recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| KK155 |
| --- |
| **Kuršėnai-Mažeikiai** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 53,7 km |
| Pradžia | Kuršėnai |
| Pabaiga | Mažeikiai |
| Apskritys | Šiaulių, Telšių |
| Miestai | Kuršėnai, Venta, Viekšniai, Mažeikiai |
|  |
| KK155 tiltas per Ventą ties Papile |

**KK155** – krašto kelias, jungiantis Kuršėnus ir Mažeikius. Kelio ilgis – 53,7 kilometro. Šiame krašto kelyje yra 4 „juodosios dėmės".

Maršrutas
---------

Kelias prasideda Kuršėnuose, Papilės gatvėje. Eina per Šiaulių, Akmenės ir Mažeikių rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Gedintės, Papilė, Venta, Palnosai, Viekšniai, Krakiai, Naikiai. Baigiasi Mažeikiuose, sankryžoje su  **170**  Mažeikiai–Skuodas . 1 km į šiaurę nuo Kuršėnų kelias kerta Ringuvos upę, prie Dainorių – Dabikinę, nuo pat Kuršėnų iki Mažeikių kelias eina dešiniuoju Ventos upės krantu, bet kelias jos nė kart nekerta, taip pat šalia kelio, tik iš kitos pusės eina geležinkelis Šiauliai – Mažeikiai, tačiau ir jis kelio nekerta.

Į šiaurę nuo Kuršėnų

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
*„LLKS" nukreipia čia. Apie pogrindžio grupę, veikusią 1940–1944 m. žiūrėkite Lietuvos laisvės kovotojų sąjunga.* 
Paminklas Minaičiuose (aut. Jonas Jagėla)
**Lietuvos Laisvės Kovos Sąjūdis** (LLKS) – visos Lietuvos partizanų organizacijos pavadinimas nuo 1949 m. vasario 2 d. Siekė atkurti Lietuvos valstybės nepriklausomybę. LLKS apėmė Dainavos, Tauro, Didžiosios kovos, Vyties, Prisikėlimo, Kęstučio partizanų apygardas ir kovodama egzistavo iki 1956 m. kol buvo sunaikinta SSRS reguliarios kariuomenės bei saugumo dalinių.

Pokario metais
--------------

Pavadinimas „Lietuvos Laisvės Kovos Sąjūdis" buvo patvirtintas pirmame Lietuvos partizanų vadų suvažiavimo, vykusio 1949 m. vasario 2-22 d. Minaičiuose (Šiaulių apskr. dabar – Radviliškio r.) Stanislovo Mikniaus sodyboje įrengtame Prisikėlimo apygardos vado Leonardo Grigonio – Užpalio bunkeryje, posėdyje. 

Kituose vadų suvažiavimo posėdžiuose buvo sudaryta LLKS vadovybė, svarstoma sąjūdžio politinė programa, ginkluotojo pasipriešinimo programa, taktika, sąjūdžio politinė, ideologinė, organizacinė ir kita veikla, LLKS statutas, partizanų uniformos, pareigų ir laipsnių ženklai ir kt. Priimti kreipimaisi į sąjūdžio dalyvius ir kitus Lietuvos gyventojus. LLKS Tarybos prezidiumo pirmininku išrinktas Jonas Žemaitis-Vytautas, suteikiant jam generolo laipsnį. LLKS Tarybos prezidiumui jis vadovavo iki pat suėmimo 1953 m. Vyriausiosios vadavietės bunkeryje.

1949 m. vasario 25 d. LLKS Tarybos prezidiumo nutarimu įkurtas LLKS Vyriausiosios vadovybės spaudos organas „Prie rymančio Rūpintojėlio", kuris buvo leidžiamas iki 1953 m.

Nepriklausomybės metais
-----------------------

Lietuvos laisvės kovos sąjūdis atkurtas 1990 m. LLKS nariu gali būti kiekvienas Lietuvos pilietis, dalyvavęs ginkluotame pasipriešinime, neišdavęs Lietuvos okupacijų metais, pripažįstantis LLKS įstatus ir dalyvaujantis jo veikloje. LLKS telkia savo gretose ir rėmėjus. LLKS būstinė yra Kaune, Mickevičiaus 19, Karininkų Ramovėje.

LLKS Prezidiumo pirmininku yra išrinktas karys savanoris, Vyčio kryžiaus III laipsnio kavalierius, dim.plk. Jonas Čeponis. Štabo viršininku išrinktas karys savanoris, Vyčio kryžiaus kavalierius, dim. mjr. Vytautas Balsys-Uosis.

Šaltiniai
---------

* Lietuvos Laisvės Kovos Sąjūdis (LRS, tikrinta 2013-11-17)
* Įvykių seka (LRS, tikrinta 2013-11-17)
* Lietuvos Laisvės Kovos Sąjūdis Archyvuota kopija 2013-10-31 iš Wayback Machine projekto. (KAM, tikrinta 2013-11-17)
**Lietuvos laisvės kovotojų sąjunga** (**LLKS**) – Lietuvos nepriklausomybės siekusi pogrindžio grupė, veikusi sovietų 1940–1941 m. ir nacių 1941–1944 m. okupuotoje Lietuvoje.

1940 m. Lietuvos laisvės kovotojų sąjunga įkurta  liberalų ir  tautininkų. Leido laikraščius „Laisvės kovotojas", „Varpas". LLKS vyriausioji vadovybė kūrė laisvės kovotojų padalinius kiekviename apskrities mieste. Organizacija buvo suskirstyta į 4 apygardas (Vilniaus, Kauno, Šiaulių, Panevėžio). 1943 m. turėjo apie 3 tūkstančius narių.

LLKS įstatuose parašyta, kad „tikslas yra atstatyti Nepriklausomą Lietuvą ir sujungti visus lietuvius bendram darbui Lietuvos garbei ir gerovei".

Atgavus nepriklausomybę, Lietuvos laisvės kovotojų sąjunga jungia apie 170 narių. Rūpinasi laisvės kovotojų teisėmis ir laisvės kovų įamžinimu. Valdybos pirmininkas Ernestas Subačius. Garbės pirmininkas Jonas Burokas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sigitas Jegelevičius. Parlamentarizmo idėja antinacinio pasipriešinimo kontekste Archyvuota kopija 2014-04-26 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* Laisvės besiekiant: Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos įnašas į antinacinę rezistenciją / Algirdas Vokietaitis. – LLKS, 1983. – 405 p.

Nuorodos
--------

* Lietuvos laisvės kovotojų sąjunga Archyvuota kopija 2012-10-10 iš Wayback Machine projekto.
* A. Navaitis. Gyveno Lietuvai // XXI amžius, 2004-03-31, Nr. 25 (1228)
* Ramūnas Labanauskas. VLIK’as 1943–1945 metais: nacių ir sovietų pinklėse // XXI amžius, 2006-01-11, Nr. 3 (1403)
**Lietuvos ledo ritulio lyga**|
|  |
| **Sporto šaka** | ledo ritulys |
| **Įkurta** | 2010 m. |
| **Klubų skaičius** | 26 |
| **Valstybė** | Lietuva Lietuva |
| **Dabartiniai čempionai** | ESSM Energija Elektrėnai |
|  |

**Nacionalinė ledo ritulio lyga** (NLRL) įkurta 2010 m. yra atvirųjų Lietuvos ledo ritulio čempionatų organizatorė. NLRL prezidentas yra Darius Kasparaitis, vyk. direktorius G.Šabūnas, oficialus tinklalapis www.hockey.lt. 

Komandos kovoja dėl pereinamosios AKROPOLIO taurės. 2011/2012 m. sezone čempionatas buvo suskirstytas į Aukščiausiąjį ir Pirmąjį divizionus, jame žaidė 26 komandos iš Lietuvos, Latvijos ir Rusijos, iš viso 750 žaidėjų, nugalėtojai – Elektrėnų „ESSM/Energija" (Aukščiausias div.) ir Klaipėdos „Baltija" (Pirmas div.).

2011/2012 m. sezonas
--------------------

**Aukščiausias divizionas**

1.ESSM Energija Elektrėnai

2.Elektrėnų „ESC"

3.Kėdainių LRK

4.Rygos „Cetra"

5.Kaliningrado „Delavaja Rus"

6.Vilniaus „Vanvita"

**Pirmas divizionas**

**Rytų konferencija**

1.Vilniaus „Ober-Haus"

2.Vilniaus „Vilkai"

3.Juodupės „Juodupė"

4.Vilniaus „Ice Wind"

5.Vilniaus „Hockey Punks"

6.Vilniaus „Meteoras"

7.Vilniaus „Lokiai"

**Centro konferencija**

1.Kauno „Bizonai"

2.Elektrėnų „Strangers"

3.Kauno „Velniai"

4.Jonava „Week on wings"

5.Kauno „Crazy Puck"

6.Kauno „Monstrai"

**Vakarų konferencija'**

1.Klaipėdos „Batija"

2.Šiaulių „Ledo linija"

3.Kretingos „Grifai"

4.Gargždų „Banga"

5.Klaipėdos „Kirai"

6.Klaipėdos „Toras"

Nuorodos
--------

* Oficialus lygos puslapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Persėjo žvaigždynas
**Persėjas** (*Perseus*, *Per*) – 24-as pagal dydį šiaurinio pusrutulio žvaigždynas Paukščių Take. Lietuvoje matomas rudenį. Žvaigždynas žinomas nuo seniausių laikų (aprašytas dar Ptolemėjaus). Persėjas randamas pratęsus Andromedos trijų žvaigždžių lanką Vežėjo kryptimi (į priešingą pusę nei Pegasas). Ryškiausios žvaigždės sudaro lankelį. Lietuviškas pavadinimas – **Kūlėjai ir Spragilas** (V. Straižio identifikacija). Ryškiausia žvaigždyno žvaigždė Algolis ryškumą keičia kas keletą dienų.

Nubrėžus liniją per ε Per ir ζ Per surandame Sietyną, o pratęsus lanką iš žvaigždžių γ Per, α Per bei δ Per, pataikome į Kapelą.

Mitologija
----------

Žvaigždynas pavadintas mitinio graikų didvyrio Persėjo vardu.

Ryškiausios žvaigždės
---------------------

* **Markabas** – α Peg 1m,79
* **Algolis** (*Šėtono žvaigždė*) – β Per (trinarė kintamoji: 2m,12-3m,39, P=2,9 d.)

Kiti objektai
-------------

* Dvigubas padrikasis spiečius h+χ Per (NGC 869+NGC 884) – vienas ryškiausių padrikųjų spiečių (4m)
* Padrikieji spiečiai M 34, NGC 1528, NGC 1254.
* Spiralinė galaktika M 33.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Persėjas (žvaigždynas)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Oranžinė nykštukė** – pagrindinės sekos žvaigždė, priklausanti K spektrinei klasei ir V šviesio klasei. Pagal dydį šios žvaigždės užima tarpinę poziciją tarp raudonųjų bei geltonųjų nykštukių. Šio tipo žvaigždžių masė būna nuo 0,6 iki 0,9 Saulės masės[1], o paviršiaus temperatūra – nuo 3900 iki 5200 K.[2]

Žinomesni oranžinių nykštukių pavyzdžiai – Kentauro Alfa B (K1 V), Indėno Epsilon ir Eridano Epsilon.[3]

Sąlygos gyvybei
---------------

Oranžinės nykštukės ypač svarbios ieškant nežemiškos gyvybės, nes pagrindinės sekos žvaigždėmis jos išlieka labai ilgai – 15–30 mlrd. metų (Saulė – 10 mlrd.), todėl gyvybei išsivystyti yra daugiau laiko. Į Žemę panašių egzoplanetų paiešką šių žvaigždžių sistemose palengvina tai, kad oranžinių nykštukių yra maždaug tris-keturis kartus daugiau nei Saulės tipo žvaigždžių.[4]

Nuo oranžinės nykštukės gyvybės zona yra nutolusi 0,5–1 av. Ją pasiekia pakankamas kiekis elektromagnetinės spinduliuotės, kad šioje zonoje skriejančioje planetoje galėtų egzistuoti skystas vanduo, tačiau gyvybei pražūtingi ultravioletiniai spinduliai sudaro tik nedidelę planetą pasiekiančios spinduliuotės dalį.[5] Be to, gyvybės zona išlieka stabili didžiąją dalį oranžinės nykštukės egzistavimo pagrindinėje sekoje laiko.[6]

Kitas gyvybės egzistavimui tokio tipo žvaigždžių sistemose palankus faktorius yra tas, jog planeta gali skrieti pakankamai toli nuo oranžinės nykštukės, kad nebūtų atsisukusi į ją visada ta pačia puse, bet vis dar patekti į jos gyvybės zoną.[7] Kaip ir Žemėje, tokioje planetoje vyktų metų laikų kaita.

Išnašos
-------

1. ↑  A Modern Mean Stellar Color and Effective Temperatures (Teff) # Sequence for O9V-Y0V Dwarf Stars, E. Mamajek, 2011, website
2. ↑  Empirical bolometric corrections for the main-sequence, G. M. H. J. Habets and J. R. W. Heintze, *Astronomy and Astrophysics Supplement* **46** (November 1981), pp. 193–237.
3. ↑  SIMBAD, entries for Alpha Centauri B, Epsilon Indi, Epsilon Eridani, nuoroda tikrinta 2007-06-19.
4. ↑  , nuoroda tikrinta 2009-05-06.
5. ↑  Merchant, David "Orange Dwarf Stars and Life - Common?" 2009-06-18
6. ↑  "Kepler's Hunt for Earths Shows Progress at Space Conference" Hadhazy, Adam March 9, 2010 12:00 AM
7. ↑  Fulton, Dylan "XRaDiiX" "Which Stars are a friendly place for life to form" 2011-03-14
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Etingshauzeno efektas** – šiluminis reiškinys, kai tekant elektros srovei puslaidininkiu, esančiu skersiniame magnetiniame lauke atsiranda temperatūros skirtumas statmenas srovės tekėjimo krypčiai.

Reiškinys
---------

Esant tam tikram kristalo šonų temperatūros skirtumui, nusistovi stacionarus būvis: šilumos nutekėjimas iš karštesnio šono į šaltesnįjį dėl šiluminio laidumo pasidaro lygus greitųjų elektronų atnešamam šilumos kiekiui. Tokiu būdu, tekant srovei puslaidininkiu, kai šis yra skersiniame magnetiniame lauke, atsiranda temperatūros gradientas magnetiniam laukui ir srovei statmena kryptimi. Šis temperatūros gradientas proporcingas magnetinio lauko indukcijai ir srovės tankiui:

  

{\displaystyle {\frac {\partial T}{\partial y}}=P\cdot B\cdot j\_{x}},

  

čia

*P* – proporcingumo koeficientas.
*{\displaystyle j\_{x}}* – srovės tankis x ašies kryptimi.
*B* - magnetinė indukcija.

  

Paprastai šis temperatūros gradientas būna nedidelis. Reikia pažymėti, kad Etingshauzeno koeficiento *P* ženklas nepriklauso nuo krūvio nešėjų ženklo, tačiau priklauso nuo jų išbarstymo mechanizmo prigimties.

Holo ir Etingshauzeno reiškiniai skersiniai, nes elektrinis laukas ir temperatūros gradientas susidaro statmenai srovės tekėjimo krypčiai. Kadangi temperatūros skirtumas proporcingas magnetinės indukcijos pirmajam laipsniui, tai šie reiškiniai dar vadinami nelyginiais.
*Šis straipsnis apie maldos namus. Apie muzikos žanrą skaitykite straipsnyje Oratorija.*
Reformatų oratorija Make (Vengrija)
Arkivyskupo oratorija Ravenoje (Italija)
**Oratorija** (lot. *oratorium*, iš *orare*, 'melstis') – krikščionių tikinčiųjų susirinkimų vieta melstis, atskiri maldos namai, bažnytinių institucijų nepriskiriami vietos parapijos bažnyčiai. Oratorijų paskirtis ir veikla paprastai atitinka religines apeigas, vykdomas koplyčiose, išskyrus kai kurias oratorijas, skirtas Dievo tarnybai ir maldoms, bet ne mišioms. 

Katalikų bažnyčioje šis terminas plačiai vartojamas oratoriečių bei saleziečių bendruomenėse.

Istorija
--------

Oratorijų kilmė siejama su koplyčiomis, kurios buvo statomos prie kankinių šventyklų, kad šiose vietose galėtų tikintieji susirinkti ir pasimelsti. Seniausia išlikusi oratorija yra Ravenos (Italija) vyskupų koplyčia (~ 500 m.). Šiuo terminu dažnai apibrėžiami labai nedideli statiniai, išlikę nuo pirmojo tūkstantmečio, ypač srityse, kur dominavo keltų krikščionių vienuolijos. Šių statinių paskirtis dėl archeologinių duomenų stokos nėra aiški.

Anksčiau Kanonų teisės kodekse buvo apibrėžtos konkrečių oratorijų paskirtys: **privačios** (individualiam naudojimui, pvz. vyskupo, ar grupiniam naudojimui, pvz. šeimos bei jų kviestiems svečiams), **pusiau viešos** (tam tikrais atvejais atidarytos ir kitiems tikintiesiems) ir **viešos** (pastatytos, kad būtų prieinamos visiems tikintiesiems, norintiems jomis pasinaudoti). Pvz. šis terminas pavartotas Šv. Benedikto reguloje (52 skyriuje), aprašančioje asmeninio naudojimo bendruomenių koplyčias vienuolynuose. 

Oratorijų paskirtį naujai apibūdino 1983 m. kanonų teisės kodeksas, suteikdamas terminui naują reikšmę. Dabar *oratorija* laikoma privati bendruomenės ar grupės narių maldų vieta, kuri grupės vyriausiojo nuožiūra gali būti atveriama ir viešam naudojimui. Tokia reikšmė atitinka 1917 m. kanonų teisės kodekso *pusiau viešą oratoriją*. Tuo tarpu 1917 m. Kodekso *privati oratorija* beveik atitinka 1983 m. Kodekse apibrėžtą *koplyčią*, nes labai panaši abiejų maldos namų naudojimo paskirtis.

Lietuvoje
---------

1824 m. Vilniaus Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia perstatyta iš vienuolių oratorijos. 

1930 m. Šiauliuose įsikūrus jėzuitų misijai pastatyta mūrinė oratorija – dabar Šiaulių Šv. Ignaco Lojolos bažnyčia. 

Nuo 1938 m. stovinti Palendrių Aušros Vartų Marijos bažnyčia (Kelmės raj.) fundatoriaus valia buvo vadinta vieša oratorija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Herbermann, Charles, ed. (1913). "Oratory". Catholic Encyclopedia. New York: Robert Appleton Company
2. ↑  Holy See. „Chapter II. Oratories and Private Chapels". *Code of Canon Law*. Nuoroda tikrinta 2017-05-05.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Oratorija (maldos namai)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Katalikų enciklopedija. Oratorija (anglų k.)
**Čekijos socialdemokratų partija**, CSSD, *Česká strana sociálně demokratická*  – viena pagrindinių šiuolaikinės Čekijos Respublikos politinių partijų.

Įkurta 1878 m. balandžio 7 d. tačiau veikė kaip profsąjunginė organizacija. Steigėjas ir pirmasis pirmininkas Josefas Boleslavas Pecka – Strahovskis (1849–1897).

Pirmieji žingsniai
------------------

Politine partija tapo 1887 m. gruodžio 25 d. I suvažiavime. 1897 m. rinkimuose gavo 38 % balsų ir 24 parlamento mandatus. 1920 m. rinkimuose gavo 25,7 % balsų ir išlaikė įtaką parlamente iki 1939 m. šalies okupacijos. 

1930 m. XVI suvažiavime priimta marksistinė ideologija. 1945 m. atnaujinta partijos, kaip vienos iš Liaudies fronto dalių, veikla, bet po komunistų pučo 1948 m. partija uždrausta.

Atgimimas
---------

1990 m. XXIV suvažiavime CSSD veikla atnaujinta. 1992 m. Federalinės asamblėjos rinkimuose gavo 10 vietų iš 99 Liaudies rūmuose, 6 vietas iš 75 Tautos rūmuose ir 16 vietų iš 200 Čekijos nacionalinėje taryboje. 1996 m. rinkimuose iškovota 61 vieta iš 200 Deputatų rūmuose ir 48 vietos iš 154 Senate. 
  
1998 m. rinkimuose gavo 74 vietas Deputatų rūmuose ir 15 iš 52 perrenkamų vietų Senate. 2002 m. laimėjus 70 vietų Deputatų rūmuose buvo sudaryta koalicija su krikščionimis demokratais ir liberalais, ministru pirmininku tapo Vladimiras Špidla, 2004 m. jį pakeitė Stanislavas Grosas, o po šio apkaltinimo neteisėtai įsigijus butą, 2005 – partijos vicepirmininkas Iržis Parubekas.

Organizacija
------------

Suvažiavimai vyksta kas dveji metai, yra 14 regioninių organizacijų. SI narė nuo 1995.

Pirmininkai:

* 1897 Josefas Hybešas,
* 1899 Ladislavas Zapotockis,
* 1902 Ferdinandas Švarcas,
* 1904 ir 1917–1925 Antoninas Nemetas,
* 1905 Josefas Šteineris,
* 1910 Karla Machova Kostelecka,
* 1916-1917 Bohumilas Šmeralas,
* 1920 Šarlota Garrigue Masarykova,
* 1925 Božena Karpiškova,
* 1925–1938 Antoninas Hamplas,
* 1938–1945 Josefas Fišeris,
* 1947 Bohumilas Laušmanas,
* 1948 (emigracijoje) Blažiejus Vilimas,
* 1948-1972 (emigracijoje) Vaclavas Majeris,
* 1972-1989 (emigracijoje) Vilemas Bernardas,
* 1989–1995 (emigracijoje) Karelas Hruby,
* 1990 (Čekijoje) Iržis Horakas,
* 1993 Milošas Zemanas,
* 2001 Vladimiras Špidla,
* 2004 Stanislavas Grosas
* 2006 Jiržis Parobekas
* 2011 Boguslavas Sobotka.

Nuorodos
--------

* Partijos svetainė anglų k. Archyvuota kopija 2005-03-27 iš Wayback Machine projekto.
* ČSSD oficiali svetainė Archyvuota kopija 2005-12-02 iš Wayback Machine projekto.
| **Astragalus arenarius** |
| --- |
| Smiltyninė kulkšnė (*Astragalus arenarius*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Gentis: | Kulkšnė  *( Astragalus)* |
| Rūšis: | Smiltyninė kulkšnė  *( Astragalus arenarius)* |

 |

**Smiltyninė kulkšnė** (*Astragalus arenarius*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos daugiametis žolinis augalas.

Natūraliai paplitęs šiaurės rytų Europoje: Švedijoje, europinėje Rusijoje, Vokietijoje, Ukrainoje, Baltijos šalyse, Lenkijoje, Baltarusijoje, Čekijoje, Slovakijoje, Vengrijoje.

Augalas 10–30 cm aukščio. Lapai sudėtiniai, sudaryti iš 5–11 lapelių. Žiedai šviesiai purpuriniai arba violetiniai, kartais balti, susitelkę retose kekėse po 4–8. Ankštys pailgos arba linijiškai elipsiškos, apaugusios trumpais pilkais plaukeliais. Žydi birželį–liepą.

Smiltyninės kulkšnės požymiai
Smiltyninė kulkšnė auga sausuose pušynuose, smėlynuose, pamiškėse. Dažna Pietryčių Lietuvoje, kitur retesnė, o šalies šiaurėje neauga.

Vertingas avių ir galvijų pašarinis augalas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Astragalus arenarius L. *Kew Royal Botanic Gardens*
2. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 173–174
3. ↑   Ларин И. В. *Кормовые растения сенокосов и пастбищ СССР* : в 3 т. / под ред. И. В. Ларина. – М. ; Л. : Сельхозгиз, 1951. – Т. 2 : Двудольные (Хлорантовые – Бобовые). – С. 694.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kvarcinis smiltainis
**Smiltainis** – nuosėdinės kilmės uoliena, sudaryta iš smėlio dydžio mineralų ar kitų uolienų nuolaužų dalelių ir sucementuotu įvairių cementu. Dažniausiai smiltainis sudarytas iš kvarco ir feldšpato mineralų (šie mineralai labiausiai paplitę Žemėje). Smiltainio spalva labai įvairi, priklauso nuo mineralinės sudėties.

Kai kurios smiltainio rūšys labai atsparios dūlėjimui. Atsparumas ir smiltainio kietumas priklauso nuo mineralinės sudėties, smėlio dalelių apzulinimo laipsnio, smiltainio tekstūros. Tokie smiltainiai naudojami statybose, o kai kurie kaip galąstuvas.

Smiltainis – klastinė uoliena, susidariusi iš anksčiau susidariusių uolienų dalelių ir cemento. Smėlio dalelės gali būti vieno mineralo. Toks smiltainis yra *monomineralinis*. Jei kvarco kiekis viršija 90 % jis vadinamas kvarciniu.

Cementas dažniausiai būna trijų tipų:

* kalcitinis
* molio
* silikatinis

Atsidengę raudonspalvio smiltainio sluoksniai
Kiekvieno smiltainio susidarymui būdingos dvi stadijos. Pirmoji – sedimentacinė – kai susiklosto smėlis. Smėlis gali nusėsti upės, ežero dugne, jį gali supustyti vėjas dykumoje ar kitaip. Sedimentacijos stadijoje susidaro smiltainiui būdinga tekstūra. Antroji stadija – cementacinė. Joje į smėlyje likusias poras pradeda skverbtis mineralinės nuosėdos ir sucementuoja smėlį.
Sedimentacinės sąlygos yra pagrindinis veiksnys, formuojantis smiltainio savybes. Išskiriamos šios smiltainio susidarymo sąlygos:

* Sausumos
	+ upės
	+ išnašų kūgio
	+ ledyninės nuoplovos
	+ ežerų
	+ dykumų
* Jūrinės
	+ deltos
	+ paplūdimio
	+ nerijos
	+ audrų suklostytos nuogulos
	+ turbididų
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Šis straipsnis apie atmosferos dujų mišinį. Apie orus skaitykite čia*
**Oras** – dujų mišinys, sudarantis Žemės atmosferą. Oro litro masė, jei temperatūra 0 °C, o slėgis 760 mm Hg (atmosferos slėgis jūros lygyje), yra 1,293 g. Sudėtis: 78,3 % azoto, 20,9 % deguonies, 0,03 % anglies dioksido, 0,94 % argono, taip pat nedideli kiekiai vandenilio, helio, neono ir kitų dujų. Šių dujų santykis ore iki 80 km aukščio yra toks pat bet kurioje pasaulio dalyje. Ore taip pat yra vandens garų, dulkių ir dujinių teršalų, kurių kiekis priklauso nuo vietovės. Kai oras atšaldomas iki -200 °C (-328 °F), daugelis dujų kondensuojasi, sudarydamos mėlyną skystį, vadinamą skystuoju oru.

**Oro sudėtis**| Dujos | Formulė | **Tūrio dalis** | **Masės dalis** |
| Sauso oro pagrindiniai komponentai esant norm. nuliui |
| Azotas | N2 | 78,084 % | 75,510 % |
| Deguonis | O2 | 20,946 % | 23,010 % |
| Argonas | Ar | 0,930 % | 1,286 % |
| **Liktinių dujų koncentracija** |
| Anglies dioksidas | CO2 | 0,034 % | 0,040 % |
| Neonas | Ne |  | 18,18 ppm |
| Helis | He |  | 5,24 ppm |
| Metanas | CH4 |  | 1,76 ppm |
| Kriptonas | Kr |  | 1,14 ppm |
| Dichlordifluormetanas (CFC-12) | CCl2F2 |  | 535 ppb |
| Vandenilis | H2 |  | ~500 ppb |
| Azoto dioksidas | NO2 |  | 317 ppb |
| Trichlorfluormetanas (CFC-11) | CCl3F |  | 226 ppb |
| Chlordifluormethan (HCFC-22) | CHClF2 |  | 160 ppb |
| Anglies tetrachloridas | CCl4 |  | 96 ppb |
| Ksenonas | Xe |  | 87 ppt |
| Chlortrifluormetanas (CFC-113) | CClF3 |  | 80 ppb |
| Metilchloroformas | CH3-CCl3 |  | 25 ppb |
| 1,1-Dichlor-1-fluoretanas (HCFC-141b) | CCl2F-CH3 |  | 17 ppb |
| 1-Chlor-1,1-difluoretanas (HCFC-142b) | CClF2-CH3 |  | 14 ppb |
| S/hexafluoridas | SF6 |  | 5 ppb |
| Halonas 1211 | CBrClF2 |  | 4 ppb |
| Halonas 1301 | CBrF3 |  | 2,5 ppb |
| Iš viso |  | 5,27 · 1015 t |

Suspaustas oras naudojamas negiliuose vandenyse nardančių narų, taip pat pneumatiniuose prietaisuose.

Oras medicinoje
---------------

Kraujotakos ir kvėpavimo sistemoms oras yra labai svarbus. Juo palaikomas organizmo gyvybingumas ir netgi stiprinamas jo funkcionavimas (gydymas vadinamas aeroterapija).

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Oras***

Vikižodynas
| **Rickenella fibula** |
| --- |
| Oranžinė laibūnėlė (*Rickenella fibula*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Laibūnėlė  *( Rickenella)* |
| Rūšis: | Oranžinė laibūnėlė  *( Rickenella fibula)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Oranžinė laibūnėlė** (lot. *Rickenella fibula*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, laibūnėlių (*Rickenella*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Miškai, ypač spygliuočių, parkai, tarp samanų, žolių.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Sporos mažos, neamiloidinės.

Vaisiakūniai smulkūčiai, mažyčiai. Kepurėlė 0,5–1,5 cm skersmens, gaubtai paplokščia, įdubusi, paviršius lygus, geltonai oranžinis, išblunkantis iki gelsvos, pakraščiai vagoti. Lakšteliai rusvi, geltoni, nuaugtiniai. Kotas 3–6 (8)×0,10,2 cm, kepurėlės spalvos. Trama blyški. Sporos 4–5,5×2–2,5 μm.

**Būdingi požymiai:** oranžiniai mažyčiai vaisiakūniai.

Auga pavieniui ar grupėmis, tik miškuose. Labai dažna. Saprotrofas. Labai panaši į juosvanugarę laibūnėlę. **Nevalgoma**.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 104 psl.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Oranžinė laibūnėlė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oranžinės laibūnėlės nuotraukos
| **Imrė Nadis** |
| --- |
|  |
| Imrė Nadis |
| Gimė | 1896 m. birželio 7 d.Kapošvaras |
| Mirė | 1958 m. birželio 16 d. (62 metai)Budapeštas |
| Tautybė | vengras |
|  |
| Veikla | Vengrijos valstybės ir politinis veikėjas |
| Pareigos | buvęs VLR Ministrų Tarybos pirmininkas |
|  |
|  **Vikiteka** | Imre Nagy |

**Imrė Nadis** (veng. *Nagy Imre*, g. 1896 m. birželio 7 d. Kapošvare – 1958 m. birželio 16 d. Budapešte) – Vengrijos politinis ir valstybės veikėjas, buvęs VLR Ministrų tarybos pirmininkas. Politinių reformų, iššaukusių sukilimą ir tarybinę intervenciją, iniciatorius. Vengrijos nacionalinis didvyris.

Biografija
----------

Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo Austrijos-Vengrijos kariuomenėje. 1916 m. pateko į rusų nelaisvę, kalėjo Irkutske. Čia tapo marksistu, 1917 m. įstojo į RKP(b) ir pilietiniame kare kariavo raudonarmiečių pusėje.

1921 m. grįžo į Vengriją, bet jau 1927 m. emigravo į Austriją. 1930 m. persikėlė į TSRS, dirbo Kominterne ir TSRS Mokslų akademijos Žemės ūkio institute. 1941–1944 m. dirbo Košuto radijuje, iš Maskvos transliavusiame laidas vengrų kalba.

Kartu su Tarybine Armija grįžo į Vengriją, 1944–1945 m. buvo Žemės ūkio ministras, 1945–1946 m. – Vidaus reikalų ministras, 1947–1949 m. – Maisto pramonės ministras. 1949 m. buvo apkaltintas oportunizmu, atleistas iš ministro pareigų bei pašalintas iš VDP CK narių. 1951 po viešos atgailos grąžintas į vadovaujančias pareigas. 1953 m. liepos mėn. I.Nadis paskirtas VLR Ministrų tarybos pirmininku, tačiau 1955 m. iš šių pareigų pašalintas.

Antrą kartą Ministrų tarybos pirmininku I.Nadis tapo 1956 m. spalio mėn. Tai buvo koalicinė vyriausybė, kurios programa numatė veiklos laisvę valstiečiams ir smulkiems ūkininkams (išlaikant bendrus socialistinės santvarkos principus), darbininkų tarybų ir nekomunistinių partijų legalizavimą, rinkimų laisvę, Vengrijos neutralitetą bei tarybinės kariuomenės išvedimą iš šalies.

I.Nadžio kapas
Prasidėjus tarybinei intervencijai, 1956 m. lapkričio 4 d. pasislėpė Jugoslavijos ambasadoje. Apgaulės būdu iš ten išviliotas buvo suimtas ir, apkaltinus valstybės išdavimu, 1958 m. birželio 16 d. pakartas. Vengrijoje žlugus komunistinei santvarkai, 1989 m. liepos mėn. reabilituotas, iškilmingai perlaidotas ir paskelbtas Vengrijos nacionaliniu didvyriu.

Papildoma informacija
---------------------

* XX amžiaus 4-ajame dešimtmetyje gyvendamas TSRS, buvo dukart suimtas (1933 ir 1938 m.), tačiau greit paleistas. Paskelbti dokumentai, kad I.Nadis buvo NKVD agentas slapyvardžiu „Volodia", po jo slaptų pranešimų buvo suimta ir sušaudyta keliolika Kominterne dirbusių vengrų.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Matjašas Rakošis** | **Vengrijos Liaudies Respublikos Ministrų tarybos pirmininkas**1953 m. liepos 4 d. –1955 m. balandžio 18 d. | Po to:**Andrašas Hegediušas** |
| Prieš tai:**Andrašas Hegediušas** | **Vengrijos Liaudies Respublikos Ministrų tarybos pirmininkas**1956 spalio 24 d. –1956 lapkričio 4 d. | Po to:**Janošas Kadaras** |
| Imsrė |
| --- |
|  Imsrė ties Jurbarku |
| **Ilgis** | 20 km |
| **Baseino plotas** | 49 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,31 m³/s |
| **Ištakos** | Jurbarko raj. |
| **Žiotys** | Mituva |
| **Šalys** | Lietuva |

**Imsrė** – upė Jurbarko rajono savivaldybės teritorijoje. Mituvos kairysis intakas. Jurbarko mieste prie Imsrės stūkso Bišpilio piliakalnis.

Geografija
----------

Prasideda Naukaimio apylinkėse. Teka į pietvakarius lygiagrečiai su Nemunu per 3–5 km nuo jo. Įteka į Mituvą 0,4 km nuo jos žiočių, ties Jurbarku. Ilgis 20 km, baseino plotas 49 km².

Slėnis 150–200 m pločio, išryškėja nuo Imsrės ir Gudintakio santakos. Vaga nuo ištakos iki Juodupio žiočių reguliuota, plotis 5 m, gylis 1,0-1,5 m. Vidutinis nuolydis 2,25 m/km. Srovės greitis 0,1 m/s. Vidutinis debitas žiotyse 0,31 m³/s. Sausringomis vasaromis aukštupyje vaga išdžiūsta.

Intakai
-------

**Kairysis:**

* Imsrelė

**Dešinieji:**

* Juodkupis
* Juodupis
* Gudintakis

Etimologija
-----------

Upėvardžio šaknis yra *sr-*, susijusi su „sroventi, srūti, sraunus", o *im-* tai priešdėlis (*\*In-srė*). Taigi, Imsrė – „įsrūvanti upė".

Įžymybės
--------

Imsrės kairiajame krante yra Bišpilio piliakalnis. Imsrės ir Mituvos santakoje stovi Jurbarko Švč. Trejybės bažnyčia.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Rainys. *Imsrė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 21 psl.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
**Steam Machine**|  |
| Gamintojas | Valve Corporation |
| Tipas | Žaidimų kompiuteriskompiuterinių žaidimų konsolė |
| Karta | Aštuntoji karta |
| Išleidimo data | 2015 m. lapkričio 10 d. |
| Parduota | Apie 500 000 vnt. |

**Steam Machine**, kartais vadinama **Steam Box** – iš anksto surinktų žaidimų kompiuterių linija, kurią skirtingomis variacijomis kuria ir platina keletas kompanijų pagal „Valve Corporation" nurodytas technines sąlygas. Visuose Steam Machine kompiuteriuose naudojama SteamOS,[1] atvirojo kodo Linux pagrindu sukurta operacinė sistema, skirta su Linux suderinamiems žaidimams, talpinamiems Steam internetinėje parduodutėje, ir kitoms pramogoms. Kai kurios kompanijos siūlo galimybę papildomai įsidiegti ir Microsoft Windows.

Panašiai kaip tradicinius kompiuterius, daugelį šių kompiuterinių galima patobulinti keičiant sudedamąsias dalis. SteamOS taip pat galima įdiegti į bet kurį kompiuterį nemokamai. Steam Machine kompiuteriai skiriasi technine įranga, t. y. galingumu, dydžiu ir kaina. „Valve" taip pat sukūrė jutiklinį žaidimų pultą Steam Controller, kuris, manoma, geba suteikti panašų į klaviatūros ir pelės komplekto suteikiamą tikslumą.

Nors iš pradžių buvo numatytą žaidimų kompiuterį išleisti 2014 m. „Valve" nusprendė išleidimą atidėti vieneriems metams. Rinkoje jis pasirodė 2015 m. lapkričio 10 d. nešiojamoji versija turėtų pasirodyti 2016 m. pab.

Techniniai duomenys
-------------------

* **Procesorius (CPU):** Intel Core i7-4770, i5-4570, i3
* **Vaizdo plokštė:** Nvidia GeForce GTX Titan, GTX 780, GTX 760, GTX 660
* **Vaizdo plokštės atmintis:** 3 GB GDDR5
* **Atmintis (RAM):** 16 GB DDR3-1600
* **Standusis diskas:** 1 TB talpa/8 GB SSD talpyklos hibridinis įrenginys
* **Maitinimas:** 450 W maitinimo šaltinis
* **Matmenys:** 30,5 cm × 31,5 cm × 7,4 cm

* „Gigabyte" gamintas Steam Machine su Steam Controller pultu
*

Išnašos
-------

1. ↑  „Steam Machines". Nuoroda tikrinta 2014-05-14.
Steam|  |
| Kūrėjas | Valve Corporation |
| Platforma | **Asmeninio kompiuterio klientas:**Microsoft WindowsMac OS XLinux**Limituotas klientas:**PlayStation 3iOSAndroid**Steam Machine klientas:**SteamOS |
| Tipas | Turinio platinimasSkaitmeninių teisių valdymasSocialinis tinklas |
| Licencija | Patentuota |
| Svetainė | store.steampowered.com |

**„Steam"** – internetinė skaitmeninio platinimo, skaitmeninių teisių valdymo (DRM), daugelio žaidėjų socialinio tinklo platforma, sukurta „Valve" korporacijos.

Nors pradžioje programa buvo kurta naudojimui „Microsoft Windows" operacinėje sistemoje, taip pat buvo sukurtos versijos ir „Mac OS X" bei „Linux" operacinėms sistemoms ir versija su funkcijų limitu „PlayStation 3" konsolei. Internetinių pokalbių ir pirkimo internete aplikacijos buvo sukurtos „iOS" ir „Android" sistemas naudojantiems mobiliesiems įrenginiams. Didžiulis programinės įrangos pasisekimas lėmė tai, kad buvo sukurta „Steam Machine" mikrokonsolių ir asmeninių kompiuterių linija bei Linux pagrindu pagrįsta operacinė sistema „SteamOS".

2014 m. sausio mėn. duomenimis, „Steam" internetinėje parduotuvėje yra per 3000 žaidimų, kuriuos galima atsisiųsti, programa naudojasi 75 mln. aktyvių naudotojų. 2014 m. birželio mėn. duomenimis vienu metu „Steam" programa naudojosi daugiau kaip 8 mln. naudotojų. 2013 m. spalio mėn. kompanijos „Screen Digest" buvo apskaičiuota, kad 75 % internetu įsigytų žaidimų AK platformai buvo parsisiųsti naudojantis „Steam" programa.

Savybės
-------

„Steam" suteikia naudotojams galimybę keliuose kompiuteriuose įdiegti žaidimus ir jų atnaujinimus, taip pat tokias bendruomenines funkcijas kaip draugų sąrašai ir grupės bei duomenų saugojimo debesų kompiuterijos pagrindu ir balso ar tekstinių pokalbių žaidimo metu funkcijas.

Programinė įranga suteikia nemokamą aplikacijų programavimo sąsają (API) pavadinimu „Steamworks", kuri kūrėjams leidžia į savo produktus integruoti daugybę „Steam" funkcijų, tokių kaip kompiuterių tinklų palaikymas ir žaidimų mačų organizavimas, *in-game* pasiekimai (angl. *achievements*), mikrotransakcijos ir naudotojų „Steam Workshop" įrankiu sukurto turinio palaikymas.

Išnašos
-------

1. ↑  Kohler, Chris (2013-11-04). „Full Steam Ahead: Inside Valve’s Grand Plan to Replace Game Consoles With PCs". *Wired*. Nuoroda tikrinta 2013-11-04.
2. ↑  *Steam Business Update*, Valve Corporation, 2014-02-11,  "We reached a huge number just at the end of December of 75m active users. These aren't user accounts, these are actually users who own a product or have been active in the community in the last 90 days."
3. ↑  Scullion, Chris (2014-06-30). „Steam reaches 8 million concurrent users". Computer and Video Games. Nuoroda tikrinta 2014-06-30.
4. ↑  Edwards, Cliff (2013-11-04). „Valve Lines Up Console Partners in Challenge to Microsoft, Sony". Bloomberg. Nuoroda tikrinta 2013-11-05.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Steam** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
* Steamworks – Steamworks informacija
* The Steam Community – interneto prieiga prie Steam socialinio tinklo
* Valve Developer Community/Steam – oficiali VDC wiki
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Stebulės pavaros principas. Dviratininkas suka centrinį (žalią) krumpliaratį. Du gretimi krumpliaračiai (mėlyni) laisvai sukasi apie savo ašis (geltonas). Šie du krumpliaračiai perduoda judėjimą išoriniam cilindrui (raudonas)
Išardyta stebulės pavara.
**Stebulės pavara** (angl. *hub gear*) – dviračių pavarų dėžės tipas, kuriame visa pavarų perjungimo sistema yra užpakalinės stebulės viduje, šiuo būdu apsaugota nuo tiesioginio aplinkos poveikio. Praeityje tokia konstrukcija taip pat naudota ir motocikluose (dabar tai pasitaiko retai). Pavara perjungiama trosu, kurio įtempimą keičia ant dviračio rankenos sumontuotas reguliatorius.

Stebulės pavara dažniau naudojama įvairių Europos žemyno šalių dviračiuose. Ji buvo užpatentuota jau 1902 m. Šiuo metu (ypač Anglijoje ir Amerikoje) ją neretai pakeičia vėliau pasirodžiusi keletą įvairaus skersmens žvaigždučių turinti grandininė pavara. Stebulės pavara labiau tinka kasdieniniam praktiniam naudojimui skirtuose dviračiuose (grandininė pavarų dėže geriau pasiteisina sportiniuose modeliuose).

Privalumai
----------

* Mechanizmas apsaugotas nuo aplinkos poveikio.
* Pavaras galima perjungti ir dviračiui nejudant. Tai patogu mieste.
* Mažiau šansų sugadinti pavarą transportuojant.

Trūkumai
--------

* Dėl vietos ašyje trūkumo tokia galimų perdavimo koeficientų pasirinkimas palyginti ribotas. Paprastai būna ne daugiau kaip trys ar keturi greičiai, nors kai kurios sistemos jų turi net keturiolika.
* Stebulės pavara yra palyginus sunki ir, palyginus su keleto žvaigždučių pavarų perjungimo sistema, brangesnė.
* Kai kada teigiama jog stebulės pavara yra mažiau efektyvi (didesni jėgos nuostoliai), tačiau tai teisinga tik jei su ja lyginama grandininė pavarų dėžė yra švari ir beveik nauja.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stebulės pavara** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Lembit (reikšmės).*
Nepriklausomybės kovų paminklas Sūre Janyje: sužeistas Lembitu su iškeltu kardu kviečia į kovą.
**Lembitu**, arba **Lembit** (est. *Lembitu, Lembit, Lembitt, Lambite, Lambito, Lembito, Lembitus*; ? – 1217 m. rugsėjo 21 d.) – senovės Estijos karo vadas, rašytiniuose šaltiniuose paminėtas Henriko Latvio kronikoje. Estų laikomas nacionaliniu didvyriu.

Lembitu valdė istorinėje Sakalos žemėje (dab. pietvakarių Estijoje). Jo tvirtovė *Leal* stovėjo netoli šiuolaikinio Sūre Janio. Nuo 1211 m. jis priešinosi slavų skverbimuisi į jo valdomas žemes ir, vokiečių kronikininko liudijimu, įvykdė antpuolį į Pskovą. Prasidėjus riterių Kryžiaus žygiams, jis vadovavo kovai prieš Kalavijuočių ordiną. 1215 m. Lembitu tvirtovė buvo užimta ir jis pats paimtas į nelaisvę. Buvo paleistas 1217 m. 

Lembitu pabandė suvienyti estus, kad atlaikytų vokiečių užkariavimą. Sudaręs sąjungą su Naugardo respublika, jis sugebėjo surinkti 6000 estų vyrų kariuomenę iš skirtingų apskričių. Žuvo 1217 m. rugsėjo mėnesį mūšyje prie Viljandžio (*Madisepäeva lahing*).

Įamžinimas
----------

* 1926 m. Sūre Janyje pastatytas paminklas.
* 2005 m. sukurtas estų filmas apie laikmečio įvykius „Malev".
* Lembitu vardu pavadinti įvairūs objektai: aikštės ir gatvės, laivai („Lembit"). Tankų kolona „Lembitu" sovietų pusėje 1945 m. šturmavo Kenigsbergą.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Miljan, Toivo (2004). *Historical Dictionary of Estonia*. Scarecrow Press. ISBN 978-0-8108-4904-4.
3. ↑  Мы воевали на эстонских танках

Nuorodos
--------

* Henriku Liivimaa kroonika : Käsikiri, ladina keeles
**Jokūbas Bachrachas** (angl. *Jacob Ben Moses Bachrach*, dar vadinamas **Ba’al ha Ma’amarim** arba **Jacob ha-Bachri**; 1824 m. gegužės 9 d. Rusijos imperijoje, Augustavo vaivadijos Seinuose – 1896 m. gruodžio 29 d. Rusijos imperijoje, Suvalkų gubernijos Balstogėje) – litvakų rabinas ir judaizmo apologetas.

Biografija
----------

Pirminį išsilavinimą gavo iš savo senelio rabino Judaho Bachracho. Ilgus metus vadovavo spaustuvei Karaliaučiuje, tuometiniuose Rytprūsiuose. Vėliau persikėlė į Sevastopolį, kur dirbo degtinės gamyklos vadovu. Šiame mieste susipažino su karaimų religiniais veikėjais ir studijavo šios tautos literatūrą. Persikėlė į Balstogę, buvo vienas iš *Hovevei Siono judėjimo* organizatorių. 1882 m. lankėsi Palestinoje.

Bachracho veikalai skirti: karaimų religinių veikėjų puolimui prieš rabinų mokymą atremti; ženklų, žyminčių balses atsiradimui potalmudiniu laikotarpiu; hebrajų kalendoriaus vystymosi istorijai. 1896 m. išleido kelionių po Palestiną prisiminimus.

Bibliografija
-------------

* „Нajachas Liketab Aschuri", Warszawa, 1854,
* „Ha-Massah le-Erez ha-Kedoschah", Киев, 1884,
* „Maamare Jacob ha-Bakri", Warszawa, 1893, 2 t,
* „Hischtadaluth im Schadal", Warszawa, 1896, 2 t.

Šaltiniai
---------

* Gyvenimo aprašymas Archyvuota kopija 2016-08-19 iš Wayback Machine projekto.
| **Jokūbas Florianas Nažymskis** |
| --- |
|  |
| Nažymskiai |
| Herbas „Dołęga" |
| Herbas „Dołęga" |
|  |
| Gimė | 1690 m. |
| Mirė | 1759 m. rugpjūčio 21 d. (~69 metai) |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Baltojo erelio ordinasBaltojo erelio ordinas |
|  |
|  **Vikiteka** | Jokūbas Florianas Nažymskis |

**Jokūbas Florianas Nažymskis** (lenk. *Jakub Florian Narzymski*; 1690–1759 m. rugpjūčio 21 d.) – ATR valstybinis veikėjas, Zakromo stalininkas ir Nursko pakamaris, Plocko kaštelionas (1730–1734 m.), Černigovo vaivada (1734–1737 m.), Pamario vaivada (1737–1758 m.), Boberovnicko, Cechanuvo, Skarševo seniūnas.

Biografija
----------

Lenkijos bajorų giminės, išeivių iš Nažymo (Prusija) palikuonis, herbo „Dolenga" savininkas.

1740 m. buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu.

Mirė ir palaidotas Varšuvoje.

Nuorodos
--------

* Jakub Florian Narzymski[neveikianti nuoroda]
* Portal społecznościowy miłośników polskich zabytków

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Petras Jonas Čapskis** |  **Pamario vaivada**1737–1758 | Po to:**Povilas Mykolas Mostovskis** |
| **Jokūbas Geištoras** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1827 m. balandžio 18 d.Medekšai, Kauno apskr. |
| Mirė | 1897 m. lapkričio 15 d. (70 metų)Varšuva |
| Tėvas | Stanislovas Geištoras |
| Motina | Leokadija Zavišaitė Geištorienė |
|  |
| Veikla | 1863 m. sukilimo dalyvis, vienas jo organizatorių, knygų leidėjas, publicistas |
|  |
|  **Vikiteka** | Jokūbas Geištoras |

**Jokūbas Geištoras** (pilnas vardas Vilhelmas Kasperas) (lenk. *Jakob Gieysztor*, 1827 m. balandžio 18 d. Medekšai, Kauno apskr. – 1897 m. lapkričio 15 d. Varšuva) – Lietuvos 1863 m. sukilimo dalyvis, vienas organizatorių, knygų leidėjas, publicistas.

Biografija
----------

Jokūbo Geištoro kapas
Bajoras. 
1844 m. baigė sidabro medaliu Vilniaus bajorų institutą.
1844-1848 m. Sankt Peterburgo universitete studijavo teisę, bet nebaigė. Grįžęs į Lietuvą gyveno savo Ignacogrado dvare (Kėdainių apskritis). Rėmė vyskupo M. Valančiaus blaivybės sąjūdį. Savo dvare lažą pakeitė činšu.

1863 m. sukilimas
-----------------

*Pagrindinis straipsnis – 1863 m. sukilimas*.
Nuo 1862 m. vienas Lietuvos baltųjų politinės grupuotės vadovų, 1863 m. vasario mėn. jų sudaryto komiteto narys. 1863 m. kovo–liepos mėn. sukilėlių Lietuvos provincijų valdymo skyriaus pirmininkas. 1863 m. rugpjūčio 12 d. suimtas, iki 1865 m. kalintas. 1865-1872 m. gyveno tremtyje Sibire. 1872 m. grįžęs gyveno Suvalkuose, nuo 1873 m. – Varšuvoje, čia įkūrė antikvariatą.

Literatūrinis palikimas
-----------------------

Bendradarbiavo spaudoje, rašė apie valstiečių laisvę ir lygybę, 1859 m. Lietuvą prieš 1863 m. 1888 m. Gegužės trečiosios konstituciją, 1891 m. I. Zavišą, A. Medekšą, T. Kosvinskį, Marijampolės apskritį, 1894 m. Vertingi Jokūbo Geištoro 1857-1865 m. atsiminimai (*Pamiętnik Jakobą Gieysztora z lat 1857-1865*) 1913 m. 2 leid. 1921 m. Ona Maksimaitienė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jokūbas Geištoras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 492 psl.
| **Jokūbas Josadė** |
| --- |
| Gimė | 1911 m. rugpjūčio 15 d.Kalvarija |
| Mirė | 1995 m. lapkričio 9 d. (84 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos žydų rašytojas |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Jokūbas Josadė** (1911 m. rugpjūčio 15 d. Kalvarija – 1995 m. lapkričio 9 d. Vilnius) – Lietuvos rašytojas, dramaturgas, beletristas, literatūros kritikas.

Biografija
----------

1931–1934 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultete. 1935 m. pradėjo spausdinti apsakymus žydų periodiniuose leidiniuose. 1936–1940 m. dalyvavo organizacijos „Raudonoji pagalba" veikloje. 1940–1941 m. dirbo žydų laikraščio „Der Emes" redakcijoje. Antrojo pasaulinio karo metais Raudonosios armijos Šešioliktosios lietuviškosios šaulių divizijos kareivis, sužeistas prie Oriolo. Pokario metais, uždarius Lietuvoje žydų spaudą, pradėjo lietuviškai rašyti kritikos straipsnius, palaikydamas socialistinę santvarką Lietuvoje. 1948–1959 m. vadovavo žurnalo „Pergalė" Kritikos skyriui. Aštuntame dešimtmetyje grįžo prie gimtosios jidiš kalbos, vertė į ją savo lietuviškas pjeses apie žydų likimą.

Kūryba
------

Parašė apsakymų, pjesių, išleido straipsnių apie lietuvių literatūrą rinkinį. Kūryboje vyrauja moralinės, dvasinio apsisprendimo temos, aukštų siekių ir buitiškumo konfrontacija. Veikėjai – pokario aktyvistai, aukšti tarybiniai pareigūnai, išgyvenantys pasimetimo krizę.

Bibliografija
-------------

* Knyga ir tikrovė, straipsnių rinkinys, 1961 m.
* Neatplėšk mano laiško, apsakymai, 1964 m.
* Nepalik manęs, Liuda, pjesė, pastatyta 1963 m.
* Užupio drama, pjesė, pastatyta 1967 m.
* Penkiese prie vaišių stalo, pjesė, pastatyta 1971 m.
* Širdis dėžutėje, pjesė, pastatyta 1976 m.
* Tardytojas, pjesė, pastatyta 1978 m.
* Užupio drama, rinkinys, 1981 m.
* Užtrenktos durys: Laiškai iš Vilniaus į Tei Avivą, 1993 m.
* Šuolis į nežinią, pjesė, 1995 m.

Atminimas
---------

* Iliuzijos, dokumentinis filmas, 1993 m. režisieriai Diana Matuzevičienė, Kornelijus Matuzevičius
* Jevsejus Ceitlinas. Ilgi pašnekesiai laukiant laimingos mirties. Iš tų metų dienoraščių (apie rašytoją Jokūbą Josadę). Vilnius: Vaga, 1997 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jokūbas Josadė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 760 psl.
*Nepainioti su Perto stačiakampiu stadionu.*
Koordinatės: 31°57′04″p. pl. 115°53′11″r. ilg.﻿ / ﻿31.95116°p. pl. 115.88647°r. ilg.﻿ / -31.95116; 115.88647

| Perto stadionas |
| --- |
| Stadionas 2018 m. sausį, atidarymo dieną |
| Vieta | Pertas, Australija Australija |
| Atidarytas | 2018 m. |
| Savininkas | Vakarų Australijos vyriausybė |
| Operatorius | VenuesLive |
| Paviršius | Sintetinis |
| Architektas | Hassell, HKS, Cox |
| Talpa | 61 266 |
| Lauko matmenys | 165x130 m |

**Perto stadionas** (angl. *Perth Stadium*, komercinis pavadinimas **Optus Stadium**) – daugiafunkcis stadionas Perte, Australijoje. Stovi Bersvudo rajone, apie 2–3 km į rytus nuo miesto centro. Atidarytas 2018 m. talpina 61 266 žiūrovus (sėdimų vietų 60 000) – pagal talpą didžiausias Vakarų Australijoje ir vienas didžiausių šalyje. Vyksta australiškojo futbolo, kriketo, europietiškojo futbolo, regbio (*Rugby union*) ir regbio-13 (*Rugby league*) varžybos, rengiami koncertai. Stadione namų rungtynes žaidžia „Fremantle Dockers" ir „West Coast Eagles" Australiškojo futbolo lygos (AFL) klubai ir „Perth Scorchers" *Big Bash* kriketo lygos (BBL) klubas.

Stadiono eksterjeras
Dengtas stogu, saugančiu nuo lietaus apie 85 % sėdimų vietų, įrengti du dideli vaizdo ekranai ir LED apšvietimas.

Stadiono statyba pradėta 2014 m. gruodį, oficialiai atidarytas 2018 m. sausio 21 d. Stadioną projektavo „Hassell", „HKS" ir „Cox" architektūrinės bendrovės; 2019 m. projektas įvertintas „Prix Versailles" architektūros ir dizaino apdovanojimu, 2022 m. – „Stadium Business Awards" apdovanojimu. 2021 m. stadione vyko AFL Didžiojo finalo rungtynės, 2022 m. – T20 (sutrumpinto) kriketo pasaulio čempionato varžybos. Rekordinis žiūrovų skaičius sporto varžybose pasiektas 2019 m. kai tiesiogiai stebėti Australijos ir Naujosios Zelandijos regbio rinktinių žaidimo susirinko 61 241 žiūrovas. 2023 m. kovo 12 d. Ed Sheeran koncertą stadione stebėjo rekordinis 73 092 žiūrovų skaičius.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *Optus Stadium*, Australian Stadiums & Sport. Nuoroda tikrinta 2023-04-16.
2. ↑  *About Optus Stadium*, Optus Stadium. Nuoroda tikrinta 2023-04-16.
3. ↑  *T20 World Cup*, Australian Stadiums & Sport. Nuoroda tikrinta 2023-04-16.
4. ↑  Troy Mutton, *Over 73,000 Of You Saw Ed Sheeran Last Night, Setting A New Concert Record In WA*, Perth is OK, 2023-03-13. Nuoroda tikrinta 2023-04-16.