recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
2022 m.
2010 m.
**Rimantas Grigas** (g. 1962 m. rugsėjo 17 d. Klaipėdoje) – Lietuvos krepšinio treneris. Treniruoja Lietuvos moterų krepšinio rinktinę.

Trenerio karjera
----------------

1988–1992 m. Kauno „Žalgirio" dublerių komandos treneris.

1996–1999 m. Kauno „Atleto" vyriausiasis treneris .

Lietuvos jaunių (iki 18 metų) rinktinės vyriausiasis treneris. Treniravo tokius žinomus Lietuvos krepšininkus, kaip Šarūnas Jasikevičius, Virginijus Praškevičius, Saulius Štombergas, Tomas Pačėsas, Rytis Vaišvila, Žydrūnas Ilgauskas ir kt.

1999–2006 m. vadovavo Kauno „Žalgirio-A. Sabonio mokyklos" komandai. Nuo 2006 m. kovo 30 d. iki gruodžio 3 d. Kauno „Žalgirio" vyriausiojo trenerio Ainaro Bagatskio asistentas. 2006 m. gruodžio mėn. tapo komandos vyr. treneriu, tačiau 2008 m. spalio 19 d. abipusiu susitarimu nutraukė kontraktą su „Žalgiriu".

2008 m. spalio 27 d. – 2010 m. kovo 16 d. buvo Kijevo „Budivelnik" vyr. treneriu.

2010 m. lapkričio 27 d. grįžo į „Žalgirį", tapo sporto direktoriumi. 2010 m. gruodžio 14 – 2011 m. sausio 15 buvo „Žalgirio" vyr. treneriu.

2021 m. rugsėjo 14 d. paskirtas Lietuvos moterų krepšinio rinktinės treneriu.

### Pasiekimai

* 2003 m. – LKAL čempionas
* 2007 m. – LKF taurės laimėtojas
* 2007 m. – BBL vicečempionas
* 2007 m. – LKL čempionas
* 2008 m. – LKF taurės laimėtojas
* 2008 m. – BBL čempionas
* 2008 m. – LKL čempionas
* 2008 m. – Aleksandro Gomelskio taurės laimėtojas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2009-01-25 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2008-10-22 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑   Archyvuota kopija 2008-09-27 iš Wayback Machine projekto.
|  Suleimanijos mečetė  |
| --- |
|  |
| **Šalis** | Turkija |
| **Miestas** | Stambulas |
| **Atšaka** | sunitai |
| **Statybinė medžiaga** | marmuras, granitas |
| **Pastatyta** | 1558 m. |
| **Stilius** | osmaniškas |

**Suleimanijos mečetė** (turk. *Süleymaniye Camii*) – musulmonų sunitų mečetė Turkijoje, Stambule, įsikūrusi ant 3-iosios miesto kalvos. Tai antra pagal dydį mečetė mieste, savo dydžiu nusileidžianti greta esančiam Sofijos soborui.

Istorija
--------

Mečetė pastatyta valdant galingiausiam Osmanų imperijos valdovui Suleimanui Didžiajam. Jos statyba rūpinosi žymus Osmanų architektas Mimaras Sinanas. Suleimanijos mečetė pastatyta vos per 8 metus (1550–1558 m.). Suleimanas save laikęs antruoju Saliamonu, todėl mečetės dizainas primena Uolos kupolą Jeruzalėje, pastatytą buvusios Saliamono šventyklos vietoje. Suleimanas taip pat siekė, kad ši mečetė pranoktų Justianano Sofijos soborą.

1660 m. mečetę nuniokojo gaisras, bet sultono Mehmeto IV iniciatyva ji suremontuota. Dalis kupolo sugriuvo per 1766 m. žemės drebėjimą. I pasaulinio karo metais mečetės kiemas buvo amunicijos sandėlis ir gerokai nukentėjo. 1956 m. restauruota.

1985 m. Suleimanijos mečetė, su kitais Stambulo objektais, įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Architektūra
------------

Suleimanijos mečetė yra bizantiškojo/osmaniškojo architektūros stiliaus su didele kupolų gausa. Mečetės vidinis kiemas yra vakaruose, jis apsuptas kolonų iš marmuro, granito ir porfirijaus peristiliumi. Keturiuose kiemo kampuose yra po minaretą (po 4 minaretus buvo leidžiama statyti tik sultonams).

Mečetės kupolas yra 53 m aukščio ir 27,5 m skersmens. Pastatymo laikais kupolas buvo pats didžiausias Osmanų imperijoje, matuojant nuo jūros lygio. Tačiau matuojant nuo pamato Sofijos soboro kupolas visgi buvo aukštesnis, be to, jo skersmuo didesnis.

Mečetės interjeras beveik kvadratinis, 59 m ilgio ir 58 m pločio, sudarytas iš vientisos patalpos. Kupolas apsuptas puskupolių, o iš šiaurės ir pietų – arkų su timpanu užpildytais langais. Vidinis dekoras subtilus, Izniko keramikos naudojimas labai ribotas. Mihrabas ir minbaras iš balto marmuro, paprastos struktūros, dekoruoti dramblio kaulu ir perlamutru.

Suleimanijos mečetės kompleksui (kiulijai) taip pat priklauso ligoninė, mokykla, turkiška pirtis, karavansarajus, 4 medresės, hadisų mokykla, medicinos kolegija, viešoji virtuvė (imaretas). Didelė dalis pastatų išlikusi, tačiau dalies jų paskirtis pasikeitė. Sode už mečetės yra du mauzoliejai su Suleimano, jo žmonos Rokselanos, dukters Mihrimos, motinos Dilašub ir sesers Asijės palaikais. Taip pat ten palaidoti sultonai Suleimanas II, Ahmedas II ir Mustafos II duktė Safija. Greta mečetės yra ir architekto Sinano kapas.

* Mečetė miesto foneMečetė miesto fone
* KupolasKupolas
* Mečetės vidusMečetės vidus
* Rokselanos mauzoliejusRokselanos mauzoliejus

Išnašos
-------

1. ↑  UNESCO svetainė


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Suleimanijos mečetė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Palapinių miesto bendras vaizdas
**Mina** (arab. منى) ir **Palapinių miestas** – vietovė (miestas) apie 5 km atstumu į rytus nuo Mekos Saudo Arabijoje, hadžo piligrimystės vieta. Ji yra pakelyje tarp Mekos ir Arafato kalno.

Musulmonai tiki, kad šioje vietovėje Abraomas buvo įpareigotas Dievo paaukoti savo sūnų Izmaelį. Abraomui pasirodė keliautoju apsimetęs velnias, kuris bandė jį įtikinti, kad Dievo paliepimas esą negali būti toks ir iš tikro yra velnio. Abraomas tuo nepatikėjo. Keliautojas (velnias) tuo bandė įtikinti Abraomo žmoną ir sūnų, tačiau jie nuvijo velnią mėtydami į jį akmenimis. Mina yra svarbi hadžo piligrimystės vieta. Joje piligrimai atlieka ritualinį septynių akmenų mėtymo į tris pastatytus pilorius (simbolizuojančius velnią) veiksmą. Piligrimai joje turi praleisti tris dienas. Vietovė taip pat žinoma „Palapinių miesto" pavadinimu. Joje Saudo Arabijos valdžia įrengė tūkstančius palapinių su kondicionavimo sistemomis, virtuvėmis ir vonios kambariais piligrimams apsistoti. Manoma, kad mieste gali apsistoti iki 3 mln. piligrimų. Dėl didelio piligrimų skaičiaus mieste yra pasitaikiusių masinių žmonių žūties atvejų.

Išnašos
-------

1. ↑  Washington Times
2. ↑  BBC News

Šaltiniai
---------

* Anne Geldart. *Islam*, 1999
|  |
| --- |
| Vilnius-Molodečnas elektros jungtis |
|  |
| Vieta |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva, Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| **Trasa** | Vilnius - Molodečnas |
| Savininkai |
| **Partneriai** | Litgrid, ? |
| Gamyba |
| **Atidarymas** | 1964 m. |
| Techninė informacija |
| **Jungties tipas** | Antžeminė jungtis |
| **Srovės tipas** | Aukštos įtampos tiesioginė |
| **Nuolatinė srovė** | 330 kV |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Vilniaus-Molodečno elektros jungtis** – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Lietuvos ir Baltarusijos.

Tai viena iš 12-os elektros jungčių tarp Lietuvos ir Baltarusijos bei viena iš penkių, kurios turi 330 kv nuolatinę elektros srovę. Iki 2018 m. tarpvalstybinę jungtį yra planuojama atjungti dėl brangaus ekspolatavimo. Tai viena iš dviejų aukštos įtampos jungčių tiekiančių energiją į Vilnių (kartu su 330 kv linija Vilnius-Lietuvos elektrinė).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ekspertai aiškinsis, ar įmanoma riboti elektrą iš Astravo AE
Aeroklubo emblema
**Vilniaus Dariaus ir Girėno aeroklubas** – aeroklubas nuo 1947 m. įsikūręs Kyviškių aerodrome.

Istorija
--------

Aeroklubas įkurtas Kyviškėse 1947 m. Lietuvos TSR buvo didžiausia akrobatinio skraidymo sporto vystymo organizacija Lietuvoje. 

Lietuvos Respublikos Nepriklausomybės atkūrimo ir įtvirtinimo periodu aeroklubo iniciatyva Kyviškių aerodromas, lėktuvai ir technika, siekiant šią bazę geriau panaudoti valstybinėms reikmėms, buvo perduoti karinėms struktūroms.

1997 m. Vilniaus Dariaus ir Girėno aeroklubas tapo savarankiška visuomenine organizacija. Pirmieji lėktuvai klube atsirado tik 2003 m. 

Aeroklubo prezidentas Jurgis Kairys. Akrobatinio skraidymo mokytis atvyksta lakūnai iš Suomijos, Vokietijos, Estijos, Latvijos, kitų užsienio šalių. Kiekvienais metais Kyviškėse rengiamos akrobatinio skraidymo Advanced kategorijos Lietuvos rinktinės treniruočių stovyklos, įvairių kategorijų akrobatinio skraidymo varžybos.

Akrobatinio skraidymo Advanced kategorijos Lietuvos komanda, kurią sudaro Vilniaus Dariaus ir Girėno aeroklubo nariai, reguliariai dalyvauja Pasaulio ir Europos čempionatuose. Nuo 2011 m. aeroklube veikia vaikų sklandymo mokykla.

2011 m. birželio 3 d. Lietuvos Civilinės aviacijos administracija (CAA) išdavė Vilniaus Dariaus ir Girėno aeroklubui mokymo įstaigos akreditavimo pažymėjimą, kuris suteikia teisę permokyti aviacijos specialistus skraidyti akrobatiniais lėktuvais Jak-52 ir kitais atitinkamo tipo akrobatiniais lėktuvais, suteikiant akrobatinio skraidymo piloto kvalifikaciją. Taip pat Vilniaus Dariaus ir Girėno aeroklubui suteikta teisė ruošti akrobatinio skraidymo pilotus-intruktorius.

Paslaugos
---------

* Apžvalginiai skrydžiai lėktuvais Piper Tomahawk bei keturių vietų lėktuvu Cessna 172.
* Akrobatiniai skrydžiai lėktuvu Jak-52.

Planuojama mokyti pilotus, atlikti užsakomuosius skrydžius.

Nuorodos
--------

* Vilniaus Dariaus ir Girėno aeroklubo tinklalapis
| **Vilmantas Dambrauskas** |
| --- |
| Gimė | 1963 m. gruodžio 31 d. (59 metai)Šiauliuose |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailininkas, dizaineris |
| Organizacijos | Šiaulių universitetas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus dailės institutas |

**Vilmantas Dambrauskas** (g. 1963 m. gruodžio 31 d. Šiauliuose) – Lietuvos dailininkas, dizaineris, fotografas.

Biografija
----------

1971-1982 m. mokėsi Šiaulių J.Janonio vidurinėje mokykloje, 1982-1989 m. studijavo Vilniaus dailės institute.

1989-1991 m. Šiaulių miesto kultūros centro dailininkas, 1991-1997 m. firmų „Mantas design", „Abovas", „Nesezonas" dizaineris. Nuo 1998 m. Šiaulių universiteto Menų fakulteto Piešimo katedros dėstytojas, nuo 2007 m. docentas.

Lietuvos dizainerių sąjungos narys.

Kūryba
------

Surengė autorines fotografijos, tapybos, kompiuterinės grafikos parodas Suomijoje, Prancūzijoje, Latvijoje, Baltarusijoje, Lietuvoje. Kino filmo „Sapnai. Žana." režisierius, scenaristas, prodiuseris (1997 m.). Filmas parodytas trumpametražinių filmų festivalyje Vokietijoje (1998 m.).

Bibliografija
-------------

* Firmų ženklai ir logotipai, 1997 m.
* Apie reklamą prie kavos puodelio, 2009 m.
* Mano miesto portretai, 2014 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Vilmantas Dambrauskas. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
| **Vilma Čereškienė** |
| --- |
| Gimė | 1966 m. spalio 25 d. (56 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Kęstutis Čereška |
| Vaikai | Gediminas, Mindaugas, Povilas |
|  |
| Veikla | žurnalistė |
|  |
| Alma mater | 1990 m. Vilniaus universitetas |

**Vilma Žebrauskaitė-Čereškienė** (g. 1966 m. spalio 25 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistė, radijo ir televizijos laidų vedėja.

Biografija
----------

1973–1984 m. mokėsi Vilniaus 39-ojoje vidurinėje mokykloje, 1974–1981 m. Vilniaus Balio Dvariono vaikų muzikos mokykloje. 1984–1990 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete studijavo žurnalistiką.

1994–1998 m. LRT žinių tarnybos žurnalistė. 1996 m. stažavosi Šiaurės Karolinos (JAV) Duke universitete. 1998–2002 m. TV3, 2002–2007 m. LNK žinių tarnybos redaktorė, vedėja, 2007–2011 m. BTV laidos „Tarp miesto ir kaimo" žurnalistė, nuo 2013 m. TV3 projekto „Grožio architektai", Žinių radijo laidos „Pasaulis pagal moteris" vedėja.

1997 m. apdovanota UNICEF premija už TV reportažus ir filmą AIDS tema.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kas yra kas Lietuvoje: Lietuvos pasiekimai 2008. – Kaunas: Neolitas, 2008. – 525 psl.
|  *Andrėjus Kraučanka*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Андрэй Краўчанка |
| Gimė | 1986 m. sausio 4 d. (36 metai) |
| Atstovauja (-vo) | Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| Aktyvumo metai | 2003 - dabar |
|  |
| Rungtys | Daugiakovės |
| Asmeniniai rekordai | Septynkovė: 6234  Dešimtkovė: 8617 |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
| Pasaulio uždarų patalpų čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**2 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
|  **Europos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**2 |
|  **Europos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**2 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Andrėjus Kraučanka** (g. 1986 m. sausio 4 d.) – Baltarusijos daugiakovininkas, olimpinis prizininkas.

Biografija
----------

Kraučanka stambiausio masto varžybose debiutavo 2003 m. pasaulio jaunučių čempionate. tąkart aštunkovės rungtyje jis iškovojo sidabro medalį. Po metų Grosete vykusiame pasaulio jaunimo čempionate lengvaatletis pelnė aukso apdovanojimą. 2005 m. tapo Europos jaunimo čempionu. Nuo 2007 m. baltarusis varžosi saugusiųjų daugiakovių rungtyse. Tais pačiais metais Kraučanka pelnė Europos uždarų patalpų bronzą ir Europos iki 23 m. čempionato auksą. 2007 m. pasaulio čempionato metu buvo diskvalifikuotas ir rezultato neužfiksavo. 2008 m. tapo pasaulio uždarų patalpų vicečempionu ir olimpinių Pekino žaidynių sidabro laimėtoju. 2009 m. pasaulio čempionate sportininkui vėl nepasisekė ir surinkęs vos 8281 taškus jis liko dešimtoje vietoje. 2010 m. Europos lengvosios atletikos čempionate Kraučankai sulūžo kartis, bet Lietuvos atstovas Darius Draudvila daugiakovininkui paskolino savo kartį ir Kraučanko galutinėje įskaitoje pelnė bronzą. 2011 m. Europos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate sportininkas surinko 6282 taškus ir pelnė savo pirmąjį aukso medalį.

Nuorodos
--------

* Andrėjus Kraučanka IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2010-12-12 iš Wayback Machine projekto.
| **Andrėjus Michailovičius Kurbskis** |
| --- |
| Kurbskiai |
| Lewart |
| Lewart |
|  |
| Gimė | 1528 |
| Mirė | 1583 m. (~55 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | 1) našlė Kozinska 2) Semaško |
| Vaikai | nuo **Semaško**)Marina (1580)Dimitrijus Kurbskis |
|  |
|  **Vikiteka** | Andrėjus Michailovičius Kurbskis |

**Andrėjus Michailovičius Kurbskis** (rus. *Андрей Михайлович Курбский*, lenk. *Andrzej Kurbski*, 1528 – 1583) – Rusijos, o vėliau - LDK politinis ir karinis veikėjas.

Biografija
----------

Kilęs iš Jaroslavlio kunigaikščių šakos, pagal giminės legendą siejamos su Kurbos kaimu. Livonijos karo metu buvo paskirtas kariuomenės vadu. Prasidėjus caro susidorojimams su garsiomis giminėmis, kartu su artimais rėmėjais (pavyzdžiui, Petras Kozlovas, Kozielų-Poklevskių giminės pradininkas) perėjo į LDK pusę.

Susirašinėjimas su Ivanu IV
---------------------------

Buvo žinomas ir savo literatūriniais darbais. Istorijoje garsiausi jo keturi laiškai carui Ivanui Rūsčiajam, kuriuose jis aštriai kritikavo caro valdymo praktiką ir įvestą opričiną.

  

* genealogija (Андрей Михайлович Курбский)
Pietų Sibiro kalnai. Tanu Ola tarp Altajaus ir Sajanų
Tanu Ola Oviuro kožune
**Tanu Ola** (rus. *Танну-Ола*, tuv. *Таңды-Уула*) – kalnagūbris Rusijoje, Pietų Sibire, Tuvos Respublikos pietuose, netoli Mongolijos sienos. Sudaro Aukštutinio Jenisiejaus ir Ubsu Nuro baseinų vandenskyrą, vakaruose jungiasi su Altajumi. Masyvą sudaro du gūbriai – Rytų Tanu Ola ir Vakarų Tanu Ola. Ilgis apie 300 km. Vidutinis aukštis 2500–2700 m, aukščiausia vieta – 3061 m.

Susideda iš smiltainių, skalūnų, efuzinių ir nuosėdinių uolienų, granitų. Būdingas vidutinkalnių reljefas.

Šiauriniuose šlaituose (iki 2000–2200 m aukščio) auga maumedžių ir sibirinių pušų taiga, pietiniuose – plyti stepės. Aukščiau – kalnų tundra, akmenynai. Tanu Olos šiauriniame šlaite prasideda Ka Chemo kairieji intakai (didžiausias – Elegestas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 419
2. ↑  *Tannu-Ola*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Vladislovas Opulskis** (1875 m. Žvirblaičiuose – 1917 m. birželio 8 d. Šilalėje) – kunigas, knygnešys.

Biografija
----------

Kilęs iš bajorų šeimos.

Baigė Kauno kunigų seminariją.

1898 m. įšventintas į kunigus.

1898–1900 m. – vikaras Ukmergėje.

Nuo 1899 m. kovo 31 d. buvo Ukmergės miesto mokyklos tikybos mokytojas.

Kartu su kitu vikaru Kazimieru Šleiviu stengėsi įvesti giedojimus bažnyčioje lietuvių kalba. Tam pasipriešino vietos klebonas A. Račkovskis.

1899 m. rugsėjo 6 d. Ukmergės gimnazijos mokiniai katalikai atsisakė eiti į stačiatikių pamaldas. Klebonas A. Račkovskis mokyklos vedėjui pranešė, kad vienas „maišto" organizatorių yra Vladislovas Opulskis, kad pas jį lankosi keletas mokinių ir kad Vladislovas Opulskis juos aprūpina lietuviška spauda.

Prasidėjo represijos prieš moksleivius, rugsėjo 23 d. policija kratė ir V. Opulskio butą, bet jokių įkalčių nerado. V. Opulskis buvo kaltinamas ne tik platinęs lietuvišką spaudą, bet ir pasakojęs mokiniams apie garbingą Lietuvos praeitį, nacionalinę priespaudą, žadinęs nacionalinio išsivadavimo viltį.

Dar tebevykstant kvotai buvo perkeltas į Klovainius. Susekę slaptus ryšius su iškeltu vikaru K. Šleiviu, padarė kratą, surado Lietuvos mylėtojų draugijos išleistus Šv. Kazimiero paveikslėlius su lietuviškais patriotiškais užrašais.

Caro 1902 m. sausio 9 d. paliepimu dvejiems metams ištremtas į Poltavą. Grįžęs dvejus metus buvo Upynos filialistas, vėliau perkeltas į Šilalę altarista.
| Mercedes-Benz Superdome |
| --- |
|  |
| Oficialus pavadinimas | Mercedes-Benz Superdome |
| Vieta | Naujasis Orleanas, JAV |
| Pradėtas statyti | 1971 m. |
| Atidarytas | 1975 m. rugpjūčio 3 d. |
| Savininkas | Luizianos stadiono ir parodų taryba |
| Operatorius | SMG |
| Statybos kaina | 134 mln. JAV dol. |
| Talpa | 73 208 žiūrovai |
| Nuomininkai | New Orleans Saints |

**Mercedes-Benz Superdome** – amerikietiškojo futbolo stadionas Naujajame Orleane, Jungtinėse Amerikos Valstijose. Stadione namų žaidynes žaidžia New Orleans Saints komanda, kuri varžosi Nacionalinėje futbolo lygoje.

Istorija
--------

1971 m. rugpjūčio 12 d. pradėtos stadiono statybos, kurių vertė – 134 mln. JAV dol. 1975 m. rugpjūčio 3 d. Naujojo Orleano stadionas atidarytas. 1978 m. stadione pirmą kartą vyko Supertaurės finalo varžybos.

2005 m. uraganas „Katrina" smarkiai apgadino stadiono konstrukciją. 193 mln. JAV dol. investuoti į stadiono atstatymą. 2011 m. kompleksui suteiktas „Mercedes-Benz" vardas. 2013 m. stadione septintą kartą vyko Supertaurės finalo varžybos.

2019 m. pradėti stadiono renovacijos darbai, kurių vertė 245 mln. JAV dol.[1]

Šaltiniai
---------

1. ↑  First Phase of Mercedes-Benz Superdome Renovations Approved

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Vladislovas Spruogis** |
| --- |
| Gimė | 1940 m. balandžio 1 d. (83 metai)Lietuva Kiaukliškyje, Ukmergės rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Vanda |
| Vaikai | Jolita, Nerija, Irmina |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Ukmergės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga |
|  |
| Alma mater | Kauno medicinos institutas |

**Vladislovas Spruogis** (g. 1940 m. balandžio 1 d. Kiaukliškyje, Ukmergės rajonas) – Lietuvos ir Ukmergės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1964 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas.

1964–1972 m. Ukmergės ligoninės apylinkės terapeutas, 1972–1983 m. ligoninės Terapijos skyriaus vedėjas, 1983–2013 m. ligoninės vyr. gydytojo pavaduotojas medicinai, nuo 2013 m. ligoninės Konsultacijų poliklinikos vidaus ligų gydytojas.

2003–2015 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys.

Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Ukmergės rajono skyriaus narys.

Sutuoktinė Vanda, vaikai Jolita, Nerija, Irmina.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-05-09 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **BK-6 Neringa** |
|  |
|  |
|  |
| Tipas | rekordinis ir treniruočių sklandytuvas |
| Gamintojas | Simferopolio sklandytuvų dirbtuvės |
| Kūrėjas | Balys Karvelis |
| Pradėtas naudoti | 1959 m. |
| Pagrindiniai naudotojai | TSRS vėliava TSRS, Kubos vėliava Kuba |
| Pagaminta vnt. | 60 |

**BK-6 Neringa** – vienvietis medinės konstrukcijos rekordinis ir treniruočių sklandytuvas su laisvai nešančiais sparnais, sukonstruotas Balio Karvelio 1969 m.

Konstrukcija
------------

BK-6 – viduriasparnis su didelio proilgio trapeciniais sparnais. Horizontalieji stabilizatoriai yra prieš kilį, viršutinėje fiuzeliažo dalyje. Kabina su dideliu gaubtu, aptakiai pereinančiu į liemenį.

Sparnai - trapecijos formos su gale esančiais cigarais. Sparno priešakinė dalis dengta klijuote. Sparnas aptrauktas drobe ir impregnuotas celono laku. Ant sparnų, 1800 mm nuo liemens yra įmontuoti duraliumininiai oro stabdžiai.

Liemuo pjūvyje ovalo formos, užpakalinė liemens dalis baigiasi kiliu, prie kurio lankstais tvirtinamas posūkio vairas. Tarp 10 ir 11 špangauto yra ratukas, kuris yra pusiau išlindęs iš liemens. Liemens priekyje yra nedidelė pavaža, o gale - uodegos ramstis. Kabinos gaubtą sudaro dvi dalys, pagamintos iš organinio stiklo. Galinė gaubto dalis yra išpūsta pagal liemens formą. Matomumas iš kabinos geras. Didžiausias kabinos plotis - 570 mm, o aukštis 940 mm. Kabina pritaikyta nugariniam parašiutui, taip pat joje yra reguliuojami pedalai. Už kabinos yra nedidelė bagažinė. Sklandytuvas turi du buksyravimo kablius: vienas priekyje, buksyravimui paskui lėktuvą, kitas apačioje liemens, prie ratuko. Vėliau buvo įrengti du kabliai iš šonų (kaip sklandytuve „Blanik").

Horizontalus stabilizatorius - trapecijos formos, dengtas 1 mm klijuote. Aukštumos vairas susideda iš dviejų dalių. Priekinė vairo dalis dengta klijuote, o galinė drobe impregnuota celono laku. Kilis turi du lonžeronus, visas aptrauktas 1 mm klijuote. Priekinė posūkio vairo dalis aptraukta 1 mm klijuote, likusi dalis – drobe, impregnuota celono laku.

Šių sklandytuvų Simferopolyje buvo pagaminta apie 60.

Naudotojai
----------

* TSRS vėliava TSRS – praktiškai visi sklandytuvai naudoti Pabaltijo respublikose.
* Kubos vėliava Kuba – du sklandytuvai buvo padovanoti Kubos sklandytojams.

Techniniai duomenys
-------------------

| Charakteristika | vertė |
| --- | --- |
| Ekipažas | 1 |
| Ilgis | 7,37 |
| Sparno mojis | 15,0 m |
| Sparnų profilis | Gö 549 |
| Aukštis | 1,38 m |
| Liemens midelis | 0,43 m² |
| Sparnų plotas | 11,8 m² |
| Tuščioji masė | 232 kg |
| Skrydžio masė | 330 kg |
| Sparnų apkrova | 27 kg/m² |
| Variklis | nėra |
| Traukos jėga | nėra |
| Tūpimo greitis | 57 km/h |
| Didžiausias leidžiamas skridimo greitis | 250 km/h |
| Aerodinaminė kokybė | 28 |

Nuorodos
--------
| Mimsy Farmer |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Mimsy Farmer |
|  |
| Gimė | 1945 m. vasario 28 d. (77 metai)Čikaga, JAV |
|  |
| Šalis |  JAV |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
| Apdovanojimai |
| David di Donatello (1971 m.) |

**Mimsė Farmer** (angl. *Mimsy Farmer*; g. 1945 m. vasario 28 d. Čikagoje) – buvusi amerikiečių kino aktorė.

Pradėjusi vaidinti nuo 16 metų, ji nors ir sulaukdavo didesnių vaidmenų pramoginiuose filmuose, 7 dešimtmečio pabaigoje persikėlė į Italiją, kur jos karjera klostėsi kur kas sėkmingiau: ji filmavosi Dario Argento, brolių Taviani ir kitų režisierių juostose.

Baigusi karjerą 1991 m. Mimsė tapo skulptore bei dailininke ir ėmė dirbti Italijos bei Prancūzijos teatruose, taip pat dalyvavo kuriant tokius filmus kaip „Čarlis ir šokolado fabrikas", „Auksinis kompasas" ir kiti.

1970 – 86 m. buvo ištekėjusi už scenarijų autoriaus Vincenzo Cerami, su kuriuo susilaukė dukters Aisha Cerami, taip pat tapusios aktore.

Nuo 1989 m. yra ištekėjusi už skulptoriaus Francis Poirier, taip pat dirbančio kine.

Dalinė filmografija
-------------------

* Kelias į Saliną (1970)
* Keturios musės ant pilko aksomo (1971)
* Meistras ir Margarita (1972)
* Allonsanfàn (1974)
* Konkordo afera (1979)
* Mergina iš Triesto (1982)
* Donas Kamilo (1983)
* Blogi pojūčiai (1986)

Apdovanojimai ir nominacijos
----------------------------

* Laurel apdovanojimas – geriausios naujos aktorės nominacija (1963)
* David di Donatello – specialus apdovanojimas („Kelias į Saliną") (1971)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mimsy Farmer on imdb.com

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mimsy Farmer** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
* Oficialus puslapis
**Adomo Jakšto spaustuvė**, nuo 2007 m. **AJS spaustuvė** – spaustuvė Kaišiadoryse.

Istorija
--------

1994 m. spaustuvę įkūrė Lietuvos vyskupų konferencija, nuo 1999 m. – uždaroji akcinė bendrovė, kurios 100 % akcijų valdė Lietuvos vyskupų konferencija ir viena didžiausių Italijos spaustuvių „Seregni Industrie grafiene". 2007 m. už 2,4 mln. Lt spaustuvę įsigijo „AJS projektai", kuriuos įsteigė Kęstutis Nausėda ir Baltijos farmacijos centras.

Nuo 1998 m. veikia atstovybė Vilniuje. Dirba apie 100 žmonių. Apyvarta 2002 m. – 7,4 mln. Lt, 2004 m. – 7 mln. Lt, 2006 m. – 5 mln. Lt, 2007 m. – 10 mln. Lt.

Veikla
------

Spaustuvėje veikia kompiuterinės įrangos centras, formų paruošimo skyrius, 2 keturspalvės ir kelios dvispalvės ofsetinės spaudos mašinos, knygrišykla. Spausdina Lietuvos („Katalikų pasaulio leidiniai", „Asveja", „Eridanas", „Briedis", Vilniaus dailės akademijos leidykla, „Saulės delta" ir kt.) bei užsienio („Stanford" ir kt.) leidyklų knygas, plakatus, žemėlapius, dailės albumus, katalogus, periodinius leidinius („Verslo žinios", „Keturi ratai", „Gimtasis žodis" ir kt.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vilius Užtupas. *Jakšto spaustuvė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 482 psl.

Nuorodos
--------

* Svetainė Archyvuota kopija 2008-12-26 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Vilma Čiplytė |
| Gimė | 1969 m. gegužės 16 d. |
| Kilmė | Lietuva Kaunas, Lietuva |
| Mirė | 2009 m. liepos 9 d. (40 metų) |
| Žanrai | folkloras, pagoniškas metalas |
| Veikla | kultūrologė, folkloristė, liaudies muzikos atlikėja |
| Instrumentai | vokalas, kanklės ir kt. |
| Aktyvumo metai | -2009 |
| Susijusi veikla | Zpoan Vtenz, Ha Lela, Goštauta, Kupolė, Linago ir kt. |

**Vilma Čiplytė** (1969 m. gegužės 16 d. – 2009 m. liepos 9 d.) – Lietuvos kultūrologė, folkloristė, liaudies muzikos atlikėja.

Gimė Kaune. Baigė Kapsuko pedagoginės mokyklos Kauno skyrių, dirbo darželio auklėtoja, vėliau Raudondvario kultūros namų meno vadove. Katalikų teologijos bakalauro ir etnologijos magistro studijas baigusi Vytauto Didžiojo universitete, vadovavo VDU folkloro ansambliui „Linago". Vėliau darbavosi Kauno tautinės kultūros centre metodininke, Aukštaitijos nacionaliniame parke – kultūrologe.

Nuo pat jaunystės domėjosi tautosaka, folkloru, liaudies dainomis. Su folkloro kolektyvais „Uosinta" ir „Kupolė" rinko tautosaką, vėliau tai darė savarankiškai. Aplankė dešimtis Aukštaitijos ir Dzūkijos kaimų, parašė „Lietuvos valsčių" serijos monografijoms „Juodupė", „Onuškis" straipsnį „Daina ir gyvenimas", monografijai „Kamajai" straipsnį „Dainos, giesmės, pasakos ir gyvenimai".

Organizavo folkloro festivalius, tradicines Kalėdų, Užgavėnių šventes, rašė straipsnius, rengė seminarus. Nuo 1999 m. vadovavo KTU folkloro kolektyvui „Goštauta". Buvo pagoniškojo metalo kolektyvų Ha Lela, Zpoan Vtenz narė.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2009-07-15 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Aušros Vartų Dievo Motinos koplyčia.*
Koordinatės: 54°40′27.75″ š. pl. 25°17′22.55″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6743750°š. pl. 25.2895972°r. ilg.﻿ / 54.6743750; 25.2895972

|  Vilniaus Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Vilniaus I |
| **Savivaldybė** | Vilniaus miestas |
| **Gyvenvietė** | Vilnius |

**Vilniaus Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, koplyčia** stovi Vilniaus senamiestyje, Aušros Vartų gatvėje, ir yra Aušros Vartų dalis. Katalikiškos piligrimystės vieta Vilniaus arkivyskupijoje. Šventos Mišios laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis.

Istorija
--------

Bažnyčia pastatyta apie 1720 m. Basieji karmelitai XVII a. antrojoje pusėje ėmė garsinti Aušros Vartuose buvusį Švč. Mergelės Marijos paveikslą. Vilniaus miesto magistratas 1668 m. jį perdavė globoti karmelitams ir leido virš vartų pastatyti koplyčią. 1669–1671 m. pastatyta medinė koplyčia. Į ją iš vartų bokšto perkeltas paveikslas. 1706 m. gaisro metu koplyčia išliko nenukentėjusi. 1715 m. balandžio 27 d. koplyčia sudegė. Jos vietoje sumūryta dabartinė.

Viduje
1764 m. pastatyta zakristija. Apie 1789 m. architektas Pietras De Rosis suprojektavo galeriją ir mūrinius laiptus. 1829 m. rekonstruota koplyčia, ji įgavo vėlyvojo klasicizmo bruožų. 1830–1840 m. greta koplyčios, į kairę nuo gatvės pastatyta erdvi galerija. 1830 m. jos antrojo aukšto arkadoje įstatyti langai, padaryti laiptai.

1927–1932 m. koplyčia atnaujinta, 1976–1986 m. restauruota.

1993 m. koplyčioje lankėsi popiežius Jonas Paulius II.

Marijos paveikslas
------------------

*Pagrindinis straipsnis – Švenčiausiosios Mergelės Marijos paveikslas*.
Švč. Mergelės Marijos paveikslas
Švč. Mergelės Marijos paveikslas tapytas ant 8 sujungtų ąžuolinių lentų. Spėjama, kad jį užsakė miesto magistratas, Vilnių apmūrijus gynybine siena, apie 1520–1530 m. Paveikslas pertapytas XVII a. pabaigoje ar XVIII a. pradžioje. XVIII a. pabaigoje pagaminti sidabriniai paauksuoti aptaisai. Apie 1840 m. paveikslo įskilimus uždažė dailininkas Kanutas Ruseckas. Jį 1927 m. restauravo profesorius J. Rutkovskis. 1927 m. liepos 2 d. paveikslas iškilmingai vainikuotas.

Išnašos
-------

1. ↑  Aušros Vartai // piligrimai.lt


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vilniaus Aušros Vartų Švč. Mergelės Marijos, Gailestingumo Motinos, koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* Aušros vartų koplyčia /\*
| Liana Orfei |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas |  |
|  |
| Gimė | 1937 m. birželio 6 d. (85 metai) |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
| Aktyvumo metai | 1959–1971 |
| Užsiėmimas | aktorė |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Lijana Orfėj** (it. *Liana Orfei*; g. 1937 m. birželio 6 d.) – italų cirko artistė ir kino aktorė.

Biografija
----------

Lijana gimė netoli Bolonijos, cirko artistų šeimoje ir nuo vaikystės dalyvaudavo įvairiuose pasirodymuose. 6 dešimtmetyje ji ėmė filmuotis kine, epizodiniuose vaidmenyse istoriniuose nuotykių filmuose. Vėliau ji sulaukė ir rimtų vaidmenų režisierių Mario Monicelli, Ettore Scola, Dino Risi filmuose.

Režiseiriaus Federico Fellini juostoje „I clowns" Lijana vaidino pati save. Po šio filmo ji kine pasirodė tik epizodiškai, daugiau dėmesio skirdama televizijai ir taip pat teatrui.

Dalinė filmografija
-------------------

* La dolce vita (1960)
* Casanova 70 (1965)
* Mūsų vyrai (1966)
* Pranašas (1968)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Liana Orfei** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Enrico Lancia. Dizionario del cinema italiano, Le Attrici. — Gremese Editore, 2003. — ISBN 888440214X.
**Ambientinė muzika** arba **atmosferinė muzika** – foninė muzika. Tai muzikos žanras, kuriame didelė svarba skiriama garsams. Ritmas, aranžuotė ir melodija – nėra esminiai komponentai kuriant ambientinę muziką.

Dauguma žanrų kovoja dėl klausytojo dėmesio, kurdami klausymo patirtį, kuria skatina klausytoją įtraukti per patrauklius ir lengvai įsimintinus garsus. Ambientinė muzika skiriasi, nes tai yra žanras, kuriame kuriama garso atmosfera be jokio nuoseklaus ritmo. Ji gali skambėti nepaprastai sudėtingai dėl laisvos formos progresijos, bet kartu ir primityviai dėl savo minimalistinio pobūdžio.

Ambientinėje muzikoje didžiausias dėmesys skiriamas skambėjimo erdvei – dažnai naudojamas klausytoją iš visų pusių apsupantis erdvinis efektas. Tembrai dažniausiai švelnūs, o melodijos svaigios. Neretai ambientinė muzika susiejama su vaizdinėmis projekcijomis – vyrauja ramūs ir paslaptingi vaizdai, montažas labai lėtas ir sklandus (todėl ambientiniai garso takeliai dažnai naudojami filmuose ir laidose).

Turėdama tokį dviprasmišką apibrėžimą, ambientinė muzika įgauna įvairiausių formų, tačiau, pasak pradininko Brajano Eno, „ambientinė muzika turėtų būti ignoruojama tiek, kiek ji yra įdomi", taip dar labiau pabrėždamas ramybės sukūrimo ir erdvės suteikimas mąstysenai.

Ambientinė muzika turi chillout, Naujojo Amžiaus, elektroninės muzikos, džiazo, kartais regio, roko, akademinės muzikos, noise elementų. Atliekama elektroniniais, įvairiais tautiniais pasaulio instrumentais, kartojami ilgi, trumpi ir paprasti motyvai.

Ambientinė muzika savo žanru labai artima ir dažnai persipina su chillout ir Naujojo Amžiaus muzika.

Istorija
--------

Ambientinės muzikos pradininku laikomas Brajanas Eno (*Brian Eno*). Pavyzdžiui, daugelis ankstyvųjų Briano Eno kūrinių buvo specialiai sukurti taip, kad susilietų su klausytojo aplinka, labiau kaip foninė tekstūra, o ne atlikimas. Tačiau aplinkos muzika gali būti tokia pat intensyvi ir visaapimanti – ji gali būti savotiška pojūčių perkrova, kuri klausytoją įsuka į savo pasaulį, o ne pasklinda fone.

Atlikėjai
---------

* Aarktica
* Alio Die
* Biosphere
* Brian Eno
* Boards of Canada
* Carbon Based Lifeforms
* Children of the Bong
* Chris Zabriskie
* Edgar Froese
* Enigma
* Hammock
* Helios
* Jean Michel Jarre
* Jääportit
* Jean Ven Robert Hal
* Karl Sanders
* Moby
* Mortiis
* Numina
* Port Blue
* The Orb
* Sigur Rós
* Solar Fields
* Steve Roach
* Michael Stearns
* Tangerine Dream
* Vangelis

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kosminė muzika
* Dark ambient
* Ethereal
* Chillout muzika
* Naujojo Amžiaus muzika

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  stereofox.com / Ambient Music Explained; September 2020
2. ↑  musicradar.com / New ways of hearing: a brief history of ambient music; By Matt Mullen | Published April 28, 2022

Nuorodos
--------

* di.fm / Ambient (*ambientinės muzikos kanalai*) | svetainė *anglų k.*
| **Rimantas Gatautis** |
| --- |
| Gimė | 1974 m. kovo 26 d.Kaunas |
| Mirė | 2018 m. kovo 3 d. (43 metai) |
|  |
| Veikla | vadybos teoretikas |
| Organizacijos | Kauno technologijos universitetasMykolo Romerio universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | socialinių mokslų daktaras |
| Alma mater | Kauno technologijos universitetas |

**Rimantas Gatautis** (g. 1974 m. kovo 26 d. Kaunas – 2018 m. kovo 3 d.) – Lietuvos vadybos teoretikas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1998 m. baigė Kauno technologijos universiteto Vadybos fakultetą. 2002 m. socialinių mokslų daktaras.

Nuo 2001 m. Kauno technologijos universiteto Marketingo katedros dėstytojas, nuo 2003 m. Elektroninio verslo tyrimų centro direktorius. Nuo 2007 m. ir Mykolo Romerio universiteto dėstytojas; nuo 2008 m. profesorius. Nuo 2008 m. Europos tarpdisciplininių tyrimų instituto (*European Institute of Interdisciplinary Research*, EUR) atstovas Lietuvoje.

Mirė 2018 m. kovo 3 d.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: žinių ekonomika, informacinių ryšio technologijų poveikio ekonominis ir socialinis vertinimas, inovacijų vadyba, verslo progresų pertvarkymas. Paskelbė daugiau kaip 50 straipsnių ekonomikos, vadybos, elektroninės prekybos, elektroninės vyriausybės ir kitais klausimais.

Bibliografija
-------------

* Verslas ir e–verslas. Integravimas, galimybės, metodai, mokomoji priemonė aukštųjų mokyklų studentams, su kitais, 2002 m.
* Internetinė reklama, mokomoji priemonė aukštųjų mokyklų studentams, su kitais, 2003 m.
* Verslo perspektyvos ir iššūkiai elektroninėje erdvėje, vadovėlis aukštųjų mokyklų studentams, su kitais, 2007 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Rimantas Gatautis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 743 psl.
| Ambonas*Ambon* |
| --- |
|        |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

AmbonasAmbonas

3°42′0″ p. pl. 128°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿3.70000°š. pl. 128.16667°r. ilg.﻿ / 3.70000; 128.16667﻿ (Ambonas)Koordinatės: 3°42′0″ p. pl. 128°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿3.70000°š. pl. 128.16667°r. ilg.﻿ / 3.70000; 128.16667﻿ (Ambonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+9) |
|  |
| **Valstybė** | Indonezijos vėliava Indonezija |
| **Provincija** | Molukai (provincija) |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 330 335  |
|  |
|  **Vikiteka** | Ambonas |

**Ambonas** (indonez. *Ambon*, port. *Amboina*) – miestas Indonezijoje, svarbiausias Molukų salose. Molukų provincijos sostinė. Miestas įsikūręs Ambono salos pietinėje dalyje. Yra svarbus jūrų uostas, per kurį išvežama kopra ir prieskoniai. Veikia Patimuros oro uostas.

Laivų statybos, medžio apdirbimo, maisto pramonė. Žvejyba. Veikia Patimuros universitetas, įkurtas 1962 m. laivų statybos ir žvejybos institutas. Ambonas taip pat svarbus turistinis centras. Yra XVIII a. Viktorijos fortas.

Istorija
--------

Amboną kolonizavo portugalai, o 1605 m. gyvenvietę įkūrė olandai. Ambonas tapo pasaulinės reikšmės prieskonių eksporto centru. Pastatytas fortas, čia rezidavo olandų komendantas. 1902 m. tapo vyskupijos centru. 1942 m. japonai užėmė olandų karinę jūrų bazę Ambone. 1950 m. mieste kilo sukilimas prieš Indonezijos valdžią siekiant įkurti Pietų Molukų Respubliką. Suharto valdymo metais čia atkelta daug musulmonų iš tankiai gyvenamos Javos. Netrukus tai peraugo į nuožmų krikščionių ir musulmonų konfliktą, kurio metu smarkiai apgriautas Ambono miestas.

Galerija
--------

* Ambonas nuo jūrosAmbonas nuo jūros
* Nuniokotas miestas 2001 m.Nuniokotas miestas 2001 m.
* Viktorijos fortasViktorijos fortas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ambonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
*Kitos reikšmės – Gricius (reikšmės).*

| **Rimantas Gricius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1964 m. vasario 13 d. (59 metai)Tauragėje |
| Sutuoktinis (-ė) | Snieguolė |
| Vaikai | Gintarė, Salomeja |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Mažeikių rajono politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1988 m. Lietuvos kūno kultūros akademija |

**Rimantas Gricius** (g. 1964 m. vasario 13 d. Tauragėje) – Lietuvos ir Mažeikių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1988 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą, kūno kultūros mokytojas.

1987–1995 m. Viekšnių profesinės mokyklos dėstytojas, nuo 1995 m. Mažeikių raj. Viekšnių vidurinės mokyklos direktorius.

Tėvynės sąjungos Mažeikių rajono skyriaus narys.

2003–2004 m. ir 2007 m. (atsisakė mandato) Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.

Viekšnių bendruomenės pirmininkas, Žemaičių kultūros draugijos narys, etnografinio ansamblio „Poilsielis" narys. Sutuoktinė Snieguolė, vaikai Gintarė, Salomeja.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
| Medaliai |
| --- |
|
| Moterų sportinis šaudymas |
| **Atstovaujant:  Jungtinė Karalystė**  |
| Europos žaidynės |
| **Auksas** | 2015 Baku | Apvali |
| Europos čempionatas |
| **Bronza** | 2019 Lonatas | Mišri komanda |
| **Bronza** | 2021 Osijekas | Apvali |
| **Atstovaujant:  Anglija**  |
| Sandraugos žaidynės |
| **Sidabras** | 2018 Gold Kostas | Apvali |

**Amber Hill** (g. 1997 m. rugpjūčio 21 d. Vindzore) – Jungtinės Karalystės sportinio šaudymo sportininkė, kuri specializuojasi stendinio šaudymo rungtyse, olimpietė.

Biografija
----------

2013 m. pasaulio čempionate užimta 5-a vieta. 2015 m. Europos žaidynėse Hill pelnė auksą moterų apvaliosios aikštelės rungtyje. 

Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse britė dalyvavo moterų apvalios aikštelės rungties varžybose. Atrankoje sportininkė numušė 70 taikinius ir užėmusi 5-ą vietą pateko į finalinį šaudymą. Finale sportininkė liko paskutinė ir galutinėje rikiuotėje užėmė 6-ą vietą.

2018 m. Sandraugos žaidynėse iškovotas sidabro medalis. 2019 m. laimėjo pirmąjį Europos čempionatų medalį - bronza mišrių komandų rungtyje.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Hill turėjo startuoti moterų apvalios aikštelės varžybose, bet sportininkė užsikrėtė COVID-19 virusu ir iš olimpiados turėjo pasitraukti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugsėjo 10 d.
2. ↑  Tokyo Olympics: British medal hope Amber Hill withdraws after testing positive for Covid-19

Nuorodos
--------

* ISSF svetainėje
| **Rimantas Daugintis** |
| --- |
| Gimė | 1944 m. gegužės 21 d.Baubliai, Kartenos vls. Kretingos apskr. |
| Mirė | 1990 m. gegužės 19 d. (45 metai)Budapeštas, Vengrija |
|  |
| Veikla | Lietuvos skulptorius |
|  |
| Alma mater | Lietuvos dailės institutas |

**Rimantas Daugintis** (1944 m. gegužės 21 d. Baubliuose, Kartenos valsčiuje – 1990 m. gegužės 19 d. Budapešte (Vengrija), palaidotas Vilniuje) – Lietuvos skulptorius.

Biografija
----------

1971 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Juozas Kėdainis, Gediminas Jokūbonis. 1968–1977 m. dėstė Vilniaus dailės mokykloje. Nuo 1971 m. dalyvavo parodose. Susidegino protestuodamas prieš Lietuvos okupaciją, prie Sovietų Sąjungos-Vengrijos sienos.

Kūryba
------

Reikšmingiausia kūrybos dalis – smulkioji skulptūra („Rytas" 1974 m. „Kristoforas prie Vilnelės" 1985 m. „Birželio rauda", „Gulago madona", „Europos pagrobimas", visos 1989 m.). Sukūrė monumentalių dekoratyvinių skulptūrų („Barnabas išeina į jūrą", 1977 m. „Naktigonė" 1982 m. abi Klaipėdoje, „Versmė", 1982 m. Ariogaloje, „Lakštingala", 1985 m. Vilniuje), portretų („Spaustuvininkas Pranciškus Skorina", 1974 m.), medalių (Kristijonas Donelaitis, Maironis, Vaižgantas, Antanas Gudaitis, 1984–1987 m.), memorialinių lentų, interjero kompozicijų („Pegasas kavinėje", Literatų svetainė Vilniuje, 1985 m.). Skulptūras, jų sukūrė apie 100, kūrė iš medžio („Ąžuoliukas", 1972 m.), terakotos („Autoportretas su O. Chajamo poezija", 1976 m. „Per Lietuvą ėjo", 1989 m.), bronzos („Senas parkas", 1981 m.), daugiausia – individualia galvanoplastikos technika („Miegantis karalius", 1980 m. „Nuotaka Prokrustui", 1984 m.).

Kūriniai ekspresyvūs, juose derinama ironija, groteskas ir lyrizmas. Pomirtinės individualios parodos surengtos Vilniuje (1991–1992 m. 2003 m.), Kretingoje, Mažeikiuose (abi 2000 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis. *Rimantas Daugintis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 522 psl.
*Šis straipsnis apie krikščionių teologą. Apie augalą skaitykite straipsnyje kvapioji pelargonija.*

| **Šventasis Euzebijus Sofronijus Jeronimas lot. *Eusebius Sophronius Hieronymus*** |
| --- |
|  |
| Šventasis Jeronimas (Domeniko Girlandajo freska) |
| Gimė | 347 m.Stridone, Dalmatija |
| Mirė | 420 m. rugsėjo 30 d. (~73 metai)Betliejuje |
|  |
| Veikla | krikščionių teologas, vienas iš Bažnyčios tėvų. Katalikų tradicijoje laikomas šventuoju (sakralinė diena rugsėjo 30 d.), stačiatikių – palaimintuoju (birželio 15 d.). |
|  |
|  **Vikiteka** | Šv. Jeronimas |

**Šventasis Jeronimas** (*Euzebijus Sofronijus Jeronimas*, lot. *Eusebius Sophronius Hieronymus*, 347 m. Stridone, Dalmatija – 420 m. rugsėjo 30 d. Betliejuje) – krikščionių teologas, vienas iš Bažnyčios tėvų. Katalikų tradicijoje laikomas šventuoju (sakralinė diena rugsėjo 30 d.), stačiatikių – palaimintuoju (birželio 15 d.).

Jeronimas dažniausiai vaizduojamas su kitais trimis Bažnyčios tėvais – šv. Augustinu, šv. Ambrozijum ir popiežium Grigaliumi I, rašantis, atgailaujantis, kaip barzdotas atsiskyrėlis dykumoje. Jo atributai – liūtas ir kaukolė. Dalmatijos ir Liono, mokinių, mokytojų, mokslininkų, vertėjų, asketų, mokslo ir Biblijos draugijų globėjas.

Gyvenimas
---------

Romoje studijavo gramatiką, retoriką ir filosofiją. 366 m. pakrikštytas. Tapo griežtu asketu. Apie 373 m. pradėjęs piligriminę kelionę į Jeruzalę, ilgiau užtruko Antiochijoje (dab. Antakija), 375–378 m. kaip atsiskyrėlis gyveno dykumoje netoli Chalebo. Išmoko graikų ir hebrajų kalbas. 379 m. Antiochijoje įšventintas kunigu. 379–382 m. gyveno Konstantinopolyje, buvo Grigaliaus Nazianziečio mokiniu. Nuo 382 m. Romoje dirbo popiežiaus Damaso I sekretoriumi. Romoje subūrė asketų bendruomenę, kuriai priklausė daug kilmingų moterų. Jis net buvo apkaltintas dėl vienos moters, nepakėlusios asketinių apribojimų, mirties. Po Damaso I mirties Jeronimo kritikuojama dvasininkija privertė jį išvykti iš Romos.

Vertimai
--------

Šventasis Jeronimas plačiai žinomas dėl savo Biblijos vertimo iš graikų ir hebrajų kalbų į lotynų kalbą. Šis vertimas, vadinamas Vulgata, katalikų yra pripažįstamas oficialiu Biblijos tekstu.

Taip pat yra parašęs Senojo bei Naujojo Testamento komentarus, teologinių darbų, laiškų, istorinių darbų.

Šv. Jeronimas dabartinėje kultūroje
-----------------------------------

Lietuvos kultūros ministerija kasmet rugsėjo 30-ąją (Tarptautinę vertėjų dieną) skiria Šv. Jeronimo premiją. Premija siekiama vertinti ir skatinti lietuvių literatūros vertėjų darbą ir indėlį į tarptautinius kultūros mainus, Lietuvos kultūros sklaidą užsienyje, patrauklaus Lietuvos įvaizdžio kūrimą ir skiriama grožinės ir humanitarinės lietuvių literatūros vertėjui ar vertėjai už profesionaliai ir meniškai į užsienio kalbą išverstus kūrinius, už lietuvių literatūros populiarinimą užsienyje.

Nuorodos
--------

Šv. Jeronimas dailėje
| **Rimantas Bašys** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1951 m. vasario 7 d. (72 metai)Rudiškiuose, Joniškio rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Birutė |
| Vaikai | Kristina, Jovita, Rimantė |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Darbo partija |
|  |
| Alma mater | 1970 m. Kauno politechnikos institutas |

**Rimantas Bašys** (1951 m. vasario 7 d. Rudiškiuose, Joniškio rajonas) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1968 m. baigė Šiaulių J. Janonio vidurinę mokyklą, 1968–1970 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Radioelektronikos fakultete, 1970–1972 m. tarnavo tarybinėje armijoje Kamčiatkoje (Rusija), 1972–1976 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Šiaulių fakulteto vakariniame skyriuje ir įgijo radiotechnikos inžinieriaus specialybę.

1972–1974 m. Šiaulių oro uosto bazės darbininkas. 1974–1978 m. Šiaulių televizorių gamyklos inžinierius, 1978–1982 m. gamyklos garantinio remonto dirbtuvių viršininkas, 1982–1988 m. gamyklos techninio prekybinio centro viršininkas, 1988–1994 m. gamyklos techninio prekybinio centro viršininkas – direktoriaus pavaduotojas. 1995–2004 m. uždarosios akcinės bendrovės „Gegė" generalinis direktorius. 2004–2008 m. Seimo narys. UAB „Šiaulių Garbaris" direktorius.

Darbo partijos narys. Nuo 2011 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys.

Šiaulių miesto veteranų sporto klubo prezidentas, Šiaulių miesto Lieporių bendruomenės tarybos narys. Šiaulių Rotary klubo „Saulė" tarybos narys.

Žmona Birutė, dukros Kristina, Jovita, Rimantė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2013-12-03 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Darbo partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-06-03 iš Wayback Machine projekto.