recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 54°45′30″ š. pl. 24°40′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.75833°š. pl. 24.66944°r. ilg.﻿ / 54.75833; 24.66944

| Elektrėnų marios |
| --- |
| 2023 m.2023 m.2023 m. |
| Vieta | Elektrėnų sav. |
| Plotas | 12,64 km² |
| Kranto linijos ilgis | 34,1 km |
| Kilmė | Tvenkinys |
| Vidutinis gylis | 7,2 m |
| Didžiausias gylis | 31 m |
| Įteka | Strėva, Vuolasta, Pakriokšnis, Runga, Graželenka, Sūris, 8 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Strėva |

Elektrėnų marių priešistorė. 1936 m. prieš susikuriant Elektrėnams ir užtvenkiant Strėvą.
2023 m.
**Elektrėnų marios** – tvenkinys prie Elektrėnų. Vanduo naudojamas šiluminės Elektrėnų komplekso aušinimui. 2000 m. pastatyta 150 kW Elektrėnų HE.

Istorija
--------

1961–1962 m. užtvenkus Strėvą, 40,8 km nuo jos įtekėjimo į Kauno marias, suformuotas 1289,6 ha tvenkinys šiluminės elektrinės reikmėms. Užlieti Perkūnkiemio, Anykštų, Lekavičių, Raistinės, Šarkinės ir kiti kaimai, iš kurių perkelta >140 sodybų. Paskandinti 8 ežerai ir ežerėliai, senosios salos, tarp jų ir Gandrų kolonija, didžiausia baltųjų gandrų keliauninkų tėvonija Europoje. Išryškėjo naujos salos: Didžioji, Baublių, Garnių, Kirų, Miškinė, Žalioji, Kalvotoji.

Tvenkinys apėmė šiuos ežerus:

* Anykšta – 192 ha
* Puikinas – 79 ha
* Jagudis – 38 ha
* Jagudėlis
* Dumbliukas
* Nendrynėlis
* Syšvantas
* Syšvantaitis

Geografija
----------

Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 10,6 km, plotis iki 3,1 km. Giliausia vieta (buvusiame Jagudžio ežere) siekia >30 m. Šiaurinė tvenkinio dalis ežerinės kilmės, pietinė – upinės. Šiaurinės dalies plotas 1134 ha, ilgis 5,3 km, didžiausias plotis 3,1 km. Altitudė 94,9 m. Rytiniai ir šiauriniai krantai statūs, aukšti, o vakariniai – lėkšti, vietomis pelkėti. Pietinės dalies plotas 215 ha, ilgis 5,6 km, didžiausias plotis 0,9 km. Krantai žemi. Apie 80 % visų tvenkinio krantų yra ardomi. Atabradas siauras, smėlingas ir žvyringas, dugnas padengtas įvairių rūšių moliu. Dugno reljefas labai sudėtingas. Mariose yra 18 salų, kurių bendras plotas 50,5 ha.

Prie Elektrėnų marių esančios gyvenvietės: Elektrėnai, Stančikai, Geibonys, Šarkinė, Peliūnai, Karkučiai, Pastrėvys, Senosios Kietaviškės.

Turizmas
--------

Pamėgta burlentininkų vieta, nes aplink jas nedaug miškų, vandens lygis yra aukštesnis negu natūraliuose ežeruose, o tai sąlygoja stipresnį ir lygesnį vėją virš marių vandens, nei kituose ežeruose. Be to, dėl elektrinės veiklos Elektrėnų mariose ledas nutirpsta anksčiau nei kituose didesniuose vandens telkiniuose, o vėliau vandens temperatūra būna keletu laipsnių aukštesnė nei ežeruose.

* 2008 m.2008 m.
* 2008 m.2008 m.
* Vandens sportas (2011)Vandens sportas (2011)

Šaltiniai
---------

Knyga „Elektrėnai", Vilnius, Jandrija, 2006 m.

1. ↑  *Elektrėnų marios*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 502

Nuorodos
--------

* Informacija apie Elektrėnų marias Archyvuota kopija 2014-12-21 iš Wayback Machine projekto.
* Elektrėnų savivaldybės istorija Archyvuota kopija 2015-04-03 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°40′37″š. pl. 25°17′12″r. ilg.﻿ / ﻿54.676948°š. pl. 25.286595°r. ilg.﻿ / 54.676948; 25.286595

Įėjimas į teatrą 2012 m.
**Vilniaus teatras „Lėlė"** – lėlių teatras, įkurtas 1958 m. Vilniuje. Iš pradžių vadinosi **Vilniaus lėlių teatru**.

Istorija
--------

Teatro įkūrėjas – lėlininkas, aktorius ir režisierius Balys Lukošius. Taip pat teatre dirbo ir vėliau jam vadovavo Vitalijus Mazūras, jo mokiniai režisieriai Rimantas Driežis ir Algirdas Mikutis. Kiti reikšmingi teatro kūrėjai – Aušra Bagočiūnaitė-Paukštienė (2006 m. pelniusi „Auksinį scenos kryžių" už geriausią darbą lėlių teatro srityje), N. Indriūnaitė, Julija Skuratova (2008 m. „Auksinis scenos kryžius"), Aurelija Ragauskaitė, Laima Lankauskaitė. 1977 m. teatras persikėlė į restauruotus Oginskių rūmus Senamiestyje ir pakeitė pavadinimą į **Vilniaus teatras „Lėlė"**. Nuo 1966 m. teatras dalyvauja tarptautinės lėlininkų organizacijos UNIMA, tarptautinės organizacijos ASSITEJ veikloje.

Vieta
-----

Teatras veikia Vilniaus senamiestyje, Arklių gatvėje. 

Teatrui priklauso dvi salės Oginskių rūmuose: Didžioji (220 vietų) ir Mažoji (50 vietų); pastaroji įkurta 1992 m.

Meno vadovai
------------

* Balys Lukošius (1958–1969 m.)
* Vitalijus Mazūras (1971–1979 m. ir 1988–1993 m.)
* Vilmantas Juškėnas (2012–2019 m.)

Nuorodos
--------

* Oficialus teatro tinklalapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Apie mus". teatraslele.lt. Suarchyvuotas originalas 2015-05-04. Nuoroda tikrinta 2015-05-03.
2. ↑  „Lėlių teatras Lietuvoje". unima.lt. Suarchyvuotas originalas 2014-08-19. Nuoroda tikrinta 2015-05-03.
Vaizdas po Didžiojo žemės drebėjimo
**Didysis Hanšino žemės drebėjimas** arba **Kobės žemės drebėjimas** įvyko 1995 m. sausio 17 d. 5:46 ryte JST pietinėje Hiogo prefektūros dalyje. Drebėjimo magnitudė siekė Mw 6,8 pagal JAV geologijos tarnybos magnitudės skalę  ir Mj7,3 pagal Japonijos meteorologinės agentūros skalę. Požeminiai smūgiai truko apie 20 sekundžių. Drebėjimo židinys buvo šiaurinėje Avadžio salos dalyje, 16 km atstumu nuo jo epicentro. ir 20 km nuo Kobės. Galutiniais duomenimis žuvo 6434 žmonės, 4600 jų buvo iš Kobės. Tai sukėlė maždaug 10 trilijonų jenų nuostolius, t. y. net 2,5 % tuometinio Japonijos BVP. Gineso rekordų knygoje šis žemės drebėjimas užrašytas kaip „daugiausiai valstybei kainavusi gamtinė katastrofa".

Išnašos
-------

1. ↑  U.S. Geological Survey. „Significant Earthquakes of the World: 1995". Suarchyvuotas originalas 2008-06-01. Nuoroda tikrinta 2008-05-22.
2. 1 2  The City of Kobe (2008-01-01). „STATISTICS" (PDF). *The Great Hanshin-Awaji Earthquake: Statistics and Restoration Progress*. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2008-05-27. Nuoroda tikrinta 2008-05-25.
| Bubių tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Šiaulių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 4,183 km² |
| Kranto linijos ilgis | 47,1 km |
| Kilmė | Ledyninis, tvenkinys |
| Vidutinis gylis | 5,1 m |
| Didžiausias gylis | 21 m |
| Tūris | 0,021 km³ |
| Įteka | Dubysa, Šventupis, Kriešinė, Ežerupis, Genupys, J-1, J-2, 7 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Dubysa, Pailių kanalas (Ringuva) |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Bubių tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°52′56″ š. pl. 23°8′23″ r. ilg.﻿ / ﻿55.88222°š. pl. 23.13972°r. ilg.﻿ / 55.88222; 23.13972Koordinatės: 55°52′56″ š. pl. 23°8′23″ r. ilg.﻿ / ﻿55.88222°š. pl. 23.13972°r. ilg.﻿ / 55.88222; 23.13972 |

**Bubių tvenkinys** (arba **Šiaulių jūra**, **Bubių marios**) – vandens telkinys šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, 6-10 km į pietvakarius nuo Šiaulių, susidaręs ties Bubiais, netoli Bubių piliakalnio užtvenkus ties Pailių kaimu Dubysos 132 km nuo žiočių, ir Ringuvos (Pailių kanalas) (Švendrelio intakas) 2,5 km nuo žiočių, upes. Pakilęs vanduo suliejo **Jonelaičių** (75,9 ha), **Raizgių** (25,8 ha) ir **Balniaus** (8,1 ha) ežerus, Spalvės upelį. Iš tvenkinio išteka Dubysa (nuteka gamtosauginis vandens debitas) (Nemuno baseinas) ir Pailių kanalas (nuteka vandens perteklius) (Mūšos baseinas).

Istorija
--------

Tvenkinys užtvenktas 1973–1978 m. siekiant Šiaulių miesto pramonę aprūpinti pigesniu vandeniu, negu iš Permo ir Devono periodų sluoksnių siurbiamas geriamasis vanduo. Nuo tvenkinio į odų gamyklą „Stumbras" (2006 m. bankrutavo) buvo nutiestas pramoninio vandens vandentiekis. Kartu prie Bubių buvo įrengtas paplūdimys miestiečių poilsiui. Vėliau greta tvenkinio pradėti kurti kolektyviniai sodai, po 1996 m. pamažu tampantys gyvenvietėmis (Raizgiai, Meškiai, Gervėnai, Jakštaičiai, Jakštaičiukai). Be sodų bendrijų gyvenviečių, aplink tvenkinį įsikūrę kaimai: Sauginiai, Jonelaičiai, Pailiai. Vakarinę tvenkinio dalį skersai kerta kelias Nr.4009 (Kuršėnai – Gilvyčiai – Sauginiai), rytinę dalį skersai – kelias Nr.4004 (Kuršėnai – Smilgiai – Aukštelkė).

Tvenkinys
---------

Tvenkinio plotas 418,3 ha, tūris 21,2 mln. m³. Didžiausias gylis 14 m, vidutinis gylis 5,1 m. Tvenkinys netaisyklingos V raidės formos. Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių- šiaurės rytų kryptimi – 13 km, plotis – iki 0,77 km. Kranto linija 47,1 km ilgio, labai vingiuota. Krantai lėkšti, apaugę negausiais medžiais ir krūmais. Yra 10 salelių (3 didžiausios: 0,73 ha, 0,7 ha ir 0,52 ha). Ties Sauginiais saloje stūkso Sauginių piliakalnis. Pietvakarinė pakrantė apaugusi miškeliais. Aplink kitas pakrantes daugiausia plyti dirbami laukai. Veikia keletas paplūdimių, kaimo turizmo sodyba.

* Šiaulių jūra ties buvusiu Raizgių ežeruŠiaulių jūra ties buvusiu Raizgių ežeru
* Sala Šiaulių jūrojeSala Šiaulių jūroje
* Šiaulių jūros pakrantėŠiaulių jūros pakrantė
*

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| **Violetinis limoniskas** |
| --- |
| Violetinis limoniskas (Limoniscus violaceus)Violetinis limoniskas (*Limoniscus violaceus*) |
| Apsaugos būklė |
| Nykstantys (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Sprakšiniai  *( Elateroidea)* |
| Šeima: | Sprakšiai  *( Elateridae)* |
| Gentis: | Limoniskai  *( Limoniscus)* |
| Rūšis: | Violetinis limoniskas  *( Limoniscus violaceus)* |

 |
| Binomas |
| ***Limoniscus violaceus***P. W. J. Müller, 1821 |

**Violetinis limoniskas** (*Limoniscus violaceus*) – sprakšių (*Elateridae*) šeimos vabalas. Vystosi senų, brandžių, lapuočių medžių pūvančiuose kamienuose. Dėl tokių buveinių mažėjimo sparčiai nyksta.

Išvaizda, biologija
-------------------

Vidutinio dydžio (10–12 mm). Juodas, turintis violetišką ar mėlyną blizgesį. Antsparniai su taškuotomis vagutėmis.

Lervos vystosi senuose trūnijančių lapuočių medžių kamienuose, kurie su didelėm drevėm, tuščiaviduriai, pūvantys, pažeisti grybų. Kartais lervų galima atrasti ir dirvožemyje, prie tokių pūvančių medžių.

Paplitimas
----------

Aptinkamas Vakarų ir Vidurio Europoje: Ispanijoje, Prancūzijoje, Didžiojoje Britanijoje, Vokietijoje, Austrijoje, Čekijoje, Vengrijoje, Rumunijoje, Slovakijoje, Estijoje.
Anksčiau buvo aptinkamas ir Danijoje bei Lenkijoje, bet manoma, kad šiose šalyse jau išnykęs.

Nors arealas platus, tačiau visame šiame regione labai retas, aptinkamas tik pavienėse, izoliuotuose buveinėse, kuriose auga seni medžiai.

Lietuvoje neaptiktas, tačiau tikėtina, kad galėtų gyventi, kadangi buvo aptiktas kaimyninėse šalyse (Danijoje, Estijoje, Lenkijoje).

Apsauga
-------

Įrašytas į ES Buveinių Direktyvos II-ą priedą.

2010 m įrašytas į Tarptautinę raudonąją knygą į Nykstančių (Endangered) kategoriją.

Įrašytas į Danijos, Didžiosios Britanijos, Čekijos raudonąsias knygas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Violetinis limoniskas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „IUCN Red List - Limoniscus violaceus". IUCN Red list. Suarchyvuotas originalas 2010-06-26. Nuoroda tikrinta 2012-04-21. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. ↑  „Tarybos direktyva dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos" (PDF).
| **Pinguinus impennis** |
| --- |
| Didžioji alka (Pinguinus impennis)Didžioji alka (*Pinguinus impennis*) |
| Apsaugos būklė |
| Išnykę (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Sėjikiniai paukščiai  *( Charadriiformes)* |
| Šeima: | Alkiniai  *( Alcidae)* |
| Gentis: | Didžiosios alkos  *( Pinguinus)* |
| Rūšis: | Didžioji alka  *( Pinguinus impennis)* |

 |
| Binomas |
| ***Pinguinus impennis***Linnaeus, 1758 |

**Didžioji alka** (*Pinguinus impennis*) – alkinių (*Alcidae*) šeimos paukštis. Tai maždaug žąsies dydžio paukštis, kuris svėrė 5 kartus daugiau, nei dabar gyvenantys šios šeimos paukščiai. Paskutinė perinčių alkų pora buvo nužudyta 1844 metais netoli Islandijos esančioje saloje.

Didžiosios alkos buvo paplitusios šiaurinėje Atlanto vandenyno dalyje. Gyveno nedideliais būriais, tačiau perėjo didžiulėmis kolonijomis.
Maitinosi žuvimi ir kitais jūrų gyvūnais.

Didžiąją gyvenimo dalį didžiosios alkos praleisdavo jūroje. Sausumoje paukščiai judėdavo labai nerangiai ir tupinėdavo tik veisimosi laikotarpiu. Patelės padėdavo 1 kiaušinį, kurį perėdavo abu paukščiai. Jauniklis išsirisdavo po 44 dienų.

Didžiosios alkos
Laikui bėgant, didžiųjų alkų sparnai sumažėjo ir jos prarado gebėjimą skraidyti. Todėl tapo lengvu grobiu ir jūrų plėšrūnams, ir medžiotojams. Daug amžių žmonės juos medžiojo dėl gardžios mėsos ir taukų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „IUCN Red List - Pinguinus impennis". IUCN Red list. Suarchyvuotas originalas 2011-11-09. Nuoroda tikrinta 2011-10-27.
Koordinatės: 55°56′25″ š. pl. 23°22′11″ r. ilg.﻿ / ﻿55.94028°š. pl. 23.36972°r. ilg.﻿ / 55.94028; 23.36972

| Švedės tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Šiaulių miestas, Šiaulių rajonas, Lietuva |
| Plotas | 1,07 km² |
| Kranto linijos ilgis | 6,22 km |
| Kilmė | dirbtinis |
| Vidutinis gylis | 1,9 m |
| Didžiausias gylis | 6 m |
| Tūris | 0,0021 km³ |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | Švedė |

**Švedės tvenkinys** arba **Ginkūnų tvenkinys**, arba **Malavėnų tvenkinys** – vandens telkinys Šiaulių miesto rytiniame pakraštyje, 4,5 km nuo miesto centro, ant administracinės Šiaulių rajono ribos.

Švedės tvenkinys susidarė išeksploatuoto durpyno vietoje, pakėlus Malavėnų ežero vandens lygį užtvanka ant Švedės upelio vagos 6,1 km nuo jo žiočių (Kulpės intakas, Mūšos baseinas). Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę - 2,3 km, plotis - iki 0,74 km. Yra 2 mažos salelės. Altitudė 109 m. Krantai žemi, rytinis ir pietinis apaugę miškeliais, pietinis galas užpelkėjęs. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai. Tvenkinio pylimu ir rytine pakrante nutiestas kelias  **213**  Aleksandrija–Ginkūnai , kuris 1993 m. buvo sustiprintas ir išasfaltuotas, laukiant popiežiaus Jono Pauliaus II apsilankymo Kryžių kalne ir dabar vadinamas Popiežiaus keliu.

Švedės tvenkinio vakarinėje pakrantėje yra Žuvininkų kaimas ir Žuvininkų senkapis, šiaurinėje – Ginkūnų gyvenvietė ir Malavėnų kaimas, rytuose - Malavėniukų kaimas, pietuose – Aleksandrija ir Lepšiai, pietvakarinėje – Salduvės kalnas. Šiaurvakarinėje pakrantėje yra paplūdimys, rytinėje - 2 poilsiavietės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Koordinatės: 45°25′29″š. pl. 75°41′57″v. ilg.﻿ / ﻿45.42481°š. pl. 75.69923°v. ilg.﻿ / 45.42481; -75.69923

| Parlamento kalva |
| --- |
|  |
| Vieta | Otava, Kanada Kanada |
| Statusas | Veikiantis |
| Architektas | Calvert Vaux |
| Statybų pabaiga | 1859–1927 |

Parlamento statinių kompleksas
**Parlamento kalva** (angl. *Parliament Hill*, pranc. *Colline du Parlement*) – neogotikinių rūmų kompleksas, esantis Kanados sostinės Otavos centre, pietiniame Otavos upės krante, dar vadinamas tiesiog **Kalva** (*The Hill*). Rūmuose įsikūręs ir posėdžiauja aukščiausias valdžios organas – Kanados Parlamentas. Parlamento kalva yra šalies istorijos ir architektūros paminklas, vienas labiausiai lankomų objektų Otavoje - kasmet čia užsuka apie 3 mln. turistų.

Parlamento aikštėje, Kanados provincijų ir teritorijų simbolių apsutyje, dega Amžinoji ugnis - šalies vienybės simbolis. Rytais prie Parlamento kalvos rūmų vyksta garbės sargybos keitimosi ceremonijos, pritraukiančios daug žiūrovų.

Istorija
--------

XVIII ir XIX a. pradžioje tai buvo karinės bazės vieta. Teritorijos plėtra į vyriausybės teritoriją prasidėjo 1859 m. kai karalienė Viktorija pasirinko Otavą britų valdomos kolonijos Kanados provincijos sostine. Šioje vietoje buvo statomi ir plėtėsi Parlamento ir įvairių departamentų pastatai. 1916 m. įvykęs gaisras sunaikino centrinį pastatą. Parlamento kalvos kompleksas įgijo šiuolaikinį vaizdą 1927 m. kai buvo užbaigtos Taikos bokšto statybos. 2002 m. visuose komplekso pastatuose pradėti vykdyti $1 mlrd. vertės renovacijos darbai, kuriuos tikimasi užbaigti iki 2028 m.

Architektūra
------------

Šonuose prie centrinio pastato (bloko) pristatyti rytinis ir vakarinis blokai, iškilę 1859-1895 m. laikotarpyje. Taikos bokštas yra pats aukščiausias parlamentinio komplekso statinys. Tai paminklas atminti kanadiečiams, žuvusiems Europos mūšiuose per Pirmąjį pasaulinį karą. Jis pastatytas vietoje gaisro sunaikinto Viktorijos bokšto.

Didžiausia iš visų Parlamento patalpų yra Konfederacijos salė arba Dviejų šimtų salė. Parlamento memorialiniuose rūmuose ant specialaus pjedestalo padėtoje didelėje atminimo knygoje surašyti vardai visų kanadiečių, kurie žuvo Europoje per abu pasaulinius karus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Canadian Press (2007–05–06). „Parliament Hill tourist facilities overwhelmed". CTV. Suarchyvuotas originalas 2008–12–16. Nuoroda tikrinta 2009–01–09. `{{cite news}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba); Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=`, `|date=` ir `|archive-date=` (pagalba)
2. ↑  „Follow the Rehabilitation of the Parliament Buildings". Public Services and Procurement Canada. Suarchyvuotas originalas 2018–12–15. Nuoroda tikrinta 2018–03–08. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba); Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` ir `|archive-date=` (pagalba)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Parlamento kalva** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parlamento kalvos tinklalapis
| Padysnio HE tvenkinys |
| --- |
| Tvenkinys nuo užtvankosTvenkinys nuo užtvankosTvenkinys nuo užtvankos |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Ignalinos rajonas) |
| Plotas | 1,085 km² |
| Kranto linijos ilgis | 16,64 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,8 m |
| Didžiausias gylis | 4,3 m |
| Tūris | 0,0019416 km³ |
| Įteka | Dysna, Vėžiupis, 6 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Dysna |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Padysnio HE tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°25′30″ š. pl. 26°21′40″ r. ilg.﻿ / ﻿55.42500°š. pl. 26.36111°r. ilg.﻿ / 55.42500; 26.36111Koordinatės: 55°25′30″ š. pl. 26°21′40″ r. ilg.﻿ / ﻿55.42500°š. pl. 26.36111°r. ilg.﻿ / 55.42500; 26.36111 |

**Padysnio hidroelektrinės tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Ignalinos rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Naujojo Daugėliškio. Sudarytas užtvenkus Dysnos upę (Dauguvos intakas) 172,4 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 4,9 km, plotis – iki 0,87 km. Šiauriniame gale yra 2 užpelkėjusios salos (1,51 ha ir 0,66 ha). Altitudė 144,6 m. Krantai neaukšti, daugiausia apaugę medžiais ir krūmais, vietomis pelkėti. Šiaurinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Beveik iš visų pusių tvenkinį supa aukštos miškais apaugusios kalvos (Pasiekų, Padysnio miškai).

Užtvankos ketera yra 145,9 m aukštyje virš jūros lygio, jos ilgis 95 m, plotis 4 m. Vandens pralaida – slenkstinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 36,6 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1959 m. nuo 1962 m. veikia 150 kW galios vandens jėgainė (rekonstruota 1993 m.).

Padysnio vandens jėgainė
Šalia Padysnio HE tvenkinio įsikūrę kaimai: Padysnis I, Janionys, Navikai, Gedžiūnai.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Kongregacijos kardinolas prefektas Robert Sarah (nuo 2014 m.)
**Dievo kulto ir sakramentų tvarkos kongregacija** (lot. *Congregatio de Cultu Divino et Disciplina Sacramentorum*) – viena iš Romos kurijos kongregacijų, atsakinga už Lotynų bažnyčios liturgines praktikas, kaip atskiras nuo Rytų Katalikų bažnyčių, taip pat už kai kuriuos techninius reikalus, susijusius su sakramentais.

Istorija
--------

Kulto ir Sakramentų kongregaciją 1975 m. įkūrė popiežius Paulius VI, sujungdamas Kulto kongregaciją (sukurtą 1969 m.) su Sakramentų kongregacija (sukurtą 1908 m.). Jų funkcijas anksčiau atliko Šventoji apeigų kongregacija, įkurta 1588 m. popiežiaus Siksto V.

Kulto ir Sakramentų kongregacijos veikloje buvo pertrauka 1984-1988 m. kuomet kongregacija neilgam buvo pakartotinai padalinta į Sakramentų kongregaciją (*Congregatio de Sacramentis*) ir Kulto kongregaciją (*Congregatio de Cultu Divino*), kurias valdė tas pats kardinolas prefektas.

Nuo 2014 m. Kongregacijos prefektu paskirtas kardinolas iš Gvinėjos Robert Sarah.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Card Sarah named Prefect for Congregation for Divine Worship". News.va. 25 November 2014. Suarchyvuotas originalas 2017-02-26. Nuoroda tikrinta 1 June 2016.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Congregation for Divine Worship and the Discipline of the Sacraments
Koordinatės: 55°30′52″š. pl. 22°13′32″r. ilg.﻿ / ﻿55.51449°š. pl. 22.22544°r. ilg.﻿ / 55.51449; 22.22544

| Balsių tvenkinys |
| --- |
| Balsių tvenkinysBalsių tvenkinysBalsių tvenkinys |
| Vieta | Lietuva (Šilalės rajonas, Balsiai) |
| Plotas | 0,122 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,8 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,0 m |
| Didžiausias gylis | 5,3 m |
| Tūris | 0,0002333 km³ |
| Įteka | Ašutis, Nerotis |
| Išteka | Ašutis |

**Balsių tvenkinys** plyti Šilalės rajono savivaldybėje, Balsių kaime, apie 4 km į šiaurės rytus nuo Šilalės, prie kelio  **162**  Laukuva–Šilalė , ant patvenkto Ašučio upelio (Lokystos intako) 6 km nuo jo žiočių. Prie užtvankos yra aukščiausias kaimo taškas – 107,3 m. Taip pat prie tvenkinio vakarinio kranto įrengta stovyklavietė. Tvenkinys sudarytas 1981 m.

Tvenkinio kodas – 16050045, priklauso Jūros upės baseinui. Vandens telkinys apie 1,1 km ištįsęs šiaurės–pietų kryptimi, plotis - iki 0,3 km. Altitudė 108,8 m. Vakarinis krantas aukštokas. Šiaurinis tvenkinio galas užpelkėjęs, rytinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Šiaurine pakrante einantis kelias  **4101**  Balsiai–Kaltinėnai–Kražiai  susikerta su keliu  **162**  Laukuva–Šilalė . Pietine pakrante eina kelias Nr.4504 (Šilalė - Didkiemis). Pietrytinėje pakrantėje yra paplūdimys.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  LR upių ir tvenkinių klasifikatorius. 2.Tvenkiniai Archyvuota kopija 2014-02-01 iš Wayback Machine projekto.

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
**Vyno galonas** (angl. *wine gallon*) – skysčių tūrio vienetas, įprastai naudotas Anglijoje iki XIV a. ir kaip statutinis matas nuo 1707 m. valdant karalienei Onai Stiuart. D. Britanija vyno galono atsisakė tik 1826 m. kai buvo priimti imperiniai matai. 1707 m. vyno galonas tapo JAV galono pamatu.

Kai kurie tyrimai teigia, kad vyno galonas pradžioje buvo lygus 10 trojos svarų vyno. 1707 m. D. Britanijos statutas apibrėžė, kad vyno galoną sudaro 231 kubinis colis, t. y. 7 colių skersmens ir 6 colių aukščio cilindras. Vyno galonas, kurį sudarė 3,785 litro buvo naudojamas kaip matas vynui ir kitiems komerciniams skysčiams (pvz. aliejams ir medui) matuoti. XIV a. vyno statinėse tilpdavo 31,5 galono vyno, kas buvo 1/8 tunos, kurią sudarė 252 galonai.

Nuorodos
--------

1. 1 2  Rowlett, Russ (2001 m. rugsėjo 13 d). „Gallon". *How Many? A Dictionary of Units of Measurement*. University of North Carolina at Chapel Hill. Suarchyvuotas originalas 2012-02-18. Nuoroda tikrinta 2010-10-31. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba); Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
2. ↑  Tuo metu skaičius π dažnai apvalintas iki 3~~+~~1⁄7.
3. ↑  „wine barrel". Sizes.com. 2009-02-02. Nuoroda tikrinta 2010-07-29.
Koordinatės: 55°26′15″ š. pl. 24°56′55″ r. ilg.﻿ / ﻿55.43750°š. pl. 24.94861°r. ilg.﻿ / 55.43750; 24.94861


| Kavarsko tvenkinys |
| --- |
| Kavarsko hidroelektrinės užtvankaKavarsko hidroelektrinės užtvankaKavarsko hidroelektrinės užtvanka |
| Vieta | Lietuva (Anykščių rajonas) |
| Plotas | 0,641 km² |
| Kranto linijos ilgis | 14,93 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,8 m |
| Didžiausias gylis | 4,0 m |
| Tūris | 0,00142 km³ |
| Įteka | Šventoji |
| Išteka | Šventoji |

**Kavarsko tvenkinys** – tvenkinys Anykščių rajone, prie šiaurės rytinio Kavarsko miesto pakraščio, Šventosios upės slėnyje, 70,9 km nuo upės žiočių. Įeina į Anykščių regioninį parką. Plotas – 64,1 ha. Ilgis iš rytų į vakarus 2,9 km, plotis iki 0,5 km. Gylis siekia 4 m. Yra 2 mišku apaugusios salos (2,78 ha ir 0,08 ha). Altitudė 61,3 m. Kranto linija labai vingiuota. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais, pietinis ir šiaurvakarinis krantai aukšti. Daugelis šiaurinėje pakrantėje esančių senvagių susisiekė su tvenkiniu. Pietinė ir rytinė įlankos labai užžėlę vandens augalija. Tvenkinys sudarytas Nevėžio nuotėkiui padidinti. Nuo 2002 m. veikia AB „Achema" priklausanti 1,5 MW galingumo Kavarsko hidroelektrinė, įrengtas žuvitakis. Per metus ji pagamina 6,5 mln. kWh elektros energijos. Tai ketvirtoji pagal instaliuotą elektros galią (po Kauno HE, Balskų hidroelektrinės ir Antalieptės hidroelektrinės) vandens jėgainė Lietuvoje. Po privatizacijos tvenkinio siurblinė vandens į Nevėžį iškastu ir nebeprižiūrimu Šventosios-Nevėžio kanalu nebetiekia.

Debitas:

* Upės: 31,4 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 521 m³/s

Užtvanka 500 m ilgio, 4 m pločio. Vandens pralaida – slenkstinė. Įrengta 1962 m.

Tvenkinį supa Ąžuolytės, Vilkatėnų miškai. Aplink įsikūrę kaimai: Bebrūnai, Kalnuočiai, Purveliai, Vilkatėnai. Vakarine pakrante eina kelias  **120**  Radiškis–Anykščiai–Rokiškis . Žemiau užtvankos per upę nutiestas Kavarsko tiltas (į Kurklius).

* 
* 
*

Šaltiniai
---------

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

1. ↑  *Kavarsko tvenkinys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 272
2. ↑
3. ↑   Atsinaujinantieji energijos ištekliai Lietuvoje. Energijos ištekliai. Hidroenergija
|  |
| --- |
| Víctor Balaguer |
|  
Victor Balaguer 1962 m. Eurovizijoje |
| Biografija |
| Gimė | 1921 m.  Barselona, Ispanijos vėliava Ispanija |
| Mirė | 1984 m. balandžio 17 d. (~63 metai)  Barselona, Ispanijos vėliava Ispanija |
| Žanrai | pop, zarzuela |
| Veikla | dainininkas |

**Víctor Balaguer** (g. 1921 m. Barselonoje – m. 1984 m. balandžio 17 d. ten pat) buvo ispanų dainininkas, populiarus XX a. šeštajame ir septintajame dešimtmečiuose.

Víctor gimė 1921 m. Barselonoje. 1961 metais dalyvavo Ispanijos atrankoje į Eurovizijos dainų konkursą, bet pralaimėjo Conchitai Bautistai vienu tašku. Po metų su daina „Llámame" laimėjęs atranką, buvo išrinktas Ispanijos atstovu septintajame Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko 1962 m. kovo 18 d. Liuksemburge. „Llámame" buvo vienas iš keturių kūrinių (kartu su Belgijos, Austrijos ir Nyderlandų dainomis) užėmusių paskutinę vietą, nesurinkę nei vieno taško.

Mirė 1984 m. balandžio 17 d. Barselonoje nuo storosios žarnos vėžio.

Išnašos
-------

1. ↑  „ESC History 1962". esc-history.com. Suarchyvuotas originalas 2016-03-30. Nuoroda tikrinta 2014-08-08. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. ↑  „Víctor Balaguer" (ispanų). elpais.com.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Víctor Balaguer** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina „Llámame"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Conchita Bautista  *„Estando contigo"*** |  **Ispanijos atstovas Eurovizijoje**1962 | Po to:**José Guardiola  *„Algo prodigioso"*** |
| *Dragon Age: Origins – Awakening* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | BioWare |
| Leidėjas | Electronic Arts |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | {{{išleidimo data}}} |
|
| Žanras (-ai) | Vaidmenų (RPG) |
| Režimas | Vieno žaidėjo |
|
| Reitingai | BBFC: 18ESRB: MUSK: 18 |
| **Platforma** | Microsoft Windows, PlayStation 3, Xbox 360, Mac OS X |
| Versija |  |
| Variklis | Eclipse |
| **Reikalavimai** | 
**Procesorius:** Intel Core 2 Duo 1,4 GHz
**Atmintis:** 1 GB (XP), 1,5 GB (Vista/Win 7)
**Laisvos vietos:**
**Vaizdo plokštė:** 128 MB, NVIDIA GeForce 6600 |
| Platinimas | Blu-ray, DVD-DL |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas | {{{pirmtakas}}} |
| Kitos dalys | *Dragon Age: Origins*, *Dragon Age II*, *Dragon Age: Inquisition* |
| dragonage.bioware.com |

**Dragon Age: Origins – Awakening** − kompiuterinio vaidmenų žaidimo „Dragon Age: Origins" papildymas. „Awakening" prideda naują kampaniją, kurios veiksmas klostosi po „Dragon Age: Origins" įvykių. Kaip ir žaidimą, papildymą kūrė bendrovė „BioWare", o 2010 m. kovo 16 d. išleido „Electronic Arts".

Apžvalga
--------

Žaidėjas turi galimybę importuoti savo veikėją iš pirmosios žaidimo dalies ir tęsti jo istoriją, arba žaisti už žaidimo kūrėjų numatytąjį naują veikėją, *Grey Warden* iš *Orlais*. Jeigu pasirenkama susikurti naują veikėją, parenkama numatytoji pirmosios dalies istorijos pabaiga. Jei žaidėjas pasirenka importuoti ankstesnį savo veikėją, istorija „Awakening" dalyje rutuliojasi po pirmojoje dalyje žaidėjo nulemtų įvykių. Veikėjo charakteristikos parametrai, įgūdžiai (*skills*), burtai ir pan. išsaugomi. Papildyme taip pat pridėta po penkis naujus žaidėjo grupės narius, įtrauktas dvorfo Ogreno (*Oghren*) veikėjas iš ankstesnės dalies, pridėta naujų burtų ir sugebėjimų, pakeltas lygių limitas, pridėta naujų priešų, kaip kad *Inferno Golem* ir *Queen of the Blackmarsh* bei naujų daiktų. Šioje dalyje žaidėjas neturi galimybės užmegzti romantinių santykių.

Išnašos
-------

1. ↑  „Dragon Age: Origins - Awakening - Valenna Trailer - New character introduced". Suarchyvuotas originalas 2016-03-03. Nuoroda tikrinta 2020-06-25.
2. ↑  „Dragon Age Origins — Awakening". Suarchyvuotas originalas 2010-01-14.
3. ↑  „Dragon Age: Origins - Awakening FAQ". BioWare. Nuoroda tikrinta 2011-06-03.
| Kernų tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Skuodo rajonas) |
| Plotas | 0,804 km² |
| Kranto linijos ilgis | 14,27 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,6 m |
| Didžiausias gylis | 6,0 m |
| Tūris | 0,00199 km³ |
| Įteka | Erla, E-1, E-2, 9 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Erla |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Kernų tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  56°12′53.05″ š. pl. 21°30′31.86″ r. ilg.﻿ / ﻿56.2147361°š. pl. 21.5088500°r. ilg.﻿ / 56.2147361; 21.5088500Koordinatės: 56°12′53.05″ š. pl. 21°30′31.86″ r. ilg.﻿ / ﻿56.2147361°š. pl. 21.5088500°r. ilg.﻿ / 56.2147361; 21.5088500 |

**Kernų tvenkinys** – tvenkinys šiaurės vakarų Lietuvoje, Skuodo rajone, 4 km į pietus nuo Skuodo. Susidaręs patvenkus Erlos upę (Bartuvos baseinas) 0,5 km nuo jos žiočių. Ilgis iš pietų į šiaurę 5,75 km, plotis iki 0,36 km. Yra 2 salelės (0,09 ha ir 0,02 ha). Altitudė 31,2 m. Šiaurvakarinėje pakrantėje stūkso Kernų miškas. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Kranto linija vingiuota. Krantai aukštoki, daugiausia apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui plyti dirbami laukai. Vidurinę tvenkinio dalį skersai kerta kelias Nr.3707 (Puodkaliai – Daukšiai). Priešsroviui į rytus, ant patvenkto E-2 upelio, telkšo Skaisgerklės tvenkinys.

Debitas:

* Upės: 1,3 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 47,9 m³/s

Užtvanka 180 m ilgio, 6 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1977 m. 110 kW galios mažoji hidroelektrinė pastatyta 2005 m.

Prie tvenkinio esantys kaimai: Kernai, Puodkaliai, Šakaliai, Budriai.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Vaidas Sakalauskas (2010)
**Vaidas Sakalauskas** (g. 1971 m. liepos 2 d.) – tarptautinis šachmatų meistras, šachmatų treneris, Pasaulio šachmatų olimpiados Kalvijoje (Maljorka) (2004 m.) aukso medalio laimėtojas.

Biografija
----------

1994 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, įgijo istorijos mokytojo specialybę. 

1994–2006 m. Radviliškio sporto centro šachmatų treneris. Čia paruošė Lietuvos vaikų, jaunių čempionus ir prizininkus kaip Aušra Vitartaitė, Rytis Juodeika, Dainius Grigutavičius, Airidas Savickas. Pastarasis yra pirmasis moksleivis – Lietuvos vyrų olimpinės rinktinės narys. Jis dalyvavo pasaulio  šachmatų olimpiadoje Turine (Italija).

Tarptautinis meistras (aukščiausias ELO reitingas 2481). Daugkartinis Lietuvos čempionatų prizininkas. Dalyvaudamas Lietuvos greitųjų šachmatų čempionatuose 2005 m. laimėjo aukso, 1991; 1994; 2006; 2008; 2016 m. - sidabro, o 1998; 2002; 2012 m. - bronzos medalius. Beto, jis daugkartinis Lietuvos žaibo šachmatų čempionato prizininkas: laimėjo sidabro 1997, 1998, 2004. 2005, 2006, 2007, 2011 m. o 2022 m. - bronzos medalius.

  

Lietuvos olimpinės rinktinės narys nuo 1998 m. Lietuvos rinktinės sudėtyje dalyvavo 5 pasaulio  šachmatų olimpiadose: Elistoje, Stambule, Blede, Kalvijoje, Drezdene ir trijuose Europos komandiniuose čempionatuose. 2004 m. Kalvijoje, individualioje įskaitoje 5-oje lentoje iškovojo olimpinį aukso medalį.

Mokiniai
--------

Įvairiais laikotarpiais dirbo ir tebedirba su Lietuvos moterų rinktinės branduoliu kaip: 

* Viktorija Čmilytė (tarptautinė didmeistrė, 2000 m. Lietuvos vyrų čempionato nugalėtoja, Lietuvos moterų čempionė, 2006 m. pasaulio moterų čempionato bronzinė prizininkė),
* Dagne Čiukšytė (moterų tarptautinė didmeistrė),
* Deimantė Daulytė (moterų tarptautinė didmeistrė, 2006 m.Lietuvos moterų čempionė).
* Simona Limontaitė (moterų tarptautinė meistrė, 2005 m. Lietuvos moterų čempionė),
* Vesta Kalvytė (2010 m. Lietuvos moterų čempionė).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Vaidas Sakalauskas vyrų olimpiadose" (anglų). Nuoroda tikrinta 2016 m. balandžio 18 d..
3. ↑
4. ↑  CV Archyvuota kopija 2013-08-16 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| CenterUrša Bogataj |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Slovėnija** |
| Šuoliai su slidėmis |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2022 Pekinas | Moterys |
| Pasaulio čempionatas |
| **Sidabras** | 2021 Oberstdorfas | Komanda |

**Urša Bogataj** (g. 1995 m. kovo 7 d. Liublianoje) – Slovėnijos šuolių su slidėmis sportininkė, olimpinė čempionė.

Biografija
----------

2012 m. jaunumo žiemos olimpinėse žaidynėse iškovojo bronzos ir sidabro medalius. Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkė užėmė 30-ią vietą. 

2021 m. pasaulio čempionate kartu su Slovėnijos nacionaline moterų rinktine iškovojo sidabro medalius. Individualiose varžybose užimta 11-a ir 13-a vietos.

2022 m. žiemos olimpiadoje Bogataj atrankos etape užėmė antrą vietą ir pateko į finalinį etapą. Finale slovėnė nušoko 100 m ir iškovojo aukso medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2022 m. vasaio 5 d.. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
Koordinatės: 55°50′29.26″ š. pl. 24°41′52.51″ r. ilg.﻿ / ﻿55.8414611°š. pl. 24.6979194°r. ilg.﻿ / 55.8414611; 24.6979194

|  |
| --- |
| **Geležių pagrindinė mokykla** |
| Geležių pagrindinė mokykla herbasGeležių pagrindinė mokykla herbas |
| Geležių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Šviesos g. 4, Geležiai |
| **Direktorius(-ė)** | Stanislovas Stanulionis |
| **Mokinių skaičius** | 91 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 21 |

**Panevėžio rajono Geležių pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Panevėžio raj. Geležiuose, Šviesos g. 4, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190397339. Steigėjas Panevėžio rajono savivaldybės taryba.

Nuo stadiono pusės

Istorija
--------

Geležių pagrindinė mokykla įkurta 1909 metais. 1948 metų rugsėjo 1 d. buvo atidaryta progimnazija su viena penkta klase. 1950 metais buvusiose valsčiaus patalpose įkurta septynmetė mokykla, kuri nuo 1953 m. išaugo į vidurinę. Nuo 2001 m. rugsėjo 1 dienos, vykdant mokyklų tinklo pertvarką, mokykla reorganizuota į pagrindinę.

Direktoriai
-----------

* Stanislovas Stanulionis

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė[neveikianti nuoroda]
*Quiringh Gerritsz van Brekelenkam* paveikslas „Siuvėjo dirbtuvės" (1661 m.)
**Siuvėjas** – žmogus, iš audinių gaminantis (siuvantis) drabužius ar kitus gaminius.

Veikla
------

Dirba siuvyklose ar namuose.

Matuoja klientus, pataria apie rūbų ar kitų gaminių tinkamumą, matuoja, piešia, kerpa ir gamina rūbų dalis, paruošia nurodymus rūbų gamybai, derina, parengia darbui ir dirba su siuvimo mašinomis, siuva rūbus Pavyzdžiui, striukes, kelnes, švarkus, liemenes, kostiumus, sukneles, frakus, smokingus, kostiumus, marškinius, sijonus, chalatus, pižamas. Siuvinėja ornamentus ir raštus, siuva kuprines ar palapines.

Siuvimas – ilgas ir daug kruopštumo reikalaujantis darbas, o norint, kad drabužis išvystų dienos šviesą, reikia pereiti ne vieną jo gamybos etapą. Todėl siuvėjams reiktų turėti gerą regėjimą, nagingumą, estetinį skonį, išradingumą ir kūrybinius sugebėjimus, erdvinę vaizduotę, kantrybę, tikslumą, komunikacijos įgūdžius. Dar reikia išmanyti audinių specifiką, domėtis ir mados naujovėmis, peržiūrėti dizainerių modelius, išmanyti siuvimo technologiją ir visa tai sujungti į gerą produktą.

* SiuvėjasSiuvėjas
* Siuvėjas ČadeSiuvėjas Čade
* Siuvėjos TanzanijojeSiuvėjos Tanzanijoje
* Siuvėjai KutaisyjeSiuvėjai Kutaisyje

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Siuvėjas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Siuvėjas***
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Česlovas Kazimieras Blažys** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. rugpjūčio 18 d. (80 metų)Kybartai, Vilkaviškio apskritis |
|  |
| Veikla | Teisininkas, politikas |

**Česlovas Kazimieras Blažys** (g. 1943 m. rugpjūčio 18 d. Kybartuose, Vilkaviškio apskrityje) – teisininkas, politikas.

Biografija
----------

1965–1970 m. mokėsi Vilniaus universiteto Teisės fakultete. 1967 m. pradėjo dirbti milicijoje. 1977–1980 m. stažavosi TSRS vidaus reikalų ministerijos akademijoje.

1981–1989 m. Vilniaus rajono vidaus reikalų skyriaus viršininkas. 1989–1990 m. Lietuvos SSR vidaus reikalų ministerijos viršininko pavaduotojas.

1990–1991 m. Lietuvos Policijos akademijos direktorius. 1991–1993 m. Policijos departamento prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos komisaras. 1993–1995 m. Migracijos departamento direktorius. 1995–1997 m. privačios apsaugos įmonės UAB „Gelvora" generalinis direktorius. 1997–1999 m. Vilniaus miesto policijos komisariato vyriausiasis komisaras.

1999–2000 m. Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministras. 2001–2008 m. Azartinių lošimų, Vyriausiosios lažybų kontrolės komisijos pirmininkas.

Iki 1990 m. Lietuvos komunistų partijos narys.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Stasys Šedbaras** | **Lietuvos vidaus reikalų ministras**1999 - 2000 | Po to:**Vytautas Markevičius** |

Literatūra
----------

* Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai 2006, Vilnius 2006, s. 465
| **Antanas Račis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1936 m. kovo 25 d.Stebeikiai, Pumpėnų valsčius |
| Mirė | 2021 m. liepos 17 d. (85 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | redaktorius, rašytojas, vertėjas |
| Organizacijos | MELC, VLKK |
|  |
| Alma mater | 1959 m. Vilniaus universitetas |

**Antanas Račis** (1936 m. kovo 25 d. Stebeikiuose, Pumpėnų valsčiuje – 2021 m. liepos 17 d. Vilniuje) – enciklopedininkas, 2001–2015 metais leistos Visuotinės lietuvių enciklopedijos vyriausiasis redaktorius.

Biografija
----------

Antanas Račis gimė 1936 metų kovo 25 dieną Stebeikių kaime. 1944 m. pradėjo mokytis Rinkūnų pradinėje mokykloje, 1947 m. – Pumpėnų septynmetėje mokykloje 1950 m. – Pasvalio vidurinėje mokykloje. 1954 m. įstojo į Vilniaus universitetą, studijavo Istorijos filologijos fakultete. 1959 m. įsigijo filologijos ir lietuvių kalbos bei literatūros vidurinės mokyklos mokytojo kvalifikaciją.

Kurį laiką dirbo lietuvių kalbos mokytoju Vilniaus rajono Skurbutėnų ir Kenos aštuonmetėse mokyklose. Vėliau dirbo enciklopedijų leidykloje. Dirbo mokslinių ir vyresniuoju moksliniu redaktoriumi, kelių redakcijų vedėju. Ėmėsi vadovauti visiems Mokslo ir enciklopedijų leidybos instituto redakciniams darbams. 2001 m. tapo Visuotinės lietuvių enciklopedijos vyriausiuoju redaktoriumi. 2002–2012 m. ėjo Valstybinės lietuvių kalbos komisijos nario pareigas.

Išnašos
-------

1. ↑  MELC. Antanas Račis. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2018-10-02. Nuoroda tikrinta 2021-07-17.
2. 1 2  „Mirė redaktorius, enciklopedininkas Antanas Račis". Lrytas.lt. Nuoroda tikrinta 2021-07-18.
3. ↑  „Antanas Račis – vienas žinomiausių Lietuvos enciklopedininkų". *www.melc.lt*. Suarchyvuotas originalas 2019-02-19. Nuoroda tikrinta 2019-02-18.
Animatorius Norman McLaren piešia tiesiai ant kino juostos. 1944 m.
**Animatorius** – menininkas, tam tikru būdu kuriantis vaizdus, kurie vaizduojant juos sparčia seka sukuria judėjimo iliuziją, vadinamą animacija; vaizdai vadinami kadrais. Jie kuriami piešiant ranka ar kompiuteriu, naudojant lėles, iš plastilino nulipdytas figūrėles ir pan. Animatoriai dirba įvairiose srityse, kaip kad kinas, televizija, kompiuteriniai žaidimai ir internetas. Paprastai prie vieno animacijos kūrinio dirba keli animatoriai.

Animatoriaus pasirinkti metodai animacijos kadrams kurti priklauso nuo jo meninio požiūrio ir veiklos srities. Pavyzdžiui, dailininkai, specializuojantys veikėjų judesių, dialogų, vaidybos ir kt. vaizdavime, vadinami *veikėjų animatoriais*, tuo tarpu dailininkai, piešiantys visą kitą (dažniausiai automobilius, įvairius įrengimus, gamtos reiškinius, kaip lietų, sniegą ir vandenį, taip pat animacinę fiziką), vadinami *specialiųjų efektų animatoriais*.

Didelio masto produkcijoje stambiausiose studijose kiekvienas animatorius turi po vieną ar kelis asistentus, kurie kadruose piešia įvairias antro plano detales, rūpinasi animacijos vientisumu ar perpiešia netinkamai nupieštus eskizus. Dažniausiai pirmą kartą pasamdyti dailininkai dirba šioje srityje, o vėliau gali pakilti iki animatoriaus pareigų.

Kiti menininkai, taip pat prisidedantys prie animacinių filmų kūrimo, bet nevadinami animatoriais, yra parengiamųjų maketų projektuotojai (projektuojantys foną, apšvietimą, kameros kampą), kadruočių dailininkai (piešiantys siužeto eigos eskizus) ir fono dailininkai (tapantys peizažą). Animacijos procesą prižiūri ir jam vadovauja animacijos režisierius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Дмитриева, Ксения. „Художник по персонажам". Suarchyvuotas originalas 2012-02-09. Nuoroda tikrinta 2013-02-1į. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
2. 1 2 3 4 5  Вано И. (1950). *Рисованный фильм*. Госкиноиздат. p. 84.

Literatūra
----------

* Вано И. Рисованный фильм. – Госкиноиздат, 1950. – 84 с.
* Хитрук Ф. Профессия – аниматор. – М.: Гаятри, 2008. – Т. 1.
* Teresa Martin, *Animation: Who does what* Archyvuota kopija 2017-04-20 iš Wayback Machine projekto.. Animation Toolworks.

Nuorodos
--------

* Kaip kuriamas animacinis filmas (anglų k.)
| Jurgonių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Šalčininkų rajonas), Baltarusijos vėliava Baltarusija (Varanavo rajonas) |
| Plotas | 1,11 km² |
| Kranto linijos ilgis | 11,2 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,2 m |
| Didžiausias gylis | 6,5 m |
| Įteka | Šalčykščia, bevardis upelis |
| Išteka | Šalčykščia |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Jurgonių tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°14′34″ š. pl. 25°12′50″ r. ilg.﻿ / ﻿54.24278°š. pl. 25.21389°r. ilg.﻿ / 54.24278; 25.21389Koordinatės: 54°14′34″ š. pl. 25°12′50″ r. ilg.﻿ / ﻿54.24278°š. pl. 25.21389°r. ilg.﻿ / 54.24278; 25.21389 |

**Jurgonių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, ir Baltarusijoje, Varanavo rajone, 13,5 km į pietvakarius nuo Šalčininkų. Sudarytas užtvenkus Šalčykščios upę (Šalčios intakas) 12,5 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 4,2 km, plotis – iki 0,5 km. Altitudė 153,8 m. Vakarinis krantas aukštokas. Išilgai tvenkinio viduriu eina Lietuvos – Baltarusijos siena. Lietuvos teritorijoje yra ~ 50,4 ha tvenkinio. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs, apaugęs krūmynais. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai. Šalia įsikūrę Jurgionių, Jundiliškių, Narkuškių kaimai. Vakarine pakrante nutiestas kelias  **3903**  Sližiūnai–Gerviškės–Narkuškės .

Tvenkinys įrengtas 1989 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| **Sidney Shachnow** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1934 m. lapkričio 23 d.Kaunas, Lietuva |
| Mirė | 2018 m. rugsėjo 27 d. (83 metai)Painhurstas, Šiaurės Karolina, JAV |
|  |
| Veikla | karininkas |

**Sidney Shachnow** (1934 m. lapkričio 23 d. Kaune – 2018 m. rugsėjo 23 d. Painhurste, Šiaurės Karolinoje) – Lietuvos žydų kilmės JAV karininkas, generolas majoras.

Biografija
----------

Gimė 1934 m. Kaune, nuo 1941 m. gyveno Kauno gete, kur dirbo įvairius sunkius darbus, prieš naciams nužudant visus geto vaikus sugebėjo pabėgti, slapstėsi Kauno apylinkėse. Po karo pėsčiomis iš Kauno pasiekė Niurnbergą iš kur 1950 m. išvyko į JAV, apsigyveno Saleme, Masačusetse. 1962 m. įstojo į JAV kariuomenės specialiąsias pajėgas, greitai tapo kapitonu ir buvo išsiųstas į Vietnamo karą. Nuo 1970 m. tarnavo specialiajame slaptame padalinyje Vakarų Vokietijoje. 1994 m. baigė karinę tarnybą, apdovanotas įvairiais medaliais. Parašė knygą *Hope and Honor* apie savo vaikystės išgyvenimus Holokausto metu.

Išnašos
-------

1. ↑  Sandomir, Richard (2018 m. spalio mėn.). „Sidney Schachow, 83, Is Dead; Holocaust Escapee and U.S. General". Nuoroda tikrinta 2022 m. spalio 10 d..

Nuorodos
--------

* Biografija I (ang.) Archyvuota kopija 2015-04-06 iš Wayback Machine projekto.
* Biografija II (ang.)
| Padvarionių tvenkinys |
| --- |
| Padvarionių tvenkinys 2016 m. gegužės mėn.Padvarionių tvenkinys 2016 m. gegužės mėn.Padvarionių tvenkinys 2016 m. gegužės mėn. |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Šalčininkų rajonas) |
| Plotas | 0,484 km² |
| Kranto linijos ilgis | 6,37 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,3 m |
| Didžiausias gylis | 5,8 m |
| Tūris | 0,001106 km³ |
| Įteka | Verseka, Gornostajus (V-5), 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Verseka |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Padvarionių tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°10′46″ š. pl. 25°2′26″ r. ilg.﻿ / ﻿54.17944°š. pl. 25.04056°r. ilg.﻿ / 54.17944; 25.04056Koordinatės: 54°10′46″ š. pl. 25°2′26″ r. ilg.﻿ / ﻿54.17944°š. pl. 25.04056°r. ilg.﻿ / 54.17944; 25.04056 |

**Padvarionių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 3 km į rytus nuo Eišiškių. Piečiau tvenkinio nutiestas kelias  **126**  Šalčininkai–Butrimonys–Eišiškės . Sudarytas užtvenkus Versekos upę (Merkio intakas) 38,5 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis šiaurės rytų-pietvakarių-pietryčių kryptimi – 2,7 km, plotis – iki 0,4 km. Altitudė 153 m. Krantai žemi, vietomis užpelkėję, apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinį supa daugiausia dirbami laukai, krūmynai, pietvakarių krantas prieina prie buvusio Gornostajiškių dvaro sodybos.

Tvenkinio pylimas
Užtvankos keteros aukštis virš jūros lygio 155 m, ilgis 800 m, plotis 3 m. Vandens pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 8,9 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1976 m.

Prie tvenkinio yra Padvarionių, Gornostajiškių kaimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998.

Tvenkinio vaizdas
| Trichonio ežeras |
| --- |
|  |
| Vieta | Graikijos vėliava Graikija |
| Plotas | 98,6–100 km² |
| Didžiausias gylis | 58 m |
| Tūris | 2,868 km³ |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Trichonio ežeras

  |
| **Koordinatės** |  38°34′0″ š. pl. 21°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.56667°š. pl. 21.55000°r. ilg.﻿ / 38.56667; 21.55000Koordinatės: 38°34′0″ š. pl. 21°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.56667°š. pl. 21.55000°r. ilg.﻿ / 38.56667; 21.55000 |

**Trichonio ežeras** (gr. Λίμνη Τριχωνίδα) – didžiausias Graikijos ežeras. Telkšo Etolijos ir Akarnanijos nomo rytuose, į pietryčius nuo Agrinijo bei į šiaurės vakarus nuo Naupakto. Ežero plotas – 98,6-100 km². Didžiausias gylis – 58 m.

Prieš milijoną metų ežeras apėmė centrinę Etolijos ir Akarnanijos nomo dalį. Šiaurėje ir šiaurės rytuose stūkso Panaitoliko kalnai. Aplink ežerą auga spygliuočių ir lapuočių miškai. Peri daugiau nei 200 paukščių rūšių.

Galerija
--------

* 
* 
*

Išnašos
-------

1. ↑  Lago Trichonida, el más grande y rico de Grecia Archyvuota kopija 2018-07-23 iš Wayback Machine projekto.