recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Euro disko |
| Stilistinė kilmė | Disko, pop, rokas, new wave |
| Kultūrinė kilmė | XX a. 8 deš. Europa (ypač Prancūzija, Vokietija ir Italija) |
| Tipiški instrumentai | Elektrinė gitara, bosinė gitara |
| Išvestiniai žanrai | Eurodance, europop |
| Subžanrai |
| Space disco, Italo disco, eurobeat, disco polo |

**Euro disko** – elektroninės šokių muzikos subžanras, išsivystęs iš disko muzikos XX amžiaus aštuntame dešimtmetyje Europoje. Jame sujungiami disco, pop, roko ir new wave elementai. Dauguma dainų atliekamos angliškai, tačiau neretai pasitaiko, jog dainuojama ir atlikėjų gimtąja kalba.

Iš Euro disko išsivystė eurodance ir europop žanrai, taip pat iš dalies išsivystė tokie žanrai, kaip space disco (8 deš. pabaigoje) ir Italo disco (9 deš. pradžioje). Buvo ypač populiarus 8-ojo dešimtmečio pabaigoje bei 9-ojo dešimtmečio pradžioje. Po 1985 m. populiarumas pradėjo mažėti, išpopuliarėjus tokiems žanrams, kaip elektroninis rokas ir Hi-NRG. Dešimto dešimtmečio pabaigoje įvyko nedidelis žanro atsigavimas.

Žymiausi atlikėjai
------------------

* Modern Talking
* C. C. Catch
* Bad Boys Blue
* Joy
* Fancy
* Silent Circle
* Sabrina
* Blue System
* Sweet Connection
* Sandra
| Khunsathano nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
|   |
| **Vieta:** | Tailandas |
| 

Žemėlapis rodantis Khunsathano nacionalinis parkas vietą.Khunsathano nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 18°19′19″ š. pl. 100°36′57″ r. ilg.﻿ / ﻿18.32194°š. pl. 100.61583°r. ilg.﻿ / 18.32194; 100.61583Koordinatės: 18°19′19″ š. pl. 100°36′57″ r. ilg.﻿ / ﻿18.32194°š. pl. 100.61583°r. ilg.﻿ / 18.32194; 100.61583 |
| **Plotas:** | 419,20 km² |
| **Įkurtas:** | 2003 |

**Khunsathano nacionalinis parkas** (taj. อุทยานแห่งชาติขุนสถาน) – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Nano ir Frė provincijose. Parkas įkurtas 2003 m. gruodžio 15 d.

Vieta
-----

Parkas užima 419,20 km² plotą Doipraemueango (Doi Prae Mueang) kalnų vietovėje į šiaurę nuo Nano karalienės Sirikitos vardo vandens saugyklos, 60 km į pietus nuo provincijos centro Nano.

Flora ir fauna
--------------

Khunsathano nacionaliniame parke vyrauja lapuočių, mišrūs, spygliuočių ir visžaliai miškai.
Iš retų augalų parke sutinkama: garcinija (Garcinia speciosa), michelija (Michelia floribunda), kekinis dvynutis (Symplocos racemosa), baltasis stirakas (Styrax benzoides), šukinis cikas (Cycas pectinata), Vietnaminė pušis (Pinus merkusii), gleivingoji pušis (Pinus kesiya), bukalapis sparnenis (Dipterocarpus obtusifolius), puošnioji šorėja (Shorea roxburghii), siauralapis sparnenis (Dipterocarpus costatus), paprastoji skėtra (Chukrasia tabularis), (Turpinia cochinchinensis), Australinis gvazdikmedis (Syzygium aqueum), zizifas (Ziziphus oenoplia), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), tamsioji dalbergija (Dalbergia oliveri), viršūklis (Terminalia alata), krausva (Lagerstroemia calyculata), rudoji šorėja, puošnioji šorėja (Shorea roxburghii), shorea siamensis, migdolinis bukulis (Buchanania lanzan), kvapioji hopėja (Hopea odorata), raudonasis indenis, cinamonas (Cinnamomum iners), muskatmedis (Knema globularia), (Duabanga grandiflora) ir kt.

Parke gyvena: Himalajinis lokys, Indokininis tigras, Malajinė civeta, šernas, Indinis zambaras ir kt.

Lankytinos vietos
-----------------

* Tatmoko (Tat Mok), Khunli (Khun Li) kriokliai.
* Doikusathano (Doi Ku Sathan) kalnas(18°16′00″ š. pl. 100°29′00″ r. ilg.﻿ / ﻿18.26667°š. pl. 100.48333°r. ilg.﻿ / 18.26667; 100.48333). 1 630 m aukščiausias parko kalnas.
* La-ongo (La-ong) urvas.

Išnašos
-------

1. ↑  Garcinia speciosa
2. ↑  Turpinia cochinchinensis
3. ↑  Shorea siamensis Archyvuota kopija 2014-01-11 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Knema globularia
5. ↑  Duabanga grandiflora

Nuorodos
--------

* Parko svetainė Archyvuota kopija 2009-03-26 iš Wayback Machine projekto.
* Tailando nacionaliniai parkai Archyvuota kopija 2013-05-23 iš Wayback Machine projekto.
| Princas Baltazaras Karolis ant žirgo |
| --- |
|  |
| Menininkas | Diegas Velaskesas |
| Metai | apie 1635 |
| Meno kryptis | barokas |
| Medžiagos, technika | aliejinis paveikslas, drobė |
| Matmenys | 211,5 x 177 cm |
| Miestas (vieta) | Madridas |
| Muziejus | Prado muziejus |

**Princas Baltazaras Karolis ant žirgo** (kitaip **Raito princo Baltazaro Karolio portretas**) – ispanų baroko tapytojo Diego Velaskeso (1599–1660) paveikslas. Yra Prado muziejaus Madride rinkiniuose.

Apie paveikslą
--------------

Paveiksle pavaizduotas Ispanijos karaliaus Pilypo IV sūnus princas Baltazaras Karolis (1629–1646). Princo motina buvo pirmoji karaliaus žmona Izabelė de Burbon (1603–1644). Mažametis princas pavaizduotas su karvedžio lazda ir generolo juosta. Kūrinys sukurtas bendro Madrido karališkųjų *Buen Retiro* rūmų dekoravimo metu ir kabojo *Salón de Reinos* salėje kartu su raitų tėvų, karaliaus ir karalienės, portretais. Aukšta paveikslo pakabinimo vieta tikriausiai sąlygojo šiek tiek iškreiptą, ypač arklio figūroje, perspektyvųjį vaizdavimą. 

Velaskeso meistriškumas ypač ženklus vaiko veido tapyboje. Princo šviesus vaikiškas veidas kontrastuoja su aukso papuošimais spindinčiais jo juodais rūbais. Princo pavaizdavimas ant piestu stojančio ar šuolio pozoje žirgo pabrėžia jo aukštą, karališką padėtį. Portretas laikomas vienu geriausių Velaskeso kūryboje. 1818 m. paveikslas įtrauktas į Prado muziejaus Madride ekspoziciją jo atidarymo metu.

Šaltiniai
---------

* Prado muziejaus svetainė
* wga.hu
| **Carettochelys insculpta** |
| --- |
| Kiaulianosis vėžlysKiaulianosis vėžlys (*Carettochelys insculpta*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Vėžliai  *( Testudines)* |
| Pobūris: | Slaptakakliai vėžliai  *( Cryptodira)* |
| Šeima: | **Kiaulianosiai vėžliai**  *( Carettochelyidae)* |
| Gentis: | ***Carettochelys***  *( Carettochelys)* |
| Rūšis: | Kiaulianosis vėžlys  *( Carettochelys insculpta)* |

 |
| Binomas |
| ***Carettochelys insculpta***Ramsay, 1887 |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kiaulianosis vėžlys** (*Carettochelys insculpta*) – minkštašarvių vėžlių rūšis, natūraliai gyvenanti gėlo vandens upeliuose, negiliuose ežeruose ir upėse Šiaurinėje Teritorijoje Australijoje ir pietinėje Naujosios Gvinėjos dalyje. Tai yra vienintelė rūšis ***Carettochelys*** gentyje ir ***Carettochelyidae*** šeimoje.

Porūšiai
--------

Yra du vėžlių porūšiai:

* *Carettochelys insculpta insculpta* (*Ramsay*, 1887)
* *Carettochelys insculpta canni* (*Wells*, 2002)

Apžvalga
--------

Kiaulianosiai vėžliai yra nepanašūs į kitus gėlavandenius vėžlius pasaulyje. Viršutinė šarvo dalis (karapaksas) paprastai yra pilka, odinės tekstūros, apatinė šarvo dalis (plastronas) yra kremo spalvos. Kojos yra panašios į jūrinių vėžlių plaukmenis. Nosis panašus į kiaulės, šnervės išsidėsčiusios mėsingo snukio priekyje. Iš to kilo ir pavadinimas. Patinus galima atskirti nuo patelių pagal ilgesnę uodegą. Kiaulianosių vėžlių šarvas gali išaugti iki 70 cm, o vėžliai gali sverti virš 20 kg.

Elgesys
-------

Kiaulianosiai vėžliai yra beveik visiškai vandeniniai. Nedaug žinoma apie jų elgesį, nes buvo atlikta tik keletas tyrimų laukinėje gamtoje. Jų agresyvumas nelaisvėje priveda prie išvados, kad jie yra daug labiau prisirišę prie savo teritorijos negu dauguma kitų vėžlių rūšių.

### Mityba

Rūšys yra visaėdės. Valgo įvairius augalus ir gyvūnus, įskaitant vaisius, figų lapus, taip pat šoniplaukas, moliuskus ir vabzdžius.

### Veisimasis

Patelės nesubręsta iki 25 metų. Jos deda kiaušinius sausojo sezono vėlyvoje stadijoje smėlėtose pakrantėse.

Nelaisvėje
----------

Kiaulianosiai vėžliai tapo prieinami egzotiškų gyvūnų prekyboje. Egzistavo keletą veisimosi nelaisvėje atvejų. Nors jaunikliai yra maži ir lėtai augantys, tačiau dėl didelės kainos ir didelio potencialaus dydžio yra tinkami tik patyrusiems vandeninių vėžlių augintojams. Jie paprastai yra drovūs ir turi polinkį į stresą, kas gali sukelti problemų juos maitinant. Tačiau jie valgo komercinį vėžlių ėdalą, taip pat vaisius ir daržoves. Auginant mėgėjiškai, veisimasis retas reiškinys, nes suaugę vėžliai yra labai agresyvūs ir atakuoja vienas kitą visuose, išskyrus didelius aptvarus.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kiaulianosis vėžlys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Minusinskas*Минусинск* |
| --- |
|              |
| *Medicinos mokykla* |
|  |
| 

MinusinskasMinusinskas

53°42′0″ š. pl. 91°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿53.70000°š. pl. 91.68333°r. ilg.﻿ / 53.70000; 91.68333﻿ (Minusinskas)Koordinatės: 53°42′0″ š. pl. 91°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿53.70000°š. pl. 91.68333°r. ilg.﻿ / 53.70000; 91.68333﻿ (Minusinskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7)------ vasaros: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Krasnojarsko kraštas Krasnojarsko kraštas |
| **Rajonas** | Minusinsko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 66 432  |
|  |
|  **Vikiteka** | Minusinskas |

**Minusinskas** (rus. *Минусинск*) – miestas Rusijoje, Sibire, Krasnojarsko krašto pietuose, Jenisiejaus dešiniajame krante, 25 km į rytus nuo Abakano. Rajono centras. 66,8 tūkst. gyventojų (2008 m.). Miestas įsikūręs tektoninėje Minusinsko įduboje, apsuptoje kalnų. Elektronikos, mašinų gamybos, siuvimo, maisto (konditerijos, žuvies, konservų) pramonė. Yra 10 bibliotekų, 2 kino teatrai. Per miestą eina Krasnojarsko – Abakano – Kyzylo plentas, keliai į Artiomovską, Belyką. Artimiausia geležinkelio stotis yra už 12 km (prie Abakano – Taišeto linijos), o oro uostas – Abakane.

Istorija
--------

Minusinskas įkurtas 1739 m. prie nedidelio Jenisiejaus intako Minuso. Pradžioje gyvenvietė vadinta **Minsiusinskojė**, **Minusinskojė**. 1797 m. tapo valsčiaus centru. 1822 m. Minusinskas buvo prijungtas prie Jenisiejaus gubernijos ir gavo miesto statusą. XIX a. buvo svarbus prekybinis regiono centras. Čia buvo politinių kalinių tremties vieta.

Į rytus nuo Minusinsko, tarp Kazyro upės ir Tiberkulio ežero yra Visariono ekologinių gyvenviečių kompleksas.

Miestų partnerystė
------------------

* Rusija Norilskas, Rusija

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **Krasnojarsko krašto miestai** |  |
| **Administracinis centras: Krasnojarskas**
Ačinskas |
Artiomovskas |
Bogotolas |
Borodinas |
Divnogorskas |
Dudinka |
Igarka |
Ilanskis |
Jeniseiskas |
Kanskas |
Kodinskas |
Lesosibirskas |
Minusinskas |
Nazarovas |
Norilskas |
Sosnovoborskas |
Ujaras |
Užuras |
Zaoziornas |
Zelenogorskas |
Železnogorskas |
| Šašė |
| --- |
|  Išdžiuvusi Šašės žemupio vaga |
| **Ilgis** | ~300 km |
| **Baseino plotas** | 18 991 km² |
| **Vidutinis debitas** | 14,65 m³/s |
| **Ištakos** | Frensstauno apylinkės |
| **Žiotys** | Limpopo upė |
| **Šalys** | Zimbabvė, Botsvana |
|  |
|  **Vikiteka** | Šašė |

**Šašė** (angl. *Shashe River*) – upė Afrikoje, Zimbabvėje ir Botsvanoje; Limpopo kairysis intakas. Prasideda į šiaurės vakarus nuo Botsvanos miesto Frensistauno ir teka į pietryčius Botsvanos–Zimbabvės siena. Įteka į Limpopo upę ties Zimbabvės, Botsvanos ir Pietų Afrikos Respublikos sienų sankirta.

Didžiausi intakai: Simukvė, Šašanis, Tulis, Tatis, Ramokgvebana.

Šašės upė efemeriška, pasipildo tik po liūčių. Jos nuotėkis sudaro 12,2 % Limpopo nuotėkio. Ties Frensistaunu upė patvenkta Šašės užtvanka, o ties Robelela – Dikgatlhongo užtvanka. Upės vanduo gausiai naudojamas drėkinimui.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Görgens, A.H.M.; Boroto, R.A. (1997). „River: flow balance anomalies, surprises and implications for integrated water resources management". Proceedings of the 8th South African National Hydrology Symposium, Pretoria, South Africa.
Netflix Inc.|  |
| Forma | Viešoji korporacija |
| Įkurta | Jungtinės Amerikos Valstijos Kalifornija, JAV(1997 m. rugsėjo 29 d. (1997-09-29)) |
| Įkūrėjas (-ai) | Marc Randolph Reed Hastings |
| Centrinė būstinė | Jungtinės Amerikos Valstijos Los Gatos, Kalifornija, Jungtinės Amerikos Valstijos |
| Aptarnaujama teritorija | Veikia tarptautiniu mastu (išskyrus Kiniją, Krymą, Siriją ir Šiaurės Korėją, 2016 m.) |
| Svarbiausi darbuotojai | Reed Hastings (CEO)David Wells (finansų skyriaus vadovas)Neil Hunt (technologijų skyriaus vadovas)Ted Sarandos (turinio skyriaus vadovas) |
| Produktai | vaizdo formato transliacija internetu,DVD ir Blu-ray diskų nuoma internete |
| Darbuotojų | 2 189 (2014) |
| Tinklalapis | Oficiali svetainė |

**„Netflix"** – JAV filmų produkcijos ir srautinių transliacijų kompanija, teikianti pasaulines vaizdo formato transliavimo internetu, DVD ir Blu-ray diskų nuomos internete paslaugas. Kompanija buvo įkurta 1997 m. ir yra įsikūrusi Los Gatos mieste Kalifornijoje, JAV. 1999 m. „Netflix" pradėjo prenumerata paremtas paslaugas. 2009 m. savo kolekcijoje turėjo apie 100 000 pavadinimų laidų, filmų ir serialų, turėjo apie 10 milijonų prenumeratorių visame pasaulyje.

2007 m. vasario 25 d. „Netflix" tinkle buvo užsakytas milijardinis DVD. 2011 m. kompanija turėjo 23 milijonus prenumeratorių JAV ir 26 milijonus visame pasaulyje. 2015 m. pabaigoje turėjo 69 milijonus prenumeratorių, iš kurių 43 milijonai buvo iš JAV.

2016 m. sausio 6 d. kompanija Consumer Electronics Show parodoje pranešė, kad nuo šios dienos plečiasi pasauliniu lygiu ir pradeda teikti savo paslaugas visame pasaulyje, išskyrus Kinijoje (su kuria dar vyksta derybos) ir JAV sankcijų susilaukusias teritorijas kaip Krymas, Sirija ir Šiaurės Korėja.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Netflix
2. ↑  Netflix Inc. delivered its 1 billionth DVD
3. ↑  Netflix Q1 Earnings Up 88%, Adds 3.M Subscribers
4. ↑  Letter to Shareholders
5. ↑  Netflix Everywhere: now streaming (almost) worldwide
6. ↑  Serialų gerbėjai gali džiūgauti: „Netflix" jau Lietuvoje
| ***Nesėkmingas paparacis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Ecco noi per esempio |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Sergio Corbucci |
| Scenaristas (-ai) | Giuseppe CatalanoSabatino CiuffiniSergio Corbucci |
| Vaidina | Adriano Celentano  Renato PozzettoBarbara BachGiuliana Calandra |
| Metai | 1977 |
| Žanras | komedija |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Nesėkmingas paparacis** (it.  *Ecco noi per esempio*) – 1977 m. Italijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Adriano Celentano – Antonmateo Kolombo / Klikas
* Renato Pozzetto – Palmambrodžo
* Barbara Bach – Liudovika
* Giuliana Calandra – Beatričė
* Capucine – Mariroza, buvusi Kliko žmona
* Antonio Casagrande – policijos komisaras
* Felice Andreasi – leidėjas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pradedantis poetas Palmambrodžo atvyksta iš provincijos į Milaną, tikėdamasis pagaliau išleisti knygą. Gatvės neramumų metu jis susipažįsta su fotografu Antonmateo, visų vadinamo Kliku. Pastarasis, nuolat jaučiantis pinigų stygių, įkalba Palmambrodžo pas jį apsistoti, kad galėtų šiuo pasinaudoti, ir jiedu netrunka susidraugauti. Klikas bet kokia kaina stengiasi išgarsėti, todėl ieško galimų skandalingų kadrų, o jo paties gyvenimas taip pat komplikuotas: yra buvusi žmona, draugė, auginanti 4 vaikus, tačiau jis pats gyvena vienas ir nevengia atsivesti kitas moteris. Palmambrodžo, matydamas, kad knygos leidyba be rekomendacijos beveik neįmanoma, pradeda ieškoti galimybės susipažinti su žymiu poetu, tačiau kai galiausiai jam tik pavyksta, šis pasirodo esąs gėjus. 

Galiausiai Palmambrodžo aplanko jo sužadėtinė, atvežanti jo knygą, kurios leidimą finansavo būsimas uošvis. Nusivylęs jis nusprendžia daugiau neberašyti ir sudegina visą tiražą, tačiau netrukus su Kliku jis įsipainioja į pavojingą istoriją ir tampa pagrobimo liudininkais. Klikas sužeidžiamas ir apanka, tuo tarpu Palmambrodžo veda ir buvęs fotografas apsigyvena pas jį. Po kurio laiko jis nusprendžia esąs našta draugui ir vienas išvyksta traukiniu, vis dar neprarandęs vilties išgarsėti...
Eurolot|  |
| 

| IATA**K2** | ICAO**ELO** | Šaukinys**EUROLOT** |
| --- | --- | --- |

 |
| Įkurta | 1996 m. |
| Pagrindinis oro uostas | Krokuvos Jono Pauliaus II tarptautinis oro uostasGdansko Lecho Valensos oro uostasVaršuvos Šopeno oro uostas |
| Lėktuvų skaičius | 14 |
| Maršrutai | 20 |
| Būstinė | Varšuva, Lenkijos vėliava Lenkija |
| Tinklalapis | eurolot.com |

EuroLOT Dash Q400 NG
EuroLOT ATR 72-202
EuroLOT ATR 72-202
**EuroLOT** – 1996–2015 m. veikusi Lenkijos aviakompanija, kurios bazė buvo Varšuvoje, Lenkijoje. Tai dukterinė „LOT Polish Airlines" įmonė. „EuroLOT" vykdė vietinius – regioninius skrydžius į atrimiausius oro uostus iš Varšuvos Federiko Šopeno oro uosto. Taip pat EuroLOT vykdė užsakomuosius skrydžius.

Istorija
--------

„EuroLOT" aviakompanija įkurta 1996 m. Skrydžius pradėjo vykdyti nuo 1997 metų. EuroLOT’o lėktuvų parką sudarė turbopropeleriniai lėktuvai – ATR 42-500 ir ATR 72-202. 2007 m. lėktuvų parkas buvo atnaujintas. Jį sudarė 11 turbopropelerinių lėktuvų.

2015 m. pradžioje dėl finansinių sunkumų bendrovė nutraukė veiklą.

Kryptys
-------

„EuroLOT" aviakompanija vykdė skrydžius iš Varšuvos oro uosto į:

* Berlynas, Vokietijos vėliava Vokietija
* Bratislava, Slovakijos vėliava Slovakija
* Frankfurtas, Vokietijos vėliava Vokietija
* Gdanskas, Lenkijos vėliava Lenkija
* Katovicai, Lenkijos vėliava Lenkija
* Krokuva, Lenkijos vėliava Lenkija
* Lvovas, Ukrainos vėliava Ukraina
* Miunchenas, Vokietijos vėliava Vokietija
* Poznanė, Lenkijos vėliava Lenkija
* Ryga, Latvijos vėliava Latvija
* Žešuvas, Lenkijos vėliava Lenkija
* Ščecinas, Lenkijos vėliava Lenkija
* Vilnius, Lietuvos vėliava Lietuva
* Vroclavas, Lenkijos vėliava Lenkija

Flotilė
-------

| Orlaivio tipas | Iš viso | Pastabos | Vietų skaičius |
| --- | --- | --- | --- |
| ATR 42-500 | 3 |  | 46 |
| ATR 72-202 | 8 |  | 64 |
| Bombardier Dash Q400 NG | 8 |  | 78 |

Išnašos
-------

1. ↑
| **Anicetas Jonutis** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. spalio 20 d. (87 metai)Kuršai, Varnių valsčius |
| Sutuoktinis (-ė) | Danutė Jonutienė |
| Vaikai | Žilvinas Jonutis, Jūratė Jonutytė-Morkuvienė |
|  |
| Veikla | dailininkas tekstilininkas |
| Partija | 1965 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1961 m. LSSR dailės institutas |

**Anicetas Jonutis** (g. 1935 m. spalio 20 d. Kuršuose, Varnių valsčius) – Lietuvos dailininkas tekstilininkas.

Biografija
----------

1955 m. baigė Telšių taikomosios dailės vidurinę mokyklą, 1961 m. LSSR dailės institutą, mokytojai Juozas Balčikonis, Leonas Katinas, Leonas Žuklys. 1961–1984 m. Lentvario kilimų fabriko dailininkas. Per 23 darbo fabrike metus sukūrė 155 kilimų projektus, penkiasdešimčiai jų suteikti autoriniai liudijimai.

1971–1999 m. dėstė Vilniaus Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje-internate (dab. Nacionalinė Mikalojaus Konstantino Čiurlionio menų mokykla), 1984–1988 m. Vilniaus dailės instituto Tekstilės katedroje, nuo 1987 m. docentas.

Nuo 1966 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

Kūryba
------

Sukūrė daugiau kaip 150 kilimų projektų masinei gamybai, scenos uždangų (Lietuvos nacionaliniam dramos teatrui, Alytaus medvilnės kombinato kultūros rūmams). Išaudė daugiau kaip 60 unikalių gobelenų: „Audėjos" (1968 m.), „Akmenys" (1976 m.), „Saulė" (1979 m.), „Smaragdas" (1991 m.); „Kilimą su LSSR herbu" (1983 m.), 12 m² herbinį kilimą LR Prezidentūros posėdžių salei (bendraautoriai Žilvinas Jonutis, Jūratė Jonutytė-Morkuvienė, Danutė Jonutienė, 1998 m.). Kūriniams būdinga ritmiška kompozicija, sodrios spalvos. Nuo 2000 m. atsidėjo daugiausia tapybai, nuliejo akvarelių.

Nuo 1959 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje, individualios parodos surengtos Vilniuje – 1986 m. 1995 m. 1998 m. 1999 m. 2002 m. Druskininkuose – 2000 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

Įvertinimas
-----------

* 1974 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-06-18 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Nijolė Žilinskienė. *Anicetas Jonutis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 135
3. ↑  Nijolė Žilinskienė. *Anicetas Jonutis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 722 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi.**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą. |

|  |
| --- |
| EuroAsia Interconnector |
|  |
| Vieta |
| **Šalys** | Izraelio vėliava Izraelis, Kipro vėliava Kipras, Graikijos vėliava Graikija |
| Savininkai |
| **Partneriai** | GVEK  Quantum Energy  Kipro bankas |
| Gamyba |
| **Statybų vertė** | 1,5 mlrd. €  (Izraelio-Kipro jungtis: 500 mln. €) |
| **Atidarymas** | 2016 m. |
| Techninė informacija |
| **Jungties tipas** | Povandeninis kabelis |
| **Srovės tipas** | Aukštos įtampos tiesioginė |
| **Ilgis** | 10000 km |
| **Galingumas** | 2000 MW |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**EuroAsia Interconnector** – 2016 m. planuojama paleisti elektros jungtis tarp Izraelio, Kipro ir Graikijos. Įgyvendinus projektą, tai taps didžiausiu povandeniniu elektros energijos perdavimo kabeliu pasaulyje.

Svarba
------

Izraelis per metus pagamina 11690 MW elektros energijos, kurios visos neišnaudoja. Dėl politinių priežasčių Izraelio elektros tinklai nesujungti su kaimyninėmis valstybėmis, todėl perteklinės energijos Izraelis nepanaudoja ir negali parduoti. Povandeninė jungtis su Kipru, bei jungtis iš Kipro į Graikiją, leis šaliai iki 2000 MW perteklinės elektros energijos parduoti kitoms valstybėms.

Trasa
-----

Nuo Izraelio iki Kipro bus nutiestas 287 km ilgio povandeninis kabelis. Iš Kipro bus nutiesta dar viena jungtis su Graikijos sala Kreta, iš kurios elektros energija jau egzistuojančiu kabeliu tekės į Graikijos žemyninę dalį ir sujungs šalis su Europos elektros rinka.

Istorija
--------

2011 m. partnerių bendrovės įkūrė bendrą įmonę *DEH Quantum Energy*, kuri užsiims EuroAsia Interconnector priežiūra. 2012 m. kovo 4 d. Jeruzalėje *DEH Quantum Energy* ir *Israel Electric Corporation* (IEC) pasirašė memorandumą.

Nuorodos
--------

* EuroAsia Interconnector projektas
Kelias tarp Ukumos ir Huambo
Bengelos geležinkelis
Šis straipsnis skirtas **Angolos transportui** aprašyti.

Geležinkeliai
-------------

*Iš viso:* 2761 km
*Bėgių plotis:* Daugumos geležinkelių vėžių plotis – 1067 mm. Yra 123 km siaurukas, kurio vežė – 600 mm

### Susisiekimas su kaimyninėmis valstybėmis

* Kongas – ne
* Kongo Demokratinė Respublika – taip
* Namibija – taip
* Zambija – ne

### Žemėlapiai

* UNJLC žemėlapis
* Žemėlapis

Keliai
------

Iš viso: 52 429 km
Grįsti: 5349 km
Negrįsti: 46 080 km

Kelių infrastruktūra yra neišvystyta. Keliavimas Angolos keliais kol kas yra sunkus, nes dauguma kelių yra negrįsti arba turi labai blogą asfaltą. Prie kelių infrastruktūros nevystimo prisidėjo ir pilietinis karas.

Oro uostai
----------

Šalyje yra 211 oro uostų, iš kurių 30 yra grįsti. *(2008)*

Nuorodos
--------

v • a • r **Afrikos šalių transportas** 

Alžyras • Angola • Beninas • Bisau Gvinėja • Botsvana • Burkina Fasas • Burundis • CAR • Čadas • Dramblio Kaulo Krantas • Džibutis • Egiptas • Eritrėja • Etiopija • Gabonas • Gambija • Gana • Gvinėja • Kamerūnas • Kenija • Komorai • Kongas • Kongo DR • Lesotas • Liberija • Libija • Madagaskaras • Malavis • Malis • Marokas • Mauricijus • Mauritanija • Mozambikas • Namibija • Nigerija • Nigeris • Pietų Afrika • Pusiaujo Gvinėja • Ruanda • San Tomė ir Prinsipė • Seišeliai • Senegalas • Siera Leonė • Somalis • Sudanas • Svazilandas • Tanzanija • Togas • Tunisas • Uganda • Vakarų Sachara • Zambija • Zimbabvė • Žaliasis Kyšulys  
  
Britų Teritorijos Indijos vandenyne • Majotas • Reunjonas • Šv. Elena
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| SS reichsfiureris*Reichsführer-SS* |
|  
SS reichsfiurerio vėliava |
|  
**Ilgametis SS reichsfiurerisHeinrichas Himleris** |
| Organizacija |  SS |
| Tipas | Komendantas |
| Atskaitingas | Adolfui Hitleriui |
| Įkurta | 1925 m. balandžio 4 d. |
| Panaikinta | 1945 m. gegužės 8 d. |

**SS reichsfiureris** (vok. *Reichsführer-SS* – ‘apsaugos rinktinių reicho vadas’) – specialus SS laipsnis, gyvavęs nuo 1926 iki 1945 metų (1925–1926 m. – SS oberleiteris). Iki 1933 metų tai buvo pareigos, o nuo 1934 metų tapo aukščiausiu SS laipsniu. Ilgiausiai SS reichsfiurerio pareigas ėjo Heinrichas Himleris.

Atsiradimas
-----------

Reichsfiureris SS buvo SS laipsnis ir pareigos vienu metu. Reichsfiurerio pareigos 1926 metais buvo sukurtos Jozefui Berchtoldui. Berchtoldo primtakas, Julijus Šrekas, niekada savęs nevadino reichsfiureriu (pareigos vadinosi *oberleiteris* 'pagrindinis vadovas'), tačiau šios pareigos jam buvo paskirtos atbuline data vėlesniais metais. 1929 metais, Heinrichas Himleris, tapęs SS reichsfiureriu, pradėjo save taip vadinti vietoje savo SS laipsnio. 

1934 metais, po Ilgųjų peilių nakties, Himlerio pareigos tapo oficialios. Nuo to laiko SS reichsfiurerio laipsnis tapo aukščiausiu SS laipsniu ir tapatinamas su generolo feldmaršalo laipsniu vokiečių armijoje.

SS reichsfiureriai
------------------

* Julius Schreck (1925–1926) mirė 1936
* Joseph Berchtold (1926–1927) mirė 1962
* Erhard Heiden (1927–1929) nužudytas 1933
* Heinrich Himmler (1929–1945.04.29) nusižudė 1945
* Karl Hanke (1945.04.29-1945.05.08) nužudytas nelaisvėje 1945
Euroapotheca| Forma | UAB |
| Centrinė būstinė | Vilnius |
| Produktai | Vaistai, kosmetika |
| Holdingas | Vilniaus prekyba |
| Dukterinės įmonės | „Euroapotheca Holding SWE"„Oriola Corporation" |
| Tinklalapis | EuroApotheca.lt |

**Euroapotheca** – įmonė, valdanti vaistines ir farmacijos didmeną.

Lietuvoje „Eurovaistinė", Latvijoje „Euroaptieka", Estijoje „Euroapteek", Lenkijoje „Euro-Apteka", Ukrainoje „Euroapteka" bei Švedijoje „Apoteksgruppen".

Istorija
--------

1998 m. įkurta „Euro vaistinė" tapo didžiausiu vaistinių tinklu Lietuvoje.

2001 m. „Euro vaistinės" atidarytos Latvijoje ir Lenkijoje. 2004 m. „Euroapotheca" grupė į Estijos rinką. 2007 m. įkurtas holdingas UAB „Euroapotheca", vienijantis vaistines visose šalyse. 2014 m. Lietuvoje paleista e-vaistinė.

2017 m. lapkritį „Euroapotheca" ir Švedija pasirašė sutartį dėl švedų valstybės įmonės „Apoteksgruppen Holding AB" įsigijimo.

2019 m. „Euroapothecos" firma UAB „Azeta" įkuria el. parduotuvę „Azeta.lv" Latvijoje, 2020 m. rudenį – „Azeta.ee" Estijoje.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* Svetainė
* Eurovaistine.lt
* azeta.lv
* azeta.ee
**Rekomenduojama paros norma** (dažnai trumpinama **RPN**) – nustatytas tam tikros maistinės medžiagos kiekis vienai dienai, kurio užtenka beveik kiekvieno (97-98 %) sveiko žmogaus organizmui. Dažniausiai nustatoma skirtinga rekomenduojama paros norma priklausomai nuo amžiaus ir lyties.

Šios normos nurodomos prekių etiketėse, tam tikrose dietose, taip pat naudojama maisto pramonėje kuriant naujus produktus.

RPN Lietuvoje
-------------

Įgyvendindamas 2008 m. spalio 28 d. Europos Komisijos direktyvą 2008/100/EB, iš dalies keičiančią Tarybos direktyvos 90/496/EEB dėl maisto produktų maistingumo ženklinimo nuostatas dėl rekomenduojamų paros suvartojimo normų, Lietuvos sveikatos apsaugos ministras savo įsakymu pakeitė Lietuvos higienos normą HN 119:2002 „Maisto produktų ženklinimas".

Pakeistame higienos normos HN 119:2002 priede pateiktos 27 medžiagų rekomenduojamos paros normos (RPN):

* 1. Vitaminas A 800 µg (mikrogramai)
* 2. Vitaminas D 5 µg
* 3. Vitaminas E 12 mg
* 4. Vitaminas K 75 µg
* 5. Vitaminas C 80 mg
* 6. Tiaminas 1,1 mg
* 7. Riboflavinas 1,4 mg
* 8. Niacinas 16 mg
* 9. Vitaminas B6 1,4 mg
* 10. Folio rūgštis 200 µg
* 11. Vitaminas B12 2,5 µg
* 12. Biotinas 50 µg
* 13. Pantoteno rūgštis 6 mg
* 14. Kalis 2000 mg
* 15. Chloridas 800 mg
* 16. Kalcis 800 mg
* 17. Fosforas 700 mg
* 18. Magnis 375 mg
* 19. Geležis 14 mg
* 20. Cinkas 10 mg
* 21. Varis 1 mg
* 22. Manganas 2 mg
* 23. Fluoridas 3,5 mg
* 24. Selenas 55 µg
* 25. Chromas 40 µg
* 26. Molibdenas 50 µg
* 27. Jodas 150 µg

Skirtingai nuo ankstesniojo priedo, kuriame buvo nurodyta tik 17 vitaminų ir mineralinių medžiagų, naujoje priedo versijoje kai kurios RPN normos nurodytos didesnės, o kai kurios – mažesnės.

Paprastai maisto papildų pakuotėje nurodoma, kokią rekomenduojamą paros normą atitinka jų sudėtyje esančios maistinės medžiagos.

Išnašos
-------

1. 1 2  *Įprastinė rekomenduojama mityba*. Ligos.lt. Nuoroda tikrinta 2022-07-01.
2. 1 2 3  „Nustatytos naujos vitaminų ir mineralų rekomenduojamos paros normos". Mano sveikata. Nuoroda tikrinta 2022-07-01.
3. ↑  Dėl Lietuvos higienos normos HN 119:2002 „Maisto produktų ženklinimas" tvirtinimo. Lrs.lt.
**Vaidievutis Ipolitas Geralavičius** (g. 1952 m. rugpjūčio 13 d. Geručiuose, Pakruojo raj.) – Lietuvos matematikas, diplomatas, profesorius, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1975 m. baigė Vilniaus universitetą (MIF). 1980 m. matematikos mokslų kandidatas, 1989 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.

1975–1980 m. Lietuvos mokslų akademijos (LMA) Matematikos ir kibernetikos instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis, 1980–1990 m. Ekonomikos instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1990–2000 m. vyriausiasis mokslinis bendradarbis. Nuo 1999 m. profesorius. 1990–1992 m. Bonos universiteto (Vokietija) Teorinės ekonomikos instituto vizituojantis profesorius. 1992–1996 m. dar dirbo Valstybinės kainų ir konkurencijos tarnybos Finansinių rinkų skyriuje, 1996–2000 m. Lietuvos banko Ekonominių tyrimų centro vadovas, 2004–2013 m. Lietuvos banko valdybos narys. 2000–2004 m. nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Vokietijoje. Nuo 2005 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto (VGTU) Verslo vadybos fakulteto profesorius.

Tyrimų sritys – pusiausvyros sąlygos dinaminiuose ekonominiuose modeliuose, tolydžiosios kainodaros pusiausvyros modeliuose.

Įvertinimas
-----------

* 2003 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vaidievutis Geralavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 591 psl.

  

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Zenonas Namavičius** | **Lietuvos ambasadorius Vokietijos Federacinėje Respublikoje** 2000 - 2004 m. | Po to:**Evaldas Ignatavičius** |
| Netanijahebr. ‏נתניה‏‎ |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

NetanijaNetanija

32°20′00″ š. pl. 34°51′00″ r. ilg.﻿ / ﻿32.33333°š. pl. 34.85000°r. ilg.﻿ / 32.33333; 34.85000﻿ (Netanija)Koordinatės: 32°20′00″ š. pl. 34°51′00″ r. ilg.﻿ / ﻿32.33333°š. pl. 34.85000°r. ilg.﻿ / 32.33333; 34.85000﻿ (Netanija) |
|  |
| **Valstybė** | Izraelio vėliava Izraelis |
| **Apskritis** | Centrinė apskritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1928 |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 181 000  |
| **Plotas** | 39 km² |
| **Tankumas** (2009) | 4 641 žm./km² |
|  |
| **Tel. kodas** | +972 9 |
| **Tinklalapis** | netanya.muni.il |
|  **Vikiteka** | Netanija |

**Netanija** (hebr. ‏נתניה‏‎) – miestas Izraelio vakaruose, į šiaurę nuo Tel Avivo, prie Viduržemio jūros, Centrinė apskritis. 181 000 gyventojų (2009 m.). Įkurtas 1928 m.

Ekonomika
---------

Pajūrio klimato kurortas. Priklauso Tel Avivo aglomeracijai. Yra Dailės muziejus, Istorijos muziejus, kiti muziejai, Deimantų centras, kuriame yra natūralių ir šlifuotų deimantų ekspozicija.

Per Netaniją eina geležinkelis ir plentas Tel Avivas – Haifa. Pagrindinės pramonės šakos: deimantų šlifavimas, chemijos (plastikai, guma, farmacija), elektronika, plaušienos apdirbimas, popieriaus, tekstilės gamyba, maisto pramonė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  '**. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 85 psl.**
| **Anicetas Ignotas** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. kovo 21 d. (71 metai)Šilutės rajonas |
| Tėvas | Vaclovas |
| Sutuoktinis (-ė) | Salomėja Ignotienė |
| Vaikai | Aušra, Rokas |
|  |
| Veikla | inžinierius ekonomistas, politinis veikėjas |
|  |
| Alma mater | 1976 m. Kauno politechnikos institutas |

**Anicetas Ignotas** (g. 1952 m. kovo 21 d. Šilutės rajonas) – Lietuvos inžinierius ekonomistas, politinis veikėjas.

Biografija
----------

1971–1976 m. studijavo Kauno politechnikos institute, inžinierius ekonomistas. 1975–1977 m. Kauno politechnikos instituto inžinierius. 1977–1980 m. Maskvos valstybinio universiteto aspirantas, jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1981 m. ekonomikos mokslų kandidatas. 1981–1989 m. Vilniaus aukštosios partinės mokyklos dėstytojas, docentas. 1989–1990 m. LSSR MA Ekonomikos instituto skyriaus vedėjas.

1990–1991 m. LR ekonomikos ministrų Vyto Navicko ir Alberto Šimėno pavaduotojas. 1991–1992 m. LMA Ekonomikos instituto direktorius. 1992–1993 m. Valstybinės akcinės įmonės „Eiva" direktoriaus pavaduotojas. 1993–1994 m. LR pramonės ir prekybos ministro pavaduotojas, 1994–1997 m. sekretorius. 1997–2000 m. LR ūkio ministro Vinco Babiliaus patarėjas. 2000–2001 m. LR ūkio ministerijos Energetikos vystymo departamento direktorius. 2001–2002 m. LR ūkio ministro Petro Čėsnos pavaduotojas, 2002–2009 m. LR ūkio ministerijos sekretorius. 2009–2011 m. VĮ „Energetikos agentūra" vyriausiasis ekspertas. Nuo 2010 m. Lietuvos edukologijos universiteto Socialinių mokslų fakulteto dėstytojas-valandininkas, docentas, mokslo ir tarptautinių ryšių prodekanas.

2013 m. birželio mėn. pripažintas kaltu dėl piktnaudžiavimo tarnybine padėtimi bei dėl valstybės tarnautojo vardo pažeminimo.

2014 m. gegužės mėn. išteisintas dėl 2013 metais priimto nuosprendžio

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Ignotas išeina iš Energetikos agentūros, 2011-02-07 Archyvuota kopija 2014-12-04 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑   Archyvuota kopija 2008-11-20 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑   Archyvuota kopija 2013-06-21 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑  Dėl „Achemos" protegavimo nuteisti du buvę Ūkio ministerijos valdininkai Anicetas Ignotas ir Neringa Pažūsienė, 2013-06-05
8. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Udagamandalamasஉதகமண்டலம் |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

UdagamandalamasUdagamandalamas

11°41′31″ š. pl. 76°41′38″ r. ilg.﻿ / ﻿11.69194°š. pl. 76.69389°r. ilg.﻿ / 11.69194; 76.69389﻿ (Udagamandalamas)Koordinatės: 11°41′31″ š. pl. 76°41′38″ r. ilg.﻿ / ﻿11.69194°š. pl. 76.69389°r. ilg.﻿ / 11.69194; 76.69389﻿ (Udagamandalamas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Tamilnadas Tamilnadas |
| **Rajonas** | Nylgirio rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 88 430  |

**Udagamandalamas** (tamil. உதகமண்டலம்  = *Utakamaṇṭalam*, angl. *Ootacamund, Ooty*) – miestas pietų Indijoje, Tamilnado valstijoje; kalnų kurortas. Yra 86 km į šiaurę nuo Kojamputūro, Nylgirio kalnuose, prie Ūčio ežero. Veda kalnų geležinkelis iš Kunūro.

Tai XIX a. britų išplėtotas kurortas su britiškomis vilomis, Šv. Stepono bažnyčia, rožynu, botanikos sodu, senoviniu geležinkeliu, kuriuo rieda garvežiai, todų liaudies buities muziejumi.

Istorija
--------

Nuo seno šiose vietose buvo todų kaimai.

Britų valdininkas Džonas Salivanas (*John Sullivan*) lankėsi šiose vietovėse 1819 m. sausio mėn. ir buvo sužavėtas vietos grožio. Čia jis pradėjo steigti Aranmoro rūmus. Didžiosios Britanijos pareigūnai šį miestą pamėgo kaip populiarų vasaros kurortą. Udagamandalamas buvo Madraso prezidencijos vasaros sostine.

Po Nepriklausomybės atgavimo miestas išsivystė į populiarų kurortą.

Galerija
--------

* TraukinysTraukinys
* Dinozaurų parkasDinozaurų parkas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Tekstinis žaidimas** – kompiuterinis žaidimas, kuris naudoja tekstinius simbolius vietoje bitmap ar vektorinės grafikos.

Paprastai tekstinius žaidimus sukurti yra lengviau negu žaidimus su grafika, jiems reikia mažesnės duomenų apdorojimo galios, todėl tokie žaidimai buvo plačiai paplitę XX a. 8–10 dešimtmečiuose, bet tebėra naudojami ir šiandieną.

Tuo tarpu dauguma ankstyvųjų kompiuterinių žaidimų (tokių kaip „Adventure", „Zork") rėmėsi kalbos sintakse dėl komandinėmis eilutėmis valdomos, teletaipo-terminalo pagrindinės įrangos komplekto aplinkos, kurioje jie buvo kuriami, frazė *tekstinis žaidimas* naudojama ne naudotojo įvesčiai (paprastai vykdomai klaviatūra), bet veikiau tik fiksuoto pločio simbolių rodymo režimo naudojimui nusakyti. Toks tekstinių simbolių režimas plačiai naudotas nuotykių ir roguelike žaidimuose.

Taip pat skaitykite
-------------------

* MUD
* Roguelike
* Tekstinė naudotojo sąsaja
Koordinatės: 55°13′35″š. pl. 25°24′36″r. ilg.﻿ / ﻿55.2263°š. pl. 25.4099°r. ilg.﻿ / 55.2263; 25.4099

|  |
| --- |
| **Molėtų pradinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Molėtų pradinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Molėtų pradinė mokykla |
| **Adresas** | Graužinių g. 1, Molėtai |
| **Direktorius(-ė)** |  |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 31 |

**Molėtų pradinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Molėtuose. Įstaigos kodas 195401656, steigėjas Molėtų rajono savivaldybės taryba.

Filialai:

* Inturkės pagrindinė mokykla
* Čiulėnų pagrindinė mokykla (uždarytas skyrius)

Istorija
--------

1920 m. rugsėjo 28 d. įkurta Molėtų pradžios mokykla. Joje mokėsi 77 mokiniai. Dirbo jauni mokytojai Julija Umbrasaitė ir Ignas Guobys.

1932 m. lapkričio 1 d. Molėtuose, prie pirmosios pradžios mokyklos, įvesti popietiniai žemės ūkio kursai.

2003 m. sausio 3 d. atidaryta nauja Molėtų pradinė mokykla. Ji įkurta ligoninės pastate, rekonstravus vieną iš įstaigos korpusų.

2004 m. prijungta Mindūnų pagrindinė mokykla kaip skyrius, vėliau uždarytas. 2020 m. prie Molėtų pradinės mokyklos prijungta Inturkės pagrindinė mokykla kaip skyrius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Molėtų pradinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-07-24).
2. 1 2 3  Tūkstantis Molėtų krašto istorijos faktų *muziejus.moletai.lt* Archyvuota kopija 2013-04-14 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  2004-04-15 Molėtų raj. sav. tarybos sprendimas Nr. B1-36. Archyvuota kopija 2022-09-04 iš Wayback Machine projekto. Moletai.lt (tikrinta 2022-09-04).
4. ↑  Vilnis // 2020 m. gegužės 22 d. penktadienis Nr. 39 (8309) .

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| Rekonkista*Reconquista* |
| --- |
| *Rekonkistos katedra* |
|  |
| 

RekonkistaRekonkista

29°14′0″ p. pl. 59°36′0″ v. ilg.﻿ / ﻿29.23333°š. pl. 59.60000°r. ilg.﻿ / 29.23333; 59.60000﻿ (Rekonkista (Argentina))Koordinatės: 29°14′0″ p. pl. 59°36′0″ v. ilg.﻿ / ﻿29.23333°š. pl. 59.60000°r. ilg.﻿ / 29.23333; 59.60000﻿ (Rekonkista (Argentina)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Santa Fė provincija Santa Fė provincija |
| **Departamentas** | Cheneral Obligado departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1872 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 66 187  |
| **Altitudė** | 46 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.reconquista.gov.ar |
|  **Vikiteka** | Rekonkista |

**Rekonkista** (isp. *Reconquista*) – miestas Argentinoje, Santa Fė provincijos šiaurės rytuose, Paranos slėnyje, prie *Arroyo del Rey* upelio, 325 km į šiaurę nuo Santa Fė. Cheneral Obligado departamento centras. 66,2 tūkst. gyventojų.

Miestą 1872 m. balandžio 27 d. įkūrė Manuel Obligado. Gyvenvietė oficialiai įteisinta po kelių mėnesių. Pavadinimas kilo iš žodžio *reconquistar* (atkariauti). Tik įkūrus miestą, jį atakavo vietiniai indėnai. Kurį laiką priklausė jėzuitų misijai *Reducción San Jerónimo del Rey*. 1921 m. suteiktas miesto statusas. 2005 m. prasidėjo tilto per Paraną statybos. Rekonkista sujungta su Gojos miestu Korienteso provincijoje.

Rekonkista – svarbus pramonės ir žemės ūkio centras. Apylinkėse veisiami galvijai, auginamos įvairios žemės ūkio kultūros. Daugiausia maisto ir lengvoji pramonė. Produkcija eksportuojama per Puerto Rekonkistos uostą prie Paranos upės. Mieste įsteigtas industrinis parkas.

Keliai į Resistensiją, Santa Fė, Tostadą. Geležinkeliai į Santa Fė ir San Antonio Obligadą.

Rekonkista taip pat vienas svarbesnių turizmo centrų provincijoje. Miesto lankytojai gali dalyvauti kasmetinėje surubių žvejybos šventėje, koridoje, pramonės ir prekybos parodoje, *La Perla del Norte* karnavale, stebėti studentų olimpiadą. Galima aplankyti dailės ir istorijos muziejus.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2005-10-23 iš Wayback Machine projekto.
* Provincijos svetainės skiltis Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto.
| Udžainasउज्जैन |
| --- |
| *Ramos ghatas prie Kšipros Udžaine* |
|  |
| 

UdžainasUdžainas

23°10′0″ š. pl. 75°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿23.16667°š. pl. 75.78333°r. ilg.﻿ / 23.16667; 75.78333﻿ (Udžainas)Koordinatės: 23°10′0″ š. pl. 75°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿23.16667°š. pl. 75.78333°r. ilg.﻿ / 23.16667; 75.78333﻿ (Udžainas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Madhja Pradešas |
| **Rajonas** | Malva |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 515 215  |
| **Plotas** | 152 km² |
| **Tankumas** (2011) | 3 390 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Udžainas |

**Udžainas** (hind. उज्जैन, IAST: *Ujjain*) – miestas vidurio Indijoje, Madhja Pradešo valstijoje, šiaurinėse Vindhjos kalnų pašlaitėse, prie Kšipros upės. Tai svarbiausias istorinės–geografinės Malvos srities miestas. Transporto mazgas (geležinkelių, plentų sankirta). Tekstilės, maisto pramonė, tradiciniai amatai. Veikia 3 universitetai.

Udžainas svarbus hinduistų religinis centras. Yra miesto globėjo Kala Bhairavos šventykla, viena svarbiausių Indijos šaivų šventyklų Mahakalešvaro Džjotirlinga. Taip pat yra XVIII a. astronominė observatorija (Veda šala), XV a. Kaliadeho rūmai. Kas 12 metų Udžaine vyksta kumbha melos šventė (ties Kšipros upės ghatais).

Istorija
--------

Udžaino miestas išaugo apie VII a. pr. m. e. kaip Malvos karalystės centras. Miestą supo 12 m aukščio siena ir gynybinis griovys. Udžainas tapo svarbiu mokslų, menų, religiniu centru. Čia kūrė legendinis Udžaino karalius Bhartharis, mieste galimai gyveno poetas Kalidasa, scenaristas Bhasa. 1235 m. miestą užėmė ir nuniokojo musulmonai. XVIII a. užkariautas marathų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 443
Sankryža
**Sankryža** – kelių kirtimosi, jungimosi arba atsišakojimo viename lygyje vieta, įskaitant atvirus plotus, kuriuos sudaro minėti kelių susikirtimai, susijungimai arba atsišakojimai. Sankryžomis nelaikomos vietos, kur išvažiuojama iš kelio į esančias šalia jo teritorijas (įvažiuojama į kelią iš esančių šalia jo teritorijų). Sankryža yra reguliuojama, jeigu eismą joje reguliuoja šviesoforai arba reguliuotojas. Skirtingo lygio sankryžos yra tos, kuriose keliai jungiasi ne viename aukštyje ir yra nuovažos, leidžiančios eismui judėti nuo vieno kelio prie kito.

Sankryžos būna vieno arba skirtingų lygmenų. Automobilių kelių vieno lygmens sankryžos būna paprastosios, žiedinės ir šakotinės (su paplatinta važiuojamąja dalimi, su papildomais keliais į šoną sukantiems automobiliams). Skirtingų lygmenų sankryžos būna dobilo lapo, žiedinės, linijinės, kilpinės, 3 lygmenų, turbininės ir 4 lygmenų. Sankryžose statomi kelio ženklai, o prieš sankryžą – dar ir schemos, kuriose pažymimos važiavimo kryptys.

Sankryža Filipinuose
Dobilo lapo sankryža pirmą kartą įrengta 1928 m. JAV (Niū Džersio valstijoje). Pirmoji skirtingų lygmenų sankryža Lietuvoje buvo pastatyta 1936 m. Žemaičių plente, ties Kryžkalniu. Joje stovi Kryžkalnio viadukas.

Gatvių sankryžos mažai skiriasi nuo automobilių kelių sankryžų. Paprastai jos būna kompaktiškesnės ir paprastesnės.

Geležinkelių sankryžos būna paprastesnės negu automobilių kelių (dažniausiai kryžminės). Skirtingų lygmenų sankryžose tiesiami viadukai.

Nuorodos
--------

* Kelių eismo taisyklės Archyvuota kopija 2007-09-29 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai:

1. ↑  Kelių eismo taisyklės


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sankryža** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Sankt Galeno kantonas |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Sankt Galeno kantono vėliava | Sankt Galeno kantono herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| **Administracinis centras** | Sankt Galenas |
| **Rajonų skaičius** | 8 |
| **Oficialios kalbos** | Vokiečių |
|  |
| **Gyventojų** (2018 gruodis) | 507 697 |
| **Plotas** | 2 030,75 km² |
| **Tankumas** (2018 gruodis) | 250 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CH-SG |
|  |
| **Tinklalapis** | www.sg.ch |
|  **Vikiteka** | Sankt Galeno kantonasVikiteka |

**Sankt Galeno kantonas** – kantonas šiaurės rytų Šveicarijoje. Kantonas yra prie pasienio su Vokietija. Administracinis centras – Sankt Galenas.

Geografija
----------

Gidervaldo ežeras
Sankt Galeno kantonas rytuose siekia Bodeno ežerą bei Reino upę. Kitoje Reino pusėje – Austrija (Forarlbergo žemė) ir Lichtenšteinas. Sankt Galeno kantonas pietuose ribojasi su Griaubundeno, Glaruso bei Švico kantonais, rytuose su Ciuricho bei Turgau kantonais. Du kantonai – Apencelis-Auserodenas ir Apencelis-Inerodenas yra pilnai apsupti Sankt Galeno kantono.

Pagrindinės kantono upės: Reinas, Turas, Lintas ir Syzas. Regiono reljefas labai skirtingas: nuo lygumų prie Bodeno ežero iki Alpių kalnų pietinėje kantono dalyje, nuo žemiausio taško prie Bodeno ežero 398 metrų aukštyje iki Ringelšpitzo 3251 metrų aukštyje.

Religija
--------

Dauguma yra katalikai (52 %), mažuma protestantų (28 %).

Didžiausi miestai
-----------------

Miestai virš 10 000 gyventojų:

* Sankt Galenas (70 000)
* Rapperswil-Jona (24 400)
* Gossau (16 941)
* Vilis (16 443)
* Uzvilis (11 997)
* Altstatenas (10 372)
* Buchsas (10 255)

|  |  |
| --- | --- |
| **Šveicarijos kantonai** |  |
| Apencelis-Auserodenas | Apencelis-Inerodenas | Argau | Bazelis (miestas) | Bazelis (sritis) | Bernas | Ciurichas | Cugas | Fribūras | Glarusas | Graubiundenas | Jura | Liucerna | Nešatelis | Nidvaldenas | Obvaldenas | Sankt Galenas | Šafhauzenas | Švicas | Tičinas | Turgau | Uris | Valė | Vo | Zoloturnas | Ženeva |