recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Atviroji kolonija** – laisvės atėmimo bausmes vykdanti institucija, skirta neatsargiai ir nesunkiai nusikaltusiems nuteistiems pilnamečiams asmenims laikyti. Atvirose kolonijose laisvės atėmimo bausmę taip pat atlieka nuteistieji, perkelti į atviras kolonijas įstatymo nustatyta tvarka iš kitų įstaigų, atsižvelgiant į kaltininko asmenybę, padaryto nusikaltimo pobūdį ir pavojingumą.

Atviroji kolonija, kartu su pataisos namais ir kalėjimu, daugelyje šalių yra viena iš pataisos įstaigų rūšių. Pagal nuteistųjų laikymo ir režimo sąlygas panašios įstaigos atskirose šalyse dar vadinamos atviruoju kalėjimu (angl. *open prison*), kolonija-gyvenviete (rus. *колония-поселение*). Kaliniams patikima atlikti bausmę užtikrinant jų minimalią priežiūrą ir įstaigos perimetro saugumą, ir dažnai jie nėra uždaromi į kalėjimo kameras. Kaliniams gali būti leista dirbti, atliekant bausmę.

Bausmės atlikimo ypatumai
-------------------------

Atviroji kolonija aptveriama tvora su kontrolės ir praleidimo punktu. Teismo nutarimu nuteistieji, bausmę atliekantys atvirose kolonijose, gyvena be apsaugos, bet prižiūrimi, jiems taikomos socialinės reabilitacijos priemonės. Dienos metu, nuo kėlimosi iki miego, nuteistieji gali laisvai judėti nustatytoje teritorijoje, su savimi turėti pinigų ir vertingų daiktų, taip pat neribojamas pasimatymų, pašto ir perduodamų siuntinių skaičius. Vienoje atviroje kolonijoje gali būti laikomi ir nuteistieji vyrai, ir nuteistosios moterys.
Atviroji kolonija
Atvirosios kolonijos administracijai leidus, nuteistieji gali be priežiūros išvykti už kolonijos ribų, neturintys galiojančių nuobaudų – kas tam tikrą laikotarpį kelioms paroms ar per atostogas vykti į namus. Apie nuteistojo išvykas į namus pranešama prokurorui bei vietovės, į kurią vykstama, policijos komisariatui. Išvykę už atviros kolonijos teritorijos ribų, nuteistieji gali būti stebimi elektroninio stebėjimo priemonėmis.

Į atvirą koloniją perkelti nuteistieji, kurie be pateisinamų priežasčių nedirba ar nesimoko, daro teisės pažeidimus, kelia pavojų kitiems asmenims, atvirosios kolonijos direktoriaus įsakymu grąžinami iš atviros kolonijos į pataisos namus.

Lietuvoje veikia Pravieniškių pataisos namai-atviroji kolonija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  UK Government: Types of prison and security categories
2. ↑  УИК РФ Статья 128. Колонии-поселения. *consultant.ru*
3. ↑  Laisvės atėmimo bausmės atlikimo atvirose kolonijose ypatumai.*infolex.lt*

Nuorodos
--------

* *Atviroji kolonija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
* Lietuvos Bausmių vykdymo kodeksas. V. Atviros kolonijos
| Sent Džonas |
| --- |
| Sent Džonas ties Frederiktonu Sent Džonas ties Frederiktonu |
| **Ilgis** | 673 km |
| **Baseino plotas** | 54 986 km² |
| **Vidutinis debitas** | 990 m³/s |
| **Ištakos** | Baltieji kalnai |
| **Žiotys** | Atlanto vandenynas (Fandžio įlanka) |
| **Šalys** | JAV, Kanada |

**Sent Džonas, Šv. Jono upė** (angl. *Saint John River*, pranc. *Fleuve Saint-Jean*) – upė JAV ir Kanados rytuose. Prasideda JAV, Meino valstijoje, Baltuosiuose kalnuose (Apalačų dalis). Teka į šiaurės rytus JAV teritorija, toliau sudaro JAV-Kanados sieną. Vėliau pasuka į pietryčius ir teka Kanados Naujojo Braunsviko provincija. Žemupyje teka kalvota vietove, vietomis sudaro meandras. Ties Sent Džono miestu įteka į Atlanto vandenyno Fandžio įlanką.

Svarbiausi intakai: Alagašas, Arustukas, Tobikas, Džemsegas. Upės žemupyje stebimas retas reiškinys – dėl labai didelės potvynio-atoslūgio amplitudės Fandžio įlankoje, potvynio metu kyla priešinga upės tėkmei srovė, kuri siaurame tarpeklyje suformuoja slenksčius (vadinamus Grįžtamuoju kriokliu). Sent Džonas laivuojamas nuo provincijos sostinės Frederiktono. Ties Hartlando miesteliu upę kerta ilgiausias (390,75 m) dengtas tiltas pasaulyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 385

* Grįžtamasis krioklysGrįžtamasis krioklys
* Upės žemėlapisUpės žemėlapis
Formulės 1 automobilis Ferrari SF90
**Atvirų ratų automobilis** (dažnai vadinamas ir **vienviečiu automobiliu**) – sportinis automobilis, kurio ratai yra pakabos šonuose. Taip pat dažniausiai toks automobilis būna vienvietis. Tokie automobiliai pasižymi aukštesniu technologijos išsivystimu už kitas autosporto rūšis.

Tipiški atviro tipo automobiliai turi minimalų oro pasipriešinimą ir labai efektyvią aerodinamiką. Dabartiniuose automobiliuose variklis būna įrengtas už vairuotojo tarp galinių ratų. Priklausomai nuo lenktynių klasės, tokie automobiliai turi sparnus priekyje ir gale. Formulės 1 automobiliuose įrengta DRS sistema leidžia reguliuoti galinio sparno pasipriešinimo laipsnį ir taip įgauti dar didesnį greitį. Atviro tipo automobiliai laikomi vienais greičiausių pasaulyje. Formulės 1 automobilis įprastai pasiekia maksimalų 360–370 km/val. greitį. 2006 m. BAR ekipa viename festivalyje specialioje tiesiojoje pasiekė 413 km/val. greitį (neoficialų Formulės 1 lenktynių automobilio rekordą). Esti ir gatvėmis važinėti tinkamų atvirų ratų automobilių, kaip antai Ariel Atom, tačiau jų nėra daug, nes paprastai jie yra nepraktiški kasdieniniam naudojimui.

Žinomiausios atviro tipo automobilių lenktynės yra Formulė 1. Be šių lenktynių, pasaulyje žinomi Formulės 2, GP2 serijos ir kiti čempionatai. Tokio tipo lenktynės vyksta tiek laikinose trasose, tiek mieste, tiek tikrose lenktynių trasose.

Išnašos
-------

1. ↑  „Drivers hit record speeds in Mexico". Formula One Digital Media. Formula1.com. 2015-10-30. Nuoroda tikrinta 2016-06-04.
2. ↑  Eric Brandt (2018-07-11). „Ariel Atom 4 Roadster Unveiled Packing 320-HP Honda Type R Engine". The Drive. Nuoroda tikrinta 2018-08-09.
**Sensorinis neuronas** (angl. *afferent neuron, sensory neuron*; lot. *af-fero* – atnešti, pristatyti, lot. *nervus* – nervas) – tai neuronas, kuris gauna signalą iš aplinkos (prisilietimas, skonis, kvapas, šviesa, garsas) per receptorių, transformuoja jį į nervinį signalą ir perduoda tarpiniams neuronams (CNS). Pastarieji savo ruožtu jungiasi su motoriniais neuronais tame pačiame nervų sistemos segmente arba perduoda impulsą į aukščiau esančius CNS segmentus. Iš CNS signalas per efektorinį (motorinį) neuroną perduodamas efektorinėms (pvz.: raumens) ląstelėms.

Prie sensorinių neuronų priskiriamos ir tos ląstelės, kurios sudaro kylančius laidus nugaros ir galvos smegenyse. Sensoriniai neuronai kartais vadinami juntamaisiais ar aferentiniais neuronais.

Neuronų tipai‎

Struktūra
---------

Suaugusio žmogaus sensorinis neuronas (SN), besitęsiantis nuo kojos piršto iki stuburo smegenų, gali būti apie 2 metrų ilgio, o žirafos net 5 metrų ilgio.
SN – tai pseudovienpolė ląstelė, kuri turi

* dendritai sensoriniams neuronams nėra būdingi;

* ilgą aksoną, kuris yra išsišakojęs į dvi dalis. Viena jo dalis nukreipta CNS link, kur per sinapses jungiasi su įterptiniais neuronais, o kita dalis yra prie receptoriaus;
* likusių ląstelės dalių šone lokalizuotą ląstelės kūną (patalpintas nugaros ar galvos smegenų ganglijuose).

Sensorinis neuronas tiek ant ląstelės kūno, tiek atsišakojusiose ataugose turi daug sinapsių.

Nuorodos
--------

* Sensorinių, tarpinių ir motorinių neuronų formos ir tarpusavio ryšio iliustracija Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto.
* Paveikslas, kur pateikti pagrindiniai neuronų tipai.
Koordinatės: 55°32′44″š. pl. 26°03′48″r. ilg.﻿ / ﻿55.545668°š. pl. 26.063204°r. ilg.﻿ / 55.545668; 26.063204


|  Bajorėlių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Zarasų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Bajorėliai (Zarasai) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | nenurodoma |

**Bajorėlių koplyčia** – koplyčia, esanti Bajorėlių kaimo senosiose katalikų kapinėse, Zarasų rajone, Salako seniūnijoje, prie kelio  **5325**  Tolimėnai–Vyželiai–Nariūnai–Salakas , apie 7 km į pietvakarius nuo Salako. Koplyčia yra Zarasų rajono vietinės reikšmės dailės paminklas (1990 m. gruodžio 21 d. potvarkis Nr. 285).

Koplyčios viduje (vaizdas pro langą)
Koplyčią supa kapinės
Ištuštėjusio kaimo kapinės yra 42x26 m dydžio, aptvertos laisvai sudėtų lauko riedulių tvora, apaugusios medžiais. Kapinės įsikūrusios ant kalvelės, įsiterpusios tarp žvyrkelio ir miško, tvarkomos, jose dar 1991 m. palaidotas žmogus. Kapinių viduryje stovinti koplyčia prižiūrėta, kvadratinio plano 3x3 m, medinė. Buvo tvarkoma 1990 m. (uždengta skardiniu stogu).

Pastatas pakeltas ant aukštų pamatų, įrengti betoniniai laiptai su priengio aikštele. Keturšlaitį stogą vainikuoja kaltinis kryžius. Nedidelėje koplyčios erdvėje įrengtas altorėlis, pakabinti šventųjų paveikslai, kampe išsitenka tradicinių formų klausykla. Prijungta elektra.

Istorija
--------

Koplyčią 1936 m. lankė muziejininkų ekspedicija po Rytų Lietuvą, užrašiusi:

*„Vidury kapelių stovi sena medžio koplytėlė, panaši į kokią būdą. Koplytėlės viduje Kristaus nukryžiuoto medinis drožinys. Daugelis buvusių koplytėlės pagražinimų jau nupuvę ir nubyrėję."*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bajorėlių kaimo senosios kapinės
2. ↑  1936 m. vasaros ekspedicinė muziejininkų kelionė Rytų Lietuvoje. 276 psl.Archyvuota kopija 2020-07-24 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bajorėlių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Bajorėlių kapinės žemėlapyje (*wikimapia.org*)
**Sensualizmas** (pranc. *sensualisme*, iš lot. *sensus* – suvokimas, jausmas, pojūtis) – gnoseologijos kryptis, kuri teigia, kad mąstymo turinį ir pažintinę galią lemia pojūčiai. Gnoseologijoje yra materialistinė ir idealistinė sensualizmo tradicijos. 

Sensualizmas susiformavo antikinėje filosofijoje, reikšdamas materializmo metodologinę tradiciją sieti pažinimą su objektyvios tikrovės juntamumu. Tačiau mąstymo kūrybiškumo ir pažinimo istoriškumo sensualistinė mąstymo pagrindų samprata paaiškinti negalėjo. Dėl šių priežasčių jau antikoje susilaukė racionalizmo opozicijos, negalėdama paaiškinti pažinimo istoriškumo sudarė prielaidas gnoseologiniam reliatyvizmui.

Sensualizmas būdingas ir naujųjų amžių gnoseologijai. Čia jis išsivystė iš antiracionalistinės empirizmo programos: atmetus racionalistinę mąstymo autonomijos prielaidą, siekiama parodyti grynai jutiminę patyrimo prigimtį. Taip empirizmas įgijo psichologinį pobūdį. Nors empirizmui sensualizmo turinys buvo suteiktas gnoseologijoje plėtojant materializmą (Dž. Lokas), tačiau tai, jog patyrime išskirti mąstymo pagrindai (pojūčiai) yra psichinio pobūdžio, sudaro galimybę subjektyvistiškai aiškinti mąstymo prigimtį (Dž. Berklis, D. Hiūmas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, X t. MELI institutas, Vilnius.
Klonių kopa Marcinkonyse
**Dzūkijos kopynai** – smėlio kalvynai (kopynai), esantys Pietų Lietuvoje, Dzūkijoje. Tai yra didžiausias Lietuvoje kontinentinių kopų (eolinių reljefo formų) ruožas.

Geografija
----------

Dzūkijos žemyninių kopų masyvai yra Pietryčių (Dainavos) smėlingoje lygumoje, esančioje tarp skirtingo amžiaus moreninių kalvynų. Paminėtini Rūdninkų, Barčių, Varėnos, Palkabalio, Marcinkonių, Musteikos, Lynežerio, Grybaulios Katros, Randamonių, Dubo ir Latežerio eoliniai plotai (kontinentinės kopos). Dzūkijos žemyninių kopų juosta tęsiasi 61 km, apsupdamos Čepkelių raistą, užima ~905 km² plotą. Kopos daugiausia pasagos pavidalo, nukreiptos į rytus. Plačiausias kopų ruožas (6,8 km) yra ties Marcinkonimis. 4 km į šiaurės rytus nuo Marcinkonių stūkso aukščiausia regiono kopa – Dalgiakalnis (168,1 m).

Dzūkijoje esančios kontinentinės kopos skirstomos į keturis stambius kopų masyvus. Juos skiria Merkio, Šalčios, Ūlos ir Grūdos upių slėniai. Kopynai skiriasi reljefo formomis bei jų išsidėstymu.

Kopynai
-------

Alfonsas Basalykas žemynines kopas suskirstė į 4 stambius masyvus:

* Rūdninkų-Žygmantiškių kopynas
* Varėnos kopynas
* Marcinkonių kopynas
* Ratnyčios-Randamonių kopynas

Literatūra
----------

* Vaitonienė, R. Dzūkijos masyvo senosios kontinentinės kopos (geomorfologinė analizė). Kandidatinės disertacijos autoreferatas, Vilnius, Vilniaus universitetas, 21 p. 1975.
* Vaitonienė, R. Dzūkijos kopos. Vilnius, Mokslas, 86 p. 1985.
* Basalykas, A. Lietuvos TSR Pietryčių smėlėtoji lyguma (geomorfologinė apybraiža). VU Mokslo darbai 7, Biologijos, geologijos ir geografijos mokslų serija 3, Vilnius, 65–112. 1955
* Baltrūnas, Valentinas. Pukelytė, Violeta. Eolinių darinių susidarymo ir paplitimo ypatybės.
* Algimantas Černiauskas, Mindaugas Lapelė. *Didžiųjų girių apsupty*. Vilnius: Gamtos pasaulis, 2012.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Malagarasis |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 475 km |
| **Baseino plotas** | 130 000 km² |
| **Ištakos** | Burundžio aukštumos |
| **Žiotys** | Tanganika |
| **Šalys** | Burundis, Tanzanija |

**Malagarasis** (suah. *Malagarasi*) – upė Burundyje ir vakarų Tanzanijoje. Tai antra pagal ilgį Tanzanijos upė ir didžiausią baseiną turinti Tanganikos ežero baseino upė. Prasideda kalnuotose vietovėse ties Tanzanijos–Burundžio siena, ja teka pirmuosius 80 km. Po santakos su Lumpungu, pasuka į pietryčius ir teka Tanzanijos teritorija (Kigomos regionu). Teka savanomis, žemupyje pasuka į vakarus. Įteka į Tanganiką 40 km į pietus nuo Kigomos.

Malagarasis žemėlapyje
Svarbiausi intakai: Mojovosis, Ugala, Gombė, Ručugis, Lumpungu, Nguja.

Upė smarkiai patvinsta liūčių laikotarpiu, o sausrų metu nusenka. Žemupyje prateka Mojovosio šlapynių sritį (Ramsar objektas).

Malagarasiu eina istorinė riba tarp vinzų ir njamvezių genčių žemių.
**Tauras Adomavičius** (g. 1945 m. birželio 5 d. Kaune) – Lietuvos trombonininkas, dirigentas, kompozitorius.

Biografija
----------

1965–1967 m. studijavo Lietuvos konservatorijos S. Paliuko trombono ir J. Domarko dirigavimo klasėse, 1967–1970 m. Leningrado konservatorijoje, V. Venglovskio trombono klasėje. 1970–1973 m. stažavo Leningrado konservatorijoje, 1978–1979 m. Paryžiaus aukštesniojoje konservatorijoje.

Nuo 1963 m. grojo orkestre „Trimitas", 1984–1997 m. orkestro dirigentas. 1965–1967 m. ir 1971–1978 m. grojo Lietuvos nacionaliniame simfoniniame orkestre. 1985–1991 m. Lietuvos televizijos ir radijo lengvosios muzikos orkestro vyr. dirigentas. Subūrė Lietuvos nacionalinės filharmonijos trombonų kvartetą ir varinių pučiamųjų kvintetą, su jais koncertavo. Nuo 1970 m. Lietuvos konservatorijos, nuo 1994 m. ir M. K. Čiurlionio menų gimnazijos dėstytojas; nuo 1991 m. docentas. 2007 m. prisidėjo įgyvendinant pirmosios vasaros meno akademijos „Art Baltica" projektą – dirbo su jaunimo simfoniniu orkestro pučiamųjų grupėmis, kameriniais ansambliais. Nuo 2010 m. profesorius.

Sukūrė kūrinių pučiamiesiems instrumentams, ansambliams, pučiamųjų instrumentiniam orkestrui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Audronė Jurkėnaitė. *Tauras Adomavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 97 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Žiotelė** – nedidelė angelė lapo epidermyje, pro kurią į lapo vidų patenka fotosintezei reikalingas anglies dioksidas ir kvėpavimui būtinas deguonis.

Sandara
-------

Pomidoro lapo žiotelė
Žiotelę sudaro dvi varstomosios ląstelės, tarp kurių yra plyšys. Šio plyšio platumas nepastovus ir priklauso nuo žiotelės varstymosi. Dieną jos būna praviros, o naktį beveik uždaromos. Varstymasis priklauso nuo šiose ląstelės esančio turgorinio slėgio. Be to, varstomosios ląstelės turi chloroplastus, ir todėl jos yra žalios. Šalia varstomųjų ląstelių išsidėsčiusios leukoplastus turinčios pagalbinės žiotelės ląstelės, kurių būna dvi arba keturios. Pačių varstomųjų ląstelių vidinė sienelė, esanti į plyšio vidų, yra storesnė, o priešingoje pusėje (dorsalinė) – plonasienė. Kai į šią ląstelę priteka vandens, išsitempia dorsalinė sienelė ir ląstelė pasidaro kreiva, o žiotelės plyšys padidėja.

Žiotelių varstymasis
--------------------

Žiotelių varstymasis priklauso nuo apšviestumo. Rytą jos atsidaro, o vakare užsidaro. Tai yra susiję su krakmolo, esančio varstomųjų ląstelių chloroplastuose suskaidymu ir vandens įsiurbimo padidėjimu iš gretimų pagalbinių ląstelių. Dėl tokios priežasties žiotelė atsidaro, o vakare vyksta priešingai – varstomosiose ląstelėse esantis cukrus pereina į krakmolą, sulčių koncentracija sumažėja, ir šių ląstelių dalis vandens pereina į pagalbines, todėl žiotelės užsidaro.

Žiotelių išsidėstymas
---------------------

Žiotelių skaičius priklauso nuo augalo rūšies. Pavyzdžiui, beginklės dirsės lapų epidermyje viename kvadratiniame milimetre jų yra apie 30, kopūsto – 200–300, klevo – apie 550, lanksvos – apie 1300. Drėgnose vietose augančių augalų žiotelės yra abiejose lapų pusėse. Sausesnių vietų augalų žiotelės paprastai tik vienoje pusėje – dviskilčių apatinėje, o miglinių – viršutinėje pusėje. Vandens paviršiuje pludūriuojančių lapų (pvz. vandens lelijų ir lūgnių) žiotelės tik viršutinėje lapo pusėje, o vandens augalai, kurių visi lapai panirę, žiotelių iš viso neturi (pvz.: plūdės, elodėjos). Miglinių augalų žiotelės išsidėsčiusios eilėmis išilgai lapo lakšto, o kitų jos padrikai išsimėčiusios lapo epidermyje.

Augalo gyvenimo sąlygos taip pat svarbios žiotelių išsidėstymui. Sausų vietų augalų žiotelės įdubusios ir nuo išdžiūvimo apsaugotos savotiškomis briaunomis, o drėgnų vietų – žiotelės truputį pakilusios, kad lengviau anglies dioksidas patektų į lapus ir galėtų garinti vandenį.
|  |
| --- |
| Svencelės naftos telkinys |
| 

Svencelė  1883

 |
| Vieta |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |
| **Koordinatės** | 55°28′6″ š. pl. 21°15′36″ r. ilg.﻿ / ﻿55.46833°š. pl. 21.26000°r. ilg.﻿ / 55.46833; 21.26000Koordinatės: 55°28′6″ š. pl. 21°15′36″ r. ilg.﻿ / ﻿55.46833°š. pl. 21.26000°r. ilg.﻿ / 55.46833; 21.26000 |
| **Teritorija** | Svencelė |
| Pagrindinė informacija |
| **Tipas** | Požeminis |
| **Operatorius** | Minijos nafta |
| **Pradėtas eksploatuoti**  | 1977 m. |
| Techninė informacija |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

Naftos gavybos aikštelė
**Svencelės naftos telkinys** arba **Sakučiai-5** – eksploatuojamas naftos telkinys, esantis Svencelės kaime, Klaipėdos rajone. Telkinys susiformavęs 900 m į vakarus nuo Svencelės pelkės bei durpynų, vakarinė telkinio dalis ribojasi su Svencelės pievų botaniniu zoologiniu draustiniu. Telkinį eksploatuoja UAB „Minijos nafta". Lietuvos geologijos tarnybos registro numeris 1883. Gavybos aikštelėje yra požeminio geriamo gėlo vandens Sakučių vandenvietė.

Netoli Svencelės naftos telkinio yra neeksplotuojamas Kintų naftos telkinys.

Istorija
--------

Telkinys atrastas 1977 m.

2005 m. telkinys naujai aprobuotas.

Geologija
---------

Telkinį sudaro kristalinio pamato, apatinio–vidurinio proterozojaus ir kitos uolienos. Nuosėdinės dangos storis svyruoja tarp 2162 ir 2187 m. Pramoniškai naftinga vidurinio kambro Deimenos serijos viršutinė dalis. Telkinio plotas – 9 km2.

Rekordai
--------

Svencelės naftos telkinyje įrengtas ilgiausias naftos gavybos gręžinys Lietuvoje – 2 989 m ilgio su kryptingai išlenkta atšaka, 2 034 m vertikalaus gylio.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Naftininkai gyventojus lepina pažadais.
2. ↑  Ar išdygs antrasis naftos gręžinys Kintuose?
3. ↑  URAGANAS SULĖTINO NAFTOS GAVYBĄ
4. ↑  Išteklių žemėlapis
5. ↑  NAUJAS NAFTOS TELKINYS
6. ↑  L: Muromceva V. Stripeika A. Sakalauskas V. Klaus N. 1976–79 m. Sakučių naftos telkinyje įvykdyto parametrinio ir paieškinio gręžimo ataskaita. V. 1981.
7. ↑  Ilgiausias naftos gavybos gręžinys
|  |
| --- |
| **Timišoaros Trajano Vujos tarptautinis oro uostas** |
| Oro uosto pastatasOro uosto pastatas |
| IATA: TSR - ICAO: LRTR |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Operatorius | Rumunijos civilinės aviacijos valdyba |
| Miestas | Timišoara |
| Aukštis virš jūros lygio | 106 m |
| Koordinatės | 45°48′36″ š. pl. 21°20′17″ r. ilg.﻿ / ﻿45.81000°š. pl. 21.33806°r. ilg.﻿ / 45.81000; 21.33806 |
| Tinklalapis |  |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 11/29 | 3500 | 45 | betonas, asfaltas |

**Timišoaros Trajano Vujos tarptautinis oro uostas** (rumun. *Aeroportul Internațional „Traian Vuia" Timișoara*) – trečias pagal pervežamų keleivių skaičių Rumunijos oro uostas (jį lenkia Bukarešto Anrio Koandos ir Bukarešto Aurelo Vlaiku tarptautiniai oro uostai). Šis oro uostas yra svarbiausias Vakarų Rumunijoje. 

Oro uostas yra Timišoaroje (Banato regionas), netoli sienos su Vengrija ir Serbija. Uostas buvo pervadintas 2003 m. vasario 6 d. pagerbiant Trajaną Vują (*Traian Vuia*), Rumunijos aviacijos pionierių, kilusį iš Timišo apskrities.

Istorija
--------

Pirmasis Timišoaros oro uostas buvo už keleto kilometrų nuo dabartinio oro uosto, *Moşniţa Veche* mieste. Jame pirmasis lėktuvas nusileido 1935 m. liepos 17 d. 

Dabartinėje vietoje oro uostas buvo pastatytas 7-ojo dešimtmečio pradžioje. Vietinių skrydžių terminalas ėmė veikti 1964 m. 1980 m. oro uostas gavo tarptautinio oro uosto statusą.

Aviakompanijos ir skrydžių punktai
----------------------------------

| Oro linijos | Skrydžiai &#13; |
| --- | --- |
| Air Bucharest | Užsakomieji: Antalija |
| Austrian Airlines, vykdo Tyrolean Airways | Viena |
| Carpatair | Ankona, Aradas, Bakeu, Baris, Bergamas, Bolonė, Bukareštas (Henri Coandă), Černovcai, Kišiniovas, Konstanca, Krajova, Diuseldorfas, Florencija, Jasai, Lvovas, Miunchenas, Roma (Fiumicinas), Sibiu, Štutgartas, Turinas, Venecija (Marco Polo), Verona Užsakomieji: Heraklionas [pradeda birželio 15 d.) |
| Lufthansa, vykdo Lufthansa CityLine | Miunchenas |
| Moldavian Airlines | Kišiniovas |
| Sky Airlines | Užsakomieji: Antalija |
| TAROM | Bukareštas (Henri Coandă) |
| Wizz Air | Barselona, Bovė, Bergamas, Dortmundas, Forlis, Londonas (Lutonas), Madridas, Roma (Fiumicino), Trevizas, Valensija Užsakomieji: Tunisas [pradeda 2012 m. birželio 21 d.) |

### Cargo airlines

| Oro linijos | Skrydžiai &#13; |
| --- | --- |
| ABC Air Hungary | Budapeštas |
| Farnair Hungary | Budapeštas, Viena, Zagrebas |
| TAROM Cargo | Bukareštas (Henri Coania) |
| UPS Airlines, vykdo Farnair Switzerland | Kelnas/Bona, Sofija |

### Karinis panaudojimas

Timišoaros Trajano Vujos tarptautinis oro uoste buvo Rumunijos oro pajėgų 93-oji oro bazė, kuri buvo panaikinta 2004 m. rugpjūtį, o jos naikintuvai MiG-21 Lancers ir sraigtasparniai IAR 330 perkelti į [[Kimpija Turzyje]] esančią 71-ąją oro bazę. 
Oro bazės ginkluotėje buvę MiG-23 Flogger buvo išbraukti iš ginkluotės 2002 m. pradžioje. Virš 30 MiG-23 tebėra saugomi Timišoaros oro uoste. Šio oro uosto karinė dalis šiuo metu yra 71-osios oro bazės padalinys, joje veikia 714-oji transporto sraigtasparnių eskadrilė, ginkluota IAR 330.
| Peteša |
| --- |
|  Peteša ties Kelmyte |
| **Ilgis** | ~14 km |
| **Ištakos** | Samalaukės miškas |
| **Žiotys** | Rudamina |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Peteša** – upė pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajone; Rudaminos kairysis intakas (Vokės baseinas). Prasideda Samalaukės miške, ties Zasčiūnų kaimu, 5 km į šiaurės rytus nuo Marijampolio. Teka pradžioje daugiausia į vakarus, vidurupyje pasuka į pietvakarius ir teka pro Petešos miškus. Įteka į Rudaminą 12,6 km nuo jos žiočių, šalia Kalvelių.

Intakai: Šilinė, bevardis (dešinieji), Juodė (kairysis).

Upė patvenkta ties Peteša, Kelmyte ir šalia žiočių (Prūdiškių tvenkinys). Prie Petešos įsikūrę šie kaimai: Zasčiūnai, Mikalinė, Lokiai, Katkai, Užupėnai, Pakalniai, Peteša, Kelmytė, Kalveliai.

Pavadinimas
-----------

Neaišku, ar upėvardis kilo nuo Petešos kaimo vardo, ar atvirkščiai. Pavadinimas senas, žinomas nuo 1588 m. Jei upėvardis kilo nuo kaimavardžio, tai šis, matyt, yra perdirbinys iš asmenvardžio *Petras* (žinomi asmenvardžiai *Peteša, Peteška*). Tačiau tai gali būti ir apslavintas upėvardis *\*Pieteša*, kuris būtų kilęs nuo žodžio *pietūs* („pasaulio šalis").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 255–256
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Timbuktu*Tombouctou* |
| --- |
| '**Djingar *mečetė*** |
|  |
| 

TimbuktuTimbuktu

16°46′0″ š. pl. 3°0′0″ v. ilg.﻿ / ﻿16.76667°š. pl. 3.00000°r. ilg.﻿ / 16.76667; 3.00000﻿ (Timbuktu)Koordinatės: 16°46′0″ š. pl. 3°0′0″ v. ilg.﻿ / ﻿16.76667°š. pl. 3.00000°r. ilg.﻿ / 16.76667; 3.00000﻿ (Timbuktu) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Malio vėliava Malis |
| **Regionas** | Timbuktu regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 54 453  |
| **Altitudė** | 261 m |
|  |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 119 |

**Timbuktu** (arba **Tombuktu**; pranc. *Tombouctou*) – miestas Malyje apie 20 km į šiaurę nuo Nigerio upės. 32 463 gyventojų (2005 sausio 1). UNESCO saugomas pasaulio paveldo paminklas (nuo 1988 m.).

Istorija
--------

Tai senovinis miestas, pirmąkart paminėtas apie 1000 metus. Jo atsiradimui ir suklestėjimui įtaką darė Transsacharinė prekyba ir Vagadu imperija vakaruose.

Timbuktu nuo XII a. priklausė Songajų valstybei, o XIII a. viduryje jį užėmė Malio karalystė. Dykumos pakraštyje ant Nigerio upės kranto įsikūręs miestas buvo svarbus prekybinis (ypatingai prekyba druska) taškas bei vienas svarbiausių islamo centrų. Malio imperijos laikais XIV a. suklestėjo Timbuktu universitetas, išdygo architektūros šedevrai.

Nuo XV a. miestą vėl užvaldė Songajaus imperija, o XVI a. pabaigoje čia įsiveržė Marokas. Vėliau Timbuktu priklausė Bamanos imperijai.

Pirmasis europietis, apsilankęs Timbuktu, buvo škotas *Alexander Gordon Laing* 1826 m. kuris žuvo grįždamas į Europą. Pirmasis europietis, pranešęs apie senovinį miestą, buvo prancūzas *René Caillié*. Nuo 1893 m. miestas – Prancūzijos kolonija.

Kultūros paminklai
------------------

Mieste gausu XIII – XV a. mečečių ir charakteringų gyvenamųjų statinių iš molio.

|  |  |
| --- | --- |
| **Transsacharinės prekybos centrai** |  |
| Tafilaletas | Tindufas | Adraras (Šingetis, Uadanas) | Audagostas | Tišitas | Ualata | Sidžilmasa | Taudenis | Timbuktu | Figigas | Uargla | Gurara | Tuatas | Gadamesas | Gatas | Sabha | Murzukas | Ayras (Agadesas) | Bilma | Audžila (Džalas) | Kufra (Džaufas) | Siva |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

„Times New Roman" pavyzdys
***Times New Roman*** yra lotyniško stiliaus šriftas, naudotas *The Times* laikraščio nuo 1931 metų. Jį kūrė trys žmonės: Stanley Morison, Starling Burgess ir Victor Lardent. *Times New Roman* šrifto kompiuterinę versiją Monotype išleido kompanijai Microsoft, kuri jį įtraukė į visas Microsoft Windows versijas nuo pat 3.1. Šriftas daugelyje programų naudojamas kaip pagrindinis, ypač teksto rengyklėse. Nepaisant to, kad yra daugybė naujesnių šriftų Microsoft šį itin seną šriftą laiko geriausiu.

Šriftas įeina į šriftų rinkinį „Core fonts for the Web".

Naudojimas Lietuvoje
--------------------

Lietuvoje šriftas irgi plačiai naudojamas, tačiau dabar rekomenduojami Valstybinės lietuvių kalbos komisijos išleistas Palemonas, taip pat ir AKL siūlomas laisvasis Vytis.

### Šriftai

* Aistika
* Palemonas
* Vytis

Taip pat skaitykite
-------------------

* Core fonts for the Web
| **Peteris Liepinislatv. *Peteris Liepiņš*** |
| --- |
| Gimė | 1907 m. vasario 11 d.Kalsnavos valsčius |
| Mirė | 1964 m. birželio 3 d. (57 metai) |
|  |
| Veikla | latvių geologas, paleontologas |
| Organizacijos | Latvijos universitetas |
| Pareigos | docentas |

**Peteris Liepinis** (latv. *Peteris Liepiņš*, 1907 m. vasario 11 d. Kalsnavos valsčius, dab. Maduonos savivaldybė – 1964 m. birželio 3 d. palaidotas Rygoje) – latvių geologas, paleontologas.

Biografija
----------

Nuo 1939 m. dėstė Latvijos universitete. 1953 m. geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrė devono sistemos paleofauną, geologiją ir stratigrafiją. Monografiškai aprašė Latvijos devono brachiopodus, išskyrė 10 naujų rūšių, detalizavo famenio aukšto stratigrafiją, ichtiofaunos tyrimų duomenimis patikslino devono sistemos viršutinio skyriaus ribą. Vienas pirmųjų Lietuvoje Stoniškių gręžinio pjūvyje rado devono sistemos apatinio skyriaus nuogulų. Jo nustatyti faunos kompleksai leido išskirti karbono sistemos apatinio skyriaus nuogulas Latvijoje ir Lietuvoje.

Bibliografija
-------------

* Latvijos mineralai ir uolienos (*Latvijas minerāli un ieži*), su A. Dreimaniu, 1942 m.
* Latvijos Žemės plutos sandara (*Zemes garozas uzbūve Latvija*) 1956 m.),
* Pabaltijo famenio nuosėdos, rusų kalba, 1959 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Gaigalas. *Peteris Liepinis (1907)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 139 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **ANBO-VI** |
|  |
|  |
|  |
| Tipas | mokomasis |
| Gamintojas | Karo Aviacijos Tiekimo Skyrius |
| Kūrėjas | Antanas Gustaitis |
| Pirmas skrydis | 1933 m. |
| Būsena | nenaudojamas |
| Pagaminta vnt. | 4 |

**ANBO-VI** – Antano Gustaičio konstrukcijos mokomasis lėktuvas. Pagal konstrukciją tai dvivietis parasolio tipo aukštasparnis monoplanas. Lėktuvas buvo kuriamas kaip lavinimosi ir artimosios žvalgybos. 

Lėktuvas sukurtas ANBO-III pagrindu. Į lėktuvą montuotas JAV gamybos variklis Curtiss R-600 Challenger, kurio galia siekė 180 AG. Kituose šaltiniuose teigiama, kad "Curtiss" variklis buvo montuojamas tik į pirmosios serijos (pirmus du ANBO VI, pagamintus 1933 m.). Į antrosios serijos lėktuvus (pagamintus 1934 m.) buvo montuojami kiek silpnesni, 160 AG galios, tačiau stabilesni Armstrong Siddeley Genet Major IV.

Lyginant su ANBO-III dar buvo pakeista orlaivio važiuoklė.

Per visą tarnybos laiką aviakatastrofoje buvo sudaužytas vienas ANBO VI (1937 m.). Likę trys lėktuvai buvo eksploatuojami iki pat sovietinės okupacijos. SSRS kariuomenė ANBO VI nesusidomėjo ir šie lėktuvai buvo panaudoti kaip pratybų taikiniai.

Techniniai duomenys
-------------------

* **Įgula**: 2
* **Sparno mojis**: 10,60 m
* **Ilgis**: 7,25 m
* **Aukštis**: 2,34 m
* **Sparnų plotas**: 18,30 m2
* **Masė**:
	+ **Tuščio**: 720 kg
	+ **Kilimo**: 1080 kg
* **Variklis**: 1 x Curtiss R-600 Challenger
* **Galia**: 180 AG
* **Greitis**:
	+ **Maksimalus**: 205 km/h
	+ **Kreiserinis**: 178 km/h
	+ **Kilimo**:
* **Skrydžio nuotolis**: 580 km
* **Skrydžio lubos**: 4500 m

Literatūra
----------

* (RU) ANBO VI, Большая авиационная энциклопедия "Уголок неба", Airwar.ru
* (LT) Ir pakilo Anbo šeštas, Karys 1933 Nr. 28 / Plieno sparnai.

  

v • a • r **ANBO lėktuvai** 

ANBO-I · ANBO-II · ANBO-III · ANBO-IV · ANBO-41 · ANBO-V · ANBO-51 · ANBO-VI · ANBO-VII · ANBO-VIII


1. ↑  ANBO VI, Большая авиационная энциклопедия "Уголок неба", Airwar.ru
**Bronius Kukšas** (1926 m. sausio 25 d. Joniškis – 1993 m. birželio 16 d. Kaunas) – Lietuvos fizikas, fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1951 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1962 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.
1953–1992 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, 1975–1985 m. Fizikos katedros vedėjas, nuo 1993 m. profesorius.

Tyrė tirpalus ultragarsiniais metodais. Parašė vadovėlių aukštajai mokyklai, mokomųjų priemonių.

1961 m. KPI Fizikos katedroje mokantis aspirantūroje ir atliekant ultragarso greičio tyrimus skysto natrio ir kalio mišinyje nuo vandens čiaupo nusprūdo guminė žarnelė, kuria tekėjo aparatūrą aušinantis vanduo. Į indą įtiškę vandens lašai pasiekė natrio–kalio mišinį, įvyko cheminė reakcija, mišinys su benzinu užsidegė ir sprogo, padegdamas pagrindinę Fizikos katedros mokslinę laboratoriją. Gaisras ventiliacijos kanalais persimetė į Pirmųjų rūmų pastogę. Jį užgesino tik iškviesti gaisrininkai. Tuomet sudegė daug ultragarso ir kosminių spindulių tyrimams naudotos elektroninės aparatūros bei kai kurie baldai. Katedros mokslinei bazei buvo padaryti dideli nuostoliai, kuriuos pecialiai sudaryta komisija įvertino 25000 rb. Pagal tuometinius įstatymus gaisro kaltininkui privalėjo kelti baudžiamąją bylą, bet savo aspirantą išgelbėjo profesorius Kazimieras Baršauskas.

Bibliografija
-------------

* Fizika, su S. Viču, 2 d. 1967 m. 3 d. 1987-1988 m.
* Fizikos laboratoriniai darbai. Mechanika, 1992 m.
* Fizikos laboratoriniai darbai. Molekulinė fizika, 1993 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bronius Kukšas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 207 psl.
2. ↑  Albinas Tamašauskas. Gyvenimą paskyręs mokslui ir jaunimui (apie prof. K. Baršauską) Archyvuota kopija 2008-10-07 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bignose:Freaks Out |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | Codemasters |
| Leidėjas | Camerica |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 1992 m. |
|
| Žanras (-ai) | Nuotykių |
| Režimas | Vieno/Dviejų žaidėjo/Žaidėjų dvikova |
|
| Reitingai | – |
| **Platforma** | NES |
| Versija | {{{versija}}} |
| Variklis | {{{variklis}}} |
| Reikalavimai | {{{reikalavimai}}} |
| Platinimas | {{{media}}} |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas | Bignose: The Caveman |
| Kitos dalys | - |
| {{{svetainė}}} |

**Bignose Freaks Out** (liet. *Didžianosis pakvaišta*) – Bignose: The Caveman tęsinys, NES platformos žaidimas, sukurtas kompanijos Codemasters ir išleistas Camerica.

Istorija
--------

Žaidėjas kontroliuoja laukinį žmogų Didžianosį (angl. *Big – didelis*, *Nose – nosis*), kuris šioje žaidimo dalyje važinėja priešistorine riedlente. Visus jo sukauptus kaulus iš priešistorinio banko pavogė dinozauras. Dėl to Didžianosis pašėlsta ir pasiryžta žūtbūt surasti vagį.

Žaidimo lygiai
--------------

Žaidime Didžianosis turi perkeliauti 4 ilgus lygius. Kiekvieno lygio pabaigoje Didžianosis turi nugalėti po stipresnį priešininką.
**Bronius Makauskas** (g. 1950 m. lapkričio 20 d. Sankūrai, Punsko valsčius) – Lietuvos istorikas, Lenkijos lietuvių bendruomenės veikėjas, Lietuvių katalikų mokslų akademijos narys.

Biografija
----------

1968 m. baigė Punsko lietuvių licėjų, 1974 m. – Gdansko universitetą. 1980 m. humanitarinių mokslų daktaras. 1985 m. Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys.

1975–1979 m. dirbo ir nuo 1987 m. dirba Lenkijos mokslų akademijos Istorijos instituto XIX a. – XX a. Vidurio ir Rytų Europos sektoriuje. 1980–1986 m. dirbo Lenkijos mokslų akademijos Socialistinių šalių institute. Nuo 2000 m. Varšuvos universiteto Baltijos šalių 1918–1991 m. istorijos dėstytojas.

Nuo 1970 m. dalyvauja Lenkijos lietuvių visuomeniniame gyvenime. 1980–1990 m. Lenkijos lietuvių visuomeninės kultūros draugijos centro valdybos vicepirmininkas, 1993–1996 m. Lenkijos lietuvių bendruomenės tarybos pirmininkas, nuo 1996 m. valdybos vicepirmininkas. 2000–2006 m. Pasaulio lietuvių bendruomenės valdybos vicepirmininkas.

Mokslinė veikla
---------------

Tiria Baltijos valstybių naujausiųjų laikų istoriją, lietuvių ir lenkų santykius, tautinių mažumų padėtį Lenkijoje, ginkluotą lietuvių tautos pasipriešinimą TSRS okupaciniam režimui. Stažavo Lietuvoje, Italijoje, JAV. Vienas ir su J. Brazausku 2003–2006 m. parašė Lietuvos vidurinių mokyklų mokiniams 6 vadovėlius.

Bibliografija
-------------

* *"Litwini w Polsce 1920-1939"* (Lietuviai Lenkijoje 1920-1939), PWN, Warszawa 1986, ISBN 83-01-06805-1
* Vilnijos lietuviai 1920–1939 metais, 1991 m.
* Didžiųjų valstybių požiūris į Baltijos valstybes II pasaulinio karo metu, 1996 m.
* Lietuvos istorija, Varšuva, 1997 m. 2000 m. 3 leid. 2002 m. papildomas leid. Kaune 2004 m.
* Iš lietuvių mažumos Lenkijoje istorijos: Lietuvių iškeldinimas iš Suvalkų krašto pagal TSRS–Vokietijos 1941 m. sausio 10 d. sutartį (*Z dziejów litewskiej mniejszości w Polsce: Wysiedlenie Litwinów z z Suwalszczyzny na podstawie umowy sowiecko-niemieckiej z 10 stycznia 1941 roku*), 1998 m.
* Antanas Baranauskas – nesuprastas intelektualas ir vyskupas (*Antanas Baranauskas nie zrozumiany intelektualista i biskup*), 2003 m.
* Baltijos kraštai 1934-1944 lūžio metais (*Kraje baltyckie w latach przełomu 1934-1944*), su P. Losovskiu; 2005 m.

Įvertinimas
-----------

* 2001 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas
* 2006 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bronius Makauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 82 psl.

Nuorodos
--------

* Gediminas Zemlickas. Lietuvos mokslo premijos užsienio lietuviams (2) Archyvuota kopija 2009-06-19 iš Wayback Machine projekto.
* Bronius Makauskas Vl. Ivanovo nuotraukose
| **Bronius Karaliūnas** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. balandžio 6 d. (80 metų)Vaineikiai, Joniškio valsčius |
|  |
| Veikla | elektros ir elektronikos inžinierius |
| Organizacijos | Vilniaus Gedimino technikos universitetas |
| Pareigos | docentas |
|  |
| Išsilavinimas | technologijos mokslų daktaras |
| Alma mater | Vilniaus inžinerinis statybos institutas |

**Bronius Karaliūnas** (1943 m. balandžio 6 d. Vaineikiai, Joniškio valsčius) – Lietuvos elektros ir elektronikos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1974 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą. 1975-1979 m. mokėsi aspirantūroje. 1983 m. Sankt Peterburge apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją, daktaro laipsnis nostrifikuotas 1993 m.

1974–1978 m. gamybinio susivienijimo „Elfa" konstravimo biuro inžinierius elektrikas, 1978–1990 m. Elektros mašinų instituto (SEMMTI) Vilniaus filialo vyresnysis mokslo darbuotojas, 1990–1994 m. elektromechanikos bendrovės „Liepa" mokslo darbuotojas. Nuo 1994 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas; nuo 1994 m. Automatikos katedros docentas.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbesnės mokslinių tyrimų sritys – nestacionarieji procesai elektromechaniniuose energijos keitikliuose, tiesiaeigių elektros variklių magnetinio lauko ir charakteristikų skaičiavimas bei kompiuterinis modeliavimas, adaptyvieji automatinio valdymo sistemų ir tiesiaeigių pavarų stabdymo procesai, naujos konstrukcijos ir optimalių stabdymo sistemų kūrimas. Mokslinių projektų, tarp jų ir tarptautinių dalyvis ir vykdytojas: 2003–2004 m. rengiant „Mega" tinklą (mechatronikos dėstytojų kvalifikacijos tobulinimo sistema), 2005–2006 m. pertvarkant ir atnaujinant mechatronikos tyrėjų ir doktorantūros studijų programas bei rengiant ir įgyvendinant tų tyrėjų kompetencijos nacionalines programas.

Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių, tarp jų ir užsienio spaudoje, 6 mokslo populiarinamuosius straipsnius, padarė 27 išradimus. Parašė 12 metodinių priemonių ir mokomųjų knygų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bronius Karaliūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 765 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

275-270 m. pr. m. e. leistas kvadrantas. Abiejose pusėse atvaizduotas bėgantis šernas. Svoris 80,18 g. 
225-217 m. pr. m. e. leistas kvadrantas. Vienoje pusėje Herkulio galva, kitoje pusėje – galeros priekis.
**Kvadrantas** (lot. *quadrans* 'ketvirtis') – smulki bronzinė Romos moneta, verta 1⁄4 aso.

Lieti kvadrantai buvo gaminami su trimis iškilais taškais, kurie rodė, kad kvadrantas vertas 3 uncijų. Averse dažniausiai buvo pavaizduotas Herkulio biustas, o reverse – galeros priekis. Tokios pat vertės kvadrantus liejo kiti Centrinės Italijos miestai.

Po 90 m. pr. m. e. bronzines monetas ėmė gaminti pagal semuncijų standartą, ir kvadrantai pasidarė žemiausios vertės to meto Romos monetos. Kvadrantus taip pat vadino *teruncijumi* (lot. *teruncius* 'trys uncijos'). Graikiškai kvadrantus vadino *κοδράντης*.

Kvadrantus retkarčiais gamino iki Antonino Pijaus laikų (138–161 m.). Skirtingai negu kitos Romos imperijos monetos kvadrantai retai buvo gaminami su imperatoriaus atvaizdu.

* Teruncijus, kaldintas apie 220 m. pr. m. e. Liucerijos kalykloje. Skersmuo 27 mm, svoris 22,63 g. Vienoje pusėje aštuonkampė žiedą primenanti žvaigždė, kitoje - delfinas, virš kurios trys taškaiTeruncijus, kaldintas apie 220 m. pr. m. e. Liucerijos kalykloje. Skersmuo 27 mm, svoris 22,63 g. Vienoje pusėje aštuonkampė žiedą primenanti žvaigždė, kitoje - delfinas, virš kurios trys taškai
* Augusto kvadransas, kaldintas 5 m. pr. m. e. Romos kalykloje. Averse pavaizduotas altorius.Augusto kvadransas, kaldintas 5 m. pr. m. e. Romos kalykloje. Averse pavaizduotas altorius.
* Domiciano kvadransasDomiciano kvadransas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kvadrantas (moneta)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Bronius Krištanavičius** (1910 m. sausio 28 d. Truskava – 1977 m. vasario 11 d. Čikaga) – SJ, Lietuvos kunigas, jėzuitas, filosofijos ir socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

Valkenburgo (Olandija) kolegijoje studijavo filosofiją ir teologiją. 1932–1936 m. mokytojavo Kauno jėzuitų gimnazijoje, įsteigė moksleivių socialinės veiklos būrelį. 1937–1941 m. Insbruko universitete ir Romoje studijavo socialinius mokslus. 1939 m. įšventintas kunigu. 1941 m. filosofijos ir socialinių mokslų daktaras. Nuo 1941 m. dirbo Popiežiškojoje šalpos komisijoje Romoje, vienas jos direktorių. Rūpinosi Pietų Italijos neturtingųjų ir našlaičių šalpa, atstatė ir steigė prieglaudas, globojo karo pabėgėlius lietuvius, rėmė jų kuriamą Popiežiškąją lietuvių Šv. Kazimiero kolegiją Romoje. Nuo 1952 m. gyveno Čikagoje. 1952–1961 m. JAV lietuvių jėzuitų vyresnysis. Rūpinosi Čikagos, Monrealio ir Montevidėjo jėzuitų namų bei Čikagos lietuvių jaunimo centro statybomis.

Nuo 1932 m. bendradarbiavo žurnaluose „Misijos", „Tiesos kelias", „Žvaigždutė". 1952–1963 m. redagavo žurnalą „Žvaigždė". Vienas „Mišiolo" (1968 m.) vertėjų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Antanas Balašaitis. *Bronius Krištanavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 80 psl.
|  Jurokai |
| --- |
| Jurokų moteris (1906 m.)Jurokų moteris (1906 m.) |
| Gyventojų skaičius | ~4000 |
| Populiacija šalyse | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos(Kalifornijos vėliava Kalifornija) |
| Kalba (-os) | anglų, jurokų† |
| Religijos | tradicinė tikyba, krikščionybė |
| Giminingos etninės grupės | vijotai, kultūriškai – hupai, karokai, tolovai |
|  |
|  **Vikiteka:** | Jurokai |

**Jurokai** (sav. *Olekwo’l*, karukų k. *yurúkvaarar* „žemupio žmonės") – indėnų tauta, gyvenanti šiaurės vakarų Kalifornijoje, netoli Klamato upės žiočių. Populiacija – apie 4000 žmonių. Jurokų kalba (algonkinų-ritvanų antšeimio narė) kaip gimtoji išnykusi (nuo 2013 m.), kalba angliškai. Tikintieji – krikščionys (šeikeriai), yra tradicinės tikybos puoselėtojų.

Jurokai seniau gyveno palei Klamato žemupį ir Ramiojo vandenyno pakrantę iki Trindado įlankos pietuose. Tradicinė kultūra panaši į kitų Kalifornijos indėnų (ypač hupų, karokų, iš dalies – tolovų ir vijotų). Vertėsi žvejyba, medžiokle, rankiojimu, augino tabaką. Surinkdavo vandenyno išplautų banginių mėsą. Keliaudavo skobtinėmis valtimis iš sekvojų medienos. Būstas stačiakampis, suręstas iš sekvojų lentų. Statydavosi garines pirtis.

Buvo paplitusi turtinė nelygybė. Socialinė padėtis būdavo išreiškiama dentalijų kriauklių, obsiadiano ir silicio ašmenų, genių skalpų, elnių retais kailiais (pvz. albinosų) turtu. Šie daiktai būdavo perduodami iš kartos į kartą, naudojami kaip mainų, išpirkų priemonė. Aukštasis genties sluoksnis skyrėsi savo kalbos stiliumi, praeidavo tam skirtus perėjimo ritualus. Elito atstovai (*pegerk*) valdė savo gimininę grupę ar nedidelę gyvenvietę. Būta papročio išpirkti padarytą žalą, skolininkai būdavo imami vergovėn. Giminė daugiausia vesta pagal tėvo liniją. Po santuokos jaunieji keldavosi į vyro šeimą, bet būta papročio laikinai gyventi žmonos namuose ir už ją atidirbti.

Jurokai turėjo „pasaulio atkūrimo" apeigas, apeiginius šokius, turtų demonstravimo ritualus. Tikybai būdingas šamanizmas (šamanėmis tapdavo daugiausia moterys), magija.

Su europiečiais jurokai susidūrė 1775 m. o 1850 m. į jų žemes plūstelėjo aukso ieškotojai. Dėl ligų ir atėjūnų smurto dauguma indėnų žuvo. 1855 m. jurokų žemėse sudaryta rezervacija.

Dabartiniai jurokai smarkiai asimiliuoti ir rasiškai sumišę. Verčiasi gyvulininkyste, miškų ūkiu, amatais (pynimas, medžio drožyba), kiti uždarbiauja miestuose. Išlaikę tradicinės kultūros bruožų. Dabar jurokai gyvena Jurokų indėnų rezervacijoje (Del Nortės ir Humbolto apygardos), Tolovų tautos žemėje bei dar kelete atskirų kaimų (rančerijų).

* Jurokų krepšių pynėjaJurokų krepšių pynėja
* Jurokų krepšiaiJurokų krepšiai
* Jurokų tradicinio būsto rekonstrukcijaJurokų tradicinio būsto rekonstrukcija
* Žvejojantys jurokaiŽvejojantys jurokai
* Jurokų kalbos mokymasJurokų kalbos mokymas

Šaltiniai
---------

1. ↑  yur Duomenys apie kodu „yur" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
2. ↑  *Юрок*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
| **Bronius Kazys Balutis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1880 m. sausio 5 d.Rusija Seirijai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1967 m. gruodžio 30 d. (87 metai)Anglija Londonas |
|  |
| Veikla | Lietuvos diplomatas, politinis bei visuomenės veikėjas |
|  |
|  **Vikiteka** | Bronius Kazys Balutis |

**Bronius Kazys Balutis** (1880 m. sausio 5 d. Seirijai, Rusijos imperija – 1967 m. gruodžio 30 d. Londonas) – Lietuvos diplomatas, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1898 m. baigė Vymyšlino (Plocko gubernija) mokytojų seminariją, 1904 m. – Pskovo matininkų mokyklą. 1905–1919 m. gyveno JAV. 1908–1910 m. „Tėvynės mylėtojų draugijos" pirmininkas. 1909–1910 m. V. Kudirkos raštų išleidimo iniciatorius. 1912–1919 laikraščio „Lietuva" redaktorius. 1916 m. baigė Čikagos Kento teisės kolegiją. 1915 m. sudarė ir išleido Suvalkijos žemėlapį. 1919 m. kaip JAV lietuvių atstovas buvo Lietuvos delegacijos prie Paryžiaus taikos konferencijos narys.

1920 m. grįžo į Lietuvą. 1920 m. kovo – lapkričio mėn. Lietuvos užsienio reikalų ministerijos (URM) Politikos departamento direktorius. Vadovavo Lietuvos delegacijai derybose su Lenkija Kalvarijoje ir Suvalkuose, pasirašė Suvalkų sutartį. 1920–1921 m. URM viceministras, 1921–1927 m. Vakarų ir Politikos departamentų direktorius, 1927 m. URM generalinis sekretorius. Nepritarė 1926 m. gruodžio 27 d. valstybės perversmui, atsisakė vykdyti perversmo organizatorių reikalavimą perimti vadovavimą užsienio reikalų ministerijai.

1928–1934 m. Lietuvos nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras JAV, nuo 1934 m. Olandijoje ir Didžiojoje Britanijoje (iki mirties, nes Didžioji Britanija nepripažino Lietuvos inkorporavimo į TSRS). 1940 m. liepos 25 d. Didžiosios Britanijos vyriausybei įteikė notą dėl TSRS įvykdytos Lietuvos aneksijos. 1940 m. liepos 26 d. vadinamoji Liaudies vyriausybė iš jo atėmė pilietybę, uždraudė grįžti į Lietuvą, konfiskavo jo turtą. Diplomatinėmis priemonėmis gynė Lietuvos aukso atsargas Didžiojoje Britanijoje, stengėsi išsaugoti Lietuvos pasiuntinybę Londone, tarpininkavo tarp VLIK ir diplomatinės tarnybos derinant politinius veiksmus. Aktyviai dalyvavo Jungtinės Karalystės lietuvių bendruomenės veikloje.

Literatūra
----------

* Bronius Kazys Balutis. Jo gyvenimas ir darbai, Čikaga, 1962 m.
* J. Skirius. Lietuvos visuomenininkas ir diplomatas Bronius Kazys Balutis (1880–1967), Vilnius, 2002 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Regina Žepkaitė. *Bronius Kazys Balutis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 587 psl.