recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***Formica sanguinea*** |
| --- |
| Raudonoji skruzdėlė iš arti |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Plėviasparniai  *( Hymenoptera)* |
| Pobūris: | Smaugtapilviai  *( Apocrita)* |
| Antšeimis: | Vapsviniai  *( Vespoidea)* |
| Šeima: | Skruzdėlės  *( Formicidae)* |
| Gentis: | *Formica*  *( Formica)* |
| Rūšis: | Raudonoji skruzdėlė  *( Formica sanguinea)* |

 |

**Raudonoji skruzdėlė** (*Formica sanguinea*) – vidutinio dydžio skruzdėlė, apie 7 mm ilgio, iš *Formicinae* pošeimio. Priklauso vergvaldžių ir socialinių parazitų grupei tarp skruzdėlių.

Socialiniai parazitai
---------------------

Skruzdėlė vergvaldė.
Raudonoji skruzdėlė savo išore labai panaši į rudąją miško skruzdėlę. Galva ir krūtinė raudoni, pilvelis tamsiai rudas. Pagal gyvenimo būdą nuo rudųjų šios skruzdėlės labai skiriasi. Raudonosios skruzdėlės yra vergvaldės, kurios pavergia kitas gentaines: tamsiarudes miško skruzdėles (*Formica fusca*), *Formica cinerea* ir kt.

Raudonosios skruzdėlės įprastų skruzdėlynų nestato. Lizdai būna įrengti po akmenimis, senuose kelmuose. Paprastai svetimų skruzdėlių lizdą užpuola, kai tik žvalgai jį aptinka. Darniomis gretomis nužygiavusios iki aukų buveinės, jos žudo priešą, grobia kokonus ir tempia į savo lizdą. Išsiritusios vergės atlieka darbininkių vaidmenį. Savas darbininkes gali turėti ir pačios raudonosios skruzdėlės, kurios kartu dirba su vergėmis. Literatūroje aprašomi atvejai, kai šių skruzdėlių kolonija gyvena be vergių, darbus nudirbdama savo jėgomis .

Paplitimas
----------

Raudonosios skruzdėlės plačiai paplitusios Centrinėje ir Šiaurės Europoje, Rusijoje, Japonijoje, Kinijoje, Korėjos pusiasalyje.

Klasifikacija
-------------

Šios skruzdėlės priskiriamos grupei rudųjų miško skruzdėlių, tarp kurių:

* Rudoji miško skruzdėlė (*Formica rufa*),
* Tamsiarudė miško skruzdėlė (*Formica fusca*),
* Raudongalvė skruzdėlė (*Formica truncorum*),
* Plaukuotoji skruzdėlė (*Formica lugubris*),
* Mažoji miško skruzdėlė (*Formica polyctena*),
* Šiaurinė miško skruzdėlė (*Formica aquilonia*).

Šaltiniai
---------

1. ↑   Skruzdėlių vergvaldžių aprašymas

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raudonoji skruzdėlė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* *Formica sanguinea* aprašymas Archyvuota kopija 2003-06-10 iš Wayback Machine projekto.
* Raudonosios skruzdėlės (rusų k.)
**Vaclovas Dargužas** (g. 1920 m. sausio 6 d. Voveriškiai, Šiaulių valsčius – 2009 m. spalio 23 d.) – veterinaras, Šveicarijos lietuvių visuomenės veikėjas, Vilniaus universiteto garbės daktaras, VU bibliotekos mecenatas.

Biografija
----------

1940 m. baigė Šiaulių berniukų gimnaziją, mokėsi Lietuvos veterinarijos akademijoje. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. Nuo 1945 m. gyveno Šveicarijoje. 1945–1949 m. studijavo Berno universitete, 1948–1949 m. jame dirbo, apgynė daktaro disertaciją „Kobalto veikimas organizme".

Nuo 1949 m. veterinarijos gydytojas, 1957 m. įkūrė vieną moderniausių veterinarijos klinikų Tune ir jai iki 1995 m. vadovavo. 10 metų buvo Tuno miesto parlamento narys, dirbo įvairiose kantono institucijose, prekybos bendrovės „Pro Baltikum", „Kiwani" ir kitų visuomeninių organizacijų narys. Vienas iš Šveicarijos lietuvių bendruomenės Berno skyriaus įkūrimo organizatorių, 1981-1990 m. vicepirmininkas, 1991-2002 m. pirmininkas, vėliau – garbės pirmininkas. Dalyvavo Pasaulio lietuvių bendruomenės veikloje.

Žmona – šveicarė Ruth Romang (Hofer), sūnūs Markus Vytautas, Gabrielius Gintaras ir Aras Lukas. Išsaugojo kalbą, tradicijas ir papročius. Savo šeimą laikė Lietuvos ir Šveicarijos piliečiais.

V. Dargužas domėjosi Lietuvos valstybės istoriniais dokumentais ir sukaupė vertingą Lietuvos ir kitų šalių XVI–XX a. kartografijos rinkinį, kurį 1983 m. padovanojo Vilniaus universitetui. Rūpinosi lietuvių išeivijos kultūros paveldo perdavimu Lietuvai ir kartu su žmona Ruth – labdara pavieniams asmenims ir organizacijoms Lietuvoje ir Punsko krašte.

Apdovanojimai
-------------

* Vilniaus universiteto globėjo vardas, 1990 m. birželio 20 d.
* Vilniaus universiteto garbės daktaro vardas (suteiktas pirmajam po Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo), 1991 m.
* Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino 4 laipsnio ordinas, 1998 m.

Bibliografija
-------------

* „Mylėsi Lietuvą iš tolo" (atsiminimus užrašė J. I. Survilaitė). VU leidykla.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Mirė visuomenininkas V. Dargužas" „Delfi", 2009 spalio mėn. 23 d. 11:57
2. ↑  [„Mirė VU garbės daktaras Vaclovas Dargužas"] Universitas Vilnensis (2009.10.23)
3. ↑  „V. Dargužo knyga „Mylėsi Lietuvą iš tolo"" Archyvuota kopija 2011-02-01 iš Wayback Machine projekto.
| **Vaclava Flerilenk. *Vaclava Fleury*** |
| --- |
| Gimė | 1888 m. rugsėjo 28 d.Vilnius |
| Mirė | 1983 m. gegužės 10 d. (94 metai)Sopotas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Lenkijos dailininkė. |

**Vaclava Fleri** (lenk. *Wacława Fleury*, 1888 m. rugsėjo 28 d. Vilnius – 1983 m. gegužės 10 d. Sopotas) – Lietuvos ir Lenkijos dailininkė.

Biografija
----------

Tėvas Stanislovas Filibertas Fleris. 1907–1908 m. mokėsi Vilniaus piešimo mokykloje, Dailės skatinimo draugijos piešimo mokykloje, 1909–1917 m. – Imperatoriškojoje dailės akademijoje Sankt Peterburge, 1912–1915 m. pas N. Samokišą. 1918–1939 m. dirbo Vilniaus mokykloje „Świt". Nuo 1945 m. gyveno Sopote, vadovavo parapijos bibliotekai, mokytojavo Gdanske.

Kūryba
------

Nutapė batalinių kompozicijų, portretų, religinės tematikos paveikslų. Iliustravo elementorių (A. Smoličiaus gramatiką „Aušrelė" *Zorka* 1919 m.), kalendorių. Tušu ir plunksnele atliko eskizus A. Puškino, V. Sirokomlės kūrinių motyvais, kurie publikuoti XX a. pr. Vilniaus periodinėje spaudoje. Kūrybai būdingas tikslus nuotaikos, judesio perteikimas, lakoniški štricho ir kontūro deriniai, paryškintos detalės. 1909–1913 m. dalyvavo visose Vilniaus dailės draugijos pavasarinėse parodose, 1924 m. Dailiųjų amatų parodoje Vilniuje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rima Rutkauskienė. *Vaclava Fleri*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 148 psl.
Vachovskės 2012 m. (Lilly ir Lana)
**Vachovskės** (angl. *The Wachowskis*) – (buvę broliai) seserys Lana Wachowski ir Lilly Wachowski, JAV kino režisierės, scenaristės ir prodiuserės.

Jų režisūros debiutas buvo 1996 m. su kriminaliniu trileriu Bound. Labiausiai seseris išgarsino 1999 m. filmas Matrica bei vėliau sekę tęsiniai Matrica: Perkrauta ir Matrica: Revoliucijos (2003). Taip pat režisierės prisidėjo kuriant kitus Matricos kūrinius – vaizdo žaidimą, filmą The Animatrix ir komiksus. Už Matricą režisierės buvo apdovanotos Saturn apdovanojimu geriausios režisūros kategorijoje.

2006 m. režisierės baigė darbus su Alan Moore ir David Lloyd romano adaptacija V – tai vendeta. Filme pateikta mažiau anarchizmo, atnaujintos aktualijos, kad geriau atitiktų dabartinius laikus. Filmo pagrindinės temos – laisvė, terorizmas ir totalitarizmas.

2015 m. pasirodė du Vachovskių kūriniai – kosminė opera Jupiter Ascending ir mokslinės fantastikos drama serialas Sense8.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Wachowskis hope to surprise with next film[neveikianti nuoroda]
Alexander Albon|  
Alexander Albon 2019 m. |
| Gimė | Alexander Albon1996 m. kovo 23 d. (27 metai)Londonas, Anglija, Jungtinė Karalystė |
| Karjera Formulėje 1 |
| Tautybė | Tailandas Tailandietis Jungtinė Karalystė Britas |
| Komanda | Scuderia Toro Rosso-Honda (2018-2019 m.),Red Bull Racing-Honda (2019-2020 m.), Williams (nuo 2022 m.) |
| Automobilio numeris | 23 |
| Dalyvauta GP | 50 |
| Čempionas | 0 |
| Pergalių | 0 |
| Podiumai | 2 |
| Taškai | 200 |
| Pirmas GP | 2019 m. Australijos Grand Prix |
| Paskutinis GP | 2023 m. Saudo Arabijos Grand Prix |

**Aleksandras Albonas** (angl. *Alexander Albon*; g. 1996 m. kovo 23 d. ) – Tailando Formulės 1 pilotas, nuo 2019 m. sezono vidurio atstovaujantis Red Bull Racing-Honda ekipai.

Savo lenktynininko karjerą jis pradėjo 2005 m. būdamas 8 metų, pradėjęs lenktyniauti kartingų serijose.

2014 m. A. Albonas užėmė 3 vietą Eurocup Formula Renault 2.0 čempionate.

2016 m. tailandietis tapo GP3 serijos vicečempionu.

2017 m. jis pradėjo lenktyniauti Formulės 2 lenktynėse, o 2018 m. čia užėmė 3 vietą.

2018 m. lapkritį buvo pranešta, kad A. Albonas taps naujuoju Toro Rosso komandos nariu. Jis tapo pirmuoju tailandiečiu Formulėje 1 nuo Birabongse Bhanudej 1954 m.

Įpusėjus 2019 m. sezonui tailandietis buvo pakviestas į pagrindinę Red Bull komandą, o vietoj jo į Toro Rosso perėjo Pierre Gasly.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Albon to partner Kvyat at Toro Rosso in 2019


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alexander Albon** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Picea rubens** |
| --- |
| Raudonoji eglėRaudonoji eglė (*Picea rubens*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pušūnai  *( Pinophyta)* |
| Klasė: | Pušainiai  *( Pinopsida)* |
| Šeima: | Pušiniai  *( Pinaceae)* |
| Gentis: | Eglė  *( Picea)* |
| Rūšis: | Raudonoji eglė  *( Picea rubens)* |

 |

**Raudonoji eglė** (*Picea rubens*) – pušinių (*Pinaceae*) šeimos, eglių (*Picea*) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitusi Šiaurės Amerikos rytuose (Kvebeke, Adirondako kalnuose, Naujojoje Anglijoje, Apalačuose iki Šiaurės Karolinos).

Aukštis apie 18-40 m. Kamieno skersmuo 0,6 m, nors pasitaiko medžių, kurių kamieno skersmuo 1,3 m. Spygliai 12-15 mm ilgio, gelsvai žali. Kankorėžiai cilindriški, 3-5 cm ilgio, nuo šakos nusvirę žemyn.

Raudonoji eglė artima juodajai eglei, ir tarpusavyje kryžminasi.

Raudonoji eglė yra Naujosios Škotijos provincijos (Kanada) simbolis. Medis naudojamas medienos, popieriaus pramonėje, muzikos instrumentų gamybai.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raudonoji eglė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Vachas |
| --- |
| **Ilgis** | 964 km |
| **Baseino plotas** | 76 700 km² |
| **Vidutinis debitas** | 665 m³/s |
| **Ištakos** | Vakarų Sibiro lyguma |
| **Žiotys** | Obė |
| **Šalys** | Rusija (Chantų Mansija) |

**Vachas** (rus. *Вах*) – upė Rusijoje, Chantų Mansijoje, centrinėje Vakarų Sibiro lygumos dalyje, Obės dešinysis intakas. Ilgis 964 km. Prasideda Obės, Jenisejaus ir Tazo vandenskyroje, teka užpelkėjusia taiga. Įteka į Obę 10 km aukščiau Nižnevartovsko.

Svarbiausi intakai: Kulyngolas, Sabunas, Kolikjeganas (kairieji), Didysis Megtygjeganas (dešinysis).

Mityba pagrįsta lietaus ir sniego tirpsmo vandeniu. Laivuojama 453 km nuo žiočių (nuo Larjako). Naudota miško plukdymui.

Pontoninis tiltas per Vachą tarp Nižnevartovsko ir Streževojaus

Šaltiniai
---------

1. ↑  Государственный водный реестр
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 82
Vachano koridorius
Kraštovaizdis
**Vachano koridorius** – siauras platumos ruožas Afganistane, kuris sudaro sausumos kelią tarp Afganistano ir Kinijos. Koridorius yra ilgas ir siauras, 220 km ilgio, 16–64 km pločio. Jis priklauso Badachšano provincijai ir skiria Kalnų Badachšaną Tadžikijoje nuo Chaiber Pachtunchvos ir Gilgito-Baltistano Pakistane.

Vachano koridorius yra „Didžiojo žaidimo", Rusijos ir Didžiosios Britanijos kovos dėl Vidurinės Azijos, politinis palikimas. 1873 m. susitarimu tarp Rusijos ir Didžiosios Britanijos, 1893 m. susitarimu tarp Afganistano ir Didžiosios Britanijos Vachano teritorija buvo padalinta. Piandžo ir Pamyro upės tapo siena tarp Afganistano ir Rusijos imperijos šiaurėje, o pietuose Durando linija skyrė Afganistaną nuo Britų Indijos. Likusi siaura teritorija tarp imperijų buvo pavadinta Vachano koridoriumi XX a. Jame gyvena 12 tūkst. žmonių.

Siauresne prasme Vachano koridoriumi vadinamas kelias palei Piandžo ir Vachano upes į Kiniją. Šiaurinė Vachano koridoriaus dalis vadinama Afganų Pamyru.

Išnašos
-------

1. ↑  International Boundary Study of the Afghanistan-USSR Boundary (1983) Archyvuota kopija 2014-08-17 iš Wayback Machine projekto. by the US Bureau of Intelligence and Research
2. ↑  FACTBOX-Key facts about the Wakhan Corridor. Reuters. June 12, 2009
3. ↑  Wong, Edward (27 October 2010). „In Icy Tip of Afghanistan, War Seems Remote". *The New York Times*. Nuoroda tikrinta October 28, 2010.
4. ↑  Aga Khan Development Network (2010): *Wakhan and the Afghan Pamir* Archyvuota kopija 2011-01-23 iš Wayback Machine projekto. p.3
Skrajojantis Spageti Monstras – Sietlas
**Skrajojantis Spageti Monstras** (angl. *Flying Spaghetti Monster*, arba *FSM*) – Absoliutas, kurį skelbiasi išpažįstanti pastafarizmo religinė parodija, dar vadinama „Skrajojančio Spageti Monstro Bažnyčia". Šią tikybą įkūrė Bobis Hendersonas, Oregono valstijos universiteto fizikos absolventas, protestuodamas prieš krikščioniškų grupių spaudimui pasidavusios Kanzaso mokyklų tarybos nutarimą įtraukti į mokymo programas kreacionizmo teoriją – alternatyvą evoliucijos teorijai. Atviru laišku Kanzaso mokyklų tarybai Hendersonas išpažino tikįs antgamtinį pasaulio Kūrėją – Skrajojantį Spageti Monstrą. Sutvėrėjas atrodo kaip spagečių gumulas su mėsos kukuliais. Jis buvo girtas, kai kūrė šį netobulą pasaulį, ir vėliau gailėjosi tai padaręs. Todėl antgamtiniu įsikišimu nuolat panaikina bet kokius moksliškai patikrinamus Savo buvimo pėdsakus. Kadangi kreacionistinė pasaulio sąrangos versija laikosi tik tikėjimu, o įrodymais ji pagrįsta lygiai tiek, kiek ir Skrajojančio Spageti Monstro doktrina, Hendersonas pasiūlė įtraukti į mokyklų programas „pastafariško sutvėrimo" teoriją – kaip alternatyvą evoliucijos teorijai ir kreacionizmui.

Pastaruoju metu „Skrajojančio Spageti Monstro Bažnyčia" labai išpopuliarėjo. Jos idėjas ir motyvus dažnai naudoja ateistai bei agnostikai (pastafariai juos vadina „spagnostikais") kaip šiuolaikiškesnę Russell’o arbatinuko versiją .

Šaltiniai
---------

1. ↑  „But Is There Intelligent Spaghetti Out There?". *New York Times Arts article*. Nuoroda tikrinta 2007-02-05.
2. ↑  Wolf, Gary (November 14, 2006). „The Church of the Non-Believers". Wired News.

Nuorodos
--------

* Originalus FSM tinklalapis


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Skrajojantis Spageti Monstras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Saskačevanas |
| --- |
| Saskačevano upė Saskačevano upė |
| **Ilgis** | 544/1939 km |
| **Baseino plotas** | 385 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 780 m³/s |
| **Ištakos** | Šiaurės Saskačevanas, Pietų Saskačevanas |
| **Žiotys** | Vinipego ežeras |
| **Šalys** | Kanados vėliava Kanada |
|  |
|  **Vikiteka** | Saskačevanas |

**Saskačevanas** (pranc. *Rivière Saskatchewan*, angl. *Saskatchewan River*) – upė Kanadoje, Saskačevane ir Manitoboje. Upės ilgis – 544 km, tačiau su Pietų Saskačevanu ir Bovu – 1939 km. Susidaro susiliejus ties Saskačevan River Forksu Šiaurės ir Pietų Saskačevano upėms, prasidedančioms Uoliniuose kalnuose. Teka į vakarus Didžiosiomis ir Centrinėmis lygumomis, pačiame žemupyje prateką didelį ežeryną ir įteka į Vinipego ežerą, sudaro deltą.

Užšalusi nuo lapkričio iki balandžio. Aukštupys naudojamas drėkinimui. Laivyba. Ties Nipavinu įrengta hidroelektrinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

**Skraidančios muselės** (lot. *muscae volitantes*; angl. *floaters*) – reiškinys, susijęs su įvairių, bent kokio mobilumo, skaidrumo, tankio, storio laipsnio, medžiagų kaupimusi akies stiklakūnyje. Jie gali atsirasti dar vaisiaus laikotarpyje, ar įvykus degeneraciniams pokyčiams tinklainėje ar stiklakūnyje.

Reiškinys, kai matome „museles", medicinoje vadinamas lot.  ***Myodesopsia***. Jis dažniausiai pasireiškia žiūrint į ryškų foną primerktomis akimis.

„Muselės" gali būti įvairių formų: šešėliai, siūlai, taškai, raukšliukai – paprastai matomi viduriniame matymo lauke. Jei kas nors mato juos visada, paprastai daroma prielaida, kad tai yra organinių pluoštų liekanos, susidariusios embrionaliniame laikotarpyje.

Savybės
-------

„Muselės" yra akies  stiklakūnyje, želė pavidalo medžiagoje, kuri užpildo  akies obuolį. Jos seka akies judesius – juda inerciškai. „Muselės" arti regėjimo lauko centro gali turėti sklaidomąjį poveikį bei sukelti psichologinį diskomfortą. Dažniausiai yra matomos ant šviesaus fono, pavyzdžiui, sniego, lubų, dangaus, taip pat kompiuterio monitoriaus fono. Ryškiomis dienomis „muselės" matomos užsimerkus.

„Muselės" matomos tik todėl, kad jos yra mobilios. Kraujagyslės taip pat yra tinklainėje ir per jas eina šviesa, tačiau jos nematomos, nes adaptacijos proceso metu smegenų matymo centras pašalina juos iš vaizdo.

„Muselės" akyje nėra retas reiškinys ir daugumai žmonių nesukelia problemų. Tačiau kai kuriais atvejais yra naudojamas chirurginis pašalinimas, ypač kai pacientas jaučia stiprų diskomfortą.

Išnašos
-------

1. ↑  *Eye floaters*. Mayoclinic.org. Nuoroda tikrinta 2023-02-27.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**SKYDAS**
**LAUKAS**
**SKYDININKAS**
**SKYDININKAS**
**DEVIZAS (škotiška tradicija)**
**ŠALMO**
**PAPUOŠALAS**
**GRĮŽTĖ**
**SKRAISTĖ**
**ŠALMAS**
**KARŪNA**
**PAGRINDAS**
**ORDINAS**
**HEROLDINĖ**
**FIGŪRA**
**MOBILIOJI**
**FIGŪRA**
**DEVIZAS**
Outline of coat of arms
Herbo dalys
**Skraistė**, *šalmaskraistė* – herbo elementas.

Zimmerische Chronik.

Vaizdavimas
-----------

Vaizduojamas kaip tarpinis elementas dengiantis šalmą. Virš jos dažnai yra karūna ar šalmo papuošalas.
Heraldikoje skraistė dažniausiai yra tokios pačios spalvos kaip ir pagrindinės herbo skydo spalvos. Vidus (pamušalas) yra spalvinamas metalo spalva, o išorė emalės spalvomis.

Istorija
--------

Anksčiau naudota kaip uždangalas nuo saulės, heraldikoje atsirado XIV a. Taip pat ji atliko ir kitą funkciją – dekoratyvinę – paslėpti šalmo papuošimų tvirtinimo juosteles ir mazgus. Po kiek laiko pradėta karpyti juostelėmis. Per turnyrus juostelės jojant ar šiaip nuo vėjo, plazdėdavo tuo suteikdavo grakštumo. XV a. herbuose, siekiant puošnumo, medžiaginę pradėjo keisti augalinių motyvų skraistės.

Lietuvoje atsirado XV a. pradžioje, tačiau iki XVI a. vidurio kilmingųjų herbuose naudota retai. Labiau paplito kaip ir Lenkijoje XVI a. pabaigoje.

* Paprasta medžiaginė skraistė sutinkama XIV a. pab.Paprasta medžiaginė skraistė sutinkama XIV a. pab.
* Sukarpyta juostelėmis naudota XV a.Sukarpyta juostelėmis naudota XV a.
* Papuošta augaliniais motyvais dažna XVI a.Papuošta augaliniais motyvais dažna XVI a.
* Akanto lapų skraistė įprasta XVI a. pab.Akanto lapų skraistė įprasta XVI a. pab.
Saskačevano vėliava. Santykis 1:2
**Saskačevano vėliava** – vienas oficialių Saskačevano simbolių. Vėliava – stačiakampis, sudarytas iš dviejų horizontalių juostų. Viršutinė juosta žalia, o apatinė juosta auksinė. Vėliavos kairėje – Saskačevano skydas, o dešinėje – filadelfinė lelija. Įteisinta 1969 m. rugsėjo 22 d.

Istorija
--------

1968 m. provincijos valdžia paskelbė konkursą sukurti vėliavą Saskačevanui. Iš viso pateikta apie 4 tūkst. skirtingų dizainų. Konkursą laimėjo Antonis Dreikas, mokytojas iš JK, laikinai persikėlęs į provinciją. 1969 m. rugsėjo 22 d. naujoji vėliava pirmąkart iškelta Redžainoje.

Simbolika
---------

Žalia spalva simbolizuoja provincijos miškus, auksinė spalva – Saskačevano pietuose auginamus grūdus. Vėliavos dešinėje esanti filadelfinė lelija – Saskačevano simbolis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Flag of Saskatchewan". *Encyclopedia Britannica* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-12-11.
2. ↑  „Saskatchewan's flag celebrates 50 years". *CBC* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-12-11.
3. ↑  „Saskatchewan's provincial symbols". *Oficialioji Kanados valdžios svetainė* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-12-11.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Kanados administracinių vienetų vėliavos |
| --- |
|  |
| Provincijos | 
Alberta · Britų Kolumbija · Kvebekas · Manitoba · Naujasis Bransvikas · Naujoji Škotija · Niufaundlandas ir Labradoras · Ontarijas · Princo Edvardo sala · Saskačevanas |
|  |
| Teritorijos | 
Jukonas · Šiaurės Vakarai · Nunavutas |

 |
| Červen Briagasbulg. *Червен бряг* |
| --- |
| *Miesto aikštė* |
|  |
| 

Červen BriagasČerven Briagas

43°16′46″ š. pl. 24°4′59″ r. ilg.﻿ / ﻿43.27944°š. pl. 24.08306°r. ilg.﻿ / 43.27944; 24.08306﻿ (Červen Briagas)Koordinatės: 43°16′46″ š. pl. 24°4′59″ r. ilg.﻿ / ﻿43.27944°š. pl. 24.08306°r. ilg.﻿ / 43.27944; 24.08306﻿ (Červen Briagas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Bulgarijos vėliava Bulgarija |
| **Sritis** | Pleveno sritis |
|  |
| **Meras** | Pavlin Filiovski |
|  |
| **Gyventojų** (2014 m.) | 13 878  |
| **Plotas** | 40,76 km² |
| **Tankumas** (2014 m.) | 340 žm./km² |
| **Altitudė** | 187 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 5980 |
| **Tinklalapis** | Savivaldybės svetainė |
|  |
| **Kirčiavimas** | Červeñ Briãgas |

**Červen Briagas** (bulg. *Червен бряг* = *raudonasis krantas*) – miestas Pleveno srityje, Bulgarijoje. Červen Briago savivaldybės administracinis centras. Įsikūręs Zlatna Panegos (Iskero intakas) dešiniajame krante. Nutolęs 137 km į šiaurės rytus nuo Sofijos, 53 km į pietvakarius nuo Pleveno, 12 km į šiaurės vakarus nuo Lukovito, 56 km į rytus nuo Vracos ir 55 km į pietus nuo Orachovo. 13 878 gyventojai (2014 m. duomenys). Per miestą eina geležinkelio linija Sofija–Gorna Oriachovica–Varna/Rusė.

Istorija
--------

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1431 m. osmanų raštuose, kaip *Dobrolak*. Dabartiniu pavadinimu paminėtas XVI a. 1899 m. pastatyta traukinių stotis.

* CerkvėCerkvė
* Traukinių stotisTraukinių stotis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Hokingo spinduliavimas** (angl. *Hawking radiation*) – šiluminis spinduliavimas, kurį turėtų skleisti juodosios bedugnės dėl kvantinių efektų. Pavadintas britų fiziko Stiveno Hokingo (Stephen Hawking) garbei, kuris pirmasis teoriškai pagrindė tokio spinduliavimo egzistavimą 1974 m.

Bendras supratimas
------------------

Juodoji bedugnė – erdvės sritis, kurioje gravitacinė jėga tokia stipri, kad net šviesa negali ištrūkti iš jos traukos lauko. Seniau buvo manoma, kad juodoji bedugnė nespinduliuoja jokių dalelių arba elektromagnetinių bangų. Tačiau S. Hokingas remdamasis kvantine lauko teorija iškreivintoje erdvėje įrodė, kad tokių objektų spinduliavimas tapatus šiluminei spinduliuotei.

Šis spinduliavimas pagrįstas teorija, jog vakuume trumpą laiką gali savaime susidaryti ir tuojau pat išnykti dalelės ir jos antidalelės pora. Jei tai įvyksta ties juodosios bedugnės riba, viena dalelių gali nukristi į bedugnę, o antroji – išlėkti į atvirą kosmosą, sukurdama spinduliavimą. Taigi procesas vyksta ne pačioje juodojoje bedugnėje, o ties jos paviršiumi.

Spinduliavimo procesas
----------------------

Juodoji bedugnė spinduliuoja šiluminį spinduliavimą, kurio temperatūra (Planko vienetais) lygi

{\displaystyle T\_{H}={\frac {\kappa }{2\pi }}},
kur *G*, *c*, {\displaystyle \hbar } ir *k* prilyginami 1, o {\displaystyle \kappa } lygus paviršiniam pagreičiui prie įvykių horizonto.
Švarcšildo spindulio juodosios bedugnės spinduliavimas lygus absoliučiai juodo kūno spinduliavimui ir užrašomas formule

{\displaystyle T={\frac {\hbar c^{3}}{8\pi GMk}}\;\quad \left(\approx {\frac {1.227\times 10^{23}\;{\text{kg}}}{M}}\;{\text{K}}=6.169\times 10^{-8}\;{\text{K}}\times {\frac {M\_{\odot }}{M}}\right)\,,}
kur {\displaystyle \hbar } yra mažoji Planko konstanta, {\displaystyle c} šviesos greitis, {\displaystyle k} Bolcmano konstanta, {\displaystyle G} gravitacijos konstanta, {\displaystyle M} juodosios bedugnės masė, o {\displaystyle M\_{\odot }} - Saulės masė.

Negaudama papildomos masės (energijos) juodoji bedugnė „išgaruotų" per

{\displaystyle t\approx 2.1\times 10^{67}\times \left({\frac {M\_{\odot }}{M}}\right)^{3}} metų.

Reikia pažymėti, kad šilumos mainai visada vyksta perduodant ją iš karštesnio į šaltesnį kūną. Taigi, šiame Visatos evoliucijos etape juodųjų bedugnių „garavimas" nevyksta – reliktinio spinduliavimo temperatūra (~2,725 K) yra gerokai aukštesnė net už milijoną kartų lengvesnės nei Saulė juodosios bedugnės temperatūrą. Mėnulio masės juodoji bedugnė dabartinėje Visatoje spinduliuotų maždaug tiek pat, kiek ir sugeria. Dar mažesnės bedugnės skleistų daugiau spinduliavimo nei sugeria, tokiu būdu prarasdamos masę (taigi toliau mažėdamos).
| Červionka-Leščynoslenk. *Czerwionka-Leszczyny* |
| --- |
|        |
| *Biblioteka* |
|  |
| 

Červionka-LeščynosČervionka-Leščynos

50°9′0″ š. pl. 18°39′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.15000°š. pl. 18.65000°r. ilg.﻿ / 50.15000; 18.65000﻿ (Červionka-Leščynos)Koordinatės: 50°9′0″ š. pl. 18°39′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.15000°š. pl. 18.65000°r. ilg.﻿ / 50.15000; 18.65000﻿ (Červionka-Leščynos) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Silezijos vaivadija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1962 m. |
| **Meras** | Wiesław Janiszewski |
|  |
| **Gyventojų** (2012 m.) | 27 955  |
| **Plotas** | 37,63 km² |
| **Tankumas** (2012 m.) | 743 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 44-230 |
| **Tinklalapis** | Oficiali svetainė |
|  **Vikiteka** | Červionka-Leščynos |
|  |
| **Kirčiavimas** | Červiònka-Leščýnos |

**Červionka-Leščynos** (lenk. *Czerwionka-Leszczyny*; vok. *Czerwionka-Leschczin*) – miestas Silezijos regione, Lenkijoje. Įsikūręs prie Beravkos upės (Odros intakas), Silezijos aukštumoje. Priklauso aukštutinės Silezijos aglomeracijai. Rybniko priemiestis. 27 955 gyventojai (2012 m. duomenys).

Istorija
--------

Nuo 1999 m. priklauso Silezijos vaivadijai, prieš tai buvo Katovicų vaivadijoje, o dar anksčiau – Silezijos vaivadijoje. Červionka-Leščynos įkurtas 1962 m. sujungus Červionkos ir Leščynų miesto tipo gyvenvietes bei Čuchovos kaimą. Dėl politinių priežasčių 1975 m. pavadinimas buvo pakeistas į *Leščynos* (lenk. *Leszczyny*). 1992 m. sausio 1 d. pakeistas į dabartinį *Červionka-Leščynos*.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Spėjamos hokų kalbos (tik Šiaurės Amerikoje)
**Hokų kalbos** (arba ***hokanų kalbos***) – hipotetinė Šiaurės Amerikos indėnų kalbų šeima, kuriai priskiriama keletas negausių kalbų šeimų vakarinėje Šiaurės Amerikos pakrantėje, taip pat Grandės baseine ir Centrinėje Amerikoje. Dėl to, kad dauguma šiai šeimai priskiriamų kalbų mirė ir nebuvo išsamiai aprašytos, šios kalbų grupės buvimą pagrįsti sunku.

Hokų kalbų hipotezę iškėlė kalbininkas Edvardas Sepiras. Pavadinimas parinktas pagal skaičiaus „du" tarimą skirtingose hokų kalbose: *c-oocj* serių k. *ha’k* ačomavių k. *\*xwak* jumanų prokalbėje ir kt.

Manoma, kad tai seniausios Kalifornijos kalbos, kurias vėliau iš dalies išstūmė penučių kalbos.

Kalbos
------

Hokų kalboms priskiriamos šios kalbų šeimos ir kalbos (pagal Kaufmann, 1988):

* čimarikų
* janų
* karukų
* šastų-palaihnihų
	+ šastų
	+ palaihnihų
* pomų
* vašų
* eselenų
* salinanų
* jumanų-kočimių
* serių
* koahiltekų
* komekrudų
* tekistlaltekų
* chikakų

Prie hokų kalbų bandyta jungti čumašų kalbas bei dar XVIII a. išnykusią jurumangių kalbą Kolumbijoje, tačiau galimi ryšiai vėliau paneigti.
| Alessia Piovan |
| --- |
|  |
| 2009 m. |
|  |
| Tikras vardas |  |
|  |
| Gimė | 1985 m. gegužės 20 d. (37 metai)  Noventa – Vinčentina |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
| Aktyvumo metai | 1968– |
| Užsiėmimas | modelis, aktorė |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Alesija Piovan** (it. *Alessia Piovan*; g. 1985 m. gegužės 20 d.) – italų modelis ir aktorė.

Biografija
----------

Alesija gimė italo ir belgės šeimoje. Sulaukusi 17, pradėjo modelio karjerą Milane, kur reklamavo tokius prekės ženklus kaip „Lavazza", „Marks & Spencer", „Colmar", „Schwarzkopf", taip pat „Romeo Gigli", „Ungaro" akinius. Ji dirbo įvairuose pasaulio miestuose (Milanas, Londonas, Niujorkas), vienerius metus gyveno Paryžiuje. 

2007 m. Alesija atliko vaidmenį kino filme „Mergina prie ežero", o 2009 m. – Brodvėjaus miuziklo „Devyni" ekranizacijoje. Tais pačiais metais pozavo „Lavazza" kalendoriui, nuotraukas kuriam darė žinoma mados fotografė Annie Leibovitz.

Alesija yra kompanijos „Schwarzkopf" reklamos veidas.

Filmografija
------------

* Mergina prie ežero (2007)
* Devyni (2009)
* Cam Girl (2014)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alessia Piovan** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
* FMD profilis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Fashion Model Directory
**Alex Young**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Alexander „Sandy" Young |
| Gimimo data | 1880 m. birželio 23 d. |
| Gimimo vieta | Slamananas, Škotija |
| Mirties data | 1959 m. rugsėjo 17 d. (79 metai) |
| Mirties vieta | Edinburgas, Škotija |
| Ūgis | 1,74 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Jaunimo klubai |
| 1898–99 | Slamannan Juniors |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1899–19001900–19011901–191119111911–1912?–? | St Mirren FCFalkirk FCEverton FCTottenham Hotspur FCManchester City FCSouth Liverpool FC | ? (?)? (?)275 (109)5 (3)13 (2)? (?) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 1905–1907 |  Škotija | 2 (0) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys. |

**Aleksandras „Sendis" Jangas** (angl. *Alexander „Sandy" Young*; 1880 m. birželio 23 d. – 1959 m. rugsėjo 17 d.) – buvęs škotų futbolininkas, rungtyniavęs savo šalies rinktinėje bei „Evertono", „Tottenham Hotspur" bei „Manchester City" klubuose.

Biografija
----------

### Futbolininko karjera

Aleksas Jangas, savo karjerą pradėjęs gimtosios Škotijos klubuose „St Mirren" ir „Falikrk", 1901 m. persikėlė į Angliją, kur tapo Liverpulio „Evertono" žaidėju. Per 10 sezonų, praleistų šioje komandoje, jis tapo vienu rezultatyviausių visų laikų jos puolėju, o 1906 m. FA Taurės finale pelnė vienintelį rungtynių įvartį, padėdamas komandai pelnyti trofėjų dvikovoje su „Newcastle United FC".

Nusprendus parduoti Jangą, kilo didelis klubo gerbėjų pasipiktinimas, kurie jį laikė geriausiu kada nors komandoje žaidusiu futbolininku. Nepaisant to, klubo vadovybė sprendimo nepakeitė ir 1911 m. jis persikėlė į „Tottenham Hotspur FC", kuriame per 5 rungtynes pasižymėjo 3 kartus, o jo sugrįžimas į Goodison Park stadioną su nauja komanda (rungtynės baigėsi 2–2) buvo sutiktas žiūrovų ovacijomis.

Vėliau Jangas rungtyniavo „Manchester City FC", o karjerą baigė „South Liverpool FC" komandoje, tačiau nebepakartojo „Evertono" žaidimo lygio.

Jis buvo vertinamas dėl savo driblingo, o 1926 m. laikraštis „Mirror" pavadino Jangą „turbūt geriausiu futbolininku aikštėje, kurį mes turėjome ar galbūt turėsime".

### Įkalinimas

1911 m. Aleksas Jangas įsigijo ūkį Australijoje, netoli Tongalos, kur įsikūrė jo brolis Johnas, o 1914 m. gegužę persikėlė ir Aleksas. Netrukus tarp brolių ėmė gausėti kivirčų, nes Johnas nuolat skolinosi pinigų, tačiau jų niekad negrąžindavo. 1915 m. pabaigoje konfliktai dar labiau paaštrėjo, prasidėjo grasinimai, kol 1915 m. gruodžio 1 d. Aleksas nušovė savo brolį.

Prieš teismo procesą jis nesėkmingai mėgino nusižudyti, buvo atliktas psichikos patikrinimas ir galiausiai gavo 3 metų kalėjimo bausmę. Buvo gandų, kad Jangas vėliau buvo pakartas už gyvulių vagystę, tačiau iš tiesų jis išėjo į laisvę 1919 m. liepą, o 1920 m. gegužę grįžo į Angliją.

Jangas mirė 1959 m. Edinburgo psichiatrijos klinikoje ir palaidotas bevardžiame kape. 2014 m. „Evertono" klubas paskelbė, kad iki metų pabaigos atliks buvusio savo futbolininko įamžinimo darbus.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „The forgotten story". Nuoroda tikrinta February 18, 2014.
2. ↑  „Tragic Tale". Nuoroda tikrinta February 18, 2014.
| *UFO: Afterlight* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | ALTAR Interactive |
| Leidėjas | TopWare Interactive |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 2007 m. |
|
| Žanras (-ai) | Ėjimų strategija |
| Režimas | Vieno žaidėjo |
|
| Reitingai |  |
| **Platforma** | Microsoft Windows |
| Versija | {{{versija}}} |
| Variklis | {{{variklis}}} |
| Reikalavimai |  |
| Platinimas | DVD-ROM |
|
| Licencija | Komercinė |
| Pirmtakas | *UFO: Aftermath* |
| Kitos dalys | *UFO: Aftershock*, *X-COM: UFO Defense* |
| Oficiali žaidimo svetainė |

**UFO: Afterlight** − 2007 m. kompiuterinis strateginis mokslinės fantastikos žaidimas. Žaidimas tęsia praeitos dalies „UFO: Aftermath" scenarijų pagal kurį Žemę užvaldo ateiviai retikulienai (*reticulians*). Šį kartą tenka kurti žmonijos civilizaciją iš likučių, t. y. išsigelbėjusi maža žmonijos dalis kolonizuoja Marsą ir dėl jo vėl kaunasi su ateiviais.

Technologijos
-------------

Žaidime gausu technologijų, kurias galima atrasti, jos suskirstytos pagal rases. Yra įvairių rūšių ginklų (lazeriniai, plazminiai), kovinių kostiumų, turinčių įvairias savybes, bei kitų kovoje naudojamų prietaisų.

Tinklas
-------

Žaidimas laimimas, kai terafomuojamas Marsas bei įveikiamos visos ateivių frakcijos.
|  |
| --- |
| Holbergo premija |
| Įteikiamas už | pasiekimus menų ir humanitarinių bei socialinių mokslų, teisės ir teologijos srityje |
| Pristato | Bergeno universitetas |
| Vieta | Bergenas |
| Šalis | Norvegija Norvegija |
| Atlygis | 6 mln. kronų |
| Pirmasis apdovanojimas | 2004 m. |

L. Holbergo paminklas gimtinėje, Bergene
**Holbergo premija** (norv. *Holbergprisen*) – kasmetinė premija, įteikiama už išskirtinius pasiekimus menų ir humanitarinių bei socialinių mokslų, teisės ir teologijos srityje arba vienoje iš jų, arba tarpdisciplininėje srityje, laikoma pagal prestižą šių mokslų Nobelio premijos analogu. Ją 2003 m. liepos mėn. įsteigė Norvegijos parlamentas, pagerbdamas danų ir norvegų rašytoją Liudviką Holbergą (1684–1754), pelniusį tarptautinį pripažinimą kiekvienoje iš šių mokslo sričių. Premijos finansavimą teikia Norvegijos vyriausybė, teikimą administruoja Bergeno universitetas.

Premija
-------

Premijos dydis siekia 6 mln. kronų (apie €617 000). Laimėtojas paskelbiamas kovo mėn. apdovanojimų ceremonija vyksta Bergene kasmet birželio mėn. Organizacinis komitetas jauniems, iki 35 metų, mokslininkams iš Šiaurės šalių taip pat skiria Nilso Klimo premijas. 

Premijos įteiktos vokiečių filosofui Jurgenui Habermasui, prancūzų filosofui Bruno Latūrui ir kt.

Laimėtojai
----------

* 2004: Julia Kristeva, Bulgarija, Prancūzija
* 2005: Jürgen Habermas, Vokietija
* 2006: Shmuel Eisenstadt, Izraelis
* 2007: Ronald Dworkin, Jungtinės Amerikos Valstijos
* 2008: Fredric Jameson, Jungtinės Amerikos Valstijos
* 2009: Ian Hacking, Kanada
* 2010: Natalie Zemon Davis, Jungtinės Amerikos Valstijos, Kanada
* 2011: Jürgen Kocka, Vokietija
* 2012: Manuel Castells, Ispanija
* 2013: Bruno Latour, Prancūzija
* 2014: Michael Cook, Jungtinė Karalystė
* 2015: Marina Warner, Jungtinė Karalystė
* 2016: Stephen Greenblatt, Jungtinės Amerikos Valstijos
* 2017: Onora O'Neill, Jungtinė Karalystė
* 2018: Cass Sunstein, Jungtinės Amerikos Valstijos

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4
2. ↑  „Sociologist Manuel Castells wins 2012 Holberg Prize". University World News. 15 April 2012. Nuoroda tikrinta 17 July 2017.
**Dargiškės lobis** – senovės Romos monetų ir papuošalų lobis, aptiktas 1934 m. Lauko Sodos apylinkėse, Dargiškės kaime (dab. Telšių rajonas), per bulviakasį ariant lauką.

Rastųjų žalvarinių monetų svoris galėjo sudaryti 2 kg, taip pat rastos dvi bronzinės juostinės apyrankės. Šios apyrankės vietinės gamybos, o iš to sprendžiama, kad lobis priklausė vietiniam amatininkui, pirkliui arba diduomenės atstovui.

Į Telšių „Alkos" muziejų pateko imperatoriaus Gordiano III laikų Nikėjoje kaldintas antoninianas, dar dvi monetos saugomos Lietuvos nacionaliniame muziejuje ir Lietuvos banko muziejuje (taip pat kaldintos Nikėjoje). Likęs lobis išgrobstytas, monetas išsidalijo žemės savininkas ir bulves kasę talkininkai.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Dargiškės lobis*. Mūsų Lietuva, T. 4. – Bostonas: Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1968. – 127 psl.
2. 1 2  Lietuvos gyventojų prekybiniai ryšiai I-XIII a. Lietuvos TSR Mokslų akademijos istorijos institutas, Vilnius 1972 m. 55 psl.
3. 1 2 3 4  Mykolas Michelbertas, Stanislovas Sajauskas, Raimonda Norkutė ir kiti. Lietuvos lobiai, Vilnius, 2007 m. 12 psl.
4. ↑  V. Valatka. Telšių kraštotyros muziejus. Vilnius: Mintis, 1971, 30–31 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Parnassia palustris** |
| --- |
| Pelkinė mandrauninkė (Parnassia palustris)Pelkinė mandrauninkė (*Parnassia palustris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Mandrauninkiniai  *( Parnassiaceae)* |
| Gentis: | Mandrauninkė  *( Parnassia)* |
| Rūšis: | Pelkinė mandrauninkė  *( Parnassia palustris)* |

 |

**Pelkinė mandrauninkė** (*Parnassia palustris*) – mandrauninkinių (*Parnassiaceae*) šeimos daugiametis žolinis augalas.

Augalas daugiametis, 10-30 cm aukščio. Stiebas status, briaunotas, su vienu stiebo lapu žemiau vidurio. Pamatiniai lapai kiaušininški, širdišku pamartu. Stiebo lapas tokio pat dydžio, tačiau bekotis, pusiau apkabinantis stiebą. Vainiklapiai balti, su gelsvai rudomis arba žalsvomis išilginėmis gyslomis.

Augalas žydi liepos – rugpjūčio mėn. Auga šlapiose pievose, ežerų pakraščiuose. Žolė vartojama liaudies medicinoje nuo nervinių širdies neurozių ir nuo kosėjimo krauju. Lietuvoje paplitusi visoje teritorijoje, tačiau nėra dažna.

Parnassia palustris

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pelkinė mandrauninkė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Quercus palustris** |
| --- |
| Pelkinis ąžuolas (Quercus palustris)Pelkinis ąžuolas (*Quercus palustris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Hamameliažiedžiai  *( Hamamelididae)* |
| Eilė: | Bukiečiai  *( Fagales)* |
| Šeima: | Bukiniai  *( Fagaceae)* |
| Gentis: | Ąžuolas  *( Quercus)* |
| Rūšis: | Pelkinis ąžuolas  *( Quercus palustris)* |

 |
| Pelkinio ąžuolo paplitimas |

**Pelkinis ąžuolas** (*Quercus palustris*) – bukinių (*Fagaceae*) šeimos, ąžuolų (*Quercus*) genties medis. 

Aukštis apie 17 m. Laja plačiai išsišakoja į šakas. Lapai plačiai elipsiški, su 2-3 porom neplačių, aštriai nusmailėjusių ir stambiai aštriai dantytų skiaučių, kurios yra siauresnės už iškirpimus. Lakštas odiškas, ryškiai žalia, plika, žvilgančia viršutine ir šviesiai žalia, matine, plaukuotomis gyslų kampeliuose apatine puse. Lakšto pamatas pleištiškas. 

Pelkinio ąžuolo šakelė
Rudenį lapai parausta nuo skaisčiai iki tamsiai raudonos ar rudos spalvos. Lapai ilgai nenukrenta iki vėlyvo rudens. Ūgliai neaštriai briaunoti, pilkai rudi. Pumpurai kiaušiniški, šviesiai ar pilkai rudi. Žydi gegužės mėn. Piesteliniai žiedai beveik bekočiai, po 1-2. 

Vaisiai – gilės – prinoksta ir krinta rugsėjo-spalio mėn. Gilė užauga antraisiais metais. Jos beveik rutuliškos, tai yra tokio paties skersmens, kaip ir ilgio, šviesiai rudos. Goželė plokščia, stora, apgaubia iki ketvirtadalio ar trečdalio gilės. Auga derlingoje, lengvai drėgnoje dirvoje.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pelkinis ąžuolas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Cirsium palustre** |
| --- |
| Pelkinė usnis (*Cirsium palustre*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Usnis  *( Cirsium)* |
| Rūšis: | Pelkinė usnis  *( Cirsium vulgare)* |

 |

**Pelkinė usnis** (*Cirsium palustre*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų rūšis, priklausanti usnių (*Cirsium*) genčiai.

Aprašymas
---------

*Cirsium palustre* piešinio reprodukcija iš švedų botaniko K. Lindmano knygos „Bilder ur Nordens Flora"
Dvimetis arba daugiametis augalas. Užauga iki 0,5–1,8 m, kartais 2 m aukščio. Stiebas rausvai rudas, sparnuotas, sparnai dygliuoti. Viršutinėje dalyje paprastai šakotas. Stiebo apačioje – tanki lapų skrotelė, toliau į viršų lapų mažai, jie smulkūs. Lapai lancetiški, 6–20 cm ilgio, 1–4 cm pločio, plunksniškai skiltėti arba suskaldyti, kraštai dantyti, su dygliais. Viršutinė pusė žalia, plika, apatinė pilkšva, apaugusi trumpais plaukeliais.

Žiedynas – graižas. Graižai stiebo ir šakų viršūnėse iki 1,5 cm skersmens, susitelkę po keletą į skėtiškas kekes. Žiedai vamzdiški, purpuriniai arba balti. Apyžiedžio lapai rausvi, smailūs, su šiek tiek atlenktais dygliais galuose. Žydi birželio–rugsėjo mėnesiais. Vaisius – pilkšvai rudas lukštavaisis. Sėklos prikibusios prie skristuko, išnešiojamos vėjo.

Medingas augalas, žiedai lankomi kamanių, bičių ir kitų vabzdžių.

Paplitimas ir augavietės
------------------------

Paplitusi Europoje ir Azijos vakariniuose pakraščiuose, introdukuota Kanadoje ir Jungtinėse Valstijose, kur laikoma invazine rūšimi. Auga pavieniais egzemplioriais ir grupėmis pelkėtose pievose, šlapiuose miškuose, pagrioviuose, šlapiose upių ir ežerų pakrantėse, durpynuose. Lietuvoje dažna.

Šaltiniai
---------


* A. Lekavičius, „Vadovas augalams pažinti", p. 321. Vilnius „Mokslas", 1989 m. ISBN 5-420-00260-4.
* *Purva dadzis*, Sugu enciklopēdija, Latvijas daba (latv.). Nuoroda tikrinta 2020-06-16.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pelkinė usnis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Dargavsas*ДаргавсДæргъæвс* |
| --- |
| *Dargavso kaimas ir Gizelidonas* |
|  |
| 

DargavsasDargavsas

42°50′00″ š. pl. 44°25′00″ r. ilg.﻿ / ﻿42.83333°š. pl. 44.41667°r. ilg.﻿ / 42.83333; 44.41667﻿ (Dargavsas)Koordinatės: 42°50′00″ š. pl. 44°25′00″ r. ilg.﻿ / ﻿42.83333°š. pl. 44.41667°r. ilg.﻿ / 42.83333; 44.41667﻿ (Dargavsas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Šiaurės Osetija Šiaurės Osetija |
| **Rajonas** | Prigorodno rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 155  |
|  |
|  **Vikiteka** | Dargavsas |

**Dargavsas** (rus. *Даргавс*, oset. *Дæргъæвс*) – kaimas Rusijoje, Šiaurės Osetijoje, Prigorodno rajone, tarpukalnių slėnyje, prie Gizeldono upės. Tai viena svarbiausių senovės Tagaurijos gyvenviečių.

Kaimas įžymus savo senąja architektūra. Čia išlikęs akmeninis nekropolis su 99 kapavietėmis (seniausi kapai datuojami tarp XII–XVI a.). Kriptos sumūrytos iš kalkakmenio, skliautuotos, su stogeliais. Didžiausios kriptos 2–4 aukštų. Kriptos sustatytos kalno šlaite, nors yra ir pavienių. Virš nekropolio stovi akmeninis bokštas (dabar apgriuvęs). Mirusieji dažnai buvo laidojami medinėse „valtelėse", kurios simbolizuodavo persikėlimą į mirusiųjų karalystę. Rasta monetų įkapių.

Etimologija
-----------

Vietovardis kildinamas nuo osetinų *даргъ* („ilga") ir *фæз* („laukymė").

* NekropolisNekropolis
* KriptaKripta
* Kriptos vidusKriptos vidus
* Sargybos bokštasSargybos bokštas
| **Pinus palustris** |
| --- |
| Pelkinė pušis (*Pinus palustris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pušūnai  *( Pinophyta)* |
| Klasė: | Pušainiai  *( Pinopsida)* |
| Šeima: | Pušiniai  *( Pinaceae)* |
| Gentis: | Pušis  *( Pinus)* |
| Rūšis: | Pelkinė pušis  *( Pinus palustris)* |

 |

**Pelkinė pušis** (*Pinus palustris*) – pušinių šeimai (*Pinaceae*) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi Šiaurės Amerikoje, pietrytinėje JAV dalyje (Šiaurės Karolinoje, Virdžinijoje, Alabamoje, Džordžijoje, Floridoje ir kt.).

Aukštis iki 47 m, kamieno skersmuo iki 120 cm. Kamienas status, laja apskrita. Žievė oranžiškai ruda, sueižėjusi stačiakampėmis plokštelėmis. Spygliai 20-45 cm ilgio, 1,5 mm storio, susitelkę po 2-3. Kankorėžiai lancelotiški, šviesiai rudi, 15-25 cm ilgio, rombiškais, tamsiakraščiais žvyneliais. Subręsta per 2 metus. Sėklos 10 mm ilgio, su 3-4 cm ilgio skristuku.

Gali išgyventi iki 460 metų. Auga iki 700 m aukštyje, sausose kalvose, smėlynuose. Nyksta.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Jaunuolynas
* Miškas
* Spygliai ir kankorėžiai


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pelkinė pušis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Filipendula ulmaria** |
| --- |
| Pelkinė vingiorykštė (Filipendula ulmaria)Pelkinė vingiorykštė (*Filipendula ulmaria*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Gentis: | Vingiorykštė  *( Filipendula)* |
| Rūšis: | Pelkinė vingiorykštė  *( Filipendula ulmaria)* |

 |

**Pelkinė vingiorykštė** (*Filipendula ulmaria*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos, vingiorykščių (*Filipendula*) genties augalas.

Daugiametis, 60–150 cm žolinis augalas. Stiebas stačias, paprastas arba šakotas, briaunotas, plikas, gausiai lapuotas. Lapai pertrauktai plunksniški, viršutinis su 3–5 skiltimis. Žiedynas – tanki, iki 20 cm ilgio viršūninė šluotelė. Žiedai balti arba neryškiai rožiniai, kvapnūs. Vaisius – sudėtinis lukštavaisis; vaisiukai 5–9, pliki, susisukę spirališkai.

Žydi birželio – liepos mėn.

Auga pelkėse, šlapiose pievose, vandens telkinių pakrantėse, drėgnuose miškuose, kirtimuose.

Vaistams vartojami žiedai.

Žaliavoje yra rauginių medžiagų, vanilino, terpenų, salicilo rūgšties, eterinio aliejaus, 300 mg% askorbino rūgšties, glikozido spireino, dažinių, mineralinių medžaigų.

Žolės nuoviru gydomos votys bei kitos odos ligos.

* ŽiedynasŽiedynas
* LapasLapas
* VaisiaiVaisiai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pelkinė vingiorykštė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Lathyrus palustris** |
| --- |
| Pelkinis pelėžirnis (*Lathyrus palustris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Pošeimis: | *Faboideae*  *( Faboideae)* |
| Gentis: | Pelėžirnis  *( Lathyrus)* |
| Rūšis: | Pelkinis pelėžirnis  *( Lathyrus palustris)* |

 |
| Binomas |
| ***Lathyrus palustris***L. |
| **Sinonimai** |
| * *Lathyrus myrtifolius*
* *Orobus myrtifolius*

 |

**Pelkinis pelėžirnis** (*Lathyrus palustris*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos pelėžirnių genties rūšis. Auga šlapiose pievose, geras pašarinis augalas. Žydi violetiškai melsvais žiedais. Sparnuoti stiebai ir lapai (iš 2–4 porų lapelių).

Aprašymas
---------

Pelkinis pelėžirnis yra daugiametis, 30–80 cm aukščio, pilkai žalias augalas su plonu, šliaužiančiu, šakotu šakniastiebiu ir pavieniu stiebu. Žydi birželio–liepos mėnesiais. Hemikriptofitas. Auga žemesnėse, apaugusiose krūmais, šlapiose paežerių pievose bei upių salpose. Aptinkamas tiek durpiniuose, tiek mineraliniuose dirvožemiuose. Geras pašarinis augalas. Skirtingai nuo kitų pelėžirnio rūšių neturi karčiųjų medžiagų. Sėklos nuodingos.

Paplitimas
----------

Savaime auga Europoje, Azijoje ir Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje apyretis. Šiek tiek dažnesnis vakarinėje dalyje. Paplitęs beveik visoje Europoje (išskyrus Rusijos europinės dalies pietrytinius rajonus, Krymą), Šiaurės Kaukaze, Sibire, Vidurinėje Azijoje, Šiaurės Vakarų Kinijoje, Šiaurės Amerikoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Aleknavičiūtė B. Bagdonaitė A. Butkienė S. ir kt. 1971. Lietuvos TSR flora IV: monografija. Vilnius: Lietuvos TSR mokslų akademija. 878 p.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pelkinis pelėžirnis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |