recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Baublių pilkapynas |
| --- |
| Pilkapyno vaizdas iš pietų pusės |
| 

Baublių pilkapynasBaublių pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°49′58″š. pl. 21°23′45″r. ilg.﻿ / ﻿55.832744°š. pl. 21.395731°r. ilg.﻿ / 55.832744; 21.395731Koordinatės: 55°49′58″š. pl. 21°23′45″r. ilg.﻿ / ﻿55.832744°š. pl. 21.395731°r. ilg.﻿ / 55.832744; 21.395731 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Žalgirio seniūnija |
| Plotas | 0,98 ha |
| Naudotas | III–II pr. m. e. |
| Žvalgytas | 1974, 1982, 1992 m. |
| Tirtas | 1977 m. |
| Registro Nr. | u. k. 16134 / A1718; AV1935 / |

**Baublių pilkapių vieta** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 16134, senas registro kodas – A1718, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV1935) – pilkapynas pietinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Baubliuose (Žalgirio seniūnija), prie Stadiono gatvės, Minijos kairiajame krante.

Akmuo prie pilkapių

Pilkapių vieta
--------------

Pilkapiai buvę įrengti 80 m ilgio, 30 m pločio, 2,0–3,5 m aukščio kalvelėje, pailgoje šiaurės – pietų kryptimi. Pakraščiai apaugę medžiais ir krūmais, paviršiuje pastebimos buvusių bulviarūsių duobės, kurios čia kastos XX a. 4–8 dešimtmečiais.

1978 m. paskelbti vietinės reikšmės archeologijos paminklu (AV1935), 2003 m. įrašyti į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1718), 2005 m. pripažinti valstybės saugoma kultūros vertybe.

Teritorijos plotas – 0,98 ha.

Tyrimai
-------

1974 m. išaiškino Kretingos kraštotyros muziejaus mokslinė bendradarbė Milda Jablonskytė. 1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (vadovas Romas Olišauskas), kartografavo – SSRS žemės ūkio ministerijos aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas, 1992 m. žvalgė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (vadovas Vilnius Morkūnas), kartografavo Valstybinis žemėtvarkos institutas.

1977 m. Ignas Jablonskis (Lietuvos kraštotyros draugijos Kretingos skyrius) ištyrė 94 m² plotą, kuriame aptiko smarkiai apardytų III–II a. pr. m. e. pilkapių su degintiniais kapais liekanas.

Pilkapį sudarė akmenų vainikas ir virš jo supiltas žemių sampilas. Vainikų akmenys gulėjo ant nejudinto grunto. Nesunaikintų kapų nerasta. Perkastuose plotuose aptikta išmėtytų degintinių kauliukų, suodžių ir urnų šukių. Manoma, kad sudegintų mirusiųjų palaikai buvo supilami į urnas arba nedideles duobes. Urnos lipdyto molio, iki 20 cm skersmens, lygiu ir grublėtu paviršiumi. Tarp keramikos šukių rasta pora akmeninių trintuvų.

Baublių pilkapynas priklauso Vakarų baltų pilkapių kultūros sričiai ir yra Vakarų Lietuvos pilkapių arealo rytiniame pakraštyje.

Radiniai saugomi Kretingos muziejuje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas. – Vilnius, 1993. – P.69
2. ↑  Kultūros vertybių registras: Baublių pilkapių vieta[neveikianti nuoroda]
3. ↑  Ignas Jablonskis. Baublių pilkapiai. – Švyturys (Kretinga), 1977, rugsėjo 22
4. ↑  Julius Kanarskas. Kartenos apylinkių proistorė. – Lietuvos lokaliniai tyrimai. – Vilnius: Versmė, (2002/05). – T.1 (2). – P. 204–206
| Vario Juosta*Copperbelt* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Zambijos vėliava Zambija |
| **Administracinis centras** | Ndola |
| **Apskričių skaičius** | 10 |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 2 605 116 |
| **Plotas** | 31 328 km² |
| **Tankumas** (2019) | 83 žm./km² |

Vario juostos provincijos apskritys
**Vario Juostos provincija** (angl. *Copperbelt Province*) – provincija vidurio Zambijoje, ribojasi su Kongo DR. Administracinis centras – Ndola.

Geografija
----------

Provincija apima Afrikos varingąją sritį, priklausančią Zambijai. Likusi šios srities dalis priklauso Kongo DR (Katangos provincija). Čia yra vieni didžiausių vario telkinių pasaulyje. Taip pat kasamas kobaltas, alavas, įvairūs kiti mineralai. Pagrindinė upė – Kafuė. Veikia Čimfunišio laukinių gyvūnų prieglauda.

Svarbiausi miestai: Kitvė, Ndola, Čingola, Mufulira, Luanšija, Kalulušis, Čililabombvė.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Provincija padalinta į 10 apskričių:

* Čililabombvės apskritis
* Čingolos apskritis
* Kalulušio apskritis
* Kitvės apskritis
* Luanšijos apskritis
* Lufvanjamos apskritis
* Masaičio apskritis
* Mpongvės apskritis
* Mufuliros apskritis
* Ndolos apskritis

Šaltiniai
---------

1. ↑  ZAMBIA: Administrative Division, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  **Zambijos provincijos** |  |
| Centrinė | Luapula | Lusaka | Mučinga | Pietų provincija | Rytų provincija | Šiaurės provincija | Šiaurės vakarų provincija | Vakarų provincija | Vario Juosta |
**Dieudonné Joseph Saive** (1889–1973) – Belgijos šaulių ginklų konstruktorius, buvęs pagrindiniu FN kompanijos konstruktoriumi po Dž. Brauningo mirties.

Sukonstravo šautuvus *FN Model 1949* ir FN FAL. Pabaigė Dž. Brauningo pradėtą konstruoti Browning GP-35 Fight Power (dar žinomą kaip Browning High Power). Šis pistoletas buvo pirmasis 9 mm pistoletas su talpia (13 šov.) dvieile dėtuve, kurio rankena nebuvo pernelyg stora ar ilga. Šis pistoletas buvo komerciškai sėkmingas, Antrojo pasaulinio karo metais jį plačiai naudojo tiek Vokietija, tiek Britų Sandraugos šalys. Po karo *Browning Hi-Power* tapo standartiniu daugelio šalių (pvz. D. Britanijos, Belgijos) kariuomenės pistoletu.

1932 m. *Saive* patobulino .30 kalibro *M2 Browning AN* aviacinio kulkosvaidžio šaudomąjį mechanizmą, padidino šaudymo spartą iki 1200 šūv./min. 1938 m. jis šį kulkosvaidį dar patobulino, padidindamas šaudymo spartą iki 1500 šūv./min.

*Saive* labiausiai pagarsėjo savo savitaisiais šautuvais su dujų varoma automatika bei pakreipiamojo užrakinimo spynomis. Jo *FN Model 1949* buvo gaminamas, o vėliau patobulintas tapo sėkmingu ir plačiai naudotu vidutinio kalibro kariuomenės automatiniu šautuvu *FN FAL*.

* Browning Hi-Power*Browning Hi-Power*
* Egipto FN-49Egipto FN-49
* Belgiškas FN FALBelgiškas *FN FAL*
* M2 Browning AN kulkosvaidžiai naikintuve P-51 Mustang*M2 Browning AN* kulkosvaidžiai naikintuve *P-51 Mustang*

Nuorodos
--------

1. ↑  Cruffler.com (1999-10-01), *HISTORIC FIREARM OF THE MONTH*. Nuoroda tikrinta 19 rugpjūčio 2007
2. ↑  Goldsmith, Dolf L. *The Browning Machine Gun, Volume II: Rifle Caliber Brownings Abroad*, Collector Grade Publications, 1st ed. (2006)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| **Luigi Ciriaco De Mita** |
| --- |
| Italijos ministras pirmininkas |
|  |
| Ciriaco de Mita |
| Gimė | 1928 m. vasario 2 d.Nuskas, Kampanija, Italija |
| Mirė | 2022 m. gegužės 26 d. (94 metai)Avelinas, Kampanija, Italija |
| Italijos ministras pirmininkas |
| Ėjo pareigas | 1988 m. balandžio 13 d. – 1989 m. liepos 23 d. (1 metai) |
| Ankstesnis | Giovanni Goria |
| Vėlesnis | Giulio Andreotti |
|  |
| Veikla | politikas |
|  |
|  **Vikiteka** | Ciriaco De Mita |

**Luidžis Čiriakas De Mita** (it. *Luigi Ciriaco De Mita*; 1928 m. vasario 2 d. – 2022 m. gegužės 26 d.) – Italijos politikas, 1988–1989 m. ėjęs Italijos ministro pirmininko pareigas.

Biografija
----------

De Mita gimė Nusko mieste, Avelino provincijoje.

Jaunystėje jis prisijungė prie Kirkščionių demokratų partijos ir pradėjo savo politinę karjerą. Šioje partijoje jis greitai kilo karjeros laiptais, 1956 m. tapdamas jos konsulu, 1963 m. parlamento nariu, o vėliau buvo šalies darbo ir užsienio reikalų ministru.

1982 m. jis tapo visos partijos vadovu. Po ketverių metų vykusiuose rinkimuose 1986 m. partijos vadovu jį perrinko 60 % balsų dauguma. 1987 m. rinkimuose partija pasirodė puikiai, o po metų De Mita tapo šalies ministru pirmininku. Iš karto po to, kai politikas užėmė šias pareigas, Italijos teroristų Raudonoji brigada nužudė De Mita patarėją ir senatorių Roberto Ruffilli.

Kituose rinkimuose po metų vadovavimą vyriausybei De Mita perdavė Giulio Andreotti.

1996 m. De Mita grįžo į šalies parlamentą ir kituose dvejuose rinkimuose buvo perrenkamas (2001 ir 2006). Pradžioje jis buvo Italijos piliečių partijos nariu, vėliau Demokratija yra laisvė nariu, o galiausiai jis vadovavo Alyvmedžio koalicijos skyriui savo Kampanijos regione.

2008 m. rinkimuose De Mita nebuvo išrinktas į senatą, tačiau liko vadovauti Kampanijos regiono skyriui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Former Prime Minister Ciriaco De Mita has died". *Ruetir*. 2022-05-26. Nuoroda tikrinta 2022-05-26. [neveikianti nuoroda]
2. ↑  Luigi Ciriaco De Mita. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2003-08-06. Nuoroda tikrinta 2022-05-26.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Giovanni Goria** | **Italijos ministras pirmininkas**1988–1989 | Po to:**Giulio Andreotti** |
|  |
| --- |
| Marcos Llunas |
|  
Marcos Llunas 1997 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Marcos Gómez Llunas |
| Gimė | 1971 m. rugsėjo 29 d. (51 metai)  Madridas, Ispanijos vėliava Ispanija |
| Žanrai | pop, latino |
| Veikla | dainininkas, dainų autorius, muzikos įrašų prodiuseris |
| Aktyvumo metai | 1993–2004  2011–dabar |

**Marcos Gómez Llunas** (g. 1971 m. rugsėjo 29 d. Madride) – Ispanijos pop latino muzikos atlikėjas, dainų autorius ir muzikos įrašų prodiuseris.

1993 metais Marcos išleido debiutinį albumą „Marcos Llunas", kuris Ispanijoje tapo auksiniu. Debiutinis singlas „Para reconquistarte" sulaukė didelės sėkmės Ispanijoje, Centrinės ir Lotynų Amerikos šalyse bei užėmė pirmąsias vietas tų šalių muzikos įrašų topuose. Vėliau jis įrašė keletą vidutiniškai sėkmingų singlų, o 1995 metais Paragvajuje vykusiame *OTI Festival* konkurse užėmė pirmą vietą.

1997 metais transliuotojo TVE išrinktas Ispanijos atstovu 42-ajame „Eurovizijos" konkurse. Jame pasirodęs su savos kūrybos daina „Sin rencor", užėmė šeštą vietą tarp 25 dalyvių (surinko 96 taškus).

Diskografija
------------

* 1993: *Marcos Llunas*
* 1995: *Piel a piel*
* 1996: *Vida*
* 1997: *Mi Historia*
* 1999: *Pluja d’estels*
* 1999: *Desnudo*
* 2002: *Me gusta*
* 2003: *Hechicera*
* 2004: *Mi retrato*
* 2012: *A la voz del alma: Marcos Llunas a Dyango*

Nuorodos
--------

* Daina *Sin rencor*

  


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Antonio Carbonell  *„¡Ay, qué deseo!"*** |  **Ispanijos atstovas Eurovizijoje**1997 | Po to:**Mikel Herzog  *„¿Qué voy a hacer sin ti?"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ciribihina |
| --- |
| Ciribihinos upė Ciribihinos upė |
| **Ilgis** | ~100 km |
| **Baseino plotas** | 49 800 km² |
| **Ištakos** | Manija ir Mahadzilas |
| **Žiotys** | Mozambiko sąsiauris |
| **Šalys** | Madagaskaras |
|  |
|  **Vikiteka** | Ciribihina |

**Ciribihina** (malag. *Tsiribihina*) – upė rytų Madagaskare. Prasideda Vidurio plokščiakalnyje dviemis ištakomis – Manija ir Mahadzilu. Manija prasideda į šiaurės vakarus nuo Amboštros, o Mahadzilas į pietus nuo Antananaryvo. Abejos upės teka lygiagrečiai į rytus, jų vagos daug kur slenkstėtos. Į pietryčius nuo Miandrivazo upės susilieja į Ciribihiną ir toliau teka lyguma. Toliau upė kerta Bemarahos klintines aukštumas ir sudaro Bemarahos slenksčius, o už jų vėl teka lyguma. Įteka į Mozambiko sąsiaurį ties Belo Ciribihina, sudaro mangrovėmis užžėlusią deltą.

Upė laivuojama žemiau Bemarahos krioklių. Teka per Cinži de Bemarahos gamtos draustinį. Upėje gausu krokodilų.

Prie Ciribihinos yra Berevo ir Belo Ciribihinos miesteliai.

* Piroga upėjePiroga upėje
* Upės krantaiUpės krantai
* Tiltas per CiribihinąTiltas per Ciribihiną
* Ciribihinos baseinasCiribihinos baseinas
Kerčės sąsiauris (palydovo nuotrauka)
**Kerčės sąsiauris** (rus. *Керченский пролив*, ukr. *Керченська протока*, krym. *Керич богъазы, Keriç boğazı*) – sąsiauris, priklausantis Azovo jūros vandens zonai ir jungiantis jį su Juodąja jūra. Vakarinė sąsiaurio pakrantė yra Krymo Kerčės pusiasalis, rytinė – Tamano pusiasalis. Sąsiaurio ilgis 41 km, plotis nuo 4–45 km. Didžiausias gylis – 18 metrų. Krantai vakaruose žemi, smėlėti, limaniniai, rytuose uolėti, statūs (klifai); rytiniame krante yra Tamanės įlanka. Sąsiauris laivuojamas, plaukioja jūrų laivai iki 50 000 t talpos, žiemą vandenyse plaukioja ledai. Svarbiausias uostas – Kerčės miestas.

XVIII–XX amžiais sąsiauris taip pat buvo vadinamas Tauridės, Jenikalskio, Kerčės-Jenikalskio vardais. Senovės graikai vadino Kimerų Bosforu (sen. gr. Βόσπορος Κιμμέριος, Βόσπορος Κιμμέριος, Βόσπορος Κιμμέριος).

Kerčės sąsiauris yra daugelio rūšių žuvų žvejybos rajonas. Pagrindinis žvejybos sezonas prasideda vėlyvą rudenį ir trunka keletą mėnesių.

2018 m. nutiestas 19 km ilgio tiltas per Kerčės sąsiaurį, jungiantis Rusiją su jos okupuotu Krymu.

Taip pat skaitykite
-------------------

* 2018 m. Kerčės sąsiaurio incidentas

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Kerčės sąsiauris*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
**Magiškojo rato advokatų kontoros** (angl. *Magic Circle*) – 5 pirmaujančios Jungtinė Karalystės teisinių paslaugų įmonės.

Magiškasis Ratas
----------------

Magiškojo rato advokatų kontoros:[1]

* Allen & Overy;
* Clifford Chance;
* Freshfields Bruckhaus Deringer;
* Linklaters;
* Slaughter and May.

Pasiekimai
----------

Nuo 2006 m. pirmosios 4 kontoros pateko tarp 7 didžiausių pasaulio advokatų kontorų (2006 m. *Clifford Chance* buvo didžiausia pagal apyvartą advokatų kontora).

*Slaughter and May* užėmė tik 35 vietą. Magiškojo rato advokatų kontoros metai iš metų gaudavo didžiausius pelną, skaičiuojant kiekvienam įmonės partneriui tenkantį pelną.

Pasak JAV verslo portalo *Vault.com*, 2006, 2007 ir 2008 *Slaughter and May* buvo laikoma prestižiškiausia darbdaviu visoje J. Karalystėje.

Kontorų apyvartų bei pelno skirtumai aiškinami skirtinga tarptautine strategija. *Slaughter and May* išskirtinumą iš kitų Magiškojo rato kontorų lemia tarptautinis *Geriausių draugų* ("Best Friends") tinklas, į kurį įeina nepriklausomai veikiančios pirmaujančios kontoros atitinkamose valstybėse. Tai leidžia *Slaughter and May* pasiekti aukštesnį rentabilumą palyginti su likusių Magiškojo rato narių, besiplečiančių agresyviai užsienyje steigiant atstovybes.

Kritika
-------

Šios kontoros patenka tarp prestižiškiausių solisitorių kontorų Anglijoje ir Velse, pasižymi didžiausiu pelnu (skaičiuojant 1 partneriui arba 1 advokatui tenkantį pelną) tarp Jungtinės Karalystės kontorų. Tiesa, Magiškojo rato kontorų lyderiavimu abejojama, lyginant Londone veikiančių didžiųjų juridinių JAV kontorų atstovybių rodiklius, pagal kuriuos šios kontoros pasiekia žymiai mažesnę apyvartą, tačiau moka daug didesnius atlyginimus.

Išnašos
-------

1. ↑  „Clifford Chance Is Top U.K. Law Firm as Revenue Falls". Bloomberg Businessweek. 8 July 2010. Nuoroda tikrinta 22 October 2010.
**FR-F2** (iš pranc. *Fusil à Répétition modèle F2* 'pertaisomas šautuvas; F2 modelis') – standartinis Prancūzijos kariuomenės snaiperinis šautuvas, skirtas šaudyti į taikinius iki 800 m nuotolio.

Šautuvas FR-F2 yra patobulintas ankstesnio modelio FR-F1 variantas. Jį gamino MAS kompanija (pranc. *Manufacture d'armes de Saint-Étienne*), vienas iš valstybinių Prancūzijos ginklų gamintojų, dabar priklausantis *Nexter* (buvusi *GIAT Industries*).

Konstrukcija
------------

Šautuvo vamzdis yra padengtas polimeriniu gaubtu, didelę vamzdžio dalį apsaugančiu nuo netolygaus įkaitimo.
Šautuvo kojelės kitokios nei modelio pirmtako.

Šautuvas naudoja 7,62×51 mm NATO šovinius.

Su šautuvu naudojami keli standartiniai Prancūzijos kariuomenės optiniai taikikliai:

* APX L806,
* SCROME J8 (armijoje),
* Nightforce NXS (oro pajėgose),
* Schmidt & Bender 6x42 mil-dot (laivyne).

Šis snaiperinis šautuvas taip pat naudojamas kaip pėstininkų kovinės sistemos *FÉLIN* dalis. Tada su juo naudojamas *Sagem Sword Sniper 3-in-1* taikiklis, kuris veikia tiek kaip optinis taikiklis, tiek kaip infraraudonasis taikiklis, tiek kaip lazerinis tolimatis.

Šautuve FR-F2 panaudota ta pati slankiojančios spynos konstrukcija kaip ir jau pasenusiame pėstininkų šautuve MAS-36.

Vartotojai
----------

* Prancūzijos vėliava Prancūzija: Prancūzijos ginkluotosios pajėgos.
* Latvijos vėliava Latvija: Latvijos sausumos pajėgos.
* Lietuvos vėliava Lietuva: Lietuvos ginkluotosios pajėgos.

* Prancūzijos Greitojo reagavimo korpuso kareivis sargyboje su FR-F2.Prancūzijos Greitojo reagavimo korpuso kareivis sargyboje su FR-F2.
* Prancūzijos legionierius su FR-F2 AfganistanePrancūzijos legionierius su FR-F2 Afganistane
* SCROME J8 optinio taikiklio, naudojamo su šautuvu FR-F2, tinklelisSCROME J8 optinio taikiklio, naudojamo su šautuvu FR-F2, tinklelis

Nuorodos
--------

1. ↑  Jones, Richard D. *Jane’s Infantry Weapons 2009/2010*. Jane’s Information Group; 35 edition (January 27, 2009). ISBN 978-0-7106-2869-5.
2. ↑   Archyvuota kopija 2010-07-28 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°13′04″š. pl. 25°05′56″r. ilg.﻿ / ﻿55.2177°š. pl. 25.0988°r. ilg.﻿ / 55.2177; 25.0988


|  |
| --- |
| **Želvos gimnazija** |
| Želvos gimnazija herbasŽelvos gimnazija herbas |
| Želvos gimnazija |
| **Adresas** | J. Vaišučio g. 2, Želva |
| **Direktorius(-ė)** | Vidas Tavoras |
| **Mokinių skaičius** | 206 |
| **Įkūrimo data** | 1909 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 27 |

**Ukmergės rajono Želvos gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Želvoje (Ukmergės raj.), J. Vaišučio g. 12, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190343786. Filialas Ukmergės rajono Želvos vidurinės mokyklos ikimokyklinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

Mokykla savo metus skaičiuoja nuo 1909 m. kai Želvoje buvo įkurta Vilniaus gubernijos Vilniaus apskrities Giedraičių valsčiaus Paželvių gyvenvietės Bikonių pradinė mokykla. Išlikę šios mokyklos steigimo dokumentai. Mokykla įsikūrė privačiame name. Joje mokėsi 47-67 mokiniai. Materialinė bazė buvo skurdi, mokyklos išlaikymui lėšos menkos.

1914 m. Bikonių (Želvos) mokykla perkelta į valstybės lėšomis pastatytas patalpas už miestelio – Dainiškėse. 1918 m. jau veikė lietuviška mokykla. Iki 1939 m. mokykla nesutalpino visų besimokančių, todėl buvo mokoma net keliuose pastatuose. 1939 m. pastatyta nauja mokykla, kurioje tilpo visi šešių komplektų Želvos pradžios mokyklos mokiniai. joje mokėsi 165 mokiniai, dirbo 5 mokytojai.

1944 m. mokykla performuota į progimnaziją, kurioje mokėsi 254 mokiniai. 1946 m. mokykla – jau gimnazija. 1950 m. Želvos vidurinė mokykla išleido pirmąją abiturientų laidą. Tuo metu mokėsi 546 mokiniai. 1970 m. prie mokyklos pastatytas 12 klasių priestatas su sporto sale. 

2012 m. prijungta Žemaitkiemio pagrindinė mokykla.

Direktoriai
-----------

* J. Barkauskaitė, K. Kavaliauskas, A. Rakauskas, A. Mackevičius, Z. Kriaučiūnienė
* 1991 m. Vidas Tavoras

Žymiausi mokytojai
------------------

* G. Četkauskaitė, menotyrininkė
* Povilas Četkauskas, muzikos mokytojas, vadovėlių autorius
* V. Miškinis, liaudies menininkas, tapytojas
* J. Valiaugienė, poetė
* Rasa Povylienė, lietuvių kalbos mokytoja ekspertė
* Vytautas Naraškevičius, muzikos mokytojas, chorų vadovas

Žymiausi mokiniai
-----------------

Mokyklą baigė:

* gydytojas profesorius Alfonsas Matulis
* profesorius hidrologas Kęstutis Kilkus
* fizikai Kęstutis Staliūnas ir Rimas Grigonis
* kunigai J. Kavaliauskas, R. Urbonavičius, P. Purlys
* gydytojai V. Spruogis, A. Meška
* žurnalistės Virginija Aukštuolytė ir Danutė Šepetytė

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
| ***Kerėtoja*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La Sorcière |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Italija Švedija |
| Režisierius | André Michel |
| Scenaristas (-ai) | Paul AndréotaJacques CompanéezChristiane Imbert |
| Metai | 1956 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 97 min. |
| Kalba | prancūzų ir švedų |
| **IMDb įrašas** |

**Kerėtoja** (pranc. *La Sorcière*) – 1956 m. sukurtas romantinis filmas apie vyro meilę paslaptingai miške gyvenančiai merginai, turinčiai kerėtojos galių. Sukurtas pagal Aleksandro Kuprino romaną „Olesia", filmas Berlyno kino festivalyje apdovanotas Sidabriniu lokiu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Marina Vlady – Ina
* Nicole Courcel – Kristina Lundgren
* Maurice Ronet – Loranas Brularas
* Michel Etcheverry
* Rune Lindström
* Erik Hell
* Eric Hellström

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Prancūzas inžinierius Loranas Brularas atvyksta į Švediją, kad pakeistų savo kolegą vykdant sudėtingą inžinierinį projektą. Jo užsakovas – daili našlė Kristina Lundgren, prastai sutarusi su ankstesniu inžinieriumi, tačiau Loranui jaučianti prielankumą, nors to atvirai nedemonstruojanti. Pradžioje jį trikdo vietinių žmonių tikėjimas burtais, tačiau netrukus pats patenka į bėdą – pasiklysta miške ir įklimpsta į pelkę. Jį išgelbėja keista senutė, gyvenanti miško trobelėje su nepaprastai gražia anūke Ina. Šių moterų vengia, nemėgsta ir netgi bijo miestelio gyventojai, tačiau Loranas, įsimylėjęs Iną, bet kokiomis priemonėmis siekia jos palankumo. Kuomet atrodo, kad jam pavyks, įsikiša Kristina Lundgren, nenorinti, kad Loranas ir Ina būtų kartu…
| Lūšis |
| --- |
|  Lūšis ties Kalnais (Latvija) |
| **Ilgis** | 31,5 km |
| **Baseino plotas** | 113,6 km² |
| **Ištakos** | Skliaustės apylinkės |
| **Žiotys** | Venta |
| **Šalys** | Lietuva, Latvija |

**Lūšis** (latv. *Losis*) – upė Lietuvoje (Mažeikių rajonas) ir Latvijoje (Saldaus savivaldybė, Nygrando valsčius); Ventos kairysis intakas. Prasideda šalia Skliaustės (Skuodo rajonas), 5 km į šiaurės vakarus nuo Židikų. Pradžioje teka 6 km į šiaurę Dautarų miškų pakraščiu, ties Palūše pasuka į rytus ir 18 km vingiuoja Lietuvos–Latvijos siena. Likusius 6 km teka į šiaurės rytus Latvijos teritorija. Įteka į Ventą 174 km nuo jos žiočių.

Intakai:

* kairieji: Angeldis, Jonupis, Zverupė, Dargė, Spinis;
* dešinieji: Gudonis.

Lūšis žemupyje patvenkta hidroelektrinės užtvanka, yra Kanaviškių tvenkinys. Nedidelis tvenkinys yra ir ties Grantiniais. Gyvenvietės prie upės: Strėliškiai, Palūšė, Bataičiai (Lietuva), Stūriai, Kalnai, Gundega, Kanaviškės (Latvija).

Upėvardis (dar žinomas kaip *Lūšė*) kildinamas nuo žvėries (arba paukščio) pavadinimo *lūšis*.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Lūšis (upė)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 666
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 200
Lūpų blizgio tepimas
Lūpų blizgio pakuočių formos
**Lūpų blizgis**  (angl. *lip gloss*) – kosmetikos produktas, naudojamas suteikti lūpoms blizgesį, o kartais ir subtilią spalvą. Jis dažniausiai tiekiamas skystos konsistencijos, tačiau būna ir kieto pavidalo. Pavyzdžiui, lūpų balzamas paprastai skiriamas gydymo ar raminimo tikslams, o lūpdažis yra kieta medžiaga, suteikianti labiau išreikštą spalvą. Lūpų blizgis gaminamas visiškai skaidrus arba pusiau permatomas, tačiau jame taip pat gali būti blizgučių ar dalelių, suteikiančių lūpoms metalo blizgesį, šerkšno ar pilnų lūpų efektus (naudojant kolageną).

Savybės
-------

Bazinis lūpų blizgis tiesiog prideda lūpoms blizgesį be spalvos. Spalvotas blizgis išreiškia spalvų ir blizgesio derinį. Blizgantis lūpų blizgis su blizgučių pagrindu būna su spalva arba be jos. Naujų tipų lūpų blizgiai turi ingredientų, dėl kurių lūpos atrodo švelnesnės ir putlesnės. Tai yra pigi, lengva ir paprastai nekenksminga alternatyva, palyginti su kolageno ar riebalų injekcijomis. Tačiau jie nėra tokie veiksmingi, nes poveikis yra laikinas.

Kaip ir lūpų dažai, lūpų blizgis yra vaškų, aliejų ir pigmentų mišinys. Tačiau lūpų blizgyje yra mažiau pigmentų, o ir naudojami dažai būna šviesūs arba praskiesti. Be to, siekiant, kad produktas laisvai tekėtų, gamybai reikia naudoti mažiau vaško. Pagrindiniai komponentai yra lanolinas, kuris gerai tinka lūpoms dėl drėkinamųjų savybių ir suteikia blizgesį, ir hidrintas polibutenas.

Kaip ir lūpų dažai, lūpų blizgis pateikiamas įvairių formų pakuotėse: mažuose buteliukuose su aplikatoriumi ar šepetėliu, kuriais blizgis tepamas ant lūpų, taip pat išspaudžiamose tūbelėse ar atidaromuose indeliuose. Tokiu atveju blizgį galima užtepti ir pirštų galiukais.

Istorija
--------

Lūpų blizgį 1930 m. sukūrė lenkų kilmės verslininkas, grožio industrijos kūrėjas Maksimilianas Faktorovičius. Jis siekė gauti produktą, kuris suteiktų lūpoms skaistumo ir blizgesio kino filmuose. M. Faktorovičius kūrė makiažą kino pramonei. Jis lūpų blizgį pasiūlė specialiai aktorėms, vaidinančioms nespalvotuose filmuose. Žiūrovės moterys buvo įkvėptos iš kino aktorių perimti šią makiažo tendenciją. Pirmasis lūpų blizgis buvo „Max Factor" kompanijos „X-Rated" produktas, pristatytas visuomenei 1932 m. Originali jo formulė naudota iki pat 2003 m. kai „Procter & Gamble" nutraukė gamybą ir pardavimus.

1973 m. „Bonne Bell" pristatė pirmąjį lūpų blizgį su skoniu „Lip Smackers", kuris buvo ir tebėra populiarus tarp paauglių.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lūpų blizgis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Koks taisyklingas prekės pavadinimas: „lūpų blizgesys" ar „lūpų blizgis"? Archyvuota kopija 2020-02-01 iš Wayback Machine projekto.. VLKK
2. 1 2  S.D. Williams; W.H. Schmitt. *Chemistry and Technology of the Cosmetics and Toiletries Industry*. Springer Science & Business Media. pp. 149–. ISBN 978-94-009-1555-8.
3. ↑  David Mansour (1 June 2005). *From Abba to Zoom: A Pop Culture Encyclopedia of the Late 20th Century*. Andrews McMeel Publishing. pp. 50–51. ISBN 978-0-7407-5118-9.
| **Prunus tenella** |
| --- |
| Keružinis migdolas (*Prunus tenella*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Erškėtiečiai  *( Rosales)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Gentis: | Slyva (gentis)  *( Prunus)* |
| Pogentė: | Migdolas (pogentė)  *( Amygdalus)* |
| Rūšis: | Keružinis migdolas  *( Prunus tenella)* |

 |

**Keružinis migdolas** (*Prunus tenella*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos, slyvų (*Prunus*) genties augalas. Auga Rytų Europos ir Vakarų Sibiro stepėse, Kaukaze, Vakarų ir Vidurinėje Azijoje.

Tai lapus metantis 5–7 m aukščio krūmas. Lapai paprastieji, linijiškai lancetiniai arba plačiai elipsiški, tamsiai žali. Žiedai dideli, ryškiai rausvi, žydi anksti pavasarį, skleidžiantis lapams. Vaisius – plaukuotas kaulavaisis.

Visos augalo dalys nuodingos. Vaisių kauliukai naudojami liaudies medicinoje. Keružinis migdolas dažnai auginamas kaip dekoratyvinis augalas. Atsparus sausrai, apkarpymui. Lietuvoje auginamas miestų želdynuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2004-11-20 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Keružinis migdolas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 77


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Keružinis migdolas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **John Garang de Mabior** |
| --- |
| 1-asis Pietų Sudano vyriausybės vadovas |
|  |
| Gimė | 1945 m. birželio 23 d.Džonglėjus, Pietų Sudanas |
| Mirė | 2005 m. liepos 30 d.Niū Saitas, Pietų Sudanas |
| 1-asis Pietų Sudano vyriausybės vadovas |
| Ėjo pareigas | 2005 m. sausio 9 d. – 2005 m. liepos 30 d. |
| Ankstesnis | naujas postas |
| Vėlesnis | Salva Kiir Mayardit |
|  |
| Partija | Sudaniečių išsilaisvinimo judėjimas |
|  |
|  **Vikiteka** | John Garang |

**John Garang de Mabior** (1945 m. birželio 23 d. Džonglėjus – 2005 m. liepos 30 d. Niū Saitas) buvo Pietų Sudano politikas, pirmasis Pietų Sudano vyriausybės vadovas, sudaniečių išsilaisvinimo judėjimo lyderis. Jis žuvo 2005 m. liepos 30 d. per sraigtasparnio katastrofą.

Biografija
----------

Mabior gimė skurdžioje dinkų genties šeimoje Džonglėjaus regione tuometiniame Sudane (dabar Pietų Sudanas). Jis mokėsi dvejose mokyklose – Vau ir Rumbeko miestuose. 1962 m. dalyvavo I Sudano pilietiniame kare. Tačiau dėl jauno amžiaus jam neleido aktyviai jungtis prie armijos, tad tęsė mokslus Tanzanijoje. Vėliau baigė ekonomikos bakalauro studijas Grinelio koledže JAV Ajovos valstijoje. 1969 m. baigė mokslus ir nusprendė grįžti į Sudaną.

Pasibaigus karui 1972 m. tęsė karjerą kariuomenėje ir tapo pulkininku.

1983 m. buvo vienas iš sudaniečių išsilaisvinimo judėjimo įkūrėjų ir kartu su savo kariuomene aktyviai dalyvavo II Sudano pilietiniame kare.

2005 m. liepos 9 d. Sudano ir Pietų Sudano vyriausybėms pavyko susitarti dėl taikos sutarties ir baigti daugiau nei 20 metų trukusį karą. Jo metu žuvo apie 1,5 milijono žmonių. Po taikos sutarties buvo išrinktas pirmuoju Sudano viceprezidentu – antru pagal svarbą šalies žmogumi.

2005 m. liepos mėnesį lankėsi Ugandoje ir susitiko su šios šalies prezidentu Yoweri Museveni. Apie šį susitikimą politikas nebuvo pranešęs Sudano vyriausybei, tad naudojosi Ugandos prezidento suteiktu sraigtasparniu. Grįždamas iš susitikimo dėl blogo matomumo sraigtasparnis patyrė avariją ir visi jame buvę žmonės (Mabior, 6 jo kolegos ir 7 įgulos nariai) žuvo. 2005 m. rugpjūčio 5 d. Džuboje įvyko politiko laidotuvės.

Mabior įpėdiniu ir pirmuoju nepriklausomos Pietų Sudano valstybės prezidentu tapo Salva Kiir Mayardit.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**naujos pareigos** | **Pietų Sudano vyriausybės prezidentas**2005-2005 | Po to:**Salva Kiir Mayardit** |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sudan bids rebel leader farewell
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| ***Lūžis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La Rupture |
| Kilmės šalis |  Prancūzija  Italija Belgija |
| Režisierius | Claude Chabrol |
| Metai | 1970 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 124 min. |
| Kalba | prancūzų |

**Lūžis** pranc.  *La Rupture*) – 1970 m. režisieriaus Claude Chabrol sukurta drama, Taorminos kino festivalyje nominuota pagrindiniam prizui.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Stéphane Audran – Helena Renjė
* Jean-Pierre Cassel – Polas Tomas
* Michel Bouquet – Liudvikas Renjė
* Annie Cordy – madam Pineli
* Jean-Claude Drouot – Šarlis Renjė
* Catherine Rouvel – Sonia
* Maria Michi

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Ryte jaunos šeimos tėvas Šarlis Renjė, apimtas pamišimo, užpuola savo žmoną Heleną, o vėliau sužaloja savo 4 metų sūnų. Helena apsigina ir sužeidžia vyrą, o paskui iškviečia policiją. 

Jos vyras, įtakingo verslininko Liudviko Renjė sūnus, išsiunčiamas gydytis namo, o šio tėvas bet kokiais būdais stengiasi gauti teises į anūko globą, nes jis visada buvo prieš sūnaus ir Helenos santuoką. Pastaroji, norėdama būti arčiau sūnaus, apsistoja netoli esančiame pensione, kur netrukus pasirodo Polis Tomas – vyras, kuriam Liudvikas Renjė pavedė rasti kokios nors kompromituojančios medžiagos apie Heleną. Polis netrukus su ja susidraugauja, tačiau nesugeba rasti jokių galimų jos netinkamo elgesio įrodymų. Liudviko spaudžiamas, kartu su meiluže Sonia nusprendžia suklastoti įrodymus, kad Helena seksualiai išnaudoja psichiškai nesveiką merginą bei vartoja narkotikus. Helenai pavyksta nuspėti jų planus, o galiausiai visus Polio planus sugriauna pensione pasirodęs Šarlis Renjė, trokštantis susigrąžinti žmoną. Grumtynių metu Polis šį mirtinai sužeidžia peiliu...
**Džonas Dansteblis** (arba **Dansteplis**, angl. *John Dunstable*, *John Dunstaple*; apie 1390 − 1453 m. gruodžio 24 d.) – XV a. pirmos pusės anglų kompozitorius pereinamuoju laikotarpiu iš viduramžių į renesansą.

Biografija
----------

Beveik nėra išlikę jokių žinių apie Dansteblio gyvenimą. Pirmą kartą jis minimas prancūzų poeto Martin le Franc poemoje apie 1440 m. kurioje minimi kompozitoriai Gijomas Diufai ir Žilis Benšua, esą pradėję kurti geresnę muziką pasimokę iš anglo Dansteblio. Dansteblio pomirtinėje epitafijoje Šv. Stepono bažnyčioje Londone nurodyta mirties data − 1453 m. gruodžio 24 d. Minima, kad jis tarnavo Bedfordo kunigaikščiui ir, be muzikavimo, užsiėmė astronomija ir matematika. Spėjama, kad Dansteblis gimė apie 1390 m. Dansteblio miestelyje Bedfordšyre. Jo žinomumą kontinentinėje Europos dalyje gali paaiškinti, kad jis, tikriausiai, kartu su Džonu Lankasteriu, Bedfordo kunigaikščiu ir karaliaus Henriko V broliu, buvo Prancūzijoje, nes joje kunigaikštis nuo 1423 m. buvo paskirtas regentu.

1427 m. minimas užmokestis Danstebliui tarnystėje pas našlę karalienę Joaną, kuriai kompozitorius tarnavo, spėjama, iki jos mirties 1437 m. Po to pradėjo tarnauti Bedfordo kunigaikščio broliui Glosterio hercogui Hampriui. Gali būti, kad Dansteblis buvo dvasininku, nors jokių tikrų žinių apie tai nėra. Jo kapas neišliko sudegus Šv. Stepono bažnyčiai 1666 m. Viso Danstebliui priskiriama apie 50 − 60 kūrinių, tarp kurių dvi pilnos mišios. Dansteblis įvardijamas vienu pirmųjų renesanso kompozitorių. Visgi, jo kūryboje yra daug viduramžiškos muzikos formų. Dansteblis padarė įtakos Burgundijos muzikos mokyklos susiformavimui. Jo muzikos manuskriptai Italijoje ir Vokietijoje rodo, kad savo gyvenimo metu Dansteblis buvo žymiu kompozitoriumi.

Šaltiniai
---------

* Oxford Music Online

Nuorodos
--------

* John Dunstable Encyclopaedia Britannica tinklalapyje
* Allmusic apie John Dunstable: biografija, reviu, kūriniai
* John Dunstable kūrinių natos Petrucci Music Library projekte
* Apie John Dunstable Archyvuota kopija 2012-03-06 iš Wayback Machine projekto.
* John Dunstable svetainėje Last.fm
**Turnas** (lot. *Turnus*) - romėnų mitologijos veikėjas, minimas Vergilijaus Eneidoje. Jis buvo rutilų karalius. Jis Dauno sūnus, Enėjo konkurentas. Turnas atvyko į Italiją dar prieš Enėją ir merginosi Lavinijai, lotynų karaliaus Latino dukrai. Tačiau Lavinija pažadėta trojėnų princui. Junona nusprendė prailginti trojėnų kančias, todėl įkalba Turną reikalauti karo su naujais atvykėliais. Karalius Latinas nors ir labai nepatenkintas Turnu, tačiau leidžia karui įvykti. 

Karo metu tarp lotynų ir trojėnų (bei kitų trojėnų sąjungininkų), Turnas pasirodo kaip narsus, tačiau pametęs galvą kovoje. Minima, kad jis įsijautęs į mūšį beveik užima trojėnų tvirtovę nukovęs daugybę varžovų, tačiau jį nuo mirties išgelbėja Junona. 

Turnas kovoja su Evanderio sūnumi, jaunuoju princu Palu. Jis nukauna Palą bei pasiima trofėjų Palo diržą kardui, kurį užsideda. Supykęs Enėjas ieško rutulų karaliaus, kad šį galėtų nukauti. Tam, kad išgelbėtų Turną nuo mirties, Junona jį nuvilioja toliau nuo Enėjo. Tačiau tai vėliau supratęs Turnas įtūžta ir stoja į kovą su Enėju, kurioje miršta.

Literatūra
----------

1. ↑  Vergilijus. „Eneida" VII-XII
| Kerulenas |
| --- |
| Keruleno upė Keruleno upė |
| **Ilgis** | 1264 km |
| **Baseino plotas** | 116 400 km² |
| **Ištakos** | Chentėjaus kalnai |
| **Žiotys** | Dalainoras |
| **Šalys** | Mongolijos vėliava MongolijaKinijos vėliava Kinija |

**Kerulenas** ar **Cherlenas** (mong. *Хэрлэн гол*, kin. 克鲁伦河, pinyin: *Kèlǔlún hé*) – upė Mongolijoje ir Kinijoje. Prasideda Chentėjaus kalnuose, 180 km į šiaurės rytus nuo Ulan Batoro. Teka rytinės Mongolijos stepėmis, įteka į Dalainoro ežerą Kinijos Vidinės Mongolijos provincijoje. Lietingais metais Dalanoras išsilieja, ir pasiekia Argūnės upę. Tuomet Kerulenas tampa Amūro upės ištaka ir suformuoja vieną ilgiausių vandens kelių pasaulyje (5052 km).

Prie Keruleno įsikūręs Čoibalsano miestas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 207
| **Leccinum duriusculum** |
| --- |
| Kietasis raudonviršis (*Leccinum duriusculum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Baravykiniai  *( Boletaceae)* |
| Gentis: | Raudonviršis  *( Leccinum)* |
| Rūšis: | Kietasis raudonviršis  *( Leccinum duriusculum)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Kietasis raudonviršis** (lot. *Leccinum duriusculum*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, raudonviršių (*Leccinum*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Lapuočių, mišrieji miškai, po drebulėmis, tuopomis.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Trama balta, kieta, įpjauta parausta, koto pamate pažaliuoja.

Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 5–12 (15) sm skresmens, matinė, plaušuota, pilkai ruda, nešvariai pilkai, geltonai ruda, juosvai ruda, kartais groblėta, suaižėjusi. Vamzdeliai pilkšvi, galiausiai – pilkai kreminiai, iki 3 cm ilgio. Poros žalsvai rusvos. Kotas 5–15×1–3,5 cm, kietas, baltas, išilgai juosvai plaušuotas, šiurkštus, pamatinėje dalyje žaliai dėmėtas. Trama balta, įpjauta parausta, vėliau tampa violetiškai rausva, koto pamate melsvai žalia. Sporos 13–17×5–6 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai kieti, kepurėlės, ypač koto paviršius šiurkštus.

Auga pavieniui ar grupelėmis lapuočių miškuose, mėgsta šviesesnes augavietes. Valgomas, retas.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 66 psl.

Nuorodos
--------

* Kietojo raudonviršio nuotraukos
| **Džonas Altonasangl. *John Alton*** |
| --- |
| Gimė | 1901 m. spalio 5 d.Šopronas, Austrija-Vengrija |
| Mirė | 1996 m. birželio 2 d. (94 metai)Santa Monika, Kalifornija, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Rozalia Kiss |
|  |
| Veikla | kinematografas |

Vaizdas iš noiro filmo „The Big Combo". Tamsi atmosfera ir žema kamera yra tipiškas John Alton stilius
**Džonas Altonas** (angl. *John Alton*; 1901 m. spalio 5 d. – 1996 m. birželio 2 d.) – vengrų kilmės JAV kinematografas ir operatorius, dirbęs prie kelių garsiausių klasikinio noiro filmų – „He Walked by Night", „The Big Combo", „The Amazing Mr. X", „T-Men" ir „Raw Deal".

Karjera
-------

XX a. 3-ajame dešimtmetyje jis pradėjo dirbti Los Andželo filmų kūrimo laboratorijose techniku, po kelerių metų tapo operatoriumi. Vėliau išvyko į Prancūziją bei Pietų Ameriką, kur sukūrė daug filmų ispanų kalba. 1930 m. pabaigoje grįžo į Holivudą ir tapo vienu populiariausių kinematografų.

Neskaitant tamsios atmosferos, dabar laikomos tipišku noiro bruožu, Altonas buvo žinomas ir neįprastais filmavimo kampais, žemai laikoma kamera.

Taip pat Altonas žinomas savo knyga „Painting with Light" (*piešimas šviesa*). Tai yra viena pirmųjų knygų apie filmų apšvietimo technikas, parašyta kinematografo profesionalo.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  Steeman, Albert Archyvuota kopija 2018-10-05 iš Wayback Machine projekto.. *Internet Encyclopedia of Cinematographers,* "John Alton page", Rotterdam, The Netherlands, 2007. Nuoroda tikrinta 2013-07-20.

Nuorodos
--------

* imdb.com: John Alton
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Kigelia** |
| --- |
| Afrikinė kigelija (Kigelia africana)Afrikinė kigelija (*Kigelia africana*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Notreliečiai  *( Lamiales)* |
| Šeima: | Bignonijiniai  *( Bignoniaceae)* |
| Gentis: | Kigelija  *( Kigelia)* |

 |

*Kigelia africana"*
**Kigelija**, dar kitaip vadinama **dešrų medžiu** (*Kigelia*) – bignonijinių (*Bignoniaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė rūšis – **afrikinė kigelija** (*Kigelia africana*).

Augalas išaugina iki pusės metro ilgio šviesiai rudus nevalgomus vaisius, sveriančius kelis kilogramus. Vietiniai gyventojai tokius kabančias dešras primenančius vaisius naudoja meditacijai ir liaudies medicinoje. Žiedai sukrauti iki 2 m ilgio šluotelėse. Žiedai rudai raudoni, skleidžiasi naktį ir sukelia nemalonų kvapą. Tačiau tokie žiedai privilioja šikšnosprnius, kurie juos apdulkina.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Sluoksniuota želė
**Želė**, *drebučiai* (pranc. *gelée*) – maistinė drebučių pavidalo medžiaga, savo prigimtimi esanti gelis. Dažniausiai želė gaminama iš karštame vandenyje ištirpintos želatinos, taip gaunamas zolio tipo tirpalas, į kurį įmaišo sirupo ar kitokių maistinių medžiagų, suteikiančių skonį ir spalvą. Aušdamas zolis sustingsta į drebučius (gelį).

Vaisiai ir uogos patys turi daug pektino, todėl drebučių konsistencijos produktus iš jų galima gauti be papildomai įdėtos želatinos. Dažniausiai tai rūgštūs vaisiai: obuoliai, raudonieji ir juodieji serbentai, agrastai. Norint turėti gražios spalvos drebučius, juos galima dažyti: špinatais – žaliai, karminu – raudonai.

Želė vadinami saldūs produktai. Analogiškai sustingę mėsos ar žuvies drebučiai vadinami šaltiena.

Vartojimas
----------

Desertinė saldi želė gaminama iš želatinos ir vaisių ar uogų sulčių, pieno bei jo produktų.

* **Vaisinė želė** išeiga 1 litras
	+ spanguolės  
	arba kitos uogos bei vaisiai 200
	+ cukrus 200
	+ vanduo 700
	+ želatina 30  
	spanguoles nuplikyti karštu vandeniu, sumaigyti ir išspausti sultis. Į uogų išspaudas įpilti truputį vandens, užvirinti ir perkošti. Į gautą skystį suberti cukrų, įpilti truputyje šalto vandens išbrinkintą ir ištirpintą želatiną, supilti išspaustas spanguolių sultis, išmaišyti ir atšaldyti.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Drebučiai
* Marmeladas
* Šaltiena
* Želatina
**ISO 639-1:2002**, Kalbų vardams vaizduoti skirti kodai – Dalis 1: Dviraidžiai kodai (angl. *Codes for the representation of names of languages – Part 1: Alpha-2 code*) – pirmoji tarptautinio standarto ISO 639 dalis aprašanti kalbos kodus. Pirmojoje dalyje suregistruoti dviejų raidžių kalbų kodai. Šioje dalyje yra registruota 136 dviejų raidžių kalbų kodai. Šie dviejų raidžių kalbų kodai naudojami koduoti pagrindinėms pasaulio kalboms.

Šie kodai yra naudojami tarptautiniu mastu ir formaliai trumpai identifikuoja kalbas. Pvz.:

* lt – lietuvių kalba;
* en – anglų kalba;
* fr – prancūzų kalba;
* de – vokiečių kalba.

ISO 639, pirminis kalbų kodų standartas, buvo patvirtintas 1967 m. 2002 m. jis buvo padalintas į dalis ir tuomet ISO 639-1 tapo pirminio standarto naująja versija. Paskutinis kodas ht, atitinkantis Haičio kreolų kalbą, į šį standartą buvo įtrauktas 2003 m. vasario 26 d.

Nauji ISO 639-1 kodai nėra pridedami, jei egzistuoja ISO 639-2 kodas, todėl sistemiškai yra naudojami ISO 639-1 ir 639-2 kodai.

Taip pat skaitykite
-------------------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RISO 639 ir ISO 639-3 makro kalbos |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 
ISO 639-1sąrašas
 | 
ISO 639-2sąrašas
 | 
ISO 639-3
 | 
ISO 639-4
 | 
ISO 639-5sąrašas
 | 
ISO 639-6
 |

 |

 |

Išnašos
-------

1. ↑  angl. *ISO 639 Joint Advisory Committee - Working principles for ISO 639 maintenance*

Nuorodos
--------

* angl. *Official list of ISO-639*
* angl. *ISO 639-1:2002 standard*
* angl. *ISO 639-1/RA*
* angl. *ISO 639-2 Registration Authority FAQ*
| KiečiaiZerkalnojėvok.  *Kötschen, Köschen*rus.  *Зеркальное* |
| --- |
| 

KiečiaiZerkalnojėKiečiaiZerkalnojė

54°48′51″š. pl. 22°40′27″r. ilg.﻿ / ﻿54.8142°š. pl. 22.6743°r. ilg.﻿ / 54.8142; 22.6743﻿ (Kiečiai (Pilkalnio apskritis))Koordinatės: 54°48′51″š. pl. 22°40′27″r. ilg.﻿ / ﻿54.8142°š. pl. 22.6743°r. ilg.﻿ / 54.8142; 22.6743﻿ (Kiečiai (Pilkalnio apskritis)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
| **Rajonas** | Krasnoznamensko rajonas |

**Kiečiai** arba **Zerkalnojė** (vok. *Kötschen*, nuo 1938 m. *Köschen*, rus. *Зеркальное*) – buvęs kaimas Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Krasnoznamensko rajone, dabartinės Dobrovolsko kaimo gyvenvietės teritorijoje, prie Viliūnų ežero, 12 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 18 km į pietryčius nuo Lazdynų.

Istorija
--------

Kiečių kaimo bendruomenė 1936-38 m.
Vietovardžio pavadinimas kilęs iš lietuviškos pavardės *Kietis*. Kaimas minimas nuo 1625 m. 1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 12 ugniakurų, 1818 m. – mišrusis kaimas su 12 ugniakurų ir 74 gyventojais, 1839 m. – su 17 ugniakurų ir 127 gyventojais. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Vilūnų valsčiui.

Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.

Kaimo sodybos buvo išsibarsčiusios Viliūnų ežero šiauriniame krante ir prie durpyno kaimo vakaruose. Ežero pakrantėje buvo piliakalnis. Po Antrojo pasaulinio karo kurį laiką buvo gyvenamas, iki 1976 m. ištuštėjo, išnyko.

Gyventojai
----------

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1905 m. ir 1939 m.** |
| **1905 m.** | **1910 m.** | **1933 m.** | **1939 m.** |
| 177 | 168 | 137 | 137 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kiečiai. Mažosios Lietuvos enciklopedija, T.2 (Kas-Maž). Vilnius, Mažosios Lietuvos fondas, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
2. ↑  Kiečiai, Bildarchiv Ostpreußen vok.
3. 1 2  Kiečiai, GenWiki vok.
4. ↑  Pilkalnio apskrities kaimų sąrašas (1910 m.) vok.
5. ↑  www.verwaltungsgeschichte.de Pilkalnio apskritis vok.
| **Džonas Gleichas (vok. *John Gleich*)** |
| --- |
| Gimė | 1879 m. lapkričio 2 d.Klaipėdoje |
| Mirė | po 1927 m. |
|  |
| Veikla | Tapytojas ir publicistas |
|  |
| Išsilavinimas | savamokslis |

**Džonas Gleichas** (vok. *John Gleich*; g. 1879 m. lapkričio 2 d. Klaipėdoje, Rytų Prūsija – m. po 1927 m.) – iš Klaipėdos krašto kilęs Vokietijos publicistas ir tapytojas, specializavęsis orientalistikos ir marinistikos srityse.

Biografija
----------

Po mokyklos baigimo dirbo prekybininku. Savarankiškai išmoko tapyti ir nuo 1906 m. atsidėjo vien tik kūrybai. 1909 m. ir 1910 m. pažintiniais tikslais keliavo po Indiją ir Ceiloną, iš kelionių parsivežė daugybę orientalistinio turinio paveikslų. Grįžęs į Vokietiją tapė daugiausiai jūrine tematika, bet kūrė ir žanrinius kūrinius, portetus, aktus. Gyveno Berlyne, po 1927 m. gyvenimo pėdsakai dingsta. 

Pirmojo pasaulinio karo metais išleido du paveikslų albumus apie vokiečių karinio jūrų laivyno kautynes. Laikraštyje „Deutschen Bauzeitung" išspausdino keletą straipsnių apie Indijos statybų meną, taip pat keletą publikacijų paskelbė pilis ir rūmus tyrinėjančioje organizacijos „Deutsche Burgenvereinigung" leidiniuose.

Bibliografija
-------------

* *Der Seekrieg. Ein Malbuch für die deutsche Jugend* (= *Maier's Künstlermalbücher* Nr. 683). – Ravensburg: Maier, [1915]
* *Unsere Marine im Kampf. Ein Malbuch für die deutsche Jugend* (= *Maier's Künstlermalbücher* Nr. 682x). – Ravensburg: Maier, [1915]

Tapybos darbų galerija
----------------------

* Hamburgo uosteHamburgo uoste
* Gango upės kranteGango upės krante
* Šiaurės Afrikos turgaus vaizdelisŠiaurės Afrikos turgaus vaizdelis
* Gatvė ArabijojeGatvė Arabijoje

Šaltiniai
---------

* Gleich, John // Ulrich Thieme, Fred. C. Willis (Hrsg.). *Allgemeines Lexikon der Bildenden Künstler von der Antike bis zur Gegenwart. Begründet von Ulrich Thieme und Felix Becker. Band 14: Giddens–Gress.* – Leipzig: E. A. Seemann, 1921, S. 248
* Gleich, John. // Christiane Kruse. *Allgemeines Künstlerlexikon. Die Bildenden Künstler aller Zeiten und Völker (AKL). Band 56* – München u. a.: Sauer, 2007, S. 116 ISBN 978-3-598-22796-7

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: John Gleich** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* Kūrinių reprodukcijos // artnet.de