recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vlade Djurovičius
**Vlade Djurovičius** (g. 1948 m. gegužės 16 d. Belgrade) – Serbijos krepšinio treneris, 2003–2004 m. sezone keletą mėnesių vadovavo Vilniaus „Lietuvos Rytui".

Karjera
-------

V. Djurovičius jaunystėje rungtyniavo Belgrado OKK klube, tačiau supratęs, kad nepateks į Jugoslavijos vyrų krepšinio rinktinę nutraukė karjerą ir tapo treneriu.

Kaip vyriausiasis treneris debiutavo 1978 m. prie Tuzlos „Sloboda" klubo vairo. Šiame klube dirbo iki 1982 m. 1982–1984 m. treniravo Šibenikos komandą, kurioje tuo metu žaidė vienas geriausių Europos krepšininkų Dražen Petrovićius. 1984 m. paliko Šibeniką ir išvyko į Podgoricą, tačiau išdirbęs vos sezoną 1985 m. paliko komandą.

1985–1986 m. treniravo Zadaro „KK Zadar" klubą ir su juo tapo Jugoslavijos čempionu. 1986–1988 m. dirbo Belgrado „Crvena Zvezda" komandoje. 1988 m. pirmą kartą karjeroje išvyko į užsienį ir tapo Atėnų „Panionios" klubo iš Graikijos treneriu. Jame dirbo iki 1993 m. Su ja laimėjo 1991 m. Graikijos taurę. 1993–1994 m. treniravo vieną garsiausių Graikijos klubų – Salonikų „Aris" komandą. 1994 tapo Atėnų AEK vyr. treneriu, juo dirbo iki 1996 m. sausio.

1996 m. vasarą grįžo į „Panionios" komandą. 1997–1998 m. dirbo Ostendės „Telindus" klubo vyr. treneriu. 1998–1999 m. treniravo „Aalst" komandą. Tačiau vėlgi išdirbęs vos sezoną iškeliavo į kitą komandą. 1999–2000 m. treniravo Kaimaklio „Achilleas". 2000 m. grįžo į „Aalst", bet jau spalį buvo atleistas. Tačiau treneris ilgai be darbo nebuvo ir 2001 m. tapo Vilerbano ASVEL trenerio asistentu. 2002 m. po ilgos pertraukos vėl tapo Podgoricos „Budučnost" vyr. treneriu.

2002–2004 m. treniravo Belgrado „Reflex" klubą. 2004 m. vasarą tapo Vilniaus „Lietuvos Ryto" vyr. treneriu, tačiau 2005 m. sausio 8 d. buvo atleistas. Išvykęs iš Lietuvos serbas treniravo keletą gimtinės klubų. 2006–2007 m. sezono viduryje tapo Sofijos CSKA iš Bulgarijos vyr. treneriu ir su šia komanda tapo Bulgarijos vicečempionu.

1998–1999 m. treniravo Belgijos vyrų krepšinio rinktinę.

Pasiekimai
----------

* 1986 m. Jugoslavijos čempionas
* 1991 m. Graikijos taurės laimėtojas
* 1998 m. Belgijos čempionas
* 2000 m. Kipro taurės laimėtojas
* 2007 m. Bulgarijos vicečempionas
| **Jokūbas Nakcijonavičius** |
| --- |
| Gimė | 1725 m. gegužės 1 d. |
| Mirė | 1777 m. (~52 metai)Gardinas |
|  |
| Organizacijos | Vilniaus universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | filosofijos daktaras |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Jokūbas Nakcijonavičius** (lenk. *Jakob Nakcyanowicz*, 1725 m. gegužės 1 d. – 1777 m. Gardinas) – Lietuvos matematikas, Vilniaus universiteto matematikos profesorius, filosofijos daktaras.

Biografija
----------

Jėzuitas. 1754 m. baigė Vilniaus universitetą. T. Žebrausko mokinys. Mokytojavo Ilūkstėje. 1758–1764 m. Vilniaus universiteto astronomijos observatorijos direktorius, užbaigė observatorijos statybą.Nuo 1764 m. mokytojavo Gardino mokyklose.

Mokslinė veikla
---------------

Domėjosi vokiečių matematiko Kristijano Volfo (1679–1754) darbais, nagrinėjo fizikos klausimus. Bandė matematikos metodais grįsti kitus mokslus. Su J. Povilevičiumi parengė matematikos vadovėlį „Baigtinių ir begalinių dydžių analizės pratybos" (lot. *Exercitationes in analysi cum finitorum tum infinitorum mathematicae*, 1758 m.), kuriame pateikiami menamieji skaičiai, aiškinama binomo formulė, progresijos, geometrija, trigonometrija, kūgio pjūviai. Parašė mokymo priemonę „Matematikos paskaitos, papildytos Volfo matematikos pradmenimis" (lot. *Praelectionis mathematicae ex Wolfianis elementis adornatae*, 2 d. 1759–1761 m.), kurioje nuosekliai ir glaustai išdėstė bendruosius matematikos metodus, aritmetiką, plokštumos geometriją ir trigonometriją, dalį algebros. 1762 m. paskelbė darbą apie kūgio pjūvius ir kitas algebrines bei transcedentines kreives. Kūgio pjūviams tirti naudojosi analizinės geometrijos metodais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vladimiras Zubovas. Tomas Žebrauskas ir jo mokiniai, Vilnius, Mokslas, 1986 m.
2. ↑  '**. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 14 psl.**
Koordinatės: 45°32′57″ š. pl. 11°32′57″ r. ilg.﻿ / ﻿45.54917°š. pl. 11.54917°r. ilg.﻿ / 45.54917; 11.54917

 Kjerikati rūmų fasadas
**Kjerikati rūmai** (it. *Palazzo Chiericati*) – renesanso stiliaus XVI a. rūmai Vičenzos mieste Italijoje. Vienas garsiausių architekto Andrea Palladio (1508−1580) kūrinių. Šiuo metu juose yra Vičencos miesto meno galerija.

Istorija
--------

Rūmus 1550 m. užsakė Vičencos didikas Girolamo Chiericati. Pastatą suprojektavo architektas Andrea Palladio. Rūmų statybos pradėtos 1551 m. ir sustojo 1557 m. su Girolamo Chiericati mirtimi. Jo sūnus ir paveldėtojas Valerio organizavo vidinių erdvių ištapymą freskomis. Galutinai rūmai užbaigti apie 1680 m. 1839 m. Vičencos miesto savivaldybė įsigijo pastatą iš Chiericati giminės ir įkurdino jame miesto paveikslų galeriją (*Pinacoteca Civica*). Pastatas buvo restauruotas architektų Berti ir Miglioranza. Muziejus atidarytas 1855 m. rugpjūčio 18 d. 

Rūmus galima aplankyti su bendru bilietu po Vičencos muziejus. Meno galerijoje yra žinomų italų dailininkų: Tintoretto, Giovanni Battista Piazzetta, Cima da Conegliano ir kitų, paveikslų. Numizmatikos kambarys, piešinių ir grafikos kambarys, skulptūrų kolekcija.

Rūmų vaizdai
------------

* Rūmų planas, Bertotti Scamozzi piešinys, 1776 m. Rūmų planas, Bertotti Scamozzi piešinys, 1776 m.
* Rūmų kolonada Rūmų kolonada
* Fasado detalė Fasado detalė
* Interjeras. Vienos salės lubų freskos Interjeras. Vienos salės lubų freskos

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Chiericati rūmai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kjerikati rūmai Palladio architektūros centre
* Vičencos muziejų tinklalapis Archyvuota kopija 2012-09-09 iš Wayback Machine projekto.
* italian-architecture.info tinklalapis Archyvuota kopija 2012-08-20 iš Wayback Machine projekto.
| **Vladimiras Algirdaitis** |
| --- |
| Kijevo kunigaikštis |
|  |
| Vladimiras Algirdaitis |
| Gediminaičiai |
| Gimė | XIV a. |
| Mirė | apie 1399 |
| Tėvas | Algirdas |
| Motina | Marija |
| Sutuoktinis (-ė) | Ona |
| Vaikai | Aleksandras OlelkaIvanas Vladimirovičius BielskisAndrėjus Vladimirovičius |
| Kijevo kunigaikštis |
| Valdė | 1377 m. - 1395 m. (~18 metų) |
| Pirmtakas | Teodoras Kijeviškis |
| Įpėdinis | Skirgaila |
| Slucko kunigaikštis |
| Valdė | 1395 m. - 1399 m. (~4 metai) |
| Įpėdinis | Aleksandras Olelka |
|  |
|  **Vikiteka** | Vladimiras Algirdaitis |

Vladimiro Algirdaičio moneta
**Vladimiras Algirdaitis** – Kijevo kunigaikštis (1362/1377 – 1395), Slucko kunigaikštis (1395 – 1399), Algirdo sūnus, Gediminaičių atstovas.

Manoma, kad Vladimiras paskirtas LDK vasaliniu kunigaikščiu Kijeve 1362 m. po Mėlynųjų Vandenų mūšio, arba iš karto po Algirdo mirties, t. y. 1377 m.

Jogailai tapus Lenkijos karaliumi, jis trimis dokumentais (1386, 88 ir 89) patvirtino savo vasalinę priklausomybę Jogailai, t. y. Lenkijos karaliui. Tačiau 1392 m. Vytautui tapus Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu, jis pareikalavo prisiekti ištikimybę LDK. Vladimirui atsisakius, Vytautas ir Skirgaila pradėjo Kijevo kunigaikštystės antpuolį ir užėmė daug teritorijų. 1395 m. jiems pasiekus Kijevą, Vladimiras pasidavė be mūšio.

Po šio pralaimėjimo Vytautas į Kijevo sostą pasodino Skirgailą, o Vladimirui atidavė nedidelę Kopylio kunigaikštystę ir Slucką.

Žinomi 3 Vladimiro palikuonys:

* Aleksandras Olelka – po tėvo mirties tapo Slucko kunigaikščiu. Iš jo kilo didikai Olelkaičiai;
* Ivanas Vladimirovičius Bielskis – iš jo kilo didikai Bielskiai
* Andrėjus Vladimirovičius

Nuorodos
--------
**Jokūbas Varaitis** (1892 m. gegužės 6 d. Panevėžyje – 1977 m. sausio 27 d. Kingstone, PA – JAV), vargonininkas ir chorvedys.

Biografija
----------

Vargonuoti išmoko pas Panevėžio vargonininkus. 1912 atvyko į JAV ir apsigyveno Bostone, MA. Iš pradžių pas M. Petrauską mokėsi dainuoti, o 1918 baigė jo vadovaujamą konservatoriją – įgijo muzikos mokytojo diplomą. Dainavo daugelyje operečių spektakliuose ir koncertuose. Kurį laiką vargonininkavo, vadovavo chorui Nekalto Prasidėjimo lietuvių parapijoje Cambridge, MA, vėliau Šv. Juozapo lietuvių parapijoje Scrantone, PA, ir Švč. Marijos lietuvių parapijoje Kingstone.

Nuo 1924 iki 1975 vargonininkavo Šv. Onos lietuvių parapijoje Luzerne, PA. Subūrė parapijos chorą, statė operetes, rengė koncertus, organizavo šokių ir vaidinimų vakarus, dainavo per radiją, dalyvavo dainų šventėse ir festivaliuose, Pasaulinių parodų Lietuvių dienų koncertuose ir įvairiuose renginiuose. Už koncertus gautas pajamas skyrė bažnyčios ir klebonijos statyboms.

Nuo 1925 buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys, taip pat šios sąjungos Scrantono vyskupijos provincijos narys, rinktas Centro valdybos pirmininku.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Jokūbavo senovės gyvenvietė |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Jokūbavo senovės gyvenvietėJokūbavo senovės gyvenvietė

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°50′06″š. pl. 21°20′05″r. ilg.﻿ / ﻿55.834937°š. pl. 21.334761°r. ilg.﻿ / 55.834937; 21.334761Koordinatės: 55°50′06″š. pl. 21°20′05″r. ilg.﻿ / ﻿55.834937°š. pl. 21.334761°r. ilg.﻿ / 55.834937; 21.334761 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Žalgirio seniūnija |
| Plotas | 0,1 ha |
| Naudotas | I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga |
| Žvalgytas | 1980 m. |
| Tirtas | 1981 m. |

**Jokūbavo senovės gyvenvietė** – priešistorinė gyvenvietė pietinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Jokūbave (Žalgirio seniūnija), 0,41 km į šiaurės rytus nuo kelio  **216**  Gargždai–Kretinga , Babrūnės dešiniajame krante.

Senovės gyvenvietė
------------------

Įrengta Babrūnės pakrantės aukštumos pakraštyje, įsiterpiančiame į upės vingį. Didžioji teritorijos dalis sunaikinta eksploatuojant karjerą, išlikusi dalis dirvonuoja.

Saugotinas kultūros paveldo objektas.

Išlikusios teritorijos plotas – apie 0,1 ha.

Tyrimai
-------

1980 m. išaiškino, 1981 m. tyrė Ignas Jablonskis.

Ištirtas 96 m² plotas, rasta stulpinės konstrukcijos pastato su molio tinku apšildytomis sienomis bei keliais židiniais pėdsakų, skaldytų akmenų, akmens galąstuvų ir trintuvų skelčių.

Senovės gyvenvietė datuojama I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ignas Jablonskis. Kretingos rajono Jokūbavo kaimo priešistorinės sodybvietės tyrinėjimai, 1981 m. – Lietuvos istorijos instituto rankraštynas. – F. 1, b. 816
|  |
| --- |
| Budapešto Lorando Etvešo universitetasveng. *Eötvös Loránd Tudományegyetem* |
| lot. *lot.* Universitas Budapestinensis de Rolando Eötvös nominata' |
| Įkurtas | 1635 m. |
| Tipas | Viešasis |
| Rektorius | Barna Mezey |
| Darbuotojų | 1500 (2008 m.) |
| Studentų | 30 000 (2008 m.) |
| Vieta | Budapeštas, Vengrija |
| Svetainė | www.elte.hu |

Universiteto centriniai rūmai
**Budapešto Lorando Etvešo universitetas**, Budapešto universitetas (veng. *Eötvös Loránd Tudományegyetem*), lot. *Universitas Budapestinensis de Rolando Eötvös nominata*) – seniausias Vengrijos universitetas.

Istorija
--------

Budapešto universitetas įkurtas 1635 m. Nadsombatbane (dabar Trnava, Slovakija), 1777 m. perkeltas į Budą, 1784 m. – į Peštą ir pavadintas *Vengrijos karališkuoju universitetu*. 1921 m. pervadintas universiteto steigėjo kardinolo P. Pazmany, 1950 m. – universiteto rektoriaus barono Lorano Etvešo (1848–1919 m.) vardu. Leidžia metraštį „Annales Universitatis Scientiarum Budapeslinensis de Rolando Eötvös Nominatae".

Struktūra
---------

* Teisės fakultetas
* Menų fakultetas
* Mokslų fakultetas
* Specialiosios pedagogikos fakultetas
* Socialinių mokslų fakultetas
* Informatikos fakultetas
* Ikimokyklinės pedagogikos ir pradinio ugdymo fakultetas
* Mokytojų rengimo koledžas

Universitetui priklauso 9 mokslo tyrimų institutai, yra botanikos sodas, biblioteka, įkurta 1635 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Budapešto Lorando Etvešo universitetas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 525 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Budapešto Lorando Etvešo universitetas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Chicago Spire |
| --- |
| Vieta | Čikaga, JAV |
| Statusas | *statyba nutraukta* |
| Statybų pradžia | 2007 m. birželio 25 d. |
| Statybų pabaiga | 2010 m. |
| Atidarymas | *statyba nutraukta* |
| Stogas | 609,6 m |
| Aukštų sk. | 150 |
| Plotas | 278 709 m² |

**Chicago Spire** – dangoraižio Čikagoje, Ilinojuje projektas. Anksčiau planuose pastatas vadintas *Fordham Spire* ir *400 North Lake Shore Drive*.

Statybų architektas – ispanas Santiago Calatrava, rangovas – „Garrett Kelleher of Shelbourne Development Group, Inc.".

Dar 2005 m. Fordham Spire buvo suplanuotas kaip 115 aukštų pastatas. 2006 m. kovo 29 d. Čikagos miesto taryba priėmė sprendimą, kad pastatai šioje vietoje gali būti ne aukštesni kaip 2 000 pėdų (610 m). Spiralės formos 150 aukštų pastatas nuo žemės iki stogo turėjo siekti 609,6 m. 2008 m. spalio mėn. statybos buvo sustabdytos dėl finansinių nesutarimų tarp architekto ir statytojų. 2010 m. pabaigoje pastato statyba visiškai nutraukta.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Aukščiausi Čikagos pastatai

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis - http://www.thechicagospire.com
*Kitos reikšmės – Rūta (reikšmės).*
Pastatas Vilniuje, Gedimino pr. 22; jame vykdavo „Rūtos" draugijos renginiai (dabar Vilniaus mažasis teatras).
M.K.Čiurlionio tapyta scenos uždanga
**Vilniaus lietuvių kultūros draugija „Rūta"** veikė 1909–1914 m. Vilniuje, Gedimino prospekto 22 name. Mykolo Sleževičiaus iniciatyva įkurta draugija vienijo beveik 200 narių.

Istorija
--------

„Rūtos" draugija turėjo tikslą jungti ir kultūriškai šviesti Vilniuje ir Vilniaus krašte gyvenančius lietuvius. Draugija rengė vaidinimus, koncertus, paskaitas, minėjimus, padėjo provincijos teatro mėgėjų trupėms. Buvo išsinuomojusi patalpas su sale, klubu, įsteigė biblioteką. Buvusiose „Rūtos" patalpose šiuo metu įsikūręs Valstybinis Vilniaus mažasis teatras. Draugijos chorui priklausė apie 50 narių. Choro repertuarą sudarė Mikalojaus Konstantino Čiurlionio, Juozo Naujalio, Miko Petrausko, Stasio Šimkaus ir kt. kūriniai. 1913 m. „Rūtos" draugijos choras su simfoniniu orkestru atliko M. K. Čiurlionio kantatą „De profundis". 1914 m. choras įdainavo 20 šių kompozitorių dainų į plokšteles.

„Rūtos" draugija turėjo vokalinį, instrumentinį ansamblius, šokių, vaidintojų būrelius. Vaidintojų būrelis pastatė Antano Macijausko „Užburtą kunigaikštį", Karvatovos „Katriutę", Žemaitės „Mūsų gerąjį". 1910 m. vaidintojai suorganizavo Vilniaus artistų mėgėjų būrelį, kuris priklausė „Rūtai", bet veikė savarankiškai. 1910 m. rugsėjo 20 d. Vilniaus vaidintojai sudarė Vilniaus lietuvių artistų sąjungą. Jos iniciatyva šeštadieniais rengdavo spektaklių premjeras, sekmadieniais jas kartodavo pigesnėmis bilieto kainomis darbininkams, trečiadieniais vykdavo uždari draugijos narių vakarai. Koncertuodavo M. K. Čiurlionis, Kipras Petrauskas, Vladislava Grigaitienė ir k.t.

Vilniaus lietuvių kultūros draugijos „Rūta" veikloje aktyviai dalyvavo Liudas Gira, Jonas Vileišis, Zigmas Žemaitis. Žymesni draugijos vadovai – gen. Augustinas Paškevičius, Andrius Domaševičius ir kt. Vilniaus lietuvių kultūros draugija „Rūta" buvo vienas svarbiausių Vilniaus lietuvių kultūros centrų.

Šiuo metu „Rūtos" draugijos misiją tęsia Kultūros paramos fondas „Rūta", įsikūręs Vilniuje, Gedimino pr. 22.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Vilniaus lietuvių susivienijimas Rūta

Šaltiniai
---------

1. ↑  Būtėnas, Jonas (1940). *Lietuvių teatras Vilniuje 1900–1918 m*.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Rūta Cirtautaitė** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. lapkričio 17 d. (63 metai)Lomiai, Tauragės rajonas |
|  |
| Veikla | politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 1984 m. SSKP, 1990 m. LDDP,Lietuvos krikščionys demokratai,2007 m. TS LKD |
|  |
| Alma mater | 1983 m. Šiaulių pedagoginis institutas, 2006 m. Kauno technologijos universitetas |

**Rūta Cirtautaitė** (g. 1959 m. lapkričio 17 d. Lomiuose, Tauragės rajonas) – Lietuvos ir Klaipėdos rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1978 m. baigė Klaipėdos pedagoginę mokyklą, darželio auklėtoja, 1983 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, ikimokyklinio ugdymo ir psichologijos dėstytoja, 1995 m. baigė Klaipėdos universiteto Kvalifikacijos kėlimo institutą, pradinių klasių mokytoja, 2006 m. Kauno technologijos universitete baigė viešąjį administravimą.

1978 m. Kretingos „Žibutės" vaikų darželio auklėtoja. 1983 m. Klaipėdos rajono švietimo skyriaus inspektorė metodininkė, Klaipėdos universiteto dėstytoja, Gargždų vidurinės mokyklos mokytoja, Klaipėdos Pamario vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotoja ugdymui, Gargždų miesto seniūnijos seniūnė, 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Klaipėdos rajono savivaldybės mero pavaduotoja.

1984 m. SSKP narė, 1990 m. LDDP, 2007 m. partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narė. 2003–2007 m. (partijos Lietuvos krikščionys demokratai sąraše), 2007–2011 m. (Tėvynės sąjungos sąraše) ir nuo 2011 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-26 iš Wayback Machine projekto.
**Postnatalinis laikotarpis** – laikotarpis, per kurį išnyksta nėštumo ir gimdymo metu atsiradę gimdyvės organizmo pakitimai. Laikotarpis prasideda pasišalinus placentai, trunka 6–8 savaites. 

Postnatalinio laikotarpio metu mažėja gimda (pirmąją savaitę jos masė sumažėja nuo 1000 iki 500 g, aštuntosios savaitės pabaigoje iki 50–60 g), jos dugnas leidžiasi žemyn vidutiniškai 1–2 cm per dieną ir po 10–14 dienų palenda po sąvarža. Placentos prisitvirtinimo vietoje susidariusi žaizda sugyja per 10–12 dienų, gimdos gleivinė atsigauna per 3 savaites. Tuo metu iš gimdos teka išskyros, vadinamosios lochijos. Vidiniai gimdos kaklelio žiomenys užsidaro per 7–10 dienų, išoriniai – po 2–3 savaičių.

Postnatalinio laikotarpio pradžioje iš krūtų išsiskiria krekenos, po 2–4 dienų – pienas.

Postnatalinio laikotarpio metu laikomasi aseptikos ir antiseptikos taisyklių, nes pro gimdą patekę mikroorganizmai gali sukelti postnatalines infekcines ligas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Postnatalinis laikotarpis*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IX t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1982. T.IX: Pintuvės-Samneris, 130 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Posmas** (**strofa**) – pagrindinis eiliuotos kalbos vienetų – eilučių – derinys, pasižymintis intonacine vienove ir sistemiškai pasikartojantis kūrinyje.

Būna užbaigtas ne tik intonaciniu, bet ir sintaksiniu bei semantiniu atžvilgiu. Posmų būna rimuotų ir nerimuotų. Pagal eilučių skaičių skiriami dvieiliai (distichas), trieiliai (tercetas, tercina), ketureiliai (katrenas), penkiaeiliai, šešiaeiliai, septyneiliai, aštuoneiliai posmai. Eilutės posme rimuojamos gretutiniu (aa), kryžminiu (abab), gaubiamuoju (abba) ir kitais būdais (pavyzdžiui, aabccb). Kartais eilėraštį sudaro vienas sudėtingas posmas (trioletas) arba pastovus kelių posmų derinys (sonetas, rondo). Šiuolaikinėje poezijoje posmai dažnai grafiškai transformuojami – ketureiliai paverčiami šešiaeiliais, aštuoneiliais. Posmus (strofas) turintys tekstai vadinami strofiniais, neturintys – astrofiniais.
| **Ludwik Dorn** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1954 m. birželio 5 d.Varšuva, Lenkija |
| Mirė | 2022 m. balandžio 7 d. (67 metai)Varšuva, Lenkija |
|  |
| Veikla | politikas |
|  |
| Alma mater | Varšuvos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Ludwik Dorn |

**Liudvikas Stanislavas Dornas** (lenk. *Ludwik Stanisław Dorn*; 1954 m. birželio 5 d. – 2022 m. balandžio 7 d.) – lenkų politikas, buvęs Lenkijos Seimo maršalka, vicepremjeras ir vidaus reikalų ministras.

Biografija
----------

Gimė žydo, marksizmo dėstytojo Henriko Dornbaumo šeimoje. Baigė Varšuvos universiteto Socialinių mokslų fakultetą. LLR laikais dalyvavo demokratinės opozicijos veikloje.

Nuo 1990 m. pradėjo artimai bendradarbiauti su Lechu ir Jaroslavu Kačinskiais, dirbo prezidento L. Valensos komandoje.

Nuo 1997 iki 2015 m. buvo Lenkijos Seimo narys.

2005 m. spalio mėn. paskirtas Lenkijos vicepremjeru ir Vidaus reikalų ministru K. Marcinkevičiaus vadovaujamoje mažumos vyriausybėje, šiose pareigose liko ir premjeru tapus J. Kačinskiui. Po konflikto su juo 2007 m. vasario mėn. atsistatydino iš pareigų.

Buvo vienas iš partijos Teisė ir Teisingumas steigėjų, partijos vicepirmininkas. 2008 m. po konfliktų partijos pirmininku J.Kačinskiu iš jos buvo pašalintas.

2007 m. balandžio mėn. išrinktas Lenkijos Seimo maršalka, juo buvo iki lapkričio mėn. rinkimų.

Nuorodos
--------

* Liudviko Dorno asmeninis tinklalapis Archyvuota kopija 2012-07-22 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Ludwik Dorn nie żyje. Były wicepremier i marszałek Sejmu miał 67 lat" (lenkų). 2022-04-07. Nuoroda tikrinta 2022-04-07.
2. ↑   Archyvuota kopija 2014-05-04 iš Wayback Machine projekto. (encyklopedia-solidarnosci.pl inf.)

  

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Ryšardas Kališas** | **Lenkijos Respublikos Vidaus reikalų ministras**2005 m. spalio 31 d. – 2007 m. vasario 7 d.   | Po to:**Janušas Kačmarekas** |
| Prieš tai:**Marekas Jurekas** | **Lenkijos Respublikos Seimo maršalka**2007 m. balandžio 27 d. – lapkričio 4 d.  | Po to:**Bronislavas Komorovskis** |
|  *Helalia Johannes*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Helalia Johannes |
| Gimė | 1980 m. rugpjūčio 13 d. (42 metai) |
| Atstovauja (-vo) | Namibijos vėliava Namibija |
| Aktyvumo metai | 2004–dabar |
|  |
| Rungtys | Ilgų nuotolių bėgimas |
| Asmeniniai rekordai | Pusmaratonis: 1:10:30 (NR)  Maratonas: 2:22:25 (NR) |
|  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  |
| Kiti titulai | Sandraugos žaidynių čempionė |
| World Athletics profilis: |  |

**Helalija Johanes** (g. 1980 m. rugpjūčio 13 d.) – Namibijos lengvaatletė, kuri specializuojasi ilgų nuotolių bėgime. Olimpietė, pasaulio čempionato prizininkė. Daugkartinė šalies nacionalinių rekordų gerintoja.

Biografija
----------

2008 m. atstovavo Namibijai 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kuriose užėmė 40 vietą maratono rungtyje. 2011 m. Afrikos žaidynių bronzos medalininkė. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pagerino savo asmeninį rekordą ir užėmė 12-ą vietą. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 56-ą vietą. 2018 m. Sandraugos žaidynių čempionė. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionato bronzos medalio laimėtoja.

Nuorodos
--------

* IAAF svetainėje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Postscript** – aukšto lygio programavimo kalba, orientuota į teksto ir grafikos apdorojimą bei atvaizdavimą. Yra rietuvinė, veiksmai užrašomi, naudojant Atvirkštinę lenkiškąją notaciją.

*Postcript* turi daug grafinių (rastrinių ir vektorinių) funkcijų, dažniausiai naudojama, kuriant grafinius atvaizdus, maketuojant, spausdinant ir pan. *Postcript* programas dažniausiai generuoja kitos programos, todėl kai kada ši kalba klaidingai laikoma tam tikru grafinių kompiuterio dokumentų formatu. Apribota *Postscript* kalbos versija (kartu su duomenų pakavimo ir šriftų išsaugojimo priemonėmis) panaudota, kaip pagrindas PDF formatui, taip pat ši kalba naudojama Mac OS X operacinėje sistemoje Grafinei aplinkai kurti ir valdyti.

* Programos „Sveikas, pasauli" pavyzdys:

```
                            % Komentarai pradedami procento simboliu
/Times-Roman findfont       % Gauname bazinį šriftą
20 scalefont                % Nustatome šrifto dydį
setfont                     % Padarome duotąjį šriftą einamuoju
newpath                     % Pradedame naują išvedimo kelią
72 72 moveto                % Apatinio kairiojo krašto koordinates nustatome į 72, 72
(Sveikas, pasauli!) show    % Išvedame tekstą „Sveikas, pasauli!"
```
**Markus Ludwig Martin** (1909 m. balandžio 25 d Waltenhofen-Martinszell, Oberallgäu apskritis – 2010 m. kovo 31 d. Karlsrūjėje, Vokietija) – vokiečių teisininkas, Vokietijos federalinis generalinis prokuroras.

Biografija
----------

Užaugo pieninės darbininko šeimoje. Priešai tėvo valią, tačiau su tikybos mokytojo užtarimu baigė abitūrą ir studijavo teisę bei makroekonomiką Pietų Vokietijoje – LMU universitete (Miunchenas, Bavarija). 1933–1934 m. m. baigė papildomąsias filosofijos studijas Popiežiškajame universitete Romoje (Italija). 1932 ir 1937 m. išlaikė valstybinius teisės egzaminus, pradėjo karjerą Bavarijos justicijos tarnyboje.

Nuo 1939 m. ikiteisminio tyrimo teisėjas (tuo metu vad. *Jourrichter*), vėliau baudžiamųjų bylų teisėjas ir mokslinis bendradarbis Reicho advokatūroje prie Reichsgericht (Leipcigas). Nuo 1939 m. spalio prokuroras, nuo 1953 m. federalinis teisėjas, iki 1963 m. Vokietijos AT (*Bundesgerichtshof*) baudžiamųjų bylų teisėjas, 1963–1974 m. federalinis prokuroras (vok. *Generalbundesanwalt*).

Gyveno Karlsruhe-Rüppurr.

Šaltiniai
---------

* Portrait in Kirche aktuell, 5/2005, S. 12 Archyvuota kopija 2009-05-22 iš Wayback Machine projekto. (PDF; 459 kB)
* DDP-Meldung zum 100. Geburtstag[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šerlovaja Gora*Шерловая Гора* |
| --- |
| 

Šerlovaja GoraŠerlovaja Gora

50°31′10″ š. pl. 116°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.51944°š. pl. 116.30000°r. ilg.﻿ / 50.51944; 116.30000﻿ (Šerlovaja Gora)Koordinatės: 50°31′10″ š. pl. 116°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.51944°š. pl. 116.30000°r. ilg.﻿ / 50.51944; 116.30000﻿ (Šerlovaja Gora) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+10) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Užbaikalės kraštas Užbaikalės kraštas |
| **Rajonas** | Borzjos rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 14 458  |

**Šerlovaja Gora** (rus. *Шерловая Гора*) – miesto tipo gyvenvietė, esanti Rusijoje, Užbaikalės krašte, Borzjos rajone, ~20 km į šiaurės rytus nuo Borzjos. Pro gyvenvietę eina Čitos-Zabaikalsko kelias, už 6 km yra geležinkelio stotis prie linijos į Kiniją.

Šerlovaja Gora yra svarbus rusvųjų anglių gavybos centras (~6 mln. tonų per metus). Taip pat veikia duonos gamybos ir konditerijos įmonės. Yra 3 mokyklos, kultūros namai, 5 bibliotekos, 2 ligoninės.

Istorija
--------

Šerlovaja Gora pradėjo kurtis XVIII a. apylinkėse radus topazų, akvamarinų, turmalino telkinių, ir pradėjus šių brangakmenių gavybą. 1908 m. pradėta anglių, o 1932 m. – alavo rūdos gavyba. Dėl to gyvenvietė išaugo, 1938 m. gavo miesto tipo gyvenvietės statusą. 1995 m. išsekus alavui ir uždarius kasyklą, daug gyventojų persikėlė į Borzją.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Postglosatoriai nuodugniai studijavo ir komentavo Civilinės teisės sąvadą
**Postglosatoriai** (lot. *post* - „po" + *glosatoriai*), **komentatoriai**, **konsiliatoriai** - italų teisės mokyklos 1250-1500 m. atstovai, Civilinio sąvado (*Corpus iuris civilis*, CIC) tekstų aiškintojai, glosatorių pasekėjai.

Istorija
--------

Postglosatoriai, sekę glosatoriaus *Accursius* pėdomis, daugiau nebeužrašinėdavo glosų, bet užrašydavo išsamius įvairių CIC įstatymų (*leges*) tekstų arba jų poskyrių (paragrafų) paaiškinimus. Tokie užrašyti aiškinimai, sekę po įstatymų tekstų, tačiau nebūtinai pažodžiui su aptariamu tekstu susiję (kaip anksčiau pažodinio komentavimo glosatorių glosos) buvo pradėti vadinti komentarais, o naujosios teisėtyros krypties atstovai - komentatoriais, taip pat postglosatoriais, kadangi tokia nauja teisės mokykla susikūrė po romėnų teisės aiškinimo pradininkų (glosatorių), be to rėmėsi jų darbais.

Komentatoriai įsitraukė į teisės praktinę veiklą labiau nei jų pirmtakai. Postglosatoriai sudėtingose bylose teikdavo teisės ekspertizes, paaiškinimus. Tokios teisinės išvados dažnai buvo renkamos bei skelbiamos, vadintos konsilijomis (*consilia*), teisininkai komentatoriai - konsiliatoriais.

Atstovai
--------

Reikšmingiausi komentatoriai buvo italų teisėtyrininkai, kadangi mokykla susiformavo Italijos universitetuose. 

Pirmieji komentatorių teisės mokyklos atstovai - Petrus de Bellaperthica ir Jacobus de Ravanis († 1296) - XIII a. pabaigoje veikė Pietinėje Prancūzijoje. 

Naują kryptį Italijoje pagrindė Cinus de Pistoia (apie 1270–1336); jo mokinys - Bartolus de Saxoferrato (1313–1357), su savo mokiniu Baldus de Ubaldis (1327–1400) laikomi ryškiausiais postglosatoriais. 

B. Saxoferrato ir B. Ubaldis kaip teisės autoritetų darbai teismo praktikoje turėjo kone įstatymo galią. XV a. komentatoriai - Paulus de Castro (†1441), Iason de Mayno (1435–1519); Iason de Mayno, mokęs Andreas Alciatus (1492–1550), Naujosios humanistinės teisėtyros (*mos gallicus*, gališkojo metodo, plitusio Prancūzijoje) pradininką; kiti po I. Mayno veikę komentaroriai. XVI-XVII a. itališkojo metodo (*mos italicus*) šalininkai nebelaikomi postglosatorių mokyklos atstovais.

Literatūra
----------

* Norbert Horn: *Die legistische Literatur der Kommentatorenzeit und die Ausbreitung des gelehrten Rechts*. In: Helmut Coing (Hrsg.): *Handbuch der Quellen und Literatur der neueren Europäischen Privatrechtsgeschichte*. Band 1. München 1973, ISBN 3-406-03631-7. S. 261-364.
**Ludolfas Bakcheizenas** (ol. *Ludolf Bakhuizen* arba *Ludolf Backhuyzen*, 1631 m. gruodžio 18 d. Emdenas, Vokietija – 1708 m. lapkričio 17 d.(?), Amsterdamas, Nyderlandai) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, vienas garsiausių XVII a. antros pusės marinistų.

Biografija
----------

Ludolfas Bakcheizenas gimė Vokietijos mieste Emdene 1631 m. gruodžio 18 d. Jo tėvas Gerhard Backhaus buvo raštininkas ir Ludolfas iš pradžių dirbo Emdeno miesto vyriausybės institucijų kanceliarijose. 1649 m. šeima persikėlė į Amsterdamą, kur Ludolfas užėmė raštvedžio postą pas pasiturintį pirklį Guilielmo Bartolotti van den Heuvel, kuris buvo kilęs iš Emdeno. 1656 m. Ludolfas paminėtas vietos kaligrafų draugijoje. Nuo apie 1650 m. Ludolfas kūrė piešinius plunksna. 1657 ir 1660 m. jis minimas piešėju, 1658 m. datuotas anksčiausiai žinomas jo aliejinis paveikslas. Ludolfas Bakcheizenas 1663 m. įstojo į Amsterdamo Šv. Luko tapytojų gildiją. Nieko nežinoma apie jo mokslus, vėlesnis kronininkas Houbraken teigė, kad jis mokėsi pas Allaert van Everdingen (1621−1675) ir vėliau pas Hendrick Dubbels (1620/1621–1676?).

Ludolfas Bakcheizenas specializavosi jūrinių peizažų tapyboje ir nepaisant vėlai pradėtos tapytojo veiklos greit išgarsėjo. 1665 m. Amsterdamo miesto burgmeisteriai užsakė didelį Amsterdamo uosto peizažą, kuris buvo padovanotas markizui de Berny, Liudviko XIV ministrui. Už šį paveikslą Bakcheizenui buvo sumokėti 1275 florinai. Kai 1672 m. pabaigoje Vilemas van de Veldė Vyresnysis su sūnumi Vilemu Jaunesniuoju išvyko į Angliją, Bakcheizenas liko vieninteliu aukšto autoriteto marinistu Olandijoje. Bakcheizeno dailė paveikė Abraham Storck (1644–1708) kūrybą. Jis turėjo mokinius, tarp kurių Hendrick ir Jan Claesz Rietschoof, Michiel Maddersteg, Jan Dubbels, Pieter Coopse ir Anthonie Rutgers. Be jūrinių peizažų Bakcheizenas yra palikęs portretų, miesto peizažų, alegorinių paveikslų. Vėlyvaisiais gyvenimo metais jis daugiau dirbo grafika ir kaligrafija. Dailininkas buvo vedęs 4 kartus. Ludolfas Bakcheizenas mirė Amsterdame, palaidotas 1708 m. lapkričio 17 d. Vakarų bažnyčioje (*Westerkerk*).

Darbų galerija
--------------

* „Amsterdamo uosto vaizdas su laivais" (1666, Luvras, Paryžius)
* „Olandų laivai Tekselio reide" (1671, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Fregata „Brielle" Maso upės žiotyse prie Roterdamo" (1689, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Valtys audros metu" (1696, Dalvičo paveikslų galerija, Londonas)
* „Audringa jūra su laivais" (1697, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Laivai audringoje jūroje" (1698, Albertina, Viena)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ludolf Bakhuizen** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vašingtono dailės galerijos informacija
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Helena Szwejkowska** |
| --- |
| Gimė | 1904 m. balandžio 2 d.Zacišė prie Panevėžio, Rusijos imperija |
| Mirė | 1987 m. rugpjūčio 20 d. (83 metai)Vroclave, Lenkijos Liaudies Respublika |
|  |
| Veikla | Polonistė, mokytoja, bibliotekininkė |

**Helena Šveikovska** (1904 m. balandžio 2 d. Zacišėje prie Panevėžio, Rusijos imperija – 1987 m. rugpjūčio 20 d. Vroclave, Lenkijos Liaudies Respublika) – polonistė, mokytoja, bibliotekininkė.

Biografija
----------

Gimė 1904 m. balandžio 2 d. Zacišėje prie Panevėžio, Rafaelio ir Marijos Januškevičiūtės šeimoje. Baigė Panevėžio lenkų gimnaziją. 1930 m. baigė polonistikos studijas Krokuvos universitete. 1927–1930 m. dėstė lietuvių kalbą Krokuvos universitete. 1930–1932 m. mokytojavo Panevėžio lenkų gimnazijoje, 1933–1940 m. Kauno lenkų gimnazijoje. 1932–1940 m. dėstė lenkų kalbą Kauno Vytauto Didžiojo universitete, 1940–1943 Vilniaus universitete. Kaune išleido *Lenkų kalbos gramatiką* bei rengė lietuvių-lenkų kalbų žodyną. 1943–1944 m. dirbo Vilniaus miesto archyve, 1944–1945 m. sanitare Betygaloje. 1946 m. spalio 1 d. emigravo į Lenkiją, kur įsidarbino Vroclavo universiteto bibliotekoje. Dirbdama šioje bibliotekoje daug prisidėjo prie Silezijos krašto knygų išsaugojimo ir katalogizavimo. Priklausė Lenkijos mokytojų ir bibliotekininkų asociacijoms. Mirė 1987 m. rugpjūčio 20 d. Vroclave.

Literatūra
----------

* Harasimowicz J. [red.] Encyklopedia Wrocławia. Wydawnictwo Dolnośląskie, Wrocław 2006. SZWEJKOWSKA HELENA, s. 876.
* Tadeusiewicz H. [red.] Słownik Pracowników Książki Polskiej. Suplement 2. Wydawnictwo SBP, Warszawa 2000. HELENA SZWEJKOWSKA, s. 38-40.
* Trzynadlowski J. [red.] Uczeni wrocławscy tom 2, (1974–1994). Wrocławskie Towarzystwo Naukowe, Wrocław 1994. SZWEJKOWSKA HELENA, s. 157–158.
Kriminalisto lagaminas
**Kriminalisto lagaminas** (**tardytojo lagaminas**) - lagaminas, kuriame laikomos kriminalistinės techninės priemonės. Tokį lagaminą gabenasi kriminalistas į įvykio vietą, atlieka jos apžiūrą, naudoja kriminalisto atitinkamas priemones. Techninę pagalbą, paramą įvykio vietoje teikia ir kriminalistinės autolaboratorijos.

Priemonės
---------

Lagamine būna tokios techninės priemonės:
I skyrius – pėdsakams surasti, užfiksuoti ir paimti: dektr. žiebtuvėlis, 2 lupos, minkšti magnetiniai šepetėliai milteliais apdulkinti pirštų pėdsakus, redukuotos geležies milteliais, skalpelis, pėdsakų kopijavimo plokštelės (daiktiloskopinės plokštelės), gipsas, katalizatoriai, perchlorvinilas (pėdsakams biriuose paviršiuose sutvirtinti ir paimti), liuminolis (arba voskoboinikovo reaktyvas).
II skyrius – matavimo, planų bei schemų braižymo priemonės – ruletės (3x20 metrų), vizilinė liniuotė (sulankstoma), kompasas, slankmatis, milimetrinis popierius, rašymo priemonės, tardymo dokumentų blankai ir t. t.
III skyrius – bendros paskirties instrumentai: žirklės, universalus peilis, stiklo rėžtuvas, pjūkliukai medžiui ir metalui pjauti ir t. t.
IV skyrius – paieškų prietaisai: metalinis virbas, magnetinis ieškiklis, elektros srovės matuoklis ir kt.[nepatikimas šaltinis?]

Lagaminų rūšys
--------------

Išskiriami kriminalisto, prokuroro–kriminalisto ir kt. lagaminai. Pastarajame būna daugiau techninių priemonių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos policijos mokyklos informacija[neveikianti nuoroda]
2. ↑  mokslai.lt informacija[neveikianti nuoroda]
| **Tadas Mižutavičius** |
| --- |
| Gimė | 1778 m.Raseinių apskritis |
| Mirė | 1826 m. balandžio 1 d. (~48 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos grafikas |
|  |
| Išsilavinimas | meno kandidatas |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Tadas Mižutavičius** (g. 1778 m. Raseinių apskritis – 1826 m. balandžio 1 d. Vilnius) – Lietuvos grafikas.

Biografija
----------

1801–1817 m. Vilniaus universitete studijavo literatūrą, retoriką, raižybą (mokytojai Izidorius Veisas, Juozapas Saundersas), piešimą, meno istoriją, 1813 m. įgijo meno kandidato laipsnį.

1814–1819 m. Vilniaus gimnazijos, 1820–1826 m. – Vilniaus universiteto mokytojų ir vargonininkų seminarijos dailyraščio mokytojas. Pirmasis pradėjo mokykloje mokyti kaligrafijos.

Priklausė masonų ložei „Sokrato mokykla". Išraižė Kurčnebylių abėcėlę J. Šimkevičiaus veikalui „Vaikų ligos" (1810 m.), išleido raižytų kaligrafijos pavyzdžių (apie 1818 m.). Kaligrafinį raštą raižė tiksliai, raiškiai. Sukūrė estampų („Jūros peizažas", pagal A. Karato paveikslą, 1809 m.), portretų (prancūzų tapytojo A. Pesnio, pagal G. F. Šmidto raižinį, 1814 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis. *Tadas Mižutavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 274 psl.
| Akraangl. *Accra* |
| --- |
| *Akros centras* |
|  |
| 

AkraAkra

5°33′0″ š. pl. 0°12′0″ v. ilg.﻿ / ﻿5.55000°š. pl. 0.20000°r. ilg.﻿ / 5.55000; 0.20000﻿ (Akra)Koordinatės: 5°33′0″ š. pl. 0°12′0″ v. ilg.﻿ / ﻿5.55000°š. pl. 0.20000°r. ilg.﻿ / 5.55000; 0.20000﻿ (Akra) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Ganos vėliava Gana |
| **Regionas** | Didžiosios Akros regionas |
|  |
| **Meras** | Alfred Vanderpuije |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 2 388 000  |
| **Plotas** | 200 km² |
| **Tankumas** (2017) | 11 940 žm./km² |
| **Altitudė** | 61 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Akra |

**Akra** (angl. *Accra*) – miestas pietryčių Ganoje, šalies sostinė. Tai didžiausias šalies miestas, uostas ir kultūrinis bei ekonominis centras, išsidėstęs Gvinėjos įlankos pakrantėje. 1,963 mln. gyventojų. Mieste yra maisto, medžio apdirbimo, tekstilės ir chemijos pramonė. Yra tarptautinis oro uostas, šalies geležinkelio mazgas.

Istorija
--------

*Apie ikikolonijinę istoriją: Ga (tauta)*

Akra yra vienas seniausių pajūrio miestų istoriniame Aukso kranto regione. XV a. kai portugalai pastatė fortą prekybai, tuo metu čia jau buvo ga genties gyvenvietė. Jie vadino miestą *Nkran*, kas reiškia rudosios skruzdėlės. Ši teritorija tapo ga tautos valstybe.

Nuo XVII a. aplink miestą tvirtoves statėsi švedai, olandai, britai, prancūzai, danai. Dabartinis miestas susiformavo iš trijų kolonijinių gyvenviečių: britų kontroliuojamo forto *James Town*, ol. *Ussher Town* ir danų *Christiansborg*. Britų-ašančių karo pabaigoje Akra tapo Aukso Kranto kolonijos (senasis Ganos pavadinimas) sostine. 1862 ir 1939 miestą sukrėtė žemės drebėjimai. 1948 prasidėję Akros maištai buvo Ganos nacionalinio išsivadavimo pradžia, ir 1957 m. šalis gavo nepriklausomybę.

Įžymybės, švietimo įstaigos
---------------------------

Nacionalinis Ganos muziejus, Meno ir mokslo akademija, Nacionalinis archyvas, Centrinė Ganos biblioteka, Ganos universitetas, Nacionalinis teatras, Akros nacionalinės kultūros centras, švyturys, nacionalinis stadionas, Visos Afrikos (*Pan-Africa*) kultūros centras *W. E. B. DuBois Memorial Centre* ir paplūdimiai.

*Christiansborg* (arba *Osu Castle*) pilis ant kranto buvo pastatyta danų XVII a.

Pramonė, transportas
--------------------

Maisto, medžio apdirbimo, tekstilės, chemijos pramonė. Kotokos (*Kotoka*) nacionalinis oro uostas. Geležinkelio linijos į Temą (*Tema*), Takoradį (*Takoradi*) ir Kumasį.
Mokyklos pastatas (vaizdas iš *Strēlnieku iela*)
Pagrindinis įėjimas (pastato fasadas)
Pereinamsis kiemas, auditorijos (*Campus*)
**Rygos aukštoji teisės mokykla** (latv. *Rīgas Juridiskā augstskola* - Rygos juridinė aukštoji mokykla, angl. *Riga Graduate School of Law*, **RGSL** - Rygos magistrantūros teisės mokykla) - vienintelė privati aukštoji teisės mokykla Latvijoje. Adresas - Strēlnieku iela 4k-2, Rīga, Latvija, LV-1010.
Teisės mokykloje mokosi Baltijos ir užsienio šalių teisininkai. Mokyklai vadovauja rektorius *Lesley Jane Smith*. Dėstytojai - nuolatiniai bei vizituojantys profesoriai, docentai, teisės praktikai iš Baltijos šalių, Europos ir JAV. Mokykloje studijuoja ir dėsto taip pat ir teisininkai praktika bei teoretikai iš Lietuvos.

Studijų programos
-----------------

Rygos Teisės mokykloje vykdomos šios Teisės magistro programos (*Master programme*):

* Teisė ir finansai, *Law & Finance* (LL.M)
* Teisės kalbotyra, *M.A. in Legal Linguistics: Professional Legal Language Skills*
* Tarptautinė ir Europos teisė, *International and European Law* (programa akredituota 2009 m. gruodžio 31 d.).

Nuorodos
--------

* Oficialus Rygos aukštosios teisės mokyklos tinklalapis (anglų, latvių k.)
**Akredityvas** (angl. *letter of credit*) – tai banko ir kliento tarpusavio sutartis, kuria bankas įsipareigoja pardavėjui perduoti nustatytą pinigų sumą pastarajam pateikus dokumentus, reikalaujamus akredityvo sąlygomis ir visiškai jas atitinkančius.. Tarptautiniuose atsiskaitymuose taikoma įsipareigojimų įvykdymo užtikrinimo forma. Pirkėjui bankas dokumentu užtikrina prekių pardavėjui, kad pirkėjas laiku atsiskaitys už pateiktas prekes. Paprastai bankas iš pirkėjo reikalauja sąskaitoje turėti tam tikrą kiekį lėšų, kuris būtinas, kad atsiskaitymas būtų įvykdytas.

Taikymas
--------

Akredityvas taikomas, kai šalys nepažįsta viena kitos arba kai abejojama kliento mokumu. Prekių ar paslaugų pirkėjo (pareiškėjo) prašymu bankas išleidžia dokumentą, kuriuo įsipareigoja sumokėti už išsiųstas prekes, atliktus darbus arba suteiktas paslaugas pardavėjui (akredityvo gavėjui), kai pastarasis pateikia bankui sąlygas ir terminus atitinkančius dokumentus.

Rūšys
-----

Akredityvas dažnai naudojamas eksportuojant bei importuojant prekes (logistikoje). Todėl pagal pobūdį gali būti eksporto arba importo. Akredityvas negali būti pakeistas ar panaikintas be banko emitento, tvirtinančio banko (jei toks yra) ir lėšų gavėjo sutikimo.

Literatūroje akredityvas dar vadinamas dokumentiniu akredityvu.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2010-05-12 iš Wayback Machine projekto. Atsiskaitymų rūšys
| Šatrija |
| --- |
| **Ilgis** | 30 km |
| **Baseino plotas** | 89 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,61 m³/s |
| **Ištakos** | Žemaičių aukštuma |
| **Žiotys** | Aunuva |
| **Šalys** | Lietuva |

**Šatrija** – upė Žemaitijoje, Telšių ir Kelmės rajonuose; Aunuvos dešinysis intakas (Ventos baseinas). Prasideda 4 km į pietus nuo Luokės, netoli Viekšnalių gyvenvietės. Aukštupyje teka į šiaurės rytus Žemaičių aukštumos pakalvėmis, prateka greta Šatrijos kalno. Už santakos su Rąžuole pasuka į pietryčius. Įteka į Aunuvą 5 km nuo jos žiočių, 10 km į šiaurės rytus nuo Užvenčio, šalia Aunuvėnų.

Intakai: Medupis, Trikogalas, Rąžuolė, Karklupis (visi kairieji).

Vidutinis upės nuolydis – 248 cm/km. Didelė dalis vagos sureguliuota. Šatrijos aukštupys patenka į Varnių regioninį parką. Gyvenvietės prie Šatrijos: Viekšnaliai, Žaduvėnai, Gaulėnai, Patumšiai, Aunuvėnai.

Upėvardis (vidurupyje dar žinomas kaip *Šatraslynas, Šatralynas*) kildinamas nuo žodžio *šatra* („kartis, kartelė šiaudams prispausti").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Šatrija (upė)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 161
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 327
| **Arvydas Martinkėnas** |
| --- |
| Profesorius |
| Gimė | 1954 m. birželio 21 d. (68 metai)Reškutėnuose, Švenčionių raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Angelina |
| Vaikai | Rytis, Aurimas |
| Profesorius |
|  |
| Veikla | Mokslininkas |
| Sritis | Medicinos technologijos |
| Organizacijos | Klaipėdos universitetas |
| Pareigos | Katedros vadovas |
| Partija | 2003 m. Liberalų ir centro sąjunga |
|  |
| Išsilavinimas | Mokslų daktaras |
| Alma mater | 1977 m. Vilniaus valstybinis universitetas |

**Arvydas Martinkėnas** (g. 1954 m. birželio 21 d. Reškutėnuose, Švenčionių raj.) – Klaipėdos universiteto profesorius medicinos technologijų srityje.

Biografija
----------

1977 m. baigė Vilniaus valstybinį universitetą, fizikas, fizikos dėstytojas. 1996 m. apgynė daktaro disertaciją (fiziniai mokslai, informatika), suteiktas docento pedagoginis mokslo vardas.

Kauno medicinos universiteto (KMU) Psichofiziologijos ir reabilitacijos instituto klinikinės fiziologijos laboratorijos vyresnysis mokslinis bendradarbis, 2000 m. informacinių technologijų departamento vedėjas, KMU senato narys. 2006 m. Klaipėdos universiteto Sveikatos mokslų fakulteto docentas, vyresnysis mokslo darbuotojas. Dėstomi dalykai: bioinžinerija, biostatistika, modeliavimas ir prognozavimas, kompiuterinių tinklų technologijos.

2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Palangos skyriaus narys, skyriaus pirmininko pavaduotojas. Nuo 2007 m. Palangos savivaldybės tarybos narys.

KMU Psichofizinės ir reabilitacijos instituto tarybos narys, Lietuvos mokslininkų sąjungos Klaipėdos krašto medicinos skyriaus narys. Sutuoktinė Angelina, vaikai Rytis, Aurimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arvydas Martinkėnas researchgate.net
2. ↑  Agostinis-Sobrinho, César & Ramírez-Vélez, Robinson & García-Hermoso, Antonio & Rosário, Rafaela & Moreira, Carla & Lopes, Luís & Martinkenas, Arvydas & Mota, Jorge & Santos, Rute. (2019). The combined association of adherence to Mediterranean diet, muscular and cardiorespiratory fitness on low-grade inflammation in adolescents: a pooled analysis. European Journal of Nutrition. 10.1007/s00394-018-1812-0. (nepriklausomas paminėjimas)
3. ↑  Arvydas Martinkėnas scholar.google.lt
**Tadas Labukas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1984 m. sausio 10 d. (38 metai) |
| Gimimo vieta | Alytus, Lietuva |
| Ūgis | 182 cm |
| Svoris | 78 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 200120022003–200420042004–20062006–20072007–20092008–20092009–20112011–201220122013–201420142015–20162016–20172017–201920202021 | FK Dainava AlytusAtlantas KlaipėdaDinamo Moskva-2Atlantas KlaipėdaVyzas MegaronŽalgiris VilniusOtelul Galati→ Inter Baki *(skol.)*SSA Arka GdyniaSK BrannSkonto FKFK Torpedo MoskvaTrakų FKKS Miedź LegnicaFK TrakaiAtlantas KlaipėdaFK AtmosferaFK Gintaras | 27 0(3)17 0(3)28 0(3)17 0(1)15 0(7)34 (10)36 0(4)07 0(0)56 (10)11 0(0)28 (11)10 0(0)32 (10)47 0(7)19 0(2)62 0(9)11 0(3)07 (10) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2004-20062006–2014 | Lietuvos jaunimo iki 21Lietuva Lietuva | 03 0(0)18 0(0) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2021 m. birželio 3 d.. |

**Tadas Labukas** (g. 1984 m. sausio 10 d. Alytuje) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijose.

Karjera
-------

### SK Brann

2011 m. liepos 6 d. pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Norvegijos SK Brann klubu.
2012 m. sausio pradžioje paliko norvegų klubą.

### FK Torpedo

2013-aisiais pasirašė kontraktą su Rusijos pirmojo diviziono komanda Maskvos „Torpedo".

### KS Miedz

2015 m. sausio viduryje pasirašė 1,5 m. kontraktą su Lenkijos I lygos klubu, KS Miedź Legnica.

### FK Trakai

2016 ir 2017 m. pirmoje pusėje atstovavo FK Trakai. 

### FK Atlantas

2017 m. sezono viduryje persikėlė į FK Atlantas Klaipėda, ten žaidė iki 2019 m. sezono pabaigos.

### FK Atmosfera

2020 m. sezoną pradėjo be klubo, o liepos 23 d. prisijungė prie FK Atmosfera.

### FK Gintaras

2021 m. atstovavo Palangos „Gintarui". 2021 m. gegužės 16 d. prieš FK Jonušai pasižymėjo trimis įvarčiais ir svariai prisidėjo prie pergalės rezultatu 5:2. 2021 m. gegužės 30 d. rungtynėse prieš Klaipėdos „Rosą" pasiekė įspūdingą pergalę rezultatu 10:2. Šiose rungtynėse buvęs Lietuvos nacionalinės rinktinės žaidėjas Tadas Labukas pelnė tris įvarčius, Lukas Bielskis– keturis, net vartininkas Žymantas Butkus 51 rungtynių minutę realizavo 11 metrų baudinį ir pelnė įvartį.

2020-2021 m. taip pat žaidė už Akmenės SC futsal komandą.

Rinktinės
---------

Buvo Lietuvos jaunimo iki 21 m. futbolo rinktinės narys. Nuo 2006 atstovavo Lietuvos nacionalinei komandai.

2021 m. buvo kviestas kaip kandidatas į Lietuvos vyrų salės futbolo rinktinė.

Pasiekimai
----------

* Latvijos futbolo taurė: 2012 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2013-01-27 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway
* Karjera
* Statistika iš www.futbolinis.lt