recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 56°19′13″š. pl. 22°53′12″r. ilg.﻿ / ﻿56.3203°š. pl. 22.8868°r. ilg.﻿ / 56.3203; 22.8868

| Naujosios Akmenės miesto stadionas |
| --- |
| Naujosios Akmenės stadionas 2019 m. |
| Oficialus pavadinimas | Naujosios Akmenės miesto stadionas |
| Vieta | V. Kudirkos g. 29a |
| Atidarytas | 1979 m. |
| Paviršius | Žolė |
| Nuomininkai | Akmenės SC |

**Naujosios Akmenės miesto stadionas** – natūralios dangos stadionas su futbolo aikšte Naujosios Akmenės miesto centre. Stadione žaidžia Akmenės SC. Stadionas priskirtas Akmenės rajono sporto centrui.

Istorija
--------

Įėjimas į stadioną
Stadionas įrengtas išaugus Naujosios Akmenės cementininkų gyvenvietei. Jis atidarytas 1979 m. kartu su sporto rūmais.
2011 m. Akmenės rajono sporto centro ataskaitoje nurodyta, kad stadiono būklė buvo apgailėtina.

Į rytus nuo stadiono yra atsarginė aikštė, renovuota nuo 2018 m. Po renovacijos buvo atidaryta 2020 m. spalio 17 d. su dirbtine danga. Aikštės dydis 72×109 m. Projektas didžiąja dalimi buvo finansuotas Akmenės rajono savivaldybės lėšomis. Už savivaldybės skirtas lėšas buvo atlikti žemės, grunto paruošimo, elektros galios ir LED apšvietimo instaliacijos įrengimo, drenažo, lietaus surinkimo, aptvėrimo segmentine tvora, dirbtinės dangos montavimo ir užpildo įsigijimo darbai, įrengtas elastinis gumos sluoksnis. LFF pagal dvišalę panaudos sutartį 10 metų laikotarpiui Akmenės rajono sporto centrui skyrė neatlygintinai valdyti ir naudoti dangą.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Sporto centras. Akez.lt (tikrinta 2023-01-21).
2. ↑  Akmenės rajono sporto centro 2011 metų vadovo veiklos ataskaita. Lrs.lt (tikrinta 2023-01-21).
3. ↑  Naujojoje Akmenėje įrenginėjamas dirbtinės dangos stadionas. 2018-07-31, Eurofootball.lt (tikrinta 2023-01-21).
4. ↑  Tęsiami darbai Akmenės rajono sporto centro futbolo aikštėje. 2019-11-15, Miestonaujienos.lt (tikrinta 2023-01-21).
5. ↑  Naujosios Akmenės dirbtinės dangos futbolo aikštės atidarymas. Archyvuota kopija 2023-01-21 iš Wayback Machine projekto. 2020-10-17, Akmene.lt (tikrinta 2023-01-21).
6. ↑  LFF skyrė dangą naujai futbolo aikštei Naujojoje Akmenėje. 2020-10-20, Lff.lt (tikrinta 2023-01-21).

* Naujosios Akmenės miesto stadionas. Lfe.lt
| Nemenčinės biatlono šaudykla |
| --- |
| 

Nemenčinės biatlono šaudyklaNemenčinės biatlono šaudykla

54°50′51.2″ š. pl. 25°28′35.6″ r. ilg.﻿ / ﻿54.847556°š. pl. 25.476556°r. ilg.﻿ / 54.847556; 25.476556﻿ (Nemenčinės biatlono šaudykla)Koordinatės: 54°50′51.2″ š. pl. 25°28′35.6″ r. ilg.﻿ / ﻿54.847556°š. pl. 25.476556°r. ilg.﻿ / 54.847556; 25.476556﻿ (Nemenčinės biatlono šaudykla) |
|  |
| Vieta | Lietuva Nemenčinė, Lietuva |
| Statusas | Pastatytas |
| Savininkas | Vilniaus rajono sporto mokykla |
| Atidarymas | 2017 m. rugsėjo 14 d. |
| Paskirtis | Biatlono trasa |
| Kaina | 340 tūkst. € |

**Nemenčinės biatlono šaudykla** – biatlono varžyboms pritaikyta trasa Nemenčinėje, Lietuvoje. Šaudyklos operatorė - Vilniaus rajono sporto mokykla.

Istorija
--------

Projekto vertė - 340 tūkstančių €. Projektą finansavo Vilniaus rajono savivaldybė.

2017 m. rugsėjo 14 d. šaudykla oficialiai atidaryta ir tapo antrąją biatlono trasa Lietuvoje (pirmoji - Ignalinoje Lietuvos žiemos sporto centras). Atidaryme dalyvavo biatlono klubų ir centrų vadovai iš Vilniaus, Visagino, Anykščių, Ignalinos ir Vilniaus rajono, biatlono federacijos prezidentas Arūnas Daugirdas, valdybos nariai, nacionalinės vyrų ir moterų rinktinių treneriai, Vilniaus rajono savivaldybės merė Marija Rekst. Šaudyklos platformoje įrengta dvidešimt ugnies linijų.

Lygumų slidinėjimas
-------------------

2021 m. spalį Nemenčinės trasai suteiktas Tarptautinės slidinėjimo federacijos homologavimo sertifikatas, leidžiantis vykdyti tarptautines slidinėjimo varžybas. Homoliguotos trasos ilgis - 1416 m, aukštis svyruoja tarp 111 m ir 128 m virš jūros lygio. Slidinėjimo trasa gali būti pritaikyta tik sprinto varžyboms.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Atidaryta biatlono šaudykla ir rekonstruotas Nemenčinės stadionas
2. ↑  Nemenčinės sporto mėgėjams dviguba šventė – atidaryta biatlono šaudykla ir rekonstruotas Nemenčinės stadionas
3. ↑  21/58.01/1.4

Nuorodos
--------

* Vilniaus rajono sporto mokyklos oficiali svetainė
| *Londono maratonas* |
| --- |
|  |
|  |
| Data | 2023 m. balandžio 23 d. (artimiausias) |
| Vieta | Londonas, Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| Įkurta | 1981 m. |
| Dalyvių skaičius | 40 000+ (2022 m.) |
| Rungčių skaičius | 5 |
| Trasos ilgis | maratonas  Neįgaliųjų vežimėlių lenktynės  3 mylių lenktynės |
|  |
|  |
| Trasos rekordai | Vyrų:2:02:37 (Eliud Kipchoge, 2019);  moterų:2:15:25 (Paula Radcliffe, 2003);  neįgaliųjų vežimėlių vyrų:1:26:27 (Marcel Hug, 2021);  neįgaliųjų vežimėlių moterų:1:39:52 (Manuela Schär, 2021) |
| Lygis | Profesionalus ir mėgėjiškas |
| Tipas | Bėgimas plentu |
|  |
| Rėmėjai | Tata Consultancy Services |
|  |
| Svetainė | tcslondonmarathon.com/ |

**Londono maratonas** (angl. *London Marathon*) – kasmetinės maratono lenktynės, vykstančios Londone. Tai yra antros pagal dydį maratono lenktynės šalyje po Didžiojo šiaurės bėgimo Niukasle.

Pirmą kartą lenktynės surengtos 1981 m. sportininkų Chris Brasher ir John Disley iniciatyva.

Londono maratone būna kelios rungtys: masinis bėgimas mėgėjams, maratonas profesionalams, profesionalų neįgaliųjų vežimėlių lenktynės, 3 mylių lenktynės sportininkams iki 17 m. amžiaus. Masinis mėgėjų bėgimas būna pats masiškiausias bėgimas šalyje. Londono maratone dažnai vyksta labdaros rinkimo bėgimo akcijos, per visą istoriją jau surinkta daugiau nei 1 milijardas svarų sterlingų. 2019 m. maratone buvo surinkta 66 milijonai svarų sterlingų labdarai ir tai tapo didžiausiu aukų skaičiumi per vienos dienos bėgimą istorijoje.

Nuo 2006 m. Londono maratonas yra įtrauktas į 6 pagrindinių pasaulio maratonų sąrašą.

Londono maratone buvo pagerinti tuo metu buvę maratono pasaulio rekordai. Tą 2002 m. padarė amerikietis Khalid Khannouchi (2:05:38), tarp moterų – 2017 m. Mary Jepkosgei Keitany iš Kenijos (2:17:01).

2020 m. maratone dėl COVID-19 pandemijos buvo leidžiama dalyvauti tik profesionalams ir lenktynėse startavo vos 77 sportininkai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Virgin London Marathon – Background". Suarchyvuotas originalas 2009-05-06. Nuoroda tikrinta 2009-04-29.
2. ↑  „Runner's World, Vol. 42, No. 1". *Runner's World Magazine. 2016*. Rodale, Inc.: 82 2007 m. sausio mėn. ISSN 0897-1706. Nuoroda tikrinta 2010-09-30.
3. ↑  Keitany breaks women’s-only world record at London Marathon
4. ↑  Ingle, Sean (13 March 2020). London Marathon postponed to 4 October in response to coronavirus. *Guardian*. Nuoroda tikrinta 2020-03-13.
5. ↑  „London Marathon: 2020 edition to be elite-only race, with mass event cancelled". *BBC Sport*. Nuoroda tikrinta 6 August 2020.
Didmaišiai
**Didmaišis** (angl. *Flexible Intermediate Bulk Container, FIBC, big bag, bulk bag, Super Sack*) – standartizuota didelių matmenų talpyklė, skirta laikyti sausus birius produktus, tokius kaip smėlis, trąšos, plastiko granulės, kuras ir kt.

Didmaišiai paprastai gaminami iš storo audeklo, dažnai pinto iš polietileno ar poplipropileno juostelių. Šis audeklas gali būti padengtas papildoma danga. Didmaišių skersmuo paprastai būna apie 110 cm, o aukštis nuo 100 iki 200 cm. Į juos paprastai telpa nuo 0,5 iki 2,0 tonų krovinio, o pagal tūrį – iki 3 m³. 
Tuščias didmaišis, skirtas gabenti 1 toną krovinio, paprastai sveria 2-3 kg. Didmaišiai nesunkiai perdirbami (grąžinamasis perdirbimas}. 

Didmaišiai idealiai tinka bet kokioms birioms medžiagoms (milteliai, granulės, dribsniai ir pan.). Kuriami didmaišiai ir skysčiams gabenti. 

Didmaišiai gabenami ir/ar kraunami naudojant padėklus arba didmaišių kėlimo kilpas. Didmaišiai paprastai turi 1, 2 ar 4 kėlimo kilpas. Didmaišius su vienintele kilpa gali kilnoti ir vienas žmogus, nes nereikia kito, kuris ant kablio užkabintų antrąją kilpą.

Didmaišiai ištuštinami naudojant specialias angas dugne, pvz. *išpylimo kaklelį* (angl. *discharge spout*), ar tiesiog prapjaunant dugną.

Istorija
--------

Nėra tiksliai žinoma, kur ir kada ėmė naudoti pirmuosius didmaišius, bet XX a. 5-tą dešimtmetį juos jau naudojo gaminiams pakuoti. Tai buvo didmaišiai iš PVC gumos, kuriuose gumos pramonėje perveždavo techninius suodžius, naudojamus kaip žaliavą gumos gamyboje. Vienas pirmųjų žinomų didmaišių importuotojų į JAV buvo *Robert Williamson*, kompanijos *B.A.G. Corp.* įkūrėjas, užsiėmęs tuo 1969 m. Tuos pirmuosius didmaišius importavo iš Japonijos ir pateikė vartotojams žemės ūkyje. Didmaišiuose tada ėmė tiekti trąšas ir pesticidus, kas palengvino šių medžiagų tiekimą ir pylimą į barstymo lėktuvus.

7-tą dešimtmetį ėmus naudoti polipropileną ir atsiradus naujoms audimo technologijoms buvo sukurti dabartinės išvaizdos didmaišiai, kuriuos plačiai ėmė naudoti naftos perdirbimo ir chemijos pramonėje miltelinėms ir granulinėms medžiagoms laikyti ir gabenti. 
  
7-to dešimtmečio viduryje naftos krizės metu didmaišiuose ėmė masiškai gabenti cementą iš Europos į Artimuosius Rytus, kur jo daug reikėjo plečiamai naftos gavybos pramonei. Didžiausio cemento poreikio metu kiekvieną savaitę Europoje į laivus pakraudavo iki 50000 tonų cemento didmaišiuose. 

1983 m. kompanijos, gaminusios didmaišius, įkūrė *Didmaišių asociaciją* (angl. *Flexible Intermediate Bulk Container Association, FIBCA*). Dabar FIBC priklausančių kompanijų gaminamais didmaišiais kasmet pervežama virš ketvirčio milijardo tonų krovinių. Didmaišiuose gabenamos įvairiausios medžiagos, nuo grūdų ir pašarų iki miltelių pavidalo chemikalų.

Nuorodos
--------

1. ↑  „1969". *bagcorp.com*. Suarchyvuotas originalas 2015-04-29. Nuoroda tikrinta 2016-12-11.

* What Is A FIBC / Bulk Bag? Archyvuota kopija 2011-12-17 iš Wayback Machine projekto.
**Rasheed Sulaimon**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1994 m. kovo 3 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Hiustonas, JAV |
| Ūgis | 1,93 m |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Vilniaus „Wolves" |
| **Pozicija** | įžaidėjas, atakuojantis gynėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 2016–20172017–20182018–20192019–20202020–20212021–20222022–202320232023– | Grinsboro „Swarm"Dižono „JDA"Levalua „Metropolitans"Dižono „JDA" „Saragosa" Burgo „Basket" Konijos „Konyaspor" Honkongo „Bulls"Vilniaus „Wolves" |  |
| Šalies rinktinė |
| 2020– | Nigerija Nigerija |  |
|  |

**Rašidas Veslis Sulaimonas** (*Rasheed Wesley Sulaimon*, g. 1994 m. kovo 3 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų krepšininkas, rungtyniaujantis įžaidėju arba atakuojančiuoju gynėju.

Mokėsi Hiustono „Strake Jesuit" paruošiamojoje mokykloje. 2012–2015 m. atstovavo Djuko universiteto „Blue Devils" klubui. 2012 m. „McDonald’s All-American" žaidynėse Rašidas Sulaimonas buvo pergalingos Vakarų konferencijos komandos sudėtyje, be to, laimėjo tritaškių konkursą. 2015–2016 m. žaidė už Merilando universiteto „Terrapins".

NBA naujokų biržoje nepakviestas, Rašidas Sulaimonas karjerą pradėjo NBA G lygos Grinsboro „Swarm" klube, bet vėliau karjerą tęsė Europoje – Prancūzijoje, Ispanijoje, Turkijoje. 2023 m. rungtyniavo Honkonge, vėliau pakviestas Vilniaus „Wolves" klubo.

Rašidas Sulaimonas buvo JAV jaunimo rinktinių žaidėjas – su U-18 rinktine laimėjo FIBA U-18 Amerikos čempionatą, su U-19 – šios amžiaus grupės pasaulio čempionatą. Žaidėjas turi Nigerijos pilietybę, 2020 m. žaidė už šios šalies rinktinę.

Pasiekimai
----------

* McDonald’s All-American: 2012 m.
* FIBA U-18 Amerikos čempionatas: 2012 m.
* FIBA U-19 pasaulio čempionatas: 2013 m.
* Prancūzijos krepšinio lygos taurė: 2020 m.
* LKL Snaiperio konkursas: 2024 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sulaimon Guides West to Win at McDonald’s All-American Game, *goduke.com*
2. ↑  Rasheed Sulaimon selected the top Nigerian playing abroad in last week’s games – March 5, 2021, *afrobasket.com*
3. ↑  Chima Moneke’s double-double lands him Player of the Week award among Nigerians playing currently abroad: – January 21, 2022, *afrobasket.com*
|  |
| --- |
| **Sviatošino aerodromas  Аеродром «Святошин»** |
|  |
| IATA: *N/A* - ICAO: UKKT |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | Pramoninis aerodromas |
| Operatorius | „Antonov" |
| Miestas | Kijevas |
| Aukštis virš jūros lygio | 174 m |
| Koordinatės | 50°28′42″ š. pl. 30°23′6″ r. ilg.﻿ / ﻿50.47833°š. pl. 30.38500°r. ilg.﻿ / 50.47833; 30.38500 |
|

**Sviatošino aerodromas** (ukr. *Аеродром «Святошин»*) – Ukrainos pramoninis aerodromas, įsikūręs 11 km atstumu į šiaurės vakarus nuo Kijevo miesto centro. Aerodromas priklauso Ukrainos aviacijos koncernui „Antonov". Aerodromo teritorija ribojasi su Sviatošino, Nyvkų ir Bilychų rajonų savivaldybėmis.

Aerodrome kursu 14/32 įrengtas vienas 1800 m ilgio asfaltbetonio takas.

Sviatošino aerodromas paprastai yra uždaras: jame „Antonov" koncernas remontuoja ir bando orlaivius. Aerodrome taip pat įsikūrusi transporto aviakompanijos „Antonov" bazė. Aerodromas visuomenei atveriamas tik aviacijos švenčių ar kitokų masinių renginių metu.

2022 m. kovo 14 d. aerodromas buvo intensyviai bombarduojamas į Ukrainos gilumą besiveržusių Rusijos pajėgų (Kijevo mūšis), mūšio metu aerodromui padaryta didelė žala, žuvo žmonių.

* An-70, 1994 m.An-70, 1994 m.
* An-148-100B, 2011 m.An-148-100B, 2011 m.
* Besileidžiantis An-26, 2016 m.Besileidžiantis An-26, 2016 m.
* Karinio parado repeticija, 2016 m.Karinio parado repeticija, 2016 m.

Nuorodos
--------

1. ↑  „Two killed and seven injured in Kyiv's Antonov aircraft plant attack". *The Independent*. March 14, 2022.
| Utenos hipodromas |
| --- |
|  |
| 

Utenos hipodromasUtenos hipodromas

55°30′49.93″ š. pl. 25°37′0.44″ r. ilg.﻿ / ﻿55.5138694°š. pl. 25.6167889°r. ilg.﻿ / 55.5138694; 25.6167889﻿ (Utenos hipodromas)Koordinatės: 55°30′49.93″ š. pl. 25°37′0.44″ r. ilg.﻿ / ﻿55.5138694°š. pl. 25.6167889°r. ilg.﻿ / 55.5138694; 25.6167889﻿ (Utenos hipodromas) |
|  |
| Vieta | Lietuva Utena,Užpalių g. 97 |
| Statusas | Rekonstruotas |
| Savininkas | UAB „Kasandros grupė" |
| Paskirtis | Hipodromas |
| Talpa | 600 |

**Utenos Rašės hipodromas** – šiuolaikiškai įrengtas hipodromas, esantis Utenoje, Užpalių g. 97, šalia Utenio stadiono (į pietryčius), dešiniajame Rašės krante.

2010–2013 m. vyko hipodromo rekonstrukcija. Atnaujintas objektas yra vienas moderniausių regione, tinkantis organizuoti lygiąsias žirgų lenktynes. Įrengta tribūna daugiau nei 600 žiūrovų, treniruočių takai, fotofinišo sistema. Naujai pastatytame Varžybų organizavimo centre yra konferencijoms, parodoms ir kitiems renginiams organizuoti skirtos salės bei patalpos teisėjams ir spaudos atstovams. Turistams įrengti svečių namai pritaikyti keliaujantiems su žirgais asmenims. Šalia įrengtas 60 vietų žirgų viešbutis-arklidės.

Rašės hipodrome, be tradicinių respublikinių ristūnų žirgų varžybų, nuo 1966 m. organizuojamos varžybos–bandymai, kuriuose dalyvauja geriausi ir pajėgiausi ristūnai žirgai.

Beisbolo deimantas hipodrome
Utenos hipodrome buvo įrengta beisbolo aikštė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rašės hipodromo rekonstrukcijos projektas
2. ↑  Naujam gyvenimui prikeltas hipodromas tampa traukos centru
3. ↑  Geriausi ristūnai varžysis Utenos Rašės hipodrome Archyvuota kopija 2017-09-25 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Atleisti nuo mokesčio verslininkai beisbolininkų į stadioną neįleidžia
**Gelmių tyrimai** – fizikinių, cheminių ir biologinių sąlygų jūros dugne tyrimas moksliniams arba komerciniams tikslams. Gelmių tyrimai yra laikoma palyginti nesena tyrimų sritis ir kol kas Žemės vandenynų gelmės vis dar nėra iki galo ištirtos.

Šiuolaikinis gelmių tyrimas prasidėjo, kai prancūzų mokslininkas Pjeras Simonas de Laplasas tyrė vidutinį Atlanto vandenyno gylį stebėdamas potvynio ir atoslūgio judesius Brazilijos ir Afrikos pakrantėse. Vėliau, didėjant povandeninių kabelių montavimo paklausai, reikėjo tikslesnių matavimų ir prasidėjo pirmieji jūros dugno tyrimai. Pirmosios gelmių gyvybės formos buvo atrastos 1864 m. kai norvegų tyrėjai išgavo krinoidą 3 109 m gylyje. Britų valdžia 1872 m. išsiuntė „Challenger" ekspediciją, kuri atrado daug naujų organizmų rūšių.

Gelmių tyrimai Lietuvoje
------------------------

Įgyvendinant Jūrinio slėnio projektą, Klaipėdos universitete kuriama jūrinių ir vandens tyrimų bei eksperimentų bazė. Joje bus ir mokslinių tyrimų laivas, kuris galės atlikti daugumą okeanografinių tyrimų:

* vandens baseinų gylių matavimas,
* dugno morfologijos nustatymas,
* seismo akustiniai jūros dugno tyrimai,
* vandens baseinų dugno mėginių paėmimas;

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Mokslinių tyrimų laivas ir ekspedicinė įranga". *ku.lt*. Suarchyvuotas originalas 2015-03-16. Nuoroda tikrinta 2013-12-19.
Koordinatės: 54°24′46″š. pl. 24°03′20″r. ilg.﻿ / ﻿54.4128°š. pl. 24.0556°r. ilg.﻿ / 54.4128; 24.0556

| IATA: *N/A* - ICAO: EYAL |
| --- |
| Parametrai |
| Operatorius | Alytaus aeroklubas |
| Miestas | Alytus |
| Aukštis virš jūros lygio | 81 m |
| Koordinatės | 54°24′46″š. pl. 24°03′20″r. ilg.﻿ / ﻿54.4128°š. pl. 24.0556°r. ilg.﻿ / 54.4128; 24.0556 |
| Tinklalapis | www.aeroalytus.lt |

**Alytaus aerodromas** – gruntinis bendrosios aviacijos aerodromas, įsikūręs Alytaus mieste ant dešiniojo Nemuno kranto, nutolęs apie 1,5 km nuo Alytaus miesto centro.

Techniniai duomenys
-------------------

Užima 102,5 ha plotą. Aerodromas atitinka 1A kategorijos reikalavimus ir naudojamas tik vizualiems skrydžiams dienos metu. Įrengtas vienas gruntinis kilimo-tūpimo takas, 17/35 (171/351°) (750 m x 60 m). Maksimali leidžiama orlaivio tūpimo masė – 5700 kg. Magnetinis nuokrypis +7° (2016 m.). Vertikalios ribos – 2500 pėdų nuo jūros lygio. Aerodromo oro erdvėje nustatytos 4 pilotavimo zonos.

Alytaus aerodromo šaukinys – „Nemunas Radijo" radijo dažnis 122,450 MHz.

Istorija
--------

XX a. ketvirtame dešimtmetyje Alytaus įgulos šaudykloje buvo įrengtas atsarginis Lietuvos karo aviacijos aerodromas – 400×600 m dydžio aikštelė.

Po 1939 m. sutarties su Sovietų Sąjunga Alytuje įsikūrus sovietinės kariuomenės daliniams, buvusių ulonų kareivinių vietoje buvo pradėtas įrengti didesnis aerodromas. Darbai buvo baigti iki Vokietijos invazijos į SSRS.

1944 m. Alytaus aerodrome buvo dislokuotas ir kovos veiksmus vykdė SSRS naikintuvų pulkas „Normandija-Nemunas". Iš čia prancūzų lakūnai beveik 2 mėnesius vykdė karines operacijas prieš fašistinę Vokietiją.

Sovietmečiu Alytaus aerodromu naudojosi civilinė aviacija. Buvo vykdomi reisai į Vilnių, Kauną, Klaipėdą, Palangą, Druskininkus. Keleivius skraidinančiais lėktuvais keliaudavo ir paštas.

Aerodromas funkcionalus ir šiandien, yra išlikęs senasis aerouosto pastatas, angarai, gruntinis pakilimo takas su betoniniu peronu. Šiuo metu priklauso Alytaus aeroklubui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alytaus aerodromo skrydžių instrukcija, Alytaus aeroklubas, 2020
2. ↑  Alytaus aerodromas, Alytaus aeroklubas
3. ↑  Slapti Karo aviacijos aerodromai, Plieno sparnai, LCVA. F.1323. Ap.1. B.229. L.48-49
| Medaliai |
| --- |
|
| Vyrų sunkioji atletika |
| **Atstovaujant: Kolumbijos vėliava Kolumbija**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Sidabras** | 2020 Tokijas | iki 67 kg |
| **Bronza** | 2016 Rio | iki 67 kg |

**Luisas Chavjeras Moskera Losanas** (*Luis Javier Mosquera Lozano*, g. 1995 m. kovo 27 d. Jumbe) – Kolumbijos sunkiaatletis, 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių prizininkas.

Biografija
----------

2012 m. tapo pasaulio jaunučių čempionato nugalėtoju. 2014 m. ir 2015 m. pasaulio jaunimo čempionas.

2014 m. debiutavo pasaulio suaugusiųjų čempionate ir užėmė 4-ą vietą. 2015 m. Panamerikos žaidynėse pelnė aukso medalį. Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse kolumbietis iškovojo bronzos medalį svorio kategorijoje iki 69 kg.

2017 m. Mosquera pirmą kartą tapo Panamerikos čempionu. 2019 m. Panamerikos žaidynių sidabro medalininkas. Tais pačiais metais pasaulio čempionato 5-ios vietos laimėtojas.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Mosquera vyrų iki 67 kg svorio kategorijoje surinko 331 kg ir pelnė sidabro medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. liepos 25 d.. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
2. ↑  „Weightlifting Olympic results" (PDF). Tarptautinis olimpinis komitetas. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2021-08-09. Nuoroda tikrinta 2021 m. liepos 25 d.. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
*Kitos reikšmės – Centrinis stadionas.*
Koordinatės: 56°12′39″š. pl. 24°46′20″r. ilg.﻿ / ﻿56.2109°š. pl. 24.7722°r. ilg.﻿ / 56.2109; 24.7722

| Biržų stadionas |
| --- |
| Biržų stadionas |
| Oficialus pavadinimas | Biržų centrinis stadionas |
| Vieta | J. Basanavičiaus 69a, Biržai, Lietuva |
| Renovuotas | 2014 m. |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 800 vietų |
| Nuomininkai | Biržų „Širvėna" |

**Biržų miesto centrinis stadionas** (anksčiau ***Biržų „Jaunystės" stadionas***) – įvairios paskirties stadionas su futbolo aikšte Biržuose, J. Basanavičiaus g. 69a. Stadionas įsikūręs prie Širvėnos ežero, netoli pėsčiųjų tilto.

Stadiono tribūnose yra 800 vietų žiūrovams. Čia namų rungtynes žaidžia futbolo klubas Biržų „Širvėna" ir naudojamas kitiems sporto renginiams bei miesto šventėms.

Istorija
--------

Biržų miesto Jaunimo parke esantis centrinis stadionas buvo pradėtas statyti Atgimimo laikais. Po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo rajono savivaldybei pristigus pinigų, stadiono statyba užstrigo – nebuvo pastatytos žiūrovams skirtos tribūnos, treneriams ir sportininkams būtinos patalpos, neįrengtas apšvietimas.

Jaunimo stadiono rekonstrukcijos pradžia – 2007 m. Kone penkių milijonų litų valstybės lėšų pareikalavęs ir moderniu būti pretendavęs Biržų miesto stadionas ilgai nebuvo užbaigiamas. Keičiantis miesto valdžioms, į naujosios rankas 2011 m. pavasarį patekęs statinys jau buvo pradėjęs irti. Pasikeitę rajono vadovai ėmėsi naujojo objekto rekonstravimo darbų. Buvo suremontuotas ką tik suręstas persirengti skirtas pastatas, kurio apverktiną būklę aprašė rajono spauda. Rangovui aptvarkius minėtą statinį, jis buvo pripažintas tinkamu naudoti. Žiūrovų tribūna, pastatas, kuriame įrengtos administracinės patalpos, persirengimo kambariai jau veikė ketvirtus metus, nors 2013 m. duomenimis, statiniai iki tol oficialiai nebuvo priduoti eksploatuoti. Iš vienų rangovų į kitų rankas einantys stadiono rekonstrukcijos darbai atlikti nekokybiškai: netinkamai įrengtos šuoliaduobės, bėgimo takų dangos, lietaus kanalizacija, paaiškėjo, kad iš viso nėra vandens duobės įrangos.
Savivaldybei teko su rangovais bylinėtis teismuose. Valstybės investicijų programos lėšomis Biržų stadione atliktų darbų vertė – apie 4,5 mln. litų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Biržų centrinis stadionas". *arenysportowe.eu*. Suarchyvuota iš originalo 2016-03-04. Nuoroda tikrinta 2016-06-06.
2. ↑  Slavinskas, Kęstutis (17 May 2007). „Miesto stadionas tampa auksinis". *Šiaurės rytai*. Nuoroda tikrinta 6 April 2021.[neveikianti nuoroda]
3. ↑  „Valdininkų kabinetuose įstrigęs stadionas ima griūti". *selonija.lt*. 2011-10-03. Suarchyvuota iš originalo 2016-03-05. Nuoroda tikrinta 2016-06-06.
4. ↑  Savivaldybė apmokėjo ir už nepadarytus darbus

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos futbolo stadionai
* Miesto stadionas tampa auksinis Archyvuota kopija 2019-08-22 iš Wayback Machine projekto.
* Naujojo stadiono drenažą patikrino liūtis[neveikianti nuoroda]
Koordinatės: 55°29′24″š. pl. 22°11′26″r. ilg.﻿ / ﻿55.490048°š. pl. 22.19059°r. ilg.﻿ / 55.490048; 22.19059

| Šilalės stadionas |
| --- |
| Šilalės stadionas 2019 m. vasarį |
| Oficialus pavadinimas | Šilalės miesto stadionas |
| Vieta | J. Basanavičiaus g. 21, Šilalė |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 500 sėdimų vietų |
| Nuomininkai | FK Šilalė |

**Šilalės miesto stadionas** (sutr. *Šilalės stadionas*) – įvairios paskirties stadionas su futbolo aikšte Šilalėje, J. Basanavičiaus g. 21. Tribūna talpina 500 sėdimų vietų žiūrovams. Čia vyksta Lietuvos futbolo federacijos Klaipėdos regiono pirmenybės, Lietuvos mažojo futbolo čempionatas, futbolo stovyklos, kiti sporto renginiai. Stadione namų rungtynes žaidžia futbolo sporto klubas FK Šilalė.

Istorija
--------

Stadionas renovuotas 2014 m. Už 3,9 mln. litų buvo modernizuota stadiono infrastruktūra: pastatytos ir įrengtos persirengimo kabinos, dušai, tualetai, kabinetas treneriams, įrengta 500 vietų žiūrovų tribūna, futbolo aikštelė, bėgimo takai, šuolio į tolį, disko bei kūjo metimo sektoriai. Stadionas taip pat aprūpintas sporto inventoriumi. Po rekonstrukcijos jis atidarytas 2014 m. rugpjūčio 16 d. Šilalės miesto šventės metu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Svarbiausi investiciniai Šilalės rajono projektai sporto, laisvalaikio ir turizmo srityse

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos futbolo stadionai
* Šilalės miesto stadionas (*futbolinis.lt*)
* Šilalės stadionas žemėlapyje (*wikimapia.org*)
Statusis trikampis ir jo įžambinė.
**Įžambinė** – stačiojo trikampio kraštinė, esanti prieš statųjį kampą. Stačiojo trikampio įžambinės ilgį galima rasti naudojant Pitagoro teoremą, kuri teigia, kad įžambinės ilgio kvadratas yra lygus kitų dviejų kraštinių ilgių kvadratų sumai.

Savybės
-------

1. Įžambinė yra ilgiausia stačiojo trikampio kraštinė.

2. Įžambinė niekada negali būti lygi statiniams.

Įžambinės ilgis
---------------

1. Žinant abiejų statinių ilgius, įžambinės ilgis gali būti apskaičiuojama pagal Pitagoro teoremą : {\displaystyle c={\sqrt {a^{2}+b^{2}}}}, kur {\displaystyle a} – 1-asis statinis, {\displaystyle b} – 2-asis statinis, {\displaystyle c} – įžambinė.

2. Jei žinomas aplink trikampį apibrėžto apskritimo spindulys, įžambinė gali būti apskaičiuojama naudojant formulę: {\displaystyle c=2R}

Šaltiniai
---------

1. ↑  Įžambinė. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2023-02-13).

Nuorodos
--------

* Eric W. Weisstein, Hypotenuse, MathWorld. **(**angl.**)**
| **Cristina Chiabotto** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1986 m. rugsėjo 15 d. (37 metai)Monkaljeris, Italija |
| Tautybė |  Italija |
| Pilietybė | Italijos |
| Sutuoktinis (-ė) | Marco Roscio (2019–) |
|  |
| Veikla | modelis, TV laidų vedėja |
|  |
| Žinomas (-a) už | Mis Italija (2004 m.) |
|  |
|  **Vikiteka** | Cristina Chiabotto |

**Kristina Kjaboto** (it. *Cristina Chiabotto*, g. 1982 m. rugsėjo 15 d.) – italų TV laidų vedėja, modelis.

Biografija
----------

2004 m. ji laimėjo grožio konkursą Mis Italija, po kurio pradėjo dirbti TV kanale RAI, vaikams skirtoje programoje „Zecchino d‘Oro". Dirbo įvairiose programose, taip pat radijo stotyje „Radio Kiss KIss" vedė laidą „Pronto chi sei?".

Kristina buvo įvairių kompanijų, nacionalinių loterijų reklaminiu veidu. 2013 m. futbolo klubui Juventus įsteigus savo kanalą JTV, tapo jo reklaminiu veidu (Kristina yra didelė šio klubo gerbėja).

Asmeninis gyvenimas
-------------------

2005–17 m. buvo siejama su aktoriumi Fabio Fulco. Santykiams nutrūkus, 2019 m. ji ištekėjo už verslininko Marco Roscio.

Turi jaunesnę seserį Sereną.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Cristina Chiabotto a JTV: nasce la nuova tv bianconera". `{{cite news}}`: Nežinomas parametras `|data=` ignoruotas (`|date=` suggested) (pagalba); Nežinomas parametras `|pubblicazione=` ignoruotas (pagalba)
2. ↑  „Le nozze alla Reggia di Cristina Chiabotto". 2019-09-22. Nuoroda tikrinta 2019-09-23.
**Juozas Blaževičius** (g. 1949 m. gruodžio 30 d. Ignalinos rajone) – Lietuvos teisininkas.

Biografija
----------

1985 m. baigė SSRS VRM aukštąją milicijos mokyklą.

1969–1983 m. Vilniaus miesto vidaus reikalų valdybos Valstybinės automobilių inspekcijos Atskiro kelių patrulinės tarnybos diviziono Kelių priežiūros tarnybos inspektorius. 1983–1986 m. Valstybinės inspekcijos tarprajoninės registracijos egzaminų poskyrio prie Vilniaus miesto vidaus reikalų valdybos viršininkas, 1986–1991 m. – inspekcijos respublikinės registracijos-egzaminų poskyrio prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos viršininko pavaduotojas.

1991–1996 m. Vilniaus miesto vyriausiojo policijos komisariato Kelių policijos Transporto inspekcijos sektoriaus komisaras inspektorius, 1996–1998 m. 1999–2001 m. – komisariato Kelių policijos komisaras. 1998–1999 m. Vilniaus miesto vyriausiojo policijos komisariato Kelių policijos komisaras-vyresniojo komisaro pavaduotojas.

2001–2003 m. Lietuvos viešosios policijos biuro Eismo priežiūros tarnybos vyresnysis komisaras, 2003–2005 m. Policijos departamento Valdymo vyriausiosios valdybos Viešosios tvarkos ir eismo priežiūros valdybos Eismo priežiūros skyriaus viršininkas.

Nuo 2005 m. valstybės įmonės „Regitra" Egzaminų metodikos skyriaus vyresnysis specialistas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Policijos generalinio komisaro pavaduotojas - Vytautas Navickas". *viesoji.policija.lt*. Suarchyvuotas originalas 2005-02-13. Nuoroda tikrinta 2016-05-08.
Žemę ariantis ūkininkas Vokietijoje.
**Ūkininku** vadinamas fizinis asmuo, kuris vienas arba su kitais asmenimis turi ūkį, jam vadovauja, valdo žemę, techniką, kitus išteklius, pagamintus produktus ar jų dalį parduoda rinkoje.

Daugiau nei pusė milijardo ūkininkų yra smulkieji, dauguma jų gyvena besivystančiose šalyse ir išlaiko beveik du milijardus gyventojų. Skaičiuojant pasauliniais mastais, 40 % dirbančiųjų žemės ūkyje sudaro moterys.

Žmonija ūkininkauja nuo neolito. Ūkininkystės atsiradimas yra vienas išskirtinių neolito bruožų. 5000–4000 m. pr. m. e. Bronzos amžiuje, pas šumerus jau buvo paplitusi darbo pasidalinimu grįsta žemdirbystė. To meto žemdirbystei itin svarbus buvo laukų drėkinimas, reikalingas maistinių kultūrų auginimui. Pavasario sėjoje dalyvaudavo iš trijų žmonių sudaryti būriai. Senovės egiptiečių ūkininkai pasėlių drėkinimui naudojo Nilo vandenį.

Panašiu metu kaip žemdirbystė atsirado gyvulininkystė, gyvulių auginimas išskirtinai ūkininkavimo tikslais. Šunys Rytų Azijoje buvo prijaukinti maždaug prieš 15 000 metų, ožkos ir avys – prieš maždaug 10 000 m. Azijoje, naminės kiaulės – prieš 9000 m. Artimuosiuose Rytuose or Kinijoje, arkliai – bent prieš 6000 m.

2021 m. Lietuvoje buvo 86 923 ūkininkų ūkiai (2013 m. – 113 800), o jų valdomas bendras žemės ūkio plotas sudarė 1 334 132,27 hektaro (2013 m. – 1 095 000 hektaro), ūkio vidutinis dydis – 15,35 hektaro. 57 % visų ūkių plėtojo mišrų žemės ūkį, 33 % – augalininkystę, 8 % – gyvulininkystę, 0,73 % – žemės ūkiui alternatyvią veiklą, 0,47 % – miškininkystę, 0,21 % – žemės ūkiui būdingų paslaugų veiklą, 0,1 % – žuvininkystę.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Ūkininkas (Visuotinė lietuvių enciklopedija)
2. ↑  „Operating model – ifad.org". *www.ifad.org* (amerikiečių anglų). Suarchyvuotas originalas 2013-05-05. Nuoroda tikrinta 2018-01-02.
3. ↑  HLPE, Committee on World Food Security ,Rome (2013 m. birželio mėn.). „Investing in smallholder agriculture" (PDF). *fao.org*. Nuoroda tikrinta 2021-02-23.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link) CS1 priežiūra: url-status (link)
4. ↑  „SOFA 2017 - The State of Food and Agriculture". *www.fao.org*. Nuoroda tikrinta 2021-03-08.
5. ↑  By the sweat of thy brow: Work in the Western world, Melvin Kranzberg, Joseph Gies, Putnam, 1975
6. ↑  Nicholson (2000) p. 514
7. ↑  „Breeds of Livestock - Oklahoma State University". Ansi.okstate.edu. Suarchyvuota iš originalo 2011-12-24. Nuoroda tikrinta 2011-12-10.
| **Pinus cembra** |
| --- |
| Kedrinė pušis (*Pinus cembra*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pušūnai  *( Pinophyta)* |
| Klasė: | Pušainiai  *( Pinopsida)* |
| Šeima: | Pušiniai  *( Pinaceae)* |
| Gentis: | Pušis  *( Pinus)* |
| Rūšis: | Kedrinė pušis  *( Pinus cembra)* |

 |

**Kedrinė pušis** (*Pinus cembra*) – pušinių (*Pinaceae*) šeimos spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi Alpių, Karpatų kalnuose. Auga 1200–2300 m aukštyje, neretai siekia medžių ribą.

Panaši į sibirinę pušį, tačiau kedrinės laja tankesnė, spygliai ilgesni ir tankesni, o kankorėžiai mažesni. Būdingas aukštis 25-35 m, kamieno skersmuo – 1,5 m. Spygliai 5-9 cm ilgio. Kankorėžiai 4-8 cm ilgio, juose susitelkusios 8-12 mm ilgio sėklos.

Kedrinė pušis – dekoratyvus augalas, dažnai auginamas soduose, želdynuose. Sėklos valgomos (kedro riešutai), naudojamos alkoholinių gėrimų gardinimui.

Lietuvoje nuo seno augintos dvarų parkuose. Seni medžiai siekia 12 – 16 metrų. Gausesnė jų grupė buvo Žagarės parke, kur dar likę keletas skurstančių medžių. Jaunesnių, derančių, skiepytų į paprastąsias pušis yra dendrologiniame Girionių parke, o savašaknių – arboretume, pasodinta kai kurių miestelių ir gyvenviečių želdiniuose. Po Antrojo pasaulinio karo bandytos kai kur auginti miškuose. Augo daug lėčiau už vietines medžių rūšis ir beveik visur jų buvo nustelbtos.

Ekologija
---------

Pušis yra atspari šalčiui (iki -43° C), reikli dirvožemio ir oro drėgnumui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kedrinės pušys". *rojaussodai.lt*. Suarchyvuotas originalas 2008-04-06. Nuoroda tikrinta 2016-04-26. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|deadurl=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. ↑  „Pušys". *dendrologai.lt*. 2014-02-07. Suarchyvuota iš originalo 2016-03-04. Nuoroda tikrinta 2016-04-26.
3. ↑  „Pušys". *Spygliuočių sodinukai*. Suarchyvuota iš originalo 2015-05-01. Nuoroda tikrinta 2016-04-26.

* Kedrinės pušys Austrijos kalnuoseKedrinės pušys Austrijos kalnuose
* Spygliai ir kankorėžiaiSpygliai ir kankorėžiai
* Pinus cembra - Museum specimen*Pinus cembra* - Museum specimen
* Pinus cembra *Pinus cembra*

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kedrinė pušis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Žaidėjo veikėjas** (angl. *player character, PC*) – vaidmenų žaidimo veikėjas, kurio veiksmus tiesiogiai valdo žaidimo žaidėjas. Paprastai žaidėjo personažas taip pat būna istorijos protagonistas.

Žaidėjo personažas atstoja jį valdančio žaidėjo personą.

Paprastai kiekvienas žaidėjas turi po vieną žaidėjo personažą. Kai kuriuose žaidimuose žaidėjui leidžiama valdyti veikėjų grupę, iš kurios vienas veikėjas pasirenkamas kaip žaidėjo avataras. Žaidimuose, kuriuose žaidėjui galima valdyti daugiau negu vieną veikėją, tų skirtingų veikėjų sugebėjimai, jų stipriosios ir silpnosios pusės suteikia didesnę žaidimo stiliaus įvairovę.

Veikėjo sugebėjimai žaidimo eigoje gerėja (sukaupiant patirties ir kitų resursų), tačiau net ir pradedantys veikėjai yra daug sugebantys, aukštesnių tikslų vedami ir toli eilinius žmones pralenkiantys veikėjai. Galutinių lygių veikėjai geba įtakoti karalystės ar ir viso pasaulio istoriją.

Veikėjo veiksmai
----------------

Veikėjui būdingi įvairūs veiksmai, už kurių perteikimą žaidimo metu atsakingas žaidėjas: 

* Vaidyba perteikiamas elgesys. Žaidėjas kalba personažo intonacija, pritardamas jai gestais bei kitokia vaidyba.
* Tyrinėjimas. Veikėjas tyrinėja žaidimo pasaulį, ilgainiui apie jį sužinodamas daugiau.
* Aktyvūs veiksmai. Žaidėjo valdomas veikėjas gali imtis drastiškų, neįprastų poelgių (angl. *instigating*).
* Kova. Veikėjas kaunasi su įvairiais priešais, kai kada tai svarbiausia veikla žaidime. (žr. PvE, PvP)
* Optimizavimas. Veikėjas siekia įvairių daiktų, rangų bei išsilavinimo, tapdamas labiau pajėgus.
* Užduočių sprendimas. Žaidime gali būti loginių ir kitokių panašių užduočių kurias personažas turi spręsti.
* Žaidimo veiksmo kūrimas. Nors dauguma veiksmo, aplinkos sukuriama žaidimo meistro (kompiuteriniuose žaidimuose – žaidimo variklio), patyrę žaidėjai gali padėti vykusiai besielgiančiais veikėjais.

Teisingai žaidžiantis žaidėjas valdo žaidimo personažą atsižvelgdamas į jo įsivaizduojamą charakterį, patirtį, įsitikinimus, net jei tai atitinkantys veiksmai personažui nėra optimalūs. Žaidimo meistras turi matyti, kuo esama žaidėjų grupė labiau linkusi užsiimti ir labiau susitelkti ties žaidėjams labiau patinkančia veikla.

Gerai organizuotame žaidime veikėjo veiksmai turi vienaip ar kitaip paveikti vėlesnius įvykius.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Ne žaidėjo veikėjas
* Avataras (internetas)
* Veikėjo klasė

Šaltiniai
---------

1. ↑  La Farge, Paul (2006 m. rugsėjo mėn.). „Destroy All Monsters". *The Believer Magazine*. Suarchyvuota iš originalo 2008-10-04. Nuoroda tikrinta 2014-07-10.
2. ↑  TSR Hobbies, Understanding Dungeons & Dragons, 1979. Quoted in Gary Alan Fine, Shared Fantasy: Role-Playing Games as Social Worlds (Chicago: U Chicago Press, 1983)
3. ↑  Dungeons Master Guide. ISBN 978-0-7869-6562-5, Wizards of the Coast LLC. 320 p. (Amazon)
| **Slaptoji haubica** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | kartečinė patranka |
| **Konstruktorius** | Piotras Šuvalovas |
| **Šalis** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sukurtas** | 1753 m. |
| **Naudotas** | nuo 1753 m. iki maždaug 1780 m. |
| **Naudotojai** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kalibras, mm** | 95x207 mm |
| **Svoris, kg** | 491 kg (vamzdis) |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 1620 mm mm |

**Slaptoji haubica** (rus. *секретная гаубица*), *Šuvalovo slaptoji haubica* – per žiotis užtaisoma ovalo formos vamzdžio kanalą turinti patranka, sukurta XVIII a. generolo feldmaršalo Piotro Šuvalovo. Šis pabūklas buvo priimtas į Rusijos imperijos ginkluotę.

Slaptoji haubica turėjo ovalios formos vamzdžio kanalą (ovalo ilgoji ašis buvo horizontali), kuris turėjo kartečę paskleisti horizontaliai ir taip padidinti naikinimo zoną. Šiai patrankai buvo gaminami specialūs kartečės sviediniai su 168 šratais bei kartečės ryšuliai su 48 didesniais šratais. Pastarasis variantas buvo skirtas šaudyti 300–600 m nuotoliu..

Patranka buvo pavadinta slaptąja, nes jos paslaptis iš tikrųjų buvo labai saugoma. Kol šių patrankų nenaudodavo, jų vamzdžių žiotys būdavo uždengtos specialiais dangteliais, kad nesimatytų kanalo skerspjūvis. Už šio ginklo paslapties atskleidimą buvo numatyta mirties bausmė.

Pirmųjų šių pabūklų variantų pakilimo kampas būdavo keičiamas naudojant pleištus, bet 1753-58 m. konstrukcija buvo pakeista ir buvo įvesti sraigtai. Pradžioje šie Šuvalovo pabūklai turėjo cilindro pavidalo parako kameras kaip ir haubicos, o po 1758 m. gaminami pabūklai turėjo jas kūgiškas kaip ir vienragiai.

Slaptosios haubicos Septynerių metų kare, ypač Gros-Jėgersdorfo mūšyje, pasirodė efektyvios. Keletas slaptųjų haubicų Corndorfo mūšyje atiteko prūsams, tad jų paslaptis buvo atskleista.

Šaudant karteče šratų sklaida mažai tesiskyrė nuo įprastinių pabūklų, o užtaisymas trukdavo ilgiau. Slaptųjų haubicų efektyvumą mažino ir negalėjimas šaudyti kitokiais sviediniais. Lėtas užtaisymas buvo priežastis, dėl ko Corndorfo mūšyje 17 šių pabūklų atiteko priešo kavalerijai. Artileristai nespėjo užtaisyti ir iššauti antrąjį kartą. Šiems pabūklams gamino pilnavidurius ir sprogstamuosius sviedinius, kurie forma priminė regbio kamuolius, tačiau jie praktiškai nebuvo naudojami. Papildomų šaudmenų rūšių sukūrimas tik apsunkino šaudmenų tiekimo veiklą.

Slaptąsias haubicas iš ginkluotės išbraukė netrukus po Šuvalovo mirties. in the 1780s.

Nuorodos
--------

1. 1 2 3 4 5  {Konstam, Angus (1996). *Russian Army of the Seven Years War (2)*. Men-at-Arms. Londyn: Osprey Publishing. p. 41. ISBN 978-1855325876.
2. 1 2 3 4 5  „95-мм гаубица (1753)" (rusų). 2010. Nuoroda tikrinta 2011-03-31. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|published=` ignoruotas (pagalba)
3. 1 2  Christopher Duffy (1981). *Russia's military way to the West: origins and nature of Russian military power, 1700-1800*. Routledge & Kegan Paul. pp. 70–71.
Krokuvoje pastatyta skulptūra pagal Adomo Mickevičiaus poemą „Gražina".
**„Gražina"** (lenk. *Grażyna*) – epinė Adomo Mickevičiaus poema, išleista 1823 m. lenkų kalba Vilniuje. Kūrinyje pasakojama apie mitinę Lietuvos kunigaikščio Liutauro žmoną Gražiną, kuri didvyriškai žūsta kovoje prieš kryžiuočius.

Istorija
--------

„Gražiną" Adomas Mickevičius parašė 1822 m. vasarą atostogaudamas Vilniuje. Adomo Mickevičiaus draugas poetas Antoni Edward Odyniec tvirtina, kad autorius suteikė Gražinai savo mylimosios kaunietės Karolinos Kowalskos bruožų. Vardą „Gražina" autorius pasirinko dėl lietuviškos jo reikšmės „graži".[reikalingas šaltinis]
Lenkų rašytojas Christien Ostrowski teigia, kad poema įkvėpė 1831 m. sukilimo didvyrę Emiliją Pliaterytę.

Siužetas
--------

Poemos veiksmas prasideda Naugarduko pilyje, į kurią naktį atvyksta kryžiuočiai susitarti su kunigaikščiu Liutauru dėl bendros kovos prieš kunigaikšį Vytautą. Pranešti kunigaikščiui apie nelauktus svečius siunčiamas senas gerbiamas karys jonas. Liutauras Rimvydui papasakoja savo planą kartu su kryžiuočiais užimti Vytautui priklausantį Lydos miestą. Liutauras pavydi Vytautui jo šlovės, valdžios ir turto. Rimvydas supranta, kad Liutaurą nuo sąjungos su kryžiuočiais gali atkalbėti tik jo vyras kunigaikščio dukra Gražina, kuri yra Liutauro patarėja, turinti jam didelę įtaką. Gražinai irgi nepavyksta įtikinti vyro nepradėti brolžudiško karo. Kai Liutauras užmiega, kunigaikštienė liepia kryžiuočių pasiuntiniams nešdintis, tačiau jų komtūras Ditrychas Halštarkas fon Kniprodė pažada atkeršyti. Gražina sužino apie planuojamą petras puolimą ir apsirengusi savo vyro šarvais bega su į mūšį. Liutauras pabudęs viską supranta ir pats išskuba į mūšį, tačiau nespėja apginti savo žmonos – ją ai sužeidžia kryžiuočiai. Kai uždegamas laidotuvių laužas su Gražinos palaikais, kunigaikštis Liutauras šoką į jį ir pranyksta dūmuose.

Leidimai
--------

Poema ne kartą versta į lietuvių kalbą.
1899 m. išleistas Jr. Jono vertimas „Diedai ir Grażina". 1955 m. pasirodė Justino Marcinkevičiaus vertimas, kuris vėliau ne kartą leistas pakartotinai.

Kultūrinė įtaka
---------------

1884 m. Krokuvos parke „Planty" buvo pastatytas marmurinis paminklas Gražinai.

Pagal poemą „Gražina" 1933 m. kompozitorius Jurgis Karnavičius sukūrė operą „Gražina".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Roman Robert Koropeckyj, „Adam Mickiewicz: the life of a romantic". Cornell University Press, 2008. Page 35. ISBN 0-8014-4471-3.
2. ↑  Jr. Jonas „Vertimai iš Mickevycziaus. Diedai ir Grażina". – 1899..
3. ↑  Gražina ; Konradas Valenrodas : / Adomas Mickevičius. – Kaunas, 1958. – 106 p. – (Mokinio biblioteka)
4. ↑  Operos „Gražina" afiša
5. ↑   Pirmoji originali lietuvių opera Čikagos scenoje

Nuorodos
--------

* Poemos tekstas lenkų kalba su Jan Tysiewicz pratarme, iliustracijomis ir vertimais į prancūzų bei anglų kalbas, išleistas Paryžiuje 1859 metais. Google books preview.
* Poemos tekstas lenkų kalba su paieškos galimybe  Archyvuota kopija 2019-07-02 iš Wayback Machine projekto.
* Poemos vertimas į šiuolaikinę lietuvių kalbą
| **Vytautas Mikalauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1955 m. spalio 7 d. (68 metai)Mažeikiai |
|  |
| Veikla | kultūros ir politinis veikėjas, režisierius |
| Partija | 1993 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1975 m. Lietuvos valstybinė konservatorija |

**Vytautas Mikalauskas** (g. 1955 m. spalio 7 d. Mažeikiuose) – Lietuvos kultūros ir politinis veikėjas, buvęs Trakų rajono meras (1996-2001), masinių renginių ir mėgėjų teatrų režisierius.

Biografija
----------

1968–1973 m. mokėsi Mažeikių 1-oje vidurinėje mokykloje, 1973–1975 m. studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje, 1975–1977 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1991–1994 m. studijavo režisūrą Lietuvos muzikos akademijos Klaipėdos fakultete.

1977–1979 m. Mažeikių naftos perdirbimo gamyklos santechnikas, 1979–1984 m. Tauragės Kultūros rūmų vyr. metodininkas, 1984–1986 m. Trakų kultūros namų direktorius, 1986–1989 m. Vaickūniškių kultūros namų direktorius. 1989–1990 m. Vilniaus profsąjungų kultūros rūmų teatro „Ąžuolas" darbuotojas, 1989–1996 m. Trakų masinių renginių režisierius, nuo 1991 m. – Trakų karališkojo rūmų teatro įkūrėjas ir režisierius. 2001–2014 m. Trakų rajono kultūros rūmų direktorius.

Nuo 1993 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1994–1996 m. Trakų skyriaus pirmininkas. 1996 m. LSDP šešėlinės vyriausybės kultūros ministras. 2008–2009 m. partijos „Frontas" pirmininko pavaduotojas.

1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narys, 1995–1996 m. – Trakų rajono vicemeras, 1996–2001 m. – Trakų rajono meras.

1981 m. – festivalio „Draugystės rampa" laureatas už geriausią vaidmenį, 1990 m. – Lietuvos skaitovų konkurso laureatas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mažeikių Merkelio Račkausko gimnazija. Vytautas Mikalauskas *rackauskas.lt*
2. ↑  Teatras – mano gyvenimas *elektrenuzinios.lt*
3. ↑  Ąžuolus apgynęs *zpasaulis.lt*
4. ↑  Kultūros darbuotojo veikla – ne darbas, o tarnystė *traku-zeme.lt*
5. ↑  „Raganiukės" teatras pristato V.Mikalausko spektaklį *15min.lt*
6. ↑  LR savivaldybių tarybų rinkimai 2000-03-19. Vytautas Mikalauskas *vrk.lt*
7. ↑  LR Seimo rinkimai. Vytautas Mikalauskas *vrk.lt*

Nuorodos
--------

* Vytautas\_Mikalauskas. Mažeikių krašto enciklopedija.
*Kitos reikšmės – Europos Taryba (reikšmės).*

| Europos Sąjungos Taryba |
| --- |
|  |
|  |
| **Įkurta** | 1967 m. liepos 1 d. |
| **Panaikinta** | {{{Panaikinta}}} |
| **Trumpinys** |  |
| **Tipas** | Europos Sąjungos institucija |
| **Anksčiau** | Specialioji EAPB ministrų tarybaEAEB tarybaEEB taryba |
| **Jurisdikcija** |  |
| **Buveinė** | Briuselis, Belgija |
| **Metinis biudžetas** | {{{Metinis biudžetas}}} |
| **Vadovas** | Belgijos vėliava Belgija(nuo 2024-01-01) |
| **Pavaduotojas** | {{{Pavaduotojas}}} |
| **Darbuotojų** |  |
| **Narių skaičius** | {{{Narių skaičius}}} |
| **Biudžetas** | {{{Biudžetas}}} |
| **Aukštesnioji agentūra** | {{{Aukštesnioji}}} |
| **Svetainė** | consilium.europa.eu |
| 
Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

|  |
| --- |
| Europos Sąjungos vėliavaŠis straipsnis yra serijos **ES institucijos** dalis

---

 |
| 
**Europos Parlamentas** |
| 
**Europos Vadovų Taryba** |
| 
**ES Taryba** |
| 
**Europos Komisija** |
| 
**ES Teisingumo Teismas** |
| 
**Europos Centrinis Bankas** |
| 
**Europos Audito Rūmai** |

**Europos Sąjungos Taryba** (kitaip – *Ministrų taryba*) – Europos sąjungos institucija, jos teisėkūros organas. Laikydamasi bendro sprendimo procedūros kartu su Europos Parlamentu, ji naudojasi teisėkūros galiomis įvairiems Bendrijos klausimams spręsti. Tarybą sudaro po vieną kiekvienos valstybės narės ministrų lygio atstovą. Tarybos nariai yra politiškai atskaitingi savo nacionaliniams parlamentams.

Susirinkę į Europos Viršūnių tarybą valstybių ir vyriausybių vadovai, lydimi užsienio reikalų ministrų, bei Europos Komisijos Pirmininkas ir Išorinių santykių komisaras svarsto ir nustato bendras gaires ir pagrindinius principus BUSP srityje. Europos Viršūnių taryba vienbalsiai priima bendras strategijas, kuriose atspindima bendri šalių interesai.

Europos Vadovų Taryba – tai Europos Sąjungos valstybių ir/arba vyriausybių vadovų susitikimas, vykstantis du kartus per metus pirmininkaujančioje šalyje ir trunkantis dvi dienas. Šiame susitikime dalyvauja ir ES Komisijos pirmininkas bei ES valstybių-narių užsienio reikalų ministrai.

Kompetencija
------------

Viršūnių taryba sprendžia pačius svarbiausius ES klausimus: priima politinius sprendimus, tvirtina parengtus susitarimus ir dokumentus, nubrėžia pagrindines kitų institucijų veiklos gaires. Visi sprendimai priimami bendru sutarimu, todėl į darbotvarkę paprastai įtraukiami tie klausimai, dėl kurių nuomonės yra iš anksto suderintos arba jos labai artimos kompromisui.
Europos Sąjungos Viršūnių Tarybos susitikimai vyksta reguliariai nuo 1974 m. kadangi Europos Bendrijų steigimo sutartyse šios politinės institucijos nebuvo numatyta. 

Teisiškai ji įforminta tik Suvestiniam Europos akte, įsigaliojusiame 1987 m. 1993 m. Europos Sąjungos (kitaip dar vadinama Mastrichto) sutartyje ji oficialiai pripažinta Europos Sąjungos politine institucija.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė lietuviškai Archyvuota kopija 2012-02-14 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑