recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Trakų rajono savivaldybės herbas (Trakų žemės herbas)
**Trakų rajono savivaldybės herbas** arba **Trakų žemės herbas** – vienas iš Trakų rajono savivaldybės heraldikos atributų. Herbo raudoname lauke karys sidabriniais šarvais, dešinėje rankoje laikantis sidabrinę ietį su auksiniu ietigaliu, o kaire ranka atsirėmęs į raudoną skydą su auksiniais Gediminaičių stulpais.

Istorija
--------

Trakų žemės herbas išsirutuliojo iš Trakų kunigaikščių antspaudų. Jau XIV a. viduryje Kęstučio ir jo sūnaus Vytauto antspauduose vaizduojama šarvuoto kario figūra. Istorinis Trakų žemės herbas vienas seniausių ir gražiausių Lietuvos teritorinių simbolių. Atsiradęs Trakų kunigaikščio Kęstučio antspauduose XIV a. jis išliko iki 1795 m. t. y. net keturis šimtmečius. Siekiant jį išsaugoti kaip istorinę relikviją nutarta Trakų istorinį herbą palikti Trakų rajono savivaldybei, kuri yra vienintelė tikroji senosios heraldikos paveldėtoja.

Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą patvirtino 1998 m. vasario 5 dekretu Nr. 1511.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Trakų rajono savivaldybės vėliava
| London Records |
| --- |
|  |
| Pagrindinėbendrovė | Warner Music Group |
| Įkurta | 1947 m. |
| Žanras | Įvairūs |
| Kilmės šalis | Jungtinė Karalystė |

**London Records** yra Jungtinėje Karalystėje įsikūrusi įrašų kompanija, iš pradžių platinusi muzikos įrašus Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kanadoje ir Lotynų Amerikoje nuo 1947 iki 1979 metų iki kol tapo nepriklausoma įrašų kompanija.

Istorija
--------

„London Records" įrašų kompanija buvo įkurta 1947 metais, kaip „Decca Records" įrašų kompanijos atšaka. Tačiau 1979 metais „London Records" vadovybė nusprendė tapti privačia įrašų kompanija, ne atskira „Decca Records" atšaka, nes tais pačiais metais „PolyGram" įsigijo „Decca Records".

„Universal Music Group" („Decca" savininkas) 1998 m. įsigijo „PolyGram" tačiau iki to laiko „Londono Records" jau tapo nepriklausoma įrašų kompanija ir jai vadovavo Roger Ames. Kai Roger Ames perėjo į „Warner Music Group", jis „paėmė" įrašų kompanija kartu su savimi.

Filialai ar susijusios įrašų kompanijos
---------------------------------------

Čia pateikiami „London Records" filialai ar susijusios įrašų kompanijos, su kuriomis „London" anksčiau bendradarbiavo.

* Colonial
* Monument
* Seville Records
* Felsted
* Dial
* Sire
* Hi
* S.P.R. Q. Records
* Best Records
* Terrace Records
* Garpax Records
* Garrett Records
* Chairman Records
* Tribe
* Parrot
* Deram
* Threshold
* MAM
* UK
* Phase 4 Stereo

Ankstesni London Records atlikėjai
----------------------------------

Čia pateikiami atlikėjai ar muzikos grupės, kurie anksčiau priklausė „London Records" įrašų kompanijai.

* The Bachelors
* Bananarama
* Dannii Minogue
* Teresa Brewer
* Marianne Faithfull
* Holly Valance
* Vera Lynn
* Mantovani
* Marmalade
* Moody Blues
* The Nashville Teens
* Poppy Family
* Rolling Stones
* Salt N Pepa
* Savoy Brown
* Sugababes
* The Tornados
* Unit 4 + 2
* Win
* ZZ Top

London 90 atlikėjai
-------------------

Čia pateikiami atlikėjai ar muzikos grupės, kurie priklauso ar anksčiau priklausė „London Records" įrašų kompanijai nuo 1990 metų.

* Back To The Planet
* Chumbawamba
* East 17
* The Yes/No People
* Voice of the Beehive
* New Order
* Kaliphz
* Michaela Strachan
* The High
* Hard Rain
* Norman Giscombe
* Michelle Shocked
* No Sweat
* Perfect Day
* Wet Wet Wet
* Glenn Medeiros
* Jimmy Somerville
	+ Bronski Beat
	+ Communards
* Banderas
* Then Jerico
* Zucchero
* All Saints
	+ Shaznay Lewis
	+ Melanie Blatt
* Sugababes
	+ Siobhan Donaghy
* His Latest Flame
* A

Nuorodos
--------

* Decca ir London singlų sąrašasa Archyvuota kopija 2009-03-26 iš Wayback Machine projekto.
* Decca ir London albumų sąrašas Archyvuota kopija 2009-02-02 iš Wayback Machine projekto. (tiktai pop muzika)
|  |
| --- |
| **Londono Heathrow oro uostas** |
|  |
| IATA: LHR - ICAO: EGLL |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Operatorius | BAA Ltd |
| Miestas | Londonas |
| Aukštis virš jūros lygio | 25 m |
| Koordinatės | 51°28′39″N, 00°27′41″W |
| Tinklalapis | Heathrow oro uostas |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 09L/27R | 3902 |  | asfaltas |
| 09R/27L | 3658 |  | asfaltas |

**Londono Heathrow oro uostas** (angl. *London Heathrow Airport*) – pagrindinis Jungtinės Karalystės tarptautinis oro uostas. Įsikūręs 24 km į vakarus nuo Londono centro. Pagal aptarnautų keleivių skaičių per mėnesį šis oro uostas pasaulyje yra 6 vietoje – 2014 m. jis aptarnavo 5 387 073 keleivius. Tuo tarpu per 2013 m. oro uostas aptarnavo 72 367 05 keleivius (3,3 procento daugiau nei 2012 m.). Oro uostas turi 5 terminalus. Jis yra British Airways, Virgin Atlantic Airways pagrindinė bazė.

Iš Heathrow gausiausi keleivių srautai keliauja į Niujorką, Dubliną, Amsterdamą, Paryžių, Čikagą, Dubajų, Honkongą, Frankfurtą, Los Andželą, Madridą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Passenger Traffic Monthly Ranking Archyvuota kopija 2018-07-29 iš Wayback Machine projekto.
**Šokantis Vilnius** – šokio festivalis, organizuojamas Vilniuje. Rengia Vilniaus šokių klubas „Šokiai.lt" (vadovė Jelena Aleksandravičienė). Dalyviai gali nemokamai pasimokyti pirmųjų šokio žingsnių, susipažinti su žinomais šokių mokytojais, televizijos projektų žvaigždėmis. Mokoma pramoginių šokių ir salsos (poromis), solo latino, pilvo ir moderniojo šokio, zumbos, regetono, „pop-dance" (šokama po vieną).

Istorija
--------

2009 metais Šokių klubas „Šokiai.lt-DILEKSA" paskelbė visuomeninę akciją „Šokantis Vilnius", kurios metu visą vasario mėnesį sostinės gyventojai buvo kviečiami į nemokamas šokių pamokas. Taip siekta prisidėti prie „Vilnius – Europos kultūros sostinė 2009" projekto renginių ir paskatinti vilniečius atrasti šokį. Nuo 2009 m. rugpjūčio 28 d. iki rugsėjo 18 dienos kiekvieną penktadienį sostinės gyventojai buvo kviečiami į nemokamas šokių pamokas.

2011 metais Kovo 18 ir 25 dienomis „Forum Palace" rūmuose 17 ir 20 valandomis klubas „Šokiai.lt" šeštą kartą organizavo akciją „Šokantis Vilnius", per kurią visi norintieji kviečiami nemokamai pašokti. Festivalio metu profesionalūs mokytojai mokė šokti trijose Vilniaus vietose. Iš viso įvyko 30 pamokų.

2014 metais „Šokančio Vilniaus" renginiuose lankytojai galėjo susipažinti su įvairių pasaulio tautų šokių stiliais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vasario mėnesį vyks visuotinė akcija „Šokantis Vilnius" (DELFI naujienos)
2. ↑  Dovana vilniečiams – šokių pamokos nemokamai
3. ↑  Zumba: nauja manija lietuvaičiams Archyvuota kopija 2016-10-13 iš Wayback Machine projekto. (Žydrė JANKUTĖ 2011-03-18, Lietuvos žinios)
4. ↑  Festivalis „Šokantis Vilnius" kviečia atrasti savo šokių stilių Archyvuota kopija 2011-11-22 iš Wayback Machine projekto. (Lietuvos rytas)
5. ↑  V. Urba: "Artėja didelė šventė! "Archyvuota kopija 2016-10-13 iš Wayback Machine projekto. (Lietuvos žinios)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Lukas Staugaitis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1838 m. vasario 7 d.Ramoniškių kaime, dab. Šakių rajonas |
| Mirė | 1913 m. rugpjūčio 1 d. (75 metai)Gižų kaime, dab. Vilkaviškio rajonas |
|  |
| Veikla | kunigas, vertėjas, draudžiamos spaudos platintojas |
|  |
| Alma mater | Seinų kunigų seminarija |

**Lukas Staugaitis** (1838 m. vasario 7 d. Ramoniškių kaime, dab. Šakių rajonas – 1913 m. rugpjūčio 1 d. Gižų kaime, dab. Vilkaviškio rajonas) – Romos katalikų kunigas, vertėjas, draudžiamos spaudos platintojas.

Biografija
----------

Mokėsi Seinų kunigų seminarijoje, vėliau dirbo pastoralinį darbą Lukšių, Griškabūdžio, Zapyškio, Aukštosios Panemunės, Alvito, Didvyžių, Gižų bažnyčiose. Iki spaudos draudimo panaikinimo 1904 m. platino draudžiamas lietuviškas maldaknyges ir kitus spaudinius, kurios gaudavo iš knygnešio kunigo Martyno Sederavičiaus. Gižuose 1907 m. įkūrė „Žiburio" draugijos skyrių, įsteigė biblioteką – skaityklą, o 1910 m. surengė viešą lietuvišką vakarą su vaidinimu. Vertė religinę literatūrą.

Pagarsėjo išleidęs perdirbtą Motiejaus Brundzos elementorių *Lietuviszkas lementorius dėl mažų vaikelių. Naujei iszleistas ir aiszkei pervejzėtas K.L. S. Tilžė, 1888*. Iš viso nuo 1888 iki 1904 m. išleista devyniolika elementoriaus leidimų.
| **Valerijus Petrovas** |
| --- |
| Gimė | 1908 m. birželio 19 d.Kaunas, Rusijos imperija |
|  |
| Veikla | geologas |

**Valerijus Petrovas** (1908 m. birželio 19 d. Kaune – 1993 m. Sausio 1 d Maskva) – TSRS geologas, petrografas.

Biografija
----------

Gimė 1908 m. birželio 19 d. Kaune. Vaikystę praleido Kaukaze. 1927 m. baigė Leningrado universitetą. 1930 m. pradėjo užsiiminėti petrografija, tyrinėjo vulkanines uolienas. II pasaulinio karo metu Urale veikusiose gamyklose tyrinėjo ugniai atsparias medžiagas. Po karo tyrinėjo tektoninių procesų metu susidariusias uolienas. 1948 m. tapo mokslų daktaru. Nuo 1949 m. dirbo geologijos institute, dalyvavo tyrimuose pritaikant įvairias uolienas pramonės srityse. 1955 m. tapo perlito uolienos panaudojimo iniciatoriumi, TSRS tapo didžiausia perlito eksportuotoja visame pasaulyje. Per savo darbo metus išleido ir parašė apie 400 mokslinių straipsnių ir monografijų. Už savo nuopelnus geologijos mokslui buvo apdovanotas įvairiais TSRS ir kitų šalių apdovanojimais: Garbės ženklo ordinu ir Darbo raudonosios vėliavos ordinu. Priklausė tarptautinei mineralogijos komisijai.

Darbai
------

* *Петрография Грузии* (1945)
* *Основы учения о древней коре выветривания* (1967)
* *Магма и генезис магматических пород* (1972)

Nuorodos
--------

* Biografija (rus.)
* Darbai (rus.)
Valerijuas Konovalovas (kairėje) remontuoja dviratį Dianai Žiliūtei
**Valerijus Konovalovas** (g. 1954 m. birželio 19 d. Uralskas, dab. Oralas, Kazachija) – Lietuvos dviračių sporto treneris.

Biografija
----------

Žmona dviratininkė Laima Zilporytė, sūnus Ignatas Konovalovas. 1975 m. baigė Uralsko pedagoginį institutą. 1976–1980 m. Lietuvos dviračių sporto treneris Vilniuje, nuo 1980 m. Panevėžyje, nuo 1989 m. merginų dviračių sporto klubo „Fortūna" treneris ir pirmininkas. Lietuvos moterų dviračių rinktinės vyriausiasis treneris.

Išugdė daug žymių dviratininkių, iš jų pasaulio čempionatų ir olimpinių žaidynių čempionės ir prizininkės: Rasa Leleivytė, Edita Pučinskaitė, Jolanta Polikevičiūtė, Rasa Polikevičiūtė, Modesta Vžesniauskaitė, Liuda Triabaitė, Laima Zilporytė, Aiga Zagorska, Diana Žiliūtė.

Įvertinimas
-----------

* 1995 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Valerijus Konovalovas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 502 psl.
„Pioneer 11" prie Saturno
**Pioneer 11** – antrasis kosminis zondas, NASA paleistas 1973 m. balandžio 6 d. su misija tirti Jupiterį ir išorinę Saulės sistemos dalį. Tai pirmasis kosminis aparatas, tyręs Saturno planetą. „Pioneer 11", kitaip nei „Pioneer 10", kuris tyrė tik Jupiterį, pasinaudojo Jupiterio gravitacine jėga, kuri pakeitė jo trajektoriją link Saturno. Zondas svėrė 259 kg. „Pioneer 11" kontaktą su Žeme prarado 1995 m.

Laiko juosta
------------

„Pioneer 11" kosminiame zonde, kuris buvo antrasis žmonijos sukurtas aparatas, palikęs Saulės sistemą, palikta informacinė plokštelė apie žmoniją. Joje atvaizduotos dvi žmonių lytys – vyras ir moteris.
* 1973 m. balandžio 6 d. – Pioneer 11 paleidimas,
* 1974 m. balandžio 19 d. – praskriejo pro asteroidų žiedą,
* 1974 m. gruodžio 2 d. – praskriejo Jupiterį,
* 1979 m. rugsėjo 1 d. – praskriejo Saturną,
* 1985 m. vasaris – prasideda energijos sekimas,
* 1995 m. rugsėjo 30 d. – misijos pabaiga. Pioneer 11 už 10 460 000 000 km nuo Žemės,
* 1995 m. lapkritis – paskutinis susisiekimas su Pioneer 11.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Pioneer". Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2021-12-30).
Šv. Jono katedra
**Valetos Šv. Jono katedra** (malt. *Kon-Katidral ta’ San Ġwann*) stovi Valetoje, Maltoje. Pastatyta Maltos Ordino riterių. Statyta tarp 1573 ir 1578 m. 1572 m. Jean de la Cassière užsakymu, katedrą suprojektavo Maltos karinis architektas Girolamo Cassar. Bažnyčia yra laikoma vienu iš geriausių Europos baroko architektūros pavyzdžių.

Interjeras
----------

Katedros interjeras, palyginus su fasadu, yra labai puošnus, dekoruotas boroko laikų stiliumi. Interjerą suprojektavo Kalabrijos menininkas bei Maltos Ordino riteris Mattia Preti. Jis sukūrė sudėtingas, akmenines raižytas sienas, skliautines tapytas lubas bei šoninius altorius, ištapytus scenomis iš Šv. Jono gyvenimo. Marmurinės grindys yra kapų, kuriuose yra palaidoti 375 riteriai bei Ordino tarnautojai, seka.

Koplyčios
---------

Katedroje yra septynios koplyčios, kurios yra skirtos Ordino riteriams. Kairėje esančios koplyčios:

* Anglobavariška koplyčia.
* Provanso koplyčia skirta Arkangelui Mykolui.
* Prancūziška koplyčia skirta Apaštalui Pauliui.
* Itališka koplyčia skirta Šv. Kotrynai Aleksandrietei.
* Vokiška koplyčia skirta Trims karaliams.

Dešinėje pusėje esančios koplyčios:

* Švenčiausiojo Sakramento koplyčia
* Overnės koplyčia skirta Šv. Sebastijonui.
* Aragono koplyčia skirta Šv. Jurgiui.
* Kastilijos, Leono ir Portugalijos koplyčios skirtos Apaštalui Jokūbui vyresniajam.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Oficiali Šv. Jono katedros svetainė
| **Algimanta Žukauskienė** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. rugsėjo 27 d. (70 metų)Pasvalys |
| Vaikai | Monika |
|  |
| Veikla | žurnalistė, redaktorė, televizijos laidų vedėja |
|  |
| Alma mater | 1975 m. Vilniaus universitetas |

**Algimanta Nainytė-Žukauskienė** (g. 1952 m. rugsėjo 27 d. Pasvalyje) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė, televizijos laidų vedėja.

Biografija
----------

1960–1970 m. mokėsi Pasvalio vidurinėje mokykloje, baigė aukso medaliu. 1970–1975 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete studijavo žurnalistikos specialybę. 1973 m. praktiką atliko Lietuvos televizijoje, dirbo radijuje, jaunimo redakcijoje.

1975–1976 m. savaitraščio „Kalba Vilnius" muzikos skyriaus redaktorė. 1976–1989 m. dirbo Lietuvos radijo informacijos redakcijoje. Nuo 1989 m. Lietuvos televizijos naujienų direkcijoje rengė reportažus informacinei laidai „Panorama", vėliau šios laidos išleidėja, laidos „Labas rytas" vedėja, nuo 1990 m. laidos „Panorama" vedėja.

1999 m. parodos „Infobalt’99" spaudos centro vadovė. 1999–2001 m. TV3 laidos „Nuoširdžiai jūsų…" vedėja. 2001–2007 m. laidos „Moterų laimė", 2006–2007 m. bendrovės „Spaudos televizija" laidos Lietuvos televizijoje „Tarp mūsų, moterų", 2008 m. Lietuvos ryto TV laidos „Naujas gyvenimas" autorė. 2009–2011 m. BTV, 2011–2012 m. LNK, 2013–2016 m. LRT televizijos laidos „Girių horizontai" vedėja. Laisvalaikiu mėgsta žvejoti, grybauti.

Įvertinimas
-----------

* 1994 m. „Auksinė bitė"
* 1999 m. žurnalo „Moteris" „Metų Moteris"

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 587 psl.
2. ↑  Kas yra kas. Lietuvos moterys. – Kaunas: Neolitas, 2007. – 545 p.
3. ↑  A. Žukauskienė nuo didžiosios meilės „Panoramos" pabėgo į gamtą, 2012-02-27[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Valgejegis |
| --- |
| Valgejegis Valgejegis |
| **Ilgis** | 85 km |
| **Baseino plotas** | 453 km² |
| **Vidutinis debitas** | 3,5-4,0 m³/s |
| **Ištakos** | Porkunio ežeras |
| **Žiotys** | Suomijos įlanka |
| **Šalys** | Estija |
|  |
|  **Vikiteka** | Valgejegis |

**Valgejegis** (est. *Valgejõgi*, liet. *Baltoji upė*) – upė, tekanti šiaurės Estijoje. Išteka iš Porkunio ežero, esančio Vakarų Viru apskrityje. Įteka į Suomijos įlanką, Loksoje, Harju apskrityje.

Valgejegis neturi jokių intakų. Baseino plotas – 453 km², siauras ir ilgas, miškingas ir pelkėtas. Teka per Pehjos-Kervemos rezervatą. 19 km nuo žiočių, upė teka per Baltijos glintą, formuoja nedidelį krioklį. Lankytina vieta Lahemos nacionaliniame parke.

Miestai: Loksa (žiotyse) ir Tapa (maždaug 17 km nuo ištakų).

* Valgejegis ties LoksaValgejegis ties Loksa
* Nõmmeveski krioklys žiema*Nõmmeveski* krioklys žiema
*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Taklamakano dykuma ties Jarkandu
**Taklamakanas** – dykuma Centrinėje Azijoje, nenuotakiame Tarimo baseine, Kinijos Liaudies Respublikos Sindziango autonominiame regione. Viena iš didžiausių smėlio dykumų pasaulyje: plotas 270 tūkst. km², ilgis 1000 km, plotis 400 km.

Taklamakano šiauriniu ir pietiniu pakraščiais ėjo dvi Šilko kelio atšakos. Didžiausios oazės: Kašgaras, Jarkandas, Chotanas, Kučia, Turfanas, Loulanas ir Dunhuangas. Per dykumą teka Jurungkašo (*Yurungkash*) ir Jarkando (*Yarkant*) upės.

Dykumoje rasta įvairių archeologinių paminklų, mumijų. Iš radinių matyti, kad per dykumą keliavo nemažai tautų. Ilgainiui Taklamakane apsigyveno musulmonai. Nuo Tang dinastijos laikų valdžią regione periodiškai perimdavo kinai, tiurkų, mongolų, tibetiečių tautos. Dabar Taklamakano regione daugiausia gyvena uigūrai ir kazachai, miestuose – kinai chaniai.

Pavadinimo kilmė
----------------

Manoma, kad pavadinimas kilęs iš uigūrų kalbos ir reiškia „vieta, iš kurios negrįžtama".
*Kitos reikšmės – Giminė (reikšmės).*
**Giminė** (pirmykštėje visuomenėje) – egzogaminė kraujo ryšiais susijusių giminaičių grupė, genties dalis. Giminė turėjo bendrus protėvius, papročius, kultą, bendrą teritoriją ir gamybos priemones, dirbo kolektyviai ir naudojosi bendru turtu. Giminės nariai turėjo padėti vienas kitam, ginti vienas kitą, dalyvauti kraujo keršte. Giminėje aukščiausią valdžią turėjo vyresniųjų taryba, kuri vadovavo gamybai, atlikinėjo apeigas, sprendė giminaičių ginčus, saugojo giminės papročius, rūpinosi pragyvenimu bei saugumu. Kartais giminė išsirinkdavo karvedį.

Istorija
--------

Giminė susidarė ankstyvojo ir vėlyvojo paleolito riboje iš pirmykštės žmonių kaimenės. Kadangi giminės viduje santuoka buvo draudžiama, giminės negalėjo egzistuoti savarankiškai ir tik susidariusios jungėsi ir sudarė gentis. Nuo vienos išaugusios giminės atskilusios dvi ar kelios giminės sudarė fratriją. Viduje giminės skaidėsi į gimininius kolektyvus, vadinamus didžiosiomis šeimomis.

Dalies mokslininkų manymu, giminės raida turėjo motinos giminės ir tėvo giminės, kitaip patriarchalinės giminės, laikotarpius. Motinos giminė buvo ekonominė ir socialinė pirmykštės visuomenės ląstelė. Jos gamybinei ir visuomeninei veiklai vadovavo moterys. Vyrų vaidmuo iškilo, išplitus klajoklinei gyvulininkystei, ariamajai žemdirbystei ir metalurgijai. Motinos giminę pakeitė tėvo giminė, kurioje visą valdžią perėmė vyrai. Tėvo giminės laikotarpiu giminei liko vedybinių santykių reguliavimas, giminės narių gynimas ir religinės apeiginės funkcijos. Ekonomine visuomenės ląstele tapo didžioji šeima, savarankiškai ūkininkavusi skirtame žemės plote. Didžiosios šeimos, priklausiusios įvairioms giminėms ir gyvenusios greta, sudarė kaimynines bendruomenes. Dėl šių pokyčių giminės ėmė irti, teritoriniai ryšiai keitė gimininius ryšius. Iš didžiosios šeimos formavosi mažosios šeimos.

Yra mokslininkų, manančių, kad giminės funkcija nuo pat atsiradimo buvo vedybinių santykių reguliavimas; pirmykštės visuomenės ląstelė buvusi bendruomenė, į kurią dėl egzogamijos įėję įvairių giminių atstovai.

Iki kapitalizmo epochos giminės išliko kai kuriose Vidurio Azijos, Kaukazo, Sibiro tautose; dalyje Afrikos, Azijos šalių tautų, tarp Amerikos indėnų ir Australijos aborigenų giminės išliko iki šių laikų.

### Lietuvoje

Lietuvoje seniausios giminės buvo motinos giminės (iki XX a. pr. motinos giminaičiai buvo laikomi artimesniais nei tėvo). II–I tūkstantmetyje pr. m. e. motinos giminę pakeitė tėvo giminė. Ji suiro mūsų eros pradžioje. Kai kuriose Lietuvos vietose didžiosios šeimos liekanų pastebėta dar XX a. pradžioje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Giminė*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IV t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1978. T.IV: Gariga-Jančas, 92 psl.
Motina su naujagimiu
**Gimimas** – vaisiaus išstūmimas ar ištraukimas iš moters organizmo (vaikas gimsta vykstant gimdymui). Šnekamojoje ir literatūrinėje kalboje gimimas taip pat gali būti kilmė; prigimtis, būdas; gymis, veidas, išvaizda; gamta; giminė; karta; giminė (gramatikoje).

Pagal Lietuvos įstatymus vaiko gimimas – gyvo vaisiaus išstūmimas ar ištraukimas iš moters organizmo. Vaiko gyvybingumo požymiai – savarankiškas kvėpavimas ar širdies plakimas (LR VGMNĮ 2 str.). Vaiko gimimo momentą nustato sveikatos priežiūros specialistai. Lietuvoje vaiko gimimo momento nustatymą, jo gimimo momentą nustatančių asmenų pareigas reglamentuoja 2002 m. LR vaiko gimimo momento nustatymo įstatymas (LR VGMNĮ). Vaiko gimimo pažymėjimą (žr. *gimimo liudijimas*) LR Vyriausybės nustatyta tvarka išduoda asmens sveikatos priežiūros įstaiga arba gydytojų konsultacinė komisija.

Vaiko gimimo momentas ir faktų fiksavimas
-----------------------------------------

Tarybinis gimimo liudijimas, 1972 m.
Vaiko gimimo momento konstatavimo kriterijai yra viso gyvybingo vaisiaus pasirodymas iš moters organizmo. Vaiko gimimo momentas fiksuojamas medicinos dokumentuose kalendorine data, vietos laiku, minučių tikslumu (LR VGMNĮ 4 str.). Vaiko gimimo momentą nustatantys asmenys privalo:

* nustatyti vaiko lytį, kūno masę ir nurodyti gimimo vietą;
* fiksuoti vaiko gimimo momentą;
* padaryti gimimo įrašus medicinos dokumentuose.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Išsigimimas
* Atgimimas

Šaltiniai
---------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Gimimas***

1. ↑  Gimimas Archyvuota kopija 2010-03-09 iš Wayback Machine projekto. (Lietuvių kalbos žodynas, LKŽ)
2. ↑  LR vaiko gimimo momento nustatymo įstatymas
| **Altica oleracea** |
| --- |
| Takažolinė spragė (*Altica oleracea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Lapgraužiniai  *( Chrysomeloidea)* |
| Šeima: | Lapgraužiai  *( Chrysomelidae)* |
| Triba: | Spragės  *( Alticini)* |
| Gentis: | Altica  *( Altica)* |
| Rūšis: | Takažolinė spragė  *( Altica oleracea)* |

 |
| Binomas |
| ***Altica oleracea***Linnaeus, 1758 |
| **Sinonimai** |
| 

|  |
| --- |
| *Altica alchemillae* Palij, 1968  |

 |

**Takažolinė spragė** (*Altica oleracea*) – lapgraužių (*Chrysomelidae*) šeimos *Altica* genties vabalas. Transpalearktinė rūšis.

Biologija
---------

Takažolinė spragė yra 4–5 mm dydžio. Žiemoja imago stadijoje viršutiniame dirvos sluoksnyje ar paklotėje. Vabalai skraido balandžio–spalio mėn. Mityboje vyraujantys augalai: ožkarožė (*Ephilobium*), nakviša (*Oenothera*), paprastoji raudoklė (*Lythrum salicaria*), takažolė (*Polygonum aviculare*), rūgštynė (*Rumex*), usnis (*Cirsium*), šilinis viržis (*Calluna vulgaris*), kraujalakė (*Sanguisorba*), anksta (*Draba*), žvaginė (*Capsella*). Lervos apgraužia, skeletuoja lapus, suaugę vabalai pažeidžia stambesnius šoninius lapus.

Nuotraukos
----------

* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos:
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Takažolinė spragė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Lietuvos lapgraužių sąrašas
* Takažolinė spragė (*eol.org*) Archyvuota kopija 2013-09-29 iš Wayback Machine projekto.
* Takažolinė spragė (*faunaeur.org*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Piotr Zubowicz** |
| --- |
| Gimė | 1880 m. balandžio 26 d.Marijampolė, Rusijos imperija |
| Mirė | 1956 m. liepos 10 d. (76 metai)Varšuva, Lenkijos Liaudies Respublika |
|  |
| Veikla | Advokatas, politikas, notaras. |

**Piotras Zubovičius** (lenk. *Piotr Eydziatt Zubowicz*) (1880 m. balandžio 26 d. Marijampolėje, Rusijos imperija – 1956 m. liepos 10 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – advokatas, notaras, masonas, politikas, Lenkijos senato narys 1922–1927 metais.

Biografija
----------

Gimė 1880 m. balandžio 26 d. Marijampolėje. XX a. pradžioje dirbo advokatu Zamostės mieste. 1922 m. išrinktas į Lenkijos seimą, kur atstovavo valstiečių partiją. 1928 m. gegužės 22 d. išrinktas vienu iš aštuonių Lenkijos vyriausiojo tribunolo teisėjų. Nuo 1933 m. gyveno Varšuvoje, kur dirbo Lenkijos notarų tarybos viceprezidentu. Po II pasaulinio karo P. Zubovičiaus pastangų dėka iš Vokietijos į Lenkiją buvo grąžinti per karą išgrobstyti tarpukario Lenkijos teisiniai dokumentai. Po karo toliau dirbo notaru. Mirė 1956 m. liepos 10 d. Varšuvoje.

Literatūra
----------

* Płk mgr inż. Ryszard Muc: Szable i pistolety w obronie honoru. s. 45.
Gustave Moreau „Delila" (apie 1896 m.)
**Delila**, **Dalilė** (hebr. ‏דְּלִילָה‏‎) – Senojo Testamento veikėja, minima Teisėjų knygoje, izraelitų teisėjo Samsono mylimoji filistinė.

Pasakojama, kad filistinų didžiūnai atvykę pas Delilą ir prašę, kad ši suviliotų Samsoną ir išgautų iš jo, kodėl šis toks stiprus. Už tai kiekvienas pažadėjęs po vienuolika šimtų sidabro šekelių. Pirmuosius tris kartus Samsonas Delilai tikrosios savo jėgos paslapties nepatikėjęs, tačiau ketvirtąjį, netekęs kantrybės, atskleidęs, jog nenugalimumo šaltinis esą plaukai. Tuomet Delila išsiuntusi pašaukti filistinų didžiūnų. Šie, sužinoję, kad Delilai Samsonas patikėjęs savo paslaptį, atskubėję pas ją su pinigais rankose. Samsoną Delila užmigdžiusi ant savo kelių ir, pasišaukusi vyrą, liepusi nukirpti jam septynias plaukų garbanas. Samsonas netekęs savo galios ir patekęs filistinų nelaisvėn.

Mene Delila vaizduojama kerpanti Samsono plaukų garbaną. Delilos vardas tapęs geidulingos, klastingos moters sinonimu.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *Delila*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-09-18.
2. ↑  *Teisėjų knygos 16 skyrius*. BIBLIJA arba ŠVENTASIS RAŠTAS. Ekumeninis leidimas. – Vilnius: Lietuvos Biblijos draugija, 1999.
3. ↑  *Delilah*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2022-09-18.
| **Clavulina rugosa** |
| --- |
| Raukšlėtasis žagaris (*Clavulina rugosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Eilė: | Voveraitiniečiai  *( Cantharellales)* |
| Šeima: | Žagariniai  *( Clavulinaceae)* |
| Gentis: | Žagaris  *( Clavulina)* |
| Rūšis: | Raukšlėtasis žagaris  *( Clavulina rugosa)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Raukšlėtasis žagaris** (*Clavulina rugosa*) – žagarinių (*Clavulina*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai nešakoti, buožės formos, viršuje yra kelios trumpos statmenos, kartais šakotos ataugos, 3-15 cm aukščio, kartais būna suaugę po kelis kotais, viršutinėje dalyje sustorėję ir susiraukšlėję, balti, gelsvi, rudi, rausvai rudi, kartais net ochros geltonumo. Paviršius raukšlėtas, klostėtas ar išvagotas griovelių.
Kotas 2-4 cm ilgio, kartais neryškus.
Trama balta, gelsva, trapi, be ypatingo kvapo ir skonio.
Sporos 9-12 x 7-9 μm.

Būdingi požymiai: nešvariai balti, gelsvi, nešakoti grybai.

Auga liepos – spalio mėn. net švelnią žiemą, kalnuotų vietovių spygliuočių, rečiau lapuočių miškuose, žolėtose pakelėse, pagrioviuose. Dygsta pavieniui ir grupelėmis ant žemės. Valgomas, menkavertis.
Žagarius dažnai parazituoja pelėsiniai grybai, todėl labai apsunkina sporų, kartu ir paties grybo atpažinimą.

Literatūra
----------

* Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, psl. 456
* Grybai, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, psl. 181


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raukšlėtasis žagaris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Adomas Cumftas** |
| --- |
|  |
| Konvento Polonia narys Adomas Cumftas |
| Gimė | 1860 m. spalio 2 d.Izabelinas |
| Mirė | 1911 m. lapkričio 13 d. (51 metai)Nemunėlio Radviliškis |
| Tėvai | Martynas Cumftas Emilija Sofija Mandzelovska |
|  |
| Veikla | Lietuvos evangelikų reformatų kunigas |
|  |
| Alma mater | Tartu universitetas |

**Adomas Cumftas** (rus. *Адамъ Цумфтъ*; 1860 m. spalio 2 d. Izabeline, Rusijos imperijos Gardino gubernija – 1911 m. lapkričio 13 d. Nemunėlio Radviliškyje, Rusijos imperijos Kauno gubernija) – Lietuvos evangelikų reformatų kunigas.

Biografija
----------

Gimė ir augo žinomo Lietuvos evangelikų reformatų kunigo Martyno Cumfto aštuonių vaikų šeimoje. Jis buvo vyriausias, kiti užaugę tapo: Stefanija (1862–1942) – mokytoja; Jonas (1864–1929) – gydytojas oftalmologas; Sofija (1866–1898) – namų šeimininkė; Marija (1868–1920) – mokytoja; Konstantinas (1876–1913) – Rygos Politechnikos instituto profesorius; Elena (1876–1949) – mokytoja; Jadvyga (1884–1954) – mokytoja.

Adomas Cumftas mokėsi Slucko gimnazijoje, nuo 1881 m. studijavo teologiją Jurjevo imperatoriškame universitete. 1890 m. ordinuotas diakonu, vėliau – kunigu. Paskirtas Biržų evangelikų reformatų bažnyčios antruoju kunigu. 1895 m. perkeltas į Nemunėlio Radviliškio evangelikų reformatų bažnyčią, kur tarnavo iki pat savo mirties pamaldų metu.

1910 m. išleistam vadinamajam *Dagilio giesmynui* (pagal sudarytoją Biržų vargonininką ir poetą Stanislovą Dagilį) parašė keletą maldų. Buvo vienas iš bendradarbių leidžiant reformatų laikraštį „Pasiuntinys".

Įvertinimas
-----------

Už nepriekaištingą tarnybą caro valdžios buvo apdovanotas 1896 m. imperatoriaus Aleksandro III atminimo sidabro medaliu ir 1901 m. kryžiumi.

Šaltiniai
---------

* Adomas Cumftas (biografija)
| Deličasvok. *Delitzsch* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

DeličasDeličas

51°31′0″ š. pl. 12°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.51667°š. pl. 12.33333°r. ilg.﻿ / 51.51667; 12.33333﻿ (Deličas)Koordinatės: 51°31′0″ š. pl. 12°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.51667°š. pl. 12.33333°r. ilg.﻿ / 51.51667; 12.33333﻿ (Deličas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Saksonija Saksonija |
| **Apskritis** | Šiaurės Saksonijos apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 24 850  |
| **Plotas** | 83,5 km² |
| **Tankumas** (2015) | 298 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Deličas |

**Deličas** (vok. *Delitzsch*) – miestas rytinėje Vokietijoje, Saksonijoje, 23 km į šiaurę nuo Leipcigo. Geležinkelio stotis prie linijų į Leipcigą, Halę, Berlyną. Mašinų gamyba, maisto (cukraus, šokolado) pramonė. Veikia 1960 m. įkurtas zoologijos sodas. Yra barokinė XVII a. pilis (dabar muziejus), plytų mūro Šv. Petro ir Povilo (1404–XV a. pab.), Švč. Mergelės Marijos (1518 m.) bažnyčios, ligoninės bažnyčia (1516 m.), rožių sodas.

Istorija
--------

Miesto vieta gyvenama nuo neolito. Čia iki atkeliaujant germanams gyvenę slavai (miestovardis kildinamas nuo slavų *delč* – „kalva"). Rašytiniuose šaltiniuose Deličas minimas nuo 1166 m. Miesto statusas suteiktas 1207 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Deličas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Giminystė** – santykiai tarp žmonių, susietų šeimos, santuokos, bendros kilmės ryšiais. Tokiais ryšiais susieti žmonės vadinami *giminaičiais*.

Rūšys
-----

Giminystė būna dvejopa:

* *Kraujo giminystė* ar dažnai tiesiog *giminystė* – genetinė giminystė pagal bendrą kilmę, kilimą vienas iš kito arba giminystė per socialinį įsipareigojimą įvaikinant.
* *Vedybų giminystė* ar *svainystė* – giminystė pagal savo paties arba artimo kraujo giminaičio santuoką.

Giminystės ryšiai dažnai reiškia glaudesnius socialinius ryšius tarp žmonių, todėl gali būti susiję su galimu viešųjų ir privačių interesų konfliktu, kai valstybės tarnautojas tvarko reikalus, susijusius savo giminaičių interesais. Giminystės (ypač kraujo giminystės) ryšiai siejasi ir su tam tikrais turtiniais santykiais, pvz. teise į turto paveldėjimą.

Kai kurie antropologai išskiria dar ir trečią giminystės rūšį – tai *toteminė giminystė*. Ši giminystės forma būdinga senosioms visuomenėms, organizuotoms toteminiu principu. Giminaičiais laikyti visi žmonės, priklausantys tam pačiam totemui.
| **Algimantas Dumbrava** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1958 m. birželio 28 d. (64 metai)Zarasuose |
| Sutuoktinis (-ė) | Alicija |
| Vaikai | Tomas, Simonas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Zarasų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1995 m. Lietuvos krikščionių demokratų partija,
* 2002 m. Liberalų demokratų partija,
* 2006 m. Tvarka ir teisingumas

 |
|  |
| Alma mater | 1981 m. Leningrado geležinkelio transporto institutas |

**Algimantas Dumbrava** (g. 1958 m. birželio 28 d. Zarasuose) – Lietuvos ir Zarasų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1981 m. baigė Leningrado geležinkelio transporto institutą, inžinierius mechanikas.

1981–1986 m. Vilniaus lokomotyvų depo vyr. mechanikas. 1986–1987 m. Zarasų kelių valdybos mechanikas. 1987–1989 m. Lietuvos komunistų partijos Zarasų rajono komiteto instruktorius. 1989–1997 m. AB „Zarasaitis" vyr. marketingo inžinierius. 1997–2007 m. Zarasų rajono savivaldybės mero pavaduotojas. Nuo 2008 m. Seimo narys.

1997–2008 m. ir 2011 m. Zarasų rajono savivaldybės tarybos narys.

1995 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2002–2006 m. Liberalų demokratų partijos, 2006–2019 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys, Zarasų skyriaus pirmininkas, Utenos apskrities koordinatorius.

Labdaros ir paramos fondo „Išgirsk mane" prezidentas, Lietuvių – flamandų draugijos narys. Sutuoktinė Alicija, vaikai Tomas, Simonas..

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Partija Tvarka ir teisingumas - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-08 iš Wayback Machine projekto.
| **Algimantas Ažusienis** |
| --- |
| Gimė | 1930 m. sausio 17 d.Akmeniai, Subačiaus valsčius |
| Mirė | 2021 m. kovo 7 d. (91 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Kairėnų kapinėse |
|  |
| Veikla | astrofizikas |
| Organizacijos | Vilniaus pedagoginis institutas |
|  |
| Išsilavinimas | gamtos mokslų daktaras |
| Alma mater | 1955 m. Vilniaus universitetas |

**Algimantas Ažusienis** (1930 m. sausio 17 d. Akmeniuose, Subačiaus valsčiuje – 2021 m. kovo 7 d. Vilniuje) – Lietuvos astrofizikas, gamtos mokslų daktaras.

Biografija
----------

Mokėsi Subačiaus pradinėje ir vidurinėje mokyklose. 1955 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultetą. 1955–1957 m. Vilniaus pedagoginio instituto Teorinės fizikos katedros asistentas, 1957–1960 m. – Fizikos ir matematikos instituto aspirantas. 1967 m. apgynė daktaro disertaciją tema „UBV parametrų sąryšių su kai kuriomis sistemomis tyrimas".

Nuo 1960 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginio universiteto) vyr. dėstytojas, nuo 1969 m. docentas. 1975–1980 m. Teorinės fizikos katedros, 1981–1987 m. Bendrosios fizikos katedros, o 1988–1997 m. Vilniaus pedagoginio universiteto Teorinės fizikos katedros vedėjas. Nuo 1997 m. Teorinės fizikos ir astronomijos instituto Planetariumo direktorius. Dėstė iki 2007 m.

1960–1972 m. TSRS Mokslų akademijos Astronomijos tarybos kintamųjų žvaigždžių komisijos narys, draugijos „Žinija" astronomijos ir kosmonautikos metodinės grupės vadovas. 1969–1976 m. leidinio „Vilniaus astronomijos observatorijos biuletenis" redaktorius.

Paskelbė keliasdešimt straipsnių kintamųjų žvaigždžių, astrofotometrinių sistemų ir kt. temomis, kelis šimtus metodinių ir mokslo populiarinimo straipsnių,

Įvertinimas
-----------

1998–2002 m. Vilniaus universiteto Teorinės fizikos ir astronomijos instituto mokslininkai Molėtų astronomijos observatorijos teleskopais atrado asteroidą Nr. 95593, kurį pavadino Ažusienio vardu.

Bibliografija
-------------

* Marsas, 1956 m.
* Žvaigždžių milijardai, 1964 m.
* Astrofizika, vadovėlis, kartu su G. Kakaru bei A. Juška, 1977 m.
* Tarpžvaigždinės medžiagos fizika, 1989 m.
* Astronomijos enciklopedinis žodynas, 1984 m.
* Astronomija, vadovėlis, 1995 m.
* Bernardas Kuodaitis ir Lietuvos astronomija, 2007 m. bendraautoriai Libertas Klimka, Stasė Matulaitytė. ISBN 978-9955-20-198-4

Šaltiniai
---------

1. ↑  Netekome garsaus astronomo Algimanto Ažusienio. alkas.lt. 2021-03-08. Nuoroda tikrinta 2021-11-18.
2. ↑  Mirė astrofizikas Algimantas Ažusienis. lrt.lt. 2021-03-07. Nuoroda tikrinta 2021-11-18.
3. 1 2  *Algimantas Ažusienis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 402 psl.
4. ↑  Kupiškėnų enciklopedija, I t. Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2006. T. I: A-J. ISBN 9955-624-62-0.
5. ↑  Ažusienis – dar vienas lietuviškas vardas danguje[neveikianti nuoroda]
6. ↑  „Lietuvos astronomijos istorija". Nuoroda tikrinta 12 Sep 2013.
| **Adomas Bitė** |
| --- |
|  |
| Paminklas sukilėliams Aušrėnuose |
| Gimė | 1836 m.Belazariškis, Raseinių apskritis |
| Mirė | 1884 m. (~48 metai)Paryžius, Prancūzija |
| Palaidotas (-a) | Per Lašezas |
|  |
| Veikla | 1863 m. sukilimo dalyvis |

**Adomas Bitė** (1836 m. Belazariškis, Raseinių apskritis – 1884 m. Paryžius) – 1863 m. sukilimo dalyvis.

Biografija
----------

Valstietis. 1863 m. kovo mėn. įstojo į Teodoro Kušleikos būrį. Su Mamertu Gedgaudu buvo pasiųstas į Šiaulių apskritį rinkti ginklų ir savanorių. Vėliau priklausė M. Gedgaudo būriui. 1863 m. balandžio 28 d. dalyvavo kautynėse netoli Krakių ir Lenčių (Krakių valsčius), birželio 20 d. – prie Žaiginio. M. Gedgaudui 1863 m. birželio 18 d. patekus į nelaisvę vadovavo būriui. Rugpjūčio 15 d. kovėsi prie Mažuolių, rugsėjo 8 d. – prie Žąsaičių, rugsėjo 11 d. – prie Budrių, spalio 27 d. – prie Notiniškių Šiaulių apskrityje. 1863 m. pabaigoje (ar 1864 m. pradžioje) palikęs būrį V. Povilanskiui išvyko į Prancūziją parūpinti ginklų ir užsienio valstybių pagalbos, bet, sukilimui pralaimėjus, nebegrįžo. Gyveno Paryžiuje. Dalyvavo Paryžiaus komunos kovose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ona Maksimaitienė. *Adomas Bitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 249 psl.
2. ↑

Literatūra
----------

* Adomas Bitė – Žemaitijos legenda / Mindaugas Stakutis, Rima Rinkevičienė. – Vilnius: BALTO print, 2020. – 96 p.: iliustr. – ISBN 978-609-8193-32-9
| Delfų važnyčiotojas |
| --- |
|  |
| Menininkas | nežinoma, Sotadas (?) |
| Metai | 478, 474, 470 m. pr. m. e. (?) |
| Meno kryptis | Antika |
| Medžiagos, technika | bronza |
| Matmenys | aukštis 180 cm |
| Miestas (vieta) | Delfai |
| Muziejus | Delfų archeologijos muziejus |

**Delfų važnyčiotojas** (arba **Delfų vadeliotojas**) – Sen. Graikijos klasikinio periodo V a. pr. m. e. sukurta bronzinė statula, esanti Delfų archeologijos muziejuje.

Apie skulptūrą
--------------

„Delfų važnyčiotojas" yra viena iš nedaugelio išlikusių klasikinės Sen. Graikijos laikotarpio bronzinių statulų (dauguma jų žinoma iš marmurinių romėniškų kopijų). Tai viena iš garsiausių antikinių statulų. Statula vaizduoja važnyčiotojų lenktynių nugalėtoją Delfų sporto žaidynių metu. Tikima, kad jos figūra yra didesnės skulptūrinės kompozicijos dalis, kurioje turėjo būti vaizduojamas važnyčiotojas, kinkinys su 2 arkliais (gali būti, kad jų buvo iki 6) ir keli patarnautojai. Iš visos kompozicijos išliko: važnyčiotojo torsas su galva, apatinė torso dalis su pėdomis, dešinė ranka. Iš kitų kompozicijos dalių išliko: vadžių fragmentas, trijų arklio kojų fragmentai, patarnautojo ranka ir pagrindas, ant kurio stovėjo skulptūra. Iš ne bronzinių dalių išliko stiklo ir akmens akių, variniai burnos ir sidabriniai galvos apdangalo pagražinimo fragmentai. Ant statulos pagrindo yra inskripcija, kuri liudija, kad šią skulptūrą skyrė Polizalas, tuo metu Gelos miesto Sicilijoje tironas.

Skulptūra galėjo būti skirta tiek paminėti pergalę varžybose, tiek dievo Apolono garbei. Pagal Pitijos žaidynių laiką (vykdavo kas 4 metai) galima spėti, kad skulptūra sukurta 478, 474 ar 470 m. pr. m. e. Statula tikriausiai vaizduoja važnyčiotoją su kinkiniu, kurį veda patarnautojas, prisistatantį publikai po pergalės. Važnyčiotojas apsirengęs būdingais vadeliotojo rūbais. Skulptūra sudaryta iš kelių atskirų bronzinių dalių, išlietų šiuo metu nebežinoma technika. 1896 m. statula atkasta netoli senovinės Delfų Apolono šventyklos. Spėjama, kad ji galėjo būti užkasta vietos gyventojų po žemės drebėjimo, kuris ją nuvertė, ar bandant išgelbėti ją nuo plėšimų. Šiuo metu yra Delfų archeologijos muziejaus garsiausias eksponatas.

Galerija
--------

* Spėjamos važnyčiotojo skulptūrinės kompozicijos eskizas su išlikusiais fragmentais Spėjamos važnyčiotojo skulptūrinės kompozicijos eskizas su išlikusiais fragmentais
* Važnyčiotojo veidas Važnyčiotojo veidas
* Važnyčiotojas iš nugaros Važnyčiotojas iš nugaros

Taip pat skaitykite
-------------------

* Pergamono altorius
* Samotrakės Nikė
* Diskobolas

Išnašos
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Delfų važnyčiotojas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  perseus.tufts.edu
2. ↑  ancient-greece.org
3. ↑  bbc.co.uk
| Šumovo valsčiuslenk. *Gmina Szumowo* |
| --- |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Palenkės vaivadija Palenkės vaivadija |
| **Apskritis** | Zambruvo apskritis |
| **Administracinis centras** | Šumovas (Zambruvo apskritis) |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 4 876 |
| **Plotas** | 141,15 km² |
| **Tankumas** (2008) | 35 žm./km² |
|  |
| **Teritorijos kodas** | 2014042 |
| **Pašto kodas** | PL 18-305 |
| **Tel. kodas** | 86 |
|  |
| **Tinklalapis** |  |

**Šumovo valsčius** (lenk. *Gmina Szumowo*) – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Zambruvo apskrityje. Centras – Šumovas. Ribojasi su Andžejevo, Ostruvo Mazoveckos, Starų Lubotino, Šniadovo ir Zambruvo valsčiais.

Istorija
--------

Nuo V a. pr. m. e. iki X a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. V a. į šias vietoves atsikraustė slavų gentis mozūrai. Nuo X a. iki 1526 m. priklausė Lenkijos karalystės Mazovijos kunigaikštystei. Nuo 1529 m. iki 1569 m. Liublino unijos Mazovijos vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Didžiosios Lenkijos provincijos Mazovijos vaivadijos valdose. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Lomžos departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Augustavo vaivadijai, nuo 1837 m. iki 1866 m. Augustavo gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Lomžos gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijai. 1919–1939 m. priklausė Lenkijos tarpukario Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. ir 1944 m. priklausė Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR, Balstogės srities, Zambruvo rajonui. 1941–1945 m. priklausė Trečiajam reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1945–1975 m. priklausė Balstogės vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Lomžos vaivadijai.

Paviršiaus struktūra
--------------------

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 141,15 km², iš kurių:

* ariama žemė: 70 %
* miškai: 24 %
* vandens telkiniai: 6 %

Valsčius sudaro 19,25 % Zambruvo apskrities.

Gyventojai
----------

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

| Aprašymas | Bendrai | Moterys | Vyrai |
| --- | --- | --- | --- |
| Gyventojai | **4876** | 100 % | 2402 | 49,3 % | 2474 | 50,7 % |
| Gyventojų tankumas(Gyv./km²) | 34,5 | 17 | 17,5 |

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1476,01 zlotai.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Glemboč Vielkai, Kačinekas, Kalinovas, Krajevo Budzilai, Lentovnica, Mročki Stilongai, Ostrožne, Paproč Duža, Paproč Mala, Penchratka Polska, Radvani Zaože, Rinoltai, Srebrna, Srebrni Borekas, Strijkai, Šumovas, Višomiež Vielkai, Zarembi Jartuzai, Žabikovo Privatne ir Žabikovo Žondove.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2012-02-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RZambruvo apskrities valsčiai |
| --- |
|  |
| 
Kolakų Košcelnės valsčius • Rutkų valsčius • Šumovo valsčius • Zambruvas • Zambruvo valsčius  |  |

 |
| **Adomas Brakas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1886 m. balandžio 5 d.Vokietijos imperija Jankaičiai, Klaipėdos apskritis, Vokietijos imperija |
| Mirė | 1952 m. vasario 2 d. (65 metai)Rusija Bijskas, Altajaus kraštas |
|  |
| Veikla | Mažosios Lietuvos kultūrinio gyvenimo organizatorius, dailininkas, architektas, pedagogas |
|  |
| Alma mater | Paryžiaus dailės akademija |

**Adomas Brakas** (1886 m. balandžio 5 d. Jankaičiai, Klaipėdos apskritis – 1952 m. vasario 2 d. Bijskas, Altajaus kraštas) – Mažosios Lietuvos kultūrinio gyvenimo organizatorius, dailininkas, architektas, pedagogas.

Biografija
----------

Brolis Martynas Brakas. 1908–1909 m. studijavo Paryžiaus dailės akademijoje. Nuo 1914 m. gyveno Klaipėdoje. Pažiūrų formavimąsi nulėmė Vydūno idėjos. 1918 m. *Prūsų lietuvių tautos tarybos* narys. 1920–1923 m. Klaipėdos kraštą valdant prancūzams Lietuvininkų susivienijimo Prūsuose tarybos pirmininkas. 1922 m. Paryžiuje, Ambasadorių konferencijoje, įrodinėjo, kad Klaipėdos kraštą būtina prijungti prie Lietuvos. Per Klaipėdos sukilimą 1923 m. sausio mėn. suorganizavo Gelbėjimo komitetą.

Po Pirmojo pasaulinio karo vadovavo jaunimo draugijų sąjungai „Santara", su kitais įsteigė ir vadovavo giedotojų draugijai „Aida", kultūros ir švietimo draugijai „Aukuras", įsteigė Klaipėdos konservatoriją (muzikos mokyklą), operą, simfoninį orkestrą, Klaipėdos krašto muziejų.

Režisavo daugiau kaip 100 spektaklių, tarp jų 14 Vydūno dramų, daugeliui spektaklių piešė ir dekoracijas. 1922–1939 m. Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijoje dėstė piešimą. Sukūrė apie 300 grafikos, molbertinės tapybos kūrinių. Vienas pirmųjų XX a. lietuviškų knygų iliustruotojų, knygų grafika sudaro didžiąją jo kūrybos dalį. Iliustravo Vydūno knygas, 1909 m. Tilžėje išleistus V. Kudirkos „Raštus" (6 t. su savo mokytoju E. Loevy). Tyrė ir piešė lietuvių antkapinius paminklus, medines namų puošmenas. Kūrybai būdinga dekoratyvi stilizacija, simbolizmas, lietuvininkų etnografiniai motyvai. Pagal jo eskizus projektuoti Lietuvos banko pastatas Pagėgiuose ir Pagėgių K. Donelaičio progimnazijos pastatas. Priekulėje – mokykla. Jo architektūriniais sprendimais naudotasi statant Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnaziją.

1939 m. kovo mėn. Klaipėdos kraštą užėmus Vokietijai kalintas, turėjo išvykti iš Mažosios Lietuvos. Apsigyveno ir mokytojavo Kaune. 1940–1941 m. atsisakė pasinaudoti vokiečių repatriacijos teise. 1941 m. birželio mėn. su sūnumi Tautvydu NKVD ištremtas į Altajaus kraštą. 1947 m. apkaltintas antisovietine agitacija ir įkalintas Bijsko lageryje. Mirė apakęs ir netekęs sveikatos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Tatoris, Irena Tumavičiūtė. *Adomas Brakas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 412 psl.

Literatūra
----------

* Bernardas Aleknavičius. *Adomas Brakas – Vydūno dvasios pakylėtasis*: istorinės apybraižos. Klaipėda: Eglės leidykla, 2007.
| Delaveras |
| --- |
| Delaveras netoli Vortingtono valstijos parko Delaveras netoli Vortingtono valstijos parko |
| **Ilgis** | 579 km |
| **Baseino plotas** | 36 568 km² |
| **Vidutinis debitas** | 350 m³/s |
| **Ištakos** | Apalačai |
| **Žiotys** | Atlanto vandenynas |
| **Šalys** | JAV |

**Delaveras** (angl. *Delaware River*) – upė šiaurės rytų JAV. Prasideda dviem ištakomis Niujorko valstijoje, Apalačų kalnuose, netoli Džefersono viršukalnės. Abi ištakos teka lygiagrečiai į pietvakarius. Ties Hankoku jos susilieja ir pasuka į pietryčius, sudaro Niujorko – Pensilvanijos sieną. Upė teka Pidmonto plynaukšte. Toliau teka į pietus, pietryčius sudarydama Pensilvanijos – Delavero sieną, miškingomis ir kalvotomis lygumomis. Ties Trentonu Delavere yra 2,4 m aukščio krioklys. Žemiau Trentono sudaro Pensilvanijos – Niu Džersio valstijų sieną. Įteka į Atlanto vandenyno Delavero įlanką.

Didžiausi intakai: Neversinkas, Lehigas, Šujlkilas.

Vidutinis debitas 350 m³/s, didžiausias – 9000 m³/s, minimalus – 35 m³/s. Jūros potvyniai jaučiami 210 km nuo žiočių. Laivyba nuo Trentono. Prie Delavero įsikūrę šie miestai: Ystonas, Trentonas, Filadelfija, Vilmingtonas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.