recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Džordžas Karnarvonasangl. *George Carnarvon*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1866 m. birželio 26 d.Haiklero pilis, Berkšyro grafystė |
| Mirė | 1923 m. balandžio 5 d. (56 metai)Kairas |
|  |
| Veikla | anglų archeologas egiptologas |
|  |
| Alma mater | Kembridžo universitetas |
| Žinomas (-a) už | Tutanchamono kapo atradimą |
|  |
|  **Vikiteka** | Džordžas Karnarvonas |

**Džordžas Edvardas Karnarvonas, 5-asis Karnarvono erlas** (angl. *George Edward Stanhope Molyneux Herbert, 5th Earl of Carnarvon*, 1866 m. birželio 26 d. Haiklero pilis, Berkšyro grafystė – 1923 m. balandžio 5 d. Kairas) – anglų archeologas egiptologas.

Biografija
----------

Lordas. Archeologo H. Karterio globėjas ir asistentas. Studijavo Kembridžo universitete. 1906–1911 m. kasinėjo Tėbus, nuo 1907 m. dirbo su H. Karteriu, nuo 1908 m. partneriai. Kasinėjo XII ir XVIII faraonų dinastijų kapavietes. 1922 m. su H. Karteriu atrado Tutanchamono kapą, 1923 m. atidarė laidojimo kambarį. Jį atidarius D. Karnarvoną įgėlė moskitas ir jis mirė nuo infekcijos. Tutanchamono sarkofagas atidengtas 1924 m.

Bibliografija
-------------

* Penkeri Tėbų kasinėjimų metai (*Five Years Exploration at Thebes*), 1912 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Džordžas Karnarvonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 715 psl.
| Belgrado arena |
| --- |
|  |
| Vieta | Belgradas, Serbija |
| Atidarytas | 2004 m. liepos 31 d. |
| Savininkas | Belgrado miesto savivaldybė |
| Statybos kaina | 70 milijonų eurų |
| Architektas | Vlada Slavica |
| Talpa | 18 386 |
| Nuomininkai | Belgrado Partizan (2004-dabar) |

**Belgrado arena** (arba *Belgrade Arena*, serb. *Београдска арена*) – daugiafunkcė arena Belgrade, Serbijoje, viena didžiausių arenų Europoje.

Arena pastatyta 2005 m. Suprojektuota kaip universali salė, tinkama krepšiniui, rankiniui, tinkliniui, lauko tenisui, atletikai ir kitiems kultūriniams renginiams. Sporto renginiuose talpina 18 386 žiūrovų, plotas – 48 000 m².

Belgrado arena buvo pagrindinė 2005 m. Europos vyrų krepšinio čempionato salė. Arenoje sužaistos atkrintamosios ir finalinės rungtynės.

2008 m. arenoje vyko Eurovizijos dainų konkursas.

2018 m. vyko Eurolygos finalinio ketverto varžybos.

Išnašos
-------

1. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Belgrado arena** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Internetinis puslapis Archyvuota kopija 2008-12-08 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
Koordinatės: 54°55′19″š. pl. 25°23′12″r. ilg.﻿ / ﻿54.921943°š. pl. 25.386576°r. ilg.﻿ / 54.921943; 25.386576


|  Eitminiškių Šv. Antano Paduviečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Kalvarijų |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Eitminiškės |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 25 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1924 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.*
**Eitminiškių Šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Eitminiškių kaime, 9 km į šiaurės vakarus nuo Nemenčinės, Nemenčios (Neries dešiniojo intako) dešiniajame krante. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.

Šalia stovi Eitminiškių koplyčia.

Istorija
--------

Eitminiškės 1685 m. paskirtos Vilniaus misionieriams. Manoma, kad tada jie pastatė koplyčią. Ją Rusijos valdžia 1866 m. uždarė.

1922 m. įkurta parapija. 1924 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Į Eitminiškės klebonauti 1934 m. paskirtas kunigas Ambraziejus Jakavonis (1886–1944), lietuvių visuomenės veikėjas. Spaudoje skelbta A. Jakavonio žūties data, 1943 m. balandžio 25 d. kai per Šv. Velykas į kleboniją įsiveržęs Armijos Krajovos būrys jį išsivedė ir nežinomoje vietoje nužudė, pagal išlikusius dokumentus ir liudijimus patikslinta – 1944 m. balandžio 11 arba 12 d.. Kunigo atminimui 1988 m. šventoriuje pastatytas paminklinis akmuo (arch. Napalys Kitkauskas).

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, bebokštė, stogo priekis pridengtas iškelta siena su trikampiu frontonu. Apsidė penkiasienė, prieangis atviras. Zakristijos žemos, priglaustos. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

* Įėjimo vartai
* Priekinis fasadas
* Apsidės vaizdas

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Eitminiškių Šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2016-05-31 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑  Bieliauskas, Pranas. Iš Slabados kaimo – į Vilniaus katedrą: kunigo Prano Bieliausko užrašai, 1883–1911 metai. – Trakai : Voruta, 2013. – P. 157.
2. ↑   LMAVB RS F318-938
Koordinatės: 56°14′49″š. pl. 22°03′41″r. ilg.﻿ / ﻿56.246942°š. pl. 22.061354°r. ilg.﻿ / 56.246942; 22.061354

 *Kitos reikšmės – Šv. Izidoriaus bažnyčia.*

|  Renavo Šv. Izidoriaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Mažeikių |
| **Savivaldybė** | Mažeikių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Renavas |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1933 m. |

**Renavo Šv. Izidoriaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Renavo kaime, prie  **207**  Seda–Židikai  kelio.

Istorija
--------

Bažnyčios altoriai
Bažnyčios statybos komitetas
Apie 1726 m. Gaureliuose pastatyta koplyčia. 1763 m. Renavo dvaro inventoriuje minima laikina bažnyčia, 1773 m. – koplyčia. Apie 1780 m. kitoje vietoje pastatyta nauja kryžminio plano koplyčia, 1808 m. – aštuoniakampė koplyčia. Metrikų knygos pradėtos rašyti nuo 1815 m. Filialistas Konstantinas Piesliakas 1863 m. ištremtas į Sibirą.

Dabartinė mūrinė bažnyčia pradėta statyti 1918 m. Bažnyčia statyta ant žemės sklypo, priklausiusio Juozui Mitkus, kuris buvo ir bažnyčios statybos komiteto pirmininku. Išmūrijus apie 2,5 m aukščio sienas, 1919 m. darbai nutrūko. Statyba tęsta 1929 m. Parapijiečiams pritrūkus pinigų, atsisakyta projekte numatytos išorinės puošybos, likusi sienų dalis betoninė; bažnyčia taip pat buvo pažeminta, atsisakyta bokšto. Pakeitimus bažnyčios projekte atliko pats projekto autorius inžinierius-technikas Liubomiras Hrycevičius. Bažnyčia pastatyta 1933 m. Tuo metu bažnyčios klebonu buvo Juozas Dakinevičius-Daknys, Renave klebonavęs 1931-1937 m. Tų pačių metų birželio 12 d. ją pašventino Telšių vyskupas Justinas Staugaitis.

2005 m. gegužės 15 d. švenčiant titulinius šv. Izidoriaus atlaidus, bažnyčiai buvo padovanotas Kauno Viktoro Vėberio fotostudijos padarytas popiežiaus Jono Pauliaus II portretas. Dovanotojas - bažnyčios statybos komiteto pirmininko Juozo Mitkaus vaikaitis Izidorius Mitkus. 2013 m. bažnyčia atrinkta dalyvauti Europos Sąjungos lėšomis finansuojamame projekte *Leader-12-Šiaurės Vakarų Lietuva-05-012*, kurio metu buvo sutvarkyta bažnyčios aplinka. Projekto vertė – 49 980,60 Lt. 2017 m. vasarą bažnyčios šventoriaus teritorija aptverta nauja metalo tvora.

Nuo 2016 m. iki 2018 m. spalio 31 d. bažnyčią aptarnavo kunigas Antanas Šimkus (nuo 2018 m. Mažeikių Švč. Jėzaus Širdies parapijos rezidentas). Nuo 2018 m. lapkričio 1 d. parapiją aptarnauja Židikų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios klebonas kun. Dainoras Židackas.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, su prieangiu ir bokšteliu. Šventoriaus tvora medinių statinių. Priešais, kitoje kelio pusėje stovi Renavo kapinių koplyčia.

Galerija
--------

* Bažnyčia 2021 m. po renovacijos
* Bažnyčia 2017 m. iki renovacijos
* 
* 
* Varpinė
* Centrinis altorius
* Bažnyčios vidus

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2013-06-18 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Renavo Šv. Izidoriaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Renavo Šv. Izidoriaus bažnyčia
*Kitos reikšmės – Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia.*
Koordinatės: 54°48′25.4″ š. pl. 25°15′21.79″ r. ilg.﻿ / ﻿54.807056°š. pl. 25.2560528°r. ilg.﻿ / 54.807056; 25.2560528


|  Riešės Šv. Vyskupo Stanislovo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Kalvarijų |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Didžioji Riešė |
| **Adresas** | Molėtų g. 4 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1939 m. |
| **Stilius** | istorizmas |

**Riešės Šv. Vyskupo Stanislovo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Didžiosios Riešės kaime, 14 km į šiaurę nuo Vilniaus, 1 km į vakarus nuo Vilniaus-Molėtų kelio. Pavadinta Šv. Stanislovo, kankinio Krokuvos vyskupo, vardu. Pamaldos vyksta lietuvių ir lenkų kalbomis.

Priekinis fasadas

Istorija
--------

Lietuvos didysis kunigaikštis Aleksandras Jogailaitis Riešės palivarką su bravoru 1500 m. atidavė Vilniaus kapitulai. Manoma, kad medinę koplyčią Riešėje XVI a. pradžioje pastatė kunigas Martynas iš Dušnikų. XVII a. pabaigoje koplyčią pastatė kapitula. Manoma, kad ji sunyko arba sudegė XVIII a. pradžioje (1744 m. neminima).

Kazimieras Pliateris Kalno Riešės dvare 1776 m. pastatė koplyčią. Pamaldų laikyti atvažiuodavo vienuoliai iš Verkių. Caro valdžia, tvirtindama koplyčių sąrašą, 1878 m. leido Verkių vikarui Riešėje kasdien laikyti pamaldas. Riešės Kalno Riešės dvaro savininkė 1903 m. prašė Vilniaus gubernatoriaus leidimo remontuoti koplyčią, kurioje jau 5 m. nelaikomos pamaldos. 1925 m. įsteigta parapija.

1938–1939 m. parapijiečių rūpesčiu pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, vienabokštė, su žemesne apside ir bokšteliu. Vidus 3 navų, bazilikinis. Šventorius apmūrytas.

Galerija
--------

* Galinis fasadas
* Bažnyčia 2016 m.
* Varpinės bokšto kryžius
* Galinio bokštelio kryžius
* Kryžius šventoriuje
* Interjeras

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Riešės Šv. Vyskupo Stanislovo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Riešės Šv. vysk. Stanislovo parapija Archyvuota kopija 2016-05-31 iš Wayback Machine projekto.
* Riešės šv. Stanislovo parapijos *Facebook* puslapis
Koordinatės: 55°50′52″š. pl. 24°38′46″r. ilg.﻿ / ﻿55.84778°š. pl. 24.646139°r. ilg.﻿ / 55.84778; 24.646139


|  Bikiškių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Panevėžio |
| **Savivaldybė** | Panevėžio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Daukšėnai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1886 m. |

**Bikiškių (Daukšėnų) Kristaus Atsimainymo koplyčia** – koplyčia Bikiškių kaimo kapinėse, Karsakiškio seniūnijoje, Panevėžio rajone. Koplyčia stovi apie 4 km į vakarus nuo kelio  **3012**  Tiltagaliai–Sodeliai , važiuojant iš Geležių pakeliui į Daukšėnus, Žaliojoje girioje. Paskutinėje kelio atkarpoje, likus apie 0,7 km ir įvažiuojant į mišką ties Skūpų vienkiemiu, pervažiuoti Žambo upelį, ties kirtaviete miško keliuku pasukti į dešinę.

Koplyčia 1886 m. pastatyta, 1992 m. atnaujinta. Pastatas suremontuotas, ji priklauso Geležių Šv. Juozapo parapijai. Iškilmingai švenčiami Kristaus Atsimainymo atlaidai. 2007 m. koplyčioje Šv. Mišias yra aukojęs Panevėžio vyskupas Jonas Kauneckas.

Kapinėse pastatytas paminklas Lietuvos partizanams. Kelių jų portretai iškabinti koplyčioje ant sienos. Čia yra vykę renginių Lietuvos partizanų atminimui (viename iš jų 2012 m. rugpjūčio 6 d. dalyvavo ministrė Rasa Juknevičienė).

* Šoninis fasadas
* Viduje

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bikiškių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-11-10 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
|  Berznyko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Luko |
| **Dekanatas** | Seinų Šv. Kazimiero Karalaičio  |
| **Savivaldybė** | Palenkės vaivadija |
| **Gyvenvietė** | Berznykas |
| **Adresas** | PL 16-505 Berznykas 47 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Stilius** | liaudiškų formų |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Berznyko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Berznyko Švenčiausios Mergelės Marijos Dangun Ėmimo bažnyčia** – Romos katalikų bažnyčia Lenkijoje, Berznyko kaime. Bažnyčia priklauso Berznyko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo parapijai.

Parapijos istorija
------------------

Parapija įkurta 1447 m. 1905 m. klebonas Tomas Kedys ir vikaras Antanas Staniukynas pabandė įvesti papildomas pamaldas lietuvių kalba. Lietuviškai besimeldę buvo užpulti, nukentėjo Žagarių kaimo gyventojai Juozas Gadliauskas ir Steponas Machavičius. Dėl kraujo praliejimo Berznyko bažnyčia buvo dvejiems metams uždaryta. 1905 m. spalio mėnesio įvykusios muštynės Berznyko bažnyčioje privertė parapijiečius lietuvius statyti naują Šv. Kazimiero bažnyčią Kučiūnuose. Šiuos įvykius „Šaltinyje" 1906 m. analizavo Juozas Damijonaitis.

Vikarais kurį laiką tarnavo Antanas Brundza, Antanas Kudirka, Juozapas Galeckas. 1917 m. bažnyčios klebonas Adomas Lastauskas dalyvavo Vilniaus konferencijoje, išrinkusioje Lietuvos Tarybą, kuri paskelbė atkurianti šalies valstybingumą. Parapija pavadinta žolinės garbei. Liturginės mišios vyksta rugpjūčio 15 dieną.

Architektūra
------------

Bažnyčia vienanavė, su XIX a. viduryje statytomis medinėmis varpinėmis, tuo pačiu metu įrengtas bažnyčios šventorius su vartais ir dviem medžio-mūro koplytėlėmis.

* Bažnyčios vidusBažnyčios vidus

Šaltiniais
----------

1. ↑   Kučiūnų parapijai 100 metų

Nuorodos
--------

* Algimantas Katilius. Apie XX a. pradžios įvykius Berznyko bažnyčioje (Straipsnis „Aušros" žurnale) Archyvuota kopija 2006-10-09 iš Wayback Machine projekto.;
* Parapijos tinklalapis (lenk.)[neveikianti nuoroda].
Koordinatės: 55°57′24″š. pl. 25°35′40″r. ilg.﻿ / ﻿55.9567969°š. pl. 25.594577°r. ilg.﻿ / 55.9567969; 25.594577


|  Rokiškio Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм во имя святого благоверного князя Александра Невского |
| **Dekanatas** | Visagino stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Rokiškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Rokiškis |
| **Adresas** | Gedimino g. 15 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1939 m. |

**Rokiškio Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė** stovi Rokiškyje.

Cerkvė įsikūrusi gyvenamajame name, kur jai skirta maždaug pusė pastato. Likusioje gyvena šeima, besirūpinanti cerkvės priežiūra. Vietos stačiatikių bendruomenė kruopščiai stengėsi gyvenamajam namo fasadui suteikti maldos namams deramą formą. Pastato stogą puošia nedidelis, mėlynai nudažytas tradicinės svogūno formos bokštelis su metaliniu ažūriniu kryžiumi. Nedidelis metalinis kryželis puošia ir pastato paradines duris. Viduje, maldos namų nedideliame prieangyje, kabo šventieji paveikslai, pastatytas suolelis, stalelis su religine literatūra. Maldos namų interjeras kurtas senosios, rekvizuotosios cerkvės pagrindu. Jo centre - puošnus medinis, dailiais raižiniais išdabintas ikonostasas, jame kelios dešimtys šventųjų paveikslų - ikonų.

Istorija
--------

Pirmoji medinė cerkvutė Rokiškyje pastatyta 1895 m. valdžios lėšomis. Parapija įkurta 1903 m. I pasaulinio karo metu vokiečiai cerkvėje įkūrė ligoninę. 1921 m. vidaus reikalų ministerija perdavė cerkvę katalikams ir ji rekonstruota į Šv. Augustino bažnyčią.

Stačiatikiai reikalavo grąžinti cerkvę. Nuo 1933 m. šventikas Grigorijus Vysockis pamaldas laikė savo namuose. 1937 m. buvo 264 parapijiečiai. 1939 m. gegužę šventiko namo dalyje įrengta nedidelė šventykla (parapija gavo kompensaciją už senąją cerkvę). 1946 m. parapijoje buvo 90 tikinčiųjų. 1947 m. tarybų valdžia parapiją įregistravo. Šv. Augustino bažnyčioje įrengta sporto salė, o 1957 m. ji išvis nugriauta.

Nuorodos
--------

* Orthodoxy.lt
* Viasagino dekanatas
* Rokiškio stačiatikių šv. Aleksandro Neviškio cerkvė - kultūros ir istorijos paminklas
Koordinatės: 55°07′03″š. pl. 25°23′46″r. ilg.﻿ / ﻿55.1173883°š. pl. 25.3961687°r. ilg.﻿ / 55.1173883; 25.3961687


|  Bijutiškio Šv. Onos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Molėtų |
| **Savivaldybė** | Molėtų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Bijutiškis |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1931 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Onos bažnyčia.*
**Bijutiškio Šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Bijutiškio kaime, Stirnių ežero šiauriniame krante, netoli naujojo magistralinio kelio  **A14**  Vilnius–Utena .

Istorija
--------

Ona Eirudavičienė 1478 m. pastatė pirmąją bažnyčią ir skyrė turto. Nauja bažnyčia pastatyta 1789 m. Rusijos valdžia ją 1868 m. uždarė ir nugriovė.

1925 m. bažnyčia įrengta mūrinėje cerkvėje, statytoje 1875 m. Kunigas Karolis Bielinis 1930–1931 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. 1954–1958 m. čia klebonavo Nikodemas Švogžlys-Milžinas (1899–1985), įrengė 3 altorius.

Architektūra
------------

Bažnyčioje įrengti 3 nauji altoriai, bažnyčia stačiakampio plano, su trisiene apside ir 2 zakristijomis abipus jos, 2 priestatais. Vidus 3 navų, atskirtomis plonais pilioriais.

Nuorodos
--------

* Bažnyčios žvalgomieji archeologiniai tyrimai Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 56°12′08″š. pl. 24°45′07″r. ilg.﻿ / ﻿56.202111°š. pl. 24.752005°r. ilg.﻿ / 56.202111; 24.752005


|  Biržų Šv. arkangelo Mykolo cerkvė |
| --- |
|  |
| **Gyvenvietė** | Biržai |
| **Adresas** | Kęstučio g. 12 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1865–1876 |

**Biržų Šv. arkangelo Mykolo cerkvė** – stačiatikių cerkvė, stovėjusi Biržuose, veikusi iki 1949 m. Šiuo metu buvusios cerkvės pastate Kęstučio g. 12 (buv. Pasvalio g.) įsikūrę Biržų evangelinio tikėjimo krikščionių bendruomenės maldos namai.

Istorija
--------

Biržų stačiatikių parapija įkurta 1864 m. buvo viena iš mažiausių Lietuvoje. Mūrinė cerkvė pastatyta už iždo ir grafo Jono Tiškevičiaus lėšas. Su carine valdžia gerus santykius stengęsis palaikyti grafas kitame Agluonos upės krante skyrė stačiatikių parapijai žemės sklypą ir 4000 rublių cerkvės statybai. Ji iškilo per metus, buvo tradicinės rusų bažnytinės architektūros – su būdingais svogūno formos kupolais. 

1912 m. už Šv. Sinodo lėšas cerkvė kapitališkai suremontuota.

Nepriklausomos Lietuvos laikais Žemės reforma nepalietė 1873 m. cerkvei grafo dovanotos 32 ha žemės ir gyvenamųjų pastatų, todėl nedidelė parapija turėjo savo kleboną. Stačiatikių bendruomenės narių skaičius sumažėjo nuo 370 iki 106 žmonių 1937 m. Tuo metu parapiją aptarnavo du šventikai – Timofejus Orlovas ir Foma Petrovičius. Abu jie mirė 1939 m. ir palaidoti šalia cerkvės, skliautiniame rūsyje. 

Po Antrojo pasaulinio karo cerkvė buvo Lebeniškių filija, retkarčiais laikytos pamaldos. 1948 m. rugsėjį vietos valdžios sprendimu cerkvė paversta gūdų sandėliu (buvo patraukti liturginiai reikmenys, brezentu uždengtas ikonostasas). 1949 m. Rusijos stačiatikių bažnyčios reikalų tarybos įgaliotinis cerkvę išregistravo. 

Nenaudojamos cerkvės pastatas neteko charakteringų kupolų, jame buvo įkurtas Biržų krašto muziejus. Į šią vietą prie muziejaus buvo perkeltas paminklas poetui Stanislovui Dagiliui (1843–1915). Skulptorės Ninos Nikolajevnos Gronskajos paminklas iškilmingai atidengtas 1923 m. tuometinėje Aptiekos aikštėje, dabartinės J. Bielinio gatvės, autobusų stoties ir turgaus teritorijoje.1989 m. muziejus persikėlė į atstatytus Radvilų rūmus, o buvusios cerkvės pastatą rajono Savivaldybė perdavė sekmininkams.

Literatūra
----------

* Regina Laukaitytė. *Stačiatikių Bažnyčia Lietuvoje XX amžiuje*. Vilnius: Lietuvos istorijos instituto leidykla, 2003. ISBN 9986-780-52-7

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kada baigsis aušrininko klajonės? Archyvuota kopija 2018-09-08 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Biržų religinės bendruomenės ir jų maldos namai[neveikianti nuoroda]
Koordinatės: 54°34′59″š. pl. 25°21′29″r. ilg.﻿ / ﻿54.583142°š. pl. 25.357922°r. ilg.﻿ / 54.583142; 25.357922

|  Rudaminos Šv. Nikolajaus Stebukladario koplyčia |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм во имя святителя Николая Чудотворца |
| **Dekanatas** | Vilniaus apskrities stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Rudamina (Vilnius) |
| **Adresas** | Vilniaus g. 45a |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1876 m. |

**Rudaminos Šv. Mikalojaus Stebukladario cerkvė** stovi Rudaminoje, Vilniaus rajone. Priklauso Rudaminos Šv. Nikolajaus Stebukladario parapijai.

Istorija
--------

Pirmieji stačiatikių maldos namai Rudaminoje (*Рудомино*) įsteigta 1866 metais buvusioje Švč. Mergelės Marijos katalikų bažnyčioje ir pavadinta Viešpaties Atsimainymo cerkve. 1874–1876 m. ji išardyta, jos vietoje pastatyta nauja akmeninė cerkvė, o iš senųjų maldos namų pastatyta medinė kapinių koplyčia Šv. Mikalojaus Stebukladario garbei.

I pasaulinio karo metu cerkvė išvogta. XX a. tarpukariu ji prirašyta Vilniaus Skaisčiausios Dievo motinos cerkvei. 1944 m. per karą cerkvė apgriauta, vėliau nebebuvo atstatyta. Pastato griuvėsiai yra išlikę. Parapijos maldos namais tapo Šv. Mikalojaus koplyčia. TSRS valdžia šią parapiją užregistravo 1947 m. (apie 60 tikinčiųjų).

* 2015 m.2015 m.
* Šoninis fasadasŠoninis fasadas

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rudaminos Šv. Nikolajaus Stebukladario koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Orthodoxy.ru[neveikianti nuoroda]
Koordinatės: 54°52′4.98″ š. pl. 24°55′25.07″ r. ilg.﻿ / ﻿54.8680500°š. pl. 24.9236306°r. ilg.﻿ / 54.8680500; 24.9236306


|  Geisiškių Šv. kankinio Jurgio Nugalėtojo cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм во имя святого великомученика Георгия Победоносца |
| **Dekanatas** | Vilniaus apskrities stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Geisiškės |
| **Statybinė medžiaga** | akmuo |
| **Pastatyta** | 1865 m. |

**Geisiškių Šv. kankinio Jurgio Nugalėtojo cerkvė** – stačiatikių cerkvė, stovinti Geisiškėse, Vilniaus rajone. Priklauso Geisiškių Šv. kankinio Jurgio Nugalėtojo parapijai.

Istorija
--------

Vartai
Viduje
Geisiškėse akmeninė cerkvė pastatyta 1865 metais vos per 5 mėnesius. Žemės sklypą ir kelis tūkstančius plytų paaukojo kunigaikštis Cezaris Giedraitis.

1945 m. parapijoje buvo 642 tikintieji, TSRS valdžia oficialiai parapiją įregistravo 1947 metais.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Geisiškių Šv. kankinio Jurgio Nugalėtojo cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Orthodoxy.lt[neveikianti nuoroda]
Koordinatės: 54°3′26″ š. pl. 23°52′38″ r. ilg.﻿ / ﻿54.05722°š. pl. 23.87722°r. ilg.﻿ / 54.05722; 23.87722

| Bilsas Baltajis |
| --- |
| Vieta | Druskininkų sav. Lietuva |
| Plotas | 0,413 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,73 km |
| Vidutinis gylis | 4,8 m |
| Didžiausias gylis | 7,9 m |
| Įteka | Bilsinyčia, bevardis upelis |
| Išteka | Bilsinyčia |

**Bilsas Baltajis** arba **Baltajis Bilsas** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 4 km į pietus nuo Leipalingio. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 2,16 km, plotis iki 0,31 km. Altitudė 106,6 m. Vidutinis gylis 4,8 m, didžiausias gylis siekia 7,9 m. Krantai statūs, gan aukšti, beveik ištisai apaugę medžiais, vakaruose miškingi. Šiaurinis ežero galas užpelkėjęs. Ežero dugnas padengtas karbonatingu dumblu ir dumblingu moliu. Atabrado plotis 3–5 m. Baltajo Bilso ežeru prateka Nemuno intakas Bilsinyčia. Piečiau už 70 m telkšo Bilso Juodajo ežeras. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Vilkanastrų kaimas, kolektyvinių sodų bendrija, kaimo turizmo sodyba, rytiniame – Didžiasalio kaimas, šiauriniame – Černiauskų kaimas.

Ežerėvardis *Bilsas* siejamas su baltumo, balsvumo reikšme (plg. *balzganas*, rus. *белесый* „balsvas"). Sąsaja su bildėjimu (*\*Bil(d)sas*) mažai įtikima.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
2. ↑  *Bilsas Baltajis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 179
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 64
Koordinatės: 55°13′50.72″ š. pl. 23°30′2.66″ r. ilg.﻿ / ﻿55.2307556°š. pl. 23.5007389°r. ilg.﻿ / 55.2307556; 23.5007389

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*

|  Butkiškės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Raseinių |
| **Savivaldybė** | Raseinių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Butkiškė |
| **Adresas** | Dubysos g. 2 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1939 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Butkiškės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Butkiškės kaime, Dubysos dešiniajame krante, 4,5 km į pietryčius nuo Ariogalos bažnyčios. Liaudies architektūros formų.

Istorija
--------

Privažiavimas prie bažnyčios
Pirmoji bažnyčia pastatyta 1506 m. Jai 1539 m. iš Ariogalos tijūnijos dovanota 19 valakų žemės, paskirtas klebonas (jis minimas ir 1567 m.). 1613 m. bažnyčia buvo Ariogalos parapijos filija. 1636 m. vėl minima Butkiškės parapija. Bažnyčiai 1820 m. priklausė Butkiškės ir Skubų kaimai. 1853 m. minima parapinė mokykla. Vikaras Aleksandras Balčiauskas išėjo į sukilimą, vėliau pasitraukė į Mažąją Lietuvą. Klebono Pr. Bikino rūpesčiu bažnyčia 1938–1939 m. kapitaliai suremontuota.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, bebokštė. Šventoriuje stovi 2 tarpsnių medinė varpinė. Jo tvora akmenų mūro.

Parapija
--------

Pagal Kauno arkivyskupo metropolito Sigito Tamkevičiaus 2003 m. balandžio 3 d. dekretą Nr. 220, parapijai priskirtos gyvenvietės:

* Butkiškė, Aleksandrovka, Antvėjai, Baukiai, Čiužiūnai, Daugėliškiai, Daujotai, Juteikiai, Padubysys (dalis), Pagausantys, Pakarklys, Paskystūnys, Paupstaliai, Putriai, Skubai, Stenioniai, Survilai, Vosbutai, Žardiškiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Butkiškės Šv. Jono Krikštytojo parapija. KaunoArkivyskupija.lt (tikrinta 2022-02-14).
Koordinatės: 54°51′35″š. pl. 24°12′10″r. ilg.﻿ / ﻿54.859716°š. pl. 24.202709°r. ilg.﻿ / 54.859716; 24.202709

|  Rumšiškių Šv. Antano koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Kaišiadorių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Rumšiškės |
| **Adresas** | Pajūrio g. |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | XX a. I ketv. |

**Rumšiškių Šv. Antano koplyčia** – medinė koplyčia, esanti Kaišiadorių rajone, Rumšiškių miestelyje, Pajūrio g. prie Rumšiškių bažnyčios. 2022 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą. Rumšiškių kapinėse stovi Šv. Onos koplyčia.

Istorija
--------

Koplyčia pastatyta Pirmojo pasaulinio karo metais kunigo Jono Jurevičiaus rūpesčiu. Ji stūksojo Byliškių kaime, kurio vietoje 1961 m. įsikūrė perkeltos Senosios Rumšiškės. Šalia Šv. Antano koplyčios, į viršutinę Nemuno terasą, 1958–1959 m. buvo perkelta Rumšiškių bažnyčia su varpine iš būsimų Kauno marių dugno.

1942 m. kelias dienas Šv. Antano koplyčioje laikytos pamaldos po balandžio 12 d. įvykusio didelio Nemuno potvynio prie bažnyčios.

Architektūra
------------

Šv. Antano koplyčia priklauso Rumšiškių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčios pastatų kompleksui. Pastatas rąstų sienomis, ant pamato su cokoliu. Jis stačiakampio plano, su trisiene apside pietų pusėje, pastoge. Pagrindinio tūrio stogas dvišlaitis, apsidės - trišlaitis, danga – asbocemento lakštai. Stogo konstrukcija medinė gegninė. Gegnių galai mediniai, profiliuoti. Stogo šiaurinėje dalyje įtaisytas medinis stačiakampis bokštelis su kryžiaus formos sienų angomis, trikampiais frontonais su dvišlaičiais stogeliais, stogo smaile. Stogeliai ir smailė uždengti skarda. Stogo smailės rutulys ir kryžius neišlikę. 

Vidaus patalpos pakitusios, kaip manoma, buvo atidalintos XX a. II pusėje, koplyčią pritaikius gyvenamosioms patalpoms. Fasadų langų ir durų angos stačiakampės. Dvigubų medinių langų skaidymas pakeistas XX a. II pusėje. Koplyčios priekyje įrengtos medinės lentinės vienvėrės durys su metalo vyriais, išorėje sutvirtintos horizantaliomis lentomis. Priekinio fasado medinis pastogės karnizas su stoginėliu, kuris uždengtas asbocemento lakštais XX a. II pusėje. Fasadai apkalti vertikaliomis medinėmis lentelėmis su lentjuosčių apkalu. Frontone – horizontalių medinių lentelių apkalas.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rumšiškių Šv. Antano koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Rumšiškių seniūnija. Kultūros paveldas *kaisiadoriumuziejus.lt*
2. 1 2  „Šv. Antano koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  Europos paveldo dienos 2006. Visuomenei pristatomi objektai Kauno apskrityje. Kaišiadorių rajonas Archyvuota kopija 2008-02-10 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 56°22′29.64″ š. pl. 24°38′46.72″ r. ilg.﻿ / ﻿56.3749000°š. pl. 24.6463111°r. ilg.﻿ / 56.3749000; 24.6463111


|  Germaniškio Šv. Marijos Magdalenos koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Biržų |
| **Savivaldybė** | Biržų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Germaniškis |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 2005 m. |

**Germaniškio Šv. Marijos Magdalenos koplyčia** – katalikų koplyčia, stovinti Biržų rajone, Germaniškyje, Nemunėlio kairiajame krante, prie kelio  **1305**  Rinkuškiai–Juostaviečiai–Nemunėlio Radviliškis , 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Suosto. 

Germaniškio koplyčia priklauso Suosto Šv. Kryžiaus Išaukštinimo parapijai. Liepos mėnesį švenčiami Šv. Marijos Magdalenos atlaidai.

Istorija
--------

Suoste 2001 m. sudegus senajai medinei bažnyčiai, maldos namai buvo įkurti Germaniškyje, buvusios valgyklos pastate. Čia sekmadieniais vykdavo pamaldos. Parapijiečiai nebuvo ja patenkinti, nes gretimoje salėje vykdavo jaunimo šokiai, kiti renginiai. Buvo įsigytas anksčiau gaisre nukentėjęs parduotuvės pastatas (po gaisro buvo likę vos pusė pastato sienų). 

Koplyčią už suaukotas lėšas pastatė vietiniai meistrai, vadovaujami Augusto Skadinio. 2005 m. žiemą, nuo Gavėnios pradžios, jau vyko pirmosios pamaldos vadovaujant Nemunėlio Radviliškio klebonui kun. Henrikui Bernatovičiui (1954-2017). Vyskupas Jonas Kauneckas koplyčią pašventino 2005 m. gegužės 8 d.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Suosto Šv. Kryžiaus Išaukštinimo parapija Archyvuota kopija 2009-05-30 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Patys pasistatė šventovę
Koordinatės: 54°2′15″ š. pl. 23°53′25″ r. ilg.﻿ / ﻿54.03750°š. pl. 23.89028°r. ilg.﻿ / 54.03750; 23.89028


| Bilsas Juodajis |
| --- |
| Vieta | Druskininkų sav. Lietuva |
| Plotas | 0,358 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,31 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 8,2 m |
| Didžiausias gylis | 16,6 m |
| Įteka | Bilsinyčia, J.B.-1, bevardis upelis |
| Išteka | Bilsinyčia |

**Bilsas Juodajis** arba **Juodajis Bilsas** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 5 km į pietus nuo Leipalingio. Išsidriekęs šiaurės – pietų kryptimi 1,85 km, plotis iki 0,25 km. Per vidurį susmauktas. Altitudė 106,5 m. Gylis iki 16,6 m. Ežeras telkšo rininės kilmės duburyje. Krantai vietomis aukštoki, vietomis nuolaidūs, apaugę siauru medžių ruožu. Šiaurinėje pakrantėje auga miškelis, iš pietų prieina Leipalingio giria (Dulgininkų miškas). Šiauriau Juodojo Bilso už 70 m telkšo Baltajis Bilsas. Suteka du upeliai, pietuose išteka Nemuno kairysis intakas Bilsinyčia.

Pietiniame ir rytiniame ežero krantuose įsikūręs Didžiasalio kaimas, šiaurvakariniame – Vilkanastrų kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
2. ↑  *Bilsas Juodajis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 145
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Casu marzu
***Casu marzu*** (dar vadinamas ***casu modde, casu cundhídu, formaggio marcio***) – tradicinis Sardinijos sūris, gaminamas iš avių pieno. Pasižymi tuo, jog yra patiekiamas su gyvomis lervomis.

*Casu marzu* kilo iš itališko pekorino sūrio, tačiau jo gamybai naudojama visiškai netipinė fermentacija. Pekorino sūrio vidus išplėšiamas, o likusi dalis paliekama stovėti lauke. Į jį sūrinė musė (*Piophila casei*) sudeda kiaušinėlius. Iš jų išsiritusios lervos minta sūriu, o virškinimo rūgštys paverčia sūrį minkšta, puria mase. Prieš valgymą sūryje būna tūkstančiai musių lervų.

Sardiniečiai laiko, kad sūris, kuriame lervos nebegyvos, yra valgymui netinkamas. Todėl paprastai *casu marzu* valgomas su gyvomis lervomis. Pakankamai susifermentavęs sūris supjaustomas gabalais, dedamas ant tradicinės sardiniečių duonos *pane carasau* ir užgeriamas stipriu raudonu vynu. Vietiniai gyventojai *casu marzu* laiko afrodiziaku.

Sūrio musių lervos pasižymi tuo, jog sujudintos gali pašokti ~15 cm. Todėl valgytojas, valgantis sūrį turi laikyti virš jo ranką. Nenorintys valgyti gyvų lervų įdeda sūrį į popierinį maišelį. Lervos, nebeturėdamos deguonies, ima šokinėti iš sūrio atsimušdamos į maišelio sieneles. Kuomet spragsėjimas nutyla, lervos būna žuvusios.

Europos Sąjunga dėl antihigieniškos gamybos *casu marzu* buvo uždraudusi, tačiau jo buvo galima įsigyti juodojoje rinkoje. Vėliau sūris pripažintas tradiciniu patiekalu ir apribojimai jo gamybai panaikinti.

Panašus į *casu marzu* sūris su lervų pagalba fermentuojamas Pjemonte. Kai kurie prancūziški ir vokiški sūriai gaminami naudojant sūrio erkes.
Koordinatės: 54°36′06″š. pl. 24°02′02″r. ilg.﻿ / ﻿54.6015471°š. pl. 24.033899°r. ilg.﻿ / 54.6015471; 24.033899


|  Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Birštono |
| **Savivaldybė** | Birštono savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Birštonas |
| **Adresas** | Birutės g. 14 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1909 m. |
| **Stilius** | neogotika |

 *Kitos reikšmės – Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.*
**Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Birštone, Nemuno dešiniajame krante.

Istorija
--------

Manoma, kad bažnyčia 1529 m. jau buvo, nes Birštonas vadinamas miestu. 1609 m. seniūnas įpareigotas atstatyti sunykusią Birštono bažnyčią, kuriai buvo dovanoti 2 valakai žemės. 1643 m. bažnyčiai dovanotas Žydeikonių kaimas ir įpareigota laikyti pamaldas. Anksčiau buvusi parapija tapo filija. Manoma, kad 1655 m. bažnyčia sudegė, nes 1674 m. vėl įpareigota atstatyti. 1669, 1717 ir 1744 m. nurodyta filija. 1782 m. bažnyčios vietoje stovėjo kryžius. 1787 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Lėšų skyrė Prienų seniūnas K. Sapiega. 1795 m. atkurta parapija. XVIII a. Birštone buvo parapinė mokykla.

1900 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas (archit. Vaclovas Michnevičius). Klebonas Jonas Karvelis su parapijiečiais 1900–1909 m. pastatė dabartinę bažnyčią. Statybą prižiūrėjo architektas Edmundas Frykas. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai.

Pas kleboną Joną Jonį 1956 m. apsigyveno iš įkalinimo Mordvijoje grįžęs Kaišiadorių vyskupas Teofilius Matulionis. Birštonas tapo Kaišiadorių vyskupijos būstine. 1957 m. klebonijoje vyskupas T. Matulionis konsekravo vyskupu Vincentą Sladkevičių. Po to klebonas J. Jonys buvo suimtas ir ištremtas 4 metams į Mordviją. 1958 m. į Šeduvą ištremtas ir vyskupas Teofilius Matulionis.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, su aukštu bokštu. Vidus 3 navų, skliautuotas, grindys iš akmens plokščių, mozaikinės. Šventorių juosia žema mūro tvora.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Birštono Šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Bažnyčios vargonai Archyvuota kopija 2008-06-16 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Šv. Vincento Ferero bažnyčia.*
Koordinatės: 55°19′04″š. pl. 21°45′42″r. ilg.﻿ / ﻿55.31776°š. pl. 21.761761°r. ilg.﻿ / 55.31776; 21.761761

|  Degučių Šv. Vincento Ferero bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Šilutės |
| **Savivaldybė** | Šilutės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Degučiai |
| **Adresas** | Mirglono g. 12A |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1757 m. |

**Degučių Šv. Vincento Ferero bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Degučių kaime, prie Žemaičių Naumiesčio–Katyčių kelio, Mirglono (Šyšos dešiniojo intako) dešiniajame krante. Liaudies architektūros formų. Kartu su Panevėžiuko Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia yra viena iš dviejų trikampių bažnyčių Lietuvoje.

Istorija
--------

Medinę bažnyčią 1757 m. pastatė Vainuto seniūnas Tadas Bilevičius. Jai dovanotas valakas žemės. 1840 m. bažnyčia remontuota, pristatytas bokštelis.

Architektūra
------------

Medinė bažnyčios varpinė
Bažnyčia liaudies architektūros formų, reto trikampio plano (kraštinių ilgis 18 m), su 3 šoniniais priestatais, trišlaičiu stogu. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su vartais. Jame yra medinė varpinė, koplytėlė.

Nuorodos
--------

* Degučių bažnyčia Archyvuota kopija 2017-04-03 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Šventosios Dvasios bažnyčia.*
Koordinatės: 54°40′13.2″ š. pl. 25°5′45.5″ r. ilg.﻿ / ﻿54.670333°š. pl. 25.095972°r. ilg.﻿ / 54.670333; 25.095972

|  Grigiškių Šventosios Dvasios koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Trakų |
| **Savivaldybė** | Vilniaus miestas |
| **Gyvenvietė** | Grigiškės |
| **Adresas** | Kovo 11-osios g. 36 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |

**Grigiškių Šventosios Dvasios koplyčia** – katalikų koplyčia, stovinti Vilniaus miesto savivaldybės vakarinėje dalyje, Grigiškėse, 200 m į kairę nuo magistralės  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda . Koplyčioje vykdomos kasdienės pamaldos lietuvių ir lenkų kalbomis.

Koplyčia
1992 m. įsteigta Grigiškių Šv. Dvasios parapija. Naująją koplyčią pašventino 1995 m. kardinolas Audrys Bačkis. Pirmasis klebonas (koplyčios statytojas) – kun. Edvardas Minkevičius. Pradinė pastato paskirtis turėjo būti parapijos namai, o bažnyčia statoma atskirai. Neužtekus lėšų ir nepastačius bažnyčios, parapijos namuose įrengta koplyčia, kur šiuo metu ir laikomos pamaldos.

Tai viena iš jauniausių Vilniaus arkivyskupijos šventovių. Projekto autorės – arch. Felicija Vilimienė ir Danutė Juškienė. Koplyčioje įrengtas įspūdingas vitražas. Šalia koplyčios veikia Parapijos namai. Juose yra biblioteka, šarvojimo salė. Pastato dalį užima Seserų eucharistiečių (SJE) vienuoliniai namai.

2017 m. lapkritis

Bažnyčios statyba
-----------------

Parapijai augant (jai priklauso apie 8 tūkst. tikinčiųjų), iškilo erdvesnių maldos namų poreikis. 2016 m. pradėti naujos bažnyčios statybos darbai. Spalio 2 d. Vilniaus arkivyskupas Gintaras Grušas pašventino jos kertinį akmenį. Bažnyčios projekto autoriai – arch. Kęstutis Pempė, Emilis Petkevičius ir Eugenija Dedok. 2017 m. gale stovėjo bažnyčios pastatas su uždengtu stogu. 

Bažnyčia statoma už rėmėjų lėšas. Tarp stambiausių – Grigiškėse veikianti bendrovė „Grigeo Grigiškės", Gariūnų verslo parkas. Parėmusių bažnyčios statybą 1000 eurų ir didesne auka vardus, įmonių pavadinimus žadama įamžinti paminklinėje lentoje būsimos bažnyčios sienoje. Šalia bažnyčios turima erdvė su pušynu pritaikoma žmonių laisvalaikiui, šią miesto dalį paverčiant grigiškiečių traukos centru, kurio iki šiol nebuvo.

Bažnyčia pastatyta šalia senosios koplyčios, jos priekyje. Statinys šešiakampio plano, su kūginiu šešiašlaičiu stogu ir aukštu bokšteliu, pagrindiniu fasadu orientuotas į vakarus. Bažnyčios sienų karkasas suręstas iš monolitinio gelžbetonio.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Seserys eucharistietės
4. ↑  Vilniaus savivaldybės parama bažnyčių statyboms

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Grigiškių Šventosios Dvasios koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Grigiškių Šv. Dvasios parapija Archyvuota kopija 2017-11-05 iš Wayback Machine projekto.
* Parapijos *Facebook* profilis
* Grigiškių Šv. Dvasios koplyčiai – 20 metų[neveikianti nuoroda]
* Pašventintas Grigiškių bažnyčios kertinis akmuo
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 54°29′51″š. pl. 23°35′06″r. ilg.﻿ / ﻿54.49740°š. pl. 23.58511°r. ilg.﻿ / 54.49740; 23.58511

|  Daukšių Šv. Jurgio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Marijampolės |
| **Savivaldybė** | Marijampolės savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Daukšiai |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų ir plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1864 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Jurgio bažnyčia.*
**Daukšių Šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Daukšių miestelyje, Dovinės (Šešupės dešiniojo intako) kairiajame krante, tarp Žuvinto ir Amalvo pelkių.

Istorija
--------

Pirmoji medinė bažnyčia pastatyta iki 1730 m. Jai susenus 1774 m. pastatyta nauja. 1780 m. įkurta parapija. Per miestelio gaisrą 1803 m. sudegė bažnyčia ir archyvas. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla. 1860–1864 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Klebonas Kazys Mačiukevičius 1905 m. pastatė mūrinę kleboniją.

1908 m. pradžioje įsikūrė „Žiburio" draugijos skyrius (pirmininkas kunigas V. Baltrušaitis), įsteigta biblioteka – skaitykla. Per Antrąjį pasaulinį karą nugriautas bažnyčios bokštas, sunaikintas didysis altorius, nugriauta dalis šventoriaus tvoros.

1958 m. bažnyčia atstatyta, bokšto vietoje pastatytas bokštelis, iš uždarytos Kauno Švč. Trejybės bažnyčios atvežtas didysis altorius.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu, žemesne trisiene apside. Šventoriaus tvora metalinė.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 53°59′59″š. pl. 24°01′07″r. ilg.﻿ / ﻿53.999638°š. pl. 24.018681°r. ilg.﻿ / 53.999638; 24.018681

|  Druskininkų (Ratnyčios) Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Varėnos |
| **Savivaldybė** | Druskininkų savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Druskininkai |
| **Adresas** | J. Čečiotos g. 8 |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1910 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia.*
**Druskininkų (Ratnyčios) Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Druskininkų pietrytinėje dalyje – Ratnyčioje, Ratnyčios (Nemuno dešiniojo intako) dešiniajame krante.

Parapijoje veikia Švendubrės Šv. Antano koplyčia.

Istorija
--------

Senoji bažnyčia (apie 1908 m.)
Kazimieras Leonas Sapiega apie 1650 m. pastatė bažnyčią. 1676 m. įsikūrusi Merkinėje jėzuitų misija aptarnavo ir Ratnyčią. 1762 m. pastatyta bažnyčia buvo Merkinės parapijos filija. 1766 m. Ratnyčios bažnyčia tapo Pariečės parapijos filija. 1784 m. atskyrus nuo Pariečės parapijos, tapo Trakų dekanato Ratnyčios parapija. 1826 m. sudegė klebonija su bažnyčios archyvu. Ratnyčioje vargonininkavo M. K. Čiurlionio tėvas Konstantinas Čiurlionis.

Inžinierius Vaclovas Michnevičius 1903 m. suprojektavo mūrinę bažnyčią, vėliau statyta pagal kitą projektą. Į Ratnyčią 1904 m. paskirtas kunigas Pranas Bernotas 1905–1910 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. Pranas Bernotas įsteigė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos ir „Ryto" draugijos skyrius. Kunigas Antanas Šimeliūnas nupirko varpus, pastatė altorių, tretininkų namus, subūrė bažnytinį chorą, styginį orkestrą. 1921 m. bažnyčia perstatyta.

Nuo 1936 m. Ratnyčioje klebonavęs Antanas Gedgaudas atnaujino parapijos salę. Jis 1942 m. gestapo suimtas ir 1943–1945 m. kalintas Dachau koncentracijos stovykloje. Čia klebonavo tautosakos rinkėjas Pranas Bieliauskas (1883–1957 m.). Ratnyčioje mirė vienas žymiausių Vilniaus krašto pamokslininkų, rekolekcijų vadovų, buvęs Sibiro tremtinys, jėzuitas Jonas Paukštys (1899–1965 m.). Nuo 1965 m. parapiją administruojantis kunigas Antanas Andriuškevičius suremontavo bažnyčią. Ji 1978 m. spalio 28-osios naktį apiplėšta.
2013 m. baigta statyti naujoji bažnyčios klebonija.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi neogotikos bruožų, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų ir plytų mūro, su mediniais statiniais.

* 
* 
*
Koordinatės: 55°30′45.79″ š. pl. 24°57′30.82″ r. ilg.﻿ / ﻿55.5127194°š. pl. 24.9585611°r. ilg.﻿ / 55.5127194; 24.9585611


|  Dabužių Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Anykščių |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Dabužiai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1935 m. |
| **Stilius** | neogotika |

 *Kitos reikšmės – Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia.*
**Dabužių Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dabužių kaime, 10 km į vakarus nuo Anykščių. Turi neogotikos bruožų.

Istorija
--------

Dabužiuose 1800 m. buvo medinė, šiaudais dengta koplyčia. Joje 1913 m. pradėtos laikyti gegužinės pamaldos. Vyskupas 1915 m. įsakė Anykščių klebonui koplyčioje laikyti pamaldas kartą per mėnesį.

1916–1920 m. buvo nuolatinis kunigas – Jonas Baltušis. Prie koplyčios jis pristatė zakristiją. Kunigo Mykolo Rusecko rūpesčiu 1922 m. pastatyta klebonija, plytinė, įsteigtos kapinės. Kunigo Igno Bernotavičiaus ir Bronislovo Masioko, Dabužiuose klebonavusio 1934–1940 m. rūpesčiu 1926–1935 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (vadovavo techn. Antanas Banionis, prižiūrėjo inž. Pranciškus Markūnas). Ji 1940 m. konsekruota. Iš Pienionių dvaro koplyčios gauta liturginio inventoriaus.

Šventoriuje palaidotas 1958–1985 m. ilgiausiai Dabužiuose tarnavęs kun. Serafinas Žvinys (1924-1985).

Architektūra
------------

Bažnyčia turi neogotikos bruožų, vienabokštė, stačiakampio plano. Vidus 3 navų. Yra 3 altoriai (įrengė Antanas Leviška). Šventorius aptvertas, jame 1989 m. pastatytas ornamentuotas Atgimimo kryžius. Nuo 2009 m. stovi restauruotas paminklas lietuvių raštijos pradininkui Konstantinui Sirvydui (skulpt. Jonas Žukas).

Galerija
--------

* Bažnyčia turi neogotikos bruožų
* Bažnyčią supa medžiai
* Galinė dalis
* Kun. S. Žvinio kapas

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dabužių Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Dabužių parapija (dekanato inf.)
Koordinatės: 56°02′43″š. pl. 24°44′35″r. ilg.﻿ / ﻿56.04524°š. pl. 24.743146°r. ilg.﻿ / 56.04524; 24.743146


|  Deikiškių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Biržų |
| **Savivaldybė** | Biržų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Deikiškiai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1716 m. |

Galinė dalis
Bokštelio kryžius
**Deikiškių Šv. Elenos kop­ly­čia** – veikianti kapinių koplyčia, esanti Deikiškių kaime, Vabalninko seniūnijoje, Biržų rajone, apie 3,5 km į šiaurės rytus nuo Mieliūnų, 2 km į rytus nuo kelio  **124**  Kupiškis–Vabalninkas–Biržai . Pastatyta 1716 m.

Paprastai koplyčia atveriama per Šv. Elenos ir Angelų sargų atlaidus bei į anapilį Deikiškiuose palydint iš šio krašto kilusius žmones. Priklauso Vabalninko Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapijai, įtraukta į turistinį maršrutą „Biržų krašto medinės bažnyčios ir koplyčios". 
Kapinėse palaidota rašytojo Vinco Mykolaičio-Putino žmona Emilija Kvedaraitė-Mykolaitienė. Prie pagrindinio tako link koplyčios stovi medinis, papuoštas ornamentais kryžius su koplytėle.

Istorija
--------

Atnaujinta, kai 2003 m. susikūrė Gaižiūnų kaimo bendruomenė. Jos vienas pirmųjų darbų buvo organizuotas Deikiškių šv. Elenos koplyčios remontas. Buvo perdažytas stogas, išorės sienos, vidus, atnaujinti altoriai. Pinigus remontui aukojo visi gyventojai, kurių artimieji palaidoti šiose kapinėse. Ne vienas linkęs šią koplyčią vadinti garbingu bažnyčios vardu. Taip esą dėl to, kad prieš keletą metų iš šių vietų į gyvenvietes išsikėlę žmonės nutarė šventovę suremontuoti, atnaujinti. Duris atvėrusį keliauninką sutinka ypatinga tvarka, švara ir ramybe.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vabalninko Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapija Archyvuota kopija 2010-06-18 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Biržų TIC maršrutai Archyvuota kopija 2014-10-29 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑   Archyvuota kopija 2014-11-26 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Deikiškių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Deikiškių kaimo istorija Archyvuota kopija 2014-11-29 iš Wayback Machine projekto.
* Vabalninko parapijos koplyčių atstatymas