recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Žydrasis ežeras |
| --- |
| GioigiolisGioigiolisGioigiolis |
| Vieta | Azerbaidžanas |
| Plotas | 0,79 km² |
| Kilmė | patvenktinė |
| Didžiausias gylis | 89 m |
| Tūris | 24 km³ |
| Įteka | Aukštutinė Agsu |

**Žydrasis ežeras**, t. p. *Gioigiolis, Geigelas* (azer. *Göy-göl*), arba **Gekgiolis** – ežeras Azerbaidžane, Kaukazo kalnuose, Murovdago kalnagūbrio pašlaitėje, Agsu rajone. Telkšo 1566 m aukštyje virš jūros lygio. Susidarė žemes drebėjimo metu nuošliaužai užtvenkus Agsu upę.

Sovietmečiu Žydrasis ežeras buvo laikomas vienu gražiausių TSRS ežerų. Tai populiari turistinė vieta ir azerbaidžianiečių poilsiavietė. 1965 m. įsteigtas Gioigiolio rezervatas. Ežero vandenyje gyvena upėtakiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ministry of Ecology of Azerbaijan: Lakes
2. ↑
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 112-113
**Akrofobija** (iš gr. akron 'viršūnė' + *phobia* 'baimė') – fobija, pasireiškianti baime aukščiui.

Aukščio baimė yra viena labiausiai paplitusių fobijų, jai būdinga šuolių ir kritimų baimė. Akrofobai vengia aukštų paviršių: daugiaaukščių namų balkonų, skardžių kraštų ir panašiai. Taip pat akrofobija gali atsirasti žmonėms, kurių koordinacija arba vidinės ausies funkcija sutrikusi. Dažni akrofobijos simptomai: svaigulys, nerimas, dusulys, pykinimas, prakaitavimas, alpimas. Nuo 2 % iki 5 % viso pasaulio žmonių kenčia nuo akrofobijos, moterys dvigubai dažniau nei vyrai.

Akrofobijos priežastimi gali būti praeities išgyvenimai, stresą keliantys įvykiai, aplinka.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Akrofobija, simptomai, požymiai Archyvuota kopija 2013-10-26 iš Wayback Machine projekto. (lietuvių k.)
2. ↑  Juan, M. C.; et al. (2005). „An Augmented Reality system for the treatment of acrophobia" (PDF). *Presence*. **15** (4): 315–318. doi:10.1162/pres.15.4.393. S2CID 797073. Nuoroda tikrinta 2015-09-12.
**Technofobija** (gr. τέχνη – 'menas', 'amatas', 'įgūdis' + gr. φόβος – 'baimė') – naujų technologijų baimė, nepasitikėjimas jomis ir jų demonizavimas. Fobija pasireiškia neracionaliu nusistatymu prieš pažangių technologijų panaudojimą: robotus, kompiuterius, dirbtinį intelektą. Technofobija būdingesnė vyresnio amžiaus žmonėms. Technofilijos priešingybė.

Technofobai technologiją sieja su distopija, demonizavimu, pesimizmu, dominavimu, pavergimu, prakeiksmu, visų problemų šaltiniu, susvetimėjimu (kai prarandamas ryšys su savimi, visuomene ir gamta), kultūros žlugdymu, dehumanizavimu, masifikavimu, kapitalo hegemonija.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Gedutis, Aldis (2009-07-01). „Why Fallible Human Is Superior to Technology? Technophobic Arguments in Football". *Sociologija. Mintis ir veiksmas*. **24** (0): 5–19. doi:10.15388/SocMintVei.2009.1.6074. ISSN 1392-3358.
2. ↑  „Technophobia". *www.dictionary.com*. Nuoroda tikrinta 2022-07-16.
3. ↑  „Technophobia". *Cleveland Clinic*. Nuoroda tikrinta 2022-07-16.
**Arachnofobija** (iš gr. arachne 'voras' + *phobia* 'baimė') – fobija, pasireiškianti baime vorams, tai viena iš dažniausių fobijų.

Turintiems arachnofobiją žmonėms pamačius vorą dažniausiai pasireiškia nerimas, baimė, taip pat gali atsirasti pykinimas, prakaitavimas, apsvaigimas, padidėjęs širdies susitraukimų dažnis. Jei ši fobija kelia sunkumų gyvenime, būtina kreiptis į psichologą ar psichoterapeutą.

Arachnofobijos atsiradimo priežastimi gali būti praeities išgyvenimai, stresą keliantys įvykiai.

Tyrimai
-------

Britų mokslininkai, tyrinėjantys žmonių baimes, panaudojo tarantulus ir stebėjo žmonių reakciją į juos. Buvo nustatyta, jog žmogaus baimės intensyvumas į grėsmingą objektą (šiuo atveju – vorą paukštėdą) priklauso nuo kelių faktorių: atstumo (kaip arti yra voras), jo judėjimo krypties ir nuo žmogaus nuostatos į vorą (kiek baisus voras atrodo žmogui).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žmonių baimes tyrę mokslininkai pasitelkė tarantulų (lietuvių k.)
2. ↑  Arachnofobija, simptomai, gydymas Archyvuota kopija 2013-10-26 iš Wayback Machine projekto. (lietuvių k.)
3. ↑  Tarantula helps scientists map how brains process fear (anglų k.)
| Patagonijos nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Cheinimenio ežeras Patagonijos nacionaliniame parke Cheinimenio ežeras Patagonijos nacionaliniame parke |
| **Vieta:** | Čilės vėliava Čilė Aiseno regiono vėliava Aiseno regionas |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Čile Čikas, Kokranas |
| 

Žemėlapis rodantis Patagonijos nacionalinis parkas vietą.Patagonijos nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 47°07′0″ p. pl. 72°29′0″ v. ilg.﻿ / ﻿47.11667°š. pl. 72.48333°r. ilg.﻿ / 47.11667; 72.48333Koordinatės: 47°07′0″ p. pl. 72°29′0″ v. ilg.﻿ / ﻿47.11667°š. pl. 72.48333°r. ilg.﻿ / 47.11667; 72.48333 |
| **Plotas:** | 3045,2 km² |
| **Įkurtas:** | 2018 m. |
| **Valdymas:** | Nacionalinė miškų korporacija |
|  **Vikiteka:** | Patagonijos nacionalinis parkas (Čilė) |

**Patagonijos nacionalinis parkas** (isp. *Parque nacional Patagonia*) – saugoma gamtos teritorija pietų Čilėje, Patagonijoje, Aiseno regione, Cheneral Kareros provincijoje, tarp Čile Čiko ir Kokrano, Argentinos pasienyje. Įsteigtas 2018 m. Kitapus sienos yra Patagonijos nacionalinis parkas Argentinoje.

Parkas įsteigtas išpirkus žemes Valje Čakabuko estansijos vietoje, sujungus jos žemes bei keletą ligtol buvusių rezervatų (Cheinimenio ežero, Kokrano ežero). Nacionalinis parkas yra Patagonijos Anduose, pietuose siekia Kokrano ežerą, šiaurėje – Cheneral Kareros ežerą. Keletas ežerų yra pačiame parke – Cheinemenio, Verdės, Gutjereso, taip pat Sisneso, Elefantitos ir kt. lagūnos. Parku teka Cheinemenio upė, įtekanti į Cheneral Kareros ežerą, ir Čakabukas, įtekantis į Beikerio upę.

Būdingi Patagonijos stepių, kalnų tundros, notofagų miškų kraštovaizdžiai. Auga bruknuolės, kietalapiai raugerškiai, raudonieji žaizdriai, sarsapariliai. Būdingi gyvūnai – guanakai, pumos, viskašos, šarvuočiai, lapės, reti pietų Andų elniai (huemuliai), iš paukščių sutinkami mažieji nandai, čiliniai flamingai, čiliniai ylasapiai geniai (*Colaptes pitius*), dryžieji geniai (*Veniliornis lignarius*), ilgauodegiai pieviniai trupialai (*Sturnella loyca*).

Čakabuko ir Cheimenio slėniuose išlikę senųjų šio krašto gyventojų archeologinių stovyklaviečių urvuose (seniausios siekia 7700 metų).

* Parko kraštovaizdisParko kraštovaizdis
* Pietų Andų elnias parkePietų Andų elnias parke
* Verdės ežerasVerdės ežeras
* Rudeniniai notofagų miškaiRudeniniai notofagų miškai

Šaltiniai
---------

1. ↑  arque Nacional Patagonia, *conaf.cl*
2. ↑  «Cómo la „histórica" donación de tierras de un multimillonario estadounidense le permitirá crear a Chile una red de parques nacionales del tamaño de Suiza». *BBC News Mundo*
3. 1 2  PARQUE NACIONAL PATAGONIA, *rutadelosparques.org*
**Barbra Banda**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Barbra Banda |
| Gimimo data | 2000 m. kovo 20 d. (23 metai) |
| Gimimo vieta | Lusaka, Zambija |
| Ūgis | 1,66 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Shanghai Shengli |
| **Pozicija** | puolėja |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2018–2020 2020– | EdF Logroño Shanghai Shengli | 28 (16) 10 (1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2016– | Zambija Zambija | 4 (6) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2021 m. liepos 23 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2021 m. liepos 23 d.. |

**Barbra Banda** (g. 2000 m. kovo 20 d.) – Zambijos futbolininkė, puolėja. Nuo 2016 m. futbolininkė atstovavo Zambijos nacionalinėje moterų futbolo rinktinėje, olimpietė.

Biografija
----------

Nuo 2018 m. Banda atstovavo Edf Logrono klubui ir varžėsi aukščiausioje Ispanijos lygoje - Primera División. 2020 m. futbolininkė pasirašė kontraktą su aukščiausioje Kinijos moterų futbolo lygoje dalyvaujančiu Shanghai Shengli klubu.

2018 m. balandžio 4 d. varžybose prieš Tanzaniją Banda pelnė pirmąjį tarptautinį įvartį su Zambijos nacionaline rinktine.

2021 m. futbolininkė pakviestą varžytis 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių futbolo turnyre. Pirmosiose rungtynėse prieš Nyderlandus futbolininkė pelnė trys įvarčius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Olympedia svetainėje
2. ↑  Zambia vs Netherlands
| **Zita Šličytė** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. rugpjūčio 7 d. (80 metų)Lietuva Skuodas |
| Vaikai | Daiva, Milda |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | Nepartinė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Zita Šličytė** (g. 1943 m. rugpjūčio 7 d. Skuode) – teisininkė, advokatė, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja, Lietuvos advokatų savivaldos veikėja.

Biografija
----------

1967 m. Vilniaus valstybinio universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas, įgijo teisininkės kvalifikaciją. 1979 m. kovo 12 d. Baltarusijos V. Lenino valstybiniame universitete apgynė disertaciją „Viktimologinių duomenų panaudojimas advokato veikloje tarybiniame baudžiamajame procese", teisės mokslų kandidatė.

1961–1963 m. Tauragės rajono laikraščio „Tarybinis žodis" redakcijos korespondentė; nuo 1968 m. – Lietuvos advokatų kolegijos narė, 1968–1990 m. Klaipėdos juridinės konsultacijos advokatė.

1988 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio seimo narė, tarybos narė. 1989 m. balandžio mėn. Lietuvos socialdemokratų partijos atkūrimo iniciatyvinės grupės narė, LSDP tarybos narė, 1989–1990 m. Klaipėdos skyriaus pirmininkė.

1989 m. Klaipėdos teritorinėje rinkimų apygardoje išrinkta TSRS Liaudies deputatė. 1990–1992 m. pagal Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio sąrašą Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos deputatė. 1992–1996 m. Seimo narė, išrinkta Tauragės rinkimų apygardoje. Vėliau advokatė Klaipėdoje. Klaipėdos socialinių mokslų kolegijos, Klaipėdos verslo aukštosios mokyklos lektorė.

2011-2015 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė nuo partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai.

Dukros Daiva, Milda.

Darbai
------

Yra parašiusi monografiją, paskelbusi straipsnių aukos vaidmens nusikaltimo padaryme tema, taip pat baudžiamojo proceso tobulinimo klausimais, yra trijų „Advokatų kalbų teisme" rinkinių bendraautorė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Zita Šličytė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013
2. ↑  Lietuvos mokslo potencialas Archyvuota kopija 2014-12-16 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  LRS informacija
4. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  LR AT deputatai, nedalyvavę balsavime dėl Lietuvos nepriklausomos valstybės atstatymo Akto
| **Algirdas Indrašius** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. kovo 2 d.Traidžiūnai, Užpalių valsčius |
| Mirė | 2024 m. vasario 19 d. (86 metai) |
| Tėvas | Jonas Indrašius |
| Motina | Konstancija Šapokaitė |
| Vaikai | Saulius |
|  |
| Veikla | dailininkas |
|  |
| Alma mater | 1966 m. Vilniaus dailės institutas |

**Algirdas Jonas Indrašius** (1937 m. kovo 2 d. Traidžiūnuose, Užpalių valsčiuje – 2024 m. vasario 19 d.) – Lietuvos dailininkas.

Biografija
----------

Gimė 1937 m. Traidžiūnų kaime, tais pačiais metais tėvai persikėlė gyventi į Vyžuonas. 1952 m. baigė Vyžuonų septynmetę mokyklą. 1953–1957 m. mokėsi Švenčionių pedagoginėje mokykloje.

1957–1960 m. dirbo Švenčionėlių mokykloje-internate. 1960–1966 m. studijavo Vilniaus dailės institute. 1966–1970 m. Telšių taikomosios dailės technikumo dėstytojas. 1969 m. įsidarbino Utenos trikotažo fabrike, vadovavo modeliavimo skyriaus dailininkams, vėliau dirbo apipavidalintuoju. Nuo 1970 m. gyveno Utenoje, nuo 1998 m. Vyžuonose.

2002 m. liepos mėn. Vyžuonų krašto garbės pilietis. 2017 m. vasario 16 d. skirta Utenos rajono Meno ir kultūros premija.

Kūryba
------

Sukūrė tapybos, akvarelės, metalo plastikos (pano „Gyvybės medis" Utenos centrinėje ligoninėje), grafikos kūrinių (ciklas „Lietuva – baimės ir vilties vizija", 1963–1965 m.), tarp jų ekslibrisų (popiežiaus Jono Pauliaus II ir kt.); taip pat ąžuolinių dekoratyvinių (Utenoje, Vyžuonose) ir paminklinių (Jūžintų, Utenos kapinėse) skulptūrų.

1963 m. surengė pirmą savo darbų parodą. 1970 m. surengta akvarelės paroda Utenos trikotažo fabrike ir Vyžuonų vidurinėje mokykloje. 1974 m. surengė metalo plastikos parodą Utenos kraštotyros muziejuje. Dalyvavo daugiau kaip 50 tarptautinių parodų, yra pelnęs per 15 įvairių apdovanojimų Lietuvoje ir užsienyje.

Vyžuonose yra jo sodyba-muziejus su skulptūrų parku „Tūkstantmečio kryžius" (2000 m.). 2011 m. išleista autoriaus kūrybos darbų monografija. 2017 m. surengta autoriaus jubiliejinė paroda „…einu, kad pasodinčiau medį".

Šaltiniai
---------

1. ↑  IN MEMORIAM. Utenis. 2024-02-23. Nuoroda tikrinta 2024-02-23.
2. ↑  *Algirdas Indrašius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 113 psl.
3. ↑
4. ↑  Vytautas Indrašius. Indrajos motinėlės vaikai. – 2013. – 293–301 psl.
| Maklaudo ežeras |
| --- |
| Palydovinė ežero nuotraukaPalydovinė ežero nuotraukaPalydovinė ežero nuotrauka |
| Vieta | Australijos vėliava Australija (Vakarų Australija) |
| Plotas | 2200 km² |
| Kilmė | lagūninis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Maklaudo ežeras

  |
| **Koordinatės** |  24°07′04″ p. pl. 113°39′27″ r. ilg.﻿ / ﻿24.11778°š. pl. 113.65750°r. ilg.﻿ / 24.11778; 113.65750Koordinatės: 24°07′04″ p. pl. 113°39′27″ r. ilg.﻿ / ﻿24.11778°š. pl. 113.65750°r. ilg.﻿ / 24.11778; 113.65750 |
|  |
|  Vikiteka | Maklaudo ežeras |

**Maklaudo ežeras** (angl. *Lake Macleod*) – druskingas nenutekamas ežeras vakarinėje Australijos dalyje, Vakarų Australijos valstijoje, Gaskoino regione, Indijos vandenyno pakrantėje, į šiaurę nuo Karnarvono. Ilgis apie 120 km, didžiausias plotis iki 40 km, plotas apie 2200 km².

Druskos gavyba. Iškasta druska plaunama, džiovinama ir vežama autotraukiniais į uostą eksportui.
Telkšo apie 1 m žemiau jūros lygio, per kalkakmenyje susidariusias karstines daubas ir angas jungiasi su vandenynu, iš kurio į ežerą patenka sūrus vanduo (pakeliui dalis išgaruoja). Įteka Lindonas ir Minilja. Pietinėje dalyje kasama druska.

Didžiąją dalį ežero dubens užpildo nuosėdinė druska. Pastovių vandens sankaupų yra tik ežero vakarinėje dalyje (apie 60 km²), kur auga vieni didžiausių pasaulyje vidinių (ne jūrinių) mangrovių sąžalynų, gyvena vabzdžiai, krabai, moliuskai, apvaliosios kirmėlės, žieduotosios kirmėlės, žuvys, ilsisi migruojantys paukščiai. Dėl aplinkos pažeidžiamumo ir Rio Tinto bendrovės kasybos veiklos ežeras yra uždaras visuomenei.

Susidarė vidurinio holoceno laikotarpiu nuslūgus Indijos vandenyno vandens lygiui ir smėlio kopoms atitvėrus dalį vandenyno.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Maklaudo ežeras*, Pasaulio vietovardžiai. Nuoroda tikrinta 2023-03-13.
2. 1 2 3 4  *The inland Lake MacLeod Wetland System*, Gnaraloo Wilderness Foundation. Nuoroda tikrinta 2023-03-14.
3. 1 2  *Lake Macleod, West Australia*, Saltwork Consultants. Nuoroda tikrinta 2023-03-14.
4. ↑  C. Kavazos, *Small-scale biogeographic patterns of benthic bacterial and ciliate communities in the saline ponds of Lake MacLeod, North-Western Australia*, Edith Cowan University, 2016. *Chapter 1. Introduction and Study Design*, p. 19. Nuoroda tikrinta 2023-03-14.
Indonezijos atstovų rūmai
Indonezija – respublika.

Tvarkosi pagal 1945 m. konstituciją.

Rinkimų teisę turi visi piliečiai, sulaukę 17 metų.

Aukščiausias valstybės valdžios organas yra Liaudies konsultacinis kongresas. Į jį įeina visi parlamento nariai, administracinių rajonų ir visuomenės sluoksnių atstovai. LKK renka prezidentą, nustato valstybės politikos kryptį.

Valstybės ir vyriausybės vadovas yra prezidentas, renkamas 5 metų kadencijai ir atskaitingas Liaudies konsultaciniam okngresui.

Įstatymus leidžia vienerių rūmų parlamentas – Liaudies atstovų taryba (460 deputatų, iš kurių 360 renka gyventojai, 100 skiria prezidentas). Parlamento priimti įstatymai neįsigalioja, kol jų netvirtina prezidentas.

Vykdomąją valdžią turi prezidento vadovaujama vyriausybė.

Vietos valdžios organai yra prezidento skiriami provincijų gubernatoriai, vidaus reikalų ministro skiriami kebupatemų (rajonų) bupatai ir miestų merai, bei kebupatemų ir miestų vietinės liaudies atsovų tarybos (4/5 narių renka gyventojai, 1/5 skiria vidaus reikalų ministras).

Teismų sistemą sudaro Aukščiasiasis teismas, sričių teismai, karinės justicijos teismai, ypatingieji karo tribunolai, musulmonų religiniai teismai.

Svarbiausios politinės partijos ir visuomeninės oragnizacijos: Jungtinis funkcinių grupių sekretoriatas, Indonezijos demokratinė partija, Vienybės ir vystymosi partija, Indonezijos darbininkų federacija.

Nuorodos
--------

v • a • r **Azijos šalių politinės sistemos** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachstanas |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 7°30′45″ š. pl. 134°36′13″ r. ilg.﻿ / ﻿7.51250°š. pl. 134.60361°r. ilg.﻿ / 7.51250; 134.60361

| Ngardokas |
| --- |
| Tankiai apžėlusios ežero pakrantėsTankiai apžėlusios ežero pakrantėsTankiai apžėlusios ežero pakrantės |
| Vieta | Palau |
| Plotas | 4,93 km² |
| Išteka | Ngerdorčas |

**Ngardokas** (angl. *Lake Ngardok*) – ežeras Palau, Babeltuapo salos rytuose, Melekeoko valstijoje. Tai didžiausias gėlavandenis ežeras visoje Mikronezijoje. Pakrantės pelkėtos, apžėlusios vandens augmenija. Iš Ngardoko į vandenyną išteka Ngerdorčo upė.

Ežere ir jo pakrantėse gyvena briaunagalviai krokodilai, endeminiai Palau vaisiniai purpleliai, Palau vėduokliauodegiai, mikroneziniai didieji vaisialesiai karveliai, nendrinės vištelės, pilkosios kryklės, mangroviniai musgaudžiai, vaisėdžiai šikšnosparniai. Ežeras paskelbtas draustiniu.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Paminklas Liang Šanbo ir Džu Ingtai šalia *Tomba di Giulietta*, Veronoje, Italijoje
**Liang Šanbo ir Džu Ingtai** (kin. 梁山伯與祝英台, pinyin: *Liáng Shānbó yǔ Zhù Yīngtái*) – populiari kiniška legenda apie dviejų jaunuolių, gyvenusių Rytų Dzin (III–V a.), meilę. Pavadinimas dažnai trumpinamas **Liang-Džu** (梁祝), taip pat pavadinama „Istorija apie įsimylėjėlius, virtusius drugeliais" („Butterfly lovers").

Pirmą kartą legenda užfiksuota Tang laikais (IX a.), „Siuan menės užrašuose" (宣室志 *Xuānshì Zhì*). Ja paremta ne viena opera , pastatyta keletas filmų, tarp jų – animacinės versijos. 1959 m. parašytas „Įsimylėjėlių – drugelių" koncertas smuikui, kurio leitmotyvai labai išpopuliarėjo.

Istorija
--------

Mergina iš Džedziango, vardu Džu Ingtai, išsiprašo iš namų mokytis Hangdžou mieste. Tačiau kadangi mokslai prieinami tik vyrams, Džu Ingtai turi persirengti vaikinu. Ji susipažįsta su jaunuoliu Liang Šanbo iš tos pačios provincijos. Trejus metus jie drauge mokosi ir tampa artimais bičiuliais. Prieš palikdama akademiją, Džu Ingtai pasiūlo Liang Šanbo vesti savo „seserį". Atkeliavęs į Džu namus, Liang Šanbo sužino, kad jo studijų draugas iš tiesų yra mergina. Įsimylėjusių jaunuolių jungtuvėms sukliudo Džu Ingtai tėvų planai: jie ją sužadėjo su Ma Vencai. Liangas miršta iš sielvarto (kai kuriose versijose – nužudomas Ma Vencai įsakymu). Vestuvių dieną Džu Yingtai keliaujant į būsimojo vyro namus, pakyla viesulas, trukdantis vestuvininkams nunešti jaunąją toliau nei Liang Šanbo kapas. Džu Ingtai nuėjus prie kapo, kapas atsiveria ir Džu Ingtai šoka į vidų. Iš kapo pakyla du drugeliai.

Išnašos
-------

1. ↑
**Platonas Jankauskas** (lenk. *Platon Jankowski*, 1860 m. spalio 31 d. Minskas – 1941 m. lapkričio 27 d. Daniliškis, Krekenavos valsčius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technikos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1883 m. baigė Sankt Peterburgo universitetą, 1886 m. – Sankt Peterburgo kelių inžinierių institutą. 1893 m. technikos mokslų daktaras

1889–1921 m. Sankt Peterburgo kelių inžinierių instituto dėstytojas, 1902–1918 m. – Hidraulikos laboratorijos vedėjas, nuo 1902 m. profesorius. 1921 m. grįžęs į Lietuvą dėstė Aukštuosiuose kursuose, 1922–1934 m. – Vytauto Didžiojo universitete (iki 1930 m. – Lietuvos universitetas), Teorinės ir taikomosios mechanikos katedros vedėjas; nuo 1934 m. – profesorius emeritas.

XX a. pradžioje įsigijo Daniliškio dvarą. Palaidotas Daniliškyje, Platono Jankausko kapo koplyčioje.

Mokslinė veikla
---------------

1888 m. sukūrė statinių smėlinių pagrindų eksperimentinio tyrimo metodą (Prancūzų akademijos aukso medalis). Tyrė hidraulines turbinas ir išcentrinius siurblius.

Bibliografija
-------------

* Turbinų teorijos klausimu, 1904, rusų k.
* Kinematika ir dinamikos pagrindai, 1926 m.
* Pritaikomoji mechanika, 2 d. 1926–1930 m.
* Teoretinės mechanikos kursas, 1928–1934 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Gaigalas. *Platonas Jankauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 514 psl.
**Daiva Molytė-Lukauskienė** (g. 1967 m. spalio 9 d. Valkininkų GS) – Lietuvos poetė, dailininkė, korespondentė.

Biografija
----------

1985 m. baigė Varėnos 2-ąją vidurinę mokyklą, vėliau – Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikumą, meninio apipavidalinimo specialybę. Dirbo Maironio lietuvių literatūros muziejuje. 2001 m. baigė Vilniaus dailės akademiją, Klaipėdos vizualinio dizaino magistrantūros studijų programą. Parašė darbą tema „Grafinė poezijos išraiška".

Nuo 2007 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narė, jai suteiktas Meno kūrėjo statusas, Zigmo Gėlės, Ievos Simonaitytės premijų laureatė. Apdovanota „Varpų" almanacho prizu. Parašė ne vieną straipsnį apie Neringą, jos gyventojus. Kuria iliustracijas savo knygoms.

Poezija versta į rusų, lenkų, baltarusių, vokiečių kalbas. Parašė ir iliustravo poezijos knygas: „Natiurmortas su gudobelės šaka", „Baltas kvadratas juodame fone", „Persodintos gėlės", „Baltojo kiro giesmynai". Knygą vaikams "Kaip kiras gintarus rinko".

2022 m. už poezijos knygą „Kaligrafijos eskizai" įteikta 36-oji literatūrinė rašytojos Ievos Simonaitytės vardo premija.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Molytė-Lukauskienė Daiva | Lietuvos rašytojų sąjunga". *Lietuvos rašytojų sąjunga*. Nuoroda tikrinta 2024-02-25.
3. ↑  Literatūrinė Ievos Simonaitytės vardo premija skirta dviem knygoms
Koordinatės: 35°27′ š. pl. 132°58′ r. ilg.﻿ / ﻿35.450°š. pl. 132.967°r. ilg.﻿ / 35.450; 132.967

| Šindžis |
| --- |
|  |
| Vieta | Šimanės prefektūra, Japonija |
| Plotas | 79,2 km² |
| Kranto linijos ilgis | 48 km |
| Kilmė | eutrofikacinė |
| Vidutinis gylis | 4,5 m |
| Didžiausias gylis | 6 m |
| Tūris | 0,34 km³ |
| Altitudė | 0 m. v. j. l. |
|  |
|  Vikiteka | Šindžis |

**Šindžis** (jap. 宍道湖 = *Shinji-ko*) – ežeras Japonijoje, šiaurės rytų Šimanės prefektūroje. Tai 7-as pagal plotą ežeras šalyje. Jo ilgis siekia 16 km, plotis – 8,5 km. Iš šiaurės ežerą supa Šimanės pusiasalis, o iš vakarų ir rytų atitinkamai Idzumo ir Macujės lygumos. 7652 ha šlapynių yra Ramsaro konvencijos saugomas objektas.

Šindžio ežerą su Vidine Japonijos jūra jungia Nakaumio lagūna, tad jo vanduo šiek tiek sūrus. Ežere gausu žuvų, kaip kad unguriai ir ešeriai, o žymiausia ežero gėrybė, tai delikatesu laikomi Šindžimi moliuskai (*Corbicula japonica*). Jie gaudomi įrankiu, pagamintu pririšus krepšį prie grėblio ir vadinamu *joren*. Ežere užsiimama žūkle, jo apylinkėse vystomas karštųjų versmių turizmas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6   Archyvuota kopija 2013-03-06 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Ramsar Sites in Japan - Shinji-ko" (PDF). Japonijos aplinkos ministerija. Nuoroda tikrinta 2013-07-23.
| A43 (Anglija) |
| --- |
| **A43** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| Ilgis | 97 km |
| Pradžia | Ardlis, Oksfordšyras |
| Pabaiga | Stamfordas, Linkolnšyras |
| Miestai | Nortamptonas, Stamfordas, Korbis, Keteringas |
|  |

**A43 greitkelis** – valstybinės reikšmės greitkelis Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Jungia M1 automagistralę su M40 automagistrale bei Nortamptonšyro pagrindinėmis gyvenvietėmis ir Linkolnšyru.

Kelias prasideda Oksfordšyro šiaurės vakaruose ties Ardlio kaimu, driekiasi per visą Nortamptonšyrą ir baigiasi ties Stamfordu Linkolnšyre.

Istorija
--------

Pirmasis kelio ruožas nutiestas 1925 m. kaip Gedingtono aplinkkelis. 1930 m. nutiestas Silverstono aplinkkelis. 1986 m. nutiestas susisiekimas su Nortamptonu. 1991 m. nutiesta jungtis su M40 automagistrale.

Jungtys
-------

* M40 automagistralė (10 jungtis)
* M1 automagistralė (15a jungtis)
* A1
* A14
* A45
* A47
* A5

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rockingham Forest NATIONAL CHARACTER AREA 92
2. ↑  NOTIFICATION OF ESSENTIAL MAINTENANCE WORKS – A43 ARDLEY ROUNDABOUT / M40 JUNCTION 10
3. ↑  M40 - A43
| Jugyd Va nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
|   |
| **Vieta:** | Rusijos vėliava Rusija (Komijos Respublikos vėliava Komijos Respublika) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Vuktylas |
| 

Žemėlapis rodantis Jugyd Va nacionalinis parkas vietą.Jugyd Va nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 62°25′00″ š. pl. 58°47′00″ r. ilg.﻿ / ﻿62.41667°š. pl. 58.78333°r. ilg.﻿ / 62.41667; 58.78333Koordinatės: 62°25′00″ š. pl. 58°47′00″ r. ilg.﻿ / ﻿62.41667°š. pl. 58.78333°r. ilg.﻿ / 62.41667; 58.78333 |
| **Plotas:** | 18 917 km² |
| **Įkurtas:** | 1994 m. |
| **Valdymas:** | Rusijos Federacijos vyriausybė |

**Jugyd Va nacionalinis parkas** (rus. *Югыд ва*) – saugoma gamtos teritorija Rusijoje, Komijos Respublikoje, šiaurės rytų Europoje. Jis yra didžiausias Rusijos ir Europos nacionalinis parkas, užimantis 18 917 km² plotą.

Visas parkas yra Pečioros upės baseine, šiaurės Urale ir geografiškai visas yra Europos žemyne. Pietuose parkas ribojasi su senesniu Pečioros-Ilyčiaus draustiniu.

Parkas įkurtas 1994 m. balandžio 23 d. siekiant apsaugoti taigos miškus nuo išnykimo. Nacionaliniame parke yra Komijos pirmykščiai miškai, kurie 1995 m. buvo įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Komijos pirmykščiams miškams kenkia nelegalus miškų kirtimas ir aukso gavyba.

Jugyd Va nacionaliniame parke gyvena apie 180 paukščių rūšių, iš kurių yra ir itin retos rūšys. Čia taip pat yra 20 žuvų, 5 varliagyvių ir viena roplių rūšis. 56 procentai parko teritorijos sudaro miškai.

Kasmet parką aplanko apie 4 000 turistų, nors potencialiai parkas galėtų priimti didesnį turistų skaičių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rare and wonderful

Nuorodos
--------

* Oficiali parko svetainė Archyvuota kopija 2005-12-19 iš Wayback Machine projekto.
| Inlės ežeras |
| --- |
| Kaimas ant polių Inlės ežereKaimas ant polių Inlės ežereKaimas ant polių Inlės ežere |
| Vieta | Mianmaras |
| Plotas | 72 km² |
| Vidutinis gylis | 2 m |
| Didžiausias gylis | 4 m |
| Išteka | Nampilu |
|  |
|  Vikiteka | Inlės ežeras |

**Inlės ežeras** (mjan. အင်းလေးကန် ) – gėlavandenis ežeras rytų Mianmare, Šanų valstijoje, Šano kalnuose, 875 m aukštyje. Tai antras pagal dydį Mianmaro ežeras, kurio ilgis 22 km, plotis iki 10 km. Vandens lygis kinta priklausomai nuo sezono.

Inlės ežero pakrantėse ir salose, ant polių pastatytuose namuose gyvena intų tautybės žmonės (~70 tūkst. 17 kaimų). Jie augina daržoves, vaisius, gėles vadinamuosiuose „plaukiojančiuosiuose soduose" – virbais sutvirtintose dirbtinėse salose. Pelkėtos ežero pakrantės išvagotos kanalų, kuriais plaukiojama valtimis ir kanojomis. Šalia ežero įsikūręs Njaungšvės miestas. Intai taip pat verčiasi žvejyba, žuvis gaudydami unikalu būdu – irkluodami irklu su koja, o su kartimi gindami žuvis į bambukinę gaudyklę.

Ežere ir jo pakrantėse gausu paukščių.

Nuorodos
--------

* Video siužetas apie Inlės ežerą

Intų žvejas
| **Juozas Adomaitis-Šernas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1859 m. rugpjūčio 7 d.Šmuiliškė, Zyplių valsčius |
| Mirė | 1922 m. rugpjūčio 5 d. (62 metai)Čikaga, JAV |
|  |
| Veikla | mokslo žinių populiarintojas, publicistas, knygnešys. |

**Juozas Adomaitis-Šernas** (1859 m. rugpjūčio 7 d. Šmuiliškėje, Zyplių valsčius – 1922 m. rugpjūčio 5 d. Čikagoje, JAV) – mokslo žinių populiarintojas, publicistas, knygnešys.

Biografija
----------

Baigęs Marijampolės gimnazijos 6 klases ūkininkavo, dirbo tarnautoju Varšuvoje. Nuo 1885 m. bendradarbiavo lenkų laikraštyje „Kraj" (Peterburgas), 1885–1989 m. – leidiniuose „Aušra", „Lietuviškasis balsas", „Unija". 1889–1892 m. žurnalo „Varpas" bendradarbis, 1889–1890 m. redaktorius.

1889–1890 m. gyveno Ragainėje, 1891 m. – Šakiuose, kur nelegaliai toliau rašė beveik visus žurnalo „Varpas" vedamuosius ir poleminius straipsnius, rengė skyrių „Audiatur et altera pars".  1892–1895 m. Vokietijoje, Brėmene dirbo emigracijos biure. 1895 m. emigravo į JAV, ten 1895–1917 m. redagavo Čikagoje leistą savaitraštį „Lietuva",  rašė į žurnalą „Tėvynė", kitus leidinius, nuo 1910 m. dalyvavo Amerikos lietuvių spaudos draugijos vfsdfasdasdasdadasdsadadasdsaeikloje.

Kūryba
------

Periodikoje išspausdino apie 2000 publicistinių straipsnių, pagal kitų tautų autorių veikalus parengė apie 20 mokslo populiarinimo knygų. Rašė įvairiomis žurnalistikos ir publicistikos teorijos bei praktikos temomis. Publicistikoje skelbė tolerancijos, vienybės idėjas, jų laikėsi žurnalistikoje ir visuomeninėje veikloje. „Lietuviškajame balse", „Varpe" paskelbė straipsnių, skirtų lietuvių literatūros ir kalbos problemoms („Apie mūsų poeziją", „Audiatur et altera pars", „Mūsų statrašas" ir kt.).

Bibliografija
-------------

* Biologija, arba mokslas apie gyvus daiktus, 1901 m.;
* Etnologija, arba mokslas apie žemės tautas, 1903 m.;
* Geografija, arba žemės aprašymas, 1906 m.;
* Rašto istorija, 1906 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 10 psl.
2. ↑  {{LLE|Adomaitis-Šernas, Juozas|Kęstutis Saldžiūnas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Songklaสงขลา |
| --- |
|        |
| *Songkhla miestas* |
|  |
| 

SongklaSongkla

7°12′22″ š. pl. 100°35′48″ r. ilg.﻿ / ﻿7.20611°š. pl. 100.59667°r. ilg.﻿ / 7.20611; 100.59667﻿ (Songkla)Koordinatės: 7°12′22″ š. pl. 100°35′48″ r. ilg.﻿ / ﻿7.20611°š. pl. 100.59667°r. ilg.﻿ / 7.20611; 100.59667﻿ (Songkla) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Tailando vėliava Tailandas |
| **Provincija** | Songkhla provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 75 048  |
| **Altitudė** | 11 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Songkla |

**Songkhla** (taj. สงขลา), taip pat žinomas kaip **Singora** ('miestas ant kalno'), tai Songkhla provincijos miestas, įsikūręs pietinėje Tailando dalyje, netoli sienos su Malaizija. 2006 m. jame buvo 75 048 gyventojai. Nepaisant to, kad šis miestas yra mažesnis nei kaimyninis miestas Hatjajus (angl. *Hat Yai*), Songkhla yra Songkhla provincijos sostinė. 

Dėl savo lokalizacijos šalia Songkhla ežero, Songkhla yra žvejų miestas, taip pat svarbus uostas. Tai yra pagrindinis uostas rytinėje Kra sąsmaukos pusėje.

Songkhla dominuoja tropinis musonų klimatas. 

Dauguma gyventojų tai budistai, tačiau yra ir daug musulmonų, ypač kaimo vietovėse Malaizijos sienos pakraščiuose.
**Sabatjė reakcija** arba **Sabatjė vyksmas** yra cheminė reakcija, kurią 1910 m. atrado Prancūcijos chemikas Polo Sabatjė. Reakcijos metu vandenilis sąveikauja su anglies dvideginiu esant aukštai temperatūrai (dažniausiai 300–400 °C) ir slėgiui. Reakcijos rezultatas – susidaręs metanas ir vanduo. Reakcijai paspartinti, naudojamas nikelio katalizatorius. Ruteniu dengto aliuminio oksido substrato katalizatorius yra dar našesnis. Sabatjė reakcija yra egzoterminė reakcija:

CO2 + 4 H2 → CH4 + 2 H2O + šiluma
∆H = −165.0 kJ/mol
(reakcijai pradėti reikalinga pradinė energija/šiluma)

Energijos kaupimas
------------------

Yra siūlymų iš atsinaujinančių energijos šaltinių, tokių kaip saulės, vėjo, upių ar vandenyno bangų/srovių pagamintą perteklinę elektros energiją, panaudoti metanui (gamtinėms dujoms) gaminti.

Tokiu būdu pagamintas metanas gali būti tiekiamas į įprastinius dujotiekių tinklus, kurie daugelyje šalių geba sutalpinti metams ar dvejiems reikalingą dujų atsargą. Tais atvejais, kai atsinaujinantys šaltiniai gamina per mažai elektros energijos, pagamintas anksčiau metanas gali būti panaudotas elektros energijos gamybai (arba kogeneracinėse jėgainėse elektrą ir šilumą). Elektrolizės metu naudojant perteklinę elektros energiją iš vandens būtų gaminamas vandenilis, kuris arba būtų naudojamas kuro celėse, arba sumaišius su CO2 vykdoma Sabatjė reakcija ir gaminamas metanas. Anglies dvideginis (CO2) gali būti išskirtas iš oro arba iš iškastinio kuro degimo produktų ar kitų šaltinių.

Vokietijoje 2012 m. pademonstruota veikianti 250 kW jėgainė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bioenergijos ir iš atsinaujinančios energijos pagamintas metanas integruotose pilnai atsinaujinančios energijos sistemose (anglų k.)*, ,
2. ↑   *negaWato scenarijus 2011 (prancūzų k.)*, ,
3. ↑  „Paleista galingiausia pasaulyje elektros energijos vertimo į metaną gamykla (vokiečių k.)". ZSW. 2012 m. spalio 2 d. Suarchyvuotas originalas 2012-11-07. Nuoroda tikrinta 2014 m. lapkričio 21 d..
|  |
| --- |
| Šiaurės švytėjimas |
|  |
| Vieta |
| **Šalys** | Baltarusijos vėliava Baltarusija, Rusijos vėliava Rusija |
| **Trasa** | Uregonskas – (Uchta, Smolenskas) – Minskas |
| **Nutiestas palei** | Jamalo–Europos dujotiekis |
| Pagrindinė informacija |
| **Tipas** | gamtinės dujos |
| **Partneriai** | Gazprom, Gazprom Transgaz Belarus |
| **Pradėtas** | 1967 m. |
| **Atidarymas** | 1985 m. |
| Techninė informacija |
| **Ilgis** | 7377 km |
| **Jungties pajėgumai** | 51 mlrd. m³ |
| **Skersmuo** | 1220 mm |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**D u j o t i e k i s „Š i a u r ė s š v y t ė j i m a s"** (rus. *Сияние Севера*) – t a r p v a l s t y b i n i s m a g i s t r a l i n i s d u j o t i e k i s , 

```
j u n g i a n t i s  B a l t a r u s i j o s  i r  R u s i j o s  g a m t i n i ų  d u j ų  p e r d a v i m o  s i s t e m a s. 
```

D u j o t i e k i u p e r g a b e n a m o s d u j o s i š g a u t o s n a t ū r a l i u o s e š a l t i n i u o s e e s a n č i u os e 

```
J a m a l o N e n c ų a u t o n o m i n ė j e a p y g a r d o j e  į  V a k a r ų  R u s i j ą  i r  B a l t a r u s i j ą .
```

I s t o r i j a
---------------

19 67  m. pradėti p irmosios s pradėtas eksploatuoti pilnu pajėgumu.

1985 m. pastatyta 87 km atšaka, kuri leido transportuoti nsko-Kaliningrado dujotiekis]]). 1994 m. prijunta antroji atkarpa į Ukrainą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Major Gas Pipelines of Belarus and Comments to Russia-Belarus Gas Dispute
Koordinatės: 23°52′ š. pl. 120°55′ r. ilg.﻿ / ﻿23.867°š. pl. 120.917°r. ilg.﻿ / 23.867; 120.917

| Zijuetanas |
| --- |
|  |
| Vieta | Juči, Nantou apskritis, Taivanas |
| Plotas | 7,93 km² |
| Didžiausias gylis | 27 m |
| Altitudė | 748 m. v. j. l. |
| Išteka | Šuili |
|  |
|  Vikiteka | Zijuetanas |

**Zijuetanas** (kin. 日月潭, pinyin: *Rìyuètán*; pe̍h-ōe-jī: *Ji̍t-goa̍t-thâm*) – didžiausias vandens telkinys Taivane. Populiarus turistinis objektas. Ežeras telkšo 748 m aukštyje virš jūros lygio, Nantou apskrityje. Ežero teritorija yra tao, vienos iš Taivano aborigenų genčių, gyvenamoji vieta. Ežeras supa nedidelę Lalu salą. Rytinė ežero pusė savo forma primena saulę, vakarinė – mėnulį, todėl telkinys vadinamas *Saulės ir Mėnulio ežeru*.

Prie ežero yra keletas religinių pastatų: Ci En pagoda (慈恩塔), Ven Vu (文武廟), Dziandzingo, Sjuentdzango (玄奘寺) ir Sjuanguango šventyklos. Pastatyta keletas hidroelektrinių.

Legenda
-------

Pasak legendos, tao medžiotojai atrado Saulės ir Mėnulio ežerą aplinkiniais kalnais vydamiesi baltąjį elnią. Elnias galiausiai juos nuvedė prie ežero, kuris jiems pasirodė ne tik gražus, bet ir kupinas žuvų. Šiandien apie legendą byloja Lalu saloje pastatyta marmurinė statula.

Galerija
--------

* Ežero pakrantėEžero pakrantė
* Ven Vu šventyklaVen Vu šventykla
* Ci En pagodaCi En pagoda
* Sjuentdzango šventyklaSjuentdzango šventykla
* Sjuanguango šventyklaSjuanguango šventykla
* KeltuvaiKeltuvai

Išnašos
-------

1. 1 2 3
2. ↑  „Sun Moon Lake has it all for tourists". The China Post. 2007-12-27. Suarchyvuotas originalas 2021-01-22. Nuoroda tikrinta 2010-07-27.
| Techedaisp. *Tejeda* |
| --- |
|              |
| *Techedos bažnyčia* |
|  |
| 

TechedaTecheda

27°59′51″ š. pl. 15°36′50″ v. ilg.﻿ / ﻿27.99750°š. pl. 15.61389°r. ilg.﻿ / 27.99750; 15.61389﻿ (Techeda)Koordinatės: 27°59′51″ š. pl. 15°36′50″ v. ilg.﻿ / ﻿27.99750°š. pl. 15.61389°r. ilg.﻿ / 27.99750; 15.61389﻿ (Techeda) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Kanarų salos Kanarų salos |
| **Provincija** | Las Palmaso provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2023) | 645  |
| **Altitudė** | 1 050 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Techeda |

**Techeda** (isp. *Tejeda*) – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, Gran Kanarijos salos centrinėje dalyje, 23 km į pietvakarius nuo Las Palmaso. Praeina kelias tarp San Bartolomė de Tirachanos ir Vega de San Mateo. Miestelis įsikūręs kalnuose, 1050 m aukštyje. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu.

Yra Švč. Mergelės Marijos, Krikščionių Pagalbos bažnyčia (1930 m.), *Parador de Cruz de Tejeda* viešbutis, Abrahamo Kardeneso muziejus. Techedos apylinkės pasižymi vaizdingais kraštovaizdžiais – stūkso bazaltinės Nublo, Bentaigos uolos, gausu urvų, kalnų.

Istorija
--------

Techeda savivaldybės centru tapo 1815 m.

Savivaldybė
-----------

Techedos savivaldybė užima 103,9 km² plotą, 2023 m. gyveno 1846 gyventojai.

Be Techedos miestelio į savivaldybę patenka šios didesnės gyvenvietės (gyventojų skaičius 2023 m.):

* La Kulata (257)
* Lomo de los Santosas (169)
* Kuevas Kaidasas (94)
* El Chunkalis (91)
* La Degoljada (81)

Techedos savivaldybė Gran Kanarijoje
* Techedos kryžiusTechedos kryžius
* Techeda Bentaigos uolos pašonėjeTecheda Bentaigos uolos pašonėje
* Migdolų medžiai Techedos apylinkėseMigdolų medžiai Techedos apylinkėse

Šaltiniai
---------

1. ↑  TEJEDA: in Las Palmas (Canarias), *citypopulation.de*
2. ↑  INE
*Šis straipsnis apie ežerą. Apie kitas šio žodžio reikšmes skaitykite straipsnyje Karakulis.*

| Kara Kulis |
| --- |
|  |
| Vieta | Tadžikijos vėliava Tadžikija |
| Plotas | 380 km² |
| Kilmė | Meteorinė |
| Didžiausias gylis | 236 m |
| Įteka | Karadžigla, Karatas, Muzkolas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Kara Kulis

  |
| **Koordinatės** |  39°02′10″ š. pl. 73°22′0″ r. ilg.﻿ / ﻿39.03611°š. pl. 73.36667°r. ilg.﻿ / 39.03611; 73.36667Koordinatės: 39°02′10″ š. pl. 73°22′0″ r. ilg.﻿ / ﻿39.03611°š. pl. 73.36667°r. ilg.﻿ / 39.03611; 73.36667 |

**Karakulis** arba **Kara Kulis** (tadž. *Қарокул*) – nenuotakus druskingas ežeras šiaurės rytų Tadžikistane, Kalnų Badachšane, Pamyro kalnuose (3914 m aukštyje), palei Chorogo-Ošo kelią. Skersmuo – 25 km. Susidarė prieš 5 mln. metų įsirėžusio meteorito krateryje (kraterio skersmuo – 45 km). Iš pietų pusės į ežerą giliai įsiterpia pusiasalis, kuris Karakulį dalina į du baseinus. Rytinio baseino gylis 13–22,5 m, vakarinio – 221–236 m.

Įteka Karadžiglos, Karato ir Muzkolo upės. Užšalęs nuo lapkričio iki balandžio.

Palydovinė nuotrauka

Nuorodos
--------

* Kosminės nuotraukos

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 197
| **Peter Minuit** |
| --- |
|  |
| Peter Minuit |
| Gimė | 1580 m.Vėzelyje |
| Mirė | 1638 m. (~58 metai)Karibų jūroje |
|  |
| Veikla | olandų keliautojas |
|  |
|  **Vikiteka** | Peter Minuit |

**Peteris Minoitas** (g. 1580 m. Vėzelyje, Vokietijoje – m. 1638 m. Karibų jūroje) – olandų keliautojas.

Biografija
----------

Paveiksle vaizduojamas Peteris Minoitas besiderantis su vietiniais indėnais dėl salos įsigijimo. 1909 m. Paveikslas *Manhatano salos įsigijimas*
Apie Peterio Minoito anstyvąją biografiją mažai žinoma. Jam teko dalyvauti prekybinėse ekspedicijose į Indiją bei Braziliją.

1607 m. Olandų Rytų Indijos bendrovei atradus naujas žemės Amerikoje netrukus pasklido gandai apie stebuklingas žemes ir gausius kailinių žvėrelių kailių išteklius. 1625 m. jis buvo vienas iš susigundžiusių keliauninkų nusprendęs pabėgti iš gimtojo miesto (veikiausiai dėl ispanų okupacijos bei Hanzos lygos miesto smukimo) ir nuo Olandijos krantų išvykti į Naująjį Amsterdamą. 1626 m. antrąkart išsiruošęs į kelionę, jis atvyko į Naujosios Olandijos salą (dabar Manhatanas) gegužės 4 d. Tais pačiais metais gegužės 24 d. ją iš vietinių indėnų nusipirko už prekes, vertas 60 guldenų (apie 24 JAV dolerius). Viena vertus, manoma, kad indėnai nesuprato žemės nuosavybės vertės. Kita vertus, jie tikėjosi, jog žemės bus užimtos jėga arba išpirktos. P. Minoitas saloje pastatė fortą ir paskelbė įsigytas žemės Olandijos kolonijos nuosavybe. Rugsėjo 23 d. Olandų Vakarų Indijos bendrovės paliepimu paskirtas kolonijos vyriausiuoju generolu. Vėliau dėl pašlijusių kailių prekybos santykių su Olandų Vakarų Indijos bendrove buvo nušalintas nuo pareigų. 1638 m. P. Minoitas, kartu su švedų, suomių bei olandų kolonistais, dabartiniame Vilmingtone įkūrė švedų prekybinį postą – Naująją Švediją. Netrukus išsiruošęs į prekybinę ekspediciją pražuvo audringoje Karibų jūroje.

Išnašos
-------

1. 1 2  "Peter Minuit" (biography), Wesel, Germany, webpage: Wesel-Minuit Archyvuota kopija 2011-10-03 iš Wayback Machine projekto..
2. ↑  „Peter Minuit". *Encyclopedia Britannica*. Nuoroda tikrinta 2021-05-04.
3. ↑  Shorto, Russell (2004). *The island at the center of the world: the epic story of Dutch Manhattan and the forgotten colony that shaped America* (1st leid.). New York: Doubleday. ISBN 0-385-50349-0. OCLC 52477207.
4. ↑  American History Tellers: Dutch Manhattan
| **Elettaria cardamomum** |
| --- |
| Tikrasis kardamonas (Elettaria cardamomum)Tikrasis kardamonas(*Elettaria cardamomum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Domenas: | Eukariotai  *( Eukaryota)* |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Imbieriečiai  *( Zingiberales)* |
| Šeima: | Imbieriniai  *( Zingiberaceae)* |
| Gentis: | Kardamonas  *( Elettaria)* |
| Rūšis: | Tikrasis kardamonas  *( Elettaria cardamomum)* |

 |

**Tikrasis kardamonas** (*Elettaria cardamomum*) – imbierinių (*Zingiberaceae*) šeimos prieskoninis augalas; vienintelė rūšis **kardamono** (*Elettaria*) gentyje.

Prieskonis
----------

Naudojamos sėklos, esančios trilizdėse dėžutėse.

Tikrojo kardamono trilizdės dėžutės su sėklomis
### Kvapas ir skonis

Saldus, aromatingas, maloniai primenantis sakus.

### Kilmė, istorija, tradicijos

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus** – Publicistinis stilius**Jei galite, sutvarkykite.** |

Kardamoną kaip prieskonį naudojo jau romėnai, šiandien iš europiečių jį bene labiausiai mėgsta skandinavai. Sėklos naudojamos visame pasaulyje – patiekalams ir kramtomiesiems produktams (kramtomosios gumos giminaičiams) gardinti. Tai mėgstamas indų, Pakistano, persų virtuvės prieskonis.

Kardamonu kvepianti kava yra beveik tapusi arabų svetingumo simboliu. Žiupsnelis ką tik sumalto kardamono sumaišomas su malta kava arba į kavinuką įdedamos kelios sėklelės.

Daugelyje rytų šalių kardamonas naudojamas mėsos ir ryžių patiekalams gardinti – mėsa troškinama pikantiškame padaže, į kurį paskui dedama nevirtų ryžių, šie išverda aromatingame skystyje persigerdami jo kvapu ir skoniu.

Europoje kardamonas tradiciškai naudojamas sausainiams ir meduoliams gardinti. Skandinavai gardina juo saldžius mielinius kepinius, paštetus bei dešras.

Šri Lankoje kardamonu ir cinamonu gardinami aštrūs jautienos ar vištienos troškiniai (kariai). Visame Indijos pusiasalyje šiomis sėklelėmis skaninami ir saldūs patiekalai.

Kardamono dedamas į kai kuriuos *kario* mišinius, jo yra indiškame *garam masala*. Kašmyre mėgaujamasi saldžia žalia arbata, kuri aromatizuota kardamono vaisiais.

Aromatizuota šildanti arbata *chai* irgi gardinama kardamonu, be to dar cinamonu, gvazdikėliais ir juodaisiais pipirais. Iš pradžių vandenyje virinami prieskoniai, paskui pridedama arbatžolių ir pieno, po kelių minučių nukošiama – ir kvapni stimuliuojanti arbata paruošta.

### Naudojimas

Maltas kardamonas labai greit praranda aromatą ir kitas vertinamas savybes, nelabai ilgai jos išlieka ir sėklose, todėl geriausia pirkti kardamono vaisius (trilizdes dėžutes), kuriuos spustelėjus nesunkiai išlukštenamos sėklos. Sodriai žalios sėklos vertingesnės už blyškias.

Nuorodos
--------

* Meidcal Spice Exhibt Cardamom
* A Pinch of Caramom

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tikrasis kardamonas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Rut Praver Džhabvala, 1987 m.
**Rut Praver Džhabvala** (angl. *Ruth Prawer Jhabvala*, 1927 m. gegužės 7 d. Kelne, Vokietijoje – 2013 m. balandžio 1 d. Niujorke) – žydų kilmės Jungtinių Amerikos Valstijų rašytoja ir daugelio scenarijų autorė, Bukerio premijos laureatė bei dviejų Oskarų laimėtoja.

Biografija
----------

Rut Praver gimė lenkų–žydų šeimoje. Artėjant karui, šeimai pavyko išvažiuoti į Didžiąją Britaniją. 1948 m. Rut Praver gavo Didžiosios Britanijos pilietybę, o 1951 m. ištekėjo už Indijos gyventojo, architekto, Cyrus H. Jhabvala, apsigyveno Naujajame Delyje, Indijoje.

Debiutavo kaip rašytoja, aprašanti savo naująjį gyvenimą. XX a. septintojo dešimtmečio pradžioje pradėjo bendradarbiavimą su Merchant Ivory Productions režisieriumi Džeimsu Aivoriu ir prodiuseriu Ismailiu Merčantu. Tapo daugelio Dž. Aivorio filmų scenarijų bendraautore.

1975 m. jos romanas *Heat and Dust* laimėjo Bukerio premiją, pati tuo tarpu išvažiavo į Niujorką ir nuo to laiko gyveno JAV arba Indijoje.

1980 m. viduryje Dž. Aivorio kūriniai triumfavo filmų festivaliuose. 1986 m. laimėjo pirmąjį Oskaro apdovanojimą už scenarijų *Room with a View*, parašytą remiantis to paties pavadinimo Edvardo Morgano Forsterio romanu. Antrąjį tos pačios kategorijos Filmų akademijos apdovanojimą (geriausias adaptuotas scenarijus) pelnė 1992 m. (*Howards End*, vėlgi parašytą Forsterio romano pagrindu). Be to, liko nominuota statulėlei už *Remains of the Day* (Kazuo Ishiguro).

Filmui taip pat panaudojo savo prozos perdarytus kūrinius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Danguolė Žalytė*, Visuotinė lietuvių enciklopedija, 2021-08-31. Nuoroda tikrinta 2023-01-18.
**Toksiški santykiai** (gr. toxicon = *nuodai*) – santykiai, pasižymintys netinkamu elgesiu, nemaloniu bendravimo būdu, žeidžiančiu, menkinančiu, arogantišku, kaltinančiu kalbos stiliumi ir kitų nepagarbą rodančių veiksmų raiška (pajuokomis, patyčiomis), taip pat empatijos, palaikymo ir pagarbos stoka. Psichologinio smurto forma. Priklausomai nuo santykių pobūdžio, toksiškumo požymiai gali būti subtilūs arba labai akivaizdūs. Dažniausiai toksiški santykiai atsiranda dėl ilgalaikių dabartinių poros santykių problemų arba dėl neišspręstų problemų ankstesniuose santykiuose, taip pat ir dėl vaikystėje išmoktų toksiškų santykių modelio bendraujant su tėvais. Vaikai, patyrę toksišką savo tėvų elgesį ir bendravimą, užaugę būna linkę jį kartoti.

Kaip teigiama, toksiškų santykių žala priklauso nuo jų intensyvumo ir trukmės. Kuo ilgiau jie palaikomi, tuo sunkiau būna iš jų ištrūkti. Tokie santykiai kelia stresą, nerimą, baimę, pyktį, kaltės jausmą, gali būti psichinių sutrikimų priežastimi. Kraštutiniu atveju toksiški santykiai veda prie visiškos partnerio kontrolės, savo partnerio statymo į aukos vaidmenį, asmens žlugdymo. Bandoma apriboti aukos bendravimą su draugais ar artimaisias, nepaisoma jos nuomonės, poreikių. Engėjas perdėtai pavyduliauja, meluoja, bando įbauginti savo auką. Nepaisant to, auka prisiverčia priprasti arba taikstytis su engėjo primestu bendravimo modeliu. Gali būti engėjo imtasi tiek psichologinio, tiek fizinio smurto, blogiausiu atveju gali būti prieita ir prie žmogžudystės.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Toksiški santykiai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-06-12.
2. 1 2  „Signalai, rodantys, kad įsivėlėte į toksiškų santykių pinkles". *LRT*. 2021-07-29. Nuoroda tikrinta 2022-06-12.
3. ↑  Motz, Anna (2014). *Toxic couples: the psychology of domestic violence* (First leid.). London. ISBN 978-0-415-58888-1. OCLC 862066422.`{{cite book}}`: CS1 priežiūra: location missing publisher (link)