recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rafael Floro**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Rafael da Silva Floro |
| Gimimo data | 1994 m. sausio 19 d. (30 metų) |
| Gimimo vieta | Portugalija |
| Ūgis | 175 cm |
| Svoris | 70 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Numeris** | ? |
| **Pozicija** | gynėjas/saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013  2013–2015  2015–2016  2015  2016  2016–2017  2017  2017–2018  2018  2018–2019  2019–2020  2020–2021  2022  2023– | Porto B  Sheffield Wednesday FC  CF Os Belenenses  → *Casa Pia AC*  → *SR Almancilense*  Louletano DC  Gil Vicente FC  CD Cova da Piedade  Kauno „Stumbras"  Felgueiras 1932  Olhanense  Panevėžys  AC Oulu  FK Novi Pazar | 00 0(0)01 0(0)00 0(0)03 0(1)13 0(1)17 0(1)07 0(0)05 0(0)10 0(2)13 0(0)06 0(1)51 0(5)25 0(5)14 0(1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2012  2014 | Portugalijos U-18 rinktinė  Portugalijos U-20 rinktinė | 3 0(0) 5 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2024 m. balandžio 18 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2021 m. lapkričio 16 d.. |

**Rafael Floro** (*Rafael da Silva Floro*; g. 1994 m. sausio 19 d.) – Portugalijos futbolininkas, rungtyniaujantis gynėjo arba kairiojo saugo pozicijoje. 

Buvęs Kauno „Stumbro" ir „Panevėžio" klubų žaidėjas.

Karjera
-------

Žaidė gimtojoje Portugalijoje, buvo išvykęs ir bandė laimę Anglijoje.

2018 m. antroje pusėje tapo Kauno „Stumbro" nariu. 
Debiutavo rungtynėse prieš FK Atlantas 2018 m. rugsėjo 19 d.

2019 m. grįžo į Portugaliją. Žaidė Felgueiras 1932 ekipoje. Vėliau kitame Portugalijos klube Olhanense.

2020 m. sausio 23 d. pranešta, kad žaidėjas tapo FK Panevėžys nariu. Debiutavo 2020 m. kovo 6 d. pirmojo turo rungtynėse prieš FK Žalgiris, kurias panevėžiečiai pralaimėjo rezultatu 0-4. 2020 m. rugpjūčio 16 d. pasižymėjo įvarčiu rungtynėse prieš FK Banga Gargždai.

2021 m. birželio 16 d. pasižymėjo solidžiu žaidimu prieš Kėdainių „Nevėžį", pelnė vienintelį rungtynių įvartį. Ir buvo išrinktas į simbolinę XVII (17) turo rinktinę.

2021 m. rugpjūčio 26 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris pasižymėjo įvarčiu ir svariai prisidėjo prie varžovų sutriuškinimo rezultatu 4:0.

2021 m. gruodžio mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas keliasi į Suomiją, kur atstovaus AC Oulu klubui.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|
| **2018** | **„Stumbras"** | 10 | 2 |
|  |  |
| **2020** | **„Panevėžys"** | 17 | 1 |
| **2021** | **„Panevėžys"** | 34 | 4 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa;

Rinktinės
---------

Yra atstovavęs įvairaus amžiaus Portugalijos jaunimo rinktines.

Laimėjimai
----------

**su FK Panevėžys**
* LFF taurės laimėtojas: 2020 m.
* LFF taurės finalininkas: 2021 m.
* LFF Supertaurės laimėtojas: 2021 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2018-09-26 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑   Archyvuota kopija 2020-02-08 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* alyga.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
* National team data
55°15′36″š. pl. 24°46′42″r. ilg.﻿ / ﻿55.259965°š. pl. 24.778469°r. ilg.﻿ / 55.259965; 24.778469

|  |
| --- |
| **Ukmergės Dukstynos pagrindinė mokykla** |
| Ukmergės Dukstynos pagrindinė mokykla herbasUkmergės Dukstynos pagrindinė mokykla herbas |
| Ukmergės Dukstynos pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Vaižganto g. 44, Ukmergė |
| **Direktorius(-ė)** | Daiva Liumparienė |
| **Mokinių skaičius** | 650 |
| **Įkūrimo data** | 1977 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 60 |

**Ukmergės Dukstynos pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ukmergėje, Vaižganto g. 44, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba akliesiems ir silpnaregiams, judesio ir padėties sutrikimų, kalbos ir kitų komunikacijos sutrikimų bei intelekto sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 190342499. Steigėjas Ukmergės rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Ukmergės 5-oji vidurinė mokykla atidaryta 1977 m. rugsėjo 1 d. 1977–1978 m. mokėsi 1205 mokiniai, dirbo 47 mokytojai. 1990 m. pradėta sustiprintai dėstyti lietuvių kalba, 1992 m. ir anglų kalba. 1997 m. mokykla įsigijo pirmuosius kompiuterius, įrengta kompiuterių klasė. 2000 m. mokyklai suteiktas Dukstynos vardas. 2001 m. rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į Dukstynos pagrindinę mokyklą.

2004 m. mokykla renovuota.

2010–2011 m. vieneriems metams prijungiamas Rečionių pradinio ugdymo skyrius.

Direktoriai
-----------

* 1977 m. V. Amankavičius
* 1984 m. A. Palidauskas
* nuo 2002 m. vasario 14 d. Daiva Liumparienė

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė



1. ↑
55°14′14″š. pl. 24°46′20″r. ilg.﻿ / ﻿55.237084°š. pl. 24.772279°r. ilg.﻿ / 55.237084; 24.772279

|  |
| --- |
| **Ukmergės Užupio pagrindinė mokykla** |
| Ukmergės Užupio pagrindinė mokykla herbasUkmergės Užupio pagrindinė mokykla herbas |
| Ukmergės Užupio pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Linu g. 4, Ukmergė |
| **Direktorius(-ė)** | Miglė Kavaliauskė |
| **Mokinių skaičius** | 451 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 47 |

**Ukmergės Užupio pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ukmergėje, Linų g. 4, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190342150.

Istorija
--------

1918 m. susikūrė Ukmergės miesto 2-oji pradžios mokykla. 1939 m. mokykla turi 10 klasių, mokėsi 282 mokiniai. Rugsėjo mėnesį pradėjo veikti J. Basanavičiaus pradžios mokykla. 1944 metais, praūžus karui, mokyklos pastatas buvo beveik be langų, kuro žiemai nebuvo paruošta. Langai buvo užkalti lentelėmis, trūko priemonių.

1958 m. išleidžiama 4-osios vidurinės mokyklos laida, o 1972 m. mokykla išsikėlė į naujas patalpas. 1989 m. pradedama sustiprintai dėstyti anglų kalba, atidarytas vienintelis Ukmergėje vidurinio mokymo vakarinis skyrius. 1992 m. įsteigta humanitarinio profilio klasė, 1994 m. išlyginamoji klasė vaikams su specialiais poreikiais. Pradėtas vaikų su specialiaisiais poreikiais integravimas į bendrojo lavinimo klases. 1995 m. organizuojamas kryptingas meninis ugdymas: sustiprintas muzikos mokymas ir etnokultūra. Įsteigtas Tėvų fondas.

1996 m. užmegzti ryšiai su JAV Kalifornijos Harbor koledžu. Įsteigta parengiamoji klasė. 1997 m. pradėtas suaugusiųjų neformalusis mokymas. 1999 m. visi mokyklos pedagogai įgijo kompiuterinio raštingumo pagrindus. 2000 m. įkurta skaitykla-informacijos centras. Mokykla turi turtingą biblioteką.

2002 m. įkurta antra kompiuterių klasė. 2012 m. mokykla tapo Užupio pagrindine mokykla. 2013 m. prijungta jaunimo mokykla.

2015 m. 9 klasių mokiniai pradėti mokyti pagal produktyviojo mokymosi programą – 3 dienas mokiniai mokosi mokykloje, 2 dienas praktinio mokymosi vietoje.

Direktoriai
-----------

* 1944 m. B. Zdanavičius
* 1957 m. Elena Vėbrienė, 1938 m. baigusi tą pačią 2-ąją pradžios mokyklą
* 1973 m. Vladas Vėbra
* 1983 m. Albertas Plankis
* 1995 m. R. Kasiulevičius
* 2001 m. Grigorijus Malčanovas
* 2003 m. Regina Razmienė
* 2022 m. Miglė Kavaliauskė

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  2015 m. 9 klasių mokiniai pradėti mokyti pagal produktyviojo mokymosi programą – 3 dienas mokiniai mokosi mokykloje, 2 dienas praktinio mokymosi vietoje.
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
55°08′31″ š. pl. 24°35′11″ r. ilg.﻿ / ﻿55.14194°š. pl. 24.58639°r. ilg.﻿ / 55.14194; 24.58639

|  |
| --- |
| **Veprių mokykla-daugiafunkcis centras** |
| [[Vaizdas:|Veprių mokykla-daugiafunkcis centras herbas|center|100px]] |
| Veprių mokykla-daugiafunkcis centras |
| **Adresas** | Šventosios g. 18, Vepriai |
| **Direktorius(-ė)** | Ramutė Liubomirskienė |
| **Mokinių skaičius** | 240 |
| **Įkūrimo data** | 1850 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 24 |

**Veprių mokykla-daugiafunkcis centras** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ukmergės raj. Vepriuose, Šventosios g. 18, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190343448.

Filialai:

* Ukmergės rajono Veprių pagrindinės mokyklos Sližių pradinio ugdymo skyrius;
* Ukmergės rajono Veprių pagrindinės mokyklos Sližių ikimokyklinio ugdymo skyrius;
* Ukmergės rajono Veprių pagrindinės mokyklos Pageležių pradinio ugdymo skyrius;
* Ukmergės rajono Veprių pagrindinės mokyklos Veprių ikimokyklinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

1850-1863 m. Vepriuose veikė parapinė mokykla. 1863 m. įsteigta rusiška pradžios mokykla. 1914-1916 m. pradžios mokykla buvo laikinai uždaryta, 1916 m. vėl pradėjo veikti, joje jau buvo mokoma lietuvių kalba. 1920 m. pradinė mokykla 
perkelta į dvaro oficinos patalpas. 1925 m. mokykla persikėlė į kitą pastatą, kuris stovėjo dabartinės ambulatorijos vietoje. 1939 m. pradžios mokykloje jau buvo 6 skyriai.

1944-1949 m. Vepriuose veikė progimnazija. 1955 m. Veprių progimnazija perorganizuota į vidurinę mokyklą. 1959 m. išleista pirmoji abiturientų laida. 2000-2001 m. m. pertvarkyta mokymo bazė, mokykla pradėjo įgyvendinti profilinį mokymą. 2001-2002 m. įgyvendinamas profilinis mokymas 11-12 kl. profiliavimo pradmenis atitinkantis mokymas 9-10 kl. (modulinis mokymas), 4 kl. pradėtas įgyvendinti kryptingas meninis ugdymas. 2002-2003 m. pirmoje klasėje įgyvendinama kryptingo meninio ugdymo programa, nuo antros klasės įvedamas ankstyvasis anglų kalbos mokymas, plečiasi tarptautiniai ryšiai su Europos šalių mokyklomis.

2003–2004 m. m. Sližių ir Pageležių pradinės mokyklos tapo Veprių vidurinės mokyklos pradinio ugdymo skyriais, nuo 2004 m. mokyklai priklauso Sližių ir Veprių ikimokyklinio ugdymo skyriai. 2015 m. rugsėjo 1 d. Veprių vidurinė mokykla dėl per mažo mokinių skaičiaus pertvarkyta į dešimtmetę Veprių pagrindinę mokyklą. 2020 m. rugsėjo 1 d. įgyvendinus mokyklos vidaus struktūros pertvarką, prie jos prijungta Veprių stovykla, tad pakeistas ir mokyklos pavadinimas – Veprių mokykla-daugiafunkcis centras.

Direktoriai
-----------

* 1955 m. Jonas Jurkūnas;
* Rima Ramanauskienė.
* Ramutė Liubomirskienė

Žymūs mokytojai
---------------

* Jonas Januškevičius;
* Jonas Žentelis.

Nuorodos
--------

1. ↑  Veprių mokyklos istorija. Vepriumdc.lt (tikrinta 2022-04-23).
2. ↑  Ukmergės r. Veprių mokykla-daugiafunkcis centras. Vz.lt (tikrinta 2022-04-23).

* Mokyklos svetainė
| Irkutsko tvenkinys |
| --- |
| Irkutsko tvenkinys nuo Irkutsko pusėsIrkutsko tvenkinys nuo Irkutsko pusėsIrkutsko tvenkinys nuo Irkutsko pusės |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija |
| Plotas | 154 km² |
| Kranto linijos ilgis | 276 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Didžiausias gylis | 35 m |
| Tūris | 0,07 km³ |
| Įteka | Baikalas |
| Išteka | Angara |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Irkutsko tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  52°14′12″ š. pl. 104°19′18″ r. ilg.﻿ / ﻿52.23667°š. pl. 104.32167°r. ilg.﻿ / 52.23667; 104.32167 |
|  |
|  Vikiteka | Irkutsko tvenkinys |

**Irkutsko tvenkinys** (rus. *Иркутское водохранилище*) – tvenkinys Rusijoje, Irkutsko srityje, sudarytas 1956–1959 m. patvenkus Angaros upę Irkutsko HE užtvanka. Dėl užtvankos užsitvenkė ne tik Angaros ištaka, bet ir pats Baikalo ežeras (jo vandens lygis pakilo ~1 m), todėl faktiškai į Irkutsko tvenkinį galima įtraukti visą Baikalo ežerą (tokiu atveju tvenkinio plotas būtų 31 500 km²).

Tvenkinio ilgis (neįtraukiant Baikalo) – 56 km, plotis iki 4,2 km, metinė vandens lygio svyravimo amplitudė – iki 1,5 m. Tvenkinys sudarytas laivybinėms, miško plukdymo, vandentiekio, žvejybinėms reikmėms. Dėl užtvankos Irkutsko miestas apsaugotas nuo Angaros potvynių.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 173
| Kamos žemupio tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija |
| Plotas | 1084 km² |
| Kilmė | dirbtinis |
| Vidutinis gylis | 3,3 m |
| Didžiausias gylis | 20 m |
| Tūris | 2,9 km³ |
| Įteka | Kama, Ižas, Menzelia, Ikas, Belaja |
| Išteka | Kama |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Kamos žemupio tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°54′0″ š. pl. 52°44′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.90000°š. pl. 52.73333°r. ilg.﻿ / 55.90000; 52.73333 |

**Kamos žemupio tvenkinys** (rus. *Нижнекамское водохранилище*, tot. *Түбән Кама сусаклагычы*) – tvenkinys Rusijoje, Tatarstano ir Udmurtijos respublikos, Kamos upės slėnyje. Susidarė 1978–1979 m. hidroelektrinės užtvanka (ilgis 2,97 km, aukštis 30 m, galia 1246 MW) patvenkus Kamos upę ties Naberežnyje Čelnais. Tvenkinio ilgis 185 km, plotis iki 15 km. Metinė vandens lygio amplitudė – 3 m. Vanduo naudojamas drėkinimui. Laivyba.

Prie tvenkinio esantys miestai: Kambarka, Menzelinskas, Mendelejevskas, Naberežnyje Čelnai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 303
| Kuibyševo tvenkinys |
| --- |
| Kuibyševo tvenkinys prie UljanovskoKuibyševo tvenkinys prie UljanovskoKuibyševo tvenkinys prie Uljanovsko |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija (Čiuvašija, Marių Respublika, Samaros sritis, Tatarstanas, Uljanovsko sritis) |
| Plotas | 6450 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2604 km |
| Kilmė | dirbtinis |
| Vidutinis gylis | 8 m |
| Didžiausias gylis | 41 m |
| Įteka | Volga, Kama, Svijaga, Kazanka, Didysis Čeremšanas |
| Išteka | Volga |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Kuibyševo tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  53°26′0″ š. pl. 49°27′0″ r. ilg.﻿ / ﻿53.43333°š. pl. 49.45000°r. ilg.﻿ / 53.43333; 49.45000 |

**Kuibyševo tvenkinys** (rus. *Куйбышевское водохранилище*, tot. *Куйбышев сусаклагычы*, lotynų raštu:: *Kuybışev susaqlağıçı*) – tvenkinys Rusijoje, Volgos slėnyje, aukščiau Žiguliovsko HE (buv. *V. I. Lenino Volgos hidroelektrinė*). Plotas 6450 km². Ilgis 580 km, didžiausias plotis 30 km. Didžiausias gylis 41 m.

Tvenkinys reguliuoja Volgos nuotėkį, jo vandeniu aprūpinami miestai, drėkinami laukai. Lygis svyruoja 6 m. Prie tvenkinio įsikūrę miestai: Uljanovskas, Čeboksarai, Toljatis, Dimitrovgradas, Čistopolis, Zelenodolskas, Volžskas. Kuibyševo tvenkinys prisipildė vandens 1955–1957 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kuibyševo tvenkinys*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, VI t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1980. T.VI: Kombinacija-Lietuvos

* 
* 
*
| Sajanų-Šušenskojės tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija |
| Plotas | 621 km² |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Didžiausias gylis | 220 m |
| Tūris | 31,34 km³ |
| Įteka | Jenisiejus, Chemčikas, Usas, Kantegiras ir kt. |
| Išteka | Jenisiejus |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Sajanų-Šušenskojės tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  52°05′0″ š. pl. 92°13′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.08333°š. pl. 92.21667°r. ilg.﻿ / 52.08333; 92.21667 |

**Sajanų-Šušenskojės tvenkinys** (rus. *Саяно-Шушенское водохранилище*) – tvenkinys Rusijoje, pietų Sibire, Krasnojarsko krašte, Chakasijoje, Tuvoje. Susidarė 1976 m. užtvenkus Jenisiejaus upę Sajanų-Šušenskojės HE užtvanka. Užpildė siaurą Sajanų kalnų slėnį ir dalį Tuvos dubumos. Ilgis 303 km, plotis iki 9 km. Projektinis vandens lygio svyravimas – 42 m. Laivuojamas. Aplink tvenkinį įkurtas Sajanų-Šušenskojės draustinis.

Tvenkinys regione sukėlė nemažai ekologinių problemų, be to, buvo užlietos svarbios archeologinės radimvietės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 374
**Vilsonas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Wilson Filipe Menezes Viana Conceição |
| Gimimo data | 1994 m. liepos 9 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Gondomaras, Portugalija |
| Ūgis | 180 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas, vingeris |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2023 | Gargždų „Banga" | 03 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. kovo 24 d.. |

**Vilsonas Filipė Menezesas Viana Konseisaunas** (*Wilson Filipe Menezes Viana Conceição*; g. 1994 m. liepos 9 d.) – Portugalijos futbolininkas, saugas, vingeris. Žaidė Lietuvoje, atstovavo Gargždų „Bangai".

Karjera
-------

Rungtyniavo Portugalijoje, Bulgarijoje, Andoroje.

### Gargždų „Banga"

2023 m. vasario mėn. pranešta, kad žaidėjas atstovaus Gargždų „Bangos" klubui. Rungtyniavo 28 numeriu pažymėtais marškinėliais.

2023 m. kovo 5 d. A lygos rungtynėse prieš „Panevėžio" klubą oficialiai debiutavo Gargždų „Bangoje". Panevėžiečiai sutriuškino varžovus rezultatu 4:0.

2023 m. birželio mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka „Bangos" klubą.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2023** | **Gargždų „Banga"** | 3 | 0 |
|

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑  sportas.lt naujienos: Bangos naujokas
2. ↑
3. ↑  sportas.lt naujienos: Bangos klubą paliko du legionieriai

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
* fkbanga.lt svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

35°53′5″ š. pl. 38°23′50″ r. ilg.﻿ / ﻿35.88472°š. pl. 38.39722°r. ilg.﻿ / 35.88472; 38.39722

| Asadas |
| --- |
|  |
| Vieta | Sirija |
| Plotas | 525 km² |
| Kilmė | dirbtinis |
| Tūris | 10 km³ |
| Įteka | Eufratas |
| Išteka | Eufratas |

**Asadas** (arab. بحيرة الأسد‎) – tvenkinys Sirijoje, ant Eufrato upės. Pavadintas Sirijos prezidento Hafezo Asado garbei.

1973 m. Sirija su Tarybų Sąjungos inžinierių pagalba pabaigė užtvankos ant Eufrato upės, šalia Raka miesto, statybą. Užtvanka suformavo tvenkinį, kurio tūris 10 km³, ilgis apie 80 km ir plotis 8 km. Važiavimas per užtvanką griežtai kontroliuojamas. Tvenkinio vanduo naudojamas drėkinimui. Užtvankoje įrengta hidroelektrinė. Šalia tvenkinio eina automobilių magistralė ir geležinkelio atšaka Alepas – Raka. Asado tvenkinys yra svarbi migruojančių ir žiemojančių paukščių Vakarų Azijoje vieta.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Dospato tvenkinys |
| --- |
| Dospato tvenkinio krantasDospato tvenkinio krantasDospato tvenkinio krantas |
| Vieta | Bulgarijos vėliava Bulgarija |
| Plotas | 22 km² |
| Kilmė | dirbtinis |
| Įteka | Dospatas |
| Išteka | Dospatas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Dospato tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  41°41′0″ š. pl. 24°06′31″ r. ilg.﻿ / ﻿41.68333°š. pl. 24.10861°r. ilg.﻿ / 41.68333; 24.10861 |
|  |
|  Vikiteka | Dospato tvenkinys |

**Dospato tvenkinys** (bulg. *язовир Доспат*) – tvenkinys pietų Bulgarijoje, Rodopų kalnuose, Smoliano ir Pazardžiko srityse. Susidarė ties Dospato miestu hidroelektrinės užtvanka patvenkus Dospato upę. Tai yra aukščiausiai Bulgarijoje telkšantis tvenkinys (1200 m virš jūros lygio). Tvenkinio ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 22 km.

Tvenkinys sukuria vaizdingą kraštovaizdį – aplink iškilę kalnai, padengti spygliuočių miškais. Gausu žuvies (ešeriai, vaivorykštiniai, paprastieji upėtakiai, kiršliai, upokšninės šalvys, karpiai).

Prie Dospato tvenkinio įsikūrę Dospato ir Sarnicos miesteliai.
| Salbio tvenkinys |
| --- |
| Salbio tvenkinysSalbio tvenkinysSalbio tvenkinys |
| Vieta | Meno salos vėliava Meno sala, Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| Plotas | 0,616 km² |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Didžiausias gylis | 60 m |
| Tūris | 0,0045 km³ |
| Įteka | Salbis |
| Išteka | Salbis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Salbio tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°16′17″ š. pl. 4°30′0″ v. ilg.﻿ / ﻿54.27139°š. pl. 4.50000°r. ilg.﻿ / 54.27139; 4.50000 |

**Salbio tvenkinys** (angl. *Sulby reservoir*) – didžiausias tvenkinys Meno saloje. Jis yra Salbio glene (*Sulby glen*), netoli Salbio, ilgiausios Meno upės, ištakų.

Salbio tvenkinys yra apie 1,6 km į vakarus nuo Sneifelio viršūnės, aukščiausio salos taško.

Istorija
--------

1976 m. buvo nutarta Salbio slėnyje įrengti tvenkinį. Pirminis projektas buvo pateiktas 1977 m. 1979 m. projektas buvo patvirtintas ir pradėtos užtvankos statybos.

Užtvanka buvo statoma dviem etapais – pradžioje iki 35 m aukščio, po to – iki 60 m.
60 m aukščio tvenkinio užtvanka buvo pabaigta 1982 m. rugpjūtį. Tvenkinys užsipildė 1983 m. balandžio mėn.
Tvenkinį valdo Meno salos vandenų administracija (*Isle of Man Water Authority*).

Nuorodos
--------

1. ↑  Sulby Reservoir

* Isle of Man reservoirs
| Amarnia, Nedingė |
| --- |
| Amarnia šalia žiočių Amarnia šalia žiočių |
| **Ilgis** | 15,1 km |
| **Baseino plotas** | 144 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,2 m³/s |
| **Ištakos** | Nedzingis |
| **Žiotys** | Merkys |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |

**Amarnia** arba **Nedingė, Nedzingė** – upė Lietuvoje, Varėnos rajone; Merkio dešinysis intakas. Išteka iš rajono šiaurėje telkšančio Nedzingio ežero. Kalvotu reljefu teka pietų, pietryčių kryptimi. Įteka į Merkį 30,3 km nuo jo žiočių, tuoj į vakarus už Perlojos.

Intakai:

* kairieji – Vikšninė, Perkasas.

Amarnios baseinas ežeringas. Prie upės yra Nedzingės gyvenvietė.

Amarnia ties Karužais žiemą

Etimologija
-----------

Upėvardis *Amarnia* kilo nuo lenk. *hamarnia* „kalvė". Pavadinimas *Nedingė* kildinamas nuo archajiškos šaknies ide. *\*neid-, nid-* „tekėti" (plg. skr. नेदति = IAST: *nedati* „teka, srūva"). Kita vertus, ši šaknis baltų kalbose tiesiogiai nepaliudyta. Galima būtų pavadinimą kildinti iš baltiškų žodžių liet. *níedėti* („niekinti, žeminti"), *nýsti* („niekinti"), latv. *nīst* („niekinti"), *naids* („panieka, neapykanta"). Pirminė šio žodžio reikšmė galėjusi būti „menkas, žemas".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
4. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 42–43.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Pauelo tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava JAV (Juta, Arizona) |
| Plotas | 658 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3057 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 40 m |
| Didžiausias gylis | 170 m |
| Tūris | 30-63 km³ |
| Įteka | Koloradas |
| Išteka | Koloradas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Pauelo tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  36°56′0″ š. pl. 111°29′0″ v. ilg.﻿ / ﻿36.93333°š. pl. 111.48333°r. ilg.﻿ / 36.93333; 111.48333 |

**Pauelo tvenkinys** (angl. *Lake Powell*) – tvenkinys JAV, Jutos ir Arizonos valstijose, Kolorado plynaukštėje, Kolorado upės slėnyje. Sudarytas 1963–1964 m. upę patvenkus Glen Kanjono užtvanka. Pauelo tvenkinys yra antras pagal dydį JAV tvenkinys (po Mido), jo plotas 658 km². Ilgis 299 km, plotis iki 40 km. Tvenkinys skirtas drėkinimui, hidroenergijos gavybai bei upės vandens lygio reguliavimui. Tvenkinio krante yra populiarus gamtos paminklas – natūralus Vaivorykštės tiltas.

Tvenkinys iš palydovo
| Nedzingis |
| --- |
| Vieta | Varėnos raj. Lietuva |
| Plotas | 2,786 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7,04 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 3,4 m |
| Didžiausias gylis | 6,9 m |
| Įteka | Karšis, Surglodė, Lydekinė, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Nedzingis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Nedzingis

  |
| **Koordinatės** |  54°16′49″ š. pl. 24°19′44″ r. ilg.﻿ / ﻿54.28028°š. pl. 24.32889°r. ilg.﻿ / 54.28028; 24.32889 |

**Nedzingis** (arba ***Nedingis***) – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 8,5 km į šiaurės vakarus nuo Perlojos, į šiaurę nuo Nedzingės, paribyje su Alytaus rajonu. Ežeras beveik apskritas, 2,04 km ilgio (iš šiaurės į pietus), 1,92 km pločio. Altitudė 123 m. Gylis siekia 6,9 m. Krantai žemi, daug kur supelkėję. Ežerą supa Samanyno, Laičių, Karmės miškai, krūmynai.

Į Nedzingį įteka Karšis, Surglodė, Lydekinė, o pietuose išteka Nedzingio upelis – dešinysis Merkio intakas.

Ežere veisiasi kuojos, karšiai, lydekos, aukšlės, plakiai, lynai, pūgžliai, sterkai, karosai, ešeriai, vėgėlės, unguriai.

1967 m. Nedzingis paskelbtas ornitologiniu draustiniu. Ežero pakrantėje rasta akmens amžiaus stovyklavietė. Šiauriniame krante įsikūręs Purvelių kaimas, vakariniame – Sapiegiškės kaimas.

Ežerėvardis *Ned(z)ìngis* laikomas archajišku, siejamas su ide. *\*neid-, \*nid-* „tekėti". Kita vertus, galima būtų pavadinimą kildinti iš baltiškų žodžių liet. *níedėti* („niekinti, žeminti"), *nýsti* („niekinti"), latv. *nīst* („niekinti"), *naids* („panieka, neapykanta"). Pirminė šio žodžio reikšmė galėjusi būti „menkas, žemas".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Nedzingis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 190
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 226
3. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 42–43.
55°09′36″š. pl. 22°47′58″r. ilg.﻿ / ﻿55.1600°š. pl. 22.7995°r. ilg.﻿ / 55.1600; 22.7995

 *Kitos reikšmės – Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia.*

|  Girdžių šv. Marijos Magdalietės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Jurbarko |
| **Savivaldybė** | Jurbarko rajonas |
| **Gyvenvietė** | Girdžiai |
| **Adresas** | Gudelių g. 14 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta (įrengta)** | 1926 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |
| **Klebonas** | Saulius Pavalkis |

**Girdžių šv. Marijos Magdalietės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Girdžių kaime, 9 km į šiaurę nuo Jurbarko, Mituvos dešiniajame krante. Liaudies architektūros formų.

Interjeras

Istorija
--------

Girdžiai 1554 m. dovanoti Veliuonos klebonui (nuo 1842 m. valstybinė valda). Apie 1809 m. pastatyta medinė koplyčia.Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius 1853 m. prašė Rusijos valdžios leisti suremontuoti apleistą Girdžių koplyčią ir laikyti joje pamaldas. Nurodė, kad prieš 30 metų čia nuolat gyveno kunigas. Gavus leidimą vietos gyventojai koplyčią 1858 m. perstatė.

Po Pirmojo pasaulinio karo klebonas Albinas Alseika su parapijiečiais pradėjo statyti medinę bažnyčią. Pastatė 1926 m. Ji buvo Jurbarko parapijos filija, vėliau įsteigta parapija. Girdžiai garsėja Šv. Onos atlaidais.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė. Jos cokolis betoninis, iki palangių. Šventoriuje yra mūrinės Kryžiaus kelio stočių koplytėlės su tapytais paveikslais, senos kapinės. Prie bažnyčios stovi medinė varpinė. Prieškariu bažnyčioje stovėjo vargonai, kurie sovietinės okupacijos metais buvo išvogti. Yra išlikusios tik šių vargonų dumplės.

Galerija
--------

* Vaizdas į vargonų chorąVaizdas į vargonų chorą
* Bažnyčios profilisBažnyčios profilis
* VarpinėVarpinė
* PavasarįPavasarį
* ŽiemąŽiemą
* KlebonijaKlebonija

Nuorodos
--------

* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Girdžių šv. Marijos Magdalietės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Girdžių šv. Marijos Magdalietės parapija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Bažnyčios turinčios Šv. apaštalo evangelisto Mato titulą.*
56°02′59″š. pl. 21°43′26″r. ilg.﻿ / ﻿56.0496°š. pl. 21.7239°r. ilg.﻿ / 56.0496; 21.7239

|  Gintališkės šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Plungės |
| **Savivaldybė** | Plungės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Gintališkė |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta (įrengta)** | 1845 m. |

**Gintališkės šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Gintališkės kaime, prie Salantų–Platelių kelio, Bebrės ir Salanto santakos. Savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą.

Istorija
--------

Bažnyčia pastatyta apie 1730 m. Metrikų knygos rašytos nuo 1735 m. Manoma, kad 1778 m. naują bažnyčią pastatė Mykolas Pacas. 1779 m. jai dovanota žemės, 1781 m. įkurta parapija. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla. 1845 m. bažnyčia perstatyta, 1896 m. pakeista dalis sienojų, pastatas padidintas. 1850 m. pastatyta varpinė. Architektūros paminklu paskelbta 1957 m.

Architektūra
------------

Bažnyčia savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą, stačiakampio plano, su bokšteliais ant stogo galų. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gintališkės šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Plokščiakalnis ir Neukeno upė
**Patagonijos plokščiakalnis** – plokščiakalnis Pietų Amerikos pietuose, Patagonijoje, tarp Patagonijos Andų kalnų ir Atlanto vandenyno. Šiaurinė riba eina Kolorado upe. Šiauriau pereina į La Platos žemumą. Užima apie 650 tūkst. km² teritoriją.

Plokščiakalnio paviršius plokščias, terasomis leidžiasi link vandenyno. Paviršius giliai išraižytas upių slėnių. Daug kur iškyla pavienės plynaukštės. Upės slenkstėtos, sudaro krioklius. Svarbiausios: Negras, Čiubutas, Čikas, Deseadas.

Dėl rūstaus klimato ir skurdaus dirvožemio plokščiakalnio paviršių dengia retos stepės ir pusdykumės. Centrinėje dalyje, kur plyti stepės, vyrauja skurdi pusdykumių augalija (krūmai, žolės), plokščiakalnio vakaruose, prie paupių, kur iškrinta daugiau kritulių, veši pievos. Stepėse auginamos avys ir galvijai. Yra naftos ir gamtinių dujų telkinių.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *Patagonijos plokščiakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
2. ↑  The Physical Geography of Patagonia and Tierra del Fuego. Andrea M. J. Coronato, Fernando Coronato, Elizabeth Mazzoni and Mirian Vazquez

 oriu narkus
| Varėnė |
| --- |
| Skardingas Varėnės krantas Skardingas Varėnės krantas |
| **Ilgis** | 48 km |
| **Baseino plotas** | 411 km² |
| **Vidutinis debitas** | 3,36 m³/s |
| **Ištakos** | Varėnos rajonas |
| **Žiotys** | Merkys |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Varėnė |

**Varėnė** – pietų Lietuvos upė; dešinysis Merkio intakas. Ištakos – Alytaus rajone, šalia Skraičionių kaimo. Aukštupyje teka į šiaurės rytus, vėliau pasuka į pietryčius, žemupyje prateka Varėnio ežerą. Įtekantis į Merkį 46 km nuo jo žiočių, prie Senosios Varėnos.

Intakai:

* dešinieji – Niedulė, Svetus, Abista;
* kairieji – Žiegždupis, Žižma, Dusmena, Musė.

Upė – vietomis stačiais smėlėtais krantais, iki 2,5 m gylio, apie 5 m pločio, vagos nuolydis 152 cm/km. Vaga vietomis (nuo ištakų iki 44 km nuo žiočių, ir 24-36 km nuo žiočių) sureguliuota. Upės slėnyje gausu šaltinių. Didžiausias upės debitas žiotyse siekia 40,2 m³/s. Vasarą vietomis išdžiūsta. Upės metinis nuotėkis pasiskirsto taip: pavasarį nuteka 36 %, vasarą 19 %, rudenį 21 %, žiemą 24 %. Žemupyje sudarytas 10 ha Varėnos HE tvenkinys.

Gyvenvietės prie Varėnės: Junčionys, Pavarėnys, Mikalavas, Vaikantonys, Vėžionys, Glūkas, Senoji Varėna. Ant aukšto pakrantės šlaito ten, kur Varėnė įteka į Merkį ir prie pat kelio į Varėną, įrengtas skulptūrų parkelis. 4 km į šiaurę nuo Senosios Varėnos prie upės stūkso Glūko geležinkelio tilto liekanos.

Etimologija
-----------

Upėvardis (šaltiniuose minimas kaip lenk. *Oranka*, rus. *Оранка*) kildinamas iš šaknies *var-/ver-* siejama su žodžiais *varyti* („šalinti, ginti, vyti"), *verti* („durti, smeigti, kišti"), latv. *vert* („bėgti"), ide. *\*u̯er-* („sukti, kreipti, lenkti"). Tačiau taip pat ši šaknis gali būti susieta su *virti* („verstis, kunkuliuoti"), *varus* („lengvai suverdąs"), *verėnas* („viralas") arba su bendraindoeuropietiška šaknimi ide. *\*u̯er-, u̯or-, u̯r̥-* („vanduo, lietus, upė", plg. skr. वार् = IAST: *vār* „vanduo", av. *vār* „lietus", toch. *wär* „vanduo"). Užtat, pavadinimas *Varėnė* reikštų „verdanti, kunkuliuojati" dėl savo sraunumo upė. Taip pat įmanoma kildinti iš žodžio *varýti* („versti judėti, ginti; nešti, stumti") – dėl srauniai genamų vandenų.

* Šaltiniai prie VarėnėsŠaltiniai prie Varėnės
* Pelkėtas Varėnės slėnisPelkėtas Varėnės slėnis
* Varėnė įteka į VarėnįVarėnė įteka į Varėnį
* Išplatėjimas prieš Senąją VarėnąIšplatėjimas prieš Senąją Varėną
* Varėnės aukštupys Daugų apylinkėseVarėnės aukštupys Daugų apylinkėse

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Varėnė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 454
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
3. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 62.
| Kempė |
| --- |
| **Ilgis** | >4 km |
| **Ištakos** | Pakampys |
| **Žiotys** | Apsingė |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |

**Kempė** – upelis Lietuvoje, Varėnos rajone, Merkinės seniūnijoje; Apsingės kairysis intakas (Nemuno mažųjų intakų baseinas). Išteka iš Pakampio ežero, teka į vakarus miškais pro Balažerį, Netiesį ir Netiesėlį. Ties pastarojo ežero pakraščiu įteka į Apsingę.

Visas Kempės baseinas patenka į Dzūkijos nacionalinį parką, Netiesų hidrografinį draustinį, sudaro gamtos paminklą „Netiesų miško ežerėliai". Prie Kempės įsikūrę Kačingės, Rudnios kaimai.

Aleksandras Vanagas upės pavadinimą kildina nuo žodžio *kem̃pti* „džiūti, nykti, lysti". Abejonių kelia tai, kad *kemp-* šaknies žodžiai paplitę daugiausia Žemaitijoje, bei tai, kad upelis išteka iš *Pakampio* ežero. Gal tiesiog perkeista forma iš \**Kampė*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Saugomų teritorijų valstybės kadastras
2. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 30.
| Nizelė |
| --- |
| **Ilgis** | 15 km |
| **Ištakos** | Zabalacės apylinkės |
| **Žiotys** | Ūla/Katra |
| **Šalys** | Baltarusijos vėliava Baltarusija, Lietuvos vėliava Lietuva |

**Nizelė**, kitaip ***Nizenka, Balbata*** (blrs. *Нізянка*) – upė Lietuvoje (Varėnos rajone) ir Gudijoje (Varenavo rajone); Ūlos kairysis intakas. Prasideda Maliukių kaimo apylinkėse, 12 km į rytus nuo Sabackinės. Teka į šiaurės vakarus laukais pro Baltarusiją (8,6 km), toliau – kerta Lietuvos teritoriją tarp Rakų ir Dubičių. Žemupyje pasuka į šiaurę, teka Lietuvos–Baltarusijos siena. Patenka į Ūlos–Katros bifurkaciją Karaviškių kaimo apylinkėse (susijungia su Čepkeliu kanalu).

Vaga ištiesinta. Aukštupyje ties Užubaliu patvenkta.

Prie Nizelės esančios gyvenvietės: Maliukiai, Taločkiai, Užubalis (Zabalacė), Dvarčionys, Paseka-Dvarčionys (Baltarusija), Balbutai (Lietuva).

Etimologija
-----------

Pavadinimas kildintinas iš blrs. *нізіна* („žemuma"), *нізкі* („žemas"), ir reiškia „žemutė" (greičiausiai, jog tekanti žemomis vietomis arba sekli). Dar minima kaip lenk. *Zabołotka* (reiškia „užpelkinė").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Atvirkštinis lietuvių kalboje vartotinų tradicinių Baltarusijos Respublikos (Gudijos) vietovardžių formų sąrašas Archyvuota kopija 2017-02-27 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Агульная характарыстыка рачной сеткі Гродзенскай вобласці / Даведнік «Водныя аб’екты Рэспублікі Беларусь» Archyvuota kopija 2015-09-23 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 44.
| Krūčius |
| --- |
| Krūčius tarp Liškiavos ir Aušrinės Krūčius tarp Liškiavos ir Aušrinės |
| **Ilgis** | 2,7 km |
| **Baseino plotas** | 26,9 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,47 m³/s |
| **Ištakos** | Navikų ežeras |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Krūčius |

**Krūčius** – upelis Lietuvoje, Varėnos rajone, Merkinės seniūnijoje; Nemuno kairysis intakas. Išteka iš Navikų ežero, telkšančio prie Navikų kaimo. Vingiuoja į pietus, aukštupyje vadinama ***Vilkiautiniu***. Prateka Papiškių, Vilkiautinio ir Liškiavio ežerus. Ištekėjusi iš pastarojo jau vadinama Krūčiumi arba ***Liškiave***. Žemupyje sudaro gilų slėnį, teka kanjonais, labai dideliu nuolydžiu (19 m/km), gausu rėvų, mažų krioklių. Įteka į Nemuną Liškiavoje, 438,9 km nuo jo žiočių.

Didžiausi šaltiniuoti jo intakai yra Aušrinės šaltinis ir Saladaunia (po 0,5 l/s arba 1,8 m³/h) ir Vaikšnoro ravas (0,2 l/s arba 0,7 m³/h). Taip pat atsiveria daug mažesnių šaltinėlių.

Ištakose Krūčiaus upelis labai nesraunus, tik 0,07 m/s, o žiotyse srovės greitis jau 0,4 m/s. Upelio debitas žiotyse yra 0,47 m³/s, o ištakose – tiktai 0,032 m³/s.

Aplink upės žemupio slėnį įsikūręs istorinis-sakralinis Liškiavos kompleksas.

Upėvardis Krūčius kildinamas nuo žodžių *kriūta* („stati kalva"), *pa-kriūtė* („status yrantis upės krantas, kalno pašlaitė"), tažčiau gali būti iš giminingo baltarusiško būdvardžio blrs. *круты* „status, staigus, skardingas".

Upelis ties žiotimis

Šaltiniai
---------

1. ↑  nuo Liškiavio ežero
2. 1 2 3  Saladaunios ir Krūčiaus geležingas šaltinis Archyvuota kopija 2021-08-24 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  LR upių klasfikatorius
4. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
5. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 31.
| Mazupis |
| --- |
| **Ilgis** | 11,2 km |
| **Baseino plotas** | 20,6 km² |
| **Ištakos** | Dainavos kaimo apylinkės |
| **Žiotys** | (Ūla) |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |

**Mazupis** (*Mažupis, Malupis*) – upelis pietų Lietuvoje, Varėnos rajone; Ūlos dešinysis intakas. Prasideda pamiškėje prie Dainavos kaimo, 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Panočių. Teka į pietvakarius daugiausia Dainavos giria. Įteka Ūlon 34 km nuo jos žiočių, 2 km į pietryčius nuo Kašėtų.

Aukštupio ir vidurupio vaga iki Ūtos ištiesinta. Įrengti du tvenkiniai – Grišoniškių ir Noškūnų. Žemupys teka pro smulkiagrūdžio smėlio storymę (18,5–27,5 m), todėl, priklausomai nuo klimato sąlygų, upelis dažniausiai Ūlos nepasiekia, bet pradingsta pakeliui. Be to, žemupyje Mazupis sudaro Mačiulos (Martelės) ežerėlį, kuris irgi dažnai visiškai nusenka.

Prie Mazupio įsikūrę kaimai: Grišoniškės, Pakaniavys, Stoniūnai, Ūta.

Etimologija
-----------

A. Vanago teigimu, vandenvardis neaiškios kilmės, žinomas tik iš raštų, galimai perdarytas iš \**Mažupis* (tada būtų
maža upė). Matyt, tai vertinys (arba spėjama rekonstrukcija) iš slaviško pavadinimo *Mołutka*, reiškiančio „mažutė". Vietiniai gyventojai upelį vadina Malupiu. Tai irgi būtų mišrios darybos vandenvardis, reiškiantis „maža upė" (← blrs. *малы* „mažas").

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. ↑  Antanas Lukauskas. „Būkaversknis: upelis, kurio vardą nuolat kartosime". *Šalcinis*, nr. 19, 1995 m. gruodis, p. 3.
3. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 39.
| Pašilingė |
| --- |
| Pašilingės upelis ir tvenkinėlis netoli žiočių Pašilingės upelis ir tvenkinėlis netoli žiočių |
| **Ilgis** | 8,0 km |
| **Baseino plotas** | 15,0 km² |
| **Ištakos** | Rodukos apylinkės |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |

**Pašilingė** – nedidelis upelis pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Merkinės seniūnijoje; Nemuno dešinysis intakas. Prasideda tarpumiškių progumoje tarp Rodukos ir Norulių kaimų. Pradžioje teka į vakarus per progumą, už kelio  **A4**  Vilnius–Varėna–Gardinas  teka į šiaurės vakarus per Maksimų mišką. Įteka į Nemuną 421 km nuo jo žiočių, ties Pašilingės kaimu.

Upelio vaga daugiausia ištiesinta, žemupyje sudarytas mažas tvenkinėlis (priešgaisrinis telkinys).

Upėvardis *Pašilingė̃* kilęs nuo ankstesnio upės vardo *Šiliñgė*. Šis pavadinimas kilęs nuo žodžio *šìlas* („šviesus pušynas").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos upės: B. Gailiušis, J. Jablonskis, M Kovalenkovienė, Kaunas, Lietuvos energetikos institutas, 2001, 377–387 psl.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 248
3. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 48.
Sunki emfizema
**Emfizema** (sen. gr. emphysema 'išsipūtimas') – oro arba dujų susikaupimas audiniuose arba organuose.

Dažniausia plaučių emfizema, jai esant nuolat didėja oro pripildomas plotas. Kartais po krūtinės ląstos traumos, pažeidus stemplę, plyšus krūtinplėvei ir patekus orui į plaučių vartus atsiranda tarpuplaučio emfizema. Tada oras spaudžia svarbiausias kraujagysles, širdį ir gali sukelti asfiksiją, širdies veiklos nepakankamumą.

Poodžio emfizema būna, orui iš kvėpavimo takų ar stemplės plintant kaklo ir veido poodinėje ląstelienoje. Paspaudus išsipūtusios odos vietą, girdėti būdingas traškėjimas. Suspaudus trachėją, stambias kraujagysles, pradedama dusti. Į negyvus galūnių, dubens, juosmens, sėdmenų audinius patekus anaerobinei infekcijai, audiniuose pradeda kauptis dujų – atsiranda dujinė gangrena.

Pasaulyje mirtys nuo plaučių emfizemos sudaro 5 % visų mirčių.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  *Emfizema*. Medicinos enciklopedija, T. I (A–M). – Vilnius: Valstybinė enciklopedijų leidykla, 1991, 226 psl.
2. ↑  Martini, K.; Frauenfelder, T. (2020-11). „Advances in imaging for lung emphysema". *Annals of Translational Medicine*. **8** (21): 1467. doi:10.21037/atm.2020.04.44. PMC 7723580. PMID 33313212. `{{cite journal}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
| **Allium ursinum**Apsauga: 5(Rs) – Atkurta rūšis |
| --- |
| Meškinis česnakas (Allium ursinum)Meškinis česnakas (*Allium ursinum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Šeima: | Amariliniai  *( Amaryllidaceae)* |
| Gentis: | Česnakas  *( Allium)* |
| Rūšis: | Meškinis česnakas  *( Allium ursinum)* |

 |

**Meškinis česnakas** (*Allium ursinum*) – amarilinių (*Amaryllidaceae*) šeimos česnako (*Allium*) genties augalas.

Daugiametis, 15-20 cm aukščio, svogūninis, žolinis augalas. Stiebas stačias, tribriaunis, kartais apvalus. Lapai 2, pamatiniai, plokšti, pailgai lancetiški, 15 cm ilgio ir 3-5 cm pločio. Žiedai žvaigždiški, vainiklapiai balti. Vaisius – tribriaunė rutuliška dėžutė. Sėklos beveik rutuliškos.

Žydi gegužės mėn. dauginasi sėklomis ir svogūnėliais. Auga ūksmėtuose lapuočių miškuose, mėgsta apydrėgnius, derlingus dirvožemius.

Vaistams naudojami lapai. Jie skinami gegužės mėn. Lapuose yra 42-524 mg askorbino rūgšties, 0,07 % eterinio aliejaus, cukraus, gleivių, organinių rūgščių, mineralinių ir kitų medžiagų.

Vartojama vaistams, kaip daržovė ir prieskonis.

Augalas nuo 1962 m. buvo įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą, bet 2019 m. sąraše jo nebėra.

1. ↑  2019 m. Raudonosios knygos rūšių sąrašas
**Algirdas Stončaitis** (g. 1962 m. balandžio 9 d. Plateliuose, Plungės rajonas) – teisininkas, policijos komisaras.

Biografija
----------

1980 m. baigė Platelių vidurinę mokyklą, 1987 m. – TSRS VRM Minsko aukštąją mokyklą.

1987–1990 m. dirbo tuometinėje LTSR vidaus reikalų ministerijos Kriminalinės paieškos valdyboje; 1990–1991 m. – Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos Kriminalinės policijos valdyboje; 1991–1992 m. – Policijos departamento Kriminalinės policijos valdyboje.

1994–1995 m. Pasienio policijos departamento Vidaus tyrimų inspekcijos viršininkas. 1995–1997 m. Kelių policijos rinktinės komisaras. 1997–2001 m. Pasienio policijos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos vyriausiojo pasienio policijos komisaro pirmasis pavaduotojas – Štabo viršininkas.

2001 m. Policijos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos vyriausiasis komisaras – policijos generalinio komisaro pavaduotojas, vėliau Patarėjų grupės patarėjas. 2008–2015 m. policijos generalinio komisaro pavaduotojas. 2015–2017 m. Vidaus reikalų ministerijos kancleris. 2017–2020 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės kancleris.

Nuo 2020 m. Seimo narys.

Vedęs; su žmona Audrone augina 2 dukras.

Išnašos
-------

1. ↑  Margarita Vorobjovaitė (2020-10-27). „Kas jie – į Seimą išrinkti 49 parlamento naujokai?". Alfa.lt. Nuoroda tikrinta 2024-04-19.
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2015-04-11 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

55°51′ š. pl. 24°30′ r. ilg.﻿ / ﻿55.850°š. pl. 24.500°r. ilg.﻿ / 55.850; 24.500

Žalioji giria Panevėžio rajono paribyje
**Žalioji giria** − miškas Panevėžio ir Pasvalio rajonuose, 11 km į šiaurės rytus nuo Panevėžio, abipus kelio į Vabalninką.

Girios plotas 14 172,62 ha (2007 m.), iš jų miškais apaugusi 12 546 ha arba 88 proc. Miškų masyvas ištįsęs apie 19 km iš vakarų į rytus. Žaliosios girios paviršius − lyguma su lėkštais pelkėtais įdubimais. Girioje gausu pelkių: Beropšilio pelkė, Graužiškių pelkė, Juodvadis, Klimbalė, Pukiškio pelkė. Per girią teka:

* Pyvesa su intakais:
	+ Varupis
	+ Vygailis
	+ Žulna
* Lėvens intakas:
	+ Žambas

Nesupelkėjusių plotų dirvožemiai velėniniai jauriniai, daugelyje vietų gliejiški, susiformavę ant limnoglacialinių smėlių. Labiausiai paplitę augaviečių tipai − drėgnokas bei drėgnas žaliašilis ir šlapias šilagiris.

Girioje auga pušys, beržai, juodalksniai, eglės, drebulės.

1863 m. Žaliojoje girioje buvo sukilėlių stovykla. Nuo 1945 m. Žaliojoje girioje veikė Lietuvos partizanų, kovojusių prieš Sovietų okupantus Žalioji rinktinė. Žalioji rinktinė kovojo prieš okupacinį režimą Pasvalio ir Panevėžio apskričių teritorijose, jos partizanai pasiekdavo ir atskirus kaimyninių Radviliškio bei Šiaulių valsčius, ypač Rozalimą. Pažymėta Žaliosios miško holokausto vieta.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žalioji giria** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Adolfas Teresius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1960 m. vasario 4 d. (64 metai)Pažvarkulis, Kelmės raj. |
| Tėvas | Jonas Teresius |
| Motina | Veronika Teresienė-Stankutė |
| Sutuoktinis (-ė) | Nijolė Ratautaitė–Teresienė |
| Vaikai | Augustina, Adelė, Dovydas |
|  |
| Veikla | tautodailininkas, medžio drožėjas, kryždirbys |
|  |
| Žinomas (-a) už | Medžio skulptūros |

**Adolfas Teresius** (g. 1960 m. vasario 4 d. Pažvarkulyje, Kelmės raj.) – liaudies meistras, užsiimantis medžio drožyba (šventųjų skulptūrėlės, koplytstulpiai, kryžiai). Drožėjas sertifikuotas tautinio paveldo produktų tradiciniu amatininku, senųjų drožybos ir kryždirbystės amatų puoselėtoju.

Tautodailininkas gyvena ir kuria Garliavoje. Tautodailininkų sąjungos narys nuo 1984 m. Meno kūrėjų asociacijos narys nuo 2005 m.

Biografija
----------

1978 m. baigė Kelmės 2–ąją vidurinę mokyklą. 1994-2004 m. dirbo Garliavos Juozo Lukšos gimnazijoje mokytoju ir tautodailės studijos vadovu.

Žmona Nijolė Ratautaitė–Teresienė, dukra Adelė (g. 1988) ir sūnus Augustinas (g. 1986). Jauniausias sūnus Dovydas (1989–2008) žuvo tarnaudamas Lietuvos kariuomenėje.

Kūryba
------

Kai 1975 m. buvo sunaikintas Kryžių kalnas, talkino jį atstatant iš išlikusių detalių bei nuolaužų. 1978 m. prie Žemaičių Kalvarijos esančiame Panų kalne sukūrė pirmuosius koplytstulpius, kurie 1980 m. kartu su unikalia medine koplyčia sovietinės valdžios buvo sunaikinti. 1981–1985 m. virš 30 didelių darbų išdrožė Orvydų sodyboje Salantuose. 1994–1996 m. sukūrė Kryžiaus kelius Berčiūnuose Panevėžio raj. Be daugelio kitų, 2010 m. sukūrė Vytauto Didžiojo skulptūrą Žalgirio parke Cinkiškiuose.

Per trisdešimt metų darbų nuo 2 iki 7 m. dydžio sukūrė apie 350. Monumentalūs darbai stovi Lenkijoje, Baltarusijoje, Danijoje, Belgijoje, Vokietijoje, JAV (Mičigano ir Ilinojaus valstijose), Australijoje, Vengrijoje. Surengė 34 personalines parodas, kartu su kitais autoriais dalyvavo 88 parodose. Darbai eksponuoti parodose Švedijoje, Vokietijoje, Islandijoje, Belgijoje, JAV, Japonijoje, Latvijoje, Suomijoje, Austrijoje. Dalyvavo kuriant 35 skulptūrų parkus Lietuvoje ir užsienyje.

Įvertinimas
-----------

* Liongino Šepkos premijos laureatas (2001).
* Firmos „Bosch" ir žurnalo „Meisteris" respublikinio konkurso nugalėtojas (2002).
* Respublikinio Prakartėlių konkurso Rokiškyje laureatas (2004).
* Geriausias Kauno apskrities meistras vaizduojamojo meno nominacijoje (2006).
* Metų garliavietis (2006).
* Geriausias Kauno apskrities meistras kryždirbystės nominacijoje (2007).
* Metų tautodailininko Aukso vainikas (2008).

Nuorodos
--------

* A. Teresiaus kūryba Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.