kalbą išverstos 1987 m. Apsakymai spausdinti periodikoje. Liko neužbaigtas romanas „Švari knyga" (*Чистая книга*).

Kūrinių siužetinis pagrindas – Šiaurės Rusijos kaimo kasdienybė, dramatiški žmonių tarpusavio santykiai. Palyginus tikroviškai pavaizdavo kolūkinės sistemos nuskurdintą, tradicinių moralinių vertybių netekusį kaimą, reiškė tikėjimą valstiečio sieloje slypinčiu gėriu.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Galina Michailova
Visuotinė lietuvių enciklopedija, I t.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Fiodoras Abramovas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  *Vania Stambolova*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Vania Stambolova |
| Gimė | 1983 m. lapkričio 28 d. (38 metai) |
| Atstovauja (-vo) | Bulgarijos vėliava Bulgarija |
|  |
| Rungtys | 400 m, 400 m barjerinis |
| Asmeniniai rekordai | 400 m: 49.53  400 m barjerinis: 53.82 (NR) |
|  |
| Pasaulio uždarų patalpų čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**1 | **Suma**2 |
|  **Europos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**1 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
|  |
| Kiti titulai | Nacionalinė čempionė  Balkanų uždarų patalpų čempionė |
| World Athletics profilis: |  |

**Vania Stambolova** (g. 1983 m. lapkričio 28 d.) – Bulgarijos lengvaatletė, kuri specializuojasi 400 m bėgimo ir barjerinio bėgimo rungtyse.

Biografija
----------

Vania Stambolova stambiose tarptautinėse varžybose karjerą pradėjo 1999 m. pasaulio jaunučių čempionate, kuriame 400 m barjerinio bėgimo distancijoje savo grupėje liko 5 vietoje ir į kitą etapą nepateko. 2005 m. pasaulio čempionate ji ir vėl savo grupėje liko penktoje vietoje ir į kitą etapą nepateko. Po metų sportininkė 400 m bėgimo distancijoje laimėjo sidabro medalį pasaulio uždarų patalpų čempionate, auksą Europos čempionate ir sidabrą IAAF taurės varžybose. 2007 m. Stambolovos Testosterono testas buvo teigiamas ir ji pelnė dvejų metų draudimą dalyvauti čempionatuose. 2009 m. sportininkė grįžo ir pateko į pasaulio čempionatą, kur 400 m barjerinio bėgimo distancijoje pateko į pusfinalį. Po metų sportininkė pelnė bronzą 2010 m. pasaulio uždarų patalpų čempionate.

Medaliai
--------

| Metai | Turnyras | Vieta | Pozicija | Rungtis | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Pasaulio uždarų patalpų čempionatas | Maskva, Rusija | 2 | 400 m | 50.21 |
| 2006 | Europos čempionatas | Geteborgas, Švedija | 1 | 400 m | 49.85 |
| 2009 | Universiada | Belgradas, Serbija | 1 | 400 m bb | 55.14 |
| 2010 | Pasaulio uždarų patalpų čempionatas | Doha, Kataras | 3 | 400 m | 51.50 |
| 2010 | Europos čempionatas | Barselona, Ispanija | 2 | 400 m bb | 53.71 (NR) |
| 2010 | IAAF kontinentinė taurė | Splitas, Kroatija | 3 | 400 m | 54.89 |

Nuorodos
--------

* Vania Stambolova IAAF svetainėje
| ***Naftos princas*** |
| --- |
|  |
| Pavadinimas | Der Ölprinz |
| Kilmės šalis |  Jugoslavija Vokietija |
| Režisierius | Harald Philipp |
| Scenaristas (-ai) | Fred Denger  Harald Philipp |
| Kompozitorius | Martin Böttcher |
| Vaidina | Stewart Granger  Pierre Brice  Harald Leipnitz  Mario Girotti |
| Metai | 1965 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 89 min. |
| Kalba | vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Naftos princas** (vok.  *Der Ölprinz*) – Vakarų Vokietijos ir Jugoslavijos bendros kūrybos vesternas, sukurtas 1965 m. pagal to paties pavadinimo Karlo Majaus romaną.

Aktoriai
--------

*Aktorius – vaidmuo*
* Stewart Granger – Tvirtoji Ranka
* Pierre Brice – Vinetu
* Harald Leipnitz – Naftos princas
* Mario Girotti – Ričardas
* Macha Meril – Lizė

Santrauka
---------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Apačių vadas Vinetu kartu su savo draugu Tvirtąja Ranka padeda naujakuriams persikelti į naują vietą indėnų žemėse. Jie veda derybas su indėnu gentimi, kad šie leistų naujakuriams įsikurti jų žemėse.

Šie planai nepatinka vietiniam biznieriui, vadinamam Naftos Princu, kuris šiose žemėse turi savų interesų ir ketina jas pelningai parduoti. Pradžioje jo parankiniai nužudo vedlį, turėjusį padėti naujakuriams persikelti į naują vietą, tačiau tolimesnius planus sujaukia Tvirtoji Ranka. Tada, pasinaudodamas sukčiumi Ričardu, bando naktį užpulti jų stovyklą, tačiau ir vėl nepavyksta.

Galiausiai Naftos Princo žmonės nužudo indėnų vado sūnų ir taip sukiršina juos su naujakuriais. Indėnų vadas reikalauja keršto – 50 gyvybių už vieną – ir ryte gausiomis pajėgomis pasirengia stovyklos užpuolimui. Tvirtoji Ranka turi tik vieną naktį, kad surastų žudiką ir pristatytų jį indėmans.

Apdovanojimai
-------------

1966 m. filmas pelnė vieną **Golden Screen** apdovanojimą.
|  |
| --- |
| András Kállay-Saunders |
|  
András 2014 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Andras Kallay-Saunders |
| Dar žinomas | Kállay Saunders |
| Gimė | 1985 m. sausio 28 d. (38 metai)  Niujorkas, JAV |
| Žanrai | R&B, pop, soul |
| Veikla | atlikėjas, įrašų prodiuseris |
| Aktyvumo metai | 2010–dabar |
| Įrašų kompanija | Today Is Vintage |
| Svetainė | kallaysaundersandras.com |

**András Kállay-Saunders** (taip pat žinomas kaip **Kállay Saunders**; g. 1985 m. sausio 28 d. Niujorke) – vengrų-amerikiečių atlikėjas, dainų autorius ir įrašų prodiuseris. Jis atstovaus Vengrijai 2014 m. Eurovizijoje Kopenhagoje, Danijoje, su daina „Running".

Biografija
----------

András Kállay-Saunders gimė 1985 m. Niujorke (JAV) Vengrijos modelio Katalin Kállay ir amerikiečio soul atlikėjo ir prodiuserio Fernando Saunders šeimoje.

2010 m. dalyvavo vietinės televizijos TV2 organizuotoje laidoje *Megasztár*. Joje užėmė ketvirtą vietą. Po metų išleido debiutinį singlą „Csak veled".

2014 m. vasario 22 d. András laimėjo Vengrijos atranką *A Dal* su daina „Running" ir dalyvaus 2014 m. Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyks Danijos sostinėje Kopenhagoje.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2011 – Csak veled
* 2012 – I Love You
* 2012 – Tonight
* 2013 – My Baby
* 2013 – Play My Song
* 2014 – Running

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: András Kállay-Saunders** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2016-03-09 iš Wayback Machine projekto.

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**ByeAlex  *„Kedvesem"*** |  **Vengrijos atstovas Eurovizijoje**2014 | Po to:**Boggie  *„Wars for Nothing"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Podhalė ir horizonte matomi Tatrai.
Naujasis Targas, Podhalės regiono centras
Podhalės regiono gyventojai dėvintys tautinį kostiumą
**Podhalė** – Lenkijos pietinis regionas, esantis Tatrų papėdėje.

Vietinis folkloras
------------------

Regionas yra garsus savo folkloro tradicijomis, kurias atnešė Lenkijos ir Transilvanijos gyventojai XIV–XVII a. vykstant migracijai. Podhalė yra istorinė Mažosios Lenkijos dalis, kurios sostinė yra Krokuva.

Lankytini objektai
------------------

Regiono populiariausios lankytinos vietos yra Zakopanės kalnų kurortas ir Morske Oko ežeras, kuris, pasak vietinės lefendos, požeminiais koridoriais yra sujungtas su Adrijos jūra. Naujasis Targas, esantis prie Dunajeco upės, yra regiono centras.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Pieninai

Koordinatės: 49°28′45″š. pl. 20°01′45″r. ilg.﻿ / ﻿49.479259°š. pl. 20.029127°r. ilg.﻿ / 49.479259; 20.029127
| **Andre Boršbergaspranc. *André Borschberg*** |
| --- |
|  |
| A. Boršbergas 2011 m. |
| Gimė | 1952 m. gruodžio 1 d. (70 metų)Ciurichas, Šveicarija Šveicarija |
|  |
| Veikla | verslininkas, aviatorius |
| Sritis | aviacija |
|  |
| Alma mater | Lozanos federalinė politechnikos mokykla,MIT Sloan verslo mokykla |
| Žinomas (-a) už | Solar Impulse |
|  |
|  **Vikiteka** | André Borschberg |

**Andre Boršbergas** (pranc. *André Borschberg*, g. 1952 m. gruodžio 13 d.) – Šveicarijos verslininkas, orlaivių pilotas. Jis yra vienas Solar Impulse projekto kūrėjų, daugelio aviacijos rekordų, pasiektų saulės energijos varomais orlaiviais, autorius.

A. Boršbergas pirmasis 2016 m. liepą sėkmingai atliko skrydį aplink pasaulį su saulės energijos varomu lėktuvu. Maršrute iš Japonijos į Havajus pagerino vieno piloto valdomų bet kurios rūšies orlaivių ilgiausiai trukusio skrydžio pasaulio rekordą, ore su saulės aparatu išbuvęs 117 val. 52 min. įveikęs 826 km virš Ramiojo vandenyno. Ankstesnis rekordas nuo 2006 m. priklausė amerikiečiui Stivui Fosetui. Prieš tai, 2010 m. liepos 7 d. baigė pirmąjį 24 valandų trukmės saulės energijos varomą skrydį. Skrydis pagerino pilotuojamų saulės orlaivių ilgiausio ir aukščiausio skrydžių rekordus.

1976 m. baigė Lozanos federalinę politechnikos mokyklą, kur studijavo mechaniką ir termodinamiką, 1983 m. – MIT Sloan verslo mokyklą prie Masačusetso technologijos instituto. Daugiau kaip 20 metų yra pilotavęs Šveicarijos karinių oro pajėgų naikintuvus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alan Cowell (8 July 2010). „Solar-Powered Plane Flies for 26 Hours". *The New York Times*. Nuoroda tikrinta 8 July 2010.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Jonas Žilevičius (1921)** |
| --- |
| Gimė | 1921 m. gegužės 20 d.Rabikiai |
| Mirė | 2011 m. birželio 3 d. (90 metų)Krekenava |
| Sutuoktinis (-ė) | Grasilda |
|  |
| Veikla | kraštotyrininkas, visuomenės veikėjas |

**Jonas Žilevičius** (1921 m. gegužės 20 d. Rabikiuose, Krekenavos valsčius – 2011 m. birželio 3 d. Krekenavoje) – Lietuvos kraštotyrininkas, Šaulių sąjungos veikėjas.

Biografija
----------

1951 m. baigęs Kauno felčerių-akušerių mokyklą, dirbo Truskavoje, Ramygaloje, tačiau ilgiausiai – Krekenavoje. Čia įkūrė kraštotyrininkų būrelį, rinko medžiagą apie Krekenavos krašto šviesuolius – medžio meistrą Vincą Svirskį, kunigą Antaną Mackevičių bei kitus žymius žmones. Iš laukuose surinktų akmenų jiems pastatė paminklus.

Jo rūpesčiu ir pastangomis kultūriniam-istoriniam gyvenimui prikeltos Švenčiuliškių kaimo kapinės. Surinko apie 300 girnapusių. Su Švenčiuliškių kraštotyrininkais subūrė Jonų ir Janinų draugiją, sukūrė vėliavą. Be kultūrinės-istorinės veiklos rūpinosi vietos šaulių organizacijos gyvenimu, buvo garbės šaulys. 2008 m. J. Žilevičiui suteiktas Panevėžio rajono savivaldybės garbės piliečio vardas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pasveikintas ketvirtasis Panevėžio rajono Garbės pilietis[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Nuopelnai tautai yra svarbesni už titulus ar pareigas, 2008-02-29
|  |
| --- |
| Aimee Banks |
|  
Aimee Banks 2015 m. |
| Biografija |
| Gimė | 2002 m. vasario 14 d. (21 metai)Moikalenas, Golvėjaus grafystė, Airijos vėliava Airija |
| Žanrai | opera |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 2014–dabar |

**Aimee Banks** (g. 2002 m. vasario 14 d. Moikalene, Golvėjaus grafystėje) – Airijos dainininkė (sopranas). 

2015 metais užėmė pirmąją vietą tarptautiniame muzikos festivalyje *American Protege*, o garsiame Airijoje vykusiame klasikinės muzikos festivalyje *Feis Ceoil 2015* pelnė net aštuonis nacionalinius titulus. 

Tais pačiais metais Aimee išrinkta dalyvauti vaikų „Eurovizijos" dainų konkurse su daina „Réalta na Mara" (liet. *Jūros žvaigždė*). 

Dainininkė dainuoja šešiomis kalbomis, o jos mėgstamiausia grupė yra „Hometown".

Diskografija
------------

### Singlai

* 2015: *Réalta na Mara*

Nuorodos
--------

* Daina *Réalta na Mara*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**—** |  **Airijos atstovė vaikų Eurovizijoje**2015 | Po to:**Zena Donnelly  *„Bríce ar Bhríce"*** |
|  |
| --- |
| Disillusion |
| Kilmė |  Vokietija, Saksonija, Leipcigas |
| Žanrai | Melodingasis death metalasProgresyvusis metalas |
| Aktyvumo metai | 1994– |
| Įrašų kompanija | Metal Blade Records |
| Svetainė | Oficiali svetainė |
| Nariai |
| Andy SchmidtMatthias BeckerJens Maluschka |

**Disillusion** – Vokietijos progresyviojo/melodingojo death metalo muzikos grupė.

Istorija
--------

Disillusion 1994 metais įkūrė Andy Schmidt, Tobias Spier, Alex Motz bei Markus Espenhain. Pastarasis netrukus paliko grupę ir nuo tada jie ilgą laiką neturėjo bosisto.

1997 metais Disillusion išleido demo įrašą „Red". Tuo metu grupė pradėjo intensyviai koncertuoti.

1998 metais Disillusion paliko Tobias Spier bei Alex Motz. Andy Schmidt liko vienas ir užsiėmė naujos muzikos kūrimu.

2000 metais Disillusion gretas papildė Rajk Barthel bei Jens Maluschka.

2001 metais Disillusion įrašė ir išleido EP „Three Neuron Kings". Su šiuo įrašu grupė laimėjo keletą vietinių apdovanojimų.

2002 metais Disillusion pasirašė sutartį su įrašų kompanija „Voice Of Life Records" bei išleido singlą „The Porter".

2003 metais Disillusion susidomėjo ir stambesnės įrašų įmonės. Grupė pasirašė kontraktą su „Metal Blade Records" bei ėmėsi kurti ir įrašinėti muziką naujam albumui.

2004 metais Disillusion išleido debiutinį studijinį albumą „Back to Times of Splendor", kuris pelnė jiems tikrą pripažinimą. Po šio albumo grupė įsitvirtino Vokietijos metalo scenos viršūnėje, buvo kviečiama į daugybę koncertų, koncertavo Europoje kartu su Amon Amarth.

2005 metais Disillusion pradėjo rašyti muziką kitam albumui.

2006 metais Disillusion įrašė bei išleido „Gloria", savo antrąjį studijinį albumą. Šis darbas labai skyrėsi nuo debiutinio disko, todėl sukėlė nemažai diskusijų tarp kritikų ir fanų. Vieni albumą šlovino dėl originalumo, kiti neapkentė dėl ryškios industrial metal įtakos jam. Tų pačių metų gruodį Jens Maluschka išėjo iš grupės.

2007 metais Alex Tscholakov pakeitė Disillusion palikusį Jens Maluschka, tačiau netrukus dėl sveikatos problemų taip pat turėjo palikti grupę. Clemens Frank bei Alla Fedynitch prisijungė koncertiniam turui.

2008 metais Alla Fedynitch pakeitė naujai priimtas Matthias Becker, o Clemens Frank – sugrįžęs Jens Maluschka.

2009 metais Disillusion paliko ilgametis narys Rajk Barthel.

2010 metų rudenį Disillusion žada išleisti naują studijinį albumą.

Nariai
------

### Dabartiniai nariai

* Andy Schmidt – vokalas, gitara, klavišiniai
* Matthias Becker – bosinė gitara
* Jens Maluschka – mušamieji

### Buvę nariai

* Rajk Barthel – gitara
* Tobias Spier – gitara, vokalas
* Jörg Heinze – gitara
* Markus Espenhain – bosinė gitara
* Ralf Willis – bosinė gitara
* Alla Fedynitch – bosinė gitara
* Alex Motz – mušamieji
* Alex Tscholakov – mušamieji
* Clemens Frank – mušamieji

Diskografija
------------

### Studijiniai albumai

* Back to Times of Splendor (2004)
* Gloria (2006)

### EP

* Three Neuron Kings (2001)

### Singlai

* The Porter (2002)

### Demo įrašai

* Red (1997)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Oficialus puslapis „MySpace" svetainėje
* Disillusion svetainėje Last.fm