recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Palmos Vyresniojo Šv. Barboros poliptikas (apie 1525, Santa Maria Formosa, Venecija)
**Palma Vyresnysis** (it. **Palma Vecchio**, tikr. Jacopo Negretti, apie 1480–1528) – italų renesanso dailininkas, priskiriamas Venecijos dailės mokyklai.

Biografija
----------

Jacopo Negretti (kitaip Jacopo Palma) gimė Serinos miestelyje prie Bergamo apie 1480 m. Beveik nieko nežinoma apie jo jaunystės metus. Manoma, kad jis mokėsi Bergame pas dailininką Andrea Previtali. Apie 1510 m. jis dokumentuotas Venecijoje, kur, spėjama, mokėsi pas Džovanį Belinį. Taip pat ėmė pavyzdį iš Džordžonės ir Ticiano. Manoma, kad vėliau jis galėjo būti ir Ticiano mokiniu.

Apie 1513 m. dailininkas pradėjo vadintis Palma. Vėliau, kad atskirti nuo jo sūnėno (taip pat Palmos), jis buvo pramintas Palma Vecchio (Palma Vyresniuoju). Palmos Vyresniojo asmeniniai gyvenimo faktai menkai žinomi, paveikslų chronologija tik spėjama, kadangi jis jų nepasirašinėdavo ir nedatuodavo. Jo darbuose jaučiama Džovanio Belinio įtaka. Giorgio Vasari parašė, kad jis kruopščiai derino spalvų harmonijas. Tai, tikriausiai, ir yra svarbiausias Palmos Vyresniojo, kaip dailininko, pasiekimas. Jo darbai pasižymi silpnu piešiniu ir bendrai panašūs į Ticiano. „Šviesiaplaukės moters portretas" (apie 1520) beveik replikuoja ankstesnį Ticiano garsųjį šedevrą „Florą", o „Nimfa" – Džordžonės „Miegančią Venerą". Palma Vyresnysis, manoma, kad sėkmingai konkuravo su Lorencu Lotu Venecijoje ir Bergame, tačiau tai nesutrukdė dailininkams tapti draugais. Svarbiausiu Palmos darbu įvardijamas Šv. Barborą vaizduojantis poliptikas Venecijos Santa Maria Formosa bažnyčioje.

Palma Vyresnysis mirė 1528 m. Venecijoje, palaidotas San Gregorio bažnyčioje. Jis nebuvo vedęs. Dailininkas Palma Jaunesnysis buvo antros kartos sūnėnas.

Darbų galerija
--------------

* „Moters portretas" (apie 1512-14, Vaizduojamojo meno muziejus, Lionas)
* „Moters portretas" (apie 1518, Tiseno-Bornemiso muziejus, Madridas)
* „Šviesiaplaukės moters portretas" (apie 1520, Nacionalinė Londono galerija)
* „Trys seserys" (apie 1520, Senųjų meistrų paveikslų galerija Dresdene)
* „Jaunos moters portretas" (apie 1520, Szépművészeti muziejus, Budapeštas)
* „Nimfa" (apie 1520, Senųjų meistrų paveikslų galerija Dresdene)
* „Sibilė" (apie 1520, Karališkoji kolekcija, Vindzoro pilis)
* „Madona su Kūdikiu ir šventieji" (apie 1525, Akademijos galerija, Venecija)
* „Diana ir Kalista" (apie 1525, Meno istorijos muziejus Vienoje)
* „Madona su Kūdikiu, Šv. Jonu Krikštytoju ir Šv. Magdalena" (apie 1525, Palazzo Bianco, Genuja)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Palma Vecchio** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Encyclopaedia Britannica
* treccani.it
* Palma Vecchio WGA tinklalapyje
* Palma Vecchio ir Lorenzo Lotto biografija Giorgio Vasari „Le Vite" (anglų k.) Archyvuota kopija 2013-12-27 iš Wayback Machine projekto.
**Steponas Kazimieraitis** (1933 m. lapkričio 1 d. Gasčiūnai – 1995 m. sausio 6 d. Vilnius) – Lietuvos dailininkas vitražistas.

Biografija
----------

Baigė Joniškio vidurinę mokyklą. 1959 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1961 m. dirbo Vilniaus „Dailės" kombinate.

Kūryba
------

Sukūrė teminių ir dekoratyvinių vitražų visuomeninių pastatų interjerams: „Jūratė ir Kastytis" (1963 m.), Gintaro muziejuje Palangoje, vitražus Gvinėjos (1970 m.), Zambijos (1973 m.), ambasadose Maskvoje. Vitražai dažniausiai iš storo luitinio stiklo, dekoratyvūs, griežtos kompozicijos, apibendrintų formų („Partizanai" 1964–1965 m.).

Suprojektavo odos dirbinių, sukūrė plakatų, bendradarbiavo su Lietuvos kino studija, apipavidalino filmą „Kanonada" 1961 m. rež. Arūnas Žebriūnas. Parodose dalyvavo nuo 1960 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Irena Dobrovolskaitė. *Steponas Kazimieraitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 665 psl.
Fuji Media Holdings  
株式会社フジ・メディア・ホールディングス| Forma | Televizijos tinklas |
| Pramonė | Informacija, komunikacijos |
| Įkurta | 1948 m. lapkričio 18 d. Šindžiuku, Tokijuje |
| Centrinė būstinė | 4-8, Daiba Nichome, Minatas, Tokijas, Japonija |
| Svarbiausi darbuotojai | Hisashi Hieda (pirmininkas)Ko Toyoda (prezidentas) |
| Pajamos | 589 671 mln. jenų (2011 m.) |
| Holdingas | Fuji Sankei Gurūpu |
| Padaliniai | Fuji Television NetworkNippon Broadcasting SystemPony Canyon |
| Tinklalapis | www.fujimediahd.co.jp/enwww.fujitv.co.jp/en |

**Fuji Television Network** (jap. 株式会社フジテレビジョン = *Kabushiki Gaisha Fuji Terebijon*, taip pat žinoma kaip **Fuji TV** (フジテレビ *Fuji Terebi*)) – Japonijos televizijos tinklas, įsikūręs Daiboje, Minate, Tokijuje.

Istorija
--------

Fuji TV būstinė Daiboje, Minate
Fuji Television tinklas buvo įkurtas 1948 m. lapkričio 18 d. o pirmosios transliacijos buvo pradėtos 1959 m. kovo 1 d. Tų pačių metų liepą Fuji TV kartu su Tokai TV, Kansai TV ir KBC Television susijungė į tinklą. 1966 m. buvo įsteigtas žinių tinklas informacijos keitimuisi tarp vietinių stočių, pavadinimu FNN (*Fuji News Network*).

2008 m. spalio 1 d. Fuji TV tapo holdingo bendrove. 

Fuji TV, kuri nuo 1987 m. šalyje transliuoja Formulės 1 lenktynes, yra vienintelė pasaulyje žiniasklaidos bendrovė, remianti Formulės 1 Grand Prix lenktynes.
| Fuldavok. *Fulda* |
| --- |
|        |
| *Fuldos rotušė* |
|  |
| 

FuldaFulda

50°33′3″ š. pl. 9°40′31″ r. ilg.﻿ / ﻿50.55083°š. pl. 9.67528°r. ilg.﻿ / 50.55083; 9.67528﻿ (Fulda)Koordinatės: 50°33′3″ š. pl. 9°40′31″ r. ilg.﻿ / ﻿50.55083°š. pl. 9.67528°r. ilg.﻿ / 50.55083; 9.67528﻿ (Fulda) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Hesenas Hesenas |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 64 008  |
| **Plotas** | 104,04 km² |
| **Tankumas** (2009) | 615 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Fulda |

**Fulda** (vok. *Fulda*) – miestas centrinėje Vokietijoje, Heseno žemėje, prie Fuldos upės. Apygardos centras. 63,7 tūkst. gyventojų (2004 m.).

744 m. Fuldoje įkurtas benediktinų vienuolynas. Taip pat buvo Karolio Didžiojo karinis postas kovoje su Saksonijos žemėmis. Fulda buvo vienas pagrindinių Karolingų dinastijos centrų. Vienuolyne tarnavo Šv. Bonifacijus, kuris buvo vienas pagrindinių kovos prieš fryzus veikėjų. Jį pakeitęs Šv. Lulas įkūrė Hersfeldo abatiją. Iki pat 1802 m. Fuldą ir jos apylinkes valdė atskiras kunigaikštis, pavaldus Šv. Romos imperijos sąjungai.

Fulda – svarbus naftos chemijos (ypač padangų) centras. Taip pat popieriaus, maisto, elektronikos ir kita pramonė.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė (vokiečių k.)
| **Palmyra Prašmantienė–Švykaitė** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. birželio 16 d. (70 metų)Brigiškiuose, Biržų raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Zenonas |
| Vaikai | Saulius, Lina Viršilienė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Biržų rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1986 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

**Palmyra Prašmantienė–Švykaitė** (g. 1952 m. birželio 16 d. Brigiškiuose, Biržų rajonas) – Lietuvos ir Biržų rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1959–1968 m. mokėsi Medeikių vidurinėje mokykloje. 1972 m. baigė Kauno žemės ūkio technikumo žemėtvarkininko specialybės kursą. 1986 m. su pagyrimu baigė Kauno žemės ūkio akademijos žemėtvarkos specialybės kursą.

1972–1987 m. Biržų rajono architektų gamybinės grupės geodezininkė. 1987–1992 m. Biržų rajono žemėtvarkininkė inžinierė. 1992–2003 m. Biržų rajono žemėtvarkos skyriaus vedėja. 2003–2011 m. Biržų rajono savivaldybės administracijos direktorė.

Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narė. 2003 m. 2007 m. ir 2011 m. balandžio – birželio mėn. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinis Zenonas, vaikai Saulius, Lina Viršilienė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
| Fulertonasangl. *Fullerton* |
| --- |
| *Miesto rotušė* |
|  |
| 

FulertonasFulertonas

33°52′48″ š. pl. 117°55′43″ v. ilg.﻿ / ﻿33.88000°š. pl. 117.92861°r. ilg.﻿ / 33.88000; 117.92861﻿ (Fulertonas)Koordinatės: 33°52′48″ š. pl. 117°55′43″ v. ilg.﻿ / ﻿33.88000°š. pl. 117.92861°r. ilg.﻿ / 33.88000; 117.92861﻿ (Fulertonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-8)------ vasaros: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Kalifornija Kalifornija |
| **Apygarda** | Orindžo apygarda |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 135 161  |
| **Plotas** | 57,921 km² |
| **Tankumas** (2010) | 2 334 žm./km² |
| **Altitudė** | 50 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.ci.fullerton.ca.us |
|  **Vikiteka** | Fulertonas |

**Fulertonas** (angl. *Fullerton*) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kalifornijos valstijos pietvakariuose, Orindžo apygardos šiaurėje. Nutolęs apie 40 km į pietryčius nuo Los Andželo centro, priklauso jungtinei Los Andželo-Riversaido-Orindžo apygardos metropolinei zonai. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turėjo 135 tūkst. gyventojų.

Veikia Kalifornijos valstijos universitetas Fulertone, Fulertono koledžas.

Istorija
--------

Pirmieji europiečiai vietovėje lankėsi 1769 m. Gasparo de Portolos ekspedicijos metu.

Fulertoną 1887 m. įkūrė George ir Edward Amerige ir pavadino George H. Fullerton, nupirkusio šį žemės sklypą Ačisono, Topekos ir Santa Fė geležinkelio vardu, garbei. Istoriškai tai buvo žemdirbystės centras, ypač auginti Valensijos apelsinų ir kitų citrinmedžių sodeliai, taip pat vešėjo žemės riešutai ir avokadai. 1904 m. suteiktos miesto teisės. 1880 m. pradėta naftos gavyba, kurios pikas pasiektas XX a. 3-ajame dešimtmetyje. Tuomet pradėta keletas didelių statybos projektų, tarp jų vietinio oro uosta statybos 1927 m. Amžiaus viduryje ekonomika nuo maisto gamybos pakrypo link maisto perdirbimo pramonės, taip pat plėtota transporto ir apdirbamoji pramonės.

Miestų partnerystė
------------------

Miestai, su kuriais Fulertonas yra užmezgęs partnerystės ryšius:

* Pietų Korėja Jonjinas, Pietų Korėja
* Japonija Fukujus, Japonija
* Meksika Morelija, Meksika

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Fulertonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
**Steponas Dapševičius** (g. 1927 m. vasario 24 d. Mitkaičių k. Nevarėnų valsč. Telšių apskr.) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija
----------

Baigęs Viekšnių (Akmenės r.) septynmetę mokyklą, 1950–1954 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. K. Griauzdė ir J. Karosas). Būdamas trečiame kurse, pradėjo vadovauti saldainių fabriko „Gegužės pirmoji" mišriajam chorui.

Nuo 1954 m. rudens Kaltinėnų (Šilalės r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro (70 dalyvių) ir skudučių ansamblio vadovas – abu kolektyvus parengė 1955 m. respublikinei dainų šventei.

Nuo 1958 m. Virbalio (Vilkaviškio r.) vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, moksleivių ir kultūros namų chorų vadovas. Kultūros namų mišrųjį chorą (70-75 dalyviai) parengė 1960, 1965 ir 1970 m. respublikinėms dainų šventėms. 1967 m. respublikiniame konkurse jo vadovaujamas vyrų choras savo grupėje pelnė laureato vardą.

Nuo 1974 m. Prienų rajoninių kultūros namų meno vadovas, mišriojo choro ir vokalinių ansamblių vadovas.

Nuo 1979 m. taip pat vadovavo Balbieriškio kultūros namų mišriajam chorui ir vokaliniams ansambliams. 1980 m. respublikinei dainų šventei parengė Prienų rajoninių kultūros namų ir Balbieriškio kultūros namų chorus, o 1985 m. respublikinei dainų šventei Balbieriškio kultūros namų mišrųjį chorą. Chorai dalyvavo respublikiniuose konkursuose, rajono dainų šventėse ir koncertuose. 1994 m. pabaigoje pradėjo vadovauti Birštono tremtinių chorui „Pušelė" ir jį parengė 1997 m. tremtinių dainų šventei „Leiskit į Tėvynę" Klaipėdoje. Taip pat vadovauja Prienų moterų vokaliniam ansambliui „Nemunas". Buvo rajoninių dainų švenčių dirigentas ir vyr. dirigentas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **DP-65** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | priešdiversinis granatsvaidinis kompleksas |
| **Šalis** | Rusija |
| **Kalibras, mm** | 10 x 55 |
| **Svoris, kg** | 132 |
| **Taikymo tolis, m** | 500 |
| **Maks. šūvio nuotolis, m** | 1000 |

**DP-65** – mažagabaritis nuotolinio valdymo 55 mm kalibro priešdiversinis granatsvaidinis kompleksas, kuriuo laivai, hidrotechniniai įrenginiai, jūrinės platformos ir kiti jūriniai ir pakrančių objektai apsaugomi nuo kovinių plaukikų ir diversantų.

Įrengiamas ant kranto arba laivuose arba kituose plaukiojančiuose objektuose. Taikiniams aptikti turi panardinamą hidroakustinę stotį 747, kuri skenuoja povandeninę aplinką 360° kampu 400 m spinduliu.
  
Kai naudojama hidroakustinė stotis ANAPA-ME (rus. *АНАПА-МЭ*), granatsvaidinis kompleksas automatiškai aptinka taikinį, nutaiko granatsvaidį ir lydi taikinį, kol šis sunaikinamas.
  
Šaudoma salvėmis arba kiekvienu vamzdžiu atskirai. Granatsvaidis nutaikomas ir iššaunamas nuotoliniu arba rankiniu būdu. Valdymo pultas ir maitinimo blokas vienu metu gali valdyti ir palaikyti 1-4 granatsvaidžius. Įrenginys turi blokavimo galimybę, kad granatsvaidis būtų saugus jį užtaisant ir iš jo išimant šovinius, kad granatsvaidis nešaudytų į uždraustas zonas.

Granatsvaidis 10-vamzdis, vamzdžiai 55 mm kalibro. Įrenginio aukštis 1820 mm, plotis – 970 mm, ilgis – 780 mm. Masė – 132 kg. Šaudymo tolis – 50-500 (1000\*) m. Vertikalaus taikymo kampai – nuo −38° iki +48°, horizontalaus – nuo −168° iki +168°.

Kompleksas naudoja granatas:

* RG-55M, kuri tinka povandeniniams plaukikams naikinti iki 40 m gylio ir 16 m spinduliu nuo granatos kritimo vietos.
* RGS-55, RG-55-1.

Nuorodos
--------

* Оружие пехоты – гранатометы. 1991-…
* «ДП-65» Archyvuota kopija 2009-01-25 iš Wayback Machine projekto.
* DP-65 grenade launcher (trumpas video)
| **Rudolfas Kinderis** |
| --- |
| Gimė | 1881 m. vasario 17 d.Rusija Prienai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1944 m. kovo 13 d. (63 metai)Vokietija Rytų Prūsija |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |

Trečiojo Seimo nariai
**Rudolfas Kinderis** (vok. *Rudolf Kinder*, 1881 m. vasario 17 d. Prienai, Rusijos imperija – 1944 m. kovo 13 d. Rytų Prūsija) – Lietuvos vokiečių politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Nuo 1905 m. Kauno miesto ligoninės inspektorius, Kauno miesto dūmos mokyklų ir finansų komiteto laikinas pirmininkas. Vokiečių evangelikų liuteronų konsistorijos pirmininko pavaduotojas. Vokiečių vidurinės mokyklos tarybos pirmininkas.

1920 m. gegužės 15 d. – 1920 m. rugsėjo 15 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas II (Kauno) rinkimų apygardoje. Vokiečių tautinės mažumos atstovas seime. Mandato atsisakė, jį pakeitė Oskaras Biuchleris. 1921–1934 m. Kauno miesto tarybos narys. Nuo 1923 m. kovo 12 d. Vyriausiosios rinkimų komisijos narys.

1923 m. birželio 5 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas, išrinktas pagal suvienytų mažumų bloko sąrašą, priklausė vokiečių ir rusų frakcijai. 1926 m. birželio 2 d. – 1927 m. balandžio 12 d. Trečiojo Seimo atstovas, išrinktas pagal Lietuvos vokiečių ir evangelikų partijos sąrašą, priklausė klaipėdiečių ir vokiečių frakcijai. Trečiojo Seimo pirmasis sekretorius.

1924–1930 m. Lietuvos vokiečių kultūrinės sąjungos (vok. *Kulturverband der Deutschen Litauens*) pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žydrūnas Mačiukas. Steigiamojo Seimo atstovai. Seimas
2. ↑  Ingrida Jakubavičienė. Lietuvos vokiečių Kulturverbando ryšiai su Vokietija 1933–1940 metais Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Stepnogorskas*Степногорск* |
| --- |
| *Stepnogorsko daugiabučiai* |
|  |
| 

StepnogorskasStepnogorskas

52°20′0″ š. pl. 71°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.33333°š. pl. 71.86667°r. ilg.﻿ / 52.33333; 71.86667﻿ (Stepnogorskas)Koordinatės: 52°20′0″ š. pl. 71°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.33333°š. pl. 71.86667°r. ilg.﻿ / 52.33333; 71.86667﻿ (Stepnogorskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Regionas** | Akmolos sritis Akmolos sritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1959 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 59 455  |

**Stepnogorskas** (kaz. *Степногорск*) – miestas Kazachstane, Akmolos srityje, 200 km į šiaurės rytus nuo Astanos. Kalnų chemijos (urano, molibdeno apdirbimas), kalnakasybos (aukso gavybos), mašinų surinkimo, chemijos, maisto pramonė.

Istorija
--------

Stepnogorskas įkurtas 1959 m. pradėjus vystyti kalnakasybos ir urano sodrinimo pramonę, vystyta bakteriologinio ginklo gamyba.

1964 m. gavo miesto statusą. 

Miesto egzistavimas buvo slepiamas – turėjo uždarojo miesto statusą. Žemėlapiuose skirtuose civilinėms reikmėms nebuvo žymimas, kariniuose žinomas kaip ***Celinogradas-25***, ***Makinskas-2***.
| Fuladšahrasفولادشهر |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

FuladšahrasFuladšahras

32°29′27″ š. pl. 51°25′16″ r. ilg.﻿ / ﻿32.49083°š. pl. 51.42111°r. ilg.﻿ / 32.49083; 51.42111﻿ (Fuladšahras)Koordinatės: 32°29′27″ š. pl. 51°25′16″ r. ilg.﻿ / ﻿32.49083°š. pl. 51.42111°r. ilg.﻿ / 32.49083; 51.42111﻿ (Fuladšahras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3:30)------ vasaros: (UTC+4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Irano vėliava Iranas |
| **Provincija** | isfahano provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 88 426  |
|  |
|  **Vikiteka** | Fuladšahras |

**Fuladšahras** (pers. فولادشهر‎ = *Fūlādshahr*), dar žinomas kaip **Arjašahras** – miestas centriniame Irane, į pietus nuo Teherano; Isfahano provincijoje. Virš 88 tūkst. gyventojų (2016 m.). Per miestą eina geležinkelis. Žinomas dėl cemento gamyklos. Fuladšehras yra 25 km į pietus nuo Isfahano ir apie 100 km į šiaurę nuo Šahrekordo.

Istorija
--------

Anksčiau miestas vadintas Pūladšahru, kas lietuviškai reiškia „plieninis miestas".

Miestas buvo pastatytas dar iki Irano revoliucijos, Irano šachų laikotarpiu. Jame gyveno daugiausia rusai ir kiti netoli miesto įsikūrusios „Zob Ahan" gamyklos darbuotojai.

Ekonomika
---------

Iki Irano revoliucijos netoli miesto veikė cemento gamykla. Pagal savo pajėgumus tuo metu buvo trečia pagal dydį pasaulyje. Cemento gamykla dabar žinoma „Siman Sepahan Diziche" pavadinimu arba „Siman Arya diziche", kaip ji buvo vadinama iki Irano revoliucijos.

Sportas
-------

* Zob Ahan (futbolo klubas),
* Namų rungtynes žaidžia Fuldašahro stadione, kuris talpina 20 tūkst. žiūrovų.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2017-10-28 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Neonacizmas** (taip pat žinomas kaip **neonacionalsocializmas**) yra siejamas su keliais Antrojo pasaulinio karo judėjimais, siekiantis atgaivinti nacionalsocializmo ideologiją ar kai kuriuos jos aspektus, pavyzdžiui, rasinį ar etninį nacionalizmą.

Neonaciai retai vartoja šį pavadinimą kalbėdami apie save, dažniau įvardindami save kaip nacionalsocialistus, nacionalistus, patriotus ir panašiai. Kai kurios grupės ar individai, kurie pritaria ideologijai, vengia nacistinių terminų norėdami apeiti kultūros normas ar teisines subtilybes. Dauguma Europos šalių įstatymais draudžia nacistinių, rasistinių ar antisemitinių pažiūrų reiškimą.

Neonaciai dažnai naudoja raudonos – baltos – juodos spalvų simbolius, kurie buvo naudojami nacistinėje Vokietijoje, tokius kaip svastika, Juodoji saulė, sig runos ir raudonos – baltos – juodos spalvų derinys. Visuomenėje dėl nežinojimo nacių simbolika dažnai painiojama su indoeuropietiška naudota pagoniškoje Lietuvoje.

Neonacių judėjimas yra globalus reiškinys, organizuotas ir veikiantis daugelyje šalių, taip pat ir turintis tarptautinius ryšius. Jis pasireiškia net Izraelyje.

Lietuvoje
---------

Neonacizmas Lietuvoje pradėjo reikštis, kaip ir kitose šalyse, suirus Sovietų Sąjungai XX a. 10 dešimtmečio pradžioje – viduryje. Vienas ryškiausių personų Lietuvos neonacistiniame judėjime yra šiaulietis Mindaugas Murza. Jis dar 1996 m. Šiauliuose įkūrė Lietuvių nacionalsocialinės vienybės sąjungą. Jie pradėjo leisti pogrindinį nacistinį lapelį „Nacijos balsas", kuriame žydai buvo paskelbti nusikaltėliška tauta, veikiančia „ne tik prieš lietuvių tautą, bet ir prieš Žmoniją". Antisemitine dvasia buvo persmelkta visa LNSVS ideologija: "Labai pavojingi žydai, tie Lietuvos nepriklausomybės duobkasiai, 1940 m. NKVD komisarai, jie vėl siekia užvaldyti Lietuvos turtą, neva anksčiau jiems priklausiusį".(„Nacijos balsas", Nr.3. 1997 m. gegužės 24 d.) 

Lietuvoje nacionalistinės grupuotės yra akylai stebimos teisėsaugos, nes antisemitinė, skatinanti rasinę nesantaiką veikla Lietuvos Respublikoje yra draudžiama.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Straipsnis „Lietuvos Jeruzalėje" apie M. Murzos judėjimą Archyvuota kopija 2007-09-28 iš Wayback Machine projekto.
Ukrinų koplystulpis baudžiavos panaikinimui atminti; autorius S. Gailevičius
S. Gailevičiaus sukurtas antkapinis paminklas Ukrinų kapinėse
**Steponas Jonas Gailevičius** (*Gailius, Gailis, Gaileiczi*, 1815 m. gruodžio 27 d. Kukiuose, Židikų valsčius – 1885 m. gegužės 25 d. ten pat, palaidotas Ukrinuose) – Lietuvos skulptorius, tautodailininkas, liaudies menininkas.

Biografija
----------

Gyveno ir kūrė Ukrinuose. Iš akmens kalė akmeninius koplytstulpius, antkapinius paminklus, skulptūras.
Dirbo akmenskaldžiu, laisvalaikiu daugiausia iš granito kalė skulptūras, paminklus, t. p. drožė iš medžio. Skulptūros sudėtingos kompozicijos, panašios į baroko sakralinių paminklų puošybos (Šv. Barboros skulptūra, XIX a. pab.). Sukūrė akmeninių koplytstulpių kovotojams dėl baudžiavos panaikinimo Ukrinų kapinėse, 1861 m. antkapinių paminklų (I. Intos antkapinis kryžius Židikų kapinėse, 1861 m.) ir plokščių (S. Liutiko antkapiui Ukrinų kapinėse, XIX a. vid.) su dailiomis raidėmis, sraigės motyvo ornamentais. Jo kūryba turėjo įtakos medinių memorialinių paminklų kūrėjams. Iki šių dienų jo darbų yra išlikę Ukrinų ir Grūstės kapinėse, Židikų apylinkėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Neringa Markauskaitė. *Steponas Gailevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 327 psl.
**Fuldos aktas** – du 1946 m. ir 1947 m. Mažosios Lietuvos tarybos pareiškimai, paskelbti Fuldoje (Heseno žemė, tuomet Vakarų Vokietijos amerikiečių okupacinė zona).

Pirmasis aktas
--------------

1946 m. lapkričio mėn. Vokietijoje atsikūrusi taryba pirmuoju aktu paskelbė Mažosios Lietuvos deklaraciją: 1919 m. Versalio taikos sutartimi tik iš dalies buvo patenkinti mažlietuvių reikalavimai – prie Lietuvos valstybės prijungtas tik Klaipėdos kraštas, už jos ribų liko Mažosios Lietuvos pagrindinė dalis – Karaliaučiaus kraštas. Reikalaujama TSRS administruojamą Karaliaučiaus kraštą prijungti prie atkurtos Lietuvos valstybės. Šis aktas, kaip Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto memorandumo priedas, 1949 m. buvo įteiktas Didžiosios Britanijos, Prancūzijos vyriausybėms ir JAV Valstybės departamentui.

Antrasis aktas
--------------

1947 m. sausio 15 d. antruoju aktu „Mažosios Lietuvos lietuvių protestas" mažlietuviai protestuoja dėl to, kad jų tėvynę Mažąją Lietuvą kolonizuoja rusai bei rusakalbiai. Prašoma Mažąją Lietuvą iki bus įgyvendintas reikalavimas sujungti su nepriklausoma Lietuvos valstybe pavesti valdyti Jungtinių Tautų komisijai. Aktą pasirašė Valteris Didžys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Šilas. *Fuldos aktas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 285 psl.
**Roberts Zelmanis**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Roberts Zelmanis |
| Gimimo data | 2001 m. balandžio 18 d. (22 metai) |
| Gimimo vieta | [[]], Latvija |
| Ūgis | cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | SK Super Nova |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2019  2019–2020  2021  2021  2021– | RFS  Liepāja Dainava  → *Dainava B*  SK Super Nova | 00 0(0) 12 0(0) 03 0(0) 05 0(0)0? 0(?) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2019 | Latvijos U-19 | 03 0(3) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 20 lapkričio 2021.
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 5 gegužės 2021. |

**Robertas Zelmanis** (*Roberts Zelmanis*; g. 2001 m. balandžio 18 d.) – futbolininkas iš Latvijos, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje.

2020 m. atstovavo Latvijos U-19 rinktinei, kurioje pasižymėjo įvarčiais atrankos į Europos čempionatą varžybose. Du įvarčius pelnė – į Moldovos, vieną – į Nyderlandų rinktinės vartus.

Karjera
-------

Futbolininko karjerą pradėjo Latvijoje. 2019 m. priklausė RFS, o 2020 m. debiutavo Virsligoje, kai atstovavo Liepojos klubą. Per sezoną sužaidė 12 rungtynių aukščiausioje šalies lygoje.

Atvyko į Lietuvą. 2021 m. buvo paskelbta, kad tapo Alytaus „Dainavos" nariu. 2021 m. kovo 6 d. debiutavo A lygoje prieš Kėdainių „Nevėžį". Iš viso sužaidė tris rungtynes A lygoje, bei žaidė ir Dainavos B ekipoje. penkis kartus žaidė Antroje lygoje.

2021 m. sezoną užbaigė Latvijoje, kur atstovavo „Super Novos" klubui, žaidusiam Pirmoje lygoje.

Statistika
----------

A lygos statitika.

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2021** | **„Dainava"** | 3 | 0 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway
* alyga.lt svetainė
* transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
| ***Bison priscus*** |
| --- |
| Stepinio stumbro mumija iš Aliaskos |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |
| Pošeimis: | Jaučiai  *( Bovinae)* |
| Gentis: | Stumbrai ir bizonai  *( Bison)* |
| Rūšis: | Stepinis stumbras  *( Bison priscus)* |

 |
| Binomas |
| ***Bison priscus***Bojanus, 1827 |

**Stepinis stumbras** (*Bison priscus*) – išnykusi jaučių (*Bovinae*) pošeimio dykaraginių žinduolių bizonų rūšis. Gyveno Europos, Centrinės Azijos, Beringijos, Šiaurės Amerikos stepėse kvartero periode. Laikoma, kad jis evoliucionavo Pietų Azijoje, tuo pačiu laiku ir tame pat regione, kaip ir tauras (*Bos primigenius*). Kanados Jukono provincijos mieste Vaithorse rastų stepinio stumbro griaučių dalis buvo datuojama viduriniuoju holocenu, tai yra laikotarpiui prieš maždaug 5400 metų.

Taksonomija ir paplitimas
-------------------------

Nors didžioji dalis stumbrų evoliucijos istorijos lieka neaiški, dabartiniai įrodymai leidžia daryti prielaidą, kad ilgaragis stepinis stumbras atsirado ankstyvajame pleistocene ir buvo plačiai paplitęs vidutinio klimato zonoje Azijoje ir Europoje, ir paliko ryškų pėdsaką Europoje vėlyvojo pleistoceno metu. Ledynmečio pabaigoje stepiniai stumbrai išnyko. Juos pakeitė mažesni trumparagiai stumbrai (*Bison bonasus*). Vis dar neaiškus pastarojo stumbro protėvis, tačiau evoliucija nuo didesnio, prie šalčio prisitaikiusio stumbro iki mažesnio, prisitaikiusio prie vidutinio klimato, atitinka Bergmano taisyklę.

Evoliucijos eigoje stepių stumbrą Europoje pakeitė šiuolaikinis stumbras (*Bison bonasus*), Šiaurės Amerikoje – amerikinis bizonas (*Bison bison*), kurie turi kelias bendras morfologines charakteristikas ir gali daugintis sulaukdami vaisingų palikuonių. Genetiniai tyrimai rodo šių dviejų rūšių bendrumą, tačiau dėl skirtingos morfotipologijos ir skirtingų paplitimo vietų stumbrai ir bizonai laikomi atskiromis rūšimis.

Stepinis stumbras ties gogu buvo virš 2 m ūgio, priminė šiuolaikines bizonų rūšis. Ragų galai buvo nutolę vienas nuo kito per 1 m. Pačių ragų ilgis neviršijo pusės metro. Svėrė 900 kg.

Stepinis stumbras randamas urvų piešiniuose, aptikta jo mumija.

Galerija
--------

* Stepinio stumbro morfologinė rekonstrukcija Neandertalio muziejuje (Vokietija)
* Skeletas
* Kaukolė
* Rumunijos pašto ženklas
* Moldavijos pašto ženklas

Šaltiniai
---------

1. ↑  ucsc.edu / A middle Holocene steppe bison and paleoenvironments from the Versleuce Meadows, Whitehorse, Yukon, Canada; Grant D. Zazula, Elizabeth Hall, P. Gregory Hare, Christian Thomas, Rolf Mathewes, Catherine La Farge, André L. Martel, Peter D. Heintzman, and Beth Shapiro | 2017

Nuorodos
--------

* Stumbrų istorija iki šių dienų (*lietuvosstumbrai.com*) Archyvuota kopija 2017-02-22 iš Wayback Machine projekto.
* Kirilovo bizonas (*kirmuseum.ru*)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stepinis stumbras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Uaza |
| --- |
| Uaza ties Overu Uaza ties Overu |
| **Ilgis** | 302 km |
| **Baseino plotas** | 17 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 110 m³/s |
| **Ištakos** | Ardėnų kalnai |
| **Žiotys** | Sena |
| **Šalys** | Belgija, Prancūzija |

**Uaza** (pranc. *Oise*) – upė daugiausia šiaurės Prancūzijoje; Senos dešinysis intakas. Prasideda Ardėnų kalnuose, Belgijoje, Eno provincijoje. Pirmus 20 km teka per Belgiją, toliau į pietvakarius per Prancūziją. Kerta Esno, Uazos, Uazos slėnio, Ivlino departamentus. Įteka į Seną ties Konfan Sen Onoriną, į vakarus nuo Paryžiaus.

Didžiausi intakai: Teranas (dešinysis), Eletas, Esnas, Nonetas (kairieji). Upė intensyviai laivuojama, kanalais sujungta su Soma, Masu, Šelde. Įeina į planuojamą Senos-Šiaurės Europos kanalą.

Svarbesni miestai prie Uazos: Gizas, Nuajonas, Kompjenė, Krėjus, Overas prie Uazos, Pontuazas, Serži.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 442
| **Rudolfas II** |
| --- |
|  |
| Rudolfo II portretas |
| Gimė | 1552 m. liepos 18 d.Viena, Austrija |
| Mirė | 1612 m. sausio 12 d. (59 metai)Praha, Bohemija |
| Tautybė | austras |
| Tėvas | Maksimilianas II |
| Motina | Marija Ispanė |
| Šv. Romos imperatorius |
| Ėjo pareigas | 1576 m. spalio 12 d. – 1612 m. sausio 20 d. |
| Pirmtakas | Maksimilianas II |
| Įpėdinis | Matijas |
| Austrijos ir Kroatijos karalius |
| Ėjo pareigas | 1572 m. rugsėjo 25 d. – 1608 m. birželio 25 d. |
| Pirmtakas | Maksimilianas II |
| Įpėdinis | Matijas |
| 

|  |
| --- |
| Čekijos karalius |
| Ėjo pareigas | 1575 m. rugsėjo 22 d. – 1611 m. kovo 11 d. |
| Pirmtakas | Maksimilianas II |
| Įpėdinis | Matijas |
| Vokietijos karalius |
| Ėjo pareigas | 1575 m. spalio 27 d. – 1612 m. sausio 20 d. |
| Pirmtakas | Maksimilianas II |
| Įpėdinis | Matijas |

 |

**Rudolfas II** (1552 m. liepos 18 d. – 1612 m. sausio 20 d.) – Šv. Romos imperatorius (1576–1612 m.), Austrijos ir Kroatijos karalius (1572–1608 m.), Čekijos karalius (1575–1611 m.), Vokietijos karalius (1575–1612 m.); Habsburgų dinastijos narys.

Gyvenimas
---------

Rudolfas II (15 metų)
Rudolfas II gimė Vienoje, 1552 m. liepos 18 d. Jis buvo vyriausiasis Maksimiliano II, Šv. Romos imperatoriaus, ir Marijos Ispanės, Karolio V ir Isabelės Portugalės dukros, sūnus.

Rudolfas II, būdamas 11 m. aštuonerius metus praleido pas dėdę Pilypą II Habsburgą Ispanijoje. Būdamas 19 m. grįžo į Vieną.

Nuo 1583 m. gyveno Prahoje, čia įkūrė kunstkamerą, turėjusią didelės reikšmės XVII a. Europos mokslo plėtrai. Rudolfas II atsisakė religinės tolerancijos politikos, apribojo protestantų privilegijas ir atnaujino karą su Osmanų imperija. 

Likusią savo gyvenimo dalį Rudolfas II gyveno itin saugomas pavaldinių, gyvendavo slaptai ir dažniausiai likdavo namuose, nenorėjo keliauti ar net dalyvauti kasdieniuose valstybės reikaluose. Jį labiau domino okultiniai mokslai, daugiausia astrologija ir alchemija, kuri Renesanso laikotarpiu buvo ypač populiari, taip pat daugybė asmeninių pomėgių, tokių kaip jodinėjimas, laikrodžiai, kolekcionavimas ir mecenavimas. Rudolfą kankindavo periodiškai pasireiškiantys melancholijos (depresijos) atvejai, kurie buvo dažni tarp Habsburgų.

Mirė 1612 m. sausio 12 d. Prahoje, sulaukęs 59 metų.

Išnašos
-------

1. ↑  Marshall, 2006.

Literatūra
----------

* Marshall, Peter (2006). *The Magic Circle of Rudolf II: Alchemy and Astrology in Renaissance Prague*. ISBN 0-8027-1551-6. Taip pat išleista pavadinimu *The Theatre of the World: Alchemy, Astrology and Magic in Renaissance Prague* (JK, ISBN 0-436-20521-1; Kanadoje, ISBN 0-7710-5690-7); bei minkštu viršeliu *The Mercurial Emperor: The Magic Circle of Rudolf II in Renaissance Prague* (2007) ISBN 978-1-84413-537-0.
| **Steponas Nasvytisangl. *Stephen Nasvytis*;** |
| --- |
| Gimė | 1883 m. rugpjūčio 19 d.Palolyčio viensėdyje, Vainuto valsčius, Tauragės apskritis |
| Mirė | 1976 m. vasario 26 d. (92 metai)Klyvlende, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Juzefa |
| Vaikai | Algirdas Leonas Nasvytis, Birutė Nasvytytė-Smetonienė |
|  |
| Veikla | farmacininkas, vaistininkas, visuomenės veikėjas, lietuvybės skleidėjas, Jonavos ir Kauno politikas, Barborlaukio dvarininkas, Amerikos lietuvių veikėjas, visuomenininkas |
|  |
| Alma mater | 1907 m. Charkovo universitetas |

**Steponas Nasvytis** (angl. *Stephen Nasvytis*; 1883 m. rugpjūčio 19 d. Palolyčio viensėdyje, Vainuto valsčius, Tauragės apskritis – 1976 m. vasario 26 d. Klyvlende, JAV) – farmacininkas, vaistininkas, visuomenės veikėjas, lietuvybės skleidėjas, Jonavos ir Kauno politikas, Barborlaukio dvarininkas, Amerikos lietuvių veikėjas, visuomenininkas.

Biografija
----------

1900 m. baigė Palangos progimnaziją, 1900–1904 m. mokėsi Kauno kunigų seminarijoje. 1907 m. Charkovo universitete išlaikė provizoriaus padėjėjo egzaminus. 1918 m. išlaikė egzaminus prie Maskvos universiteto, diplomuotas provizorius.

Dirbo vaistinėje. 1908 m. įsigijo vaistinę Subačiuje. Čia gyvendamas dalyvavo lietuvių tautinėje veikloje.
1918 m. drauge su J. Makausku, A. Vienuoliu-Žukausku bei V. Narbutu įsteigė vaistų didmeninės prekybos namus Vilniuje.
1919 m. įsigijo vaistinę Jonavoje. Jonavos savivaldos veikėjas. 1920–1925 m. Jonavos miesto valdybos pirmininkas, 1920–1923 m. Kauno apskrities tarybos pirmininkas. Vėliau dalyvavo Tautininkų sąjungos veikloje.

1934–1939 m. Lietuvos vidaus reikalų ministerijos Sveikatos departamento farmacijos referentas. Jam vadovaujant, 1938 m. parengta ir išspausdinta Lietuvos farmakopėja. 1939–1940 m. Vaistų sandėlio direktorius, 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1947 m. atvyko į JAV. 1948–1955 m. Užsienio kalbų instituto darbuotojas, 1950 m. Amerikos lietuvių tautinės sąjungos skyriaus pirmininkas, nuo 1953 m. Lietuvos bičiulių sąjungos Klyvlendo skyriaus pirmininkas.

Nuo 1922 m. Lietuvos farmacininkų sąjungos valdybos pirmininkas, 1923–1927 m. ir 1930–1933 m. Lietuvos vaistininkų draugijos pirmininkas, „Farmacijos žinios" redaktorius. 1924–1931 m. ūkininkavo Bečių dvare, o vėliau gyveno Barbarypolio dvare Jonavos rajone.

Vedęs; žmona Juzefa. Dukra Birutė Nasvytytė-Smetonienė, pianistė (vyras – Antano Smetonos sūnus Julius Smetona, teisininkas). Anūkas Antanas Smetona (1939–2012), pianistas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stephen Nasvytis[neveikianti nuoroda] (JAV genealogijos tyrimų portalo informacija)
2. ↑  Lietuviai farmacininkai Rusijoje XX a. pradžioje: jų praktika bei tautinė patriotinė veikla[neveikianti nuoroda]
3. ↑  Steponas Nasvytis Archyvuota kopija 2017-01-04 iš Wayback Machine projekto. (Jonavos istorija: biografijos)
4. ↑  Smetona – pripažintas pianistas („Aidai", JAV)
Robertas Zenekė (tarp 1914 m. ir 1918 m.)
**Robertas Vilhelmas Zenekė** (vok. *Robert Wilhelm Sennecke*; 1885 m. vasario 12 d. Piritce (dab. Pyžicė (lenk. *Pyrzyce*) Lenkijoje) – 1940 m. birželio 8 d. Liubene (vok. *Lübben (Spreewald)*) – vokiečių spaudos fotografas ir maratono bėgikas.

Biografija
----------

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, nuo 1914 m. tarnavo karinių pranešimų rašytoju (dar prieškariu buvo užsirekomendavęs žurnalistikoje). Buvo pasiųstas į vokiečių karinių patarėjų grupę Osmanų imperijoje, kur formaliai priklausė turkų kariuomenei ir nešiojo atitinkamą uniformą.

Po karo jis įkūrė fotografijos paslaugas teikiančias agentūrą *Internationaler Illustrations-Verlag*, kuri palaipsniui išsivystė į savo srityje pirmaujančią įmonę. Fotografijos buvo teikiamos tiek Vokietijos, tiek ir užsienio žurnalams bei laikraščiams. 
Norint savalaikiai nuotraukose užfiksuoti įvairius įvykius ir išskirtines asmenybes agentūra samdė būrį fotografų, o pats R.Zenekė daugiau specializavosi sporto sferoje.

Antano Smetonos portretas (1929 m.)
1928 m. jo sveikatos būklė staiga pablogėjo, buvo verčiamas įmonę perleisti karinės foto ir kino agentūros BUFA buvusiam vadovui Johanui Varningui. 1931 m. R. Zenekė galutinai susirgo sunkia psichine liga ir visam laikui atsidūrė ligoninėje. Dukters Editos bandymas perimti tėvo veiklą nebuvo sėkmingas ir 1936 m. fotoagentūrai buvo paskelbtas bankrotas. Turtingas nuotraukų archyvas pateko į privačias rankas, o dalis išlikusių fotonegatyvų šiuo metu saugoma *Carl und Liselott Diem-Archiv* rinkinyje Aukštojoje sporto mokykloje Kelne. 

### Sportininkas

Apie R.Zenekės sportinę karjerą išliko nedaug duomenų. Žinoma, kad jis priklausė Berlyno *SC Komet* sporto klubui. Atstovavo Vokietiją 1906 m. vasaros olimpinės žaidynėse Atėnuose, bet aukšto rezultato nepasiekė. Vėliau nuo aktyvaus sportavimo nutolo.

Literatūra
----------

* Diethart Kerbs, Walter Uka, Brigitte Walz-Richter im Auftrag des Bundes Deutscher Kunsterzieher (Hrsg.): *Die Gleichschaltung der Bilder. Zur Geschichte der Pressefotografie 1930–36.* Frölich & Kaufmann, Berlin 1983, ISBN 3-88725-033-8, S. 35f. S. 65
	+ darin: Arthur von Brietzke, Diethart Kerbs: *Vor die Linse mussten sie alle..*. Interview. S. 18–31, über Sennecke: S. 18f. S. 26f.
* Diethart Kerbs: *Revolution und Fotografie, Berlin 1918/19.* Nishen-Verlag, Berlin 1989, ISBN 3-88940-028-0, Kurzbiografie auf S. 146; Fotos auf Seite 151, 152, 203, 226, 244, 249–255, 260, 288

Interneto puslapiai
-------------------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Robertas Zenekė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sportiniai duomenys // Sports Reference Archyvuota kopija 2009-01-06 iš Wayback Machine projekto.
* Wolf-Rainer Sennecke: *Robert Sennecke* / Trumpa biografija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 11°25′ p. pl. 151°49′ v. ilg.﻿ / ﻿11.417°š. pl. 151.817°r. ilg.﻿ / 11.417; 151.817

Salos palydovinė nuotrauka
**Flinto sala** (angl. *Flint Island*) – negyvenama koralinė sala Ramiajame vandenyne, Polinezijoje, Linijinių salų spiečiaus pietuose, priklauso Kiribačio valstybei, nutolusi 220 km nuo Karolinos salos. Plotas – 2,6 km².

Sala pailga, 4 km ilgio ir iki 0,8 km pločio. Aukštis siekia 7,6 m. Flinto salą juosia koralinis rifas. Salos viduryje yra šlapynių, ežerėlių. Auga kokospalmės, pisonijos.

Negyvenamą salą 1521 m. vasario 4 d. atrado aplink pasaulį plaukęs portugalas Fernandas Magelanas. Jis salą pavadino Ryklių sala (*Tiburones*), nes jūreiviai čia pagavo daug ryklių. 1875 m. britai Flinto saloje ėmė kasti guaną. Iškasenoms išsekus liko pelkėti ežerėliai. XIX a. pab.–XX a. pr. sala buvo užsodinta kokospalmėmis ir vykdytas kopros rinkimas.

* Ežerėlis salos viduryjeEžerėlis salos viduryje
* PakrantėPakrantė
* Kokospalmės pakrantėjeKokospalmės pakrantėje
* Saloje augąs pisonijos medisSaloje augąs pisonijos medis

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Flinto sala** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Lietuvos inžinierių sąjunga** – Lietuvos profesinė visuomeninė organizacija inžinerinei veiklai Lietuvoje plėtoti ir koordinuoti, veikianti Vilniuje, Gedimino pr. 3-19.

Istorija
--------

Lietuvos inžinierių sąjunga įkurta 1918 m. Kaune. Iki 1925 m. ir 1936–1940 m. veikė kaip *Lietuvos inžinierių draugija*, 1925–1931 m. *Lietuvos inžinierių ir architektų sąjunga*, 1931–1936 m. Lietuvos inžinierių sąjunga. 1936 m. turėjo apie 300 narių, 6 sekcijas (architektų, chemikų technologų, elektrotechnikų, geodezininkų, mechanikų ir statybininkų), skyrius Šiauliuose ir Klaipėdoje, nuo 1939 m. ir Vilniuje.

Nagrinėjo statybos, eismo, elektrifikavimo, durpynų naudojimo ir kitas technikos ir ekonomines problemas, svarstė standartų normas, darbo saugos problemas, teikė rekomendacijas atitinkamoms įstaigoms, rūpinosi inžinierių ir technikų rengimu. 1929–1940 m. leido žurnalą „Technika ir ūkis".

1989 m. įvyko atkuriamasis suvažiavimas, kuriame dalyvavo ir Pasaulio lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos, įkurtos 1951 m. Niujorke, prezidentas Albertas Jonas Kerelis.

Veikla
------

Svarbiausias tikslas – nacionalinių ūkio programų ir tam tikrų jo šakų plėtros strategijos kūrimas. Skatina sparčiau plėtoti žinių ekonomiką, kurti pilietinę ir informacinę visuomenę. Rengia forumus ir konferencijas. Su Lietuvos mokslų akademija leidžia žurnalą „Mokslas ir technika" (eina nuo 1959 m.). Bendradarbiauja svarstant aktualius Lietuvai projektus su Lenkijos mokslinių-techninių draugijų federacija dėl elektros tilto, geležinkelio tiesimo, atsinaujinančios energetikos problemų, su Vokietijos inžinierių rūmais. Nuo 1998 m. Europos šalių Inžinierių sąjungos narė.

2008 m. turėjo apie 1000 narių – mechanikų, elektrotechnikų, energetikų, statybininkų, aviatorių. Sąjungai priklauso 10 inžinierių asociacijų, susikūrusių pagal inžinerinės veiklos profilį – elektros energetikos, šilumos energetikos, žemės ūkio technikos, aviacinės technikos. daug prisidėjo rengiant Lietuvos, kaip nepriklausomos valstybės, strategiją.

Pirmininkai
-----------

* 1924 m. Pranas Jodelė
* 1927–1931 m. – Silvestras Grinkevičius
* 1937 m. Konstantinas Šakenis
* Vytautas Mošinskis
* Jurgis Vidmantas
* nuo 1989 m. Donaldas Zanevičius

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos inžinierių sąjunga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. - 232 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

DT-75 Užpalių mstl.
DT-75 buldozeris
**DT-75** (rus. *ДТ-75*, iš rus. *дизельный трактор* 'dyzelinis traktorius' + 75 '75 arklio galių') – vikšrinis traktorius, sukurtas Volgogrado  traktorių gamykloje 1963 m. o 1969 m. pradėta serijinė gamyba. Traktorius žinomas sėkmingu eksploatacinių savybių deriniu – paprastas, ekonomiškas, lengvai remontuojamas, pigus (lyginant su kitais savo klasės traktoriais).

Tarp 1969 m. ir 1992 m. buvo pagaminta virš 2,7 milijonų vienetų. Daug DT-75 naudojama ir šiandien ūkio bei viešųjų darbų srityje.

Techniniai duomenys
-------------------

Pirmojo DT-75 modelio.

* Variklis: SMD – 14
* Greitis: 12 km/h
* Arklio galios: 75 AG
* Ilgis: 4477 mm
* Plotis: 1750 mm
* Aukštis: 2304 mm
* Svoris: 6100 kg
* Degalai: dyzelinas

Komplektacija
-------------

DT-75 lengvai komplektuojamas su:

* Buldozerio peiliu
* Plūgais
* Akėčiomis

ir su daug kitų žemės, bei kitiem darbams nudirbti skirtos technikos.
**Fleksinė kalba** – kalba, kurioje gramatinės žodžių kategorijos ir sintaksiniai santykiai daugiausia reiškiami galūnėmis. Fleksinėms kalboms priskiriamos indoeuropiečių ir semitų kalbos.

Iš indoeuropiečių kalbų ypač gausią daugiareikšmę fleksiją (galūnių sistemą) turi sanskritas, senoji graikų, lotynų, baltų − lietuvių ir latvių − bei slavų kalbos. Tokiose kalbose, kaip anglų, prancūzų, fleksija jau gerokai apnykusi.

Fleksinėse kalbose kelios gramatinės kategorijos gali būti reiškiamos viena galūne (pvz. liet. „kalb**ą**" – galūnė „ą" reiškia vienaskaitą ir galininko linksnį), o tos pačios gramatinės kategorijos – įvairiomis galūnėmis (pvz. liet. „kalb**ą**", „kat**ę**", „nakt**į**" – galūnės „ą", „ę" ir „į" reiškia vienaskaitą, galininko linksnį). Morfemos žodyje gali susilieti gramatiniu ir fonetiniu atžvilgiu. Pavyzdžiui, tik palyginus vienaskaitos vardininko formą „šuo" su „akmuo", „sesuo" ir kitais panašiais žodžiais, galima išskirti galūnę „–uo". Tokiuose žodžiuose, kaip „kris**l**as", „žais**l**as", nelengva išskirti ir priesagas.

Fleksinės kalbos turi ir vidinę fleksiją, arba nefonetinę priebalsių ir balsių kaitą (pvz. liet. „r**i**šti" – „r**ai**šioti").

Taip pat skaitykite
-------------------

* Agliutinacinė kalba
* Inkorporacinė kalba
* Analitinė kalba
* Izoliacinė kalba

Šaltiniai
---------

1. 1 2  J. Palionis, Kalbos mokslo pradmenys, Vilnius: Mokslas, 1985.
2. ↑  *Fleksinė kalba*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, III t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1978. T.III: Demokratinis-Garibaldžio, 508 psl.
DVB logotipas
**DVB** (**Digital Video Broadcasting**) – tarptautiniu mastu pripažintas atviras standartizuotas būdas skaitmeninio turinio (skaitmeninės televizijos, radijo, erdvinio garso, interaktyvių paslaugų, tokių kaip MHP, EPG ir teleteksto bei kt.) transliavimui, naudojant skaitmenines technologijas. DVB standartų plėtojimu užsiima DVB Project, tarptautinės pramonės konsorciumas, susidedantis iš daugiau kaip 270 narių, o standartą platina Europos telekomunikacijų standartizacijos instituto (ETSI) Jungtinis techninis komitetas (JTC), Europos elektrotechnikos standartizacijos komitetas (CENELEC) ir Europos transliuotojų sąjunga (EBU).

Dėl galimybės suspausti duomenų srautą (daugiausia MPEG-2 ir H.264 HDTV) skaitmeniniais signalais galima transliuoti daugiau TV kanalų vieno dažnio diapazone nei analoginiais signalais. Lengva keisti turinio kokybę; kuo daugiau duomenys suspaudžiama, tuo daugiau TV kanalų galima retransliuoti vienu metu per vieną siųstuvą (palydovą), bet dėl to, savo ruožtu, suprastėja kokybė ir išauga skaičiavimų pastangos.

Taip pat dėl to tokios paslaugos kaip abonentinė mokama televizija ar pay-per-view ir video-on-demand per koduotus signalus iš siųstuvo yra daug pigesnės ir prieinamesnės.

Transliavimo būdai
------------------

Egzistuoja keletas skirtingų techninių DVB transliavimo būdų, kurie daugiausia priklauso nuo optimalaus pasirinkimo, dažnių diapazono ir perdavimo moduliacijos metodo bei skiriasi klaidų korekcija:

* DVB-S – transliacijos tiesiogiai iš palydovų
* DVB-S2 – DVB-S pakeisiantis standartas
* DVB-C – transliacijos kabeliniais tinklais
* DVB-C2 – DVB-C pakeisiantis standartas
* DVB-T – transliacijos antžeminiais tinklais VHF ir UHF diapazonais
* DVB-T2 – DVB-T pakeisiantis standartas
* DVB-H – asinchroninės transliacijos į mobiliuosius įrenginius, taip pat antžeminiu būdu
* DVB-IPI – transliacijos IP pagrįstais tinklais, įskaitant internetą (Internet Protocol Infrastructure)
* DVB-RC(S/C/T) – grąžinimo kanalas duomenų paslaugų transliavimui, pvz. plačiajuostis internetas
* DVB-SI – paslaugų informacijos perdavimui
* DVB-SH – palydoviniam transliavimui į mobiliuosius įrenginius

Nuorodos
--------

* DVB Project