recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Andy Diouf**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Andy Diouf |
| Gimimo data | 2003 m. kovo 17 d. (20 metų) |
| Gimimo vieta | Neji prie Senos, Prancūzija |
| Ūgis | 181 cm |
| Svoris | 68 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Basel (nuomos pagrindais) |
| **Numeris** | 8 |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2020–  2021– 2022– | Rennes B  Rennes → FC Basel (skol.) | 10 0(0)06 0(0)34 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. birželio 15 d.. |

**Andis Diufas** (*Andy Diuof*, g. 2003 m. kovo 17 d. Neji prie Senos) – Prancūzijos futbolininkas, puolėjas.

Karjera
-------

Kitados atstovavo Paris Saint-Germain, AC Boulogne-Billancourt ir INF Clairefontaine jaunimo ekioms.

### Stade Rennes

Nuo 2018 m. Prancūzijos „Rennes" jaunimo akademijos auklėtinis.

Nuo 2020 m. atstovavo rezervinei klubo ekipai, o 2021 m. gegužės 9 d. debiutavo pagrindinėje komandoje rungtynėse prieš Paris Saint-Germain FC.

#### FC Basel

2022 m. vasarą nuomos pagrindais paskolintas Šveicarijos FC Basel.

2022 m. liepos 24 d. debiutavo Šveicarijos Superlygoje rungtynėse prieš Servette FC.

2022 m. spalio 13 d. pasižymėjo įvarčiu UEFA konferencijų lygos grupių etapo rungtynėse prieš Slovan Bratislava.

2022 m. rugsėjo 15 d. rungtyniavo LFF stadione, Lietuvoje. Šveicarijos klubas nugalėjo minimalia persvara 1:0. Vienintelio įvarčio autoriumi tapo Andi Zeqiri.

2022 m. spalio 27 d. rungtynėse Šveicarijoje prieš FK Žalgiris, rezultatas buvo lygus 2:2. Pirmasis rungtynių įvartis buvo pelnytas vos prasidėjus rungtynėms, o jo autoriumi tapo Andy Diouf. Vėliau pasižymėjo Andi Zeqiri. Šveicarai pirmavo rezultatu 2:0, tačiau po dviejų tikslių Mathias Oyewusi smūgių rezultatas tapo lygus, o žalgiriečiai išsaugojo galimybes pakovoti dėl vietos kitame etape.

Pasiekimai
----------

### su FC Basel

TBA (būsimas įvykis)

Rinktinės
---------

Žaidėjas gimė Prancūzijos, bet jo tėvai – senegaliečių kilmės. Atstovavo įvairaus amžiaus Prancūzijos ekipoms.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Oficiali FC Basel svetainė
5. ↑  2022-10-13 Bratislava v. Basel
6. ↑  2022-09-15 Žalgiris 0-1 Basel
7. ↑  sportas.lt: rungtynių aprašymas
8. ↑  sportas.lt: rungtynių apžvalga Basel 2-2 Žalgiris
9. ↑  Basel 2-2 Žalgiris pagal Soccerway
10. ↑  Andy Diouf signe son premier contrat professionne

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* worldfootball.net
* fff.fr svetainė
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* staderennais.com
|  |
| --- |
| Andy Paul |
| Pilnas vardas | Andreas Pavlou |
| Kilmė | Kipro vėliava Kipras |
| Žanrai | pop, šokių muzika |
| Veikla | dainininkas, dainų autorius |
| Aktyvumo metai | 1980–dabar |

**Andreas Pavlou** (gr. Αντρέας Παύλου), geriau žinomas kaip **Andy Paul** – Kipro dainininkas ir dainų autorius.

Biografija
----------

Septintajame dešimtmetyje emigravo į Jungtinę Karalystę, ten jis pradėjo savo muzikinę karjerą. 1984 m. dalyvavo Kipro nacionalinėje „Eurovizijos" atrankoje. Ten jis su daina „Anna Maria Lena" įveikė tris dalyvius ir tapo nugalėtoju. 1984 m. „Eurovizijoje" atlikėjas užėmė 15-ą vietą.

Po dalyvavimo „Eurovizijoje", Andy Paul gastroliavo visoje Europoje. 1986 m. išleistas singlas „Now That I Found You" sulaukė didelės sėkmės ne tiek gimtajame Kipre, bet ir visame Europos žemyne.

Nuorodos
--------

* Daina „Anna Maria Lena" (1984 m.)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Stavros ir Konstandina  *„I agapi akoma zi"*** |  **Kipro atstovas Eurovizijoje**1984 | Po to:**Lia Vissi  *„To katalava arga"*** |
| **Dovas Beras Menašė Abramavičius** |
| --- |
| Gimė | 1869 m. kovo 7 d.Telšiai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1942 m. (~73 metai)Šiaulių getas, Trečiasis Reichas |
|  |
| Veikla | Rabinas, advokatas, politikas, visuomenės veikėjas. |

**Dovas Beras Menašė Abramavičius** (1869 m. kovo 7 d. Telšiuose, Rusijos imperija – 1942 m. Šiaulių gete, Trečiasis Reichas) – rabinas, advokatas, visuomenės veikėjas ir 1925–1926 m. Lietuvos Respublikos Antrojo Seimo narys.

Biografija
----------

Gimė 1869 m. kovo 7 d. Telšiuose. Baigęs mokyklą Telšiuose išvyko mokytis į žydų gimnaziją Kaune. Nuo 1904 m. iki 1915 m. dirbo rabinu Raseiniuose. I pasaulinio karo metu dalyvavo Maskvos teisės instituto paskaitose. 1918 m. eksternu laikė egzaminus Kijevo universitete. Baigęs mokslus dirbo Kijevo teismo rūmų prisiekusiųjų advokatų padėjėju. Grįžęs į Lietuvą pradėjo dirbti advokatu Šiauliuose. 1925 m. tapo Lietuvos Antrojo Seimo nariu vietoje iš politikos pasitraukusio Joselio Kaganeumano. 1942 m. mirė Šiaulių gete.

Šaltiniai
---------

1. ↑  ABRAMAVIČIUS Dovas Beras Menašė (1869–1942) | lrs.lt

* Lietuvos Respublikos Seimų I (1922–1923), II (1923–1926), III (1926–1927), IV (1936–1940) narių biografinis žodynas, Lituanistikos tradicijų ir paveldo įprasminimo komisija, Vilniaus pedagoginis universitetas, Vilnius 2007
Koordinatės: 55°29′12″š. pl. 23°47′49″r. ilg.﻿ / ﻿55.4868°š. pl. 23.7970°r. ilg.﻿ / 55.4868; 23.7970

|  Pilionių šv. Elenos koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Kėdainių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pilioniai |
| **Statybinė medžiaga** | geltonų plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1934 m. |

**Pilionių šv. Elenos koplyčia** – neveikianti koplyčia Kėdainių rajone, Dotnuvos seniūnijoje, Pilionių kaime, stūksanti ant medžiais apaugusio Pilionių (Naujaupio) piliakalnio, esančio tarp Dotnuvėlės upės tvenkinio ir kelio  **144**  Jonava–Kėdainiai–Šeduva .

Koplyčia 10x10 m dydžio, sumūryta iš geltonų plytų, mauzoliejinė, su išlikusiu laidojimo rūsiu. Stačiame vakariniame šlaite link jos veda platūs betoniniai laiptai. Arkinės langų angos užmūrytos baltomis silikatinėmis plytomis, gretima teritorija apaugusi krūmokšniais. Kalvos papėdėje stovi fundatorių Girštautų atminimo kryžius (1997 m.). Piliakalnis su papėdės gyvenviete 1992 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 5157).

2014 m.

Istorija
--------

Pasakojama, jog piliakalnį kepurėmis supylę švedai ar kad ant piliakalnio buvęs aukuras. Naujaupės dvaro savininkai Girštautai piliakalnį vadino *Aukso kalneliu*. Anksčiau jame buvusios sentikių kapinės. Vladas Girštautas pastatydino čia mūro koplyčią 1934 m. Ją statant buvo apardyta piliakalnio aikštelė su kultūriniu sluoksniu, rasta puodų šukių, gyvulių kaulų, anglių. Radiniai neišliko. Mirus Girštautų dukrai Elenai, koplyčioje pradėti švęsti jos vardo atlaidai.

Sovietmečiu Pilionių kolūkio pirmininkui Petrui Samulevičiui leidus, koplyčioje skulptorius Algirdas Bosas apie 1970 m. turėjo įsirengęs dirbtuves. Tačiau sutvarkytas statinys nuošalioje vietoje traukė vandalų dėmesį, sunku buvo jį prižiūrėti, todėl menininkas iš jo vėliau išsikėlė.

Atgimimo metais, apie 1995 m. koplyčia Pilionių gyventojų ir Krakių parapijos rūpesčiu buvo sutvarkyta, papuošta, atnaujinti šv. Elenos atlaidai. Neilgai trukus koplyčia nukentėjo gaisre, išdegė vidus, nebeliko vitražinių langų.

Galerija
--------

* 2016 m. kovo mėn.2016 m. kovo mėn.
* Koplyčios interjerasKoplyčios interjeras
* Bokštelio kryžiusBokštelio kryžius
* Atminimo kryžius koplyčios statytojuiAtminimo kryžius koplyčios statytojui

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Piliakalnis su koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2015-12-22.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pilionių šv. Elenos koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* Pilionių piliakalnis (*kedainiutvic.lt*)
* Naujaupis (*piliakalniai.lt*)
| **Andrėjus Razumovskis** |
| --- |
|  |
| Razumovskių šeimos herbas |
| Razumovskių šeimos herbas |
|  |
| Gimė | 1752 m. lapkričio 2 d.Gluchovas, Ukraina |
| Mirė | 1836 m. rugpjūčio 23 d. (83 metai)Viena, Austrijos imperija |
| Tėvas | Kirilas Razumovskis |
| Motina | Jekaterina Naryškina |
|  |
|  **Vikiteka** | Andrėjus Razumovskis |

**Andrėjus Razumovskis** (rus. *Андре́й Кири́ллович Разумо́вский*, 1752 m. lapkričio 2 d. – 1836 m. rugpjūčio 23 d.) – grafas, vėliau kunigaikštis, paskutinio Ukrainos etmono Kirilo Razumovskio ir Jekaterinos Naryškinos sūnus.

Andrejus Razumovskis nuo 1792 iki 1807 metų buvo Rusijos pasiuntinys Austrijoje ir Vienoje, kur praleido didžiąją savo gyvenimo dalį. Jis buvo didelis kamerinės muzikos ekspertas, Liudviko van Bethoveno mecenatas, kuris atsidėkodamas Andrejui Razumovskiui dedikavo savo 5-ją ir 6-ją simfonijas, bei tris styginius kvartetus ор. 59 (Nr.7-9).

Nuorodos
--------

* Andreas Razumovski portretas Archyvuota kopija 2006-09-18 iš Wayback Machine projekto. A. Razumovskiui 24 metai, Viktorijos Nacionalinė galerija (Melburnas, Australia)
* Zerkalo Nedeli (Savaitės veidrodis) № 38, 1996[neveikianti nuoroda] (Rusų kalba)
| Anducharasisp. *Andújar* |
| --- |
|              |
| *Urano kasykla* |
|  |
| 

AnducharasAnducharas

38°02′00″ š. pl. 04°03′00″ v. ilg.﻿ / ﻿38.03333°š. pl. 4.05000°r. ilg.﻿ / 38.03333; 4.05000﻿ (Anducharas)Koordinatės: 38°02′00″ š. pl. 04°03′00″ v. ilg.﻿ / ﻿38.03333°š. pl. 4.05000°r. ilg.﻿ / 38.03333; 4.05000﻿ (Anducharas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Andalūzija Andalūzijos regionas |
| **Provincija** | Chaeno provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 39 171  |
| **Altitudė** | 212 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Anducharas |

**Anducharas** (isp. *Andújar*) – miestas pietų Ispanijoje, Andalūzijoje, Chaeno provincijoje, 42 km į šiaurės vakarus nuo Chaeno. Miestas įsikūręs prie Gvadalkivyro upės, Siera Morenos kalnų pietinėje papėdėje. Pro miestą eina Madrido-Kordobos geležinkelis bei Madrido-Kadiso greitkelis. Netoli miesto kasama ir sodrinama urano rūda, taip pat lydomas cinkas ir švinas. Keramikos pramonė.

Mieste yra 967 m. pastatyta tvirtovė su 15 bokštų, XIII-XVI a. gotikinės bažnyčios, keletas konventų, senovinė ligoninė, II a. akmeninis romėnų tiltas, kiti viduramžių architektūros paminklai.

Istorija
--------

Senovėje Anducharo vietoje buvo keltų gyvenvietė. Ją 206 m. pr. m. e. užėmė romėnai. 711 m. atiteko Al Andalusijai. 1224 m. miestas prijungtas prie Ispanijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Anducharas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Henrikas Dembinskis** |
| --- |
|  |
| Dembinskiai |
| Dembinskių herbas |
| Dembinskių herbas |
|  |
| Gimė | 1791 m. sausio 16 d. |
| Mirė | 1864 m. liepos 13 d. (73 metai) |
| Tėvas | Ignotas Dembinskis |
| Motina | Mariana Mošinska |
|  |
|  **Vikiteka** | Henrikas Dembinskis |

  

**Henrikas Dembinskis** (lenk. *Henryk Dembiński*; 1791 m. sausio 16 d. – 1864 m. liepos 13 d.) – Lenkijos generolas. Vienas iš 1830 metų sukilimo lyderių

Biografija
----------

1807–1808 metais mokėsi inžinerijos akademijoje, Vienoje.

1809 metais įstojo į Varšuvos kunigaikštystės armiją, dalyvavo Napoleono žygiuose. Po Smolensko mūšio suteiktas leitenanto laipsnis. Po Leipcigo mūšio apdovanotas Garbingo legiono ordinu. Po Napoleono pralaimėjimo gyveno Lenkijoje.

1830 metų sukilimo metu vadovavo kavalerijos brigadai, buvo paaukštintas į divizijos generolus. 1831 metais buvo paskirtas Varšuvos gubernatoriumi. Rugpjūčio 11 d. po Jono Skržneckio išėjimo į atsarga pradėjo vadovauti visai Lenkijos armijai, bet jau rugpjūčio 19 d. buvo priverstas išeiti į atsargą. 

Henriko Dembinskio paminklas gimtajame *Strzałków* k. (Švento Kryžiaus vaivadija
Po sukilimo pralaimėjimo emigravo į Prancūziją. Įėjo į kunigakščio Čartoriskio šalininkų grupę.

1848 m. Vengrijos revoliucijos metu išvyko į Vengriją. Vadovavo sukilėlių šiaurės armijai. Po to buvo paskirtas Vengrijos armijos vyriausiu vadu. Patyrė pralaimėjimą nuo austrų ir bėgo į Osmanų imperiją, kur kurį tai laiką tarnavo Machmudo II armijoje. 

1825 metais buvo Lenkijos seimo deputatu.

1850 metais grįžo į Paryžių. Mirė 1864 metais. Palaidotas Monmoransi kapinėse.
| **MerenptahasMerneptahas** |
| --- |
| Egipto faraonas |
|  |
| Merenptaho sarkofagas kape KV8 |
| Devynioliktoji Egipto dinastija |
| Gimė | Nežinoma |
| Tautybė | Egiptietis |
| Egipto faraonas |
| Valdė | ~1213–1204 m. pr. m. e. |
| Pirmtakas | Ramzis II |
| Įpėdinis | Setis II |
|  |
|  **Vikiteka** | Merenptahas |

**Merenptahas** (Meneptahas, Merneptahas, valdė apie 1213–1204 m. pr. m. e.) – ketvirtasis 19-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas. 

Merenptahas buvo tryliktasis faraono Ramzio II sūnus. Valdė apie 10 metų. Jo valdymas nepasižymėjo didelėmis statybomis, nes prieš tai valdę faraonai jau buvo atnaujinę senas ir pastatę daug naujų šventyklų. Memfyje dedikuota šventyklėlė Pta ir pastatyti rūmai. Kita šventykla pastatyta Heliopolyje. Jo valdymo metu į Egiptą įsiveržė Libijos gentys kartu su jūros tautomis. Penktaisiais valdymo metais Merenptahas atrėmė invaziją, apie tai rasti užrašai kolonose ir stelose Egipte ir Nubijoje. Mūšis tarp egiptiečių ir įsiveržėlių sąjunginės kariuomenės įvyko Nilo deltos vakariniame pakraštyje prie Pi-yer. Jis baigėsi triuškinama egiptiečių pergale. Daugiau nei 6000 įsiveržėlių žuvo, 9000 buvo paimti nelaisvėn. Įsiveržėliai tikėjosi tiesioginio susirėmimo, tačiau Merenptahas pėstininkus ir važnyčiotojus pasiliko ariergarde ir atakavo lankininkais. Šešias valandas lankininkai naikino priešą, po ko jų vadas nusprendė bėgti. Demoralizuotus priešininkus sutriuškino egiptiečių pėstininkai ir karo vežimai. Po šios pergalės Merenptahas organizavo invaziją į Palestiną numalšinti vietinius sukilusius miestus. Šie įvykiai paminėti „Pergalės steloje" Merenptaho laidojimo šventykloje Tėbuose. Kartu paminėtas seniausias žinomas Izraelio pavadinimas egiptietiškuose šaltiniuose. Merenptahas buvo palaidotas nagingai įrengtame kape (KV8) Karalių slėnyje. Jo sarkofagas taipogi buvo meistriškai atliktas. Merenptaho mumija rasta Amenhotepo II kapo (KV35) slėptuvėje. Statulos ir blokai iš Piramzio miesto su užrašytu Merenptaho vardu buvo rasi perkelti Tanyje.

Šaltiniai
---------

* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas II. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 381, 382
* Encyclopaedia Britannica

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REgipto faraonai |
| --- |
|  |
| 
**Naujoji karalystė**
**Devynioliktoji dinastija**
Ramzis I → Setis I → Ramzis II → Merenptahas →
Setis II → Amenmesas → Siptahas → Tausret |

 |
| **Andrew Duncan Green** |
| --- |
| Gimė | 1962 m. liepos 30 d. (60 metų)Vorikšyras, Anglija Anglija |
|  |
| Veikla | Royal Air Force pilotas, greičio rekordų gerintojas |

„ThrustSSC" viršgarsinis automobilis, kuriuo A. Grynas pagerino sausumos greičio rekordą.
**Andriu Dankanas Grynas** (g. 1962 m. liepos 30 d.) – Royal Air Force pilotas, greičio sausumoje rekordo savininkas.

A. Grynui priklauso greičio sausumoje rekordas, taip pat jis yra pirmasis žmogus, viršijęs garso greitį. 1997 m. rugsėjo 25 d. su viršgarsiniu varikliu varomu „ThrustSSC" automobiliu pasiekė 1 149,303 km/val greitį. Tų pačių metų spalio 15 d. A. Grynas lėktuvu pasiekė 1 227,986 km/val greitį ir tapo pirmuoju žmogumi, pasiekusiu viršgarsinį greitį.

Vėliau pilotas pradėjo bandymus įveikti didžiausią greitį sausumoje su dyzelinu varomu automobiliu „JCB Dieselmax". 2006 m. rugpjūčio 22 d. A. Grynas pasiekė 529,099 km/val greitį. Po paros jis dar kartą pagerino šį rekordą, pasiekdamas 563,418 km/val.

Šaltiniai
---------

1. ↑  July 30, 1962 in History
2. ↑  Introduction
| **Henrikas Adolfas Kebeikis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1939 m. birželio 17 d.Kaune |
| Mirė | 2017 m. gruodžio 8 d. (78 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Tatjana |
| Vaikai | Šarūnas, Vytenė |
|  |
| Veikla | kelių statybos inžinierius, kolekcininkas, visuomenės ir politikos veikėjas |
| Partija | 
* Naujoji sąjunga;
* Tautos pažangos partija.

 |
|  |
| Alma mater | 1963 m. Kauno politechnikos institutas |

**Henrikas Adolfas Kebeikis** (1939 m. birželio 17 d. Kaune – 2017 m. gruodžio 8 d.) – kelių statybos inžinierius, kolekcininkas, visuomenės ir politikos veikėjas.

Biografija
----------

1947–1951 m. mokėsi Kauno 36-oje pradinėje mokykloje, 1951–1958 m. Kauno 18-oje vidurinėje mokykloje. 1958−1963 m. studijavo Kauno politechnikos institute. Dviračių sporto meistras (1958 m.), Lietuvos čempionas (1958 m.), tarptautinių dviračių varžybų nugalėtojas, daugkartinis aukštųjų mokyklų čempionas (šuoliai slidėmis nuo tramplyno).

1961 m. Kauno autokelių eksploatavimo linijinės valdybos darbininkas, 1962 m. vietinių kelių kelio meistras. 1963–1966 m. Alytaus autokelių valdybos inžinierius, darbų vykdytojas. 1966–1967, 1977–1978 m. Alytaus 8-osios kelių statybos valdybos vyr. darbų vykdytojas. 1967–1974 m. Mažeikių autokelių valdybos viršininkas. 1974–1977 m. Alytaus tarpkolūkinės statybos organizacijos pirmininkas. 1978–1983 m. Vilkaviškio autokelių eksploatavimo linijinės valdybos viršininkas.

1983–1987 m. Organizacinio techninio kelių tiesimo tresto Kaune projekto vyr. inžinierius. 1987–1993 m. Kelių tiesimo darbų kokybės skyriaus viršininkas. 1993–1995 m. UAB „Kelių tiesimas" Lietuvos aikštelės viršininkas. Nuo 1995 m. VĮ Transporto ir kelių tyrimo instituto Saugaus eismo grupės vadovas.

1965−1967 m. Alytaus miesto tarybos deputatas, 1967−1974 m. Mažeikių miesto tarybos deputatas, 1967−1974 m. neetatinis miesto tarybos pirmininko pavaduotojas. 1974−1977 m. Alytaus raj. tarybos deputatas. Naujosios sąjungos (socialliberalai), Tautos pažangos partijos narys. 2000−2003 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys, Biudžeto ir finansų komiteto pirmininko pavaduotojas, AB „Kauno keliai" valdybos pirmininkas. Nuo 1995 m. vasario mėn. Kauno grąžintinų namų gyventojų teisių gynimo komiteto pirmininkas. 2007 m. apdovanotas Santakos garbės ženklu.

Mokydamasis Kauno politechnikos institute pradėjo rinkti pašto ženklus. Pagrindinė tema − žmogaus skrydis į kosmosą. Dalyvavo parodose JAV, Kanadoje, Anglijoje, Ispanijoje ir kt. gavo virš 70 medalių. Lietuvos filatelistų sąjungos valdybos narys. 1996 m. suteiktas tarptautinis filatelisto vardas. Surinko vertingą istorinę medžiagą apie Lietuvos tiltus.

Žmona Tatjana (g. 1936). Vaikai: Šarūnas (g. 1969), Vytenė (g. 1972).

Šaltiniai
---------

1. ↑  [neveikianti nuoroda]
2. ↑  Henrikas Adolfas Kebeikis. Žvilgsnis į Lietuvos tiltus. - Kaunas : Dizaino ir leidybos uždaroji bendrovė „Kopa", 2004. - 448 p.: iliustr. - ISBN 9955-9711-0-X
3. ↑  Kandidato biografija Archyvuota kopija 2008-10-19 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Pašto ženklai, aplenkę laiką.
*Apie kitos giminės kartografą žr. Henricus Hondius (1573)*.
**Henrikas Hondijus** (lot. *Henricus Hondius*; g. 1597 m. Amsterdame – m. 1651 m. rugpjūčio 16 d. Amsterdame) – Nyderlandų kartografas ir leidėjas.

Biografija
----------

Tėvas – Jodocus Hondius, žymus kartografas, Amsterdamo kartografijos verslo pradininkas. Gavęs originalias 1569 m. Merkatoriaus pasaulio žemėlapio plokštes, 1606 m. pakartotinai išleido šį žemėlapį. Paties Henriko Hondijaus vardas ant žemėlapių pasirodė nuo 1623 m. kai buvo pasirodė 5-oji Merkatoriaus-Hondijaus atlaso laida. Maždaug nuo 1630 m. leidybos ir kartografijos versle dirbo su savo sesers vyru J. Jansonu.

Žemėlapiai
----------

„Nova Totius Terrarum Orbis Geographica ac Hydrographica Tabula". – „Atlas Novus" atlasas, Amsterdamas, 1641 m.
H. Hondijus pasaulio žemėlapiuose tiksliau nei ankstesni autoriai atvaizdavo Amerikos žemyną. Jo išleistuose pasaulio žemėlapiuose iš dabartinės Lietuvos vietovių žymima tik Klaipėda.

Šaltiniai
---------

1. ↑  New Map of the World, from Hendrik Hondius and Jan Jansson's "Atlas Novus," Amsterdam, 1641. Artsmia.org (tikrinta 2021-11-22).
| Merečovščiznablrs. *Мерачоўшчына* |
| --- |
| *Buvusio Merečovščiznos palivarko sodyba* |
|  |
| 

MerečovščiznaMerečovščizna

52°45′55.92″ š. pl. 25°07′25.51″ r. ilg.﻿ / ﻿52.7655333°š. pl. 25.1237528°r. ilg.﻿ / 52.7655333; 25.1237528﻿ (Merečovščizna)Koordinatės: 52°45′55.92″ š. pl. 25°07′25.51″ r. ilg.﻿ / ﻿52.7655333°š. pl. 25.1237528°r. ilg.﻿ / 52.7655333; 25.1237528﻿ (Merečovščizna) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| **Sritis** | Bresto sritis Bresto sritis |
| **Rajonas** | Ivacevičų rajonas |
|  |
| **Gyventojų** () | 0  |
|  |
|  **Vikiteka** | Merečovščizna |

**Merečovščizna** (blrs. *Мерачоўшчына*, lenk. *Mereszowszczyzna*) – gyventojų neturintis kaimas, buvęs palivarkas pietvakarių Baltarusijoje, Bresto srityje, už 2 km į vakarus nuo Kosavos miestelio. Šalia stūkso Kosavos rūmai, praeina kelias Ivacevičiai–Ružanai. Stovi atkurtas palivarko sodybos namas – 1794 m. Lenkijos-Lietuvos sukilimo vado Tado Kosciuškos gimtasis namas, kuriame įkurtas memorialinis muziejus.

Istorija
--------

Kosciuškos muziejus
Merečovščizna stovėjo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) Bresto vaivadijoje. XVIII a. pirmojoje pusėje priklausė Sapiegoms. Iš Sapiegų šeimos palivarką išnuomojo Liudvikas Kosciuška (1700–1758). Skirtingų šaltinių duomenimis, tuo laiku dvaro sodyboje namas jau stovėjo arba apie 1720 m. buvo pastatytas paties L. Kosciuškos. 1746 m. čia gimė Tadas Kosciuška. Po L. Kosciuškos mirties jo našlė Tekla Ratomska sodybą pardavė Kosavos savininkui Jonui Flemingui.

Nepakitęs Kosciukų namas išgyveno Pirmąjį pasaulinį karą, tačiau rūmai buvo išplėšti. Prie Lenkijos valdžios, 1936 m. buvo įkurtas muziejus, o kambaryje, kuriame, kaip manoma, gimė T. Kosciuška, buvo įrengta memorialinė plokštė su įrašytais gimimo ir gyvenimo veiklos etapais. Merečovščizna buvo T. Kosciuškos atminimo vieta iki 1939 m. TSRS agresijos prieš Lenkiją. Per Antrąjį pasaulinį karą, 1942 m. žymųjį sodybos namą su dviaukščiu stogu sudegino sovietiniai partizanai. 1942 m. rugpjūčio 25 d. palivarke, šalia Kosavos rūmų, sušaudyti vietos žydai..

Kosciuškų namas išliko dailininkų Mykolo Kulešos ir Napoleono Ordos piešiniuose. 1996 m. JAV buvo įsteigtas Kosciuškų sodybos atkūrimo komitetas. 1999 m. palivarke atidengtas atminimo akmuo. Su Bresto srities valdžios parama 2004 m. namai buvo atstatyti.

* Kosavos rūmaiKosavos rūmai
* Vaizdas į Kosavos rūmusVaizdas į Kosavos rūmus
* N. Ordos piešinys, 1875 m.N. Ordos piešinys, 1875 m.
* Fotografija, 1927 m.Fotografija, 1927 m.
* KraštovaizdisKraštovaizdis
* Atminimo akmuoAtminimo akmuo
* Įrašas ant akmensĮrašas ant akmens
* PaminklasPaminklas
* Ekspozicija muziejujeEkspozicija muziejuje

Šaltiniai
---------

1. ↑  «Памяць. Iвацэвіцкi раён», 1997
2. ↑  Zbigniew Wojtiuk. Oba narody połączył Kościuszko

Nuorodos
--------

* Леанід Несьцярчук. Замкі, палацы, паркі Берасцейшчыны X–XX стагоддзяў. Мерачоўшчына. Mereczowszczyzna. Меречевщина
* Mereczowszczyzna. W ojczyźnie Tadeusza Kościuszki – Otwarty Przewodnik Krajoznawczy *Krajoznawcy.info.pl.*
Hitlerininkų tankų desantas su Panzerkampfwagen III, 1941 m.
**Tankų desantas** – ataka, kurios metu kareiviai iš pradžių važiuoja į mūšį ant tankų. Galutinės atakos metu jie nulipa ir kovoja pėsti. Desantu paprastai vadinamos iš lėktuvo išmestos kovotojų pajėgos, tačiau šiuo atveju tas pats žodis taikomas tankų atakai.

Tokia ataka yra labai pavojinga ir neefektyvi: neapsaugoti kareiviai lengvai pažeidžiami kulkosvaidžių ir kitokių ginklų. Bandant apsaugoti karius, naudojamos dūmų uždangos bei kitos priemonės. Visgi tankų desantas paprastai taikomas tada, jei armijai trūksta technikos, ir tai tenka kompensuoti labiau rizikuojant kareiviams.

Ši taktika buvo atrasta Tarybinės armijos Antrojo pasaulinio karo metu. Buvo specialūs tankinio desanto daliniai. 

Tarybiniai tankai net iki 1970 m. turėjo rankenas šiems desantininkams įsikabinti.

Šiuo metu dauguma armijų turi pakankamai šarvuočių, todėl ši taktika laikoma pasenusia.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tankų desantas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Действия десантом на танке
| **Henrikas Dmachauskas** |
| --- |
|  |
| Herbas „Pobog" |
| Herbas „Pobog" |
|  |
| Gimė | 1810 m. spalio 23 d.Zabalacė, dab. Dokšicų rajonas, Vitebsko sritis |
| Mirė | 1863 m. gegužės 26 d. (52 metai)prie Dokšicų |
| Tėvas | Mykolas Dmachauskas |
|  |
|  **Vikiteka** | Henrikas Dmachauskas |

**Henrikas Dmachauskas** (blrs. *Генрых Дмахоўскі*, lenk. *Henryk Dmochowski*, taip pat **Henry D. Saunders, Henry D. Sanders**, 1810 m. spalio 23 d. Zabalacė, dab. Dokšicų rajonas, Vitebsko sritis – 1863 m. gegužės 26 d. prie Dokšicų) – Lietuvos skulptorius, 1831 m. ir 1863 m. sukilimų dalyvis.

Biografija
----------

Kilęs iš dvarininkų. Tėvas Mykolas Dmachauskas buvo Edukacinės komisijos sekretorius Vilniuje. Baigė teisę Vilniaus universitete, studijavo skulptūrą, K. Jelskio mokinys. Per 1831 m. sukilimą veikė Trakų apskrityje. Sukilimui pralaimint su sukilėliais pasitraukė į Varšuvą, iš čia emigravo į Prancūziją. Ten priklausė Lietuvos ir rusų žemių draugijai.

1833 m. su J. Zalivskiu Austrijos valdomoje Galicijoje bandė sukelti valstiečių sukilimą. 1834 m. suimtas, iki 1837 m. tardomas, 1837–1841 m. kalintas. 1841–1851 m. tobulinosi Dailės mokykloje Paryžiuje, skulpt. F. Rudo, P. J. Davido d’Anžero dirbtuvėse. 1851–1861 m. gyveno JAV.

Užsienyje gyveno ir kūrė Henry D. Saunderso slapyvardžiu. Rengiant 1863 m. sukilimą buvo Dysnos apskrities karinis komisaras, per sukilimą – sukilėlių būrio vadas. Siekė valstiečius aprūpinti žeme. Žuvo per susirėmimą su Rusijos kariniu daliniu.

Kūryba
------

Sukūrė plakečių (J. Zalivskis, 1849 m.), portretinių biustų (Džordžas Vašingtonas, Bendžaminas Franklinas, Tomas Džefersonas, Tadas Kosciuška 1852–1861 m. M. Balinskis, 1863 m.), figūrinių antkapinių paminklų (savo žmonai, 1858 m. Filadelfija, Vladislovas Sirokomlė, 1862 m. Vilnius), skulptūrų (šv. Vladislovas, 1862 m. Vilniaus arkikatedra), medalionų (žudynėms Galicijoje atminti, 1846 m. M. Balinskis, 1861 m. Barbora Radvilaitė, 1862 m.).

Kūriniai romantinės krypties, patosiški, laisvos, impulsyvios lipdybos, kai kurie klasicizmui būdingų raiškos formų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis, Feliksas Sliesoriūnas. *Henrikas Dmachauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 31 psl.

Nuorodos
--------

* Straipsnis su portretu Archyvuota kopija 2006-02-14 iš Wayback Machine projekto. (baltarusių kalba)
* Sculptor Henry Dmochowski Saunders (anglų kalba)
* Posag zwrocony ku rzece. „Przegląd Polski"
| **Mina Levitan-Babenskienė** |
| --- |
| Gimė | 1932 m. kovo 5 d. (91 metai)Šiauliai |
|  |
| Veikla | dailininkė tekstilininkė |
|  |
| Alma mater | Lietuvos dailės institutas |

**Mina Levitan-Babenskienė** (g. 1932 m. kovo 5 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

Biografija
----------

1959 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Juozas Balčikonis, Sofija Veiverytė. 1959–1967 m. dirbo kombinate „Audėjas" Vilniuje.

Kūryba
------

Daugiausia sukūrė monumentalių dekoratyvinių gobelenų visuomeniniams interjerams („Chemija" Kuro aparatūros gamyklai Vilniuje, 1974 m. „Gyvenimas nugali" Pirčiupių memorialinis muziejus, 1984 m. „Polėkis" 1975 m. „Himnas gyvenimui" 1977 m. „Gyvenimo daigelis" 1978 m. Tarptautinis onkologijos centras, „Švelnumas" 1979 m. TSRS Užsienio reikalų ministerijos Spaudos centras, „Erdvinė kompozicija" Olimpinis spaudos centras, 1980 m. visi Maskvoje), audinių etalonų, batikų, aplikacijų, rištinių kilimų. Nuaudė faktūrinių („Elektronika" I–II 1972–1973 m. „Mėlyna erdvė" 1988 m. „Žvaigždžių takas" 2002 m. „Ramybės viršukalnė" 2006 m.), netaisyklingų konfigūracijų, ritminių reljefinių („Akmens gimimas" I–II 1991–1993 m.) gobelenų, nutapė pastelių („Galaktikų formavimasis" 2006 m.). Kūriniams būdinga tektoniška kompozicija, reljefiškumas, asociatyvumas, sodrios spalvos, įvairių medžiagų (vilna, sintetika, sizalis, liureksas, metalo viela) deriniai.

Nuo 1962 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Rusija, Prancūzija, Čekija, JAV, Vokietija ir kt.); individualios parodos: Vilnius – 1975 m. 1993 m. 2002–2005 m. 2007 m. Leidenas – 1997 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus, Vilniaus Gaono žydų muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nijolė Žilinskienė. *Mina Levitan-Babenskienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 57 psl.
|  |
| --- |
| Henrikas Asauskas |
| Pilnas vardas | Henrikas Asauskas |
| Šalis | Lietuvos vėliava Lietuva |
| Gimė | 1982 m. gegužės 20 d. (41 metai)Lietuva |
| Titulas | FIDE meistras (FM) |
| FIDE reitingas | 2318 (2015 m.) |
| Aukščiausias reitingas | 2384 (2002 m. balandis) |

**Henrikas Asauskas** (g. 1982 m. gegužės 20 d.) – Lietuvos šachmatininkas, nuo 2006 metų FIDE meistras (FM), Pasaulio ir Europos jaunių čempionatų dalyvis.

Biografija
----------

2001–2004 metais Aleksandro Stulginskio universitete baigė verslo vadybos bakalauro, 2005–2008 metais - ekonomikos magistro studijas.

2006–2007 m. Lietuvos žemės ūkio rūmų ekonomistas.
2008– 2008 m. AB "Kauno grūdai" ekonomistas.
2008–2009 m. UAB "Baltijos Brasta" finansininkas.
2009–2010 m. UAB "Ūkio banko rizikos kapitalo valdymas" projektų vadybininkas.
2010–2012 m. UAB "Rietavo veterinarinė sanitarija" finansų vadovas.
2013 m. UAB "Žalvija" (Šiauliai) vadovas.
2013 m. UAB "Baltic AgroPro" SEO (Klaipėda).
Nuo 2014 m. kovo KB "SV Obeliai" vadovas.

2005–2006 m. Plungės šachmatų klubo "Bokštas" treneris.
Nuo 2007 m. VšĮ Jaunimo šachmatų klubo "Trys nuliai" Kaune vadovas.

Pasiekimai
----------

* 2005 m. Europos šachmatų čempionatas (Zegrzė, Lenkija), 6 taškai tarp 229 dalyvių
* 2007 m. Europos jaunių šachmatų čempionatas (Drezdenas, Vokietija): 4 taškai tarp 403
* 2000 m. Pasaulio jaunimo šachmatų čempionatas (Jerevanas): 5 tšk. 52 vieta tarp 60 dalyvių
* 2002 m. Pasaulio jaunimo šachmatų čempionatas (Goa): 6,5 tšk. 41 vieta tarp 88 dalyvių
* 1999 m. Lietuvos šachmatų čempionatas: 5,5 taško, 10 vieta
* 2000 m. Pasaulio jaunių šachmatų čempionatas (Oropesa del Mar): 6,5 tšk. 20 vieta tarp 75 dalyvių
* 1998 m. Europos jaunių šachmatų čempionatas (Murekas, Štirija), 6 tšk. 7 vieta tarp 63 dalyvių

Šaltiniai
---------

1. ↑  Henrikas Asauskas: Reitingas
2. ↑  Henrikas Asauskas
*Nepainioti su monarchizmu.*
**Minarchizmas** – politinė ideologija, anarchizmo forma, teigianti, kad valstybė egzistuoti privalo, tačiau jos įtaka turi būti ypač maža – tik tokia, kokios užtektų apginti asmens teises ir laisves, kitu atveju likusias negindamas. Tuo jis skiriasi nuo visiško anarchizmo ar anarchokapitalizmo, teigiančio, kad jau vien pats valstybės egzistavimas yra žmogaus teisių ir laisvių pažeidimas, todėl ne tik nebūtinas, bet ir žalingas dalykas.

Minarchizmo terminą pirmasis pavartojo liberalizmo ir anarchokapitalizmo ideologas Samuel Edward Konkin III apie 1970 m.

Nors minarchistai sutinka dėl paties principo, kad asmens laisvė yra svarbiausias kriterijus sprendžiant kurias gyvenimo sritis turėtų tvarkyti valstybė, egzistuoja nesutarimai dėl pačių sričių. Turbūt labiausiai kraštutinis variantas yra palikti valstybei tik teisėsaugą ir įstatymų leidimą. Šiek tiek nuosaikesni minarchistai pasisako ir už įvairaus bendro visuomenės turto – pavyzdžiui, pinigų leidimo, kelių ir geležinkelių priežiūros palikimą valstybei.

Taip pat minarchistai pasisako už kuo didesnę valstybės decentralizaciją, pavyzdžiui, didesnę miestų ar regionų savivaldą, kadangi sprendimai jų nuomone turėtų būti geresni, kai jų priėmėjai yra arčiau aptariamų objektų.

Ši ideologija kritikuojama kaip prieštaringa. Pavyzdžiui, jau vien tam, kad valstybė galėtų egzistuoti – nesvarbu, kokias ji turės teises ir kokias sritis tvarkys – jos piliečiai privalo būti apmokestinti. Tai jau pažeidžia asmens teisę į savo turtą, be to automatiškai reikalauja palikti valstybei galimybę naudoti prievartą prieš asmenį tais atvejais, kai jis atsisako mokėti mokesčius.

Žinomiausi minarchistai: Ludwig von Mises, Friedrich Hayek, Milton Friedman ir kiti.

Nuorodos
--------

* International Society for Individual Liberty
| Akara |
| --- |
| Akaros žemupys šalia Beleno Akaros žemupys šalia Beleno |
| **Ilgis** | 390 km |
| **Ištakos** | Tailandijos apylinkės |
| **Žiotys** | Para |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Akara |

**Akara** (port. *Rio Acará*) – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Paros valstijoje; Paros (Amazonės deltos šaka) dešinysis intakas. Prasideda Tailandijos miesto apylinkėse, aukštupyje dar vadinama ***Aju Asu*** (*Rio Aiú-Açú*). Vinguriuoja į šiaurę, šiaurės rytus lygiagrečiai su Tokantinsu. Ties Akaros miestu susilieja su Akara Mirinu ir vadinama Akara. Pačiame žemupyje skaidosi į protakas, sudaro salas. Ties Belenu su Gvamos upe sudaro bendras žiotis ir įsilieja į Paros estuariją.

Didžiausi intakai: Možu (kairysis), Akara Mirinas (dešinysis).

Prie Akaros upės įsikūrę Akaros ir Beleno miestai, Beleno jūrų uostas.

Upėvardis kilęs iš tupių–gvaranių žodžio *akará*, reiškiančio žuvį skaliarą.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Mapa Multimodal Pará, DNIT, 2013.
3. ↑   NAVARRO, E. A. *Dicionário de tupi antigo: a língua indígena clássica do Brasil*. São Paulo. Global. 2013. p. 541.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

XVI a. pab. Tanseno portretas
**Mijanas Tansenas** (hind. मियां तानसेन, IAST: *Miyāṃ Tānsen*, dar žinomas kaip ***Mohamadas Ata Khanas***; g. ~1506 m. – m. 1586 ar 1589 m. Agroje) – žymus indų Hindustani muzikos kompozitorius, vienas iš svarbiausių dhrupado stiliaus kūrėjų ir atlikėjų. Išpopuliarino rebabo instrumento naudojimą Indijoje. Buvo Mugolų imperatoriaus Akbaro muzikas, vienas iš devynių jo rūmų išminčių.

Kadangi apie Tanseną sukurta daug legendų, jo tikrasis gyvenimas nėra gerai žinomas. Gimė hindų Gaurų brahmanų šeimoje, spėjama, kad Revoje arba Gvaliore (dab. Madhja Pradešas). Pasakojama, kad muzikuoti pradėjo būdamas penkerių, Vrindavane mokėsi pas žymų muziką, bhaktą Svamį Haridasą. Ten išmoko dhrupalo dainavimo technikų. Vėliau mokėsi pas sufijų Muhamadą Ghausą. Iš jo Tansenas išmoko persiškų-arabiškų muzikos sampratų, jas jungė su indiškosiomis. 1555 m. tapo Revos karaliaus muziku, o 1562 m. pakviestas į Akbaro rūmus. Ten jis vėliau priimtas į devynių išminčių (*navaratna*) būrį.

Tanseno pasirodymai, dažniausiai rengti Fatehpur Sikryje, sutraukdavo didelį susidomėjimą, buvo labai mėgiami paties Akbaro. Keletas Tanseno sukurtų ragų plačiai grojamos iki šių laikų. Daugelis dhrupado gharanų save kildina iš Tanseno.

Kada ir kur Mijanas Tansenas mirė, nėra žinoma, spėjama, kad 1586 m. Delyje arba 1589 m. Agroje. Palaidotas Gvaliore, savo mokytojo Muhamaudo Ghauso mauzoliejuje. Ten kasmet jo garbei vyksta Tanseno muzikos festivalis.
| Medaliai |
| --- |
| Samantha Schultz |
| Moterų šiuolaikinė penkiakovė |
| **Atstovaujant:  Jungtinės Amerikos Valstijos**  |
| Panamerikos žaidynės |
| **Auksas** | 2019 Lima | Estafetė |
| **Sidabras** | 2019 Lima | Penkiakovė |

**Samantha Schultz** (**Samantha Achterberg**, g. 1992 m. kovo 27 d.) – JAV šiuolaikinės penkiakovės sportininkė, Panamerikos žaidynių prizininkė.

Biografija
----------

2011 m. amerikietė debiutavo pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionate. Sportininkė finalo nepasiekė ir liko 59-oje vietoje. 2012 m. tapo pasaulio jaunimo čempionato moterų estafetės čempione.

2015 m. Samantha dalyvavo Panamerikos žaidynėse, kurios taip pat buvo atranka į olimpines žaidynes. Sportininkė užėmė 11-ą vietą ir neiškovojo olimpinio kelialapio.

2018 m. pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionate amerikietė pateko į finalą, bet jame užėmė paskutinę 36-ą vietą. 2019 m. Panamerikos žaidynėse Schultz laimėjo auksą moterų estafetėje ir sidabrą individualioje penkiakovės rungtyje. Prizinė vieta taip pat garantavo sportininkės patekimą į olimpines žaidynes.

Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Schultz dalyvavo moterų penkiakovės varžybose. Sportininkė finišo liniją kirto 21-oje vietoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugpjūčio 31 d.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Minangkabau kalba *Baso Minangkabau* |
| Kalbama | Indonezijos vėliava Indonezija Malaizijos vėliava Malaizija |
| Kalbančiųjų skaičius | ~8,5 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | Austronezinės 
Malajų-polineziečių  
Malajų   **Minangkabau** |
| Rašto sistemos | arabų raštas, lotynų raštas |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | - |
| ISO 639-2 | min |
| ISO 639-3 | min |

**Minangkabau kalba** (*Baso Minangkabau*) – austronezinių kalbų šeimai, malajų-polineziečių grupei priklausanti kalba, vartojama minangkabau tautybės žmonių, kurie gyvena Indonezijoje (daugiausia Vakarų Sumatroje, vakarinėje Riau, pietų Ačehe, kitur Sumatroje). Taip pat kalbančiųjų yra Malaizijoje, daugiausia Negeri Sembilano valstijoje, kur gyvena nemažai emigrantų iš Sumatros. Bendras kalbančiųjų skaičius – ~8,5 mln. gyventojų. Minangkabau kalba labai artima malajų kalbai ir neretai laikoma jos tarme.

Minangkabau kalba pati turi daug tarmių, kurios neretai paplitusios tik keliuose kaimuose. Standartine tarme laikoma  *Agam-Tanah Datar*. Seniau ši kalba neretai buvo užrašoma tiek arabų, tiek lotynų raštu, dabar naudojamas lotynų raštas.

Nuorodos
--------

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Minangkabau kalba***

* min Duomenys apie kodu „min" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
**Akceleracija** (lot. *acceleratio*) – lytinio brendimo greitėjimas ir ankstyvėjimas, galutinių kūno matmenų (ūgio, masės) didėjimas. 

Pastebėta XIX a. pabaigoje, paspartėjo XX a. Pirmiausia ji prasidėjo ekonomiškai išsivysčiusiuose regionuose – Vakarų Europoje, Skandinavijoje, JAV, Kanadoje, išplito Vidurio ir Rytų Europoje, vėliausiai pasiekė Aziją, kai kurias Afrikos šalis. Iš pradžių labiau paveikė urbanizuotas vietoves, pastaruoju metu akceleracija mieste ir kaime reiškiasi vienodai. Stipriau atsiliepė šiaurinėms populiacijoms.

XIX–XX a. sandūroje lietuvėms pirmosios mėnesinės prasidėdavo vidutiniškai 15,2 metų (gyvenančioms mieste) ir 15,4 metų (gyvenančioms kaime), o 2001 m. – atitinkamai – 13,3 metų ir 13,8 metų. 2010 m. vidutinis menstruacijų pradžios amžius – 13,1. 2015 m. – 12,8. Apie berniukų brendimą duomenų beveik nėra.

Taip pat padidėjo vyrų ūgis Lietuvoje (1875–2001 m.) – 16 cm (dabar vidutinis ūgis brendimo pabaigoje – apie 181 cm); moterų lietuvių padidėjo 13 cm (dabar vidutinis ūgis – apie 168 cm). Naujausi tyrimai atskleidžia, kad sustojo Lietuvos vaikų ūgio akceleracija. Per dešimtmetį iki 1990-ųjų jie paaugo vidutiniškai 2–3 cm. 2010 m. duomenimis, vidutinis vaikų ūgis per dešimtmetį nuo 1990-ųjų padidėjo 1–2 cm.

2010 metais atliktas žvalgomasis tyrimas parodė, kad nutukimo paplitimas kai kuriose amžiaus grupėse per dešimtmetį padidėjo 1–3 proc. antsvorio, t. y. padidėjusio svorio, bet dar ne nutukimo, užfiksuota 5–7 proc. daugiau. 2013–2014 metų tyrimų rezultatai atskleidė, kad nutukimo paplitimas per penkerius metus padidėjo 5–6 proc. o antsvorio – maždaug 10 procentų. Vienas reikšmingesnių mergaičių lytinio brendimo akceleracijos veiksnių.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  Janina Tutkuvienė. *Akceleracija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
2. 1 2  Tutkuvienė, Janina (2018-10-09). „Dėl ankstėjančio paauglių brendimo kalta ne tik mityba ir santykiai šeimoje". *LRT*.  LRT laida.
3. 1 2  Tutkuvienė, Janina (2015-06-10). „Lietuvoje daugėja nutukusių vaikų, ūgio akceleracija sustojo". *LRT*.
Koordinatės: 55°38′34″š. pl. 26°16′10″r. ilg.﻿ / ﻿55.642786°š. pl. 26.269426°r. ilg.﻿ / 55.642786; 26.269426

|  Rūsteikių sentikių cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Свято-Покровский храм |
| **Savivaldybė** | Zarasų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Rūsteikiai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1908 m. |

**Rūsteikių sentikių cerkvė** – veikiantys rusų stačiatikių (sentikių) maldos namai Zarasų rajone, Rūsteikių kaime, 10,5 km į pietus nuo Zarasų, prie kelio  **5306**  Zarasai–Kopūstinė–Tumiškė–Salakas , 4,3 km į vakarus nuo kelio  **102**  Vilnius–Švenčionys–Zarasai .

Parapijos kapinės nuo XX a. pradžios įsikūrusios Tumiškės kaime.

Priekinio kupolo kryžius
Langas

Istorija
--------

Archyviniai duomenys nurodo sentikių bendruomenės Rūsteikiuose pradžią 1890 m. Sentikiai čia buvo apsigyvenę daug anksčiau, bet valdžios persekiojami jie negalėjo susivienyti. Pasikeitus aplinkybėms į gerąją pusę, atsirado proga pasistatyti savo maldos namus. Jie iškilo 1908 m. Iki tol pamaldos vykdavo parapijiečių namuose. 1915-1919 m. šventovė buvo uždaryta.

1930–aisiais bendruomenėje buvo apie 500 narių. Jie kreipėsi į valdžią su prašymu atidaryti religijos mokymo kursus, o vaikus mokyti dėstomąja rusų kalba, nes apie 100 jų mokėsi lietuviškose mokyklose. Po 1929 m. kreipimosi į Lietuvos Prezidentą cerkvės remontui buvo skirta paskola įsigyti medienai.

Per Antrąjį pasaulinį karą nukentėjo dauguma Rūsteikių sentikių. Po 1960 m. bendruomenė ilgai neturėjo savo šventiko. 1990–ųjų viduryje maldos namai liko be ikonų ir bažnytinių knygų, pamaldos nebevyko.

Restauruota cerkvė vėl atnaujino savo veiklą 2008 m. spalio 19 d. joje buvo švenčiama cerkvės 100 metų sukaktis. Nuo to laiko cerkvėje pastoviai vyksta pamaldos, į kurias susirenka iki 50 žmonių. 2016 m. vyko klebonijos atstatymo darbai.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rūsteikių sentikių cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Rūsteikių sentikių religinė bendruomenė (*Рустейкская староверческая религиозная община*)
* Rūsteikių bendruomenės istorija Archyvuota kopija 2016-03-07 iš Wayback Machine projekto.
* Sentikiai kryžiumi pagerbė protėvius
* Sentikiai paminėjo reikšmingas datas
| Samara |
| --- |
| Samaros kilpos Samaros kilpos |
| **Ilgis** | 311 km |
| **Baseino plotas** | 22 660 km² |
| **Vidutinis debitas** | 17 m³/s |
| **Ištakos** | Donecko kalvagūbris |
| **Žiotys** | Dniepras |
| **Šalys** | Ukraina |

**Samara** (ukr. *Самара*) – upė rytų Ukrainoje; Dniepro kairysis intakas. Prasideda Donecko kalvagūbryje, Donecko srities šiaurės vakaruose, prie Marijivkos kaimo. Aukštupyje kerta Charkivo srities pakraštį, o toliau teka į vakarus Dniepropetrovsko sritimi. Žemupyje pasuka į pietvakarius ir Dnipre įteka į Dnieprą.

Didžiausi intakai: Bykas, Vovčia (kairieji), Didžioji Ternivka (dešinysis). Upės vagos plotis iki santakos su Vovčia – 15–40 m, toliau – 40–80 m (didžiausias plotis 300 m). Slėnis asimetrinis, 2,5–12 km pločio. Salpa abipusė, 3–4 km pločio. Upė užšąla gruodžio pabaigoje, atitirpsta kovo pradžioje. Aukštupio vaga vietomis išdžiūsta, susiskaido į atskirus telkinius. Žemupyje patvenkta. Prie Samaros įsikūrę miestai: Ternivka, Novomoskovskas, Dnipras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 366
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

BIOS nuostatų keitimas
**Basic Input/Output System** (BIOS) – bazinė įvesties/išvesties sistema – tai sisteminė programa, kuri saugoma kompiuterio pastovios atminties (informacija nedingsta išjungus elektros maitinimą) mikroschemoje. Ją galima perprogramuoti ir taip atnaujinti BIOS programą. BIOS atlieka tokias funkcijas:

* kompiuterio tikrinimo testo POST (*Power On Self Test*), kuris įjungus AK tikrina visus svarbiausius sistemos komponentus, vykdymas (šioje stadijoje sistema gali pateikti garsinius signalus, kurie reiškia tam tikras klaidas ir pagal kurių kiekį galima nustatyti klaidos tipą ir vietą);
* kompiuterio aparatūros parametrų konfigūravimas bei derinimas (BIOS Setup);
* operacinės sistemos (OS) pakrovimas. Viena dažniausiai keičiamų BIOS nuostatų yra įrenginio, iš kurio pirmiausia turi būti bandoma pakrauti sistemą, nurodymas.
* aparatinių tvarkyklių (*drivers*) (programų, valdančių kompiuterio aparatines sudedamąsias dalis) pateikimas operacinei sistemai ir programiniam aptarnavimui;
* sisteminės plokštės suderinimas su kitais kompiuterio komponentais;
* sisteminių įrenginių aparatinių pertraukčių aptarnavimas;

BIOS sauganti atminties mikroschema, paženklinta gamintojo lipduku
Šiuolaikiniai kompiuteriai gali turėti įvairių aparatinių priemonių, kurios reikalauja programinio konfigūravimo. BIOS parametrų ir aparatinės AK konfigūracijos nustatymui naudojama BIOS'e saugoma programa *Setup*. Dalis šia programa nustatytų konfigūracijos parametrų visada saugoma atmintyje CMOS (*Complementary Metal Oxide Semiconductor*). Šioje mikroschemoje taip pat patalpintas laikrodis (*Real Time Clock*). Energiją, skirtą CMOS, teikia mažas maitinimo elementas, kad CMOS saugomi duomenys nebūtų prarandami įšjungus PC.

Jei dėl kokių nors priežasčių buvo išgadinta BIOS (pvz. po nesėkmingo bandymo ją atnaujinti), tai kompiuteris visai nebesikraus. Šiuolaikiniai kompiuteriai gaminami su dviguba BIOS (Dual-BIOS) – jei atnaujinant BIOS kompiuteris „pakibo", tai kitą kartą įjungiant kompiuterį bus galima atstatyti BIOS iš atsarginės kopijos.

Atviro kodo BIOS
----------------

Konkrečiai pagrindinei plokštei pritaikytą BIOS variantą dažniausiai sukuria šios plokštės gamintojas, ir galutinis jos išeities kodas būna paslaptis. Esama iniciatyvos sukurti atviro kodo BIOS (LinuxBIOS projektas). Kadangi BIOS pradeda dirbti dar neveikiant operatyvinei atminčiai (jos inicializacija – viena BIOS užduočių), specialiai šiam projektui buvo sukurtas vien registrus naudojantį kodą kuriantis C kompiliatorius (*romcc*). Autoriai teigia, jog LinuxBIOS kompiuterį darbui paruošia greičiau, nes jau nuo šešioliktos instrukcijos dirba 32 bitų režimu (dauguma įprastinių BIOS visą laiką dirba 16 bitų režimu). Tačiau ši BIOS dirba tik su tokia įranga, kurios gamintojai sutiko atskleisti būtiną techninę informaciją.
Koordinatės: 54°41′30″š. pl. 25°18′12″r. ilg.﻿ / ﻿54.691787°š. pl. 25.303406°r. ilg.﻿ / 54.691787; 25.303406

Vilniaus Balio Dvarionio dešimtmetė muzikos mokykla
**Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetė muzikos mokykla** – muzikos mokykla Vilniuje. Pavadinta lietuvių kompozitoriaus vardu.

Adresas: T. Kosciuškos 13, Vilnius, LT-01100. Greta – Nacionalinė Mikalojaus Konstantino Čiurlionio menų mokykla (T. Kosciuškos g. 11).

Istorija
--------

1948 m. sausio 1 d. įsteigta Vilniaus septynmetė muzikos mokykla (veikė fortepijono, styginių instrumentų, pučiamųjų instrumentų, teorinis, bendro fortepijono skyriai).

1949 m. įsteigtas akordeono skyrius.

1973 m. mokyklai suteiktas Balio Dvariono (1904–1972) vardas.

1976 m. įkurtas Džiazo ir populiariosios muzikos skyrius.

1983 m. mokykla tapo dešimtmete muzikos mokykla.

1995 m. mokykloje įsteigta Dailės studija (nuo 2002 m. – Dailės skyrius).

Vadovybė
--------

* Direktorė Irena Karsokienė
* Direktorės pavaduotojos ugdymui:
	+ Leokadija Buchmalecienė (fortepijono, styginių, teorinio skyrių veikla; atsakinga už pedagogų kvalifikacijos kėlimą),
	+ Ieva Šataitė-Dailidienė(džiazo ir populiariosios muzikos, pučiamųjų, akordeono, bendrojo fortepijono skyrių veiklą,
	+ Vaida Beinarienė (liaudies instrumentų,choro,bendrojo fortepijono skyrių veiklą.

Nuorodos
--------

* Oficiali Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetė muzikos mokyklos tinklavietė