recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jurijus Dombrovskis
**Jurijus Dombrovskis** (rus. *Ю́рий О́сипович Домбро́вский*, 1909 m. gegužės 12 d. Maskva – 1978 m. gegužės 29 d. ten pat) – rusų rašytojas, literatūros kritikas, disidentas.

Biografija
----------

Gimė inteligentų šeimoje, tėvas – judėjų tikėjimo Rusijos imperijos valstybės veikėjas, prisiekusysis advokatas, motina Lidija Kraineva – evangelikų liuteronų tikėjimo mokslininkė biologė. 1926–1932 m. studijavo Aukštuosiuose literatūros kursuose Maskvoje.

1933 m. suimtas ir ištremtas į Almatą. Tačiau ir ten 1939 m. suimtas už straipsnį laikraštyje „Kazachstanskaja pravda", nuteistas už antitarybinę veiklą, kalėjo Kolymos lageriuose. 1943 m. tapęs invalidu iš lagerio paleistas. Grįžęs į Almatą dirbo teatre, skaitė paskaitas apie Viljamo Šekspyro kūrybą. 1949–1955 m. vėl kalintas Taišeto lageriuose. 1956 m. leista grįžti į Maskvą, užsiėmė literatūrine veikla.

1978 m. Prancūzijoje išspausdinus jo romaną „Nereikalingų dalykų fakultetas" buvo tardytas KGB, o gegužės viduryje, ką tik atšventęs savo 69-ąsias metines, buvo gatvėje prie Centrinių literatų namų restorano sumuštas ir mirė ligoninėje.

Kūryba
------

Parašė romanus „Deržavinas" (*Державин*, 1939 m.), „Beždžionė grįžta savo kaukolės" (*Обезьяна приходит за своим черепом*, parašytas 1943 m. išspausdintas 1958 m.) apie nacių įsigalėjimą Vakarų Europoje. Romanų dilogijoje „Senienų saugotojas" (*Хранитель древностей* 1964 m.) ir Nereikalingų dalykų fakultetas (*Факультет ненужных вещей*, parašytas 1964 m. išleistas 1978 m.) vaizduojamas stalininio teroro laikotarpis, socialinė analizė jungiama su filosofiniais apmąstymais.

Parašė novelių apie V. Šekspyrą rinkinį „Juodbruva ledi" (*Смуглая леди*, 1989 m.), apysaką „Dailininkas Kalmykovas" (*Художник Калмыков*, 1970 m.), eilėraščių, straipsnių apie literatūrą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Galina Michailova, Visuotinė lietuvių enciklopedija, II t. 634 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Prosopis nigra** |
| --- |
| Juodasis algarobas (*Prosopis nigra*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Gentis: | Algarobas  *( Prosopis)* |
| Rūšis: | Juodasis algarobas  *( Prosopis nigra)* |

 |

**Juodasis algarobas** (*Prosopis nigra*, isp. *algarrobo negro*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos, algarobo (*Prosopis*) genties medžių rūšis. Paplitęs Argentinoje ir Paragvajuje, Gran Čiako regione.

Žydi spalio-lapkričio mėnesiais, vaisius veda lapkritį-kovą. Auga drauge su *Prosopis vinalillo* algarobu ir baltąja kopernicija. Gali iškęsti ilgas sausras ir potvynius.

Mediena tamsiai rudos spalvos, labai sunki, turi daug tanino. Naudojama prabangių baldų gamybai. Taninas naudojamas odų raugimui. Iš juodojo algarobo ankščių sėklų gaminami miltai.

Juodojo algarobo mediena
|  |
| --- |
| Desireless |
|  
Desireless (2013 m.) |
| Biografija |
| Gimė | 1952 m. gruodžio 25 d. (70 metų)Prancūzija Paryžius, Prancūzija |
| Žanrai | Pop muzika, Synthpop, Euro disco |
| Kūrinių kalbos | prancūzų, anglų |
| Veikla | vokalistė |
| Aktyvumo metai | 1986- |
| Įrašų kompanija | CBS, Choice Of Music, Sony |
| Svetainė | Oficiali svetainė |

**Klod Frič Mentrop** (*Claudie Fritsch-Mentrop*; g. 1952 m. gruodžio 25 d.) – Prancūzijos dainininkė, žinoma slapyvardžiu **Desireless**. Išgarsėjo 1986 m. išleistu pasauliniu hitu *Voyage, voyage*.

Klod Frič Mentrop gimė Paryžiuje. Pradžioje ji baigė drabužių dizaino studijas ir bandė tapti dizainere. Buvo kelis kartus nuvykusi į Indiją. Vėliau susipažino su prodiuseriu Jean-Michel Rivat bei dainų autoriumi François Tabah ir pradėjo dainininkės karjerą. 1986 m. Desireless debiutavo singlu *Voyage, voyage*, kuris susilaukė labai didelio populiarumo visame pasaulyje – užėmė topų viršūnes daugelyje Europos šalių, Azijoje. Daina neprarado populiarumo ilgą laiką, ją perdainavo kiti žymūs atlikėjai („Gregorian", Kate Ryan, „Soap&Skin"). 1990 m. atlikėja išleido pirmąjį albumą *François*. Dainininkė tebėra aktyvi muzikos pasaulyje iki šių laikų.

Diskografija
------------

* *François* (1989 m.)
* *I love you* (1994 m.)
* *Ses plus grands succès* (2003 m.)
* *Un brin de paille* (2004 m.)
* *More love and good vibrations* (2007 m.)
* *Le Petit Bisou* (2009 m.)
* *L’expérience Humaine* (2011 m.)

Nuorodos
--------

* Desireless svetainėje Last.fm
Nambūtirių atliekamas aukojimas (jadžna)
**Nambūtiriai** arba ***Nambūdiriai*** (skr. नम्पूतिरि = IAST: *Nambūtiri-*, mal. നമ്പൂതിരി  = *Nampūtiri*) – pietų Indijos Keralos krašte paplitusi brahmanų šaka. Jie Keralon atkeliavo keletas amžių pr. m. e. ir įsitvirtino kaip įtakinga socialinė grupė.

Nuo kitų vedų brahmanų Nambūtiriai skiriasi tuo, jog pripažįsta tik 3 vedas (nepripažįsta „Atharvavedos"), naudoja išskirtines mnemonines technikas (mudras ir galvų kilnojimą; vaikai vedų metro mokomi mokytojui paėmus už galvų ir lankstant pirmyn-atgal priklausomai nuo metro). Nambūtiriai vieni iš nedaugelio Indijos brahmanų šakų, išlaikę daugelį senųjų vedinių apeigų ir tekstų. 1975 m. indologo Frico Stalio užsakymu Nambūtiriai atliko archajinę agničajanos apeigą (12 dienų trukusią ugnies altoriaus statybą), kuri tuo metu, manyta, kad buvo išnykusi kitur Indijoje (vėliau rasta ją mokančių atlikti brahmanų Andhra Pradeše).

Nambūtiriai įgavo didelę įtaką Keraloje, nes buvo remiami valdovų, patronavusių brahmanišką kultūrą. Iš Nambūtirių kilę daug žymių Keralos politikų, režisierių, choreografų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Nambūtiri (Namoodiri) brahmins*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 145
| Kožikodėകോഴിക്കോട് |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

KožikodėKožikodė

11°15′0″ š. pl. 75°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.25000°š. pl. 75.76667°r. ilg.﻿ / 11.25000; 75.76667﻿ (Kožikodė)Koordinatės: 11°15′0″ š. pl. 75°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.25000°š. pl. 75.76667°r. ilg.﻿ / 11.25000; 75.76667﻿ (Kožikodė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Kerala Kerala |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 550 440  |
| **Plotas** | 124,6 km² |
| **Tankumas** (2011) | 4 418 žm./km² |
| **Altitudė** | 1 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kožikodė |

**Kožikodė** (mal. കോഴിക്കോട്  = *Kōḻikōṭ*) arba ***Kalikutas*** (port. *Calecute*, arab. قَالِقُوط = *Qāliqūṭ*, angl. *Calicut*) – svarbus uostamiestis pietų Indijoje, Keralos valstijoje, Arabijos jūros pakrantėje (Malabaro krante), 380 km į šiaurę nuo Tiruvantapuramo. Yra oro uostas, geležinkelio stotis, jūrų uostas. Nuo senovės Kalikutas garsėja kaip prekybos prieskoniais, parfumerija centras.

Istorija
--------

Nėra žinoma, kada įkurtas Kalikutas. Malabaro krantas nuo senovės buvo svarbiausia Indijos prekybinė sritis, todėl čia būta nemažai uostų. Dauguma istorikų uosto įkūrimą datuoja tarp XI–XIII a. Jis suklestėjo Kožikodės karalystės laikais. Arabų, kinų pirkliai iš čia gabendavo pipirus, kardamoną, imbierą, cinamoną, kvepalus, smilkalus, tekstilę (kaliką). Kalikute lankėsi žymūs keliautojai – Ibn Batuta (1342–1347 m.), Ma Huan (1403 m.), Abdur Razzaq (1443 m.), Niccolò de' Conti (1445 m.), Afanasijus Nikitinas (1468–1474 m.), o 1498 m. po savo kelionės aplink Afriką šio miesto uoste išsilaipino Vaskas da Gama. Nuo tada prasidėjo kova tarp arabų ir portugalų dėl įtakos Kalikute. Šios kovos truko iki 1588 m. kol portugalai galutinai užvaldė prekybą šiame regione. XVIII a. portugalus iš Kalikuto išstūmė olandai, o vėliau teritoriją užkariavo britai.

Šaltiniai
---------

1. INDIA: Kerala, *citypopulation.de*
2. ↑  INDIA: Kerala, *citypopulation.de*
3. INDIA: Kerala, *citypopulation.de*
4. ↑  INDIA: Kerala, *citypopulation.de*
5. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 217

Alfredo Roque Gameiro Paveikslas „Vasko da Gamos išsilaipinimas Kalikute"
Koordinatės: 55°34′14.72″ š. pl. 25°5′37.73″ r. ilg.﻿ / ﻿55.5707556°š. pl. 25.0938139°r. ilg.﻿ / 55.5707556; 25.0938139

J. Biliūno gimtasis namas
Sodyba, apjuosta žiogrine tvora
**Jono Biliūno gimtoji sodyba-muziejus** – sodyba Anykščių rajone, Niūronių kaime, kurioje gyveno rašytojas Jonas Biliūnas. Sodyba yra kultūros paveldo objektas, A. Baranausko ir A. Žukausko-Vienuolio memorialinio muziejaus padalinys. Yra Anykščių regioninio parko teritorijoje. Adresas – K. Trajecko g. 5.

Jonas Biliūnas šioje sodyboje gimė 1879 m. ir čia gyveno iki 1891 m. vėliau grįždavo atostogauti.

Sodybos gyvenamasis namas (gryčia) statytas 1879 m. 1905–1906 m. perstatytas. 1932 m. dalis namo iškelta į vienkiemį, vietoj jos pristatyta nauja pietinė dalis. 1954 m. namas restauruotas pagal architekto Simono Ramunio, 1979 m. – pagal Vytauto Gabriūno projektą. Namas medinis, stačiakampio plano, stogas nendrinis, pusvalminis, pamatas su akmenų mūro cokoliu.

Taip pat sodyboje yra rūsys, tvartas, šulinys. Sodyba apjuosta žiogrine tvora, auga vaismedžiai, seni lapuočiai medžiai. Kieme 1989 m. pavasarį atstatytas kryžius (autorius – medžio drožėjas Liudas Tarabilda). Sodybą ir jos prieigas puošia tautodailės drožiniai rašytojo kūrinių temomis: stogastulpis su rašytojo skulptūrine figūra (autorius – medžio drožėjas Stasys Karanauskas, 1976 m.), stogastulpis „Juozapota" (autorė – medžio drožėja Aleksandra Domarkienė, 1976 m.) ir kt. Seniau sodyboje būta pirties, klaimo, klėties, bet po II pasaulinio karo šie statiniai nugriauti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 36708 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  

	* Anykščių krašto vietovių žinynas
| **Hugo Grotius** |
| --- |
|  |
| Hugo Grotius (1583-1645). Dailininkas - Michiel Jansz van Mierevelt, 1631 m. |
| Gimė | 1583 m. balandžio 10 d.Delftas, Nyderlandai |
| Mirė | 1645 m. rugpjūčio 28 d. (62 metai)Rostokas, Vokietija |
|  |
| Veikla | politikos, teisės filosofas ir teoretikas |
|  |
|  **Vikiteka** | Hugo Grotius |

**Hugas Grocijus** (angl. *Hugo Grotius*, ol. *Huigh* arba ol. *Hugo de Groot*, g. 1583 m. balandžio 10 d. Delfte, Nyderlanduose – 1645 m. rugpjūčio 28 d. Rostoke, Vokietijoje) – politikos, teisės filosofas ir teoretikas, teisėtyrininkas tarptautininkas, teologas. Hugas Grocijus laikomas tarptautinės teisės tėvu, vienas Suvereniteto teorijos, taip pat prigimtinės bei tarptautinės teisės pagrindėjų.

Biografija
----------

Hugas Grocijus gimė pasiturinčioje protestantų šeimoje. Vaikystėje buvo vunderkindas. H. Grotius pradėjo studijuoti būdamas 11 m. Leideno universitete. Būdamas 12 m. laisvai kalbėjo lotynų ir graikų kalbomis, lotynų kūrė eiles, kurias dėl jų elegancijos ir subtilumo gyrė net mokslininkai. Pradžioje baigė įprastus laisvųjų menų kursus. 1599 m. tapo Orleano universiteto garbės daktaru.

H. Grocijus greitai kilo karjeros laiptais. Būdamas 16 metų tapo advokatu, Olandijos valstybių valstybės advokatas, prokuroras, *advocaat - fiscaal* (1607 m.), Rotterdamo pensionierius (miesto sindikas) (1613 m.). H. Grocijus rėmė Olandiją kovoje su ortodoksiškais kalvinistais ir princu Moricu fon Oraniečiu.

Tarptautinės teisės teoretikas
------------------------------

Hugas Grocijus veikale „Trys knygos apie karo ir taikos teisę" išleistame 1625 m. apibendrino visą tarptautinės teisės teoriją ir praktiką. Šis veikalas tapo pagrindinių Europos universitetų programų privaloma dalimi. 1758 m. jis išverstas į visas pagrindines Europos kalbas.

H. Grocijus nuo tarptautinės teisės atskyrė teologiją, parodė tarptautinės teisės savarankiškumą. Karą laikė teisingu atsakant į neteisybę (kai kėsinamasi į suverenių valstybių pagrindines teises: teisę į lygybę, į nepriklausomybę, į išlikimą, į pagarbą, į tarptautinę prekybą). Kai užsienio valstybė kėsinasi į atitinkamas teises, nukentėjusioji valstybė įgyja teisę į savigyną.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Hugo Grotius". *www.vle.lt*. Nuoroda tikrinta 2022-08-01.
2. ↑  Nellen, Henk J. M. (2014). *Hugo Grotius: A Lifelong Struggle for Peace in Church and State, 1583 – 1645*. Leiden: BRILL. psl. 22. ISBN 978-90-04-27436-5
3. ↑  Blom, Hans W. (2009). *Property, Piracy and Punishment: Hugo Grotius on War and Booty in De iure praedae: Concepts and Contexts*. Leiden: BRILL. psl. 249. ISBN 978-90-04-17513-6
4. ↑  „Hugo Grotius | Dutch statesman and scholar | Britannica". *www.britannica.com* (anglų). Nuoroda tikrinta 2022-08-01.
5. ↑  Korab-Karpowicz, W. Julian (2010). *A History of Political Philosophy: From Thucydides to Locke*. New York, NY: Global Scholarly Publications. psl. 223. ISBN 978-1-59267-113-7
6. ↑  Vreeland, Hamilton (1917). *Hugo Grotius: The Father of the Modern Science of International Law*. New York: Oxford University Press. ISBN 978-0-8377-2702-8
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Detalus Namibijos žemėlapis.
Palydovinis Namibijos atvaizdas
Topografinis Namibijos žemėlapis

**Vieta:**
Pietų Afrika, ribojasi su pietų Atlanto vandenynu, tarp Angolos ir Pietų Afrikos.

**Geografinės koordinatės**:
22°00′ p. pl. 17°00′ r. ilg.﻿ / ﻿22.000°š. pl. 17.000°r. ilg.﻿ / 22.000; 17.000

**Žemynas**: Afrika.

**Plotas**:
  
*visas:*
825 418 km²
  
*sausumos:*
825 418 km²
  
*vandens:*
0 km²

**Sausumos ribos:**
  
*visas:*
3 824 km
  
*besiribojančios šalys:*
Angola 1 376 km, Botsvana 1 360 km, Pietų Afrika 855 km, Zambija 233 km

**Kranto ilgis**: 1 572 km.

**Klimatas**: dykuma; karštas ir sausas oras, reti ir nepastovūs krituliai.

**Vietovė**: Daugiausia aukšta plynaukštė, palei jūra drėkiasi Namibijos dykuma, rytuose Kalahrio dykuma. Netoli šiaurinės sienos su Angola yra plotas kuris buvo priskirtas pasaulio laukinės gamtos fondo dalimi.

**Aukščiausi ir žemiausi taškai**:
  
*žemiausias taškas:*
Atlanto vandenynas 0 m.
  
*aukščiausias taškas:*
Königstein 2 573 m.

**Gamtiniai ištekliai**: deimantai, varis, uranas, auksas, švinas, alavas, litis, kadmis, cinkas, druska, vanadis, gamtinės dujos, vandens energija, žvejyba.
*Pastaba*: įtariama, nafta, anglies ir geležies rūdos.

**Žemės naudojimas**
  
*ariama žemė:*
0.99 % (1998) 1 % (1993)
  
*nuolatiniai javai:*
0 % (1998, 1993)
  
*nuolatinės ganyklos:*
46 % (1993)
  
*miškai ir miškingos vietovės:*
22 % (1993)
  
*kita:*
99.01 (1998), 31 % (1993)

**Drėkinama žemė**: 70 km² (1998), 60 km² (1993)

**Natūralus pavojai**: užsitęsę sausros periodai.

**Svarstomos aplinkos problemos**: apriboti gėlo vandens išteklius.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAfrikos šalių geografijos |
| --- |
|  |
| 
Alžyras • Angola • Beninas • Bisau Gvinėja • Botsvana • Burkina Fasas • Burundis • CAR • Čadas • Dramblio Kaulo Krantas • Džibutis • Egiptas • Eritrėja • Esvatinis • Etiopija • Gabonas • Gambija • Gana • Gvinėja • Kamerūnas • Kenija • Komorai • Kongas • Kongo DR • Lesotas • Liberija • Libija • Madagaskaras • Malavis • Malis • Marokas • Mauricijus • Mauritanija • Mozambikas • Namibija • Nigerija • Nigeris • Pietų Afrika • Pietų Sudanas • Pusiaujo Gvinėja • Ruanda • San Tomė ir Prinsipė • Seišeliai • Senegalas • Siera Leonė • Somalis • Sudanas • Tanzanija • Togas • Tunisas • Uganda • Zambija • Zimbabvė • Žaliasis Kyšulys |

 |
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Namibijos demografiją**.

1960-2010 m. Namibijos gyventojų skaičiaus kitimas. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais.
**Gyventojų skaičius:** 2 108 665 (2009 m. apskaičiavimai)

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 35.9 %
* *15-64 m.:* 60.2 %
* *65 m. ir daugiau:* 3.9 % (2009 m. apsk.)

**Amžiaus mediana:**

* *bendra:* 21 m.
* *vyrų:* 20,9 m.
* *moterų:* 21,1 m. (2009 m. apsk.)

**Prieaugis:** 0.95 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 22.5 gimusiųjų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 13,3 mirusiųjų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Migracija** (imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 0.3 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas:** 45.51 mirusiųjų/1000 gyv. (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 51,24 m.
* *vyrų:* 51,61 m.
* *moterų:* 50,86 m. (2009 apsk.)

**Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:** 85 %

* *bendras:* 85 %
* *vyrų:* 86,8 %
* *moterų:* 83,5 % (2003 m. apsk.)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Namibijos demografija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* CIA Factbook Archyvuota kopija 2020-04-23 iš Wayback Machine projekto.
| Kožva |
| --- |
| **Ilgis** | 194 km |
| **Baseino plotas** | 9560 km² |
| **Ištakos** | Juodoji Kožva, Baltoji Kožva |
| **Žiotys** | Pečiora |
| **Šalys** | Rusija |

**Kožva** (rus. *Кожва*), taip pat ***Didžioji Kožva, Kovža*** (*Большая Кожва, Ковжа*) – upė Rusijoje, Komijoje; Pečioros kairysis intakas. Susidaro susiliejus Juodosios ir Baltosios Kožvos upėms netoli Jirajolio gyvenvietės. Teka į šiaurės rytus pelkėta taiga. Įteka į Pečiorą ties Kožvos gyvenviete (15 km žemiau Pečioros miesto).

Didžiausi intakai: Luza (kairysis), Čikšina (dešinysis).

Upė daugiausia maitinama sniego tirpsmo vandenimis. Užšąla spalio pabaigoje–lapkritį, atitirpsta tarp balandžio galo ir gegužės vidurio.

Seniau naudota miško plukdymui. Prie Kožvos žemupio yra Beriozovkos gyvenvietė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Кожва\_(река\_в\_Коми\_АССР)*,Большая советская энциклопедия, T. XII (Кварнер—Конгур). – Москва: Советская энциклопедия, 1973
| **Juozas Barauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1924 m. vasario 9 d. (99 metai)Skrebotiškio k. Pasvalio r. |
| Tėvas | Jonas Barauskas |
|  |
| Veikla | choro ir orkestro dirigentas, pedagogas. |

**Juozas Barauskas** (g. 1924 m. vasario 9 d. Skrebotiškio k. Pasvalio r.) – choro ir orkestro dirigentas, pedagogas.

Biografija
----------

Tėvas Jonas Barauskas buvo vargonininkas, vargonininkavęs ir vadovavęs chorams Krinčino ir Vaškų miesteliuose (Pasvalio r.). Todėl ir Juozo pirmasis muzikos mokytojas buvo tėvas. Paūgėjęs mokėsi Pasvalio ir Šiaulių gimnazijose, 1943 m. Šiauliuose pas J. Karosą mokėsi vargonuoti. 1945–1950 m. vargonavimą ir choro dirigavimą studijavo Vilniaus ir Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. K. Kavecko klasės). 1979 m. kėlė kvalifikaciją Maskvos P. Čaikovskio valstybinėje konservatorijoje (vadovas doc. V. Krasnoščiokovas).

Studijuodamas dirbo Lietuvos valstybinės filharmonijos mišriojo choro chormeisteriu, vargonininkavo Vilniaus bažnyčiose. 1953–1958 m. Lietuvos valstybinio radijo komiteto muzikinių laidų redaktorius ir estradinio orkestro dirigentas. Su radijo vokaliniu ansambliu, filharmonijos choru, solistais ir simfoniniu orkestru padarė įrašų Lietuvos radijui, surengė koncertų.

Nuo 1949 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos Choro dirigavimo katedros dėstytojas, nuo 1961 m. vyr. dėtytojas, vėliau e. doc. pareigas, nuo 1991 m. Lietuvos muzikos akademijos Choro dirigavimo katedros docentas. Išugdė apie 50 choro dirigentų, parašė metodinių mokslo darbų ir muzikinių straipsnių.

Daug metų vadovavo mėgėjų chorams ir vokaliniams ansambliams. 1958–1963 m. ir 1975–1983 m. Vilniaus kooperacijos technikumo merginų choro (60-70 dalyvių) ir vokalinių ansamblių vadovas. Kolektyvus išmokė daug lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, nemažai koncertavo, chorą parengė 1960, 1975 ir 1980 m. respublikinėms dainų šventėms, 1978 m. respublikiniam vyrų ir moterų chorų sąskrydžiui Šiauliuose, Vilniaus miesto dainų šventėms, 1977 surengė susitikimą – koncertą su kompozitoriumi K. Kavecku. Jo choras koncertavo per televiziją, chorų apžiūrose ir konkursuose pelnė prizinių vietų. Pedagogas buvo respublikinių dainų švenčių konsultantas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Muztago Bokštas |
| --- |
| Muztago BokštasMuztago Bokštas |
| **Aukštis** | 7276 m |
| **Žemynas** | Azija |
| **Šalys** | Pakistano vėliava Pakistanas, Kinijos vėliava Kinija |
| **Kalnynas** | Karakorumas |
| **Pirmasis įkopimas** | 1956 m.John Hartog, Joe Brown, Tom Patey, Ian McNaught-Davis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Muztago Bokštas

  |
| **Koordinatės:** | 35°49′36″ š. pl. 76°21′42″ r. ilg.﻿ / ﻿35.82667°š. pl. 76.36167°r. ilg.﻿ / 35.82667; 76.36167Koordinatės: 35°49′36″ š. pl. 76°21′42″ r. ilg.﻿ / ﻿35.82667°š. pl. 76.36167°r. ilg.﻿ / 35.82667; 76.36167 |
|  |
|  **Vikiteka** | Muztago Bokštas |

**Muztago Bokštas** („ledo bokštas") – viršukalnė Karakorume, Baltoro masyve, tarp Baltoro ir Sarpo Lago ledynų, stūkso ties Pakistano (Gilgitas-Baltistanas) ir Kinijos (Sindziangas) sienų sandūra. Aukštis – 7276 m (91-as pagal aukštį kalnas pasaulyje, 41-as Pakistane).

Kalnas žymus savo smailia viršūne ir gan dideliu santykiniu aukščiu (1710 m). Muztago Bokštą išgarsino 1909 m. italų fotografo Vittorio Sella nuotrauka, kurioje kalnas atrodo lyg neįveikiama tvirtovė.

Į kalną pirmą kartą įkopta 1956 m. liepos 6 d. (britų ekspedicija – John Hartog, Joe Brown, Tom Patey ir Ian McNaught-Davis).
| Tamsė |
| --- |
| Tamsė tarp Paštuvos ir Brūžės Tamsė tarp Paštuvos ir Brūžės |
| **Ilgis** | 4,0 km |
| **Baseino plotas** | 5,4 km² |
| **Ištakos** | Gineitų kaimo apylinkės |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Tamsė** – upelis Kauno rajone, Batniavos seniūnijoje. Priklauso Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Dešinysis Nemuno intakas, įtekantis 183,8 km atstumu nuo pastarojo žiočių. Upelio ilgis siekia 4 km, baseino plotas – 5,4 km². LR upių klasifikatoriuje suteiktas nr. 10011740.

Tamsė prasideda dirbamuose laukuose Gineitų kaimo apylinkėse. Teka viršutinėje Nemuno terasoje, iš pietų į šiaurę, lygiagrečiai didžiajai upei. Aukštupyje vaga sureguliuota. Tolivardžiuose kerta Paštuvos kelią. Nežymioje Tamsės kairiojo kranto griovoje už 50 m srūva Paštuvos šv. Jono šaltinis. Jo vietoje pastatytas cementinis šulinio rentinys. Toliau natūralia vingiuota vaga mišku leidžiasi į slėnį. Žemupyje iš rytų pusės apjuosusi Paštuvos piliakalnį, pasuka į vakarus, kerta panemunėje kaimo kelią tarp Paštuvos ir Brūžės ir įteka į Nemuną. Vidurupyje iš dešinės prisijungia žymesnis intakas Palaidžiupis, atitekantis nuo Bubių.

Prie Tamsės įsikūrusios gyvenvietės – Gineitai, Beiniūnai, Tolivardžiai, Batniava, Paštuva, Brūžė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tamsės upelis *Gamtos katalogo* portale
2. ↑  LR upių klasifikatorius

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Nemuno intakai
Hohencolernų pilis
**Hohencolernų pilis** (vok. *Burg Hohenzollern*) yra Vokietijoje, 50 km į pietus nuo Štutgarto.

Pilis įsikūrusi Hohencolerno kalno viršūnėje (855 m aukštyje), Švabijos Alpėse. Šalia išsidėsčiusios Badeno-Viurtembergo žemės gyvenvietės − Hechingenas ir Bisingenas. Pilis atkartoja kalvos kontūrus ir atrodo kaip neatskiriama peizažo dalis. Ji atrodo labai didingai, kaip ir apylinkių vaizdai atsiveriantys nuo jos sienų. Hochencolernų pilis − geriausias to meto romantikos dvasios įgyvendinimo architektūroje pavyzdys, parodantis jos statytojų supratimą, kokia turėtų būti ideali viduramžių riterių pilis.

Istorija
--------

Pirmą kartą viduramžių pilis−tvirtovė paminėta 1267 m. bet manoma, kad ji statyta anksčiau − XI a. 1423 m. gegužės 15 d. po ilgos karinės apsiausties pilis buvo užimta Švabijos imperijos kariuomenės ir pilnai sunaikinta.

1454−1461 m. buvo pastatyta antroji pilis, kuri per Trisdešimties metų karą buvo švabų dinastijos atšakos − Hohencolernų prieglobsčiu. Iki XVIII a. pabaigos pilis prarado savo strateginę reikšmę ir po truputį trūnijo bei buvo išrenkama. Iki mūsų dienų išliko tik nedidelė koplyčia.

1850−1867 m. Prūsijos karaliaus Frydricho Vilhelmo IV įsakymu buvo pastatyta trečioji pilis, išlikusi iki šių dienų. Kadangi pilis buvo pastatyta šeimos atminimui, nė vienas iš Hohencolernų atstovų nenaudojo šio pastato savo rezidencijai. 1945 m. pilis tapo gimtais namais paskutiniam Prūsijos kronprincui Vilhelmui. Čia jis ir buvo palaidotas kartu su žmona − kronprincese Sesilija.

1952 m. pilies meno kūrinių kolekcija pasipildė anksčiau Prūsijos karališkajai šeimai priklaususiais suvenyrais ir relikvijomis: dabar čia saugoma Prūsijos karalių karūna, Frydricho II Didžiojo drabužiai: kulkos pramuštas munduras (sulopytas paties Frydricho ranka) ir jos sulamdyta auksinė tabakinė, išgelbėjusi karaliaus gyvybę.

Hochencolernų pilis ir dabar yra privati nuosavybė − ji priklauso abiem Hohencolernų giminės šakoms (Brandenburgo−Prūsijos ir Švabijos).

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Hohencolernų pilis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Hohencolernų pilis (anglų, vokiečių k.)
**Hugo William Plaw** (1822 m. gruodžio 4 d. Mėmelyje (Klaipėdoje), Vokietija – 1884 m. Karaliaučiuje, Vokietija) – diplomatas, vienas jachtinio buriavimo pradininkų Klaipėdoje.

Biografija
----------

Gimė britų konsulinio darbuotojo šeimoje. Tėvas Henry Robert Plaw (1786, Londonas-1864, Klaipėda) ilgus metus buvo Didžiosios Britanijos ir Hanoverio karalystės generalinis konsulas Dancige. Hugo William Plaw taip pat pasirinko diplomato kelią ir tarnavo Prancūzijos, Ispanijos ir Hanoverio karalystės konsulu Klaipėdoje. Kartu jis vertėsi didmenine medienos prekyba – užsienio rinkose parduodavo Nemunu sielininkų atplukdytus rąstus.

Buvo vedęs Mary Johanną Mason, su kuria susilaukė dvejų dukrų. Per žmoną giminiavosi su uošviu – sportinio buriavimo entuziastu Klaipėdoje Johnu Masonu. Hugo Viljamas Plaw taip pat buvo vienas jachtinio buriavimo pionierių šiame uostamiestyje.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑

Šaltiniai
---------

* Aus der Geschichte des Memeler Segel–Vereins // Memeler Dampfboot, Juli 1972, Nr. 7 S. 123
* Venantas Butkus. *Buriavimo pradininkai Klaipėdoje*
* Die letzte der Plaws // Memeler Dampfboot, Juli 1969, Nr. 9 S. 120
| Hod eš Šargisالحوض الشرقي |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Mauritanijos vėliava Mauritanija |
| **Administracinis centras** | Nema |
| **Departamentai** | 6 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 541 100 |
| **Plotas** | 182 700 km² |
| **Tankumas** (2022) | 2,96 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | MR-01 |
|  |
|  **Vikiteka** | Hod eš ŠargisVikiteka |

**Hod eš Šargio vilaja** (arab. ولاية الحوض الشرقي‎ = *Wilāya al-Ḥauḍ aš-šarqī*) – vilaja pietrytinėje Mauritanijos dalyje. Regiono centras yra Nema.

Pietuose ir rytuose ribojasi su Maliu, šiaurėje – su Adraro vilaja, vakaruose – su Taganto vilaja ir Hod el Garbio vilaja.

Geografija
----------

Beveik visas regionas yra Sacharos dykumoje, tik pietuose pereina į Sahelio pusdykumes, kur dauguma vilajos gyventojų susitelkę. Šioje dalyje yra kalnų masyvų.

Vilajoje yra senovinis Ualatos miestas.

Departamentų žemėlapis
Mauritanijos armija karinės kampanijos prieš Al-Kaedą Hod eš Šargyje metu

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Hod eš Šargis yra sudarytas iš 6 departamentų:

* Amurdžo departamentas
* Basikunu departamentas
* Džigenio departamentas
* Nemos departamentas
* Ualatos departamentas
* Timbedros departamentas

Šaltiniai
---------

1. ↑  MAURITANIA, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  **Mauritanijos vilajos** |  |
| Adraras | Asaba | Brakna | Dachlet Nuadibu | Gidimaka | Gorgolas | Hod el Garbis | Hod eš Šargis | Inširis | Nuakšotas | Tagantas | Tiris Zemuras | Trarza |
Regio muzikos atlikėjas Bob Marley.
**Muzikos žanras** (dar vadinamas **muzikos stiliumi**) – tipas ar kategorija, kuriai pagal tam tikrus kriterijus priskiriamas muzikos kūrinys. Žanrai gali būti tiek ir itin plačios muzikos kategorijos, kaip kad populiarioji muzika, vokalinė muzika, religinė muzika, liaudiška muzika, sekuliari muzika ir t. t. tiek ir smulkesnis skaidymas į roką, hiphopą, bliuzą, džiazą ir t. t. Pastarieji gali būti skaidomi į subžanrus, kaip kad roko atveju į sunkųjį roką ar pankroką ir pan. Žanrai naudojami kataloguojant muzikos įrašus bibliotekose, aprašant muziką leidiniuose, pateikiant įrašus muzikos parduotuvėse, muzikos gerbėjams išreiškiant savo tapatybę ir pan.

Apibrėžimas
-----------

Paprastai sutariama, kad muzikos skirstymas į žanrus yra sudėtingas procesas, kuriam poveikį daro kultūrinė aplinka, istorinis kontekstas, muzikos industrija ir pan. todėl neįmanoma pateikti tikslaus kiekvieno muzikos žanro apibrėžimo ar tiksliai įvardyti kiekvieno muzikos kūrinio žanro. Nepaisant to, išskiriami keli bruožai, į kuriuos dažniausiai atsižvelgiama darant atskirtį tarp žanrų bei subžanrų:

1. Muzikos stilistiniai elementai, kurie seka tam tikras kompozicijos, instrumentų naudojimo bei atlikimo taisykles, lemiančias išskirtinį skambesį.
2. Su muzika nesusiję atributai: dainų tekstų tematika, sceninis įvaizdis, albumų viršelių stilistika, muzikos atlikėjų kilmė ir pan.
3. Ryšys su klausytojais, gerbėjų bendruomene, tam tikra visuomenėje susiformavusia subkultūra.
4. Padėtis muzikos industrijoje ar kitokioje institucinėje santvarkoje.

Žanrų ir subžanrų pavyzdžiai
----------------------------


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| * Klasikinė muzika
	+ Viduramžių muzika
	+ Renesanso muzika
	+ Baroko muzika
	+ Romantizmo muzika
 | * Rokas
	+ Sunkusis rokas
	+ Gotikinis rokas
	+ Pankrokas
	+ Lengvasis rokas
	+ Progresyvusis rokas
 | * Džiazas
	+ Jazz-funk
	+ Laisvasis džiazas
	+ Regtaimas
	+ Svingas
 | * Popmuzika
	+ Poprokas
	+ Baroque pop
	+ K-pop
	+ J-pop
 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Shuker, R. (2012). *Understanding Popular Music Culture.* Taylor & Francis, p. 95.
2. ↑  Ehmann, J. (2019). *Radiohead and the Journey Beyond Genre.* Taylor & Francis, Chapter 1
3. ↑  Shuker, R. (2012). *Understanding Popular Music Culture.* Taylor & Francis, p. 97.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Stanislavas Zamoiskis** |
| --- |
| Zamoiskiai |
| Jelita (herbas) |
| Jelita (herbas) |
|  |
| Gimė | 1519 m. |
| Mirė | 1572 m. liepos 6 d. (~53 metai) |
| Tėvas | Feliksas Zamoiskis |
| Motina | Ana Ugrovecka |

**Stanislavas Zamoiskis** (1519–1572 m. liepos 6 d.) – Lenkijos magnatas, Chelmo medžioklis (apie 1561 m.), Karūnos dvaro etmonas (1566 m.), Chelmo kaštelionas (1566–1572 m.), Belzo seniūnas.

Biografija
----------

Lenkijos bajorų Zamoiskių giminės atstovas, herbo „Jelita" savininkas. Chelmo medžioklio, vaiskio ir pakamario Felikso Zamoiskio (m. 1535) jaunesnysis sūnus nuo antros santuokos su Ana Ugrovecka. Vyresnysis brolis – Chelmo pataurininkis ir vėliavininkas Florijonas (m. 1591).

Gavo valdyti Skokovo miestelį (dab. Zamostę) ir kaimus: Ždanuvą, Kalinovicą, Tvoryčuvą, Lentovnią ir Pniuvą. Kaip apdovanojimą už tarnybą karuose su rusais, totoriais ir moldavais Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Žygimantas Augustas perdavė Stanislavui Zamoiskiui laikymui Belzo seniūniją ir paskyrė jį Chelmo kaštelionu.

1572 m. liepos 6 d Chelmo kaštelionas Stanislavas Zamoiskis mirė.

Išpažino kalvinizmą.

Šeima ir vaikai
---------------

Buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji žmona tapo Ana Herburt (m. 1554), Jano Herburto ir Ano Fredro duktė. Vaikai:

* Janas (1545–1605), Karūnos didysis etmonas ir kancleris
* Feliksas (mirė būdamas 19 metų)
* Ana Zamoiska, Morico Olesnickio žmona.

Apie 1564 metus vedė antrą kartą Aną Oržechovską (m. 1588), nuo santuokos su kuria turėjo dvi dukteris:

* Elžbieta Zamoiska, Belzo vaivados Stanislovo Vlodeko žmona
* Sofija Zamoiska (m. 1604), Karūnos didžiojo pataurininkio Luko Dzialinskio (apie 1556–1582/1583) žmona nuo 1580 metų

Literatūra
----------

* Grzybowski S. Jan Zamoyski, Warszawa 1994
* Sławomir Leśniewski, Jan Zamoyski. Hetman i polityk, Dom Wydawniczy BELLONA, ISBN 978-83-111-1331-2

Nuorodos
--------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Juozas Baranauskas** (slapyvardis *Paukštė*, 1862 m. rugpjūčio 20 d. Sudeikiuose – 1928 m. sausio 31 d. Sudeikiuose) – valstietis, knygnešys.

Biografija
----------

Gimė pasiturinčių ūkininkų šeimoje.

Mokėsi Užpalių pradinėje valdinėje mokykloje. Nuo mažens mėgo skaityti knygas. Brolis Alfonsas, tarnaudamas kariuomenėje, pakvietė į Kauną ir supažindino su vietos knygnešiais, iš kurių sužinojo, kaip gauti lietuviškos spaudos. Gabenti lietuvišką spaudą ragino ir Užpalių klebonas Kazimieras Kosminskis, kuris vėliau Juozą Baranauską rekomendavo Juozui Tumui-Vaižgantui kaip patikimą knygnešį.

Buvo drąsus, sumanus. Į Mažąją Lietuvą, Kauną, vėliau į Garšvius važiuodavo vežimu, įtaisęs dvigubą dugninę. Kartu dažnai važiuodavo knygnešys Juozas Otonas Širvydas. Kelis kartus buvo praradęs arklius, vežimą ir knygas. Pats spėdavęs pasprukti. Parsigabentų knygų namie nelaikydavo. Slėpdavo medžių drevėse, duobėse. Slėptuvių turėjo sesers Anelės sodyboje Bikūnuose ir pas kitus kaimynus.

Susikūrus Garšvių knygnešių draugijai, tapo jos bendradarbiu. Spaudos parsiveždavo iš Garšvių. Kartais atveždavo Jurgis Bielinis arba Kazimieras Ūdra. Po draugijos likvidavimo vėl pradėjo keliauti į Tilžę. Imdavo knygų ir Viduklėje iš Juozo Sakalausko. Užmezgė ryšius su sediečiu knygnešiu V. Norkumi ir kitais. Platindavo pats – išvežiodavo arba išsiųsdavo paštu, taip pat perduodavo kitiems knygnešiams. Yra vežęs laikraščių į Mogiliovą.

1898 m. žiemą policija su žandarais, ieškodami Čižiškių sodžiuje slapto bravoro, rado Juozui Baranauskui priklausantį ryšulį su knygomis, laiškais, sąskaitomis. Pagal vieną laiškų išaiškino ryšius su Jurgiu Baranausku. Abu areštavo (Juozą Baranauską – 1898 m. balandžio 14 d.), pasodino į Zarasų kalėjimą ir užvedė bylą. Be jų, toje pačioje byloje dar buvo kaltinami 7 žmonės. 1899 m. birželio 2 d. caras patvirtino bausmę – 3 metams ištremti į vieną Rusijos gubernijų. Pasirinko Odesą.

Pasibaigus tremčiai liko dirbti Pliatorovo kartono fabrike. Į Lietuvą grįžo 1910 m. Atsiėmė dalį tėvo ūkio ir vertėsi žemdirbyste. Pirmojo pasaulinio karo metais buvo išvežtas į Vokietiją. Grįžęs savo kaime mokytojavo. Nuo 1928 m. sausio 1 d. gaudavo 75 Lt knygnešio pensiją.

Atmintinos vietos ir paminklai
------------------------------

Kapas ir antkapinis paminklas Užpalių kapinėse.

Juozo Baranausko vardu prieš Atrąjį pasaulinį karą Užpaliuose pavadinta gatvė.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tanaras |
| --- |
| Tanaras ties Alba Tanaras ties Alba |
| **Ilgis** | 276 km |
| **Baseino plotas** | 8234 km² |
| **Vidutinis debitas** | 123 m³/s |
| **Ištakos** | Ligūrijos Alpės |
| **Žiotys** | Po |
| **Šalys** | Italija |

**Tanaras** (it. *Tanaro*, lot. *Tanarus*) – upė šiaurės vakarų Italijoje, Ligūrijos ir Pjemonto regionuose; Po dešinysis intakas. Prasideda Ligūrijos Alpėse, netoli Italijos ir Prancūzijos valstybės sienos, Sakarelo kalno papėdėje. Teka daugiausia šiaurės rytų kryptimi, kalnuotomis vietovėmis. Žemupyje teka Po žemuma. Įteka į Po netoli Basinjanos.

Didžiausi intakai: Stura di Demontė (kairysis), Bormida, Belbas (dešinieji). Nors Tanaras, priešingai nei dauguma kitų dešiniųjų Po intakų, prasideda kalnuose, tačiau vasarą žymiai nusenka, nes Ligūrijos Alpėse nėra ledynų. Upė vandeningiausia būna pavasarį ir rudenį (tada debitas siekia iki 1700 m³/s). Upės potvyniai dažnai nusiaubia žemupio pakrančių gyvenvietes. Prie Tanaro įsikūrę miestai: Čeva, Alba, Astis, Alesandrija.

Upės padėtis Italijoje
|  |
| --- |
| Hoffmann & Hoffmann |
| Kilmė | Karlsrūjė, Vokietijos vėliava Vokietija |
| Aktyvumo metai | 1975–1984 |
| Nariai |
| Michael Hoffmann  Günter Hoffmann |

**Hoffmann & Hoffmann** – Vokietijos muzikinis duetas iš Karlsrūjės, kurį sudarė broliai Michael Hoffmann (g. 1950 m.) ir Günter Hoffmann (1951–1984 m.).

Grupės istorija
---------------

Pirmuoji Hoffmannų sėkmė atėjo 1977 metais su The Bellamy Brothers dainos „Crossfire" vokiška versija, patekusi į Vokietijos singlų topo dvidešimtuką. Vėlesni jų singlai dažnai patekdavo į šį sąrašą, tačiau aukštų pozicijų nepasiekė.

1983 metais Hoffmanai išrinkti atstovauti savo šaliai Vokietijoje vykusiame „Eurovizijos" dainų konkurse. Su daina „Rücksicht" duetas užėmė penktą vietą.

Nors „Rücksicht" laikoma sėkmingiausia jų atliekama daina, tačiau ilgalaikio populiarumo nesulaukė.

Vienas dueto narių Günter Hoffman iš gyvenimo pasitraukė 1984 m. kovo 15 d. iškritęs iš viešbučio lango Rio de Žaneire (Brazilija).

Vėlesniais metais Michael Hoffman reiškėsi kaip kompozitorius, sukūręs dainų atlikėjams Gitte Hænning, Wenche Myhre ir Nicole. 1987 m. kaip solistas dalyvavo Vokietijos nacionalinėje „Eurovizijos" atrankoje, joje užėmė penktą vietą.

Nuorodos
--------

* Daina „Rücksicht"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Nicole  *„Ein bißchen Frieden"*** |  **Vokietijos atstovai Eurovizijoje**1983 | Po to:**Mary Roos  *„Aufrecht geh'n"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Juris Doctor** (sntr. **J.D.**, lot. – teisės daktaras; kai kur – **Doctor of Jurisprudence**, **D. Jur.**) – profesinis daktaro laipsnis teisės srityje, žemiausias teisininko kvalifikacinis laipsnis JAV. Daugelyje Europos šalių prilyginamas teisės bakalaurui arba, kartais, magistrui. Teisės vartoti titulatūrą "dr. "prieš pavardę nesuteikia. JD yra trejų metų profesinė programa. Bakalaurinis darbas arba disertacija nėra ginama. Gavus JD diplomą, asmuo gauna teisę stoti į teisės magistrantūrą (Marter of Laws, LLM). Po magistrantūros, JAV studentas gali stoti į Teisės mokslų daktarto programą (Doctor of Juridical Science, DJS), kuri suteikia teisę vadintis daktaru ir atitinką europietiškus teisės daktaro variantus.

JD laipsnis taip pat žinomas valstybėse kaip Kanada, Hong Kongas, Australija ir Japonija. JD programa yra skirta asmenims, kurie jau turi bakalauro laipsnį iš neteisinės disciplinos. Tuo atveju, jeigu asmuo jau gavo teisės bakalaurą, jis gali stoti į aukštesnę pakopą – į teisės magistrantūrą. Norint studijuoti būtina turėti JAV suteiktą bakalauro laipsnį su 3. 0 arba „B" įvertinimu bei būti baigus *Law School Admissions Test* (LSAT) daugiau nei 70 %.

Visose 55 srityse JAV yra laikoma, kad J.D. absolventas yra pakankamai kvalifikuotas praktikuoti teisę, išlaikęs *Bar Exam*.
| **Stanislavas Stratijevas** |
| --- |
| Gimė | 1941 m. rugsėjo 9 d.Sofija, Bulgarija |
| Mirė | 2000 m. rugsėjo 20 d. (59 metai)Sofija, Bulgarija |
|  |
| Veikla | bulgarų rašytojas, dramaturgas, scenaristas. |

 **Stanislavas Stratijevas**  (bulg.  *Станислав Стратиев*; 1941 m. rugsėjo 9 d. – 2000 m. rugsėjo 20 d.) – bulgarų rašytojas, dramaturgas ir scenaristas.

Biografija
----------

Stanislavas Stratijevas gimė 1941 m. Sofijoje, studijavo filologiją K. Ochridskio universitete. Dirbo darbininku gamykloje, „Liaudies jaunimo", „Širšės" redakcijose, Satyros teatre literatūrinės dalies vedėju, šiuo metu – minėto teatro direktorius. Pirmieji kūriniai išspausdinti 1958 m. „Mokyklų vėliavos" laikraštyje, pirmoji apsakymų knyga „Vieniši vėjo malūnai" išleista 1969 m. S. Stratijevo kūrybai būdingas itin imlus domėjimasis šiandienos aktualijomis, socialiniais, moraliniais bei psichologiniais klausimais. Gyva, raiškia kalba, neįmantria žanrine forma autorius perteikia pačias subtiliausias herojų vidines nuotaikas.

Stanislavas Stratijevas parašė pjeses „Romėnų pirtis" (1977), „Zomšinis švarkas" (1979, rodyta Lietuvos TV 1983 m.), „Autobusas" (1982, pastat. LTSR Valstybiniame rusų dramos teatre 1984), „Maksimalistas" (1985, Panevėžio dramos teatre 1988), „Rudens peizažo detalės" (1985), „Balkonų sindromas" (1986), šiandien daugelyje šalių reprezentuojančias bulgarų dramaturgiją.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė (anglų, prancūzų, vokiečių, rusų, bulgarų k.)
* „Literatūra ir menas" | Stanislav Stratijev. Stojanas ir rinkimai
* Juozas Miltinis – Skaitmeninis archyvas. „Maksimalistas" (1988 m.)[neveikianti nuoroda]
* ASU. Teatras „Jovaras". „Zomšinis švarkas" (2015 m.) Archyvuota kopija 2017-01-08 iš Wayback Machine projekto.
| **Jurijus Masliukovasrus. *Маслюков Юрий Дмитриевич*** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. rugsėjo 30 d.Leninabade, Tadžikistanas |
| Mirė | 2010 m. balandžio 1 d. (72 metai)Maskva, Rusija |
| Palaidotas (-a) | Trojekurovo kapinėse |
|  |
| Veikla | tarybinis partinis ir valstybės veikėjas |
| Partija | TSKP CK Politinio biuro narys |
|  |
| Alma mater | 1962 m. Leningrado mechanikos institutas |

**Jurijus Masliukovas** (rus. *Маслюков Юрий Дмитриевич*, 1937 m. rugsėjo 30 d. Leninabade, Tadžikistanas – 2010 m. balandžio 1 d. Maskva, Rusija) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, buvęs TSKP CK Politinio biuro narys.

Veikla TSRS laikotarpiu
-----------------------

1962 m. baigė Leningrado mechanikos institutą, iki 1970 m. dirbo Iževsko technologijos mokslinių tyrimų institute inžinieriumi, skyriaus viršininku, vyriausiuoju inžinieriumi. 1970–1974 m. buvo Iževsko mašinų gamyklos vyr. inžinieriumi.

Nuo 1974 m. – TSRS gynybinės pramonės ministerijos vyr. techninės valdybos viršininkas, nuo 1979 m. – ministro pavaduotojas. 1982-1985 m. – TSRS Valstybinio plano komiteto (GOSPLAN) pirmininko pirmasis pavaduotojas, nuo 1985 m. – TSRS Ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas, nuo 1988 m. – pirmasis pavaduotojas, kartu ir Valstybinio plano komiteto pirmininkas. M. Gorbačiovo valdymo metu buvo Prezidentinės Tarybos narys.

TSRS Aukščiausiosios Tarybos 11 šaukimo deputatas, TSKP CK narys nuo 1986 m. 1989-1991 m. – TSKP CK Politinio biuro narys (buvo jauniausias biuro narys).

Rusijos Federacijoje
--------------------

1995, 1999, 2003 ir 2007 m. buvo renkamas Rusijos Valstybės dūmos deputatu (pagal Rusijos komunistų partijos sąrašą), dirbo Dūmos prekybos, statybos ir technologijų, vėliau – ekonomikos, biudžeto ir mokesčių bei pramonės komitetų pirmininku.

Po defolto Rusijoje 1998-1999 m. buvo J. Primakovo vyriausybėje pirmuoju vicepremjeru.

Nuorodos
--------

* Biografija (rusų kalba).
| **Stanislavas Kosiorasrus. *Станисла́в Вике́нтьевич Косио́р*** |
| --- |
|  |
| Stanislavas Kosioras |
| Gimė | 1889 m. lapkričio 18 d.Sedlece  |
| Mirė | 1939 m. spalio 26 d. (49 metai)Maskvoje |
|  |
| Veikla | tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, vienas stalininių represijų organizatorių, vėliau pats tapęs jų auka |
| Partija | VKP(b) CK Politinio biuro narys |
|  |
|  **Vikiteka** | Stanislavas Kosioras |
| Parašas |
|  |

**Stanislavas Kosioras** (rus. *Станисла́в Вике́нтьевич Косио́р*, ukr. *Станіслав Вікентійович Косіор*, lenk. *Stanisław Kosior*; 1889 m. lapkričio 18 d. Sedlece – 1939 m. spalio 26 d. Maskvoje) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, buvęs VKP(b) CK Politinio biuro narys. Vienas stalininių represijų organizatorių, vėliau pats tapęs jų auka.

Biografija
----------

Lenkas. Baigė gamyklinę pradinę mokyklą.
Anksti įsijungė į bolševikinį judėjimą – partijos nariu tapo 1907 m. dirbo pogrindyje Charkove, Kijeve, Donecke, Poltavoje, nuo 1915 m. – Maskvoje. Buvo keturis kartus suimtas, 1915 m. ištremtas 3 metams į Irkutską, kur išbuvo iki Vasario revoliucijos.

1917 m. tapo Petrogrado karinio-revoliucinio komiteto komisaru, 1918 m. – Ukrainos finansų liaudies komisaru. 1919–1920 m. – Ukrainos komunistų (bolševikų) partijos CK sekretorius.
Nuo 1922 m. – RKP(b) Sibiro biuro sekretorius, 1926–1928 m. – VKP(b) CK sekretorius. 1928 m. grįžo į Ukrainą, iki 1938 m. buvo Ukrainos komunistų partijos CK generalinis sekretorius. Nuo 1924 m. – VKP(b) CK narys, nuo 1930 m. – Politinio biuro narys.

1938 m. sausio mėn. atšauktas į Maskvą, paskirtas TSRS liaudies komisarų tarybos pirmininko pavaduotoju ir Tarybinės kontrolės komisijos pirmininku, tačiau jau gegužės 3 d. pašalintas iš visų postų ir suimtas, apkaltinus priklausymu „Lenkijos karinei organizacijai". TSRS Aukščiausiojo Teismo Karinė kolegija S. Kosiorą 1939 m. vasario 26 d. nuteisė sušaudyti, nuosprendis tą pačią dieną įvykdytas.
1956 m. reabilituotas, grąžintas į TSKP narius.

Veiklos vertinimas
------------------

Laikomas vienu artimiausiu J. Stalino šalininkų, Ukrainoje vadovavo kolektyvizacijai, nusinešusiai milijonus žmonių gyvybių. Aktyviai dalyvavo organizuojant masines represijas Ukrainoje 1935–1938 m.

Vienas iš holodomoro Ukrainoje (1932–1933 m.) kaltininkų. 2010 m. sausio 13 d. Kijevo apeliacinis teismas pripažino S. Kosiorą kaltu dėl genocido.

Nuorodos
--------

* Biografija (rusų kalba);
* Apie Kijevo teismo sprendimą (rusų kalba).
**Jurijus Mamajevas**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Jurijus Igorevičius Mamajevas |
| Gimimo data | 1984 m. vasario 3 d. (39 metai) |
| Gimimo vieta | Omskas, Rusija |
| Ūgis | 180 cm |
| Svoris | 75 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
|  | VfB Stuttgart jaunimo sistema |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2003–2005  2006–2007  2008  2008  2009 2010–2011  2012  2012-2013  2013  2013  2014–2017  2018  2019–2020 | VfB Stuttgart II  Šinnik Jaroslavlʹ  Terek  Čornomorecʹ Odesa  Luč-Ènergiâ Vladivostok Baltika Kaliningrad  Daugava Daugavpils  Luč-Ènergiâ Vladivostok  Pertrotrest  Wigry Suwałki  Trakai  FK Kauno Žalgiris  FK Arsenal Dziaržynsk | 36 0(2)05 0(0)01 0(0) 30 0(4)39 0(2)16 0(0)11 0(0)09 0(0)07 0(0)84 (16)21 0(0)17 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 28 lapkričio 2021. |

**Jurijus Mamajevas** (*Ю́рий И́горевич Мама́ев*; g. 1984 m. vasario 3 d.) – Rusijos futbolininkas, saugas. 

Kitados rungtyniavo „Trakų" ir „Kauno Žalgiryje".

Karjera
-------

Rusijoje, Omske gimęs, bet VfB Stuttgart jaunimo sistemoje išugdytas futbolininkas. iš pradžių atstovavo Štutgarto klubo jaunimo komandoms.

Profesionalo karjera klostėsi sekančiai: buvo eilė Rusijos klubų, su Daugpilio „Daugava" tapo Latvijos čempionu. Dar žaidė Lenkijoje.

2014 m. atvyko į Lietuvą ir FK Trakai nariu. Šiai ekipai atstovavo keturis sezonus. 2014 m. dalyvavo 31 A lygos rungtynėse ir pasižymėjo aštuoniais įvarčiais. 
2015 m. A lygoje sužaidė net 34 susitikimus. pelnė septynis įvarčius. Savotišku rekordu tapo Jurijaus atlikti net 25 rezultatyvūs perdavimai.
2016 m. futbolininką kamavo traumos ir į aikštę A lygoje išbėgo vos devynis kartus. Pelnė vieną įvartį.
2017 m. žaidė vienuolikoje rungtynių. Įvarčių nepelnė.

2018 m. perėjo į FK Kauno Žalgiris. Marškinėlių numeris 79. A lygoje sužaidė 21 rungtynes, tačiau įvarčiais ar rezultatyviais perdavimais nepasižymėjo. po sezono žaidėjas paliko komandą.

2019–2020 m. žaidė FK Arsenal Dziaržynsk (Baltarusija).

Pasiekimai
----------

* **Latvijos čempionas** (1): 2012

* **Lietuvos vicečempionas** (2): 2015, 2016
* **Lietuvos A lygos bronza** (trečia vieta) (1): 2017
* **Lietuvos futbolo taurės finalininkas** (1): 2015/16

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2018-10-06 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑

Nuorodos
--------

* lietuvosfutbolas.lt (lietuvių k.)
* SOCCERWAY (anglų k.)
* Transfermarkt (anglų k.)
* news.sportbox.ru (rusų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Stanislavas Kania** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1927 m. balandžio 8 d.Pakarpatės vaivadija |
| Mirė | 2020 m. kovo 3 d. (92 metai)Varšuva |
| Tautybė | lenkas |
|  |
| Veikla | Lenkijos komunistinio judėjimo veikėjas |

**Stanislavas Kania** (lenk. *Stanisław Kania*, 1927 m. kovo 8 d. Pakarpatės vaivadijoje – 2020 m. kovo 3 d. Varšuvoje) – Lenkijos valstybės ir komunistinio judėjimo veikėjas, trumpą laiką (1980–1981 m.) vadovavęs Lenkijos jungtinei darbininkų partijai (LJDP).

Biografija
----------

1952–1956 m. dirbo Lenkijos jaunimo sąjungos aparate, 1958–1962 m. – LJDP Varšuvos vaivadijos komitete. 1962–1968 m. buvo LJDP Varšuvos vaivadijos komiteto sekretorius.

1968–1971 m. dirbo LJDP CK Organizacinio skyriaus vedėju, 1971–1980 m. – LJDP CK sekretoriumi. Nuo 1968 m. buvo šios partijos Centro komiteto narys, 1975–1981 m. – Politinio biuro narys. 1972–1989 m. buvo LLR Seimo VI–IX šaukimų deputatas.

1980 m. rugsėjo 6 d. po E.Gereko atsistatydinimo kaip kompromisinė figūra buvo išrinktas LJDP CK pirmuoju sekretoriumi, faktiniu šalies vadovu. Jis nesugebėjo suvaldyti situacijos šalyje augant opozicijos protestams. 1981 m. spalio 18 d. jį pakeitė griežtesnės linijos šalininkas Voicechas Jaruzelskis. Po to S. Kania ryškesnio vaidmens politikoje nebeatliko.

Papildoma informacija
---------------------

* Bijodami sovietinės armijos įvedimo, po S.Kanios išrinkino į svarbiausią Lenkijos postą, lenkai sakydavo „Geriau Kania, negu Vania".

  

  

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Edvardas Gerekas** | **Lenkijos jungtinės darbininkų partijos pirmasis sekretorius**1980 — 1981  | Po to:**Voicechas Jaruzelskis** |