recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 74°31′ š. pl. 19°01′ r. ilg.﻿ / ﻿74.517°š. pl. 19.017°r. ilg.﻿ / 74.517; 19.017

Salos žemėlapis
**Lokių sala** (norv. *Bjørnøya*, rus. *Медвежий*) – sala Barenco jūroje, Norvegijai priklausančio Svalbardo salyno pietuose, maždaug pusiaukelėje tarp Špicbergeno salos ir Nordkapo kyšulio. Plotas – 178 km². Sala yra netaisyklingo trikampio formos, ilgis iš šiaurės į pietus 20 km, plotis iki 15,5 km. Pietinė Lokių salos dalis kalnuota, iškylanti iki 536 m (Miserifjeleto k.). Likusią dalį užima žemuma, tankiai nusėta ežerėliais. Iš jų išteka keletas upių, kriokliais krentančių į vandenyną. Krantai daugiausia labai statūs, skardingi.

Dėl Šiaurės Atlanto srovės įtakos klimatas Lokių saloje palyginti švelnus – vidutinė sausio temperatūra -7 °C, liepos mėnesio +4 °C. Vidurinis metinis kritulių kiekis – 371 mm. Dangus daugiausia apniukęs, dažni rūkai. Būdingi stiprūs vėjai.

Lokių saloje ledynų nėra. Būdinga arktinė dykuma su negausia augmenija (samanos, kerpės, skabėtrai, uolaskėlės ir kt.). Saloje yra poliarinių lapių, žiemą dažnai atkeliauja baltieji lokiai, aplinkiniuose vandenyse plaukioja žieduotieji ruoniai, jūrų kiškiai, jūrų vėpliai. Gausu jūrinių paukščių (laibasnapis narūnėlis, mormonas, šiaurinis fulmaras, tripirštis kiras, didysis poliarinis kiras), praskrenda trumpasnapės žąsys, gyvena sniegstartės, tundrinės žvyrės. Ežeruose gyvena arktinės palijos. Sala 2002 m. paskelbta gamtos draustiniu.

Lokių saloje veikia Norvegijos meteorologijos instituto stotis su 9 žmonių personalu. Ši gyvenvietė vadinama *Herwighamna*. Yra sraigtasparnių tūpimo aikštelė, prieplauka. Atliekamos poliarinės, biologinės ekspedicijos, kartais saloje sustoja kruiziniai laivai.

Sala galimai buvo žinoma jau vikingams, tačiau pirmas, šaltiniuose aprašytas, jos pasiekimas įvykdytas 1596 m. Viljamo Barenco ekspedicijos metu. Keliautojas ją pavadino „Paukščių sala" (*Vogel Eylandt*), tačiau vėliau prigijo Lokių salos vardas. Nuo XVII a. ši sala buvo ruonių, jūrų vėplių, banginių medžiotojų, paukščių kiaušinių rinkėjų bazė. 1609 m. salą savo valda paskelbė britai, bet uždarius banginių medžioklės stotį, ją paliko. XVIII a. Lokių saloje buvo rusų gyvenvietė, todėl vėliau į ją pretenzijas pareiškė TSRS. 1916–1925 m. veikė angliakasių gyvenvietė *Tunheim* (priklausė Norvegijos bendrovei „Bjørnøen").

* Salos skardžiaiSalos skardžiai
* Kalnai pietuoseKalnai pietuose
* Žydi uolaskėlėsŽydi uolaskėlės
* Lokių sala nuo jūrosLokių sala nuo jūros
* Storasnapių narūnėlių populiacijaStorasnapių narūnėlių populiacija
*Kitos reikšmės – Lenkčiai (reikšmės).*

| Lenkčiaivok.  *Lengschen, Moorwiese* |
| --- |
| 

LenkčiaiLenkčiai

54°46′27″š. pl. 22°36′11″r. ilg.﻿ / ﻿54.7741°š. pl. 22.603°r. ilg.﻿ / 54.7741; 22.603﻿ (Lenkčiai (Pilkalnio apskritis))Koordinatės: 54°46′27″š. pl. 22°36′11″r. ilg.﻿ / ﻿54.7741°š. pl. 22.603°r. ilg.﻿ / 54.7741; 22.603﻿ (Lenkčiai (Pilkalnio apskritis)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
| **Rajonas** | Krasnoznamensko rajonas |

**Lenkčiai** (vok. *Lengschen*, nuo 1938 m. *Moorwiese*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 6 km į rytus nuo Pilkalnio, prie Paduodupės.

Istorija
--------

Lenkčių kaimo bendruomenė 1931 m.
XVIII-XIX a. vadinamas Didžiaisiais Lenkčiais.1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 10 ugniakurų, 1818 m. – kulmiškasis dvaras su 10 ugniakurų ir 75 gyventojais, 1839 m. – mišrusis kaimas su 16 ugniakurų ir 82 gyventojais. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai. Kaimo pietvakariuose buvo kasamas durpynas. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

Gyventojai
----------

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1905 m. ir 1939 m.** |
| **1905 m.** | **1910 m.** | **1933 m.** | **1939 m.** |
| 119 | 121 | 126 | 107 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pilkalnio apskrities gyvenvietės. Mažosios Lietuvos enciklopedija, T.3 (Mec-Rag). Vilnius, Mažosios Lietuvos fondas, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. 1 2  [  Lenkčiai, GenWiki vok.]
3. ↑  Pilkalnio apskrities kaimų sąrašas (1910 m.) vok.
4. ↑  www.verwaltungsgeschichte.de Pilkalnio apskritis vok.
| **Jurgis Barkauskas** |
| --- |
| Gimė | 1953 m. gegužės 18 d. (69 metai)Panevėžys |
|  |
| Veikla | chemikas neorganikas |
| Organizacijos | Vilniaus universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | fizinių mokslų daktaras |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Jurgis Barkauskas** (g. 1953 m. gegužės 18 d. Panevėžys) – Lietuvos chemikas neorganikas, fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1971 m. baigė Kėdainių 2-ąją vidurinę mokyklą, 1976 m. baigė Vilniaus universitetą. 1984 m. chemijos mokslų kandidatas. 1987 m. stažavo Vienos technikos, 1988 m. Graco technikos universitetuose.

Nuo 1974 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, Anglinių medžiagų mokslinės grupės vadovas, nuo 2006 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbiausi darbai iš neorganinės chemijos, medžiagotyros ir anglies chemijos. Tiria organinių medžiagų oksidaciją ant grafitizuotų paviršių, organiniams tirpikliams jautrius anglinius jutiklius, nanostruktūrinių anglies darinių sintezę ir anglinių plėvelių gavimo būdus. Paskelbė 65 mokslinius straipsnius, dviejų išradimų, su kitais, autorius.

Bibliografija
-------------

* Chemijos terminų aiškinamasis žodynas, vienas sudarytojų, 2003 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jurgis Barkauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 713 psl.

Nuorodos
--------

* Jurgis Barkauskas. CURRICULUM VITAE
| **Paula Modersohn-Becker** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1876 m. vasario 8 d.Vokietija |
| Mirė | 1907 m. lapkričio 21 d. (31 metai)Vokietija |
|  |
| Veikla | vokiečių tapytoja |

**Paula Moderzon-Beker** (vok. *Paula Modersohn-Becker*, 1876 – 1907 m.) – XX a. pr. vokiečių tapytoja, siejama su ankstyvuoju vokiečių ekspresionizmu.

Biografija
----------

Paula Beker gimė 1876 m. vasario 8 d. Dresdene, augo Brėmene. Jos tėvai priklausė vidutinei klasei ir rėmė dukters meninius polinkius. Jai tikriausiai didelį įspūdį paliko 1895 m. realistinių tapytojų iš Vorpsvedės paroda Brėmeno kunsthalėje. Ji pradėjo lankyti dailės pamokas Brėmene ir Berlyne, šešis mėnesius praleido Londone. 1897 m. vasarą tapė Vorpsvedėje, kurioje nuolat apsistojo sekančiais metais. Verpsvedėje kuriantys tapytojai idealizavo kaimo vaizdus. Paulai Moderzon-Beker nebuvo visiškai priimtinas jų sentimentalus požiūris į kaimą, 1899 m. gruodžio 31 d. ji išvyko iš Vokietijos ir simboliškai naujojo šimtmečio pirmąją dieną atvyko į Paryžių. Ji mokėsi *Colarossi* akademijoje Paryžiuje. 

Verpsvedėje Paulos mylimuoju buvo dailininkas Otas Moderzonas, su kuriuo ji susituokė 1901 m. gegužę. Apie metus laiko pora tapė kartu, tačiau Paulos meniniai interesai pranoko jos vyro ir Verpsvedės dailininkų. Ji 1903 ir 1905 m. vyko į Paryžių, faktiškai paliko savo vyrą, nors išliko finansiškai priklausoma. 1906 m. vyras atvyko Į Paryžių, pora susitaikė ir Paula 1907 m. grįžo į Verpsvedę būdama nėščia. Paula Moderzon-Beker mirė 1907 m. lapkričio 20 d. Verspvedėje nuo širdies veiklos sutrikimo, 18 dienų po duktės Matildės gimimo. 1906 metai Paryžiuje dailininkės kūryboje laikomi inovatyviausiais ir vaisingiausiais. Jos kūrybai darė įtaką P. Sezano, P. Gogeno ir nabių grupės dailininkų kūrybos. Paulos Moderzon-Beker dailė siejama su ankstyvuoju vokiečių ekspresionizmu. 1927 m. Brėmene atsidarė Paulos Moderzon-Beker muziejus, kuriame saugoma didžioji jos kūrybos dalis. Tai buvo pirmasis muziejus pasaulyje, skirtas moteriai-tapytojai.

Darbų galerija
--------------

* „Vaikas ant pagalvės", 1904 m. „Vaikas ant pagalvės", 1904 m.
* „Natiurmortas", 1905 m. „Natiurmortas", 1905 m.
* „Mergaitė", 1906 m. „Mergaitė", 1906 m.
* „Natiurmortas", 1906 m. „Natiurmortas", 1906 m.
* „Autoportretas, nėščios šeštą mėnesį", 1906 m. „Autoportretas, nėščios šeštą mėnesį", 1906 m.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paula Modersohn-Becker** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Paula Modersohn-Becker***

1. ↑  modersohn-museum.de Archyvuota kopija 2017-07-05 iš Wayback Machine projekto.

* Encyclopaedia Britannica
* Parodos St. Etienne galerijoje Niujorke informacija

Nuorodos
--------

* „The New York Times"
* huffingtonpost.com
Lenktynių aplinka loginėje elektronikoje. Trikampio formos loginis elementas kairėje yra elementas NE (keičia loginį lygmenį priešingu). Elementas dešinėje yra elementas IR. Teoriškai šio elemento išėjime visada turi būti loginis nulis (A ir „ne A" kartu niekada nebūna). Tačiau dėl signalo vėlavimo elemente NE (Δt1), pasikeitus sistemos įėjimo lygmeniui, ji suformuoja trumpą „vieneto" lygmens impulsą.
**Lenktynių aplinka** (angl. *race condition*) – situacija, kuomet reali įvykių seka nesutampa su ta, kurios tikėjosi sistemą kuriantis žmogus. Terminas pradėtas vartoti nuo maždaug 1954 metų, iš pradžių skaitmeninės elektronikos prietaisams. Šiuo metu tai dažna programavimo problema. Vienas žinomų šios klaidos atvejų yra Therac-25 programavimo klaida, dėl kurios spindulinės terapijos mašina apšvitindavo ligonius gerokai per didelėmis radiacijos dozėmis.

Taip atsitinka kuomet objektu, kintamuoju, atminties sritimi vienu metu manipuliuoja du ar daugiau vienu lygiagrečiai vykstančių procesų (gijų) arba kartais gija viena bet jos atliekamų veiksmų eilė atsitiktinė ir nenumatoma. Pavyzdžiui, šis metodas (java):

```
static int skaitiklis;
int kita\_reikšmė() {
 skaitiklis = skaitiklis + 1;
 // Kita gija gali šioje vietoje padidinti skaitiklį dar kartą. 
 return skaitiklis;
},

```

jei vykdomas kelių gijų vienu metu, gali keliskart grąžinti tą pačią skaitiklio reikšmę, ko nepatyręs programuotojas paprastai nesitiki.

Dažna taip pat situacija, kuomet vienas iš dviejų bendras vidines struktūras turinčių objektų modifikuojamas taip, jog antrasis nebegali teisingai atlikti savo funkcijas. Objektai turi bendrų vidinių struktūrų jei juose esama nuorodų į tą patį trečią objektą. Neteisinga darbą sukelia pasikeitusi šio bendro objekto būsena. 

Klasikinis konkurentinės modifikacijos pavyzdys yra kolekcija ir jos iteratorius. Modifikavus kolekciją, iteratorius neretai nebegali teisingai tęsti savo darbo, nes pasikeitė su juo susijusi kolekcija. Jei vienas procesas naudoja iteratorių peržiūrėti visiems kolekcijos elementas or kits (lygiagretus) procesas kurį nors elementą tuo pat metu prideda ar išmeta, pirmojo proceso darbo rezultatas gali būti visiškai klaidingas.

Dažnai lenktynių aplinkos yra labai sunkiai aptinkamos. Jos gali būti ištaisomos įvairiais semaforais. Taip pat naudojami nekintantys objektai, kurie savo būsenų kartą sukurti nekeičia.

Išnašos
-------

1. ↑  Huffman, David A. "The synthesis of sequential switching circuits." (1954).
2. ↑  Leveson, Nancy G.; Turner, Clark S. (1993 m. liepos mėn.). „An Investigation of the Therac-25 Accidents" (PDF). *IEEE Computer* **26** (7): 18–41. doi:10.1109/MC.1993.274940. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2004-11-28.
3. ↑  „Working Draft, Standard for Programming Language C++" (PDF). 2014-11-19.
4. ↑  ConcurrentModificationException in Java. JavaPoint
Anselm von Feuerbach
**Paulas Johanas Anzelmas Riteris fon Fojerbachas** (**Paul Johann Anselm Ritter von Feuerbach**, g. 1775 m. lapkričio 14 Hainichen, netoli Jenos – 1833 m. gegužės 29 d. Frankfurte prie Maino) – vokiečių teisėtyrininkas penalistas, baudžiamosios teisės teoretikas, šiuolaikinės Vokietijos baudžiamosios teisės (ir jos teorijos) pradininkas, atgrasinimo teorijos pagrindėjas, Bavarijos baudžiamojo kodekso (1813 m.) rengėjas.

Fojerbacho tėvas Gyseno universitete baigė teisę, Frankfurte prie Maino dirbo advokatu, kur Paul Johann Anselm baigė gimnaziją, nuo 1792 metų Jenos universitete studijavo filosofiją, vėliau – teisės mokslus. Už tyrimą apie tėvynės išdavimo nusikaltimo sudėtį (Erfurte 1798 m.) jam suteiktas habilituoto daktaro laipsnis. Dėstė baudžiamąją teisę. Privatdocentas. Apeliacinio teismo Bamberge pirmininkas (1814 m.), pirmasis Rezatkreis (Ansbache) apeliacinio teismo (1817 m.).

Nuorodos
--------

* Oliver Rosbach: *Strafrecht und Gesellschaft bei Anselm von Feuerbach*, *forum historiae iuris* Archyvuota kopija 2009-08-22 iš Wayback Machine projekto. (pirmasis Europos internetinis teisės istorijos žurnalas 2000)
* Feuerbachas ir Kaspar Hauser Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
Lenktas lankas
Lenktų lankų finalas 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.
**Lenktas lankas** arba **olimpinis lankas** – modernių lankų tipas. Labiausiai paplitusių lankų grupė sportiniame šaudyme iš lanko.

Istorija
--------

Pirmykščiai lenkti lankai buvo plačiai paplitę antikos tautų - persų, dakų, kumanų, graikų, hiksų, hunų ir kitų.

1972 m. lenkti lankai pradėti naudoti Šaudymo iš lanko olimpinių žaidynių varžybose.

Bruožai
-------

Lyginant su paprastu ilguoju lanku, lenktojo lanko viršūnės yra išlenktos tolyn nuo lankininko, kai lanko templė nėra uždėta. Šio tipo lankai turi savyje daugiau energijos lyginant su tiesių šakų lankais ir dėl to daugiau jos suteikia strėlei.

Lenktųjų lankų šakos taip pat labiau apkrauna lanko konstrukciją ir todėl jie gali sukelti didelį garsą kai jais yra šaunama.Lankų šakos paprastai būna pagamintos iš stiklo pluošto, anglies pluošto ir medienos sluoksnių ant anglies putų arba medienos šerdies. Anglies pluošto šakos įprastai strėles paleis didesniu greičiu, lyginant su tokios pat tempimo jėgos medinėmis šakomis. Lanko rankena paprastai yra daroma atskira nuo šakų, ir gaminama iš aliuminio arba magnio lydinių.

Varžybos
--------

Lenktasis lankas yra vienintelis lankų tipas leidžiamas Olimpinėse žaidynėse.[1]

Šaltiniai
---------

1. ↑  WHY AREN’T COMPOUND BOWS USED IN THE OLYMPICS?
| Čiurlionio tiltas |
| --- |
|  |
| Tiltas nuo stoties pusės |
| 

Čiurlionio tiltasČiurlionio tiltas

54°52′56″š. pl. 23°55′27″r. ilg.﻿ / ﻿54.8823°š. pl. 23.9243°r. ilg.﻿ / 54.8823; 23.9243﻿ (Čiurlionio tiltas)Koordinatės: 54°52′56″š. pl. 23°55′27″r. ilg.﻿ / ﻿54.8823°š. pl. 23.9243°r. ilg.﻿ / 54.8823; 23.9243﻿ (Čiurlionio tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Kaunas |
| **Ilgis** | 475 m |
| **Plotis** | 29,4 m |
| **Pastatytas** | 2002 m. |

**M. K. Čiurlionio tiltas** – gelžbetoninis tiltas per Nemuną, jungiantis Kauno miesto centrą su Freda ir Aleksotu. Sumontuotas iš 600 gelžbetonio dėžinio skerspjūvio blokų. Tilto ilgis 475 m, plotis 29,4 m , 6 eismo juostos.

Istorija
--------

Pradėtas statyti 1991 m. kaip M. K. Čiurlionio gatvės tąsa. Pagal pirminį projektą tiltas turėjo būti užbaigtas 1996 m. tačiau dėl lėšų stygiaus darbai buvo ne kartą stabdomi. 2000 m. darbai atnaujinti, įrengti prietilčių mazgai. Atidarytas 2002 m. spalio 22 d.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑


| Artimiausi tiltai per Nemuną |
| --- |
| prieš srovę: | **Čiurlionio tiltas** | pasroviui: |
| Kauno geležinkelio tiltas | Karmelitų tiltas |
| **Jurgis Balčiūnas** |
| --- |
| Gimė | 1906 m. balandžio 13 d.Rėčiūnai, Vištyčio valsčius |
| Mirė | 1980 m. rugsėjo 6 d. (74 metai)Klyvlendas |
|  |
| Veikla | gydytojas, visuomenės veikėjas |
| Pareigos | Pasaulio lietuvių gydytojų sąjungos pirmininkas |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Jurgis Balčiūnas** (1906 m. balandžio 13 d. Rėčiūnai, Vištyčio valsčius – 1980 m. rugsėjo 6 d. Klyvlendas) – Lietuvos gydytojas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Brolis Vytautas Balčiūnas.

1933 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. Korporacijos „Gaja" vienas steigėjų, kurį laiką jos pirmininkas. Vertėsi gydytojo praktika, 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949–1950 m. Vokietijos lietuvių bendruomenės Krašto valdybos pirmininkas. Regensburge ir Šeinfelde suorganizavo Lietuvos Raudonojo kryžiaus skyrius ir jiems vadovavo. 1950 m. persikėlė į JAV. 1975–1977 m. Pasaulio lietuvių gydytojų sąjungos pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jurgis Balčiūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 711 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Artocarpus heterophyllus** |
| --- |
| Stambusis duonmedis (Artocarpus heterophyllus)Stambusis duonmedis (*Artocarpus heterophyllus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Erškėtiečiai  *( Rosales)* |
| Šeima: | Šilkmediniai  *( Moraceae)* |
| Gentis: | Duonmedis  *( Artocarpus)* |
| Rūšis: | Stambusis duonmedis  *( Artocarpus heterophyllus)* |

 |

**Stambusis duonmedis** (*Artocarpus heterophyllus*) – šilkmedinių (*Moraceae*) šeimos visžalis vienanamis augalas. Tai Bangladešo nacionalinis medis. Aukštis – iki 20 m. Lapai iki 22 cm ilgio, ovalūs, odiški, tamsiai žalios spalvos. Žiedus apdulkina vėjas ir vabzdžiai. Kultūrinės veislės apdulkinamos dirbtiniu būdu.

Vaisiai stambūs, 20-90 cm ilgio ir iki 20 cm skersmens, sveria apie 34 kg. Vaisiuose daug krakmolo. Neprisirpę vaisiai verdami kaip daržovės, prisirpę valgomi švieži, o džiovinti patiekiami kaip saldi užkanda.

Šio augalo tėvynė – Indija ir Bangladešas. Paplitę pietryčių Azijoje ir Filipinuose.

Vaisius
Panašiai kaip ir jo giminaitė durija, duonmedis turi specifinį ne visiems patinkantį skonį, tačiau yra labai populiarus visame pasaulyje. Prinokęs neperpjautas vaisius gali turėti nemalonų kvapą panašų į pūvančių svogūnų. Jo sėklų spalva varijuoja nuo šviesiai rudos iki juodos, o sėklų vidus yra datulės dydžio. Prieš paruošdami vaisių, žmonės dažnai išsitrina rankas žibalu arba parafinu, nes likusi vaisiaus dalis yra puri balta masė, iš kurios sunkiasi balkšvos sultys, dažnai naudojamos kaip klijai.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stambusis duonmedis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Paul Harrington |
|  
Paul Harrington (kair.) su Charlie McGettigan (deš.) atlieka dainą „Rock’n'Roll Kids", padėjusią nugalėti trisdešimt devintame Eurovizijos dainų konkurse |
| Biografija |
| Gimė | 1960 m. gegužės 8 d. (63 metai)Dublinas, Airijos vėliava Airija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkas, muzikantas |
| Instrumentai | fortepijonas |
| Aktyvumo metai | 1988–dabar |
| Susijusi veikla | Charlie McGettigan |

**Paul Harrington** (g. 1960 m. gegužės 8 d. Dubline) – Airijos dainininkas ir muzikantas, 1994 metų „Eurovizijos" dainų konkurso nugalėtojas.

Biografija
----------

Gimė 1960 m. Dubline, muzikų šeimoje. Jaunystėje su broliu Robert grojo vietinėje grupėje „One Eyed Rattlers", 9 deš. pradžioje – airių grupėje „The Travellers".

1988 m. pradėjo solinę karjerą. 1991 m. išleido debiutinį albumą „What I'd Say", iš 12-kos dainų penkias parašė jis pats. 1994 m. su Charlie McGettigan dalyvavo „Eurovizijos" dainų konkurse su daina „Rock 'n' Roll Kids" (žodžius ir muziką sukūrė Airijos rašytojas ir kompozitorius Brendan J. Graham), kuri užėmė pirmą vietą. Duetas surinko 226 taškus (10 taškų gavo iš tais metais debiutavusios Lietuvos). Į „Euroviziją" P. Harrington grįžo 1998-aisiais, kaip Dawn Martin pritariantysis vokalas.

Nuorodos
--------

* Paul Harrington ir Charlie McGettigan daina „Rock 'n' Roll Kids"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Airija Niamh Kavanagh  *„In Your Eyes"*** |  **Eurovizijos dainų konkurso nugalėtojas  (su Charlie McGettigan)**1994 | Po to:**Norvegija Secret Garden  *„Nocturne"*** |
| Prieš tai:**Niamh Kavanagh  *„In Your Eyes"*** |  **Airijos atstovas Eurovizijoje  (su Charlie McGettigan)**1994 | Po to:**Eddie Friel  *„Dreamin'"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Paul Lafargue** |
| --- |
|  |
| Lafargue 1987 m. |
| Visas vardas | Paul Lafargue |
| Gimė | 1842 m. sausio 15 d.Kubos Santjagas, Kuba |
| Mirė | 1911 m. lapkričio 26 d. (69 metai)Dravėjus, Esonas, Prancūzija |
| Palaidotas (-a) | Per Lašezas |
| Pilietybė | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| Sutuoktinis (-ė) | Laura Marx |
|  |
| Veikla | politinis veikėjas, rašytojas, žurnalistas |
|  |
|  **Vikiteka** | Paul Lafargue |

**Paulas Lafargas** (pranc. *Paul Lafargue*; g. 1842 m. sausio 15 d. – 1911 m. lapkričio 26 d.) – Prancūzijos revoliucinis marksizmo-socializmo žurnalistas, literatūros kritikas, politinių straipsnių rašytojas ir visuomenės aktyvistas. Jis buvo Karlo Markso žentas ir vedė K. Markso antrąją dukrą Laurą. Jo žinomiausias darbas yra „Teisė būti tingiam".

P. Lafargas gimė Kuboje prancūzų ir kreolų tėvams, tačiau jis praleido didžiąją dalį savo gyvenimo Prancūzijoje, taip pat yra gyvenęs Anglijoje ir Ispanijoje.

Po 1908 m. P. Lafargas pasitraukė nuo bet kokios politinės veiklos. Jis gyveno Dravėjaus (*Draveil*) kaime už Paryžiaus ir tik kartais rašydavo straipsnius ar esė. Tačiau jis palaikė ryšius su visokiais socialistų aktyvistais, įskaitant Karlą Kautskį ir Hjalmarą Brantingą iš senesnės kartos bei Karlą Lybknechtą ir Vladimirą Leniną iš jaunesnės kartos. 1911 m. Dravėjaus kaime P. Lafargas ir žmona Laura kartu nusižudė.
| **Paul Verhoeven** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1938 m. liepos 18 d. (84 metai)Amsterdamas, Nyderlandai |
| Sutuoktinis (-ė) | Martine Tours ​(nuo 1967)​ |
| Vaikai | 2 |
|  |
| Veikla | režisierius, prodiuseris, scenarijų autorius |
| Aktyvumo metai | 1960–dabar |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * Saturno apdovanojimas už geriausią režisūrą (1987)
* Auksinio gaublio apdovanojimas už geriausią filmą užsienio kalba (2016 m.)
 |

**Paul Verhoeven** (g. 1938 m. liepos 18 d. Amsterdame) – Nyderlandų kino režisierius, scenaristas, prodiuseris, kuriantis filmus tiek Europoje, tiek Holivude. Jo prekiniu ženklu filmuose tapęs išskirtinis seksualumas ir žiaurumas. Režisierius geriausiai žinomas dėl JAV sukurtų filmų („Esminis instinktas", „Robokopas", „Erdvėlaivio kariai"), taip pat nemažai kritikų jo tikru šedevru laiko 1983 m. filmą „Ketvirtasis vyras". Visgi egzistuoja nuomonė, kad Holivude jo kūryba prarado meniškumą ir tapo orientuota į pelną. Senses of Cinema svetainėje Polas Verhovenas įvardijamas, kaip *pavyzdys, kaip Holivudas sugadina tikrus menininkus*.

Kai kurie jo filmai (pvz. „Rožė ir kalavijas"), filmuoti ir JAV ir Nyderlanduose. Maždaug po 20 metų trukusios kūrybos Amerikoje, P. Verhovenas grįžo į Nyderlandus, ir čia jau yra pastatęs filmą „Juodoji knyga" (2006).

Dalinė filmografija
-------------------

* Darbas yra darbas (1971)
* Turkiški saldumynai (1973)
* Keetje Tippel (1975)
* Soldaat van Oranje (1977)
* All Things Pass (1979) (TV)
* Purslai (1980)
* Ketvirtasis vyras (1983)
* Kūnas ir kraujas (1985)
* Robokopas (1987)
* Viską prisiminti (1990)
* Esminis instinktas (1992)
* Showgirls (1995)
* Erdvėlaivio kariai (1997)
* Hollow Man (2000)
* Juodoji knyga (2006)

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb: Paul Verhoeven
SMW Group|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pirmtakas (-ai) | SMW Emgineering |
| Įkurta | 2000 g. |
| Centrinė būstinė | Latvija |
| Padaliniai | JAV ir Baltijos šalys |
| Dukterinės įmonės | SMW Wheels, SMW Engineering |
| Tinklalapis |  |

**AB SMW Group** – Latvijos tarptautinė automobilių ir kosmoso gamybos įmonė, kurios būstinė yra Rygoje. Tai vienas didžiausių automobilių dalių gamintojų Latvijoje. AS SMW Group biurai yra JAV ir Latvijoje. Iki 2004 m. jos dukterinė įmonė SMW Engineering buvo susijusi su Solikamsk Magnesium Works – seniausiu pasaulyje magnio lydymo ir tyrimų centru (pirminio magnio ir lydinių, titano putų ir retųjų žemių darinių gamintoja). Inžinerinė įmonės dalis buvo atskirta 2004 m. ir pradėjo savo veiklą perkelti į Europą.

 SMW HGK ratlankiai  
 3D spausdinta palydovinė dalis

Įmonės struktūra
----------------

Grupės patronuojanti įmonė „AS SMW Group" turi dukterines įmones:

* *SMW Wheels*
* *SMW Aerospace*

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* Pagrindinis puslapis
| Antiokasangl. *Antioch* |
| --- |
| 

AntiokasAntiokas

38°00′18″ š. pl. 121°48′21″ v. ilg.﻿ / ﻿38.00500°š. pl. 121.80583°r. ilg.﻿ / 38.00500; 121.80583﻿ (Antiokas)Koordinatės: 38°00′18″ š. pl. 121°48′21″ v. ilg.﻿ / ﻿38.00500°š. pl. 121.80583°r. ilg.﻿ / 38.00500; 121.80583﻿ (Antiokas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-8)------ vasaros: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Kalifornija Kalifornija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 102 372  |
| **Plotas** | 75,324 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 359 žm./km² |
| **Altitudė** | 13 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.ci.antioch.ca.us |
|  **Vikiteka** | Antiokas |

**Antiokas** (angl. *Antioch*) – miestas JAV, Kalifornijos valstijos rytuose. Įsikūręs rytinėje San Fransisko įlankos regiono dalyje, palei San Choakino upę, vakariniame San Choakino ir Sakramento upių deltos pakraštyje. Tai San Fransisko ir Oklando priemiestis. Gyventojų 102 tūkst. (2010 m. duomenys).

Istorija
--------

Gyvenvietę 1850 m. įkūrė aukso ieškotojai. Apie 1859 m. į pietus nuo Antioko esančiose kalvose buvo rasta akmens anglies klodų, tad anglies akmens gavyba greitai tapo svarbia verslo šaka. 1863 m. rasta vario, o 1865 m. aptikta ir naftos. Tačiau naftos klodai buvo per maži, kad jų gavyba atneštų padoraus pelno.

XX a. 6-ojo dešimtmečio viduryje bendrovė „Fibreboard Research" užpatentavo kartoninių pakelių vidaus padengimą vašku metodą. Dėl to miestelyje įsibėgėjo į pakelius pilstomo pieno gamyba.

Miestų partnerystė
------------------

Antiokas palaiko ryšius su:

* Japonija Čičibu, Japonija
* Meksika Lasaro Kardenasas, Meksika

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Images of Antioch* (First. ed.). Arcadia Publishing. 2005. p. 107. ISBN 978-0-7385-3029-1.  `|first1=` missing `|last1=` in Authors list (pagalba)
**Bunzi** – lietaus deivė bavojo tautos (Kongo Demokratinė Respublika) mitologijoje.[1] Bunzi įsivaizduota įvairiaspalvės gyvatės pavidalo. Buvo tikima, kad savo garbintojams atsilyginanti gausiu derliumi.[2]

Laikyta Mboze, didžiosios motinos, dukra. Pasak mito, Mboze Bunzi susilaukė su sūnumi Makanga. Pamatęs, kad žmonai gimė gyvatė, jos vyras Kuitikuiti Mboze už neištikimybę mirtinai sumušė ir paliko pūti upės žiotyse.[3] Tuo tarpu Bunzi užaugo ir, kaip ir jos motina, išmoko sukelti lietų. Manyta, kad vaivorykštė esanti Bunzi apraiška.[1] Taip pat tikėta, kad kai kada leidžiantis Saulei Bunzi galima pamatyti raibuliuojančiame upės vandenyje.[3]

Veneroje esama šios deivės vardu pavadinto kalno (*Bunzi Mons*).[4]

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Lynch, Patricia Ann (2004). African Mythology A to Z. Infobase Publishing. p. 20. ISBN 9781438119885.
2. ↑  Auset, Brandi (2009). The Goddess Guide: Exploring the Attributes and Correspondences of the Divine Feminine. Llewellyn Worldwide. p. 40. ISBN 9780738715513.
3. 1 2  Leeming, David Adams (1996). Goddess: Myths of the Female Divine. Oxford University Press. p. 97–98. ISBN 9780195104622.
4. ↑  "Bunzi Mons". Gazetteer of Planetary Nomenclature.
Koordinatės: 54°38′10″š. pl. 22°55′54″r. ilg.﻿ / ﻿54.63609°š. pl. 22.931608°r. ilg.﻿ / 54.63609; 22.931608


|  |
| --- |
| **Alvito mokykla-daugiafunkcis centras** |
| Alvito mokykla-daugiafunkcis centras herbas |
|  |
| **Adresas** | Maldėnų g. 4, Maldėnai |
| **Direktorius(-ė)** | Rolandas Bulkauskas |
| **Mokinių skaičius** | 217 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 20 |

**Vilkaviškio rajono mokykla-daugiafunkcis centras** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Maldėnuose (Vilkaviškio raj.), vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190488251. Steigėjas Vilkaviškio rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1685 m. prie Alvito bažnyčios įkurta parapijinė mokykla. 1938–1944 m. veikė šešiametė mokykla. 1945–1950 m. klasės buvo ūkininkų namuose ir Alvito dvare. 1951 m. mokykla persikėlė į buvusį Alvito valsčiaus pastatą (dabar Alvito bendruomenės namai). Nuo 1959 m. iki 1986 m. mokykla buvo pertvarkoma aštuonmete, devynmete mokykla. 1965 m. pastatytas dabartinis mokyklos pastatas. 1980 m. pastatytas mokyklos priestatas su sporto sale, valgykla, technologijų, gamtos mokslų kabinetais. 1986 m. mokykla tapo dešimtmete, nuo 1993 m. mokykla vadinosi Alvito pagrindinė mokykla. 2004 m. rugsėjį prie mokyklos prijungtas Alvito vaikų darželis „Diemedėlis". 2013 m. rugsėjį prijungtas Paežerių darželis-mokykla „Ežerėlis". 2018 m. rugsėjo 1 d. pakeistas mokyklos pavadinimas – Alvito mokykla-daugiafunkcis centras.

Direktoriai
-----------

* 1948–1949 m. Vytautas Valatka
* 1949–1950 m. Viktorija Zakarevičienė
* 1950–1952 m. Vytautas Jurgelevičius
* 1952–1953 m. Anelė Dambrauskienė
* 1953–1954 m. Stasys Bakšys
* 1954–1960 m. Stasys Rinkevičius
* 1960–1964 m. Eugenijus Miniotas
* 1964–1968 m. Marija Rėklaitytė
* 1968–1969 m. Jonas Ciganas
* 1969–1997 m. Danutė Gudaitienė
* 1997–2011 m. Valentinas Piečiukaitis
* nuo 2011 m. Rolandas Bulkauskas

Nuorodos
--------

1. ↑  Apie mus. Alvitomokykla.lt (tikrinta 2022-04-23).

* Mokyklos svetainė
Koordinatės: 75°23′ š. pl. 141°15′ r. ilg.﻿ / ﻿75.383°š. pl. 141.250°r. ilg.﻿ / 75.383; 141.250

Anžu salos. Bungės Žemė paryškinta
**Bungės Žemė** (rus. *Земля Бунге*, jak. *Бунге сирэ*) – smėlinga sausumos teritorija (nerija, baras) Arktyje, Naujojo Sibiro salose, Anžu salų grupėje. Įsiterpusi tarp Kotelno salos ir Fadejevo salos. Dažnai laikoma Kotelno salos dalimi, su kuria tiesiogiai susijungia. Nuo Fadejevo salos skiria Gedenštromo įlanka, o jungia siaura Anžu Strėlė. Pietuose Sanikovo sąsiauriu atskirta nuo Mažosios Liachovo salos. Plotas – ~6200 km².

Paviršiaus aukštis iki 58 m. Būdinga neaukšta, smėlinga aukštuma su iškilusiais bulganjachais. Didžiausias ežeras – Evsekiu Kiuelis.

Šiaurinėje pakrantėje įrengta poliarinė stotis – Bungės Žemė. Teritorija pavadinta rusų zoologo Aleksandro Bungės garbei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 76
Koordinatės: 23°20′ p. pl. 134°28′ v. ilg.﻿ / ﻿23.333°š. pl. 134.467°r. ilg.﻿ / 23.333; 134.467

Atolo palydovinė nuotrauka
**Temoė** (pranc. *Temoe, Te Moe*) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, Gambjė salose, 37 km į pietryčius nuo Mangarevos. Plotas – 2,1 km², su lagūna – 12 km².

Atolas trapecijos pavidalo, 6,8 km ilgio ir 4,2 km pločio. Viduje yra lagūna, kuri siaurais latakais jungiasi su vandenynu. Jos gylis – iki 23 m. Salelės žemos. Apie 30 km į pietryčius nuo Temoės yra povandeninis Portlando rifas – toliausiai į rytus nutolusi Prancūzijos Polinezijos vieta.

Atolas negyvenamas, nors seniau čia gyveno polineziečiai. Rasta jų šventyklų aikščių (*marae*) liekanų. Salą 1797 m. pasiekė pirmasis europietis, britas Džeimsas Viljamsas (nors spėjama, kad dar 1686 m. Temoę pasiekti galėjo piratas Edvardas Deivisas). 1838 m. visus salos gyventojus katalikų misionieriai iškeldino į Mangarevą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)
Tamisjė grioveliai Minjė kulkoje.
**Fransua Tamisjė** (*François Tamisier*; g. 1809 m. – m. 1880 m.) – XIX a. gyvenęs Prancūzijos artilerijos kapitonas, tobulinęs graižtvinius šautuvus. Išrado kulkų griovelius, vadinamus *Tamisjė grioveliais*, kurie vėliau panaudoti Minjė kulkose. 

Iki Tamisjė išradimo kūgiškai cilindrinės kulkos orientacija būtų linkusi išlikti nukreipta išilgai inercijos ašies, dėl ko kulkos išilginė ašis kuo toliau, tuo labiau imtų nesutapti su trajektorija, kulka patirtų vis didesnį oro pasipriešinimą, kuris kulkos skrydį galop padarytų netvarkingu.
Tamisjė grioveliai
Sferiškai cilindrinė (angl. *cylindro-spherical*, kairėje) ir kūgiškai cilindrinė (angl. *cylindro-conical*, viduryje) kulkos, kurios sukūrė Delvinis, buvo patobulintos padidinant stabilumą pridėjus griovelius kulkoje (dešinėje), kuriuos sukūrė Fransua Tamisjė.

Kulkų grioveliai
----------------

Kapitonas Tamisjė 1841 m. gavo patentą metodui, kuris didina šaudymo kūgiškai cilindrinėmis kulkomis taiklumą. Metodo esmė – cilindrinėje kulkos dalyje išpjauti tris trikampio pjūvio griovelius (pranc. *cannelures*).[1]

Palyginus su rutulinėmis kulkomis, kurios yra gana neefektyvios, bet simetriškos ir turi aerodinamiškai stabilų profilį, kūgiškai cilindrinių kulkų, kurias ankstyviesiems graižtviniams šautuvams sukūrė Delvinis, aerodinaminis stabilumas buvo problema.[2] Tamisjė grioveliai didina oro pasipriešinimą už kulkos masės centro, kas didina kulkos stabilumą, panašiai kaip strėlės stabilizatoriaus plunksnos. Kulka su grioveliais skrydyje išlieka stabili, tad jos efektyvumas didesnis.[1] Tamisjė eksperimentavo su Delvinio kulkomis ir aptiko aerodinaminio pasipriešinimo kulkos trajektorijoje efektą.[2][3]

Tamisjė grioveliai labai padidino kūgiškai cilindrinių kulkų efektyvumą. Tačiau dėl jų Delvinio sistemos šautuvuose tapo sunkiau priversti kulkas įsirėžti į graižtvas.Tai bandė kompensuoti Tuveninas, sukurdamas stulpelinį šautuvą (angl. *stem rifle*).[2] Šie principai vėliau buvo panaudoti kuriant Minjė kulką.[1]

### Progresinės šautuvo graižtvos

Tamisjė taip pat išrado metodą šautuvų vamzdžių graižtvoms rėžti taip, kad ties drūtgaliu jos būtų gilesnės, o link žiočių vis seklėtų. Tai didino kulkos judėjimo vamzdyje efektyvumą.[4][5]

Nuorodos
--------

1. 1 2 3  *Military Dictionary* by H. L. Scott p.510 1863
2. 1 2 3  *Rifles* by David Westwood, p.275-276
3. ↑  *The United Service Magazine* 1853 p.515-516
4. ↑  *Deanes' Manual of the History and Science of Fire-arms* by John Deane p.237-238
5. ↑  *The United Service Magazine* 1853 p.501
| **Francišekas Dolmat-Isaikovskislenk. *Franciszek Dołmat Isajkowski*** |
| --- |
| herbas „Prus" |
| herbas „Prus" |
|  |
| Gimė | 1599 m.Dunilovas |
| Mirė | 1654 m. (~55 metai) |
| Tėvai | Jonas Dolmat-Isaikovskis |
| Smolensko vyskupas |
| Ėjo pareigas | 1650–1655 |
| Pirmtakas | Petras Parčevskis |
| Įpėdinis | Jeronimas Vladislovas Sanguška |

**Francišekas Dolmat-Isaikovskis** (lenk. *Franciszek Dołmat Isajkowski*, 1599 m. Dunilovas, dab. Vitebsko sritis – 1654 m. gegužės mėn.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valstybinis veikėjas, Smolensko vyskupas.

Biografija
----------

Po įšventinimo kunigu 1630 m. paskirtas Vilniaus kapitulos kanauninku ir vyskupijos turtų Vidžiuose valdytoju. Nuo 1632 Trobų (dab. Vijos rajonas) klebonas ir infulatas, 1633 m. Gardino klebonas, įsteigė Gardino jėzuitų kolegiją. 1634 m. Vilniaus kapitulos dekanas, nuo 1643 m. Trakų, Geranainių ir Vilniaus katedros klebonas. Klebonaudamas pajamas skyrė bažnyčios statybai ir vyskupijos kunigų studijoms. 1632 m. Vilniaus kapitulos pasiuntinys Konvokaciniame seime po Zigmanto Vazos mirties. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kanclerio A. S. Radvilos proteguojamas tapo Vladislovo Vazos sekretoriumi, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kanceliarijos regentu, nuo 1641 m. Lietuvos didysis raštininkas ir referentas. 1644 m. karaliaus atstovas Abiejų Tautų Respublikos derybose su Maskva. 1649 m. paskirtas Smolensko vyskupu. Po konsekracijos 1650 m. atsisakė valstybinių pareigų ir dalies klebonijų. 1652 m. Abiejų Tautų Respublikos Seimo paskirtas komisaru Smolensko gynybai, tam skyrė dalį vyskupijos ir asmeninių lėšų. Jo pradėtą vyskupijos reorganizavimą nutraukė B. Chmelnyckio kazokų antpuoliai; dėl jų grėsmės Smolenskui 1654 iš miesto pasitraukė, paskutinis Smolenske rezidavęs Katalikų bažnyčios vyskupas.

Literatūra
----------

* Tadeusz Wasilewski, Dołmat Franciszek Isajkowski, w: Polski Słownik Biograficzny, 1962–1964, t. X, s. 170.

Šaltiniai
---------

1. ↑  J. T. *Francišekas Dolmat-Isaikovskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 60 psl.


| Romos katalikų bažnyčios vadovai |
| --- |
| Prieš tai:**Petras Parčevskis** |  **Smolensko vyskupas**1650–1654 | Po to:**Jeronimas Vladislovas Sanguška** |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSmolensko vyskupai |
| --- |
|  |
| 
Petras Parčevskis • Francišekas Dolmat-Isaikovskis • Jeronimas Vladislovas Sanguška • Jurgis Bialozoras • Kazimieras Pacas • Gotardas Jonas Tyzenhauzas • Aleksandras Kotovičius • Konstantinas Kazimieras Bžostovskis • Eustachijus Kotovičius • Jonas Mikalojus Zgierskis • Aleksandras Mikalojus Horainis • Liudvikas Karolis Oginskis • Karolis Petras Pančeržinskis • Boguslavas Korvinas Gosievskis • Jurgis Mikalojus Hylzenas • Gabrielius Vodzinskis • Adomas Naruševičius • Tymotiejus Povilas Gorženskis |  |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Antipopiežius Klementas VII
**Antipopiežius** – asmuo, besiskelbiantis Katalikų bažnyčios popiežiumi, kurio išrinkimas popiežiumi yra ginčytinas arba nepripažįstamas. Tam tikrais Katalikų bažnyčios istorijos periodais Kardinolų kolegijos vykdomi popiežiaus rinkimai būdavo atskirų grupuočių nepripažįstami. Šios grupuotės išrinkdavo savo kandidatą į popiežius, kuris ir vadintas antipopiežiumi.

Pirmasis antipopiežius buvo Hipolitas, kurį III-ame amžiuje išrinko schizmatikų grupė Romoje, kuri nepripažino popiežiaus Kaliksto išrinkimo. Savo gyvenimą Hipolitas baigė Sardinijos kasyklose susitaikęs su oficialiąja bažnyčia, po imperijos valdžios persekiojimo.

Daugiausia antipopiežių buvo popiežių ir Šventosios Romos imperijos imperatorių varžymosi laikotarpiu XI-XII a. XIV a. pb. – XV a. pradžioje, vadinamosios Didžiosios Vakarų Schizmos metu, taip pat nuolat buvo keliolika besivaržančių popiežių. Sumaištis, susijusi su keletu pasiskelbusių popiežių, prisidėjo prie poreikio reformuoti Katalikų bažnyčią ir atsirasti protestantiškajam Reformacijos judėjimui XVI a. pradžioje.

Po 1449 m. reikšmingų antipopiežių nebebuvo, nes schizmos buvo susijusios arba su popiežiaus autoriteto neigimu (protestantizmas, senkatalikiai) arba su pasaulietiniais valdovais, kurie nesiekė remti antipopiežių (anglikonai).
**Francišekas Gavelekas** (lenk. *Franciszek Gawełek*; 1884 m. vasario 4 d. Radluve, dab. Mažosios Lenkijos vaivadija – 1919 m. rugsėjo 8 d. Čenstakavoje) – Lenkijos etnografas ir bibliografas.

Biografija
----------

Augo daugiavaikėje šeimoje. Mokėsi Radluvo liaudies mokykloje, po to baigė Tarnuvo miesto gimnaziją. Nuo 1907 m. studijavo priešistorinę archeologiją ir etnoantropologiją Krokuvos Jogailos universitete. Dar studijų metais pradėjo specializuotis gimtojo Radluvo apylinkių etnografiniuose tyrimuose. Suvaidino žymų vaidmenį 1911 m. įkuriant Krokuvos etnografinį muziejų, kuriam rinko eksponatus gimtinės vietovėse. Už darbus etnografijos srityje 1913 m. F.Gavelekui buvo suteiktas mokslų daktaro laipsnis.

1913–1919 m. mokytojavo Krokuvos VII gimnazijoje. Joje dirbdamas parašė lituanistikai reikšmingą darbą – *Lietuvių tautos pažinimo bibliografiją*. 1914 m. Vilniuje išleistame veikale sukaupti duomenys apie 482 lenkų kalba lietuviška tematika išleistus bibliografinius vienetus.

1919 m. buvo pakviestas Liublino katalikiško universitete vadovauti Etnografijos katedrai. Tų metų ankstyvą rudenį dalyvavo medžioklėje, jos metu nukrito nuo žirgo, susižeidė ir ligoninėje mirė.

Bibliografija
-------------

* Przesądy, zabobony i środki lecznicze i wiara ludu w Radłowie w pow. brzeskim (1908)
* Konik zwierzyniecki (1910)
* Czarownik z Rząchowy w pow. brzeskim (1910)
* Palma, jajko i śmigus w praktykach wielkanocnych ludu polskiego (1911)
* Bibliografia ludoznawstwa polskiego. Kraków: Nakk. Akademii Umiejtnoci, 1914
* Bibljografja ludoznawstwa litewskiego. Wilno: Drukarnia Józefa Zawadzkiego, 1914

Šaltiniai
---------

* Prof. dr. Franciszek Gawełek (1884–1919) – etnograf Archyvuota kopija 2016-06-12 iš Wayback Machine projekto.
Kristaus kūno balzamavimas. Nežinomo olandų dailininko iš Briugės paveikslas, apie 1410–1420 m.
**Balzamavimas** – specialus mirusio kūno ir jo organų paruošimas, siekiant išlaikyti kūną ar organus nuo biologinio irimo. Tai mirusiojo kūno apsaugojimas nuo puvimo, suleidžiant į jo kraujagysles ir ertmes specialiųjų medžiagų ar įmirkant jį skysčiais, stabdančiais puvimą. Balzamavimas laikomas viena iš sudėtinių tanatopraktikos dalių. Šiais laikais balzamavimo esmė – pašalinti iš kūno nereikalingus skysčius, dezinfekuoti ir išlaikyti kūną natūraliai gražų, kol su juo atsisveikina artimieji.

Istorija
--------

Mumijos – Senovės Egipto laikų balzamavimo pavyzdžiai
Senovės Egipte balzamavimui buvo naudoti įvairūs balzamai (iš čia ir procedūros pavadinimas). Prieš balzamuojant per nosies ertmę būdavo pašalinamos smegenys. Toliau kūnas būdavo mumifikuojamas. Mumifikavimas yra vienas iš balzamavimo pavyzdžių, tačiau ne vienintelis.

XVIII a. Škotijos chirurgas William Hunter sukūrė šiuolaikinį balzavimo metodą. Naujaisiais laikais balzamavimui dažniausiai naudojamas formalinas. Dabar balzamavimas yra cheminiu būdu žmogaus palaikų parengimas sulėtinant jų irimą ir atstatant natūralią išvaizdą, kol artimieji galės atsisveikinti su velioniu. Mumifikavimo tikslas Senovės Egipte buvo paruošti mirusįjį pomirtiniam gyvenimui, išimant iš jo vidaus organus, išdžiovinant ir į vytarus suvyniojant kūną. Dabar balzamuojant mirusiojo kūną jo vidaus organai nėra išimami.

Asmenybės
---------

Nuo XIX a. kai kurie žymūs žmonės buvo balzamuoti nepalaidojant jų. Daugiausia tai buvo politikai (ypač socialistinių šalių), kurių palaikai saugomi mauzoliejuose:

* Vladimiras Leninas (1870–1924), Maskva, TSRS
* Mustafa Kemalis Atatiurkas (1881–1938), Ankara, Turkija
* Ho Ši Minas (1890–1969), Hanojus, Vietnamas
* Čan Kaiši (1887–1975), Dzihu, Taivanas
* Mao Dzedongas (1893–1976), Pekinas, Kinija
* Kim Ir Senas (1912–1994), Pchenjanas, Šiaurės Korėja
* Kim Čen Iras (1941?–2011), Pchenjanas, Šiaurės Korėja

* Lenino mauzoliejus Lenino mauzoliejus
* Ho Ši Mino mauzoliejus Ho Ši Mino mauzoliejus
* Mao Dzedongo mauzoliejus Mao Dzedongo mauzoliejus
* Kumsusano mauzoliejus (Kim Ir Seno ir Kim Čen Iro) Kumsusano mauzoliejus (Kim Ir Seno ir Kim Čen Iro)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Balzamavimas. LietuviuZodynas.lt (tikrinta 2021-12-04).
2. ↑  Tanatopraktikas balzamuotojas Marijui: šypseną padarysi ne visada, bet jeigu įmanoma – padarau. 2019-07-23, Lrt.lt (tikrinta 2021-12-04).
3. ↑  Balzamavimas. AmziausVartai.lt (tikrinta 2021-12-04).
4. ↑  Balzamavimas. Lakrima.lt (tikrinta 2021-12-04).
Darbas Sachalino katorgoje, 1903 m.
**Katorga** (gr. kateirgō, 'verčiu, spiriu')  – už nusikaltimus skiriami sunkūs priverčiamieji darbai, paprastai išsiunčiant toli nuo tėvynės; sunkiausia laisvės atėmimo forma. Taip pat tai yra tų priverčiamųjų darbų atlikimo vieta.

Istorija
--------

Katorga žinoma nuo Senovės Romos laikų: ši darbo forma plačiai naudota tiesiant garsiuosius vandentiekius. Viduramžiais katorga buvo paplitusi tarp visų romanų tautų, naudojant ją galerose (gr. catergon, 'galera') – irkliniuose laivuose, kur buvo reikalinga ypač daug sunkaus fizinio darbo. XVII a. katorga pradėjo plisti carinėje Rusijoje, pradėjus kolonizuoti Sibirą. Petro I valdymo laikotarpiu mirties bausmę nuteistiesiems myriop pakeisdavo išsiuntimu į katorgą iki gyvos galvos. Žlugus Rusijos imperijai, katorgos bausmė buvo panaikinta 1917 m.

Paplitimas
----------

TSRS katorga kaip bausmės rūšis buvo atnaujinta 1943 m. balandžio 19 d. kai TSRS Aukščiausiosios tarybos prezidiumas išleido įsaką „Dėl bausmių vokiečių fašistų niekšams, kaltiems už tarybinių civilių žmonių ir raudonarmiečių belaisvių žudynes ir kankinimus, šnipams, tėvynės išdavikams ir jų pakalikams iš tarybinių piliečių tarpo" (*О мерах наказания для немецко-фашистских злодеев, виновных в убийствах и истязаниях советского гражданского населения и пленных красноармейцев, для шпионов, изменников родины из числа советских граждан и для их пособников*). 

Katorgos darbai teisiškai tebėra išlikę kai kuriose Pietų Amerikos, Afrikos ir Azijos šalyse: Argentinoje, Egipte, Zambijoje, Indijoje, Irake, Šiaurės Korėjoje, Senegale, Turkijoje. Anglijoje katorga formaliai panaikinta 1948 m. Vakarų Vokietijoje, JAV – 1970 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Taip pat skaitykite
-------------------

* Gulagas
* Tremtis

Nuorodos
--------

* Pažintis su Rusijos kalėjimais, 1887 m.
* Katorgos samprata (rusų k.)[neveikianti nuoroda]
* Mirties baumės vykdymo teorijos pagrindai (rusų k.)
| Katna |
| --- |
| Qatna |
|  |
| 

KatnaKatna

 |
| Koordinatės | 34°50′06″ š. pl. 36°51′57″ r. ilg.﻿ / ﻿34.83500°š. pl. 36.86583°r. ilg.﻿ / 34.83500; 36.86583Koordinatės: 34°50′06″ š. pl. 36°51′57″ r. ilg.﻿ / ﻿34.83500°š. pl. 36.86583°r. ilg.﻿ / 34.83500; 36.86583 |
| Vieta | Sirija (Homso gubernija) |
| Regionas | Artimieji Rytai |
| Istorija |
| Pastatytas | III tūkst. pr. m. e. |
| Sugriautas | V a. pr. m. e. |
| Tauta | amoritai |
| Informacija |
| Kasinėjimų datos | nuo 1930 m. |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |

**Katna** (*Qatna*), dabar vadinama **Tel el Mišrife** (arab. المشرفة = *Tell el-Mishrife*) – senovinis miestas Sirijoje, 18 km į šiaurės rytus nuo Homso, prie Oronto intako – Il Asvado vadžio.

Istorija
--------

Miestas įkurtas 3 tūkstantmetyje pr. m. e. tačiau iš ankstyvojo laikotarpio radinių rasta mažai. 2 tūkstantmetyje pr. m. e. dėl strategiškai geros padėties (buvo įsikūręs Oronto slėnyje, šalia karavanų kelių iš Mesopotamijos ir Viduržemio jūros kraštų sankryžos) miestas suklestėjo, tapo svarbiu politiniu centru. Prekiavo su Egiptu, dėl prekybos kelių kontrolės varžėsi su Jamhado valstybe, vėliau buvo jai pavaldus.

XIV-XVII a. pr. m. e. Katna pateko į Egipto įtakos sferą, čia buvo pastatytas sfinksas. Vėliau miestas pateko į buferinę zoną tarp Egipto ir Mitanijaus valstybių. 1375 m. pr. m. e. miestą sugriovė hetitai, vadovaujami Supiluliumo I. Katna vėl buvo atstatyta ir gyvavo Naujosios Babilonijos karalystės laikais (626-539 m. pr. m. e.), tačiau buvo Emesos šešėlyje ir didelės reikšmės neįgijo.

Katna archeologų kasinėjama nuo XX a. trečiojo dešimtmečio. Rasta 2 tūkstantmečio pr. m. e. gynybinių įtvirtinimų, ketveri vartai, šumerų deivės Ninegal šventykla, valdovų rūmų ir citadelės su freskomis liekanų, be to molinių dantiraščio lentelių, rašytų akadų kalba, dramblio kaulo plokštelių su įrėžtais ūkiniais duomenimis, valdovo kapavietė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Katna*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės šiaurės Sirijos valstybės |
| --- |
|  |
| III tūkst. pr. m. e.Martu | 
 Ebla (Alalachas **·**  Karchemišas **·**  Katna **·**  Tutulis **·**  Emaras) **·**  Haranas **·**  Maris (Terka) **·**  Nagaras (Tel Arbidas **·**  Čagar Bazaras **·**  Kahatas **·**  Nabada **·**  Tel Hazna **·**  Šechna) **·**  Tel Chuera **·**  Urkešas |  |
|  |
| II tūkst. pr. m. e.(amoritai) | 
 Karkemišas **·**  Mukišas **·**  Jamchadas **·**  Ebla **·**  Ugaritas **·**  Katna **·**  Kidšu **·**  Kahatas **·**  Nagaras **·**  Kurda **·**  Amuru **·**  Maris **·**  Chana **·**  Urkešas **·**  Haranas **·**  Upi |
|  |
| XII-VIII a. pr. m. e.Siro-hetitai, aramėjai | 
 Bit Gabari **·**  Karkemišas **·**  Patina **·**  Bit Agusi **·**  Bit Adini **·**  Hatarikka-Luhuti **·**  Hamatas **·**  Damaskas **·**  Bit Bahiani **·**  Bekos slėnis |

 |