recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Šis straipsnis apie patalpų statybos elementą. Apie spektaklį skaitykite straipsnyje Durys (spektaklis).*
Durys
**Durys** – įtaisas namo įėjimui uždaryti. Pagal paskirtį būna išorinės, vidinės, specialiosios (nedegios, hermetiškos ir kt.); pagal konstrukciją – vienvėrės ir dvivėrės, lygios ir įsprūdinės, įstiklintos ir aklinos; pagal varstymo būdą – varstomosios (į vieną pusę), švaistinės (varstomos į abi puses, statomos intensyvaus judėjimo vietose, paprastai įstiklintos), stumdomosios (dažniausiai dvivėrės, statomos plačiose angose, mažo judėjimo vietose), sukamosios (statomos dažno, bet neintensyvaus judėjimo visuomeninių pastatų tamburuose).

Durys gaminamos iš pjautinės medienos, faneros, medienos drožlių ar pluošto plokščių, metalo (plieno, aliuminio), plastikų, stiklo; dažomos, apdailinamos plastikais, faneruojamos, lakuojamos.

Durys susidaro iš:

* Varčios – varstomos ar stumdomos durų dalies;
* Staktos, prie kurios dviem, o sunkesnės – trimis metaliniais vyriais tvirtinama varčia;
* Slenksčio. Išorinių, kartais ir vidinių, durų staktų apačioje būna slenkstis, sulaikantis šilumą, neleidžiantis pro išorines duris skverbtis vandeniui, sniegui.
* Apvadų – dekoratyvinių juostų, kuriomis uždengiamas tarpas ir montavimo medžiagos tarp sienos ir staktos. Modernios durys kartais neturi apvadų ir yra vadinamos beapvadinėmis durimis.

Stakta ir slenkstis sudaro stacionarų durų rėmą. Durų užsidarymui reguliuoti ir pritraukti montuojamas durų uždarytuvas.

Lietuva
-------

Lietuvių valstiečių senovės gyvenamųjų namų durys buvo sudarytos iš dviejų (viršutinės ir apatinės) varstomų dalių. Atidarius viršutinę dalį, būdavo išleidžiami dūmai. Kartais durys būdavo daromos dvigubos (iš 2 lentų sluoksnių).

Seniausios durys būdavo įtaisomos ant bėgūnų (medinių vyrių, kurie dar XIX a. vartoti kluonuose), vėlesnės – ant metalinių vyrių. Nuo XX a. 4 dešimtmečio visoje Lietuvoje valstiečių pastatuose daromos rėminės įsprūdinės konstrukcijos durys, dažnai dvivėrės. Durų puošybai dažniausiai naudojami konstrukciniai elementai (ornamentą sudaro įvairiai išdėstytos lentos, įsprūdos). Kartais durys puošiamos polichromine (daugiausia ornamentine) tapyba.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Durys*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, III t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1978. T.III: Demokratinis-Garibaldžio, 199 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Durys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Vytauto Didžiojo mokykla.*

|  |
| --- |
| **Jurbarko Vytauto Didžiojo progimnazija** |
| [[Vaizdas:|Jurbarko Vytauto Didžiojo progimnazija herbas|center|100px]] |
| Jurbarko Vytauto Didžiojo progimnazija |
| **Adresas** | Vytauto Didžiojo g. 53a, Jurbarkas |
| **Direktorius(-ė)** | Viljamas Bakšys |
| **Mokinių skaičius** | 641 (2012 m.) |
| **Įkūrimo data** | 1995 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 59 |

**Jurbarko Vytauto Didžiojo progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Jurbarke, Vytauto Didžiojo g. 53A, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191873296.

Istorija
--------

Jauniausia Jurbarko 3-oji vidurinė mokykla atidaryta 1995 m. rugsėjo 1 d. netoli Vytauto parko, kur stovi paminklas Lietuvos didžiajam kunigaikščiui Vytautui. Statyti pradėta 1989 m. kai dviejose miesto vidurinėse mokiniai mokėsi dviem pamainomis. Statinio projektą rengė Kauno miestų statybos projektavimo institutas. Sklype buvo gyventojų sklypai, Jurbarko rajono kooperatyvų sąjungos sandėliai, kolūkinė turgavietė. Pagal kapitalines statybos planą mokyklos statyba turėjo prasidėti 1989 m. liepos mėn. ir būti baigta 1990 m. gruodžio mėn. bet statyba užtruko, nes Valstybinės nežinybinės ekspertizės valdyba, inicijuota Žaliųjų judėjimo atstovų, atlikusi mokyklos projekto ekspertizę, nustatė, kad projekte numatyta sunaikinti 32 medžius. 1989 m. balandžio 28 d. Miesto kultūros rūmuose įvyko miesto gyventojų susirinkimas, kuriame nutarta mokyklą statyti pagal miesto generalinio plano projektą ir parengtą projektinę-sąmatinę dokumentaciją. Statybos darbams buvo skirta 257 000 rublių pamatams, rūsiui statyti, tinklams įrengti. Po 1990 m. kovo 11 d. statybos finansavimas nutrūko. 1995 m. Lietuvos Respublikos statybos ir urbanistikos ministerija išimties keliu leido priimti naudoti statomos mokyklos 3 aukštą su atskiru įėjimu. Galutinai mokyklos statyba užbaigta 1998 m. gruodžio 22 d.

1996 m. mokykloje 30 klasių mokėsi 732 mokiniai, iš jų 386 mergaitės. Pradėta dėstyti informatika, sustiprinta vokiečių kalba 5-oje klasėje, matematika 9 klasėje.
Jurbarko rajono savivaldybės tarybos 1999 m. gegužės 19 d. sprendimu mokyklai suteiktas Vytauto Didžiojo vardas. Vardas mokyklai buvo renkamas viešai – savo pasiūlymus teikė mokytojai, mokiniai, mokinių tėvai, miesto visuomenė. Nuo 2012 m. rugsėjo 4 d. pagrindinė mokykla, nuo 2018 m. rugsėjo 1 d. progimnazija.

Direktoriai
-----------

* 1995 m. Viljamas Bakšys

Žymūs mokytojai
---------------

* Ramutė Beinerienė, direktoriaus pavaduotoja
* Asta Muleikienė, direktoriaus pavaduotoja
* Saulius Ambrazaitis, direktoriaus pavaduotojas
* Vidmantas Lazdauskas, fizikos mokytojas

Žymūs mokiniai
--------------

* Deividas Bastys, dainininkas

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
| Minijos kaimo kapinės |
| --- |
| Minijos kaimo kapinės |
| Vieta | Šilutės rajonas |
| Seniūnija | Kintų seniūnija |
| Naudotas | XX a. |

**Minijos kaimo kapinės** – neveikiančios kapinės, esančios Minijos kaime, Kintų seniūnijoje, Šilutės rajone.

Kadangi didesnę Minijos kaimo apylinkių teritoriją žiemą ir pavasarį užlieja vanduo, Mingės (Minijos) kaimo gyventojai būdavo laidojami Ventės kaimo kapinėse, o vietoje ilgą laiką kapinių nebuvo. Tai liudija Ventės kaimo kapinėse išlikę antkapiniai paminklai su užrašais apie palaidotuosius iš Mingės kaimo.

Tik XX a. Minijos kaime įsteigtos vietos kapinaitės. Joms buvo skirtas apie 60 metrų pločio ir ilgio žemės sklypas pietvakarinėje kaimo dalyje. Iš tuo metu Nemuno deltos upėse iškasto grunto suformuotas apie 3 metrų paaukštinimas. Pirmieji palaidojimai datuoti 1923 m. Kapinėse nebebuvo statomi XIX a. pab. – XX a. pr. kitoms kapinėms būdingi dirbiniai (kalto ir lieto metalo gaminiai, akmeniniai paminklai ir pan.). Po 1944 m. kapinės buvo nusiaubtos ir išgrobstytos, beveik nebeliko vertingesnių antkapinių paminklų, neliko kapinių vartų.

Iki kapinių privažiuojama į Minijos kaimą vedančiu žvyrkeliu. Kapinės išsidėsčiusios ant pylimo, aptvertos tvora, priekyje pastatyti vartai. Šiuo metu prižiūrimos, tvarkomos. Kapinėse išlikę XX a. I pusės – XX a. vidurio antkapinių paminklų. Kapinėse vyrauja gluosniai.

* Minijos kaimo kapinėsMinijos kaimo kapinės
* Minijos kaimo kapinėsMinijos kaimo kapinės
* Minijos kaimo kapinėsMinijos kaimo kapinės
* Minijos kaimo kapinėsMinijos kaimo kapinės
* Minijos kaimo kapinėsMinijos kaimo kapinės

Nuorodos
--------

1. ↑  Pagal knygą „Minija ir Karklė: Pamario paveldo kaimai ir jų aplinka. Parengė Saulius Sodonis. "Šilainės sodas", 2007.
2. ↑  Apie Minijos kaimo kapines Nemuno deltos regioninio parko interneto svetainėje.  Archyvuota kopija 2020-10-29 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Mingė – žvejų kaimas Kuršių marių pakrantėje, Minijos žemupyje.
4. 1 2  Purvinas M. Purvinienė M. Mažosios Lietuvos kapinės ir antkapiniai paminklai. Kaunas, 2010.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Minijos kaimo kapinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

Lietuvos įstatymų leidėjas – Seimas
Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
Lietuvos apeliacinis teismas
**Lietuvos teisinė sistema** – Lietuvos valstybės dalis, apimanti teisinę sritį.

Sudaro Lietuvos teisė (teisės normos), Lietuvos teisėsauga (pvz. teismai, policija ir kt.). Plačiąja prasme Lietuvos teisėsaugai ir jos institucijų sistemai Lietuvoje yra priskiriami ne tik Lietuvos teismai, bet ir Lietuvos prokuratūra, Lietuvos notariatas, organizacinei posistemei – tokios teisinės organizacijos kaip Antstolių rūmai, Notarų rūmai), Lietuvos advokatūra ir kitos posistemės, taip pat teisinė kultūra, teisinis švietimas (teisinių žinių perteikimo sistema), teisės mokslai, teisinė sąmonė Lietuvoje ir kitos sudėtinės teisinės sistemos dalys.

Istorija
--------

*Pagrindinis straipsnis – Lietuvos teisės istorija*.

Lietuvos teisė
--------------

*Pagrindinis straipsnis – Lietuvos teisė*.
Lietuvos teisė priklauso kontinentinės teisės šeimai.

Lietuvos teismai
----------------

*Pagrindinis straipsnis – Lietuvos teismai*.
Lietuvos teismai yra bendrosios kompetencijos ir specializuoti (administraciniai teismai).

Baudžiamoji justicija Lietuvoje
-------------------------------

Mykolo Romerio universitetas – didžiausia teisės mokykla Lietuvoje (buv. *Lietuvos policijos akademija*)
Vilniaus universiteto Teisės fakultetas – seniausia teisės mokykla Lietuvoje
Baudžiamosios justicijos Lietuvoje institucijos ir įstaigos – Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra, Lietuvos policija (įsk. Lietuvos karo policija), LR TM Baudžiamosios justicijos departamentas, Teisės instituto Baudžiamosios justicijos skyrius ir kitos.

Lietuvos advokatūra
-------------------

*Pagrindinis straipsnis – Lietuvos advokatūra*.
Lietuvos „advokatų rūmų" vadovybė – Lietuvos advokatų taryba.

Lietuvos notariatas
-------------------

*Pagrindinis straipsnis – Lietuvos notariatas*.
Notarus Lietuvoje vienija Lietuvos notarų rūmai.

Teisės mokslai Lietuvoje
------------------------

*Pagrindinis straipsnis – Teisės mokslai Lietuvoje*.
Teisės mokslai Lietuvoje buvo instucionalizuoti dar XVII a. I pusėje (kai buvo įsteigtas Vilniaus jėzuitų akademijos Teisės fakultetas).

Literatūra
----------

* Lietuvos teisės pagrindai. Genovaitė Dambrauskienė, Antanas Marcijonas, Eduardas Monkevičius, Pranas Petkevičius, Vytautas Piesliakas, Juozas Šatas, Egidijus Šileikis, Virgilijus Valančius, Alfonsas Vileita, Dainius Žalimas, Skirgailė Žalimienė. Vilnius: Justitia, 2004, 576 psl.
* Lietuvos teisinė sistema (Snieguolė Matulienė, Ernestas Spruogis) // Visuotinė lietuvių enciklopedija. T.XII. – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. P. 163–167.
* Kuconis P. Nekrošius V. Teisėsaugos institucijos. Vilnius, 2000. 222 p.
| **Isopyrum thalictroides**Apsauga: 1(E) – Prie išnykimo ribos |
| --- |
| Trilapė bligna (Isopyrum thalictroides)Trilapė bligna (*Isopyrum thalictroides*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Vėdrynažiedžiai  *( Ranunculidae)* |
| Šeima: | Vėdryniniai  *( Ranunculaceae)* |
| Gentis: | Bligna  *( Isopyrum)* |
| Rūšis: | Trilapė bligna  *( Isopyrum thalictroides)* |

 |
| Binomas |
| ***Isopyrum thalictroides***L. 1753 |

**Trilapė bligna** (*Isopyrum thalictroides*) – vėdryninių ( *Ranunculaceae*) šeimos, blignų genties (*Isopyrum*) žolinis augalas. Subborealio reliktas. Išnykstanti rūšis, įrašyta į Baltarusijos ir Lietuvos raudonąsias knygas.

Paplitimas ir augavietės
------------------------

Natūraliai paplitęs Vidurio Europoje, vidutinio klimato juostoje: nuo Pirėnų kalnų vakaruose iki Vidurio Ukrainos rytuose bei nuo Vidurio Italijos ir
Balkanų pietuose iki Lietuvos ir Baltarusijos šiaurėje. Lietuvoje žinomos dvi išlikusios augavietės: Kamšos botaniniame zoologiniame draustinyje ir Dubysos slėnyje prie Lyduvėnų.

Auga tamsiuose lapuočių, miškuose, mišku bei krūmais apaugusiuose šlaituose, *Carpinion* ir *Alnion incanae* sąjungų bendrijose. Mėgsta derlingus priemolio ir priesmėlio dirvožemius. Auga grupelėmis, mažuose plotuose, sąžalynus gali sudaryti keli šimtai individų.

Biologija
---------

Tai daugiametis, su šliaužiančiu šakniastiebiu, 10-30 cm aukščio pavasarinis efemeroidas. Lapai vieną arba du kartus trilapiai, lapeliai triskilčiai. Augalas nuodingas, turi daug alkaloidų ir cianogeninių glikozidų.

Žydi balandžio mėnesį arba gegužės pradžioje. Turi penkis baltos spalvos vainiklapius. Žiedynas – kekė, o vaisius – lapavaisis. Dauginasi vegetatyviškai, dalijantis šakniastiebiui arba sėklomis. Augalas diploidinis, 2n = 14.

Apsauga
-------

Įrašyta į saugomų augalų rūšių sąrašą 1984 m. Auga Kamšos botaniniame-zoologiniame draustinyje. Reikia nuolat stebėti radaviečiųs būklę, nes rūšiai išsaugoti būtinas rezervatinis režimas, kurį miesto ribose palaikyti sudėtinga. Nyksta plynai kertant medžius ir mechaniškai žalojant augavietes bei vykstant šlaitų erozijai.

Nuorodos
--------

* Trilapės blignos mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per theplantlist.org Archyvuota kopija 2019-12-15 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)

Literatūra
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Trilapė bligna** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, 2007, 411 p.
2011 m. Pietų Sudano nepriklausomybės referendumas| Pietų Sudanas

---

**2011 m. sausio 9–15 d.** |
| Pasirinkimas | Balsai |  % |
|  Taip | 3 792 518 | 98,83 |
|  Ne | 44 888 | 1,17 |
| Galiojantys balsai | 3 837 406 | 99,62 |
| Negaliojantys balsai | 14 588 | 0,38 |
|
| Iš viso balsų | 3 851 994 | 100 |
| Turintys balsavimo teisę / aktyvumas | 3 947 676 | 97,58 |
|  |

**2011 m. Pietų Sudano nepriklausomybės referendumas** vyko 2011 m. sausio 9-15 dienomis. Šiuo referendumu buvo sprendžiama, ar Pietų Sudanas taps nepriklausomas nuo Sudano. Referendumas buvo viena iš Naivašos taikos sutarties, pasirašytos baigiant antrąjį Sudano pilietinį karą, sąlygų.

Sudano prezidentas Omar al-Bashir prieš referendumą paskelbė, kad jis yra būtinas, nes *„vienybė negali būti suteikta per prievartą"* ir paskelbė gerbsiantis bet kokius referendumo rezultatus.

Nuo 2010 m. lapkričio 10 iki gruodžio 5 d. pietiniame Sudane vyko gyventojų, norinčių dalyvauti referendume, registracija. Jos metu užsiregistravo apie 4 milijonus gyventojų.

Referendumas prasidėjo sausio 9 dieną, o jau po trijų dienų, sausio 12 d. buvo paskelbta, kad savo balsą jau atidavė 2,3 milijono gyventojų, o tai sudarė 60 % užsiregistravusių. Tokiu būdu buvo aišku, kad referendumas įvyks.

Pietų Sudano referendumo biuletenis (kairėje už atskirą respubliką, dešinėje už vienybę su Sudanu)
Iš viso referendume dalyvavo 3 851 994 šalies gyventojų, iš kurių 3 792 518 (98,83 %) pasisakė už Pietų Sudano atsiskyrimą nuo Sudano ir tapimą atskira respublika. Prieš buvo 44 888 (1,17 %).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bashir: Secession is south’s right
2. ↑  Results for the Referendum of Southern Sudan Archyvuota kopija 2016-04-22 iš Wayback Machine projekto.
| **Stanislavas Danilovičius** |
| --- |
| Danilovičiai |
| Sasas (herbas) |
| Sasas (herbas) |
|  |
| Gimė | 1611 m. |
| Mirė | 1636 m. (~25 metai) |
| Tėvas | Ivanas Danilovičius |
| Motina | Sofija Žolkievska |
| Sutuoktinis (-ė) | Mariana Semaško |

**Stanislavas Danilovičius** (1611–1636) – ATR valstybinis veikėjas, Lenkijos magnatas, Korsuno ir Čyhyryno seniūnas.

Biografija
----------

Lenkijos-Ukrainos bajorų Danilovičių giminės atstovas, herbo „Sas" savininkas. Rusios vaivados Ivano Danilovičiaus (1570–1628) sūnus nuo antros santuokos su Sofija Žolkievska (apie 1590–1634).

Išsilavinimą gavo Europos universitetuose. 1631 metais Stanislavas Danilovičius seimo posėdyje iš pykčio seniūnui A. Kalinovskiui nukirto tris pirštus dešinėje rankoje. Už tai mršalkų teismas jam uždėjo baniciją (garbės netektis).

Pastoviai kovojo su Krymo totoriais, dalyvavo atremiant totorių atakas Ukrainos žemėse. 1632 metais Stanislavas Danilovičius su savo dvaro pulku dalyvavo Smolensko kare su Rusijos valstybe (1632–1634). Už nuopelnus ATR-Rusijos kare Stanislavui Danilovičiui banicija buvo panaikinta. Karo pabaigoje gyveno Korsune. 1636 metais pardavė Zvenigorodo miestelį Podolės vaivadai Martynui Kazanovskiui.

Buvo vedęs Marianą Semaško, gavęs kraitį Chopkovo kaimą ir dalį Koblino valdų, Voluinės vaivadijoje (2507 dūmų).

1636 metais Stanislavas Danilovičius Korsune apgyvendino savo gvardiją kazokų namuose, kas iššaukė įtampą mieste. Žygio prieš totorius stepėje metu S. Danilovičius pateko į nelaisvę murzai Kantemirui. Kantemiro sūnūs užmušė Danilovičių, atkeršydami už Kanteniro vieno iš sūnų žuvusio netoli Burštino. S. Daniovičiaus kūnas buvo pristatytas į Žovkvą ir ten palaidotas Šv. Lauryno bažnyčioje.

Nuorodos
--------

* *Несецький К.* Корона польська… Archyvuota kopija 2012-02-24 iš Wayback Machine projekto.: Львів, 1738.Т.2.-761с. с.15-16
| 4-oji greitojo reagavimo brigada |
| --- |
| Brigados ženklas |
| Įkurta | 2016 m. sausio 4 d. |
| Valstybė | Ukrainos vėliava Ukraina |
| Pavaldus |  Ukrainos Nacionalinė gvardija |
| Būstinė | Hostomelis |
| Globėjas | Seržantas Sergejus Mykalčukas |
| Mūšiai | Rusijos–Ukrainos karas* Antonovo oro uosto mūšis
* Sjevjerodonecko mūšis
* Lysyčansko mūšis
* Bachmuto mūšis
 |
| Vadovybė |
| Dabartinisvadas | Artemas Iljuchinas |

**4-oji greitojo reagavimo brigada** (ukr. *Бригада швидкого реагування НГУ «Рубіж»*) – Ukrainos nacionalinės gvardijos brigada, įkurta 2015 m. birželio 2 d. Jos apmokymai vyko pagal NATO standartus. Pasak Ukrainos vidaus reikalų ministro Arseno Avakovo, brigados įkūrimas turėtų tapti pirmuoju žingsniu siekiant nacionalinę gvardiją paversti profesionalia kariuomene.

Istorija
--------

Nors brigada buvo įsteigta 2015 m. birželio 2 d. tačiau realus personalo priėmimas į brigadą prasidėjo 2015 m. spalio mėn.Brigadą pagal NATO standartus rengė užsienio kariniai patarėjai ir veteranai.

2016 m. birželio 2 d. formuotei buvo įteiktos jos karinės spalvos. Prorusiškos interneto svetainės „Essence of Time" duomenimis, 2016 m. birželio 19 d. Ukrainos prezidentas Petro Porošenka nusprendė pasiųsti brigadą į Donbasą.

Pranešama, kad brigada dalyvavo kovose su Rusijos oro desantininkų pajėgomis mūšyje dėl Antonovo oro uosto 2022 m. vasario 24 d. per Rusijos invaziją į Ukrainą. Po dieną trukusių kovų brigada atkovojo oro uostą iš Rusijos pajėgų.

Struktūra
---------

Brigadą sudaro šturmo batalionai, tankų batalionas ir artilerijos baterija. Į brigados sudėtį taip pat įeina bepiločių orlaivių, žvalgybos, ryšių ir logistikos padaliniai. Į brigadą buvo priimti ir kovinės patirties turintys kariai, ir naujokai.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  „Arsen Avakov: "The NGU light infantry brigade represents a new model of military unit" (PHOTOS, VIDEO)". *Ministry of Internal Affairs of Ukraine*. Suarchyvuotas originalas 2016-09-21. Nuoroda tikrinta 1 July 2016.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
2. 1 2  „Ukraine's new National Guard unit already on service". *Ukraine Today*. 3 June 2016. Nuoroda tikrinta 1 July 2016.
3. ↑  „RAPID MOBILITY BRIGADE OF NATIONAL GUARD OF UKRAINE: FROM CREATION TO THE COLORS". *Censor.net* (Ukraine). 1 June 2016. Nuoroda tikrinta 1 July 2016.
4. ↑  „National Guard gets a fast-response brigade". *Ukraine under attack*. 3 June 2016. Nuoroda tikrinta 1 July 2016.
5. ↑  „President of Ukraine to send National Guard militants to Donbass for "combat trial run"". *Essence of Time*. Nuoroda tikrinta 1 July 2016.
6. ↑  „Bloody Day in Ukraine Ends With Russian Advances, Setbacks | Aviation Week Network". *aviationweek.com*. Nuoroda tikrinta 2022-02-25.
Niat-Nam emblema
**Niat-Nam** (viet. *Nhất Nam*, iš simbolių 一南) - senovinis, tradicinis Vietnamo kovos menas, kurio esmė - kvėpavimo ir judesių pratimai. Anksčiau ši sporto šaka buvo prieinama tik elitinėms šeimoms Vietname ir iki šiol vis dar nėra gerai žinoma sporto specialistams.

Istorija
--------

Niat-Nam kovos menas atsirado Tiau - choan ir Tiau - ai teritorijose Vietname. Dėl tamsių istorinių laikotarpių sudėtinga pasakyti tikslų šio kovos meno atsiradimo laiką ir jo pirmųjų įkūrėjų vardus, bet jis buvo minimas dar XIII-XIV amžiuje. Tuomet Niat-Nam kovos meno paslaptis žinojo tik kelios žmonių grupės, nes jos buvo stipriai saugomos, bet XX amžiaus pabaigoje dabartinio Niat-Nam mokyklos vadovo Ngo Suan Bin dėka atsirado galimybė susipažinti su šiuo kovos menu. 1990 m. Niat-Nam mokyklos buvo įkurtos Minske ir Maskvoje. 1994 m. Lietuvoje atsirado Vilniaus "Niat-Nam" klubas, o 1999 m. Vilniuje jau buvo įkurtos keturios Niat-Nam mokyklos. Šiuo metu Niat-Nam mokyklos plėtoja sportinį pasirengimą, sveikatingumo projektus ir kovines kryptis.

Pratimų esmė
------------

  

Niat-Nam pratimų sistema siekia tobulinti psichofizines žmogaus savybes, panaudojant raumenų, sąnarių ir raiščių sistemos judėjimo mechanizmą. Pratimų esmė - apgalvoti judesiai, leidžiantys savo tikslams panaudoti priešininko jėgas, mobilizuoti savo jėgas puolant arba ginantis. Pratimais taip pat siekiama ir kitų rezultatų: ryžtingo charakterio, teisingo mąstymo, greitos reakcijos, laisvų, bet tikslių judesių. Labai svarbūs yra kvėpavimo pratimai, kurie padeda žmogui išmokti atsipalaiduoti, maksimaliai mobilizuoti savo jėgas kritiniu metu, lengvai ištverti monotonišką treniruočių procesą, peržengti savo ribas.

Lietuvos Niat-Nam federacijos veikla
------------------------------------

Lietuvos Niat-Nam federacijos tikslai yra plėtoti tradicinį Vietnamo kovos meną Niat-Nam, organizuoti šventes ir parodomosios programos, treniruoti vaikus ir suaugusius, rengti seminarus ir stovyklas.

Pagrindiniai Niat-Nam principai
-------------------------------

* Siekti kokybės, o ne kiekybės;
* Suprasti daug, veikti tiksliai;
* Siekti esmės, o ne formos, įvaldant formą, neužmiršti, kad esmė slepiasi už išorės;
* Valia ir drąsa svarbiau už svarstymus;
* Veiksmas gimsta iš sąmoningumo;
* Iš pradžių užgrūdinti valią ir drąsą, vėliau mokytis meistriškumo;
* Iš pradžių suprasti, paskui veikti;
* Kad apsigintum, reikia išmanyti, kaip pulti;
* Kad pultum, reikia mokėti gerai gintis;
* Mokėti gintis ir pulti - pergalės garantija.

Nuorodos
--------

* Vietnamo tradicinio kovos meno „Niat Nam" Lietuvos federacija Archyvuota kopija 2012-11-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Booking.com|  |
| Forma | Privati įmonė |
| Pramonė | Viešbučių užsakymas internetu |
| Įkurta | 1996 m. |
| Centrinė būstinė | Amsterdamas, Nyderlandai |
| Paslaugos | Turistų apgyvendinimas |
| Savininkas (-ai) | „The Priceline Group" |
| Tinklalapis | booking.com |

**Booking.com** – tarptautinė viešbučių užsakymo internetu svetainė. Ją valdo kompanija Booking.com B.V. teikianti apgyvendinimo įstaigų užsakymo paslaugą. Būstinė įsikūrusi Amsterdame, Nyderlanduose.

Booking.com svetainė įkurta Enschedėje 1996 m. Ją 2005 m. už $133 mln. įsigijo JAV kompanija „The Priceline Group".

Būstinė Amsterdame

Veikla
------

Kiekvieną dieną per Booking.com užsakoma daugiau nei 1 200 000 nakvynių, o svetainė ir mobiliosios programėlės sulaukia laisvalaikio ir verslo lankytojų iš viso pasaulio. Klientų užsakymai vykdomi įvairiems apgyvendinimo įstaigų tipams – nuo nedidelių šeimų valdomų nakvynės namų iki prabangių, penkių žvaigždučių viešbučių. Booking.com svetainėje informacija pateikiama daugiau kaip 40 kalbų bei siūloma 1 334 878 veikiančių apgyvendinimo įstaigų 225 šalyse ir teritorijose.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Booking.com** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Ekstrimas** (pilnas pavadinimas – *Panevėžio Mažųjų Dviračių sporto klubas „Ekstrimas"*) – vienintelis Panevėžyje BMX sporto klubas. Įregistravimo data – 1999 m. gegužės 5 d. Įkūrėjas ir vadovas – Stanislovas Algis Kavaliauskas. Klubo sportininkai dalyvauja respublikinėse BMX pirmenybėse, varžybose užsienyje.

### Klubo stadionas ir lenktynių trasa

Panevėžyje klubas rengia varžybas J. Janonio g. gale esančiame BMX stadione ir trasoje, taip pat vadinamoje „Ekstrimas". Šiame stadione organizuojamos pavasario ir rudens respublikinės varžybos bei vienerios klubo vardo.

BMX ir kruizerių dviračių varžyboms skirtos trasos ilgis – 350 m. Penktadalis trasos dengta dolomitine skalda, likusioje dalyje – natūrali juodžemio danga. Daug vidutinio sunkumo kalnelių, iš kurių 10 reikia įveikti atliekant šuolius.

Iki 2006-ųjų Panevėžio BMX trasa buvo prasčiausia Lietuvoje. 2006 m. rudenį stadionas modernizuotas – įrengta šiuolaikinė betonuota starto vieta. Darbus finansavo miesto Savivaldybė, skyrusi 20 tūkst. litų. Panevėžio stadionui dar trūksta suspaustu oru valdomo starto įrenginio, kad jis galėtų lygiuotis į šiuolaikiškus Šiaulių ir Pakruojo stadionus.

### Pasiekimai ir žymesni sportininkai

BMX klubo „Ekstrimas" sportininkai kasmet iškovoja respublikos pirmenybių prizines vietas atskirose amžiaus grupėse. Čempionais tapta 3 kartus – 2000 m. ir 2006 m ir 2008 m

Klube yra iki 20 aktyvių sportininkų panevėžiečių. Žymesni iš jų:

* **Sergejus Chlopkovas** – pirmasis Lietuvos BMX čempionas (neberungtyniauja nuo 2000 m.);
* **Dalius Dorožkinas** – BMX pirmenybių prizininkas;
* **Domas Manikas** – 2006 m. – Lietuvos kruizerių klasės čempionas ir III vieta šalies ekspertų klasės BMX pirmenybėse (iki 15 m. gr.);2008 m Tapo dukart Lietuvos čempionas iki 18metų grupėje ir virš 18 metų grupėje. 2009] m. Metai buvo susikonsentruota daugiau i Latvijos čempionata kuriame užimta 3-ią vieta, Lietuvoje taip pat 3-ią vietą, Europos čempionate užimta 14 vieta. 2010 Bmx Lietuvos 3-vietos laimėtojas. Kalnų dviračių 24h lenktynėse Lenkijoje pagerines Lietuvos rekorda miškais 420 km nuvažiavęs per parą. Lietuvos xc čempionate 3-vietos laimėtojas. Tartu pasulio taurėje 17-vieta
* **Tomas Matijošius** – 2009 m. Lietuvos kruizerių klasės vicečempionas;
* **Emilius Šiurskas** – 2009m. BMX pirmenybių prizininkas;
| ***Gerą moterį sunku rasti*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | A Good Woman Is Hard to Find |
| Kilmės šalis | Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė Belgija Prancūzija |
| Režisierius | Abner Pastoll |
| Metai | 2019 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 97 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Gerą moterį sunku rasti** (angl. *A Good Woman Is Hard to Find*) – 2019 m. režisieriaus Abner Pastoll sukurtas trileris. Interneto svetainėje „Rotten Tomatoes" juosta vertinama 92% teigiamų atsiliepimų.

Juosta filmuota Lisberne ir Lježe.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jauna moteris Sara liko našle su dviem mažamečiais vaikais po to, kai gatvėje peiliu buvo nužudytas jos vyras. Sūnus Benas, nusikaltimo liudininkas, po to įvykio nustojo kalbėti, Saros santykiai su motina taip pat sudėtingi, nes ši nepritarė dukters vedyboms, o policija nesistengia rasti žudiko, nes mieste sklando gandai, jog Saros vyras vertėsi narkotikų prekyba.

Vieną dieną nusikaltėlių bosui Leo Mileriui dirbančius dylerius apšvarina jaunuolis Tito, kuris, bėgdamas nuo persekiojimo, įsiveržia į Saros namus. Po kurio laiko jis pasišalina, tačiau vėliau grįžta, mat nusprendžia, jog šios namai – puiki vieta slėpti pavogtus narkotikus, kuriuos jis po truputį platina. Sara bando priešintis, tačiau Tito atiduoda jai dalį pinigų ir nepritekliuje gyvenanti moteris juos priima. Nors Tito ir galvoja visus apmulkinęs, mieste prasideda jo medžioklė.

Kuomet Benas randa paslėptus narkotikus ir juos sugadina, Tito užsipuola Sarą. Galiausiai jis bando ją išprievartauti ir ši jį nužudo peiliu. Norėdama atsikratyti kūno, ji išveža vaikus savaitgaliui pas motiną, o pati supjausto kūną dalimis ir išmeta į įvairius miesto konteinerius. Tuo metu Leo Milerio smogikai atseka Tito pėdsakais iki Saros namų. Priremta prie sienos, ji sutinka atvesti Tito pas Leo į šio naktinį klubą.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Sarah Bolger – Sara
* Edward Hogg – Leo Mileris
* Andrew Simpson – Tito
* Jane Brennan – Alisa

Apdovanojimai
-------------

* Screamfest – geriausia aktorė (S. Bolger)
* FringhtFest – geriausias filmas, geriausia aktorė (S. Bolger)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „A Good Woman". *rottentomatoes.com*. Nuoroda tikrinta 2022-02-09.
2. ↑  Clarke, Stewart (2017-12-06). „Sarah Bolger, Andrew Simpson Board Abner Pastoll's 'A Good Woman Is Hard to Find' (EXCLUSIVE)". *Variety*. Nuoroda tikrinta 2017-12-19.
|  Ekvadoriečiai |
| --- |
| Ekvadoriečiai mitingeEkvadoriečiai mitinge |
| Gyventojų skaičius | ~17,5 mln. |
| Populiacija šalyse | Ekvadoro vėliava Ekvadoras: ~16 mln.Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos: 0,56 mln.Ispanijos vėliava Ispanija: 0,35 mln.Kanados vėliava Kanada: 20 tūkst.Čilės vėliava Čilė: 16 tūkst. |
| Kalba (-os) | ispanų, iš dalies kečujų |
| Vėliava |  |
| Religijos | krikščionybė (daugiausia katalikybė) |
| Giminingos etninės grupės | kečujai, kanjariai, šuarai, ir kt. indėnai, ispanai; kiti lotynoamerikiečiai (ypač perujiečiai, kolumbiečiai) |
|  |
|  **Vikiteka:** | Ekvadoriečiai |

**Ekvadoriečiai** (isp. *Ecuatorianos*) – lotynoamerikiečių tauta, susiklosčiusi Ekvadore. Populiacija – virš 17 mln. žmonių. Taip pat gyvena išeivijoje JAV, Ispanijoje, Kanadoje, Kolumbijoje, Čilėje, kitose Lotynų Amerikos valstybėse. Kalba vietine ispanų kalbos tarme, dalis – kečujiškai. Pagal tikybą – Romos katalikai, yra protestantų.

XVI a. pr. prieš pat ispanų užkariavimą, vietines Ekvadoro tautas pavergė inkai. Kai kurios iš tų tautų (pvz. kanjariai), kovojo ispanų pusėje prieš inkus. Kolonijiniu laikmečiu (1534–1822 m.) didelė dalis gyventojų pradėjo vartoti šiaurines kečujų tarmes. Ėmė klostytis metisų bei ispanakalbių indėnų sluoksnis. Kreolai bei iš Ispanijos atvykę valdininkai sudarė siaurą elitinį visuomenės sluoksnį. 1822 m. Ekvadoro teritorija pateko į Didžiąją Kolumbiją, o 1830 m. tapo nepriklausoma valstybe.

Tautos branduolį (71,9 %) sudaro metisai – iš indėnų kilę, bet gerokai ispaniškos kultūros (ypač miestuose) paveikti žmonės. Šiaurinėje pakrantėje sutelktai gyvena juodaodžių ir mulatų (4–6 %) bendruomenė (centras – San Lorensas). Jų tarpe išskiriama montubijų bendrija – tai maronai, 1623 m. sudužus vergų laivui pasitraukę į džiungles ir apsigyvenę tarp indėnų. Baltieji (daugiausia kreolai) sudaro 6,1 % gyventojų (daugiausia ispanų, italų kilmės).

Pakrantės gyventojai verčiasi prekybine žemdirbyste (bananai, kava, kakava), džiunglėse plėtojama naftos gavyba. Savoms reikmėms auginami kukurūzai, bulvės, veisiamos avys ir kiti gyvuliai.

Kaimuose išlikę tradiciniai bendruomeniniai ryšiai – talkos statant namus, tiesiant kelius, apdirbant laukus. Vandenyno pakrantėje ir Amazonijoje būdingi lengvi lentiniai namai, neretai ant polių (Gvajakilio įlankoje – ant plaustų). Kalnuose namai iš nedegtų plytų.

Išlaikę tradicinės tautosakos, mitologijos nuotrupų.

* Juodaodžių ekvadoriečių šokėjaiJuodaodžių ekvadoriečių šokėjai
* Didžiosios Savaitės procesija ImbaburojeDidžiosios Savaitės procesija Imbaburoje
* Ekvadoriečių šokėja metisėEkvadoriečių šokėja metisė
* Ekvadoro ėjikas Džefersonas PeresasEkvadoro ėjikas Džefersonas Peresas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Эквадорцы*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
| **Gymnocarpium dryopteris** |
| --- |
| Trapioji sprakšė (Gymnocarpium dryopteris)Trikampis papartenis (*Gymnocarpium dryopteris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Šertvūnai  *( Polypodiophyta)* |
| Klasė: | Šertvainiai  *( Polypodiopsida)* |
| Šeima: | Vudsijiniai  *( Woodsiaceae)* |
| Gentis: | Papartenis  *( Gymnocarpium)* |
| Rūšis: | Trikampis papartenis  *( Gymnocarpium dryopteris)* |

 |

**Trikampis papartenis** (*Gymnocarpium dryopteris*) – šertvainių (*Polypodiopsida*) klasės daugiametis augalas.

Jurio gyvenimo ciklą, kaip ir kitų sporinių induočių, sudaro dviejų kartų (sporofito (2n) ir (gametofito (n)) kaita. Sporofitai dažnai pasitaiko miškuose. Lietuvoje gana dažnas.

Paplitimas
----------

*Gymnocarpium dryopteris*
Paplitęs Europoje, Azijoje ir Šiaurės Amerikoje aptinkamas ir Grenlandijoje.

Morfologija
-----------

Lapai telominės kilmės trikampiški, pliki. Lapkočio pamatas su dviem indų kūleliais, viršutinė dalis trišaka.

Gyvenimo ciklas
---------------

Gyvenimo ciklą sudaro dvi kartos (sporofitas (2n) ir gametofitas (n)). *Gymnocarpium dryopteris* yra daugiametis augalas. Kaip ir kitų šertvūnų, dominuojanti karta yra sporofitas. Ant lapalakščių abaksialinės pusės formuoja sorus, kuriuose yra sutelktos sporangės. Sporangę dengia skiauterė, ji turi kotelį ir žiotis pro kurias plinta sporos. Sporoms patekus į palankias sąlygas, jos sudygsta ir susidaro fotosintetinantis dvilytis gametofitas, kuriame susidaro anteridžiai (n) ir archegonės (n), po apvaisinimo susidaro zigota (2n) ir ciklas prasideda iš naujo.

Istorija
--------

Ilgą laiką šio augalo taksonomija buvo neaiški. 1753 m. K. Linėjus šį augalą buvo pavadinęs *Polypodium dryopteris*. Tik ištobulėjus genetiniams atpažinimo būdams šis augalas priskirtas *Gymnocarpium genčiai*.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Trikampis papartenis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 42
2. ↑  J. R. Naujalis, E. Meškauskaitė, S. Juzėnas ir A. Meldžiukienė, *Botanikos praktikos darbai: archegoniniai ir žiediniai augalai,* Vilniaus universiteto leidykla 2009 m.
3. ↑  Sorsa, V. (1966). *A Diploid Gymnocarpium dryopteris (L.) Newman in Alaska. Nature, 210(5043), 1375–1375.*
Koordinatės: 54°39′59″š. pl. 24°39′10″r. ilg.﻿ / ﻿54.6663°š. pl. 24.6527°r. ilg.﻿ / 54.6663; 24.6527

|  Semeliškių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Elektrėnų savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Semeliškės |
| **Adresas** | Užupio g. 22 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1857 m. |

**Semeliškių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo koplyčia** – koplyčia, esanti Semeliškėse, Elektrėnų savivaldybėje. Ji stovi prie Semeliškių šv. Lauryno bažnyčios, šventoriaus tolimajame kampe. Naudojama procesijų ir kito bažnytinio inventoriaus laikymui.

Švč. Mergelė Marijos atvaizdas ant koplyčios priekio
Koplyčios priekiniame fasade virš įėjimo įtaisytas šventosios atvaizdas. Gretimą šv. Lauryno bažnyčią puošia Trakų Dievo Motinos atvaizdo kopija (apie 1664 m.), kuri yra pamaldumo Švč. Mergelei Marijai ženklas. Ji kabo iš kairės prie didžiojo altoriaus. Tuo tarpu šventoriaus koplyčia papuošta Čenstakavos Dievo Motinos kopija.

Istorija
--------

Šventoriuje koplyčios pastatymo metais laikomi 1857 m. Kaip tikėjimo tiesą popiežius Pijus IX 1854 m. patvirtino Marijos Nekaltojo prasidėjimo dogmą. Po 3 metų būtent tuo vardu Semeliškėse pavadinta koplyčia ir religinė brolija, kuri rūpinosi procesijomis ir laidotuvėmis. Dievo Motinos pamaldumo tradicija iš Semeliškių plito po Lietuvą. Tuo metu brolijos laidojimo reikmėms pastatyta koplyčia buvo šventoriaus kapinėse, kurios vėlesniais metais iškeltos. Sovietmečiu naudota kaip sandėlis, prie galinės sienos buvo pristatyta stoginė malkoms (tuo metu tvoros nebuvo), automobiliui laikyti.

2017 m. pasitinkant Švč. Mergelės Marijos nekalto prasidėjimo koplyčios 160-ąsias metines, parapijos klebono Gintauto Antano Jančiausko rūpesčiu, koplyčia suremontuota: gontų stogas perdengtas skarda, pastatas sutvarkytas ir perdažytas. Koplyčios priekyje virš keturių kolonų portiko, trikampiame frontone buvęs stačiakampis langelis panaudotas kilmingam tikslui – į angą įstatytas šimtametis Dievo Motinos atvaizdas su apkaustais. Jis buvo klebono surastas pastarųjų metų bažnyčios remontų metu.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Semeliškių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Elektrėnų dekanato svetainė Archyvuota kopija 2022-03-31 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Lietuvos kultūros tyrimų institutas. Gabija Surdokaitė-Vitienė, Svetlana Poligienė. Trakų Dievo Motinos atvaizdo kartotės XVII-XIX amžiuose. 163 p.
3. 1 2 3  Elektrėnų žinios, 2020-08-07, nr. 32. „Semeliškių parapija atsisveikina su parapijos ganytoju"
4. ↑  Elektrėnų kronika. Po šv. Lauryno bažnyčios skliautais
| Didelis Cudykas |
| --- |
| Didelis Cudykas Rūdninkų girioje Didelis Cudykas Rūdninkų girioje |
| **Ilgis** | 3,0 km |
| **Baseino plotas** | 2,1 km² |
| **Ištakos** | Rūdninkų giria |
| **Žiotys** | Visinčia |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Didelis Cudykas |

**Didelis Cudykas** (arba *Didelis Cudzykas*) – upelis Lietuvoje, Šalčininkų rajono šiaurėje, Rūdninkų girioje; Visinčios kairysis intakas (Merkio baseinas). Prasideda miškuose, 4 km į šiaurę nuo Kalitonių. Teka į vakarus. Įteka Visinčion 8,3 km nuo jos žiočių, 2 km į šiaurės rytus nuo Visinčios kaimo.

Vaga ištiesinta. Teka negyvenamomis vietomis.

Vietovardis *Cùdykas* neaiškios kilmės. A. Vanagas mėgino kildinti iš asmenvardžio *Ti̇̀dykas* (> \**Cidzykas* > \**Cudzykas*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. ↑  Cudykas Didelis, *Gamtos katalogas*
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 76
|  |
| --- |
| Postrokas |
| Stilistinė kilmė | Krautrock, ambientinė muzika, space rock, progresyvusis rokas, avantgardas, minimalistinė muzika, elektroninė muzika, shoegaze |
| Kultūrinė kilmė | XX a. 9 deš. pabaiga – 10 deš. pradžia, JAV, Jungtinė Karalystė ir Kanada |
| Tipiški instrumentai | Gitara, bosinė gitara, būgnai, smuikas, violončelė |
| Mišrūs žanrai |
| Postmetalas |

**Postrokas** – roko muzikos požanris, kuriam būdinga roko instrumentuotė, tačiau ritmas ir tekstūra nuo roko skiriasi; be to, dažnai postroko kūriniuose nėra vokalo.

Postroko garsas sudarytas iš daugybės įvairių žanrų elementų, tokių kaip postpanko, progresyviojo roko space rock, ambientinės muzikos, dub, elektroninės muzikos ir eksperimentinės muzikos, taip pat įvairių džiazo formų. Kūriniai neretai būna ilgi, atmosferiški. Dažnai naudojami įvairūs instrumentų efektai. Vokalas, jei jis ir būna, dažniausiai naudojamas tik instrumentinėmis reikmėmis.

Grupė „The Velvet Underground" laikoma viena iš šio žanro pradininkiųReynolds, Simon (2007). Cox, Cristoph and Daniel Warner, ed. *Audio Culture: Readings in Modern Music*. Continuum International. p. 359. ISBN 978-0-8264-1615-5. „Post-rock has its own sporadic but extensive history, which [post-rockers] draw on as much for the suggestiveness of its unrealized possibilities as for actual achievements. In terms of electric guitar, the key lineage runs from the Velvet Underground, through Germany's kosmic rock (Can, Faust, Neu!, Cluster, et al.) and the guitar-loop mosaics of Eno and Fripp, to late-1980s neopsychedelics as Jesus & Mary Chain, Spacemen 3, and A.R. Kane. The Velvets melded folkadelic songcraft with a wall-of-noise aesthetic that was half Phil Spector, half La Monte Young—and thereby invented dronology, a term that loosely describes 50 per cent of today's post-rock activity." </ref>, tačiau jis iki galo išplėtotas tik XX a. 9 deš. pabaigoje–10 deš. pradžioje, kai išgarsėjo tokios grupės, kaip „Slint" bei „Talk Talk". Šiuo metu vienos populiariausių grupių yra „Sigur Rós", „Mogwai", „God Is an Astronaut".

Išnašos
-------

1. 1 2 3  „Post-Rock". *AllMusic*. Nuoroda tikrinta 28 September 2017.
2. ↑  Abebe, Nitsuh (11 July 2005). „The Lost Generation" (PDF). Pitchfork. Nuoroda tikrinta 28 September 2017.
Koordinatės: 56°24′37.02″ š. pl. 24°49′59.7″ r. ilg.﻿ / ﻿56.4102833°š. pl. 24.833250°r. ilg.﻿ / 56.4102833; 24.833250

Tabokinės atodanga
**Tabokinės atodanga** – geologinis gamtos paminklas, esantis šiaurės Lietuvoje, Biržų rajone, Nemunėlio kairiajame krante, Latvijos pasienyje, Nemunėlio-Apaščios valstybiniame geologiniame draustinyje, į šiaurę nuo Tabokinės kaimo. Patenka į Biržų miškų urėdijos Latvelių girininkijos 407 kvartalo 31 sklypą ir 408 kvartalo 3 sklypą. Saugomas nuo 1964 m. kovo 27 d.

Atodangoje atsiveria devono laikotarpio dolomito sluoksnis. Iki 10 m aukščio Nemunėlio kranto atodanga driekiasi per 100 m. Apatinėje jos dalyje yra melsvai pilko molio, pilkšvo dolomito, mergelio, gelsvų dolomitmilčių, klinties, konglomerato ir brekčijos sluoksniai. Viršutiniame atodangos sluoksnyje iki 60 cm storio yra plokštėto kieto dolomito, vietomis atodanga per 4 m iškilusi iš kranto. Paviršiniuose Įstros svitos sluoksniuose yra 4−30 cm dydžio silicitų (titnagų) konkrecijų, limonito lizdų ir pirito drūzų, kalcito kristalų bei gyvūnų kiautelių atspaudų.

Šaltiniai
---------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras Archyvuota kopija 2021-01-26 iš Wayback Machine projekto.



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RBiržų rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Biržų regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Biržų girios botaninis • Guodžių geomorfologinis • Latvelių botaninis • Nemunėlio-Apaščios geologinis |
|  |
| Biosferos poligonai | 
Biržų girios biosferos poligonas |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Jaronio duobė • Karvės ola • Smardonės šaltinis • Tabokinės atodanga • Velniapilio uola |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Bėnupės liepa • Dauguviečių maumedis • Ievos duobė • Jurgio Bielinio ąžuolas • Kaunių ąžuolas • Kiršonių akmuo • Lapės ola • Likėnų šaltinis • Kiršonių akmuo • Mantgailiškio dvaro septynkamienis uosis • Mantgailiškio pušis • Muoriškių atodanga • Nemunėlio Radviliškio liepa • Nemunėlio Radviliškio maumedis • Padaičių miško ąžuolas • Padvariečių eglė • Pasienio ąžuolas • Putrinės liepa • Salomėjos šaltinis • Sandariškių ąžuolas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tacht i Bahisتخت بھائی |
| --- |
|  |
| Tacht i Bahio liekanos |
| 

Tacht i BahisTacht i Bahis

 |
| Koordinatės | 34°19′15″ š. pl. 71°56′45″ r. ilg.﻿ / ﻿34.32083°š. pl. 71.94583°r. ilg.﻿ / 34.32083; 71.94583Koordinatės: 34°19′15″ š. pl. 71°56′45″ r. ilg.﻿ / ﻿34.32083°š. pl. 71.94583°r. ilg.﻿ / 34.32083; 71.94583 |
| Vieta | Pakistanas, Chaiber Pachtunchva |
| Regionas | Pietų Azija |
| Istorija |
| Pastatytas | I a. pr. m. e. |
| Sugriautas | VI-VII a. |
| Laikotarpis | senovė |
| Tauta | kušanai |
| Informacija |
| Kasinėjimų datos | nuo 1864 m. |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 140 |

**Tacht i Bahis** (urd. تخت بھائی = *Taht Bhāh'i*) – senovinio miesto bei budizmo vienuolynų komplekso liekanos šiaurės Pakistane, Chaiber Pachtunchvos provincijoje, 15 km nuo Mardano, ties Tacht i Bahio kaimu, įtvirtintame kalne. Vietovės pavadinimas puštūnų kalba reiškia „vandens sostas".

Tacht i Bahis įkurtas apie I a. pr. m. e. suklestėjo valdant Kušanų imperijos valdovui Kaniškai. III-IV a. pastatytas „Stūpos kiemas" bei rūmai. Budistų šventyklų kompleksas gyvavo iki VI-VII a. kuomet buvo nuniokotas hunų antpuolių. Vėliau vietovė minima tik nuo 1836 m.

Tacht i Bahio kompleksą sudaro „Stūpų kiemas", kuriame yra grupė stūpų, vienuolių kambariai, celės, holai, šventyklų kompleksas su keliomis stūpomis (vėlesnis už „Stūpų kiemą"), tantrinis kompleksas, kurį sudaro tamsios, mažos, sunkiai prieinamos celės, kuriose, kaip manoma, praktikuota tantrinė meditacija. Taip pat yra aptarnaujančių, visuomeninių pastatų liekanos. Pastatai statyti iš vietinio akmens, sumūryti kalkėmis ir purvu.

Aplink Tacht i Bahį yra dar keletas susijusių archeologinių vietovių – Lund Chvaras, Šer Garhas, Čarsada, Šahri Bahlolas, Takaras.

1980 m. Tacht i Bahis bei Šahri Bahlolas kaip geri budistinės architektūros Pakistane pavyzdžiai įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.
*Kitos reikšmės – Korintas (reikšmės).*

| Korintasgr. Κόρινθος |
| --- |
| *Korinto reginys iš Akrokorinto pilies* |
|  |
| 

KorintasKorintas

37°56′00″ š. pl. 22°56′00″ r. ilg.﻿ / ﻿37.93333°š. pl. 22.93333°r. ilg.﻿ / 37.93333; 22.93333﻿ (Korintas)Koordinatės: 37°56′00″ š. pl. 22°56′00″ r. ilg.﻿ / ﻿37.93333°š. pl. 22.93333°r. ilg.﻿ / 37.93333; 22.93333﻿ (Korintas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Graikijos vėliava Graikija |
| **Periferija (regionas)** | Peloponeso periferija |
| **Nomas** | Korintijos nomas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 30 176  |
| **Altitudė** | 10 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Korintas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Korìntas |

**Korintas** – miestas Graikijoje, 78 km į vakarus nuo Atėnų, prie Korinto kanalo, kuris jungia Egėjo ir Jonijos jūras. Antrasis pagal dydį miestas Peloponeso pusiasalyje; Korintijos nomo sostinė. Miestas apsuptas kalnų.

Dabartinis Korintas buvo pastatytas 1818 m. kai žemės drebėjimas visiškai sunaikino senąjį, istorinį Korinto miestą. Naujasis Korintas buvo pastatytas už 3 km nuo senojo.

Miestas yra uostas, ir šalia jo eina Korinto kanalas, kertantis Korinto sąsmauką. Tai suteikia miestui didelių ekonominių galių. Centrinėje aikštėje atsiranda daug prabangių parduotuvių, mieste išvystyta pramonė. Korintas su Atėnais sujungtas elektriniu traukiniu. Citrusų, vynuogių, razinų, tabako, daržovių prekyba. Turizmas.

Istorija
--------

*Pagrindinis straipsnis – Senovės Korintas*.
Apolono šventykla senajame Korinte
Korinto miesto istorija neatsiejamai susijusi su Korintijos regiono istorija. Šį neolito epochoje įkurtą miestą 146 m. pr. m. e. sugriovė romėnai, bet po šimtmečio jį atstatė. Romos imperijos laikais Korinte išaugo iki kelių tūkstančių gyventojų. Antrą kartą miestas sugriuvo Bizantijos laikais per žemės drebėjimą.

1858, 1928, 1981 m. jau naujasis Korintas nukentėjo nuo žemės drebėjimų.

Sportas
-------

* PAS Kórinthos (futbolas)

Šaltiniai
---------

1. KÓRINTHOS, *citypopulation.de*
2. ↑  KÓRINTHOS, *citypopulation.de*
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 226
4. ↑  *Korintas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006

Nuorodos
--------

* Korinto žiniasklaida Archyvuota kopija 2006-11-05 iš Wayback Machine projekto.
* Straipsniai apie Korintą Archyvuota kopija 2005-09-22 iš Wayback Machine projekto.
* Graikijos miestų-valstybių tarptautinė politika
**Bronius Špakauskas** (g. 1954 m. sausio 8 d. Irkutsko srityje, Rusijoje) – Lietuvos neurochirurgas, medicinos mokslų daktaras, ilgametis Kauno klinikų Stuburo neurochirurgijos skyriaus vadovas, Alytaus rajono garbės pilietis.

Biografija
----------

Iš tremties su tėvais grįžo į Alytaus rajono Atesninkų I kaimą, Simno seniūniją, tėvo tėviškę, kur prabėgo vaikystė, mokėsi Simno vidurinėje mokykloje. Ją baigęs, 1971 m. įstojo į Kauno medicinos universitetą.

Nuo 1978 m. dirba Kauno klinikose, neurochirurgijos srityje.

1993 m. suteikta aukščiausia gydytojo neurochirurgo kvalifikacinė kategorija.

Nuo 1998 m. vadovauja Kauno klinikų Stuburo neurochirurgijos skyriui.

2007 m. apgynė Lietuvos respublikos medicinos mokslų daktaro disertaciją „Trauminio nugaros smegenų pažeidimo ir stuburo kanalo susiaurėjimo sąsajų tyrimas".

2014 m. pagerbiant labiausiai savo profesijai atsidavusius Kauno gydytojus, skirta nominacija „Metų iniciatyva" už pasiekimus ir naujoves.

Darbo ir mokslo tyrinėjimų kryptis – stuburo ligų chirurginis gydymas, Įdiegė naujas stuburo ligų gydymo metodikas, yra minimaliai invazinių stuburo operacijų pradininkas Lietuvoje.

Yra paskelbęs daugiau kaip 100 spausdintų darbų stuburo chirurgijos klausimais Lietuvos ir užsienio medicinos spaudoje, dalyvauja ir skaito pranešimus tarptautinėse neurochirurgų konferencijose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alytaus rajono savivaldybės garbės piliečiai Archyvuota kopija 2017-11-07 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Daktaro disertacija „Trauminio nugaros smegenų pažeidimo ir stuburo kanalo susiaurėjimo sąsajų tyrimas"[neveikianti nuoroda]