recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Digitalism |
|  
"Digitalism" muzikiniame festivalyje Melt 2007 |
| Biografija |
| Kilmė | Vokietija |
| Žanrai | Electro house, Dance punk |
| Aktyvumo metai | 2004-dabar |
| Įrašų kompanija | Kitsuné Music, Astralwerks |
| Nariai |
| Jens "Jence" Moelle  İsmail "Isi" Tüfekçi |

**"Digitalism"** – elektroninės šokių muzikos duetas iš Hamburgo (Vokietija), susikūręs 2004 metais. 

Grupę sudaro Jens Moelle ir Ismail Tüfekçi. "Digitalism" išgarsėjo 2007 metais išleistu albumu "Idealism" ir singlu "Pogo". 2007 m. rugpjūčio mėn. grupė grojo pirmajame MTV gimtadienio renginyje *MTV B-Day*, kuris vyko Rygoje.

"Digitalism" yra remiksavę tokių atlikėjų, kaip Tom Vek, The Futureheads, Daft Punk, Tiga, Klaxons, White Stripes, Monk, Depeche Mode, Cut Copy ir kitų kūrinius. Jų kūrinius groja elektroninės muzikos didžėjai Erol Alkan, Justice, Boys Noize, Soulwax. "Digitalism" beveik visuose pasirodymuose groja gyvai. Jų muzikoje yra electro house, indie, punk stilių elementų.

Dueto singlas "Pogo" yra grojamas "Electronic Arts" žaidimuose "Need For Speed:ProStreet" ir "FIFA 2008". Taip pat "Pogo" buvo panaudotas reklamose Prancūzijoje ir Didžiojoje Britanijoje.

Diskografija
------------

2004 "Idealistic" 12-inch single White label 

2005 "Idealistic" 12-inch single Kitsuné Music 

2005 "Zdarlight" 12-inch single Kitsuné Music 

2006 "Zdarlight" (Edition Moonlight / Discodrome) 12-inch single Kitsuné Music 

2006 "Jupiter Room" 12-inch single, CD single Kitsuné Music 

2007 "Terrorlight" 12-inch single Kitsuné Music 

2007 Idealism Vinyl, Compact disc, digital download Astralwerks 

2008 The Moshi Moshi Ep (Japan Only) LP/CD EMI Japan Records

Remiksai
--------

2005 Einzeller - "Schwarzfahrer" 

2005 Munk - "Disco Clown" 

2005 Martin Peter - "Psychoville" 

2005 Sono - "A New Cage" 

2005 Lisa Stansfield - "If I Hadn't Got You" (Digitalism Remix/Digitalism Dub) 

2005 Tom Vek - "Nothing But Green Lights" 

2005 White Stripes - "Seven Nation Army" (Digitalism Twist-up Remix) 

2006 Cajuan - "Dance, Not Dance" 

2006 The Cure - "Fire in Cairo" 

2006 Cut Copy - "Going Nowhere" 

2006 Daft Punk - "Technologic" (Digitalism's Highway to Paris Remix) 

2006 Depeche Mode - "Never Let Me Down Again" 

2006 The Futureheads - "Skip to the End" (Digitalism Remix/Digitalism Re-Rub) 

2006 Klaxons - "Atlantis to Interzone" (Digitalism's Klix Klax R-R-Remix) 

2006 The Presets - "Down Down Down" 

2006 Test Icicles - "What's Your Damage?" 

2006 Tiga - "(Far From) Home" 

2007 Dave Gahan-Kingdom(Digitalism remix)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
Koordinatės: 76°57′07″ š. pl. 68°32′46″ r. ilg.﻿ / ﻿76.95194°š. pl. 68.54611°r. ilg.﻿ / 76.95194; 68.54611

Troškimų kyšulio padėtis žemėlapyje
**Troškimų kyšulys** (arba ***Noro kyšulys***, ***Želanijos kyšulys***, rus. *Мыс Желания*) – kyšulys šiaurės rytų Europoje, Naujosios Žemės salyne, Šiaurės salos šiauriniame gale. Sudaro 28 m aukščio skardinga uola, sąsmauka besijungianti su sala. Nuo šio kyšulio vedama riba tarp Karos ir Barenco jūrų.

1596 m. Troškimų kyšulį pažymėjo keliautojas Vilemas Barencas. Jis netiksliai išvertė vietinį pomorų pavadinimą – *Доходы* („priėjimai, pasiekimai" – pomorai taip pavadino vietą, iki kurios žvejodavo ir medžiodavo jūrų gyvūnus). 1931 m. atidaryta poliarinė stotis „Mys Želanija",(nuo 1954 m. buvo atliekami branduoliniai bandymai, nuo 2005 m. veikia automatinė meteorologijos stotis). Želanijos kyšulys priklauso Rusijos Arkties nacionaliniam parkui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Europa*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Želãnijos kyšulỹs.
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 148
3. ↑  *Želanijos kyšulys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Venk–Žvo). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2014
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Diferencialinis stiprintuvas** – stiprintuvas, sustiprinantis tarp dviejų įėjimų esantį įtampos skirtumą tiksliai žinomą reikiamą skaičių kartų. Tuo jis skiriasi nuo operacinio stiprintuvo, kurio stiprinimo koeficientas skirtingiems prietaisams labai svyruoja ir neretai laikomas tiesiog „be galo dideliu".

Elektros schemos
----------------

### Diferencialinio stiprintuvo schema, panaudojant operacinį stiprintuvą

Diferencialinis stiprintuvas gali būti surinktas iš operacinio stiprintuvo ir keleto rezistorių:

Differential amplifierDifferential amplifier
Tokio stiprintuvo išėjimo įtampa Vout randama pagal formulę

{\displaystyle V\_{\mathrm {out} }=V\_{2}\left({\left(R\_{\mathrm {f} }+R\_{1}\right)R\_{\mathrm {g} } \over \left(R\_{\mathrm {g} }+R\_{2}\right)R\_{1}}\right)-V\_{1}\left({R\_{\mathrm {f} } \over R\_{1}}\right)},
čia V1 ir V2 – jo įėjimų įtampos.

### Sustiprinto skirtumo stiprintuvas

Kada *R*1 = *R*2 ir *R*f = *R*g,

{\displaystyle V\_{\mathrm {out} }={R\_{\mathrm {f} } \over R\_{1}}\left(V\_{2}-V\_{1}\right)}
### Atimties operacija

Kada *R*1 = *R*f ir *R*2 = *R*g (ir taip pat *R*1 = *R*2 = *R*f = *R*g):

{\displaystyle V\_{\mathrm {out} }=V\_{2}-V\_{1}\,\!}
### Diferencialinio stiprintuvo schema, panaudojant du tranzistorius

Diferencialinį stiprintuvą taip pat galima surinkti turint du vienodų parametrų tranzistorius. Geram stiprintuvui šios poros parametrai turi būti labai vienodi, neretai šiam tikslui abu tranzistoriai gaminami kartu (viename korpuse).

Ši schema yra labai apibendrinta. Praktikoje stiprintuvas turi daugiau papildomų jo kokybę pagerinančių detalių. Stiprintuvo išėjimo įtampa:

{\displaystyle V\_{\mathrm {out} }=A\_{\mathrm {d} }(V\_{\mathrm {in} }^{+}-V\_{\mathrm {in} }^{-})},

kur Ad yra jo diferencialinis stiprinimo koeficientas. Kadangi abu tranzistoriai vis viena nėra absoliučiai vienodi, stiprintuvas šiek tiek perduoda ir absoliutines įėjimo įtampų reikšmes:

{\displaystyle V\_{\mathrm {out} }=A\_{\mathrm {c} }{\frac {V\_{\mathrm {in} }^{+}+V\_{\mathrm {in} }^{-}}{2}}}

Stiprintuvo kokybė įvertinama parametru

{\displaystyle \mathrm {CMRR} ={\frac {A\_{\mathrm {d} }}{A\_{\mathrm {c} }}}}

Taikymo sritys
--------------

Diferencialiniai stiprintuvai taikomi daugelyje sričių, kur reikalingas neigiamas grįžtamasis ryšys. Tuomet vienas įėjimų naudojamas įėjimo signalui priimti, o antras – grįžtamajam ryšiui sudaryti. Tokia situacija dažna konstruojant įvairių servovariklių elektroninę įrangą. Stiprintuvai taip pat tinka reikalingam signalui nuo triukšmo atskirti, jei triukšmas (tarkim, tinklo kintamosios srovės fonas) patenka į abu įėjimus, o naudingas signalas (tarkim, iš elektrinės gitaros daviklio) – tik į vieną.

  


|  |  |
| --- | --- |
| **Operacinio stiprintuvo taikymas** |  |
| Diferencialinis stiprintuvas  |
Integratorius |
Diferenciatorius |
Analoginis sumatorius |
Įtampos stabilizatorius |
Superdiodas |
Giratorius |
Šmito trigeris | |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Difuzija
Difuzijos procesas
**Difuzija** – procesas, kai skystos arba dujinės medžiagos molekulės skverbiasi iš didesnės koncentracijos vietų link mažesnės koncentracijos, pagal koncentracijos gradientą, kol pasiskirsto vienodai. Lipiduose tirpios molekulės ir dujos difunduoja pro plazminę membraną.

Paprasčiau būtų: netvarkingas molekulių judėjimas iš ten kur jų yra daugiau, tenai kur jų yra mažiau, vadinamas **difuzija** *arba,* tai savaiminis molekulių maišymasis iš didesnės koncentracijos į mažesnę.

Procesas yra negrįžtamasis, jis vyksta, kol pasiekiama termodinaminė pusiausvyra. Proceso metu entropija didėja. Difuzija yra pernašos reiškinys.

Savoji difuzija vyksta toje pačioje medžiagoje, abipusė difuzija – susiliečiančiose medžiagose.

### Difuzija organizme

Smulkiausiomis kraujagyslėmis į audinius atiteka kraujas, kuriame maisto medžiagų ir deguonies žymiai daugiau negu tų audinių ląstelėse. Vykstant difuzijai šios medžiagos praeina pro kraujagyslių sienelių bei ląstelių plazminės membranas ir patenka į kūno ląsteles. Anglies dioksido, kuris susidaro ląstelinio kvėpavimo reakcijų metu, audinių ląstelėse yra daugiau negu kraujyje, todėl šios dujos dėl koncentracijų skirtumo iš ląstelės pro plazminę membraną juda į kraują. Tuo pačiu metu vyksta skirtingų medžiagų difuzija į ląstelę ir iš ląstelės. Difuzija organizme kryptingai vyksta tol, kol medžiagų koncentracija susilygina ląstelės išorėje ir viduje.

### Difuzijos dėsniai

#### Pirmasis Fiko dėsnis

**Pirmasis Fiko dėsnis** – pernešamos medžiagos kiekio srautas proporcingas koncentracijos gradientui:

{\displaystyle J=-D\nabla n},
* J – medžiagos kiekio srauto tankis ({\displaystyle {\frac {mol}{m^{2}\cdot s}}})
* D – difuzijos koeficientas ({\displaystyle {\frac {m^{2}}{s}}})
* n – molinė koncentracija ({\displaystyle {\frac {mol}{m^{3}}}})

o jei difuzija vyksta viena kryptimi x:

{\displaystyle J=-D{\frac {dn}{dx}}},
Savosios difuzijos koeficientas dujose priklauso nuo vidutinio molekulių greičio v ir laisvojo lėkio l ilgio:
{\displaystyle D={\frac {1}{3}}\cdot {\overline {v}}\cdot {\overline {l}}}

Abipusės difuzijos atveju: {\displaystyle D\_{12}={\frac {D\_{1}n\_{1}+D\_{2}n\_{2}}{n\_{1}+n\_{2}}}}

#### Antrasis Fiko dėsnis

**Antrasis Fiko dėsnis** – sklidimo lygtis:

{\displaystyle {\frac {\partial n}{\partial t}}=D\nabla ^{2}n}
| **Arachnida** |
| --- |
| Įvairūs voragyviaiĮvairūs voragyviai |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Cheliceriniai  *( Chelicerata)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |

 |

**Voragyviai** (*Arachnida*) – nariuotakojų (*Arthropoda*) tipo gyvūnų klasė. Lotyniškas klasės pavadinimas kilęs iš graikų mitologijos veikėjos Arachnės.

Kūnas sudarytas iš galvakrūtinės (2) (ją sudaro 8 paprastos akys, žandikojai su nuodų liauka, čiuopikliai- jais voras vinioja auką ir 4 poros nariuotų kojų (1)) ir pilvelio (3) (Jį sudaro 3 poros voratinklinių liaukų, plaučiai ir trachėjos). Daugelis turi aštrias cheliceras, kuriomis sučiumpa ir nužudo auką. Savo aukai suleidžia virškinamojo skysčio, kuris susideda iš seilių liaukų ir kepenų sekreto. Po kurio laiko savo auką tiesiog iščiulpia. Toks virškinimo tipas vadinamas išoriniu. Vieni voragyviai deda kiaušinius, kiti veda jauniklius. Daugelis yra grobuonys, dalis ypač nuodingi (nuodingieji vorai).

Pasaulyje yra apie 70 tūkst. voragyvių rūšių. Po vabzdžių tai antroji pagal dydį nariuotakojų grupė. Lietuvoje visi gyvenantys būriai nepakankamai ištirti.

Klasifikacija
-------------

* Būrys. Vorai (*Araneae*)
* Būrys. Erkės (*Acarina*)
* Būrys. Šienpjoviai (*Opiliones*)
* Būrys. Skorpionai (*Scorpiones*)
* Būrys. Pseudoskorpionai (*Pseudoscorpionida*)
* Būrys. Žiužiakojai arba frinos (*Amblypygi*)
* Būrys. Palpigradai (*Palpigradi*)
* Būrys. Ricinulėjos (*Ricinulei*)
* Būrys. Tartaridai (*Schizomida*)
* Būrys. Solpūgos (*Solifugae*)
* Būrys. Telifonai (*Thelyphonida*)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Voragyviai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Lietuvos vorai (Spiders of Lithuania) Archyvuota kopija 2006-07-17 iš Wayback Machine projekto.
| Donas (plentas) |
| --- |
| **Donas plentas  M4** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Rusija Rusija |
| Ilgis | 1517 km |
| Pradžia | Maskva |
| Pabaiga | Novorosijskas |
| Atidarytas | 1966 m. |
| Sritys | Maskvos sritis, Tulos sritis, Lipecko sritis, Voronežo sritis, Rostovo sritis, Krasnodaro kraštas, Adygėja |
| Miestai | Voronežas, Rostovas prie Dono, Krasnodaras |
|  |
| Automagistralė į pietus nuo Voronežo |

**Federalinis kelias M4 „Donas"** arba **M4 automagistralė** (*Федеральная автомобильная дорога М4 «Дон»*) – federalinis kelias Rusijos pietryčiuose. Prasideda ties Maskva ir baigiasi Krasnodaro krašte, ties Novorosijsku. Europinės trasos E115 (Jaroslavlis–Novorosijskas) dalis. Kelias jungia šalies sostinę ir Juodosios jūros pakrantę.

Plentas iš atnaujintų senų ruožų ir naujai nutiestų atkarpų pastatytas 1959–1967 m. XXI a. pr. kelias rekonstruotas, įrengta naujų viadukų, apvažiavimų. Nuo 21 iki 1387 kilometro kelias turi 4–6 eismo juostas, nuo 1387 iki 1543 kilometro – 2–4.

2023 m. greitkelio infrastruktūra pietuose pasinaudojo Vagnerio grupuotė 2023 m. maišto metu judėdama link Maskvos.

* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Įtampa Rusijoje. Rusijos saugumo pajėgos aptvėrė „Wagner" centrą Sankt Peterburge, „Wagner" skelbia perėmusi Rusijos karinių objektų Voronežo mieste kontrolę
2. ↑  Putinas kreipėsi į tautą: Prigožino maištą pavadino „smūgiu ir išdavyste" ir pažadėjo „žiaurų atsaką"

Nuorodos
--------

* M-4 Rosavtodor puslapyje Archyvuota kopija 2019-04-21 iš Wayback Machine projekto.

v • a • r **Rusijos federaliniai greitkeliai** 

M1 „Baltarusija" | M2 „Krymas" | M3 „Ukraina" | M4 „Donas" | M5 „Uralas" | M6 „Kaspija" | M7 „Volga" | M8 „Cholmogorai" | M9 „Baltija" | M10 „Rusija" | Automagistralė M11   
 R21 „Kola" | R23 „Pskovas" | R217 „Kaukazas" | R254 „Irtyšius" | R256 „Čujos traktas" | R255 „Sibiras" | R257 „Jenisiejus" | R258 „Baikalas" | A360 „Lena" | R504 „Kolyma" | R297 „Amūras" | A370 „Usūris"
Gegutės maišos pavyzdys. Rodyklės rodo alternatyvią vietą kiekvienam raktui. Naujas elementas A būtų įterptas perkeliant A į jo alternatyvią vietą, užimtą B, ir perkeliant B į jo alternatyvią vietą, kuri šiuo metu laisva. Naujo elemento įterpimas H vietoje nepavyktų: kadangi H yra ciklo dalis, naujas elementas vėl būtų išmestas ir maišos lentelę reiktų perdaryti.
**Gegutės maiša** - informatikos metodas, padedantis išspręsti maišos funkcijų reikšmių susidūrimo, arba kolizijos problemą maišos lentelėje. Pirmieji gegutės maišą aprašė Rasmus Pagh ir Flemming Friche Rodler 2001 m.

Idėja
-----

Pagrindinė idėja - naudoti dvi maišos funkcijas, o ne vieną. Kiekvienam raktui jos duoda dvi galimas vietas maišos lentelėje.

Rakto įterpimui naudojamas godusis algoritmas: naujas raktas yra įterpiamas vienoje iš dviejų galimų vietų. Jei vieta nėra tuščia, jis išmeta toje vietoje buvusį raktą: išstumtas raktas keliauja į savo antrąją vietą, išmeta ten buvusį raktą ir t. t. kol kuris nors išmestasis raktas atranda laisvą vietą. Priešingu atveju procesas užsitęsia be galo. Pastaruoju atveju maišos lentelė yra perdaroma naudojant naujas maišos funkcijas.

Rakto paieška reikalauja peržiūrėti tik dvi vietas lentelėje, t. y. trunka konstantinį laiką. Dauguma kitų maišos lentelės algoritmų gali neturėti konstantinio blogiausio atvejo rėžio rakto paieškai.

Taip pat galima parodyti, kad įterpimai vidutiniškai trunka konstantinį laiką, netgi atsižvelgiant į retkarčiais vykstančius lentelės perdarymus, vienintelis reikalavimas - kad lentelėje būtų užpildyta mažiau negu pusė vietų.

Apibendrinimai
--------------

Gegutės maišos apibendrinimai naudoja daugiau nei dvi maišos funkcijas ir gali sėkmingai dirbti išnaudodami didesnę dalį maišos lentelės talpos, nors šiuo atveju šiek tiek sumažėja paieškos ir įterpimo greitis. Trijų maišos funkcijų naudojimas leidžia apkrauti lentelę 91 %. Kitas gegutės maišos apibendrinimas - naudoti daugiau negu vieną raktą "kibirėliui" (angl. *bucket*). Naudojant 2 raktus "kibirėliui" leidžia panaudoti 80 % lentelės. Gegutės maiša gali būti naudojama realizuojant duomenų struktūrą ekvivalenčią Blumo filtrui.

Kita
----

Metodas pavadintas pagal kai kurių rūšių gegučių elgesį: jų gegučiukai išsiritę išmeta kitus kiaušinius ar jauniklius iš lizdo. Zukowski ir kiti parodė, kad gegutės maiša yra žymiai greitesnė nei grandininė maiša mažoms, liekančio podėlio (angl. *cache - resident*) maišos lentelėms naudojant šiuolaikinius procesorius. K. Ross parodė, kad "sukibirintos" (angl. *bucketized*) gegutės maišos versijos (t. y. tos, kurios naudoja daugiau nei vieną raktą "kibirėliui") yra greitesnės nei tradiciniai metodai didelėms maišos lentelėms, kai lentelės apkrovimas didelis. Deja, bet kol kas gegutės maiša lieka mažai žinoma už mokslinės visuomenės ribų.

Taip pat žiūreti
----------------

* Maišos funkcija

Literatūra
----------

* Gegutės maiša, teorija ir praktika (2 dalis, 3 dalis)
| Bečių kapinynas |
| --- |
|  |
| 

Bečių kapinynasBečių kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°08′34″š. pl. 24°33′39″r. ilg.﻿ / ﻿55.142823°š. pl. 24.560772°r. ilg.﻿ / 55.142823; 24.560772Koordinatės: 55°08′34″š. pl. 24°33′39″r. ilg.﻿ / ﻿55.142823°š. pl. 24.560772°r. ilg.﻿ / 55.142823; 24.560772 |

 |
| Vieta | Ukmergės rajonas |
| Seniūnija | Veprių seniūnija |
| Plotas | 490 m² |
| Naudotas | XV a. – XVIII a. |
| Tirtas | 1924–1925, 1985 m. |
| Registro Nr. | 2596 / 12923 / A25 |

**Bečių kapinynas** – kapinynas Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės rytus nuo Bečių kaimo, Veprių seniūnija, į vakarus nuo Veprių ežero.

Kapinynas
---------

Kapinynas užima apie 490 m². plotą, kasinėtas 1924–1925 m. radiniai (10 dirbinių) perduoti Kauno miesto muziejui (dabar – Vytauto Didžiojo karo muziejus). Septintame – aštuntame dešimtmetyje ariant kapinynas apardytas. 1985 m. Kultūros paveldo centras (vadovas Gintautas Zabiela) ištyrė 276 m2 plotą. Rasti 87 XV a. – XVIII a. kapai. XV a. vyrų kapuose buvo geležinių kirvių, ietigalių, peilių, odinių kapšelių su skustuvais ir skiltuvais, odinių diržų, puoštų žalvarinėmis plokštelėmis, moterų kapuose – segių, žiedų, karolių apvarų, verpstukų, ylų, puodų. XVII a. kapų įkapės negausios, daugiausia – žiedai ir monetos. Manoma, kad kapinynas yra senovės Veprių kapinės. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Į pietus nuo kapinyno yra Bečių akmuo su vaiko pėda.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gintautas Zabiela. *Bečių kapinynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 567 psl.
Sigurdo laivynas kryžiaus žygyje
„**Kalmare ledung**" (švedų kalba „jūrų ekspedicija į Kalmarą") – tai 1123 m. Norvegijos karaliaus Sigurdo Kryžiuočio vadovaujamas kryžiaus žygis, kurio tikslas buvo sukrikščioninti Smolando regioną. Kryžiaus žygį galima datuoti gana tiksliai, remiantis Snorio Sturlusono informacija, kad žygis turėjo vykti vasarą prieš „didžiąją tamsą". 1124 m. rugpjūčio 11 d. įvyko saulės užtemimas, o tai reiškia, kad kryžiaus žygis greičiausiai vyko 1123 m. birželio-rugpjūčio mėnesiais.

Nors iki 1080 m. likusi Švedijos dalis bent jau iš pažiūros tapo krikščioniška, Smolando provincija su krikščionybe susidūrė labai retai ir 1120 m. tebebuvo atvirai pagoniška, o gyventojai vis dar atvirai garbino skandinavų dievus. Sigurdas Kryžiuotis sudarė sutartį su Danijos karaliumi Nilsu, kad surengs kryžiaus žygį į Smolandą ir privers pagonis priimti krikščionybę. Apie (krikščionišką) Švedijos karalių neužsimenama, nors kryžiaus žygis vyko prieš nominaliai Švedijos provinciją, o Danijos karalius buvo vedęs švedų princesę Margaritą Fredkulą. Danijos karalius nesilaikė susitarimo ir niekada nedalyvavo kryžiaus žygyje, tačiau Norvegijos karalius 1123 m. įvykdė kryžiaus žygį. Šiuolaikiniai švedų šaltiniai patvirtina, kad pietrytiniame Smolando kampe ir Elando saloje vyko karas tarp pagonių ir norvegų kryžiuočių. Pranešama, kad norvegų kryžiuočių kariuomenė sėkmingai privertė gyventojus paklusti krikščionių tikėjimui ir į Norvegiją parsigabeno 1500 galvijų bei daug vertingų daiktų.

Smolando regionas

Išnašos
-------

1. ↑  Nyberg, Tore (2018). *Monasticism in North-Western Europe, 800–1200*. Abingdon: Routledge. p. 119–120. ISBN 9781351761369. Nuoroda tikrinta 10 February 2021.
2. ↑  Dick Harrison (2005). *Gud vill det!* (švedų). Stockholm: Ordfront förlag. ISBN 91-7037-119-9.
3. ↑  Lars Lagerqvist (1982). *Sverige och dess regenter under 1000 år* (švedų). Stockholm: Bonniers förlags AB. ISBN 91-0-075007-7.
Koordinatės: 55°58′00″š. pl. 24°18′20″r. ilg.﻿ / ﻿55.9667572°š. pl. 24.3054415°r. ilg.﻿ / 55.9667572; 24.3054415

|  Gegabrastos šv. Mikalojaus cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм во имя святителя Николая |
| **Dekanatas** | Visagino stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Pasvalio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Gegabrasta |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1889 m. |

**Gegabrastos Šv. Nikolajaus cerkvė** stovi Gegabrastoje, Pasvalio rajone. Priklauso Gegabrastos Šv. Nikolajaus parapijai.

Stačiatikių tikinčiųjų daugiausia susirenka gegužės mėn. švenčiant titulinius cerkvės atlaidus. Šalia cerkvės stovi šventiko sodyba, yra veikiančios kapinės.

Istorija
--------

Cerkvė 2015 m.
Šoninis fasadas
Cerkvė pastatyta 1889 metais kolonistams, kuriems dar 1861 m. buvo išdalinta 563 ha žemės, o gyvenvietė pavadinta *Никольское*. 1937 m. parapijoje buvo 885 tikintieji, 1945 m. – apie 200. 1947 m. sovietų valdžia parapiją įregistravo.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gegabrastos šv. Mikalojaus cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Orthodoxy.lt Archyvuota kopija 2007-11-08 iš Wayback Machine projekto.
| ***Gegutė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Кукушка |
| Kilmės šalis |  Rusija |
| Režisierius | Aleksandras Rogožkinas |
| Prodiuseris (-iai) | Sergejus Selianovas |
| Scenaristas (-ai) | Aleksandras Rogožkinas |
| Kompozitorius | Dmitrijus Pavlovas |
| Vaidina | Ville HaapasaloViktoras ByčkovasAnni-Kristiina Juuso |
| Metai | 2002 |
| Žanras | karinė drama, komedija |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | rusų, suomių, samių |
| Platintojas | Lenfilm |
| **IMDb įrašas** |

**Gegutė** (rus. *Кукушка*) – 2002 m. rusų karinė drama, režisuota Aleksandro Rogožkino. Joje pasakojama apie suomį ir rusą karo metu prisiglaudusius samės trobelėje.

Filme vaidina Ville Haapasalo ir Viktoras Byčkovas, žinomi iš garsios rusiškos komedijos „Nacionalinės medžioklės ypatumai".

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1944 m. rugsėjis. Suomijos – Rusijos karo zonoje suomiai palieka savo pacifistinių pažiūrų eilinį Veiko kaip snaiperį-kamikadzę – grandine prikaustytą prie akmens bei aprengia SS apranga, kad bijotų pasiduoti. Visgi, po keleto nesėkmingų bandymų jam pavyksta išsivaduoti.

Tuo tarpu rusų armijos kapitonas Ivanas, apkaltintas antitarybiniu susirašinėjimu, gabendamas NKVD į teismą. Tačiau jų automobilį subombarduoja bombonešis ir vairuotojas su Ivaną gabenusiu leitenantu žūva. Sužeistą kapitoną randa ir į savo namus atgabena vietinė samė Anė. Kol Anė slaugo sužeistąjį į jos trobelę užsuka Veiko, ieškodamas galimybės galutinai išsipančioti iš grandinių. Visi trys kalba skirtingomis kalbomis ir vienas kito nesupranta, tačiau sugeba išgyventi kartu ir padeda juos priglaudusiai Anei.

Vieną dieną vyrai pamato krentantį sovietų lėktuvą ir nuskuba į jo kritimo vietą. Veiko ten randa išbarstytus lapelius, kurie skelbia, kad karas tarp Rusijos ir Suomijos baigėsi, tačiau Ivanas neteisingai supranta Veiko elgesį su ginklu ir jį pašauna. Vėliau supratęs savo klaidą atgabena suomį pas Anę. Ji samių šamanistiniais ritualais kviečia Veiko sielą iš mirusiųjų karalystės ir sugrąžina jo gyvybę. Pasveikę vyrai patraukia kas sau namo.

Filmas baigiamas Anei pasakojant šią istoriją savo sūnums, kurie užgimė nuo abiejų vyrų.

Aktoriai
--------

* Anni-Kristiina Juuso – Anė
* Ville Haapasalo – Veiko
* Viktoras Byčkovas – Ivanas „Pšiolty"

Apdovanojimai
-------------

Filmas pelnė apdovanojimus Maskvos tarptautiniame kino festivalyje, Viaredžo *Europa Cinema* festivalyje, gavo Nikos premiją, Valstybinę Rusijos Federacijos premiją ir kt.
| ***Futbolo fabrikas*** |
| --- |
|  |
| Pavadinimas | The Football Factory |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė JAV |
| Režisierius | Nick Love |
| Metai | 2004 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 91 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Futbolo fabrikas** (angl. *The Football Factory*) – 2004 m. filmas apie futbolo chuliganus.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

29-erių Tomis priklauso Chelsea FC futbolo klubo chuliganų grupuotei. Visą savaitę jis dirba nuobodų darbą, kad savaitgalį galėtų su draugais nueiti į futbolą, o vėliau – barą ieškoti merginų, išgerti ar susiveikti narkotikų. Vienintelis jo artimas žmogus yra senelis karo veteranas Bilas Farelas, nusivylęs šalimi ir su bendraamžiu kovos draugu planuojantis išvykti gyventi į Australiją.

Tuo metu Tomį pradeda kankinti vizija, kad viename susidūrime su kita sirgalių gauja jis pats mirtinai sumušamas.

Čelsio chuliganai yra pasidaliję į 2 grupuotes, kurioms vadovauja Harisas ir Bilis, o Tomis priklauso pastarojo gaujai. Kuomet jie kartu vyksta į išvykos rungtynes, degalinėje pamatęs kelis Stoke City FC sirgalius, su kuriais turi senų sąskaitų, Bilis nusprendžia juos užpulti. Įsikiša policija, Bilis, Tomis ir Rodas suimami, kas sukelia Hariso įniršį.

Po vienų savaitgalio išgertuvių Tomis su draugu atsibunda merginos namuose, kuri, kaip paaiškėja, yra Millwall FC chuliganų gaujos nario sesuo. Jiems pavyksta pabėgti, tačiau dabar šis su draugais ieško Tomio visame Londone. Filmas baigiasi masinėmis chuliganų muštynėmis, po kurių Tomis atsibunda ligoninėje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Danny Dyer – Tomis
* Frank Harper – Bilis
* Neil Maskell – Rodas
* Roland Manookian – Zerbedis
* Calum MacNab – Rafas
* Tamer Fred – Milvolo Fredas
* Dudley Sutton – Bilas Farelas
* Kara Tointon – Tameka

Šaltiniai
---------

1. ↑  „The Football Factory". *BBC News*. Nuoroda tikrinta 2016-06-18.
| Bezdonė |
| --- |
|  Bezdonė Bezdonių miške netoli santakos su Trinkuliu |
| **Ilgis** | 8,6 km |
| **Baseino plotas** | 71,1 km² |
| **Ištakos** | Nemenčinės miškai |
| **Žiotys** | Neris |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Bezdonė |

**Bezdonė** – upė Vilniaus rajone; Neries kairysis intakas. Prasideda pelkėtame Buzraisčio miške, 3 km į pietus nuo Bezdonių, 24 km nuo Vilniaus. Pradžioje teka užpelkėjusiu Bezdonių žuvininkystės tvenkiniu, ties Bezdonimis kerta Vilniaus–Turmanto geležinkelį. Toliau teka į šiaurę Bezdonių miškais, išlaikiusi pirmykštį slėnį, kuriame gausu kirnių, lūžtvių, sąvartų, užtvankų. Žemupyje prateka po keliu Nemenčinė–Buivydžiai. Įteka į Nerį 200,9 km nuo jos žiočių, ties Gamerne, 3 km į rytus nuo Nemenčinės.

Intakai: Kryžovėja, Trinkulis (dešinieji).

Gyvenvietės prie Bezdonės: Bezdonys, Gamernė. Šalia upės stūkso Arvydų dvaro rūmai.

1784 m. šaltinyje Bezdonė vadinama Juodupiu (*Jodupis*). Šalia žiočių, Gamernėje, ant upės buvo įrengtas vandens malūnas.

  

* Bezdonė Bezdonių miškuose
* Išvartų užtvenkta vaga
* Upė teka laukiniu mišku

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vykintas Vaitkevičius. *Neris. 2007 metų ekspedicija.* Antra knyga. Vilnius: Mintis, 2012.
| Abelio Tasmano nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Abelio Tasmano nacionalinis parkasPadėtis N. Zelandijoje Padėtis N. Zelandijoje |
| **Vieta:** | Tasmano apygarda, Naujoji Zelandija |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Motueka |
| **Koordinatės:** | 40°50′00″ p. pl. 172°54′00″ r. ilg.﻿ / ﻿40.83333°š. pl. 172.90000°r. ilg.﻿ / 40.83333; 172.90000Koordinatės: 40°50′00″ p. pl. 172°54′00″ r. ilg.﻿ / ﻿40.83333°š. pl. 172.90000°r. ilg.﻿ / 40.83333; 172.90000 |
| **Plotas:** | 225 km² |
| **Įkurtas:** | 1942 m. |
| **Valdymas:** | N. Zelandijos apsaugos departamentas |
|  **Vikiteka:** | Abelio Tasmano nacionalinis parkas |

**Abelio Tasmano nacionalinis parkas** (angl. *Abel Tasman National Park*) yra Naujojoje Zelandijoje, Pietų salos šiaurės vakaruose bei nedidelėse Tatos, Tongos, Adelės ir Fišermano salose. Plotas 226 km². Ištįsęs apie 10 km palei Tasmano ir Auksinę įlankas.

Klinčių ir marmuro kalvų šlaituose auga įvairių rūšių augalija, Vainuji slėnyje – drėgnieji visžaliai miškai. Gausu žuvėdrų, garnių, pingvinų, audrapaukščių, kirų, kormoranų, ruonių, elnių, ožių, šernų, oposumų. Per parką teka Takakos ir Rivakos Parko administracija įsikūrusi Totaranui mieste.

Abelio Tasmano nacionalinis parkas įkurtas 1942 m. Pavadintas Naujosios Zelandijos vakarinės dalies atradėjo Abelio Tasmano garbei.

Tasmano įlankos pakrantė

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Abelio Tasmano nacionalinis parkas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Protura** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Šešiakojai  *( Hexapoda)* |
| Klasė: | *Entognatha*  *( Entognatha)* |
| Būrys: | Beūsiai  *( Protura)* |

 |

**Beūsiai** (*Protura*) – šešiakojų nariuotakojų būrys, kartu su dviuodegiais ir kolembolomis priskiriamas *Entognatha* klasei. Gali būti, kad beūsiai yra visų šešiakojų protėviai, nors egzistuoja ir tokia nuomonė, kad šešiakojai – polifiletinė grupė (kilusi iš skirtingų protėvių). Žinoma 731 rūšis (Szeptycki, 2007), arti 300 rūšių priklauso *Eosentomon* genčiai. Rūšys skirstomos į 7 šeimas.

Morfologija
-----------

Beūsiai – labai smulkūs, dirvožemyje gyvenantys organizmai, šešiakojų tarpe išsiskiriantys anamorfiniu vystymusi – augant po nėrimosi padaugėja segmentų. Ką tik išsiritusi lerva turi 9 pilvelio segmentus, bet po kelių nėrimųsi pasiekiamas suaugusiems būdingas pilvelio segmentų skaičius – 12. Beūsiai besparniai, neturi akių, antenų, dažniausiai balti arba blyškiai rusvi. Kojos penkiasegmentės, pirmos poros kojos laikomos atkištos į priekį, nes jų trys pirmi segmentai atlieka sensorinę funkciją. Galva kūginė, turi dvi šviesai jautrias pseudoakutes. Cerkų neturi, ant pirmų trijų pilvelio segmentų į galūnes panašios išaugos.

Ekologija
---------

Beūsiai dažniausiai gyvena dirvožemyje, samanose arba nuokritose drėgnuose vidutinio klimato miškuose, kur aplinka ne per rūgšti, bet taip pat aptinkami po akmenimis, po medžių žieve ir gyvūnų urvuose. Mityba nėra gerai ištirta, manoma, kad maitinasi negyva augaline medžiaga ir grybais.
Koordinatės: 42°44′41″ š. pl. 44°37′21″ r. ilg.﻿ / ﻿42.74472°š. pl. 44.62250°r. ilg.﻿ / 42.74472; 44.62250

Darjalo tarpeklis iš Gruzijos pusės
**Darjalo tarpeklis** (rus. *Дарьяльское ущелье*, oset. *Арвыком, Дайраны ком*, gruz. დარიალის ხეობა) – tarpeklis Kaukazo kalnuose, toje vietoje, kur Tereko upė kerta Didžiojo Kaukazo masyvą. Yra ties Rusijos (Šiaurės Osetijos) ir Gruzijos (Mcchetos-Mtianetijos) siena. 3 km ruože gylis siekia 1000 m. Per Darjalo tarpeklį eina Gruzijos karo kelias, dabar įrengti tuneliai. Ties tarpeklio galais įsikūrę Stepanacminda (Gruzija) ir Aukštutinis Larsas (Šiaurės Osetija).

Darjalo tarpeklis Rufino Sudkovskio piešinyje (1884 m.)
Senovės geografai Darjalo tarpeklį vadino „Kaukazo vartais", „Alanų vartais" arba „Sarmatų vartais".

Gruzijos pusėje stovi Darjalo vienuolynas, yra pilies griuvėsiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 129


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Darjalo tarpeklis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
7,63×25 mm Mauser šovinys
**7,63×25 mm Mauser**, kitaip dar *.30 Mauser Automatic* – originalus armijos pistoleto *Mauser C96* šovinys. Šovinys lizde paprastai remiasi tūtelės pečiais.[1] Šovinys sukurtas perdarius 1893 m. šovinį 7,65×25 mm Borchardt, vienintelį tuo metu gamintą pavykusį savitaisių pistoletų šovinį. 7,63 mm Mauser kartais painioja su vėlesniu šoviniu 7,65×21 mm Parabellum (kitaip *.30 Luger*), kuris irgi buteliškos formos.

7,63 mm Mauser šovinys tapo pagrindu kuriant pirmąjį tarybinį pistoletų šovinį 7,62x25 mm Tokarev, kuris buvo priimtas ginkluotėn ir iki šiol naudojamas. Abiejų šių šovinių tūtelės beveik identiškos, tačiau šovinys 7,62 mm Tokarev turi galingesnį parako užtaisą, todėl netinka C96 pistoletams ir kitiems ginklams, naudojantiems 7,63 mm Mauser šovinį. Tačiau 7,63 mm Mauser šovinys tinka ginklams, naudojantiems 7,62 mm Tokarev šovinius. Tai buvo aktualu Antrojo pasaulinio karo metais, kai vokiečiai, pvz. trofėjiniams tarybiniams pistoletams kulkosvaidžiams PPŠ-41 naudojo 7,63 mm Mauser šovinius.

7,63 mm Mauser šovinius naudojo šie ginklai:

* pistoletai Mauser C96 ir jo variantai bei kopijos,
* Astra Model 900 ir jo variantai,
* kai kurie iki Antrojo pasaulinio karo sukurti pistoletai kulkosvaidžiai, pvz. šveicarų MP 18 (eksportuotas į Kiniją ir Japoniją)[2] ir kompanijos Schweizerische Industrie Gesellschaft MKMO.

Žiemos karo ir Antrojo pasaulinio karo metais šiuos šovinius Suomijos ir Vokietijos kariuomenės naudojo trofėjiniuose tarybiniuose ginkluose.
Pagal Suomijos karinius archyvus Suomijos armija kompanijoje Fabrique Nationale de Herstal buvo užsakiusi milijoną šovinių 7,63 mm Mauser.[3]

Šovinius 7,63 mm Mauser iki šiol gamina kompanijos Fiocchi, Sellier & Bellot ir Prvi Partizan.


|
|  |
| Tipas | Pistoleto šovinys |
| Kilmės šalis |  Vokietijos imperija |
| Šovinys pirmtakas | 7,65×25 mm Borchardt |
| Konstruktoriai | *Deutsche Waffen und Munitionsfabriken* |
| Sukurtas | 1896 m. |
| Gamybos metai | nuo 1896 m. iki dabar |
| Kulkos masė | 5,51 g |
| Tūtelės masė | 10,5 g |
| Tūtelės forma | beatbrailė, buteliška |
| Kulkos skersmuo | 7,86 mm |
| Kaklelio skersmuo | 8,46 mm |
| Peties skersmuo | 9,6 mm |
| Pagrindo skersmuo | 9,86 mm |
| Dugnelio skersmuo | 9,98 mm |
| Tūtelės ilgis | 25,15 mm |
| Visas ilgis | 34,8 mm |
| Parako masė | 0,52 g |
| Pradinis kulkos greitis | 430 m/s |
| Kulkos energija | 510 J |

Nuorodos
--------

1. ↑  Wilson, R. K. *Textbook of Automatic Pistols*, p.247. Plantersville, SC: Small Arms Technical Publishing Company, 1943.
2. ↑  Finnish Army History 1918–1945 Machine Pistols Pt. 1
3. ↑  Finnish Army History 1918–1945
| **Lotte Goslar** |
| --- |
|  |
| L. Goslar Prahos Laisvajame teatre 1935 m. |
| Gimė | 1907 m. vasario 27 d.Dresdenas, Vokietija |
| Mirė | 1997 m. spalio 16 d. (90 metų)Greit Baringtonas, JAV |
|  |
| Veikla | šokėja |

**Lotė Goslar** (vok. *Lotte Goslar*, 1907 m.vasario 27 d. Dresdenas, Vokietija – 1997 m. spalio 16 d. Greit Baringtonas, JAV) – vokiečių ir amerikiečių šokėja.

Biografija
----------

Dresdene gimusi L. Goslar buvo kilusi iš bankininkų šeimos ir nuo mažens siekė šokėjos karjeros. Ji mokėsi pas M. Vigman ir G. Paluką. L. Goslar debiutavo Berlyne. Netrukus ji sukūrė savo ekspresionistinio šokio stilių. 1933 m. L. Goslar paliko Vokietiją ir prisijungė prie Erikos Man kabareto „Die Pfeffermühle" („Pipirų Malūnas").

L. Gosler su kabaretu gastroliavo po Europą ir sulaukė sėkmės Prahos Laisvajame teatre. Vėlyvą 1936 m. rudenį su grupe išvyko į JAV, kad 1937 m. pradžioje čia imtų dirbti su „The Peppermill" (angliškas kabareto „Die Pfeffermühle" pavadinimas), tačiau kabaretas JAV nesulaukė sėkmės. Kadangi L. Gosler bjaurėjosi naciais, liko gyventi JAV.

L. Goslar pasirodydavo naktiniuose klubuose, 1943 m. išvyko į Holivudą ir čia įkūrė savo trupę, su kuria surengė daugybę turų po JAV, o vėliau ir Europą. Nuo 8-ojo dešimtmečio pabaigos ji ne kartą šoko Vokietijoje.

Kaip choreografė, ji sukūrė hibridinę šokio ir pantomimos formą. L. Goslar parengė pasirodymus „Tik žmonėms" (1954) ir „Klounai bei kiti kvailiai" (1966). Ji taip pat dirbo šokių instruktore, be kitų, mokė Merlin Monro ir Gaverį Čempioną. 1987 m. L. Goslar pasirodė Rozos fon Prauheim filme „Dolė, Lotė ir Marija" („Dolly, Lotte and Maria").

Savo, kaip artistės ir šokėjos, palikimą ji paskyrė Kelno vokiečių šokių archyvui (vok. *Deutsches Tanzarchiv Köln*) ir Niujorko viešosios bibliotekos Džeromo Robinso šokių skyriui.

Sulaukusi 90 metų, L. Goslar mirė Greit Baringtone, Masačusetse.

Išnašos
-------

1. ↑  Lotte Goslar, Getty Image. Nuoroda tikrinta 2023-02-17
2. ↑  Lotte Goslar, Oxford References. Nuoroda tikrinta 2023-02-17
3. ↑  Lotte Goslar’s papers, archives.nypl.org. Nuoroda tikrinta 2023-02-17
4. ↑  Lotte Goslar, Deutsches Tanzarchiv Köln. Nuoroda tikrinta 2023-02-17
5. ↑  Lotte Goslar, thefreelibrary.com. Nuoroda tikrinta 2023-02-17
6. ↑  Obituary on the New York Times. Nuoroda tikrinta 2023-02-17
Troskų pilis
Koordinatės: 50°30′58.5″ š. pl. 15°13′51″ r. ilg.﻿ / ﻿50.516250°š. pl. 15.23083°r. ilg.﻿ / 50.516250; 15.23083
**Troskų pilis** (ček. *hrad Trosky*) – pilis, kurios griuvėsiai yra apie 10 km į pietus nuo Semilų (Libereco kraštas, Čekija). Tai viena žinomiausių Čekijos pilių, pastatyta ant dviejų bazaltinių vulkaninių kamščių viršūnių. Ant žemesnės viršūnės (47 m) stovi dviejų aukštų statinys, vadinamas *Baba* ('senė, boba'), o ant aukštesniosios (57 m) – keturių aukštų statinys, vadinamas *Panna* ('Mergaitė'). Ši pilis yra vienas traukos objektų krašte, kuris vadinasi Čekijos Rojus.

Istorija
--------

Troskų pilies bokšto *Panna* vaizdas
Pilį XIV a. antroje pusėje pastatė Čenekas Vartenbergas. Buvo pastatyti du bokštai, po vieną ant kiekvienos viršūnės. Tarp bokštų buvo pastatyti gyvenamieji ir ūkiniai pastatai. Pastatų kompleksą gynė trys gynybinių sienų žiedai.

Po Čeneko mirties pilies savininku tapo karalius Vaclavas IV, iš kurio pilį įsigijo Ota Bergovas. Nors Ota Jaunesnysis Troskietis buvo karštas katalikas, tačiau jis surengė vienuolyno Opatovicėse antpuolį. Iš vienuolyno pagrobė garsias jo vertybes, kurias, pagal pasakojimus, paslėpė Troskų pilyje. Mano, kad slėptuvė buvo kamera rūsyje, kurią užvožė didžiuliu akmens luitu. To luito niekas negalėjo pakelti, o vėliau jį uždengė akmenų nuobiros, ir lobis liko nebeprieinamas.

Husitų karų metu Troskų pilis buvo prokatalikiškų jėgų centras. Manoma, kad Troskų pilies niekada nebuvo užėmę nei husitai, nei kiti priešai.
1424 m. pilį buvo apsiautę taboritai, vadovaujami Jano Kraloveco. 1428 m. pilis po didelio gaisro sugriuvo.

1438 m. pilyje įsikūrė riteris plėšikas Kryštofas Šofas iš Helfenburgo bei jo kompanionas Švejkaras, plėšę aplinkinių vietovių gyventojus. Vėliau dviejų Lužicos Lygos miestų – Zhorželeco (dabar Gerlicas Vokietijoje) ir Žitavio (dabar Citau Vokietijoje), – gyventojai susivienijo, kad juos sugautų.

1444 m. Troskų pilį savo rezidencija padarė Margareta Bergova, buvusio savininko Otos Bergovo našlė. 1468–1497 m. pilies savininku buvo Vilhelmas fon Hasenburgas. Po jo pilies savininkai buvo dar kelios kilmingųjų giminės. 1648 m. Trisdešimtmečio karo metu, Imperatoriškoji armija pilį visiškai sudegino, liko tik griuvėsiai.

XIX a. vėl imta domėtis pilimi. Buvo nutarta įrengti laiptus, vedančius prie Panos bokšto. 1841–1843 m. buvo pradėti darbai, kurie liko nepabaigti.

Troskų pilies panorama.

Kalbinės sąsajos
----------------

Žodis trosky reiškia čekų kalboje griuvėsiai. 


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Troskų pilis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

1. 1 2 3  Tomáš Ehrenberger, *The 88 Most Beautiful Castles*, pg. 133, Kartografie Praha a.s. ISBN 80-7011-745-1
2. ↑  Sabine Baring-Gould, *Cliff Castles and Cave Dwellings of Europe*, 1921, p. 139
3. ↑  Petr David, Vladimír Soukup, Lubomír Čech, *Wonders of Bohemia, Moravia and Silesia*, pg. 57, Euromedia Group (2004), ISBN 978-80-242-2455-8
**Lotynų Amerikos popmuzika** (isp. *pop latino*) – popmuzikos stilius, susiklostęs Lotynų Amerikoje bei lotynoamerikiečių diasporoje (daugiausia Jungtinėse Amerikos Valstijose). Išpopuliarėjo XX a. devintajame-dešimtajame dešimtmečiuose.

Viena šio stiliaus ištakų – teksasietiška muzika (*tejano*), kurioje pirmiausia iš Lotynų Amerikos muzikos pradėti naudoti sintezatoriai, pradėta orientuotis į miesčionišką auditoriją. Be to, Niujorke ir Majamyje devintajame dešimtmetyje suklestėjo klubinė lotynoamerikietiška muzika – išlaikyta tradicinė lotynoamerikietiška ritmika, tačiau muzika aranžuota sintezatoriais, būgnų aparatais. Iš to susiformavo Lotynų Amerikos popmuzika, kuri išlaikė tradicinius ritmus, bet jos melodika buvo pagrįsta daugiau tuo metu paplitusia popmuzika.

Viena pirmųjų šio stiliaus atlikėjų laikoma Glorija Estefan, kuri sulaukė pasisekimo atlikdama ne klubinės stilistikos šokių muzikos hitus. Dešimtajame dešimtmetyje išryškėjo tendencija susilieti lotynoamerikietiškai šokių muzikai bei baladėms (suaugusiųjų muzikai). Nors dauguma šio stiliaus atlikėjų dainavo ispaniškai ir savo muziką skyrė daugiausia ispanakalbei auditorijai, tačiau šios muzikos panašumas su angliška popmuzika leido Lotynų Amerikos popmuzikai išpopuliarėti ne tik ispanakalbiuose kraštuose (atlikėjai dažnai įrašinėdavo ir angliškas savo dainų versijas). Ypač šią muziką JAV išpopuliarino tokie atlikėjai kaip Rikis Martinas ir Dženifer Lopes. XXI a. pr. šis stilius išpopuliarėjo ir Europoje („Aventura" kūrinys *Obsesión* 2002 m. pasiekė didžiausio populiarumo Prancūzijoje, Italijoje, Vokietijoje). Kitur Lotynų Amerikos popmuzikos ištakos nukeliamos į XX a. septintąjį dešimtmetį, kai JAV pradėjo populiarėti samba, arba į aštuntąjį dešimtmetį, kai Chulijus Iglesijasas bei Robertas Karlosas išpopuliarino romantinės baladės lotynoamerikietiškais ritmais žanrą.

Tarp žymiausių Lotynų Amerikos popmuzikos atlikėjų minimi „Santana", Glorija Estefan, Luisas Migelis, „Kaoma", Selena, Karlosas Vivesas, Rikis Martinas, Dženifer Lopes, Selija Krus, „Aventura", Chuanesas, Chulieta Venegas, Šakira, Markas Entonis, Enrikė Iglesijasas, Ch. Balvinas ir kt.

Susiję
------

* Lotynų Amerikos muzika

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Latin Pop, *allmusic.com*
2. 1 2  50 Greatest Latin Pop Songs, *rollingstone.com*
3. ↑  A Comprehensive List of the Essential Latin Music Genres, *liveabout.com*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Klasikinė majų kalba |
| Kalbama | nėra |
| Kalbančiųjų skaičius | mirusi |
| Kilmė | Majų Vakarų atšaka  Čolų kalbos |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | nėra |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-3 | emy |

**Hieroglifinė majų kalba**, dar vadinama **klasikine majų kalba** – mirusi kalba, kuria kalbėta I mūsų eros tūkstantmentyje (t. y. Klasikiniu laikotarpiu), Mezoamerikos Majos regione, ir kuria palikta dugybė įrašų hieroglifiniu majų raštu.

Majų kalbų klasifikacija. Klasikinė majų kalba schemoje vadinama „Cho'l proper"
Lingvistinėje klasifikacijoje ši kalba priklauso majų kalbų vakarų pošakiui, čolų kalbų šakai, kuomet nuo šios I tūkst. pr. m. e. viduryje atsiskyrė celtalinės kalbos. Klasikinės majų kalbos tiesioginė palikuonė yra **čolti kalba** (irgi mirusi). Iš gyvųjų kalbų jai artimiausios palikuonės yra čorti kalba, čolų kalba ir čontalų kalba.

Raštas
------

*Pagrindinis straipsnis – Majų raštas*.
Klasikinė majų kalba yra labai gerai dokumentuota, nes ja palikta daug įrašų vadinamuoju majų raštu. Kadangi šis raštas leido perteikti gramatines kategorijas (galūnes, priešdėlius), kalbos sistemą galima atkurti gana tiksliai.

Fonetika
--------

Klasikinė majų kalba turėjo 21 priebalsį, tarp kurių gerkliniai priebalsiai žymimi '.

Priebalsių sąrašas yra: ', P, T, K, P', T', K', B', TZ, CH, TZ', CH', S, X, J, H, L, M, N, W, Y.

Balsių yra 5 (A, E, I, O, U), bet jie gali įgauti ir papildomų bruožų, t. y. tapti ilgaisiais (AA), gerkliniais (A') ar reartikuliuotais gerkliniais (A'A). Šios balsių savybės rašte nėra atspindimos, bet gali būti atkurtos mokslininkų.

Gramatika
---------

Glifas K’A’-yi-u-?-SAK-IK’, kuriame ženklai „yi", „u" reiškia gramatines kategorijas
Majų kalbai, kaip ir moderniosioms majų kalboms, būdinga sakinio struktūra yra tarinys – papildinys – veiksnys (VOS), kas labai neįprasta indoeuropietiškoms kalboms (čia dažniausiai paplitusi struktūra yra veiksnys – tarinys – papildinys). Laiko nuoroda (data) eina prieš šią konstrukciją.

Veiksmažodis (jų dabartiniams mokslininkams žinoma apie 100) gali būti asmenuojamas ir kaitomas veikslais, rūšimis. Asmenį parodo atitinkamas priešdėlis ar priesaga. Dažniausiai pasitaikantis yra trečiojo asmens priešdėlis *u*. Kalbai būdinga ypač sudėtinga rūšių sistema, mat be įprastinių veikiamosios ir neveikiamosios rūšies čia dar naudojamos ir kitokios rūšys. Pavyzdžiui, žodis „tzutz" („pabaigti") gali būti kaitomas taip:

* Utzutzu’w – jis jį pabaigė
* Tzuhtzaj – jis buvo pabaigtas
* Tzutzuuy – jis pasibaigė
* Tzutzuuw – jis pabaigė
* Tzutzuul – baigėsi

Daiktavardis nekaitomas nei linksniais, nei giminėmis.

Nuorodos
--------

* emy Duomenys apie kodu „emy" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
* emy Linguist kalbos kodo „emy" informacija (angl. *The Linguist List: Information by code: „emy"*)
* emy MultiTree kalbos kodo „emy" informacija (angl. *MultiTree: A Digital Library of Language Relationships: Information by code: „emy"*)
| Tromeno ugnikalnis |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Argentinos vėliava Argentina |
|  |
| Aukštis | 3978 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius | holocenas |
|  |
| Aktyvumas | užgesęs |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 1822 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 37°08′0″ p. pl. 70°02′0″ v. ilg.﻿ / ﻿37.13333°š. pl. 70.03333°r. ilg.﻿ / 37.13333; 70.03333Koordinatės: 37°08′0″ p. pl. 70°02′0″ v. ilg.﻿ / ﻿37.13333°š. pl. 70.03333°r. ilg.﻿ / 37.13333; 70.03333 |

**Tromeno ugnikalnis** (isp. *Volcán Tromen*) – užgesęs ugnikalnis (stratovulkanas) Argentinoje, Neukeno provincijoje, Andų priekalnėse, į pietvakarius nuo Buta Rankilio. Aukštis – 3978 m. Ugnikalnio pašlaitėje, 2100 m aukštyje telkšo Tromeno lagūna (plotas 4 km²). Viršūnėje yra dvi persikertančios kalderos, kurių plotis 3,5 km.

Paskutinis, istorijoje fiksuotas, Tromeno išsiveržimas įvyko 1822 m.

Kalno pavadinimas mapudungunų kalba reiškia „minkštimas". Kitas kalno pavadinimas yra Pun Mahuida, kuris reiškia „tamsus, debesuotas kalnas".

Nuorodos
--------

* Tromen Archyvuota kopija 2020-11-14 iš Wayback Machine projekto. Global Volcanism Program
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
|  |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant: Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė**  |
| Moterų paralimpinis akademinis irklavimas |
| Paralimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2021 Tokijas | PR3 Mix4+ |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2017 Sarasota | PR3 Mix4+ |
| **Auksas** | 2019 Otensheimas | PR3 Mix4+ |

 ***MBE* Giedrė Rakauskaitė** (g. 1991 m. birželio 13 d. Kaune, Lietuvoje) – lietuvių paralimpinė akademinio irklavimo sportininkė, kuri tarptautinėse varžybose atstovauja Jungtinės Karalystės nacionalinę rinktinę.

Biografija
----------

2017 m. Rakauskaitė pirmą kartą tapo pasaulio čempione. 2019 m. pasaulio akademinio irklavimo čempionate iškovotas antrasis pasaulio čempionatų aukso medalis ir pakvietimas į paralimpines žaidynes.

2021 m. Tokijos paralimpiados aukso medalininkė. 2022 m. už nuopelnus Jungtinės Karalystės sportui sportininkei įteiktas Britanijos imperijos ordinas.

2022 m. Europos akademinio irklavimo čempionate iškovotas aukso medalis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Tokyo Paralympics: GB win PR3 mixed coxed four rowing gold". *BBC Sport*. Nuoroda tikrinta 10 August 2022.
2. ↑  „New Year Honours 2022: Jason Kenny receives a knighthood and Laura Kenny made a dame". *BBC Sport*. 31 December 2021.