recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

***Proxy*** (objektiniame programavime) – programos vykdymo metu (dinamiškai) sukurtas objektas, išpildantis reikiamą sąsają ar sąsajas, tačiau nepriklausantis jokiai programavimo metu aprašytai objektų klasei.

Sąsajoje aprašomi objektui pritaikomi metodai. Dinamiškai sukurtam *proxy* objektui galima kviesti visus tuos pačius metodus, tačiau šie kvietimai tiesiog nukreipiami su objektu susijusiam kvietimų vykdytojui (angl. *invocation handler*). Šio vykdytojo bazinė klasė turi sutartą metodą, kuriam parametrais perduodamas kviečiamo *proxy* objekto metodo vardas bei (panaudojant kokią nors tam tinkamą duomenų struktūrą) to metodo parametrai. Šiame metode patalpinamas programuotojui reikalingas specifinis kodas.

Proxy objektų taikymo sritys
----------------------------

* Nuotoliniai *proxy* leidžia pasiekti nuotolinius objektus nenaudojant konkrečiai sąsajai būdingų stuburų.
* Virtualūs *proxy* sukuria daug atminties reikalaujantį tikrąjį objektą tik jo prireikus (kviečiant to objekto metodus). Šis objektas (gaubiamasis objektas) saugomas kaip proxy objekto vidinis kintamasis, jam nukreipiant visus išorinius metodų kvietimus.
* Kopijavimo *proxy* sukuriamas vietoj tikros objekto kopijos (klono) ir atideda tikrosios kopijos sukūrimą iki bus iškviestas vidines objekto nuostatas keičiantis kodas. Jie tinka jei proxy klasė užima daug mažiau atminties nei tikroji objekto kopija.
* Ugniasienės *proxy* tikrina ir prireikus blokuoja kviečiamus metodus prieš perduodamas juos gaubiamajam objektui. Jis saugo objektą nuo potencialiai piktybiško metodus kviečiančio kodo. Ugniasienės *proxy* gali saugoti ir kviečiantį kodą nuo „pikto" objekto, tikrindamas grąžinamus rezultatus.
* Kešavimo *proxy* įsimena anksčiau kviestų metodų rezultatus ir grąžina juos kviečiant tuos metodus (su tais pačiais parametrais) pakartotinai. Jie tinka jei daug greičiau yra rasti įsimintą reikšmę nei apskaičiuoti ją iš naujo.
* Sinchronizavimo *proxy* saugo gaubiamą objektą nuo lenktynių aplinkos.
* Statistikos *proxy* renka objekto metodų kvietimo statistiką.

Pavyzdys
--------

Už pagrindinės atminties ribų esančiam nuotoliniam objektui pasiekti bei jo metodams iškviesti gali būti automatiškai sukuriamas jį atitinkantis vietinis *proxy* objektas, išpildantis tas pačias sąsajas. *Proxy* objekto kvietimų vykdytojas žino kviečiamo objekto vardą bei jo parametrus. Jei sukūrimo metu buvo nurodytas ir nuotolinio objekto adresas, turimos informacijos pakanka nuotoliniam metodui iškviesti. Kvietimų vykdytojas yra specifinis naudojamam komunikacijos protokolui (CORBA, RMI), tačiau jis nėra specifinis konkrečiam objektui ar sąsajai ir gali būti sisteminės bibliotekos dalis. Taip *proxy* klasės palaipsniui pakeičia RMI ir CORBA paplitusį automatiškai generuojamą kodą.
| Arkadiko tiltas |
| --- |
|  |
| 

Arkadiko tiltasArkadiko tiltas

37°35′37″ š. pl. 22°56′15″ r. ilg.﻿ / ﻿37.59361°š. pl. 22.93750°r. ilg.﻿ / 37.59361; 22.93750﻿ (Arkadiko tiltas)Koordinatės: 37°35′37″ š. pl. 22°56′15″ r. ilg.﻿ / ﻿37.59361°š. pl. 22.93750°r. ilg.﻿ / 37.59361; 22.93750﻿ (Arkadiko tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Graikija |
| **Ilgis** | 22 m |
| **Plotis** | 5,60 m |
| **Aukštis** | 4 m |
| **Pastatytas** | 1300 m pr. m. e. |

**Arkadiko tiltas** (gr. Γέφυρα του Αρκαδικού), arba **tiltas ties Kazarma** – senovinis tiltas, pastatytas Mikėnų civilizacijos laikais, esantis netoli šiuolaikinio kelio iš Tirinto į Epidaurą Peloponeso pusiasalyje, Graikijoje. Šis Graikijos bronzos amžiuje, maždaug apie 1300 m pr. m. e. pastatytas arkinis tiltas yra seniausias pasaulyje ir tarp išlikusių arkinių pasaulio tiltų yra iki šiol naudojamas.

Mikėnų civilizacijos laikais tiltas įėjo į greitkelį tarp dviejų miestų, kuris buvo platesnio karinio kelių tinklo dalis. Jo pralaidos tarpatramis – apie 1 m, o tiltas pagamintas Mikėnų kultūrai būdinga maniera iš ciklopinių didelių akmenų. Statinys yra 22 m ilgio, 5,60 m pločio ties pagrindu ir 4 m aukščio. Kelio plotis viršuje yra apie 2,50 metro. Sudėtingas tilto ir kelio išplanavimas rodo, kad jis buvo specialiai pastatytas naudotis kovos vežimais.

Arkadiko tiltas yra vienas iš keturių žinomų Mikėnų civilizacijos laikų arkinių tiltų netoli Arkadiko, kurie visi priklauso tam pačiam bronzos amžiaus greitkeliui tarp dviejų miestų ir yra panašios konstrukcijos bei amžiaus.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 . odysseus.culture.gr / Mycenaean bridge at Kazarma Archyvuota kopija 2022-11-19 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑ . researchgate.net / The World’s Oldest Bridges – Mycenaean Bridges; By Slawomir Karas, Nien-Tsu Tuan. American Journal of Civil Engineering and Architecture 5(6):237-244 | December 2017
| ***Velniop!*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Naar de Klote! |
| Kilmės šalis |  Nyderlandai |
| Režisierius | Aryan Kaganof |
| Scenaristas (-ai) | Aryan KaganofTon Van Der Lee |
| Metai | 1996 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 103 min. |
| Kalba | olandų |
| **IMDb įrašas** |

**Velniop!** (ol.  *Naar de Klote!*) – 1996 m. Olandijoje sukurta drama, pasakojanti apie jaunimo pasilinksminimus Amsterdamo klubuose, narkotikus ir klubinę šokių muziką. Filmo pavadinimas paimtas iš Roterdamo hardkoro grupės „De Euromasters" dainos „Alles naar de Klote".

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Fem van der Elzen – Žaklina
* Tygo Gernandt – Martinas
* Thom Hoffman – DJ Kaubojus
* Hugo Metsers – JP
* Mike Libanon – Vinstonas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Žaklina – jauna mergina, kartu su vaikinu įsikūrusi Amsterdame. Kol šis guli ant sofos, rūko žolę ir žiūri futbolą, ji susiranda pardavėjos darbą. Norėdama uždirbti daugiau pinigų, ji sutinka pardavinėti narkotikus, tačiau netrukus įsiskolina, nusprendusi gautus pinigus ne grąžinti tiekėjui, o paskolinti draugėms, svajojančioms apie muzikinę karjerą...
| Bobovacas |
| --- |
| bosn. *Bobovac*, serb. *Бобовац* |
| Atstatyta Bobovaco karališkoji koplyčia |
| 

BobovacasBobovacas

 |
| Koordinatės | 44°13′28″ š. pl. 18°23′00″ r. ilg.﻿ / ﻿44.22444°š. pl. 18.38333°r. ilg.﻿ / 44.22444; 18.38333Koordinatės: 44°13′28″ š. pl. 18°23′00″ r. ilg.﻿ / ﻿44.22444°š. pl. 18.38333°r. ilg.﻿ / 44.22444; 18.38333 |
| Vieta | Bosnija ir Hercegovina, Varešo savivaldybė |
| Regionas | Balkanai |
| Adm. vienetas | Bosnijos karalystė |
| Istorija |
| Statytojas | bosniai |
| Pastatytas | XIV a. |
| Sugriautas | 1463 m. |
| Laikotarpis | viduramžiai |
| Informacija |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |

**Bobovacas** (bosn. *Bobovac*, serb. *Бобовац*) – buvęs miestas vidurio Bosnijoje ir Hercegovinoje, Bosnijos Federacijoje.

Istorija
--------

Šis miestas viduramžiais buvo Bosnijos karalystės sostine.

Kadaise įtvirtintas viduramžių miestas, o šiuo metu muziejus po atviru dangumi.

Bobovaco tvirtovė kalno viršūnėje
Miesto likučiai yra netoli Varešo ir Borovicos kaimų.

Miestas buvo pastatytas Bosnijos valdytojo Stepono II karaliavimo metu ir pirmą kartą buvo paminėtas 1349 m.

Bosnijos karalius Steponas Tomaševičius karo metu su Osmanų imperija perkėlė sostinę į Jaicę.

Osmanai įsiveržė į Bobovaco miestą 1463 m. Tais pačiais metais jie užvaldė visą kraštą.

Bobovacas dabar yra saugoma kultūros vieta.

Kapavietė
---------

Bosnijos karūnos brangenybės savo laiku buvo saugomos Bobovace.

Karališkąją koplyčią sudarė kelių Bosnijos karalių ir karalienių kapinės. Penkiuose kapuose, esančiuose mauzoliejuje, nerasta jokių griaučių. Nustatyti griaučiai priklauso Dabišai, Ostojai, Ostojičiui, Tvrtko II ir Tomui. Daroma prielaida, kad vieni iš likusių palaikų priklauso paskutiniam karaliui Tomaševičiui. Tik vieneri palaikai, randami šalia karaliaus Tvrtko II griaučių, yra moteriški, tad greičiausiai Tvrtko II žmonai, karalienei Dorotėjai.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Mediaeval Royal Castle of Bobovac". *old.kons.gov.ba* (anglų ir bosnių). Commission to Preserve National Monuments of Bosnia and Herzegovina. Nuoroda tikrinta 20 February 2019.

Nuorodos
--------

* Bosnian royal town of Bobovac – bhputovanja.ba
| ***Raktai į Talsą*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Keys to Tulsa |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Leslie Greif |
| Scenaristas (-ai) | Harley Peyton |
| Vaidina | Eric StrotzJames SpaderDaborah Kara Unger |
| Metai | 1997 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 113 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Raktai į Talsą** (angl.  *Keys to Tulsa*) – 1997 m. JAV sukurtas trileris pagal to paties pavadinimo Brian Fair Berkley romaną.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Eric Stroltz – Richteris
* James Spader – Ronis Stoveris
* Deborah Kara Unger – Vikė Stover
* Michael Rooker – Keitas
* Joanna Going – Čerė
* James Coburn – Harmonas Šo
* Cameron Diaz – Trudė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Richteris – motinos išlaikomas nevykėlis, kuris gyvena išlaikomas turtingos motinos ir dirba laikraštyje, iš kurio jį vis grasina išmesti dėl nesugebėjimo atlikti pavestas užduotis. Jis taip pat skolingas Roniui Stoveriui, narkotikų prekeiviui, vedusiam Vikę – gražią moterį, kurią su Richteriu anksčiau siejo romantiški santykiai. 

Roniui nusprendus imtis šantažo prieš vietinio turtuolio Harmono Šo sūnų Bedfordą, į reikalą įpainiojamas ir Richteris: pas jį apsigyvena striptizo šokėja Čerė, Bedfordo įvykdytos žmogžudystės liudininkė. Jiedu suartėja, tačiau Richteris vis dar myli Vikę. Tarp jų vėl atsikuria buvęs ryšys, tačiau tuomet juos užklumpa Vikės brolis Keitas, kuris juodu nufotografuoja ir pagrasina atiduoti juostelę Roniui.
| **Juzefas Zalivskis** |
| --- |
|  |
| Herbas „Junosza" |
| Herbas „Junosza" |
|  |
| Gimė | 1797 m. kovo 22 d.Jurbarkas, Rusijos imperija |
| Mirė | 1855 m. balandžio 1 d. (58 metai)Paryžius, Prancūzija |
|  |
| Veikla | Pulkininkas, rezistentas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Juzefas Zalivskis |

**Juzefas Zalivskis** (1797 m. kovo 22 d. Jurbarke, Rusijos imperija – 1855 m. balandžio 1 d. Paryžiuje, Prancūzija) – pulkininkas, 1831 m. sukilimo dalyvis.

Biografija
----------

Gimė 1867 m. sausio 27 d. Jurbarke, baigė jėzuitų mokykla. 1818 m. įstojo Lenkijos kongreso karalystės kariuomenę. 1831 m. sukilimo pradžioje lapkričio mėnesį dalyvavo Varšuvos karališkojo arsenalo puolime. Buvo vienas iš aktyviausių partizaninio karo dalyvių, suformavo *Ostrolenkos Kurpių* būrį, kuris bazavosi Kurpių girioje. Po sukilimo emigravo į Prancūziją, įsitraukė į laisvųjų Masonų veiklą. Kartu su Joachimu Leleveliu įkūrė slaptą organizaciją *Zemsta Ludu* (Žmonių kerštas), kurios tikslas padedant karbonarams įvykdyti revoliucijas Austrijos ir Rusijos imperijose. 1833 m. lapkritį Juzefas Zalivskis su maža grupe žmonių slapta grįžo į Lenkiją ir bandė iš naujo įžiebti sukilimą, tačiau buvo suimtas austrų ir nuteistas mirties bausme, tačiau vėliau bausmė pakeista į 20 metų kalėjimo, įkalintas Kufšteino kalėjime. Po amnestijos 1848 m. grįžo į Prancūziją ir įstojo į Lenkų demokratinę bendriją. Mirė 1855 m. balandžio 1 d. Paryžiuje, palaidotas Monmartro kapinėse.

* „Ostrolenkos Kurpių" partizanų pulkininkas J. Zalivskis„Ostrolenkos Kurpių" partizanų pulkininkas J. Zalivskis
* Juzefo Zalivskio kapasJuzefo Zalivskio kapas

Nuorodos
--------

* Biografija I (lenk.) Archyvuota kopija 2013-10-05 iš Wayback Machine projekto.;
* Biografija II (lenk.) Archyvuota kopija 2014-01-16 iš Wayback Machine projekto..
| **Juzefas Mianovskis** |
| --- |
|  |
| Juzefas Mianovskis |
| Gimė | 1804 m. sausio 6 d.Umanė, Ukraina |
| Mirė | 1879 m. sausio 6 d. (75 metai)Senigalija, Italija |
| Sutuoktinis (-ė) | Nadežda Haler |
|  |
| Veikla | profesorius |
| Organizacijos | Varšuvos universitetas |
| Pareigos | rektorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Juzefas Mianovskis** (lenk. *Józef Mianowski*, 1804 m. Umanė, Ukraina – 1879 m. sausio 6 d. Senigalija, Italija, palaidotas Povonzkų kapinėse) – Lietuvos gydytojas fiziologas, medicinos daktaras (1829 m.), pirmasis atkurto Varšuvos universiteto rektorius.

Biografija
----------

1827 m. baigė Vilniaus universitetą. 1828–1837 m. Vilniaus universiteto Terapijos klinikos asistentas. Uždarius universitetą, 1838–1842 m. Vilniaus medicinos – chirurgijos imperatoriškosios akademijos profesorius.

Dalyvavo Vilniaus medicinos draugijos veikloje. 1842 m. uždarius Vilniaus medicinos-chirurgijos akademiją iki 1860 m. dėstė Sankt Peterburgo medicinos–chirurgijos akademijoje.

1862–1869 m. Varšuvos vyriausiosios mokyklos rektorius, 1868 m. pasiekė, kad Varšuvos vyriausioji mokykla taptų Varšuvos universitetu. Vėliau išvyko į Italiją, kur pasistatė vilą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juzefas Mianovskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. - 19 psl.
|  |
| --- |
| Bobi Andonov |
|  
Bobi Andonov 2010 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Bobi Andonov |
| Gimė | 1994 m. rugpjūčio 28 d. (28 metai)  Melburnas, Australijos vėliava Australija |
| Žanrai | soul, poprokas, R&B |
| Veikla | dainininkas, dainų autorius, prodiuseris, modelis |
| Aktyvumo metai | 2003–dabar |
| Svetainė | bobbyandonov.com |

**Bobi Andonov** (maked. *Боби Андонов*; g. 1994 m. rugpjūčio 28 d. Melburne) – makedonų kilmės Australijos dainininkas, dainų autorius, prodiuseris ir modelis.

Biografija
----------

Bobi Andonov gimė 1994 m. rugpjūčio 28 d. Melburne, Australijoje, makedonų šeimoje. Nuo šešerių metų pradėjo dainuoti bažnyčios chore, taip pat jis mokėsi šokti, groti pianinu ir fleita. Gimtajame Melburne vaidino miuzikle „Liūtas karalius", kuriame atliko Simbos vaidmenį.

2008 m. Bobi Andonov išrinktas Makedonijos atstovu 2008 m. vaikų „Eurovizijoje" Limasolyje, Kipre, su kūriniu „Prati mi SMS" (maked. *Прати ми СМС*, liet. *Atsiųsk man SMS*). Nacionalinio finalo žiūrovai bei komisija jam skyrė aukščiausius balus. Bobi vaikų „Eurovizijoje" užėmė 5 vietą, surinkęs 93 taškus. 6 balus atlikėjui skyrė Lietuva.

2010 metais atlikėjas sudalyvavo Australijos talentų šou „Australia’s Got Talent", kuriame jis pateko finalą.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bobi Andonov** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė – bobbyandonov.com Archyvuota kopija 2015-04-11 iš Wayback Machine projekto.

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Rosica Kulakova ir Dimitar Stojmenovski  *„Ding Ding Dong"*** |  **Makedonijos atstovas vaikų Eurovizijoje**2008 | Po to:**Sara Markoska  *„Za ljubovta"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Uola kalnuose
**Uola** – didelis vertikaliai kyšantis akmeninių uolienų kyšulys, paprastai su stačiais šlaitais. Neretai uolos turi smailias viršūnes. Uolų paviršius yra nuogas akmuo, nepadengtas dirvožemiu ar kitomis puriomis apnašomis. Gali būti daugiau ar mažiau apaugusios dumbliais, kerpėmis ar samanomis.

Uolos būna antžeminės, povandeninės ar dalinai panirusios vandenyje. Povandeninių negiliai esančių uolų grupės paprastai vadinamos rifais. Kai kurios nedidelės uolinės salos stačiais aukštais krantais neretai irgi vadinamos *uolomis*.

Antžeminės uolos gali būti toli nuo jūros ar vandenyno pakrantės. Jų daug kalnuotuose vietovėse ir vietovėse su smarkiai suirusių kalnų likučiais.

* Dvi uolosDvi uolos
* Uola Vokietijos kalnuoseUola Vokietijos kalnuose
* Uolinė arkaUolinė arka
* Uola Pietų Afrikos respublikojeUola Pietų Afrikos respublikoje
* Uola Minesotoje (JAV)Uola Minesotoje (JAV)
* Uola vandenyjeUola vandenyje
* Uoliniai rifai Graikijos pakrantėjeUoliniai rifai Graikijos pakrantėje
* Grybo pavidalo uola BrazilijojeGrybo pavidalo uola Brazilijoje
| **Calvatia utriformis** |
| --- |
| Ropliaodis kukurdvelkis (*Calvatia utriformis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Pumpotaukšliniai  *( Lycoperdaceae)* |
| Gentis: | Kukurdvelkis  *( Calvatia)* |
| Rūšis: | Ropliaodis kukurdvelkis  *( Calvatia utriformis)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Ropliaodis kukurdvelkis** (*Calvatia utriformis*) – kukurdvelkių (*Calvatia*) genties grybas.

Vaisiakūniai dideli, 7-15 cm aukščio ir 5-12 cm skersmens, stambios bukos kriaušės formos. Jauni būna baltos spalvos, seni – rudos. Iš pradžių paviršius būna beveik lygus, nežymiai dygliuotai karpotas, vėliau suaižėja, suskeldėja, pašiurpsta, galiausiai nutrupa, vėjo nuglaistomas, pasidaro lygus. Jauna trama balta, puri, pasenusi – paruduoja, sutrūkinėja ir subyra, lieka tik apatinė, sterilioji dubenėlio pavidalo vaisiakūnio dalis, kuri išsilaiko iki kitos vasaros ir ilgiau.
Sporos 4-5 μm dydžio.

Auga vasarą, rudenį pavieniui ar grupėmis. Dažniausiai randamas žolėtose miškų aikštelėse, pamiškėse, pievose, ganyklose. Jaunas grybas yra valgomas, jo savybėmis domisi medikai.

Būdingi požymiai: vaisiakūnio paviršius krokodilo odos pavidalo.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 464
| ***Pančo Vilja*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Villa Rides |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Buzz Kulik |
| Scenaristas (-ai) | Robert TowneSam PeckinpahWilliam Douglas Lansford |
| Metai | 1968 |
| Žanras | karinis vesternas |
| Trukmė | 125 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Pančo Vilja** (angl.  *Villa Rides*) – 1968 m. JAV sukurtas karinis vesternas apie Meksikos revoliuciją.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Yul Brynner – Pančo Vilja
* Robert Mitchum – Ly Arnoldas
* Maria Grazia Buccella – Fina
* Herbert Lom – generolas Huerta
* Alexander Knox – prezidentas Madeiro
* Charles Bronson – Rodolfo Fjero

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Meksikoje vykstant revoliucijos kovoms, amerikietis Ly Arnoldas prekiauja ginklais su viena iš kariaujančių pusių. Atgabenęs savo lėktuvu 10 kulkosvaidžių, jis patiria nedidelę avariją ir priverstas pagalbos ieškoti gretimame kaime, kurio gyventojai palaiko priešą Pančo Vilją – buvusį plėšiką, tapusį revoliucionierių pulkininku. Arnoldui padėti imasi vietinis kalvis, su kurio dukra Fina amerikietis netrunka užmegzti artimesnės pažinties. Lėktuvo taisymas užtrunka ir kitą dieną kaime pasirodo kareiviai, kuriems Arnoldas atgabeno ginklus. Nepaisant to, kad pardavė jiems ginklus, Arnoldas suimamas kartu su kitais. Kalvis žūna, Fina išprievartaujama, kaime pradedamos vykdyti egzekucijos, tačiau tuo metu pasirodo Pančo Viljos žmonės. Po susirėmimo jie suima kareivius, kuriuos taip pat pradeda šaudyti, toks pat likimas numatytas ir Arnoldui, tačiau Vilja persigalvoja, nuspręsdamas amerikietį ir šio lėktuvą panaudoti žvalgybai.

Įvyksta keletas sėkmingų mūšių, kuriuose Arnoldo lėktuvas naudojamas ir bombardavimui, tačiau kovotojams koją kiša vadų priešprieša: Vilja klauso prezidento Madeiros, tačiau nenori paklusti generolui Huertai. Galiausiai Vilja nusileidžia ir yra pasiunčiamas užimti gerai įtvirtinto miesto. Huerta stengiasi, kad šiam nepasisektų, tačiau Vilja, Arnoldo lėktuvo padedamas, įvykdo užduotį. Matydamas, kad Vilja tampa tik populiaresnis ir įtakingesnis, Huerta įsako jį suimti ir kitą dieną sušaudyti. Panaši lemtis ištinka ir Arnoldą, tačiau prieš tai jį ketina nugabenti į El Pasą, į JAV ambasadą. Prieš pat egzekuciją Viljos žmonėms pavyksta įspėti prezidentą ir šis nurodo atgabenti pulkininką į sostinę.

Arnoldas, vežamas į El Pasą, bet pakeliui užsuka pas Finą, slepiančią ne tik jo, bet ir revoliucionierių pinigus. Arnoldas pasiima juos visus, tačiau mergina atsisako vykti su juo. Atvykęs į El Pasą, jis sužino, kad įvyko perversmas, prezidentas nužudytas, Huerta paskelbtas naujuoju šalies vadovu, o Vilja pabėgo. Po kurio laiko šis su keliais bendražygiais apsireiškia El Pase, norėdamas iš Arnoldo atgauti revoliucijai skirtus pinigus, kuriuos šis pasisavino...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Teisės departamentas** - specializuotas struktūrinis organizacijos padalinys teisės klausimais; departamentas. Steigiamas tik palyginti didelėse organizacijose, kuriose yra būtinybė turėti atskirą iš kelių struktūrų sudarytą padalinį, kuriam pavedami teisiniai organizacijos veiklos uždaviniai. Departamentui vadovauja direktorius. 

Teisės departamentai kuriami tiek valstybinėse įstaigose, institucijose (ministerijose, apskričių viršininkų administracijose), jas aptarnaujančiose organizacijose (pvz. kanceliarijose), savivaldos (rajonų ir miestų savivaldybėse), tiek ir privačiose organizacijose - pvz. įmonėse (ypač bankuose, telekomunikacijų bendrovėse), asociacijose. 

Teisės departamentai Lietuvoje yra tokiose įstaigose kaip Lietuvos Respublikos Seimo kanceliarija, LR Vyriausybės kanceliarija, LR Prezidento kanceliarija ir kt. Ministerijose neretai Teisės departamentas apima ir tarptautinius klausimus (pvz. LR URM veikia Teisės ir tarptautinių sutarčių departamentas), personalo sritį (Aplinkos ministerijos Teisės ir personalo departamentas), socialinę sritį (pvz. Lietuvos pramonininkų konfederacijos Verslo socialinės politikos ir teisės departamentas).

Struktūra
---------

Paprastai Teisės departamentas yra sudarytas iš kelių (specializuotų) skyrių. Pvz. Atstovavimo ir Teisėkūros skyrių (NMA prie ŽŪM), Atstovavimo ir teisės taikymo, Teisės aktų vertinimo bei Teisėkūros ir teisinės ekspertizės skyrių (LR Vyriausybės kanceliarija).

Rūšys
-----

Gali būti specializuoti Teisės departamentai (pvz. Teisingumo ministerijoje - Tarptautinės teisės, Teisėkūros ir viešosios teisės, Administracinės ir baudžiamosios justicijos departamentas ir kt. Mokesčių inspekcijoje - Mokesčių teisės departamentas).

Lietuvoje teisėkūros srityje svarbiausiu laikytinas LRSK Teisės departamentas. Jo kai kurios funkcijos bei tam tikri veiklos aspektai yra įtvirtinti netgi įstatymo lygmens teisės akte (Seimo Statute).

Taip pat skaitykite
-------------------

* Europos teisės departamentas
* Žemėtvarkos ir teisės departamentas prie Žemės ūkio ministerijos
| **Teisutis Saldauskas** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. rugpjūčio 17 d.Šiauliuose |
| Mirė | 2000 m. spalio 9 d. (63 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | Lietuvos kompozitorius, instrumentuočių autorius, estradinių ansamblių vadovas |
| Organizacijos | Lietuvos konservatorija |
| Pareigos | dėstytojas |
|  |
| Alma mater | Lietuvos konservatorija |

**Teisutis Saldauskas** ( 1937 m. rugpjūčio 17 d. Šiauliuose – 2000 m. spalio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos kompozitorius, instrumentuočių autorius, estradinių ansamblių vadovas.

Biografija
----------

1945-1955 m. mokėsi keliose Šiaulių miesto mokyklose, 1960 m. baigė Šiaulių muzikos technikumą, 1977 m. – Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetą.

1961-1963 m. Šiaulių statybos tresto estradinio orkestro vadovas, 1963-1979 m. Lietuvos Valstybinės filharmonijos ansamblių „Nemuno žiburiai", „Vilniaus aidai" vadovas. Kai 1963 m. prie Lietuvos valstybinės filharmonijos buvo nuspręsta įkurti profesionalų estradinį ansamblį, jam vadovauti iš Šiaulių buvo pakviestas Teisutis Saldauskas, kuris pasiėmė savo saviveikliniame ansamblyje jau dainavusius šiauliečius Ziną Jurgutytę, kuri tapo jo žmona, Nijolę Ščiukaitę, Juozą Garbenį, Adolfą Jarulį, taip pat šiauliečius pūtikus. Tik ritminę grupę naujajame kolektyve sudarė muzikantai iš Kauno. Ansamblis pagal kompozitoriaus B. Gorbulskio dainą pasivadino „Nemuno žiburiai".

1978-1981 m. Vilniaus B. Dvariono muzikos mokyklos mokytojas, nuo 1981 m. – Lietuvos konservatorijos dėstytojas.

Lietuvos kompozitorių sąjungos narys.

Kūryba
------

Sukūrė daugiau kaip 1000 muzikos kūrinių instrumentuočių ir aranžuočių, pirmosios džiazo pjesės lietuviška tema, kantatos chorui „Muzika" autorius. Koncertavo Latvijoje, Rusijoje, Ukrainoje, Lenkijoje, Vokietijoje ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ričardas Jakutis. Šiauliai - lietuviškos estrados lopšys? Šiauliai plius. 2007-03-09
2. ↑   Teisutis Saldauskas. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
| ***Idealus pabėgimas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | A Perfect Getaway |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | David Twohy |
| Scenaristas (-ai) | David Twohy |
| Vaidina | Milla JovovichSteve Zahn |
| Metai | 2009 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 98 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Idealus pabėgimas** (angl.  *A Perfect Getaway*) – 2009 m. JAV sukurtas trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Milla Jovovich – Sidnė
* Steve Zahn – Klifas
* Timothy Olyphant – Nikas
* Kiele Sanchez – Džina
* Marley Shalton – Kleo
* Chris Hemsworth – Kailas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jaunavedžiai Sindė ir Klifas leidžia medaus mėnesį keliaudami po Havajus. Keliaudami pėsčiųjų takais po kalnus, jie sutinka kitas poras ar grupeles, kurie tokiu pačiu būdu leidžia savo atostogas. Susipažinę su kita pora – Niku ir Džina – jie nusprendžia toliau keliauti kartu. 

Netrukus juos pasiekia žinia, kad saloje siautėja nusikaltėliai, nužudę kelias jaunuolių poras. Policija įtaria, kad žmogžudystes įvykdė pora, vyras ir moteris. Keliautojai, neseniai kartu leidę laiką, pradeda vieni kitus įtarinėti...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Ickoatlis Mendosos kodekse
**Ickoatlis** (nah. *Itzcōhuātl* – „obsidiano gyvatė") – ketvirtasis actekų imperatorius (tlatoanis), valdęs nuo 1427 ar 1428 m. iki 1440 m. Jam valdant actekai nusikratė tepanekų jungo ir virto imperija.

Ickoatlis buvo nesantuokinis pirmojo actekų valdovo Akamapičtlio sūnus. Jis pasiskelbė valdovu, kuomet mūšyje su tepanekais žuvo jo pirmtakas Čimalpopoka. Ickoatlis sudarė sąjungą su Teskoko valdovu Nesahualkojotliu ir nugalėjo regione dominavusius tepanekus.

Tapęs valdovu Ickoatlis sudarė actekų trišalį aljansą, kurį sudarė jis pats, Nesahualkojotlis bei Tlakopano valdovas Totokilhuactlis. Ši sąjunga tapo būsimos Actekų imperijos pagrindu.

Ickoatlis skyrė daug dėmesio Tenočtitlano ir jo apylinkių vystymui. Į druskingų Šočimilko ir Čalko ežerų pakrantes iš kalnų atvestas gėlas vanduo. Tai leido vystytis produktyvesnei drėkinamajai žemdirbystei. 1430–1433 m. jis surengė sėkmingas karines ekspedicijas prieš Šočimilką, Miškiką, Kitlahuaką, Tesompą. Šie bei Kulhuakano ir Kojoakano užkariavimai suteikė actekams daug resursų ir ledo aljansui užvaldyti pietinį Meksiko slėnį. 1439 m. Ickoatlis surengė žygį į Kuahnahuaką.

Pasak Madrido kodekso, Ickoatlis įsakęs sudeginti visus to meto kodeksus. Jam valdant Tenočtitlane statytos šventyklos, keliai, dambos. 1440 m. valdovui mirus actekų valdovu tapo Montesuma I.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Čimalpopoka** | **Actekų tlatoanis**1427-1440 | Po to:**Montesuma I** |
| **Stellaria holostea** |
| --- |
| Krūmokšninė žliūgė (*Stellaria holostea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Gvazdikažiedžiai  *( Caryophyllidae)* |
| Šeima: | Gvazdikiniai  *( Caryophyllaceae)* |
| Gentis: | Žliūgė  *( Stellaria)* |
| Rūšis: | Krūmokšninė žliūgė  *( Stellaria holostea)* |

 |

**Krūmokšninė žliūgė** (*Stellaria holostea*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos, žliūgių (*Stellaria*) genties augalas. Paplitęs Europoje, Sibire, šiaurės Afrikoje.

Daugiametis, 15-45 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis plonas, ilgas, šliaužiantis. Stiebai keturbriauniai, šiurkščiomis briaunomis, trapūs, dvejopi. Vieni jų trumpi, statūs, bežiedžiai, kiti kylantys, šakoti; viršūnėje retas žiedynas. Lapai bekočiai, priešiniai, siauri, linijiškai lancetiški, 4-7 cm ilgio, 1-1,2 cm pločio, šiurkščiais kraštais. Žiedynai – reti, netikri skėčiai. Žiedai ilgakočiai, dvilyčiai, taisyklingi, su dvigubu apyžiedžiu. Taurėlapiai 5, pasiliekantys prie vaisių, smailūs, pliki. Vainiklapiai 5, balti, ilgi (1,5-1,8 cm ilgio), iki pusės įskelti, dukart ilgesni už taurėlapius, tamsoje ar paunksmėje susiglaudę, o šviesoje išsiskleidę. Kuokelių 10. Piestelė viena, su 3 liemenėliais. Vaisius – sausa, rutuliška, daugiasėklė dėžutė, pilna smulkių sėklų.

Žydi balandžio – liepos mėn. Dažna visuose Lietuvos rajonuose. Auga krūmuose, miškuose, pamiškėse, derlinguose, vidutinio drėgnumo dirvožemiuose. Medingas augalas. Noriai ėdamas gyvulių.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 72 psl.

Krūmokšninės žliūgės miško pievelėje

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Krūmokšninė žliūgė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Arabiškos enciklopedijos** – tiek visuotinės, tiek ir specialiosos, dalykinės, taip pat sistematinės bei alfabetinės – buvo sukurtos anksti.

IX-X a.
-------

IX a. mokytojas Ibn Qutaiba sukūrė 10 tomų *Kitab uyun al - achbar* („Knyga apie istorijos šaltinius"). Tai pirmoji arabiška enciklopedija.

Abu Abdallah Muhammad al-Chwarizmi – *Mafatich al - ulum* („Mokslų raktas" arba „Raktas nuo mokslų") X a. pateikė sistematinę mokslo šakų apžvalgą.

X a. antroje pusėje Bagdado knygynuose pasirodė vad. *Rasa'il ichwan as-safa' wa chillan al-wafa*, sudaryta iš 52 epistelių. Autoriai – Ichwan as-Safa („Grynumo broliai"), manoma, kilę iš Basros.

XI a.
-----

Monumentalioji *Asch-Schifa* („Sielos gydymas nuo klaidų"; lot. pav. *Sufficientia*) parašyta mediko ir filosofo Ibn Sina (lot. Avicenna, apie 980–1037) buvo sudaryta iš 4 dalių. Joje aprašyta logika, fizika (į ją Ibn Sina įtraukė ir florą bei fauną), matematika ir metafizika.

Pats reikšmingiausias sistematinės enciklopedijos leidinys – *Miftah es-seadet we missbah es-sijadet fi mewsuat el-ulum* („Palaimos raktas ir viešpatavimo mokslo dalykuose žibintas"), sukūrė Mola Ahmed Ben Mustafa (taip pat dar žinomas kaip Taš Kiopri-sade; † pagal musulmonų kalendoriaus skaičiavimą 1032, d. i. 1622)

Alfabetinė enciklopedija – *Keschf es - sunun an esmail Kutub velfunun* („Enthüllte Bücher und Wissenschaftskunde"). Autorius – Hadši Chalfa (Mustafa Ben Abdollah Katib Čelebi; † J.d. H. 1068, d. i. 1657)

Taip pat skaitykite
-------------------

* Enciklopedijos istorija
| **Borisas Veisbrodas** |
| --- |
| Gimė | 1874 m. spalio 22 d.Ukmergė, Rusijos imperija |
| Mirė | 1942 m. rugpjūčio 6 d. (67 metai)Omskas, TSRS |
|  |
| Veikla | Chirurgas, gydytojas |

**Borisas Veisbrodas** (1874 m. spalio 22 d. Ukmergėje, Rusijos imperija – 1942 m. rugpjūčio 6 d. Omske, TSRS) – Lietuvos žydų kilmės chirurgas, asmeninis Lenino ir Klimento Timirjazevo gydytojas.

Biografija
----------

Gimė 1874 m. spalio 22 d. Ukmergėje. Baigė Charkovo universitete. Studijuodamas įsitraukė į revoliucinę veiklą. 1899 m. išsiųstas dirbti į Arkadako gyvenvietę. 1903 m. dėl policijos persekiojimo išvyko į užsienį. 1903-1906 m. dirbo Austrijos-Vengrijos imperijoje. 1906 m. grįžo į Rusiją ir įstojo į Rusijos socialdemokratų darbininkų partiją, dirbo Maskvos ligoninėje. 1918 m. buvo Raudonojo kryžiaus komisijos skirtos evakuoti rusų karo belaisvius iš Austrijos-Vengrijos imperijos. B. Veisbrodas palaikė glaudžius santykius su Leninu, po kurio pirmojo priepuolio tapo jo asmeniniu gydytoju. 1919-1920 m. paskirtas vadovauti komisijai skirtai kovoti su epidemija Turkmenistane. 1922 m. tapo Maskvos II ligoninės vyriausiuoju gydytoju. 1934 m. už nuopelnus medicinos vystyme Baltarusijoje ir Ukrainoje apdovanotas Lenino ordinu. Žiemos karo metu dirbo savanoriu fronte, už nuopelnus apdovanotas Raudonosios Žvaigždės ordinu. 1941 m. spalio mėnesį vokiečių kariuomenei priartėjus prie Maskvos pasitraukė į Omską, kur toliau dirbo gydytoju, mirė 1942 m. rugpjūčio 6 dieną. Buvo palaidotas Omsko kazokų kapinėse, bet 1961 m. panaikinus kapines perlaidotas į senąsias rytų miesto kapines.

Literatūra
----------

* Газета: Новопсковщина. «Він жив і працював у Новопскові». № 30 от 24 июля 2009 г, стр.8.
* Полное собрание сочинений В. И. Ленина т.50 стр.204

Nuorodos
--------

* Biografija I (rus.)
* Biografija II (rus.)
* Biografija III (rus.)
| **Borisas Melnikas** |
| --- |
| Gimė | 1950 m. spalio 5 d. (72 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | Lietuvos ekonomistas, inžinierius statybininkas, habilituotas socialinių mokslų daktaras. |

**Borisas Melnikas** (g. 1950 m. spalio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, inžinierius statybininkas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

Brolis Leonidas Melnikas. 1973 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Statybos ekonomikos ir organizavimo, 1980 m. – Pramoninės ir civilinės statybos fakultetą, 1973 m. – dar ir Lietuvos konservatorijos O. Šteinberg fortepijono klasę. 1973–1976 m. Leningrado inžinerinio statybos instituto aspirantas. 1979 m. Sergo Ordžonikidzės valdymo institute Maskvoje apgynė disertaciją, ekonomikos mokslų kandidatas. 1988 m. Leningrado N. Voznesenskio finansų ir ekonomikos institute apgynė disertaciją, ekonomikos mokslų daktaras.

1977–1982 m. Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos mokslo turimų instituto vyresnysis mokslo darbuotojas. 1982–1990 m. Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi instituto (1988–1990 m. Liaudies ūkio vadovaujančiųjų darbuotojų ir specialistų kvalifikacijos kėlimo institutas) dėstytojas, 1984 m. docentas, 1988–1990 m. Valdymo katedros vedėjas, 1990 m. direktorius. 1990–1992 m. Lietuvos vadybos akademijos rektorius. Nuo 1992 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (dab. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, 1992–2001 m. Vadybos katedros, nuo 2001 m. Tarptautinės ekonomikos ir vadybos katedros vedėjas; nuo 1990 m. profesorius. Nuo 1993 m. kviestinis profesorius Lietuvos ir užsienio universitetuose.

Nuo 1999 m. Tarptautinės informacijos akademijos, nuo 2002 m. Tarptautinės organizavimo ir valdymo mokslų akademijos narys. Nuo 2002 m. žurnalo „Viešasis administravimas" vyr. redaktorius.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių darbų pagrindinės sritys: tarptautinė ekonomika ir vadyba, viešoji ir verslo vadyba, inovacijos, rinkodara, globalizacija, socialinės ekonominės transformacijos, kultūros ir meno raida. Paskelbė daugiau kaip 400 mokslinių straipsnių, 30 knygų ir kitų mokslinių bei metodinių leidinių.

Bibliografija
-------------

* Statybos planavimo regione tobulinimas, 1985 m. rusų k.
* Mokslo ir technikos pažanga ir investiciniai procesai: planavimas, valdymas, ekologija, 1990 m. rusų k.
* Transformacijos, 2002 m.
* Ekonomika ir mentalitetas: ES plėtros į Rytus tendencijos. Tiltas tarp pasaulių (*Wirtschaft und Mentalität: Tendenzen der EU Ostenveiterung. Eine Brücke zwischen den Welten*), su B. Reicheltu, 2004 m. vokiečių k.
* Ekonomikos modernizavimas, su kitais, 2007 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Borisas Melnikas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 646 psl.
Koordinatės: 55°34′52″š. pl. 25°19′25″r. ilg.﻿ / ﻿55.5810°š. pl. 25.3237°r. ilg.﻿ / 55.5810; 25.3237

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*

|  Debeikių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Anykščių |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Debeikiai |
| **Adresas** | Gedimino g. 11 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1913 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Debeikių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Debeikių miestelyje, 5 km į rytus nuo kelio  **120**  Radiškis–Anykščiai–Rokiškis . Bažnyčios dekoras yra dailės paminklas.

Istorija
--------

Galinis fasadas
Dekoratyvi lietvamzdžio detalė
Pirmoji bažnyčia minima 1760 m. Debeikių koplyčioje 1769 m. leista laikyti pamaldas. Steigiamai parapijai dvaras paskyrė 1,5 valako žemės, 1785 m. dovanojo 2 400 sidabrinių rublių. 1799 m. pastatyta medinė bažnyčia (pašventinta 1801 m.). Joje buvo 3 altoriai. Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla. Debeikių bažnyčios metrikų knygos rašytos nuo 1789 m.

Dabartinė mūrinė bažnyčia pastatyta 1906–1913 m. klebono Povilo Šimkevičiaus, vėliau klebono Domininko Mikšio rūpesčiu (už 61410 rb) 1912–1913 m. pastatyta parapijos salė. Į Rusiją 1915 m. išvežti 3 varpai ir negrąžinti. 1918 m. įsisteigė pavasarininkų kuopa. Vyskupas Pranciškus Karevičius 1921 m. bažnyčią konsekravo. 1924 m. Kaune nuliedinti 2 varpai, 1926 m. nupirktas trečias. 1928 m. įrengtos reljefinės Kryžiaus kelio stotys (dail. Vladas Čižauskas), pastatyti vargonai. 1938 m. bažnyčia išdažyta.

Debeikiuose 1920–1947 m. klebonavo Kazimieras Mikelinskas (1889–1957). Jis 1947 m. ištremtas į Sibirą. Į Lietuvą grįžo 1957 m.; palaidotas bažnyčios šventoriuje. Kunigaudamas Debeikiuose K. Mikelinskas rūpinosi naujai pastatytos bažnyčios įrengimu: pastatyti Karaliaučiaus meistro Bruno Gėbelio 22 balsų pneumatiniai vargonai, nupirktos kryžiaus kelio stotys, padirbtos šešios klausyklos, nupirkti varpai, išdekoruotas bažnyčios vidus ir kt. Didelis kunigo darbas – su istoriko kruopštumu 1947 m. parašyta parapijos istorija (rankraštyje). 2003 m. bažnyčios 90-metų jubiliejui šis darbas išleistas atskira knyga.

1950 m. suimtas ir nuteistas 10 m. klebonas Jurgis Šimonėlis. 1973–1992 m. klebonavo Alfonsas Gražys (1923–1992).

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano (42,5 × 25 m), dvibokštė, su apside ir bokšteliu. Šventoriaus (84 × 52 m) tvora 1921 m. sumūryta iš akmenų ir raudonų plytų. Garsėja vargonais.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Knyga apie Debeikių bažnyčią

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Debeikių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2018-10-22 iš Wayback Machine projekto.
| ***Debiutantai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Los Debutantes |
| Kilmės šalis |  Čilė |
| Režisierius | Andres Waissbluth |
| Metai | 2003 |
| Žanras | Trileris, drama |
| Trukmė | 114 min. |
| Kalba | ispanų |
| **IMDb įrašas** |

**Debiutantai** (isp.  *Los Debutantes*) – Čilės režisieriaus Andres Waissbluth sukurtas veiksmo filmas. Šalis buvo pristačiusi jį kandidatu Oskaro nominacijai geriausio filmo užsienio kalba kategorijoje, tačiau tarp 5 finalininkų juosta nepateko.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Antonella Rios – Gracija
* Nestor Cantillana – Silvijus
* Juan Pablo Miranda – Viktoras
* Alejandro Trejo – donas Paskualis

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Du broliai Silvijus ir Viktoras iš nedidelio miestelio atvyksta į sostinę Santjagą, kad atšvęstų jaunėlio Viktoro 17-ąjį gimtadienį. Čia vyresnysis sulaukia klubo savininko ir narkotikų verslą valdančio dono Paskualio dėmesio ir pasiūlymo jam dirbti. Klube abu broliai pastebi ir įsimyli šokėją Graciją – dono Paskualio meilužę, svajojančią tapti dainininke, tačiau akivaizdu, kad tokia situacija negali gerai baigtis.

Filmas pasakoja istoriją iš trijų atskirų perspektyvų: atskirai kiekvieno brolio ir galiausiai – Gracijos.

Apdovanojimai
-------------

* „Bogota Film Festival" – geriausias filmas (nominacija)
* Arts And Entertainment Critics Awards" – geriausias aktorius (Nestor Cantillana)
* Arts And Entertainment Critics Awards" – geriausia aktorė (Antonella Rios) (nominacija)
| Debora Caprioglio |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Debora Caprioglio |
|  |
| Gimė | 1968 m. gegužės 3 d. (54 metai)Venecija, Italija |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Mima/Paprika  „Paprika" (1991 m.) |
|  |
|  |

**Debora Caprioglio** (g. 1968 m. gegužės 3 d. Venecija) – italų aktorė, labiausiai žinoma vaidmeniu režisieriaus Tinto Brass erotiniame filme „Paprika".

Biografija
----------

Debora Caprioglio gimė Mestre, Venecijoje. Būdama aštuoniolikos metų, ji dalyvavo konkurse „Un volto per il cinema", kuriame ieškoma naujų veidų kinui ir televizijai, bei pateko į finalą. Čia ją pastebėjo žinomas aktorius ir režisierius Klaus Kinski. Pažintis peraugo į asmeninius santykius ir 1987–1989 m. Debora buvo gyvenimo palydovė 42 metais vyresniam K. Kinskiui. Jo dėka aktorė pradėjo vaidinti, o titruose tuo metu pasirašinėdavo kaip „Debora Kinski". Pirmasis jos vaidmuo kine taip pat buvo su K. Kinskiu filme „Grandi cacciatori", o po metų, 1989 m. jie kartu vaidino K. Kinskio režisuotame filme „Paganinis".

Pasibaigus ryšiui su K. Kinskiu (šis po 2 metų mirė), 1991 m. režisierius Tinto Brass davė jai pagrindinį vaidmenį erotiniame filme „Paprika", prisidėjusį prie jos populiarumo. 1992 m. Debora suvaidino dar viename erotiniame filme „Stebint Mariną", o po jo nusprendė visiškai pakeisti atliekamų vaidmenų pobūdį. 1994 m. ji pasirodė dramoje „Con gli occhi chiusi", o po 1996 m. juostos „Albergo Roma" ėmė koncentruotis į vaidmenis teatre ir televizijoje.

2007 m. Debora dalyvavo realybės šou „L'isola dei famosi", o 2010 m. išmėgino savo jėgas politikoje, prisijungdama prie partijos „Alliance of the Centre".

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Po ryšio su Klausu Kinskiu Debora susitikinėjo su aktoriumi ir režisieriumi Geppy Gleijeses, o 2008 m. ištekėjo už kito aktorius ir režisieriaus Angelo Maresca.

Dalinė filmografija
-------------------

* „Paganinis" (1989)
* „Šėtono kaukė" (1989)
* „Paprika" (1991)
* „Stebint Mariną" (1992)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Debora Caprioglio Biography at IMDb.com

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Debora Caprioglio** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Uelenas*Уэлен* |
| --- |
| *Uelenas žvelgiant iš jūros* |
|  |
| 

UelenasUelenas

66°10′0″ š. pl. 169°49′0″ v. ilg.﻿ / ﻿66.16667°š. pl. 169.81667°r. ilg.﻿ / 66.16667; 169.81667﻿ (Uelenas)Koordinatės: 66°10′0″ š. pl. 169°49′0″ v. ilg.﻿ / ﻿66.16667°š. pl. 169.81667°r. ilg.﻿ / 66.16667; 169.81667﻿ (Uelenas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+12) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Apygarda** | Čiukčių autonominė apygarda Čiukčių autonominė apygarda |
| **Rajonas** | Čiukčių rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 712  |
| **Altitudė** | 3 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Uelenas |

**Uelenas** (rus. *Уэлен*, čiukč. *Увэлен*, jup. *Улыӄ*) – gyvenvietė Rusijoje, Čiukčių autonominėje apygardoje, Čiukčių rajone, rytiniame Čiukčių pusiasalio gale; toliausiai rytuose esanti Rusijos gyvenvietė. Įsikūręs prie Ueleno lagūnos, nuo Čiukčių jūros atskirtos nerija, netoli Dežniovo kyšulio. Iš žemyno pusės supa statūs kalnai. Verčiamasi žvejyba, elnininkyste, jūros žinduolių medžiokle. Vystomi amatai. Veikia mokykla, ligoninė, paštas, kultūros namai, meteorologinė stotis, stačiatikių koplyčia. Ueleno apylinkėse yra akmens amžiaus Ueleno ir Ekveno kapinynai, išnykusios Dežniovo, Naukano gyvenvietės.

Istorija
--------

Gyvenvietės pavadinimas čiukčių kalba reiškia „juoda protirpa". Nuo senovės šioje vietoje gyveno jupikai, bet XVII–XVIII a. juos išstūmė čiukčiai. Šaltiniuose Uelenas minimas nuo 1792 m. (Bilingso–Saryčevo ekspedicijos žemėlapyje). 1912 m. į Ueleną perkelta Kamčiatkos gubernijos Čiukčių apskrities administracija. Čia dažnai lankėsi amerikiečių ir rusų banginių medžiotojų laivai. 1940 m. Čiukčių rajono centras perkeltas į Lavrentiją. 1958 m. jupikai iš Naukano perkelti į Ueleną.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Udžidžis*Ujiji* |
| --- |
| 

UdžidžisUdžidžis

4°54′0″ p. pl. 29°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿4.90000°š. pl. 29.68333°r. ilg.﻿ / 4.90000; 29.68333﻿ (Udžidžis)Koordinatės: 4°54′0″ p. pl. 29°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿4.90000°š. pl. 29.68333°r. ilg.﻿ / 4.90000; 29.68333﻿ (Udžidžis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Tanzanijos vėliava Tanzanija |
| **Regionas** | Kigomos regionas |
|  |
| **Gyventojų** (1967) | 4 100  |
| **Altitudė** | 775 m |

**Udžidžis** (angl. *Ujiji*) – nedidelis miestas pačiuose Tanzanijos vakaruose, Kigomos regione, 10 km į pietus nuo Kigomos, Tanganikos ežero pakrantėje; faktinai Kigomos miesto dalis. Yra muziejus, paminklas Stenlio ir Livingstono susitikimui.

Istorija
--------

Įkurtas XIX a. arabų kaip prekybos vergais centras. 1858 m. ties Udžidžiu britų keliautojai Ričardas Bartonas ir Džonas Spikas pasiekė Tanganikos ežerą (tapo pirmaisiais europiečiais, pasiekusiais šį ežerą). Vėliau Udžidžyje gyveno kitas keliautojas Deividas Livingstonas, kurį 1871 m. čia sutiko į jo paiešką išsiųstas Henris Mortonas Stenlis. 1878 m. įkurta krikščioniška misija.

Livingstono ir Stenlio susitikimas Udžidžyje 1871 m.
**Vidmantas Jonas Jokūbaitis** (g. 1938 m. liepos 4 d. Joniškėlyje) – Lietuvos statybos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1967 m. apgynė disertaciją „Dėsningų ir atsitiktinių plyšių įtaka armuotų betoninių sijų deformacijoms, veikiant trumpalaikei apkrova"i, technikos mokslų kandidatas.

1960–1970 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1969 m. docentas. Nuo 1970 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1991 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas. 1972–1973 m. stažavo Veimaro architektūros ir statybos aukštojoje mokykloje.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbiausia mokslinės veiklos sritis – gelžbetonio irimo mechanika. 1986 m. su kitais, išradimo autorius.

Bibliografija
-------------

* Gelžbetoninių konstrukcijų pleišėjimas ir remontas, monografija, su Z. Kamaičiu, 2000 m.
* Gelžbetoninių ir mūrinių konstrukcijų pagrindai, vadovėlis, su A. Rozenbliumu, 1969 m.
* Gelžbetoninės konstrukcijos, vadovėlis, su kitais, 1978 m.
* Gelžbetoninės konstrukcijos, vadovėlis, su kitais, 1988 m.
* Gelžbetoninės ir mūrinės konstrukcijos, vadovėlis, su kitais, 1992 m.
* Irimo mechanikos pagrindai, vadovėlis, 2001 m.

Įvertinimas
-----------

* 1982 m. LTSR valstybinė premija, su kitais

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vidmantas Jonas Jokūbaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 682 psl.
| **Vidmantas Kapučinskas** |
| --- |
| Gimė | 1951 m. kovo 5 d. (72 metai)Joniškyje |
| Sutuoktinis (-ė) | Asta |
| Vaikai | Justina, Vytautas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Panevėžio miesto savivaldybės kultūros, politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Lietuvos valstybinė konservatorija |

**Vidmantas Kapučinskas** (g. 1951 m. kovo 5 d. Joniškyje) – Lietuvos ir Panevėžio miesto savivaldybės kultūros, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1983 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją, muzikos dėstytojas, dirigentas.

Panevėžio muzikinio teatro įkūrėjas ir direktorius, nuo 1991 m. Panevėžio kamerinio orkestro vadovas ir vyr. dirigentas.

Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio skyriaus narys, 2006 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas. 2007 m. (mandato atsisakė) ir 2011 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys,  mandato neteko dėl pareigų, nesuderinamų su savivaldybės tarybos nario pareigomis.

Tarptautinio jaunųjų pianistų ir stygininkų festivalio – konkurso „Mes skrendam", vasaros muzikos festivalio „Ant Katedros laiptų", Atgimimo, Vilties, Jaunystės, Meilės, ir Muzikos festivalio „Laisvės pavasaris" organizatorius.

Sutuoktinė Asta, vaikai Justina, Vytautas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2012-06-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  VRK sprendimas 2011 m. balandžio 5 d. Nr. Sp-261