recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Araukanijos ir Patagonijos karalystė** (isp. *Reino de la Araucanía y de la Patagonia*) – nepripažinta valstybė, XIX a. įkurta Pietų Amerikoje prancūzų teisininko Oreli Antuano de Tunano.

Ši valstybė pretendavo į *Wallmapu* (mapučių kraštą): nuo Bio Bijaus upės šiaurėje iki Relonkavi užutėkio pietuose (pagal 1641 m. ispanų ir mapučių sutartį) bei į visą rytų Patagoniją. Nebuvo pripažinta jokios valstybės.

Istorija
--------

Oreli Antuanas de Tunanas 1858 m. atvyko į Kokimbą, vėliau gyveno Santjage, Valparaise, nukeliavo į pietus iki Valdivijos. Ten susipažino su vienu mapučių vadu (lonku) Kilapanu. Tunanas palaikė mapučių pasipriešinimą Arauko kare ir iškėlė idėją apie mapučių valstybės įkūrimą. Prancūzas buvo indėnų gerbiamas, jis galėjo laisvai lankytis mapučių žemėse, kas baltiesiems buvo draudžiama. 1860 m. lapkričio 17 d. Tunanas įkūrė Araukanijos karalystę ir pasiskelbė jos karaliumi Oreli Antuanu I. Netrukus jis paskelbė konstituciją ir pranešė apie žemių aneksiją nuo pat Bio Bijaus šiaurėje iki Magelano sąsiaurio pietuose.

Oreilis Antuanas de Tunė
Tunanas išvyko į Valparaisą, kur Čilės prezidentui Manueliui Montui paskelbė žinią apie karalystės įkūrimą. Čilė atsisakė valstybę pripažinti. Prancūzas grįžo į Araukaniją. Naujas Čilės prezidentas Chosė Choakinas Peresas įsakė suimti Tunė už liaudies kurstymą prieš Čilę. 1862 m. Tunė buvo suimtas ir uždarytas į Los Ancheleso psichiatrinę ligoninę. Vėliau Prancūzijos konsulo pagalba iš ten išvaduotas ir išsiųstas į Prancūziją.

Europoje Tunanas sugebėjo gauti finansavimą ir 1869 m. vėl išvyko į Čilę. Tačiau per tą laiką Čilė jau buvo okupavusi daugelį mapučių žemių. Tunanas mirė 1878 m. neturėdamas palikuonių, tad monarcho titulas atiteko jo draugui Giustavui Ašilui la Viardei. Šis kreipėsi pagalbos į JAV prezidentą Gruverį Klyvlendą, bet jos nesulaukė. Nuo to laiko Paryžiuje įkurta niekieno nepripažinta vyriausybė tremtyje, kuri dabar užsiima tik pašto ženklų, monetų ir didikų titulų prekyba.

Valdovai
--------

Monarchų linija nėra dinastinė. Po Ašilio I mirties karaliumi tapo jo sūnus Antuanas. Tačiau šis greitai mirė, tad po mirties karalystės taryba karaliumi paskyrė Žoržą Senešalį. Šis titulo atsisakė, tada karalienė paskelbta Antuano duktė Laura Teresa. Spekuliuojama, kad dabartinis karalius šį titulą tiesiog nusipirko.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Oreli Antuanas I** | 1860 m. lapkričio 17 d. | 1878 m. rugsėjo 17 d. |
| **Ašilis I** | 1878 m. rugsėjo 17 d. | 1902 m. kovo 16 d. |
| **Antonijus II** | 1902 m. kovo 21 d. | 1903 m. lapkričio 1 d. |
| *Žoržas Senešalis de la Granžas* | 1902 m. lapkričio 6 d. | *titulo nepriėmė* |
| **Laura Teresa I** | 1902 m. lapkričio 6 d. | 1916 m. kovo 12 d. |
| **Antonijus III** | 1916 m. kovo 12 d. | 1951 m. gegužės 12 d. |
| **Pilypas I** | 1951 m. gegužės 12 d. | 2014 |
**Liana Gazarian**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Liana Ghazaryan  Լիանա Ղազարյան |
| Gimimo data | 2000 m. vasario 15 d. (24 metai) |
| Gimimo vieta | nežinoma, Armėnija |
| Ūgis | nežinoma |
| Svoris | nežinoma |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | MFA Žalgiris |
| **Numeris** | 5 |
| **Pozicija** | gynėja |
| Jaunimo klubai |
| nežinoma | nežinoma |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013–2014  nežinoma  2021–2023  2023– | Armėnija Artik  Armėnija Gyurmi  Armėnija FC Hayasa Lietuva MFA Žalgiris | 0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)14 0(1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| nežinoma 2020– | Armėnijos WU-19Armėnija Armėnijos rinktinė | ? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. rugpjūčio 27 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m. balandžio 20 d.. |

**Liana Gazarian** (arm. Լիանա Ղազարյան; g. 2000 m. vasario 25 d.) – armėnų futbolininkė, gynėja. Atstovavo nacionalinei Armėnijos rinktinei.

Karjera
-------

Armėnijoje gimusi žaidėja futbolą pradėjo žaisti šioje šalyje. 

Nuo 2013–2014 m. sezono atstovavo „Artik", o vėliau perėjo į „Giurmi".

Nuo 2021 m. vasaros rungtyniavo FC Hayasa.

### Vilniaus „Žalgiris"

2023 m. pradžioje persikėlė į Lietuvą, atstovavo Žalgirio MFA. 

2023 m. kovo 26 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FC Gintra. Šiose rungtynėse pasirodė startinėje sudėtyje ir žaidė iki finalinio švilpuko.

2023 m. gegužės 20 d. pelnė pirmą įvartį moterų A lygos rungtynėse prieš FK Utenos Utenis. Po armėnės tikslaus smūgio rezultatas tapo 5-0, o rungtynės baigėsi triuškinančia vilniečių pergale (6-0).

Karjera nacionalinėje rinktinėje
--------------------------------

2020 m. debiutavo Armėnijos moterų futbolo rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Lietuvą. 

2020 m. kovo 4 d. rezultatu 1:0 nugalėjo lietuvės, o kovo 6 d. įvykusiose rungtynėse rezultatas buvo lygus (1-1).

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Pasiekimai
----------

Armėnija su FC Hayasa
 **Armėnijos čempionė:** 2021–2022 m.
Lietuva su MFA Žalgiris-MRU
* **Antroji vieta (1):** 2023 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* SOCCERDONNA
* soccerpunter
* worldfootball.net
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
**Durų uždarytuvas** (arba ***durų atidarymo ribotuvas, durų pritraukėjas***) – mechaninis prietaisas, skirtas durų užsidarymui ir jo greičiui reguliuoti. Naudojant šį prietaisą, mažinamas durų varčios ir furnitūros susidėvėjimas, reguliuojamas durų užsidarymo greitis ir garsas, taip pat varčios prisispaudimas prie staktos.

Istorija
--------

Durų uždarytuvus sukūrė keletas išradėjų. 1873 m. jį užpatentavo amerikietis Francis Richards, 1880 m. – Lewis C. Norton (pneumatinį), 1889 m. – Eugene Blount (su skysčiu), 1916 m. – John Gerard of New Britain. Europoje uždarytuvą 1887 m. užpatentavo vokiečiai Otto Boedecker ir Hugo Sonntag.

Reguliavimas
------------

Durų uždarytuvo greitį ir uždarymo stiprumą galima reguliuoti rankiniu būdu be ypatingos įrangos – tam pakanka įprasto atsuktuvo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Доводчик для двери. 2017-10-04, Td-pilot.ru (tikrinta 2022-08-21).
2. ↑  Who invented the door closer? Answers.com (tikrinta 2022-08-21).
3. ↑  Geniale Erfindung aus dem belgischen Viertel – der „Imperator" schließt jede Haustür. Archyvuota kopija 2023-06-01 iš Wayback Machine projekto. 2013-01-02, Lokalzeitjunkie.de (tikrinta 2022-08-21).
4. ↑  Durų pritraukimo greičio reguliatorius. Kaip savo rankomis sureguliuoti durų pritraukimą. Durų greičio pasirinkimas. Optolov.ru (tikrinta 2022-08-21).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Vakarų laivų gamykla Klaipėdos uoste
**AB „Vakarų laivų gamykla"** – įmonių grupė, jungianti 23 skirtingų specializacijų kompanijas.

Istorija
--------

Bendrovės ištakos siekia 1966 m. kai pietinėje Klaipėdos uosto dalyje pradėta statyti specializuota žuvies pramonės didelio tonažo laivų remonto įmonė, skirta išaugusiam Lietuvos laivynui remontuoti. Pagal projektą tai turėjo būti pati didžiausia ir moderniausia įmonė šiaurės-vakarų regione, bei stambiausia Klaipėdoje – 50 ha teritorijos, 3 km krantinių, gamybiniai cechai – 100 tūkst. m², 10 000 darbuotojų.

1969 m. kovo 1 d. laikoma Vakarų laivų remonto įmonės ir jos teisių perėmėjos AB „Vakarų laivų gamykla" oficialia veiklos pradžios diena. Tų pačių metų liepos 18 d. dokas remontui pakėlė pirmąjį laivą.

1975 m. įmonėje jau dirbo 2600 žmonių, buvo pradėtas antras įmonės cechų statybos etapas. Vakarų laivų remonto įmonėje buvo remontuojami traleriai – šaldytuvai, refrižeratoriai, plaukiojančios bazės ir kiti žvejybos laivai.

1998 m. įmonę privatizavo Norvegijos įmonių grupė „Western Invest AS". Tais pačiais metais įmonė pradėjo laivų statybos verslą. Tačiau norvegams neįvykdžius savo finansinių įsipareigojimų, 2001 m. kompanijos, kuri tuo metu vadinosi AB „Vakarų laivų remontas", kontrolinį akcijų paketą 95,78 proc. įsigijo Estijos koncernas „BLRT Grupp".

Vadovai
-------

* Arnoldas Šileika

Išnašos
-------

1. 1 2  Uostas: metų derlius ir ateities planai. 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2022-05-30.
2. 1 2 3  „VLG įmonių grupės sėkmės istoriją kuria darbuotojai". Diena.lt. Nuoroda tikrinta 2022-05-30.
Kelme|  |
| Pramonė | sporto prekės, tekstilė |
| Įkurta | 1963 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Diego Quiles, José Quiles |
| Centrinė būstinė | Elčė, Ispanijos vėliava Ispanija |
| Produkcija | sportinė apranga, avalynė, kamuoliai ir kt. |
| Tinklalapis | [ KELME] |

**„New Millennium Sports", S.L.** – Ispanijos sporto įrangos gamintojas, įsikūręs Elčėje. „Kelme" būstinė yra Ispanijoje, tačiau bendrovė turi kitus biurus visame pasaulyje, įskaitant Jungtinių Valstijų padalinį Konoveryje, Šiaurės Karolinoje.

Bendrovės produktai yra skirti futbolo, futbolo, krepšinio, bėgimo, kriketo ir teniso rinkoms.

Istorija
--------

1963 m. bendrovę įkūrė Diego ir José Quiles. Kelme rėmė profesionalią dviračių komandą.

Kitados jų aprangas dėvėjo David James, Josemi Kelly ir Paul Kelly bei kiti žinomi sportininkai.

Kelmė buvo Madrido „Real" ir „RCD Mallorca" techniniais rėmėjais.

2020 m. gruodžio mėn. tapo Nepalo kriketo nacionalinės rinktinės techniniais rėmėjais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Company Overview of Kelme International
2. ↑  KELME off to a good start in Nepal
| Aragvaris |
| --- |
| Aragvaris ties Kutijasu Aragvaris ties Kutijasu |
| **Ilgis** | 560 km |
| **Baseino plotas** | 42 712 km² |
| **Ištakos** | Tumukumakės kalnai |
| **Žiotys** | Atlanto vandenynas (Amazonės estuarija) |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Aragvaris |

**Aragvaris** (port. *Rio Araguari*) – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Amapos valstijoje. Prasideda Gvianos plokščiakalnyje, Tumukumakės kalnuose (300 m aukštyje), Prancūzijos Gvianos pasienyje. Aukštupyje teka į pietus, vaga slenkstėta. Nuo santakos su Amapariu pasuka į rytus, smarkiai vinguriuoja. Įteka į Atlanto vandenyną, Amazonės estuariją šiauriniame Amazonės deltos pakraštyje.

Didžiausias intakas – Amaparis (dešinysis).

Pororokos banga, sklindandi Aragvariu
Aragvaris priskiriamas prie šviesiavandenių Amazonijos upių. Ties Fereira Gomesu patvenkta. Aukštupyje teka Tumukumakės kalnų nacionaliniu parku bei Amapos nacionaliniu mišku, žemupyje – Piratubos ežero biologinio rezervato pakraščiu. Upė pasižymi tuo, kad vandenyno potvynio metu į ją suplūsta aukšta priešsrovinė banga (pororoka).

Didesnės gyvenvietės prie Aragvario: Porto Grandė, Fereira Gomesas, Kutijasas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  „Big-Wave Tow-in surfers on mile-long Pororoca wave", *surfersvillage.com*
3. ↑  Mapa Político do Estado Pará Archyvuota kopija 2023-09-30 iš Wayback Machine projekto. IBGE, 2009.
|  |
| --- |
| **Leonardo da Vinči-Fiumicino oro uostas** |
|  |
| IATA: FCO - ICAO: LIRF |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Miestas | Roma |
| Aukštis virš jūros lygio | 4 m |
| Koordinatės | 41°48′01″N 012°14′20″E |
| Tinklalapis |  |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 07/25 | 3 300 |  | asfaltinis betonas |
| 16R/34L | 3 900 |  | asfaltinis betonas |
| 16L/34R | 3 900 |  | asfaltinis betonas |
| 16C/34C | 3 600 |  | asfaltinis betonas |

**Leonardo da Vinči-Fiumicino oro uostas** (it. *Fiumicino – Aeroporto Internazionale Leonardo da Vinci*) – didžiausias tarptautinis Italijos oro uostas. Nuo šalies sostinės Romos nutolęs 35 km.

2019 m. oro uostas aptarnavo 43,5 milijono keleivių. Savo pagrindinę bazę oro uoste turi kompanijos „ITA Airways" ir „Vueling".

Oro uostas pavadintas italų mokslininko universalo Leonardo da Vinči garbei.

Leonardo da Vinči-Fiumicino oro uostas atidarytas 1961 m. sausio 15 d. Pradžioje jame buvo du pakilimo takai. Nuo to laiko Alitalia oro bendrovė investavo dideles lėšas plėsdami oro uostą. Šiuo metu jis turi 4 pakilimo takus. Šalia oro uosto yra ir traukinių stotis, iš kurios nuolat kursuoja traukiniai į ir iš Romos.

Nuorodos
--------

* Oficialus Leonardo da Vinči-Fiumicino oro uosto tinklalapis (italų, anglų k.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  STATISTICHE
| Ramiojo vandenyno pakrantės nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Bangletininkai Bangletininkai |
| **Vieta:** | Kanados vėliava Kanada(Britų Kolumbijos vėliava Britų Kolumbija) |
| 

Žemėlapis rodantis Ramiojo vandenyno pakrantės nacionalinis parkas vietą.Ramiojo vandenyno pakrantės nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 48°38′10″ š. pl. 124°46′09″ v. ilg.﻿ / ﻿48.63611°š. pl. 124.76917°r. ilg.﻿ / 48.63611; 124.76917 |
| **Plotas:** | 511 km² |
| **Įkurtas:** | 1970 m. |
| **Valdymas:** | Parks Canada |
|  **Vikiteka:** | Ramiojo vandenyno pakrantės nacionalinis parkas |

**Ramiojo vandenyno pakrantės nacionalinis parkas** (angl. *Pacific Rim National Park Reserve*; pranc. *Réserve de parc national Pacific Rim*) – Kanadoje, Britų Kolumbijoje esantis nacionalinis parkas. Įsteigtas 1970 m.

Kraštovaizdžis būdingas drėgnųjų vidutinių platumų miškui. Parkas apima ploną Irelio salos pietvakarinę kranto liniją, šalimais išsibarsčiusias salas. Rytuose dunkso Vankuverio Salų kalnai, Vakaruose driekiasi Ramusis vandenynas. Rudenį ir žiemą klimatas būna persmelktas drėgnų oro masių, atpučiamų nuo vandenyno. Kalnai sustabdo pastarųjų oro masių judėjimą, todėl iškrenta labai daug kritulių. Net ir sausiausiais vasaros mėnesiais neretai laikosi rūkas.

Parke veisiasi meškėnai, amerikinės kiaunės, kanadinės audinės, juodauodegiai elniai, pumos, vilkai, juodieji lokiai, jūrų kiaulės, ruoniai, jūrų liūtai, banginiai.

Per parką vinguriuoja Ramiojo vandenyno pakrantės 75 km ilgio kelias, kuris 1910 m. nutiestas, tam kad būtų galima išgelbėti sudužusių laivų jūreivius. Vėliau apleistas. 1970 m. pritaikytas turizmo reikmės. Įrengta stovyklaviečių. Salos gali būti pasiekiamos kajakais. Būna banglenčių sporto mėgėjų.

Ramiojo vandenyno pakrantės kelias

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Pacific Rim National Park Reserve". *Canadian Encyclopedia*. Nuoroda tikrinta 2024-04-01.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RKanados nacionaliniai parkai |
| --- |
|  |
| Kanados nacionaliniai parkai | 
* Milio kalnų
* Aulaviko
* Aujuituko
* Banfo
* Bruso pusiasalio
* Keip Bretono Aukštikalnių
* Elnių salos
* Forijono
* Fandžio
* Karaliaus Jurgio įlankos salų
* Ledyno
* Prerijų
* Gros Morno
* Įlankos salų
* Gvaji Hanaso
* Ivaviko
* Džaspero
* Kedžimkudžiko
* Klueino
* Kutenėjaus
* Kušibuguako
* Morisi
* Mingano salyno
* Naatsičo
* Revelstoko kalno
* Nahanio
* Ramiojo vandenyno pakrantės
* Pilio kyšulio
* Princo Alberto
* Princo Edvardo salos
* Puskaskvos
* Kvasuituko
* Kutinirpako
* Raidingo plokščiakalnio
* Ružo
* Sablo salos
* Sirmiliko
* Tera Novos
* Tūkstančio salų
* Torngato kalnų
* Tuktuto-Nogaito
* Ukusiksaliko
* Vuntuto
* Vapusko
* Votertono ežerų
* Vud Bafalo
* Joho
 |

 |
*Kitos reikšmės – Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.*
54°38′05″ š. pl. 23°56′56″ r. ilg.﻿ / ﻿54.63472°š. pl. 23.94889°r. ilg.﻿ / 54.63472; 23.94889

|  Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Prienų |
| **Savivaldybė** | Prienų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Prienai |
| **Adresas** | Kęstučio g. 9 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1750 m. |
| **Stilius** | neobarokas |

**Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Prienuose. Turi neobaroko architektūros bruožų. Šventoriuje stovi Šiukštų koplyčia.

Istorija
--------

Pirmoji medinė bažnyčia pastatyta 1604 m. fundavus vengrų kilmės didikams Kasparui Horvatui ir jo naujajai žmonai Kotrynai Užali, valdžiusiai Birštoną. Pastaroji į čia iš varganos būklės, galimai sunaikintos, Biršono bažnyčios perkėlė Birštono parapijos filiją. Vyskupas Benediktas Vaina Birštono bažnyčią 1609 m. pavertė Prienų parapijos filija. Prienų bažnyčiai 1609 m. dovanotas Bagrėno palivarkas su trobesiais ir Bagrėno kaimas su 33 valakais žemės. Klebonas įpareigotas išlaikyti vikarą. Klebonas turėjo būti lietuvis arba gerai mokėti lietuviškai. XVII a. pradžioje veikė parapinė mokykla. Nuo 1644 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Klebono Vaitiekaus Izdebskio rūpesčiu 1674 m. pastatyta nauja bažnyčia.

1750 m. pastatyta dabartinė medinė. Ji 1875 m. remontuota, paplatinta. Tuo metu šventoriuje pastatyta mūrinė koplyčia. Naują bažnyčią 1885 m. konsekravo Seinų pavyskupis Juozapas Olekas. 1906 m. įsikūrė „Žiburio" draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Juozapas Rudaitis). 1907 m. įkurta biblioteka - skaitykla. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai. 1918 m. įsteigta „Žiburio" gimnazija, kurios ilgametis direktorius buvo kunigas Feliksas Martišius (1879–1955).

Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota. Prienų vikaras kun. Juozas Zdebskis 1971 m. rugpjūčio 26 d. areštuotas, už vaikų katekizaciją nuteistas 1 m. kalėti Pravieniškėse.

2017 m. bažnyčia suremontuota, perdažyta originalia žalia spalva.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi neobaroko architektūros bruožų, kryžminio plano, dvibokštė, su trisiene apside ir 4 bokšteliais. Šventoriaus tvora mūrinė.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* Perdažyta bažnyčia, 2018 m. kovasPerdažyta bažnyčia, 2018 m. kovas
* Profilis nuo gatvės pusėsProfilis nuo gatvės pusės
* Bokšto kryžiusBokšto kryžius

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Prienų Kristaus Apsireiškimo parapija Archyvuota kopija 2017-09-14 iš Wayback Machine projekto.
* Prienų Kristaus Apsireiškimo bažnyčia
| **Heracleum sibiricum** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Salieriniai  *( Apiaceae)* |
| Gentis: | Barštis  *( Heracleum)* |
| Rūšis: | Sibirinis barštis  *( Heracleum sibiricum)* |

 |

**Sibirinis barštis** (*Heracleum sibiricum*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos, barščių (*Heracleum*) genties augalas, kilęs iš Užkaukazės.

Užauga 40–150 cm aukščio, dvimetis. Žydi skėtiniais žiedynais birželio-rugpjūčio mėnesiais. Stiebas – tiesus, briaunotas, apaugęs plaukeliais, šakotas, ypač viršutinė dalis. Lapai dideli, ypač pamatiniai. Šaknis liemeninė, gelsvai balta.

Turi daug eterinių aliejų, kurie gali sukelti alergiją. Šaknyse, stiebuose yra kumarinų (umbeliferono, bergapteno, izobergapteno, pimpinelino, sfondino). Lapuose randama askorbino rūgšties, karotino, kumarinų, žieduose – askorbino rūgšties, kumarinų, vaisiuose – eterinio aliejaus, kumarinų.

Želia pievose, pamiškėse, pakelėse, pagrioviuose, dykvietėse. Išskiria nemažai nektaro, todėl žiedus gausiai lanko bitės.

Sibirinio barščio aliejus naudojamas maisto priedams, konservavimui. Iš jaunų ūglių, lapų gaminamos sriubos, salotos. Augalas vartojamas virškinimui reguliuoti, sergant dizenterija, žarnų, odos ligomis.

Žiedynas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2010-08-02 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sibirinis barštis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
54°53′55.83″ š. pl. 23°55′24.76″ r. ilg.﻿ / ﻿54.8988417°š. pl. 23.9235444°r. ilg.﻿ / 54.8988417; 23.9235444

Laiptai, vedantys į paveikslų galeriją
Ant paveikslų galerijos kampo – meniški grafičiai
Paveikslų galerijos prieigas puošia skulptūra (aut. J. Mozūraitė–Klemkienė)
**Kauno paveikslų galerija** – M. K. Čiurlionio dailės muziejaus filialas Kaune, K. Donelaičio g. 16. Nuolatinė ekspozicija atidaryta 1978 m. Ją sudaro J. Mačiūno Fluxus kabinetas ir Ay-O bei T. Saito instaliacijos. Galerija organizuoja susitikimus su menininkais, edukacines akcijas vaikams ir jaunimui, rengia parodas. Galerijoje eksponuojama prof. A. Miškinio Kaunui dovanotos dailės ir ikonografijos kolekcija – Lietuvos dailės kūrinių rinkinys bei Rytų meno kolekcija.

Rūmai
-----

Paveikslų galerija įkurta 1978 m. specialiai galerijai pastatytuose rūmuose. Jų autoriai – architektai Liucija Gedgaudienė ir Jonas Navakas. Trijų aukštų rūmų planinė struktūra – laužytas stačiakampis. Pirmajame aukšte veikia parodų salė, vestibiulis, drabužinė ir kavinė. Antrajame įrengtos trys parodų salės ir auditorija renginiams, trečiajame aukšte - keturios ekspozicijų salės. Ekspozicijoms taip pat naudojami vestibiuliai visuose aukštuose prie salių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kauno paveikslų galerija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 621 psl.
2. ↑   Kauno paveikslų galerija

Nuorodos
--------

* Kauno paveikslų galerija
**Gonçalo Vieira**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Gonçalo Bragança de Oliveira Vieira |
| Gimimo data | 1998 m. sausio 31 d. (26 metai) |
| Gimimo vieta | Lisabona, Portugalija |
| Ūgis | 190 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Jaunimo klubai |
| 2009–2010  2010–2020 | Odivelas FC  Sporting CP |
| Profesionalūs klubai\* |
| 20??–2020  2017–20182019–20192020–202120212022–20232024– | Sporting CP → *CDC Montalegre* (skol.)→ *CF Santa Iria* (skol.)SU SintrenseVracos „Botev"  Gargždų „Banga" Valletta FC | 00 0(0)07 0(0)19 0(0)19 0(0)07 0(0)43 0(1)09 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2024 m. balandžio 18 d.. |

**Gonsalas Bragansa de Oliveira Vieira** (*Gonçalo Bragança de Oliveira Vieira*; g. 1998 m. sausio 31 d.) – Portugalijos futbolininkas, gynėjas. 

Kitados atstovavo Portugalijos U-17 ir U-19 jaunimo rinktinėms. Žaidė Lietuvoje, atstovavo Gargždų „Bangai".

Karjera
-------

Sporting CP sistemoje išaugdytas futbolininkas. Atstovavo šio klubo jaunimo ekipoms.

2017 m. vasarą nuomos pagrindais perėjo į CD Cultural de Montalegre. Vėliau grįžo į Sportingą.

2018 m. vasarą nuomos pagrindais perėjo į CF Santa Iria. Vėliau sugrįžo į Sportingą.

2020 m. vasarą tapo SU Sintrense nariu.

Nuo 2021 m. vasaros atstovavo Vracos „Botev" (Bulgarijoje). Turėjo dvejų metų sutartį. Debiutavo 2021 m. liepos 26 d. rungtynėse prieš PFK Arda, kurios baigėsi nulinėmis lygiosiomis. Klubas ir žaidėjas nutraukė sutartį bendru susitarimu. Per laiką, praleistą Bulagarijoje, sužaidė septynerias rungtynes, o jo atstovaujamas klubas iškovojo vieną pergalę, dvi lygiąsias ir keturis kartus turėjo pripažinti varžovų pranašumą.

### Gargždų „Banga"

2022 m. sausio mėn. pranešta, kad pratęsta sutartis ir žaidėjas atstovaus Gargždų „Bangos" klubui ir 2022 m. sezone.

2023 m. vasario 1 d. tapo žinoma, kad žaidėjas lieka klube.

### „Valletta" klubas

2024 m. m. sausio mėn. tapo žinoma, kad futbolininkas keliasi į Valletta FC (Malta).

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **Gargždų „Banga"** | 16 | 1 |
| **2023** | **Gargždų „Banga"** | 27 | 0 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa;

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* SOFASCORE
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
* Transfermarkt
* Playmakerstats
* fkbanga.lt svetainė
50°24′53″ š. pl. 80°14′27″ r. ilg.﻿ / ﻿50.41472°š. pl. 80.24083°r. ilg.﻿ / 50.41472; 80.24083

| „Spartak" stadionas |
| --- |
| Rungtynės „Spartak" stadione |
| Oficialus pavadinimas | Стадион Спартак |
| Vieta | Semėjus, Kazachstanas |
| Atidarytas | 1966 m. |
| Savininkas | Semėjaus miestas |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 8 000 žm. |
| Lauko matmenys | 105х68 m |

**„Spartak" stadionas** (kaz. *Стадион «Спартак»*) – futbolo stadionas Semėjaus mieste (Kazachstane).

Istorija
--------

Atidarytas 1966 m. Talpina 8 500 žiūrovų.

2003 m. vyko stadiono rekonstrukcija (pagal UEFA reikalavimus).

2013 m. vyko kapitalinė renovacija. Buvo pakeisti bėgimo takai apie stadioną, įrengta šiuolaikiška švieslentė, atnaujinti pagalbiniai pastatai, pagerinta stadiono dangos kokybė bei atlikti kiti darbai.

Apie stadioną
-------------

Danga natūrali (žolė). Matmenys 105х68.

Stadione žaidė FK Spartak Semej. 2016 m. komanda buvo išformuota.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  На реконструкцию центрального стадиона «Спартак» в Семипалатинске выделено 25 млн тенге[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* arnapress.kz informacija
* Pasaulio stadionai (Kazachstanas) Archyvuota kopija 2010-05-28 iš Wayback Machine projekto.
* Apie stadioną *Sports.ru* svetainėje (rusų kalba)
* Miesto svetainės informacija
**Carlos Roa**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Carlos Ángel Roa |
| Gimimo data | 1969 m. rugpjūčio 15 d. (54 metai) |
| Gimimo vieta | Santa Fė, Argentina |
| Ūgis | 1,91 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | vartininkas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1988–1993 1994–1997 1997–20022002–20042005–2006 | Racing ClubLanúsMallorcaAlbacete Olimpo | 109 (0)107 (0)75 (0) 53 (0)27 (0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 1997–1999 | Argentina Argentina | 16 (0) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys {{{ntupdate}}}. |

**Karlosas Anchelis Roa** (*Carlos Ángel Roa*; g. 1969 m. rugpjūčio 15 d.) – buvęs Argentinos futbolininkas, rungtyniavęs vartininko pozicijoje.

Karjerą padėjo 1988 m. Argentinos klube „Racing Club de Avellaneda", tapo jo pagrindiniu vartininku. 1994 m. perėjo į „Club Atlético Lanús", su juo 1996 m. laimėjo CONMEBOL taurę. Nuo 1997 m. pradėjo rungtyniauti Ispanijos klube „RCD Mallorca", ir nors šis iškrito iš La Ligos, bet su juo žaidė *Copa del Rey* finale bei laimėjo Ispanijos supertaurę. Po 1999 m. sezono Roa dėl religinių priežasčių (buvo aktyvus Septintosios dienos adventistų bažnyčios narys) paskelbė apie karjeros pabaigą. Beveik po metų jis visgi grįžo į „RCD Mallorca", bet jau buvo atsarginiu vartininku, užleisdamas poziciją tautiečiui Leo Frankui. 2002 m. Roa perėjo į „Albacete Balompié" ir padėjo šiam klubui po ilgos pertraukos patekti į La Ligą. Tačiau kitą sezoną Roa buvo diagnozuotas vėžys, jis buvo operuojamas, jam taikyta chemoterapija, todėl žaisti nebegalėjo. Vėliau žaidėjas dar žaidė mėgėjiškuose Balearų klubuose, o 2006 m. baigė karjerą Argentinos klube „Olimpo de Bahía Blanca".

Karlosas Roa už Argentinos nacionalinę rinktinę žaidė vos dvejus metus, tačiau buvo pagrindiniu komandos vartininku 1998 m. pasaulio čempionate. Jame Roa ypač pasižymėjo sėkmingu žaidimu 11 m baudinių serijoje prieš Angliją, o grupės etape nepraleido nei vieno įvarčio.

Baigęs futbolininko karjerą, Roa dirbo „Club Atlético Brown" vartininkų treneriu, vėliau „Club Sportivo Ben Hur" trenerio asistentu.

Karlosas Roa turėjo pravardę *Lechuga* („salota"), todėl, kad griežtai laikėsi vegetariškos dietos.

Laimėjimai
----------

* **Racing**:
	+ Supercopa Sudamericana: 1988 m.

* **Lanús**
	+ Copa CONMEBOL: 1996 m.

* **Mallorca**:
	+ Supercopa de España: 1998 m.
	+ Ricardo Zamora trofėjus: 1997–98 m.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Prancūzija 1998 | ketvirtfinalis | 5 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Bolivija 1997 | ketvirtfinalis | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Carlos Roa profilis svetainėje National-Football-Teams.com
Baltasis švyturys 200 litų banknoto reverse
**Baltasis švyturys** – švyturys, stovėjęs Klaipėdos Šiaurinio molo gale. Atidarytas 1884 m. gruodžio 16 d. Įrengtas ant paaukštinto molo galo, bokšto aukštis siekė 8,5 m, tamsiuoju paros metu švyturyje degė raudona šviesa, kurią skleidė 500 HK galingumo elektros žiburys. Baltuoju švyturys pavadintas dėl to, kad mūras buvo tinkuotas ir nudažytas baltai.

Ant Pietinio molo 1927 m. įrengtas kitas kelią į Klaipėdos uostą žymintis švyturys, kuriame degė žalia šviesa; geležinės fachverkinės konstrukcijos bokšto aukštis siekė 7,35 m. Švyturiams aptarnauti ant Šiaurinio ir Pietinio molų nutiesti siaurojo geležinkelio bėgiai, jais į švyturius gabenta anglis. 1931 m. sausio 6 d. Šiauriniame mole pradėjo veikti nautofonas, kuris tvyrant rūkui kas 30 sekundžių skleidė ilgą, trumpą ir vėl ilgą garsą, taip perspėjant laivus.

Baigiantis Antrajam pasauliniam karui, 1945 m. sausį ir Baltąjį, ir Pietinio molo švyturį traukdamiesi susprogdino hitlerininkai. Sovietiniais laikais švyturio nuspręsta neatstatyti, jo vietoje pastatyta geležinė konstrukcija.

Baltasis švyturys buvo pavaizduotas 1922 m. prieš Lietuvai atgaunant Klaipėdos kraštą, išleistame 10 markių banknote, vaizduotas prieškariniuose nepriklausomos Lietuvos pašto ženkluose, senesniuose atvirukuose, kur Klaipėda įvardijama *Memel*. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, šis švyturys buvo pavaizduotas 200 litų banknoto, išleisto 1997 m. reverse.

Kaip buvęs istorinis objektas, į kultūros paveldo objektų registrą Baltasis švyturys neįtrauktas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Baltasis švyturys* Archyvuota kopija 2023-01-28 iš Wayback Machine projekto.. Krastogidas.lt. Nuoroda tikrinta 2023-01-28.
2. 1 2 3 4 5 6 7  Vidmantas Matutis. *Siūloma atstatyti Baltąjį švyturį*. Klaipėda, 2022-01-16. Nuoroda tikrinta 2023-01-28.
3. 1 2 3  Vytautas Gocentas. *Baltasis švyturys*. Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-01-28.
4. ↑  Vidmantas Matutis. *Viltys ir abejonės dėl Baltojo švyturio*. Klaipėda, 2022-06-11. Nuoroda tikrinta 2023-01-28.
| Kalniškės mūšis |
| --- |
| Priklauso: Lietuvos partizaninis karas |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1945 m. gegužės 16 d. |
| Vieta | Kalniškės miškas, Lietuva |
| Rezultatas | Tarybų Sąjungos pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
| Lietuva Partizanai | Tarybų Sąjunga NKVD |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| J. Neifalta-Lakūnas | mjr. Jacenka, mjr. Buiničius |
| Pajėgos |
| 90  | Kelis kartus daugiau nei partizanų |
| Nuostoliai |
| 45 (partizanų duomenimis), 65 (sovietų duomenimis) | 400 (partizanų duomenimis), 4 (NKVD duomenimis) |

**Kalniškės mūšis** (1945 m. gegužės 16 d.) – vienas didžiausių Lietuvos partizanų mūšių su reguliaria sovietų kariuomene. 

Apie Kalniškės miške susibūrusius partizanus NKVD iš savo informatorių ir agentų sužinojo 1945 m. balandžio mėn. NKVD ėmė ruošti puolimui ir apie Simne besitelkiančius priešus partizanai sužinojo gegužės 15 d. Savo operaciją Alytaus apskrities Simno valsčiaus NKVD kariuomenės 220-asis Kutuzovo ordino pulkas (vadovavo majoras Jasenka bei štabo viršininkas majoras Buiničius), talkinant Simno stribams pradėjo gegužės 16 d. NKVD kariuomenė apsupo 60–120 partizanų, vadovaujamų J. Neifaltos-Lakūno. Nuo puolančiųjų partizanai gynėsi įsitvirtinę gana aukštoje Meškakalnio kalvoje stačiais šlaitais. Partizanai iš apsupimo prasiveržė tik sutemus. Žuvo daugiau nei 40 partizanų ir apie kelis šimtus jų priešų. Žuvusių partizanų palaikai atvežti į Simną ir išniekinti aikštėje. Po trijų dienų užkasti Simno ežero pakrantėje netoli Simno kapinių.

Atminimas
---------

1988 m. palaidojimo vietoje pastatytas kryžius. Vietą pažymėjo ir kryžių pagamino bei pastatė Kalniškės mūšio dalyvis Edmundas Austrevičius. 1989 m. partizanai perlaidoti Simno kapinėse, pastatytas paminklas. 1990 m. žuvusiems partizanams pastatytas paminklas Kalniškės mūšio vietoje.

Kiekvienais metais nuo 1988 m. gegužės viduryje Simne susirenka Kalniškės mūšio veteranai, žuvusiųjų giminės ir artimieji. 2005 m. dalyvavo prezidentas Valdas Adamkus.

Nuorodos
--------

1. ↑  istorikas.lt Kalniškės mūšis
2. ↑  genocid.lt Kalniškės mūšis
3. 1 2  bernardinai.lt R.Baškienė Kalniškės mūšis
4. ↑  Dainius Noreika Kalniškės mūšis: laisvės kovų paveikslo detalė//Genocidas ir rezistencija, 2012, 1 (31). P.101
5. ↑  turizmogidas.lt Kalniškės mūšio vieta (didžiausias partizanų mūšis)
6. ↑  K.Dobkevičius. Paminėtas Kalniškės partizanų mūšis//XXI amžius. Nr.40
**Cunejasu Mijamoto**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | 宮本恒靖 |
| Gimimo data | 1977 m. vasario 7 d. (47 metai) |
| Gimimo vieta | Osaka, Japonija |
| Ūgis | 1,76 m |
| Svoris | 72 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1995-20062007-20082009-2011 | Gamba OsakaRed Bull SalzburgVissel Kobe | 295 (7)21 (0)38 (1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2000-2006 | Japonija Japonija | 71 (3) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2010 m.. |

**Cunejasu Mijamoto** (宮本恒靖; g. 1977 m. vasario 7 d.) – karjerą baigęs japonų futbolininkas, buvęs Japonijos rinktinės kapitonas.

Prieš pradėdamas profesionalo karjerą žaidė Došišos universitete ir Ikuno aukštojoje mokykloje, vėliau žaidė Gamba Osaka jaunimo komandoje ir Kongou FC klube, o nuo 1995 metų žaidė Osakos „Gamba" klube.

2011 m. gruodžio 19 d. baigė profesionalo karjerą.

Nacionalinėje komandoje debiutavo 2000 m. birželio 18 dieną rungtynėse prieš Bolivijos vienuolikę. Po prasto pasirodymo 2002 metų pasaulio čempionate neteko vietos startinėje sudėtyje, bet 2003 metų gale vėl susigrąžino trenerio pasitikėjimą ir atgavo kapitono pareigas. Su rinktine žaidė dvejas 2006 m. pasaulio čempionato rungtynes.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Korėja-Japonija 2002 | aštuntfinalis | 4 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| Vokietija 2006 | I etapas | 2 | 0 | 2 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Kinija 2004 | 1 vieta | 6 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Nuorodos
--------

1. ↑  Cunejasu Mijamoto profilis svetainėje National-Football-Teams.com
2. ↑
**Club San José**| Vaizdas:Club Deportivo San José.png |
| **Pavadinimas** | Club Deportivo San José |
| **Įkurtas** | 1942 m. kovo 19 d. |
| **Stadionas** | Chesuso Beniteso vardo stadionas, Orūras |
| **Talpa** | 33 000 |
| **Vadovas** | Bolivija nežinomas |
| **Vyr. treneris** | Bolivija nežinomas |
| **Lyga** | nežinoma |
| **2024** | TBA |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Club Deportivo San José**, o trumpai vadinamas **Club San José** – Bolivijos futbolo klubas iš Sud Karangos provincijos (Orūro departamentas).

Namų rungtynes žaidžia Chesuso Beniteso vardo stadione (isp. *Estadio Jesús Bermúdez*), Orūro mieste talpinančiame 33 tūkst. žiūrovų.

Istorija
--------

Įkurtas 1942 m. kovo 19 d. ir vadintas **Club Deportivo San José**.

Laimėjimai
----------

**Primera División**
 **Čempionai (4):** 1955, 1995, 2007-C, 2018-C
**Segunda División**
 **Nugalėtojai (?):**

Spalvinė gama
-------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Club San José** | **Club San José** |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bolivijos čempionatai: sezonai ir nugalėtojai

Nuorodos
--------

* [ Oficiali klubo svetainė]
* [ facebook paskyra]
* [ SOCCERWAY]
* [SOFASCORE]
* [ FLASHSCORE]
* [ Transfermarkt]
* Globalsportsarchive
| Palių mūšis |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1945 m. rugpjūčio 5-9 d. |
| Vieta | Žuvinto palios ir Buktos miškas, Lietuvos TSR |
| Rezultatas | Partizanų pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
|  Lietuvos partizanai |  LTSR |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| Sergijus Staniškis-Litas |  ? |
| Nuostoliai |
| 12-17 | ~100 |

**Palių mūšis** – kautynės, įvykusios 1945 m. rugpjūčio 5-9 d. Žuvinto paliose bei Buktos miške tarp Lietuvos partizanų ir LTSR lojalių pajėgų.

Pasiruošimas
------------

Žuvinto ežero ir palių prieigų valymas pradėtas 1945 m. balandžio 18 d. kuomet į apylinkes perkelti papildomi NKVD daliniai. Į balandžio 22-23 vykusį susirėmimą tarp NKVD ir partizanų buvo iškviesta ir reguliarioji kariuomenė.

Eiga
----

1945 m. rugpjūčio pradžioje palias puolė NKVD užnugario apsaugos kariuomenės 132-ojo pasienio pulko ir jungtinio pasienio būrio pajėgos. Žuvinto ežerą ir palias apsupo šarvuočiai, mūšyje naudota ir aviacija, bombardavusi manomas partizanų buvimo vietas. Kovotojų transportavimui NKVD naudojo valtis. Mūšiui užsitęsus savaitę, Sergijus Staniškis-Litas nurodė Dzūkų būriui atsitraukti į Buktos miško ir palių pakraštį, kitam būriui – užsimaskuoti Žuvinto ežero salose. Sutemus užsimaskavęs būrys surengė pasalą, kurios metu buvo nuskandintos kelios NKVD pajėgų valtys su kovotojais. Pasalai pavykus, partizanai išsiskirstė ir atsitraukė iš apsupimo.

Pasekmės
--------

NKVD pajėgos, patyrusios didelių nuostolių 1945 m. rugpjūčio mėnesį, atsisakė stambių karinių operacijų. Iki partizaninio pasipriešinimo pabaigos vykdyti tik atskirų miško kvartalų valymai.

Pastabos
--------

1. ↑  Alytaus NKVD duomenimis
2. ↑  Partizanų duomenimis

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  „Palių mūšis". Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras. 2005-08-30. Nuoroda tikrinta 2014-12-12.
2. ↑  Čekutis, Ričardas; Žygelis, Dalius (2006-05-15). „Laisvės kryžkelės (XVI). Didieji partizanų mūšiai". Bernardinai.lt. Nuoroda tikrinta 2014-12-15.
3. ↑  *Palių mūšis, Palių kautynės, Palių‑Žuvinto mūšis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 330-331 psl.
|  |
| --- |
| Dinamika |
| Kilmė | Kaunas, Lietuvos vėliava Lietuva |
| Žanrai | Popmuzika, synthpop, eurodance |
| Kūrinių kalbos | lietuvių |
| Aktyvumo metai | 1992– |
| Įrašų kompanija | Pūkas, Bomba Records, Muzikinė partija, Vezha Records |
| Nariai |
| Gintautas Brokas (1992–)Irma Jurgelevičiūtė (1993–1999, 2003, 2024–) |
| Buvę nariai |
| Viktorija Mauručaitė (1992, 1999–2001)Vaida Korsakaitė (2001–2004) |

**Dinamika** – Lietuvos popmuzikos grupė, įkurta 1992 m. Kaune.

Istorija
--------

Savo susikūrimo pradžioje grupė dar vadinta „Saulės vaikai". 1992 m. įkurtos grupės pagrindą sudarė Gintautas Brokas ir vokalistė Viktorija. Su ja „Dinamika" įrašė savo pirmąjį albumą *Viskas bus gerai* bei dalyvavo Lietuvos TV konkurse „Jaunimo estrada '92", kuriame užėmė 2 vietą.

1993 m. vietoje Viktorijos vokaliste tapo Irma Jurgelevičiūtė. 1993 metų rudenį „Dinamika" išleido antrąjį albumą „Nakties laiškai", o 1994 m. – „Meilės žaidimai". Tais pačiais metais grupė dalyvavo pramoginės muzikos festivalyje „Pop Art", „Jaunimo estradoje" (užėmė 3 vietą). „Pop TV" rinktame žiūrovų rinktame 1994 m. populiariausių grupių dešimtuke „Dinamika" buvo antra.

1995 m. grupė laimėjo festivalio „Pop Art" didįjį prizą, žiūrovų simpatijų prizą, o vokalistė Irma išrinkta festivalio *Miss*. Be to, „Dinamika" laimėjo 1995 m. „Jaunimo estradą", „Pop TV" rinkimuose išrinkta populiariausia metų grupe. „Dinamika" išleido dar kelis albumus (1997 m. jubiliejinį rinktinių dainų albumą „Penki"), 1997 m. dalyvavo festivalyje „Nida '97".

1998 m. grupė surengė didelį koncertinį turą po Lietuvą, taip pat koncertavo JAV, dalyvavo festivalyje „Nida '98".

1999 m. vietoje Irmos Jurgelevičiūtės į vokalistės vietą grįžo Viktorija. Su ja 2000 m. įrašė albumą „Atgal į ateitį". 2001–2004 m. vokaliste buvo Vaida, tačiau 2003 m. įrašė jubiliejinį dešimtmečio albumą su abiem vokalistėmis – Vaida ir Irma.

2024 m. „Dinamika" (Gintautas Brokas ir Irma Jurgelevičiūtė) surengė jubiliejinį trisdešimtmečio koncertinį turą.

Diskografija
------------

* *Viskas bus gerai* (MC 1992, MC perleidimas 1995 m.)
* *Nakties laiškai* (MC, 1993 m.)
* *Meilės žaidimai* (MC, 1994 m.)
* *Išprotėjęs pasaulis* (MC 1995 m. CD 1996 m.)
* *Saldi nuodėmė* (MC 1996 m. CD 1997 m.)
* *5* (MC, CD 1997 m. – kompiliacinis)
* *13mt* (MC, CD 1998 m.)
* *Atgal į ateitį* (MC, CD 2000 m.)
* *Saulės vėjas* (MC, CD 2001 m.)
* *Aš pavogsiu tave* (MC, CD 2002 m.)
* *Irma & Dinamika – 10 metų «Maratonas tęsiasi»* (MC, CD 2003 m. – kompiliacinis)
* *Aistros* (MC, CD 2004 m.)
* 30 (CD, LP 2024 m.)

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  Dinamika, *music.lt*
2. ↑  Jubiliejų mininti „Dinamika" gerbėjams arenose paruošė staigmeną: „Svajojome apie tai 20 metų", *15min.lt*
3. ↑  Dinamika, *discogs.com*
| *„Paskutinė Vakarienė"* |
| --- |
|  |
| Menininkas | Leonardas da Vinčis |
| Metai | 1495-1498 |
| Meno kryptis | Aukštasis Renesansas |
| Medžiagos, technika | freska, tempera ant mastikos, grunto |
| Matmenys | 460 cm × 880 cm |
| Miestas (vieta) | Santa Marija dele Gracijė, Milanas |
| Muziejus |  |

**Paskutinė vakarienė** (it. *Il Cenacolo, L'Ultima Cena*) – Leonardo da Vinčio freska. Nuo 1495 m. iki 1498 m. Leonardas dirbo prie savo vieno žymiausių darbų, freskos „Paskutinė vakarienė". Paveiksle vaizduojama Jėzaus ir 12 apaštalų paskutinės vakarienės scena, aprašyta Evangelijoje pagal Joną – ypač akimirkos po to, kai Jėzus sužino apie vieno iš apaštalų išdavystę. Šis piešinys laikomas vienu labiausiai atpažįstamų Leonardo da Vinčio darbų.

„Paskutinė vakarienė" – gilaus monumentaliosios tapybos dėsnių supratimo pavyzdys. Ji nutapyta ant siauros sienos didžiulėje, pailgoje salėje – Šv. Marijos Maloningosios bažnyčios (*Santa Maria delle Grazie*) vienuolyno Milane valgomajame. Freskos figūros pusantro karto didesnės už natūralias, tad salėje jos pirmiausia ir atkreipia dėmesį. Leonardui nepavyko eksperimentas (jis panaudojo naują, savo paties išrastą sienų gruntavimo būdą ir naujos sudėties temperą, su kuria galima buvo tapyti lėtai, su pertraukomis) Jis tapė aliejumi su tampera ant drėgnos sienos – ši pradėjo blukti ir trupėti dar kūrėjui esant gyvam. Tačiau eksperimentatorius nenumatė, kad vienuolynas įsikūręs pelkėtoje žemumoje. 1499 m. vasario 2 d. vienuolyną apsėmė. Vanduo ilgai stovėjo ant plytinių valgyklos grindų. „Paskutinė vakarienė" buvo pasmerkta sunykti. Potvyniai kartojosi, nuo atsiradusios drėgmės ir nuo sklindančių iš virtuvės garų kūrinys apsitraukė pelėsiais.

Kristaus kojų vietoje vienuoliai iškirto duris, kad būtų patogiau nešioti valgį. Vėliau Napoleono kareiviai padarė valgykloje arklides ir sienose išgriovė praėjimus arkliams.

Nuo drėgmės rietėsi ir krito plonas dažų sluoksnis. Jokie restauravimai nepadėjo arba padėjo labai mažai. Antrojo pasaulinio karo metu, 1943 m. vienuolyną beveik visiškai sugriovė bomba. Išliko tiktai apsauginiais smėlio maišais apkrauta siena su „Paskutinės vakarienės" freska. O kai baigėsi karas, vėl buvo pradėta likučių restauracija. Darbas truko 7 metus, iki 1954 m. Buvo nuimti visi vėlesni sluoksniai. Dabar, vietomis sužalota freska, vėl sutvirtinta. Net ir gerokai suniokota „Paskutinė vakarienė" palieka neišdildomą įspūdį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  The Last Supper Leonardo da Vinci 1452-1519
2. ↑  Leonardo Da Vinci's 'The Last Supper' reveals more secrets
*Kitos reikšmės – Nača.*

| Nočia |
| --- |
| Nočia ties Kalviais Nočia ties Kalviais |
| **Ilgis** | 24,6 km |
| **Baseino plotas** | 122,7 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,84 m³/s |
| **Ištakos** | Senkonių apylinkės |
| **Žiotys** | Ūla |
| **Šalys** | Lietuva, Baltarusija |

**Nočia** (blrs. *Нача*) – upė Lietuvoje ir Baltarusijoje; Ūlos dešinysis intakas (Merkio baseinas). Prasideda prie Senkonių kaimo, 5 km į pietryčius nuo Vydenių. Teka pietų kryptimi: 5 km Lietuvos teritorija (Varėnos rajonas), 14 km Lietuvos–Baltarusijos valstybine siena ir 6 km Baltarusijos teritorija (Varenavo rajonas). Įteka į Ūlą 66 km nuo jos žiočių, 13 km į pietvakarius nuo Rodūnios.

Vidurupio vaga sureguliuota. Prie upės gyvenviečių nedaug (Kriviliai, Melekonys, Panočiai, Kalviai, Nočia), didžiąją baseino dalį užima miškai ir pelkės.

Etimologija
-----------

Upėvardis laikomas baltiškos kilmės, tačiau jo etimologija neaiški. Vladimiras Toporovas siejo su šaknimi *\*nāt-/nāk*, esančia žodžiuose latv. *nākt* „eiti", liet. *nokti* „bręsti". Kitas bandymas upėvardį sieti su lot. *natō* „plaukti, tekėti", sen. gr. νότιος, νοτερός *šlapias, drėgnas*, dak. *net-* „tekėti", skr. स्नाति = IAST: *snāti* „maudo", taip pat sen. saks. *nat* „šlapias, drėgnas", got. *natjan* „šlapinti".

Kita vertus, Nočios upės Vitebsko srityje pavadinimą bandyta aiškinti finougriškais žodžiais: perm. *nadz, natj* „purvas, dumblas, mulvė", *natša, naša* „puta", suom. *nätä* „pliurzė, draba", *natta* „glitėsiai, mūsai", est. *näsj* „valkšnus, klampus".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Nočia*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 215-216
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
4. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 44.

* *Nacza*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. VI (Malczyce — Netreba). Warszawa, 1885, 853 psl. **(**lenk.**)**
Vaizdas:Maierhöfen Pfarrkircho Orgelempore Pfingstwunder.jpg**Sekmìnės** – krikščionių Šventosios Dvasios nužengimo į žemę šventė. Šis įvykis yra aprašytas Biblijoje, Apaštalų darbų knygos 2 skyriuje.

Yra laikoma, jog iki tol Šventoji Dvasia buvo tik ant atskirų Dievo pateptųjų žmonių, pvz. pranašų, karalių. Nuo Sekminių dienos, Šventoji Dvasia apsigyvena kiekviename tikinčiajame.

Tradicijos Lietuvoje
--------------------

Baltų tikėjime – (*Beržų garbinimo šventė*) – šventė, švenčiama sekmą (septintą) savaitę po Velykų.[reikalingas šaltinis] Jos metu garbinama gamta – augalija bei naminiai gyvuliai. Sekminių šventės ritualuose didelis dėmesys buvo skiriamas augalams. Gamta gegužės – birželio mėnesiais jau būna sužaliavusi, kupina vegetacinių galių. Kita vertus, jos situacija pavojinga, tarsi kritinė. Žydėjimas – tai kartu ir vaisiaus mezgimosi pradinė stadija. Vaisiui užsimegzti reikia palankių sąlygų. Augaluose glūdinčių vegetacinių potencijų skatinimui, besimezgančio vaisiaus išsaugojimui skirta daugelis Sekminių apeigų. Žmonės lankydavo javus, dainuodami tam skirtas dainas. Javų lauke būdavo rengiamos vaišės, vadintos *sambariais*. Tikėta, kad laukų apėjimas atlieka apsauginę funkciją, juos pašventina, o vaišės javų lauke – tai auka žemei.

Ypač didelis dėmesys skiriamas jauniems berželiams, kurie senovės baltų tikėjime laikyti žmogaus ir gyvūnijos protėviu. Beržas simbolizavo Visatos amžinumą, gimimą, mirtį ir atgimimą, taip pat ir visą pasaulį (šakos – dangų, kamienas – žemę, šaknys – požemį). Dėl to per Sekmines namai ir kiemas būdavo apkaišomi sužaliavusiais berželiais. Taip pat būdavo pinami vainikai iš beržų ir jais puošiamos karvės, kad duotų daugiau pieno. Šeimininkės už apvainikuotas karves atsilygindavo piemenėliams „melstuvėmis": kiaušiniais, sviestu, sūriu, pyragu. Po to piemenys suruošdavo šventę, vadinamą piemenų pautienę.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sekminės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  *Sekminės*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-04-18.
2. ↑  Apd 2,1-47. *Biblija, arba Šventasis Raštas*. Lietuvos Biblijos draugija, Vilnius, 2022.

Literatūra
----------

* Mitologijos enciklopedija, II tomas, Vilnius, 1999.

| **Tradicinės Lietuvos krikščionių kalendorinės šventės** |
| --- |
| Adventas **·**  Kūčios **·**  Kalėdos **·**  Trys karaliai **·**  Mėsiedas **·**  Grabnyčios **·**  Užgavėnės **·**  Pelenų diena **·**  Gavėnia **·**  Verbų sekmadienis **·**  Didžioji savaitė **·**  Velykos **·**  Atvelykis **·**  Šeštinės **·**  Sekminės **·**  Devintinės **·**  Žolinė **·**  Vėlinės **Svarbesnės šventųjų dienos**: Kazimierinės (03.04) **·**  Juozapinės (03.19) **·**  Šv. Stanislovas (04.11) **·**  Jurginės (04.23) **·**  Joninės (06.24) **·**  Petrinės ir Povilinės (06.29) **·**  Šv. Rokas (08.16) **·**  Šv. Baltramiejus (08.24) **·**  Mykolinės (09.29) **·**  Visi šventieji (11.01) **·**  Šv. Martynas (11.11) |
| **Tradicinės lietuvių šventės** |
| Žiemos saulėgrįža **·**  Kūčios **·**  Pusiaužiemis **·**  Užgavėnės **·**  Rasos **·**  Žolinė **·**  Ilgės  |