recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| **Pranas Tamašauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1919 m. rugsėjo 1 d.Lumpėnai, Lietuva |
| Mirė | 2005 m. gruodžio 28 d. (86 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Julijona |
| Vaikai | Daiva |
|  |
| Veikla | dailininkas, tapytojas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus dailės akademija |

**Pranas Tamašauskas** (1919 m. rugsėjo 1 d. Lumpėnų k. – 2005 m. gruodžio 28 d. Vilniuje) – dailininkas, tapytojas.

Biografija
----------

1945–1951 m. studijavo Kauno meno mokykloje (mokytojai: Antanas Žmuidzinavičius, Mstislavas Dobužinskis, Adomas Galdikas, Kajetonas Sklėrius ir kt.).

1951 m. įstojo į Vilniaus valstybinį dailės institutą (dabar Vilniaus dailės akademija), kurį baigė 1959 m. įgijęs dailininko-tapytojo specialybę. 1934–1945 m. dirbo dailės dirbtuvėse Šiauliuose, 1959–1962 m. – dailininku Mokslinės techninės informacijos ir propagandos institute. Nuo 1962 m. dirbo Vilniaus kombinate „Dailė" dailininku-plakatistu.

Nuo 1960 m. dalyvavo dailės parodose.

Nuo 1980 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

Kūryba
------

Sukūrė plakatų, logotipų bei tapybos darbų. Pagrindinės veiklos sritys – parodų bei muziejų ekspozicijos, miestų gatvių ir aikščių pano, plakatai, šventiniai papuošimai, gamybinių patalpų apipavidalinimas.

Nuo 1981 m. surengė plakatų bei tapybos darbų parodas kartu su kolegomis su R. Vinciūnu, V. Kaminsku, V. Melnikovu bei kitais dailininkais. Sukūrė didaktinių, propagandinių, reklaminių plakatų („Laikykimės švaros darbo vietoje", „Ima dabar, žada po mirties" – abu 1963; „Lenkų mokslinės knygos paroda", 1977; „Akademinės knygos paroda", 1980 ir kt.), apipavidalino įvairias parodas, ekspozicijas, visuomeninius interjerus tiek Lietuvoje, tiek buvusioje Tarybų Sąjungoje (su R. Vinciūnu, V. Kaminsku, V. Melnikovu).

### Tapybos darbai

Yra sukūręs įvairių tapybos darbų. Juose dominuoja portretai bei peizažai, Lietuvos gamtos vaizdai. Daugelis jo tapybos darbų yra privačiose kolekcijose.

* Valtys Neryje. 1956, aliejus, drobė, 56x67
* Žiema Tiesos gatvėje. 1968, aliejus, drobė, 56x67
* Kolūkietė vasaros saulėje. 1980, aliejus, drobė, 47x55
* Kelias į Verkių kolūkį. 1980, aliejus, drobė, 54x46
* Nerami diena. 1981, aliejus, drobė, 54x46
* „Dailės" kombinato žvejų bazė. 1981, aliejus, drobė, 54x46
* Ruduo Trakuose. 1982, aliejus, drobė, 56x76
* Rudens gražumėlis. 1982, aliejus, drobė, 48x57
* Galvės ežero pakraštyje. 1982, aliejus, drobė, 56x76
* Medžiai rudenį. 1980, aliejus, drobė, 69x58
* Kelias. 1980, aliejus, drobė, 58x69
* Šienapjūtė. 1980, aliejus, drobė, 46x55

Išnašos
-------

1. ↑  Lietuvos dailininkų žodynas, Vilnius: Lietuvos kultūros tyrimų institutas, 2016, t. 4: 1945–1990, p. 708.
**Česlovas Gabalis** (g. 1964 m. lapkričio 21 d. Estijoje) – Lietuvos dainininkas, populiariosios bei roko muzikos atstovas, roko grupės „Pelenai" lyderis. Baltai juodas katinas (direktorius). :))))

Biografija
----------

Gimė Estijoje, kur buvo komandiruotas jo inžinierius tėvas. Plungėje baigė mokyklą. Mokėsi pas Juozą Milašių. Stojo į Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniąją mokyklą.

Po karinės tarnybos dainavo viešbučio „Lietuva" restorane Vilniuje. Kaip profesionalas dainuoja nuo 1996 m. roko grupės „Pelenai" vokalistas. Išgarsėjo Romeo vaidmeniu miuzikle „Meilė ir mirtis Veronoje". Atliko pagrindinius vaidmenis prestižiniuose muzikos veikaluose "Peras Giuntas", "Jėzus Kristus superžvaigždė", "Paryžiaus katedra", „Žmogus iš Lamanšo".

Drauge su R. Čivilyte ir Daina Bilevičiūte atidarė dainavimo mokyklėlę.

Česlovo Gabalio delno spaudas Nidoje
Vedęs. Žmona Edita. Dukra Goda. Pirmoji žmona Rosita Čivilytė, kurios dukrą Agnę Gabalis įsidukrino, suteikė savo pavardę.

Kartu su Romanu Asmolkovu („Pelenai"), Tadu Žukausku („Bix") ir Roku Beliukevičiumi („Freaks On Floor") 2009 m. subūrė roko grupę „Minor Modesty" ir 2013 m. išleido albumą „Deadline For a Frozen Snail".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Info
2. ↑  Česlovas Gabalis: vyriškos kančios dėl grožio (Daiva Rinkevičiūtė, Savaitraštis „Lietuvos sveikata" 2009 m. birželio 16 d.)
3. ↑  Info Archyvuota kopija 2011-10-29 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Česlovas Gabalis: Niekada nedrįsau dainuoti girdint tėvui
5. ↑  Naują grupę sukūręs Č. Gabalis: norėjome kitokio požiūrio į muziką, nesileidome į kompromisus
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Priesmėlio krūva
**Priešsmėlis** – gruntas, dirvožemis, nuosėdinė uoliena arba tiesiog nuosėdos, nuogulos sudarytos iš daugiausia aleurito, smėlio bei didesnių dydžių bei molio dydžio dalelių.

Dažniausiai priesmėliu vadinamos glacigeninės kilmės nuogulos, kartais kitos kontinentines kilmės nuosėdinės uolienos. Terminas ypatingai naudojamas kvartero geologijoje, pedologijoje, inžinerinėje geologijoje, archeologijoje ir kt. Skirtingos mokslo šakos terminą interpretuoja savaip. Inžinerinėje geologijoje bei geotechnikoje pagal Sovietų Sąjungos, o dabar Rusijos valstybinį standartą priesmėliu vadinamas gruntas, sudarytas iš molio, dulkio ir smėlio dalelių, kurio plastingumo skaičius IP=1-7%. Lietuvoje perėmus Europos standartus inžinerinėje geologijoje ir geotechnikoje terminas „priesmėlis" beveik nenaudojamas.

Panaudojimas
------------

Kaip statybinė medžiaga naudojama, kai statybose reikalingas gruntas, užpildyti tuštumas, duobes, supilti pylimus ir pan. Kartais priesmėlis naudojamas kaip statybinė medžiaga statiniams.
| *L. A. Noire* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | Team Bondi |
| Leidėjas | Rockstar Games |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 2011 m. gegužės 17 d. |
|
| Žanras (-ai) | Veiksmo ir nuotykių |
| Režimas | Vieno žaidėjo |
|
| Reitingai | BBFC: 15ESRB: M – MaturePEGI: 18+ |
| **Platforma** | PlayStation 3Xbox 360Microsoft WindowsXbox One PlayStation 4 |
| Versija |  |
| Variklis | Havok |
| Platinimas |  |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas |  |
| Kitos dalys |  |
|  |

**L. A. Noire** – kompiuterinis veiksmo žaidimas, sukurtas bendrovės „Team Bondi" ir išleistas „Rockstar Games". Žaidimas buvo išleistas 2011 m. gegužės 17 d. Playstation 3 ir Xbox 360 konsolėms, o Microsoft Windows versija pasirodė tų pačių metų lapkričio 8 d.

„L.A. Noire" veiksmas vyksta 1947 metais, Los Andžele, JAV, žaidėjas valdo Los Andželo policijos departamento pareigūną ir bando išspręsti bylas penkiuose skirtinguose departamento skyriuose. Žaidėjai turi tyrinėti nusikaltimų vietas, sekti užuominas ir tardyti įtariamuosius. Kiekvienos bylos istorijos atskleidimas priklauso nuo minėtų užduočių įvykdymo.

Žaidimo stilius ir siužetas turi *film noir* elementų bei yra paremti tikromis bylomis, kurios 1947 metais buvo skelbiamos Los Andželo žiniasklaidoje. Žaidime naudojama išskirtinė spalvų paletė, o žaidėjas taip pat turi galimybę žaidimo vaizdą paversti nespalvotu. Įvairūs siužeto elementai turi užuominų ir iš kitų detektyvinių istorijų – „The Naked City", „Kinų kvartalo", „Neliečiamųjų", „Juodosios Dalijos" ir „Los Andželo paslapčių".

„L.A. Noire" žymus tuo, kad žaidimo kūrime buvo panaudota australų kompanijos „Depth Analysis" sukurta technologija „MotionScan", kuria veikėjus vaizduojantys aktoriai buvo filmuojami su 32 kameromis, kurios įrašinėjo veido išraiškas iš visų kampų. Technologija yra svarbi žaidimo tardymo mechanikai, kadangi žaidėjai turi nagrinėti įtariamųjų reakcijas, norėdami atpažintų melą nuo tiesos. „L.A. Noire" buvo pirmasis pasaulyje kompiuterinis žaidimas, rodytas Tribekos filmų festivalyje. Iš karto po jo išleidimo žaidimas sulaukė didžiulio pripažinimo dėl aukštos kokybės siužeto pasakojimo ir veido animacijų technologijos.

Iki 2012 m. vasario mėn. buvo parduota apie 5 mln. žaidimo kopijų.

Išnašos
-------

1. ↑  „Why Rockstar's "L.A. Noire" Won't Be Another "GTA" or "Red Dead" - Techland - TIME.com". Techland. 2010-11-24. Nuoroda tikrinta 2015-02-17.
2. ↑  „L.A. Noire Debuts New Animation Capture Solution From Depth Analysis". Gamasutra. Nuoroda tikrinta 2011-02-23.
3. ↑  „2011 Film Guide | L.A. Noire". TribecaFilm.com. Suarchyvuotas originalas 2012-03-27. Nuoroda tikrinta 2011-03-30.
4. ↑  Dutton, Fred (2011-05-19). „L.A. Noire sales near 5 million mark". Eurogamer. Nuoroda tikrinta 2012-02-03.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* „L.A. Noire" wikia
„Dievo vardas". Gojos 1772 m. paveikslas su įrašytu tetragramatonu
Persiška drachma, kaip spėjama galimai vaizduojanti Jahvę
**Jahvė** (hebr. ‏יהוה‏‎ = *yhwh*, sen. gr. ιαβε žr. tetragramatonas) judaizme – neištartinas Dievo vardas. Pasak Senojo Testamento, jis buvo atskleistas teofanijos ant Horebo kalno metu Mozei. Kai Mozė, kuriam dievas reiškėsi degančiu krūmu, jo klausia „koks jo vardas", dievas jam atsako „Aš esmi [esąs]". Tada dievas Mozei byloja: „apsireiškiau Abraomui, Izaokui ir Jokūbui kaip Dievas visagalis" (*el sadday*), o savo vardu 'Dievas' (Jahvė, YHWH) jiems neatsiskleidžiau„; tokiu atžvilgiu šis dievo poelgis suprantamas kaip išskirtinio atvirumo Mozei aktas. Dievoraiškos ant Sinajaus kalno metu, kaip ir pažadėjo Mozei, jis susitvenkė į debesį ir pasiliko ten greta jo, ir ištarė Jahvės vardą.

Dėl Dekaloge įtvirtinto draudimo tarti Dievo vardą be reikalo, pagal judėjų įstatymus vardas Jahvė užrašomas keturiomis hebrajiškomis priebalsėmis (tetragramatonu). Pasakojama, kad Jahvės vardą kartą per metus (Apsivalymo dieną) ištardavo, bet taip, kad aplinkiniai negirdėtų, vyriausiasis šventikas. Tuo tarpu Dievo vardo skambesio paslaptis būdavo perduodama vyriausiojo šventiko giminėje. Nuo III a. pr. m. e. vardas Jahvė buvo paverstas visišku tabu, o jo vietoje skaitant šventraščius būdavo tariamas žodis *Adonai* („Mano Viešpats"). Dėl to, kai VII a. mazoretai atliko Biblijos teksto įbalsinimą (balsių įterpimą į tik priebalsėmis žymėtą tekstą), radę žodį YHWH (o jis visoje Biblijoje sutinkamas >7000 kartų), jam pridėdavo žodžio *Adonai* balses, viduramžių krikščioniškoje tradicijoje atsirado Dievo vardo skaitymas kaip „Jehova".

Tradicinis Rašto aiškinimas ir šiuolaikiniai (patvirtinti nebiblijinių graikiškų, asiriškų-babilonietiškų ir kt. šaltinių) tetragramos skaitymą „Jahvė" kildina visų pirma iš paties biblijinio Dievo paaiškinimo „Aš esmi [esąs]" ir jame esančio veiksmažodžio *hyh/hwh*, reiškiančio „esėti, būti, gyventi".

Dievo vardas gali būti suprastas keleriopai: arba „Jis esti" (t. y. jis iš tiesų egzistuoja), arba „Jis esti gyvas [dievas]", arba „Jis esti gyvenimas" (vietoje „gyvenimas" taip pat gali būti suprantama „būtis", „esamybė", „sutverėjas", „kūrėjas"). Be to, būta bandymų aiškinti žodį Jahvė siejant jį su alsavimo, dvelkimo, nuolatinio kūrimo reikšmėmis, griausmavaldyste, vaisingumu, kalbėjimu.

Vardas „Jahvė" kilęs iš itin senų laikų. Seniausias vardo paminėjimas yra Biblijoje siejamas su „prieštvaninių" patriarchų laikmečiu (*tada pradėjo šauktis vardo Jahvė*). Dievo vardu Jahvės kultas senovėje gyvavo tarp įvairių vakarų semitų genčių (žr. Jevo). Įvairių tyrinėtojų nuomone, dievas vardu Jahvė pradžioje kaip dievas garbintas tik vienos senovės izraelitų genties judėjų. Vėliau jis tapęs vyriausiuoju genties dievu, o paskui – senovės Izraelio genčių sąjungos sergėtoju.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pažėraitė, Aušra. Jahvė (VLE)
2. ↑  Мифы народов мира. *Яхве* , М. Б. Мейлах – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
Žodžio „Jehova" pavartojimas XIII a. lotyniškame vertime.
**Jehova** - hebrajiško יְהֹוָה Yəhōwā, vieno iš tetragramatono יהוה (YHWH), Izraelio Dievo vardo hebrajiškoje Biblijoje/Senajame Testamente, lotynizacija. Tetragramatonas יהוה judaizme laikomas vienu iš septynių Dievo vardų, o krikščionybėje - Dievo vardo forma.

Tarp tyrėjų sutariama, kad istorinis tetragramos tarimas Toros redagavimo metu (VI a. pr. m. e.) beveik be abejonės yra *Jahvė*. Šis istorinis pavadinimas laikui bėgant sunyko, kadangi Antrosios šventyklos judaizme, III–II a. pr. m. e. buvo vengiama tetragramos tarimo, ši buvo pakeista žodžiu *Adonai* („mano Viešpats"). Ankstyvaisiais viduramžias hebrajų Biblijos tekstas buvo vokalizuotas, tetragramai JHVH perkeltos žodžio *Adonai* balsės ir taip sudarytas hibridas *Jehova*. Hebrajų kalbos *Adonai* balsių taškus į tetragramą maždaug XII a. įtraukė mazoretai.

Lietuviškuose Biblijos vertimuose paprastai vartojamas žodis Jahvė, išskyrus Jehovos liudytojų ir mormonų bendruomenės naudojamus vertimus. Anglų kalboje tetragramos *Jehova* vokalizaciją pirmą kartą įvedė Viljamas Tindeilas, pavartodamas ją Išėjimo knygos 6:3 vertime. Šią formą vartojo ir kai kurie kiti ankstyviausi vertimai į anglų kalbą, įskaitant Ženevos Bibliją ir Karaliaus Jokūbo versiją. XIII a. Senojo Testamento vertimuose į lotynų k. taip pat vartotas žodis „Jehova".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stahl, Michael J. (2021). „The "God of Israel" and the Politics of Divinity in Ancient Israel". *The "God of Israel" in History and Tradition*. Vetus Testamentum: Supplements. **187**. Leidenas; Bostonas: Brill Publishers. pp. 52–144. doi:10.1163/9789004447721\_003. ISBN 978-90-04-44772-1. S2CID 236752143.
2. ↑  Parke-Taylor, G. H. (1 January 2006). *Yahweh: The Divine Name in the Bible* (anglų). Wilfrid Laurier University Press. p. 4. ISBN 978-0-88920-652-6.
3. ↑  Pfatteicher, Philip H. (1990). *Commentary on the Lutheran Book of Worship: Lutheran Liturgy in Its Ecumenical Context* (anglų). Augsburg Fortress. p. 384. ISBN 978-0-8006-0392-2.
4. ↑  Krasovec, Joze (8 March 2010). *The Transformation of Biblical Proper Names* (anglų). A&C Black. p. 57. ISBN 978-0-567-45224-5.
5. ↑  Jahvė (VLE)
6. ↑  Schaff, Philip. „Schaff-Herzog Encyclopedia Vol. : 0494=470 – Christian Classics Ethereal Library". *www.ccel.org*. p. 480. Nuoroda tikrinta 2023-11-04.
7. ↑  Moore, George F. (1911). „Notes on the Name הוהי". *The American Journal of Semitic Languages and Literatures*. **28** (1): 56–62. doi:10.1086/369679. JSTOR 528133. S2CID 170242955.
|  |
| --- |
| Marija Kartanaitė |
| Pilnas vardas | Marija Kartanaitė |
| Šalis | Lietuvos vėliava Lietuva |
| Gimė | 1932 m. sausio 10 d.Raguva, Lietuva |
| Mirė | 2017 m. gruodžio 19 d. (85 metai)Vilnius |
| Titulas | Lietuvos moterų čempionė (1956, 1957, 1958, 1963, 1964, 1966, 1967, 1969, 1970, 1980 m. |

**Marija Kartanaitė** (g. 1932 m. sausio 10 d. Raguvoje, Panevėžio rajonas, m. 2017 m. gruodžio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos šachmatininkė, nusipelniusi šachmatų trenerė, daugkartinė Lietuvos moterų šachmatų čempionė,
Lietuvos moterų šachmatų čempionatuose pelniusi dešimt aukso, devynis sidabro ir vieną bronzos medalį.

Biografija
----------

Pedagogė. Lietuvos moksleivių ir jaunimo centre, prieš tai - Vilniaus pionierių rūmuose - parengė kelias šachmatininkų kartas.

M. Kartanaitė Lietuvos moterų šachmatų čempionatuose iškovojo 20 medalių: 10 kartų buvo Lietuvos čempionė (1956, 1957, 1958, 1963, 1964, 1966, 1967, 1969, 1970, 1980 m.); 9 kartus iškovojo Lietuvos moterų čempionato sidabro medalius (1953, 1954, 1955, 1959, 1961, 1968, 1976, 1978, 1979 m.) ir vieną kartą - bronzos medalį (1977 m.).

1971–1972 metais laimėjo SSRS kaimo draugijos moterų čempionatus, o 1973 m. socialistinių šalių kaimo draugijų čempionate Brno laimėjo auksą. Lietuvoje vykusiose Pasaulio lietuvių sporto žaidynėse laimėjo varžybas 1995 ir 1998 metais.
2012 m. rugpjūčio mėnesį dalyvavo Europos senjorų čempionate Kaune.

Duktė Rasa Bandzienė (g. 1961 m.) sekė mamos pėdomis; 3 kartus tapo Lietuvos šachmatų čempione. Žentas Algirdas Bandza - tarptautinis šachmatų meistras.

Pasiekimai
----------

2012 m. Europos senjorų moterų šachmatų čempionatas (Kaunas)

2014 m. Lietuvos senjorų šachmatų čempionatas (Panevėžys)

2015 m. Lietuvos moterų šachmatų čempionatas (Vilnius)

2015 m. Lithuanian open (Vilnius), 3 tšk.

2015 m. Europos mėgėjų moterų šachmatų čempionatas (Kaunas), 4,5 tšk.

Apdovanojimai
-------------

* Sporto garbės kryžius (80 metų jubiliejaus proga už reikšmingą indėlį plėtojant šachmatų sportą Lietuvoje), 2012 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Amžinybėn iškeliavo Marija Kartanaitė" (liet.). Nuoroda tikrinta 2018 m. vasario 5 d. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)CS1 priežiūra: Neatpažinta kalba (link)
2. ↑   Archyvuota kopija 2013-09-08 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Sveikiname MARIJĄ KARTANAITĘ su gimtadieniu (LŠF Prezidentas Jonas Viesulas)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvos moterų šachmatų čempionės |
| --- |
|  |
| Žaidėjų chronologinis sąrašas | 
Elena Raclauskienė · J. Čiukajeva · Marija Lichtenfeld · Marija Kartanaitė · Nina Špikienė · Vilhelmina Kaušilaitė · Ilana Rozentalienė · Lilija Benensonaitė · Rasa Bandzienė · Estera Epštein  · Marina Mališauskienė · Laima Domarkaitė · Renata Turauskienė · Vilma Paulauskienė · Rita Varnienė · Kamilė Baginskaitė · Dagnė Čiukšytė · Živilė Šarakauskienė· Viktorija Čmilytė · Daiva Batytė · Simona Kiseleva· Deimantė Daulytė· Vesta Kasputė· Salomėja Zaksaitė· Marija Šibajeva· |

 |
**Geoterminis šildymas** – pastatų šildymo sistema, naudojanti Žemės gelmių šilumą.

Šalyse, kuriose gausu karštųjų versmių, šildymui dažnai naudojama jų energija. Tačiau didžiojoje pasaulio dalyje naudojama paviršiniuose žemės sluoksniuose susikaupusi Saulės energija. Šią energiją įsisavinti padeda įrenginys, vadinamas šilumos siurbliu.

Žemėje susikaupusi šiluma surenkama kolektoriumi, kuris įrengiamas horizontalus (tam tikrame gylyje žemėje ar vandens telkinyje išvedžiojamas vamzdynas, kurio ilgis priklauso nuo pastato šilumos poreikio ir grunto tipo) arba vertikalus (vamzdynas įleidžiamas į gręžinį, kurio gylis priklauso nuo pastato šilumos poreikio). Šilumos šaltinis vienais atvejais būna gruntas, kitais – vanduo.

Kolektoriaus vamzdžiais cirkuliuoja neužšąlantis geoterminis skystis, kuris perneša šilumą iš šilumos šaltinio į šilumos siurblį. Čia atnešta šiluma išgarina šilumos siurblyje cirkuliuojantį freoną. Jo dujų temperatūrą dar padidina įmontuotas kompresorius. Ši šiluma perduodama toliau, į namo šildymo sistemą bei šilumos siurblio vandens baką, skirtą karštam vandeniui ruošti.

Šilumos siurblys naudoja šiek tiek elektros energijos, tačiau jos sąnaudos yra nepalyginti mažesnės nei kitų šildymo sistemų.

Šilumos siurbliai gaminami dviejų tipų: vienvalenčiai ir dvivalenčiai. Vienvalenčiai šilumos siurbliai pastatui šildyti naudoja vien iš žemės gaunamą energiją, o elektra juose naudojama vien kompresoriui ir cirkuliaciniams siurbliukams varyti. Dvivalenčiai šilumos siurbliai veikia panašiu principu, tačiau pritrūkus galios (pavyzdžiui, šaltesnį metų mėnesį) šilumos trūkumą kompensuoja elektriniu šildymu.

Geoterminis šildymas montuojamas ir privačiuose namuose, ir didesniuose objektuose, tokiuose kaip viešbučiai, mokyklos, šiltnamiai, įvairios gamyklos ir kitur.

Geoterminis šildymas Lietuvoje
------------------------------

Klaipėdoje veikia Klaipėdos parodomoji geoterminė jėgainė, kuri tiekia šiluminę energiją, išgautą geoterminiu būdu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Klaipėdos geoterminė jėgainė patiria nuostolius" (lietuvių k.). ve.lt. 2002-10-18. Nuoroda tikrinta 2012-10-31.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: Neatpažinta kalba (link)
| ***Valentinas vienas*** |
| --- |
|  |
| Reklmainis filmo plakatas |
| Kilmės šalis | Lietuva |
| Režisierius | Donatas Ulvydas |
| Vaidina | Vytautas ŠapranauskasMantas JankavičiusLeonardas PobedonoscevasGiedrius SavickasGabija RyškuvienėDarius GumauskasVaida BūtytėAgnė Grudytė-Guobienė |
| Metai | 2013 m. |
| Žanras | romantinis, komedija |
| Kalba | lietuvių |
| Premjera | 2013 m. vasario 8 d. (2013-02-08) |

**Valentinas vienas** – 2013 m. lietuvių romantinė komedija, režisuota Donato Ulvydo. Vaidina žymūs Lietuvos aktoriai kaip Vytautas Šapranauskas, Mantas Jankavičius, Leonardas Pobedonoscevas ir Giedrius Savickas. Premjera įvyko 2013 m. vasario 8 d.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Atvira ir jaudinanti romantinė komedija „Valentinas Vienas" papasakos žiūrovams apie jaunus žmones, meilę, aistrą bei Valentino dienos išvakarėse kunkuliuojančius jausmus. Vienos nakties nuotykio ieškantis vaikinas su ką tik sutikta mergina, buvusi sutuoktinių pora, mėginanti atgaivinti atšalusius santykius, geriausi vaikystės draugai ir naujai iškepta, tačiau bėdų turinti sutuoktinių porelė – visi jie kalbėsis, barsis, mylėsis ir mėgins išsilaisvinti iš meilės kančių. O tuo metu savo antrosios pusės ieškoti išeis nevilties apimtas ir vienišius Valentinas…

Aktoriai
--------

* Vytautas Šapranauskas - *Valentinas*
* Mantas Jankavičius
* Leonardas Pobedonoscevas
* Giedrius Savickas
* Gabija Ryškuvienė
* Darius Gumauskas
* Vaida Būtytė
* Agnė Grudytė-Guobienė
* Justė Zinkevičiūtė

Kūrybinė grupė
--------------

* Režisierius – Donatas Ulvydas

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6  „„Valentinas vienas" Obuolys.lt svetainėje". Obuolys.lt. Suarchyvuotas originalas 2013-07-09. Nuoroda tikrinta 2012 m. sausio 21 d.. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
| **Valmantas Budrys** |
| --- |
| Gimė | 1958 m. gruodžio 29 d.Vilnius |
| Mirė | 2015 m. vasario 15 d. (56 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | gydytojas neurologas |
| Organizacijos | Vilniaus universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | biomedicinos mokslų daktaras |
| Alma mater | 1983 m. Vilniaus universitetas |

**Valmantas Budrys** (1958 m. gruodžio 29 d. Vilnius – 2015 m. vasario 15 d. Vilnius) – Lietuvos gydytojas neurologas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1983 m. baigė Vilniaus universitetą. 1989 m. medicinos mokslų kandidatas. Stažavo 1992 m. Geteborgo ir Linčiopingo universitetų ligoninėse (Švedija), 1995–1996 m. Lojolos universiteto Stričo medicinos mokykloje (Čikaga).

Nuo 1988 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1997–2001 m. Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Neurologijos klinikos vadovas, nuo 2002 m. šio fakulteto Neurologijos ir neurochirurgijos klinikos Neurologijos centro direktorius, nuo 2007 m. dar ir Neurologijos ir neurochirurgijos klinikos vadovas; nuo 2007 m. profesorius.

Nuo 2002 m. Lietuvos neurologų asociacijos prezidentas.

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo svarbiausia sritis – galvos smegenų kraujotaka, neurokognityviniai sutrikimai, neurologija ir menas. Nuo 2001 m. Pasaulinės neurologų federacijos (WFN) ir Europos neurologų draugijų federacijos (EFNS) atstovas Lietuvai, nuo 2003 m. Europos išsėtinės sklerozės tyrimo ir gydymo tarybos (ECTR1MS) narys. Nuo 1997 m. žurnalo „Neurologijos seminarai" steigėjas ir vyr. redaktorius. Paskelbė daugiau kaip 120 mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Klinikinė neurologija, vadovėlis, sudarytojas ir vienas autorių, 2003 m.
* Neurologijos vadovas gydytojui praktikui, vadovėlis, sudarytojas ir vienas autorių, 2004 m.
* Nervų ligos vadovėlis, su kitais, 1998 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Mirė neurologas prof. V. Budrys". lzinios.lt. 2015-02-17. Suarchyvuotas originalas 2018-07-09. Nuoroda tikrinta 2015-02-18.
2. ↑  *Valmantas Budrys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 721 psl.
| Turgojakas |
| --- |
| Turgojakas žvelgiant nuo aplinkinių kalnųTurgojakas žvelgiant nuo aplinkinių kalnųTurgojakas žvelgiant nuo aplinkinių kalnų |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija (Čeliabinsko sritis) |
| Plotas | 26,4 km² |
| Kranto linijos ilgis | 27 km |
| Vidutinis gylis | 19,2 m |
| Didžiausias gylis | 33,5 m |
| Tūris | 0,8 km³ |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Turgojakas

  |
| **Koordinatės** |  55°09′0″ š. pl. 60°04′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.15000°š. pl. 60.06667°r. ilg.﻿ / 55.15000; 60.06667Koordinatės: 55°09′0″ š. pl. 60°04′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.15000°š. pl. 60.06667°r. ilg.﻿ / 55.15000; 60.06667 |

**Turgojakas** (rus. *Тургояк*) – ežeras Rusijoje, Čeliabinsko srityje, šalia Miaso miesto. Telkšo Uralo kalnų (Ilmenių kalnagūbrio) pašlaitėje, 320 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis iš šiaurės į pietus 6,7 km, plotis iki 6,3 km. Gylis siekia 33,5 m. Metinis vandens lygio svyravimas ~1 m. Ežerą maitina daugiausia gruntiniai vandenys, jo baseine taip pat telkšo Inyško ežerėlis. Vandens skaidrumas 10-17,5 m.

Yra salų, vienoje iš jų (Veros) yra išlikę 6000 metų senumo megalitai. Išvystytas turizmas, pakrantėse veikia poilsio namai, pensionatai.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-05-13 iš Wayback Machine projekto.
| Ubinskojės ežeras |
| --- |
| Palydovinė nuotraukaPalydovinė nuotraukaPalydovinė nuotrauka |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija(Novosibirsko srities vėliava Novosibirsko sritis) |
| Plotas | 436 km² |
| Vidutinis gylis | 0,6 m |
| Didžiausias gylis | 1 m |
| Išteka | (Ubinka) |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Ubinskojės ežeras

  |
| **Koordinatės** |  55°30′0″ š. pl. 80°00′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.50000°š. pl. 80.00000°r. ilg.﻿ / 55.50000; 80.00000Koordinatės: 55°30′0″ š. pl. 80°00′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.50000°š. pl. 80.00000°r. ilg.﻿ / 55.50000; 80.00000 |

**Ubinskojės ežeras** (rus. *Убинское*) – nenuotakus ežeras Rusijoje, Novosibirsko srityje, Barabos stepės šiaurėje. Tai antras pagal dydį srities ežeras (po Čanų). Ežeras telkšo 134 m aukštyje virš jūros lygio, ilgis 37 km, plotis iki 17 km. Labai seklus, gylis siekia 1 m (seniau buvo 4 m). Yra keletas salų (didžiausia – Medjakovskio). Krantai žemi, pelkėti, apaugę viksvameldžiais ir viksvomis. Dugnas padengtas storu dumblo sluoksniu.

Drėgnais pavasariais vandens lygis pakyla ir dalis vandens nuteka Ubinkos upe (Omės intakas, Irtyšiaus baseinas). Seniau ežere buvo gausu žuvies, bet XX a. pab. nusekus ežero vandens lygiui (kaip manoma, dėl blogai atliktos melioracijos) liko tik smulkūs karosai.

Prie Ubinskojės ežero įsikūrę kaimai: Čiornyj Mysas, Kreščenskis, Zarečnoubinskaja. Pakrantėje yra VI-XVIII a. kapinynas, sudarytas iš 160 kurganų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 442
| Vinkšnos ežeras |
| --- |
| Vinkšnos ežeras šiandienVinkšnos ežeras šiandienVinkšnos ežeras šiandien |
| Vieta | Šiauliai, Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | apie 0,6 km² |
| Kilmė | ledyninis |
| Didžiausias gylis | 3 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Vinkšnos ežeras

  |
| **Koordinatės** |  55°56′52.98″ š. pl. 23°19′48.54″ r. ilg.﻿ / ﻿55.9480500°š. pl. 23.3301500°r. ilg.﻿ / 55.9480500; 23.3301500Koordinatės: 55°56′52.98″ š. pl. 23°19′48.54″ r. ilg.﻿ / ﻿55.9480500°š. pl. 23.3301500°r. ilg.﻿ / 55.9480500; 23.3301500 |

**Vinkšnos ežeras** – buvęs ežeras Šiaulių šiauriniame pakraštyje, tarp Kulpės upelio šiaurės rytuose, kelio Ryga–Tilžė rytuose – pietryčiuose, Gubernijos pietvakariuose ir Vinkšnėnų kaimo šiaurėje.

Geologija ir istorija
---------------------

Ežeras susiformavo rininės kilmės Talšos ežero vandeniui nutekant Kulpės upe  ir anksčiau su Talša ir Ginkūnų ežeru sudarė vieną telkinį. Šiaulių ekonomijos dvarą perkėlus į Šiaulius ežero šiaurinėje dalyje buvo pertvenkta Kulpės ir Vijolės santaka maždaug ties buvusia bendrove „Maistas" ir pastatytas malūnas. Jis galėjo būti nugriautas 1916 m. tiesiant geležinkelį Šiauliai – Mintauja. Ežero pietrytinėje dalyje pastatytas Gubernijos dvaras, iš kurio ežero pakrante ėjo kelias į Gruzdžius ir Žagarę, kurį dabar primena Dvaro ir Bielskio gatvės. Dvarą primena Gubernijos parkas prie alaus bravoro „Gubernija".

1836–1858 m. tiesiant plentą Ryga-Tilžė natūrali Kulpės vaga pakeista, ji užtvenkta ties Ginkūnais, todėl Vinkšnos ežeras pradėjo sekti. 1922 m. išparceliavus Gubernijos dvarą, šiaurinėje ir vakarinėje ežero pakrantėje pradėti statyti gyvenamieji namai, pramonės įmonės. Iki šių dienų išliko tik dvi buvusio ežero akys. Durpių sluoksnis kai kuriose likusios pelkės vietose siekia 12-15 m. Nepaisant to, per buvusį ežerą užplanuota nutiesti gatvę ir likusią jo dalį užstatyti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šiaulių krašto geologija, ats. red. Jonas Satkūnas, Vilnius-Utena, 2006 m. p.43
| **Vytautas Vidmantas Zimnickas** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. sausio 12 d.Uliūnai, Panevėžio rajonas |
| Mirė | 2020 m. liepos 14 d. (64 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis veikėjas |
| Partija | 1993 m. Lietuvos demokratinė darbo partija
2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 
* 1978 m. Vilniaus inžinerinės statybos institutas;
* 1990 m. Vilniaus universitetas.

 |

**Vytautas Vidmantas Zimnickas** (1956 m. sausio 12 d. Uliūnuose, Panevėžio rajone – 2020 m. liepos 14 d. Vilniuje) – Lietuvos politinis veikėjas.

Biografija
----------

1970 m. baigė Uliūnų aštuonmetę mokyklą, 1974 m. Vilniaus politechnikumą, 1978 m. Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius ekonomistas, 1990 m. Vilniaus universitetą, užsienio ekonominių santykių specialistas.

1973 m. „Neries", „Vilniaus" kinoteatrų kino mechanikas. 1973–1975 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1975–1986 m. Kaimo statybos ministerijos inžinierius. 1986–1990 m. Grūdų produktų ministerijos valdybos vyr. inžinierius. 1990–1992 m. VĮ „Aušra" direktoriaus pavaduotojas ekonomikai, komercijos direktorius. 1992 m. AB „Dovana" marketingo direktorius.

1992–1996 m. Seimo narys, Ekonomikos komiteto pirmininkas. 1996–1999 m. AB „Limeta" generalinis direktorius. 1999 m. UAB „Vėtoma" direktorius ekonomikai. 2011–2015 m. AB „Puntukas" direktorius.

2015–2020 m. vadovavo Nacionalinei visuomenės sveikatos priežiūros laboratorijai, tyrusiai mėginius dėl koronaviruso.

2000–2003 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).

Nuo 1993 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio skyriaus narys, LSDP tarybos narys.

Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos prezidiumo narys; 1994–2004 m. Lietuvos futbolo federacijos viceprezidentas. 2006 m. Zimnickas tapo Lietuvos akmenslydžio asociacijos prezidentu.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  „Zimnickas Vytautas Vidmantas - profilis" (lietuvių k.). Lietuvos sporto enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2011-10-12.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: Neatpažinta kalba (link)
Agnė Jonkutė
**Agnė Jonkutė** (1974 m. rugpjūčio 5 d. Alytuje) – menininkė, daugiausia dirba tapybos, akcijų, instaliacijų srityje, taip pat domisi fotografija.

A. Jonkutė mokėsi Alytaus 5-oji vidurinėje mokykloje (1988–1992), Alytaus muzikos mokykloje (fortepijono specialybę, 1983-1990). Vėliau studijavo Alytaus Dailiųjų Amatų mokykloje (siuvinėjimą, 1992-1993), pabaigė meninį rūbų modeliavimą Kauno S. Žuko dailės technikume (1993-1996), lankė Kauno A. Martinaičio dailės mokyklą (1996-1997). Studijų etapą vainikavo dailės studijos Vilniaus Dailės Akademijoje Kauno dailės institute (bakalauras(1997-2001) ir magistras (2001-2003) dailės pagrindų katedros tapybos studijoje).

Šiuo metu gyvena Kaune, aktyviai dalyvauja kūrybinėje veikloje Lietuvoje ir užsienyje.

Apdovanojimai
-------------

2005 laimėjo aukso medalį 5-osios Frankofonijos žaidynėse (Le Site Officiel des 5èmes Jeux de la Francophonie Archyvuota kopija 2006-05-24 iš Wayback Machine projekto.).

Nuorodos
--------

* Agnės Jonkutės puslapis Archyvuota kopija 2006-05-17 iš Wayback Machine projekto.
* Agnė Jonkutė ŠMIC Archyvuota kopija 2006-07-12 iš Wayback Machine projekto.
**Admir Mehmedi**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Admir Mehmedi |
| Gimimo data | 1991 m. kovo 16 d. (32 metai) |
| Gimimo vieta | Gostivaras, Jugoslavija |
| Ūgis | 1,82 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2008–20122012–20142013–20142014–20152015–20182018–2022 | FC ZürichFK Dinamo Kiïv→ SC Freiburg (skol.)SC FreiburgTSV Bayer LeverkusenVfL Wolfsburg | 84 (19)25 (1)32 (12)27 (4)62 (7)72 (9) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 20062007–20082008–201020102010–20112011–2012 | Šveicarijos U-16Šveicarijos U-17Šveicarijos U-19Šveicarijos U-20Šveicarijos U-21Šveicarija ŠveicarijaŠveicarijos U-23 | 3 (3)16 (5)26 (11)2 (0)9 (6)76 (10)4 (1) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2016 m.. |

**Admiras Mehmedi** (g. 1991 m. kovo 16 d.) – Makedonijos albanų kilmės Šveicarijos futbolininkas, puolėjas.

Mehmedi gimė Gostivare, Jugoslavijoje. Būdamas dviejų, su šeima emigravo į Šveicariją. Futbolą pradėjo žaisti vietinėje Belinconos komandoje. Vėliau žaidė FC Winterthur ir FC Zürich jaunimo komandose. 2008 m. debiutavo FC Zürich pagrindinėje sudėtyje.

Tarptautinė karjera
-------------------

2006 m. buvo pakviestas atstovauti Šveicarijos U–16 jaunimo komandai. Žaidė U–16, U–17, U–19, U–20, U–21 rintinėse. Nuo 2011 m. žaidžia Šveicarijos rinktinėje, kurioje debiutavo UEFA Euro 2012 m. atrankoje prieš Angliją. Pirmąjį įvartį pelnė 5–3 laimėtose rungtynėse prieš Vokietiją.

2014 m. birželio 15 d. pirmose Šveicarijos 2014 m. FIFA pasaulio taurės rungtynėse prieš Ekvadorą, pakeitus Valentin Stocker, žaidė nuo antro kėlinio. Pelnė įvartį. Rungtynės baigėsi 2–1 šveicarų pergale.

UEFA Euro 2016 m. čempionato pirmose šveicarų rungtynėse, pelnė išlyginamąjį įvartį prieš Rumuniją.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Brazilija 2014 | aštuntfinalis | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Prancūzija 2016 | aštuntfinalis | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 |
| Europa 2020 | ketvirtfinalis | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
Daniškas vynas iš „Cabernet Cantor" vynuogių.
**Daniškas vynas** – vynas, gaminamas iš Danijoje išaugintų vynuogių. 

Nors Danija yra pakankamai šiaurinė šalis, joje XX a. imta vystyti vynuogininkystė, kad sąlygas pagerino globalinis atšilimas. Vyno gamyba buvo legalizuota 1999 m. 
Šiuo metu Danijoje, Jutlandijoje, Lolande, Fiune ir Šiaurinėje Zelandijoje esančiuose nedideliuose vynuogynuose auginamos įvairių veislių vynuogės, dažniausiai „Cabernet Cortis" ir „Cabernet Cantor". 2006 m. 20 šalies vynuogynų kartu pagamino apie 40000 butelių vyno. 2007 m. daniškas vynas pagarsėjo, nes 2006 m. putojantis vynas „Dons Cuvée" iš „Skæresøgård Vin" laimėjo sidabro medalį 2007 m. vyno konkurse „Effervescents du Monde".

Nuorodos
--------

1. ↑  „Danish-wine". Skæresøgård Vin. 2008-10-22. Suarchyvuotas originalas 2005-03-16. Nuoroda tikrinta 2014-11-04.
2. ↑  „Danish Wine's Time". Ministry of Foreign Affairs in Denmark. 2007-12-04. Suarchyvuotas originalas 2014-11-04. Nuoroda tikrinta 2014-11-04.

* „Danish wine to hit the market in 2009". carbon-info.org. 2007-08-27. Suarchyvuotas originalas 2008-08-11. Nuoroda tikrinta 2014-11-04.
* A BBC News story about the Skæresøgård Vin vineyard in Jutland back in 2002
| **Triops cancriformis**Apsauga: 2(V) – Pažeidžiama rūšis |
| --- |
| Vasarinis skydvėžis (Triops cancriformis)Vasarinis skydvėžis (*Triops cancriformis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Vėžiagyviai  *( Crustacea)* |
| Klasė: | Žiaunakojai  *( Branchiopoda)* |
| Būrys: | Skydvėžiai  *( Notostraca)* |
| Šeima: | Lapakojai  *( Triopsidae)* |
| Gentis: | *Triops*  *( Triops)* |
| Rūšis: | Vasarinis skydvėžis  *( Triops cancriformis)* |

 |
| Binomas |
| ***Triops cancriformis***Bosc, 1801 |

**Vasarinis skydvėžis** (*Triops cancriformis*) – skydvėžių (*Notostraca*) būriui priklausantis vėžiagyvis. Rūšis laikoma viena iš seniausių planetoje, beveik nepakitusi, palyginus su šios rūšies fosilijom iš vėlyvojo triaso.

Išvaizda, gyvenimo būdas
------------------------

Užauga iki 11 cm ilgio (nelaisvėje tik iki 6 cm). Galvą ir kojas dengia skydas, dėl ko skydvėžis savo išvaizda panašus į mažą kardauodegį.

Gyvena vasarą išdžiūstančiuose vandens telkiniuose, kūdrose, senvagėse. Minta smulkiais bestuburiais, augalų liekanomis, žuvų ar varlių ikrais. Plaukioja paprastai skydeliu į viršų, bet jei telkinyje mažai deguonies, gali plaukioti aukštyn kojom ir arti vandens paviršiaus.

Iš kiaušinių išsirita gegužės mėnesio pradžioje, subręsta per 2 savaites. Dauginasi iki rugsėjo (ar kol išdžiūsta telkinys). Kiaušiniai išdžiūvusiame dumble išlieka gyvybingi kelerius metus.

Paplitimas
----------

Aptinkamas Europoje ir Azijoje iki Viduriniųjų rytų ir Indijos.

Lietuvoje žinomos tik trys radimvietės: Voniškių kaimas (Šakių r.), Dukstynos entomologinis draustinis (Ukmergės r.) ir Meškalaukio apylinkės (Pasvalio r.). Nuo 1991 m. saugomas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Tadpole shrimp - *Triops cancriformis*". ARKive. Suarchyvuotas originalas 2008-10-07. Nuoroda tikrinta 2011-10-30.
3. ↑   Archyvuota kopija 2011-09-15 iš Wayback Machine projekto.
| Versalispranc. *Versailles* |
| --- |
|        |
| *Versalio Dievo Motinos bažnyčia* |
|  |
| 

VersalisVersalis

48°49′19″ š. pl. 2°08′06″ r. ilg.﻿ / ﻿48.82194°š. pl. 2.13500°r. ilg.﻿ / 48.82194; 2.13500﻿ (Versalis)Koordinatės: 48°49′19″ š. pl. 2°08′06″ r. ilg.﻿ / ﻿48.82194°š. pl. 2.13500°r. ilg.﻿ / 48.82194; 2.13500﻿ (Versalis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| **Regionas** | Il de Fransas |
| **Departamentas** | Ivlinas (departamentas) |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 87 253  |
| **Plotas** | 26,2 km² |
| **Tankumas** (2018) | 3 330 žm./km² |
| **Altitudė** | 103−180 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 78000 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Versalis |

**Versalis** (pranc. *Versailles*, tariama Apie šį garsą [vɛʁsɑj] (plačiau)) – komuna, Prancūzijos Ivlino departamento centras Il de Franso regione, Paryžiaus aglomeracijoje. Versalis ypač gerai žinomas dėl ten esančių Versalio rūmų. Čia taip pat pasirašyta Versalio sutartis, pabaigusi Pirmąjį pasaulinį karą ir 1783 m. Paryžiaus sutartis, kuria Jungtinė Karalystė pripažino Jungtinių Amerikos Valstijų nepriklausomybę.

Istorija
--------

XVI a. pradžioje, Versalis buvo vos 400 gyventojų kaimas prekybos kelių pašalėje. Maždaug nuo 1670 m. Liudvikui XIV pradėjus vykdyti savo architektūrinius užmojus, čia sparčiai pradėjo vystytis kruopščiai suplanuotas miestas. Vėliau aplink karališkuosius rūmus susikūrė tankus ir vientisas, buržuaziškas XVIII amžiaus miestas. 1773 m. Karaliaus pastatų direktoriumi (pranc. *directeur des Bâtiments du Roi*) paskyrus Anživilero grafą Šarlį Klodą de la Bilarderi, Versalyje buvo įvesta griežta statybos leidimo reikalavimų tvarka, 1779 m. padaryta privaloma. 1789 metas miesto populiacija siekė 70 000 gyventojų, tačiau po Didžiosios Prancūzijos revoliucijos valdžią perkėlus į Paryžių, mieste tebegyveno tik 25 000.

Etimologija
-----------

Versalio pavadinimo kilmė nėra aiški. Yra teigiama, jog jame galima įžvelgti du germaniškus žodžius – *Warge* („kalva") ir *Allein* („pavienis"), tačiau ši teorija gana fantastiška, nes nėra jokių įrodymų, jog Versalis egzistavo frankų laikais. Oficialiai pripažinta etimologija teigia, jog pavadinimas kilęs iš žodžio *versées* („supi̇̀ltos, àpverstos"), nes Versalio vietovė gyvenvietės kūrimosi metu būtų buvusi naujai suarta ir žemė išvartyta.

Išnašos
-------

1. 1 2  „Histoire de Versailles". *versailles.fr*. Suarchyvuotas originalas 2022-08-15. Nuoroda tikrinta 2022-12-16.
| Skyrybos ženklai |
| --- |
| apostrofas ( **'** ) ( **’** )
skliausteliai ( **( )** ) ( **[ ]** ) ( **{ }** ) ( **⟨ ⟩** )
dvitaškis ( **:** )
kablelis ( **,** )
brūkšnys ( **‒** ) ( **–** ) ( **—** ) ( **―** )
daugtaškis ( **…** ) ( **...** )
šauktukas ( **!** )
taškas ( **.** )
brūkšnelis ( **-** ) ( **‐** )
klaustukas ( **?** )
kabutės ( **‘ ’** ) ( **" "** ) ( **„ "** ) ( **« »** )
kabliataškis ( **;** )
pasvirasis brūkšnys ( **/** ) 
tarpas (   ) 
skirsnis ( **§** ) |
| Tipografiniai ženklai |
| ampersandas ( **&** ) 
žvaigždutė ( **\*** ) 
eta ( **@** ) 
pasvirasis kairinis brūkšnys ( **\** ) 
laipsnis ( **°** ) 
grotelės ( **#** ) 
tildė ( **~** ) 
vertikalusis brūkšnys ( **|** )
dalybos ženklas ( **÷** ) |

**Vertikalusis (statusis) brūkšnys (|)** – tipografinis (spaudos) ženklas, matematikų naudojamas moduliui pažymėti, *|- a| = |a|*. Viena seniausių jo reikšmių buvo naudojimas biblijos tekstų vertimuose: jei vertėjui atrodė, jog svarbus sakinys gali būti suprantamas bei verčiamas dvejopai, jis pateikdavo abu variantus, atskirdamas juos šiuo ženklu. Taigi `|` reiškė „arba". Panašia reikšme vertikalusis brūkšnys ir dabar naudojamas kai kuriose programavimo kalbose. Unix komandose šiuo brūkšniu atskiriami kaskadiniai (pakopiniai), vienas kito rezultatus tiesiogiai naudojantys procesai (vyksmai). Vertikalus brūkšnys taip pat kai kada naudojamas lentelės stulpeliams atskirti. Įvairiose fizikos, matematikos bei informatikos srityse šis ženklas turi daug kitų savitų reikšmių.

Kai kurios ankstesnės klaviatūros, spausdintuvai vietoje ištisinio vertikalaus brūkšnio vaizduodavo pertrauktą (`¦`). Iš pradžių tai buvo tą patį 7C ASCII kodą turinti ženklo atmaina (alografas). Tačiau maždaug 1990 m. (angl. *extended ASCII set*) `¦` bei `|` tapo skirtingais, atskirus kodus turinčiais ženklais, nors dar ilgai jie buvo vaizduojami taip pat ar labai panašiai (Windows aplinkoje ženklai galutinai atsiskyrė tik nuo Windows 7).. Išskirtinai `¦` naudojamas labai retai..

Kodai
-----

| Simbolis
  | Unicode
  | HTML
  |
| --- | --- | --- |
| | | U+007C
  | *&#124;* |
| ¦ 
  | U+00A6
  | *&brvbar;* arba *&#166;* |
| ∣ (skaičius dalus) | U+2223
  | &#x2223; 
  |
| । (danda) | U+0963
  | *&#x0963;* |

Vertikalusis brūkšnys yra vienas paskutiniųjų ASCII kodo, kuris baigiasi ties 007F, ženklų.

Pastabos ir šaltiniai
---------------------

1. ↑  1560 m. Ženevos Biblija bei ankstyvieji *King James Version* leidimai. Vėlesniuose *King James Version* leidimuose `|` ženklu būdavo atskiriamas vertėjo komentaras (pastaba).
2. ↑  Jim Price (2010-05-24). „ASCII Chart: IBM PC Extended ASCII Display Characters". Nuoroda tikrinta 2012-02-23.
3. ↑  Jukka "Yucca" Korpela (2006-09-20). „Detailed descriptions of the characters". Suarchyvuotas originalas 2017-09-11. Nuoroda tikrinta 2012-02-23.
4. ↑  Šis ženklas skirtas pažymėti, jog vienas skaičius dalus iš kito (*12 ∣ 2*). Simbolis ∤ (U+2224) žymi jog skaičius nedalus (*15 ∤ 2*).
5. ↑  । (danda) yra Devanagari ženklas, žymintis sakinio pabaigą (kaip ir taškas lietuviškame tekste).
| **Vytas Šimonėlis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1959 m. kovo 29 d. (64 metai)Lietuva Pivorai, Ignalinos rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Virginija |
| Vaikai | Tautvydas, Povilas |
| Širvintų rajono savivaldybės meras |
| Ėjo pareigas | 1997 – 2007 |
| Ankstesnis | Vincas Jasiukevičius |
| Vėlesnis | Kęstutis Pakalnis |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Širvintų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos valstiečių partija  Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjunga Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademijaMykolo Romerio universitetas |

**Vytas Šimonėlis** (g. 1959 m. kovo 29 d. Pivoruose, Ignalinos raj.) – Lietuvos ir Širvintų rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1966–1974 m. mokėsi Ignalinos rajono Dysnos aštuonmetėje mokykloje, 1974–1978 m. Ukmergės žemės ūkio mechanizacijos technikume. 1983 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Mechanizacijos fakultetą, inžinierius mechanikas, 2005 m. baigė Mykolo Romerio universitetą, viešojo administravimo magistras.

1983–1992 m. Širvintų raj. „Širvintos" kolūkio vyresnysis inžinierius mechanikas. 1992–1994 m. Širvintų raj. žemės ūkio bendrovės „Balžė" vadovas. 1994–1996 m. Širvintų rajono žemės ūkio valdybos vyriausiasis energetikas, darbų saugos inspektorius, 1996–1997 m. viršininkas. 1997–2007 m. Širvintų rajono savivaldybės meras, Lietuvos savivaldybių asociacijos tarybos narys.

Nuo 2007 m. Lietuvos darbo biržos prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos projekto vadovas, Centrinės projektų valdymo agentūros Socialinės apsaugos projektų skyriaus projektų vadovas.

1997–2019 m. Širvintų rajono savivaldybės tarybos narys.

1993 m. Lietuvos valstiečių partijos, 2000 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, nuo 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys, Širvintų skyriaus pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „Vytas ŠIMONĖLIS - biografija - vrk.lt". *vrk.lt*. Nuoroda tikrinta 2023-07-29.
2. ↑  „Posėdžio darbotvarkė - Širvintų rajono savivaldybė". *sirvintos.lt*. 2006-10-25. Suarchyvuotas originalas 2023-07-29. Nuoroda tikrinta 2023-07-29. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
3. ↑
4. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-04-15 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
6. ↑  „Vytas ŠIMONĖLIS - Rezultatai - vrk.lt". *vrk.lt*. Nuoroda tikrinta 2023-07-29.
|  Zulai |
| --- |
|  |
| Gyventojų skaičius | 10 659 309 (2001 m.) |
| Populiacija šalyse | Pietų Afrikos Respublika Pietų Afrikos Respublika:
Kvazulu-Natalis:    7,6 mln.
Gautengas:    1,9 mln.
Mpumalanga:    0,8 mln.
Fristeitas:    0,14 mln. |
| Kalba (-os) | zulų, anglų |
| Religijos | krikščionybė |
| Giminingos etninės grupės | bantai: svaziai, basotai |

**Zulai** – gausiausia PAR tauta, daugiausiai jų gyvena Kvazulu-Natalyje. Nedaug jų yra Zambijoje, Mozambike ir Zimbabvėje. Jie kalba zulų kalba, kuri priklauso bantų kalboms, Nguni pogrupiui. Zulų karalystė suvaidino svarbų vaidmenį PAR istorijoje XIX-XX a. Apartheido laikais su zulais buvo elgiamasi kaip su trečiarūšiais piliečiais, jie buvo valstybės diskriminuojami.

Kilmė
-----

Zulai buvo didelis klanas šiaurės Kvazulu-Natalyje, kurį apie 1709 m. įkūrė Zulu kaNtombela. Nguni kalbomis *iZulu/iliZulu/liTulu* reiškia *dangų*. Tuo metu teritorijoje buvo daug įvairių Nguni klanų, kurie tikriausiai IX a. atvyko iš šiaurės palei pakrantę dėl bantų migracijos.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  International Marketing Council of South Africa (9 July 2003). „South Africa grows to 44.8 million". southafrica.info. Suarchyvuotas originalas 2005-05-22. Nuoroda tikrinta 2005-03-04. `{{cite web}}`: Išorinė nuoroda parametre ``|publisher=`` (pagalba)
2. ↑
3. ↑  „People of Africa: Tuareg". African Holocaust Society. Nuoroda tikrinta 2007-01-04.
**Įspūdžio dovanos** – nematerialios dovanos, leidžiančios dovanos gavėjui patirti įspūdį. Tokių paslaugų idėja 1990 m. kilo Anglijoje. Skirtingai nuo materialių dovanų įspūdžio dovanos leidžia patirti įspūdį, pvz.: skrydis sklandytuvu, šuolis parašiutu, plaukiojimas jachta, pasivažinėjimas kartingu ir pan. Įspūdžio dovanų kuponais ar sertifikatais paprastai prekiauja tarpininkai tarp paslaugų teikėjų ir jų vartotojų.

Įspūdžio dovanos paprastai skirstomos į tokias grupes: skrydžiai, plaukiojimai, vairavimo pramogos, nuotykiai, relaksacija (SPA), nakvynės, vakarienės, degustacijos.

Kategorijos
-----------

* Nuotykiai (pramogos nuotykių parke, baidarės, skrydžiai)
* Vairavimo
* Degustacijos
* Relaksacijos
* Aplinkai draugiškos (važinėjimasis riedžiu, jodinėjimas)

Išnašos
-------

1. ↑  „„Ferrari" vairavimas miesto gatvėse žavi ir lietuvius, ir suomius". 15min.lt. 2015-09-28.
2. ↑  „Vilniuje surengta užsienyje pamėgto formato vakarienė tamsoje". Lietuvos rytas. Suarchyvuotas originalas 2018-07-13. Nuoroda tikrinta 2018-07-13.
Koordinatės: 31°07′55″š. pl. 121°17′32″r. ilg.﻿ / ﻿31.1319°š. pl. 121.2922°r. ilg.﻿ / 31.1319; 121.2922

**Šanchajaus uostas** (kin. 上海港, pinyin: *Shànghǎi gǎng*) – Kinijos jūrų ir upių uostas Šanchajuje. 2010 m. aplenkė 
Singapūro uostą ir tapo pasaulio užimčiausiu uostu.

2011 m. Šanchajaus uostas pasiekė rekordą ir perkrovė 30 milijonų TEU. Uostas įsikūręs prie rytinės Rytų Kinijos jūros pakrantės, pietinės Hangdžou įlankos pakrantės bei Jangdzės, Huangpu ir Tsiantango upių sankirtos.

1842 m. Šanchajuje pradėjo veikti prekybinis uostas. XX a. pabaigoje tai jau buvo didžiausias miestas ir uostas regione. 1949 m. Šanchajaus uostą perėmė Kinijos komunistų partija ir prekyba su užsienio valstybėmis buvo nutraukta, kas neigiamai atsiliepė uosto vystymuisi. 1991 m. Šanchajuje vykdyta ekonominė reforma. Nuo to laiko Šanchajaus uostas vėl pradėjo sparčiai augti ir prekiauti su užsienio uostais.

Uostas išskiriamas į penkias pagrindines zonas: Jangdzės upės, Huangpu upės bei tris jūrines zonas. Tai vienas svarbiausių susisiekimo ir ekonomikos objektų Jangdzės upės regione.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Shanghai overtakes S'pore as world's busiest port". *Straits Times*. 2011-01-08. Suarchyvuotas originalas 2011-08-15. Nuoroda tikrinta 2012-11-01. `{{cite news}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)