recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Jonas Slapšinskas** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. birželio 24 d. (66 metai)Vyžuonos, Utenos rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Loreta |
| Vaikai | Sandra, Andrius |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Utenos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | Naujoji sąjunga |
|  |
| Alma mater | Gomelio kooperacijos institutas |

**Jonas Slapšinskas** (g. 1956 m. birželio 24 d. Vyžuonose, Utenos rajonas) – Lietuvos ir Utenos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1987 m. Gomelio kooperacijos institute baigė prekybos ekonomiką.

UAB „Utenos autoservisas" direktorius, Individualios įmonės „Saldumynas" direktoriaus pavaduotojas, 2002–2007 m. Utenos miesto seniūnijos seniūnas, 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Utenos rajono savivaldybės administracijos direktorius.

Naujosios sąjungos Utenos rajono skyriaus narys.

2000–2003 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Utenos rajono savivaldybės tarybos narys..

Sutuoktinė Loreta, vaikai Sandra, Andrius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-16 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Cobitis taenia** |
| --- |
| Kirtiklis (Cobitis taenia)Kirtiklis (*Cobitis taenia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Karpžuvės  *( Cypriniformes)* |
| Šeima: | Vijūninės  *( Cobitidae)* |
| Gentis: | Kirtikliai  *( Cobitis)* |
| Rūšis: | Paprastasis kirtiklis  *( Cobitis taenia)* |

 |
| Binomas |
| ***Cobitis taenia***Linnaeus, 1758 |
|  FishBase |

**Kirtiklis** (*Cobitis taenia*) – sėsli dugninė vijūninių (*Cobitidae*) šeimos žuvelė, gyvenanti pavieniui.

Kūnas gelsvos ar šviesiai pilkos spalvos, 5-13 cm ilgio ir 8-10 g svorio. Nugara ir pelekai dėmėti. Šonais eina tamsių dėmelių eilės, kurios kartais susilieja į juostas. Žvynai labai smulkūs. Galva iš šonų plokščia, be žvynų. Po akimis yra po dyglį, kurie gali pasislėpti odos raukšlėse.

Subręsta 1-2 metų amžiaus, neršia ant augalų, šaknų ar smėlio kai vanduo sušyla iki +20 °C. Patelė išneršia kelis šimtus ikrelių, kurie +15 °C temperatūros vandenyje vystosi 6-10 parų. Lervos turi išorines žiaunas.

Paprastai gyvena 3-5 metus. Akvariumuose išgyvena iki 10 m. Akvariumuose auginamos kaip dekoratyvios žuvelės. Žvejai kartais naudoja kaip masalą. Kirtikliais minta lydekos, ešeriai, vėgėlės.

Kirtiklis
Gyvena Eurazijos gėluose vandenyse nuo Portugalijos iki Ramiojo vandenyno ir Japonijos. Europoje kirtikliai negyvena Škotijoje bei Airijoje, šiaurinėje Skandinavijoje. Rūšis turi daug porūšių ir formų.

Lietuvoje dažna žuvis, paplitusi upeliuose, ežeruose. Dieną paprastai slepiasi. Maisto ieško prieblandoje, apsiniaukusiu oru - ir dieną. Mėgsta smėlėtą ar akmenuotą dugną ir deguonies daug turinčius vandenis. Kirtikliai kaip ir kitos vijūninės žuvys turi *žarninį kvėpavimą* - vandenyje stingant deguonies kirtikliai ryja atmosferos orą, oro burbuliukai žarnyne pasiekia specialią žarnos atkarpą, kur sustoja ir iš jo paimamas deguonis. „Išnaudotas" burbulas, kuris praktiškai nebeturi deguonies, išstumiamas pro šalinamąją angą.
| **Noctua pronuba** |
| --- |
| Paprastasis geltonsparnis dirvinukas(*Noctua pronuba*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Pelėdgalviai  *( Noctuidae)* |
| Šeima: | *Noctua*  *( Noctua)* |
| Šeima: | Paprastasis geltonsparnis dirvinukas  *( Noctua pronuba)* |

 |

**Paprastasis geltonsparnis dirvinukas** (*Noctua pronuba*) – pelėdgalvių (*Noctuidae*) šeimos drugys.

Priekiniai sparnai tamsiai ar šviesiai rudi. Užpakaliniai sparnai oranžiniai, netoli pakraščio skersai sparno eina siaura juoda juostelė. Vikšrai gyvena ant įvairių augalų, kenkia įvairioms daržovėms. Jis 50 mm ilgio, nuo murzinai baltos iki rudai žemėtos spalvos. Ant nugaros yra 3 šviesios linijos. Žiemoja visiškai suaugę arba jauni vikšrai.

Paplitęs Europoje, Šiaurės Afrikoje, Kanaruose, Kaukaze, Artimuosiuose ir Viduriniuose Rytuose, šiaurės vakarų Indijoje, Pietų Sibire, Vidurinėje Azijoje. Pateko į Šiaurės Ameriką ir po ją sparčiai plinta. Lietuvoje dažna rūšis. Drugiai skraido birželio–rugsėjo mėnesiais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Robinson, G.S. P.R. Ackery, I.J. Kitching, G.W. Beccaloni & L.M. Hernández (2010). HOSTS – A Database of the World’s Lepidopteran Hostplants. Natural History Museum, London".
2. ↑  David Lentz, Jr. (2006). „Invasive Moth Spreads throughout Southeast Alaska". *Southeast District Update*. University of Alaska: Fairbanks. p. 6.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| ***Ageratum houstonianum*** |
| --- |
| Meksikinis žydrūnis (Ageratum houstonianum)Meksikinis žydrūnis (*Ageratum houstonianum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Žydrūnis  *( Ageratum)* |
| Rūšis: | Meksikinis žydrūnis  *( Ageratum houstonianum)* |

 |

**Meksikinis žydrūnis** (*Ageratum houstonianum*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, žydrūnių (*Ageratum*) genties augalas augalas. 

Aukštis 10-70 cm. Lapai apie 2,5 cm ilgio, kiaušiniški, trumpakočiai. Jų kraštai karbuoti. Žiedai sutelkti į galvutės pavidalo graižus, kvapūs, mėlyni. Žydi liepos-spalio mėn.

Augalas kilęs iš Meksikos. Lietuvoje dažnai auginamas darželiuose, gėlynuose, kapinėse. Augalas gerai auga saulėtose lysvėse, aukštaūges veisles galima derinti su daugiamečiais žoliniais augalais, o žemaūgės tinka gėlynų pakraščiams.

Auginamas iš sėklų. Sėjama į dėžutes ant palangės arba šiltnamyje. Apie gegužės vidurį persodinamas į lysvę. Sausrų metu reikia gausiai laistyti, tačiau nemėgsta permirkusio dirvožemio. Peržydėjusius žiedynus nukarpyti.
| Guostagalio herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2017-06-19* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Guostagalio herbas** – pagrindinis Guostagalio kaimo ir seniūnijos (Pakruojo rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

Aprašas
-------

Herbe dangaus mėlynumo fone pavaizduoti du supinti javų pėdai, perrišti raudonu kaspinu.

Istorija
--------

2017 m. Lietuvos heraldikos komisijos posėdyje buvo patvirtintas guostagaliečių herbas, atspindintis žemdirbiškas krašto tradicijas. Herbas patvirtintas 2017 m. d. LR Prezidentės dekretu Nr. 1K-1006. Herbas pašventintas 2018 m. rugpjūčio 11 d. Etalono autorius – Arvydas Každailis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Apie Guostagalio seniūniją. Pakruojis.lt (tikrinta 2021-09-02).
2. ↑  LR Prezidento dekretas Nr. 1K-1006
3. ↑  Šventė ir vietos projekto pristatymas Guostagalyje. 2018-08-22, PakruojoVVG.lt (tikrinta 2021-09-02).
4. ↑  Guostagalio seniūnija turės herbą. Archyvuota kopija 2021-09-02 iš Wayback Machine projekto. 2017-04-24, Pakruojis.lt (tikrinta 2021-09-02).
Pilotas ir Keturių Kantonų ežeras

**Pilotas** – kalnas prie Liucernos miesto Šveicarijoje. Kalnas priklauso Obvaldeno, Nidvaldeno ir Liucernos kantonams. Viršūnė yra Obvaldene, šalia sienos su Nidvaldenu. Viršūnę galima pasiekti stačiausiu pasaulyje Piloto funikulieriumi iš Alpnachstad, kuris veikia nuo kovo iki lapkričio (priklausomai nuo oro sąlygų) ir visus metus platforminiais liftais iš Krynso. Pilotas turi ilgiausią vasarinę rogučių trasą Šveicarijoje (1350 m).

Vasaros metu turistams siūlomas „Didysis Aplinkinis turas": iš Liucernos valtimi per Liucernos ežerą į Alpnachstad, iš ten į viršų funikulieriumi, po to žemyn platforminiais liftais ir autobusu atgal į Liucerną.

Piloto kalno pavadinimas kilo iš vietinės legendos, kad čia palaidotas Poncijus Pilotas.

Tarp įžymybių, pasiekusių viršūnę yra Conrad Gessner, karalienė Viktorija, Leninas, Steven Callister ir Ferrante.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pilotas (kalnas)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* www.pilatus.ch
* Pilato nuotraukos Archyvuota kopija 2009-08-07 iš Wayback Machine projekto.
* Fotografijos, seni atvirukai Archyvuota kopija 2011-07-06 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Idzu (reikšmės).*
Idzu žemė Japonijos žemėlapyje
**Idzu** (伊豆国; *Izu no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra dalis Šidzuokos prefektūros ir Tokijui priklausančios Idzu salos. Idzu ribojosi su Sagamio ir Surugos žemėmis.

Istorija
--------

Iki 680 m. Idzu buvo Surugos žemės dalis. Nuo tų metų iki pat Edo laikotarpio, Idzu priklausė trys apskritys: Tagatos, Kamo ir Nakos. Edo laikotarpiu ketvirtąja Idzu apskritimi tapo Kimisava.

Sengoku laikotarpiu Idzu žemę valdė tie patys klanai, kaip ir šalia buvusias Sagamio ir Musašio žemes, vėliau valdžią perėmė Tokugavos.

  

Senosios Japonijos žemės

Akis |
Ava |
Ava |
Avadžis |
Bingo |
Bičiu |
Bidzenas |
Bungo |
Budzenas |
Cušima |
Čikugo |
Čikudzenas |
Čišima |
Deva |
Ečigas |
Ečidzenas |
Ečiū |
Harima |
Hida |
Higas |
Hitačis |
Hidaka |
Hidzenas |
Hokis |
Hiūga |
Iburis |
Idzu |
Idzumas |
Idzumis |
Iga |
Ijas |
Ikis |
Inaba |
Isė |
Išikaris |
Ivamis |
Jamaširas |
Jamatas |
Jošinas |
Kaga |
Kajus |
Kavačis |
Kadzusa |
Kijis |
Kitamis |
Koudzukė |
Kuširas |
Mikava |
Mimasaka |
Minas |
Musašis |
Mucu |
Nagatas |
Nemuras |
Notas |
Okis |
Omis |
Ošima |
Osumis |
Ovaris |
Sadas |
Sagamis |
Sanukis |
Sacuma |
Secu |
Suou |
Suruga |
Šima |
Šimousa |
Šimocukė |
Šinanas |
Širibešis |
Tadžima |
Tamba |
Tangas |
Tešis |
Tokačis |
Tosa |
Toutoumis | 
Vakasa
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Gvinėjos įlankos regionasPipirų krantas |
| --- |
|  |
| Šalis | Liberija |
| Tautos | Kru tautos |
|  |
| **Benino civilizacijos regionai:**Pipirų k. Dramblio kaulo k. Aukso k. Vergų k. Jorubalandas, Igala, Idoma, Beninas, Igbolandas, Kalabaras, Aliejaus upės, Bamendos savanos, Dualai |

**Pipirų krantas** (*Costa da Pimenta*) – istorinis regionas Vakarų Afrikoje, dabartinėje Liberijoje.

Taip vadinamas dėl to, kad pagrindinė vietos prekė, dominusi europiečius kolonizatorius, buvo melegetos pipirai (*Aframomum melegueta*), dar vadinami „Rojaus grūdais". Dėl to krantas dar buvo žinomas kaip **Grūdų krantas** ar **Melegetos krantas**. Šie pipirai, kaip pigesnė juodųjų pipirų alternatyva, buvo ypač populiarūs XIV–XV a. Europoje.

Dažniausiai Pipirų krantas buvo apibrėžiamas kaip pajūrio atkarpa tarp Mesurado kyšulio šiaurėje ir Palmių kyšulio pietuose. Tačiau kai kuriuose žemėlapiuose jis apimdavo ir gerokai ilgesnę juostą, įskaitant ir teritorijas dab. Siera Leonėje bei Dramblio Kaulo Krante. Į šiaurę nuo Pipirų kranto buvo istorinis Senegambijos regionas, o į rytus Dramblio Kaulo Krantas.

Regione nuo seno vyravo kru kalbomis kalbančios vietinės gentys, kurios dėl vietos gamtinių sąlygų nesukūrė didesnių ikikolonijinių valstybinių darinių. XV a. Pipirų krantą pasiekė portugalai, kuriuos domino vietos pipirai. Jie užmezgė naudingą prekybą su vietos gentimis. Ilgainiui mažėjant pipirų populiarumui (juos keitė juodieji pipirai), mažėjo ir regiono reikšmė. XVII a. olandai ir britai keletą kartų bandė pakrantėje steigti gyvenvietes, tačiau nesėkmingai. Todėl regionas ilgą laiką liko nekolonizuotas.
|  |
| --- |
| **Panonijos ir Dakijos istorija** |
| Ilyrai, Trakai |
| Bojai, Dakai |
| *Romos imperija* (Dakija, Panonija) |
| Gotai |
| Hunai |
| Sklavėnai, Gepidai, Herulai, Langobardai |
| Avarų kaganatas (Avarai) |
| *Frankų karalystė*, *Didžioji Moravija* |
| *Pirmoji Bulgarijos imperija* |
| Madjarai |
| **Vengrijos, Rumunijos, Voivodinos, Kroatijos istorija** |

**Gepidai** – gotų gentis, įsitvirtinusi centrinėje Europoje, minima istoriko Jordano kaip lėčiausi ir tingiausi iš gotų. IV a. vadovaujami savo pirmojo valdovo Fastido kariavo su burgundais ir vos jų nesunaikino. Sudarę sąjungą su hunais, vadovaujami Ardariko, 451 m. dalyvavo stambiausiame to laikmečio mūšyje Katalaunijos laukuose Šiaurės Prancūzijoje, kur hunai, vadovaujami Atilos, susikovė su Romos ir jų gausių sąjungininkų – saksonų, burgundų, liticiani, sarmatų ir kt. – armija. Kitais metais po Atilos mirties 453 m. vadovaujant Ardarikui, gepidai, rugijai, suevai (švabai), herulai, alanai išsivadavo nuo hunų valdžios, sumušę juos kautynėse prie Nedao upės Panonijoje. Tuomet gepidai įsitvirtino Karpatuose ir valdė Dakiją, (apmokestinę Romą už taikos sąlygas), kur, dabartinės Rumunijos teritorijoje, aptinkama gepidų kapų.

504 m. ostgotai, vadovaujami Teodoriko, išstūmė gepidus į Belgrado apylinkes. 546 m. Bizantijos imperija, sudariusi sąjungą su lombardais, pradėjo gepidų išstūmimą. 552 m. gepidai Asfeldo kautynėse patyrė baisų pralaimėjimą ir 567 m. buvo galutinai nukariauti avarų. Paskutinį kartą kronikose minimi IX a.

539-551

Nuorodos
--------

* Gepidų karalystė Archyvuota kopija 2005-02-16 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Luigi Alyisio Galvani |
| --- |
| Luigi Alyisio Galvani |
| **Gimė** | 1737 m. rugsėjo 9 d.Bolonija, Italija |
| **Mirė** | 1798 m. gruodžio 4 d.Bolonija, Italija |
| **Gyven. vieta** | Italija |
| **Tautybė** | italas |
| **Pilietybė** | italų |
| **Sritis** | medicina |
| **Įstaigos** | Bolonijos universitetas |
| **Alma mater** | Bolonijos medicinos mokykla |
| **Žinomas už** | bioelektronika,gyvūnų elektronika |

**Luigi Alyisio Galvani** (*1737 m. rugsėjo 9 d. - 1798 m. gruodžio 4 d.*) buvo žymus Italijos psichiatras ir fizikas, kuris visą savo gyvenimą praleido Bolonijoje. 1791 m. jis atrado, kad negyvos varlės kojų raumenys reaguoja per juos perleidus elektros srovę. Tai buvo vienas pirmųjų bioelektronikos tyrimų pasaulyje. Šioje srityje iki šiol yra tiriami nervinės sistemos elektronikos signalai.

Biografija
----------

Galvanis vaikystėje norėjo būti kunigu, tačiau jo tėvas jį išleido į medicinos mokyklą, tad jis tapo mokslininku. 1762 m. Bolonijos universitete jis pradėjo dėstyti anatomiją. 1764 m. jis vedė universiteto profesoriaus dukterį Lucia Galleazzi, o 1772 m. tapo universiteto prezidentu.

Darydamas eksperimentus su elektros statine iškrova Galvanis atrado, kad prilietus ja negyvos varlės kojas, raumenys pradeda judėti. Tokiu būdu jis prisidėjo prie bioelektronikos atradimo. Įelektrintų raumenų judėjimą Galvanis pavadino gyvūnų elektra. Šis fenomenas tuo metu oficialiai vadinosi *galvanacija*, o šiais laikais vadinamas elektrofiziologija.

Galvanis ir jo kolegos Alessandro Volta tyrimai netrukus privedė prie baterijos atradimo. Tačiau Galvanis liko prie savo tyrimų ir elektrą siejo tik su gyvu organizmu. Jis tikėjo, kad gyvūnų elektrą sukelia jų raumenys.

Pagerbimas Bolonijoje
---------------------

Galvanio gimtajame Bolonijos mieste priešais senovinį Bolonijos universiteto pastatą stovi paminklas mokslininkui. Ant Galvanio gimtųjų namų fasado yra pakabinta iškaba su italų ir lotynų kalbų užrašu: *NATO ACCOLSI GALVANI E PIANSI ESTINTO. PER LUI FU L'UNO ALL'ALTRO POLO AVVINTO - GALVANUM EXCEPI NATUM LUXIQUE PEREMPTUM CUIUS AB INVENTO IUNCTUS UTERQUE POLUS* (aš sulaukiau Galvani gimimo; aš verkiau jo mirties / jis laikė abu elektros polius).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Luidžis Galvanis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Minėjimas
---------

* Galvanio vardas naudojamas šiuose elektronikos terminuose – galvanizacija, galvanometras, galvaninė korozija, galvaninis potencialas, paprastasis elementas (it. *Cella galvanica*).
* Mėnulio krateris Galvanis yra pavadintas mokslininko garbei.
| Luganasit. *Lugano* |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

LuganasLuganas

46°00′00″ š. pl. 8°57′00″ r. ilg.﻿ / ﻿46.00000°š. pl. 8.95000°r. ilg.﻿ / 46.00000; 8.95000﻿ (Luganas)Koordinatės: 46°00′00″ š. pl. 8°57′00″ r. ilg.﻿ / ﻿46.00000°š. pl. 8.95000°r. ilg.﻿ / 46.00000; 8.95000﻿ (Luganas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| **Kantonas** | Tičino kantonas Tičino kantonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1189 m. |
| **Meras** | Giorgio Giudici |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 56 719  |
| **Kalba** | Italų |
| **Plotas** | 37,13 km² |
| **Tankumas** (2008) | 1 528 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 6900 |
|  **Vikiteka** | Luganas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Lugãnas |

**Luganas** (it. *Lugano*, lomb. *Lügàn*, senoji vok. *Lauis*, ret. *Apie šį garsą*Ligiaun*(plačiau)*) − miestas Šveicarijos pietuose, Tičino kantone, prie Lugano ežero, netoli Italijos sienos. Pagal gyventojų skaičių (apie 57 000 gyventojų) Luganas užima devintą vietą Šveicarijoje. Tačiau su priemiesčiais gyventojų skaičius pasiekia 130 000. Dauguma miesto gyventojų kalba italų kalba.

Luganas
Luganas − kurortinis miestas. Jame yra dailės muziejus, botanikos sodas. Mieste daug viešbučių, motelių, turizmo ir sporto įrenginių. Lugano ežero pakrantėje vaizdingai išsidėstęs senamiestis, kuriame yra tokie architektūros paminklai kaip: romaninė gotikinė Šv. Lauryno katedra (XIII a.), Angelų Šv. Marijos bažnyčia (XV–XVI a.), Teisingumo rūmai (XV a.).

Sportas
-------

Lugane 1954 m. vyko V pasaulio futbolo čempionatas. Stipriausia miesto komanda yra FC Lugano.

Nuorodos
--------

* Oficiali miesto svetainė Archyvuota kopija 2009-11-24 iš Wayback Machine projekto. (anglų, italų, kinų, prancūzų, vokiečių k.)
* Luganas - turistinis miestas (anglų, italų, kinų, prancūzų, vokiečių k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Piranasslovėn. *Piran* |
| --- |
| *Tartinio aikštė Pirano centre* |
|  |
| 

PiranasPiranas

45°31′0″ š. pl. 13°34′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.51667°š. pl. 13.56667°r. ilg.﻿ / 45.51667; 13.56667﻿ (Piranas)Koordinatės: 45°31′0″ š. pl. 13°34′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.51667°š. pl. 13.56667°r. ilg.﻿ / 45.51667; 13.56667﻿ (Piranas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Slovėnijos vėliava Slovėnija |
| **Savivaldybė** | Pirano savivaldybė |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 4 092  |
|  |
|  **Vikiteka** | Piranas |

**Piranas** (slovėn. *Piran*, it. *Pirano*) – miestas pietvakarių Slovėnijoje, Istrijos pusiasalyje, Pirano įlankos pakrantėje. Savivaldybės centras. Yra prieplauka, greta – Portožo oro uostas. Piranas yra populiarus Slovėnijos kurortas, turistinis objektas. Yra išlikęs viduramžiškas senamiestis su VII a. miesto sienomis, Tartinio aikšte ir paminklu (skirtas čia gimusiam kompozitoriui Giuseppe Tartini), Tartinio namu, savivaldybės rūmais, XVI a. Šv. Jurgio bažnyčia, pranciškonų vienuolynu.

Istorija
--------

Šioje vietovėje nuo seno gyveno istrų gentys. 178 m. pr. m. e. teritorija užimta romėnų. VII a. valdant Bizantijai, Piranas buvo įtvirtintas. 788 m. kraštą užkariavo frankai, vėliau apgyvendino slavai. Viduramžiais miestas priklausė Venecijos respublikai. XIX a. pab. Piranas buvo Austrijos-Vengrijos dalimi, tačiau absoliuti gyventojų dauguma buvo italai. Po I pasaulinio karo Piranas atiteko Jugoslavijai.

2010 m. Pirano meru tapo juodaodis, iš Ganos kilęs verslininkas Peter Bossman.

Galerija
--------

* RotušėRotušė
* Šv. Jurgio bažnyčiaŠv. Jurgio bažnyčia
* Miesto sienosMiesto sienos
* Jūros pakrantėJūros pakrantė
Luh-išano vardas Avano karalių sąraše
**Luh-išanas** (dar **Luhhiššanas**, **Luh-iššanas**, **Luh-uh-iš-šan**; 𒇻𒄴𒅖𒀭 *lu-uh-ish-an*, taip pat 𒇻𒄴𒄭 𒅖𒊮𒀭 *lu-uh-hi ish-sha-an*) – Elamo karalius, valdęs apie 2300 m. pr. m. e.; tai aštuntasis Avano dinastijos valdovas. Tėvas – Hišip-rašinis.

Apie Luh-išaną žinoma iš elamitų įrašų, pvz. Avano dinastijos karalių sąrašo, kur jis įvardijamas aštuntuoju Avano dinastijos karaliumi. Luh-išanas taip pat minimas Akado imperijos valdovo Sargono įrašuose. Luh-išanas buvo Sargono, kuris įsiveržė į Elamą ir išsigabeno didelį karo grobį, vasalas.

Sargono įrašuose nurodoma: „Sargonas, pasaulio karalius, Elamo ir Parahšumo užkariautojas" (dvi svarbios valstybės, buvusios į rytus nuo Šumero). Sargonas įvardija įvairius nugalėtus rytinių šalių valdovus ir karvedžius, kaip antai: „Luh-uh-iš-an, Hišiprašinio sūnų, Elamo karalių", manoma, atitinkantį Luh-išaną, „Sidga’u, Parahšumo karvedį" (minimas ir vėlesniame Sargono sūnaus Rimušo įraše).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „CDLI-Found Texts". *cdli.ucla.edu*.
2. ↑  SCHEIL, V. (1931). „Dynasties Élamites d'Awan et de Simaš". *Revue d'Assyriologie et d'archéologie orientale* **28** (1): 1–46. ISSN 0373-6032. JSTOR 23283945.
3. 1 2 3 4  Leick, Gwendolyn (2001). *Who's Who in the Ancient Near East* (anglų). Psychology Press. p. 99. ISBN 978-0-415-13231-2.
4. 1 2  Potts, D. T. (2016). *The Archaeology of Elam: Formation and Transformation of an Ancient Iranian State* (anglų). Cambridge University Press. p. 82. ISBN 978-1-107-09469-7.
5. ↑  *The Royal City of Susa: Ancient Near Eastern Treasures in the Louvre* (anglų). Metropolitan Museum of Art. 1992. p. 261. ISBN 978-0-87099-651-1.
6. 1 2  Frayne, Douglas. *Sargonic and Gutian Periods* (anglų). p. 22.
| ***Piratai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Pirates |
| Kilmės šalis | JAV |
| Prodiuseris (-iai) | Damantha LewisJoone |
| Vaidina | Jesse JaneCarmen LuvanaJanineTeagan PresleyDevonEvan Stone |
| Metai | 2005 |
| Žanras | Pornografinis filmas |
| Trukmė | 129 min. |
| Kalba | Anglų kalba |
| Platintojas | Digital PlaygroundAdam & Eve |
| Biudžetas | 1 000 000 dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Piratai** (angl. *Pirates*) – 2005 metų JAV pornografinis filmas. Filme daugiau nei 300 specialiųjų efektų, kai kurios scenos nufilmuotos istoriniame laive. Filmo biudžetas didžiausias pornografinių filmų istorijoje. Sukurtas originalus muzikos takelis, išleistas Dolby Digital 5.1 surround sound formatu. Filmo kritikai *Piratus* pavadino „dažniausiai aptariamu suaugusiųjų metų filmu".

2008 metais išleistas filmo tęsinys, antroji filmo dalis.

Siužetas
--------

1763 metais, kapitonas Edward Reynolds nesėkmingai užsiiminėjo piratų medžioklės veikla. Nei jis, nei kiti jo komandos nariai nelaikė jo sėkmingu lyderiu. Juo tikėjo tik viena jo įgulos narė, Jules. Kuomet jie sėkmingai išvaduoja jūroje plūduriuojančią merginą vardu Isabella, ji jiems papasakoja apie tai, kaip jos vyro laivas buvo sunaikintas pirato, vardu Victor Stagnetti, ir jo įgulos. 

Kapitonas Reynoldas ir jo įgula pradeda pirato Stagnetti medžioklę, kad sustabdyti jo žemėlapio, slepiančio paslaptingąją salą, paiešką. Informacijai apie piratų vadovo planus išgauti, įgula apsistoja piratų landynėje. Čia kapitonas Edwardas susitinka su vietinėmis merginomis Madelyn ir Christina, o jo įgulos narė Jules nueina į pasimatymą su savo buvusiu vaikinu Marco. Viso to eigoje, piratų kapitonas Stagnetti, sėkmingai aptinka slaptąjį ginklą, kurį jam surasti padėjo Isabellos vyras Manuelis. 

Edwardo įgula galiausiai susiduria galutiniame mūšyje su piratų kapitonu Stagnetti. Jo pabaigoje, piratas Stagnetti lieka nukautas, nutraukiant jo blogio veiklą šiame regione.

Aktoriai
--------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jesse Jane – Jules
* Carmen Luvana – Isabella
* Janine Lindemulder – Serena
* Devon – Madelyn
* Teagan Presley – Christina
* Evan Stone – Kapitonas Edward Reynolds
* Tommy Gunn – Kapitonas Victor Stagnetti
* Kris Slater – Manuel Valenzuela
* Austyn Moore – Angelina
* Jenaveve Jolie – Piratų šokėja
* Steven St. Croix – Marco

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
**Idiomas** (sen. gr. ἰδίωμα, pranc. *idiome* 'kalba, tarmė') – XX a. kalbotyroje imtas vartoti termiпas, kuriuo įvardijama natūraliosios kalbos ženklų sistema; šis terminas apibendrina tokias sąvokas kaip kalba, tarmė, šnekta, sociolektas ir kt. Terminas vartojamas norint pabrėžti visų šių sistemų bendrąsias ypatybes arba esant ginčytiniems atvejams, kai diskutuotinas pats klausimas, ar susiduriama su kalba, ar su tarme (tokia padėtis pasitaiko gana dažnai).

Termino *idiomas* nereikėtų painioti su frazeologijos terminu *idioma*, kuris reiškia 'tik kuriai nors kalbai būdingas sustabarėjęs perkeltinės reikšmės posakis'.

Išnašos
-------

1. ↑   *Виноградов В. А. Идиом // Лингвистический энциклопедический словарь / Главный редактор В. Н. Ярцева. – М.: Советская энциклопедия, 1990. – 685 с. – ISBN 5-85270-031-2.*
2. ↑  „Idioma reikšmė". lietuviuzodynas.lt. Nuoroda tikrinta 2021-10-09.
| Medaliai |
| --- |
|
| **Atstovaujant:  Kipras**  |
| Šaudymas |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2007 m. Nikosija | Apvali aikštelė |
| **Sidabras** | 2009 m. Mariboras | Apvali aikštelė |
| **Bronza** | 2010 m. Miunchenas | Apvali aikštelė |
| Sandraugos žaidynės |
| **Auksas** | 2006 m. Melburnas | Apvali aikštelė |
| **Auksas** | 2006 m. Melburnas | Apvali poros |
| **Auksas** | 2010 m. Delis | Apvali poros |
| **Auksas** | 2014 m. Glazgas | Apvali aikštelė |
| **Sidabras** | 2010 m. Delis | Apvali aikštelė |

**Georgios Achilleos** (g. 1980 m. gruodžio 24 d.) – Kipro sportinio šaudymo atstovas, kuris specializuojasi šaudyme į skrendančius taikinius apvalioje aikštelėje. Pasaulio čempionas ir rekordininkas. 2004 m. ir 2008 m. Kipro olimpinis vėliavnešys.

Biografija
----------

1998 m. šaulys tapo pasaulio jaunimo vicečempionu, o po metų vykusiame pasaulio jaunimo čempionate - planetos čempionu. 2000 m. Achilleos pelnė savo pirmąjį suaugusiųjų tarptautinį medalį - bronzą pasaulio taurės etape. 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kiprietis atrankoje surinko 119 taškų ir į finalą nepateko. Galutinėje įskaitoje jis tenkinosi 23-iąją vieta. 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užimta aukšta 9-oji vieta. 2007 m. Georgios Achilleos pelnė aukso medalius visose pagrindinėse sezono varžybose: Europos čempionate, pasaulio taurės finale ir pasaulio čempionate. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Achilleos pirmą kartą įveikė kvalifikacinį barjerą, bet finale galiausiai nusileidęs kitiems pajėgiems sportininkams jis liko 5-oje vietoje. 2010 m. pasaulio čempionate bei 2012 m. ir 2013 m. Europos čempionatuose iškovoti bronzos medaliai. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kiprietis liko 11-oje vietoje. 2015 m. liepos 27 d. Kipre vykusiame pasaulio taurės etape sportininkas pataikė į visus 125-is skriejančius taikinius ir pasiekė pasaulio rekordą. Achilleos yra septintasis šaulys užfiksavęs pasaulio rekordą po 2005 m. taisyklių pakeitimų.

Pasaulio rekordai
-----------------

| Pasiekti pasaulio rekordai apvalioje aikštelė |
| --- |
| Vyrų | Kvalifikacija | 125 | Liepos 27 | 2015 | Pasaulio taurė | Larnaka, Kipras |
|

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. sausio 10 d..
**Idris I Almamunas** (*Abû al-`Alâ' Idrîs al-Ma'mûn*, arab.: أبو العلا المأمون إدريس بن المنصور) – nuo 1229 m. Almochadų dinastijos Maroko kalifas.

Idris I Almamunas buvo Abu Jusufo I Jakubo Almansuro sūnus.

Istorija
--------

Iki tampant Maroko kalifu, Idris I Almamunas buvo vietininkas Ispanijoje. Pilietinis karas dėl šalies sosto po Abdalaho Aladilo nužudymo leido Ispanijos krikščionių karaliams įsikišti į Magrebo vidaus reikalus. 1229 m. Kastilijos karalius Ferdinandas III-is davė Idrisui 12 000 raitelių armiją, kad galėtų užimti Marakešą ir atkeršyti šeichams, kurie palaikė Jahiją. Tuo pačiu buvo paskelbta apie mahdi įvestos tvarkos panaikinimą ir grįžimą prie sunizmo. Atsidėkodamas Kastilijos karaliui, Idris 1230 m. Marakeše pastatė katedrą *(Notre-Dame à Marrakech)*, kuri buvo sugriauta 1232 m. po Idriso mirties.
Šie Idriso veiksmai išprovokavo Almochadų priešininkų neigiamą reakciją. 1232 m. kol Idris Almamunas kariavo prie Seutos, Marakešą vėl užėmė sugrįžęs Jahija Almutasimas. Kalifui teko grįžti atgal į sostinę, bet pakeliui mirė. Valdžia atiteko jo jauniausiajam sūnui Abdal Vahidui II-jam.

Nuorodos
--------

* *Istorinis žodynas* Archyvuota kopija 2008-01-29 iš Wayback Machine projekto.
* *Musulmonų vadovai*


| Karališkieji titulai |
| --- |
| Prieš tai:**Jahija Almutasimas** | **Almochadų dinastija**1229-1232 | Po to:**Abdal Vahidas II** |
Koordinatės: 55°48′43″š. pl. 25°22′08″r. ilg.﻿ / ﻿55.811968°š. pl. 25.368836°r. ilg.﻿ / 55.811968; 25.368836


|  Salų koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Rokiškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Salos |
| **Adresas** | Kaštonų g. 11 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1781 m. |

**Salų dvaro sodybos komplekso koplyčia** – koplyčia, stovinti Rokiškio rajono savivaldybėje, Kamajų seniūnijoje, Salų miestelyje, Salų bažnyčios šventoriuje. Koplyčia pastatyta prie šventoriaus mūrinės tvoros, beveik bažnyčios priekyje, ties jos šiaurės rytiniu kampu. Koplyčia priklauso Salų dvaro sodybos kompleksui, ji yra regioninis architektūros paminklas, 1976 m. įrašytas į LR Kultūros paveldo registrą (unik. kodas 23458). Šiuo metu koplyčia naudojama kaip ūkinis pastatas laikyti įvairiems daiktams.

Istorija
--------

Nedidelę koplyčią Salų bažnyčios šventoriuje 1781 m. pastatė grafas Ignotas Morikonis ir pavadino Jėzaus Kristaus vardu. Dviejų altorių koplyčia buvo dengta šiaudiniu stogu, lubos įrengtos iš lentų, grindys sudėtos iš degtų plytų. 1888 m. kunigų Jono Rugilevičiaus bei Kušleikos rūpesčiu ir grafienės Marijos Tyzenhauzaitės-Pšezdzieckos lėšomis buvo pastatyta nauja medinė bažnyčia. Ją su projektavo austrų architektas Georgas Verneris iš Tirolio. Šalia naujosios šventovės liko stovėti koplyčia. 

Senųjų Salų gyventojų koplyčia buvo vadinama „lavonine", nes čia buvo šarvojami mirusieji. Apie 2000 m. ant koplyčios užvirtęs medis smarkiai sudaužė jos stogą. Kunigas Jonas Skyrelis nutarė nenugriauti kaimo istoriją menančio statinio ir stogą suremontavo.

Architektūra
------------

Koplyčios statinys tradicinės architektūros, iš medinių rąstų, jo tūris - kompaktinis, stačiakampio plano, vieno aukšto, su trisiene apside. Stogas dvišlaitis, virš apsidės - trišlaitis. Stogo viršūnę vainikuoja geležinis kryžius su ornamentais. Koplyčia yra vienos patalpos su įėjimu iš vakarų pusės. Sienų fasadus paįvairina stačiakampės langų angos su segmentinės formos viršutine dalimi. Sienos ir viršutinis skydas apkalti vertikaliomis medinėmis lentomis su lentjuosčių antdėklais. Pamatas su akmens mūro cokoliu vakarinėje ir šiaurinėje dalyse. Įrengtos stačiakampės dvivėrės durys. Jos medinės, dvisluoksnės, su vienpusiu lentelių apkalimu, rombo ornamentu ir kalvio darbo vinimis. Viduje išlikę perimetru tapytos sienų juostos fragmentai. Yra medinės lentų grindys.

* Koplyčia šventoriaus kampe
* Atnaujinta bažnyčia ir koplyčia
* Stogo kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2018-12-23.
2. 1 2  Medinės koplyčios ir varpinės – neatsiejama sakralinio ansamblio dalis

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Salų koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Salų Šv. Kryžiaus parapija Archyvuota kopija 2018-11-05 iš Wayback Machine projekto.
* Salų koplyčios nuotrauka, 1961 m.
Koordinatės: 53°55′26″š. pl. 22°11′03″r. ilg.﻿ / ﻿53.923800°š. pl. 22.184150°r. ilg.﻿ / 53.923800; 22.184150

Akmens vaizdas
**Stare Juchų akmuo** (lenk. *Głaz narzutowy w Starych Juchach*) – jotvingių kultinis riedulys Šiaurės Lenkijoje. Stūkso Starė Juchy kaime, administraciškai priklausančiam Varmijos Mozūrų vaivadijos Lyko apskrities Stare Juchų valsčiuje.

Tai maišyto grūdėtumo granitas su kitų mineralų priemaišomis. Aukštis – 1,5 m; ilgis – 4 m; plotis – 3 m; apimtis – 12 m. Ilgą laiką didesnioji dalis buvo žemėje, vėliau riedulys buvo atkastas. Pasiekiamas nuo kaimo bažnyčios keliaujant taku apie 500 m į rytus. Dunkso miškelio pakraštyje, netoli geležinkelio Lykas–Lėcius.

Pasak padavimų ant šio akmens senovėje jotvingiai aukodavo dievams žvėris. Tai dalinai patvirtina tiek ir senas vokiškas kaimo pavadinimas (vok. *Alt Jucha*), tiek ir naujas lenkiškas (lenk. *Stare Juchy*) – „Jucha" senąja lenkų kalba reiškia kraują. Legenda skelbia, kad prie akmens palei upelį vedė kelias ir kaimo bažnyčia pastatyta siekiant užkirsti stabmeldžiams juo keliauti.

1954 m. monolitinis riedulys paskelbtas gamtos paminklu. XXI a. pr. ant jo iškaltas užrašas lenkų kalba: „Gamtos paminklas/riedulys/jotvingių aukų/senas altorius".

Šaltiniai
---------

* Klimek Robert. *Katalog kamieni kultowych na obszarze ziem pruskich.* // Kamienie w historii, kulturze i religii; pod red. Roberta Klimka i Seweryna Szczepańskiego. Olsztyn, 2010; psl. 99
* Głaz narzutowy w Starych Juchach
* Kamień ofiarny Jaćwingów w Starych Juchach
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Jorubų valstybė:Ijebu |
| --- |
|  |
| Šalis | Nigerija (Ondas) |
| Tautos | jorubai (**idžebu**) |
| Miestai | Idžebu-Ode |
| Valdovai | Avudžale |
|  |
|  |

**Idžebu** (jorubų kalba: *Ijebu*) – jorubų tautos etninė subgrupė, gyvenanti Jorubalando (dabartinės Nigerijos pietvakarių dalis) pietryčiuose. Daugiausia jie koncentruojasi Ondo valstijoje. Jie sukūrė istorinę to paties pavadinimo karalystę.

Juos supa šios jorubų etninės subgrupės: avoriai vakaruose, egbai šiaurės vakaruose, biniai (ne jorubai) rytuose.

Istorija
--------

Idžebu sukūrė to paties povadinimo valstybę. Pasak legendų, Idžebu buvo viena iš septynių valstybių, kurias įkūrė mitinio Ifės karaliaus Oduduvos sūnus. Tai buvo sūnus *Obgoroganas*. Jis įkūrė Idžebu sostinę ir vėliau buvo žinomas kaip *Obanta*.

Idžebu karalystė buvo svarbi Benino karalystės prekybos partnerė, patyrusi stiprią įtaką iš šios rytinės savo kaimynės. Buvo daroma įtaka jos menui, rūmų papročiams, valdovų insignijoms. Tačiau vis dėlto nėra tiksliai aišku, ar Idžebu buvo politiškai priklausoma nuo Benino.

Valdovų *avudžale* valdžią karalystėje ribojo religinė organizacija *osugbo* (ogboni atitikmuo), taip pat kei kurie ministrai ir amžiaus grupių nariai.

Karalystė ypač išaugo XVIII a. Ji nebuvo prijungta prie tuo metu didelės Ojo imperijos, ir savarankiškai kontroliavo prekybos kelius tarp žemyno ir pajūrio (Lagoso uosto), labai turtėdama iš prekybos. XIX a. pabaigoje ji nusilpo nuo vidinių nesutarimų, kas leido kolonialistams įtvirtinti valdžią šalyje.

1892 m. britai užpuolė Idžebu ir ją nusiaubė, tuo būdu pralauždami vartus į tolesnę Jorubalando kolonizaciją. Idžebu tapo Nigerijos dalimi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R**Jorubų ir aplinkinių tautų valstybės**  |
| --- |
|  |
| Jorubai | 

|  |  |
| --- | --- |
| Pirmoji karta | 
*Avoriai* • Idžebu • Ifė • Ila *(igbominai)* • Ketu • Ojas • Ovas |
|  |
| Antroji karta | 
*Akokai* • Akurė • Edžigbas • *Egbai* (Ake • Ovu • Okeona • Gbagura • Ibara) • *Egbadai* • Ekiti • Eko • Ifita/Idaiša • Idoani •  Idžeša • *Ifonjinai* • Iladžė (Ugbo • Mahinas • Etikanas • Aheri) • Ilodžis • Ivas • Ondas • *Ohoriai* • Popo • Šabė |
|  |
| Trečioji karta | 
Abeokuta • Iša • *Ifiai* • Ibadanas • Idžajė • Ilorinas • Manigiris • Meko • Ogbomošas • Ošogbas |

 |  |
|  |
| Mahiai (gbe) | 
Gbovelė • Tšahunkas • Hundžrotas • Savalu |
|  |
| Kitos tautos | 
Beninas (*biniai*) • Ida (*igalai*) • *idomai* • Igbira • Varis (*itsekiriai*) |

 |
Salų jūra Mėnulio matomosios pusės šiauriniame pusrutulyje
**Salų jūra** (lot. *Mare Insularus*, 7° š. pl. 31° v. ilg.﻿ / ﻿7°š. pl. 31°r. ilg.﻿ / 7; 31) – Mėnulio jūra, esanti centrinėje matomosios Mėnulio pusės dalyje.

Salų jūra išskirta 1970-aisiais pagal topografinius požymius. Anksčiau ji buvo laikoma Debesų jūros dalimi. Pavadinimas kilęs nuo lavoje paskendusių kalnų grandinės, kuri iš kosmoso atrodo tarsi salos. Gali būti, kad ji slepia tikėtiną smūginį baseiną. Jūros medžiaga yra iš vėlyvojo Imbrio periodo (>3,2 mlrd. metų senumo), be to, ji padengta iš netoliese susidariusių Koperniko ir Eratosteno kraterių išmuštos medžiagos. 

Salų jūra yra beveik Mėnulio matomosios pusės centre, šiek tiek į šiaurę ir į vakarus. Skersmuo 513 km. Jos ribos nėra konkrečiai nustatytos. Nuo Audrų vandenyno vakaruose ją skiria Keplerio krateris (1, žr. schemą), nuo Lietų jūros šiaurėje − Koperniko krateris (2). Pietuose Salų jūrą riboja Ripėjo kalnai (3, *Montes Riphaeus*) ir Fra Mauro struktūra (4, *Fra Mauro*). Rytuose jūra susisiekia su Kaitros įlanka (5, *Sinus Aestuum*) ir Centrine įlanka (10, *Sinus Medit*). Netoli Salų jūros, Fra Mauro struktūroje 1971 m. vasarį buvo nusileidę „Apollo 14" misijos astronautai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Moore, Patrick; Rees, Robin. *Patrick Moore's Data Book of Astronomy*. Cambridge University Press, 2014, p. 48
2. ↑  *Byrne, Charles.* Lunar Orbiter Photographic Atlas of the Near Side of the Moon*. Springer Science & Business Media, 2010, p. 132*
3. ↑  NASA informacija
|  Kobilanų Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Terespolio stačiatikių dekanatas |
| **Gyvenvietė** | Kobilanai (Liublino vaivadija) |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1890 m. |
| **Stilius** | rusiškas bizantizmas |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kobilanų Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Kobilanų Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė** (lenk. *Cerkiew Opieki Matki Bożej w Kobylanach*) – cerkvė, esanti Kobilanų kaime. Cerkvė priklauso Kobilanų Rūpestingosios Dievo Motinos parapijai. Pirmoji cerkvė kaime pastatyta 1519 m. nuo 1620 m. iki 1875 m. priklausė unitams, o nuo 1875 m. stačiatikiams. Dabartinė cerkvė pastatyta 1890 m. pagal architekto *Viktoro Sičugovo* projektą. 1997 m. lapkričio 18 d. cerkvė buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

Nuorodos
--------

* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).

Koordinatės: 52°02′35″ š. pl. 23°33′45″ r. ilg.﻿ / ﻿52.04306°š. pl. 23.56250°r. ilg.﻿ / 52.04306; 23.56250
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kosumelio sala iš palydovo
**Kosumelis** (isp. *Cozumel*, maj. *Kùutsmil*) – sala Karibų jūroje, šalia rytinio Jukatano pusiasalio kranto. Priklauso Meksikai, Kintana Roo valstijai.

Plotas 488,4 km². Salos ilgis (iš šiaurės rytų į pietvakarius) 48 km, plotis 16 km. Šiaurėje užsibaigia Punta Molaso kyšuliu. Kosumelio paviršius žemas ir lygus, daugiausia apaugęs tropiniais miškais. Aukštis iki 15 m. Vyrauja karstiniai reiškiniai, yra senotų. Gyvena reti, endeminiai gyvūnai.

Kosumelyje gyvena 73,2 tūkst. gyventojų (2005 m.). Pagrindinis miestas – San Migel de Kosumelis yra įsikūręs salos vakaruose. Pagrindinė ūkio šaka saloje – turizmas. Kosumelis sutraukia daug povandeninio nardymo, žūklės, čiuožinėjimo su aitvarais mėgėjų.

Sala nuo seno buvo gyvenama majų. Čia klestėjęs Iščelos kultas. 1518 m. Kosumelį pasiekė ispanų konkistadoras Chuanas de Grichalva, o kitais metais – Ernanas Kortesas. Kolonizatoriai sugriovė majų šventyklas, o raupų epidemija sunaikino majų populiaciją. Yra išlikę majų miesto San Chervasijo griuvėsiai.
**Salvinija Jautakaitė** (1962 m. liepos 7 d. Tauragėje) – choro dirigentė ir pedagogė. Muzikų Edmundo ir Nijolės Jautakų duktė.

Biografija
----------

Mokėsi Kauno 22-ojoje bei 1-ojoje vidurinėse mokyklose ir 1-ojoje vaikų muzikos mokykloje (mokyt. D. Kugevičienės fortepijono klasė). 1977–1981 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Leokadija Januškienė).

Mokyklą baigusi su pagyrimu, 1981–1986 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Nadeždos Kazakauskienės klasė). Būdama penktame kurse, dirbo berniukų ir jaunuolių choro „Ąžuoliukas" chormeistere.

Konservatoriją baigusi su pagyrimu, 1990–1991 m. bažnytinę muziką ir liturgiją studijavo JAV – *Saint Joseph College Rensselaer*, kur įgyjo Muzikos meno magistrės laipsnį. 1991–1994 m. studijavo *Pontificio Instituto di Musica Sacra* Romoje (Italija), kur gavo Grigalinio choralo licenciato laipsnį ir vargonų bei kompozicijos bakalauro laipsnį. 1992–1994 m. buvo Vatikano radijo lietuviškų laidų diktorė.

Nuo 1983 m. – Kauno mokytojų namų kamerinio merginų choro „Giesmė" meno vadovė ir dirigentė. Nuo 1991 m. choras priklauso Kauno sakralinės muzikos mokyklai, kurios meno vadovė yra S. Jautakaitė. Nuo 1989 m. merginos (50 dalyvių) nuolat gieda Kauno arkikatedroje bazilikoje sekmadienio šv. Mišiose ir Kalėdiniuose koncertuose Kauno filharmonijoje, daug koncertuoja Lietuvoje ir užsienyje, dalyvauja tarptautiniuose konkursuose, dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.

Konkursų laureatėmis merginos tapo 1987 m. (Vilniuje), 1990 m. (Maskvoje) ir Portugalijoje, koncertavo Rusijoje, Jugoslavijoje, Norvegijoje, Austrijoje, Škotijoje ir Anglijoje, ne kartą Vokietijoje.

„Giesmė" buvo parengta 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėms, 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei bei Kauno miesto dainų šventėms. Merginos giedojo, kai 1993 m. popiežius Jonas Paulius II aukojo šv. Mišias Kauno Santakoje ir susitiko su jaunimu Dariaus ir Girėno stadione. „Giesmė" 1994 m. giedojo Kryžių kalne televizijos tilto metu, pažymint popiežiaus vizito Lietuvoje metines. Merginos įdainavo 2 kompaktinius diskus. Gausus ir turiningas choro koncertinis repertuaras, susidedantis iš senosios, klasikinės ir šiuolaikinės muzikos kūrinių.

S. Jautakaitė yra Kauno miesto dainų švenčių dirigentė ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentė. Nuo 1997 m. rudens Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos fakultete dėsto sakralinę muziką. Aranžuoja kūrinius lygių balsų chorui, dainoms rašo tekstus.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Koordinatės: 11°22′ p. pl. 132°18′ r. ilg.﻿ / ﻿11.367°š. pl. 132.300°r. ilg.﻿ / 11.367; 132.300

Kobergo pusiasalio palydovinė nuotrauka
**Kobergo pusiasalis** (angl. *Cobourg Peninsula*) – pusiasalis šiaurės Australijoje, Šiaurinėje teritorijoje, 350 km į rytus nuo Darvino. Išsikiša tarp Arafūros jūros ir Van Dimeno įlankos. Dandaso sąsiauriu atskirtas nuo Melvilio salos, šalia prisišliejusi Krokerio sala. Vakaruose užsibaigia Soldžerio kyšuliu. Jame stovi Keip Dono švyturys. Pusiasalio aukštis iki 160 m (Ro k.).

1924 m. Kobergo pusiasalyje įsteigtas rezervatas, skirtas išsaugoti mangrovių sąžalynus, drėgnuosius atogrąžų miškus ir sausesnius eukaliptų miškus. 1974 m. paskelbtas Ramsaro konvencijos saugomu objektu, 2000 m. įsteigtas Garig Gunak Barlu nacionalinis parkas.

Kobergo pusiasalis labai retai gyvenamas, vystomas turizmas. XIX a. čia bandyta įsteigti Fort Velingtono, vėliau Port Esingtono gyvenvietes, tačiau jos apleistos dėl čiabuvių antpuolių, blogų gamtinių sąlygų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 216
2. ↑  „Cobourg Peninsula". *Ramsar Sites Information Service*.
| **Salvinija Anikinienė** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. rugsėjo 3 d. (73 metai)Kaune |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailininkė, tekstilininkė, pedagogė |
| Organizacijos | Šiaulių universitetas |
| Pareigos | docentė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus dailės institutas |

**Salvinija Anikinienė** (g. 1949 m. rugsėjo 3 d. Kaune) – Lietuvos dailininkė, tekstilininkė, pedagogė.

Biografija
----------

Mokėsi Kauno dailės mokykloje. 1974 m. baigė Vilniaus dailės institutą.

1967-1969 m. gamyklos „Kauno Audiniai" kopijuotoja, 1973-1975 m. Vilniaus modelių namų dailininkė – modeliuotoja. Nuo 1975 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) Menų fakulteto Taikomosios dailės ir technologijų katedros dėstytoja, nuo 1992 m. docentė. 1991-1997 m. Šiaulių Jovaro vidurinės mokyklos mokytoja.

Nuo 1990 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

Kūryba
------

Nuo 1974 m. dalyvauja dailės parodose Lietuvoje ir užsienyje – Maskva, Danija, Olandija. Pagrindinės kūrybos sritys tekstilė ir drabužių modeliavimas. Sukūrė kilimų visuomeniniams interjerams, vėliavų organizacijoms, drabužių meno kolektyvams, dainų šventėms ir kitiems renginiams. Darbai interjeruose: „Vakaro šešėliai", „Atspindžiai", „Šiauliai" ir kt. Darbų yra įsigiję privatūs asmenys Lietuvoje ir užsienyje.

Metodinių straipsnių technologijų mokytojams autorė ir bendraautorė.

Bibliografija
-------------

* Tinkliniai nėriniai, su D. Kaučikiene, 2001 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Salvinija Anikinienė. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
2. ↑  Salvinija Anikinienė. Šiaulių universiteto Menų fakulteto Taikomosios dailės ir technologijų katedra[neveikianti nuoroda]
| Aleksejevkos kaimo gyvenvietėrus. *Алексеевское сельское поселение* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos Federacija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
| **Rajonas** | Krasnoznamensko rajonas |
| **Administracinis centras** |  Timofejevas |
| **Gyvenviečių** | 21 |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 3 007 |
|  |
| **Pašto kodas** | 238730 |
| **Tel. kodas** | (+7) 40164 |

**Aleksejevkos kaimo gyvenvietė** (rus. *Алексеевское сельское поселение*) – administracinis vienetas kaimo gyvenvietė Rusijos Federacijos anklavo Kaliningrado srities Krasnoznamensko municipaliniame rajone. Centras – Timofejevas.

Istorija
--------

Įsteigta vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Ribojasi šiaurėje Nemunu su Pagėgių savivaldybės Vilkyškių seniūnija, Jurbarko rajono savivaldybės Viešvilės seniūnija, Smalininkų seniūnija, rytuose su Šakių rajono savivaldybės Sudargo seniūnija, pietryčiuose su Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko, pietuose su Krasnoznamensko miesto, Vesnovo kaimo gyvenvietėmis, pietvakariuose su Nemano rajono Lunino kaimo ir Nemano miesto gyvenvietėmis.

2010 m. Rusijos gyventojų surašymo duomenimis buvo 3007 gyventojai.

Gyvenvietės
-----------

Kaliningrado srities įstatymu Nr. 256. Aleksejevkos kaimo gyvenvietę sudaro gyvenvietės: 

* Abramovas,
* Aleksejevka,
* Bobrovas,
* Dolgojė.
* Dolžanskojė,
* Ilovaiskojė,
* Kalačejevas,
* Krainejė,
* Lagernojė,
* Livenskojė,
* Nemanskojė,
* Nikolskojė,
* Petropavlovskojė,
* Pograničnas,
* Polianskojė,
* Pugačiovas,
* Sadovojė,
* Timofejevas
* Zarečnojė
* Zelenodoljė,
* Zelenolesjė.

**Kitos gyvenamosios vietovės:**

* Malojė Zarečnojė
* Udarnojė

Turizmas
--------

Dolžanskojės kaime yra medžioklės namai, Nikolskojėje – poilsio namai „Elnio vartai" (*Оленьи врата*).

Gyventojai
----------

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 2008 m. ir 2010 m.** |
| **2008 m.** | **2010 m.** |
| 2 880 | 3 007 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Социально-экономическая характеристика муниципального образования «Краснознаменский муниципальный район» (паспорт)