recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Idilė** – literatūros žanras, kuriam būdingi trumpi, giedros nuotaikos lyriniai epiniai kūriniai, vaizduojantys ramų kaimo žmonių (paprastai piemenų, žemdirbių) gyvenimą. Poetizuojama gamta, kaimo buities jaukumas ir ramumas, jausmų paprastumas, saikingumas. Dažna monologo, dialogo forma.

Idilė atsirado III a. pr. m. e. graikų literatūroje. Vėliau papilto romėnų, Europos renesanso, baroko, klasicizmo, sentimentalizmo poezijoje. Vėliau buvo kultivuojama kaip literatūrinė stilizacija; idiliškų žanrų gali būti lyriniuose eilėraščiuose ir kitų žanrų kūriniuose.

Lietuvių literatūroje idilė buvo populiari XIX a. pradžios ir vidurio poezijoje (Antanas Klementas, Antanas Strazdas), idiliškos nuotaikos kūrinių yra parašę Dionizas Poška, Antanas Savickis, Šatrijos Ragana, Antanas Miškinis, Jonas Mekas, Justinas Marcinkevičius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Idilė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 39
| Dachlet Nuadibuداخلة نواذيبو |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Mauritanijos vėliava Mauritanija |
| **Administracinis centras** | Nuadibu |
| **Departamentai** | 1 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 157 800 |
| **Plotas** | 22 300 km² |
| **Tankumas** (2022) | 7 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | MR-08 |

**Dachlet Nuadibu vilaja** (arab. ولاية داخلة نواذيبو‎ = *Wilāya Dāḫilati Nawāḏībū*) – vilaja vakarinėje Mauritanijos dalyje. Regiono centras yra Nuadibu.

Šiaurėje ribojasi su Vakarų Sachara, pietuose – su Inširio vilaja, rytuose – su Adraro vilaja.

Geografija
----------

Iš vakarų kraštą skalauja Atlanto vandenynas, susidariusi Bank d’Argeno įlanka (pasaulio paveldo objektas). Vilajai priklauso dalis Nuadibu kyšulio. Praktiškai visą teritoriją užima dykumos.

Departamentų žemėlapis
Kriauklių sampyla prie Argino įlankos

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Dachlet Nuadibu sudaro vienintelis Nuadibu departamentas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  MAURITANIA, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  **Mauritanijos vilajos** |  |
| Adraras | Asaba | Brakna | Dachlet Nuadibu | Gidimaka | Gorgolas | Hod el Garbis | Hod eš Šargis | Inširis | Nuakšotas | Tagantas | Tiris Zemuras | Trarza |
| ***Beitauno nusikaltėliai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Baytown Outlaws |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Barry Battes |
| Scenaristas (-ai) | Barry BatesGriffin Hood |
| Vaidina | Billy Bob ThorntonEva LongoriaZoë Bell |
| Metai | 2012 |
| Žanras | trileris, komedija |
| Trukmė | 98 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Beitauno nusikaltėliai** (angl.  *The Baytown Outlaws*) – 2012 m. JAV sukurtas komiškas veiksmo filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Billy Bob Thornton – Karlosas
* Eva Longoria – Celestė
* Clayne Crawford – Brikas Odis
* Travis Fimmel – Makvynas Odis
* Daniel Cudmore – Linkolnas Odis
* Thomas Brodie-Sangster – Robas
* Zoë Bell – Rouzė
* Andre Braugher – Milardas
* Michael Rapaport – Lakis

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Alabamos valstijoje trys broliai Odžiai padeda šerifui Milardui vykdyti teisingumą ten, kur įstatymas bejėgis. Po nepavykusios užduoties (broliai supainiojo namus), įvykusių skerdynių atvyksta tirti agentas Lakis ir šerifas, bijodamas būti demaskuotas, nusprendžia daugiau Odžiams nebepadėti. Kaip tik tada į juos kreipiasi moteris vardu Celestė, prašydama pagrobti iš krikštatėvio, narkotikų prekeivio Karloso, berniuką ir pažada jiems 25 tūkstančius dolerių.

Broliai sėkmingai atlieka pirmąją užduoties dalį, tačiau netrukus pradeda aiškėti padėtį sunkinančios aplinkybės: berniukas Robas pasirodo esąs neįgalus, o po savaitės, sulaukęs 18 gimtadienio, jis paveldės didelę pinigų sumą, kurios siekia ir Celestė, ir Karlosas. Pastarasis nenusiteikęs prarasti grobio ir iš paskos broliams siunčia moterų – smogikių būrį, vadovaujamą seksualiosios Rouzės...
**Idėja** (sen. gr. ιδέα tariama *idea* – sąvoka, vaizdinys)

1. mintis, siekimų tikslas, suteikiantis veiklai kryptį, pagrindinė mokslinės, meninės kūrybos ar praktinės veiklos mintis;
2. Platono, Hėgelio filosofijoje – daikto esmė, idealus, pirminis visa ko pradas.

Pirmąja prasme – idėja dažniausiai yra nedidelės apimties pradinis minčių rinkinys, tekstas, kuriame nusakytas veiksmas ar jų seka, keičianti tam tikrą terpę, siekiant daugiau ar mažiau apibrėžtų tikslų. Už idėją yra šiek tiek platesnis sumanymas, o idėjos vystymas paprastai būna susijęs su eskizu, projektu ar detaliuoju planu. Idėjas kuria ir nepasitenkinimas aplinka, primestos ar suvoktos problemos. Populiariai idėja suprantama kaip tam tikra mintis ar net koncepcija, kilusi asmens prote kaip galvojimo rezultatas.

Idėjos kaip turtas
------------------

*Pagrindinis straipsnis – intelektinė nuosavybė*.
Kai kuriais atvejais būdas, kuriuo tam tikra idėja yra išreikšta gali būti teisiškai saugomas valstybės kaip intelektinė nuosavybė. Kūrybinis darbas saugomas autorinės teisės, išradimas saugomas patento, registruotas prekinis ženklas saugo gamintojo išskirtinumo idėją, gaminio išvaizdą galima įregistruoti ir saugoti kaip dizainą.

Šaltiniai
---------

1. Tarptautinių žodžių žodynas, (c) Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985
| **Procyon pygmaeus** |
| --- |
| Kosumelinis meškėnas (*Procyon pygmaeus*) |
| Apsaugos būklė |
| Grėsmingai nykstantys  (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Meškėniniai  *( Procyonidae)* |
| Gentis: | Meškėnai  *( Procyon)* |
| Rūšis: | Kosumelinis meškėnas  *( Procyon pygmaeus)* |

 |
| Binomas |
| ***Procyon pygmaeus***Merriam, 1901 |
| Kosumelinio meškėno paplitimo arealas |

**Kosumelinis meškėnas**, dar vadinamas *nykštukiniu meškėnu* (lot. *Procyon pygmaeus*, angl. *Cozumel raccoon*) – retas meškėninių (*Procyonidae*) šeimos plėšrusis žinduolis, gyvenantis Kosumelio saloje Karibų jūroje, šalia rytinės Meksikos pakrantės.

Kosumelinis meškėnas yra nedidelės Kosumelio salos endeminė rūšis. Sala užima 478 km² plotą. Meškėno natūralios buveinės yra mangrovėse, o taip pat drėgnuosiuose miškuose salos viduryje, paplūdimiuose, dirbamose žemėse.

Su jaunikliu

Biologija
---------

Šių meškėnų biologija mažai tirta. Jie yra mažiausi tarp savo gentainių meškėnų. Gyvūnų „pigmėjiškumą" lėmė geografinis rūšies, gyvenančios saloje, izoliuotumas. Suaugusio individo kūnas siekia 60–80 cm dydžio, uodega - apie 25 cm, patinai didesni už pateles. Sveria 3–4 kg. Tuo pačiu kosumeliniai meškėnai yra apie 45 % lengvesni ir 18 % mažesni už kitus Centrinės Amerikos žemyninius meškėnus. Žvėrelio kailis rudai pilkos spalvos, uodega su gelsvu atspalviu, pamarginta tamsiais skersiniais dryžiais. Veidas turi kaukės pavidalo piešinį.

Aktyvus naktį, visaėdis. Apie pusę raciono sudaro krabai, o taip pat varliagyviai, driežai ir vabzdžiai. Iš augalinio maisto minta kulkmedžio ir *Pithecellobium* vaisiais, sorų žalumynais.

IUCN duomenimis, rūšis yra kritinėje būklėje, grėsmingai nykstanti, jos apsaugos būklė – **CR**. Priskaičiuojama apie 300 kosumelinių meškėnų. Rūšies skaitlingumą smarkiai veikia tropiniai uraganai. Meškėnų populiacijos dydis svyruoja stichinių nelaimių periodais, be to, neigiamą poveikį daro žmogaus ūkinė veikla. Po didžiųjų uraganų žvėrelių tam tikrose teritorijose gali sumažėti iki 60 %.

Literatūra
----------

* Alejandra de Villa-Meza, Rafael Avila-Flores, Alfredo D Cuarón & David Valenzuela-Galván: *Procyon pygmaeus*. In: Mammalian Species 2011, Nr. 43, S. 87-93

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kosumelinis meškėnas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑   „IUCN Red List - Procyon pygmaeus". IUCN Red list. Nuoroda tikrinta 2016-02-11.
2. ↑  Encyclpedia of life. Procyon pygmaeus[neveikianti nuoroda]
3. ↑  McFadden, K. W. (2004). «The ecology, evolution, and natural history of the endangered carnivores of Cozumel Island, Mexico.». PhD Dissertation, Columbia University, New York
|  |
| --- |
| Poli Genova  bulg. *Поли Генова* |
|  
Poli Genova 2016 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1987 m. vasario 10 d. (36 metai)Sofija, Bulgarijos vėliava Bulgarija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1991–dabar |

**Poli Plamenova Genova** (bulg. *Поли Пламенова Генова*, g. 1987 m. vasario 10 d. Sofijoje, Bulgarijoje) – Bulgarijos dainininkė.

Poli dainuoja nuo ketverių metų. 1995 m. tapo vaikų vokalinės grupės „Bon-Bon" nare. Ji dalyvavo įvairiuose Bulgarijos televizijos projektuose.

2005–2006 metais Poli dalyvavo nacionalinėje atrankoje į „Eurovizijos" dainų konkursą, tačiau jo nelaimėjo. 2011 metais dainininkei pavyko laimėti nacionalinį turą su daina „Na inat", su kuria atstovavo Bulgarijai 2011 m. Eurovizijos dainų konkurse Diuseldorfe, Vokietijoje. Ji dalyvavo antrajame pusfinalyje ir pagal balsavimo rezultatus nepateko į konkurso finalą.

Poli Genova vedė 2015 m. vaikų „Eurovizijos" dainų konkursą

2016 m. vasario 19 d. BNT (Bulgarijos nacionalinė televizija) paskelbė, kad „Eurovizijoje" Bulgarijai dar kartą atstovaus P. Genova. 2016 metų Eurovizijoje užėmė 4 vietą ir pasiekė geriausią šalies rekordą Eurovizijoje.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Poli Genova** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina „If Love Was a Crime"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Miroslavas Kostadinovas  *„Angel si ti"*** |  **Bulgarijos atstovė Eurovizijoje**2011 | Po to:**Sofi Marinova  *„Love Unlimited"*** |
| Prieš tai:**Malta Moira Delia** |  **Vaikų Eurovizijos dainų konkurso vedėja**2015 | Po to:**Malta Ben Camille ir Valerie Vella** |
| Prieš tai:**Elica ir Stojanas  *„Samo shampioni"*** |  **Bulgarijos atstovė Eurovizijoje**2016 | Po to:**—** |
| Kostšynas prie Odroslenk. *Kostrzyn nad Odrą* |
| --- |
|        |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

Kostšynas prie OdrosKostšynas prie Odros

52°35′0″ š. pl. 14°40′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.58333°š. pl. 14.66667°r. ilg.﻿ / 52.58333; 14.66667﻿ (Kostšynas prie Odros)Koordinatės: 52°35′0″ š. pl. 14°40′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.58333°š. pl. 14.66667°r. ilg.﻿ / 52.58333; 14.66667﻿ (Kostšynas prie Odros) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Liubušo vaivadija |
| **Apskritis** | Gožuvo apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 19 952  |
| **Plotas** | 46,2 km² |
| **Tankumas** (2007) | 432 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Kostšynas prie Odros |

**Kostšynas prie Odros** (lenk. *Kostrzyn nad Odrą*, vok. *Küstrin*) – miestas vakarų Lenkijoje, Liubušo vaivadijoje, ties Odros ir Vartos santaka, Vokietijos pasienyje (priešais Kiustrino-Keco kaimą). Geležinkeliai ir plentai į Ščeciną, Vroclavą, Poznanę, Berlyną, Gdanską. Upių uostas. Seniau veikė svarbus pasienio postas. Mašinų (elektros įrengimų), medienos apdirbimo, popieriaus, statybinių medžiagų, maisto (koncentratų, prieskonių) pramonė. Yra gamtos muziejus, vyksta tarptautiniai tapybos plenerai. Netoliese yra Vartos žiočių nacionalinis parkas ir Slunsko ornitologinis rezervatas. Kostšyne yra XV a. pilies griuvėsiai, 1590 m. tvirtovė su požemiais.

Istorija
--------

Miesto tvirtovės liekanos
Gyvenvietė pradėjo kurtis XII a. pastačius pilį ir įsteigus muitinę. Kostšynas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1232 m. (priklausė tamplieriams, nuo 1234 m. – Silezijos Piastams). 1261 m. miestą užėmė vokiečiai ir ėmė vadinti *Kiustrinu* (vok. *Küstrin*). Miesto teisės suteiktos 1300 m. XV a. miestą valdė kryžiuočiai, 1444 m. pastatė pilį. 1536–1571 m. buvo markgrafo rezidencija. Vėliau miestas priklausė Prūsijai, klestėjo pramonė (veikė tekstilės, krakmolo fabrikai). Per Antrąjį pasaulinį karą miestas praktiškai visiškai sugriautas. Po 1945 m. grąžintas Lenkijai, o kitapus Odros likęs pakraštys – Vokietijai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kostšynas prie Odros*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 71°51′ š. pl. 138°30′ r. ilg.﻿ / ﻿71.850°š. pl. 138.500°r. ilg.﻿ / 71.850; 138.500

| Makaras (sala) |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Duomenys |
| **Šalis:** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Administracinė priklausomybė:** | Jakutija |
| **Didžiausias miestas:** | poliarinė stotis |
| **Salų skaičius:** | 1 |
| **Vandenynas:** | Arkties vadenynas |
| **Jūra:** | Janos įlanka (Laptevų jūra) |
| **Ilgis:** | 11 km |
| **Plotis:** | 6 km |
| **Gyventojų skaičius:** | negyvenama |
| Žemėlapis |

**Makaras** (rus. *Макар*) – sala Laptevų jūroje, Janos įlankoje; priklauso Rusijai (Jakutija). Salos ilgis 11 km, plotis 6 km. Sala yra 30 km nuo žemyno, 21 km nuo Šelonės salų. Ženkliai paveikta erozijos; yra termokarstinių ežerėlių. Klimatas arktinis, ~8 mėnesius salą dengia sniegas ir ledas.

Makare yra Rusijos poliarinė stotis. 1985 m. saloje rasta bizonų kaulų.
Koordinatės: 55°42′06″š. pl. 24°46′19″r. ilg.﻿ / ﻿55.701597°š. pl. 24.771978°r. ilg.﻿ / 55.701597; 24.771978

Ąžuolas „Žirgo kaklas"|  
Ąžuolo kamienas, stelbiamas augmenijos, 2008 m. vasarą |
| Vieta | Troškūnų sen. Anykščių raj. |
| Rūšis | paprastasis ąžuolas |

  

**Ąžuolas „Žirgo kaklas"** – išskirtinės išvaizdos ąžuolas, augęs Anykščių rajone, Troškūnų seniūnijoje, apie 0,8 km į rytus nuo kelio  **1222**  Surdegis–Mitošiūnai–Žviliūnai , pasukus ties Žukauskų kaimu sezoniniu lauko keliuku link Kanapynės kaimo.

Šis medis buvo laikomas savivaldybės saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu. Ąžuolas įtrauktas į Saugomų teritorijų valstybės kadastrą 2010 m. gruodžio 30 d.

Aprašymas
---------

Ąžuolui pavadinimą suteikė žmonės, pastebėję jo neįprastą kamieno formą, primenančią išlenktą žirgo kaklą. Maždaug metro aukštyje tiesiai augęs kamienas staigiai metasi į šoną, toliau vėl stiebiasi į aukštį. Manoma, kad jauną besistiebiantį ąžuoliuką galėjęs nulenkti stiprus viesulas arba prispausti užvirtęs kitas medis, tačiau vėliau ąžuolas išsilaisvinęs ir augęs į viršų.

Medis buvo aprašytas 1978 m. vasario 18 d. rajoninėje spaudoje – „Kolektyviniame darbe". Tuomet „Žirgo kaklas" priklausė Kupiškio miškų ūkio Subačiaus girininkijai, augo Pajuodžių miško 8-jame kvartale, prie miško šliejosi Surdegio kolūkio dirbamos žemės.

Vietos gyventojų pasakojimu, medis buvęs pažymėtas informacine lenta ir aptvertas, augo miškelio pakraštyje, šalia dirbamų laukų. Šiuo metu jis neišlikęs.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras Archyvuota kopija 2021-01-26 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAnykščių rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Anykščių regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Baldono geomorfologinis • Gykių botaninis • Pelyšos geologinis • Plaštakos hidrografinis • Šventosios ichtiologinis • Šventosios kraštovaizdžio • Virintos hidrografinis • Žaliosios pievų botaninis-zoologinis |
|  |
| Biosferos poligonai | 
Šimonių girios |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Akmuo Puntukas • Akmuo Puntuko brolis • Barboros akmuo • Variaus atodanga • Vetygalos atodanga |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Abromiškio atodanga • Daumantų atodanga • Jokūbėliškio ąžuolas • Kavarsko tufų šaltinis • Pašvenčio ąžuolas • Pavarių akmuo • Riklikų šaltinis • Šaltinis Karalienės liūnas • Šlavės atodanga • Vildžiūnų atodanga |
|  |
| Savivaldybės gamtos paveldo objektai | 
~~Ąžuolas „Žirgo kaklas"~~ • Buivydų uosis • Elmės šešiakamienis ąžuolas • ~~Gegutės uosis~~ • Mūrinės kalnarūtės augimvietė • Pavarių liepa • Pušis Šventosios gamtiniame-rekreaciniame take • Šventieji ąžuolai • Uoksinė pušis • Variaus ąžuolas • Žažumbrio ąžuolas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šašamanėሻሸመኔ |
| --- |
| *Miesto pagrindinė gatvė* |
|  |
| 

ŠašamanėŠašamanė

7°12′0″ š. pl. 38°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿7.20000°š. pl. 38.60000°r. ilg.﻿ / 7.20000; 38.60000﻿ (Šašamanė)Koordinatės: 7°12′0″ š. pl. 38°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿7.20000°š. pl. 38.60000°r. ilg.﻿ / 7.20000; 38.60000﻿ (Šašamanė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Etiopijos vėliava Etiopija |
| **Regionas** | Oromijos regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 100 454  |
|  |
|  **Vikiteka** | Šašamanė |

**Šašamanė** (amher. ሻሸመኔ, orom. *Shaashemannee*) – miestas Etiopijoje, Oromų regione, 240 km į pietus nuo Adis Abebos, prie Transafrikos plento linijos Kairas–Keiptaunas. Veikia kolegija.

Dauguma gyventojų – oromai. Didesnioji dalis (43,44 %) Šašamanės gyventojų priklauso Etiopijos stačiatikių bažnyčiai, kiti – musulmonai (31,15 %), krikščionys protestantai (23,53 %) ir katalikai (1,3 %). Šašamanėje yra svarbi rastafarių bendruomenė, kurią 1948 m. įkūrė Etiopijos imperatorius Hailė Selasis I. Į šią bendruomenę ėmė keltis rastafarių judėjimo dalyviai iš Jamaikos, kitų Karibų šalių, Anglijos, JAV. Po 1974 m. perversmo komuna sumažėjo.
| Zlaticabulg. *Златица* |
| --- |
|        |
| *Zlaticos miesto centras* |
|  |
| 

ZlaticaZlatica

42°43′00″ š. pl. 24°08′00″ r. ilg.﻿ / ﻿42.71667°š. pl. 24.13333°r. ilg.﻿ / 42.71667; 24.13333﻿ (Zlatica)Koordinatės: 42°43′00″ š. pl. 24°08′00″ r. ilg.﻿ / ﻿42.71667°š. pl. 24.13333°r. ilg.﻿ / 42.71667; 24.13333﻿ (Zlatica) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Bulgarijos vėliava Bulgarija |
| **Sritis** | Sofijos sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 5 286  |
| **Altitudė** | 680 m |

**Zlatica** (bulg. *Златица*) – miestas pietvakarių Bulgarijoje, įsikūręs Zlaticos-Pirdopo slėnyje, tarp Stara Planina ir Sredna Gora kalnų grandinių. Įsikūręs 680 metrų virš jūros lygio. Miestas kūrėsi į pietus nuo Zlatica-Teteveno kalno. Zlatica yra 75 km į rytus nuo Sofijos, 27 km į pietus nuo Etropolės, 32 km į šiaurę nuo Panagiurištės, 2 km į vakarus nuo Pirdopo. 2007 m. gyventojų skaičius siekė 5 286.

Netoli miesto eina plentas Sofija–Karlovas–Burgasas, taip pat pagrindinė geležinkelio linija Sofija–Karlovas–Burgasas. Be to, netoliese stovi *Spasovo Kladenče* bažnyčios kompleksas. 9 km į pietus nuo Zlaticos yra senasis Kemeras – tiltas per Topolnito upę, kuris žinomas nuo Romos imperijos laikų.

Istorija
--------

1443 m. gruodžio 12 d. prie Zlaticos įvyko mūšis tarp Osmanų ir jų priešininkų serbų bei vengrų jungtinės kariuomenės.

Nuo 1978 m. balandžio 1 d. iki 1991 m. rugpjūčio 31 d. Zlatica ir Pirdopas sudarė vieną miestą, tuo metu vadintą Srednogorije.

Žymūs žmonės
------------

* Ivanas Kamenovas Ivanovas, futbolininkas;
* Valko Červenkovas, Bulgarijos politikas.

Galerija
--------

* Miesto panoramaMiesto panorama
* Savivaldybė Savivaldybė
* Biblioteka Biblioteka
* paštas paštas
* Policijos nuovada Policijos nuovada
* 1878 m. atminimui1878 m. atminimui

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dinchev, Evgheni (2002). *A Guide to Bulgaria*. Alexander Tour. p. 105. ISBN 954-9-94235-X.
2. ↑  Mellersh, H. E. L.; Williams, Neville (1999). *Chronology of World History*. ABC-CLIO. p. 527. ISBN 978-1-57607-155-7.
3. ↑  „Srednogorie". Nuoroda tikrinta 2017-08-08.
| **Marian Lupu** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1966 m. birželio 20 d. (56 metai)Moldavija Belcis, buvusi Tarybų Sąjunga (dabar Moldavija |
| Vaikai | Sanda ir Cristian |
|  |
| Pareigos | Moldavijos prezidentas |
| Partija | Komunistų partija (1993-2009)Demokratų partija (nuo 2009 m.) |
|  |
| Išsilavinimas | Moldavijos vyriausybinis universitetasMaskvos Plechanovo ekonomikos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Marian Lupu |

**Marian Lupu** (g. 1966 m. birželio 20 d.) – Moldavijos politikas, nuo 2010 m. lapkričio 30 d. esantis šalies parlamento vadovas ir nuo tų pačių metų gruodžio 30 d. – laikinasis šalies prezidentas.

Biografija
----------

Lupu gimė 1966 m. birželio 20 d. Belcio mieste, tačiau sulaukus 6 jį šeima išsivežė gyventi į Kišiniovą.

1987 m. jis baigė Moldavijos vyriausybinį universitetą ekonomikos srityje ir 1991 m. Maskvos Plechanovo ekonomikos universitetą.

2001 m. Lupu buvi paskirtas ekonomikos viceministru, o nuo 2003 m. rugpjūčio 5 d. iki 2005 m. kovo 24 d. ėjo ekonomikos ministro pareigas.

Po to, kai 2005 m. parlamento rinkimuose vėl nugalėjo komunistų partija, Lupu buvo paskirtas parlamento vadovu. Juo jis buvo iki 2009 m. gegužės 5 d. Nuo 2010 m. lapkričio 30 d. jis vėl eina šias pareigas.

Po 2009 m. parlamento rinkimų Lupu kartu su Vlad Filat, Mihai Ghimpu ir Serafim Urechean pasirašė Aljanso dėl integracijos į Europą įkūrimą. Nuo šios grupės jis yra paskirtas į šalies prezidentus. Nuo 2010 m. gruodžio 30 d. Lupu eina laikinojo šalies vadovo pareigas.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vlad Filat** | **Moldavijos prezidentas**2010 - 2012 | Po to:**Nicolae Timofti** |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMoldavija Moldavijos prezidentai |
| --- |
|  |
| 
Mircea Snegur (1990–1997) · Petru Chiril Lucinschi (1997–2001) · Vladimiras Voroninas (2001–2009) · Mihai Ghimpu (2009–2010) · Vlad Filat (2010) · Marian Lupu (2010–2012) · Nicolae Timofti (2012–2016) · Igor Dodon (2016–2020) · Maia Sandu (2020–) |

 |
| Maribodan. *Maribo* |
| --- |
|        |
| *Miesto rotušė* |
|  |
| 

MariboMaribo

54°46′00″ š. pl. 11°30′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.76667°š. pl. 11.50000°r. ilg.﻿ / 54.76667; 11.50000﻿ (Maribo)Koordinatės: 54°46′00″ š. pl. 11°30′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.76667°š. pl. 11.50000°r. ilg.﻿ / 54.76667; 11.50000﻿ (Maribo) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Danijos vėliava Danija |
| **Regionas** | Zelandijos regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 5 830  |
|  |
| **Tinklalapis** | Miesto svetainė |

**Maribo** – miestas Danijoje, Lolando saloje, centrinėje jos dalyje. Pagal 2019 m. duomenis, gyventojų skaičius buvo 5,8 tūkst. Mieste buvo alaus darykla „Maribo Bryghus", tačiau 2008 m. jos savininko „Unibrew" darykla buvo uždaryta. „Maribo Øl" pavadintas alus vis dar gaminamas kitur.

Istorija
--------

Šv. Brigita (1303–1373) čia įkūrė jos vardo ordino padalinį. 1416 vienuolių iš Vadstenos buvo atsiųsti į Maribą, kur buvo įkurtas vienuolynas. 1536 m. vienuolynas buvo uždarytas, nes Danijoje įsigalėjo liuteronybė.

Šiais laikais miestas yra savivaldybės centras, netoliese yra oro uostas.

Miestai partneriai
------------------

* Lietuva Mažeikiai;

Galerija
--------

* MariboMaribo
* LigoninėLigoninė

Nuorodos
--------

* Miesto svetainė
Mariana Efstratiou 1989 m.
**Mariana Efstratiou** (gr. Μαριάννα Ευστρατίου, g. 1962 m. Atėnuose) – graikų dainininkė.

1987 metais, kaip dueto Bang narė pasirodė Eurovizijos konkurse. 1989 m. Efstratiou laimėjo Graikijos nacionalinį dainų konkursą, įveikdama graikų superžvaigždę Anna Vissi ir atstovavo Graikijai Lozanoje vykusioje Eurovizijoje su daina „To Diko Sou Asteri" (gr. Το δικό σου αστέρι). Daina užėmė devintą vietą. 1996 metais transliuotojo ERT pasirinkimu jai vėl buvo leista atstovauti Graikijai, šį kartą su daina „Emeis Forame to Himona Anixiatika" (gr. Εμείς φοράμε το χειμώνα ανοιξιάτικα), kuri užėmė 14 vietą. Šiuo metu ji yra džiazo ansamblio Nova Mood vokalistė.

Nuorodos
--------

* Mariana Efstratiou IMDB svetainėje


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Afroditi Frida  *„Clown"*** |  **Graikijos atstovė Eurovizijoje**1989 | Po to:**Christos Callow ir Wave  *„Horis Skopo"*** |
| Prieš tai:**Elina Konstantopoulou  *„Pia Prosefhi"*** |  **Graikijos atstovė Eurovizijoje**1996 | Po to:**Marianna Zorba  *„Horepse"*** |
| Minčios vandens malūnas |
| --- |
|  |
| Minčios vandens malūnas 2020 m. |
| 

Minčios vandens malūnasMinčios vandens malūnas

55°28′35.06″ š. pl. 25°58′48.84″ r. ilg.﻿ / ﻿55.4764056°š. pl. 25.9802333°r. ilg.﻿ / 55.4764056; 25.9802333﻿ (Minčios vandens malūnas)Koordinatės: 55°28′35.06″ š. pl. 25°58′48.84″ r. ilg.﻿ / ﻿55.4764056°š. pl. 25.9802333°r. ilg.﻿ / 55.4764056; 25.9802333﻿ (Minčios vandens malūnas) |
|  |
| Vieta | Minčia, Utenos rajono savivaldybės vėliava Utenos rajono savivaldybė |
| Statusas | neveikiantis/muziejus |
| Statybų pradžia | prieš 1792 m. |
| Uždarymas | 1969 m. |
| Paskirtis | vandens malūnas |
| Aukštų sk. | 2 |

**Minčios vandens malūnas** – vandens malūnas, stovintis Lietuvoje, Utenos rajone, Aukštaitijos nacionaliniame parke esančiame Minčios kaime, prie Minčios upelio. Architektūrinis ir technologinis paminklas.

Istorija
--------

Minčios vandens malūnas minimas nuo 1792 m. (bet jau tada buvo perstatytas) ir priklausė Vilniaus vyskupui. XIX a. pr. Tauragnų dvaro šeimininkas Vladislavas Puslovskis čia įrengė vario katilų dirbtuvę. 1863 m. sukilimo dalyviai čia gaminosi šaudmenis, kaupė maisto ir drabužių atsargas. XIX a. pab. malūnas stovėjo upelio dešinėje pusėje. Įrengimus suko ratas. XX a. pr. Rogovui priklausęs malūnas perstatytas, jame įrengta lentpjūvė, milo vėlykla, dažykla, priestate ties pastato pietvakariniu kampu (neišlikęs) pastatyta vandens turbina.

Vandens pralaida
Pirmojo pasaulinio karo metais malūnas neveikė, 1920 m. veiklą atnaujino. Nuo 1945 m. priklausė „Ąžuolo" kolūkiui. Malūnas, tiltas ir užtvanka kelis kartus remontuoti. 1969 m. malūnas nustotas naudoti pagal paskirtį. 1970 m. užtvanka išardyta, nuleistas tvenkinys, jo dugnu nutiestas kelias. 1983–1986 m. Minčios vandens malūnas rekonstruotas ir pritaikytas poilsio namams. 1986 m. vėl įrengtas tvenkinys.

Architektūra
------------

Malūnas medinis, stačiakampio plano, dviaukštis, dvišlaičiu skardiniu stogu. Pamatas su tašytų akmenų mūro cokoliu. Yra vandens prataka. Malūno viduje saugomas technologinis paveldas: kruopinės fragmentai (likę tik dalis metalinių detalių), transmisijos fragmentai (trys transmisijos velenai su skriemuliais ir krumpliaračiais), turbina su vamzdžiu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Utenos krašto enciklopedija
2. ↑  „Objekto Nr. 1742 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
| **Marian Turski** |
| --- |
|  |
| Marian Turski |
| Gimė | 1926 m. birželio 26 d.Druskininkai, Antroji Lenkijos Respublika |
|  |
| Veikla | Istorikas, žurnalistas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Marian Turski |

**Marijanas Turskis** (lenk. *Marian Turski*) (1926 m. birželio 26 d. Druskininkuose, Antroji Lenkijos Respublika) – Lietuvos žydų kilmės lenkų istorikas ir žurnalistas, žydų istorijos instituto asociacijos prezidentas, aktyvus Lenkijos žydų visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Gimė 1926 m. birželio 26 d. Druskininkuose žydų šeimoje, kaip *Mosze Turbowicz*. 1942 m. ištremtas į Lodzės getą, 1944 m. rugpjūtį išvežtas į Aušvico koncentracijos stovyklą. 1945 m. pavasarį išvežtas į Buchenvaldo koncentracijos stovyklą. Pasibaigus II pasauliniam karui apsigyveno Varšuvoje, įstojo į Lenkijos Darbininkų partiją. Nuo 1958 m. redagavo istorinį savaitraštį "Polityka". Nuo 2009 m. kovo 26 d. Varšuvos Lenkijos žydų muziejaus valdybos pirmininkas. Už nuopelnus Lenkijai apdovanotas įvairiais apdovanojimais.

Nuorodos
--------

* Biografija I (angl.)[neveikianti nuoroda];
* Biografija II (angl.) Archyvuota kopija 2013-09-03 iš Wayback Machine projekto..
**Mariana Malcienė** (1924 m. lapkričio 9 d. Asiūklėje, II Gudelių valsčius (dab. Vilniaus dalis) – 2014 m. liepos 17 d. Vilnius, palaidota Saltoniškių kapinėse) – Lietuvos menotyrininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

1951 m. baigė meno istoriją Vilniaus universitete. 1974 m. menotyros kandidatė.

1953–2000 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija), nuo 1991 m. profesorė. 1953–1959 m. dar dirbo Kultūros ministerijos Aukštųjų ir vidurinių specialiųjų mokyklų skyriuje, 1956–1960 m. ir Vilniaus dešimtmetėje muzikos mokykloje, 1959–1966 m. filmų nuomojimo kontoros „Kinoprokat" leidinio „Ekrano naujienos" redakcijoje, 1966–1979 m. – Lietuvos mokslų akademijos Istorijos instituto Menotyros sektoriuje.

Mokslinė veikla
---------------

Parašė pirmąjį Lietuvos kino istorijos veikalą. Apžvelgė Lietuvos kino 1919–1958 m. (Lietuvos TSR istorija t. 4 1975 m.), 1919–1967 m. (Tarybinio kino istorija t. 3-4 1975–1978, rusų k.), nebyliojo ir Lietuvos vaidybinio kino (Kino meno pagrindai, sud. Ž. Pilipavičienė, 1982 m.) raidą, Marijampolės ir Žemaičių dramos teatrų (Lietuvių tarybinis teatras: 1940–1956 m. 1979 m.), Panevėžio dramos teatro (Lietuvių tarybinis dramos teatras: 1957–1970 m. 1987 m.) istoriją.

Bibliografija
-------------

* Lietuvos kino istorijos apybraiža: 1919–1970, 1974 m.
* Tarybų Lietuvos kino menas, 1971 m. rusų k.
* Tarybų Lietuvos kinas, 1980 m. rusų k.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mariana Malcienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 140 psl.
Brazilijos plokščiakalnis, Mantikeiros kalnai
**Brazilijos plokščiakalnis** (port. *Planalto Brasileiro*) yra Pietų Amerikoje, į pietus nuo Amazonės žemumos.

Plokščiakalnis išsidėstęs daugiausia Brazilijos, nedidelė dalis Paragvajaus, Urugvajaus ir Argentinos teritorijose. Aukščiausia dalis rytuose, palei vandenyno pakrantę. Aukštis iki 2890 m (Bandeiros k.). Plotas ~4 mln. km². Sudaro sudėtingą kalnų sistemą, kartu su kalnagūbriais (Sera do Maro, Mantikeiros ir kt.), išsidriekusia tarp Amazonės ir La Platos žemumų, bei Atlanto vandenyno. Sudarytas daugiausia iš kristalinių uolienų: gneisų, kvarcitų, skalūnų, granito, diorito. Tektoninės plokščiakalnio įdubos užpildytos nuosėdinėmis ir vulkaninėmis uolienomis. Gausūs polimetalų, aukso, geležies, mangano, boksitų telkiniai.

Reljefui būdingos lygumos, šiaurėje 250–300 m aukščio, centre 800–900 m (Borboremos plynaukštė), su iškilusiais kalnų masyvais (Mantikeiros kalnais) ir stalkalniais (Matu Grosu plynaukštė). Yra kuestų, akumuliacinių lygumų, lavos plynaukščių.

Brazilijos plokščiakalnis išsidėstęs subekvatorinėje, tropinėje ir subtropinėje klimato juostoje. Per metus iškrenta kritulių nuo 500 mm šiaurės rytuose iki 1400–2000 mm centre ir rytuose. Plokščiakalniu teka Paranos, Amazonės, Urugvajaus baseinų upėse. Jose gausu krioklių ir slenksčių. Šiaurės vakaruose būdingi amžinai žaliuojantys tropiniai miškai, centre – krūminė savana *campos serrados*, šiaurės rytuose – sukulentiniai retmiškiai *catinga*, rytuose – amžinai žaliuojantys ir vasaržaliai miškai, pietuose – mišrieji miškai ir savanos *campos limpos*.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Gvianos plokščiakalnis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
| Lomašved. *Lomma* |
| --- |
| *Uostas* |
|  |
| 

LomaLoma

55°40′0″ š. pl. 13°05′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.66667°š. pl. 13.08333°r. ilg.﻿ / 55.66667; 13.08333﻿ (Loma (Švedija))Koordinatės: 55°40′0″ š. pl. 13°05′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.66667°š. pl. 13.08333°r. ilg.﻿ / 55.66667; 13.08333﻿ (Loma (Švedija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Švedijos vėliava Švedija |
| **Lėnas** | Skonė |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 13 527  |
|  |
|  **Vikiteka** | Loma |

**Loma** (šved. *Lomma*) – Švedijos Skonės provincijos miestelis. 2018 m. čia būta 13,5 tūkst. gyventojų. Pajūryje yra uostas ir geros sąlygoms turistams.

Istorija
--------

Pirmą kartą paminėta Knuto akte 1085 metais. Miestas buvo natūralus muitinės, laivybos ir prekybos uostas. Loma turėjo miesto statusą, nors vėliau jį prarado Malmės naudai.

Gyvenvietė išaugo po to, kai Frans Henrik Kockum 1874 m. Lomoje įkūrė plytų gamyklą. Ji buvo viena iš didžiausių Švedijoje. Savo svarbą tuo metu atgavo uostas, kuriuo buvo išgabenama gamyklos produkcija.

AB „Skånska Cement" buvo įkurta 1871 m. ir pradėjo gaminti „Portland" cementą.

Mieste veikė ir asbesto cemento gamykla, žinoma kaip „Lomma Eternit", kuri 1977 m. buvo uždaryta po to, kai darbuotojai susirgo dėl kenksmingo asbesto poveikio.

Sportas
-------

* GIF Nike (futbolo klubas);
* „Lomma IP" stadionas.

Miestai partneriai
------------------

* Lietuva Pagėgių savivaldybė;

Galerija
--------

* Pajūrio ruožasPajūrio ruožas
* AikštėAikštė
* Miesto gatvėMiesto gatvė
* UosteUoste
* BibliotekaBiblioteka

Nuorodos
--------

* Lomma Archyvuota kopija 2017-02-16 iš Wayback Machine projekto.(schwedisch, PDF)
| Brazosas |
| --- |
| Geležinkelio tiltas virš Brazoso ties Vako Geležinkelio tiltas virš Brazoso ties Vako |
| **Ilgis** | 1530 km |
| **Baseino plotas** | 114 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 214 m³/s |
| **Ištakos** | *Llano-Estacado* plynaukštė |
| **Žiotys** | Meksikos įlanka |
| **Šalys** | JAV (Teksasas) |

**Brazosas** (angl. *Brazos River*), **Brasos de Diosas** (isp. *Rio Brazos de Dios*, „Dievo rankų upė") – upė pietų JAV, Teksase. Tai 11 pagal ilgį JAV upė. Prasideda *Llano-Estacado* plynaukštėje, susiliejus Salt Forko ir Doubl Mountin Forko upėms. Teka į pietryčius Didžiosiomis ir Centrinėmis lygumomis. Įteka į Meksikos įlanką piečiau Friporto.

Didžiausi intakai: Klir Forkas, Litl Riveris, Navasota.

Brazosas reguliariai laivuojamas 64 km nuo žiočių, potvynių metu – 400–500 km. Upė naudojama drėkinimui. Ant upės įrengtos 3 hidroelektrinės. Prie Brazoso įsikūręs Veiko miestas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
**Minčios pilkapynas** – trys pilkapynai Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, 0,3–2,3 km nuo Minčios kaimo, Aukštaitijos nacionalinis parkas.

Pilkapynai
----------

**Minčios I pilkapynas** yra apie 2 km į vakarus nuo kaimo, 0,15 km į pietvakarius nuo Daglėjaus ežero pietinio kranto. Yra 26 pilkapiai. Jų sampilai 15–20 m skersmens ir iki 1,5 m aukščio. Sampilų pagrindus juosia iki 0,6 m gylio grioviai. Dalis pilkapių apardyta. 1975 m. tyrė Lietuvos istorijos etnografijos muziejus (vadovė Eugenija Butėnienė), 2000 m. – Kultūros vertybių apsaugos departamentas (vadovas Povilas Tebeliškis). Kapų ir radinių nerasta. Pilkapiai priskiriami IX a. – XII a.

**Minčios II pilkapynas** yra apie 2,3 km į pietvakarius nuo kaimo, 0,7 km į šiaurės vakarus nuo Žiežulnio ežero šiaurinio kranto, 0,3 km į šiaurės rytus nuo Minčios I pilkapyno. Yra 72 pilkapiai. Jų sampilai 5–14 m skersmens, 0,5–1,7 m aukščio, juosiami griovių arba duobių. Dalis pilkapių apardyta – iškastos duobės. Pilkapiai priskiriami IX a. – XII a.

**Minčios III pilkapynas** yra apie 1,8 km į vakarus nuo kaimo, apie 0,35 km į pietryčius nuo Daglėjaus ežero pietryčių kranto. Yra 29 pilkapiai. Jų sampilai 7–14 m skersmens, 0,4–2,5 m aukščio, dalį sampilų juosia duobės, grioviai. Apardyti, 1985 m. tyrė Lietuvos istorijos etnografijos muziejus (vadovė Bronė Tautavičienė). Ištirti 5 pilkapiai, viename rasta sudegusių kaulų liekanų. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Minčios pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 155 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Netiesioginis mokestis** – prekių ir paslaugų mokestis, nustatytas kaip dalis kainos.

Gamintojas ar paslaugų tiekėjas gamina prekes ar teikia paslaugas ir jas parduoda į kainą įskaičiuodamas ir mokestį. Pardavęs prekes ar suteikęs paslaugas, mokesčių sumą įmoka valstybei. Tokiu būdu jis yra mokesčių rinkėjas, o pirkėjas - mokesčių mokėtojas. Už per sieną vežamas prekes ar prekes, kurioms buvo suteiktos paslaugos (taisytos), mokesčius renka muitinė.

Netiesioginiai mokesčiai būna kaip proporcinė prekės kainos dalis (pridėtinės vertės mokestis), konkreti pinigų suma prekės kiekiui (akcizas) ar konkreti pinigų suma prekės kiekiui ir kainos dalis kartu.

Kai kurioms prekėms ar vartotojų grupėms netiesioginiai mokesčiai mažinami ar visai jų nereikia mokėti. Pavyzdžiui, Lietuvoje ūkininkams perkant dyzelinį kurą nereikia mokėti akcizo mokesčio, neįgalūs asmenys nemoka pridėtinės vertės mokesčio už tik jiems skirtas prekes ir pan.
*Kitos reikšmės – Planas.*
**Teksto planas** – teksto (pavyzdžiui, grožinės literatūros kūrinio) trumpa schema, metmenys.

Planas parodo pagrindinius tekste nagrinėjamus klausimus, jų eiliškumą.

Perskaityto teksto plano sudarymas yra vienas iš mokymosi metodų. Teigiama, kad norint sudaryti planą, besimokančiajam reikia jį perskaityti, tada perskaityti antrą kartą, suskirstyti jį į dalis bei sugalvoti joms pavadinimus.

Teigiama, kad perskaityto teksto plano sudarymas padeda besimokančiajam įsigilinti į tekstą, jį apibendrinti, suprasti. Manoma, kad norint sudaryti perskaityto teksto planą, besimokantysis turi sugebėti suprasti tekstą, išskirti pagrindinę mintį, suprasti loginius ryšius tarp dalių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Planas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010,
2. 1 2 3 4 5  Vytautas Bernotas „Mokinių savarankiškas darbas su vadovėliu – mokymosi pamatas", „Acta Paedagogica Vilnensia", 1996 03, 163-169 psl. DOI 10.15388/ActPaed.1996.03.9397
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Henris Haletas Delisangl. *Henry Hallett Dale*** |
| --- |
|  |
| Henry Hallett Dale |
| Gimė | 1875 m. birželio 9 d.Londonas |
| Mirė | 1968 m. liepos 23 d. (93 metai)Kembridžas |
| Tautybė | anglas |
|  |
| Veikla | anglų fiziologas |
| Sritis | išskyrė acetilcholiną |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas |
|  |
|  **Vikiteka** | Henry Hallett Dale |

**Henris Haletas Delis** (angl. *Henry Hallett Dale*, 1875 m. birželio 9 d. Londonas – 1968 m. liepos 23 d. Kembridžas) – anglų fiziologas, Nobelio fiziologijos ir medicinos premijos laureatas.

Biografija
----------

Henry Hallett Dale vaikystėje
1909 m. baigė mediciną Kembridžo universitete. Nuo 1914 m. medicinos tyrimų tarybos narys. 1928–1942 m. Nacionalinio medicinos tyrimų instituto direktorius. Per Antrąjį pasaulinį karą Mokslinių patarėjų komiteto prie Ministrų kabineto pirmininkas.

Londono karališkosios draugijos narys, nuo 1932 m. seras.

Veikla
------

1914 m. išskyrė acetilcholiną, 1930 m. įrodė, kad jis susidaro parasimpatinės nervų sistemos sinapsėse ir dalyvauja perduodant nervinį impulsą. Atrado nervinio impulso perdavimo cheminį mechanizmą. Pirmasis gyvūnų audiniuose aptiko histaminą, tyrė jo poveikį, nustatė, kad histaminas dalyvauja alerginėse reakcijose.

1936 m. jo veikla kartu su Otu Leviu įvertinta Nobelio fiziologijos ir medicinos premija.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Asarum** |
| --- |
| Europinė pipirlapė (Asarum europaeum)Europinė pipirlapė (*Asarum europaeum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Magnolijažiedžiai  *( Magnoliidae)* |
| Šeima: | Kartuoliniai  *( Aristolochiaceae)* |
| Gentis: | Pipirlapė  *( Asarum)* |

 |

**Pipirlapė** (*Asarum*) – kartuolinių (*Aristolochiaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje natūraliai auganti rūšis – europinė pipirlapė (*Asarum europaeum*). Retai mėgėjų kolekcijose auginama uodeguotoji pipirlapė (*Asarum caudatum*).

Daugiametis, 6-10 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas trumpas, šiek tiek kylantis. Lapai auga po 2, rečiau po 3, žiemojantys, ilgakočiai, širdišku pamatu, apskriti, lygiakraščiai, odiški, plaukuoti. Žiedai pavieniai, metūglių viršūnėse; apyžiedis varpiškas, rausvas. Vaisius - šešializdė dėžutė. Sėklos pilkšvos, tribriaunės, apie 3 mm ilgio.

Žydi balandžio - gegužės mėn. Vaisiai pribręsta birželio mėn. Dauginasi sėklomis ir šakniastiebiais. auga lapuočių ir mišriuose miškuose, krūmuose.

Vaistams vartojami šakniastiebiai su šaknimis, kasami augalams peržydėjus, ir lapai, pjaunami liepos - rugpjūčio mėn.

Visose pipirlapės dalyse yra 1,2 % eterinio aliejaus, kaučiuko, krakmolo, obuolių, citrinos rūgščių, askorbino rūgšties, 1,13 % dervų, 9,6 % rauginių medžiagų, 6 % redukuotų cukrų, 14,4 % pentozanų, alkaloido azarino, glikozidų.

Augalas nuodingas

Europinės pipirlapės žiedas.
Pipirlapės lapai.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pipirlapė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Kaltadžironėit. *Comune di Caltagirone* |
| --- |
| *Santa Maria del Monte bažnyčia* |
|  |
| 

KaltadžironėKaltadžironė

37°14′00″ š. pl. 14°31′00″ r. ilg.﻿ / ﻿37.23333°š. pl. 14.51667°r. ilg.﻿ / 37.23333; 14.51667﻿ (Kaltadžironė)Koordinatės: 37°14′00″ š. pl. 14°31′00″ r. ilg.﻿ / ﻿37.23333°š. pl. 14.51667°r. ilg.﻿ / 37.23333; 14.51667﻿ (Kaltadžironė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Sicilija Sicilija |
| **Provincija** | Katanijos provincija |
|  |
| **Meras** | Nicola Bonanno |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 39 578  |
| **Plotas** | 382 km² |
| **Tankumas** (2011) | 104 žm./km² |
| **Altitudė** | 608 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 95041 |
| **Tel. kodas** | 0933 |
| **Tinklalapis** | www.comune.caltagirone.ct.it |
|  **Vikiteka** | Kaltadžironė |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Apaštalas Jokūbas vyresnysis |

**Kaltadžironė** (it. *Caltagirone*) – Italijos miestas Sicilijoje, Katanijos provincijoje. Miestas yra apie 70 km į pietvakarius nuo Katanijos. Kaltadžironę garsina majolika ir terakotos vazos. Dabar produkcija vis labiau orientuota į meną.

Istorija
--------

Šiuolaikinė vaza iš Kaltadžironės.
Miesto pavadinimas kilo iš arabų *qal'at-al-ghiran* („Vazų kalva"). Vietovė apgyvendinta nuo priešistorinių laikų. Tą rodo du II tūktantmečio pr. m. e. nekropoliai ir kiti radiniai. Prieš romėnų laikus čia gyveno sikelai.

Arabai čia pastatė pilį, kurią 1030 m. užpuolė Ligūrijos kariai, vadovaujami Bizantijos generolo Jurgio Maniako. Nuo tų laikų vietinėje tarmėje liko ligūriškų pėdsakų. Kaltadžironė klestėjo valdant normanams ir Štaufenams kaip keramikos centras.

Miestą beveik visiškai sugriovė 1693 m. žemės drebėjimas. Dauguma viešų ir privačių pastatų buvo atstatyta žemės drebėjimų Baroko stiliumi. Tai viena iš priežasčių, kodėl miestas atsidūrė UNESCO paveldo sąraše.

Miestai partneriai
------------------

* Kroatija Rijeka, Kroatija
* Jungtinės Amerikos Valstijos San Franciskas, JAV
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Europos jaunųjų advokatų asociacija**, **EJAA** (angl. *The European Young Bar Association*), **EYBA**) – Europos teisinė organizacija, vienijanti jaunuosius advokatus, Europos valstybių advokatūros sistemos dalis. EJAA yra pelno nesiekianti daugianacionalinė asociacija, atstovaujanti daugiau nei 100 000 jaunųjų advokatų interesus visoje Europoje. Lietuvos jaunųjų advokatų asociacija (LJAA) yra Europos jaunųjų advokatų asociacijos narė.

Istorija
--------

Europos jaunųjų advokatų asociacija buvo įsteigta 1993 m. gegužės 23 d. Prahoje. EJAA įsteigė 18 narių asociacijų. EJAA formalizavo neformalius ryšius, kurie egzistavo tarp daugelio miestų jaunųjų advokatų grupių eilę metų.

EJAA paskatino jaunųjų advokatų organizacijas kurtis įvairiose Europos šalyse. Pirmoji oficialioji advokatų asociacija įsteigta Hamburge, vėliau - ir Berlyne (Vokietija). Su EJAA pagalba įkurtos jaunųjų advokatų grupės tokiose valstybėse kaip Albanija, Latvija, Lietuva, Estija, Lenkija (Krokuva, Varšuva), Rusija (Sankt Peterburgas), Portugalija (Lisabona), Jugoslavija, Čekija (Brno), Slovėnija.

Pažymėtina, kad LJAA buvo įsteigta atsižvelgiant į Europos šalių praktiką steigti jaunųjų advokatų asociacijas (1994 m. kovo 17 d. Lietuvos advokatų taryba (protokolu Nr. 18) įregistravo LJAA įstatus). 1994 m. LJAA buvo priimta Europos jaunųjų advokatų asociacijos nare.

Veikla
------

EJAA organizuoja jaunųjų advokatų mainus, vizitus. Advokatas, norintis nuo 2 savaičių iki 2 mėnesių padirbėti kitame mieste ar kitoje valstybėje, kreipiasi į EJAA, siūlydamas savo darbo vietą. EJAA bando surasti jam kitą tokiu apsikeitimu suinteresuotą jauną advokatą, gyvenanti būtent tame mieste (kitoje vietoje).

Nuo 1995 m. EJAA leidžia žurnalą „Euroadvokatas", kuriame jaunieji advokatai informuojami apie organizacijos veiklą, bendradarbiavimo su savo kolegomis galimybes.

Vadovybė
--------

Europos jaunųjų advokatų asociacijos Prezidentė - lietuvių teisininkė Simona Oliškevičiūtė-Cicėnienė (LJAA valdybos narė, generalinė sekretorė, verslo teisės advokatų kontoros „LAWIN" advokatė), EYBA Viceprezidentė - Nyderlandų teisininkė *Els Leuftink*. Vienas ankstesnių EYBA vadovų (EYBA Prezidentas, vykdomojo komiteto narys) – lietuvių teisininkas Elijus Burgis (Irmanto Norkaus ir partnerių advokatų kontoros „Raidla Lejins & Norcous" advokatas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos advokatūros informacija, žr. aktyvią nuorodą „Europos jaunųjų advokatų asociacija"[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Lietuvos advokatūros informacija, žr. aktyvią nuorodą „Europos jaunųjų advokatų asociacija"[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Europos jaunųjų advokatų asociacijos svetainė **(**angl.**)**
* Lietuvos jaunųjų advokatų asociacijos svetainė (lietuvių, anglų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sun Kosis |
| --- |
| Sun Kosis Sindhulio apylinkėse Sun Kosis Sindhulio apylinkėse |
| **Ilgis** | ~430 km |
| **Baseino plotas** | 18 182 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1100 m³/s |
| **Ištakos** | Himalajai |
| **Žiotys** | Kosis |
| **Šalys** | Tibetas (KLR), Nepalas |
|  |
|  **Vikiteka** | Sun Kosis |

**Sun Kosis**, kitaip ***Sunkošis, Sunkošė*** (nep. सुनकोशी  = *Sunkośī*) – upė Tibete (KLR) ir Nepale; viena iš Kosį (Gangos baseinas) sudarančių upių. Išteka iš Žangzangbo ledyno Tibete, aukštupyje vadinama Poiču arba „Tibeto Košiu" (nep. भोटे कोशी  = *Bhoṭe Kośī*). Prateka Lumi Čimio ežerą, kerta Himalajus ir toliau teka pro Nepalą. Toliau srūva miškingais Himalajų pietiniais šlaitais. Ties Trivenio kaimu susilieja su Arunu ir Tamoru, taip sudarydamas Kosį.

Didžiausi intakai: Tamba Košis, Likhu Khola, Dudh Kosis (kairieji), Indravatė (dešinysis).

Sun Kosis sudaro 44 % Kosio debito. Upėje dažni smarkūs poplūdžiai ir nuošliaužos.

* Bahrabisė prie Sun KosioBahrabisė prie Sun Kosio
* Sun Kosio aukštupys – Bhote KosisSun Kosio aukštupys – Bhote Kosis
* Bhote Kosis šalia Nepalo–Kinijos sienosBhote Kosis šalia Nepalo–Kinijos sienos
| Kaltinėnų herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2009-05-20* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Kaltinėnų herbas** – vienas iš Kaltinėnų miestelio ir seniūnijos (Šilalės rajono savivaldybė) heraldikos atributų.

Aprašas
-------

Herbo skydo raudoname lauke žalio kalno viršūnėje, siekiančioje skydo galvos lygį, guli sidabrinė puodynė, iš kurios kairiojo kaspino kryptimi teka vingiuota sidabrinio vandens juosta.

Simbolika
---------

Heraldikoje kalnas laikomas dievybės artumo simboliu, vanduo - kūno, sielos, vidinio apsivalymo ir atsinaujinimo įvaizdis. Raudona spalva reiškia drąsą, narsą ir meilę, žalia - laisvės, grožio, vilties, gyvybės spalva, sidabrinė - doros, skaistumo, turtingumo išraiška.

Istorija
--------

Kaltinėnai – senas miestelis. Senovėje šiose apylinkėse ėjo gynybinė linija, sauganti šalį nuo kryžiuočių puolimų. Ant piliakalnių stovėjusios galingos pilys. Dalis istorikų mano, kad ant Pilės kalno stovėjusi Pilėnų pilis.

Istorinio herbo Kaltinėnai neturėjo. Heraldikos komisijoje svarstant herbo idėjas, nuspręsta įamžinti piliakalnių šlovę ir unikalų Kaltinėnų keliomis versmėmis trykštantį *Magdušės šaltinį*. Sakoma, kad to šaltinio vanduo suteikia jėgų, žvalumo ir sveikatos.

Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2009 m. gegužės 20 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1836.

Šaltiniai
---------

1. ↑