recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
'Ketvirtoji pozicija su taiaha
**Taiaha** (maor. *taiaha*) – tradicinis ilgakotis maorių (Naujoji Zelandija) ginklas, paprastai nuo 1,5 m iki 1,8 m ilgio (bet siekia ir 2 m). Šis ginklas primena bo ir kuokos, kurios galva kaip stambios ieties *jaučio liežuvis* antgalis bukais ašmenimis, hibridas. Būdavo daromos iš kietos medienos ar banginio kaulo.

Taiahą sudaro šios dalys (ginklas išdrožtas iš vieno medienos ar kaulo gabalo):

* ilgas kotas, einant link priekinio galo siaurėjantis,
* galva (*upoko*) – medinis sustorėjimas, kuris primena žmogaus galvą dviem į priešingas puses žiūrinčiais veidais. Akys dažnai būdavo inkrustuojamos kriauklių perlamutru. Galvą dažnai puošdavo apykaklė iš plunksnų ar šunų plaukų.
* „liežuvis" (*arero*) – galą sudaranti medinė (ar kaulinė) „geležtė", kurios dvipusius „ašmenis" sudaro aštrus medinis (kaulinis) kraštas.
* „kepenys" (*ate* arba *rau*) – antro galo gana ilga plokščiai nudrožta „geležtė".

Tiek „liežuvis", tiek „kepenys" naudojami pariruoti priešininko smūgius ir atakuoti kertamaisiais ar duriamaisiais smūgiais.

Naudojimas
----------

Taiaha yra pavaizduota Naujosios Zelandijos armijos oficialioje emblemoje.

*Mau rakau* yra maorių kovos menas, kuriame mokoma kautis taiaha ir kitais maorių ginklais. Kaip ir kituose menuose taiahą valdyti besimokantys studentai, mokydamiesi pusiausvyros, koordinacijos, kovos ritmo, sugaišta ne vienerius metus.
  
Taiahą plačiai naudodavo *wero* – tradiciniame maorių iššūkyje. Pagal tradiciją svetimiems besiartinant prie įtvirtintos maorių sodybos jiems iššūkį mesdavo karys, ginkluotas taiaha, kad išsiaiškintų kas artinasi – priešai ar draugai. Dabar wero iššūkis naudojamas Naujojoje Zelandijoje besilankant valstybių vadovams ar kitiems aukštiems valdininkams.

Šiais laikais taiaha yra vienas iš objektų, per kuriuos moksleiviai Naujojoje Zelandijoje supažindinami su maorių kultūra. Senovėje taiaha buvo vienas iš ginklų, naudotų tradiciniame maorių šokyje *haka*.

* Maorių vadas su taiaha (1860-1879 m.}
* Europietis, apsirengęs maoriu, su taiaha. (1930 m.)
* Maorių vadas su taiaha (kurios apatinė dalis itin platėjanti)
* Maoris su taiaha (1913 m.)

Nuorodos
--------

1. ↑  Taiaha (long club fighting staff, unfinished) (nebaigta drožti kaulinė taiaha)
2. ↑  Taiaha su šuns plaukų apykakle

* Museum of New Zealand. Collections> Taiaha


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Taiaha** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Kontroliuojančioji bendrovė** – tokia įmonė (rečiau – įstaiga, organizacija), kuri kontroliuoja kitas įmones, turi jų akcijų daugumą ar žymią dalį, kad galėtų daryti įtaką įmonės veiklai bei valdymui. Šių bendrovių, kaip kontroliuojančio subjekto, valdomos organizacijos gali būti ne tik ūkinės veiklos subjektai, bet ir kiti asmenys (įstaigos). Kartais holdingas yra suprantamas kaip koncernas, apimantis visas valdomas įmones (įmonių visuma). Siaurąja prasme kontroliuojančioji bendrovė yra „skėtinė bendrovė", kuri valdo bei kontroliuoja kitas įmones, kurių akcijų ji turi įsigijusi.

Reikšmė
-------

Kontroliuojančios bendrovės steigiamos siekiant optimizuoti valdymą bei kontrolę, taip pat dėl palankesnės mokestinės, teisinės, politinės ar kitokios aplinkos tam tikroje valstybėje, siekiant maksimizuoti pelną, sumažinti išlaidas arba užtikrinti gyvybinius įmonės interesus. Lietuvoje iki 2009 m. sausio 1 d. buvo mokestinė lengvata, įmonėms leidusi nemokėti mokesčių nuo antrinių įmonių akcijų perleidimo pajamų ir vėliau išsimokėti šias lėšas be mokesčių kaip dividendus (dabar Lietuvoje pelno mokestį reikia sumokėti, kai šios lėšos bus išmokamos dividendais).

Literatūra
----------

* Manfred Schulte-Zurhausen: *„Organisation"*. 3. Auflage 2002, Vahlen Verlag 2002. ISBN 3-8006-2825-2.
* Bea, Dichtl und Schweitzer (1997): „Allgemeine Betriebswirtschaftslehre, Band 1 – Grundfragen", 7. Auflage, Lucius&Lucius, Stuttgart (1997) (4. Kapitel, Abschnitt 2)
* Lutter, M./Jesse, L.: „Holding Handbuch" 4. Auflage (2004), Schmidt Verlag ISBN 3-504-48005-X

Išnašos
-------

1. ↑  „Holdingai kelia sparnus" Rasa Pacenkienė, UAB "Ernst & Young Baltic" Mokesčių skyriaus darbo grupės vadovė, 2009.06.12 11:35, VŽ
|  Benai |
| --- |
| Gyventojų skaičius | ~1,88 mln. |
| Populiacija šalyse | Tanzanijos vėliava Tanzanija |
| Kalba (-os) | benų |
| Religijos | prigimtinė tikyba, krikščionybė, islamas |
| Giminingos etninės grupės | hehai, pogolai, sangai, matumbiai ir kt. |

**Benai** arba ***vabenai*** (*Wabena*) – Rytų Afrikos tauta, priklausanti bantams. Gyvena vidurio Tanzanijoje, Iringos regione. Populiacija – ~1,88 mln. žmonių (XX a. pab.). Vartoja benų (*ekibena*) kalbą (bantų kalbų grupė). Dauguma išpažįsta tradicinius tikėjimus, yra musulmonų sunitų ir katalikų.

Pagrindiniai tradiciniai benų verslai yra lydiminė žemdirbystė (manijokai, ryžiai, kukurūzai) ir nugintinė gyvulininkystė (avys, ožkos). Amatai: pynimas, medžio drožyba. XX a. pab. daug benų gyveno ir dirbo miestuose.

Turį gausų muzikinį folklorą. Tradicinei tikybai būdingas protėvių kultas, gamtos galių sureikšminimas. Stato medines antropomorfines stelas, susijusias su protėviais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Benai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
2. ↑  *Бена*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
| Benaičių alkakalnis (Balkos kalnas) |
| --- |
|  |
| 

Benaičių alkakalnis (Balkos kalnas)Benaičių alkakalnis (Balkos kalnas)

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°05′46″š. pl. 21°16′51″r. ilg.﻿ / ﻿56.09612°š. pl. 21.280911°r. ilg.﻿ / 56.09612; 21.280911Koordinatės: 56°05′46″š. pl. 21°16′51″r. ilg.﻿ / ﻿56.09612°š. pl. 21.280911°r. ilg.﻿ / 56.09612; 21.280911 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Darbėnų seniūnija |
| Aukštis | 10 m |
| Plotas | 110×50 m |
| Žvalgytas | 1936 m. |
| Registro Nr. | 24697: 12777, 12778 (M138K) |

**Benaičių kalnas**, vadinamas **Balkos kalnu**, kitaip – **Baltos kalnu**, ir **akmuo** (valstybės saugomas kultūros vertybių kompleksas: unikalūs kodai: komplekso – 24697; kalno – 12777; akmens – 12778; seni registro kodai: komplekso – M138K, kalno – M138K1; akmens – M138K2) – mitologinė kalva ir akmuo šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Benaičių kaimo rytiniame pakraštyje (Darbėnų seniūnija), 160 m į šiaurės rytus nuo Kretingos-Skuodo kelio, Kulšės upelio kairiajame krante.

Balkos kalnas
-------------

Tai šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi pailga, 110 m ilgio, 50 m pločio ir iki 10 m aukščio kalva, apaugusi medžiais ir apsupta dirbamų laukų. Kalvos viršūnėje guli stambus, 1,8 m ilgio, 1,2 m pločio ir 80 cm aukščio akmuo lygia plokštuma, pasvirusia į pietryčių pusę.

350 km į vakarus yra akmuo, vad. Kūliu bobele.

Balkos kalno akmuo

Istorija
--------

Seniau kalva buvo *Medvalakiu* vadinto miško vakariniame pakraštyje, o iš vakarų pusės ją supo pelkėtos buvusios bendrosios Benaičių kaimo ganyklos. 1935 m. kalva pateko į P. Benečiui paskirtą žemės sklypą, kurio savininkas kalvos pietvakarinėje papėdėje pasistatė sodybą.

Pasakojama, kad ant akmens pagonys senovėje aukoję aukas dievams. Kiti padavimai pasakoja, kad ant kalno stovėjusi bažnyčia (koplyčia). Jai prasmegus skradžiai žemę, paviršiuje dar ilgai kyšojo kryželis. Be to pasakojama, kad Balkos kalnu kalva vadinama todėl, jog ant jos kadaise gyvenęs žydelis Balkus.

1999 m. kalnas ir akmuo įrašyti į kultūros vertybių registro mitologinių vietų sąrašą (M138K), 2005 m. pripažinti valstybės saugoma kultūros vertybe.

### Tyrimai

1936 m. Balkos kalną žvalgė ir apmatavo Balys Tarvydas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kultūros vertybių registras: Kalnas ir akmuo[neveikianti nuoroda]Kalnas[neveikianti nuoroda]Akmuo[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. – F. 1, aps. 1, b. 19. – L. 162, 175–177
**Ribinė nauda** (angl. **Marginal utility**) – papildoma nauda, kurią vartotojas gauna padidindamas prekės ar paslaugos vartojimą vienu vienetu.

Esant vienam vartojimo lygiui produktų suteikta nauda duoda vienodą naudą. Jeigu vartojimas padidės nors vienu vienetu, pasikeis visa produktų duodama nauda. Skirtumas tarp buvusios naudos ir dabartinės sudaro ribinę naudą.

Šio termino kūrėjas yra austriškos mokyklos atstovas Fridrichas von Vieseras.

Ribinės naudos terminas atsirado pradėjus analizuoti ūkinio vieneto elgesį keičiant vartojimą. Net iki XIX a. analizuojant ekonominius reiškinius nebuvo kreipiama dėmesio į tai, kad vartotojas gauna skirtingą naudą iš vieno produkto vieneto sunaudojus skirtingus jų kiekius. Tokie tyrimai padėjo suformuluoti vartotojo perteklinės naudos teoriją. Kiekvieno sekančio produkto vertė yra mažesnė, negu prieš tai suvartoto. Tuo pačiu vartotojas suvartodamas sekantį produktą gauna papildomai naudos, bet nauda būna vis mažesnė. Galiausiai sekančio produkto naudojimas gali atnešti net žalos.

Ribinės naudos sąvokos atsiradimas leido išspręsti deimantų ir vandens paradoksą, kurį pastebėjo dar Aristotelis.

Žiūrėti
-------

* Ribinės sąnaudos
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie ritualus. Apie dramos žanrą skaitykite straipsnyje Misterija.*
**Misterijos** (iš sen. gr. μυστήριον – „paslaptingumas, paslaptinga šventenybė") – senovės graikų ir romėnų ritualiniai kultai, susiję su iniciacija. Pirmosios tokio tipo misterijos buvo Eleusino misterijos, prasidėjusios dar Mikėnų civilizacijos laikotarpiu. Misterijų kultas ypač suvešėjo vėlyvojoje antikoje. Romos imperatorius Flavijus Klaudijus Julijanas pradėjo net 3 skirtingų misterijų tradicijas, jų tarpe ir žymųjį mitraizmo kultą. Vėliau daug šių elementų perėjo į ankstyvąją krikščionybę. Justinas Kankinys neigdamas tą panašumą jį pavadino demoniška imitacija.

Misterinės religijos helenistiniame pasaulyje sudarė vieną iš trijų religijos formų greta imperinio kulto ir filosofinių tikėjimų. Tačiau dalyvavimas misterinėse religijose netrukdė žmogui būti ir kitų dviejų sekėju. Bet jei viešojoje religijoje praktiškai dalyvavo kiekvienas gyventojas, tai į misterijas buvo patenkama inicacijos ritualo metu. Nors misterijos dalinai kopijavo viešąją religiją, tačiau čia daugiau dėmesio teikta mistiniams jos elementams. Senovės Romoje krikščionybė taip pat buvo laikoma vienu iš misterinių tikėjimų, tačiau ji užuot likusi sektos pobūdžio tikėjimu pretendavo į viešosios religijos statusą, todėl ir susilaukė persekiojimų.

Misteriniai kultai išlaikė archaiškus, indoeuropiečių proreligiją siekiančius ritualus, siūlė žmonėms sugrįžimą prie savo šaknų, pirmykščio tikėjimo.

Greta tradicinių Eleusino, Mitros, Dionizo, Orfėjo misterijų taip pat gyvavo ir iš kitų kultūrų mitų sukurtos misterijos (Izidės, Sabazijaus, Kibelės).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Danaja (reikšmės).*
 „Danaja" Ticiano salėje, Prado muziejuje Madride
„**Danaja**" – bent 5 paveikslų tema, kuriuos sukūrė italų Renesanso dailininkas Ticianas (1480-85 − 1576) ir jo dirbtuvės.

Paveikslų tema
--------------

Paveiksluose vaizduojama Jupiterio meilės scena. Pagal graikų mitologiją Argo karaliui Akrisijui buvo išpranašauta, kad jį nužudys jo dukters Danajos sūnus, todėl karalius liepė uždaryti dukterį aukštame bokšte. Jupiteris iš dangaus pamatė Danają, isimylėjo ir prasiskverbė pas ją pro stogą auksinio lietaus pavidalu. Taip gimė Persėjas.

Istorija
--------

Paveikslas buvo nutapytas apie 1544-45 m. popiežiaus Pauliaus III anūkui kardinolui Alesandrui Farnezei. Paveikslą Ticianas pradėjo 1544 m. Venecijoje ir persigabeno į Romą, kad jį užbaigti. Romoje Ticianą aplankė Mikelandželas ir Giorgio Vasari, kurie matė darbą ir aukštai jį įvertino. Visgi, po susitikimo Mikelandželas Giorgio Vasari išsakė mintį, kad Venecijos dailininkai negali tinkamai užbaigti darbų, nes neturėjo galimybių mokintis iš tobulų antikinio meno formų. Gali būti, kad šioje mintyje atsispindi ir paties Giorgio Vasari nuomonė.

Ticiano Danajos figūroje įžvelgiama Mikelandželo figūrų Siksto koplyčios freskose įtaka, herojės dešinės kojos padėtis replikuoja ankstesnį Koredžo tos pačios tematikos darbą „Danaja". Šalia Danajos vaizduojamo Kupidono poza paimta iš Lisipo stiliaus antikinės skulptūros, buvusios kardinolo Grimani kolekcijoje. Panašiai, kaip „Urbino Veneroje", Ticianas paveiksle pavaizdavo realią savo laikmečio moterį, o ne idealizuotą moters vaizdinį. Spėjama, kad tai yra kardinolo Alesandro Farnezės mylimoji vardu Angela. Šis aliejinis paveikslas yra Kapodimontės muziejuje Neapolyje.

Po 10 metų Habsburgai užsakė Ticianui seriją mitologinių-erotinių paveikslų. Ticianas šiam užsakymui nutapė labiau erotizuotą „Danajos" varijantą, kurį modeliavo pagal ankstesnį savo darbą, o Kupidoną pakeitė Danajos tarnaite. Šis paveikslas yra Prado muziejuje Madride. Tuo pat metu Ticiano dirbtuvės sukūrė dar dvi šio paveikslo kopijas (viena Ermitaže, kita − Meno istorijos muziejuje Vienoje). Spėjama, kad Ticianas pats ženkliai prisidėjo prie jų nutapymo. Dar po 10 metų Ticiano dirbtuvės sukūrė 5-ąją, ir, spėjama, 6-ąją, paveikslo versijas. Ticiano paveikslo įtaką patyrė Rembrantas, Antonis van Deikas, Gustavas Klimtas, kai tapė tos pačios tematikos darbus.

Paveikslo variantai
-------------------

* „Danaja" (1544-45, Kapodimontės muziejus, Neapolis) „Danaja" (1544-45, Kapodimontės muziejus, Neapolis)
* „Danaja" (1553-54, Prado muziejus, Madridas) „Danaja" (1553-54, Prado muziejus, Madridas)
* „Danaja" (1553-54, Ermitažas, Sankt Peterburgas) „Danaja" (1553-54, Ermitažas, Sankt Peterburgas)
* „Danaja" (1554, Meno istorijos muziejus Vienoje) „Danaja" (1554, Meno istorijos muziejus Vienoje)

Taip pat skaitykite
-------------------

* Urbino Venera
* Brandusis renesansas
* Manierizmas
|  |
| --- |
| Laterano universitetaslot. *Pontificia Universitas Lateranensis* |
| Įkurtas | 1773 m. |
| Tipas | privatus |
| Darbuotojų | 200 (2004 m.) |
| Studentų | 2 500 (2004 m.) |
| Vieta | Roma, Italija |
| Svetainė |  |

**Popiežiškasis Laterano universitetas**, **Laterano universitetas** (lot. *Pontificia Universitas Lateranensis*) – vienas svarbiausių privačių katalikiškų universitetų Romoje.

Istorija
--------

1773 m. popiežius Klemensas XIV bule *Dominus ac Redemptor noster* panaikino jėzuitų ordiną. Kartu buvo uždaryta ir jėzuitų valdyta Romos kolegija. Kolegijos Teologijos ir Filosofijos fakultetai buvo perduoti Romoje įkurtai seminarijai. 1824 m. popiežius Leonas XII atkūrė jėzuitų ordiną ir grąžino fakultetus naujai įsteigtam Popiežiškajam Grigaliaus universitetui. 1853 m. popiežius Pijus IX įsteigė Kanonų ir Civilinės teisės fakultetus bei pervadino mokymo įstaigą Popiežiškuoju Romos seminarijos universitetu. 1958 m. popiežius Pijus XII universitetą pervadino Popiežiškuoju pastoraliniu institutu, o 1959 m. popiežius Jonas XXIII pavadino Popiežiškuoju Laterano universitetu.

Struktūra
---------

* Teologijos fakultetas
* Kanonų teisės fakultetas
* Filosofijos fakultetas
* Civilinės teisės fakultetas
* Abiejų teisių fakultetas
* Pastoralinis žmogaus atpirkėjo institutas
* Popiežiškasis Jono Pauliaus II santuokos ir šeimos studijų institutas
* Tarpdisciplininis mokymosi visą gyvenimą centras
* Palaimintojo Pijaus IX biblioteka, įkurta 1854 m. apie 600 000 tomų
* „Lateran University Press" leidykla
* Žurnalai *Civitas et Iustitia*, *Appolinaris*, *Studia et Documenta Historiae er Iuris*, *Aquinas*, *Lateranum*.

Lietuviai
---------

Popiežiškajame Laterano universitete studijavo nemažai lietuvių, tarp kurių – Audrys Juozas Bačkis, Vytautas Brilius, Ričardas Doveika, Jonas Ivanauskas, Artūras Jagelavičius, Romualdas Krikščiūnas, Andrius Narbekovas, Robertas Pukenis, Petras Smilgys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Popiežiškasis Laterano universitetas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010. 565 psl.

Koordinatės: 41°53′56″ š. pl. 12°29′5″ r. ilg.﻿ / ﻿41.89889°š. pl. 12.48472°r. ilg.﻿ / 41.89889; 12.48472
| ***99 moterys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Der heiße Tod |
| Kilmės šalis |  Vokietija Italija Ispanija Jungtinė Karalystė Lichtenšteinas |
| Režisierius | Jesus Franco |
| Scenaristas (-ai) | Milo G. CucciaCarlo FaddaJesus Franco |
| Kompozitorius | Bruno Nicolai |
| Vaidina | Luciana PaluzziMaria RohmRosalba NeriMaria SchellHerbert Lom |
| Metai | 1969 |
| Žanras | veiksmo |
| Trukmė | 81 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**99 moterys** (vok.  *Der heiße Tod*) – režisieriaus Jesus Franco sukurtas veiksmo filmas, priskiriamas „exploitation" stiliui.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Maria Rohm – Marija
* Maria Schell – Leonė Kerol
* Herbert Lom – gubernatorius Santosas
* Luciana Paluzzi – Natali Mendoza
* Rosalba Neri – Zoja
* Mercedes McCambridge – Telma Diaz
* Elisa Montes – Helga

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Saloje esančiame kalėjime kalinamos 99 moterys, nuteistos už įvairius nusikaltimus. Čia karaliauja smurtas ir prievarta, o salos gubernatorius į tai žiūri pro pirštus ir visiškai pritaria kalėjimo viršininkės Telmos Diaz veiklai bei metodams. 

Netrukus kalėjime pasirodo nauja būsima viršininkė Leonė Kerol, nusiteikusi pakeisti nusistovėjusią tvarką, tačiau tai nėra taip paprasta, nes idėja nesulaukia gubernatoriaus pritarimo, negana to, iš kalėjimo pabėga trys nuteistosios...
|  |
| --- |
| Dana Rozmari Skelon  *Dana Rosemary Scallon* |
|  
Dana 1970 m. |
| Biografija |
| Dar žinoma | Dana |
| Gimė | 1951 m. rugpjūčio 30 d. (71 metai), Londonas, Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| Žanrai | liaudies muzika, pop |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1967–dabar |
| Svetainė | Oficiali svetainė |

**Dana Rozmari Skelon** (angl. *Dana Rosemary Scallon*, tikrasis vardas – **Rosemary Brown**; g. 1951 m. rugpjūčio 30 d.), žinoma sceniniu vardu **Dana** – airių dainininkė ir buvusi Europos Parlamento narė.

Ji gimė Londone. Būdama penkerių metų su tėvais persikėlė į Šiaurės Airiją.

Užsiima dainavimu nuo vaikystės. 1969 metais pirmą kartą dalyvavo Airijos nacionalinėje atrankoje į „Eurovizijos" dainų konkursą, tačiau užėmė antrąją vietą. 1970 metais Dana atstovavo Airijai Eurovizijos dainų konkurse, kur ji laimėjo pirmąją vietą su daina „All Kinds of Everything".

XX a. 9-ojo dešimtmečio pradžioje, kartu su vyru persikėlė į JAV, kur ji dalyvauja religinėje veikloje. Grįžusi į Airiją 1997 metais, paskelbė apie savo kandidatūrą prezidento rinkimuose. 1999 m. kaip nepriklausoma kandidatė laimėjo rinkimus į Europos Parlamentą.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dana Rosemary Scallon** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Jungtinė Karalystė Lulu  *„Boom Bang-a-Bang"*  Ispanija Salomé  *„Vivo cantando"*  Prancūzija Frida Boccara  *„Un jour, un enfant"*  Nyderlandai Lenny Kuhr  *„De troubadour"*** |  **Eurovizijos dainų konkurso nugalėtoja**1970 | Po to:**Monakas Séverine  *„Un banc, un arbre, une rue"*** |
| Prieš tai:**Muriel Day  *„The Wages of Love"*** |  **Airijos atstovė Eurovizijoje**1970 | Po to:**Angela Farrell  *„One Day Love"*** |
Koordinatės: 56°10′8″ š. pl. 22°24′39″ r. ilg.﻿ / ﻿56.16889°š. pl. 22.41083°r. ilg.﻿ / 56.16889; 22.41083


| Tučių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Mažeikių rajonas) |
| Plotas | 0,051 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,42 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,4 m |
| Didžiausias gylis | 3,4 m |
| Įteka | Pievys, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Pievys |

**Tučių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, 10 km į pietvakarius nuo Viekšnių. Sudarytas užtvenkus Pievio upę (Ventos intakas) 13,1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,58 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 87,3 m. Krantai žemi. Pietinė tvenkinio dalis labai užžėlusi vandens augalais, krantai užpelkėję. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Šalia įsikūręs Stočkų kaimas. Vakarine ir šiaurine pakrantėmis nutiestas kelias  **1009**  Viekšniai–Stočkai–Pievėnai .

Tvenkinys įrengtas 1988 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Danangas*Đà Nẵng* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

DanangasDanangas

16°04′0″ š. pl. 108°14′0″ r. ilg.﻿ / ﻿16.06667°š. pl. 108.23333°r. ilg.﻿ / 16.06667; 108.23333﻿ (Danangas)Koordinatės: 16°04′0″ š. pl. 108°14′0″ r. ilg.﻿ / ﻿16.06667°š. pl. 108.23333°r. ilg.﻿ / 16.06667; 108.23333﻿ (Danangas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Vietnamo vėliava Vietnamas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 490 684  |
| **Plotas** | 1 256 km² |
| **Tankumas** (2010) | 391 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.danang.gov.vn |
|  **Vikiteka** | Danangas |

**Danangas** (viet. *Đà Nẵng*) – miestas centrinėje Vietnamo dalyje, Namčungbo regione, Pietų Kinijos jūros pakrantėje, prie Han upės žiočių. Danangas turi specialiojo miesto (provincijos lygmens) statusą. Tai svarbiausias ekonominis ir edukacinis centrinio Vietnamo miestas. Pro miestą eina Hanojaus–Hošimino plentas ir geležinkelis. Yra svarbus jūrų uostas, Danango oro uostas. Chemijos (trąšų) ir farmacijos, metalo apdirbimo, tekstilės (šilko, medvilnės), statybinių medžiagų (tarp jų cemento), porceliano, popieriaus, maisto (ryžių valymo, žuvų apdorojimo) pramonė. Vykdoma pramoninė žvejyba. Dailieji amatai (marmuro, koralų dirbiniai). Danango apylinkėse kasamas cinkas, akmens anglys, alavas, auksas.

Veikia 1976 m. įkurta aukštoji politechnikos mokykla, Danango universitetas, architektūros universitetas ir kt. Yra Čamų meno muziejus, katalikų katedra su vyskupo rezidencija. Miesto apylinkėse yra olose įrengtų budistų šventyklų, taip pat netoli Danango yra UNESCO pasaulio paveldą įtraukti Hujės ir Hojano miestai, Mišono šventyklų liekanos.

Istorija
--------

Miestas žinomas nuo Čampos karalystės laikų, jį II–III a. įkūrė atvykėliai iš Malajų salyno (čamai). XV a. Čampą nugalėjo vietnamiečiai. 1535 m. Danangą pasiekė portugalų keliautojas Antonijas de Farija. Vėliau čia nuolat lankėsi ne tik portugalai, bet ir ispanai, prancūzai. 1858 m. jungtinis Ispanijos ir Prancūzijos karinis junginys užėmė Danangą. Nuo 1883 m. miestas priklausė Prancūzijai, 1887 m. tapo Prancūzijos Indokinijos dalimi. II pasaulinio karo metais okupuotas japonų. Vietnamo karo metu Danange buvo svarbiausias Pietų Vietnamo karinis uostas ir aerodromas.

Sportas
-------

* SHB Đà Nẵng FC futbolo klubas;
* „Hòa Xuân" stadionas.

Galerija
--------

* Miesto panoramaMiesto panorama
* Marmuro kalnų pagodaMarmuro kalnų pagoda
* Tiltas per Han upę naktįTiltas per Han upę naktį
* Bodhisatvos paminklasBodhisatvos paminklas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Danangas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| Stary Smokovecassvk. *Starý Smokovec* |
| --- |
| *Stary Smokoveco centre* |
|  |
| 

Stary SmokovecasStary Smokovecas

49°8′30″ š. pl. 20°13′30″ r. ilg.﻿ / ﻿49.14167°š. pl. 20.22500°r. ilg.﻿ / 49.14167; 20.22500﻿ (Stary Smokovecas)Koordinatės: 49°8′30″ š. pl. 20°13′30″ r. ilg.﻿ / ﻿49.14167°š. pl. 20.22500°r. ilg.﻿ / 49.14167; 20.22500﻿ (Stary Smokovecas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Slovakijos vėliava Slovakija |
| **Kraštas** | Prešovo kraštas |
| **Apygarda** | Poprado apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1793 |
|  |
| **Altitudė** | 1 010 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Stary Smokovecas |

**Stary Smokovecas** (svk. *Starý Smokovec*) – populiarus Slovakijoje kalnų kurortas Aukštuosiuose Tatruose, pietiniame Slavkovo kalno šlaite. Gyvenvietė įsikūrusi 1 010 m aukštyje virš jūros lygio, Poprado rajone. Pro čia nutiesta siaurojo elektrinio geležinkelio linija, jungianti su Popradu, Štrbske Plesu ir Tatrų Lomnica. Priklauso Aukštųjų Tatrų miestui (svk. *Vysoké Tatry*), kurio administraciniu centru buvo 1947–1960 m.

Turizmas
--------

Stary Smokovecas savo istoriją skaičiuoja nuo 1793 m. 1904 m. gyvenvietėje pastatytas *Grand Hotel* viešbutis. Į vaizdingas kalnų apylinkes veda daug pažymėtų turistinių takų. Kurorte sudarytos visos sąlygos pramogoms (kavinės, barai, restoranai, diskotekos) ir aktyviam poilsiui (čiuožykla, uždari baseinai, naktinis slidinėjimas, pasivažinėjimas arkliais kinkytomis rogėmis). Poprade veikia uždarų ir atvirų terminių baseinų kompleksas „Aquacity". Stary Smokovecas kartu yra ir balneologinis kurortas, kurio sanatorijose gydomi kvėpavimo takų susirgimai.

Slidinėjimo centras
-------------------

Funikulierius, keliantis iš Stary Smokoveco į slidinėjimo centrą
Dėl nemažo aukščio virš jūros lygio šiame regione yra puikios sąlygos slidinėjimui. Šį kurortą mėgsta ir pradedantieji slidininkai, nes yra jiems pritaikytų trasų. Vienas populiariausių kalnų slidinėjimo centrų – „*Hrebienok*" - įsikūręs ant pietinio Slavkovo kalno šlaito. Iš Stary Smokoveco į jį pakelia bėginis funikulierius, įveikdamas 246 m aukščio skirtumą. Slidininkus aptarnauja 6 keltuvai, kurie gali pakelti iki 3740 žmonių per valandą. Ilgiausia trasa yra 3 km. Šiame centre yra lengvo ir vidutinio sudėtingumo trasos, tačiau yra ir trasų, skirtų patyrusiems slidininkams. Čia yra ir vienintelė Tatruose apšviesta rogučių trasa (ilgis – 2,5 km).

Nuorodos
--------

* Kalnų slidinėjimo trasos Stary Smokovece *vysoketatry.org* svetainėje Archyvuota kopija 2006-12-30 iš Wayback Machine projekto.
* Slidinėjimo kurorto aprašymas Archyvuota kopija 2012-01-29 iš Wayback Machine projekto.
* Slidinėjimas Stary Smokovece
Tridevė – bendras Lakšmės Parvatės ir Sarasvatės pavidalas. Jos laikomos (trimūrčio) Višnaus ir Šivos bei Brahmos žmonomis, kurios įkūnija jų moteriškąjį pradą.
**Devė** (skr. देवी = IAST: *Devī*, „deivė") – hinduizmo mitologijoje Šivos žmona ir jo moteriškoji energija (šaktė).

Devės kultas pradėjo formuotis Vedų laikotarpiu. „Rigvedoje" ir vėlyvesniuose vediniuose tekstuose aukštinama dievų motina Aditė bei jos hipostazės: Prithivi, Nirritė, Ušasė, Aranjanė, Naktis ir kt. Šio kulto įsitikinimų asimiliacija hinduizme yra susijusi su tuo, kad į hinduizmo panteoną buvo įtrauktos pagrindinių dievybių žmonos, pirmiausiai Devė, kurios buvo traktuojamos kaip sutuoktinių energijos (šaktės) apsireiškimai. Pagal du pagrindinius Šivos aspektus, palankųjį ir naikinantįjį, Devė pasireiškia tiek kukliu ir gailestingu pavidalu, tiek ir negailestingu ir rūsčiu pavidalu, ir turi kelis veidus (hipostazes).

Kaip palankusis veidas Devė žinoma kaip Parvatė, Uma („šviesioji"), Gaurė („baltoji"), Džaganmata („pasaulio motina"), Annapurna („maistingoji") ir pan.; kaip rūstusis veidas ji žinoma kaip Durga, Kali, Čandė („įniršusioji"), Bhairavė („siaubinga"), Mahešvarė („didžioji šeimininkė") ir pan.

Negailestingosios Devės formos, pradedant viduramžiais, tapo kai kurių Indijos mistinių kultų objektu, pvz. tantrizme ir šaktizme.

Svarbiausi Devei skirti tekstai – „Devybhagavatapurana" ir „Devymahatmja".

Vaizdavimas
-----------

Priešingai nei kiti indų dievai **Vaišnodevė** vaizduojama su aštuoniomis rankomis. Rankose laikanti įvairius daiktus: kardą, lanką, skydą, kriauklę. Vaizduojama sėdinti ant ramaus tigro.

Devė yra visų gyvų padarų motina. Jos dešinė laiko džiaugsmą ir skausmą, kairė gyvenimą ir mirtį. Devė yra vaisingumo, lietaus, sveikatos, mirties ir gamtos deivė, laiko visą visatą savo gimdoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Seibutis. *Devė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Dewarick Spencer**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1982 m. gegužės 4 d. |
| Gimimo vieta | Mobile County, Alabama, JAV |
| Ūgis | 1,93 m |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Le Mano „Sarthe Basket" |
| **Pozicija** | įžaidėjas, atakuojantis gynėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 2005-20072007-20082008nuo 2008 | Ruanės „Chorale Basket"Bolonijos „Virtus"Stambulo „Efes Pilsen"Le Mano „Sarthe Basket" |  |
|  |

**Dewarick Spencer** (g. 1982 m. gegužės 4 d.) – JAV krepšininkas, žaidžiantis Europoje.

Krepšininkas 2005 m. baigė Arkanzaso valstijos universitetą, tačiau į NBA pakviestas nebuvo, tad atvyko žaisti į Europą, Ruanės „Chorale Basket" ekipą.
Žaisdamas joje antrąjį sezoną, D. Spencer pelnė naudingiausio žaidėjo LNB lygoje titulą, tapo naudingiausiu žvaigždžių dienos žaidėju bei gavo rezultatyviausio žaidėjo lygoje apdovanojimą, kartu su komanda laimėdamas Semaine des As turnyrą bei tapdamas Prancūzijos čempionu.
Nuo 2007-2008 m. sezono persikėlė į Bolonijos „Virtus" klubą, kuriame išbuvo tik kelis mėnesius, kuomet tapo Stambulo „Efes Pilsen" ekipos nariu. Tiesa, ir joje žaidėjas pernelyg ilgai neužsibuvo, nes vasario mėnesį buvo atleistas, kuomet dėl politinių priežasčių rūpindamasis savo saugumu, atsisakė vykti žaisti rungtynes į Serbiją su vietos Belgrado „Partizan" komanda.
Prieš 2008-2009 m. sezoną žaidėjas grįžo į Prancūziją, sudaręs sutartį su Le Mano „Sarthe Basket" klubu.

Pasiekimai
----------

* 2006-2007 m. LNB lygos Visų žvaigždžių rungtynių naudingiausias žaidėjas
* 2006–2007 m. rezultatyviausias LNB lygos žaidėjas
* 2006–2007 m. naudingiausias LNB lygos žaidėjas
* 2006–2007 m. Semaine des As laimėtojas
* 2006–2007 m. Prancūzijos čempionas

Šaltiniai
---------

1. ↑  lrytas.lt Į Serbiją skristi atsisakę 4 „Efes Pilsen" amerikiečiai vejami iš Stambulo klubo Archyvuota kopija 2008-03-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  lrytas.lt „Efes Pilsen" vadovai pasigailėjo dviejų maištavusių amerikiečių Archyvuota kopija 2008-09-27 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  basketnews.lt Le Mano komanda sudarė sutartį su Spenceriu
| Deziradas |
| --- |
|  |
|  |
| Duomenys |
| **Šalis:** | Prancūzijos vėliava Prancūzija, Gvadelupė |
| **Jūra:** | Karibų jūra |
| **Salynas:** | Pavėjinės Antilų salos |
| **Koordinatės:** | 16°19′0″ š. pl. 61°3′0″ v. ilg.﻿ / ﻿16.31667°š. pl. 61.05000°r. ilg.﻿ / 16.31667; 61.05000Koordinatės: 16°19′0″ š. pl. 61°3′0″ v. ilg.﻿ / ﻿16.31667°š. pl. 61.05000°r. ilg.﻿ / 16.31667; 61.05000 |
| **Plotas:** | 20,64 km² |
| **Aukščiausias taškas:** | Grand Montagnas (276 m) |
| **Gyventojų skaičius:** | 1 595 (2006 m.) |
| **Gyventojų tankumas:** | 74,46 žm./km² |
| Žemėlapis |
|  |

**Deziradas**, *La Deziradas* (pranc. *La Désirade*) – sala Prancūzijos Vakarų Indijoje, Karibų jūroje, rytinėje Gvadelupos salų pusėje. Priklauso Prancūzijos užjūrio departamentui. Sala yra to paties pavadinimo komunos (savivaldybės), į kurią įeina ir dvi negyvenamos Petit Tero salos, dalis.

Salos plotas – 20,64 km². 1 595 gyventojai (2006 m. duomenys).

Geografija
----------

Deziradas yra nutolęs maždaug 8 km į rytus nuo Grand Tero. Sala yra 11 km ilgio ir 2 km pločio. Didžiausia gyvenvietė – Bozežuras (pranc. *Beauséjour*, anksčiau vadinta *Grande-Anse*), turinti paštą, kelias parduotuvėles, biblioteką, restoranus ir bažnyčią.

Nuorodos
--------

* Turizmo svetainė

Bozežuras
| **Lois Lowry** |
| --- |
|  |
| Lois Lowry 2014 m. |
| Gimė | 1937 m. kovo 20 d. (86 metai)Honolulu, Havajai, JAV |
| Tautybė | amerikietė |
|  |
| Veikla | vaikų ir paauglių rašytoja |
|  |
| Alma mater | Pietų Meino universitetas |
| Žinomas (-a) už | 1989 m. „Suskaičiuotos žvaigždės"  1993 m. „Siuntėjas" |

**Lois Lowry** (g. 1937 m. kovo 20 d. Honolulu, Havajuose, JAV) – vaikų ir paauglių rašytoja. Parašė daugiau nei 30 kūrinių, iš jų žymiausi – „Suskaičiuotos žvaigždės" (angl. *Number the Stars*, 1989 m.) ir „Siuntėjas" (angl. *The Giver*, 1993 m.).

Lois Lowry pelnė ne vieną prestižinį apdovanojimą, o 2000 m. buvo nominuota Hanso Kristiano Anderseno medaliui.

Biografija
----------

Būsimoji rašytoja gimė 1937 m. Jos tėvas buvo karo gydytojas, todėl šeimai dažnai teko keisti gyvenamąją vietą: apsistota Havajuose, Niujorke, Pensilvanijos valstijoje, Tokijuje ir kt. Rašytoja teigia, jog vaikystėje buvo gana uždara, gyveno fantazijų pasaulyje.

Būdama devyniolikos metų ištekėjo, susilaukė keturių vaikų. Su savo vyru, karinių jūrų pajėgų pareigūnu, taip pat daug keliavo. Baigė Pietų Meino universitetą. 1977 m. išsiskyrė ir apsigyveno kalnuose. Tais pačiais metais buvo išleista pirmoji Lois Lowry knyga „Vasara mirti" (angl. *Summer to Die*).

Kūryba
------

Rašytoja nevengia sudėtingų, aštrių temų. Pavyzdžiui, knygoje „Suskaičiuotos žvaigždės" pasakojama apie holokaustą, o „Siuntėjuje" – apie tobulai sutvarkytą ateities visuomenę, kurioje nebėra skausmo, tyrų jausmų, visi žmonės – suvienodinti.

Lois Lowry yra sukūrusi tris knygų serijas: apie mergaitę Anastaziją Krupnik (9 dalys), jos brolį Semą (3 dalys) ir apie Teitų šeimą (3 dalys). Rašytoja atsižvelgia į skaitytojų pastabas ir pageidavimus. Pavyzdžiui, antrosios knygų serijos herojus Semas Krupnikas iš pradžių egzistavo tik knygose apie savo sesutę Anastaziją, tačiau skaitytojams jis taip patiko, kad rašytoja sukūrė jam skirtą seriją.

Lietuviškai išleistos dvi rašytojos knygos: „Siuntėjas" (vert. Viltaras Alksnėnas, 2003 m.) ir „Suskaičiuotos žvaigždės" (vert. Sigitas Parulskis, 2015 m.).

Nuorodos
--------

* L. Lowry asmeninis puslapis
* Apie L. Lowry ir jos knygą „Siuntėjas" Archyvuota kopija 2016-08-26 iš Wayback Machine projekto.
* Knygos „Siuntėjas" ištrauka (lietuvių k.) Archyvuota kopija 2016-08-16 iš Wayback Machine projekto.
* Interviu su L. Lowry
Lėktuvų stebėtojai Zagrebo oro uoste.
**Lėktuvų stebėjimas** (angl. *Aircraft spotting*) – veikla, kurios metu entuziastai stebi, fotografuoja ir pasižymi lėktuvus ar jų numerius bei kitą informaciją. Stebimi įvairūs orlaiviai – lėktuvai, sklandytuvai, oro balionai, sraigtasparniai ir kt.

Fotografuodami lėktuvus stebėtojai pasižymi įvairią informaciją ir stengiasi atpažinti lėktuvo modelį bei tai pasižymėti. Stebėtojai seka orlaivių judėjimą ore ir ant žemės laisvai prieinamomis priemonėmis internete – jose pažymėti orlaivių maršrutai, jų judėjimo grafikai, aukštis, greitis ir tikslas.

Dažnai stebėtojai atsirenka stebėjimo objektus pagal įvairius tipus – modelį, oro linijas, oro uostą ir pan. Taip pat norėdami pamatyti retesnius modelius ar tokius, kurių nebūna artimiausiame oro uoste, stebėtojai važiuoja į tolimesnes vietas.

Aviacijos šventės dažnai sutraukia didelį būrį lėktuvų stebėtojų, nes tuo metu galima legaliai ir iš arčiau pamatyti įvairių orlaivių.

Nuorodos
--------

* Tarptautinės lėktuvų stebėtojų bendruomenės svetainė
| Dina(Дина) |
| --- |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |
| **Sukūrimo vieta** | Šiaurės vakarų žemdirbystės institutas,Rusijos vėliava Rusija |
| **Kilmė** | K-20436 x Domen |

**Dina**, **K-29216** (rus. *Дина*) – tai ankstyva vasarinių miežių veislė. Sukurta Rusijoje, Šiaurės vakarų žemdirbystės institute atrankos būdu iš sukryžmintų etiopiškos K-20436 ir norvegiškos Domen veislių augalų. Vegetacija trunka 75 dienas. 

Selekcijoje naudojama kaip greitą derėjimą ir atsparumą ligoms sąlygojančių genų šaltinis. Ląstelės gali augti *in vitro*, tai įmanoma daugeliui veislių bet ne visoms.

Grūdai stambūs (1000 grūdų masė 39,1–52,7 g). Dina veislės miežiai užauga aukšti (72–98 cm), atsparūs išgulimui. Derlingumas ~50 cnt/ha. Veislė neblogai dera įvairiuose dirvožemiuose. 1992 m. rajonuota Lietuvoje.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Шуплецова О. Н. Щенникова И. Н. Генетические источники селекции ячменя (*Hordeum vulgare*) в волго-вятском регионе. Труды по
прикладнои ботанике, генетике и селекции. 2019; 180(1): 82-88.
DOI: 10.30901/2227-8834-2019-1-82-88 pdf
Miuziklų reklama Manhatano Teatrų kvartale. Brodvėjaus teatras, kaip ir Holivudo kinas, padarė didelę įtaką, kad susidarytų dabartinė popkultūra.
**Popkultūra**, arba **populiarioji kultūra**, **masinė kultūra** – tam tikru laikotarpiu visuomenėje vyraujančių arba įsigalėjusių papročių, tikėjimų ir objektų visuma. Popkultūra taip pat aprėpia veiklas ir išgyvenimus, atsirandančius iš sąveikos su šiais vyraujančiais objektais. Pagrindinė popkultūros varomoji jėga yra masinis patrauklumas, kuris, anot kultūrologo T. Adorno, kyla iš „kultūrinės industrijos".

Popkultūra, kaip idėjų rinkinys, šiais laikais labai paveikta žiniasklaidos, popkultūra persmelkia žmonių kasdienybę, tokiu būdu galėdama padaryti įtaką žmogaus požiūriui į tam tikras temas. Vis dėlto esama keleto popkultūros apibrėžimų, todėl popkultūra yra reiškinių ir objektų visuma, kurią skirtingi žmonės įvairiuose kontekstuose gali apibrėžti skirtingai, prieštaringai. Paprastai popkultūra priešinama su kitomis kultūros formomis, pavyzdžiui, su liaudiška kultūra, darbininkijos arba aukštąja kultūra, taip pat popkultūra gali būti nagrinėjama akademiškai, taikant psichoanalizės, struktūralizmo, postmodernizmo ir kitus principus. Pagrindinės popkultūros kategorijos: pramogos (taip pat kinas, muzika, televizija ir vaizdo žaidimai), sportas, naujienos (pavyzdžiui, naujienose pateikiami žmonės ir vietovės), politika, mada, technologijos ir slengas.

Išnašos
-------

1. ↑  „Visuomenė ir popkultūra: šiandieninio vartotojo poreikiai". Visa Lietuva. 2014-05-06. Nuoroda tikrinta 2022-10-09.
2. ↑  A. L. Samalavičius (redaktorius V. Serapinas) (2018-09-28, red. 2021-03-24). „Masinė kultūra". VLE. Nuoroda tikrinta 2022-10-09.
3. ↑  Lane Crothers (2021). *Globalization and American Popular Culture*. Rowman & Littlefield. p. 48. ISBN 9781538142691.
4. ↑  McGaha, Julie. „Popular Culture & Globalization". *Multicultural Education* 23.1 (2015): 32–37. *SocINDEX with Full Text*. Web. 5 Aug. 2016.
5. ↑  Strinati, D. (2004). *An introduction to theories of popular culture*. Routledge.
6. ↑  Storey, J. (2018). *Cultural theory and popular culture: An introduction*. Routledge.
7. ↑  „What Is Pop Culture? By Gary West". Suarchyvuotas originalas 2016-08-29. Nuoroda tikrinta 2022-10-09.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
**Dinastija** (gr. dynasteia „valdžia, viešpatavimas") – tos pačios giminės monarchų, vienas iš kito paveldinčių sostą, seka. Kai kuriose šalyse, turinčiose senas monarchijos tradicijas, ypač, kai dinastijos suskilusios į kelias šeimas, pagrindinė dinastija vadinama **gimine**.

Istorija
--------

Pirmosios dinastijos atsirado senovės Egipte, Babilonijoje, senovės Irane, labiausiai išplito viduramžiais. Pagrindinis dinastijos principas – valdžią (sostą) paveldi vyriausias amžiumi vyriškosios giminės įpėdinis. Tik kai kuriose valstybėse, o nuo XX a. daugelyje šalių ši teisė suteikta ir moteriškosios giminės atstovėms. Dinastija nutrūksta, kai nebėra sosto paveldėtojų, arba ją nutraukia revoliucijos, perversmai.

Žymesniosios dinastijos
-----------------------

**Europa**:

* Prancūzija – Anžu namai, Valua, Burbonai, Bonapartai
* Rusija – Riurikovičiai, Godunovai, Romanovai,
* Austrija – Babenbergai, Habsburgai,
* Lenkija – Piastai, Jogailaičiai,
* Lietuva – Gediminaičiai,
* Švedija – Vazos, Bernadotai,
* Didžioji Britanija – Plantagenetai, Vindzorai
* Vokietija, Prūsija – Hohencolernai
* Turkija - Osmanai

Kitos dinastijos
----------------

* Sąrašas:Bizantijos imperatorių dinastijos
* Senovės Roma – Julijų–Klaudijų dinastija, Nervų–Antoninų dinastija, Flavijų dinastija

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dinastija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 780 psl.
| Neravų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Neravų piliakalnisNeravų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°40′38.5″ š. pl. 25°7′50.9″ r. ilg.﻿ / ﻿54.677361°š. pl. 25.130806°r. ilg.﻿ / 54.677361; 25.130806Koordinatės: 54°40′38.5″ š. pl. 25°7′50.9″ r. ilg.﻿ / ﻿54.677361°š. pl. 25.130806°r. ilg.﻿ / 54.677361; 25.130806 |

 |
| Vieta | Vilnius |
| Seniūnija | Grigiškių seniūnija |
| Aukštis | 12-25 m |
| Plotas | 60x41 |
| Naudotas | I tūkstantmetis - II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1965 |
| Registro Nr. | AR1941 /17206 /A1146P |

**Neravų piliakalnis** – piliakalnis Vilniaus miesto savivaldybės teritorijoje, Neravuose, Grigiškių seniūnija. Pasiekiamas miško keliu Grigiškės – Vilnius (Gariūnai) – į šiaurę už geležinkelio, pavažiavus 900 m nuo keliuko į sodybą kairėje, iki antrosios kvartalinės linijos, ja į šiaurę 500 m – yra kairėje, miške, Panerių girininkijos 36 kvartalo šiaurės rytų kampe.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Neries kairiajame krante. Aikštelė trikampė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 60 m ilgio, 41 m pločio pietvakarių krašte. Čia supiltas 40 m ilgio, 1,5 m aukščio, 10 m pločio pylimas, už kurio iškastas 6 m pločio, 1 m gylio griovys – jis geriausiai matosi pietvakarių šlaite. Rytų – šiaurės rytų aikštelės krašte supiltas 15 m ilgio, 0,5 m aukščio, 7 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, 12-25 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, rytinis šlaitas – griovos, apaugęs pušimis su retu pomiškiu.

Tyrimai
-------

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 12 000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1 264 000 m². Išmatavimai/plotas: 160 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 100 m pločio.

850 m į pietus yra V a. – X a. Grigiškių pilkapynas, tyrinėtas 1972 m. 1974–1977 m.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Stirnių piliakalnis 7 km | Vilkeliškių piliakalnis 3 km | Gudelių piliakalnis (Vilnius) 4,5 km |  |
| Bražuolės piliakalnis 15 km |  | Gedimino pilis 10 km |
| Senųjų Trakų piliakalnis 11 km | Tetervinų piliakalnis 39 km | Papiškių piliakalnis 19 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------


* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai //Kultūros paminklai. V. 1994. Kn.1. P.47.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. V. 1995. P.239-240.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva II. V. 1998. P.35.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 336–337.
* Senulis S. Dar kartą apie Grigiškių–Neravų pilkapyną // Galvė. Trakai. 1995 m. sausio 27 d, p. 3.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Neravai
| Popigajus |
| --- |
| **Ilgis** | 532 km |
| **Baseino plotas** | 50 300 km² |
| **Vidutinis debitas** | 400 m³/s |
| **Ištakos** | Vidurio Sibiro plokščiakalnis |
| **Žiotys** | Laptevų jūra/Chatanga |
| **Šalys** | Rusija |

**Popigajus** (rus. *Попигай*) – upė Rusijoje, Sibire, Krasnojarsko krašto šiaurėje (buv. Taimyro autonominėje apygardoje). Prasideda Vidurio Sibiro plokščiakalnio šiauriniame pakraštyje, Čono-Kiuelio ežere. Aukštupyje teka slenkstėta vaga, toliau išsilieja į pelkėtą Šiaurės Sibiro žemumą. Įteka į Chatangos įlanką-estuariją (Laptevų jūra).

Didžiausi intakai – Rasocha, Fomičius (kairieji). Upė užšąla spalį, atitirpsta birželį. Popigajaus baseine yra Popigajaus krateris– ketvirtas pagal dydį meteorito krateris pasaulyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 341
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Vikšralesiniai** |
| --- |
| Vikšralesis (Coracina novaehollandiae)Vikšralesis (*Coracina novaehollandiae*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Vikšralesiniai  *( Campephagidae)* |

 |
| Binomas |
| ***Campephagidae***Vigors, 1825 |

**Vikšralesiniai** (*Campephagidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio tropinių paukščių šeima.

Išvaizda
--------

Priklauso maži ir vidutinio dydžio spalvingi paukščiai. Kūnas 13-35 cm, svoris - 6-180 g. Snapas prie pamato platus, šiek tiek lenktas žemyn, su danteliais, pritaikytas gaudyti ore skraidančius vabzdžius. Patinai raudoni ir juodi, o patelės geltonos ar oranžinės su juoda ir pilka spalva. Be to, daugelio rūšių patelėms apie snapo pagrindą auga šeriai. Sparanai ilgi, gale susiaurėjantys. Uodega vidutinio ilgio, užapvalinta.

Biologija
---------

Gyvena medžiuose, dažniausiai viršutiniame arde. Dauguma rūšių mėgsta miškų giraites, kitos - atviras vietas.

### Lizdas

Lizdus krauna aukštai medžiuose. Deda 2-5 kiaušinius.

Mityba
------

Minta vabzdžiais, plaukuotais vikšrais, taip pat smulkiais stuburiniais, vaisiais, sėklomis ir kt.

Paplitimas
----------

Paplitę Afrikoje, pietryčių ir pietų Azijoje, Ramiojo vandenyno salose, Australijoje.

Šeimoje 8 gentys, 85 rūšys.

Gentys
------

* Australiniai vikšralesiai (*Pteropodocys*) Gould, 1846
* Medšarkiniai vikšralesiai (*Coracina*) Vieillot, 1816
* Auksiniai medšarkiniai vikšralesiai (*Campochaera*) Sharpe, 1878
* Treliuojantieji vikšralesiai (*Lalage*) Boie, 1826
* Raštuotieji vikšralesiai (*Lobotos*) Reichenbach, 1850
* Afrikiniai vikšralesiai (*Campephaga*) Vieillot, 1816
* Ilgauodegiai vikšralesiai (*Pericrocotus*) Boie, 1826
* Musinukiniai vikšralesiai (*Hemipus*) Hodgson, 1845

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vikšralesiniai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 00°40′ p. pl. 130°40′ r. ilg.﻿ / ﻿0.667°š. pl. 130.667°r. ilg.﻿ / 0.667; 130.667

 *Šis straipsnis apie sąsiaurį Indonezijoje. Apie sąsiaurį Papua N. Gvinėjoje skaitykite straipsnyje Dampiro sąsiauris (Papua Naujoji Gvinėja).*
Vaizdas į Dampiro sąsiaurį
**Dampiro sąsiauris** (indonez. *Selat Dampier*) – sąsiauris rytų Indonezijoje, skiria Naujosios Gvinėjos salą (Paukščio Galvos pusiasalį) rytuose nuo Radža Ampato salų (Vaigeo ir Batantos) vakaruose. Plotis apie 57 km.

Radža Ampato salos. Tarp jų ir Naujosios Gvinėjos yra Dampiro sąsiauris
Pavadintas britų jūrininko Viljamo Dampiro garbei.

Dampiro sąsiauriu kartais vedama sutartinė riba tarp Azijos ir Okeanijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Демпиров пролив. Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона, Т. 10 (19) : Давенпорт — Десмин. С.-Петербургъ, 1893. **(**rus.**)**
2. ↑  *Azija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
**Vengiančio tipo asmenybės sutrikimas** – asmenybės sutrikimas, pasireiškiantis itin dideliu socialiniu nerimu. Žmonės su šiuo sutrikimu jaučiasi nepilnaverčiai, vengia socialinių situacijų, ieško darbų, kuriuose reiktų kuo mažiau bendrauti su kitais žmonėmis. Šie asmenys bijo būti atstumti ir nerimauja dėl to, kad nepatirtų sutrikimo priešais kitus žmones. Labai pervertina potencialius sunkumus naujose situacijose, todėl jų labai vengia. Neretai susikuria savo fantazijų pasaulius, kurie pakeičia realųjį. Priešingai nei šizoidinį sutrikimą turinys žmonės, vengėjai trokšta socialinių santykių, tačiau nesugeba jų pasiekti. Dažnai būna depresyvūs ir turi nedaug pasitikėjimo savimi.

Simptomai
---------

Žmonės, kuriems būdingas vengiančio tipo asmenybės sutrikimas, pernelyg sureikšmina savo trūkumus bei ydas. Socialinius santykius palaiko tik tada, kai yra įsitikinę, jog nebus atstumti. Praradimas ir atstūmimas tampa pernelyg skausmingu, todėl tokie žmonės yra linkę verčiau rinktis vienatvę, negu riziką užmezgant naujus ryšius.

* Socialinis susilaikymas, atsitraukimas nuo kitų, bijant atstūmimo
* Jaudinimasis dėl atstūmimo ir kritikos socialinėse situacijose
* Nesėkmes baimė skatinanti atsisakyti naujų užsiėmimų
* Žemas savo įvaizdžio vertinimas, socialinio neatitikimo jausmas
* Vengia užmegzti artimus santykius
* Atrodo nedraugiški ir užsisklendę savyje
* Fantazijų pasaulio susikūrimas

Nuorodos
--------

* Apie sutrikimą 4degreez.com svetainėje **(**angl.**)**