recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jerzy Smoleński
**Jerzy Józef Gedeon Smoleński** (1881 m. rugsėjo 9 d. Krokuvoje – 1940 m. sausio 5 d. Zachzenhauzene) – lenkų geografas, geologas, antropogeografas, Jogailos universiteto profesorius Krokuvoje.

Biografija
----------

Paskelbė eilę mokslinių darbų iš Lenkijos fizinės geografijos, geologijos, morfologijos ir antropologijos.
Jogailos universiteto Geografijos katedros vedėjas (nuo pas jos įkūrimo 1922 m.). Geografijos instituto direktorius (nuo 1929 m.). Senato narys (nuo 1933 m.), 1937 m. išrinktas Teisės fakulteto dekanu.

1920 m. kovo 3 d. buvo kviečiamas į Vilnių užimti Stepono Batoro universiteto Fizinės geografijos katedros vedėjo vietą, tačiau neatvyko.[1] Šią vietą užėmė M. Limnovskis

1925 m. kartu su Jan Sztolzman įkūrė tarptautinę asociaciją stumbrų apsaugai. Nuo 1917 m. Mokslų akademijos narys, Lenkijos Geografijos Draugijos ir kitų gamtosauginių organizacijų narys. Tautų lygos Ženevoje narys.

1939 m. lapkričio 6 d. nacių suimtas kartu su grupe kitų Jogailos universiteto profesorių ir išvežtas į Koncentracijos stovyklą Zachzenhauzene, Vokietijoje (vok. *Sonderaktion Krakau*). Kartu ištremtas ir jo kolega Stefan Czarnocki, iš Lietuvos kilęs geologas.

Palaidotas Krokuvoje. Jo sūnus Stanisław Smoleński, vyskupas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gaigalas, A. 2003. Geologija Stepono Batoro universitete (1919–1939). „Geologija Vilniaus universitete, Tarptautinės konferencijos medžiaga". Vilniaus universiteto leidykla, Vilnius, 43–70.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

'***Plungiškių draugija'*** – visuomeninė organizacija. Ji įkurta 1971 m. atkurta 2003 m.

**Draugija** buria per 200 žymių plungiškių, žinomų ne tik Plungės krašte, bet ir visoje Lietuvoje. Draugijos įkūrėjas - akad. Adolfas Jucys (1904-1974). Nuo 2003 m. Plungiškių draugijai vadovavo verslininkas Bronislovas Lubys (1934-2011). Nuo 2013 draugijos prezidentas - **Liudas Skierus**.

Draugija puoselėja Plungės krašto istorinį paveldą, rūpinasi rašytinio palikimo leidyba, iškilių Plungės krašto žmonių atminties ir kultūrinio savitumo išsaugojimu, krašto ekonomine plėtra, jaunimo veikla, krašto žmonių sveikata ir neįgaliųjų globa. Plėtoja ryšius su užsienio šalimis, įgyvendina naujas idėjas, rengia konferencijas, medikų, pramonininkų, universitetų dienas bei turiningas kraštiečių sueigas.

Draugijos valdymas
------------------

Plungiškių draugiją tarp vykstančių sueigų valdo valdyba, o jai vadovauja draugijos prezidentas ir viceprezidentas. 

  

Nuo 2013 Draugijos Prezidentu išrinktas Liudas Skierus, viceprezidentė Genovaitė Žiobakienė. Draugijos valdybą sudaro žinomi plungiškiai: prof. Vytautas Pakalniškis, doc. Rimantas Vaitkus, prof. Juozas Domarkas, prof. Stasys Domarkas.

Draugijos veikla
----------------

Plungiškių draugijos iniciatyva ir lėšomis išleista istoriko Stasio Stropaus 4 dalių knyga „Plungės kraštas", išversta į lietuvių kalbą ir išleistą Ivo Zaluskio knyga „Oginskių genas", Stasio Vaitekūno „Justinas Staugaitis", kunigo prelato Povilo Pūkio „Gyvenimo atsiminimai", „Plungės švietimo istorija".

Didžiausias **Plungiškių draugijos** renginys - nuo 2006 m. Plungės mieste vykdomas tarptautinis **Mykolo Oginskio** muzikos festivalis. Jame skamba žymių klasikų muzika, kūrinius atlieka profesionalaus meno kolektyvai iš įvairių šalių. M. Oginskis - žymus mecenatas, rėmęs ir Lietuvos muzikos genijų M.K.Čiurlionį, kuris grojo M. Oginskio orkestre Plungės dvaro rūmuose. Festivalis skirtas supažindinti visuomenę su muzikiniu, architektūriniu, literatūriniu Oginskių palikimu, atskleisti iki šiol neišnaudotas kultūros paminklų galimybes, aktualizuoti muzikinį, kultūrinį ir istorinį dvarų paveldą. Labiausiai šiuo festivaliu tikimasi sudominti jaunus žmones – paskatinti juos domėtis Lietuvos ir kitų Europos šalių kultūra bei istorija.

Šaltiniai
---------

* Laikraštis „Plungė", 2008-09-02

 Archyvuota kopija 2017-03-04 iš Wayback Machine projekto.
| ***Skerdynės Romoje*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Rappresaglia |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija |
| Režisierius | George P. Cosmatos |
| Scenaristas (-ai) | George P. CosmatosRobert Katz |
| Kompozitorius | Ennio Morricone |
| Metai | 1973 |
| Žanras | karinis |
| Trukmė | 110 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Skerdynės Romoje** (it. *Rappresaglia*) – 1973 m. sukurta karinė drama, paremta realiais 1944 m. kovo 23-24 d. įvykiais Romoje.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1944-ieji metai, Roma. Miestas okupuotas Vokietijos ir tai kelia gyventojų nepasitenkinimą. Būrys italų partizanų nusprendžia surengti diversiją ir susprogdinti bombą gatve žygiuojant vokiečių kareiviams. Žūna 33 kareiviai ir iš Berlyno gaunamas nurodymas – už kiekvieną kritusį nužudyti 10 italų. Įsakymo vykdymas pavedamas SS dalinio vadovui pulkininkui Herbertui Kapleriui, kuris užduočiai atlikti turi 24 valandas. Surenkami visi kaliniai, tačiau jų neužtenka ir Kapleriui tenka skubiai sudaryti būsimų aukų sąrašą. Dvasininkas Antonelis, kurį su Kapleriu sieja artimesnė pažintis, bando sutrukdyti egzekucijai, tačiau pulkininkas, nors ir nepritariantis pasirinktai keršto formai, pasiryžęs įvykdyti įsakymą. Matydamas, kad jam nepavyks nieko pakeisti, Antonelis savanoriškai prisijungia prie atrinktųjų mirti...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Richard Burton – pulkininkas Herbertas Kapleris
* Marcello Mastroianni – tėvas Pjetro Antoneli
* Leo McKern – generolas Kurtas Melzeris
* John Steiner – pulkininkas Dolmanas
* Robert Harris – tėvas Pankracijus
* Peter Vaughan – generolas Albertas Keselringas
* Delia Boccardo – Elena
* Nazzareno Natale – partizanas
* Jacques Herlin – Džovanis
* Renzo Palmer – Džordžas

Apdovanojimai
-------------

* Taorminos kino festivalis – geriausio aktoriaus apdovanojimas (R. Burton)
* Taorminos kino festivalis – geriausio režisieriaus nominacija (G. P. Cosmatos)
**Žydrūnas Ilgauskas**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1975 m. birželio 5 d. (47 metai) |
| Gimimo vieta | Kaunas, Lietuva |
| Ūgis | 2,20 m |
| Svoris | 118 kg |
| Pravardė | Big Z |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | centro puolėjas |
| NBA naujokų birža |
| 1996 m. | 20 šaukimu,Klyvlendo „Cavaliers" |
| Profesionalūs klubai |
| 1992-19931993-19961997-20102010-2011 | Kauno „Žalgiris"Kauno „Atletas"Klyvlendo „Cavaliers"Majamio „Heat" |  |
|  |

**Žydrūnas Ilgauskas** (pravardė ***Big Z***, g. 1975 m. birželio 5 d. Kaune) – vienas geriausių visų laikų Lietuvos krepšininkų.

Žydrūno Ilgausko ūgis – 220 cm, svoris – 118 kg. Žaidė vidurio puolėjo pozicijoje.

Yra patyręs daugybę kojų traumų, dėl kurių praleido nemažai rungtynių. Maždaug nuo 2002 m. rimtų traumų nebepatyrė ir tapo vienu geriausių NBA centrų.

2010 m. vasario 8 d. buvo išmainytas Vašingtono „Wizards" klubui. 2010 m. vasario 24 d. klubas išpirko Ž. Ilgausko kontraktą. 2010 m. kovo 23 d. pasirašė vienerių metų, kaip pranešama, 925,000 JAV dolerių kontraktą su Klyvlendo „Cavaliers".

2007 m. tapo pirmuoju lietuviu, žaidusiu NBA finale.

Paskutinįjį sezoną žaidė Miami Heat klube, į kur perėjo kartu su LeBron James. 2011 m. rugsėjo 30 d. baigė krepšininko karjerą. 2012 m. sausio 18 d. tapo Klyvlendo „Cavaliers" klubo vyriausiojo vadybininko asistentu.

Ž. Ilgauskui iki šiol priklauso „Cavaliers" ekipos rekordai – daugiausiai sužaista rungtynių (777), 1269 blokai.

2014 m. vasario mėnesį Ž Ilgauskui buvo suteikta JAV pilietybė.

2014 m. kovo 9 d. pagerbdama žaidėją „Cavaliers" komanda arenos palubėse pakabino 11-uoju numeriu pažymėtus Ž. Ilgausko marškinėlius. Lietuvis tapo trečiu europiečiu, kurio marškinėlius pagerbė NBA komanda. Anksčiau taip pagerbti Draženas Petrovičius ir Vlade Divacas.

Pasiekimai
----------

* 1998 m. – NBA naujokų mačo naudingiausias žaidėjas,
* 2003, 2005 m. dalyvavo NBA visų žvaigždžių mačuose,
* 1994–1996 m. tapo LKL vicečempionu,
* 2007,2011 m. NBA vicečempionas
* Daugiausiai sužaistų rungtynių „Cavaliers" komandoje (771)
* Daugiausiai atkovojo kamuolių po krepšiais „Cavaliers" komandoje (5904)
* Daugiausiai blokuotų varžovų metimų „Cavaliers" komandoje (1269)
* Antras pagal rezultatyvumą žaidėjas „Cavaliers" komandoje (10616)
*

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Ž. Ilgauskas pagerbtas Klivlande – jo marškinėliai iškelti į „Quicken Loans" arenos palubes
7. ↑  Krepšinio garsenybė Ž. Ilgauskas tapo JAV piliečiu
8. ↑  Ž.Ilgausko marškinėliai pakilo į arenos palubes Klivlende

Nuorodos
--------

* NBA.com profilis – Žydrūnas Ilgauskas
**Akcininkas** – fizinis ar juridinis asmuo (tarp jų gali būti valstybė, savivaldybė, kita akcinė bendrovė) turintis vieną ar kelias akcinės bendrovės akcijas.

Akcininkų teisės
----------------

Akcininkų susirinkimas yra aukščiausiai bendrovės organas. Per akcininkų susirinkimą akcininkai tvirtina ar keičia bendrovės įstatus, išrenka stebėtojų tarybą arba bendrovės valdybą arba vadovą, tvirtina ar keičia įstatinį kapitalą.

Nepriklausomai nuo turimo akcijų kiekio visi akcininkai turi teisę dalyvauti akcininkų susirinkime, gauti dividendus. Akcininkų balsų kiekis proporcingai priklauso nuo turimų akcijų kiekio. Bendrovės nuostatuose gali būti numatyta, kad privilegijuotų akcijų savininkai neturi balsavimo teisės.   

Privilegijuotų akcijų savininkai gauna iš anksto nustatytus dividendus, paprastų akcijų savininkai gauna proporcingai nuo turimų akcijų skaičiaus nustatytus dividendus.

Akcininkų klasifikacija
-----------------------

Išsiskiriamos kelios akcininkų rūšys:

* Pagal akcijų tipus
– *įprastų akcijų savininkai*
– *priviligijuotų akcijų sąvininkai*
* Pagal akcijų kiekį
– *vienintelis akcininkas* (turi 100 % bendrovės akcijų),
– *stambus akcininkas* (*mažoritarinis akcininkas*) – akcininkas turintis kontrolinį akcijų paketą, dėl savo akcijų kiekio gali ženkliai daryti įtaką akcininkų susirinkimo sprendimus, į stebėtojų taryba ar bendrovės valdybą išrinkti savo iškeltus žmones. Kiek konkrečiai vienas akcininkas turi turėti akcijų, kad vadintųsi stambiu niekur tiksliai nenustatyta, nes kontrolinis akcijų paketas nebūtinai yra 50 % + 1 akcija, nesant daugiau stambių akcininkų kontrolinis akcininkų paketas gali būti ir mažesnis.
– *minoritarinis akcininkas* – turintis *pasyvias* teises: teisė gauti įvairią informaciją apie bendrovę.
– *smulkus akcininkas* – akcininkas, kuris dėl labai mažo turimų akcijų kiekio savo balsavimų praktiškai negali daryti įtakos kokiems nors sprendimams, jis turi teisę dalyvauti akcininkų susirinkime, gauti dividendus.

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Akcininkas***
Akinakas makštyje ant Persijos valdovo Darijaus I kelių
Karys su akinaku makštyje (Reljefas Persepolio rūmuose)
**Akinakas** (gr. ἀκινάκης (akinakes); se.persų *\*akīnakah*) – trumpas (40–60 cm ilgio) duriamasis iranėnų (skitų, persų, sakų, masagetų) kalavijas arba durklas, jei geležtė trumpa.

Dviašmenė geležtė gana ilgo lygiašonio trikampio formos. Dėl tokios formos ir lieti bronziniai akinakai būdavo pakankamai patvarūs.

Akinakų skersinis trumpas, nedaug išsikišęs nuo geležtės. Buoželė – trumpo skersinio ar pusmėnulio formos. Makštis paprastai būdavo nešiojama ant dešinio šono, įstrižai kabanti.

Buvo būdingas skitų ginklas. Pagal archeologinius akinakų radinius buvo ištirtas Herodoto ir Diodoro minėtas skitų atsikraustymas per Kaukazą į šiaurinę Juodosios jūros pakrantę.

Akinakai padarė įtaką vėlesniems kalavijams. Labai panašios formos buvo Senovės Graikijos ksifai (*xiphos*), o turkiški kinžalai tokią formą išlaikė iki XX a.

* Geležinis skitų akinakas (VII-V a. pr. m. e.)Geležinis skitų akinakas (VII-V a. pr. m. e.)

Nuorodos
--------

1. ↑  Lietas akinakas tarp radinių, ištrauktų iš Issyk-kulio ežero Archyvuota kopija 2007-10-07 iš Wayback Machine projekto. ()
2. ↑  Spartan xiphos / lakonia
3. ↑  Russian or Turkish kindjal

* Акинак (кинжал) (akinakas durklas)
* Акинак с ножнами Манаков Ю.М. (šiuolaikinio akinako piešinys)
* Набор скифский "Акинак" (2002 г) (šiuolaikinis akinakas)
* Триумфальный меч "Сабинянки" (2002 г) (šiuolaikinis akinakas durklas)
Koordinatės: 55°43′58″ š. pl. 23°8′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.73278°š. pl. 23.13611°r. ilg.﻿ / 55.73278; 23.13611


| Pašiaušės I tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Kelmės rajonas) |
| Plotas | 0,206 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,3 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,9 m |
| Didžiausias gylis | 8 m |
| Įteka | Šiaušė, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Šiaušė |

**Pašiaušės I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kelmės rajone, 16 km į šiaurės rytus nuo Kelmės. Sudarytas užtvenkus Šiaušės upę (Dubysos intakas) 13,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 2,4 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 110 m. Krantai aukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Priešsroviui už 0,4 km yra didesnis Pašiaušės II tvenkinys. Aplinkui tvenkinį plyti dirbami laukai. Šiaurės rytų pakrantėje yra Pašiaušės gyvenvietė, aplink tvenkinį yra įsikūrę šie kaimai: Elvyrava, Dauginiai, Kantučiai, Valaičiai. 

Tvenkinys įrengtas 1973 metais. 2017 m. atlikta ichtiologinė ekspertizė parodė labai aukštą tvenkinio žuvingumą. Tvenkinyje vykdoma limituota žvejyba.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Dahanas |
| --- |
|  Upė Sinbėjuje |
| **Ilgis** | 135 km |
| **Baseino plotas** | 1163 km² |
| **Ištakos** | Pintiano kalnai |
| **Žiotys** | Tamsujus |
| **Šalys** | Taivanas |

**Dahanas** (kin. 大漢溪, pinyin: *Dàhàn Xī*) – upė Taivane; Tamsujaus intakas.

Upė prasideda šiauriniame Pintiano kalnų šlaite, Sindžu apskrityje, 3100 m virš jūros lygio ir teka per Taojuano ir Sinbėjaus miestus 135 km, kol galiausiai Taipėjuje susilieja su Sindianu, suformuodama Tamsujų. Upė patvenkta Šihmeno užtvanka (pastatyta 1964 m. didžiausia šalies šiaurėje) ties Taojuanu, sudarytas Šihmeno vandens rezervuaras. Statant šią užtvanką buvo sunaikinta vietos ekosistema, išnyko gauruotažnyplių krabų populiacija. 26 km tolėliau prieš srovę pastatyta Dzunghua užtvanka, kuri neleidžia sąnašoms kauptis Šihmeno rezervuare.

Dahanas žemėlapyje
Dahanas viena užterščiausių upių šalyje, upės nuosėdose ir vandenyje pilna sunkiųjų metalų, tokių kaip cinkas ir nikelis.

Palei upę nutiesti dviračių takai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Chia-ju Chang, Scott Slovic, Hannes Berthaller, Dean Anthony Brink, etc. (2016). *Ecocriticism in Taiwan: Identity, Environment, and the Arts (Ecocritical Theory and Practice)*. Lexington Books, p. 37. ISBN 1498538274
2. ↑
Dagonas
**Dagonas** (šum. 𒀭𒁕𒃶 = *da-gan*, finik. *𐤃𐤂𐤍* = *Dāgūn*, hebr. ‏דָּגוֹן‏‎ = *dīgan*) – vakarų semitų derlingumo dievybė, kuri buvo garbinama senovės Artimuosiuose Rytuose. Žinios apie Dagono kultą siekia apie 2500 m. pr. m. e.

Dagonas laikytas arklo išradėju. Dievybės vardas kildinamas iš vakarų semitų kalbų (hebrajų bei ugaritų) žodžio *Dagan*, reiškiančio javus, arba iš žodžio, reiškiančio žuvį (*dag*).

Kaip teigiama Ugarite (dab. Ras Šamra) rastuose tekstuose, Dagonas buvęs dievo Baalo tėvas. Ugarite Dagonas iš pradžių buvo antra svarbiausia dievybė po Elo – vyriausiojo dievo. Vėliau vis svarbesnis vaidmuo teko dievui Baalui, o apie 1500 m. pr. m. e. jam jau buvo atitekusios augmenijos dievybės funkcijos.

Svarbios Dagono šventyklos būta Ugarite, taip pat keleto šventviečių dabartinio Izraelio bei Palestinos teritorijoje. Čia jis buvo žinomas kaip filistinų dievas. Dagonas ne kartą paminėtas Senajame Testamente (Jozuės 19,27, Teisėjų 16,23, 1 Samuelio 5,2–7). Minimos jo šventvietės filistinų miestuose Gazoje ir Ašdode, taip pat Bet dagono gyvenvietė, buvusi Ašero genties teritorijoje. Bet Šeane (šiaurinėje Palestinoje) Dagonas buvo siejamas su Astarte. Be Ugarito, dabartinės Sirijos teritorijoje svarbios kulto vietos buvo ir Maryje bei Tirkoje. Maris buvo viena pirmųjų Dagono kulto vietų (apie 2500 m. pr. m. e.), o antrojo tūkstantmečio pr. m. e. pradžioje kultas jau buvo išplitęs gana plačiai – sutinkamas šiaurinėje Mesopotamijoje, Sirijoje, Palestinoje. Šumerą Dagono kultas pasiekė XXI–XX a. pr. m. e. valdant trečiajai Ūro dinastijai. Nemažą svarbą kultas buvo įgavęs valdant Hamurabiui, vadinusiam Dagoną *baniya* („mano sutvėrėju"), tačiau svarbiausiu šio kulto centru išliko šiaurinė Mesopotamija. Eufrato vidurupio ir aukštupio regionas apie Balicho ir Chabūro upes, kur ir buvo Mario bei Tirkos miestai, dar vadintas „Dagono žemėmis". Asirijos karalius Šamši-Adadas I Tirkoje pastatydino Dagonui šventyklą *E-kisiga*.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Dagonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
2. 1 2 3  Dagan. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2019-07-22.
3. 1 2  Мифы народов мира. *Дагон* , И. Ш. Шифман, B. K. Афанасьева – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
4. ↑  Encyclopedia Judaica: Dagon. Nuoroda tikrinta 2019-07-22.
5. ↑  Jeremy Black; Anthony Green (1992). Gods, Demons and Symbols of Ancient Mesopotamia: An Illustrated Dictionary. University of Texas Press, p. 56. ISBN 978-0-292-70794-8.
Uragano Anatolijaus vaizdas iš palydovo (fotografuota 1999 m. gruodžio 3 d. apie 17:25 VEL)
**Uraganas Anatolijus** (Skandinavijoje vadinamas **Carola**) – 1999 m. gruodžio 3–4 dienomis daugiausia Šiaurės jūroje ir pietinėse Baltijos jūros pakrantėse siautėjęs uraganas. Jo metu vidutinis vėjo greitis siekė 136 km/val. o gūsiai – net 183 km/val. Kartu su *Lotaru* ir *Martinu* priklauso prie stipriausių 1999 m. gruodžio mėn. audrų Šiaurės Europoje.

Istorija
--------

Pirmą kartą Anatolijus buvo užfiksuotas gruodžio antros vidurdienyje kaip palyginus nedidelė jūros banga į vakarus nuo Airijos. Tuo metu slėgis aktyviojoje jo zonoje siekė 1015 hektapaskalių (hPa). Jau kitą dieną Anatolijus atkeliavo į Šiaurės jūrą. Vidurdienį nustatytas slėgis viduryje buvo mažesnis nei 970 hPa ir jį registravo kaip sukūringą vėją. Tačiau netrukus jau turėdamas uragano požymius Anatolijus įsiveržė į Daniją ir pietinę Švediją, jo sparnas atsidūrė Šiaurės Vokietijoje. Naktį virš Skonės apylinkių jo slėgis jau buvo kiek išsikvėpęs – 955 hPa. 

Gruodžio 4 d. jau buvo Lietuvos pajūryje: vėjo greitis tuo metu Nidoje buvo sustiprėjęs iki 40 m/s, Klaipėdoje – 38 m/s, kitose vietovėse – 28–32 m/s. Tą pačią dieną nukeliavo Latvijos link, bet vėliau uraganas nurimo.

Anatolijus padarė žymių nuostolių Šiaurės Vokietijoje ir Danijoje, ne veltui pastarojoje šalyje jis įvardijamas kaip žiauriausias XX a. uraganas. Jam pasiekus 180 km/val. greitį, Ziulto saloje nutrūko elektros tiekimas, o Fėre išvartyti šimtai medžių.

Sukilę vėjai Šiaurės jūroje ginė bangas į krantą ir danų Riomės sala atsidūrė po vandeniu. Ribės miestelyje (Pietų Danijoje) vanduo pakilo 5,33 m ir tetrūko tik apie dvidešimt centimetrų, kad būtų pakartotas liūdnas 1634 m. *Burchardi potvynio* rekordas (apie 5,5 m). Hamburge tai buvo ketvirtas pagal pakilusio potvynio vandens aukštį rezultatas. Elbės žiotyse budėjusiam Vokietijos priešgaisriniam laivui FS2 buvo sukelta tokia žala, kad jį vėliau teko nurašyti.

Lietuvoje žuvo du žmonės, išvartyta nemažai medžių. Be elektros energijos tiekimo buvo likę 80–150 tūkst. gyventojų. Pajūrio kopas saugojęs apsauginis gūbrys buvo nuardytas 25 km ruože.

Išnašos
-------

1. ↑  *Uraganas* // www.civsauga.lt
2. ↑  *Sturmfluten und Sturmflutsäule in Ribe* // www.danhostel-ribe.dk/de
3. ↑  Edgar S. Hasse. *Der Winter wird zur neuen Sturmflut-Saison* // www.welt.de
4. ↑  *Uraganas* // www.civsauga.lt


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Uraganas Anatolijus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

* U. Ulbrich, A. H. Fink, M. Klawa and J.G. Pinto. *Three extreme storms over Europe in December 1999* // www.uni-koeln.de
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Delta (reikšmės).*
Nilo delta iš kosmoso
**Delta** – upės žiočių tipas. Susiformuoja žemumoje upei nusodinant nešmenis. Iš nešmenų susidaro salos, todėl upės vaga skaidosi į protakas ir atšakas. Pavadinimas kilo dėl Nilo deltos panašumo į graikišką raidę Δ (*delta*). Deltos susiformavimą lemia keletas aplinkybių: upės mitybos režimas, gruntai, kuriais teka upė, nuotėkis, upės ir jūros potvynių režimas. Upių deltose susiklosto labai derlingi aliuviniai dirvožemiai, todėl tai svarbios žemdirbystės sritys.

Kai kurios didžiausios deltos:

* Gangos–Brahmaputros – 105 000 km²
* Amazonės – 100 000 km²
* Lenos – 28 500 km²
* Nilo – 24 000 km²
* Volgos – 19 000 km²

Kartais upės suformuoja ir vidines deltas, pavyzdžiui, Okavangas, išsiliedamas Kalahario dykumoje, vidinė Pyso-Atabaskos delta.

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **upės delta**

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Upės delta** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Upė |
| --- |
| Upė prie Sujainių Upė prie Sujainių |
| **Ilgis** | 40,2 km |
| **Baseino plotas** | 134,7 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,0 m³/s |
| **Ištakos** | Raseinių rajonas |
| **Žiotys** | Šešuvis |
| **Šalys** | Lietuva |

**Upė** – upė vidurio vakarų Lietuvoje, Raseinių ir Jurbarko rajonuose; Šešuvies kairysis intakas (Jūros baseinas). Prasideda Gylių kaime, 6 km į šiaurės rytus nuo Viduklės. Teka pietų, pietryčių kryptimi, nuo Jurbarko rajono ribos pasuka į vakarus. Įteka į Šešuvį 61 km nuo jo žiočių, ties Varlaukiu.

Intakai – Kerūlė, Alėja (abu kairieji).

Upės vidutinis nuolydis – 214 cm/km. Pačiame aukštupyje įrengti Gylių I, II ir III tvenkiniai, 29 km nuo žiočių įrengtas Sujainių tvenkinys (66 ha), o žemupyje greta Upės įrengtas Paupio žuvininkystės tvenkinių kompleksas. Gyvenvietės prie Upės: Gyliai, Ardiškiai, Galkaičiai, Sujainiai, Paupys (Raseinių raj.), Paupys, Lenkčiai I, Lenkčiai II, Skliausčiai (Jurbarko raj.).

Upėvardis tautologinis, kilęs nuo bendrinio žodžio *upė* (šis siekia ide. *\*āp-* „tekantis, gyvas vanduo").

* Upė prie Sujainių vėlyvą rudenįUpė prie Sujainių vėlyvą rudenį
* Ženklas ant Žemaičių plento tilto per UpęŽenklas ant Žemaičių plento tilto per Upę

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Upė (upė)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 380
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
**Ruvimbo Mucherera**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Ruvimbo Tracy Elizabeth Mucherera |
| Gimimo data | 1996 m. spalio 5 d. (26 metai) |
| Gimimo vieta | JAV |
| Ūgis | 163 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėja |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2020 | FC Gintra | 10 0(7) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2020 m. lapkričio 5 d.. |

**Ru Mučerera** (g. 1996 m. spalio 5 d.) – amerikiečių futbolininkė, puolėja

Karjera
-------

Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. Ru studijavo ir gynė Šiaurės Karolinos universiteto garbę NCAA studenčių futbolo lygoje.

### FC Gintra

2020 m. vasarą persikėlė rungtyniauti į Lietuvą. Atstovavo FC Gintra. Moterų A lygoje sužaidė dešimt rungtynių ir pasižymėjo septyniais įvarčiais. Debiutinį įvartį pelnė 2020 m. rugpjūčio 30 d. rungtynėse prieš Gargždų „Bangą". Tuo metu pirmavo šiaulietės, o po Ru tikslaus smūgio rezultatas tapo 7:1. Sužaidė tik antrą kėlinį, o rungtynės baigėsi rezultatu 8:1. 2020 m. rugsėjo 13 d. rungtynėse prieš Utenos Utenis pelnė keturis įvarčius per rungtynes. (Rungtynės baigėsi šiauliečių pergale 20:0.) 2020 m. tapo Lietuvos čempione. 

UEFA moterų čempionų lygos 2020–2021 m. pirmame kvalifikaciniame etape, kurio rungtynės įvyko 2020 m. lapkričio 5 d. Šiauliuose, „Gintra Universitetas" susitiko su Slovakijos čempionėmis Bratislavos „Slovan". Vieneriose rungtynėse sprendėsi, kuri komanda pateks į kitą etapą. FC Gintra nugalėjo varžoves rezultatu 4:0 ir pateko į kitą etapą. Ru Mučereros įvartis buvo trečiasis šiose rungtynėse.

Pasiekimai
----------

**FC Gintra**
* **Lietuvos čempionė**: 2020, 2021 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  gintra.lt (naujokės pristatymas)
2. ↑  Banga 1-8 Gintra
3. ↑  Utenos Utenis 0-20 Gintra
4. ↑  Gintra prieš Slovan (Rungtynių ataskaita)
5. ↑  LFF: Gintra žengė į kitą etapą Archyvuota kopija 2022-03-26 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  alfa.lt: „Gintra-Universitetas" žengė į kitą UEFA moterų Čempionių lygos atrankos etapą

Nuorodos
--------

* gintra.lt (Apie žaidėją)
* lietuvosfutbolas.lt (Gintra 2020 m. sezone)
* lietuvosfutbolas.lt (Statistika)
* Soccerway duomenų bazė (Apie žaidėją)
**Ur-garas** arba **Ur-nigas** (𒌨𒃻) – Lagašo valdovas (ensis), valdęs apie 2100 m. pr. m. e. (pagal vidurinę chronologiją); jo valdymas apytikriai sutapo su Šu-turulo, paskutinio Akado imperijos valdovo, valdymu.

Ur-garas buvo Ur-Babos žentas, jo pirmtakas – Ur-Ningirsu arba Pirigme. Išlikę keletas šio valdovo apžadinių įrašų. Ur-garo įpėdinis – paskutinis Antrosios Lagašo dinastijos valdovas Nam-mahanis.

Išlikęs tik vienas šio valdovo metų vardas:

*mu ur-gar ensi2*  
„Metai: Ur-garas yra valdytojas"    —Vienintelis išlikęs Ur-garo metų vardas.
Aptikta buožės galva, kurią už Ur-garo gyvybę dievui Šulšaganai dedikavo karalienė Nininimgina:

Šulšaganai, mylimam Ningirsu, jos viešpačio, sūnui, už Ur-nigo, Lagašo valdovo, gyvybę ir už savo pačios gyvybę Nininimgina, Kaku duktė, jo žmona, paskyrė šią [buožės galvą].    —Įrašas ant buožės galvos

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Gwendolyn Leick (2002). *Who's Who in the Ancient Near East* (anglų). Routledge. pp. 171–172. ISBN 978-1-134-78796-8.
2. ↑  Gwendolyn Leick (2002). *Who's Who in the Ancient Near East* (anglų). Routledge. p. 185. ISBN 9781134787951.
3. 1 2  Donald P. Hansen (1988). „A Sculpture of Gudea, Governor of Lagash". *Bulletin of the Detroit Institute of Arts* **64** (1): 6. ISSN 0011-9636. JSTOR 41504782. doi:10.1086/DIA41504782.
4. ↑  „CDLI-Archival View". *cdli.ucla.edu*.
5. ↑  „Ur-gar Year names". *cdli.ox.ac.uk*.
6. ↑  „CDLI-Archival View". *cdli.ucla.edu*.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°31′56″š. pl. 25°41′32″r. ilg.﻿ / ﻿55.532316°š. pl. 25.692136°r. ilg.﻿ / 55.532316; 25.692136

|  |
| --- |
| **Vaikutėnų pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Vaikutėnų pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Vaikutėnų pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Vaikutėnai, Utenos rajonas |
| **Direktorius(-ė)** | Vidmantas Kutka |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1918 m. |
| **Uždarymo data** | 2009 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** |  |

**Utenos rajono Vaikutėnų pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vaikutėnuose (Utenos raj.), Liepų g. 9, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 190186228. Steigėjas Utenos rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1918 m. Vaikutėnų dvaro koplyčioje atidaryta Vaikutėnų pradžios mokykla. 1919 m. ji persikėlė į dvaro kumetyną, dirbo du mokytojai. 1936 m. mokykla veikė Jono Bernoto namo patalpose. 1953 m. atidaryta penktoji klasė. 1954 m. mokykla tapo septynmetė, dirbo 5 mokytojai. 1962 m. tapo aštuonmetė, mokėsi 85 mokiniai. 1964 m. prie senosios atidaryta nauja mokykla. Mokykloje veikė jaunųjų bitininkų, gamtininkų, kraštotyros, etnografinis, dramos būreliai, mergaičių ansamblis. Įrengtas bitininkystės muziejus. 2007 m. rugsėjo 1 d. Vaikutėnų pagrindinė mokykla prijungta prie Utenos „Vyturių" pagrindinės mokyklos. 2009 m. rugsėjo 1 d. Utenos „Vyturių" pagrindinės mokyklos Vaikutėnų skyrius uždarytas.

Direktoriai
-----------

* 1954 m. Angelė Silickienė
* 1964 m. Regina Černienė
* 1991 m. Gintaras Žala
* 1992 m. Vidmantas Kutka

Mokytojai
---------

Ilgiausiai mokykloje dirbo mokytojai:

* Regina Mikulėnienė – 30 m.
* Regina Černienė ir Boleslovas Strazdas – 27 m.
* Bronė Milaknienė – 22 m.
* Danutė Skrebiškienė, Teklė Dikinytė, Danguolė Šerėnienė – po 21 m.
| **Teodoras Karijotaitis** |
| --- |
|  |
| Teodoras Karijotaitis |
| Karijotaičiai |
|  |
|  |
| Gimė | (?) |
| Mirė | apie 1414 m.Mukačevėje |
| Tėvas | Karijotas |
| Podolės kunigaikštis |
| Pirmtakas | Konstantinas Karijotaitis |
| Įpėdinis | Spitko Melšanskis |
|  |
|  **Vikiteka** | Teodoras Karijotaitis |

**Teodoras Karijotaitis** (ukr. *Федір Коріятович*, veng. *Korjatovics Tódor* ; g. (?) – m. apie 1414, Mukačevėje) – Lietuvos kunigaikštis, Podolės kunigaikštystės valdovas, Palanoko pilies Mukačevėje statytojas. Stačiatikiškai pakrikštytas Fiodoru. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino anūkas.

Biografija
----------

Iš savo tėvo žinomo kunigaikščio Karijoto paveldėjo Naugarduką. Po brolių Jurgio, Aleksandro ir Konstantino mirties valdė Podolę. 1392 m. buvo sukilęs prieš Lietuvos didijį kunigaikštį Vytautą ir 1393 m. (kitais duomenimis 1395 m.) išvytas iš Podolės. Pasitraukė į Mukačevę, kur Vengrijos karalius Zigmantas Liuksemburgietis suteikė jam prieglobstį. 1396–1414 valdė Berehovės pavietą, o Mukačevėje pastatydino pilį ir įkūrė vienuolyną. Sudaręs sąjungą su Liubarto sūnumi Teodoru, Švitrigaila ir Vokiečių ordinu, 1402 m. nesėkmingai bandė atgauti Podolę. Vytauto Didžiojo kalintas Vilniuje iki 1403 m. iš kur pabėgo ir grįžo į Užkarpatę.

Apie Teodorą Karijotaitį 1922 m. Čekoslovakijos kino studija Barrandov nufilmavo meninį filmą *Užburtas Karpatų raktelis* (ček. *Začarovaný klíček karpatský*). Režisavo Janas Just-Rozvoda, Fedoro Koriatovičiaus vaidmenį atliko Theodoras Pištěkas.

Santuoka ir vaikai
------------------

Žmona: **Olga** (m. 1416), Bosnijos bano Stjepano II Kotromaničiaus duktė. Vaikai:

* (?) **Vladimiras**
* (?) **Žedevit-Ivanas** (m. po 1393)
* **Marija** (m. po 1416); vyras: Emerikas Marcali
* **Ana** (m. po 1416); vyras: Vengrijos palatinas Garajus

Išnašos
-------

1. ↑  Čekijos Valstybinis filmų archyvas Archyvuota kopija 2011-04-17 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

* „Karijotaičiai". Tarybų Lietuvos enciklopedija 2 t. Vilnius, Lithuania: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986
* „Karijotaičiai". Visuotinė lietuvių enciklopedija IX t. Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006

Nuorodos
--------

* Федір Коріятович (Straipsnis ukrainiečių Vikipedijoje)

Galerija
--------

* Teodoras KarijotaitisTeodoras Karijotaitis
* Palanoko pilisPalanoko pilis
* Teodoro Karijotaičio skulptūra Palanoko pilyje MukačevėjeTeodoro Karijotaičio skulptūra Palanoko pilyje Mukačevėje

| Karališkieji titulai |
| --- |
| Prieš tai:**Konstantinas Algirdaitis** |  **Podolės kunigaikštis**1389-1393 | Po to:**Spitko Melšanskis** |
| **Teodoras Lepnerisvok. *Theodor Lepner*** |
| --- |
| Gimė | 1633 m.Miulhauzenas |
| Mirė | 1691 m. lapkričio 7 d. (~58 metai)Būdviečiai |
|  |
| Veikla | Mažosios Lietuvos kultūros tyrinėtojas, evangelikų liuteronų kunigas |
|  |
| Alma mater | Karaliaučiaus universitetas |

**Teodoras Lepneris** (vok. *Theodor Lepner*, 1633 m. Miulhauzenas į šiaurę nuo Ylavos, dab. Gvardeiskojė, Kaliningrado sritis – 1691 m. lapkričio 7 d. Būdviečiai į pietryčius nuo Ragainės, dab. Malomožaiskojė) – Mažosios Lietuvos kultūros tyrinėtojas, evangelikų liuteronų kunigas.

Biografija
----------

Studijavo Karaliaučiaus ir kituose Vokietijos universitetuose, nuo 1665 m. kunigavo Būdviečiuose. Pamokslus sakė vokiečių ir lietuvių kalbomis.

Kūryba
------

Parašė knygą „Prūsų lietuvis" (*Der Preusche Littauer*, išl. 1744 m. 2 leid. 1848 m.). Tai viena pirmųjų etnografinio pobūdžio studijų apie XVII a. Mažosios Lietuvos lietuvius, parašyta amžininko. Knygą sudaro 15 skyrių, juose aprašytas lietuvių ūkininkavimas, buitis, pastatai, drabužiai, maistas, krikštynų, piršlybų, vestuvių, laidotuvių papročiai, muzikos instrumentai, liaudies medicina, kalba (pateiktas lietuvių k. žodynėlis), tikėjimas. Pateikta lietuvių tautosakos pavyzdžių, yra glausta lietuvių raštijos apžvalga, nurodytos svarbesnės lietuviškos knygos. Rašė, kad lietuviai – protingi, apsukrūs, turi gerą atmintį, laikosi duoto žodžio, ištvermingi ir svetingi. Veikale yra piešinys, vaizduojantis Ragainės apylinkės lietuvininkus, vyrą, moterį, merginą ir vaiką tradiciniais drabužiais, t. p. pavaizduoti kai kurie darbo įrankiai (spragilas, medinės šakės), apyvokos reikmenys (pintinėlė, kaušelis), muzikos instrumentai (vamzdis, kanklės, būgnas, švilpynė).

Berlyno valstybinės Prūsijos kultūros paveldo bibliotekos Rankraščių skyriuje saugomas "Prūsų lietuvio" rankraštis, signatūra Ms. boruss. oct. 5.

Bibliografija
-------------

*Der Preusche Littauer oder Vorstellung der Nahmens-Herleitung, Kind-Tauffen, Hochzeit, Leibes und Gemüths-Beschaffenheit, Kleidung, Wohnung, Nahrung und Acker-Bau, Speise und Tranck, Sprachen, Gottes-Dienst, Begräbnisse und andere dergleichen Sachen der Littauer in Preussen kürtzlich zusammen getragen / von Theodoro Lepner [...] 1690,* Danzig: bey Joh. Heinrich Rüdigern, 1744 ().

*Der Preusche Littauer oder Vorstellung der Nahmens-Herleitung, Kind-Tauffen, Hochzeit, Leibes und Gemüths-Beschaffenheit, Kleidung, Wohnung, Nahrung und Acker-Bau, Speise und Tranck, Sprachen, Gottes-Dienst, Begräbnisse und andere dergleichen Sachen der Littauer in Preussen kürtzlich zusammen getragen / von Theodoro Lepner [...] 1690,* Tilsit: J. Reylaender 1848.

Teodoras Lepneris, *Prūsų lietuvis,* parengė Vilija Gerulaitienė, Vilnius: Lietuvos istorijos instituto leidykla, 2011.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Angelė Vyšniauskaitė. *Teodoras Lepneris*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 24 psl.
| Vaikutėnų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Vaikutėnų piliakalnisVaikutėnų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°32′11.9″ š. pl. 25°41′49.9″ r. ilg.﻿ / ﻿55.536639°š. pl. 25.697194°r. ilg.﻿ / 55.536639; 25.697194Koordinatės: 55°32′11.9″ š. pl. 25°41′49.9″ r. ilg.﻿ / ﻿55.536639°š. pl. 25.697194°r. ilg.﻿ / 55.536639; 25.697194 |

 |
| Vieta | Utenos rajonas |
| Seniūnija | Utenos seniūnija |
| Aukštis | 17 m |
| Plotas | 22x10 |
| Naudotas | I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1970 |
| Registro Nr. | AR1331 / A965 / 3607 |

**Vaikutėnų piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3607; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1331; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A965) ir gyvenvietė Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Vaikutėnuose, Utenos seniūnija. Pasiekiamas iš plento A6 Utena – Zarasai už Vaikutėnų pasukus į kairę šiaurėn link Sudeikių, pavažiavus 250 m yra kairėje vakaruose.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiros pailgos kalvos aukščiausioje dalyje. 3 m žemiau aikštelės, šlaite pastebima pylimo žymių. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 22x10 m dydžio. Šiaurės rytų šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 5 m pločio terasa, 2 m žemiau kurios yra antra 6 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 16-17 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, pietinis šlaitas nukastas žvyrduobės. Aikštelė ir rytinis šlaitas dirvonuoja, kiti šlaitai apaugę mišriu mišku.

Tyrimai
-------

1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 3 ha.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Nolėnų piliakalnis 6 km | Maneičių piliakalnis 6,5 km | Nuodėgulių piliakalnis 4,5 km |  |
| Aknystėlių piliakalnis 17 km |  | Noliškio piliakalnis 4 km |
| Narkūnų piliakalnis 11 km | Jaurelio piliakalnis 1,5 km | Spitrėnų piliakalnis 5 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 173 (Nr. 776)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.199
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 276-277.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2. P. 196.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 258.
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 56.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Vaikutėnai
**Umaras Almurtadas** (*Abû Hafs `Umar al-Murtadâ*, arab.: أبو حفص المرتضى عمر بن أبي إبراهيم اسحاق بن يوسف بن عبد المؤمن, m. 1266 m.) – nuo 1248 m. Almochadų dinastijos Maroko kalifas.

Umaras Almurtadas buvo Abu Jakubo Jusufo I-jo anūkas.

Istorija
--------

Atėjus į valdžią Umarui Almurtadui Almochadams buvo likęs tik Marakešas ir žemės į šiaurę iki Um ar-Rbijos (Oum Er-Rbia) upės. Nuo 1262 m. kalifas turėjo mokėti Marinidams duoklę. 1266 m. prieš kalifą sukilo kitos giminaičių šakos atstovas Abdal Ula Alvasikas, kuris ir užėmė Umaro Almurtado vietą.

Umaras Almurtadas turėjo tris vizirius:

* Abû Muhammad ben Yûnus (1248–1249) (أبو محمد بن يونس [abū muḥammad ben yūnus])
* Abû Zayd ben Yanû al-Kûmî (1249–1266) (أبو زيد بن يعلو الكومي [abū zayd ben ya`lū al – kūmī])
* Abû Mûsâ ben `Azûz (1249–1266) (أبو موسى بن عزوز الهنتاتي [abū mūsā ben `azūz al – hayātī])

Nuorodos
--------

* *Istorinis žodynas* Archyvuota kopija 2008-01-29 iš Wayback Machine projekto.
* *Musulmonų vadovai*


| Karališkieji titulai |
| --- |
| Prieš tai:**Ali Asaidas** | **Almochadų dinastija**1248-1266 | Po to:**Abdal Ula Alvasikas** |
**Vaiko gimimo pažymėjimas** - dokumentas, patvirtinantis vaiko gimimą. Pažymėjimą Lietuvoje LR Vyriausybės nustatyta tvarka išduoda asmens sveikatos priežiūros įstaiga arba gydytojų konsultacinė komisija.
Civilinės metrikacijos įstaiga vaiko gimimo įraše moterį įrašo vaiko motina, remdamasi medicinos įstaigos išduotu pažymėjimu apie vaiko gimimą.

Jei vaikas gimė ne medicinos įstaigoje, pažymėjimą apie vaiko gimimą išduoda medicinos įstaiga, tikrinusi vaiko ir motinos būklę po gimdymo.

Jei vaikas gimė ne medicinos įstaigoje ir jei vaiko motinos būklė po gimdymo nebuvo tikrinta, pažymėjimą apie vaiko gimimą išduoda gydytojų konsultacinė komisija Vyriausybės nustatyta tvarka. Šiame pažymėjime motina nurodoma moteris, dėl kurios gydytojų konsultacinei komisijai nekyla abejonių, jog ji pagimdė vaiką.

Jei vaiko gimimo įraše nėra duomenų apie motiną arba jei motinystė nuginčyta, motinystę gali nustatyti teismas pagal moters, laikančios save vaiko motina, pilnamečio vaiko, vaiko tėvo, globėjo (rūpintojo) ar valstybinės vaiko teisių apsaugos institucijos ieškinį.

Vėliau atitinkamai išduodamas gimimo liudijimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR vaiko gimimo momento nustatymo įstatymas
2. ↑  LR CK (3.139 straipsnis. Vaiko kilmės iš motinos nustatymas)
Koordinatės: 55°47′10″ š. pl. 24°44′59″ r. ilg.﻿ / ﻿55.78611°š. pl. 24.74972°r. ilg.﻿ / 55.78611; 24.74972

| Akmenių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Kupiškio rajonas) |
| Plotas | 0,092 km² |
| Kranto linijos ilgis | 6,4 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Įteka | Lėvuo, Viešinta, bevardis upelis |
| Išteka | Lėvuo |

**Akmenių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kupiškio rajone, 2 km į šiaurę nuo Subačiaus miesto. Sudarytas užtvenkus Lėvens upę (Mūšos intakas) 85,5 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 2,9 km, plotis – iki 0,06 km. Altitudė 60,7 m. Tvenkinio krantai neaukšti, daugiausia apaugę mišku (Raudonės ir Šilelio miškai), vietomis plyti pievos. Į vakarus įsikūręs Akmenių kaimas, į pietus – Šaukliškių, Ilgučių, Skverbų kaimai, į šiaurę – Lukonių kaimas. Prie užtvankos seniau veikė Akmenių vandens malūnas, o dabar – Akmenių 35 kW galios mažoji hidroelektrinė, pastatyta 1999 m. Tvenkinys yra Lėvens kraštovaizdžio draustinio teritorijoje.

Tvenkinys įrengtas 1836 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
| ***Žmonės, kuriems gera*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Francesco Patierno |
| Metai | 2014 |
| Žanras | komedija, drama |
| Trukmė | 105 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Žmonės, kuriems gera** (it.  *La gente che sta bene*) – 2014 m. sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Claudio Bisio – Umberto
* Margherita Buy – Karla
* Diego Abatantuono – Patricijus
* Jenniper Rodriguez – Morgana
* Laura Baldi – Lorena
* Claudio Bigagli
* Raul Cremona

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Umberto buvo sėkmingas teisininkas, mėgstantis pabūvius ir dėmesį, tačiau dabar jo patogus gyvenimas ėmė svyruoti: žmona Karla netikėtai pranešė esanti nėščia, o darbe prasidėjęs etatų mažinimas grasina darbo netekimu. Jis pradeda spausti Karlą daryti abortą ir ši supykusi kuriam laikui išsikrausto iš namų. Įmonės vakarėlyje jam pavyksta padaryti įspūdį įmonės savininkui Patricijui ir vietoje atleidimo dabar jam pasiūloma vadovauti naujai atidaromam ofisui.

Tame pačiame vakarėlyje Umberto susipažįsta su Morgana. Kai atrodo, kad gyvenimas vėl šypsosi, jis sužino, kad jo kandidatūra ofiso vadovavimui nebuvo patvirtinta. Netekęs žmonos, Umberto išvažiuoja su Morgana savaitgaliui, tačiau sulaukia Patricijo skambučio: jis vėl reikalingas, nes pagrindinis jo konkurentas užimti postą ką tik buvo suimtas. Negana to, paaiškėja, kad Morgana yra Patricijo naujoji žmona. Umberto nusprendžia tuoj pat grįžti namo. Supykusi Morgana specialiai padaro avariją, kurioje žūva, o Umberto pabėga. Jis atmeta Patricijo pasiūlymą, susitaiko žmona, tačiau baimingai laukia ar policija neišsiaiškins, kad jis taip pat buvo avariją patyrusioje mašinoje...
|  |
| --- |
| Europos Tautinių Judėjimų Aljansas |
| Pirmininkas | Bruno Gollnisch |
| Įkurta | 2009 m. spalio 24 d. |
| Politinė ideologija | nacionalizmas |

**Europos tautinių judėjimų aljansas** (angl. *Alliance of European National Movements*) buvo įkurtas Europos Sąjungos šalių radikaliųjų dešiniųjų partijų 2009 m. spalio 24 d. Budapešte.

Kraštutinės dešiniosios partijos susibūrė ir įkūrė aljansą siekdamos būti geriau atstovaujamos Briuselyje. Aljanso nariais steigėjais tapo: Jobbik, Judėjimas Už geresnę Vengriją (aljansas buvo įkurtas Jobbik 6-tojo kongreso metu), Prancūzijos nacionalinis frontas, Italijos *Fiamma Tricolore*, Švedijos nacionaldemokratai ir Belgijos nacionalinis frontas. 2009 m. lapkričio 12 d. prie Aljanso prisijungė Britanijos nacionalinė partija (BNP), Ispanijos, Portugalijos bei Ukrainos partijos.

Aljanso nariai
--------------

| Partija | Sutrumpinimas | Šalis | Europarlamentarai | Nacionalinių parlamentų nariai |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nacionalinis frontas | FN | Belgijos vėliava Belgija | 0 | 0 |
| Nacionalinis frontas | FN | Prancūzijos vėliava Prancūzija | 3 | 0 |
| Judėjimas Už geresnę Vengriją | Jobbik | Vengrijos vėliava Vengrija | 3 | 47 |
| Trispalvė liepsna | FT | Italijos vėliava Italija | 0 | 0 |
| Nacionalinio atsinaujinimo partija | PNR | Portugalijos vėliava Portugalija | 0 | 0 |
| Respublikonų socialinis judėjimas | MSR | Ispanijos vėliava Ispanija | 0 | 0 |
| Nacionaldemokratai | ND | Švedijos vėliava Švedija | 0 | 0 |
| Britų nacionalinė partija | BNP | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė | 2 | 0 |
| Laisvės partija | VP | Suomijos vėliava Suomija | 2 | 0 |

Nuorodos
--------

* aemn.info Archyvuota kopija 2020-09-22 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|  |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| a8 | b8 | c8 | d8 | e8 | f8 | g8 | h8 |
| a7 | b7 | c7 | d7 | e7 | f7 | g7 | h7 |
| a6 | b6 | c6 | d6 | e6 | f6 | g6 | h6 |
| a5 | b5 | c5 | d5 | e5 | f5 | g5 | h5 |
| a4 | b4 | c4 | d4 | e4 | f4 | g4 | h4 |
| a3 | b3 | c3 | d3 | e3 | f3 | g3 | h3 |
| a2 | b2 | c2 | d2 | e2 | f2 | g2 | h2 |
| a1 | b1 | c1 | d1 | e1 | f1 | g1 | h1 |

 |  |
|  |

 |
| Rikio ėjimai |

**Rikis** – šachmatų figūra. Kiekvienas žaidėjas pradeda žaidimą turėdamas du rikius – vieną baltame laukelyje, kitą – juodame. Algebriniu žymėjimu pradinė rikių vieta – baltųjų **c1** ir **f1**, juodųjų **c8** ir **f8**.

Rikis vaikšto kaip ir bokštas, tik įstrižainėmis. Vienas rikis (vadinamas baltalaukiu) vaikšto tik baltais langeliais, kitas (vadinamas juodalaukiu) – tik juodais.

Rikio judėjimo atstumas neribojamas.

Rikis laikomas silpnesne figūra už bokštą. Rikis vertinamas dviem pėstininkais mažiau nei bokštas.

| Šachmatai |
| --- |
|  | Karalius |  |
|  | Valdovė |  |
|  | Bokštas |  |
|  | Rikis |  |
|  | Žirgas |  |
|  | Pėstininkas |  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ch. R. Kapablanka. Šachmatų vadovėlis. Mintis, 1978. 175 p.

Nuorodos
--------

Šachmatų figūros vertė
Koordinatės: 55°23′04″š. pl. 24°54′18″r. ilg.﻿ / ﻿55.384581°š. pl. 24.904994°r. ilg.﻿ / 55.384581; 24.904994

Vienas iš Riklikų šaltinio sufozinių cirkų
**Riklikų šaltinis** – hidrogeologinis gamtos paveldo objektas, esantis Anykščių rajone, Kavarsko seniūnijoje, Svirnų II kaime, dešiniajame Šventosios krante. Šaltinis patenka į Kavarsko girininkijos (1338 kv. 12, 13 skl.) ir Šventosios valstybinio ichtiologinio draustinio teritoriją. Paskelbtas saugomu Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2016 m. vasario 8 d. įsakymu Nr. D1-88.

Šaltinis pasiekiamas iš kelio  **120**  Radiškis–Anykščiai–Rokiškis  Riklikų kaime, pasukus kalvos papėdėje pro dvi pakelės sodybas link Šventosios. Keliukas apie 0,8 km eina paupiu (prieš srovę), taip pat ir per buvusio gelžbetonio gamybos cecho teritoriją. Orientyras – transformatorinė elektros pastotė, esanti už 100 m nuo šaltinio. Pusiaukelėje iš kairės pravažiuojamas buvęs Riklikų piliakalnis. 2016 m. balandžio mėn. duomenimis, vieta šaltinio prieigose buvo apleista, prišiukšlinta. 

Riklikų šaltinis pradėtas tirti 2015 m. Apie jį bus skelbiama informacija, pastatyti pažintiniai stendai, rengiamas projektas teritorijai sutvarkyti, bus nutiestas priėjimo takas.

Duomenys
--------

Versmė trykšta iš užpelkėjusios kalvos ir teka žemyn šlaitu trim upeliais, kurių šiaurinis labiausiai vandeningas. Vandens srautai skverbiasi pro tankius krūmokšnius. Šaltinis randasi valstybės žemėje, jo plotas užima 0,46 ha.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kavarsko seniūniją garsins ne tik Šv. Jono, bet ir Riklikų šaltinis

Nuorodos
--------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
* Riklikų šaltinis žemėlapyje

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAnykščių rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Anykščių regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Baldono geomorfologinis • Gykių botaninis • Pelyšos geologinis • Plaštakos hidrografinis • Šventosios ichtiologinis • Šventosios kraštovaizdžio • Virintos hidrografinis • Žaliosios pievų botaninis-zoologinis |
|  |
| Biosferos poligonai | 
Šimonių girios |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Akmuo Puntukas • Akmuo Puntuko brolis • Barboros akmuo • Variaus atodanga • Vetygalos atodanga |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Abromiškio atodanga • Daumantų atodanga • Jokūbėliškio ąžuolas • Kavarsko tufų šaltinis • Pašvenčio ąžuolas • Pavarių akmuo • Riklikų šaltinis • Šaltinis Karalienės liūnas • Šlavės atodanga • Vildžiūnų atodanga |
|  |
| Savivaldybės gamtos paveldo objektai | 
~~Ąžuolas „Žirgo kaklas"~~ • Buivydų uosis • Elmės šešiakamienis ąžuolas • ~~Gegutės uosis~~ • Mūrinės kalnarūtės augimvietė • Pavarių liepa • Pušis Šventosios gamtiniame-rekreaciniame take • Šventieji ąžuolai • Uoksinė pušis • Variaus ąžuolas • Žažumbrio ąžuolas |

 |