recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 55°25′58″š. pl. 24°55′39″r. ilg.﻿ / ﻿55.432843°š. pl. 24.927629°r. ilg.﻿ / 55.432843; 24.927629

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*

|  Kavarsko Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Ukmergės |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kavarskas |
| **Adresas** | Šaltinio g. 14 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1887 m. |

**Kavarsko Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kavarske, Pienios (Šventosios dešiniojo intako) dešiniajame krante. Istoristinė, dominuoja neobaroko ir neoklasicizmo elementai.

Istorija
--------

1538 m. įsteigta parapija. Iki 1636 m. pastatyta nauja bažnyčia (kitoje vietoje). Kavarsko dvare 1636 m. pastatyta mūrinė koplyčia. 1697 m. bažnyčia perstatyta. Jai Mykolas Oginskis skyrė turto. 1781 m. minima parapinė mokykla. Per miesto gaisrą 1842 m. sudegė klebonija su ūkiniais pastatais. 1857 m. pradėta statyti dabartinė vienabokštė bažnyčia. Išmūrijus sienas dėl prasidėjusio sukilimo statyba uždrausta. 1864 m. gautas leidimas tęsti statybą. 1868 m. leista rinkti aukas baigti statyti bažnyčią (pastatyta 1887 m.).

1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Per Pirmąjį pasaulinį karą bažnyčia apgadinta. Parapijiečių ir iš Kavarsko parapijos kilusio JAV lietuvio Pranciškaus Kalibato lėšomis bažnyčia suremontuota: 1924 m. įrengti šoniniai, 1931 m. – didysis altorius, 1927 m. atstatytas bažnyčios bokštas, įkelti 3 varpai, 1929 m. įsigyti vargonai.

1935 m. pastatyta parapijos salė. 1936 m. prie vieškelio į Ukmergę pastatytas 20 m aukščio gelžbetoninis kryžius. 1947–1975 m. klebonavo Valerijonas Kekys (1909–1982). Kunigas Albertas Perminas (1914–1983) nuo 1975 m. buvo parapijos administratorius (palaidotas šventoriuje).

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė (dominuoja neobaroko ir neoklasicizmo elementai), su priestatėliais prie pagrindinio fasado. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, dengtų cilindriniais skliautais. Šventoriuje stovi koplytėlė ir triaukštis stogastulpis.

Bažnyčios vaizdų galerija
-------------------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Kavarsko šv.Jono krikštytojo bažnyčia
Koordinatės: 55°26′34″ š. pl. 26°09′13″ r. ilg.﻿ / ﻿55.44278°š. pl. 26.15361°r. ilg.﻿ / 55.44278; 26.15361


|  Kazitiškio Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Ignalinos |
| **Savivaldybė** | Ignalinos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kazitiškis |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1908 m. |
| **Stilius** | neogotika |

 *Kitos reikšmės – Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia.*
**Kazitiškio Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kazitiškio kaime, Ignalinos rajone, šalia kelio  **102**  Vilnius–Švenčionys–Zarasai , 11 km į šiaurę nuo Ignalinos.

Bažnyčios interjeras po remonto, 2017 m.

Istorija
--------

Kazitiškio dvaro savininkai Belikavičiai 1745 m. pastatė medinę bažnyčią ir pakvietė vienuolius unitus. Vienuolynas ir bažnyčia 1834 m. uždaryti, įrengta stačiatikių cerkvė. Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius paragino Salako kleboną pastatyti Kazitiškyje koplyčią. Ji pastatyta 1860–1862 m. 1864 m. Rusijos valdžios uždaryta.

Į Kazitiškį 1905 m. paskirtas kunigas Jonas Rimkūnas iš senosios bažnyčios pastatė kleboniją. Viename jos gale įrengė altorių ir pradėjo laikyti pamaldas. 1906–1908 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1909 m. konsekravo Žemaičių vyskupas Gasparas Cirtautas. 1920 m. bažnyčia atsidūrė Lenkijos okupuotoje teritorijoje. 1925 m. įkurta parapija. 1934 m. suburtam lietuvių chorui okupacinė valdžia draudė repetuoti. Klebonas Vincas Bobinas (Kazitiškyje nuo 1928 m.) už lietuvišką veiklą nuteistas 5 m. kalėti. 1938 m. bažnyčia suremontuota.

2016 m. balandžio 5 d. degė ši bažnyčia. Apdegė altorius, aprūko sienos. Tai antras kartas, kai Ignalinos rajone per savaitę degė antra bažnyčia. Pirmąkart degė medinė Ceikinių Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, bazilikinė, dvibokštė, su žemesne apside. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora metalinė.

Galerija
--------

* Vargonų choras
* Priekinis fasadas
* Apsidė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Degė Kazitiškio Šv. Vyskupo Stanislovo bažnyčia Archyvuota kopija 2017-08-01 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Ignalinos rajone vėl degė bažnyčia Archyvuota kopija 2016-05-14 iš Wayback Machine projekto. *Nuoroda tikrinta 2016-04-28 d.*

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kazitiškio Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kazitiškio parapija Archyvuota kopija 2017-07-04 iš Wayback Machine projekto.
**Konkistadorai** (iš isp. *conquistador* 'užkariautojas') – XV–XIX a. ispanų ir portugalų užkariautojai, rengę grobiamuosius žygius daugiausia Naujajame Pasaulyje. Konkistadorai dažniausiai būdavo idalgai arba kabaljerai. Daugelis jų tėvynėje buvo beturčiai ar mažaturčiai ir siekdami praturtėti keliaudavo į naujas žemes.

Daugelis konkistadorų žiauriai išnaudojo ir naikino Pietų, Centrinės ir Šiaurės Amerikos pietinės dalies vietos gyventojus (indėnus) ir jų kultūrą.

Garsiausi konkistadorai:

* Ernanas Kortesas – užkariavo Meksiką, sunaikino actekų valstybę
* Fransiskas Pisaras – užkariavo Peru, sunaikino Inkų imperiją
* Diegas de Almagras – užkariavo Jukataną
* Vasco Núñez de Balboa – užkariavo Centrinę Ameriką
* Pedras Alvaresas Kabralis – užkariavo Braziliją
* Pedro de Valdivia – užkariavo Čilę
* Diego Velázquez de Cuéllar – užkariavo Kubą

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Konkistadorai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 494 psl.
| Kripno valsčiuslenk. *Gmina Krypno* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Palenkės vaivadija Palenkės vaivadija |
| **Apskritis** | Monkų apskritis |
| **Administracinis centras** | Kripnas |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 4 170 |
| **Plotas** | 112,69 km² |
| **Tankumas** (2004) | 37 žm./km² |
|  |
| **Teritorijos kodas** | 2008052 |
| **Pašto kodas** | PL 19-111 |
| **Tel. kodas** | 85 |
|  |
| **Tinklalapis** | www.gminakrypno.republika.pl/ |
|  **Vikiteka** | Kripno valsčius |

**Kripno valsčius** (lenk. *Gmina Krypno*) – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Monkų apskrityje. Ribojasi su Dobžinevo Dužės, Knišino, Monkų, Tikocino ir Tžcianų valsčiais. Valsčiaus centras – Kripnas.

Istorija
--------

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1513 m. dabartinio valsčiaus žemės priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, o nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. priklausė Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Prūsijos karalystės Naujosios Rytų Prūsijos Balstogės departamentui. Nuo 1807 m. iki 1914 m. priklausė Rusijos imperijos Gardino gubernijai. Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Oberosto sričiai. Nuo 1919 m. iki 1939 m. priklausė Lenkijos Balstogės vaivadijai. 1939–1941 m. valsčius buvo prijungtas prie Tarybų Sąjungos Baltarusijos TSR. 1941–1945 priklausė Trečiajam Reichui. Nuo 1945 m. priklauso Lenkijai. 1975–1998 m. priklausė Balstogės vaivadijai.

Paviršiaus struktūra
--------------------

Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 112,69 km², iš kurių:

* ariama žemė: 80 %
* miškai: 10 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 10%

Valsčius sudaro 8,15 % Monkų apskrities.

Gyventojai
----------

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 m. birželio 30 d. surinktus duomenis:

| Aprašymas | Bendrai | Moterys | Vyrai |
| --- | --- | --- | --- |
| Gyventojai | **4170** | 100 % | 2070 | 49,6 % | 2100 | 50,4 % |
| Gyventojų tankumas(Gyv./km²) | 37 | 18,4 | 18,6 |

Pagal 2002 m. duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1364,75 zlotai.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Baikų Zalesiai, Bialobžeskiai, Dembina, Dlugolenka, Gura, Krušinas, Kripnas, Kripno Velkiai, Kulešės Chobotkai, Morusai, Penskiai, Reklė, Ruda, Zastočė ir Zigmuntai.

Nuorodos
--------

* Valsčiaus tinklalapis (lenk.) Archyvuota kopija 2008-01-04 iš Wayback Machine projekto..

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2012-02-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMonkų apskrities valsčiai |
| --- |
|  |
| 
Goniondzo valsčius • Jasionuvkos valsčius • Jašvilių valsčius • Knišino valsčius • Kripno valsčius • Monkų valsčius • Tžcianų valsčius  |  |

 |
Koordinatės: 55°20′59″š. pl. 24°09′09″r. ilg.﻿ / ﻿55.349785°š. pl. 24.152405°r. ilg.﻿ / 55.349785; 24.152405


|  Lančiūnavos Šv. Kazimiero bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Kėdainių |
| **Savivaldybė** | Kėdainių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lančiūnava |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1880 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Kazimiero bažnyčia.*
**Lančiunavos Šv. Kazimiero bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lančiūnavos kaime, prie magistralinio kelio  **A8**  Panevėžys–Aristava–Sitkūnai . Turi klasicizmo bruožų.

Bažnyčios profilis, 2016 m. balandžio mėn.

Istorija
--------

Lančiūnavos dvaro dvarininkas Zigmantas Kognovickis vietoj senosios medinės bažnyčios 1863 m. pradėjo statyti mūrinę. Išmūrijus iki langų darbai dėl prasidėjusio sukilimo nutrūko. 1874 m. leista statyti mūrinę laidojimo koplyčią. Ji pastatyta 1880 m. Kauno gubernatorius neapsižiūrėjęs leido iš senosios bažnyčios perkelti liturginius reikmenis ir laikyti pamaldas. Netrukus leidimas atšauktas, bet gyventojai ir toliau meldėsi. 1885 m. uždrausta laikyti pamaldas. Rusijos Vidaus reikalą ministras 1886 m. leido pamaldas laikyti tik už mirusiuosius. Lančiūnavoje 1887 m. leistos dvejos šventės: kovo 4 d. ir gegužės 8 d. Po Antrojo pasaulinio karo iki 1991 m. bažnyčia neveikė.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, stačiakampio plano, be apsidės. Sienos sumūrytos iš lauko akmenų, bokštas plytinis. Jis masyvus, iškilęs virš stogo.

Paveldas
--------

Bažnyčios šventoriuje yra dubenėtas akmuo. Anksčiau tikėta, kad tokių akmenų duobutėje susirinkęs vanduo yra šventas.

* Dubenėtasis akmuo
* Duobutė akmens viduryje
* Bokšto kryžius

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lančiūnavos Šv. Kazimiero bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos puslapis
|  |
| --- |
| Lapių geležinkelio stotis |
|  |
| Šalis | Lenkija |
| Gyvenvietė | Lapiai |
| Linijų skaičius | 2 |
| Atidaryta | 1862 m. |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lapių geležinkelio stotis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Lapių geležinkelio stotis** (lenk. *Łapy stacja kolejowa*) – geležinkelio stotis Lapių mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Lapių valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotį eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija ir Ostrolenka-Lapiai geležinkelio linija. *Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linijoje* nuo stoties iki Lapi Osse geležinkelio stotelės yra 3,46 km ir iki Uhovo geležinkelio stoties yra 2,2 km. *Ostrolenka-Lapiai geležinkelio linijoje* nuo stoties iki Plonkos geležinkelio stotelės yra 4,9 km.

Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija
-------------------------------------------------

**Geležinkelio ruožas**| 

Lapi Osse
**Lapiai**
Uhovas

 |

Ostrolenka-Lapiai geležinkelio linija
-------------------------------------

**Geležinkelio ruožas**| 

Plonka
**Lapiai**

 |

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie stotį (lenk.).

Koordinatės: 52°58′59″ š. pl. 22°51′57″ r. ilg.﻿ / ﻿52.98306°š. pl. 22.86583°r. ilg.﻿ / 52.98306; 22.86583
|  Lapių Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Lomžos |
| **Dekanatas** | Lapių |
| **Savivaldybė** | Lapių valsčius (Balstogės apskritis) |
| **Gyvenvietė** | Lapiai (Palenkės vaivadija) |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1927 m. |
| **Stilius** | neoromanizmas-neogotika |

**Lapių Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** (lenk. *Kościół pw. św. Apostołów Piotra i Pawła w Łapach*) – Romos katalikų bažnyčia šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Lapių valsčiuje, Lapių mieste. Bažnyčia priklauso Lapių Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. Bažnyčia yra neoromaninio-neogotikinio architektūros stiliaus. Bažnyčioje yra trys navos. Bažnyčios ilgis 46 m; plotis 22 m ir aukštis 37 metrai.

Istorija
--------

1905-1906 m. šioje vietoje buvo pastatyta medinė koplyčia. 1920 m. prasidėjo bažnyčios statybos, kurios buvo užbaigtos 1927 metais. 1927 m. rugsėjo 18 d. bažnyčia buvo pašventinta. Per II pasaulinį karą buvo sunaikinta apie 75% bažnyčios. 1945-1949 m. bažnyčia buvo atstatyta. 1981 m. spalio 20 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* Marijos statulėlė šalia bažnyčiosMarijos statulėlė šalia bažnyčios
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lapių Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)[neveikianti nuoroda];
* Parapijos tinklalapis (lenk.) Archyvuota kopija 2012-04-19 iš Wayback Machine projekto.;
* Aprašymas apie parapiją (lenk.) Archyvuota kopija 2012-08-04 iš Archive.is projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Lauryno bažnyčia.*
Koordinatės: 56°23′46″š. pl. 22°14′05″r. ilg.﻿ / ﻿56.396048°š. pl. 22.234764°r. ilg.﻿ / 56.396048; 22.234764

|  Leckavos Šv. Lauryno bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Mažeikių |
| **Savivaldybė** | Mažeikių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Leckava |
| **Adresas** | Leckavos g. 7 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1958 m. |

**Leckavos Šv. Lauryno bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Leckavos miestelyje, Ventos dešiniajame krante, 0,5 km į pietus nuo Lietuvos ir Latvijos valstybės sienos.

Istorija
--------

Pirmoji katalikų bažnyčia pastatyta 1630 m. nors dar 1622 m. buvo pastatyta evangelikų reformatų bažnyčia. Katalikus globojo Žemaičių seniūnas Liackis. Vietos gyventojai bažnyčią ir vietovę vadino jo vardu. 1644 m. bažnyčia sudegė. Dvarininkas pastatė kitą, didesnę, ir pakvietė 2 kunigus. Krikšto metrikų knygos pradėtos rašyti nuo 1700 m. santuokų – nuo 1706 m. Bažnyčia 1783 m. sudegė.

1785 m. Adomas Gurskis pastatė naują. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia sudegė. Po karo parapijiečiams ilgai neleista statyti bažnyčios senoje vietoje, todėl 1955 m. (daugiausia grįžusių tremtinių lėšomis) kaime pastatyta laikina. 1958 m. suręsta senoje vietoje, miestelyje.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu. Šventoriaus tvora akmenų mūro.
|  |
| --- |
| Lola Novakovič  serb. *Лола Новаковић* |
|  
Lola Novakovič 1962 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Zorana Novakovič |
| Gimė | 1935 m. balandžio 25 d.Belgradas, Jugoslavijos vėliava Jugoslavija |
| Mirė | 2016 m. balandžio 11 d. (80 metų)Belgradas, Serbijos vėliava Serbija |
| Aktyvumo metai | 1957–1985 |
| Įrašų kompanija | Jugoton, PGP-RTB |

**Zorana „Lola" Novakovič** (serb. *Лола Новаковић*; 1935 m. balandžio 25 d. Belgrade – 2016 m. balandžio 3 d. ten pat) buvo Serbijos dainininkė, populiari savo tėvynėje 7–8 deš.

Biografija
----------

Debiutavo 1957 metais Belgrado radijuje. Ateinančius kelerius metus dalyvavo Balkanų muzikos festivaliuose.

1962 metais Lola atstovavo Jugoslavijai 1962 m. Eurovizijos konkurse. Atlikėja sudainavo baladę „Ne pali svetla u sumrak" (liet. *Neuždekite šviesų temstant*), kuri su 10 taškų užėmė 4 vietą. Tais pačiais metais nusifilmavo komedijoje „Šeki snima, pazi se".

Lola savo muzikinę veiklą baigė 1985 metais, bet 2000 m. ji vėl grįžo į sceną, dalyvavo įvairiuose retrospektyviniuose koncertuose.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lola Novakovič** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Lola Novakovič IMDB svetainėje

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Ljiljana Petrovič  *„Neke davne zvezde"*** |  **Jugoslavijos atstovė Eurovizijoje**1962 | Po to:**Vice Vukov  *„Brodovi"*** |
Koordinatės: 55°47′50″š. pl. 24°46′21″r. ilg.﻿ / ﻿55.797341°š. pl. 24.772489°r. ilg.﻿ / 55.797341; 24.772489


|  Lukonių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Kupiškio |
| **Savivaldybė** | Kupiškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lukonys |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1939 m. |

**Lukonių Šv. Teresės koplyčia** – veikianti kapinių koplyčia Lukonių kaime, Subačiaus seniūnijoje, Kupiškio rajone. Koplyčia stovi 4 km į šiaurę nuo Subačiaus, pasiekiama iš kelio  **122**  Daugpilis–Kupiškis–Panevėžys .

Koplyčia priklauso Subačiaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio parapijai. Pastatyta 1939 m. Koplyčia prižiūrima, joje iškilmingai švenčiami Šv. Teresės atlaidai.

Istorija
--------

XX a. 4-ajame dešimtmetyje iš JAV grįžęs Petras Varnauskas akmens mūro tvora aptvėrė kaimo kapines, o Kazimieras Varnauskas čia 1939 m. fundavo koplyčią. Koplyčios statytojas buvo Povilas Šukys (?-1944) iš Palaukių kaimo (dab. Panevėžio raj.), savamokslis meistras, keliaudavęs iš vienos meistrystės vietos į kitą. 1938 m. jis pradėjo statyti Lukonių kaimo koplyčią, visą statybos laikotarpį gyvendamas lukoniečio A. Varnausko šeimoje. 1939 m. statybos darbai buvo baigti. 1943 m. žiemą P. Šukys peršalo, susirgo ir 1944 m. mirė. Buvo palaidotas Lukonių kaimo kapinėse. Paminklas meistrui pastatytas A. Varnausko šeimos lėšomis. Juodo akmens antkapinis kryžius pažymėtas įrašu „koplyčios meistras".

Galerija
--------

* Galinė dalisGalinė dalis
* Kapinių vartaiKapinių vartai
* VidujeViduje

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lukonių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-11-10 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Kupiškėnų mintys". Lukonys – ne tuštėjantis užkampis
3. ↑  Lukonių kaimo kapinės. Povilas Šukys *kupiskiovb.lt*

Nuorodos
--------

* Subačiaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio parapija
Manhatanendžas 2016 m. liepą.
**Manhatanendžas** (ang. *Manhattanhenge*, taip pat vadinamas **Manhatano saulėgrįža**) – laikas, kuomet Saulė saulėlydžio ir saulėtekio metu susilygina su rytų arba vakarų krypties gatvėmis Manhatane, Niujorke. Kiekvienas iš šių įvykių pasikartoja po du kartus per metus, vasaros ir žiemos saulėgrįžų metu. Saulėlydžiai įvyksta maždaug gegužės 28 ir liepos 13 dienomis, o saulėtekiai – gruodžio 5 ir sausio 8 dienomis. Geriausios vietos stebėti Manhatanendžą būna 14-oje, 23-oje, 34-oje, 42-oje ir 57-oje gatvėse.

Terminas *Manhatanendžas* pirmą kartą buvo pavartotas 1997 m. *Natural History* žurnale astrofiziko, vietinio niujorkiečio Neilo Degraso Taisono. Ši mintis kilo jam apsilankius Jungtinėje Karalystėje stovinčiame Stounhendže, kuris buvo pastatytas kaip astronominė stebykla.

Dauguma Manhatano gatvių yra pastatytos 29° laipsnių kampu, tad, kai saulėtekio azimutas yra 299° (29° iš šiaurės į vakarus), saulėtekis susilygina su gatvių išdėstymu. Pastaruoju metu šis įvykis sulaukia didelio Niujorko gyventojų dėmesio.

Panašūs reiškiniai vyksta ir kituose miestuose, kurių gatvių išdėstymas yra šiaurės-pietų ir rytų-vakarų kryptimis. Saulę savo miestų gatvėse stebi Baltimorės, Čikagos, Toronto, Monrealio, Milton Keinso ir Keimbridžo gyventojai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jenkins, Alejandro (2013). „The Sun's position in the sky". *European Journal of Physics* **34** (3): 633–652. Bibcode:2013EJPh...34..633J. arXiv:1208.1043. doi:10.1088/0143-0807/34/3/633.  Nežinomas parametras `|s2cid=` ignored (pagalba)
2. ↑  „Manhattanhenge 2020". *rove.me*.
3. ↑  Gruskin, Abigail. „The Night the Sun Didn’t Kiss the Grid". *www.westsidespirit.com* (anglų). Nuoroda tikrinta 2022-03-14.
4. ↑  Iezzi, Teressa (May 29, 2015). „How Neil deGrasse Tyson Discovered Manhattanhenge". *Fast Company*.
5. ↑  Tyson, Neil deGrasse. "Manhattanhenge" on the Hayden Planetarium website
6. ↑  Lee, Jennifer 8. (June 1, 2009). „Manhattanhenge". *New York Times*. Nuoroda tikrinta July 9, 2017.
7. ↑  Why Do People Love Manhattanhenge So Much?
8. ↑  Chicagohenge
9. ↑  Experience "Manhattanhenge" in Toronto
10. ↑  Sun sets at "Montréal North"
11. ↑  Story of cities #34: the struggle for the soul of Milton Keynes
12. ↑  Sun Worship in Cambridge
Koordinatės: 14°24′ p. pl. 145°52′ v. ilg.﻿ / ﻿14.400°š. pl. 145.867°r. ilg.﻿ / 14.400; 145.867

Vaizdas į Manihi lagūną
Palydovinė nuotrauka
**Manihi** – koralinis atolas Prancūzijos Polinezijoje, Tuamotu salyno šiaurės vakaruose, Karaliaus Jurgio salų grupėje, 500 km nuo Taičio. Įeina į Manihi komuną. Sausumos plotas – 13 km². 789 gyventojai (2002 m.). Gyventojų tankumas – 61 gyv./km². Svarbiausia gyvenvietė – Paeua.

Manihi atolas gulsčio ovalo formos, 27 km pločio ir 8 km ilgio. Šiaurinė žiedo dalis platesnė, pietinė sudaryta iš mažų salelių, atskirtų protakomis. Vienintelė laivuojama protaka (Tairapa) yra atolo pietvakariuose. Salos aukštis iki 9 m. Lagūnos plotas 160 km². Joje randami perlai. Manihi – viena iš pagrindinių juodųjų perlų radimviečių Tuamotu salyne. Yra nedidelis aerodromas. Turizmas (povandeninis nardymas).

Atolas apgyvendintas apie 600 metus. Yra išlikusios 2 senovės polineziečių ceremonijų platformos, pagamintos iš koralų. Salą 1616 m. atrado olandų jūrininkai Willem Schouten ir Jacob Le Maire. Manihi buvo pirmoji atrasta Ramiojo vandenyno vieta, kur buvo galima gauti geriamo vandens, todėl pavadinta *Waterlandt*.

Nuorodos
--------

* Žemėlapis Archyvuota kopija 2007-03-05 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°04′15″š. pl. 24°23′23″r. ilg.﻿ / ﻿54.07083°š. pl. 24.38983°r. ilg.﻿ / 54.07083; 24.38983

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia.*

|  Marcinkonių Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Varėnos |
| **Savivaldybė** | Varėnos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Marcinkonys |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1880 m. |

**Marcinkonių Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Marcinkonių kaime, 17 km į pietryčius nuo Merkinės. Turi neogotikos bruožų.

Istorija
--------

Marcinkonyse 1770 m. pastatyta bažnyčia. 1777 m. įkurta parapija, bet dėl menko aprūpinimo klebonai Marcinkonyse neapsigyveno. Bažnyčia liko Merkinės filija. 1835 m. bažnyčia atnaujinta. 1868 m. pastatyta nauja, 1879 m. sudegė.

1880 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Klebonas Jonas Šoblickas (1871–1906 m.), (palaidotas šventoriuje, Marcinkonyse nuo 1896 m.) pamaldas pradėjo laikyti lietuvių kalba, platino draudžiamą lietuvišką spaudą, subūrė gerą chorą, apmūrijo šventorių, įrengė Kryžiaus kelio stotis, pastatė kleboniją. Kunigo A. Petrulio rūpesčiu 1910–1911 m. bažnyčia suremontuota, įsigyti J. Garalevičiaus pagaminti vargonai. A. Petrulis 1910 m. Trakuose teistas už nelegalios lietuvių mokyklos įsteigimą. Kunigas Konstantinas Stasys 1911 m. įsteigė Šv. Kazimiero draugijos skyrių.

Lenkijos kareiviai 1920 m. rugsėjo pabaigoje nukankino Marcinkonių kleboną Pranciškų Raštutį. Nuo 1920 m. klebonavęs Antanas Rūkas 1927 m. spalio 6 d. Lenkijos valdžios suimtas. 1921 m. atkurta parapija. Lenkijos policija nugriovė ir išniekino 1933 m. lietuvių pastatytą kryžių. Klebono Nikodemo Pakalkos (1893–1985) iniciatyva bažnyčia 1968 m. suremontuota.

2000–2001 m. atnaujintos koplytėlės (Kryžiaus kelio stotys, kurių yra 14), išdėstytos mūrinėje bažnyčios tvoroje.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi neogotikos bruožų, stačiakampio plano, dvibokštė, su apside, 2 bokšteliais. Šventoriuje stovi medinė varpinė. Jo tvora akmenų mūro.

* Bažnyčios pagrindinis fasadas
* Bažnyčios interjeras
* Šventorių juosia mūrinė tvora
* Stacija
* Varpinė
*

Nuorodos
--------

* Marcinkonių Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia
Koordinatės: 55°40′50″š. pl. 25°21′56″r. ilg.﻿ / ﻿55.680525°š. pl. 25.365565°r. ilg.﻿ / 55.680525; 25.365565


|  Marikonių koplyčia–mauzoliejus |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Svėdasai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1848 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Morikonių mauzoliejinė koplyčia** – koplyčia Svėdasų miestelyje, Anykščių rajone. Priklauso Svėdasų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčios su varpine ir koplyčios kultūros paminklų kompleksui, į Kultūros vertybių registrą įrašytam 1992 m. (unik. kodas 1328). Tai vienas ryškiausių romantizmo neogotikos statinių Lietuvoje.

Istorija
--------

1848 m. vienas Svėdasų valdytojų italų kilmės grafas Liucijonas Morikonis šventoriuje pastatė mūrinę grafų Morikonių (Morikonių) šeimos koplyčią-mauzoliejų pagal Georgo Vernerio projektą. Gausiai ornamentuota koplyčia, sakoma, buvo miniatiūrinė vienos Italijos bažnyčios kopija. Šios koplyčios požemiuose ilsisi dviejų grafo L. Morikonio žmonų ir paralyžiuotos dukros palaikai. Beje, kanauninkas Juozas Tumas-Vaižgantas savo testamente buvo išreiškęs norą amžinojo poilsio atgulti šioje koplyčioje. Testamente Vaižgantas taip pat minėjo ir Kauno Vytauto Didžiojo bažnyčią, kur jis ilgus metus kunigavo. Galiausiai rašytojas buvo palaidotas Kaune.

Koplyčia per karus, pokarių suirutes, sovietmečiu vandalų ne kartą buvo plėšiama, niokojama, mirusiųjų palaikai niekinami. Ilgus dešimtmečius ši koplyčia buvo paversta paprasčiausiu sandėliu, čia buvo laikomos statybinės medžiagos, bažnytiniai reikmenys. Atgimimo metais koplyčia buvo sutvarkyta, požeminiai rūsiai užmūryti. Jos durys buvo atvertos visuomenei – žmonės čia jau galėjo pasimelsti, pasidairyti po vidų. Klebonas kun. Vydas Juškėnas pasirūpino, kad senoji grafų koplyčia taptų Padėkos koplyčia. Visi norintieji dabar gali čia ant specialios pakylos uždegti žvakelę ir pasimelsti.

* Galinė dalis
* Ornamentuotas bokštelis
* Koplyčios interjeras
* Koplyčios interjeras

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Bažnyčia ir koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-12-01.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Marikonių koplyčia–mauzoliejus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Grafų šeimos mauzoliejus tapo Padėkos koplyčia
Koordinatės: 56°04′15″š. pl. 23°28′34″r. ilg.﻿ / ﻿56.070898°š. pl. 23.476021°r. ilg.﻿ / 56.070898; 23.476021


|  Meškuičių Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Meškuičiai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1897 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia.*
**Meškuičių Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Meškuičių miestelyje, 1,4 km į pietryčius nuo magistralinio kelio  **A12**  Ryga–Šiauliai–Tauragė–Kaliningradas , tarp Mūšos dešiniųjų intakų Tautinio ir Voverkio. Istoristinė, turi neogotikos bruožų.

Istorija
--------

Šiaulių klebono Liauksmino rūpesčiu 1677 m. Meškuičiuose pastatyta medinė bažnyčia. Ji buvo Šiaulių parapijos filija. Bažnyčiai 1681 m. dovanoti 4 valakai žemės. Ją vyskupas perdavė Šiaulių klebonui. Sunykusi bažnyčia 1792 m. atstatyta. XIX a. (iki 1863 m.) veikė parapinė mokykla. 1844 m. įsteigta parapija. Bažnyčia 1857 m. gerokai remontuota ir dekoruota.

Gyventojai 1893 m. prašė Vilniaus generalgubernatoriaus leidimo pasistatyti mūrinę bažnyčią. Valdžia leido statyti tik medinę. Tokios parapijiečiai nenorėjo. Kai 1896–1899 m. bažnyčių atstatymui nereikėjo valdžios leidimo, Meškuičiuose per 1897 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (darbais rūpinosi klebonas Kazimieras Gaudesius). Ją 1920 m. konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. Kauno metropolijos kurijos iniciatyva 1934 m. įsteigta altarija.

Po Antrojo pasaulinio karo iš Meškuičių į Kryžių kalną (6 km) eidavo maldininkų procesijos. Meškuičiuose ilgai (1968–1986) klebonavo Jonas Aleksiūnas (1901–1987 m.).

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, turi neogotikos bruožų, su trisiene apside, dvibokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su arkiniais vartais. Virš jų yra Kristaus, nešančio kryžių, statula.

* 2015 m.
* Vakarinis fasadas
* Šv. Marijos statula vakarinio fasado viršūnėje
* Jėzaus Kristaus statula virš bažnyčios vartų
* Bažnyčios vargonai
* Bažnyčios altorius
* Bažnyčios altorius
* Bažnyčios lubų plafonas

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Meškuičių Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Bažnyčios nuotraukų galerija[neveikianti nuoroda]

* Meškuičių šv. Stanislovo bažnyčia
Koordinatės: 54°26′46″š. pl. 25°31′16″r. ilg.﻿ / ﻿54.4461775°š. pl. 25.5210212°r. ilg.﻿ / 54.4461775; 25.5210212

|  Mikniškių Šv. Jono Kronštatiečio koplyčia |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Часовня Св. Иоаннa Кронштадтского |
| **Dekanatas** | Vilniaus stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Šalčininkų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Mikniškės |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1940 m. |

**Mikniškių Šv. Jono Kronštatiečio koplyčia** – stačiatikių koplyčia Mikniškėse, Turgelių seniūnijoje, Šalčininkų rajone. Aštuonkampė mūrinė koplyčia iškilo 1940 m. Ji pastatyta Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas" cerkvės šventoriuje. Koplyčioje palaidotas vietos stačiatikių dvasinis vadovas, šventikas Pontijus Rupyševas (?–1939).

Koplyčia pavadinta XIX a. stačiatikių bažnyčios ir visuomenės veikėjo Jono Kronštatiečio (rus. *Иоанн Кронштадтский*, 1829–1908) vardu.

Istorija
--------

Pontijus Rupyševas tarnavo šventiku Rusijos kariniame Baltijos laivyne, buvo susitikęs su Jonu Kronštatiečiu. Atsitiktinai išvengė bolševikų represijų, laiku sėdęs į traukinį, vykusį į Latvijos pusę. Į Lietuvą atvažiavo 1921 m. Jis buvo Mikniškių dvaro sodyboje pastatytos cerkvės šventiku, 1922 m. Mikniškėse įkūrė stačiatikių bendruomenę. Jos aktyviomis narėmis buvo ir dvarininko Koreckio trys dukterys, kurios pakeitė gyvenimo būdą, ėmė griežtai lai­kytis Bažnyčios įsakymų. Ilgainiui šventikas tapo labai populiarus, iki pat mirties 1939 m. lankydavo vyskupi­jos parapijas. Į Mikniškes plūdo tikintieji, pasiryžę asketiš­kam gyvenimui ir tikėdamiesi protojerėjaus Rupiševo dvasi­nio vadovavimo. Kilo Rupiševo kultas: jo nuotrau­kos cerkvėje, kapinėse ir tikinčiųjų namuose garbintos kaip ikonos, žmonės tikėjo stebuklinga gydomąja že­mės nuo jo kapo jėga.

Koplyčią pastatė 1940 m. bendruomenė už brolių ir seserų bei daugelio gerbėjų iš kitų vietovių lėšas. Išleista knyga *„He ocтавлю вас сиротами"* pagal protojerėjaus rašytus dienoraščius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuva, Michnovo (*tv-soyuz.ru*)
2. ↑  Stačiatikių vienuolynai Lietuvoje 1944-1990 m. Mikniškių bendruomenė

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mikniškių Šv. Jono Kronštatiečio koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Netikėta Lietuva: Mikniškių kaimo stačiatikiai, atlaikę J. Pilsudskį, kolchozus ir jų griūtį
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi.**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą. |

PKN Orlen būstinė Plocke, Lenkijoje
Orlen, Vokietijoje
**PKN Orlen** (lenk. *Polski Koncern Naftowy Orlen Spółka Akcyjna*) – Lenkijos energetikos bendrovė, naftos perdirbimo koncernas, valdantis degalinių tinklą Europoje. Tai viena iš didžiausių naftos pramonės korporacijų Vidurio Europoje. Šiuo metu koncerną sudaro 76 bendrovės.
Buveinė – Plockas. Prezidentas – *Igor Chałupiec*.

„PKN Orlen" valdo didžiausią Lenkijoje degalinių tinklą (1906 degalines), taip pat didžiausią naftos perdirbimo (rafinavimo) ir petrochemijos kompleksą, laikomą vienu iš moderniausių ir efektyviausių šios rūšies objektų Europoje.
Pagrindinės PKN Orlen grupės bendrovės yra Basell orlen Polyolefins Sp. z o.o. Orlen Deutschland, ZA Anwil S.A. IKS „Solino" S.A. Orlen Oil Sp. z o.o. ir rafinavimo fabrikai Trzebinia ir Jedlicze miestuose.

2005 m. 4-o ketvirčio pradžioje PKN Orlen S.A. tiesiogiai priklausė 76-ių bendrovių pajai arba akcijos. Bendroves, sudarančias kapitalo grupę PKN Orlen S.A. galima skirstyti į 2 pagrindines grupes:

* pagrindinės veiklos (core business) bendrovės, prie kurių priskiriamos šakinės, kuro ir dujų bendrovės
* papildomos veiklos (non - core business) bendrovės, prie kurių priskiriamos transporto ir techninės priežiūros bendrovės, veikimo palaikymo tarnybos, taip pat su gaminiais bei prekyba susijusios rizikos diversifikacijos bendrovės ir kitos, nė vienai iš anksčiau išvardytų grupių nepriskirtos bendrovės.

Rodikliai
---------

Kapitalo grupė PKN Orlen antrame 2006 m. ketvirtyje pasiekė rekordinį ketvirčio grynąjį pelną – 980 milijonų zlotų. Naudojamo kapitalo grąžos (angl. ROACE) rodiklis buvo 18,3 %, o pelno lygis prieš palūkanas, mokesčius, amortizaciją ir nusidėvėjimą (angl. EBITDA) siekė 1622 milijonus zlotų.

Operacinių išlaidų mažinimo programa minėtame ketvirtyje leido sutaupyti 228 milijonus zlotų. Šios programos (lenk. KPRKO) įdiegimo rezultatai, pasiekti per tris šių metų ketvirčius, leido įvykdyti 82 % metinio taupymo plano.

Istorija
--------

*PKN Orlen* įsteigta 1999 susijungus dviem valstybiniams koncernams *Petrochemia Płock S.A.* bei ***C**entrala **P**roduktów **N**aftowych (CPN)* ir nuo to laiko yra rinkos lyderis Lenkijoje. Firmos vardas „Orlen" kilo iš žodžio *Orzeł* (erelis, firmos simbolis). Koncernas pastaruoju metu sėkmingai plečiasi Europoje.

Nuo 2003 kovo mėn. PKN Orlen įžengė į Vokietijos rinką ir sukūrė ištisą Orlen Deutschland AG (per 500) degalinių tinklą Š. Vokietijoje.
Nuo 2005 gegužės 24 d. *PKN Orlen* valdo degalinių tinklą *Unipetrol* Čekijoje.
Nuo 2006 gruodžio 15 d. *PKN Orlen* valdo Lietuvos energetikos koncerną „Mažeikių nafta".

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: PKN Orlen** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Orlen Lietuva **(**liet.**)**
* Oficialus koncerno tinklalapis (lenkų, anglų k.)
* Orlen Vokietija
Koordinatės: 55°24′03″š. pl. 22°00′42″r. ilg.﻿ / ﻿55.400936°š. pl. 22.011739°r. ilg.﻿ / 55.400936; 22.011739


|  Pajūriškių Šv. Roko koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Šilutės |
| **Savivaldybė** | Šilutės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pajūriškiai |
| **Adresas** | Jūros g. 12A |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1880 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Pajūriškių Šv. Roko koplyčia**, dar vadinama **Bikavėnų koplyčia** – veikianti katalikų koplyčia, esanti Šilutės rajono savivaldybėje, Pajūriškių ir Bikavėnų kaimų (Vainuto sen.) paribyje, Pajūriškių kapinėse, prie kelio  **4514**  Žygaičiai–Visbarai–Bikavėnai . Priklauso Vainuto Šv. Jono Krikštytojo parapijai. Vyksta tradiciniai Šv. Roko atlaidai.

Koplyčia su dideliu puošniu altoriumi

Istorija
--------

Šv. Roko koplyčia pastatyta 1880 m. kapinėse, kurios priklausė Žvingių parapijai. Koplyčia po Žvingių bažnyčios gaisro buvo kiek padidinta ir ilgai tarnavo kaip pagrindinė bažnyčia padegėlių parapijos tikintiesiems – nuo 1915 iki 1939 m. Kapinių vartai ir šalia koplyčios stovintys akmeniniai antkapiniai koplytstulpis ir kryžius pastatyti XIX a. 8-ajame dešimtmetyje. Juos nutašė liaudies meistras Bonifacas Norvaiša (1841-1913).

Architektūra
------------

Šv. Roko koplyčia yra regioninis architektūros ir sakralinis paminklas. Įregistruota saugoma nuo 2003 m. Ji stovi vienoje ašyje su kapinių tvoros vartais. Sumažintu masteliu atkartoja dvibokštės bažnyčios formas.

Statinys stačiakampio plano, dvibokštis, halinis, su trisiene apside, kompaktiško tūrio. Stogas virš pagrindinio pastato tūrio dvišlaitis, apsidinėje dalyje - trišlaitis, uždengtas skarda. Priekinėje stogo dalyje, virš trikampio frontono, įtaisytas kvadratinio plano skardinis bokštelis su rutuliu ir metaliniu kryžiumi viršūnėje. Stovi du kvadratiniai, nuo žemės kylantys bokštai, užsibaigiantys piramidiniais stogais su rutuliais ir metaliniais viršūnių kryžiais. Simetriški bokštai virš stogo apkalti skardos lakštais, šiek tiek išsikišę į priekį ir šonus. Dešiniajame bokšte kabo nedidelis varpas, kuriuo skambinama iš balkono. Durų ir langų angos stačiakampės, virš pagrindinių durų yra dvi arkinės langų angos. Pagrindinės durys medinės, dvivėrės, su apkaustais, šoninės durys – vienvėrės.

Koplyčios viduje stovi didelis, drožiniais papuoštas medinis altorius su tabernakuliu. Prieš altorių įrengta medinė tvorelė. Vargonų choro balkonėlis taip pat su medine tvorele. Lubos ir grindys neoriginalios, pakeistos.

Galerija
--------

* Prie koplyčios stovi aukšti antkapiniai kryžiai
* Vargonų choras
* Balkone
* Altorius
* Varpelis viduje, prie durų

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vainuto Šv. Jono Krikštytojo parapija (dekanato inf.)
2. 1 2 3  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pajūriškių Šv. Roko koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sakrali Lietuva. Pajūriškių koplyčia *sakralilietuva.lt*
Koordinatės: 55°55′57″š. pl. 21°04′44″r. ilg.﻿ / ﻿55.932551°š. pl. 21.078969°r. ilg.﻿ / 55.932551; 21.078969

|  Palangos kapinių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Palangos savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Palanga |
| **Adresas** | Vytauto g. 176C |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1815 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Palangos kapinių koplyčia, Šv. Marijos Magdalenos koplyčia** – koplyčia, esanti Palangos parapinėse kapinėse. Ji stūkso senųjų kapinių dalyje, maždaug vienodai nutolusi nuo Vytauto gatvės (iš vakarų) ir Klaipėdos plento  **2336**  Kunigiškiai–Palanga  (iš rytų). Architektūros paminklas.

Šalia koplyčios (nuo galinės pusės) šeimos kapavietėje palaidotas Palangos miesto garbės pilietis, grafas Alfredas Marija Tiškevičius (1913–2008). Gretimoje nuo koplyčios aplinkoje yra keletas kultūros paveldo objektų: Paulauskų kapo antkapinė koplytėlė, aviakonstruktoriaus Broniaus Oškinio (1913–1985), kalbininko Antano Vireliūno (1887–1925), kompozitoriaus Balio Dvariono (1904–1972) kapai.

Koplyčios interjeras

Istorija
--------

Koplyčia pastatyta 1815 m. už parapijiečių ir aukotojų pinigus. Prie jos 1824 m. atidarytos parapinės kapinės. Medinė koplyčia buvo skirta Šv. Marijos Magdalenos garbei. Vertingas buvo koplyčios dviejų aukštų altorius su Šv. Petro atvaizdu centre, aukščiau – drobėje tapytas Šv. Marijos Magdalenos paveikslas. Karo metu koplyčia apiplėšta, sunaikintas inventorius, neišliko ir paveikslai.

Architektūra
------------

Kapinių koplyčia vertinga kaip XIX a. I pusės medinės sakralinės liaudies architektūros tradicijų pavyzdys. Ji aštuonkampio plano, medinė, liaudiškos architektūros. Statinys vieno aukšto, su rūsiu ir pastoge, ant žemų akmeninių pamatų. Daugiakampio stogo aštuonkampio kraštinės yra apie 3,5 m ilgio, koplyčios aukštis iki karnizo siekia 4,5 m. Sienos iš lauko ir vidaus apkaltos dažytomis lentomis. Viduje priešais įėjimą įrengtas altorius. Grindyse įtaisytas medinis dangtis patekimui į rūsį. 

2021 m. duomenimis, koplyčios interjeras buvo sunykęs.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Palangos miesto savivaldybės medinė kapinių koplyčia *zemaitiuzeme.lt*
2. ↑  „Objekto Nr. 32571 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  Rengiamasi praplėsti Palangos kapines *pajurionaujienos.com*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Palangos kapinių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Virtualus vadovas po Palangos kapines. Medinė kapinių koplyčia
* Palangos miesto savivaldybės medinė kapinių koplyčia (*youtube.com*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°24′11.473″ š. pl. 22°39′9.108″ r. ilg.﻿ / ﻿55.40318694°š. pl. 22.65253000°r. ilg.﻿ / 55.40318694; 22.65253000

|  Adakavo Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Tauragės |
| **Savivaldybė** | Tauragės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Adakavas |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 3 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1793 m. |

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*
**Adakavo Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Adakavo kaime, 4,5 km į rytus nuo Skaudvilės. Medinė, tradicinio gyvenamojo namo formos. 

Bažnyčia priklauso Adakavo dvaro pastatų kompleksui.

Istorija
--------

Adakave 1793 m. pastatyta medinė bažnyčia. Ją konsekravo vyskupas Steponas Jonas Giedraitis. 1804 m. Ariogalos seniūnas Jonas Adakauskas dovanojo bažnyčiai valaką ir 3 margus žemės, 3000 sidabrinių rublių.

1911 m. bažnyčia atnaujinta. Lietuvaičių švietimo draugija (slaptosios vienuolės) 1925 m. įkūrė dvimetę mergaičių žemės ūkio mokyklą. 1932 m. įsigytos medžio drožybos Kryžiaus kelio stotys, darytos Italijoje. 1935 m. pastatyta parapijos salė.

Architektūra
------------

Bažnyčia savo forma primena paaukštintą tradicinį gyvenamąjį namą, stačiakampio plano, su prišlieta zakristija, bokšteliu. Joje įrengti 4 barokiniai altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė 2 tarpsnių varpinė; čia palaidotas altarista Kazimieras Viršila (1913 m.–1981 m.).

Nuorodos
--------

* Bažnytiniai dokumentai
|  Palenkės Mendzižeco Šv. Mikalojaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Palenkės Mendzižeco |
| **Gyvenvietė** | Palenkės Mendzižecas |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1477 m. |


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Palenkės Mendzižeco Šv. Mikalojaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Palenkės Mendzižeco Šv. Mikalojaus bažnyčia** (lenk. *Kościół św. Mikołaja w Międzyrzecu Podlaskim*) – katalikų bažnyčia, esanti Palenkės Mendzižeco mieste. Pirmoji bažnyčia šioje vietovėje buvo pastatyta XII amžiuje, pirmą kartą minima 1174 metais. Dabartinė bažnyčia buvo pastatyta gotikiniu architektūros stiliumi 1460–1477 metais, statybas finansavo miesto valdytojas Janas Nasutovičius. XVIII a. pradžioje bažnyčia apdegė, tačiau jau 1741 m. restauruota barokiniu architektūros stiliumi, pagal architekto Piotro Aignerio projektą. 1983 m. gruodžio 31 d. bažnyčia buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* Varpinė
* Klebonija
* 
*

Nuorodos
--------

* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Roko bažnyčia.*
Koordinatės: 54°24′49″š. pl. 23°05′25″r. ilg.﻿ / ﻿54.413691°š. pl. 23.090319°r. ilg.﻿ / 54.413691; 23.090319

|  Akmenynų Šv. Roko bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Marijampolės |
| **Savivaldybė** | Kalvarijos savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Akmenynai |
| **Pastatyta** | 1991 m. |

**Akmenynų Šv. Roko bažnyčia** (anksčiau ***Akmenynų Švč. Mergelės Marijos, Krikščionių Pagalbos, bažnyčia***) stovi Akmenynų kaime, 9 km į vakarus nuo Kalvarijos, 7 km į šiaurės rytus nuo Liubavo.

Istorija
--------

1941 m. iš Akmenynų pasitraukę raudonarmiečiai paliko didelį baraką. Jį iš Vokietijos administracijos nupirko Jonas Varanka. Kalvarijos klebono Mykolo Krupavičiaus remiami gyventojai iš barako medžiagos pasistatė karkasinę medinę 27 × 12 m bažnyčią (inž. Kazio Garmaus projektas). Joje 1942 m. gegužės 24 d. laikytos pirmosios Šv. Mišios. Pastatyta klebonija, pradėti statyti ūkiniai trobesiai.

Galinė dalis
1944 m. raudonarmiečiai nugriovė bažnyčią ir kleboniją. Kunigo Petro Sitkos rūpesčiu ant buvusios klebonijos pamatų pastatytas namas, kurio viename gale įrengta koplyčia, kitame gyveno kunigas. 1956 m. namas nusavintas, perduotas mokyklai. 1989 m. atkurta parapija, 1991 m. pastatyta bažnyčia.
*Kitos reikšmės – Šv. Kazimiero bažnyčia.*
Koordinatės: 54°23′02″š. pl. 24°03′19″r. ilg.﻿ / ﻿54.383763°š. pl. 24.055195°r. ilg.﻿ / 54.383763; 24.055195

|  Alytaus Šv. Kazimiero bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Alytaus |
| **Savivaldybė** | Alytaus miestas |
| **Gyvenvietė** | Alytus |
| **Adresas** | Varėnos g. 24A |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1891 m. |

Alytaus Šv. Kazimiero bažnyčia iš vidaus
**Alytaus Šv. Kazimiero bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Alytuje šalia kelio  **128**  Naujieji Valkininkai–Daugai–Alytus .

Istorija
--------

Alytaus Šv. Kazimiero bažnyčia tarpukariu
Medinė Šv. Kazimiero bažnyčia pastatyta 1670 m. Po 1703 m. jau neminima. 1891 m. pastatyta stačiatikių Alytaus tvirtovės katedra. Po Pirmojo pasaulinio karo, ji perduota katalikams. Joje įrengta Šv. Kazimiero filinė bažnyčia. Tuomet ji buvo kariuomenės įgulos bažnyčia. Po Antrojo pasaulinio karo uždaryta, 1990 m. vėl grąžinta katalikams.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, vienanavė.

Nuorodos
--------

* Alytaus turizmo informacijos centras
* Straipsnis apie maldos namus
*Kitos reikšmės – Sąrašas:Bažnyčios turinčios Šv. apaštalo evangelisto Mato titulą.*
Koordinatės: 55°26′13.52″ š. pl. 24°18′19.99″ r. ilg.﻿ / ﻿55.4370889°š. pl. 24.3055528°r. ilg.﻿ / 55.4370889; 24.3055528


|  Anciškio Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Panevėžio-Krekenavos |
| **Savivaldybė** | Kėdainių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Anciškis |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1846 m. |
| **Stilius** | klasicizmas |

**Anciškio Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Anciškio kaime, 5 km į rytus nuo Truskavos, Linkavos kairiajame krante.

Istorija
--------

Paminklas išeiviams iš Anciškio parapijos
Aukštadvaryje (1 km į šiaurę nuo Anciškio) 1744 m. minima koplyčia. Dvarininkai Adomas Kasakovskis ir Teresė Kasakovskienė 1783–1786 m. pastatė medinę bažnyčią. Jai 1790 m. dovanojo 2 valakus žemės ir 2000 auksinų. Klebonas Juozapas Pikturna paskyrė bažnyčiai 10 000 auksinų.

1791 m. įkurta parapija. Bažnyčia buvo maža, turėjo 2 altorius, be lubų; 1810 m. sudegė. Pagirių klebonas kanauninkas Pranciškus Kasakovskis 1812 m. pastatė naują eglinių rąstų bažnyčią (toje pačioje vietoje). Ji buvo be lubų, dengta šiaudais. Bažnyčia 1828 m. sudegė. Pamaldos laikytos laikinoje lentinėje stoginėje.

1846 m. iš Ramygalos parapijos Joskildų kaimo atvežta koplyčia ir pastatyta Anciškyje. Kunigo Igno Vitkaus rūpesčiu 1893 m. įdėtos skliautinės lubos, grindys, pakeista dalis rąstų, stogas apdengtas skarda. 1906 m. priešais bažnyčią pastatytas ir pašventintas paminklas išeiviams iš Anciškio parapijos. Bažnyčia 1935 m. išdažyta. Parapijai 1936 m. priklausė 61,2 ha žemės. 1938 m. dar pirkta 10 ha miško.

Architektūra
------------

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio (28×14 m) plano, su atviru portiku ir kolonomis bei bokšteliu ant kraigo. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė.

Nuotraukos
----------

* Anciškio bažnyčia iš rytų pusės
* Bažnyčia iš galo
* Anciškio bažnyčia iš šiaurės rytų pusės
* Anciškio bažnyčia iš šiaurės pusės
* Anciškio bažnyčios varpinė
* Koplytstulpis skirtas 150-osioms Anciškio bažnyčios jubiliejaus metinėms

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Anciškio Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Anciškio Šv. apaštalo evangelisto Mato parapija Archyvuota kopija 2017-06-28 iš Wayback Machine projekto.