recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Koroliovas*Королёв* |
| --- |
|              |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

KoroliovasKoroliovas

55°55′00″ š. pl. 37°49′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.91667°š. pl. 37.81667°r. ilg.﻿ / 55.91667; 37.81667﻿ (Koroliovas)Koordinatės: 55°55′00″ š. pl. 37°49′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.91667°š. pl. 37.81667°r. ilg.﻿ / 55.91667; 37.81667﻿ (Koroliovas) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Maskvos sritis Maskvos sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 225 299  |
| **Plotas** | 55,5 km² |
| **Tankumas** (2021) | 4 059 žm./km² |
| **Altitudė** | 160 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Koroliovas |

**Koroliovas** (*Королёв*) – miestas vakarų Rusijoje, 19 km į šiaurės rytus nuo Maskvos. Turi mokslo miesto statusą, laikomas Rusijos „kosmine sostine". Kosminių tyrimų, raketų gamybos ir pilotuojamų kosminių laivų centras. Išvystyta trikotažo, chemijos pramonė. Yra M. Cvetajevos muziejus.

Istorija
--------

Nuo XIX a. pradžios minimas Podlipkų (*Подлипки*) kaimas. Po revoliucijos čia imta statyti artilerijos gamykla, kuri 1922 m. pavadinta M. Kalinino vardu, kuris aktyviai dalyvavo ją statant. 1928 m. gyvenvietė pavadinta ***Kalininskiu*** (*Калининский*), o 1938 m. jai suteiktas miesto statusas ir vardas ***Kaliningradas*** (*Калининград*). 1960 m. į miesto sudėtį įtraukta Kostino gyvenvietė, 1963 m. – Pervomaiskis, Telkstilščikai, Bolševas. 1996 m. pavadintas Koroliovu kosmonautikos pradininko S. Koroliovo garbei.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. 
4. ↑
5. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 186
**Apygardėlės mokykla, paapygardinė mokykla** – XVIII a. pabaigos Abiejų Tautų respublikos šešiametė trijų klasių vidurinė mokykla.

Istorija
--------

1783 m. vykdydama švietimo reformą Edukacinė komisija apygardėlės mokykla pavadino buvusias apskrities mokyklas. Buvo pavaldi apygardos mokyklai. XVIII a. pabaigos Lietuvos švietimo provincijoje, kuriai priklausė ir dabartinės Baltarusijos vakarinė dalis, veikė 22 apygardėlės mokyklos. Jas turėjo Kaunas, Kretinga, Merkinė, Panevėžys, Pastovys, Raseiniai, Ukmergė, Vilnius, Virbalis, nelegaliai - Barūnai, Dotnuva.

Mokslas kiekvienoje klasėje truko po 2 metus. Pamokos vyko lenkų kalba iš lenkiškų vadovėlių. Mokymo turiniu nesiskyrė nuo apskrities mokyklų. Po 1803–1804 m. Rusijos imperijos vykdytos švietimo reformos apygardėlės mokykla vėl pavadinta apskrities mokykla.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Apygardėlės mokykla*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 646 psl.
Koordinatės: 55°43′56″š. pl. 26°15′05″r. ilg.﻿ / ﻿55.732092°š. pl. 26.251374°r. ilg.﻿ / 55.732092; 26.251374


|  |
| --- |
| **Zarasų meno mokykla** |
| Zarasų meno mokykla herbas |
|  |
| **Adresas** | Zarasai |
| **Direktorius(-ė)** | Sigita Keršienė |
| **Mokinių skaičius** | ~300 (2016 m.) |
| **Įkūrimo data** | 1960 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | {{{laidos}}} |
| **Pedagogų skaičius** | 20 |

**Zarasų meno mokykla** – neformaliojo vaikų švietimo mokykla ir formalųjį švietimą papildančio ugdymo mokykla, savivaldybės biudžetinė įstaiga, įsikūrusi Zarasuose, Dariaus ir Girėno g. 11/15. Mokymo kalba – lietuvių, įstaigos kodas – 190212420. 

Mokykloje įkurti Muzikos, Dailės ir Choreografijos skyriai, yra Salako muzikos skyrius. 2016 m. mokėsi apie 300 mokinių, dirbo 20 pedagogų. Veikia jaunučių ir jaunių chorai, fleitininkių ansamblis, pianistų, akordeonininkų duetai, šoka jaunių, jaunučių šokių kolektyvai, yra teatro studija.

Istorija
--------

1960 m. įsteigta Zarasų muzikos mokykla. Pradžioje ji įsikūrė K. Būgos gatvėje, kukliame mediniame name. Pirmąja mokyklos direktore paskirta Aldona Krištaponienė. Pirmaisiais metais groti fortepijonu ir akordeonu įstojo 60 mokinių. 1985 m. mokykla gavo patalpas P. Širvio vidurinės mokyklos vieno korpuso trečiame aukšte. Ten prabėgo penkeri mokslo metai. 

1990 m. rugsėjo 1-ąją mokyklos bendruomenė šventė naujose patalpose – miesto centre buvusiame Zarasų rajono partijos komiteto pastate. Tų pačių mokslo metų rugsėjį įkurtas Zarasų muzikos mokyklos Muzikos skyrius Salake. 

1993-1994 mokslo metais mokykloje atidarytas Dailės skyrius, mokykla pavadinta Zarasų meno mokykla. Joje įvesta nauja mokomoji programa ir dešimtbalė vertinimo sistema. 1996 m. įkurtas Choreografijos skyrius.

Per 50 metų išleista 46 absolventų laidos.

Mokymo programos
----------------

* Muzikos skyrius: mokoma groti fortepijonu, akordeonu, gitara, smuiku, violončele, fleita, trimitu ir kitais variniais pučiamaisiais instrumentais.
* Choreografijos skyrius: dėstomi lietuvių liaudies sceninio šokio, klasikinio šokio, pasaulio tautų sceninio šokio, buities ir istorinio bei pramoginio šokio pagrindai.
* Dailės skyrius: dėstomi piešimo, tapybos, grafikos, erdvinės raiškos dalykai.

Direktoriai
-----------

* Aldona Krištaponienė (1960–1962)
* Vytautas Juodeika (1962–1967)
* Simonas Narkevičius (1967–1984)
* Povilas Lazdauskas
* Danguolė Petrašiūnienė
* Liudmila Vorobjova
* Sigita Keršienė (2006–dabar)

Žymūs pedagogai
---------------

* Regina Majauskaitė-Abramavičienė, mokytoja, chorvedė
* Petras Kvedaras, chorvedys, folklorininkas

Žymūs auklėtiniai
-----------------

* Faustas Latėnas, kompozitorius
* Žilvinas Žusinas, pop muzikos prodiuseris

Nuorodos
--------

* Meno mokyklos tinklalapis
**Nusikaltimas** – viena pagrindinių Baudžiamosios teisės sąvokų, taip pat ir kasdienėje kalboje vartojamas terminas, siejamas su kalte, atsakomybe. Teisės požiūriu nusikaltimas tai yra veika, kuri yra numatyta baudžiamajame įstatyme ir už kurios padarymą gresia baudžiamosios teisinės priemonės (sankcijos – kaip bausmė ar kitos).

Istorija
--------

Diferenciacija tarp sunkių nusikaltimų ir kitų baudžiamųjų veikų žinoma jau nuo senų laikų. Imperatoriaus Karolio V baudžiamasis teisynas (*Constitutio Criminalis Carolina*) formalizavo bei atskyrė *causae maiores* ir *causae minores* veikas; šis skyrimas turėjo teisines pasekmes parenkant bausmę: buvo taikomos fizinės, laisvės atėmimo bausmės, piniginė bauda arba areštas.

Lietuvoje
---------

Teisėje griežtai skiriami ir atribojami vieni nuo kitų nusikaltimai, baudžiamieji nusižengimai, administraciniai teisės pažeidimai. Nusikaltimus ir baudžiamuosius nusižengimus skiria Lietuvos baudžiamasis įstatymas (LR BK). Kasdienėje kalboje įvykių ir veiksmų apibūdinime dažnai tarp šių juridinių terminų skirtumo nedaroma ir jie dažniausiai vadinami vienu vardu – nusikaltimas. Su nusikaltimo sąvoka glaudžiai susijusi ir tarptautinio termino Kriminalas vartosena

Lietuvos Respublikos Baudžiamojo kodekso 11 straipsnyje, nurodyta, kad *1. Nusikaltimas yra pavojinga ir šiame kodekse uždrausta veika (veikimas ar neveikimas), už kurią numatyta laisvės atėmimo bausmė. 2. Nusikaltimai yra tyčiniai ir neatsargūs. Tyčiniai nusikaltimai skirstomi į nesunkius, apysunkius, sunkius ir labai sunkius. 3. Nesunkus nusikaltimas yra tyčinis nusikaltimas, už kurį baudžiamajame įstatyme numatyta didžiausia bausmė neviršija trejų metų laisvės atėmimo. 4. Apysunkis nusikaltimas yra tyčinis nusikaltimas, už kurį baudžiamajame įstatyme numatyta didžiausia bausmė viršija trejus metus laisvės atėmimo, bet neviršija šešerių metų laisvės atėmimo. 5. Sunkus nusikaltimas yra tyčinis nusikaltimas, už kurį baudžiamajame įstatyme numatyta didžiausia bausmė viršija šešerius metus laisvės atėmimo, bet neviršija dešimties metų laisvės atėmimo. 6. Labai sunkus nusikaltimas yra tyčinis nusikaltimas, už kurį baudžiamajame įstatyme numatyta didžiausia bausmė viršija dešimt metų laisvės atėmimo.*

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Nusikaltimas***

Vikižodynas
| ***Nusikaltimas yra nusikaltimas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Un meurtre est un meurtre |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Italija |
| Režisierius | Étienne Périer |
| Scenaristas (-ai) | Dominique FabreÉtienne Périer |
| Metai | 1972 |
| Žanras | kriminalinis |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Nusikaltimas yra nusikaltimas** (pranc.  *Un meurtre est un meurtre*) – 1972 m. sukurtas kriminalinis filmas

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jean-Claude Brialy – Polas Kastneris
* Stephane Audran – Mari Kastner / Ana
* Robert Hossein – Žanas
* Catherine Spaak – Fransuaza
* Michel Serraut – komisaras
* Michel Creton – farmacininkas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Polas ir Mari Kastneriai buvo susituokę keletą metų, kuomet nelaimingo atsitikimo metu žmona liko dalinai paralyžiuota ir prikaustyta prie invalido vežimėlio. Po šio įvykio jų santykiai gerokai pasikeitė: Polas susirado meilužę Fransazą, o Mari, kuriai priklauso šeimos pinigai, tapo pavydžia ir nuolat viskuo nepatenkinta niurzga. Praėjus 3 metams įvyko nelaimingas atsitikimas, kurio metu Mari žuvo: ją partrenkė riedantis jos pačios automobilis, kurį sugedusį ji paliko ant kalno, o pati vežimėliu važiavo ieškoti pagalbos.

Po laidotuvių teisininkas perskaito testamentą, kuriame nurodoma, kad jei ji mirtų ne savo mirtimi, policija būtinai turėtų atlikti tyrimą, nes Polas neva jau yra bandęs ją nužudyti. Be to, jos turtai atiteks vyrui tik tuo atveju, jei jo namuose apsigyvens jos sesuo Ana. Ši pasirodo esanti labai panaši į Mari, o netrukus pradeda elgtis kaip ir jos sesuo: nusidažo plaukus, važinėja vežimėliu ir kaltina Polą sesers mirtimi.

Netrukus Polą aplanko paslaptingas vyras, kuris pareiškia, kad Mari mirtis – jo rankų darbas ir kad Polas turi jam sumokėti didelę pinigų sumą. Priešingu atveju jis grasina pateikti policijai įrodymus, kad žmonos mirtis buvo smurtinė. Po ilgų dvejonių Polas nusprendžia nemokėti, o pats nužudyti šantažuotoją...
*Kitos reikšmės – Ilgasis.*
Lietuviški ilgieji Trakų istorijos muziejuje.
**Lietuviški ilgieji** – pusapvaliai sidabriniai sunormintos masės XIII–XIV a. strypeliai, skirti piniginiams atsiskaitymams. Jų rasta dabartinės Lietuvos teritorijoje, todėl jie vadinami *lietuviškaisiais*. Jie buvo pirmieji savi lietuvių pinigai.

2023 m. rugpjūtį buvusio Kernavės dvaro teritorije rasti XIII–XIV a. nesmulkinti penki ilgieji.

Pavadinimas
-----------

Terminas *ilgasis* vartotas iki XVI a. pabaigos, jis minėtas Simono Daukanto. Lietuviškoje numizmatinėje literatūroje įsigalėjo XX a. Mikalojaus Daukšos „Postilėje" (1599) kaip *ilgųjų* sinonimas pateikti *talentai* (lydiniai).

Yra rasta lietuviškų sidabro ilgųjų su įrėžtu pavadinimu *изрой*, šis terminas minėtas ir XIII a. pabaigos rusų šaltiniuose, todėl rusiškoje numizmatinėje literatūroje lietuviškas ilgasis dažnai vadinamas *izroj*.

Išvaizda
--------

Lietuviški ilgieji būdavo 10–17 cm ilgio, sverdavo 100–105 g. Lobiuose aptinkami ir smulkūs atkirsti ilgųjų fragmentai.

Lietuvoje monetas dažniausiai sulydydavo į sidabro lydinius, kurie ir buvo pirmieji lietuvių pinigai – lietuviški ilgieji. Įkartos lydinyje buvo skirtos sidabro kokybei nustatyti. Pusapvalės lazdelės formos sidabro lydinių svorio pagrindu buvo paimta skandinaviška markė. Pusė markės (104 g) sudarė vidutinį lietuviškų ilgųjų (kapų) svorį. Šie lydiniai, randami kartu su Didžiojo Naugardo rubliais bei Kijevo grivnomis, leidžia juos datuoti XII–XIV a.

Nuorodos
--------

1. ↑  Grimalauskaitė D. (2003) Antano Buračo „Pasaulio valiutų ir monetų žinynas". Recenzija Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.. In: Pinigų studijos
2. ↑  „Stulbinamos vertės radinys Lietuvoje: ką tik aptiktas pirmųjų lietuviškų pinigų – ilgųjų – lobis". Delfi.lt. 2023-08-11. Nuoroda tikrinta 2023-08-11.
3. ↑  Неклюдов В. Н. (1945) О русских денежных слитках // Труды отдела
нумизматики, Т. 1. Ленинград: Государственный Эрмитаж.
Krymas (tamsiai žalia), Ukraina (šviesiai žalia), Rusija (šviesiai ruda)
**2014 m. Krymo referendumas** – referendumas, vykęs 2014 m. kovo 16 d. Jis buvo inicijuotas Krymo Aukščiausiosios Tarybos ir Sevastopolio valdžios. Planai vykdyti šį referendumą pradėti 2014 m. Krymo krizės metu.

Referendumo rengėjai iškėlė šiuos teiginius, iš kurių gyventojai galėjo rinktis tik vieną:

***Pasirinkimas 1:** Ar jūs esate už Krymo susijungimą su Rusijos Federacija?*
***Pasirinkimas 2:** Ar jūs esate už 1992 m. konstitucijos atstatymą ir Krymo statusą Ukrainos sudėtyje?*
Galimybės pasirinkti *status quo* nebuvo.

Kovo 6 d. Krymo Aukščiausioji Taryba priėmė nutarimą dėl Krymo prisijungimo prie Rusijos. Šiuo klausimu nutarta rengti referendumą. Naujoji Ukrainos vyriausybė šį referendumą iš karto pavadino neteisėtu ir antikonstituciniu. Kovo 15 d. JT Saugumo Taryboje buvo siekta priimti rezoliuciją, pripažįstančią Krymo referendumą neteisėtu, tačiau narė Rusija rezoliuciją vetavo ir ši nebuvo priimta. Tuo tarpu už rezoliuciją balsavo 13 Tarybos narių, 1 – Kinijos LR – susilaikė.

Krymo totorių sąjunga pareiškė, kad „nedalyvaus referendume ir laiko jį neteisėtu". Sąjungos pirmininkas motyvavo tuo, kad „nėra pozicijos, už kurią jis galėtų balsuoti".

Pasiruošimas
------------

Sulaukta kritikos dėl galimai per mažo laiko tarpo, skirto pasiruošti referendumui.

Beveik visi agitaciniai plakatai agituoja balsuoti už prisijungimo prie Rusijos variantą, pasilikimą Ukrainos sudėtyje prilygindami fašizmui. Viename agitaciniame plakate naudojama nacių svastika.

Rezultatai
----------

  Šalys, pripažįstančios Krymo referendumo rezultatus.  Krymas
Preliminariais duomenimis 96,77 % dalyvavusių gyventojų pasirinko 1-mą pateiktą variantą, tai yra, pareiškė norą jungtis prie Rusijos. Referendume dalyvavo 83,1 % Krymo gyventojų.

Kitą dieną po referendumo Krymo parlamentas paskelbė apie nepriklausomybę nuo Ukrainos bei pradėjo JT pripažinimo siekius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sneder, Noah (14 kovo 2014). „2 Choices in Crimea Referendum, but Neither Is ‘No’". *The New York Times*. Nuoroda tikrinta 15 kovo 2014.
2. ↑  Ukraine crisis: Crimea parliament asks to join Russia
3. ↑  Rusija vetavo JT Saugumo Tarybos rezoliuciją dėl referendumo Kryme paskelbimo neteisėtu Archyvuota kopija 2021-05-07 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑  В Крыму на референдум заманивают билбордами со свастикой
6. ↑  Crimea exit poll: About 93 % back Russia union

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė referendumo
* Neoficiali svetainė referendumo, balsavimas internetu Archyvuota kopija 2020-04-30 iš Wayback Machine projekto.
| ***Nusikaltimas „Formulėje 1"*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Delitto in Formula Uno |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Bruno Corbucci |
| Scenaristas (-ai) | Mario AmendolaBruno Corbucci |
| Metai | 1984 |
| Žanras | kriminalinė komedija |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Nusikaltimas „Formulėje 1"** (it.  *Delitto in Formula Uno*) – 1984 m. Italijoje sukurta veiksmo komedija.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Ekscentriškas policijos inspektorius Nikas Džeraldis paskiriamas tirti avarijos „Formulės 1" lenktynių Monzos trasoje metu žuvusio lenktynininko Kortezo mirties, nes kyla įtarimas, kad bolidas buvo specialiai sugadintas. Tuo pat metu Niko žmonos brolis pavagia mašiną, kurios bagažinėje randa lavoną. Domėdamasis abiem nusikaltimais, inspektorius netrunka aptikti tarp jų ryšį. Galiausiai, bedangstydamas žmonos brolį, Nikas pats netenka darbo, tačiau vis vien mėgina išsiaiškinti abu nusikaltimus. Po pasikėsinimo į jo gyvybę, pagrindiniu įtariamuoju tampa lenktynininkų komandos inžinierius, su kurio žmona Kortezas buvo užmezgę romaną. Antroji auka – žmogus, bandęs inžinierių šantažuoti.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Tomas Milian – inspektorius Nikas Džeraldis
* Bombolo – Ventičelo
* Pino Colizzi – Martelis
* Dagmar Lassander – mis Martel
* Olimpia Di Nardo – Andžela Džeraldi
* Sergio Di Pinto – Fabricijus
* Licinia Lentini – Rozana
* Isabel Russinova – DJ
* Maria Grazia Buccella – Nina, kazino kasininkė
* Enzo Garinei
* Massimo Vanni
**Zarasų rajono taryba** – Zarasų rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Pilnas pavadinimas – Zarasų rajono Liaudies deputatų taryba, nuo 1990 m. balandžio mėn. Zarasų rajono taryba, nuo 1994 m. liepos mėn. Zarasų rajono savivaldybės taryba.

Teisinis pagrindas
------------------

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d. savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Zarasams priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.

Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu" vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.

Tarybos deputatai
-----------------

1. Steponas Buzėnas
2. Petras Papovas
3. Petras Razbadauskas

Veikla
------

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2016-04-11 iš Wayback Machine projekto.
Antanas Važinskis
Giminės herbas *Abdank*
**Antanas Važinskis** arba **Antanas Skarbek–Važinskis** (lenk. *Antoni Skarbek–Ważyński*; 1741 m. – 1813 m.) – LDK valstybės veikėjas ir mecenatas.

Biografija
----------

Vykdė miesto teisėjo pareigas. 1764–1781 m. lapkričio 15 d. buvo Lietuvos didžiosios kunigaikštystės iždininku, nuo 1794 m. gegužės 24 d. – atstovu Vilniaus visuomeniniame ižde. 1786 m. – žemietijos teisėjas. 1797 m. pradėjo tarnauti Ašmenos pakamariu. 1813 m. birželio 30 d. palaidotas Tabariškėse.

Antanas Važinskis daug prisidėjo stiprindamas Katalikų bažnyčios pozicijas Lietuvoje. Su žmona Terese 1763 m. Miroslave pastatė medinę bažnyčią ir įkurdino marijonų vienuolyną, vėliau šiame kaime įsteigė mokyklą. Kai 1810 m. į Važinskių rankas perėjo Tabariškės, jose veikusiam karmelitų vienuolynui šeima paaukojo dideles pinigų sumas. Materialiai buvo remiama ir Ašmenos bažnyčia.

Atminimo įamžinimas
-------------------

Tabariškių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje kabo nežinomo dailininko tapytas A.Važinskio portretas. Toje pačioje bažnyčioje apie 1831 m. įrengta jam skirta memorialinė lenta. Abu atminimo objektai pripažinti vertingais meno kūriniais ir yra valstybės globoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija (lenk.)[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Tabariškių Senosios regulos karmelitų vienuolynas ir Šv. Arkangelo Mykolo bažnyčia Archyvuota kopija 2016-05-06 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Šalčininkų rajono kultūros paveldas Archyvuota kopija 2012-06-23 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Kultūros paminklų enciklopedija. Rytų Lietuva I. Mokslo ir enciklopedijų leidykla, Vilnius, 1996 p. 255
5. ↑  Šalčininkų rajono kultūros paveldas Archyvuota kopija 2012-06-23 iš Wayback Machine projekto.
Vaizdas pro Mėnuleigio *Orion* langą netrukus po Apollo 16 nusileidimo.
**Nusileidimas Mėnulyje** – žmogaus kurtų erdvėlaivių nusileidimai ant Mėnulio paviršiaus. Tai apima tiek pilotuojamus, tiek bepiločius kosminius skrydžius.

Pats pirmasis žmogaus sukurtas aparatas Mėnulyje nusileido 1959 m. rugsėjo 13 d. Tai buvo Tarybų Sąjungos „Luna" programos erdvėlaivis „Luna 2".

1966 m. sausio 31 d. buvo paleistas „Luna 9", kuris sėkmingai nusileido Mėnulyje ir tapo pirmuoju kosminiu aparatu, atlikusiu švelnų nusileidimą (nesudužusiu). Erdvėlaivis į Žemę atsiuntė 5 panoramines Mėnulio nuotraukas – pirmąsias tokias nuotraukas iš Žemės palydovo.

JAV misija „Apollo 11" 1969 m. liepos 20 d. įvykdė pirmą sėkmingą žmogaus pilotuojamo erdvėlaivio nusileidimą šiame Žemės palydove.

Paskutinis šį palydovą pasiekė „Luna 24" erdvėlaivis. Jis pasiekė Mėnulį 1976 m. rugpjūčio 18 d. o rugpjūčio 22 d. nusileido Žemėje paėmęs 170,1 gramų Mėnulio mėginių. Šis erdvėlaivis tapo paskutiniu Tarybų Sąjungos istorijoje. Iki 2013 m. pabaigos tai buvo paskutinis kosminis aparatas nusileidęs Mėnulyje. 

2013 m. gruodžio 6 d. Mėnulio orbitą pasiekė Kinijos erdvėlaivis „Chang'e 3", kuris gruodžio 14 d. nusileido ant palydovo paviršiaus. Šią kinų misiją 2019 m. sausio 3 d. papildė „Chang'e 4" – pirmas žmogaus pagamintas objektas, sėkmingai nusileidęs Mėnulio nematomoje pusėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Luna 2
2. ↑  July 20, 1969: One Giant Leap For Mankind
3. ↑  China’s Chang’e-3 and Jade Rabbit duo land on the Moon
| **Michailas Borisovičius Chodorkovskisrus. *Михаил Борисович Ходорковский*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1963 m. birželio 26 d. (59 metai)Maskvoje |
| Tėvas | Borisas |
| Motina | Marina |
| Sutuoktinis (-ė) | Ina |
| Vaikai | Pavelas (1985), Anastasija (1991), dvyniai Ilja ir Glebas (1999) |
|  |
| Veikla | verslininkas, buvęs koncerno „Jukos" prezidentas ir vadovas (CEO), iki 2003 metų tituluotas turtingiausiu Rusijos žmogumi |
|  |
| Išsilavinimas | inžinierius-technologas |
| Alma mater | Maskvos D. Mendelejevo cheminės technologijos institutas |
|  |
|  **Vikiteka** | Michailas Chodorkovskis |

**Michailas Borisovičius Chodorkovskis** (rus. *Михаил Борисович Ходорковский*, translit. *Michail Borisovič Chodorkovskij*; g. 1963 m. birželio 26 d. Maskvoje) – Rusijos žydų kilmės verslininkas, buvęs koncerno „Jukos" prezidentas ir vadovas (CEO), iki 2003 metų tituluotas turtingiausiu Rusijos žmogumi, publicistas.

Biografija
----------

1981–1986 m. studijavo Maskvos D. Mendelejevo cheminės technologijos institute. Studijų metais dirbo dailide. Tai netrukdė jam gerai studijuoti. Po studijų baigimo kurį laiką dirbo instituto komjaunimo organizacijos sekretoriaus pavaduotoju.

1997–2004 m. vienas iš koncerno „Jukos" savininkų ir jos vadovas. Anuomet M. Chodorkovskio turtas buvo vertinamas 15 milijardų dolerių.

2003 m. spalio 25 d. Michailas buvo suimtas, o 2005 m. gegužės 16 d. nuteistas 9 metams kalėjimo dėl „sukčiavimo ir mokesčių slėpimo"; apeliacine tvarka bausmė sumažinta iki 8 metų laisvės atėmimo. Organizacija „Amnesty International" pripažino, jog Chodorkovskis – „nesmurtinis politinis kalinys" ir kad persekiojimas susijęs su jo politine veikla. 2013 m. gruodžio 20 d. M. Chodorkovskis paleistas iš kalėjimo, Vladimirui Putinui pasirašius amnestijos įsakymą.

Išleistas į laisvę iš karto išvyko į užsienį. Nuo 2014 m. gyvena Šveicarijoje. Ženevoje Chodorkovskio vardu registruotos keletas kompanijų. 2014 m. savo turtą įvertino 100 mln. dolerių.

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |
| --- |
| Glazgo universitetasangl. *University of Glasgow* |
|  |
| lot. *Universitas Glasguensis* |
| Šūkis | Via, Veritas, Vita |
| Įkurtas | 1451 m. |
| Tipas | valstybinis |
| Rektorius | Charles Kennedy |
| Direktorius | Anton Muscatelli |
| Prezidentas | Kenneth Calman |
| Darbuotojų | 5 967 (2012 m.) |
| Studentų | 23 162 (2012 m.) |
| Vieta | (Glazgas, Škotija, Jungtinė Karalystė) |
| Svetainė | www.gla.ac.uk |

**Glazgo universitetas** (angl. *University of Glasgow*) – ketvirtas pagal senumą universitetas anglakalbėse šalyse ir antras Škotijoje. 1451 m. įkurtas Glazge, Jungtinėje Karalystėje, universitetas yra viena iš 19 britų aukštojo mokslo institucijų, pagal reitingus patenkančių į 100 geriausių pasaulyje.

Istorija
--------

Universitetas įkurtas 1451 m. popiežiui Mikalojui V išleidus bulę Škotijos karaliaus Jokūbo II prašymu. Tada universitetą sudarė keturi fakultetai: humanitarinių mokslų, teologijos, teisės ir medicinos.

Universitetas buvo pagrindinis Švietimo amžiaus Škotijoje centras. Vykstant pramonės perversmui, jame teiktas ir profesinis išsilavinimas. Dabar jis yra vienintelė Škotijoje aukštoji mokykla siūlanti visą eilę profesinių studijų, įskaitant teisę, mediciną, veterinariją, odontologiją ir inžineriją.

Struktūra
---------

Glazgo universiteto biblioteka
Nuo 2010 m. universitetą sudaro keturi koledžai:

* Humanitarinių mokslų koledžas
* Medicininių, veterinarinių ir gyvosios gamtos mokslų koledžas
* Gamtos mokslų ir inžinerijos koledžas
* Socialinių mokslų koledžas

Kiekvienam koledžui priklauso kelios mokyklos, iš viso jų yra 21.

Universitetui priklauso tais pačiais metais įkurta viena seniausių ir didžiausių akademinių bibliotekų Europoje (daugiau nei 2,5 mln. tomų), memorialinė koplyčia bei pirmas Škotijoje viešas muziejus ir meno galerija.

Žymūs žmonės
------------

Universitete dėstė ar studijavo šeši Nobelio premijos laureatai, du Jungtinės Karalystės ministrai pirmininkai, taip pat:

* Frensis Hačesonas, filosofas
* Adamas Smitas, ekonomistas
* Džeimsas Vatas, inžinierius, išradėjas
* John Logie Baird, inžinierius, išradėjas
* Džozefas Listeris, chirurgas

Studentų veikla
---------------

Priešingai nei kiti Škotijos universitetai, Glazgo universitetas neturi vieningos studentų asociacijos, egzistuoja kelios studentų organizacijos. Studentų atstovaujamoji taryba atstovauja studentų interesams, stengiasi užtikrinti jų sveikatą ir gerovę bei remia klubus ir draugijas. Studentai yra susivieniję į dvi sąjungas - Glazgo universiteto sąjungą ir Karalienės Margaritos sąjungą. Taip pat veikia universiteto sporto asociacija.

Studentai leidžia laikraštį, žurnalą, transliuoja televizijos ir radijo kanalus.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Glazgo universitetas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Koordinatės: 55°52′19″ š. pl. 4°17′15″ v. ilg.﻿ / ﻿55.87194°š. pl. 4.28750°r. ilg.﻿ / 55.87194; 4.28750
**Michailas Nikolajevičius Marčenko** (rus. *Михаи́л Никола́евич Ма́рченко*; 1940 m. rugpjūčio 11 d. Krasnodaro kraštas, Rusijos TFSR – 2021 m. liepos 2 d.) – rusų teisininkas teisėtyrininkas, teisės teoretikas, Maskvos universiteto (MGU) profesorius.

Biografija
----------

Baigęs vidurinę mokyklą, dirbo Krasnodaro gamykloje „Стройдеталь" (nuo 1957 iki 1959 m.), atliko karo prievolę Tarybinėje Armijoje, Užkaukazės karinėje apygardoje (1959–1962). 1967 m. Maskvos universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas ir įstojo į MGU aspirantūrą. Nuo 1969 iki 1970 m. stažavosi D. Britanijoje (Oksfordas, Kentas, Londono ekonomikos mokykla). 1971 m. baigė aspirantūrą Teisės fakulteto Valstybės ir teisės teorijos katedroje. 1972 m. apgynė kandidato disertaciją. teisės mokslų kandidatas. MGU Teisės f. asistentas (1972–1975 m.), vyresnysis dėstytojas (1975–1976 m.), docentas (1977–1982 m.). 1981 m. apgynė teisės mokslų daktaro disertaciją. Nuo 1982 m. – MGU profesorius, nuo 1985 m. MGU TF Valstybės ir teisės teorijos ir politologijos katedros vedėjas.

Nuo 1982 iki 1992 m. MGU TF dekanas, nuo 1992 iki 1996 m. MGU prorektorius, MGU Mokslo tarybos pirmininko pavaduotojas.

RF Konstitucinio Teismo pirmininko patarėjas, Rusijos teisės mokslų asociacijos prezidentas. Dalyvauja RF Federalinio Susirinkimo Federacijos Tarybos teisinių komisijų veikloje. Disertacijų tarybos daktaro disertacijoms ginti pirmininkas, mokslo žurnalų redkolegijų narys.

Daugiau kaip 300 mokslo darbų, iš kurių 18 – monografijos, vadovėliai, mokymo priemonės, autorius.

Apdovanojimai
-------------

* M. V. Lomonosovo vardo II laipsnio premijos laureatas (1985).
* Nusipelnęs Rusijos Federacijos mokslo veikėjas (2003).

Nuorodos
--------

* Biografija Archyvuota kopija 2004-10-10 iš Wayback Machine projekto. **(**rus.**)**
* Publikacijos[neveikianti nuoroda]
| **Crocodylus acutus** |
| --- |
| Amerikinis krokodilas (*Crocodylus acutus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Krokodilai  *( Crocodylia)* |
| Šeima: | Tikrieji krokodilai  *( Crocodylidae)* |
| Gentis: | *Crocodylus*  *( Crocodylus)* |
| Rūšis: | Amerikinis krokodilas  *( Crocodylus acutus)* |

 |
| Amerikinio krokodilo paplitimo arealas |

**Amerikinis krokodilas** (*Crocodylus acutus*) – krokodilinių (*Crocodylidae*) šeimos roplių rūšis. Paplitęs visoje Centrinėje Amerikoje, Karibų salose, pietų ir vakarų Meksikoje, Floridoje, Pietų Amerikos šiaurėje (Karibų pakrantė, vakarų Kolumbija, Ekvadoras).

Suaugęs gyvūnas būna 3–4,3 m ilgio (daugiausiai iki 6 m). Sveria nuo 173 iki 382 kg (iki 500 kg, išskirtiniais atvejais iki 1000 kg). Kūnas žalsvas, gelsvas, papilvė šviesi, dėmėta. Nosis, akys, ausys yra pačioje galvos viršuje, kad likęs kūnas galėtų tūnoti vandenyje. Trumpai gali plaukti iki 32 km/h greičiu, sausumoje išvysto iki 16 km/h greitį.

Amerikinis krokodilas gyvena pelkėse, nesrauniose upėse, užutėkiuose, mangrovėse. Gali būti sutinkamas ir druskingame vandenyje, todėl apgyvendinęs ir Karibų salas (Kubą, Espanjolą, Jamaiką, Puerto Riką, Kaimanų salas). Priešingai nei Misisipės aligatoriai, nepakelia vėsesnio oro. Maitinasi daugiausia žuvimi, taip pat bestuburiais, vėžliais, krabais, varlėmis. Suaugę amerikiniai krokodilai medžioja ir stambius žinduolius (gali sugauti karvę, kiaulę). Pavojingi ir žmonėms, ypač Centrinėje Amerikoje, Meksikoje pasitaiko užpuolimų, tačiau amerikiniai krokodilai baikštesni už Afrikos, Azijos ar Australijos krokodilus.

Patelė lizde netoli upės padeda 30–70 kiaušinių. Jaunikliai išsirita po 75–80 dienų (jų ilgis 27 cm, sveria 60 g). Išsiritę skleidžia garsus, todėl patelė juos atkasa ir burnoje perneša į vandenį.

Amerikiniai krokodilai nyksta dėl medžioklės (dėl odos), užterštumo, gamtos buveinių naikinimo.

Vietiniai pavadinimai:

* isp. *cocodrilo americano, cocodrilo narigudo, cocodrilo aguja, caimán de la costa, caimán de aguja, cocodrilo de Tumbes*
* nah. *ācuetzpalin*
* angl. *American crocodile, American saltwater crocodile*

Jauniklis

Šaltiniai
---------

1. ↑
TSRS pašto ženklas su Mi sraigtasparniu.
**Michailas Milis** (rus. *Михаил Леонтьевич Миль*; 1909 m. lapkričio 22 d. – 1970 m. sausio 31 d.) – tarybinis sraigtasparnių konstruktorius, mokslininkas, technikos mokslų daktaras (1945 m.; atitinka Lietuvos habilituotą daktarą), Socialistinio Darbo didvyris (1966 m.).

Biografija
----------

Būdamas 12 m. amžiaus sukūrė lėktuvo modelį, kuris laimėjo konkurse Tomske.

1925 m. įstojo į Sibiro technologinį institutą, iš kurio gana greitai jį pašalino „už neproletarinę kilmę" (jo tėvas buvo rabinas). Tada persikėlė į Novosibirską, kur apie metus dirbo odos apdirbimo laboratorijoje, ir po to jau kaip darbininkas įstojo į Dono politechnikos institutą Novočerkaske, kurį baigė 1931 m.
  
Po instituto M. Milis dirbo CAGI, dalyvavo kuriant malūnsparnius (autožirus) A-7, A-12 ir A-15. Malūnsparnių gamykloje dirbo N. Kamovo pavaduotoju.

1941–1943 m. dirbo evakuoacijoje Bilimbajaus gyvenvietėje (rus. *Билимбай*), kur užsiiminėjo kovinių lėktuvų tobulinimu – jų stabilumo ir valdomumo gerinimu.

1947 m. Milis tapo vyriausiuoju sraigtasparnių bandomojo konstravimo biuro konstruktoriumi.
  
1951 m. buvo sukurtas pirmas serijinis tarybinis sraigtasparnis trivietis Mi-1. 1964 m. jis tapo to paties konstravimo biuro generaliniu konstruktoriumi. Jo KB sukūrė sraigtasparnius Mi-2, Mi-4, Mi-6, Mi-8, Mi-10, Mi-12, Mi-24, V-12 ir kt. Milio sraigtasparniais buvo pasiekta 60 oficialių pasaulio rekordų.

Apdovanojimai
-------------

* Lenino premija (1958 m. už Mi-4)
* 1958 m. Pasaulinėje parodoje Briuselyje Mi-4 gavo aukso medalį.
* Valstybinė premija (1968 m.)
* 3 Lenino ordinai
* 3 kiti ordinai, medaliai.

Atminimas
---------

M. Milio pavarde pavadinta Maskvos sraigtasparnių gamykla, vidurinė mokykla Nr. 1738 ir gatvė Žulebino rajone.

Nuorodos
--------

* Михаил Леонтьевич Миль. (22 ноября 1909 г - 31 января 1970 г.) Archyvuota kopija 2007-12-17 iš Wayback Machine projekto.
* Михаил Леонтьевич Миль (к 95-летию со дня рождения) Archyvuota kopija 2012-10-17 iš Wayback Machine projekto.
| Blankas |
| --- |
| Blanko kilpos Blanko kilpos |
| **Ilgis** | 350 (kitur nurodoma net 1087 km) km |
| **Baseino plotas** | 76 617 km² |
| **Ištakos** | Agvas Kaljentesas |
| **Žiotys** | Gvaporė |
| **Šalys** | Bolivijos vėliava Bolivija |

**Blankas** (isp. *Río Blanco*, keč. *Yuraqmayu*) – upė rytų Bolivijoje, Santa Kruso ir Beni departamentuose; Gvaporės kairysis intakas. Prasideda Agvas Kaljenteso upe, ištekančia netoli Konsepsjono. Teka šiaurės vakarų kryptimi, smarkiai vinguriuoja. Įteka į Gvaporę netoli Brazilijos miesto Košta Markišo.

Didžiausi intakai: San Martinas, Bauresas, Sapokosas, Negras, Lopesas.

Upės baseine gyvena indėnai mochai. Didesnės gyvenvietės prie upės: La Čonta, Urubiča, Kururu, El Karmenas, Belja Vista.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Balance Hídrico de Bolivia, p. 144

1. ↑  kitur nurodoma, kad Blankas yra Baureso intakas, o Bauresas susidaro susiliejus Blankui ir San Martinui
| **Semionas Dubnovas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1860 m. rugsėjo 10 d.Mstislavlis, Mogiliavo sritis |
| Mirė | 1941 m. gruodžio 8 d. (81 metai)Ryga |
|  |
| Veikla | istorikas, žurnalistas, vienas Lietuvos universiteto steigėjų |

Semionas Dubnovas
**Semionas Dubnovas** (vok. *Semion Markovich Dubnow*, rus. *Семен Маркович (Шимон Меерович) Дубнов*, 1860 m. rugsėjo 10 d. Mstislavlis, Mogiliavo sritis – 1941 m. gruodžio 8 d. Ryga) – žydų istorikas, žurnalistas, vienas Lietuvos universiteto steigėjų.

Prosenelis – Kauno talmudo žinovas Jehudas Judlis.

Biografija
----------

Baigė Mstislavlio valstybinę žydų mokyklą. Studijavo savarankiškai.

Nuo 1882 m. žurnalo „Восход" bendradarbis. Nuo 1890 m. dirbo Odesoje, po pogromo Kišiniove 1903-1906 m. gyveno Vilniuje, aktyviai įsijungė į Rusijos Valstybės Dūmos rinkimų kampaniją, organizavo Rusijos konstitucinių demokratų partijos žydų sekciją.

Nuo 1909 m. žurnalo „Еврейская старина" redaktorius Peterburge. Nuo 1917 m. dėstė Sankt Peterburgo universitete, profesorius. Tačiau organiškai nepakęsdamas bolševikų, 1922 m. atvykęs į Kauną prisidėjo prie Lietuvos universiteto Socialinių mokslų fakulteto Žydų istorijos katedros steigimo. 1922 m. išvyko į Berlyną. Dėl prasidėjusių žydų persekiojimų 1933 m. persikėlė į Rygą. Žuvo, vokiečiams okupavus Latviją.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrinėjo žydų istoriją. Iškėlė autonomizmo (diasporos nacionalizmo) teoriją: žydai, gyvendami diasporoje, sukuria savitą socialinę sistemą ir ideologiją. Visuomet būdavo bendruomenė, kurioje žydų savimonė, nacionalinė kūryba ir dvasinė nepriklausomybė reiškiasi stipriausiai, tokia bendruomenė tampa žydų tautos centru. Svarbiausi iš jų – Palestina, vėliau Babilonija, Ispanija, Vokietija, Lenkija ir Lietuva. Teigė, kad žydai problemas turi spręsti ne emigruodami į Palestiną, o siekdami iškovoti plačią autonomiją diasporai toje šalyje, kurioje gyvena.

Bibliografija
-------------

* Žydų istorijos vadovėlis (*Учебник еврейской истории* 3 t. Одесса, 1898-1901 m.)
* Visuotinė žydų istorija (*Die Weltgeschichte des Jüdischen Volkes*, 10 t. Berlynas, 1925-1930 m.; *Всеобщая история еврейского народа*, Рига, 1934-1938 m.)
* Naujausia žydų tautos istorija (*Die neueste Geschichte des Jüdischen Volkes*, *Новейшая история еврейского народа* 3 t. Рига, 1938 m.)
* Chasidizmo istorija (*Geschichte des Chassidismus*, Berlynas, 1931 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jewish encyclopedia
2. ↑  *Semionas Dubnovas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 172 psl.
| **Aušrys Kriščiūnas** |
| --- |
|  |
| 2020 m. |
| Gimė | 1968 m. kovo 11 d. (55 metai)Vilnius |
| Tėvas | Romualdas Kriščiūnas |
| Motina | Janina Kriščiūnienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Inga Kriščiūnienė |
|  |
| Išsilavinimas | Elektrikas–inžinierius |
| Alma mater | KTU (1985–1992) |

**Aušrys Kriščiūnas** (pseud. *Tynta*, g. 1968 m. kovo 11 d. Vilniuje) – Lietuvos politikas, visuomenininkas.

Biografija
----------

### Išsilavinimas

Mokėsi Ažugirių pradinėje mokykloje Ažugiriuose, Utenos r. Vilniaus A. Vienuolio gimnazijoje, Vilniaus karaliaus Mindaugo mokykloje. 1985–1992 m. studijavo ir baigė KTU Energetikos fakultetą, įgijo elektriko inžinieriaus specialybę.

### Politika

1990–2020 m. partijos „Jaunoji Lietuva" valdybos narys. Nuo 2020 m. partijos Nacionalinis susivienijimas narys.

1994–1996 m. ir 2011–2015 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys. Kultūros ir meno komiteto pirmininkas.

### Kita

Vienas Lietuvos studentų sąjungos steigėjų..

Dalyvavo TV laidose „Bentski šou" (dalyvis ir scenaristas), „Tegyvuoja karalius", „Europa šou", „Grand LT šou", realybės šou „Baras" vedėjas.

Grupės „Belmondo" įkūrėjas ir lyderis, grupės „Išjunk šviesą" vadybininkas. Radijo stoties „Ultra Vires" vienas steigėjų, programų direktorius. Vedė laidas radijo stotyje „Extra FM".

2010–2016 m. ES kultūrinio projekte „CreArt" Lietuvos ambasadorius.

Dabar Kauno ir Lvovo instituto direktorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
|  |  |
| --- | --- |
| Šalis | Italija |
|  |
| Trasos pavadinimas | Misano Marco Simoncelli pasaulio trasa |
| Grand Prix | San Marino ir Rimini pakrantės Grand Prix |
|  |
| Trasos ilgis | 4 226 m |
| Ratų skaičius | 28 |
| Distancija | 118,328 km |
| Posūkių skaičius | 16 |
| Trasos rekordas | 1:31.868(Jorge Lorenzo, Yamaha YZR-M1, 2016) |
|  |
| Tinklalapis | misanocircuit.com/ |

**Misano Marco Simoncelli pasaulio trasa** (angl. *Misano World Circuit Marco Simoncelli*) – lenktynių trasa vidurio Italijoje, šalia Misano Adriatiko miesto. 

Trasos projektas buvo sukurtas 1969 m. trasos statyba vyko tarp 1970 ir 1972 m.

1990-ųjų dešimtmetyje buvo naudojama kaip Formulės 1 bolidų bandymų trasa.

Iki 2006 m. trasa vadinosi **it. *Circuito Internazionale Santa Monica***.

Nuo 2007 m. šioje trasoje reguliariai vyksta Moto GP San Marino ir Rimini pakrantės Grand Prix.

2012 m. trasos pavadinimas buvo pakeistas į Marco Simoncelli, taip pagerbiant 2011 m. žuvusį motociklininką.

Trasos konfigūracija
* 1993 m. – 2006 m.1993 m. – 2006 m.
* nuo 2008 m.nuo 2008 m.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
Interplay Entertainment|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Video ir kompiuteriniai žaidimai |
| Įkurta | 1983 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Brian Fargo, Troy Worrell, Jay Patel, Rebecca Heineman |
| Centrinė būstinė | Jungtinės Amerikos Valstijos Beverli Hilsas, Los Andželas, Kalifornija, JAV |
| Svarbiausi darbuotojai | Herve Caen (pirmininkas ir CEO) |
| Produkcija | *Baldur's Gate* serija*Battle Chess* serija*ClayFighter* serija*Descent* serija*Earthworm Jim* serija*Fallout* serija*Icewind Dale* serija*MDK* serija*Planescape: Torment**Stonekeep* serija*Wasteland* |
| Darbuotojų | 10 (2014) |
| Padaliniai | „Black Isle Studios"„Interplay Discovery" |
| Tinklalapis | www.interplay.com |

**Interplay Entertainment Corporation** – amerikiečių įmonė, kurianti kompiuterinius žaidimus. „Interplay" geriausiai žinoma kaip originalios „Fallout" serijos kūrėja ir „Baldur's Gate" bei „Descent" serijų leidėja.

Istorija
--------

Įkurta Brajano Fargo 1983 m. spalį pietų Kalifornijoje kaip „Interplay Productions". Pirmieji darbuotojai buvo programuotojai Jay Patel, Troy Worrell ir Bill Heineman, kurie anksčiau dirbo kartu su Fargo nedidelėje video žaidimus kūrusioje įmonėje „Boone Corporation". Pirmieji projektai buvo smulkūs, apėmė programinės įrangos perkūrimus ir net keletą su karyba susijusių darbų bendrovei „Loral Corporation". Po derybų su „Activision", „Interplay" sudarė su jais 100 000 JAV dol. vertės kontraktą – sukurti tris iliustruotus tekstinius nuotykių žaidimus. Šie nuotykių žaidimai rėmėsi ankstesniaisiais Fargo darbais; jo pirmasis žaidimas buvo 1981 m. sukurtas „Demon’s Forge".

„Interplay" greitai užsitarnavo kokybiškų kompiuterinių vaidmenų žaidimų kūrėjo statusą, išleisdama trijų dalių seriją „The Bard’s Tale" (1985–1988), kritikų pripažinimo susilaukusį „Wasteland" (1988) ir „Dragon Wars" (1989). Visus juos išleido „Electronic Arts".

Įmonė žengė į leidybos sritį, 1988 m. išleisdama tokius žaidimus kaip „Neuromancer" ir „Battle Chess".

1997 m. „Interplay" sukūrė ir išleido „Fallout", pasisekimo ir kritikų pripažinimo susilaukusį kompiuterinį vaidmenų žaidimą, kurio veiksmas vyksta retrofuturistiniame postapokaliptiniame pasaulyje. Netrukus buvo įkurta studija „Black Isle Studios", kuri sukūrė tęsinį „Fallout 2". Vėliau „Interplay" išleido dar vieną nusisekusią frančizę „Baldur's Gate", „Dungeons & Dragons" visata paremtą žaidimų seriją, kurią sukūrė „BioWare".

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Rusel DeMaria, Johnny L. Wilson, "High Score. "2nd edition, McGraw-Hill/Osborne: Emeryville, California, 2004. p.209. ISBN 0-07-223172-6
2. ↑  *Rebecca Heineman Interview.* Digit Press, 2006.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
**TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo pirmininkas** (rus. *Председа́тель Прези́диума Верхо́вного Сове́та СССР*) – aukščiausias valstybinis postas Tarybų Sąjungoje 1936–1989 m.

Funkcijos
---------

Šios pareigos įvestos priėmus 1936 m. TSRS Konstituciją, panaikinus TSRS Centrinio Vykdomojo komiteto pirmininko pareigas. Vakaruose ir TSRS šias pareigas einantis žmogus vadintas „tarybinės valstybės vadovu" (o užsienyje dažnai ir „prezidentu"), nors oficialiai kolektyviniu šalies vadovu buvo laikomas visas TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumas.
Prezidiumo pirmininkas pasirašinėjo prezidiumo įsakus (kartu su Prezidiumo sekretoriumi), dėl paskyrimo į pareigas, apdovanojimo ordinais ir medaliais, priimdavo pasiuntinių skiriamuosius raštus ir kt.

Prezidiumo pirmininkas taip pat vadovavo malonės komisijai.

Faktiškai nei Prezidiumas, nei jo Pirmininkas neturėjo tokios realios valdžios, kaip TSKP CK Generalinis sekretorius ir net TSRS Ministrų Tarybos Pirmininkas. Ypač tai pasireiškė J. Stalino valdymo laikotarpiu, kai nei M. Kalinino, nei N. Šverniko nebuvo galima laikyti figūromis, bent kiek įtakojančiomis realią politiką. Naujoje 1977 m. Konstitucijoje atsirado 6 straipsnis apie vadovaujamą komunistų partijos vaidmenį, kas paskatino partijos Generalinio sekretoriaus ir Prezidiumo pirmininko pareigų sujungimą.

1989 m. priėmus Konstitucijos pataisas, Prezidiumas ir jo Pirmininko pareigos panaikinti. Vietoje to įvestos TSRS Aukščiausiosios Tarybos pirmininko – įstatymų leidžiamosios valdžios vadovo – pareigos. Jas užėmė M. Gorbačiovas. 1990 m. M. Gorbačiovas tapo TSRS vadovu – Prezidentu.

TSRS Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo Pirmininkai
---------------------------------------------------

* Michailas Kalininas (1938–1946)
* Nikolajus Švernikas (1946–1953)
* Klimentas Vorošilovas (1953–1960)
* Leonidas Brežnevas (1960–1964)
* Anastasas Mikojanas (1964–1965)
* Nikolajus Podgornas (1965–1977)
* Leonidas Brežnevas (1977–1982)
* Jurijus Andropovas (1983–1984)
* Konstantinas Černenka (1984–1985)
* Andrejus Gromyka (1985–1988)
* Michailas Gorbačiovas (1988–1989)

Išnašos
-------

1. ↑  Law, David A. (1975). *Russian civilization*. Ardent Media. p. 185. ISBN 0-8422-0529-2.
2. ↑  Service, Robert (2005). *Stalin: A Biography*. Harvard University Press. p. 363. ISBN 978-0-674-01697-2.
3. ↑  Dobbs, Michael (1990-02-08). „SOVIET PARTY VOTES TO DROP MONOPOLY ON POWER". *The Washington Post*. Nuoroda tikrinta 2019-03-05.
Koordinatės: 54°50′48″ š. pl. 24°24′25″ r. ilg.﻿ / ﻿54.84667°š. pl. 24.40694°r. ilg.﻿ / 54.84667; 24.40694

**Triliškių-Girelės miškai** – miškų masyvas Vidurio Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, į pietvakarius nuo Kaišiadorių. Apima ~9 km² ir priklauso Kaišiadorių miškų urėdijai (Kaišiadorių girininkija).

Masyvo rytuose telkšo Girelės I tvenkinys. Miško reljefas lygus, dirva pelkėta. Būdingi velėniniai glėjiški sujaurėję, velėniniai jauriniai glėjiški ir glėjiniai priemoliai, žemutinio tipo durpžemiai.

Beržynai sudaro 35 % medynų, eglynai – 23 %, juodalksnynai – 12 %, uosynai – 10 %, drebulynai – 8 %, ąžuolynai – 7 %, baltalksnynai – 3 %, liepynai – 2 %. Dauguma (47 %) medynų pusamžiai, jaunuolynai užima 5 %, pribręstantys medynai – 31 %, brandūs – 17 %. Vidurinis medynų amžius – 59 metai.

Triliškių-Girelės miškuose sutinkamos stirnos, briedžiai, lapės, kiškiai, šernai, kiaunės, usūriniai šunys, voverės.

Miško 24 kvartale auga Triliškių ąžuolas (gamtos paminklas). Miškas sudaro Kaišiadorių žaliąją zoną, jame įsikūrę kolektyviniai sodai. Taip pat šalia miško yra Triliškių, Ščebnicos, Pažardžio kaimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Triliškių–Girelės miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 342
Trikrepšio žaidimo aikštelė
Trikrepšyje naudojamų krepšių išdėstymas ir matmenys
**Trikrepšis** (angl. *Piterbasket*, rus. *Питербаскет*) – viena iš krepšinio atmainų, 2002 m. pradėta vystyti Rusijoje Sankt Peterburge. Nuo šio miesto pavadinimo trumpinio *Piter* prigijo ir naujojo žaidimo pavadinimas. Trikrepšiu taip pat susidomėta Lietuvoje, Latvijoje, Lenkijoje, Moldovoje, Ispanijoje, Švedijoje .

Istorija
--------

Žaidimo sukūrėju laikomas dr. Anatolijus Nesmejanovas. Pirmą kartą žis žaidimas oficialiai pristatytas Sankt Peterburge 9-jame tarptautiniame Aleksandro Belovo ir Vladimiro Kondrašino taurės krepšinio turnyre 2002 m.

Žaidimo taisyklės
-----------------

Nuo įprasto krepšinio žaidimas skiriasi tuo, kad dalyvauja po tris kiekvienos komandos žaidėjus, žaidimas vyksta apskritoje aikštelėje (diametras – 18 m) su koncentriniais apskritimais, ribojančiais 3 sekundžių, dvitaškių ir tritaškių zonas. Apskritimo centre – stovas su pritvirtintomis trimis standartinėmis krepšinio lentomis, sudarančiomis lygiakraštį trikampį. Žaidžiami 3 kėliniai po 15 min. kuriuos skiria 5 min. pertraukos. Bet kuri komanda gali pelnyti taškus, mėtydama į bet kurį krepšį. 

Žaidimo taisyklių paprastumas, galimybė atakuoti bet kurį krepšį, didelis rezultatyvumas, sportinis azartas, mažesnis žaidimo aikštelės plotas – privalumai, kurie gali būti išnaudojami žaidžiant mažesnėse aikštelėse, kiemuose, vaikų ir jaunimo tarpe.

Trikrepšis Lietuvoje
--------------------

Vaikiško trikrepšio stovas
Akademikas Jurgis Brėdikis ir dr. Olegas Surovas iniciavo šio žaidimo įdiegimą Lietuvoje.

Lietuvoje šis žaidimas savo istoriją skaičiuoja nuo 2009 m. kada buvo surengtas pirmasis trikrepšio turnyras. 2010 Kauno kolegijoje tarp PiterBasket ir Kauno „Žalgirio" veteranų vyko trikrepšio rungtynės, skirtos legendinio krepšininko Kazio Petkevičiaus atminimui (dalyvavo buvę 1947–1958 m. SSRS vyrų krepšinio rinktinės žaidėjai). Trikrepšio populiarinimu aktyviai užsiima visuomeninė organizacija „Išeivijos idėjų centras". Šios krepšinio rūšies propagavimas įtrauktas į Lietuvos sporto muziejaus jaunimo švietimo programą: vykdomi mokymai, seminarai, organizuojama inventoriaus gamyba, vyksta turnyrai, be to, jau kaupiami ir susiję eksponatai. Kaune trikrepšį žaidė ikimokyklinių įstaigų auklėtiniai, moksleiviai, studentai, sporto veteranai, neįgalieji.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Trikrepšis Rusijoje ir užsienyje Archyvuota kopija 2011-10-17 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Pristatytas naujas krepšinio variantas – trikrepšis Archyvuota kopija 2011-10-24 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Trikrepšis ir vaikams ir suaugusiems
* Vaikų trikrepšio žaidimo taisyklės (aut. Daiva Statkevičienė)
* Trikrepšio turnyras 2011 m. Europos čempionato žiūrovams Kaune

Taip pat skaitykite
-------------------

* Strytbolas
* Slambolas
* Paplūdimio krepšinis