recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Kalkakmenio karjeras Norvegijoje
**Kalkės** – karbonatinių žaliavų degimo ir tolesnio perdirbimo produktai, turintys daug kalcio oksido arba kalcio hidroksido. Plačiausiai naudojamos statybinės kalkės – svarbi rišamoji medžiaga.

Buityje pasitaikančios kalkės – nuoviros, kurios yra kieto vandens pasekmė: vandenyje esantys tirpūs kalcio ir magnio hidrokarbonatai kaitinami skyla į vandenį, anglies dioksidą ir netirpius karbonatus, kuriuos iš buitinių prietaisų galima lengvai pašalinti acto, citrinos, arba dvikarboninėmis (chelatuojančiomis) rūgštimis.

Istorija
--------

Kalkės - viena iš svarbiausių rišamųjų medžiagų - pradėta naudoti dar Antikos laikais, jos iš esmės mažai pakitusia technologija, naudojamos ir šiandien.

### Lietuvoje

Lietuvoje kalkės žinomos nuo XIII a. – kai medinės pilys pradėjo neatlaikyti priešų atakų, pradėtos gaminti plytos. Į monolitą jos buvo jungiamos kalkių skiediniu, į kurį buvo dedama susmulkinto degto molio, kapotų šerių, žvyro ar smulkios plytų skaldos[1].

Kalkės buvo degamos lauko krosnyse. Kaip rodo Lietuvos pilių tyrinėjimai , jau XIV a. akmenims ir plytoms surišti plačiai buvo naudojami kalkių skiediniai.

Gamyba
------

Gaminama iš karbonatinių klinčių ir kreidos, kurią sudaro kalcito (CaCO3) mineralas, arba iš dolomitizuotų klinčių ir dolomitų. Lietuvoje kalkės gaminamos iš karbonatinių uolienų, kuriose molio priemaišos sudaro ne daugiau kaip 8%[2].

Išdegtų karbonatinių uolienų produktas – laisvas CaO ir MgO, dalis nesuskilusios uolienos ir iš priemaišų (molio, smėlio) susidarę junginiai – kalcio silikatai, aliuminatai ir feritai. Iš negesintų gabalinių kalkių, sumalus jas, gaunamos miltelių pavidalo kalkės.

Gabalinės kalkės gali būti malamos arba gesinamos ribotu vandens kiekiu (60–80 proc.). Tada gaunamos gesintos hidratinės kalkės. Gesintas hidratines kalkes daugiausia sudaro Ca (OH)2, Mg (OH)2.

### Klinčių gavyba

Akmenės krašte slūgso dideli klinčių, tinkamų kalkių gamybai, klodai, susiformavę prieš 300 mln. metų Permo geologiniu Žemės formavimosi periodu. Turima kalkių gamybos technologija Akmenėje leidžia gaminti aukštos kokybės kalkes.

Įvairovė
--------

* Gesintos kalkės – tai kalcio hidroksidas.
* Negesintos kalkės – tai kalcio oksidas.
* Kalcio ir magnio oksidų mišinys – cementas.

Panaudojimas
------------

* Kalkinių skiedinių, silikatinių autoklavinių dirbinių gamybai
* Patalpoms, medeliams dezinfekuoti ir baltinti, dirvoms kalkinti, valymo įrenginių vandeniui ir dumblui neutralizuoti, kovoti su patogeninėmis bakterijomis, kvapų prevencijai ir kt.
* Dūmams nusierinti
* Dirvos nurūgštinimui, kaulavaisinių vaismedžių tręšimui
* Rapsų perdirbimo technologijoms
* Gruntui stabilizuoti statant kelius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kalkės – laiko patikrinta statybinė medžiaga
2. ↑  Kalkės
| **Abe Rich** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1926 m. liepos 21 d.Kaunas, Lietuva |
| Mirė | 2008 m. lapkričio 25 d. (82 metai)Majamis, JAV |
|  |
| Veikla | verslininkas |

**Abe Rich** (1926 m. liepos 21 d. Kaune – 2008 m. lapkričio 25 d. Majamyje, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV verslininkas, žinomas kaip vienas iš žymiausių biliardo lazdų gamintojų.

Biografija
----------

Gimė 1926 m. liepos 21 d. Kaune, kaip Abraham Rutzisky. Tėvas Chaim Rutzisky buvo butelių medinių kamščių gamintojas. Naciams okupavus Lietuvą buvo uždarytas į Kauno getą, kur su broliu gamino žaislus ir šachmatų figūras. Po kiek laiko buvo išsiųstas į Dachau koncentracijos stovyklą. Po karo 1948 m. emigravo į Izraelį, kur dirbo kelių statybose. 1960 m. emigravo į JAV. 1962-1965 m. dirbo pusbrolio *Rich Q* įmonėje Niujorke. 1965 m. su broliu patys atidarė savo lazdų gaminimo įmonę *Florida Cues* Majamyje. 1973 m. atidarė savo individualią įmonę *Star Cues*. Jo pagamintomis lazdomis žaidė vienas geriausių XX a. antros pusės biliardo žaidėjų Willie Mosconi. Gamindamas lazdas naudojo įvairią egzotišką medieną, ją ilgai džiovindavo. Mirė 2008 m. lapkričio 25 d. Majamyje.

* 1975 m. savo parduotuvėje1975 m. savo parduotuvėje

Nuorodos
--------

* Biografija (ang.)
* Nekrologas (ang.)
| **Maharalas iš Prahos** |
| --- |
|  |
| Paminklas pačiame Prahos centre |
| Visas vardas | Juda Levas ben Becalelis |
| Gimė | Tarp 1512 ir 1526 m.Poznanė, Lenkijos Karalystė |
| Mirė | 1609 m. rugsėjo 17 d.Praha, Bohemijos Karalystė, Šventoji Romos Imperija |
| Palaidotas (-a) | Prahos senosios žydų kapinės |
|  |
| Veikla | rabinas, filosofas, mistikas, astronomas |
| Parašas |
|  |

**Maharalas iš Prahos** (hebr. ‏מהר״ל מפראג‏‎), dar vadinamas **Maharalu**, **Rabinu Levu**, tikras vardas – **Juda Levas ben Becalelis** (hebr. ‏ יהודה ליווא בן בצלאל‏‎; tarp 1512 ir 1526 m. – 1609 m. rugsėjo 17 d. – žymus Talmudo tyrinėtojas, žydų mistikas, matematikas, astronomas ir filosofas. Buvo vyriausiuoju rabinu Mikulovo mieste Moravijoje (1553–1573 m.), Poznanėje (1584–1588 m.) ir Prahoje (1588–1591 m. ir 1597–1609 m.)

Levas rašė apie žydų filosofiją ir žydų mistiką. Savo žymiausiame veikale *Gur Aryeh al HaTorah*, pirmoje savo penkių tomų knygoje (superkomentare), parašytoje būnant 66 m. amžiaus, komentavo Rašio Toros komentarą. Buvo susitikęs su imperatoriumi Rudolfu II, bendravo su Tychu Brache. Taip pat išlikusi vėlesnė legenda, kad jis iš molio sukūręs dirbtinį žmogų Prahos Golemą.

Manoma, kad žymus litvakas Davidas Kacenelenbogenas buvo Rabino Levo giminaitis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bohemija, kaip katalikiška valstybė, Grigaliaus kalendorių pradėjo naudoti 1584 m. Pagal Julijaus kalendorių tai buvo rugsėjo 7 d. Liudininkų teigimu, ant antkapio nurodyta ši mirties diena – ketvirtadienis, 5369 m. Elulo 18 d.
2. ↑  Solomon Grayzel, *A History of the Jews*, *The Jewish Publication Society of America*, Filadelfija, 1968 m. 484–485 psl.
3. ↑  Solomon Grayzel, *A History of the Jews*, *The Jewish Publication Society of America*, Filadelfija, 1968 m. 485 psl.
| Revūcasvk. *Revúca* |
| --- |
| *Redūvos dvaras* |
|  |
| 

RevūcaRevūca

48°40′59″ š. pl. 20°6′48″ r. ilg.﻿ / ﻿48.68306°š. pl. 20.11333°r. ilg.﻿ / 48.68306; 20.11333﻿ (Revūca)Koordinatės: 48°40′59″ š. pl. 20°6′48″ r. ilg.﻿ / ﻿48.68306°š. pl. 20.11333°r. ilg.﻿ / 48.68306; 20.11333﻿ (Revūca) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Slovakijos vėliava Slovakija |
| **Kraštas** | Banska Bistricos kraštas |
| **Apygarda** | Revūcos apygarda |
|  |
| **Meras** | Eva Cireňová |
|  |
| **Gyventojų** (2015 m.) | 12 466  |
| **Plotas** | 38,87 km² |
| **Tankumas** (2015 m.) | 321 žm./km² |
| **Altitudė** | 318 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 050 01 |
| **Tinklalapis** | www.revuca.sk |
|  **Vikiteka** | Revūca |

**Revūca** (svk. *Revúca*, prieš tai *Veľká Revúca*; vok. *Groß-Rauschenbach*; veng. *Nagyrőce*) – miestelis Banskos Bistricos krašte, vidurio Slovakijoje. Revūcos apygardos administracinis centras. 12 466 gyventojai (2015 m. duomenys).

Istorija
--------

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1357 m. Geležies pramonė buvo išvystyta prieš daugiau nei 500 metų. XIX a. antroje pusėje miestelis tapo slovakų atgimimo centru. 1862 m. atidaryta pirmoji vidurinė mokykla slovakų kalba, bet 1874 m. uždaryta vengrų valdžios. Mokykla bei pats pastatas su istorine ekspozicija ir naujasis pastatas – valstybinės reikšmės kultūros paminklai. Per trumpą mokyklos gyvavimo laikotarpį į Revūcą atvyko gyventi rašytojai bei politikai, tokie kaip: Štefan Marko Daxner, Ján Francisci, Július Botto, Samuel Ormis, August Horislav Škultéty, Ivan Branislav Zoch, kt.

Miestų partnerystė
------------------

* Lenkija Lendzinos, Lenkija
* Vengrija Kazincbarcika, Vengrija
* Čekija Litovelas, Čekija
* Šveicarija Usteris, Šveicarija

Galerija
--------

* Pirmoji slovakiška mokyklaPirmoji slovakiška mokykla
* Traukinių stotisTraukinių stotis
| ***Naktinis traukinys į Milaną*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Il criminale |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Marcello Baldi |
| Scenaristas (-ai) | Marcello BaldiElio Bartolini |
| Vaidina | Jack Palance  Yvonne Furneaux  Andrea Chechi  Tino Di Carlo  Fanfulla |
| Metai | 1962 |
| Žanras | trileris |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Naktinis traukinys į Milaną** (it. *Il criminale*) – 1962 m. Italijoje sukurtas trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jack Palance – Baueris / Šneideris
* Yvonne Furneaux – Anžela
* Tina Di Carlo – Bauerio / Šneiderio motina
* Andrea Checchi
* Fanfulla
* Salvo Randone

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Naktiniame traukinyje, vykstančiame į Milaną, keletas žmonių tarp keleivių atpažįsta buvusį nacių gydytoją Šneiderį, išvengusį atpildo už savo veiksmus karo belaisvių stovykloje. Pradžioje Baueris neigia esąs Šneideris, tačiau galiausiai pamėginus jį sulaikyti, pasipriešina ginklu. Vienoje iš tarpinių stočių jis sužeidžiamas, tačiau paima įkaitę ir reikalauja, kad traukinys toliau vyktų į Milaną. Šneiderį mėgina atkalbėti, nes ten jo laukia gausios policijos pajėgos, tačiau šis atkakliai veržiasi ten, nes stotyje jo laukia 20 metų nematyta motina.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Roberto Chiti; Roberto Poppi; Enrico Lancia; Mario Pecorari (1991). *Dizionario del cinema italiano. I film*. Gremese Editore, 1992. ISBN 8876055932.
| **Mila caespitosa** |
| --- |
| Kupstinė milė (*Mila caespitosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Gvazdikažiedžiai  *( Caryophyllidae)* |
| Šeima: | Kaktusiniai  *( Cactaceae)* |
| Gentis: | Milė  *( Mila)* |
| Rūšis: | Kupstinė milė  *( Mila caespitosa)* |

 |
| Binomas |
| ***Mila caespitosa***Britton & Rose, 1922 |

**Kupstinė milė** (*Mila caespitosa*) – kaktusinių (*Cactaceae*) šeimos, monotipinės **milės** (*Mila*) genties augalų rūšis.

Augalas tankiakeris, su trumpais cilindriškais iki 15 cm ilgio ir 3-5 cm skersmens stiebais. Areolės išsidėsčiusios tankiai. Iš jų auga apie 20 kraštinių ir 1-3 centriniai dygliai. Žiedai geltoni, kartais rausvi. Po apdulkinimo išauga gelsvai žalios, mėsingos uogos.

Auga Peru centrinėje dalyje. Rūšis labai varijuojanti, todėl anksčiau buvo išskirta net 13 skirtingų rūšių.

Nuorodos
--------

* Cactiguide.com Genus: *Mila*

Kupstinė milė (*Mila caespitosa*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Reinaldas Binjonėisp. *Reynaldo Benito Antonio Bignone Ramayón*** |
| --- |
|  |
| generolas Reinaldas Bignonė |
| Gimė | 1928 m. sausio 21 d.Moronas, Buenos Airių provincija |
| Mirė | 2018 m. kovo 7 d. (90 metų)Buenos Airės |
|  |
| Veikla | Argentinos generolas ir prezidentas |
|  |
|  **Vikiteka** | Reynaldo Bignone |

**Reinaldas Binjonė** (isp. *Reynaldo Benito Antonio Bignone Ramayón*; 1928 m. sausio 21 d. – m. 2018 m. kovo 7 d.) – buvęs Argentinos generolas ir *de facto* šalies prezidentas (1982 m. liepos 1 d. – 1983 m. gruodžio 10 d.).

Binjonė šalies vadovu tapo pasitraukus Leopoldui Galtjeriui po pralaimėjimo Folklandų kare. Jam valdant prasidėjo demonstracijos ir protestai prieš karinę diktatūrą. Nors Binjonė stengėsi išlaikyti esamą režimą, tačiau 1983 m. buvo nuverstas. Naujuoju prezidentu tapo Raulis Alfonsinas.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Alfredo Saint-Jean** | ***de facto* Argentinos prezidentas**1982–1983 | Po to:**Raúl Alfonsín** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Rezidentūra** žvalgyboje – spec. tarnybos atstovybė užsienyje. Joje dirba bent vienas rezidentas.

"Legalios" rezidentūros
-----------------------

Tai dažniausiai oficiali užsienio santykių palaikymo įstaiga (ambasada, konsulatas), kurioje neoficialiai veikia spec. tarnybų agentai ir sėkmingai vykdoma žvalgyba.

Oficialiai tokia veikla yra draudžiama ir netoleruojama, ypač jei dangstomasi diplomatiniu statusu. Todėl neretai „diplomatai", „konsulai" yra paskelbiami *persona non grata*.

Nelegalios rezidentūros
-----------------------

Nelegalios rezidentūros įsikuria slaptai, gali veikti kitose organizacijoje, nebūtinai siunčiančios valstybės. Tokia veikla yra susijusi su didesne rizika, kadangi oficialiai nesinaudojama privilegijuotu statusu kaip būtų dipl. atstovybių atveju; be to gresia baudžiamoji atsakomybė pagal buvimo valstybės įstatymus (kai kur dar tebegalioja mirties bausmė).
**Nakties paklydėliai** – 1985 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Melodrama. Filmo trukmė – 78 min. Už Lietuvos ribų filmas buvo demonstruojamas pavadinimu „Nakties šnibždesiai" („Ночные шепоты"). Filmą pažiūrėjo apie 0,3 mln žiūrovų.

Kūrybinė grupė
--------------

* Scenarijaus autorius ir režisierius – Isaakas Fridbergas
* Operatorius – Vladimiras Nachabcevas
* Dailininkas – Michailas Malkovas
* Kompozitorius – Michailas Muromovas
* Kostiumų dailininkė – Zita Gustienė
* Garso operatorius – Romualdas Federavičius.

Vaidina
-------

* Igoris Kostolevskis – *Aleksandras*
* Ingeborga Dapkūnaitė – *Inga*
* Aleksandras Pašutinas – *milicijos leitenantas*
* taip pat Eugenija Pleškytė, Audris Chadaravičius ir kiti.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Vestuvių dieną, gruodžio 30 d. jaunasis gauna pranešimą, kad ilgai lauktą automobilį reikia atsiimti Maskvoje ir ne vėliau, nei rytoj. Jaunavedžių pora, palikusi svečius, traukiniu keliauja į Maskvą. Nusipirkę mašiną, žiemos keliais laimingi naktį važiuoja link Vilniaus. Dėl eismo įvykio kelias valandas turi praleisti milicijos kameroje, o paskui, pasibaigus benzinui, šaltyje sėdi automobilyje ir pradeda matyti vienas kito asmenines savybes, kurių nepastebėjo iki vestuvių…

Nuorodos
--------

* Filmo svetainė
Abell 1835 galaktikų spiečius, už kurio, kaip manyta, yra Abell 1835 IR1916 galaktika
**Abell 1835 IR1916** (taip pat žinoma kaip **Abell 1835**) – galaktika, kuri, kaip manyta, buvo pati tolimiausia iš visų žinomų. Visgi, vėlesni tyrimai jos egzistavimo nepatvirtino.

Šią galaktiką atrado prancūzų ir šveicarų astronomai Roseris Pelo, Johanas Ričardas, Žanas Fransua Le Bornjė, Danielis Šėreris ir Žanas Polis Kneibas, 1835 m. dirbę Europos Pietinėje observatorijoje. Galaktika nutolusi nuo Žemės ~13,2 milijardo šviesmečių, kas reikštų, kad ji matoma tokia, kokia ji buvo prieš 13,2 milijardų metų, t. y. praėjus tik 470 milijonų metų nuo Didžiojo Sprogimo. Vėlesnė duomenų analizė ir stebėjimai parodė, kad šis atstumas iki Abell 1835 IR1916 gali būti ginčytinas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Smith, Graham P.; Sand, David J.; Egami, Eiichi; Stern, Daniel; Eisenhardt, Peter R. (2006-01-10). „Optical and Infrared Nondetection of the z = 10 Galaxy behind Abell 1835". *The Astrophysical Journal* **636** (2): 575–581. Bibcode:2006ApJ...636..575S. arXiv:astro-ph/0601181. doi:10.1086/497979.
2. ↑  Weatherley, S. J.; Warren, S. J.; Babbedge, T. S. R. (2004-12-04). „Reanalysis of the spectrum of the z = 10 galaxy". *Astronomy & Astrophysics* **428** (3): L29–L32. Bibcode:2004A&A...428L..29W. arXiv:astro-ph/0407150. doi:10.1051/0004-6361:200400099.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pelėdos yra naktinai gyvūnai
**Naktiniai gyvūnai** – gyvūnai, kurie dieną miega, o naktį būna aktyvūs. Jie priešingi dieniniams gyvūnams, koks yra ir žmogus. Dar viena grupė – prietemų gyvūnai, kurie būna aktyvūs vakarais ir rytais, prieblandoje.

Naktinis gyvenimo būdas yra specializacijos atvejis – taip išvengiama dieninių plėšrūnų arba medžiojami naktimis aktyvūs gyvūnai. Dykumose naktinis ir prietemų gyvenimo būdas padeda apsisaugoti nuo perkaitimo ir vandens praradimo.

Kai kurie dieniniai gyvūnai kartais trumpam pereina prie naktinio gyvenimo būdo. Pvz. jūriniai vėžliai, kurie yra dieniniai gyvūnai, į paplūdimius dėti kiaušinių išropoja naktimis, kad apsisaugotų nuo plėšrūnų.

Naktiniai gyvūnai paprastai pasižymi sutemų rega (dažnai neturi spalvinės regos), gera klausa ir uosle. Zoologijos soduose naktinius gyvūnus kartais laiko naktį apšviečiamuose aptvaruose ar narvuose, kad jų paros ritmas pasislinktų, ir jie būtų aktyvūs dieną, kai ateina lankytojai.
**Rezonansas** (lot. *resonans*) – reiškinys, kai sistemą veikiančios jėgos kitimo dažnis sutampa su tos sistemos laisvųjų svyravimų dažniu ir dėl to sistemai perduodama daugiausiai energijos bei ryškiai padidėja priverstinių svyravimų amplitudė.

Rezonanso pasireiškimas
-----------------------

Šis reiškinys pasitaiko gana dažnai kasdieniame gyvenime. Rezonansas gali būti tiek naudingas, tiek žalingas. Naudingas jis esti tada, kai reikia padidinti svyravimų amplitudę, pavyzdžiui, specialiais vibratoriais kalant polius, ardant kelio dangą, plūkiant gruntą. Nenaudingas – mašinų, pastatų, tiltų bei kitokių įrenginių suirimo priežastis. Elektros variklių arba garo turbinų greitai besisukančios detalės gali subyrėti, jeigu bus blogai centruotos, nes dėl to jų savųjų svyravimų dažnis gali atsitiktinai sutapti su variklio ar turbinos svyravimo dažniu. Siekdami išvengti pavojingų rezonanso padarinių, konstruktoriai iš anksto apskaičiuoja mašinų bei įrenginių savąjį dažnį, kad, eksploatuojant tuos įrenginius, rezonansas nepasireikštų. Kariniams daliniams draudžiama per tiltus žygiuoti koja kojon.

Nuorodos
--------

* Rezonansas (straipsnis anglų kalba) Archyvuota kopija 2011-04-08 iš Wayback Machine projekto.
* Rezonanso imitacija
* Stiklo skaldymas rezonansu Archyvuota kopija 2007-05-21 iš Wayback Machine projekto.
| **Darja Domračevablrs. *Дар’я Уладзіміраўна Домрачава*** |
| --- |
|  |
| D. Domračevos portretas ant Baltarusijoje išleisto pašto ženklo |
| Gimė | 1986 m. rugpjūčio 3 d. (36 metai)Minskas |
| Tautybė | baltarusė |
|  |
| Veikla | biatlonininkė |
|  |
| Žinomas (-a) už | olimpinė čempionė |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Olimpinių žaidynių: 4×, 1×, 1×Pasaulio čempionatų: 2×, 4×, 1× |
|  |
|  **Vikiteka** | Darja Domračeva |

**Darja Domračeva** (g. 1986 m. rugpjūčio 3 d.) – Baltarusijos biatlonininkė, olimpinė ir pasaulio čempionė, Pasaulio taurės laimėtoja.

Biografija
----------

Darja Domračeva gimė 1986 m. rugpjūčio 3 d. Minske, Baltarusijoje (tuomet TSRS). Sportuoti pradėjo Niaganėje Rusijoje, kur buvo persikėlusi kartu su tėvais. Šiame regione buvo populiarus biatlonas dėl Chanty Mansijske esančio sporto centro. Ji parodė sportininkės galimybes aplenkdama savo amžiaus berniukus. 2004 m. ji grįžo į Baltarusiją, kur prisijungė prie vietos rinktinės. Iškart po to D. Domračeva pradėjo rodyti aukštus pasiekimus 2005 m. laimėjusi aukso medalius sprinto ir persekiojimo rungtyse pasaulio jaunių čempionate Kontiolahtyje. 2006 m. gruodį Estešunde debiutavo IBU Pasaulio taurės varžybose. Buvo treniruojama buvusio biatlonininko, vokiečio Klauso Zyberto. 2010 m. Vankuveryje iškovojo pirmąjį olimpinį medalį − bronzą 15 km individualaus starto rungtyje. Iškart po to iškovojo pirmąsias pergales Pasaulio taurės varžybose: sprinto ir persekiojimo rungtyse Kontiolahtyje. D. Domračeva dominavo 2014 m. Sočio olimpiadoje laimėdama tris aukso medalius: 15 km individualaus starto, persekiojimo ir bendro starto lenktynėse. Ji tapo pirmąja moterimi, žiemos olimpiadų istorijoje laimėjusia tris individualias rungtis vieneriose žaidynėse. Už pasiekimus apdovanota „Baltarusijos didvyrės" vardu. 2014−2015 m. sezoną D. Domračeva laimėjo IBU Pasaulio taurės varžybas, prieš tai 2012 ir 2013 m. buvusi antra.

2016 m. D. Domračeva susituokė su norvegų biatlonininku, aštuoniskart olimpiniu čempionu Ole Einoru Bjorndalenu. Porai gimė duktė Ksenija. Į slidinėjimo trasas D. Domračeva grįžo 2017 m. sausį. 2018 m. Pjongčange ji iškovojo olimpinį auksą estafetėje ir sidabrą 12,5 km bendro starto lenktynėse.

Pasiekimai
----------

Pasiekimai iki 2017−2018 m. sezono pabaigos:

* Keturiskart olimpinė čempionė:
	+ 2010 m. Vankuveris: bronza 15 km ind. starte.
	+ 2014 m. Sočis: 3 aukso medaliai: 15 km ind. starto, persekiojimo ir bendro starto lenktynėse.
	+ 2018 m. Pjongčangas: auksas estafetėje, sidabras bendro starto lenktynėse;
* Dukart pasaulio čempionė:
	+ 2008 m. Estešundas: sidabras mišrioje estafetėje;
	+ 2011 m. Chanty Mansijskas: sidabras bendrame starte ir bronza estafetėje;
	+ 2012 m. Rūpoldingas: auksas persekiojime, sidabras sprinte;
	+ 2013 m. Nove Mestas: auksas bendrame starte;
	+ 2017 m. Hochfilcenas: sidabras persekiojime;
* 2014−2015 m. sezono bendrosios įskaitos Pasaulio taurės laimėtoja;
* 29 pergalės IBU Pasaulio taurės etapuose;

Šaltiniai
---------

1. ↑  NBC Olympics Archyvuota kopija 2018-02-18 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  biathlonworld.com Archyvuota kopija 2018-02-16 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  biathlonresults.com
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Nekropolis prie Kremliaus sienos
**Nekropolis prie Kremliaus sienos** – memorialinės kapinės Maskvos Raudonojoje aikštėje. Kremliaus siena atlieka kolumbariumo funkcijas, prie sienos abipus Vladimiro Lenino mauzoliejaus yra kapavietės. Šiame nekropolyje buvo laidojami įžymūs TSRS politiniai ir kariniai vadovai, užsienio komunistai (Džonas Ridas, Senas Katajamas, Klara Cetkin ir kt.).

Nekropolio istorija
-------------------

Nekropolis pradėtas formuoti 1917 m. lapkričio mėn. kuomet Raudonojoje aikštėje dviejuose broliškuose kapuose palaidota apie 300 Kremliaus įgulos karių, žuvusių 1917 m. spalio 28 d. įvykiuose Maskvoje. 1919 m. Raudonojoje aikštėje palaidotas miręs pirmasis VCIK (Visos Rusijos centro vykdomojo komiteto) pirmininkas Jakovas Sverdlovas.

1924 m. pastatytas Lenino mauzoliejus, tapęs nekropolio centru.

Nuo XX a. trečio dešimtmečio nekropolis plėtėsi dviejų rūšių kapavietėmis:

* atskiruose kapuose karstuose buvo laidojami ypač svarbūs TSKP ir vyriausybės veikėjai;
* sienoje įmūrijamos urnos su mirusių svarbių asmenų pelenais.

Palaidotieji
------------

* Konstantinas Černenka (1911–1985)
* Semionas Budionas (1883–1973)
* Klimentas Vorošilovas (1881–1969)
* Andrejus Ždanovas (1896–1948)
* Michailas Frunzė (1885–1925)
* Jakovas Sverdlovas (1885–1919)
* Leonidas Brežnevas (1906–1982)
* Feliksas Dzeržinskis (1877–1926)
* Jurijus Andropovas (1914–1984)
* Michailas Kalininas (1875–1946)
* Josifas Stalinas (1879–1953) – karstas buvo palaidotas 1961 m. jį išnešus iš Mauzoliejaus
* Michailas Suslovas (1902–1982).

Prie kapaviečių pastatyti paminklai – skulptūriniai portretai (N. Tomskio ir kt.) darbai.

Ant sienoje įmūrytų urnų pritvirtintos memorialinės lentos, ant jų užrašytos mirusiųjų pavardės ir gyvenimo datos. Iš viso urnose palaidota 114 žmonių (t. t. rašytojas Maksimas Gorkis, Sergo Ordžonikidzė, Sergejus Kirovas, maršalas Georgijus Žukovas, Dmitrijus Ustinovas, Arvydas Pelšė, lakūnas Valerijus Čkalovas, kosmonautas Jurijus Gagarinas, akademikai Igoris Kurčiatovas, Mstislavas Keldyšas, konstruktorius Sergejus Koroliovas ir kt.). Iki 1976 m. šiame nekropolyje buvo laidojami visi mirę Tarybų Sąjungos maršalai, vėliau jie pradėti laidoti ir kitose kapinėse.

Paskutiniai šiame nekropolyje palaidoti Konstantinas Černenka (kapavietėje) ir Dmitrijus Ustinovas (sienoje).

XX a. pabaigoje nekart buvo keltas klausimas apie šio nekropolio panaikinimą dėl etinių, religinių ir politinių priežasčių.

  

  


---

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nekropolis prie Kremliaus sienos** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  *Darius Škarnulis*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Darius Škarnulis |
| Gimė | 1977 m. spalio 21 d. (44 metai)  Alytus, Lietuva |
| Atstovauja (-vo) | Lietuvos vėliava Lietuva |
|  |
| Rungtys | Sportinis ėjimas |
|  |
|  |

**Darius Škarnulis** (g. 1977 m. spalio 21 d. Alytuje) – Lietuvos lengvaatletis, ėjikas, 2008 m. Pekino olimpinių žaidynių dalyvis, 2009 m. Vilniaus maratono laimėtojas.

Biografija
----------

Darius Škarnulis gimė ir augo Alytuje. Turi brolį dvynį Donatą Škarnulį. Alytuje baigė Šaltinių vidurinę mokyklą, vėliau įstojo į tuometinę policijos akademiją. Čia įgijo bakalauro ir magistro diplomus. Šiuo metu dirba valstybės sienos apsaugos tarnyboje.

Lankyti sportinį ėjimą Darius Škarnulis kartu su broliu dvyniu pradėjo šeštoje klasėje. Pirmasis treneris Genadijus Graževičius. Savo amžiaus grupėje broliai Lietuvos ir Pabaltijos šalių čempionatuose nuolat užimdavo prizines vietas. Baigę vidurinę mokyklą jie dar bandė sportuoti, tačiau buvo sunku suderinti studijas policijos akademijoje ir sportinio ėjimo treniruotes. Teko aštuoneriems metams pasitraukti iš sporto. Į sportinį ėjimą Darius Škarnulis kartu su broliu dvyniu grįžo 2004 m. vasarą.

2006 m. tarptautinėse varžybose Čekijoje užėmė 11 vietą (20 km, 1:27:55). 2007 m. tarptautinėse varžybose Alytuje – 6 vietą (20 km, 1:27:10). 2008 m. tarptautinėse varžybose Slovakijoje – 5 vietą (3:56:58). 2008 m. dalyvavo Pekino olimpinėse žaidynėse 50 km sportinio ėjimo rungtyje, tačiau gavęs tris raudonas korteles už pažeidimus buvo diskvalifikuotas. 2009 m. Vilniaus maratono laimėtojas.

Nuorodos
--------

* Biografija ir olimpiniai rezultatai (ang.) Archyvuota kopija 2012-11-14 iš Wayback Machine projekto.;
* Vilniaus maratoną laimėjo D. Škarnulis ir V. Damašickienė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Darius Škarnulis www.alfa.lt
2. ↑  Vilniaus maratoną laimėjo D. Škarnulis ir V. Damašickienė
| **Darius Ramančionis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1971  m. vasario 23 d. (52 metai) |
|  |
| Veikla | geografas, ekologas, gamtos ir kultūros paveldo propaguotojas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis universitetas |

**Darius Ramančionis** (g. 1971 m. vasario 23 d.) – Lietuvos geografas, ekologas, aplinkosaugininkas, gamtos mokslų magistras, gamtos ir kultūros paveldo propaguotojas.

Biografija
----------

Baigė Šiaulių „Aido" vidurinę mokyklą. 1995 m. baigė geografiją ir biologiją Vilniaus pedagoginiame universitete, gamtos mokslų magistras.

Nuo 1995 m. Šiaulių miškų urėdijos vadybininkas, Kurtuvėnų regioninio parko direkcijos rekreacijos sektoriaus vadovas, direktoriaus pavaduotojas, Šiaulių universiteto lektorius. Kurtuvėnų dvaro sodybos atkūrimo ir pritaikymo viešajai turizmo infrastruktūrai projekto vadovas.

Nuo 1989 m. Lietuvos žaliųjų judėjimo narys, Šiaulių gamtos ir kultūros paveldo apsaugos klubo „Aukuras" pirmininkas, daugelio klubo organizuotų akcijų ir renginių iniciatorius, Šiaulių nevyriausybinių organizacijų konfederacijos tarybos narys. Vienas iš asociacijos „Kurtuvėnų bendruomenė" lyderių, Žemaitijos regioninės etninės kultūros globos tarybos pirmininko pavaduotojas, Lietuvių etninės kultūros draugijos narys.

Sutuoktinė Kurtuvėnų folklorinio ansamblio „Kurtuove" vadovė Edita Ramančionienė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vyriausioji rinkimų komisija Archyvuota kopija 2008-10-14 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Nelegalus darbas** – darbas, prieštaraujantis tam tikriems mokesčių, darbo įstatymams. Sutartys paprastai sudaromos žodžiu, atlyginimas išmokamas grynaisiais pinigais („į rankas", „vokeliais" ir pan.) arba kaip nors kitaip atsilyginama. Nelegalus darbas laikomas šėšėlinės rinkos reiškiniu. Nelegaliu darbu nelaikoma talka, darbas, atliekamas šeimos nario, partnerio (pvz. namų ūkyje) ir pan. jeigu tokia besitęsiančia veikla nesiekiama pelno. Kitaip tai gali būti ūkinė veikla, kuri daugelyje valstybių yra privaloma registruoti ir yra apmokestinama.

Lietuva
-------

Nelegaliu darbu laikomas darbas:

* esant LR darbo kodekso 93 straipsnyje nustatytiems darbo sutarties požymiams, dirbamas nesudarius darbo sutarties ar teisės aktų nustatyta tvarka nepranešus Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos teritoriniam skyriui apie asmenų priėmimą į darbą;
* dirbamas užsienio valstybių piliečių ir asmenų be pilietybės, nesilaikant jiems norminių teisės aktų nustatytos įsidarbinimo tvarkos (LR DK 98 str. 1 d.).

Darbdaviai ar jų įgalioti asmenys, leidę dirbti nelegalų darbą, atsako įstatymų (pvz. LR ATPK) nustatyta tvarka.
| **Nella Kačergienė-Vernickaitė** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. spalio 19 d. (87 metai)Minske |
|  |
| Veikla | Lietuvos gydytoja pediatrė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė. |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * Pasaulio moters sidabro medalis
* Pasaulio intelektualo aukso medalis (Kembridžas, Didžioji Britanija)
* Metų moters aukso medalis (JAV)
 |

**Nella Kačergienė-Vernickaitė** (g. 1935 m. spalio 19 d. Minske) – Lietuvos gydytoja pediatrė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija
----------

1950–1954 m. mokėsi Kauno felčerių ir akušerių mokykloje. 1956–1962 m. studijavo Kauno medicinos institute. 1987 m. medicinos mokslų daktarė.

Nuo 1962 m. gydytoja Prienuose, Vilniuje. 1973–1985 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto, 1985–1991 m. – Motinos ir vaiko sveikatos apsaugos instituto, 1991–2001 m. – Vilniaus universiteto Pediatrijos centro vyriausioji mokslo darbuotoja.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo sritis – fundamentiniai daugiaplaniai medicinos ir kitų sričių tyrimai, susiję su ląstelių energetinės apykaitos molekuliniais poslinkiais, žmogaus ontogenezės ląsteliniai ir molekuliniai mechanizmai, bioritmologija, biometeorologija, atmosferos chemijos teršalų įtaka žmogaus ląstelėse ir molekulėse vykstantiems procesams, jų pokyčiams. Nustatė kompleksinį aplinkos veiksnių ir atmosferos chemijos teršalų poveikio dėsningumą, sukūrė nestandartinį metodą, tausojantį žmogaus sveikatą – ligų prevenciją nuo žmogaus gemalo raidos iki mirties. Paskelbė 210 mokslinių darbų. 2 išradimų autorė. Skaitė mokslinius pranešimus JAV, Kanadoje, Kinijoje, Tunise, Europos valstybėse. Gavo tarptautinių apdovanojimų.

Bibliografija
-------------

* SOS gyvybei Žemėje: aplinkos veiksnių ir atmosferos cheminių teršalų poveikis žmogui atskirais jo ontogenezės laikotarpiais monografija, su R. Vernickaitė, 1999 m.
* Laimės kelias, prisiminimai, Eugrimas, 2006 m. ISBN 9955-682-34-5

Įvertinimas
-----------

* Pasaulio moters sidabro medalis
* Pasaulio intelektualo aukso medalis (Kembridžas, Didžioji Britanija)
* Metų moters aukso medalis (JAV)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Nella Kačergienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 111 psl.
| **Darius Pocevičius** |
| --- |
| Gimė | 1968 m. gegužės 19 d. (54 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | rašytojas, vertėjas, ekonomistas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Darius Pocevičius** (g. 1968 m. gegužės 19 d.) – Lietuvos rašytojas, publicistas, vertėjas, ekonomistas.

Biografija
----------

1985–1990 m. studijavo Vilniaus universitete (įgijo ekonomisto specialybę). 1990–1991 m. dirbo jaunesniuoju moksliniu bendradarbiu Lietuvos Mokslų akademijos Ekonomikos institute. 1991 m. buvo neetatiniu LR Seimo Sveikatos ir socialinių reikalų komisijos patarėju. 1991–1992 m. studijavo rinkodarą Frankfurto prie Maino Gėtės universitete. 1992–1994 m. studijavo Vilniaus universiteto Ekonomikos fakulteto doktorantūroje.

1993–1997 m. dirbo rinkodaros vadybininku AB „Ogmios centras". 1997–2000 m. – AB „Ogmios centras" rinkodaros skyriaus vadovas. Nuo 2000 m. – UAB „Reklamos naujienos" direktorius. Nuo 2012 m. dirba ir leidykloje „Kitos knygos".

2008 m. D. Pocevičius buvo vienas iš Laisvojo universiteto (LUNI) steigėjų. Nuo 2011 m. surengė daugiau nei 500 pažintinių kelionių po Vilnių ir jo apylinkes. Skaitė paskaitas apie Vilniaus istoriją ir reliktus Lietuvos dailės muziejuje, Lietuvos nacionaliniame muziejuje, Nacionalinėje dailės galerijoje, Vilniaus universitete, Laisvajame universitete.

Kūryba
------

Darius Pocevičius aktyviai rašė kultūrinėje spaudoje (leidiniuose „Šiaurės Atėnai", „Literatūra ir menas", „7 meno dienos", „Metai") – rašė esė, literatūros kritiką, poeziją, vertimus ir kt. 2004–2007 m. vienas iš „Castor & Pollux" pseudonimu pasivadinusių autorių, skelbusių kontraversiškai vertinamas knygų apžvalgas savaitraštyje „Šiaurės Atėnai".

2001–2003 m. buvo vienas iš festivalio „Literatūrinė sostinės žiema" rengėjų bei organizatorių, poezijos almanachų „Žiemos žodžiai" sudarytojų. Organizavo įvairias kultūrines akcijas.

Bibliografija
-------------

Istorinės studijos
* *100 istorinių Vilniaus reliktų* (2016 m.)
* *Istoriniai Vilniaus reliktai 1944–1990. I dalis* (2018 m.)

Esė, poezija
* *Vieną kartą gyveno vienas žmogus* (2003 m. esė rinkinys)
* *Rašytojų kūjis* (2007 m. literatūros kritikos rinktinė)

Vertimai
* Peter Handke. *Pranašystė: pjesė* (2006 m. iš vokiečių k.)
* Eduard Limonov. *Tai aš, Edička* (2006 m. iš rusų k.)
* Ernst Jandl. *Dairė ir kešinė: eilėraščių rinktinė* (2009 m. iš vokiečių k.)
* Eduard Limonov. *Nevykėlio dienoraštis* (2010 m. iš rusų k.)
* Aleksandr Brener, Barbara Schurz. *Ką daryti? 54 kultūrinio pasipriešinimo valdžiai technologijos vėlyvojo kapitalizmo epochoje* (2008 m. iš rusų k.)
* Boris Akunin. *Aukso skrynia* (2012 m. iš rusų k.)

Įvertinimai
-----------

* Šv. Kristoforo statulėlė (2019 m.)

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  Linas Janulevičius. „Darius Pocevičius", *Vilnijos vartai*.
2. ↑  Iškilmingai išdalyti Šv. Kristoforo apdovanojimai, *vilnius.lt*
Nekropolis Prancūzijoje
**Nekropolis** – senovinis laidojimo kompleksas; kapinynas. Nekropolių būta prie didelių gyvenviečių.

Senovės Egipte žymiausias nekropolis buvo karališkasis kapinynas su piramidėmis, šventyklomis, patalpomis, skirtomis mirusiesiems balzamuoti, administraciniais pastatais; netoli piramidžių buvo didikų mastabos. Naujosios karalystės laikotarpiu Egipte (Karalių slėnyje, Nilo dešiniajame krante, priešais Karnaką) ir kitose Artimųjų Rytų šalyse (Izraelyje, Anatolijoje, Persijoje) atsirado nekropolių uolose. Jie dažniausiai buvo netoli kulto centrų. Kartais nekropoliuose būdavo įrengiami šachtiniai kapai (Mikėnuose). Graikų (Dipilono kapinės Atėnuose), romėnų (kolumbariumas prie Apijaus kelio), etruskų (Orvjeto kapinės) nekropoliai buvo prie pagrindinių kelių, didelėse aikštėse (Izola Sakros kapinės Ostijoje), įrengiami po žeme (katakombos).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Nekropolis*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, VIII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1981. T.VIII: Moreasas-Pinturikjas, 134 psl.
| *Nekojiru-so* |
| --- |
|  |
| Žanras | Komedija, psichologinis, siurrealistinis |
| OVA |
| Režisierius | Tetsuo Sato |
| Studija | J.C.STAFF |
| Serijų sk. | 1 |
| Išleidimo data | 2001 vasario 21 |
| Trukmė | 34 min |
|

***Nekojiru-so*** (jap. ねこぢる草) dar žinoma kaip ***Cat Soup*** (liet. *Kačių sriuba*) japono Tetsuo Sato režisuotas ir J. C. Staff prodiusuotas anime OVA, išleistas 2001 metais, sutalpintas į vieną 34 minučių ilgio epizodą. Anime yra lamėjęs daug apdovanojimų, tarp kurių: „Tobulumo prizas" penktame kasmetiniame 2001 metų *Medijos meno festivalyje* (*Media Arts Festival*) bei geriausio trumpametražio filmo apdovanojimas 2001-ųjų *Fantazijos filmų festivalyje* (*Fantasia Film Festival*). Filmas dedikuotas garsiai mangakai (manga piešėjai) Nekojiru, nusižudžiusiai 1998-tais metais. Praėjus metams po mirties, jos vyras radęs senus žmonos eskizus ir idėjas nunešė į studiją, kad iš jų būtų padarytas filmas.

Pagrindiniai anime veikėjai – baltų kačių šeimyna, kurie gyvena taip, lyg būtų žmonės. Filme nėra jokių dialogų, išskyrus beprasmius čiauškėjimus bei keleta kalbos „balionėlių".

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2015-11-16 iš Wayback Machine projekto.
* Nekojiru-so (anime) enciklopedijoje Anime News Network
* Nekojiru - so IMDb duomenų bazėje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 63°30′ š. pl. 10°28′ r. ilg.﻿ / ﻿63.500°š. pl. 10.467°r. ilg.﻿ / 63.500; 10.467

Trondheimo fjordas iš Tautros salos
**Trondheimo fjordas** (norv. *Trondheimsfjorden*) – fjordas vidurio Norvegijoje, Šiaurės ir Pietų Triondelago apskrityse. Tai trečias pagal ilgį fjordas šalyje – jis įsiterpia į žemyną 130 km. Didžiausias gylis siekia 617 m (ties Agdenesu). Yra keletas salų (Juterioja, Tautra, Munkholmenas). Skaidosi į keletą atšakų: Beitstado fjordą, Oseno fjordą, Orkdalio fjordą. Pakrantės daug kur lygios, jose plyti dirbami laukai, Foseno pusiasalio pakrantės labiau kalnuotos. Įteka Gaulos, Orklos, Stjerdalio, Verdalio upės.

Svarbiausi miestai prie fjordo: Trondheimas, Stjerdalis, Levangeris, Steincheris, Orkangeris. Trondheimo fjordas labai žuvingas – čia aptikta ~90 žuvų rūšių, auga giliavandeniai koralai, pastebėti gigantiškieji kalmarai.

* Saulėlydis virš fjordoSaulėlydis virš fjordo
* Fjordas nuo Trondheimo katedros bokštoFjordas nuo Trondheimo katedros bokšto
* Tiltas per Skarsundo sąsiaurįTiltas per Skarsundo sąsiaurį

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Trondheimo fjordas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*„Portara"*, Nakso miestas
Demetros šventykla
Nakso kunigaikštystė 1265 m. (William R. Shepherd, *Historical Atlas,* 1911)
**Naksas** (gr. Νάξος) – Graikijos sala; didžiausia sala (plotas 429 km²) Kikladų salyne Egėjo jūroje. Ji buvo apgyvendinta 3000 m. pr. m. e. Tai buvo senovės Kikladų kultūros centras. Ji buvo viena pirmųjų salų, pradėjusi naudoti marmurą. 1207 m. Naksas pateko į venecijiečių valdžią ir buvo pastatyta daugybė įtvirtintų bokštų. Saloje yra daug citrinmedžių sodų bei alyvmedžių giraičių.

Salą sudaro dvi savivaldybės – Naksas ir Drymalija. Didžiausias miestas ir salos sostinė yra Hora, kartais vadinama Nakso miestu, kuriame gyvena 6533 žmonės (2001 m.). Svarbiausi kaimai yra Filoti, Apiranthos, Vivlos, Agios Arsenios, Koronos ir Glinado.

Naksas yra populiarus turizmo centras su keliais lengvai pasiekiamais griuvėsiais. Saloje yra daug paplūdimių, pvz.: Agia Anna, Agios Prokopios, Alikos, Kastraki, Mikri Vigla, Plaka ir Agios Georgios, iš kurių dauguma prie Horos. Naksas derlingiausia sala Kikladuose. Jame pakanka vandens, kai kitose regiono salose jo trūksta. Zaso kalnas (999 metrai) yra aukščiausia vietovė Kikladuose, už jo užkliuvę debesys išliedami lietų drėkina Nakso laukus. Todėl žemės ūkis svarbus, auginamos daržovės, vaisiai, galvijai, tad Naksas geriausiai gali save aprūpinti iš visų Kikladų. Sala garsi Graikijoje dėl bulvių.

Svarbūs Nakso žmonės
--------------------

* Manolis Glezos (1922–) politikas, rašytojas
* Iakovos Kambanelis (1922–) poetas, dramaturgas ir novelistas
* Nikodemas Hagioritas (1749–1809 m.), šventasis
* Petros Protopapadakis (1854–1922 m.) Graikijos ministras pirmininkas

Nuorodos
--------

* Nakso tinklalapis (anglų k.)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Naksas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

37°5′00″ š. pl. 25°28′00″ r. ilg.﻿ / ﻿37.08333°š. pl. 25.46667°r. ilg.﻿ / 37.08333; 25.46667
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

 *Kitos reikšmės – Tropas (reikšmės).*
**Tropas** – perkeltine reikšme vartojamas žodis arba posakis, pagrįstas daiktų ar reiškinių gretinimu. Tropai ryškina gretinamų daiktų, reiškinių santykius, atskleidžia naujas jų savybes. Tropai nėra griežtai suklasifikuoti. Kai kurie autoriai tropus priskiria prie retorinių figūrų.

Išskiriamos dvi svarbios tropų grupės:

* Metafora

Atmainos, pagrįstos daiktų, reiškinių panašumu:

* Personifikacija
* Prozopopėja

* Metonimija

Atmainos, pagrįstos realiomis gretinamų daiktų ar reiškinių sąsajomis:

* Antonomazija
* Sinekdocha

Kiti tropų naudojimo pavyzdžiai:

Būdingiausi:

* Epitetas
* Hiperbolė
* Katachrezė
* Litotė
* Ironija
* Oksimoronas
* Onomatopėja
* Perifrazė

Retesni:

* Alegorija
* Parabolė
* Prozopopėja
* Simbolis
* Palyginimai
* Metaforiniai epitetai

Taip pat skaitykite
-------------------

* Perkeltinė reikšmė
* Meninės priemonės

Išnašos
-------

1. ↑  Koženiauskienė, Regina. „Retorinės figūros". Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2020-12-11.
| Nekočėja*Necochea* |
| --- |
| *Viena iš gatvių temstant* |
|  |
| 

NekočėjaNekočėja

38°32′0″ p. pl. 58°45′0″ v. ilg.﻿ / ﻿38.53333°š. pl. 58.75000°r. ilg.﻿ / 38.53333; 58.75000﻿ (Nekočėja)Koordinatės: 38°32′0″ p. pl. 58°45′0″ v. ilg.﻿ / ﻿38.53333°š. pl. 58.75000°r. ilg.﻿ / 38.53333; 58.75000﻿ (Nekočėja) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Buenos Airių provincija Buenos Airių provincija |
| **Departamentas** | Nekočėjos partidas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 65 459  |
| **Altitudė** | 30 m |
|  |
| **Tinklalapis** | necochea.gov.ar |
|  **Vikiteka** | Nekočėja |

**Nekočėja** (isp. *Necochea*) – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijos pietryčiuose, į pietvakarius nuo Mar del Platos, Atlanto vandenyno pakrantėje, prie Didžiojo Kekeno upės žiočių. Partido centras. 65 tūkst. gyventojų, drauge su priemiesčiu Kekenu – 79 tūkst. Keliai į Tres Arojosą, Benito Chuaresą, Loberiją, Balkarsę, Mar del Platą, driekiasi geležinkelio atšaka.

Nekočėja – vienas svarbiausių šalies uostamiesčių. Eksportuojami daugiausia javai. Veikia vėjo jėgainių parkas. Maisto pramonė. Apylinkėse auginami javai ir kitos žemės ūkio kultūros. Turizmas taip pat svarbi ūkio šaka: turistus vilioja smėlio paplūdimiai, vandenyno pakrantės skardžiai, slenksčiai Didžiojo Kekeno upėje, „Tigro" ola, vaizdingos krantinės, „Gulbių" ežeras.

* Vakaras miesto apylinkėseVakaras miesto apylinkėse
* PaplūdimysPaplūdimys
* SkardžiaiSkardžiai

Istorija
--------

Nekočėja įkurta 1881 m. ir pavadinta generolo Mariano Necochea garbei.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| Kongakutas |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 161 km |
| **Ištakos** | Deividsono kalnai (Brukso kalnagūbris) |
| **Žiotys** | Boforto jūra |
| **Šalys** |  Jungtinės Amerikos Valstijos |

**Kongakutas** (angl. *Kongakut River*) – upė JAV, Aliaskoje, Šiaurės Nuokalnių regione.

Upė prasideda Deividsono kalnuose (Brukso kalnagūbris), esančiuose šiaurės rytinėje Aliaskos dalyje, netoliese paribio su Kanados Jukono teritorija. Kongakutas teka daugiausia į šiaurės rytus ir šiaurę. Upė teka Arkties nacionaliniu gamtos rezervatu, įteka Boforto jūron į šiaurės vakarus nuo *Demarcation Point*.

Anksčiau upei įvardinti kai kada buvo vartojamas ir Ternerio (angl. *Turner*) pavadinimas. Visgi dabar taip vadinama netoliese esanti mažesnė upė (taip nutiko, kilus painiavai dėl to, kuri upė iš pradžių turėta omenyje). Upėvardis *Kongakut* kilęs iš inupiakų vartojamo upės pavadinimo ir apytikriai reiškia „elnių (vandens) telkinys".

Išnašos
-------

1. 1 2  Orth, Donald (1967) *Dictionary of Alaska Place Names* Geological Survey professional paper, Volume 567. USGS. Government Printing Office, Washington. p. 539, 994
2. ↑  „Kongakut River". *Geographic Names Information System*. United States Geological Survey. 2000-01-01. Nuoroda tikrinta 2021-03-19.
3. 1 2  *Alaska Atlas & Gazetteer* (7th ed.). Yarmouth, Maine: DeLorme. 2010. p. 137. ISBN 978-0-89933-289-5.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Nektonas** (vok. *nekton*, iš gr. nēkton, iš gr *νηκτός, nektos* 'plaukiantis', iš gr. νήχειν, nḗkhein 'plaukti') – vandens telkinio (ežero, jūros ir pan.) aktyviai plaukiojančių gyvūnų visuma. Tai gyvūnai, kurie gali keisti vietą erdvėje naudodami savo kūno energiją, o ne tik dėl vandens judėjimo, kas būdinga planktonui.

Nektoniniai organizmai paprastai yra pakankamai stambūs, jų Reinoldso skaičius viršija 1000. Dalis planktoninių organizmų irgi gali aktyviai plaukti, bet jų Reinoldso skaičius yra mažas (0,001 to 10), labai didelę įtaką daro vandens klampumas.
  
Nemažai organizmų (pvz. medūzos, kalmarai, buriažuvės) būdami smulkūs (tuomet jiems plaukiant Reinoldso skaičius būna mažas) yra priskiriami planktonui, o pakankamai paaugę pereina į nektono kategoriją.

Žinomiausios nektono grupės:

* žuvys,
* galvakojai,
* banginiai,

taip pat – jūriniai vėžliai, jūrinės gyvatės, pingvinai.

Terminą *nektonas* 1890 m. pasiūlė *Ernst Haeckel*.

Plaukiojančių organizmų plaukiojamųjų savybių tyrimų sritis, apimanti aptekėjimo dinamiką ir kitos biomechaniką, judėjimo fiziologiją, kartais vadinama *nektologija*, o tos srities tyrėjai – *nektologistais*.

* MilžinryklisMilžinryklis
* LydekaLydeka
* AštuonkojisAštuonkojis
* MedūzaMedūza
* Humbolto pingvinai (Spheniscus humboldti)Humbolto pingvinai (*Spheniscus humboldti*)
* Jūrinis vėžlysJūrinis vėžlys
| Trombetasas |
| --- |
| Trombetasas Orišiminos apylinkėse Trombetasas Orišiminos apylinkėse |
| **Ilgis** | 760 km |
| **Baseino plotas** | 135 238 km² |
| **Vidutinis debitas** | 3437 m³/s |
| **Ištakos** | Poana ir Anamu |
| **Žiotys** | Amazonė |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Trombetasas |

**Trombetasas** (port. *Rio Trombetas* – 'trimitų upė') – upė šiaurinėje Brazilijoje, Paros valstijoje; kairysis Amazonės intakas. Prasideda Gvianos plokščiakalnio prieigose, susiliejus Poanos ir Anamu upėmis (230 m aukštyje). Teka į pietus Amazonės žemuma. Žemupyje išplatėja, protakomis jungiasi su stambiais ežerais (Paru, Sapukua, Erepekuru, Kaipuru ir kt.), Njamundos upe. Įteka Amazonėn kiek aukščiau Obidoso.

Didžiausi intakai – Vakarų Paru (kairysis), Mapuera, Kašoras (dešinieji).

Aukštupio vaga slenkstėta, yra krioklių (Porteiros), žemiau – vingiuota, su daugybe salų ir išplatėjimų. Vandeningiausia balandžio–gegužės mėnesiais. Laivuojama 217 km nuo žiočių.

Prie Trombetaso yra Trombetoso biologinis rezervatas, Sarakos–Takeros nacionalinis miškas. Pagrindinės gyvenvietės prie upės: Kašoiera Porteira, Porto Trombetasas, Orišimina.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Bacias Hidrográficas do Pará, *para30graus.pa.gov.br*
3. ↑  Unidade de Conservação: Floresta Nacional de Saracá-Taquera, MMA: *Ministério do Meio Ambiente*
4. ↑  Amazon § The Trombetas, *Encyclopædia Britannica*, I t. p. 787.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Dimitri Payet**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Dimitri Payet |
| Gimimo data | 1987 m. kovo 29 d. (35 metai) |
| Gimimo vieta | Sen Pjeras, Reunjonas, Prancūzija |
| Ūgis | 1,75 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Marseille "Olimpique" |
| **Numeris** | 27 |
| **Pozicija** | Atakuojantis saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2003–20052005–20072007–20112011–20132013–20152015– | AS ExcelsiorFC Nantes AtlantiqueAS Saint-ÉtienneLille OSCOlympique de MarseilleWest Ham United FC | - (-)33 (5)129 (19)71 (18)72 (15)30 (9) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2007–20082010– | Prancūzijos U-21Prancūzija Prancūzija | 11 (4)21 (5) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2016 m.. |

**Dimitri Pajė** (g. 1987 m. kovo 29 d.) – Prancūzijos futbolininkas, žaidžiantis atakuojančio saugo pozicijoje Marselio „Olympique" klube ir Prancūzijos vyrų futbolo rinktinėje.

Payet gimė Sen Pjero komunoje, Reunjone, Prancūzijos užjūrio departamente. Karjerą pradėjo vietiniuose klubuose: Saint-Philippe ir Saint-Pierroise. 1999 m. persikėlė į Prancūziją ir pradėjo žaisti Le Havre AC. Po ketverių metų grįžo į Reunjoną bei praleido dvejus metus žaisdamas Reunjono Premier lygos klube *AS Excelsior*. 2005 m. tapo FC Nantes Atlantique klubo žaidėju. Po 2006–2007 m. sezono pasirašė ketverių metų kontraktą su AS Saint-Étienne. 2008–2009 m. sezone pirmą kartą žaidė UEFA taurėje. 2011 m. birželio mėn. pasirašė sutartį su lygos čempionais Lille OSC. Dvejus metus praleido Lilio klube, prieš pasirašant su West Ham klubu, dvejus metus žaidė Olympique de Marseille klube.

Tarptautinė karjera
-------------------

2006–2008 m. 11 kartų atstovavo Prancūzijos U-21 rinktinei. 2010 m. Laurent Blanc pakvietė atstovauti Prancūzijos rinktinei, kurioje jis debiutavo 2010 m. spalio 9 d. Euro 2012 m. čempionato atrankoje prieš Rumuniją.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Žemyno čempionatai** |
| Prancūzija 2016 | 2 vieta | 7 | 3 | 0 | 0 | 0 |