recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Didžiosios Inagvos salos šiaurinis krantas
**Inagva** (angl. *Inagua*) − piečiausia Bahamų salų dalis, kurią sudaro dvi salos: Didžioji Inagva ir Mažoji Inagva. Administracinis centras − Metju Taunas (*Matthew Town*).

Didžiosios Inagvos plotas 1544 km². Salos ilgis 90 km, plotis − 30 km. Aukščiausias taškas − Rytų kalnas (33 m). Gyventojų − 913 (2010 m.). Didžioji Inagva yra trečia pagal dydį sala Bahamose. Nuo Kubos Inagvą skiria 90 km.

Didžiojoje Inagvoje yra keletas ežerų, iš kurių ilgiausias (apie 19 km) Rosos ežeras (*Lake Rosa*). Yra įkurtas paukščių rezervatas, kuriame yra ne tik flamingų, bet ir daug kitų egzotinių paukščių rūšių. Drėgnieji atogrąžų miškai.

Kaimyninė Mažoji Inagva yra negyvenama sala, 8 km į šiaurės rytus nuo Didžiosios Inagvos. Mažoji Inagva apsupta rifų, kurie neleidžia laivams prisiartinti prie jos krantų. Rasta istorinių dokumentų, patvirtinančių, kad tarp 1500 m. ir 1825 m. ant šių rifų sudužo nemažai laivų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  BAHAMAS: Eastern Bahamas, *citypopulation.de*
2. ↑  *Didžioji Inagua (Great Inagua, Didžióji Inagvà)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003

Nuorodos
--------

* Inagua salos Archyvuota kopija 2010-01-28 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)

|  |  |
| --- | --- |
| **Bahamų apskritys** |  |
| Aklinsas | Berio salos | Biminis | Blek Pointas | Katės sala | Centrinis Abakas | Centrinis Androsas | Centrinė Eleutera | Friportas | Kreivoji sala | Rytų Didžioji Bahama | Eksuma | Didysis rifas | Krantinės sala | Inagva | Long Ailandas | Mangrovės rifas | Majaguana | Mūro sala | Naujasis Providensas | Šiaurės Abakas | Šiaurės Androsas | Šiaurės Eleutera | Dantytoji sala | Romo rifas | San Salvadoras | Pietų Abakas | Pietų Androsas | Pietų Eleutera | Ispanų Sienos | Vakarų Didžioji Bahama |
| **Bolesław Iwicki** |
| --- |
| Gimė | 1864 m. rugsėjo 23 d.Sokonys, Rusijos imperija |
| Mirė | 1931 m. rugpjūčio 9 d. (66 metai)Varšuva, Antroji Lenkijos Respublika |
| Tėvas | Steponas Ivickis (1820-1885) |
| Motina | Stefanija Mažeikaitė (1840-1903) |
|  |
| Veikla | Inžinierius. |

**Boleslovas Ivickis** (1864 m. rugsėjo 23 d. Sokonyse, Rusijos imperija – 1931 m. rugpjūčio 9 d. Varšuvoje, Antroji Lenkijos Respublika) – inžinierius, žemvaldys.

Biografija
----------

Gimė 1864 m. rugsėjo 23 d. Sokonyse, dvarininkų Stepono Ivickio ir Stefanijos Mažeikaitės šeimoje. Baigė gimnaziją Vilniuje, vėliau mokėsi Dublianų žemės ūkio akademijoje. 1889 m. pradėjo ūkininkauti Bžozuvkoje, kur įdiegė moderniausias to meto žemės ūkio technologijas ir jo ūkis pagal duodamas pajamas buvo vienas iš pirmaujančių visame regione, tačiau I pasaulinio karo metu ūkis buvo sunaikintas ir atkurtas tik 1922 metais. Finansiškai prisidėjo prie kaimyninės Sežchovų kaimo gotikinės bažnyčios atstatymo. Mirė 1931 m. rugpjūčio 9 d. Varšuvoje, palaidotas Mazovijos Ravoje. Žmona Barbara-Jozefina Bogatko (1870-1952), sūnus Kazimierz Iwicki inžinierius, karininkas ir sūnus Feliks Iwicki medikas.

Nuorodos
--------

* Ivickių geneologija (lenk.) Archyvuota kopija 2014-03-07 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* Archiwum Państwowe w Wilnie, akta stanu cywilnego
* Teki Pałygi, rkp. Biblioteka Miejska w Rawie
* Tadeusz Epsztein, Sławomir Górzyński, Spis Ziemian Rzeczypospolitej Polskiej w roku 1930, województwo warszawskie, Warszawa 1991
* Zygmunt Matuszewski, Powiat Rawsko Mazowiecki, Rawa Mazowiecka 1929
| **Milda Vainiutė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1962 m. gruodžio 20 d. (60 metų)Rokiškis |
|  |
| Pareigos | politikė |
|  |
| Išsilavinimas | Vilniaus pedagoginis institutasVilniaus universitetasGyseno universitetas |

**Milda Vainiutė** (g. 1962 m. gruodžio 20 d. Rokiškyje) – Lietuvos teisininkė, Mykolo Romerio universiteto profesorė, valstybės tarnautoja, politinė veikėja.

Biografija
----------

1981 m. baigė Rokiškio Edvardo Tičkaus vidurinę mokyklą. 1982-1986 m. Vilniaus pedagoginiame institute įgijo lietuvių kalbos ir literatūros mokytojos kvalifikaciją. 1986-1993 m. dirbo mokytoja Rokiškio 3-iojoje vidurinėje mokykloje.

1987–1993 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgydama teisininkės kvalifikaciją. 1997 m. Gyseno Justo Lybigo universitete (Vokietija) M. Vainiutei suteiktas teisės magistrės laipsnis, 2000 m. – socialinių mokslų (teisės) daktarės laipsnis.

2000–2011 m. buvo Mykolo Romerio universiteto Teisės fakulteto docentė, 2011–2018 m. – Teisės fakulteto profesorė, Konstitucinės teisės katedros vedėja, Konstitucinės ir administracinės teisės katedros vedėja, Viešosios teisės instituto direktoriaus pavaduotoja.

2002–2003 m. dirbo Nacionalinės teismų administracijos Teisės ir personalo skyriaus vedėja. 2000–2002 m. buvo Lietuvos Respublikos teisingumo ministerijos Teisėkūros ir viešosios teisės departamento vyriausioji specialistė, Tarptautinės teisės departamento vyriausioji specialistė.

2003–2009 m. buvo prezidento Valdo Adamkaus patarėja teisės klausimais, 2009–2010 m. – Prezidento kanceliarijos vyriausioji konsultantė prezidentės Dalios Grybauskaitės pirmosios kadencijos metu. 

2016–2018 m. Lietuvos Respublikos teisingumo ministrė, nuo 2018 m. – Seimo kontrolierė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kandidatė į teisingumo ministres Archyvuota kopija 2017-01-06 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑

Nuorodos
--------

* M. Vainiutės biografija Archyvuota kopija 2017-01-02 iš Wayback Machine projekto.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Juozas Bernatonis** | **Lietuvos teisingumo ministrė**2016 - 2018 | Po to:**Elvinas Jankevičius** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Bolivijos herbas
**Bolivijos herbas** – Bolivijos šalies valstybinis simbolis. Dabartinė versija naudojama nuo 1888 m. o patvirtinta 2004 m.

Pagrindinis elementas – ovalo formos skydas. Skydo fimbros apačioje pavaizduotos 10 žvaigždžių, simbolizuojančių 9 dabartinius Bolivijos departamentus bei 1879 m. Čilės užimtą Litoralės departamentą. Viršuje yra užrašas *BOLIVIA*. Pačiame skyde vaizduojamas Potosi *Cerro Rico* sidabro kalnas, šalia jo tekanti saulė, priekyje pavaizduota alpaka, stovinti šalia palmės medžio ir kuokšto kviečių. Lyguma ir kalnas simbolizuoja šalies gamtinę įvairovę, vaizduojami objektai – šalies turtus. Skydą supa sukryžiuotos Bolivijos vėliavos, po 3 iš abiejų pusių. Sukryžiuotos muškietos simbolizuoja kovas už Bolivijos nepriklausomybę. Taip pat sukryžiuotas kirvis, simbolizuojantis tvarką ir šalies galią bei Frygų kepurė, reiškianti laisvę ir nepriklausomybę. Skydas karūnuotas Andų kondoru – Andų regiono simboliu bei laurų ir alyvmedžių vainiku. Kondoras simbolizuoja pasiryžimą krašto gynybai, laurai – šlovę ir triumfą, o alyvmedis – taiką.

**Pietų Amerikos valstybių herbai**

|  |
| --- |
| Argentina · Bolivija · Brazilija · Čilė · Ekvadoras · Gajana · Kolumbija · Paragvajus · Peru · Surinamas · Urugvajus · Venesuela
Folklando (Malvinų) Salos · Pietų Džordžija |
| **Valstybių atributika:** Herbai · Valstybinių vėliavų galerija |
**Inaravanteš** (hetitų k. *Innarawanteš*) – dievybių grupė hetitų mitologijoje; luvių gyvenamoje teritorijoje šios dievybės buvo vadinamos *Annaruminzi*. Inaravanteš kilusios iš hetitų dievo globėjo Inaro (luvių atitikmuo *Annari*), esančios žemesniosios jo hipostazės.

Kadangi Inaravanteš kilusios iš dievo globėjo Inaro, ir jos pačios esančios globėjiškos dievybės, o jų buveinė – žemė. Teigiama, jog kaip ir daugelis kitų dievybių grupių, atsiradusių „pasidauginus" kuriai nors dievybei, Inaravanteš pasižymi demoniškais bruožais.

Dievybių vardai *Innarawanteš* arba *Annarumenzi* gali būti verčiami kaip „stiprieji" (iš hetitų k. *innaru-* arba luvių k. *annari-* „stiprus, galingas, žvitrus"). Inaravanteš priklauso luvių dievo Šantos ratui; šiam dievui būdingi tiek karo, tiek požemio pasaulio dievybės aspektai. Hetitų ir luvių ritualiniame tekste iš Kizuvatnos, skirtame apsisaugoti nuo epidemijų, Inaravanteš apibūdinamos kaip dievybės, vilkinčios kruvinus rūbus, susijuosusios kalnų gyventojų juostomis, prisijuosusios durklus, laikančios įtemptus lankus su strėlėmis (teksto prasmė nėra visiškai aiški). Tuo Inaravanteš primena septynis karingus Mesopotamijos maro ir požemio pasaulio dievo Eros palydovus.

Išnašos
-------

1. ↑  Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Wiesbaden 2009, p. 116.
2. ↑  Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Wiesbaden 2009, p. 116.
3. ↑  Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Wiesbaden 2009, p. 110.
4. ↑  Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Wiesbaden 2009, p. 116.
5. ↑  Johann Tischler: Hethitisches Handwörterbuch. Innsbruck 2008. ISBN 978-3-85124-712-1
6. ↑  Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Wiesbaden 2009, p. 113 f.
7. ↑  Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Wiesbaden 2009, p. 113.

Šaltiniai
---------

* Piotr Taracha: Religions of Second Millennium Anatolia. Harrassowitz Verlag, Göttingen, Wiesbaden 2009, ISBN 978-3-447-05885-8.
**Mundus** – išgalvotas pasaulis – erdvė, kurios teritorijoje vyksta *The Elder Scrolls* serijos žaidimų veiksmas. *Mundus* yra aplink *Oblivion* pasaulį ir jis yra *Aetherius* karalystės ir *Nirn* planetos dalis. *Nirn* planetai *Mundus* yra kaip oras, kuris visiškai nematomas ir nejaučiamas. *Mundus* yra seniau įgyvendintas aedra būtybių pasaulis, kuris buvo pasmerktas pražūti.

*Mundus* struktūra
------------------

*Mundus* pasaulis yra padalintas į dvi dalis: į aedra dievybių buveinę – karalystę *Aetherius* ir į tuščią, tamsią ir apleistą erdvę aplink visą *Aetherius*, *Oblivion* ir *Nirn*. Erdvė aplink *Aetherius*, *Oblivion* ir *Nirn* yra priskiriama *Nirn* planetai. *Aetherius* karalystė yra apgyvendinta vien aedra dievais, kurie dar vadinami *et’Ada*. Mirtingieji iš *Nirn* mano, kad *Aetherius* yra rojus, kuriame ilsisi mirusios jų protėvių dvasios. Šiauriečiai *Aetherius* karalystę vadina *Sovngaard*. *Aetherius* teritorijoje gyvena 11 aedra dievų:

* **Akatosh** – didysis *Nirn* imperijos dievas – drakonas.
* **Arkay** – *Nirn* imperijos mirties ir gyvenimo dievas.
* **Dibella** – *Nirn* imperijos meilės dievaitė.
* **Zenithar** – *Nirn* imperijos mainų dievas.
* **Kynareth** – *Nirn* imperijos gamtos dievaitė.
* **Lorkhan** – miręs dievas, kurį nužudė dievas *Trinimac*.
* **Magnus** – magijos dievas, kuris pradėjo kurti *Mundus* pasaulį.
* **Mara** – *Nirn* imperijos gydymo dievaitė.
* **Stendarr** – *Nirn* imperijos teisingumo dievas.
* **Trinimac** – stipriausias altmerų dievas – karys.
* **Julianos** – *Nirn* imperijos išmintingumo ir logikos dievas.

*Mundus* atsiradimo istorija
----------------------------

Lorkhan širdis
*Mundus* pasaulį pradėjo kurti dievas *Lorkhan*, kai įtikino kitus aedra dievus su *Padomay* dievo jėgos pagalba. Tada dievas Magnus tapo *Mundus* pasaulio architektu ir sudarė pasaulio statybos planus. Keli aedra dievai paaukojo dalelytę savęs *Mundus* kūrimui, jie atidavė aštuonių planetų dalis *Lorkhan* dievui ir *Lorkhan* su savo *Nirn* planetos dalimi sukūrė vieną pasaulį, *Mundus*. Kai susiformavo *Mundus*, architektas Magnus jame įgyvendino, o vėliau įkalino aedra dievus, bet keli dievai ištrūko padarydami *Oblivion* pasaulyje skyles, kurios vėliau tapo saule ir žvaigždėmis *Nirn* planetai iš *Aetherius* karalystės. Ištrūkę dievai atkeršijo išdavikams jie nužudė *Lorkhan* ir išmetė jo širdį į *Nirn* planetą. *Mundus* pasaulis – erdvė tapo tuščias ir beveik neegzistuojantis, jis tapo oru *Nirn* planetoje ir todėl *Mundus* pradėjo vadinti *Nirn*, nes jis pradėjo priklausyti *Nirn* planetai.

Nuorodos
--------

* http://www.uesp.net/ Tinklalapis apie *Mundus* pasaulį **(**angl.**)**
* http://www.uesp.net The Elder Scrolls žaidimų serijos mėgėjų svetainė **(**angl.**)**

  


v • a • r **The Elder Scrolls** 

|  |  |
| --- | --- |
| Žaidimai | Arena  • Daggerfall  • Morrowind (Tribunal  • Bloodmoon)  • Oblivion (Knights of the Nine  • Shivering Isles)  • Skyrim |
| Susiję žaidimai | Battlespire • Redguard • Travels |
| Pasauliai | Mundus • Nirn • Nirn žemynai • Oblivion |
| Tamriel provincijos | Black Marsh • Cyrodiil • Elsweyr • Hammerfell • High Rock • Morrowind • Skyrim • Summerset Isle • Valenwood |
*Apie upę žr. Munis (upė).*
Muniu vadinamas Buda Šakjamunis meditacijoje. XV a. bronzinė skulptūra iš Tailando
**Munis** (skr. मुनि = IAST: *muni-*) – askezei, dvasiniam gyvenimui atsidėjęs žmogus, išminčius Indijoje. Ši sąvoka plačiai naudojama tiek hinduizme, tiek budizme, tiek džainizme.

Muniai pirmąsyk minimi „Rigvedoje" (X.136), kur aprašomi kaip nuogi asketai, klajojantys žvėrių takais su vėju, geriantys nuodus. Vėliau hinduizme muniais vadinami tie, kurie priėmė tylos įžadą.

Budizme muniu vadinamas Sidharta Gautama, kuris dar vadintas Šakjamuniu – t. y. Šakjų giminės muniu.

Dvasinė būsena, kurią pasiekia munis, vadinama *mauna* („tylėjimas"). S. Radhakrišnanas ją vadina „būsena, pranokstančia žodžius ir mintis, meditacija be jokių proto pastangų". Etimologiškai žodis *muni-* kildinamas iš ide. *\*men-* ('mąstyti, minti; dvasinė veikla'; giminiškas liet. *mintis, minti, minėti, išmonė* ir kt.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *muni*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 143
2. ↑  Dainius Razauskas, „Tylos žodžiai". *Miestelėnai (kultūrologinis almanachas): Tyla ir postmodernioji kultūra*, Vilnius, 1999, p. 193–207.
3. ↑  Julius Pokorny. *Indogermanisches etymologisches Wörterbuch*, 2 t. 1959–69, p. 726–728.
Papartis (lot. *Pteridium aquilinum*)
**Paparčio žiedas** (latv. *Papardes zieds*) – vienas mistiškiausių Rasos šventės, baltų mitologinių simbolių, žmogaus brandos, žinojimo įsikūnijimas. Papartis iš tikrųjų nežydi. Apie tai lietuvių liaudies dainose sakoma: „akmuo be kraujo, vanduo be sparnų, papartis be žiedų". Paparčio sporos išsisėja, ir taip paparčiai toliau auga.

Reikšmė
-------

Paparčio žiedas nėra vien šventinių pramogų ženklas ar vidinio, dvasinio pasaulio bei gyvenimo metafora. Žiedo paieška – su dvasinėmis vertybėmis, patirtimis susijęs pasaulio pažinimo kelias. Mistinio paparčio žiedo paieška grindžiama racionalumu. Rasti paparčio žiedą – įžvelgti pačias giliausias būties prasmes. Paparčio žiedo radimas – gyvenimo išminties subrandinimas. Sakmė simbolizuoja, kad gėris, išmintis, žinojimas atsiveria tik drąsiam, ryžtingam. Be to, tariamai pražystančio paparčio žiedo sakmė iškelia ištvermę, kaip vertingiausią asmenybės brandos bruožą. Su paparčio žiedo šviesa yra tapatinamas žinojimas, pažinimas (sakoma: „šviesus žmogus", „šviesuomenė", „švietimas").

Paparčio žiedo paieška
----------------------

Lietuvių liaudis yra sukūrusi nemažai sakmių apie stebuklingąjį paparčio žiedą. Jis pražystąs tik vienoje pasaulio vietoje vidurnaktį per Jonines ir tik trumpam, akimirksniui. Ieškoti reikia eiti pavieniui, o ne būriu. Nuėjus į mišką, reikia neišsigąsti įvairių magiškų dalykų, baisybių, laukti, iki kol paparčio žiedas sužydės. Kas, nepabūgęs baisių trikdžių ir kliūčių, atskirtyje atlikęs paparčio žiedo paieškai būtinus veiksmus, jį randa – tas įgyja dieviškąją visažinystės galią, tampa labai laimingas; mato, kur yra paslėpti pasaulio turtai, supranta paukščių ir gyvulių kalbą. Netyčia rastas paparčio žiedas (pavyzdžiui, užkritęs už apavo einant per mišką) – kaip ir su juo lengvai įgyta visažinystė – neilgai trukus prarandama.

Paparčio žiedo ieškojimui parenkama vieta, kurioje yra negirdėti nei šuns lojimo, nei gaidžio giedojimo. Šermukšnio lazda apsibrėžus ratą ir patiesus skepetaitę, uždegama žvakė ir garsiai meldžiamasi, nesižvalgant ir nesibijant visokių bauginančių baisybių, kurios per visą naktį šiurpiais garsais ir vaizdais mėgina išgąsdinti ir išguiti paparčio žiedo ieškotoją iš apsibrėžto rato… Ištvėrus visus išbandymus trokštamas žiedas nukrenta ant skepetaitės kaip aukso grūdelis… Spindintis paparčio žiedas nukrenta nelyg iš dangaus ant žemės nupuolęs šviesulys. Kartais jis tiesiog prilyginamas žibančiai žvaigždei ar švytinčiam mėnesiui. Rasos šventėje trokštama šviesiausios dangaus dovanos – paparčio žiedo šviesos. Rasų dovanos nusileidžia kaip dangaus raktai atveriantys kelią į šviesą, į visavertį žinojimą. – (*Jonas Vaiškūnas*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Etnologė: rasti paparčio žiedą – įžvelgti pačias giliausias būties prasmes
2. ↑  Virginija Masiulionytė und Diana Šileikaitė: *Ausdrucksmöglichkeiten der* Schlauheit *in der deutschen und litauischen Phraseologie*. In: *Kalbotyra*, Nr. 59 (3), 2008, S. 207. Online: *Kalbotyra*[neveikianti nuoroda]
3. ↑  Lygo, Rasos, Joninės – vasaros saulėgrįža
4. ↑  J.Vaiškūnas. Kai pražysta paparčio žiedas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Makedoniečių falanga, ginkluota sarisomis
**Sarisa** (angl. *sarissa* ar *sarisa*, rus. *сариса*) – 3-7 m ilgio pika (duriamoji ietis), naudota Makedonijos falangų.

Sarisos svėrė virš 5 kg. Antgalis būdavo trumpas, lapo formos. Antrasis galas turėdavo bronzinį apkaustą, kuriuo ietį atremdavo į žemę, kad sulaikytų priešo kareivių spaudimą. Ilgomis ietimis ginkluoti sarisoforai buvo žymiai pranašesni už hoplitus ir kitus kareivius, ginkluotus trumpesniais ginklais. Kaip ginklas, sarisos buvo labai naudingos falangos rikiuotėje, tačiau praktiškai bevertės pavieniams kariams ir mažoms jų grupelėms ir labai nepatogios žygyje. Kad būtų patogiau gabenti, sarisas darydavo iš dviejų dalių, kurias prieš kautynes sujungdavo metaline mova.

Ankstesnės sarisos buvo apie 3 m ilgio, jas naudojo kaip svaidomus ir duriamuosius ginklus, Vėliau jas patobulino kaip falangos ginklus, jos buvo pailgintos ir tapo tik duriamaisiais ginklais.
| **Bolesław Leszczyński** |
| --- |
|  |
| Bolesław Leszczyński |
| Gimė | 1837 m. rugpjūčio 14 d.Tiomnoleskojė, Krasnodaro kraštas |
| Mirė | 1918 m. birželio 12 d. (80 metų)Varšuva |
| Tėvai | Hipolitas LeščynskisAna Leščynska |
| Sutuoktinis (-ė) | Ana Pacevič-LeščynskaJuzefa LeščynskaHonorata Leščynska-Rapacka |
| Vaikai | Ježis Leščynskis |
|  |
|  **Vikiteka** | Bolesław Leszczyński |

**Boleslavas Leščynskis** (pranc. *Bolesław Leszczyński*, 1837 m. rugpjūčio 14 d. Tiomnoleskojė, Krasnodaro kraštas – 1918 m. birželio 12 d. Varšuva. Palaidotas Povonzkų kapinėse) – Lenkijos teatro aktorius. Vienas žymiausių lenkų tragikų.

Biografija
----------

Gimė tremtyje, 1831 m. sukilimo dalyvio Hipolito Leščynskio ir aktorės Anos Leščynskos šeimoje; sesuo – aktorė Vanda Leščynska. Jo žmonomis buvo Ana Pacevič-Leščynska, Juzefa Leščynska ir Honorata Leščynska-Rapacka, su kuria susilaukė sūnaus Ježio.

1857 m. įstojo į Varšuvos Dramos mokyklą. Nuo 1858 m. vaidino T. Chelchovskio trupėje Plocke, Suvalkuose, Gardine, Kaune. 1859–1864 m. Vilniaus miesto teatro aktorius. 1866–1912 m. (su pertraukomis) Lenkijos teatrų aktorius, vaidino Sankt Peterburgo, Odesos, Prahos teatruose.

Sukūrė dramatinių ir komedinių vaidmenų.

Žymiausi vaidmenys
------------------

Bolesław Leszczyński kapas
* Otelas, Makbetas, Karalius Lyras, Antonijus – Viljamas Šekspyras. „Otelas", „Makbetas", „Karalius Lyras", „Antonijus ir Kleopatra".
* Vaivada, Vernychora – Julijus Slovackis. „Mazepa", „Sidabrinis Salomėjos sapnas"
* Petručijus – Viljamas Šekspyras. „Užsispyrėlės sutramdymas".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Laura Blynaitė. *Bolesław Leszczyński*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Bolivijos kairysis revoliucinis judėjimas** (Naujoji dauguma), (**MIR**, isp. – *Movimiento de la Izquierda Revolucionaria – Nueva Mayoría*) – Bolivijos kairioji demokratinio socializmo ideologijos politinė partija.

Istorija
--------

Įkurtas 1971 m. susijungus kairiosioms partizaninėms grupėms, iki 1978 m. buvo pogrindyje. 1978–1980 m. prezidento rinkimuose palaikė bendrą kairiųjų jėgų kandidatą Ernaną Silesą Suaso. 1982–1983 m. įėjo į koalicinę vyriausybę, Chaimė Paz Zamora tapo viceprezidentu, 6 MIR nariai tapo ministrais. Vykdė demokratines reformas, stiprino valstybės sektorių ekonomikoje, užsienio prekyboje, priešinosi JAV diktatui. 1983 m. nesutarę su komunistais socialistai išėjo iš vyriausybės, bet 1984 m. balandžio mėn. grįžo. Tačiau atsirado nesutarimai partijos viduje, išsiskyrė 3 frakcijos, vadovaujamos Ch. Paz Zamoros, A. Aranibabos ir V. Delgadiljo.

1985 m. rinkimuose laimėjo 8,9 % balsų, 1989 m. koalicijoje su kitais kairiaisiais – 19,6 %, 1993 m. senate gavo 4 vietas iš 27, deputatų rūmuose 17 vietų iš 130, 1997 m. senate turėjo 7 vietas, deputatų rūmuose 26. Vėliau rinkimuose pralaimėdavo.

1989–1993 m. Chaime Paz Zamora buvo išrinktas Bolivijos prezidentu. Tačiau jo valdymo metu Boliviją ištiko ekonominė krizė. Jis ir jo bendražygiai JAV CŽV buvo apkaltinti prekyba kokainu. Oskaras Eidas kalėjo 4,5 metų, keli bičiuliai kalėjime buvo nužudyti.

Socialistų Internacionalo konsultacinis narys nuo 1986 m.

Pirmininkas nuo 1978 m. Chaimė Paz Zamora.
**Ina Blužaitė** (g. 1956 m. gegužės 7 d. Kėdainiai) – Lietuvos gydytoja kardiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija
----------

Tėvai Aldona Blužienė ir Juozas Blužas. 1979 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1985 m. medicinos mokslų kandidatė, 1996 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

1979–1981 m. stažavo Kauno medicinos instituto Hospitalinės terapijos katedroje. Nuo 1981 m. KMI (1989–1998 m. Kauno medicinos akademija, nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) Kardiologijos instituto bendradarbė, nuo 1995 m. docentė. St. Galeno kantono ligoninės (Šveicarija) gydytoja.

Europos kardiologų draugijos ir Tarptautinės kardiologų draugijos ir federacijos narė. 1996–1998 m. Lietuvos soroptimisčių sąjungos prezidentė.

Mokslinė veikla
---------------

Tiria pirmojo ir pakartotinio miokardo infarkto bei jo komplikacijų ypatumus, skilvelių vėlyvuosius potencialus, širdies veiklos dažnio variabilumą. Daugiau, kaip 100 mokslinių straipsnių autorė.

Bibliografija
-------------

* Dar būnant kartu. Kaunas, Mažoji poligrafija, 2006 m. ISBN 9986-969-88-3 (su tėvu apie motiną)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ina Blužaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 300 psl.
|  |
| --- |
| Peugeot 205 |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Peugeot |
| Metai | 1983–1998 |
| Chronologija |
| Prieš tai | Peugeot 104Talbot Samba |
| Po to | Peugeot 106Peugeot 206 |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | supermini |
| Kėbulo tipas (-ai) | 3 ir 5 durų Hečbekas,2 durų kabrioletas |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | 954 cc (1.0 l) I4 (benzininis)1,124 cc (1.1 l) I4 (benzininis)1,294 cc (1.3 l) I4 (benzininis)1,360 cc (1.4 l) I4 (benzininis)1,580 cc (1.6 l) I4 (benzininis)1,769 cc (1.8 l) I4 (dyzelinis)1,905 cc (1.9 l) I4 (benzininis) |
| Išmatavimai |
| Kita informacija |

**Peugeot 205** – supermini klasės automobilis, Peugeot gamintas nuo 1983 iki 1998 m. Iš viso buvo pagaminta daugiau nei 5 milijonai šių modelių.

1990 m. žurnalas „Car" šį modelį išrinko dešimtmečio automobiliu.

Šio modelio dizainą sukūrė kompanija Welter Racing, o kabrioleto versiją – italų Pininfarina.

Manoma, kad 205 modelis įvykdė Peugeot perversmą, mat iki tol kompanija buvo laikoma labai konservatyvia ir gamino didelius automobilius, tokius kaip 504 ar 505.

205 modelis 1984 m. Europos metų automobilio rinkimuose užėmė antrą vietą ir nusileido savo pagrindiniam konkurentui Fiat Uno. Tačiau konkurso organizatoriai teigia, kad nepaisant šio fakto, Peugeot 205 pasiekė didesnę sėkmę rinkoje nei konkurentai iš Italijos.

Be įprastų modelių, Peugeot gamino ir galingesnius 205 modelius, tokius kaip GTI, STDT ir Turbo 16 (T16). Pastarasis buvo gaminamas specialiai ralio varžyboms ir pasiekė puikius rezultatus Pasaulio ralio čempionate. Nuo 1984 iki 1986 m. Peugeot 205 Turbo 16 laimėjo 16 WRC ralio etapų. 1985 ir 1986 m. šiuo automobiliu lenktyniavę suomiai Timo Salonen ir Juha Kankkunen tapo ralio čempionais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Keeping track: I knew that. Or did I?
2. ↑  1984 Archyvuota kopija 2017-08-22 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Peugeot 205** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Šventupis (reikšmės).*

| Šventupis |
| --- |
|  Šventupis Kejėnų piliakalnio papėdėje |
| **Ilgis** | 7,9 km |
| **Baseino plotas** | 19,3 km² |
| **Ištakos** | Pušytės miškas |
| **Žiotys** | Dubysa |
| **Šalys** | Lietuva |

**Šventupis** – upelis Lietuvoje. Raseinių rajone; Dubysos dešinysis intakas. Prasideda Pušytės miške prie Keryvų kaimo. Vinguriuoja į rytus, nuo vidurupio teka labai giliu ir miškingu slėniu. Įteka į Dubysą 40,5 km nuo jos žiočių, Pašventupyje, priešais Ugionius.

Intakas – Lokupis (dešinysis). Suteka daug mažų upeliūkščių ir šaltinių.

Žemupys patenka į Dubysos regioninį parką. Prie Šventupio įsikūrę Keryvai, Šilininkai, Kejėnai, Raitininkai, Pašventupys, stūkso Kejėnų piliakalnis ir pilkapiai.

Upelio pavadinimas reiškia *šventa upė*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001, 529 psl..
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Baudimas špicrutenais (1776 m.)
**Špicrutenas** (rus. *шпицрутен*; iš vok. *Spiess* 'ietis' + *Rute* 'virbas, rykštė') – ilgas, lankstus medinis virbas, skirtas kūno bausmėms, naudotas XVII–XIX a.

Atsirado Švedijos armijoje, vėliau paplito Prūsijos ir kitose Europos armijose.

Špicrutenai Rusijoje
--------------------

Rusijos sausumos kariuomenėje bausmes špicrutenais 1701 m. įvedė Petras I. Špicrutenus mirkydavo sūdytame vandenyje.
  
Rusijoje špicrutenais karo teismo nutarimais (pvz. valstiečių sukilimų dalyvius) ar remiantis tremtinių statutais bausdavo ir civilius

Nuteistąjį versdavo praeiti 100–800 kareivių rikiuotę, kur kareiviai virbais mušdavo nuteistąjį į nugarą. XIX a. pradžioje būdavo baudžiamas net 6000 špicrutenų smūgių. Tokia bausmė paprastai būdavo lygiavertė mirties bausmei.

Kareivius špicrutenais bausdavo už:

* klaidas, nesistengimą mokantis rikiuotės, netvarkingumą, netvarkingai dėvimą uniformą – iki 100 smūgių ir daugiau
* girtuokliavimą – 300–500 smūgių
* vogimą iš draugų – 500 smūgių
* pabėgimus:
	+ pirmas pabėgimas – 1500 smūgių
	+ antras pabėgimas – 2500-3000 smūgių
	+ trečias pabėgimas – 4000-5000 smūgių.

Rusijoje bausmes špicrutenais panaikino 1863 m. balandžio 17 d.
| **Šri Aurobindas** |
| --- |
|  |
| Šri Aurobindas ~1900 m. |
| Gimė | 1872 m. rugpjūčio 15 d.Kalkuta, Britų Indija |
| Mirė | 1950 m. gruodžio 5 d. (78 metai)Pondičeris, Prancūzų Indija |
| Tautybė | bengalas |
| Tėvai | Krishna Dhun Ghose, Swarnalotta Devi |
|  |
| Veikla | Indijos politinis, dvasinis, filosofinis veikėjas |
| Sritis | integralioji advaita |
|  |
| Alma mater | Kembridžo Karališkoji kolegija |
|  |
|  **Vikiteka** | Šri Aurobindo |
| Parašas |
|  |

**Šri Aurobindas Ghošas** (beng. শ্রী অরবিন্দ ঘোষ = *Sri Ôrobindo Ghoš*; g. 1872 m. rugpjūčio 15 d. – m. 1950 m. gruodžio 5 d.) – Indijos filosofas, egzegetas, poetas, vienas svarbiausių Indijos nepriklausomybės judėjimo lyderių. Žymus savo dvasinės raidos idėjoms ir integraliosios jogos metodu.

Gimė Kalkutoje, bengalo gydytojo šeimoje, kur buvo puoselėjamos britų pranašumo idėjos. Mokėsi britų krikščioniškoje mokykloje Dardžilinge. 1879 m. su šeima persikėlė į Angliją (Mančesterį). Ten Aurobindas mokės lotynų, prancūzų kalbų, o 1889 m. įstojo į Kembridžo Karališkąjį koledžą.

Grįžęs po studijų Anglijoje, Šri Aurobindas dirbo Barodos maharadžos tarnyboje, mokėsi sanskrito, bengalų kalbos. Palaipsniui susidomėjo Indijos politika, nepriklausomybės idėjomis. Užmezgė ryšius su Lokmanja Tilaku, dalyvavo jo inicijuotame judėjime, kuris reikalavo visiškos Indijos nepriklausomybės. 1905 m. po išpuolio, kurio metu žuvo du žmonės, buvo suimtas ir apkaltinantas terorizmo kurstymu. Metus praleido Alipuro kalėjime. Ten išgyveno mistinį apreiškimą ir atsisakė politikos; išleistas gyveno kaip atsiskyrėlis, praktikavo jogą. 1910 m. išvyko į Čandanagarą, vėliau į Prancūzijos koloniją Indijoje Pondičerį, kuriame ir gyveno iki gyvenimo galo. 1914–1921 m. leido filosofinį žurnalą *Arya*.

Šri Aurobindas atsidėjo meditacijai ir dvasinių veikalų rašymui. Eiliuotame epe „Savitrė: Sakmė ir simbolis" (*Savitri: A Legend and a Symbol*), kurį rašė beveik 40 metų, jis išdėstė integralios advaitos (*pūmadvaita*) sistemą. Ją įgyvendino drauge su žydų kilmės mistike Mira Ričard, žinoma kaip „Motina". 1926 m. susikūrė Šri Aurobindo ašramas (1968 m. įkurtas ir Aurovilio kompleksas). Po to Šri Aurobindas pasitraukė į vienatvę, susirašinėjo laiškais. Mirė 1950 m.

Šri Aurobindo dvasinės raidos, evoliucijos, turinčios prasmę, šaktizmo idėjos susilaukė būrio pasekėjų visame pasaulyje.

Svarbiausi veikalai: „Dieviškasis gyvenimas" (*The Life Divine*, 1940 m.), „Jogos sintezė" (*The Synthesis of Yoga*, 1948 m.). Jis taip pat parašė komentarus ir vertimus Bhagavadgytos, Upanišadų, Vedų dalims.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Seibutis. *Šri Aurobindo*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
|  |
| --- |
| Barbadoso leiboristų partija |
| Lyderis | Mia Mottley |
| Įkūrėjas | Grantley Adams |
| Įkurta | 1938 m. kovo 31 d. |
| Būstinė | 111 Roebuck Street, Bridžtaunas, Barbadosas |
| Jaunimo organizacija | Jaunųjų socialistų lyga |
| Politinė ideologija | SocialdemokratijaDemokratinis socializmasRespublikonizmas |
| Politinė pozicija | centro kairė |
| Partijos spalvos | Raudona, auksinė |
| Vietų skaičius Asamblėjos rūmuose | 29 / 30 |
| Svetainė |
| www.blp.org.bb |

**Barbadoso darbininkų (leiboristų) partija** (**BLP**, *Barbados Labour Party*) – Barbadoso kairiojo centro demokratinio socializmo partija, nuo 1994 m. šalies valdančioji partija.

BLP yra buvusi Socialistų Internacionalo narė stebėtoja.

Istorija
--------

Partijos būstinė
Įkurta 1938 m. kovo 31 d. Džeimso Martino namuose susirinkus demokratinių permainų siekusiems studentams ir Profesinė sąjunga|profsąjungų lyderiams. Partijos pirmininku buvo išrinktas Krisas Bradvaitas, jo pavaduotoju – Grantlis Adamsas. Kolonijiniu laikotarpiu siekė nepriklausomybės, orientuodamasi į marksistines pozicijas. Pirmą kartą dalyvavo rinkimuose jau 1940 m. bet didelio pasisekimo neturėjo.

1955 m. iš jos atsiskyrė kairioji Barbadoso demokratinė leiboristų partija. 1976–1986 m. BLP sudarė vyriausybes, kurioms vadovavo Grantlis Adamsas ir B. Sent Džonas. Jiems vadovaujant šaliai, Barbadosas siekė koordinuoti Karibų baseino šalių politinį kursą – 1979 ir 1981 m. pagal Adamso doktriną šalies kariai malšino revoliucinius įvykius Juniono ir Dominikos salose, 1983 m. Grenadoje.

1981 m. parlamento rinkimuose gavo 52,2 % balsų, tačiau pernelyg kietas partijos kursas kaimynu atžvilgiu, nesiimant Ekonomika|ekonominių reformų šalies viduje, nepatiko rinkėjams, todėl 1986 m. jie surinko tik 40,3 % balsų ir gavo tik 3 vietas parlamente bei liko opozicijoje.

1988 m. partijos pirmininku buvo išrinktas Geris Fordas, kuriam pasisekė sustiprinti partijos įtaką. 1994 m. partijos lyderiu tapo populiarus politikas ir ekonomistas Ovenas Arturas. BLP rinkimuose gavo daugumą balsų ir buvo sudaryta Oveno Arturo vyriausybė. 1999 m. parlamento rinkimuose BLP gavo 26 vietas 28 vietų Asamblėjoje, 2003 m. – 23 vietas.

Išnašos
-------

1. ↑  „Member Parties of the Socialist International.". Suarchyvuotas originalas 2013-05-03. Nuoroda tikrinta 2011-10-28.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
Barbara Karinska
**Varvara Jmoudsky** arba **Barbara Karinska** arba **Karinska** (1886 m. spalio 3 d. – 1983 m. spalio 18 d.), Niujorko miesto baleto kostiumų dizainerė. Ji yra vienintelė dizainerė laimėjusi Capezio šokių apdovanojimą.[1]

Kartu su Dorothy Jeakins, 1948 m. ji laimėjo oskarą už kostiumų dizainą filme *Joan of Arc* ir buvo nominuota 1952 m. Samuel Goldwyn miuzikle *Hansas Kristianas Andersenas*.

Biografija
----------

Barbara Karinska gimė Rusijos imperijoje (dabar Ukraina). Ji buvo trečioji ir vyriausioji iš dešimties vaikų šeimoje. Studijavo teisę Charkovo universitete ir 1908 m. ištekėjo už Aleksandro Moïssenko.

1923 m. N. S. Karinsky atvyko į Niujorką, kur nemokėdama anglų kalbos, ji dirbo įvairius sunkius darbus, tarp jų vairavo ir taksi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sunday NY Times article by John Martin, 1961 m. gruodžio 31 d.

Nuorodos
--------

* Costumes by Karinska by Toni Bentley, Lincoln Kirstein Publisher: Abrams, Harry N. Inc. 192 pages, 242 illus. (including 78 in color) September 1995 ISBN 978-0-8109-3516-7 ISBN 0-8109-3516-3
* New York City Ballet website
* NY Times obituary by Anna Kisselgoff, October 19, 1983
* Barbara Karinska Collection at Ailina Dance Archives
| **Bronislovas Balčytis** |
| --- |
| Gimė | 1926 m. vasario 14 d.Paupariai, Žemaičių Naumiesčio valsčius |
| Mirė | 2018 m. vasario 6 d. (91 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | matematikas, pedagogas |
|  |
| Išsilavinimas | socialinių mokslų daktaras |
| Alma mater | 1954 m. Vilniaus pedagoginį institutas |

**Bronislovas Balčytis** (1926 m. vasario 14 d. Paupariuose, Žemaičių Naumiesčio valsčiuje – 2018 m. vasario 6 d. Vilniuje) – Lietuvos matematikas, pedagogas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

Brolis Eduardas Balčytis. 1954 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1994 m. habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Nuo 1958 m. dirbo Šiaulių pedagoginiame institute (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas), 1960–1973 m. Matematikos, 1992–1997 m. Matematikos mokymo, 1997–1998 m. Matematikos didaktikos katedros vedėjas; 1979 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Parengė lietuviškos trimetės pradžios mokyklos matematikos mokymo sistemą (1970–1973 m.), Lietuvos pradžios mokyklos matematikos programą ir mokymo metodinės sistemos metmenis (1991–1997 m.). Parašė 12 matematikos vadovėlių pradžios mokykloms, 11 knygų mokytojams.

Įvertinimas
-----------

* 1982 m. LTSR valstybinė premija.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Bronislovas Balčytis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 485 psl.
**Bronislovas Jurkšas** (1914 m. gruodžio 12 d. Skirsnemunės k. Jurbarko r. – 1991 m. balandžio 17 d. Madride – Ispanija), kunigas, vargonininkas, chorvedys.

Biografija
----------

Privačiai pramokęs muzikos ir pasitraukęs į užsienį, visą dešimtmetį dėstė muziką technikos ir amatų mokyklose Ispanijoje, Venesueloje, Kolumbijoje. 1952 apsigyveno Kanadoje ir iki 1956 buvo Edmontono parapijos klebonas ir choro vadovas.

Nuo 1957 Aušros Vartų parapijos vargonininkas ir choro vadovas Hamiltone, Kalifornijoje. Pirmąjį koncertą su choru surengė 1958 m. balandžio 27 d. Choras giedojo pamaldose, statė operetes, koncertavo lietuvių kolonijose, dalyvavo tautiniuose renginiuose. 1960–1974 Toronte, Tėvų Pranciškonų Prisikėlimo lietuvių parapijos vargonininkas ir chorų vadovas, vargonavimą studijavo Toronto konservatorijoje, vadovavo suaugusiųjų ir jaunimo chorams. Ypač aktyviai nuo 1965 reiškėsi su studentų choru „Dainuojanti jaunystė" (18 merginų ir 10 vaikinų). Chorai giedojo bažnyčiose, organizavo religinės ir pasaulietinės muzikos koncertus Kanadoje ir JAV, dalyvavo tautiniuose renginiuose ir dainų šventėse. 1966 3-ajai JAV ir Kanados lietuvių dainų šventei parengė 48 dalyvių Prisikėlimo parapijos chorą, o 1971 4-ajai analogiškai dainų šventei 70 dalyvių jungtinį Prisikėlimo parapijos ir studentų „Dainuojanti jaunystė" chorą, buvo šios šventės repertuarinės komisijos narys. Koncertavo su klarnetininku A. Dudoniu bažnyčiose ir kitur. Sukūrė religinės muzikos kūrinių.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Bronislovas Liutkus** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1960 m. birželio 2 d. (62 metai)Žeimiai, Jonavos rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Dalia |
| Vaikai | Andrius, Šarūnas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Jonavos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 2001 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjunga,
* 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga

 |
|  |
| Alma mater | 1983 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Bronislovas Liutkus** (g. 1960 m. birželio 2 d. Žeimių kaime, Jonavos rajonas) – Lietuvos ir Jonavos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1967–1978 m. mokėsi Žeimių vidurinėje mokykloje, 1983 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Žemės ūkio elektrifikacijos fakultetą, inžinierius elektrikas. 1987–1988 m. baigė Agropramoninio komplekso aukštąją valdymo mokyklą.

1983 m. pagal paskyrimą pradėjo dirbti Žeimių kolūkyje inžinieriumi elektriku. 1985 m. paskirtas vyriausiuoju energetiku. 1991–1992 m. kolūkio pirmininko pavaduotojas. 1992 m. žemės ūkio bendrovių „Omas" ir „Nuoma" direktorius. 1996–1999 m. Jonavos elektros tinklų skyriaus vyr. inžinierius inspektorius. 1999–2002 m. UAB „Jonavos paslaugos" direktorius. 2002–2011 m. Jonavos rajono savivaldybės meras. 2011–2014 m. Kauno teritorinės darbo biržos Jonavos skyriaus vedėjas. Nuo 2014 m. UAB „Jonavos paslaugos" direktoriaus pavaduotojas.

Nuo 2000 m. Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys.

2001 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys, nuo 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.

Laisvalaikiu mėgsta sportuoti, domisi sporto varžybomis. Žmona Dalia, sūnūs Andrius (g. 1983 m.) ir Šarūnas (g. 1987 m.)..

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-04 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bronchiolė |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Kekė – 1. Bronchiolė 2. Kvėpuojamoji bronchiolė
3. Alveolinis latakėlis |
|  |
| **Duomenys** |
| **Sistema** | Kvėpavimo sistema |
|  |
| **Klasifikacija** |
| **MeSH** | D003964 |
| **TA98** | A06.5.02.026 |
| **TA2** | 3282 |
| **FMA** | 7410 |

**Bronchiolės** – pačios smulkiausios bronchų šakelės, maži bekremzliai vamzdeliai, kurių epitelį sudaro kubo formos ląstelės. Skiltinių bronchiolių skersmuo – apie 0,2 mm.

Bronchiolių išsidėstymas
------------------------

Plaučiuose iš kiekvieno skiltelinio broncho paprastai atsišakoja 12–18 galinių bronchiolių. Kiekviena iš jų atsišakoja į dar dvi – kvėpuojamąsias bronchioles, o šios – į keletą alveolinių latakėlių, kurie užsibaigia alveoliniu maišeliu, apsuptu daugybe alveolių.

Vienos galinės bronchiolės ir ją supančių alveolių struktūra yra vadinama *keke*. Vieną plaučių skiltelę sudaro 12-18 kekių.

  

v • a • r **Žmogaus organų sistemos** 

**Kvėpavimo sistema**  

Nosis -
Nosies ertmė -
Gerklos -
Trachėja -
Bronchai -
Bronchiolės -
Plaučiai -
Diafragma -
Alveolės
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Bronislovas Kučinskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1938 m. gruodžio 10 d. (84 metai)Biržuose |
| Sutuoktinis (-ė) | Irena |
| Vaikai | Diana, Mindaugas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1963 m. Kauno politechnikos institutas |

**Bronislovas Kučinskas** (g. 1938 m. gruodžio 10 d. Biržuose) – Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1958 m. sidabro medaliu baigė Biržų J. Janonio vidurinę mokyklą, 1963 m. Kauno politechnikos institutą, inžinierius – mechanikas, technikos mokslų daktaras.

1962 m. Kauno pramonės statybos projektavimo instituto technologas, Kauno autoremonto gamyklos vyr. mechanikas, 1971 m. Specializuotos autotransporto įmonės direktorius. 1977 m. Kauno Vykdomojo komiteto pirmininko pirmasis pavaduotojas komunaliniam ūkiui. 1989 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas, docentas. 1999 m. mėsos perdirbimo įmonės UAB „Giraitės Leda" generalinis direktorius. 2004 m. Kauno miesto savivaldybės mero patarėjas. Vilniaus universiteto VŠĮ Regioninių projektų valdymo centro direktorius.

Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio I ir II suvažiavimų dalyvis. 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kauno skyriaus narys. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.

30 išradimų ir 14 mokslinių straipsnių autorius. Kauno golfo klubo, Rotary klubo narys. Valdovų rūmų atstatymo fondo steigėjas. Žmona Irena, vaikai Diana, Mindaugas.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - "Fronto" partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2010-02-13 iš Wayback Machine projekto.
**Atipinė depresija** – depresijos tipas, kuriam būdingas nuotaikos pagerėjimas ryšium su pozityviais įvykiais.

Tai, jog ši depresijos forma įvardijama atipine, nereiškia, kad ji yra reta ar neįprasta. Asmenys, sergantys atipine depresija, gali susidurti su sunkumais kasdienėje veikloje, kai kada jiems gali atrodyti, kad gyventi neverta.

Gydant atipinę depresiją, gali būti pasitelkiami medikamentai, psichoterapija, keičiamas gyvenimo būdas.

Simptomai
---------

Išskiriami tokie pagrindiniai atipinės depresijos požymiai ir simptomai:

* depresija kuriam laikui nuslopsta dėl kokių nors pozityvių įvykių, išgirdus geras naujienas;
* padidėjęs apetitas, augantis svoris;
* pernelyg daug miegama, tačiau dienos metu vis vien jaučiamas mieguistumas;
* sunkumo pojūtis rankose ar kojose, trunkantis valandą ar daugiau per dieną;
* jautrumas kritikai, atstūmimui, turintis įtakos asmeniniams santykiams, socialiniam gyvenimui, darbui.

Simptomų sunkumas įvairuoja, kai kuriuos žmones kamuoja savižudiškos mintys, jie negali atlikti elementarių kasdienių darbų.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6  *Atypical depression*. Mayo Clinic. Nuoroda tikrinta 2021-11-16.
| Liškiavos alkakalnis |
| --- |
| Liškiavos alkakalnis iš rytų |
| 

Liškiavos alkakalnisLiškiavos alkakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°04′40″ š. pl. 24°03′20″ r. ilg.﻿ / ﻿54.07778°š. pl. 24.05556°r. ilg.﻿ / 54.07778; 24.05556Koordinatės: 54°04′40″ š. pl. 24°03′20″ r. ilg.﻿ / ﻿54.07778°š. pl. 24.05556°r. ilg.﻿ / 54.07778; 24.05556 |

 |
| Vieta | Varėnos rajonas |
| Seniūnija | Merkinės seniūnija |
| Aukštis | 10-20 m |
| Plotas | 150x120 |
| Naudotas | I tūkstantmečio pabaiga - II tūkstantmečio pradžia |
| Tirtas | 1975 m. |

**Liškiavos alkakalnis** – alkakalnis Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, Liškiavos kaimo (Merkinės seniūnija) pietiniame pakraštyje, į šiaurės vakarus nuo Nemuno ir Krūčiaus santakos, Nemuno kairiajame krante, greta Liškiavos piliakalnio.

Alkakalnis
----------

Alkakalnis dar vadinamas Bažnyčios kalnu. Iš pietų jį juosia Nemunas, iš rytų – Kriūčiaus, iš šiaurės vakarų, šiaurės ir šiaurės rytų – Žvėrinčiaus slėnis, iš vakarų pusės yra dauba. Nuo upių pusės šlaitai statūs, 10–20 m aukščio, vakarinis šlaitas – nuolaidus. Viršūnės aikštelė netaisyklingo trikampio formos (apie 150 m ilgio). Kalvos rytiniame šlaite, apie 5 m žemiau aikštelės krašto, yra terasa, šiaurės rytų šlaite – senojo įvažiavimo į aikštelę vieta.

Manoma čia buvus gamtameldžių šventvietę, kurios vietoje po krikščionybės įvedimo Lietuvoje (1387 m.) pastatyta krikščionių bažnyčia. Alkakalnio papėdėje Nemune rastas mitologinis akmuo su jaučio pėda (26 cm ilgio ir 15 cm pločio).

* Akmuo su jaučio pėdaAkmuo su jaučio pėda
* Panorama nuo alkakalnioPanorama nuo alkakalnio

Tyrimai
-------

Paminklų restauravimo institutas 1975 m. Liškiavoje atliko archeologinius tyrimus (vadovas Juozas Markelevičius). Nustatyta, kad ant kalno, aikštelės šiauriniame pakraštyje, XV a. antroje pusėje – XVI a. pirmoje pusėje buvusi medinė bažnyčia, kuri XVI a. vid. sudegė, netrukus atstatyta, prie jos įrengtos kapinės. XVII a. pr. bažnyčiai nugriuvus aikštelės pietinėje, pietrytinėje ir vakarinėje dalyje buvo pastatyti dvaro rūmai, kurie priklausė Liškiavos valdytojui M. Pranskevičiui-Radziminskiui. XVII a. pab. rūmai sudegė.

Rasta XV a. antrosios pusės ir XVI a. vidurio bažnyčios ir kiemo akmenų grindinio liekanų, Aleksandro denarų, žiestos keramikos, apie 3 m pločio tašytų akmenų plokščių, kurios juosė bažnyčią, vinių, durų ir langų apkaustų, langų vitražo švininių rėmų ir stiklo, Jono Kazimiero monetų, polichrominių koklių, stiklo indų šukių. Aptikta kapų; vyro ir moters kapai rasti prie apsidės, 3 kapų liekanų rasta alkakalnio rytinėje terasoje. Viename kape buvo Žygimanto Augusto 1570 m. dvidenaris. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Balčiūnas. *Liškiavos alkakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 452 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Banas |
| --- |
| Banas ties Kolreinu Banas ties Kolreinu |
| **Ilgis** | 129 km |
| **Ištakos** | Murno kalnai |
| **Žiotys** | Šiaurės sąsiauris |
| **Šalys** | Didžiosios Britanijos vėliava Didžioji Britanija (Šiaurės Airijos vėliava Šiaurės Airija) |

**Banas** (angl. *River Bann*, air. *An Bhanna*) – upė Airijos salos šiaurinėje dalyje, ilgiausia Šiaurės Airijoje (Jungtinė Karalystė). Prasideda Murno kalnuose, teritorijos pietryčiuose, Dauno grafystėje. Teka į šiaurės vakarus, vidurupyje prateka didžiausia salos ežerą Nėjų. Toliau teka į šiaurę, sudaro Londonderio ir Antrimo grafysčių ribą. Įteka į Šiaurės sąsiaurį ties Kolreinu, sudaro nedidelę estuariją.

Ties Portadaunu Banas sujungtas nebenaudojamu Niurio kanalu su Airijos jūra. Žemupyje laivuojama. Svarbiausi miestai prie Bano: Banbridžas, Portadaunas, Kolreinas, Portstiuartas.
DFDS Seaways|  
Kruizinis laivas „Crown of Scandinavia" |
| Forma | Keltų paslaugos |
| Pramonė | Logistika |
| Centrinė būstinė | Kopenhaga, Danija Danija |
| Paslaugos | Krovinių ir keleivių pervežimas jūra |
| Holdingas | DFDS |
| Padaliniai | DFDS Seaways France |
| Tinklalapis | dfds.com/ |

**DFDS Seaways** yra 1866 m. įkurtos logistikos firmos DFDS (dan. *Det Forenede Dampskibs-Selskab* – „Jungtinė garlaivių kompanija") padalinys, užsiimantis jūros krovinių bei keleivių transportavimu Šiaurės bei Baltijos jūrose. Praeityje DFDS taip pat veikė Šiaurės bei Pietų Amerikoje bei Viduržemio jūroje. Šiai firmai praeityje priklausė keli vien krovinius gabenantys padaliniai (DFDS Tor Line ir DFDS Lisco), kurie visi vėliau buvo reorganizuoti į vieną DFDS Seaways padalinį (iki šios reorganizacijos DFDS Seaways gabeno tik keleivius). DFDS valdo Lietuvoje esančią keltų bendrovę „Lisco Baltic Service".

DFDS Seaways kursuoja apie 20 reisų, kuriems priklauso keleiviniai – krovininiai keltų reisai Klaipėda – Kylis bei Klaipėda – Karlshamnas, o taip pat daugiau krovininis reisas Klaipėda – Kopenhaga – Orhusas – Frederisija. 2014 m. buvo bandomas reisas Klaipėda – Travemundė (Vokietija) tačiau tais metais uždėjus sankcijas Rusijai krovinių nebepakako jį išlaikyti pelningą.

DFDS Seaways reisai
-------------------

DFDS Seaways turi 20 reisų Šiaurės ir Baltijos jūrose bei vieną reisą tarp Prancūzijos ir Airijos.

### Keleivių ir krovinių

* Doveris–Kalė
* Doveris–Dunkirkas
* Dunkirkas-Rosleras
* Niuheivenas–Djepas
* Niukaslas prie Taino–Eimedeinas
* Kopenhaga–Frederikshaunas-Oslas
* Klaipėda–Kylis
* Klaipėda–Karlshamnas
* Paldiskis–Kapelskaras
* Paldiskis–Hankas

### Krovinių

* Brevikas–Gentas
* Brevikas–Imingamas
* Kukshafenas–Imingamas
* Esbjergas–Imingamas
* Geteborgas–Ghent
* Geteborgas–Imingamas
* Geteborgas–Tilburis
* Geteborgas – Zebriugė
* Klaipėda–Kopenhaga–Frederisija
* Marselis–Tunis
* Sankt Peterburgas–Ustluga–Kylis
* Širnesas–Kalė
* Vlardingenas–Filikstou
* Vlardingenas–Imingamas

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-09-27 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2
3. ↑
4. ↑
5. ↑  „Eoghan Dalton, ‘Rosslare-Dunkirk Crossing Could be Boon for Southeast’". *The Irish Times*. 5 August 2022.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė