recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Mobilasangl. *Mobile* |
| --- |
|        |
| *Mobilo panorama* |
|  |
| 

MobilasMobilas

30°41′40″ š. pl. 88°02′35″ v. ilg.﻿ / ﻿30.69444°š. pl. 88.04306°r. ilg.﻿ / 30.69444; 88.04306﻿ (Mobilas)Koordinatės: 30°41′40″ š. pl. 88°02′35″ v. ilg.﻿ / ﻿30.69444°š. pl. 88.04306°r. ilg.﻿ / 30.69444; 88.04306﻿ (Mobilas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Alabama Alabama |
|  |
| **Meras** | Sandy Stimpson |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 195 111  |
| **Plotas** | 412,8 km² |
| **Tankumas** (2010) | 473 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | cityofmobile.org |
|  **Vikiteka** | Mobilas |

**Mobilas** (angl. *Mobile*) – trečias pagal dydį miestas Alabamos valstijoje. 2010 metais mieste gyveno 195,111 žmonių. Miestą 1702 metais įkūrė prancūzų kolonistai, per pirmuosius 100 gyvavimo metų Mobilas priklausė Prancūzijai, Didžiajai Britanijai, bei Ispanijai. Pirmą kartą JAV dalimi miestas tapo 1813 metais, tačiau 1861 metais Alabamos valstijai atsiskyrus nuo JAV, Mobilas tapo Amerikos Valstijų Konfederacijos dalimi, konfederacijai žlugus 1865 metais miestas vėl tapo JAV dalimi.

Miestas yra įsikūręs prie Mobilo upės ir Mobilo įlankos esančios šiaurinėje Meksikos įlankos dalyje. Mobilas yra vienintelis jūrų uostas Alabamos valstijoje, tad prekyba visuomet buvo svarbia ekonomine miesto dalimi. Dabar Mobilas yra dešimtas pagal dydį JAV uostas.
| **Meyer Juzint** |
| --- |
| Gimė | 1924 m. birželio 15 d.Šeduva, Lietuva |
| Mirė | 2001 m. spalio 3 d. (77 metai)Čikaga, JAV |
|  |
| Veikla | Mokytojas, rašytojas. |

**Mejeris Juzintas** (1924 m. birželio 15 d. Šeduvoje, Lietuva – 2001 m. spalio 3 d. Čikagoje, JAV) – mokytojas, rašytojas.

Biografija
----------

Gimė 1924 m. birželio 15 d. Šeduvoje. Iki Antrojo pasaulinio karo pradžios mokėsi Vilijampolės ješivoje. Buvo įkalintas Aušvico ir Bergen-Belseno koncentracijos stovyklose. Išvadavus Bergen-Belseno stovyklą, išvyko į JAV, kur XX a. 5-ojo dešimtmečio pabaigoje gavo mokytojo darbą vienoje iš Čikagos ješivų. Nuo pat 1950 m. iki 2000 m. visą laiką dirbo mokytoju, itin gerai išmanė Talmudą ir Bibliją. Parašė kelias knygas apie Talmudo ir žydų filosofiją. Mirė 2001 m. spalio 3 d. Čikagoje, palaidotas Izraelyje.

Knygos
------

* Juzint, Meyer (1947). *Blutike lider*
* Juzint, Meyer (1957). *Nehamat Meʹir*
* Juzint, Meyer (1960). *Shire Metsar Ve-Tikvah*
* Juzint, Meyer. *Laws pertaining to prayer and tefillin*

* Meyer Juzint kapasMeyer Juzint kapas

Nuorodos
--------

* Biografija I (ang.)
* Biografija II (ang.)
* In Memoriam: Rabbi Meyer Juzint
| Bobo Diulasaspranc. *Bobo-Dioulasso* |
| --- |
| *Bobo Diulaso didžioji mečetė* |
|  |
| 

Bobo DiulasasBobo Diulasas

11°11′0″ š. pl. 4°17′0″ v. ilg.﻿ / ﻿11.18333°š. pl. 4.28333°r. ilg.﻿ / 11.18333; 4.28333﻿ (Bobo Diulasas)Koordinatės: 11°11′0″ š. pl. 4°17′0″ v. ilg.﻿ / ﻿11.18333°š. pl. 4.28333°r. ilg.﻿ / 11.18333; 4.28333﻿ (Bobo Diulasas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Burkina Faso vėliava Burkina Fasas |
| **Regionas** | Aukštutinių Baseinų regionas |
| **Provincija** | Huė provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 435 543  |
| **Altitudė** | 445 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Bobo Diulasas |

**Bobo Diulasas** (pranc. *Bobo-Dioulasso*) – antras pagal dydį Burkina Faso miestas. Yra šalies vakaruose, 350 km į pietvakarius nuo Uagadugu. Aukštutinių Baseinų regiono administracinis centras. 435,5 tūkst. gyventojų (2006 m.). Svarbus prekybinis centras (prekyba medvilne, žemės riešutais, tabaku, kita žemės ūkio produkcija). Aliejaus gamybos, tabako, siuvimo pramonė. Keliai į Uagadugu, Sikasą, Buakę. Kerta Abidžano-Uagadugu geležinkelis. Yra oro uostas.

Kultūra
-------

Bobo Diulasas svarbus ne tik Burkina Faso, bet ir visos Vakarų Afrikos kultūrinis centras. Žymus savo tradicine muzika ir architektūra. Miesto įžymybė – XIX a. pab. pastatyta tradicinių Sahelio regiono bruožų didžioji mečetė. Taip pat yra ritualinis centras Konsa, Dafros šventoji versmė, muziejus, kalvių turgus. Gausu kolonijinio laikotarpio statinių.

Istorija
--------

1897 m. įkūrė prancūzai ir prijungė prie Prancūzijos Vakarų Afrikos. 

1915–1916 m. mieste vyko sukilimas prieš kolonijinę valdžią, bet netrukus numalšintas ir įkurta karinė bazė.

Sportas
-------

* Vitesse FC – futbolo klubas.
* Namų rungtynes žaidžia Vobio stadione (pranc. *Stade Wobi*), talpinančiame 10 tūkst. žiūrovų.

Išnašos
-------

1. ↑  Vitesse FC pagal Globalsportarchive
2. ↑  Stade Wobi (talpa: 10 000) pagal Soccerway

Nuorodos
--------

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bobotov Kukas |
| --- |
| Bobotov Kukas iš rytų pusėsBobotov Kukas iš rytų pusės |
| **Aukštis** | 2523 m |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Juodkalnijos vėliava Juodkalnija |
| **Kalnynas** | Durmitoras |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Bobotov Kukas

  |
| **Koordinatės:** | 43°07′40″ š. pl. 19°02′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.12778°š. pl. 19.03333°r. ilg.﻿ / 43.12778; 19.03333Koordinatės: 43°07′40″ š. pl. 19°02′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.12778°š. pl. 19.03333°r. ilg.﻿ / 43.12778; 19.03333 |

**Bobotov Kukas** (serb. *Боботов Кук*) – aukščiausia Durmitoro kalnų masyvo, stūksančio šiaurės Juodkalnijoje, viršukalnė. Aukštis 2523 m. Ilgai manyta, kad tai aukščiausias kalnas Juodkalnijoje, bet vėliau atrasta, kad kelios Prokletijės kalnų Albanijos pasienyje viršūnės yra aukštesnės. Nuo Bobotov Kuko galima išvysti Lovčeno kalną Adrijos jūros pakrantėje, Kopaoniko ir Taros kalnus Serbijoje bei Magličiaus kalną Bosnijoje ir Hercegovinoje.

Pirmas žinomas įkopimas į Bobotov Kuką įvyko 1883 m. kuomet į kalną įkopė austrų kartografas Oskaras Baumanas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°31′19″š. pl. 26°26′50″r. ilg.﻿ / ﻿55.52192°š. pl. 26.44729°r. ilg.﻿ / 55.52192; 26.44729

|  Rimšės Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Ignalinos |
| **Savivaldybė** | Ignalinos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Rimšė |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1803 m. |

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*
**Rimšės Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Rimšės miestelyje, 8 km į rytus nuo Dūkšto, Ilgių ežero pietiniame krante.

Istorija
--------

Iki 1669 m. Feliksas Pacas Rimšėje pastatė koplyčią. 1747 m. pastatyta bažnyčia. Nuo 1749 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Senosios bažnyčios vietoje 1803 m. pastatyta nauja medinė. 1862–1863 m. veikė parapinė mokykla. 1896 m. leista pristatyti zakristiją ir priebažnytį su medinėmis kolonomis.

1925 m. įkurta parapija. Lenkijos valdymo metais Rimšėje veikė „Ryto" draugijos, Šv. Kazimiero draugijos skyriai.

Architektūra
------------

Bažnyčia kryžminio plano, vienabokštė, su trisiene apside. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

* 
* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Dozė (reikšmės).*
**Dozė** (gr. δόσις, dósis 'davinys') – preparato, naudojamo kaip vaistas ar veikiančio kaip nuodingoji medžiaga, kiekis vieno individo atžvilgiu. Arba panašiai veikiantis (gydantis ar žalojantis) spinduliuotės kiekis.

Kalbant apie vaistus tai gali būti:

* teoriškai reikalingas preparato kiekis, siekiant numatyto efekto (arba eksperimentiškai nustatytas kiekis, duodantis reikiamą efektą su tam tikra tikimybe),
* realiai individui (pacientui gydant, tiriamajam bandymuose) paskirtas preparato kiekis,
* realiai individui įvestas preparato kiekis.

Kalbant apie nuodingąsias medžiagas:

* teoriškai paskaičiuotas ar eksperimentiškai nustatytas preparato kiekis, sukelsiantis individo mirtį su tam tikra tikimybe (arba sukelsiantis tam tikros dalies individų mirtį),
* realiai individui įvestas preparato kiekis.

Vaistų dozės
------------

Dozė – tiksliai išmatuotas ligoniui skiriamo vaisto kiekis. Dozės dydis priklauso nuo to, kaip stipriai vaistas veikia organizmą, kokiu būdu jis vartojamas, koks vartotojo amžius ir sveikatos būklė, ligos pobūdis. Dozė būna gydomoji ir toksinė. Gydomosios dozės dar skirstomos į:

* minimalias (mažiausias)
* vidutines
* maksimalias (didžiausias)
	+ vienkartines
	+ paros
	+ kursines
	+ smūgines (iškart prisotina organizmą vaistinės medžiagos)
	+ palaikomąsias

Ligoniui gydyti dažniausiai vartojama vidutinė gydomoji (terapinė) vaisto dozė. Ji apskaičiuojama 20-60 metų vyrui, sveriančiam 70 kg. Jaunesniam nei 20 metų ir vyresniam nei 60 metų ligoniui vidutinė gydomoji dozė apskaičiuojama individualiai. Dozė gali būti apskaičiuota masės (gramais, centigramais, miligramais, tūrio (mililitrais) arba biologinio aktyvumo vienetais.

Vaisto dozė, sukelianti apsinuodijimą, vadinama *toksine doze*, sukelianti mirtį – *mirtinąja* (letaline) doze. Vaisto nuodingumą nusako jo veikimo platuma (intervalas tarp mažiausios ir didžiausios gydomosios dozės) ir terapinis indeksas (santykis tarp mirtinos dozės ir veiksmingos gydomosios dozės). Kuo didesnė vaisto veikimo platuma ir terapinis indeksas, tuo mažiau jis nuodingas, rečiau perdozuojamas.
**Kortizolis** – antinksčių žievės pluoštinės srities ląstelių iš cholesterolio sintetinamas gliukokortikoidas. Šis hormonas išskiriamas patiriant stresą, esant žemai gliukozės koncentracijai kraujyje.

Kortizolis skatina baltymų katabolizmą (skaidymą) ir aminorūgščių telkimą iš nekepeninių audinių: laisvos aminorūgštys yra panaudojamos gliukoneogenezei (gliukozės formavimui) kepenyse. Jis aktyvina riebalų rūgščių oksidaciją riebaliniame audinyje. Taip organizmas gauna daugiau energijos šaltinių.

Kortizolis slopina imunitetą, užkerta kelią medžiagų, kurios organizme sukelia uždegimą, išsiskyrimui. Jis taip pat skatina osteoporozės atsiradimą, slopindamas kaulų formavimąsi. Kortizolis stabdo kolageno, kuris yra svarbus jungiamojo audinio komponentas, ir vitamino D sintezę, kalcio jonų reabsorbciją plonosiose žarnose.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *Kortizolis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  *Cortisol*. Britannica Online Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2021-02-01.
| **Rina Grišina** |
| --- |
| Gimimo vardas | Rina Grišina |
| Visas vardas | Rina Grišina |
| Gimė | 1987 m. rugpjūčio 16 d. (35 metai)Naro Fominskas, RTFSR |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Rina Grišina** arba **Rina Gri** (rus. *Рина Гришина*, g. 1987 m. rugpjūčio 16 d. Naro Fominske) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

Baigė baleto mokyklą ir muzikos mokyklą smuiko ir fortepijono klasę, taip pat groja kontrabosu.

Pirmąjį savo vaidmenį filme ji atliko būdama 13 metų – filme „Nusikaltimas ir bausmė".

2012 metais baigė Sankt Peterburgo valstybinę teatro meno akademiją (Čerkasskio kursą).

Ji dalyvavo Europos projektuose, Islandijoje, Prancūzijoje, Rumunijoje.

Rusijoje vaidino komedijiniuose serialuose: „Policininkas iš Rubliovkos", „Detektyvinė Muchičiaus agentūra" ir kituose projektuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk
| Dovydiškių sutartis |
| --- |
| Priklauso: Jogailos-Kęstučio karas dėl paveldėjimo |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data: | 1380 m. gegužės 31 d. |
| Vieta: | Dovydiškės |
| Rezultatas: | Lietuvos-Lenkijos pergalė |

 |
| Susitariančios pusės |
| Jogaila | Vokiečių ordinas |
| Pasirašantieji |
| Jogaila | Vinrichas Kniprodė |
| Įsipareigojimai |
| pažadas neremti Kęstučio |  |

**Dovydiškių sutartis** – 1380 m. gegužės 31 d. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Jogailos ir Vokiečių ordino didžiojo magistro Vinricho fon Kniprodės įgaliotinių taikos sutartis, sudaryta Dovydiškėse (veikiausiai Užnemunėje).

Pasirašyta per tam tikslui surengtą medžioklę, kad nekiltų įtarimo Kęstučiui. Jogaila slapta pasižadėjo nepadėti Trakų kunigaikščiui Kęstučiui ir jo vaikams, jeigu jų valdas pultų kryžiuočiai. Jogaila siekė susidaryti saugų užnugarį kovai su maištaujančiais broliais - Polocko kunigaikščiu, pretendentu į Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sostą Andriumi ir Briansko kunigaikščiu Dmitrijumi Algirdaičiu ir karui su jų sąjungininku, Maskvos didžiuoju kunigaikščiu Dmitrijumi Doniečiu.

Dovydiškių sutartis sukėlė kovą tarp Jogailos ir Kęstučio bei kuriam laikui susilpnino Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės priešinimąsi vokiečių agresijai į lietuvių žemes.

Pavadinimą Dovydiškės (vok. *Dowidisken*) pateikė kronikininkas Vygandas Marburgietis. Kiti variantai – Daudiškės, Dorodisken. 1381 m. liepos 18 d. pro šią vietovę Kęstutis su kariuomene ėjo kariauti prie Įsruties, taigi, galima spėti, kad Dovydiškės gali būti Užnemunėje arba Rytų Prūsijoje netoli Romintos girios.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mečislovas Jučas. *Dovydiškių sutartis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 105 psl.
2. ↑  Ignas Jonynas, Lietuviškoji enciklopedija VI t. Kaunas: Spaudos Fondas, 1937 m. 1341–1344 psl.
| Zahlėزحلة |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

ZahlėZahlė

33°50′13″ š. pl. 35°55′47″ r. ilg.﻿ / ﻿33.83694°š. pl. 35.92972°r. ilg.﻿ / 33.83694; 35.92972﻿ (Zahlė)Koordinatės: 33°50′13″ š. pl. 35°55′47″ r. ilg.﻿ / ﻿33.83694°š. pl. 35.92972°r. ilg.﻿ / 33.83694; 35.92972﻿ (Zahlė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Libano vėliava Libanas |
| **Muchafaza** | Bekos muchafaza |
|  |
| **Meras** | Joseph Diab Al Maalouf |
|  |
| **Gyventojų** (2013) | 55 526  |
| **Plotas** | 8 km² |
| **Tankumas** (2013) | 6 941 žm./km² |
| **Altitudė** | ~1 000 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Zahlė |
|  |
| **Kirčiavimas** | Zachlà, Zahlė̃ |

**Zahlė** arba ***Zachla*** (arab. زحلة = *Zaḥlah*) – Libano miestas, Bekos muchafazos sostinė ir jos didžiausias miestas. Turėdamas maždaug 50 000 gyventojų, Zahlė yra trečias pagal dydį miestas Libane, po Beiruto ir Tripolio. Miestas yra 55 km atstumu nuo sostinės, šalia Beiruto-Damaskuso kelio, Libano klanų ir Bekos plynaukštės sandūroje, 1 000 m aukštyje. Zahlė žinoma kaip „Bekos nuotaka" ir „Džordžo kaimynas" dėl geografinės padėties ir patrauklumo bei vyno ir poezijos. Taip pat miestas žymus savo regione dėl patrauklaus klimato, nesuskaičiuojamų paupio restoranų ir kokybiško arako. Gyventojai daugiausia graikų katalikai ir vadinami *zahlaviais*.

Pavadinimo kilmė
----------------

Pavadinimas *Zahlė* kilo iš arabiško veiksmažodžio زحلة *zahhala*, kuris reiškė *čiuožti*, *išstumti*. Atsitiktinės nuošliaužos, kurios susidarė aplink miestą esančiuose iškirstuose miškuose ir yra šio pavadinimo kilmė.

Religija
--------

Didžiąją dalį gyventojų sudaro graikų katalikai (65 %), toliau seka maronitai (15 %) ir graikų stačiatikiai (10 %). Likusius 10 % sudaro įvairios mažumos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Azija*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Zachlà, Zahlė̃.
*Golini* kapavietės (Orvjetas) piešinys, vaizduojantis Aitą ir Phersipnei (kairėje)
**Phersipnei** arba **Phersipnai** – požemio pasaulio deivė etruskų mitologijoje; atitinka graikų Persefonę ir romėnų Prozerpiną.[1] Sutuoktinis – Aita (graikų Hado atitikmuo).[2]

Phersipnei kultas nėra paliudytas, kaip ir jos sutuoktinis Aita, ši deivė tebuvo mitologinė figūra.[2] Drauge su Aita pavaizduota etruskų kapaviečių piešiniuose, kaip antai *Tomba Golini I* (Orvjetas) bei *Tomba dell’Orco II* (Tarkvinija), taip pat ant Orvjete aptikto sarkofago (dievybių vardai nėra įrašyti).[3] Be to, rastas šią deivę vaizduojantis veidrodis (čia ji įvardyta Prosepnai).[3]

Kai kada vaizduota su gyvatėmis plaukuose.[2]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nancy Thomson de Grummond, Erika Simon. The Religion of the Etruscans, University of Texas Press, 2009, p. 46.
2. 1 2 3  Nancy Thomson de Grummond, Erika Simon. The Religion of the Etruscans, University of Texas Press, 2009, p. 57.
3. 1 2  Giuliano Bonfante, Larissa Bonfante. The Etruscan Language: An Introduction, Revised Editon, Manchester University Press, 2002, p. 203.
**Eurolygos 2017–2018 m. sezonas** – 3-asis sezonas naujo formato Eurolygos varžybose.

Formatas
--------

2018–2019 sezonas bus 3-asis Eurolygos naujo formato turnyras, kurio reguliariajame sezone žais 16 komandų. Iš 16-os komandų 11-a yra Eurolygos A licencijos savininkai, tarp jų ir Kauno „Žalgiris". Reguliariajame sezone visos 16 Eurolygos komandų tarpusavyje sužais po dvejas rungtynes – namuose ir išvykoje. Po 30 reguliariojo sezono rungtynių aštuonios geriausios komandos pateks į ketvirtfinalį. Ten serija vyksta iki trijų pergalių. Lemiamos kovos vyks finalinio ketverto principu. Finalinis ketvertas vyks Vitorijoje, Ispanijoje, Bueso arenoje.

Finalinis ketvertas
-------------------

Finalinio ketverto varžybos buvo sužaistos Vitorijos Fernando Bueso arenoje 2019 m. gegužės 17–19 d. 


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Pusfinalis |  | Finalas |
|  |  |  |  |  |  |  |
|  | gegužės 18 d. |
|  |  Turkija Fenerbahçe |  73 |   |
|  |  Turkija **Anadolu Efes** |  **92** |   |
|  |   |
|  |  | gegužės 20 d. |
|  |   |   |  Turkija Anadolu Efes |  83 |
|  |   |  Rusija **CSKA** |  **91** |
|  |  |
|  |  |
|  |  | Dėl 3 vietos |
|  | gegužės 18 d. |  | gegužės 20 d. |
|  |  Rusija **CSKA** |  **95** |  |  Turkija Fenerbahçe |  **75** |
|  |  Ispanija Real |  90 |   |  |  Ispanija **Real** |  **94** |

  


| 2018–2019 m. Eurolygos čempionas |
| --- |
| Rusija **Maskvos CSKA** |

Nuorodos
--------

* Oficialus „Eurolygos" tinklalapis
* Oficialus „Eurolygos" partneris Lietuvoje „15min" naujienų portalas

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R**Eurolygos sezonai** |
| --- |
|  |
| 
 |
|  |
| 2000–2010 | 

2000–2001 | 2001–2002 | 2002–2003 | 2003–2004 | 2004–2005 | 2005–2006 | 2006–2007 | 2007–2008 | 2008–2009 | 2009–2010 |
|  |
| 2010–2020 | 

2010–2011 | 2011–2012 | 2012–2013 | 2013–2014 | 2014–2015 | 2015–2016 | 2016–2017 | 2017–2018 | 2018–2019 | *2019–2020* |
|  |
| 2020–2030 | 

2020–2021 | 2021–2022 | 2022–2023 | 2023–2024 |

 |
*Šis straipsnis apie upelį. Apie kaimą skaitykite straipsnyje Ringovė.*

| Ringovė |
| --- |
|  Ringovė žemupyje prateka plentą. Antrame plane – Ringovės piliakalnis |
| **Ilgis** | 3,2 km |
| **Baseino plotas** | 3,7 km² |
| **Ištakos** | Saulėtekiai (Kauno raj.) |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Ringovė |

**Ringovė** – upelis Kauno rajone, priklausantis Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Įteka dešiniajame krante, 175,2 km atstumu nuo pastarojo žiočių. Vandentakio kodas LR upių klasifikatoriuje – 10011790. Upelio ilgis – 3,2 km, baseino plotas – 3,7 km².

Prasideda ties Saulėtekių kaimu, kur suformuotas tvenkinys. Aukštupyje jos vaga sureguliuota, prateka dirbamais laukais. Vidurupyje vaga natūrali, vingiuota, krantai apaugę krūmais ir medžiais, toliau – mišku. Čia 1988 m. įsteigtas 214,7 ha Ringovės entomologinis draustinis.

Žemupyje prateka pro Ringovės piliakalnį (iš rytų pusės), kerta kelią  **141**  Kaunas–Jurbarkas–Šilutė–Klaipėda , už kurio upelio vaga nukreipta į požeminį vamzdį. Juo po dirbamu lauku, ties Ringovės kaimu, pasiekia Nemuną.

Įsikūrusios gyvenvietės: Saulėtekiai, Valmantiškiai, Aukštkalniai, Ringovė.

Upėvardis *Ringóvė* kildinamas nuo žodžių *riñgė* („vingis"), *ringiúoti* („vingiuoti, rangytis").

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Nemuno intakai
* LR upių klasifikatorius

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 278
Žinomiausia glorijetė, stovinti priešais Šenbruno rūmus (Viena)
Glorijetė prie ežero *Wörthersee* (Austrija)
Glorijetė prie Versalio rūmų (Prancūzija)
**Glorijetė**, arba **glorietė** (it. *glorietta*) – nedidelis paviljono tipo statinys su kolonomis, statytas parkuose ar soduose. Glorijetė skirta grožėtis aplinkiniu vaizdu, pasislėpti nuo saulės ar lietaus. Pradėta statyti XVIII a. antroje pusėje.

Žinomiausia glorijetė yra UNESCO pasaulio paveldo Šenbruno rūmų ansamblio dalis Vienoje (Austrija). Šenbruno glorijetė pastatyta 1775 m. imperatorės Marijos Teresės parėdymu. 

Glorijete gali būti pavadinamas metalinis paukščių narvelis, panašus savo formą į šį architektūrinį objektą.

Kitos glorijetės
----------------

Kiti žinomi architektūros paminklai, kurie apibrėžiami kaip glorijetės:

* rūmų *Schloss Esterházy* sode Eizenštate, Burgenlande (Austrija)
* *Muskau* parke, prie Giorlico (Vokietija)
* *Bergpark Wilhelmshöhe* parke Kaselyje (Vokietija)
* Trogire (Kroatija)
* Karlovy Varuose (Čekija)
* *Maiers-Gloriette* Fertoboze (Vengrija)
* *Brukenthal* muziejuje Sibiu (Rumunija)
* *Villa Olmo* Kome (Italija)
* *Jardin des Plantes* Paryžiuje (Prancūzija)
* *Portmeirion* (Velsas)
* Lidso pilyje Kente (Anglija)
* *Corfe* pilyje Dorsete (Anglija)

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Glorijetė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑ . *Glorijetė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Glorioso salos
Prancūzijos Pietų Sričių vėliava
**Glorioso salos** (pranc. *Îles Glorieuses*) – salų, atolų ir akmenų grupė Indijos vandenyne. 5 km² plotą užimančios salos išsidėsčiusios šiaurinėje Mozambiko sąsiaurio dalyje, 160 km į šiaurę nuo Madagaskaro. Joms priklauso iš viso 48 350 km² išskirtinės ekonominės zonos. Grand Gloriose yra įkurtas oro uostas.

Glorioso salas 1880 m. pavadino ir apgyvendino prancūzų keliautojas Hippolyte Caltaux, kuris Grand Gloriose įkūrė kokosų ir kukurūzų plantacijas. 1882 m. salynas atiteko Prancūzijai. 1914 m. – 1958 m. teises naudoti salas gavo Seišeliai ir reiškia pretenzijas į jas ir dabar. Madagaskaras reikalauja salų suverenitetinių teisių. Norą administruoti salas yra pareiškusi ir Komorų Sąjunga. Dabartinės salos yra gamtinis draustinis, kuriame įkurta meteorologinė stotis.

Galerija
--------

* 
*
| Tubkalis |
| --- |
| Tubkalis ankstyvą pavasarįTubkalis ankstyvą pavasarį |
| **Aukštis** | 4167 m |
| **Žemynas** | Afrika |
| **Šalys** | Maroko vėliava Marokas |
| **Kalnynas** | Atlaso kalnai |
| **Pirmasis įkopimas** | 1923 m.Marquis de Segonzac, V. Berger, H. Dolbeau |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Tubkalis

  |
| **Koordinatės:** | 31°03′33″ š. pl. 7°54′57″ v. ilg.﻿ / ﻿31.05917°š. pl. 7.91583°r. ilg.﻿ / 31.05917; 7.91583Koordinatės: 31°03′33″ š. pl. 7°54′57″ v. ilg.﻿ / ﻿31.05917°š. pl. 7.91583°r. ilg.﻿ / 31.05917; 7.91583 |
|  |
|  **Vikiteka** | Tubkalis |

**Tubkalis** (arab. جبل توبقال = *Jebel Tūbqāl*, ber. ⴰⴷⵔⴰⵔ ⵏ ⵜⵓⴱⵇⴰⵍ = *Adrar n Tubqal*) – viršukalnė Maroke, Aukštojo Atlaso kalnuose, 63 km į pietus nuo Marakešo. Aukštis – 4167 m. Tai aukščiausias Maroko, Atlaso ir visos Šiaurės Afrikos kalnas.

Aplink Tubkalį būdingas tarpeklių išraižytas kraštovaizdis su panašaus aukščio viršukalnėmis. Kalną žiemą dengia sniegas, vasarą pastovios sniego dangos nėra, atsiveria akmenynai ir uolynai.

Vasarą Tubkalio viršūnė palyginti nesunkiai įveikiama. Nuo jos atsiveria vaizdinga panorama į Atlaso kalnus, galima išvysti Sacharos smėlynus. Pirmasis užfiksuotas įkopimas į Tubkalį įvykdytas 1923 m. birželio 12 d. (prancūzų ekspedicija: Marquis de Segonzac, V. Berger ir H. Dolbeau).

Tubkalis ir jo apylinkės paskelbtos nacionaliniu parku.

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  Tubuajai |
| --- |
| Tubuajų moterys (XX a. pr.)Tubuajų moterys (XX a. pr.) |
| Gyventojų skaičius | ~15 000 |
| Populiacija šalyse | Prancūzijos Polinezijos vėliava Prancūzijos Polinezija (Tubuajo salos) |
| Kalba (-os) | tubuajų, taitiečių, prancūzų |
| Religijos | krikščionybė (katalikybė, protestantų bažnyčios), prigimtinė tikyba |
| Giminingos etninės grupės | taitiečiai, tokelaujiečiai, tuamotai, kiti polineziečiai |

**Tubuajai** – polineziečių tauta, gyvenanti Tubuajo salyne (Prancūzijos Polinezija). Populiacija – 15 tūkst. žmonių (XX a. II pusė). Kalba austroneziečių kalbų šeimos, rytų austroneziečių šakos tubuajų kalba. Taip pat šneka prancūziškai, taitietiškai. Išskiriamos Tubuajo, Rurutu, taip pat Rapos, Raivavaės šnektos (pastarosios dvi turi nepolinezietiško substrato). Dauguma tikinčiųjų – krikščionys (protestantai, katalikai), dalis išlaikę prigimtinį tikėjimą.

Tubuajo salas žmonės apgyvendino 700–1100 metais, pagal legendą – iš Parutu ir O’Gvivos žemių (spėjama, kad tai Tonga ir Fatu Hiva). Labiausiai tikėtina, kad salos visgi apgyvendintos iš Draugijos salų. Dalis tubuajų kilę iš Tuamotu, Kuko salų. Dėl gyvenimo gan didelėje atskirtyje nuo kitų polineziečių, tubuajai išlaikė daug senųjų papročių.

Mergina iš Rimataros (1885 m.)
Tradiciniai verslai – rankinė žemdirbystė (kolokazija, jamsai, kokosai, bananai, duonmedžiai) ir žvejyba. Po kontakto su europiečiais užmezgimo ėmė auginti kiaules ir naminius paukščius. Tubuajai yra įgudę laivų statytojai ir jūrininkai, gamina keliasdešimt skirtingų laivų tipų. Dabar daug tubuajų dirba kopros ir vanilės paruošimo pramonėje. Išvystę medžio drožybą. Rasta akmeninių dirbinių, primenančių Velykų salos *moai*. Rapos saloje buvo įrengę įtvirtinimų, tvirtovių.

Gyveno patrilinijinėmis giminėmis, kurių sueigas skelbdavo vadai. Nesant vyriškų palikuonių buvo galimas matrilinijinis paveldėjimas. Saloms vadovaudavo vadai, susiję su Taičio dinastijomis, jie dažnai atlikdavo ir šventiko priedermes. Taip pat buvo ir atskira šventikų klasė *pure*. Dabar gyvena mažosiomis, neolokalinėmis šeimomis. Gyvenvietėms vadovauja renkamos tarybos.

Išlikęs dangiškųjų dievų (Tangaroa, Rooteabu) kultas, gerbiami giminių globėjai (susiję su protėvių kultu). Visų tubuajų protėviu laikomas Aa.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Энциклопедия «Народы и религии мира», М.-1998
Romėnų kariai (rekonstrukcija)
**Tubilustriumijos** (lot. *Tubilustrium*) – Senovės Romos šventės, vykdavusios kovo 23 d. paskutinę Kvinkvuatrijų šventimo dieną. buvo skirtos pagerbti Romos globėją, karo dievą Marsą ir sabinų deivę **Neriną**. Šventės vėl vykdavo gegužės 23 d. pagerbiant ugnies ir ugnikalnių dievą Vulkaną. Po jų šventoms apeigoms susirinkdavo komicijos *Comitia Calatia* išklausyti patricijų norus ir įpėdinių priesaikas. 

Senovės Romoje kovo mėnuo pagal susiklosčiusią tradiciją buvo karinių kampanijų pradžia. Tubilustriumijos buvo rengiamos kaip ceremonija parengti armiją, tinkamą kariauti. Neatsiejama švenčių dalimi buvo šventieji karo trimitai (*tubae*). Jie naudoti tiek karinėse, tiek religinėse apeigose, taip pat juos armija turėjo ir karo lauke.

Šventės vykusios Batsiuvių salėje (*atrium sutorium*) Argilete, amatininkų gatvėje miesto centre. Abejose šventėse buvo aukojami ėriukai. Tie romėnai, kurie nedalyvavo ceremonijoje, galėjo gėrėtis miesto gatvėse atliekamais Marso šokančių žynių (*Salii*) pasirodymais su šokiais ir dainomis. Tai buvo 12 patricijų jaunuolių, dėvėjusių pilną senovės kario aprangą su kardais ir legendiniais Marso skydais ankilais (*ancile*). Pasibaigus paradui, žyniai šventuosius ankilus grąžindavo saugojimui į šventyklą Forume.

* Šventės dalyviai salijaiŠventės dalyviai salijai
* AnkilasAnkilas

Šaltiniai
---------

* J.Quasten, 1983, Music & Worship in Pagan & Christian Antiquity, p.6-7;
* J.Quasten, 1983, Music & Worship in Pagan & Christian Antiquity, p.8.

Nuorodos
--------

* *Tubilustrium* šventė[neveikianti nuoroda]
* Vulkano pagerbimas *Tubilustrium* šventėje

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Romos kultūra |
| --- |
|  |
| **Senovės Romos šventės** |
|  |
| 
Agonalijos · Augustalijos · Armiliustrijus · Bakchanalijos · Brumalijos · Kaprotinijos · Karmentalijos · Kerealiijos · Konsualijos · Divalijos · Epulum Jovis · Ekvirijos · Feralijos · Lemūrijos · Floralijos · Fordicidijos · Furinalijos · Larentalijos · Liberalijos · Lukarijos · Ludi Romani · Luperkalijos · Matronalijos · Meditrinalijos · Merkuralijos · Neptūnalijos · Opikonsivijos · Parentalijos · Parilijos · Kvinkvatrijos · Kvirinalijos · Robigalijos · Saturnalijos · Šimtametės žaidynės · Sementivos · Septimontijus · Tubiliustrijus · Veneralijos · Vinalijos · Volturnalijos · Vulkanalijos |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tubrukasarab. طبرق |
| --- |
| *Tubrukas nakt* |
|  |
| 

TubrukasTubrukas

32°4′34″ š. pl. 23°57′41″ r. ilg.﻿ / ﻿32.07611°š. pl. 23.96139°r. ilg.﻿ / 32.07611; 23.96139﻿ (Tubrukas)Koordinatės: 32°4′34″ š. pl. 23°57′41″ r. ilg.﻿ / ﻿32.07611°š. pl. 23.96139°r. ilg.﻿ / 32.07611; 23.96139﻿ (Tubrukas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Libijos vėliava Libija |
| **Savivaldybė** | Butnano savivaldybė |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 110 000  |
|  |
|  **Vikiteka** | Tubrukas |

**Tubrukas** (arba **Tobrukas**; arab. طبرق = *Ţubruq*) – miestas Libijos šiaurės rytuose, prie Viduržemio jūros; Butnano savivaldybės centras. 121,1 tūkst. gyventojų (2007).

Po II pasaulinio karo Tubrukas ėmė vystytis ekonomiškai. Per Tubruko uostą išvežama nafta; taip pat išvystyta maisto (ypač prieskonių, vyno, aliejaus) pramonė.

Nuo 2014 m. rugsėjo mėn. Tubruke yra įsikūrusi Libijos vyriausybė ir parlamentas.

Istorija
--------

Tubrukas įkurtas kaip senovės Graikijos kolonija **Antipyrgos**, o ir vėliau miestas buvo romėnų tvirtovė, saugojęs juos nuo priešų. Per visus amžius Tubrukas taip pat tarnavo kaip poilsio vieta einantiems per miestą karavanams.

1911 m. Tubrukas tapo Italijos kariniu avanpostu, bet 1941 m. per II pasaulinį karą Didžiosios Britanijos karinės pajėgos užėmė miestą ir toliau kovėsi su nacistine Vokietija.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tuira |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 230 km |
| **Baseino plotas** | 10 664 km² |
| **Vidutinis debitas** | 363,8 m³/s |
| **Ištakos** | Kijoso aukštumos |
| **Žiotys** | Ramusis vandenynas |
| **Šalys** | Panama |

**Tuira** (isp. *Río Tuira*) – upė rytų Panamoje, daugiausia Darjeno provincijoje. Tai antra pagal ilgį šalies upė, nusileidžianti tik savo intakui Čukunakei. Kartu su Čukunakės ir Balsaso upėmis sudaro didžiausią baseiną šalyje. Prasideda Kijoso aukštumų srityje, prie Kolumbijos sienos, Darjeno nacionaliniame parke. Teka į šiaurę iki Japės (Embera-Vounanas), nuo ten teka į vakarus. Ties El Real de Santa Marija susilieja su Čukunakės ir Pirės upėmis ir sudaro estuariją, tekančią šiaurės vakarų kryptimi. Ties La Palma įteka į San Migelio įlanką (Ramusis vandenynas).

Intakai: Paja, Paka, Kupė, Topalisa, Pukuras, Japė, Čukunakė, Pirė, Balsas, Iglesijas.

Prie Čukunakės įsikūrusios Japės, El Real de Santa Marijos, La Palmos gyvenvietės. Tuira yra svarbi laivybinė arterija, jungianti Darjeno džiunglių kaimus su išoriniu pasauliu.
| Navininkų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Navininkų piliakalnisNavininkų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°18′45.8″ š. pl. 23°14′14.6″ r. ilg.﻿ / ﻿54.312722°š. pl. 23.237389°r. ilg.﻿ / 54.312722; 23.237389Koordinatės: 54°18′45.8″ š. pl. 23°14′14.6″ r. ilg.﻿ / ﻿54.312722°š. pl. 23.237389°r. ilg.﻿ / 54.312722; 23.237389 |

 |
| Vieta | Kalvarijos savivaldybė |
| Seniūnija | Sangrūdos seniūnija |
| Plotas | 10x15 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1965 |

**Navininkų piliakalnis** – buvęs piliakalnis Kalvarijos savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Sangrūdos, Sangrūdos seniūnija.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis buvo įrengtas atskiroje kalvoje, Šaltinio dešiniajame krante. Piliakalnio aikštelė buvo pailga šiaurės – pietų kryptimi, pietinėje pusėje buvo pylimas. Daugiau duomenų apie ją nėra, nes didžioji piliakalnio dalis XX a. pradžioje nukasta ir nuvežta į geležinkelio Alytus–Suvalkai sampilą. Išliko tik 8 m aukščio viršuje šiaurės vakarinio šlaito apatinė dalis su dirbtinai suformuota 10x15 m dydžio aikštele viršuje. Piliakalnio liekanos dirvonuoja, rytiniame ir šiaurės vakariniame šlaituose auga medžių guotai.

Tyrimai
-------

1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Papiliakalnių piliakalnis 11 km | Kampinių piliakalnis 15 km | Lakinskų piliakalnis 13 km  Būriškių piliakalnis 13 km |  |
| Žaliosios piliakalnis 8 km |  | Elveriškės piliakalnis 12 km |
| Aglinės piliakalnis 6 km |  | Buniškių piliakalnis 15 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 114 (Nr. 469)

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Navininkai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bojana |
| --- |
| Bojana Škoderyje Bojana Škoderyje |
| **Ilgis** | 41 km |
| **Baseino plotas** | 5187 km² |
| **Vidutinis debitas** | 352 m³/s |
| **Ištakos** | Skadaro ežeras |
| **Žiotys** | Adrijos jūra |
| **Šalys** | Albanija, Juodkalnija |

**Bojana** (serb. *Бојана*), **Buna** (alb. *Buna*) – upė Albanijoje ir Juodkalnijoje. Išteka iš Skadaro ežero ties Škoderio miestu Albanijoje. Teka į pietryčius per Albaniją, vėliau sudaro Albanijos-Juodkalnijos sieną, smarkiai vingiuoja. Įteka į Adrijos jūrą dvejomis atšakomis. Upės ilgis 41 km, tačiau neretai prie jos prisumuojama Moračos upė, įtekanti į Skadaro ežerą. Tokiu atveju šios sistemos ilgis – 183 km.

Tuoj po Bojanos ištakų iš Skadaro ežero į ją įsilieja Drino atšaka. Ji Bojanos intaku tapo 1858 m. kai po potvynio pakeitė vagą. Drino atšaka Bojanos debitą padidino 10 kartų. Laivuojama per visą ilgį. Tai antra pagal debitą upė, įtekanti į Adrijos jūrą (po Po).
|  |
| --- |
| Bojana Stamenov  serb. *Бојана Стаменов* |
|  
Bojana Stamenov 2015 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1986 m. birželio 24 d. (37 metai)  Belgradas, Serbija Serbijos Socialistinė Respublika (Jugoslavija) |
| Žanrai | soul, džiazas, R&B |
| Veikla | dainininkė |
| Instrumentai | vokalas, gitara, liutnia |
| Aktyvumo metai | 2011–dabar |

**Bojana Stamenov** (serb. *Бојана Стаменов*; g. 1986 m. birželio 24 d. Belgrade) – Serbijos soul, džiazo ir R&B muzikos dainininkė.

2012 metais atlikėja projekte *Ja imam talenat!* užėmė ketvirtą vietą. Bojana taip pat dalyvauja įvairiuose spektakliuose vaikams, „Boško Buha" teatre, Belgrade.

Biografija
----------

Bojana dainuoti pradėjo būdama vos septynerių metų, mokykloje mokėsi groti gitara, liutnia, taip pat renesanso kūrinių dainavimo. 2012 metais išgarsėjo talentų konkurse *Ja imam talenat!* (analogiška lietuviškam konkursui „Lietuvos talentai"), kuriame dėl savo nuostabaus balso sulaukė daugelio žiūrovų dėmesio. Serbijoje ji neoficialiai vadinama vietine Areta Franklin.

2015 m. vasario mėn. vykusiame Serbijos nacionalinės atrankos finale paaiškėjo, kad Serbijos garbę 2015 m. „Eurovizijos" konkurse Vienoje gins Bojana Stamenov su daina „Ceo svet je moj". Atlikėją palaikė tiek žiūrovai, tiek profesionalų komisija. Vėliau buvo paskelbta, kad atlikėja konkursinę dainą atliks anglų kalba – „Beauty Never Lies". Bojana Stamenov skatina kovoti su kompleksais ir priimti save tokius, kokie esame. Jos kūrinyje pasakojama pasiklydusios sielos istorija, kuri prarado pasitikėjimą savimi, tačiau nusprendė kovoti su baimėmis ir abejonėmis. Konkursinės dainos autoriai – 2007 metais „Eurovizijoje" triumfavusios dainos „Molitva" kompozitorius Vladimir Graić, o anglišką tekstą rašė Charlie Mason.

Diskografija
------------

* *Ceo svet je moj / Beauty Never Lies* (2015)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bojana Stamenov** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Bojanos Stamenov biografija *eurovision.tv* svetainėje
* Dainos *Beauty Never Lies* vaizdo klipas

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Moje 3  *„Ljubav je svuda"*** |  **Serbijos atstovė Eurovizijoje**2015 | Po to:**Sanja Vučič  *„Goodbye (Shelter)"*** |
Koordinatės: 55°48′10″š. pl. 23°32′29″r. ilg.﻿ / ﻿55.802685°š. pl. 23.541316°r. ilg.﻿ / 55.802685; 23.541316

|  Radviliškio šv. apaštalų Petro ir Povilo sentikių cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Церковь Свв. апостол Петра и Павла |
| **Savivaldybė** | Radviliškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Radviliškis |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1881 m. |

**Radviliškio sentikių cerkvė** – rusų sentikių maldos namai Radviliškyje, Sakalausko g. 15, įsikūrę šalia pervažos į Radviliškio geležinkelio stotį. 

Cerkvė priklauso Radviliškio sentikių religinei bendruomenei. Statinys medinis, stačiakampis, paprastos architektūros, tūris primena gyvenamąjį namą. Lakoniškų formų pastatas bebokštis, su dviem kupoliukais ir kryžiais, kylančiais virš dvišlaičio stogo kraigo. Šoninius fasadus skaido stačiakampės durų ir langų angos, galinės sienos ir frontonai – aklini.

Parapijoje yra sentikių kapinės Radviliškyje ir Dvarčiūnuose.

Galinė dalis

Istorija
--------

  

Sentikių cerkvė (buv. Šv. Vladimiro stačiatikių cerkvė) pastatyta 1881 m. Jos fundatorius– stambiausios Rusijos geležinkelių magnatų šeimos atstovas Vladimiras fon Mekas. 1892 m. padidinta. 1948 m. sovietmečiu uždaryta ir nacionalizuota. Nuo 1955 m. priklausė buitinam kombinatui. Atgimimo laikais buvo perduota sentikių bendrijai ir atkurta. 2012 m. atnaujinta.

Literatūra
----------

* Nijolė Steponaitytė. *Stačiatikių ir sentikių architektūra Lietuvoje*. Archiforma, Nr. 41

Šaltiniai
---------

1. ↑  Radviliškio sentikių religinė bendruomenė

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Lietuvos sentikių svetainė
* Lietuvos sentikių kultūros paveldas Archyvuota kopija 2014-04-23 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°41′19″š. pl. 25°15′20″r. ilg.﻿ / ﻿54.6887424°š. pl. 25.2554301°r. ilg.﻿ / 54.6887424; 25.2554301

Vilniaus kenesa
**Vilniaus kenesa** – karaimų, išpažįstančių karaizmą maldos namai (kenesa) Vilniuje.

Vilniaus kenesa buvo pradėta statyti 1911 m. 1911 m. spalio 30 d. buvo pašventintas kertinis akmuo. Architektas Michailas Prozorovas. Per dvejus metus iškilo sienos ir buvo uždengtas stogas, tačiau prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, kenesos statybos darbai buvo nutraukti. Kenesos statyba buvo atnaujinta 1921 m. ir 1923 m. rugsėjo 9 d. Vilniaus kenesa buvo pašventinta. Sovietų okupacijos metu 1949 m. ji buvo uždaryta, joje įkurtas trestas, vėliau – geodezijos tarnybos archyvas, gyveno žmonės. 1989 m. Vilniaus kenesa buvo grąžinta karaimų bendruomenei. 1993 m. po remonto vėl pašventinta.

Kenesa pastatyta maurišku stiliumi pagal architekto Michailo Prozorovo projektą. Viduje kenesa padalinta į tris dalis: pagrindinę maldų salę vyrams, galeriją moterims ir vidurį. Prie rytų sienos yra mauritaniškas echalas. Vilniaus kenesa - pati naujausia Lietuvos kenesa.

Nuorodos
--------

* Karaimų kenesos Lietuvoje Archyvuota kopija 2009-01-30 iš Wayback Machine projekto.
Setra|  |
| Forma | Padalinys |
| Pramonė | Automobilių |
| Įkurta | 1951 m. |
| Centrinė būstinė | Ulmas, Vokietija |
| Produkcija | Autobusai |
| Holdingas | Daimler AG |
| Tinklalapis |  |

**Setra** – Vokietijos autobusų gamintoja, kompanijos EvoBus padalinys. Gamintojas priklauso Daimler AG holdingui. Iki 1995 m. Setra vadinosi Kässbohrer-Setra, o po to parduota Daimler AG gamyklai.

Pirmasis kompanijos autobusas Setra Type S 8, turėjęs 8 keleivių sėdynių eiles, pristatytas 1951 m. Frankfurto automobilių parodoje. Šio autobuso vientisas dizainas buvo novatoriškas tuo metu ir buvo sukurtas vokiečio Otto Kässbohrer. Taip pat viena naujovių buvo sprendimas įtaisyti variklį už galinės ašies – tai padėjo supaprastinti autobusų surinkimą ir praplėsti įvairių patogumų keleiviams įrengimą.

Galerija
--------

* 1951 m. Setra S81951 m. Setra S8
* Setra S6 ca. 1955 m.Setra S6 ca. 1955 m.
* 1959 m. Setra S91959 m. Setra S9
* Setra S110H 1972 m. VokietijaSetra S110H 1972 m. Vokietija
* Setra S215HR (R = regioninis)Setra S215HR (R = regioninis)
* Setra S215HD 1981 m.Setra S215HD 1981 m.
* Kässbohrer Setra S215UL (Überland = tarpmiestinis), Vokietijos policijaKässbohrer Setra S215UL (Überland = tarpmiestinis), Vokietijos policija
* Setra S 315 GT-HD Setra S 315 GT-HD
* Setra S 315 ULSetra S 315 UL
* Setra S316 HDSSetra S316 HDS
* Setra S 415 GTSetra S 415 GT
* Setra S 415 HD Setra S 415 HD
* Setra S 417 HDHSetra S 417 HDH
* Setra S 431 DTSetra S 431 DT

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Setra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
Wizz Air|  |
| 

| IATA**W6** | ICAO**WZZ** | Šaukinys**WIZZ AIR** |
| --- | --- | --- |

 |
| Įkurta | 2003 m. |
| Pagrindinis oro uostas | Budapešto Ferenco Listo tarptautinis oro uostasKatovicų oro uostas |
| Antriniai oro uostai | 
Belgradas
Bukareštas
Klužas-Napoka
Gdanskas
Kijevas
Poznanė
Praha
Sofija
Tirgu Murešas
Timišoara
Vilnius
Varšuva
Vroclavas |
| Dažno keleivio programa | Wizz plus ir Wizz Xclusive club |
| Lėktuvų skaičius | 179 (363 užsakyti) |
| Maršrutai | 194 (2023) |
| Šūkis | *We can all fly now* (dabar skristi galime visi) |
| Būstinė | Budapeštas, Vengrija |
| Vadovybė | József Váradi, Christopher Collins |
| Tinklalapis | wizzair.com/ |

Šalys, kuriose vykdomi „Wizz Air" skrydžiai
**Wizz Air** (**Wizz Air Hungary Légiközlekedési Kft.**) – Vengrijos mažų sąnaudų oro linijų bendrovė. Bendrovės būstinė įsikūrusi Večeše, netoli Budapešto Ferenco Listo oro uosto. „Wizz Air" dažniausiai skraidina iš mažesnių oro uostų, iš kurių didžiausią bazę turi Lenkijos Katovicų oro uoste. Iš viso kompanija valdo 37 lėktuvus ir dar 123 naudoja užsakomiesiems skrydžiams. „Wizz Air" 2011 m. skraidino 66 maršrutais.

Istorija
--------

„Wizz Air" buvo įkurta 2003 m. rugsėjį. Pagrindinis įmonės investuotojas yra JAV privataus kapitalo kompanija „Indigo Partners".

Pirmasis „Wizz Air" skrydis įvyko 2004 m. gegužės 19 d. iš Katovicų, praėjus 19 dienų po Lenkijos ir Vengrijos įstojimo į ES. Per pirmus tris su puse mėnesio skrydžių kompanija aptarnavo 250 000 keleivių, per pirmus metus – 1,4 milijono, o pastaruoju metu apie 10 milijonų keleivių kasmet. 2007 m. vien Lenkijoje įmonė aptarnavo 2,9 milijonus keleivių.

Kompanijai vadovauja József Váradi, buvęs pagrindinės Vengrijos skrydžių bendrovės „Malév Hungarian Airlines" vadovas.

2005 m. rugsėjį kompanija savo bazę įsteigė Bulgarijoje. 2008 m. vasarą kompanija tapo pirmoji mažų sąnaudų oro linijų bendrovė Ukrainoje. 2011 m. balandžio 17 d. „Wizz Air" atidarė 14 bazę Vilniaus oro uoste. Šiuo metu aviakompanija Vilniuje bazuoja keturis savo lėktuvus – 2 Airbus A320, bei 2 Airbus A321.

Lėktuvai
--------

„Wizz Air" kompanija 2011 m. birželio mėnesį savo flotilėje turėjo 37 Airbus A320-232 lėktuvus, dar 123 numatyta įsigyti. Vidutinis lėktuvų amžius siekė mažiau nei 3 metus.

* Airbus A320 HA-LPK leidžiasi Vilniaus oro uosteAirbus A320 HA-LPK leidžiasi Vilniaus oro uoste
* Airbus A320 HA-LWA leidžiasi Vilniaus oro uosteAirbus A320 HA-LWA leidžiasi Vilniaus oro uoste

Šaltiniai
---------

1. ↑  INFORMATION & SERVICES
2. ↑  INFORMATION & SERVICES
3. ↑
4. ↑  „Wizz Air Online Booking". *Wizz Air* (anglų).
5. ↑  „Wizz Air Map". *Wizz Air* (anglų).
6. ↑  wizzair.com
7. ↑  Ryanair meets Wizz Air: does a merger make sense? Archyvuota kopija 2009-07-15 iš Wayback Machine projekto.
8. ↑  Wizz Air oro laivynas Archyvuota kopija 2011-07-27 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
**Europa Regina** (iš lotynų k. „Karalienė Europa") – geografinė Europos žemyno personifikacija, kuri buvo vaizduojama kai kuriuose viduramžių žemėlapiuose. Atvaizduojant Europą kaip moterį, žemėlapis būdavo orientuojamas Vakarų kryptimi į viršų. Karalienės galva sutapdavo su Ispanija, širdis – su Bohemija. Lietuva būdavo mantijos srityje ties kaire koja (žiūrovui – ties dešine).

Istorija
--------

Europos žemyno žemėlapiai pradėti tapyti gana vėlai, apie XV a. Iki to laiko žemynas atskirai pieštas tik pavieniuose žemėlapiuose. Pirmasis, pavaizdavęs Europą moters figūra, buvo Johannes Putsch (1516–1542; poetas iš Tirolio), kurio žemėlapį atspausdino kalvinistas Christian Wechel. Vėliau personifikuotą Europą vaizdavo Heinrich Bünting, Sebastian Münster, Matthias Quad, Johann Bussemacher. Kai kuriuose žemėlapiuose Europa vaizduota tipiška geografine kryptimi – Šiaure į viršų, t. y. karalienė būdavo horizontali.

* Sebastian Münster, 1570 m.
* Heinrich Bünting, ~1570 m.
* Nežinomo autoriaus paveikslas, saugomas Komenskio muziejuje Nardene (Nyderlandai)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Queen Europe / Europa Regina. EuropaRegina.eu (tikrinta 2022-01-01).
2. ↑  Peter Meurer. Europa Regina. 16th century maps of Europe in the form of a queen. Open Edition Journals (tikrinta 2022-01-01).
Koordinatės: 54°54′38″š. pl. 23°53′54″r. ilg.﻿ / ﻿54.910599°š. pl. 23.898256°r. ilg.﻿ / 54.910599; 23.898256


|  |
| --- |
| **„Kauno Žalgirio" futbolo akademija** |
| „Kauno Žalgirio" futbolo akademija herbas |
|  |
| **Adresas** | Kaunas,Neries kr. 7B |
| **Direktorius(-ė)** | Laimis Bičkauskas |
| **Mokinių skaičius** | 879 (2019 m.) |
| **Įkūrimo data** | 1973 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | {{{laidos}}} |
| **Pedagogų skaičius** | 43 (treneriai) |

**„Kauno Žalgirio" futbolo akademija**, anksčiau **Kauno futbolo mokykla** – neformalųjį vaikų sportinį ugdymą vykdanti mokykla, biudžetinė įstaiga, įsikūrusi Kaune, Neries krantinėje 7B. Jos kodas Juridinių asmenų registre – 190141496. Mokykloje vaikai ugdomi futbolo, beisbolo, žolės riedulio, rankinio ir regbio sporto šakose. Dirba 43 kvalifikuoti treneriai. Įkurti sporto klubai SM Tauras Kaunas, MFK SM Tauras Kaunas.

Mokyklos uždavinys – ieškoti talentingų sportininkų, ugdyti ir rengti sportininkus mokyklą ir miestą reprezentuojantiems klubams, Lietuvos rinktinėms. Šalia, Neries krantinės parke, pastatytas įvairios paskirties sporto mokyklos stadionas, treniruočių aikštelės, prie Nemuno – pripučiamas Vilijampolės futbolo maniežas.

Istorija
--------

1973 m. buvo įkurta Kauno futbolo mokykla, pavaldi Lietuvos švietimo ministerijai. Kauno miesto savivaldybės tarybos sprendimu 2007 m. mokyklai suteiktas Kauno futbolo mokyklos „Tauras" pavadinimas. Nuo 2016 m. vadinama Kauno sporto mokykla „Tauras".

2019 m. buvo svarstomas „Tauro" sporto mokyklos reorganizavimas, ją prijungiant prie Kauno sporto mokyklos „Gaja", kurioje užsiėmimus lankė 1175 sportininkai, buvo plėtojama per dešimt skirtingų sporto šakų. Tuo metu „Tauro" mokykloje buvo 879 auklėtiniai, iš kurių didžioji dalis lankė futbolo treniruotes, kiti – regbio, rankinio, beisbolo ir žolės riedulio. Iki šiol sporto mokykla „Tauras" turėjo daugiausia komandų iš visų šalyje veikiančių sporto organizacijų, dalyvaujančių Elitinės jaunių lygos futbolo čempionate.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Vilniaus sporto mokykla Tauras

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Daugiau dėmesio futbolui: dvi sporto mokyklos bus apjungtos į vieną organizaciją *2019-07-15, kauno.diena.lt*
2. ↑  Kauno futbolo mokyklos laukia permainos: statys kupolą stadionui *2017-04-19, delfi.lt*

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2020-08-10 iš Wayback Machine projekto.
* Kauno sporto mokykla „Tauras" *aikos.smm.lt*