recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Svirė |
| --- |
| Svirė Svirė |
| **Ilgis** | 224 km |
| **Baseino plotas** | 84 400 km² |
| **Vidutinis debitas** | 785 m³/s |
| **Ištakos** | Onegos ežeras |
| **Žiotys** | Ladogos ežeras |
| **Šalys** | Rusija |
|  |
|  **Vikiteka** | Svirė |

**Svirė** (rus. *Свирь*) – upė Rusijoje, Leningrado srityje. Išteka iš Onegos ežero, teka į vakarus, įteka į Ladogos ežerą. Upės viduryje anksčiau buvo slenksčiai, bet pastačius Svirės aukštupio ir Svirės žemupio užtvankas bei pakilus vandens lygiui jie užlieti. Visa upė laivuojama. Vandens lygis svyruoja nedaug.

Didžiausi intakai – Paša, Ojatė (kairieji). Užšąla lapkritį ar gruodį, atitirpsta balandžio antroje pusėje ar gegužės pradžioje. Svirė yra Baltosios-Baltijos ir Volgos-Baltijos vandens kelių dalis.

Prie upės įsikūrę miestai – Podporožė, Lodeinoje Polė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 376
| Boršarumun. *Borșa* |
| --- |
|        |
| *Boršos panorama* |
|  |
| 

BoršaBorša

47°39′20″ š. pl. 24°39′50″ r. ilg.﻿ / ﻿47.65556°š. pl. 24.66389°r. ilg.﻿ / 47.65556; 24.66389﻿ (Borša)Koordinatės: 47°39′20″ š. pl. 24°39′50″ r. ilg.﻿ / ﻿47.65556°š. pl. 24.66389°r. ilg.﻿ / 47.65556; 24.66389﻿ (Borša) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rumunijos vėliava Rumunija |
| **Apskritis** | Maramurešo apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 27 247  |
|  |
|  **Vikiteka** | Borša |

**Borša** (rumun. *Borșa*) – miestas Rumunijos šiaurėje, Maramurešo apskrityje, Rytų Karpatuose, prie Višeu upės (Tisos intakas). Netoliese, į rytus nuo Boršos, yra Prislopo perėja, jungianti Transilvaniją ir Bukoviną. Medienos apdirbimo, maisto, odos, siuvimo pramonė. Nuo XIV a. apylinkėse kasama vario rūda (su sidabro priemaišomis). Borša yra kalnų kurortas, čia trykšta mineralinės versmės, yra slidinėjimo trasos. Rengiamos išvykos į netoliese esantį Rodnos nacionalinį parką. Boršoje yra 1718 m. pastatyta medinė bažnyčia.

Mozės vienuolyno bažnyčia

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Borša*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 21°28′57″ p. pl. 39°40′19″ r. ilg.﻿ / ﻿21.48250°š. pl. 39.67194°r. ilg.﻿ / 21.48250; 39.67194

Basas da Indijos padėtis
Basas da Indijos palydovinė nuotrauka
**Basas da Indija** (port. *Bassas da India* – „Indijos seklumos") – negyvenamas atolas prie pietrytinių Afrikos krantų, Mozambiko sąsiauryje, maždaug po 385 km nuo Mozambiko ir Madagaskaro krantų, 110 km į šiaurės vakarus nuo Europos salos. Priklauso Prancūzijai, Prancūzijos Pietų Sričių Išsibarsčiusių Indijos vandenyno salų (*Îles Éparses de l’océan Indien*) rajonui.

Atolo žiedas sudarytas iš dešimties plikų uolų, kurių bendras plotas – 0,2 km². Žiedas juosia seklią 80 km² ploto lagūną. Jūros potvynio metu Basas da Indija visiškai užliejama šešioms valandoms.

Atolas pirmą kartą XVI a. pr. aprašytas portugalų ir pavadintas „Žydo sekluma" (*Baixo da Judia*) pagal žydų kilmės kapitoną ir remėją Fernandą de Noronją. Vėliau dėl užrašymo klaidos paplito „Indijos seklumų" pavadinimas. Po 1774 m. atolas dar vadintas „Europos sekluma". Nuo 1897 m. tapo Prancūzijos valda. Į Basas da Indiją pretenzijas yra pareiškęs Madagaskaras.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Basas da Indija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Pemonai |
| --- |
| Pemonų mergaitė iš VenesuelosPemonų mergaitė iš Venesuelos |
| Gyventojų skaičius | ~30 000 |
| Populiacija šalyse | Venesuelos vėliava Venesuela:15 094 (2005 m.)
Brazilijos vėliava Brazilija
Gajanos vėliava Gajana |
| Kalba (-os) | pemonų, ispanų |
| Religijos | šamanizmas, krikščionybė |
| Giminingos etninės grupės | patamonai, akavajai |

**Pemonai** – indėnų tauta, gyvenanti Pietų Amerikos šiaurėje, Venesuelos pietuose (Gran Sabanoje) bei kaimyninėse Brazilijos ir Gajanos teritorijose. Populiacija siekia ~30 tūkst. žmonių. Kalba pemonų kalba, priklausančia karibų kalbų šeimai.

Pemonai skirstomi į tris grupes:

* taurepanai – gyvena Brazilijos–Venesuelos pasienyje;
* arekunai – iki Roraimos šiaurės rytų bei Kavanajeno slėnyje;
* kamarakotai – į vakarus nuo Karuajaus, Karoni ir Paragvos upių bei Kamaratos slėnyje.

Tradiciškai verčiasi žemės ūkiu (manijokai, jamsai, batatai, kukurūzai, ryžiai, bananai), medžiokle, žvejyba, miško gerybių rankiojimu. Gyvena apskrituose bei stačiakampiuose būstuose su šiaudiniais stogais ir plaušplyčių arba medžio sienomis. Išvystę keramikos, tekstilės amatus.

Šeimos daugiausia monogamiškos, nors leidžiama ir poligamija. Genčiai vadovauja kasikas bei šamanas. Išlikę iniciacijų ritualai, mirusiųjų laidojimas su įkapėmis.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Basoto (*Basotho*) |
| --- |
|  |
| Gyventojų skaičius | 4,3 mln. |
| Populiacija šalyse | PAR (3,5 mln.), Lesotas (1.8 mln.) |
| Kalba (-os) | Sesoto kalba |
| Religijos | krikščionybė, tradicinė religija |
| Giminingos etninės grupės | tsvanai |

**Basotai**, kitaip **Basutai** – Afrikos tauta, gyvenanti PAR ir Lesote. Jos pavadinimas davė pavadinimą Lesoto valstybei. Yra viena iš tautų, priskiriamų soto-tsvana kultūrinei grupei.

Basotai kalba sesoto, viena iš bantų kalbų.

Istorija
--------

*Pagrindinis straipsnis – Lesoto istorija*.
Basotų konsolidacija įvyko XIX a. pradžioje, juos suvienijus karaliui Mošoešoe I. Tuo metu basotų politinis dalinys apėmė visas sritis, kuriose buvo kalbama sesoto kalba. Basotų teritorijos buvo nusiaubtos gretimų ngunių tautų, kurios mfekane laikais plito po didžiules teritorijas. 

Nuo XIX a. daugumą basotų teritorijų užėmė afrikanai, kurie čia įkūrė Laisvąją Oranžijos Valstybę. Tik kalnuotos basotų teritorijos išlaikė nepriklausomybę, 1868 m. paprašę britų pagalbos ir tapusios Britų Imperijos protektoratu - Basutolandu. 

Nepaisant to, kad Basotolandą ne kartą buvo ketinama prijungti prie Pietų Afrikos Respublikos, basotai išlaikė nepriklausomybę ir 1966 m. iškovojo nepriklausomybę kaip Lesotas. Tačiau didžioji jų dalis iki šiol gyvena Pietų Afrikos Fristeito valstijoje.

|  |  |
| --- | --- |
| **Mfekanės valstybės ir jų įkūrėjai** |  |
| Nguniai: Mtetva (Dingisvajo) | Ndvandvė (Zvidė) | Zulu karalystė (Šaka) | Gaza imperija (Sošanganė) | Ngoniai (Zvangendaba) | Svaziai (Sobhuza) | Mtvakazis (Mzilikazis)  Soto-Tsvana: Bapedi (Tularė) | Basotai (Mošoešoe I) | Kololo (Sebitvanė) | Tsvanai | Bamangvatai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°04′27″š. pl. 25°15′41″r. ilg.﻿ / ﻿55.0741°š. pl. 25.2613°r. ilg.﻿ / 55.0741; 25.2613

|  Giedraičių šv. Baltramiejaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Molėtų |
| **Savivaldybė** | Molėtų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Giedraičiai |
| **Adresas** | Vilniaus g. 55a |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1809 m. |
| **Stilius** | klasicizmas |

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia.*
**Giedraičių šv. Baltramiejaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Giedraičių miestelyje, prie kelio  **172**  Raudondvaris–Giedraičiai–Molėtai .

Istorija
--------

Bažnyčią Ldk Vytauto Didžiojo įpareigotas, 1410 m. pastatė Mykolas Gintilavičius-Gentvila. 1445 m. ji aprūpinta beneficija (vėliau aprūpindavo Giedraičiai). 1510 m. bažnyčia buvo perstatyta. Klebonui priklausė miestelio jurisdika, 8 kaimai, 3 ežerai. 1542 m. įrengtas šv. Onos altorius.

1655 m. Rusijos kareiviai bažnyčią sudegino, 1676 m. dar buvo laikina bažnyčia. 1725 m. įkurta Šv. Rožančiaus brolija. 1777–1782 m. veikė parapinė mokykla.

Žemaičių vyskupas Juozapas Arnulfas Giedraitis ir jo brolis Martynas 1809 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. Pagal vyskupo valią po mirties (1838 m.) jo širdis įmūryta presbiterijos sienoje; zakristijoje kabo fundatoriaus portretas. 1893 m. bažnyčioje vartota lenkų kalba, bet pamokslai sakyti ir lietuviškai. Pamaldos 1903 m. pradėtos laikyti lietuvių kalba, suburtas lietuvių bažnytinis choras. 1911 m. lenkai trukdydavo lietuviškas pamaldas bažnyčioje. 1912–1913 m. riaušių kėlėjai buvo teisiami. 1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius, kuris 1913 m. birželio 29 d. Giedraičiuose surengė pirmą viešą lietuvišką vaidinimą.

1919 m. rugpjūčio 24 d. lenkai sutrukdė lietuviškas pamaldas, tyčiojosi iš klebono, jį terorizavo ir išvežė iš Giedraičių. Klebonas Kazimieras Liesevičius (1883–1963 m.) 1949 m. suimtas ir nuteistas 10 m. kalėti. Į Lietuvą grįžo 1955 m.

Architektūra
------------

Bažnyčia klasicistinė, bebokštė, su portalu, trikampiu frontonu ir plačiu antablementu. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Tvoros kampe – masyvi klasicistinė varpinė, pastatyta XIX a. viduryje pagal Karolio Gregotovičiaus projektą iš akmens mūro su ažūriniu viršutiniu tarpsniu iš medžio konstrukcijų.

Galerija
--------

* VarpinėVarpinė
* 
* Šv. Baltramiejaus bažnyčiaŠv. Baltramiejaus bažnyčia
* Bažnyčios vidusBažnyčios vidus
* Šv. Baltramiejaus bažnyčia nuo kapiniųŠv. Baltramiejaus bažnyčia nuo kapinių
* Paminklas kapinėsePaminklas kapinėse
* Miestelio turgaus aikštėMiestelio turgaus aikštė
| ***Baseinas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La piscine |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Italija |
| Režisierius | Jaques Deray |
| Scenaristas (-ai) | Jean-Claude CarrièreJacques Deray |
| Vaidina | Alain Delon  Romy SchneiderMaurice RonetJane Birkin |
| Metai | 1969 |
| Žanras | kriminalinė drama |
| Trukmė | 122 min. |
| Kalba | prancūzų ir anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Baseinas** (pranc.  *La piscine*) – 1969 m. sukurtas filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Alain Delon – Žanas Polis
* Romy Schneider – Mariana
* Maurice Ronet – Haris
* Jane Birkin – Penelopė
* Paul Crauchet – inspektorius
* Suzie Jaspard
* Maddly Bamy

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Rašytojas Žanas Polis su drauge Mariana puikiai leidžia laiką draugų viloje su dideliu baseinu San Tropeze. Netikėtai jie sulaukia skambučio iš bendro pažįstamo Hario, kuris netoliese keliauja su savo 18-mete dukterimi Penelope. Mariana, kuri anksčiau buvo įsimylėjsui Harį, pakviečia juos užsukti į svečius. Iki tol niekas net neįtarė, kad mergišius Haris turi dukterį. 

Jie apsistoja keletui dienų, tačiau netrukus tarp jų pradeda augti įtampa: savimi pasitikintis Haris tarsi juokais vėl mergina Marianą, Žanas Polis išgyvena nesėkmingą gyvenimo periodą, o Penelopė, tik neseniai susipažinusi su tėvu ir nejaučianti jam ypatingų jausmų, stengiasi daugiau laiko praleisti ne su juo.

Vieną vakarą vėlai grįžęs Haris prie baseino sutinka Žaną Polį. Tarp vyrų įvyksta konfliktas ir Žanas Polis, pavydintis Marijanos dėl jos praeities su Hariu, įstumia šį į baseiną ir neleidžia išlipti. Prieš tai gerokai padauginęs alkoholio Haris galiausiai nuskęsta.

Policija nustato, kad įvyko nelaimingas atsitikimas, tačiau po laidotuvių tyrimas nesibaigia, nes inspektoriui kyla nauji įtarimai: jis sužino, kad Haris buvo geras plaukikas, o baseine jis neva maudėsi taip ir nenusiėmęs brangaus laikrodžio, o drabužiai, palikti prie baseino, švarūs ir nedėvėti. Jis įtaria, kad Haris buvo nuskandintas, tačiau neturi tam įrodymų. Vienintelis jo šansas – įtikinti Marianą, jog ši pripažintų kai kuriuos nakties įvykius, tačiau ši, net ir sužinojusi Žanui Poliui tekusius įtarimus, jo neišduoda...

Panašūs filmai
--------------

* „Baseinas" (2003)
* „Didesni purslai" (2015)
| **Eudocimus** |
| --- |
| Baltasis ibis (*Eudocimus albus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Irklakojiniai paukščiai  *( Pelecaniformes)* |
| Šeima: | Ibiniai  *( Threskiornithidae)* |
| Pošeimis: | Ibiai  *( Threskiornithinae)* |
| Gentis: | Rožiniai ibiai  *( Eudocimus)* |

 |
| Binomas |
| ***Eudocimus***Wagler, 1832 |
| Rožinių ibių (*Eudocimus*) genties rūšių paplitimo arealas Šiaurės ir Pietų Amerikos žemynuose:
     Baltieji ibiai (*Eudocimus albus*)
     Raudonieji ibiai (*Eudocimus ruber*)
     Abiejų rūšių paplitimo teritorija |

**Rožiniai ibiai** (*Eudocimus*) – irklakojinių paukščių (*Pelecaniformes*) būrio, ibinių (*Threskiornithidae*) šeimos, ibių (*Threskiornithinae*) pošeimio vidutinio dydžio paukščių gentis. Dalies mokslininkų šios dvi rūšys laikomos vienos rūšies dviem porūšiais.

Raudonasis ibis (*Eudocimus ruber*)
Rožinių ibių gentis paplitusi Šiaurės Amerikos žemyno pietinėje dalyje bei gretimuose Didžiųjų Antilų ir Mažųjų Antilų salynų subtropikų ir atogrąžų klimato juostoje, ir Pietų Amerikos žemyno šiaurinės dalyje atogrąžų klimato juostoje, bei Brazilijos San Paulo valstijos rytuose.

Venesueloje, abiejų rūšių paplitimo sąlyčio zonoje abi rūšys kryžminasi.

Rūšys
-----

Gentyje yra 2 rūšys[1]:

* *Eudocimus albus* – Baltasis ibis;
* *Eudocimus ruber* – Raudonasis ibis;

Šaltiniai
---------

1. ↑  itis.gov / *Eudocimus* Wagler, 1832
| **Mycena galericulata** |
| --- |
| Rožialakštė šalmabudė (*Mycena galericulata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Šalmabudiniai  *( Mycenaceae)* |
| Gentis: | Šalmabudė  *( Mycena)* |
| Rūšis: | Rožialakštė šalmabudė  *( Mycena galericulata)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Rožialakštė šalmabudė** (lot. *Mycena galericulata*) – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos, šalmabudžių (*Mycena*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Lapuočių, rečiau spygliuočių medžių kelmai, stuobriai, išvartos.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Viena sambiausių šalmabudžių, sporos amiloidinės.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 3–6 (8) cm skersmens, šiek tiek raukšlėta, pilkai kreminė, pilkai ruda, pilkšva, net balsva. Jauni lakšteliai balti, pilkšvi, seni - švelniai rožiniai. Kotas 7–12×0,2–0,5 cm. Sporos 8–12×5,5–9 μm.

**Būdingi požymiai:** lakšteliai pilki, senstelėję - pilkai rožiniai, trama plona, balta, aštroka ridikų kvapo, nekarti.

Auga pavieniui arba grupelėmis. Valgoma, menkavertė, labai dažna. Stiprus medienos saprotrofas.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 177 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rožialakštė šalmabudė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Rožinis vynas *Sancerre*
**Rožinis vynas** arba **rausvasis vynas** (pranc. *rosé*; isp. *rosado*; it. *rosato*; angl. *blush*) yra vynas, kurio spalva gali būti įvairiausia – nuo vos blyškios, pilkšvos rožinės iki ryškios ir gilios, priklausomai nuo vynui gaminti naudojamų vynuogių ir maceracijos trukmės, t. y. to, kiek ilgai vynuogių odelės mirkomos vynuogių sultyse.

Kuo trumpesnė maceracija (ji gali siekti nuo vos kelių valandų iki kelių parų), tuo vynas bus šviesesnis, ir priešingai.

Rožiniai vynai gaminami saldūs, pusiau sausi ir sausi. Būtent pastarojo stiliaus yra dauguma Europos vynų.

Dauguma rožinių vynų gaminami iš raudonųjų vynuogių veislių. Dažnai – iš 'Pinot Noir', 'Syrah', 'Grenache', 'Merlot', 'Malbec', 'Cabernet Sauvignon', 'Tempranillo', 'Sangiovese', 'Zinfandel' ar mažai žinomų vietinių veislių, priklausomai nuo šalies ar regiono tradicijų.

Rožiniai vynai nėra skirti ilgai laikyti, jie trumpaamžiai. Gaiviausi – jauni, išlaikyti iki vienerių metų. Vėliau gali kisti ir spalva, ir aromatas, ir skonis.

Rožiniai putojantieji rosé, kaip ir rožinis šampanas, tradiciškai gaminami iš raudonųjų ir baltųjų veislių mišinių. Kartais taip gaminami ir tykieji vynai, tačiau rimti gamintojai šio metodo netaiko.

Rožiniai vynai patiekiami tik labai gerai atšaldyti, nuo 4 iki 8 °C.

Provanso kraštas pagal rožinio kiekį pirmauja pasaulyje. Kitaip nei baltasis ar raudonasis, rožinis keliauja mažai: daugiausia jo išgeriama tame regione ar šalyje, kur jis padaromas.

Štai Provanso vyndariai eksportuoja į kitas šalis tik dešimtadalį savo produkcijos, ir tai – bene vien į kaimynines. Kone trečdalis pasaulyje rožinio pagaminama kaip tik Prancūzijoje, prancūzai kasmet jo išgeria maždaug 7 mln. hektolitrų.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Rožiniai vasaros vyno eskizai Tekstas skelbtas 2011 m. liepos 29 d. „Verslo žinių" priede „Savaitgalis".
| Estadio Carlos Belmonte |
| --- |
|  |
| Vieta | Albasetė, Ispanija |
| Atidarytas | 1960 m. rugsėjo 9 d. |
| Savininkas | Albasetės savivaldybė |
| Operatorius | Albasetės savivaldybė |
| Paviršius | Žolė |
| Architektas | Carlos Belmonte |
| Talpa | 17 100 sėdimų vietų |
| Lauko matmenys | 105 x 68 metrai |
| Nuomininkai | Albacete Balompié |

**Estadio Carlos Belmonte** – įvairių paskirčių stadionas Albasetėje, Ispanijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Jame namų rungtynes žaidžia Albacete Balompié. Stadione telpa 17 100 žiūrovų.

Istorija
--------

Pastatytas 1960 m. vietoje seno *Campo del Parque* stadiono. Atidarytas 1960 m. rugsėjo 9 d. Atidarymo dieną vyko futbolo varžybos prieš Sevilla FC. Tuo metu stadionas talpino 10 000 žiūrovų. Renovuotas 1991 ir 1998 m.

2013 m. spalio 15 d. Ispanijos rinktinė žaidė paskutines FIFA 2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos varžybas prieš Gruziją. Šeimininkai nugalėjo varžovus rezultatu 2-0.

Nuorodos
--------

* Stadiono istorija
Molex kištukas
Molex lizdas
**Molex (jungtis)** – plačiai žinomos firmos **Molex®** pasiūlytas paplitęs maitinimo kabelio jungties standartas. Ši plastikinė jungtis turi keturis kontaktus, į kuriuos veda standartizuotos spalvos laidai: du įžeminimo (juodi), vienas 12 voltų (geltonas) ir vienas 5 voltų (raudonas). Kai kuriuose senuose įrenginiuose spalvos gali būti ir kitokios. Jungtis, žiūrint iš galo, turi trapecijos pavidalą, todėl jos negalima įstatyti atvirkščiai. Iš maitinimo bloko vedantis laidas gale turi kištuką. Maitinami įrenginiai savo korpuse turi jį atitinkantį lizdą.

Ši jungtis labai dažnai naudojama ventiliatoriams, kietiesiems diskams, kompaktinių diskų skaitymo įrenginiams, 5,25" (ne 3,5") lanksčiųjų diskelių įrenginiams, kai kurioms grafinėms plokštėms ir kitiems vidiniams kompiuterio įtaisams maitinti.

Pagrindinis jungties trūkumas – prireikus sunku atjungti (reikia palyginus daug jėgos). Taip yra todėl, jog ją sujungtą laiko tik trintis – nėra jokio kito fiksatoriaus. Iš kitos pusės, tai retai būna problema, nes jungtis neskirta dažnam junginėjimui.

Nuorodos
--------

* Molex firmos tinklalapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Boseronas
**Boseronas** (angl. *Beauceron*) – bandšunis, kilęs iš Prancūzijos. Atletiškieji boseronai sudaro tvirtumo, laisvės ir gyvybingumo įspūdį. Boseronai gali būti kelių kailio spalvų: juodi su gelsvai rudos spalvos plotais arba dėmėti (pilka, juoda ir gelsvai ruda spalvos). Plaukai švelnūs, trumpi, garbanoti, prigludę, pavilnė tanki ir minkšta.
Patino aukštis ties gogu 65-70 cm, kalės 63-68 cm. Svoris svyruoja tarp 30 ir 40 kg.

Priežiūra
---------

Boserono kailiu rūpintis nesunku. Reikia kartais šukuoti, ypač kai šuo šeriasi. Kad boseronas užaugtų sveikas ir stiprus, patartina daug bendrauti su šuniuku bei kasdien jį ilgai vedžioti, leisti jam palakstyti bei pažaisti palaidam. Nemankštinamas šuo tampa dirglus ar agresyvus.

Charakteris
-----------

Sumanus, judrus, nuovokus, kartais užsispyręs, ištikimas šeimininkui ir jo šeimai šuo. Ištvermingas, labai sargus.

Dresūra
-------

Boseroną patartina iš mažens pratinti prie įvairių žmonių, gyvūnų ir aplinkybių. Tinkamai išauklėtas boseronas sutaria su vaikais, katėmis, kitais šunimis ir kambariniais gyvunėliais. Boseronai tinka dalyvavimui kamuoliuko gaudymo arba vikrumo varžybose, nors jiems sekasi kiek prasčiau negu kitoms, tinkamesnėms sportui, veislėms.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Karlosas Lakostėisp. *Carlos Alberto Lacoste*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1929 m. vasario 2 d.Buenos Airėse |
| Mirė | 2004 m. birželio 24 d. (75 metai)ten pat |
|  |
| Veikla | Argentinos karinių jūros pajėgų viceadmirolas ir laikinasis *de facto* prezidentas |

**Karlosas Lakostė** (isp. *Carlos Alberto Lacoste*; 1929 m. vasario 2 d. Buenos Airėse – 2004 m. birželio 24 d. ten pat) – buvęs Argentinos karinių jūros pajėgų viceadmirolas ir laikinasis *de facto* prezidentas (1981 m. gruodžio 11 – 22 d.) valdant karinei chuntai.

Dar prieš tai, 1978 m. jis buvo Pasaulio futbolo čempionato, vykusio Argentinoje, organizacijos vadovas. Prezidento poste netrukus buvo pakeistas Leopoldo Galtjerio. Nuvertus karinę chuntą, Lakostė vėl atnaujino ryšius su FIFA ir tapo Pietų Amerikos FIFA atstovu. 1986 m. rengiant Pasaulio čempionatą Meksikoje, Lakostė buvo paskirtas konsultantu.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Roberto Viola** | ***de facto* Argentinos Prezidentas**1981 | Po to:**Leopoldo Galtieri** |
Koordinatės: 55°04′29″š. pl. 25°15′19″r. ilg.﻿ / ﻿55.0747°š. pl. 25.2554°r. ilg.﻿ / 55.0747; 25.2554

|  |
| --- |
| **Giedraičių Antano Jaroševičiaus Gimnazija** |
| Giedraičių Antano Jaroševičiaus Gimnazija herbasGiedraičių Antano Jaroševičiaus Gimnazija herbas |
| Giedraičių Antano Jaroševičiaus Gimnazija |
| **Adresas** | Širvintų g. 16, Giedraičiai |
| **Direktorius(-ė)** | Vilė Petkūnienė |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1919 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 28 |

**Molėtų rajono Giedraičių Antano Jaroševičiaus gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Molėtų rajone, Giedraičiuose, Širvintų g. 16, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191228160. Pavadinta dailininko, mokyklos mokytojo Antano Jaroševičiaus vardu.

Istorija
--------

Yra užuominų, kad pirmoji parapinė mokykla Giedraičiuose buvo įsteigta Edukacinės komisijos 1773 m. bet parapinė mokykla Giedraičiuose 1777 m. jau veikė, joje mokėsi 3 bajorų ir 13 miestelėnų bei valstiečių vaikų. Baigiantis Pirmajam pasauliniam karui Giedraičiuose lietuviškai mokyti vaikus pradėjo mokytoja Birutė Bulotaitė, o 1919 m. čia jau veikė dvimetė pradžios mokykla, dirbo dvi mokytojos. 1920 m. Švietimo ir mokslo ministerija leido Giedraičiuose įsteigti valdišką vidurinę keturių klasių mokyklą. Didelį darbą turėjo nuveikti pradinės mokyklos vedėja Birutė Bulotaitė, o jai netikėtai mirus – mokytoja Malvina Valeikienė. Rugsėjo 22 d. mokykla atvėrė duris, priėmė pirmuosius mokinius. Bet 1920 m. spalio mėn. Giedraičius užėmė Lenkijos kariuomenė, lapkritį vyko atkaklūs mūšiai. Energingoji patriotė mokytoja M. Valeikienė rinko mūšio laukuose sužeistus lietuvių savanorių karius, organizavo jų gydymą, slaugą. Okupantai lenkai ją nuteisė sušaudyti, bet narsuolė pabėgo, bausmės įvykdyti nespėta.

1923 m. jau mokėsi 64 mokiniai, dirbo 9 mokytojai, išleista pirmoji laida – 9 mokiniai. 1936 m. mokykla tapo progimnazija, 1950 m. vidurine mokykla. 2015 m. balandžio 15 d. Giedraičių Antano Jaroševičiaus vidurinė mokykla tapo gimnazija – Giedraičių Antano Jaroševičiaus gimnazija. Po 2020 m. prijungta Joniškio mokykla-daugiafunkcis centras.

Direktoriai
-----------

* 1935 m. Jonas Baltrūnas, ištremtas;
* 1940 m. ?;
* 1955 m. Kazys Kazlas;
* 1962 m. Serapinas Guobys;
* 1992 m. Vilė Petkūnienė.
* 2020 m. Irina Župkienė

Žymūs mokytojai
---------------

* 1921–1935 m. Antanas Jaroševičius, dailininkas, visuomenės veikėjas.

Žymūs mokiniai
--------------

* Viktoras Jakimavičius, istorikas;
* Vaclovas Miknevičius (1910-1989), dailiosios keramikos pradininkas Lietuvoje;
* gydytojai Alfonsas Matulis, Vytautas Meška, Vytautas Ilgevičius;
* mokslų daktarai chemikas Henrikas Laumenskas, ekonomistas Juozas Dvilevičius, Henrikas Lazarevičius;
* ornitologas Vytautas Logminas;
* buvęs partizanas Justas Sakalis;
* kunigai A. Andriukaitis, A. Ažubalis, Z. Komaras (kunigavo Giedraičiuose, palaidotas bažnyčios šventoriuje), S. Šileika, A. Urbonavičius.

Nuorodos
--------

* Svetainė Archyvuota kopija 2010-07-03 iš Wayback Machine projekto.
**Carlos Sastre**|  |
| Apie asmenį |
| Gimė | 1975 m. balandžio 22 d. (47 metai)Leganesas, Ispanija |
| Šalis |  Ispanija |
| Ūgis | 1,73 m |
| Svoris | 60 kg |
| Informacija apie komandą |
| Disciplina | plento dviračių lenktynės |
| Funkcija | dviratininkas |
| Profesionali komanda(os) |
| 1998–20012002–20082009– | ONCETeam CSC Saxo BankCervèlo TestTeam |
| Atnaujinta: |
|  |

**Carlos Sastre Candil** (g. 1975 m. balandžio 22 d. Madride) – profesionalus ispanų plento dviratininkas, olimpietis, 2008 m. Tour de France laimėtojas. Atstovavo Cervélo TestTeam komandą.

Biografija
----------

Sastre 1997 metais pasirašė savo pirmąjį kontraktą su profesionalia ispanų komanda ONCE. Didžiausias pasiekimas su šia komanda buvo Vuelta a España lenktynėse kalnų etapo laimėjimas.

2002 metais jis pasirašė kontraktą su danų komanda Team CSC Saxo Bank. Su šia komanda Sastre pirmą kartą sudalyvavo Tour de France lenktynėse. 2003 metais didžiausias jo pasiekimas Tour de France buvo tryliktojo etapo laimėjimas.

Prieš 2004 m. sezoną Sastre su komandos draugu Ivan Basso intensyviai treniravosi Bostone ir norėjo pasiekti juo geresnių rezultatų. Tai pasiteisino. Sastre užėmė šeštą vietą Vuelta a España lenktynėse ir aštuntą vietą Tour de France lenktynėse.

2008 m. Carlos Sastre laimėjo Tour de France lenktynes.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. sausio 9 d..
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bosasas*Boosaaso* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

BosasasBosasas

11°17′0″ š. pl. 49°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.28333°š. pl. 49.16667°r. ilg.﻿ / 11.28333; 49.16667﻿ (Bosasas)Koordinatės: 11°17′0″ š. pl. 49°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.28333°š. pl. 49.16667°r. ilg.﻿ / 11.28333; 49.16667﻿ (Bosasas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Somalio vėliava Somalis |
| **Autonomija** | Puntlandas Puntlandas |
| **Regionas** | Bario regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2013) | 109 000  |
| **Altitudė** | 15 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Bosasas |

**Bosasas** (som. *Boosaaso*, arab. بوساسو‎ = *Bosāso*) – miestas šiaurės Somalyje, Adeno įlankos pakrantėje, faktiškai savivaldžiame Puntlando krašte. Bario regiono centras. Svarbus žvejybinis ir prekybinis uostas. Žuvies perdirbimo, odos apdirbimo, cemento pramonė. Veikia oro uostas, yra plentas į Garovę.

Istorija
--------

Senovėje dabartinio miesto vietoje buvo ***Mosilono*** (sen. gr. Μοσυλλόν) uostas. Viduramžiais pradėtas vadinti ***Bandar Kasimu*** ir buvo svarbi darodų klano tvirtovė. Iki XX a. pr. priklausė Madžirtino sultonatui. Po 1924 m. priklausė Italijos Somaliui.

Bosaso uostas
**Siuntėjas**| 
2003 m. Alma littera lietuviško leidimo viršelis |
| **Autorė** | Lois Lowry |
| **Šalis** | JAV |
| **Žanras** | distopija |
| **Serija** | Siuntėjo kvartetas |
| **UDK:** | 821.111(73)-93-312.9 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | The Giver |
| **Šalis** | JAV |
| **Kalba** | anglų |
| **Leidykla** | Houghton Mifflin |
| **Išleista** | 1993 m. |
| **Formatas** | Minkštais viršeliais |
| **ISBN:** | 0544336267 |
| **ISBN-13:** | 9780544336261 |
| **Pirmasis lietuviškas leidimas** |
| **Pavadinimas** | Siuntėjas |
| **Leidykla** | Alma littera |
| **Serija** | 10+ |
| **Išleista** | 2003 m. |
| **Vertėjas** | Viltaras Alksnėnas |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 211 |
| **ISBN:** | 9955-08-265-8 |
| **ISBN-13:** | 9789955082651 |
| **OCLC:** | 936536268 |

**„Siuntėjas"** (angl. *The Giver*) – amerikiečių rašytojos Lois Lowry paaugliams skirtas romanas, pirmą kartą išleistas 1993 m.

Tai knyga apie tobulai sutvarkytą ateities visuomenę, kurioje žmonės gyvena iš anksto suplanuotą gyvenimą: šeimą pakeičia „šeimos darinys", mirtį – „pašalinimas", namus – „būstas" ir t. t. Šioje visuomenėje niekas neskaito knygų (išskyrus enciklopedijas ir žinynus), neieško savo individualybės. Visuomenės nariai neturi jokių žinių apie praeitį, senąsias tradicijas ir net tokius dalykus kaip spalvos. Pagrindinis knygos veikėjas, dvylikametis berniukas Jonas, trokšta pažinti pasaulį, tačiau bendraudamas su jam paskirtais „tėvais" negauna jokių atsakymų į jam rūpimus klausimus. Netrukus Jonas išrenkamas naujuoju Atminties Saugotoju – žmogumi, kuriam perduodamos visos žinios apie praeitį. Taip Jonui atsiveria iki tol nepatirtos skausmo gelmės, nauji potyriai, formuojasi berniuko įžvalga.

Lietuviškai knyga pirmą kartą išleista 2003 m. Vertėjas – Viltaras Alksnėnas. 

2014 m. pagal šią knygą buvo sukurtas filmas.

Nuorodos
--------

* Apie knygą „Siuntėjas" ir jos autorę Archyvuota kopija 2016-08-26 iš Wayback Machine projekto.
| ***Bosas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Fernando Di Leo |
| Metai | 1973 |
| Žanras | trileris |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Bosas** (it. *Il boss*) – 1973 m. režisieriaus Fernando Di Leo sukurtas trileris, sudarantis trilogiją su metais anksčiau išleistais filmais „9 kalibras" ir „La mala ordina".

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Henry Silva – Nikas Lanzeta
* Richard Conte – donas Karasko
* Gianni Garko – komisaras Toris
* Pier Paolo Capponi – Končis
* Antonia Santilli – Rina Danielo
* Claudio Nicastro – donas Džiuzepė Danielo
* Corrado Gaipa – advokatas Rizo
* Vittorio Caprioli

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Nikas Lanzeta dirba mafijos bosui Danielo, kuris savo ruožtu, pavaldus Sicilijos bosui donui Karasko. Po to kai, Danielo pavedimu, Nikas kino teatre susidoroja su septyniais Kalabrijos klano nariais, šie pagrobia Danielo dukterį Riną. Šis paveda Nikui ją rasti, tačiau tuo pat metu ima derėtis dėl dukters išpirkos. Naudodamasis proga, Nikas nužudo Danielo ir pamažu užima jo vietą organizacijoje, o išlaisvinta Rina tampa jo meiluže. Nors Karasko ir suteikia šiam palaiminimą naujam postui, tačiau tuo pat metu suteikia informaciją parsidavusiam policijos inspektoriui ir Kalabrijos klano atstovams, kad šie susidorotų su Niku...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Molibdenas (Mo)
  |
| --- |
|  |
| Periodinė grupė | Metalas |
| Atomo numeris | 42
  |
| Išvaizda | metališkai pilka |
| Atomo savybės
  |
| Atominė masė(Molinė masė) | 95,94(2) а.m.v. (g/mol) |
| Atomo spindulys | 139 pm |
| Jonizacijos energija(pirmas elektronas) | 684,3 kJ/mol (eV) |
| Elektronų konfigūracija | [Kr] 4d5 5s1 |
| Cheminės savybės
  |
| Kovalentinis spindulys | 130 pm |
| Jono spindulys | ? pm |
| Elektroneigiamumas | 2,16 (pagal Polingą) |
| Elektrodo potencialas | ? |
| Oksidacijos laipsniai | ? |
| Termodinaminės savybės
  |
| Tankis | 10,22 g/cm³ |
| Šiluminė talpa | ? J/(K·mol) |
| Šiluminis laidumas | 138 W/(m·K) |
| Lydymosi temperatūra | 2896 K |
| Lydymosi šiluma | 36 kJ/mol |
| Virimo temperatūra | 4912 K |
| Garavimo šiluma | 590,4 kJ/mol |
| Molinis tūris | 9,39 cm³/mol |
| Kristalinė gardelė
  |
| Kristalinė gardelė | ? |
| Gardelės periodas | ? Å |

**Molibdenas** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Mo** (lot. *molybdenum*), eilės numeris 42.

Savybės
-------

Molibdenas yra sunkiai lydomas, kietas, pilkai plieninės spalvos metalas, milteliuose – tamsiai pilkas. Ore stabilus, bet kaitinant iki 400–500 °C pradeda oksiduotis.

Paplitimas
----------

Molibdenas randamas tokiuose mineraluose kaip vulfenitas, povelitas. Komercinis molibdeno šaltinis yra mineralas molibdenitas.

Panaudojimas
------------

Molibdenas priklauso retų, sunkiai lydomų metalų grupei, tačiau pastaruoju metu jis dažnai naudojamas pramonėje. Jis yra beveik visuose plieno lydiniuose, ypač tuose, kurie yra sunkiai lydomi, atsparūs korozijai bei rūgščių poveikiui. Plienas, kuriame yra molibdenas, plačiai naudojamas radiotechnikoje, elektrotechnikoje bei kompiuterinėje pramonėje, o kiti molibdeno junginiai – buitinės chemijos, lakų bei dažų gamyboje, taip pat – naftos apdirbimo pramonėje.

Biologinė reikšmė
-----------------

Molibdenas užima gana svarbią vietą gyvūnų audiniuose, bet jo biologinis vaidmuo iki šiol neišaiškintas.

Molibdeno poveikis žmogaus organizmui
-------------------------------------

Pagrindinis molibdeno poveikis žmogui, dirbančiam su pačiu metalu arba jo junginiais, vyksta per kvėpavimo takus metalo aerozoliui patekus į orą.

Apie 5-7 % visų darbininkų, dirbančių pramonėje, kur naudojamas molibdenas turi su profesija susijusį plaučių susirgimą – pnevmokoniozę (kraujo išsiliejimas iš plaučių kapiliarų, skausmai krūtinėje, kosulys, apsunkintas kvėpavimas, sausi karkalai plaučiuose). Molibdeno druskos lengvai absorbuojamos gyvųjų audinių ir juos dažo.

Taip pat galimi inkstų skausmų ir baltymo atsiradimo šlapime atvejai pas darbuotojus, kurie dirba su molibdenu ir jo junginiais.

Pavadinimo kilmė
----------------

Molibdenas dažnai randamas švino rūdose (gr. molybdos – švinas). Pats metalas iš švino junginių buvo išgautas 1782 metais.

Vikižodynas
Raudonosios Armijos kariai brenda per Sivašą 1943 m.
**Sivašas** arba **Pūvanti jūra** (ukr. *Сиваш, Гниле Море*, rus. *Сиваш, Гнилое Море*, krym. *Sıvaş, Çürük Deñiz*) – seklių įlankų sistema Azovo jūros vakaruose, tarp žemyno ir Krymo pusiasalio. Ilgis 200 km, plotis iki 35 km. Plotas 2560 km². Sivašą nuo jūros skiria ilga ir siaura Arabato nerija. Su jūra jungiasi siauru Heničesko sąsiauriu.

Sivašas yra itin seklus, būdingas gylis 0,5-1 m. Giliausia vieta – tik 3 m. Dugną dengia storas (iki 5 m) dumblo sluoksnis. Vasarą jis skleidžia nemalonų kvapą todėl įlanka ir pavadinta Pūvančia jūra. Vanduo labai druskingas, veikia keletas druskos gavybos įmonių. Krantai lėkšti, pelkėti, druskingi. Pusiasalis dalina į Rytų ir Vakarų Sivašą, kuriuos jungia Čongaro sąsiauris.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 388
| ***Bosas svetainėje*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Un boss in salotto |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Luca Miniero |
| Scenaristas (-ai) | Luca MinieroFederica pontremoli |
| Metai | 2014 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Bosas svetainėje** (it.  *Un boss in salotto*) – 2014 m. Italijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Paola Cortellesi – Karmela
* Rocco Papaleo – Čiro
* Luca Argentero – Mikelė
* Angela Finocchiaro – Doriana
* Francesco Villa – Bidelo
* Alessandro Besenti – Karlo

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Karmelos, Mikelės ir 2 jų vaikų ramų šeimyninį gyvenimą netikėtai sujaukia pasirodęs motinos brolis Čiro – tesimo laukiantis nusikaltėlis, kuris laikinai iki teismo įsikuria jų namuose. Sesuo negali pakęsti brolio įpročių ir gyvenimo būdo, tačiau pamažu jo patarimų prireikia tiek Karmelos sūnui, kuriam nesiseka mokykloje, tiek Mikelei, kurį smaugia skolos. Vėliau, miestelyje pasklidus gandams, jog čia laikinai gyvena teismo laukiantis mafijos bosas, žmonės pradeda demonstruoti perdėtą pagarbą tiek jam, tiek visai šeimai: paaukštinimai darbe, dovas ir naujo verslo pasiūlymai. Po kurio laiko teisimas išteisina Čiro ir dirbtinė pagarba šeimai dingsta: Mikelė atleidžiamas iš darbo, sūnus už muštynes išvaromas iš mokyklos. Galiausiai Čiro išvyksta, o šeimos gyvenimas grįžta į pradinę stadiją...
„Sixteen" 1998 m. „Eurovizijoje"
**„Sixteen"** (nuo 1998 m. – **„Seventeen"**) – buvusi Lenkijos popmuzikos grupė, gyvavusi 1997–2004 m.

Istorija
--------

Grupė „Sixteen" debiutavo 1997 m. birželio mėnesį su singlu „Spadające myśli". Tų pačių metų spalio mėnesį išleido debiutinį albumą „Lawa", kuris buvo parduotas daugiau nei 120 tūkst. kopijų ir buvo sertifikuotas platininiu. Grupės sėkmę patvirtino 1997 m. pelnytas „PlayBox" radijo prizas už geriausią debiutą bei nominuoti „Fryderyk" apdovanojimuose už metų debiutą.

1998 m. grupė atstovavo Lenkijai 43-jame 1998 m. „Eurovizijos" konkurse su daina „To takie proste" (liet. *Tai taip lengva*), kuri užėmė 17 vietą. Dainą parašė grupės nariai.

Praėjus mėnesiui po konkurso „Sixteen" lyderis Jarosław Pruszkowski mirė ir grupė iširo. Narė Renata Dąbkowska pradėjo solinę karjerą, o likusieji grupės nariai toliau tęsė veiklą, tačiau su pavadinimu „Seventeen". Kaip grupė „Seventeen" yra išleidusi du albumus.

Nuorodos
--------

* Daina *To takie proste*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Anna Maria Jopek  *„Ale jestem"*** |  **Lenkijos atstovai Eurovizijoje**1998 | Po to:**Mietek Szcześniak  *„Przytul mnie mocno"*** |
|  |
| --- |
| Didelių granuliuotų limfocitų leukemija |
| ICD-O | 9831/3 |

**Didelių granuliuotų limfocitų leukemija** (angl. *Large granular lymphocytic leukemia*) – T ląstelių ir NK ląstelių kilmės ne Hodžkino limfomų ir lėtinių leukemijų grupė, kuriai būdingi dideles granules turintys limfocitai kraujyje. Dažniausiai didelių granuliuotų limfocitų leukemija yra lėtinės ir neagresyvios eigos liga, neretai ji diagnozuojama atsitiktinai.

Epidemiologija
--------------

Didelių granuliuotų limfocitų leukemija yra vyresnio amžiaus žmonių liga, amžiaus mediana diagnozės metu yra 60 metų.

Susijusios ligos
----------------

Beveik pusei ligonių sergančių didelių granuliuotų limfocitų leukemija, nustatoma kita sisteminė liga:

* Autoimuninės ligos: reumatoidinis artritas, sisteminė sklerozė, sisteminė raudonoji vilkligė, Sjogreno sindromas, opinis kolitas, autoimuninis hepatitas.
* Onkologinės ligos: lėtinė limfoleukemija, mielominė liga, plaukuotųjų ląstelių leukemija, blužnies limfoma su vilioziniais limfocitais, ūminė mielogeninė leukemija
* Kitos kraujo ligos: paroksizminė naktinė hemoglobinurija, aplastinė anemija, mielodisplastiniai sindromai, imuninė trombocitopeninė purpura, autoimuninė hemolizinė anemija
* Po kaulų čiulpų arba kitų organų transplantacijų

Diagnostika
-----------

Pagal PSO apibrėžimą, didelių granuliuotų limfocitų leukemija diagnozuojama esant kraujyje didelių granuliuotų limfocitų skaičiui 2-20x109/L ir išliekant šiam padidėjimui mažiausiai 6 mėnesius. Tai nustatoma atliekant mikroskopinį kraujo tyrimą. Galutinai leukemiją gali patvirtinti nustatytas T ląstelės receptoriaus geno persitvarkymas. Laboratoriniais tyrimais nustatoma neutropenija, limfocitozė, rečiau trombocitopenija.

Simptomai
---------

Dėl lėtinės eigos liga dažnai nustatoma atsitiktinai, atliekant tyrimus dėl kitų priežasčių. Liga pažeidžia kaulų čiulpus, blužnį, dažnai nustatoma kepenų infiltracija. Dažniausias simptomas yra splenomegalija, rečiau pasitaiko anemija, B simptomai. Dėl neutropenijos gali būti padažnėjusios kvėpavimo takų, odos bakterinės infekcijos.

Gydymas
-------

Šios ligos gydymas yra empirinis, klinikinių tyrimų nėra, todėl nėra ir standartinių gydymo schemų. Gydymas paprastai pradedamas tik esant simptomams: dažnoms infekcijoms dėl neutropenijos arba esant išreikštai splenomegalijai. Efektyvus yra imunosupresinis gydymas ciklosporinu A, metotreksatu, ciklofosfamidu, fludarabinu. Gali būti taikomas ir trumpalaikis gydymas kortikosteroidais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Swerdlow et al. WHO classification of tumours of haematopoietic and lymphoid tissues. Lyon, 2008.
2. ↑  Fuchs et al. Manual Hämatologie 2013, NORA-Verlag, 2013.
| Siudad Vjechaisp. *Ciudad Vieja* |
| --- |
| *Siudad Vjecha ir Agvos ugnikalnis* |
|  |
| 

Siudad VjechaSiudad Vjecha

14°31′0″ š. pl. 90°46′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.51667°š. pl. 90.76667°r. ilg.﻿ / 14.51667; 90.76667﻿ (Siudad Vjecha)Koordinatės: 14°31′0″ š. pl. 90°46′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.51667°š. pl. 90.76667°r. ilg.﻿ / 14.51667; 90.76667﻿ (Siudad Vjecha) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Gvatemalos vėliava Gvatemala |
| **Departamentas** | Sakatepekeso departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 32 802  |
| **Altitudė** | 1 550 m |

**Siudad Vjecha** (isp. *Ciudad Vieja*; „senasis miestas") – miestas Gvatemaloje, Sakatepekeso departamente, tuoj į pietvakarius nuo Antigvos. Įsikūręs Almolongos slėnyje, šiaurinėje Agvos ugnikalnio pašlaitėje. Pro miestą eina Antigvos-Eskuintlos kelias.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta 1527 m. konkistadoro Chorchės de Alvarado ir pavadinta **Gvatemalos Santjagu** (*Santiago de Guatemala*). Miestas tapo Gvatemalos generalkapitonijos sostine, bet 1541 m. rugsėjo 11 d. buvo sunaikintas Agvos ugnikalnio laharo. Nauja sostinė įkurta dabartinėje Antigvoje, o atsikūręs miestas imtas vadinti Siudad Vjecha.

Šaltiniai
---------

1. GUATEMALA, *citypopulation.de*
2. ↑  GUATEMALA, *citypopulation.de*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vėduoklių įvairovė
**Vėduoklė** – daiktas, skirtas rankos judesio pagalba atsivėsinti, sukelti gaivesnio oro srautą. Vėduoklę sudaro keletas apačioje sujungtų tvirtos medžiagos (medžio, plastmasės, kaulo ir kt.) juostelių, pagaliukų, prie kurių viršutinės dalies pritvirtinta minkšto audinio juosta arba plunksnos. Dauguma vėduoklių yra susilankstančios ir patogios nešiotis drauge. Nuolatinis vėduoklės judinimas kūno (paprastai veido) link sukelia vėsesnį oro srautą ir skatina greitesnį prakaito lašų garavimą.

Vėduoklės kilusios iš Tolimųjų Rytų. Kinijoje rastos II a. pr. m. e. bambukinės vėduoklės. Pirmosios vėduoklės buvo nelankstomos. Sulankstomas vėduokles VI–VIII a. sukūrė japonai. Vėliau korėjiečių pagalba tokios vėduoklės pateko į Kiniją ir ten greit išpopuliarėjo. Tolimųjų Rytų šalyse, ypač Japonijoje, vėduoklės nuo seno yra svarbi kultūros dalis. Susiformavusios vėduoklių dekoravimo, jų panaudojimo tradicijos. Ten taip pat buvo išvystytos ir kovinės vėduoklės.

Senovės Graikijoje vėduoklės taip pat buvo naudojamos, bet viduramžiais jų naudojimo tradicija išnyko. Vėliau Kryžiaus žygių metu kryžininkų atvežtos į Europą, bet plačiai paplito XVII–XVIII a. europiečiams įsiskverbus į Tolimųjų Rytų šalis. Vėduoklės buvo svarbus aukštuomenės ponių atributas, o vėduoklių gamyba ir dekoravimu rūpinosi aukščiausios klasės meistrai.
Vokiškasis bepūkis moleskinas
**Moleskinas** (rus. *молескин*; angl. *moleskin*, iš angl. *mole* 'kurmis' + angl. *skin* 'kailis' ) – aštuonių nyčių satininio pynimo labai tankių ataudų sunkus medvilninis merserizuotas audinys, dažomas dažniausiai tamsiomis spalvomis. Po audimo pakerpamas, todėl viena pusė padengta trumpu minkštu pūku. 
Vartojamas darbo drabužiams. 

Žodžiu angl. *moleskin* vadina ir:

* iš šio audinio siūtus drabužius (dažniausiai kelnes). Tokie drabužiai žinomi kaip minkšti ir patvarūs. Kai kurie moleskino variantai gerai sulaiko vėją.
* lipnius pleistrus, kuriuos klijuoja prie odos, kad apsisaugoti nuo pūslių nutrynimo.
* kurmių kailiukus, kuriuos naudoja aprangai siūti.

Naudojimas
----------

Pilkšvai gelsvai žalias (angl. *greyish olive-drab*) moleskinas buvo naudojamas Bundesvero uniformoms pradedant 7-tu ir baigiant 10-to dešimtmečio pradžia, kai moleskiną pakeitė poliesterio ir medvilnės mišinio ruoželinio pynimo audeklas, margintas *Flecktarn* tipo kamufliažo dėmėmis. Vokiškojo moleskino paviršius buvo nekirptas (nesuformuotas pūkas), todėl jo geroji pusė buvo plokščia ir glotni (tuo skyrėsi nuo britaniškojo moleskino). Jis buvo tvirtas, tankiai austas audinys, nelaidus vėjui, atsparus trynimui. Jo pagrindiniai trūkumai buvo didelis plotinis tankis ir neatsparumas vandeniui. 

Moleskinas dažnai naudojamas siūti kelnėms, kurios panašios į džinsus savo išvaizda, todėl kartais vadinamos *moleskininiais džinsais* (angl. *moleskin jeans*).

Moleskino skiautės, padengtos iš blogosios pusės klijine danga, naudojamos kaip pleistras pėdoms apsaugoti nuo pūslių sutrynimo. Jei pūslė jau susidarė, tai moleskino pleistre iškerpama skylė, kad užklijavus pleistrą moleskinas nespaustų pačios pūslės. Storas moleskinas apsaugo pūslės sritį nuo tolesnio trynimo.

Moleskinas naudojamas video ir/ar audio įrašyme su prisegamu mikrofonu (angl. *lavalier microphone*). Kai norima paslėpti tokį mikrofoną po drabužiais, iškyla problema, nes viršutinis drabužių sluoksnis trinasi į mikrofono paviršių ir įraše atsiranda nereikalingas šio trynimosi triukšmas. Tokį triukšmą labai mažina apie mikrofoną priklijuota moleskino juostelė, kuri pakelia viršutinį drabužių sluoksnį virš mikrofono paviršiaus.

Nuorodos
--------

1. ↑  How To Use Moleskin
| ***Didelė mažytė aš*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | L'Âge de raison |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Belgija |
| Režisierius | Yann Samuell |
| Scenaristas (-ai) | Yann Samuel |
| Vaidina | Sophie Marceau  Marton Csokas  Michel Duchaussoy  Jonathan Zaccai |
| Metai | 2010 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 97 min. |
| Kalba | prancūzų ir anglų |
| Biudžetas | 7,2 mln. eurų |
| **IMDb įrašas** |

**Didelė mažytė aš** (pranc.  *L'Âge de raison*) – 2010 m. sukurtas filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atlieka Sophie Marceau.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Sophie Marceau – Margareta
* Marton Csokas – Malkolmas
* Michel Duchaussoy – Merinjakas
* Jonathan Zaccai – Filiberas
* Juliette Chappey – Margerita
* Romeo Lebeaut – Filiberas vaikystėje

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Margareta – sėkmingą karjerą padariusi moteris, dirbanti atsakingose pareigose didelėje kompanijoje ir sudaranti milijonų vertės kontraktus. Jos dienotvarkė suplanuota minučių tikslumu keletą mėnesių į priekį ir net su savo vaikinu iš Anglijos Malkolmu ji gali sau leisti praleisti mažai laiko.

Toks gyvenimas ją visiškai tenkina, tačiau kartą ją aplanko pagyvenęs notaras Merinjakas, kuris perduoda Margaretai laišką, kurį ji pati parašė sau, būdama 7-erių, norėdama priminti sau ateityje, kuo ji norėjo būti. Pamažu Margaretai grįžta prisiminimai apie vaikystę, savo svajones, apie viską, ką ji vėliau pasistengė užmiršti vardan karjeros...
| **Paxillus panuoides** |
| --- |
| Vėduoklinė meškutė (*Paxillus panuoides*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Meškutiniai  *( Paxillaceae)* |
| Gentis: | Meškutė  *( Paxillus)* |
| Rūšis: | Vėduoklinė meškutė  *( Paxillus panuoides)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Vėduoklinė meškutė** (*Paxillus panuoides*, sin. *Tapinella panuoides*) – meškutinių (*Paxillaceae*) šeimos, meškučių (*Paxillus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Papuvusi spygliuočių, ypač pušies mediena.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo, net žiema.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė vėduoklės formos, sporos beveik apvalios, nedidelės.

Vaisiakūniai smulkūs, vidutinio dydžio. Kepurėlė 2–8 cm skersmens, jaunų vaisiakūnių susisukusi į vidų, senų – kraštas užsilenkęs žemyn, gelsva, rusvai gelsva, kartais violetinio ar žalsvo atspalvio, plaušuotai aksomiška. Jauni lakšteliai – balti, vėliau – kepurėlės spalvos, su skersinėmis pertvarėlėmis. Kotas trumpas, šoninis, kartais jo nebūna, kepurėlės spalvos. Trama gelsva, minkšta, malonaus kvapo, nekarti. Sporos 4,5–6×3–4 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė švelniai aksomiška, tampri.

Auga po keletą vaisiakūnių, dažniausiai ant pušies medinių konstrukcijų (suolų, pavėsinių) parkuose, soduose, ūkiniuose pastatuose. Aktyvi medienos ardytoja. **Nevalgoma**.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 87 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vėduoklinė meškutė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |