recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Tulų kalba ತುಳು ಭಾಷೆ |
| Kalbama | Indija (Tulu Nadu) |
| Kalbančiųjų skaičius | ~2 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | ? |
| Kilmė | dravidų0pietų dravidų00**tulų** |
| Rašto sistemos | kanadų |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | - |
| ISO 639-2 | - |
| ISO 639-3 | tcy |
| Geografinis paplitimas |
|  |
|  Vikipedija **Tulų kalba** |

**Tulų kalba** (ತುಳು ಭಾಷೆ = *Tuḷu bāse*) – dravidų kalbų šeimos kalba, vartojama daugiausia tulų tautybės žmonių. Paplitusi Pietų Indijoje: iš esmės pietvakarių Karnatakoje ir šiaurės Keraloje. Taip pat ja šnekama išeivijoje (daugiausia Maharaštroje, Persų įlankos šalyse). Kalbančiųjų skaičius – apie 2 mln. žmonių.

Dabar tulų kalba užrašoma iš kaimynų kanadų paimtu kanadų raštu, nors seniau naudojo tigalari raštą. Seniausi žinomi įrašai tulų kalba žinomi iš XIV–XV a. Kalbininkai tulų kalbą laiko artima dravidų prokalbei, nuo kurios, ji, kaip manoma, atskilo prieš 2000 metų. Tulų kalba yra viena iš 5 dravidų kalbų, turinčių rašytinę literatūra (tiesa, jos gausa kaimynams gerokai nusileidžia). Į tulų kalbą (XIV–XIX a.) yra išversta „Mahabharata", „Bhagavata purana", „Devi Mahatmja" ir kiti, daugiausia religiniai tekstai. Tulų kalba sukurta daug žodinio paveldo – epai (pvz. *Siri Paddana*), mįslės, dainos, teatriniai vaidinimai, bhadžanai. Nuo 1971 m. yra statomi filmai tulų kalba.

Tulų kalba turi 6 kalbos dalis: daiktavardį, veiksmažodį, įvardį, skaitvardį, būdvardį ir dalelytę. Kalbos dalys kaitomos 3 giminėmis (vyriškoji, moteriškoji, bevardė), 2 skaičiais, vardažodžiai kaitomi 8 linksniais.

Linksniavimo pavyzdys tulų kalboje| Linksnis | Vienaskaita | Reikšmė | Daugiskaita | Reikšmė |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vardininkas | *mara* | medis | *marokuḷu* (marakulu) | medžiai |
| Kilmininkas | *marata* | medžio | *marokuḷe* (marakulena) | medžių |
| Naudininkas | *maroku* (marakŭ) | medžiui | *marokuḷegŭ* (marakulegŭ) | medžiams |
| Galininkas | *maronu* (maranŭ) | medį | *marokuḷenŭ* (marakulenŭ) | medžius |
| Vietininkas | *maroṭu* (maraṭŭ) | medyje | *marokuḷeḍŭ* (marakuleḍŭ) | medžiuose |
| Vietininkas 2 | — (maraṭɛ) | ant medžio | — (marakuleḍɛ) | ant medžių |
| Abliatyvas | *maroḍŭdu* (maraḍdŭ) | iš medžio | *marokuḷeḍŭdŭ* (marakuleḍdŭ) | iš medžių |
| Komunikatyvas | *maraṭa* | {prašyti} medžio | *marokuḷeḍa* (marakuleḍa) | {prašyti} medžių |
| Šauksmininkas | *marā* | medi! | *marokuḷē* (marakulɛ̄) | medžiai! |

Nuorodos
--------

* tcy Duomenys apie kodu „tcy" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
**Petras Bytautas** (1885 m. balandžio 21 d. Kaune – ?) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

Baigė Pskovo kadetų mokyklą, 1906 m. baigė Konstantino artilerijos mokyklą Sankt Peterburge. Per Pirmąjį pasaulinį karą Rusijos imperijos kariuomenės karininkas, 1919 m. papulkininkis.

1920 m. balandžio mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. Dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais, 1920 m. rugsėjo – gruodžio mėn. buvo jų nelaisvėje. 1922 m. lapkričio mėn. – 1924 m. kovo mėn. kariuomenės artilerijos viršininkas, 1924 m. kovo mėn. – 1926 m. sausio mėn. artilerijos poligono viršininkas. 1925 m. pulkininkas. Nuo 1928 m. gruodžio mėn. dėstė Aukštuosiuose karininkų kursuose, nuo 1931 m. gegužės mėn. kursų viršininko pavaduotojas, 1933 m. rugpjūčio mėn. – 1934 m. rugpjūčio mėn. Karo mokyklos dėstytojas. Bendradarbiavo žurnale „Mūsų žinynas".

Bibliografija
-------------

* Šaudymo taisyklės (1923 m.)
* Artilerijos vadovėlis (1925, 1927, 1930 m.)

Įvertinimas
-----------

* 1930 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Zabielskas. *Petras Bytautas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 249 psl.
|  |
| --- |
| Shiri Maimon |
|  
Shiri Maimon |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Shiri Maimon |
| Dar žinomas | Shiri |
| Gimė | 1981 m. gegužės 17 d.Haifa, Izraelis |
| Žanrai | Pop, soulas |
| Kūrinių kalbos | hebrajų, anglų |
| Veikla | dainininkė, aktorė |
| Aktyvumo metai | 2003- |
| Įrašų kompanija | Helicon |
| Svetainė |  |

**Shiri Maimon** (שירי מימון g. 1981 m. gegužės 17 d. Haifoje) – Izraelio pop ir soulo dainininkė. Izraelio talentų konkurso *Kokhav Nolad* nugalėtoja ir šalies atstovė 2005 m. Eurovizijos dainų konkurse.

Jau nuo 10 metų dainavo vaikų muzikos festivaliuose. 2001 m. kartu su grupe Tipex įrašė video klipą. Persikėlė į Ejlatą, kur dainavo baruose ir koncertuose. 2005 m. laimėjusi Kokhav Nolad konkursą dalyvavo atrankos į Euroviziją konkurse. Su daina *Hasheket Shenish'ar* užėmė pirmą vietą, surinkusi 116 taškų iš 120. Kijeve vykusiame konkurse Shiri pateko į finalą, kuriame užėmė 4 vietą. 2005 m. išleido savo pirmąjį ir kol kas vienintelį albumą. 2006 m. Shiri vaidino seriale *Yeladot Ra'ot*.

2008 m. MTV Europe Music Awards įteikė Shiri apdovanojimą už geriausią Izraelio atlikėjo titulą.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Shiri Maimon svetainėje Last.fm
| **Jonas Sereikis** |
| --- |
|  |
| Jono ir Marijos Seikių kapas, Šiaulių Donelaičio kapinės |
| Gimė | 1921 m. birželio 24 d.Aukštieji Kamėnai, Kėdainių rajonas |
| Mirė | 1974 m. rugpjūčio 3 d. (53 metai)Šiauliai |
| Palaidotas (-a) | Donelaičio kapinėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Marija Sereikienė |
|  |
| Veikla | pedagogas, poetas, visuomenės veikėjas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |
|  |
|  **Vikiteka** | Jonas Sereikis |

**Jonas Sereikis** (1921 m. birželio 24 d. Aukštieji Kamėnai, Kėdainių rajonas – 1974 m. rugpjūčio 3 d. Šiauliai) – Lietuvos pedagogas, poetas, Šiaulių miesto visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Nuo 1941 m. Kaune mokėsi Vytauto Didžiojo universitete. Nuo 1945 m. dirbo Krakių gimnazijoje, nuo 1946 m. Kėdainių 1-osios vidurinės mokyklos mokytojas. Dirbdamas mokykloje, baigė Vilniaus pedagoginį institutą.

1953–1958 m. Kėdainių raj. liaudies švietimo skyriaus mokyklų inspektorius. 1958–1967 m. Kėdainių 2-osios vidurinės mokyklos direktorius. Nuo 1967 m. Šiaulių 10-osios vidurinės mokyklos direktorius.

Rašė straipsnius pedagogine tematika, eilėraščius spausdino periodiniuose leidiniuose. Dauguma poezijos liko rankraščiuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Sereikis Archyvuota kopija 2008-01-23 iš Wayback Machine projekto. Šiaulių apskrities Povilo Višinskio viešoji biblioteka
| **Juozas Grigiškis** |
| --- |
| Gimė | 1896 m. rugsėjo 30 d.Gurjevas, Uralo sritis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1942 m. sausio 1 d. (45 metai)Nekrasovka, Tomsko sritis, RTFSR |
| Ėjo pareigas | Karo aviacijos dirbtuvių vedėjas Aviacijos parko vadas |
|  |
| Veikla | Lietuvos karininkas |

**Juozas Grigiškis** (1896 m. rugsėjo 30 d. Gurjevas, dab. Atyrau, Kazachija – 1942 m. sausio 1 d. Nekrasovka, Parbigo rajonas, Tomsko sritis) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

Baigė du Maskvos aukštesniosios technikos mokyklos kursus. Pašauktas į Rusijos imperijos kariuomene, baigė Pirmąją Peterhofo praporščikų mokyklą.

1919 m. gegužės mėn. savanoriu stojo į Lietuvos kariuomenės Aviacijos dalį. Nuo 1920 m. gegužės mėn. Aviacijos dirbtuvių vedėjas, nuo 1920 m. rugsėjo mėn. Aviacijos parko vadas. 1930 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Nuo 1932 m. spalio 1 d. Karo aviacijos Techninio skyriaus, nuo 1935 m. gruodžio mėn. Tiekimo skyriaus viršininkas. 1938 m. pulkininkas.

TSRS okupavus Lietuvą ir 1941 m. likvidavus Lietuvos karo aviaciją, atleistas iš kariuomenės. 1941 m. birželio 14 d. NKVD suimtas ir su šeima ištremtas į Nekrasovką.

Aviacijos parko karininkai ir tarnautojai, 1925 m. Viduryje (trečias) sėdi Juozas Grigiškis

Įvertinimas
-----------

* 1931 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas
* 1938 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Zabielskas. *Juozas Grigiškis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 166 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Mantas** – oh yeah, baltiškos kilmės vyriškas vardas. Kildinamas iš prūs. *Mānts* (plg. *Erks Mānts* – Herkus Mantas). Kronikose fiksuoti suvokietinti vardo variantai *Monte* ir *Montemin*. Išnykus prūsų kalbai, originali vardo versija nugrimzdo į užmarštį. Atgimė ir išpopuliarėjo po 1972 m. Lietuvos kino studijoje sukurto istorinio meninio filmo Herkus Mantas (filmas).

Vardo reikšmę papildo senovinės lietuvių kalbos žodis *mantùs*, reiškiantis „išmaningas, sumanus, apsukrus, vikrus, dailus, gražus", *mantà* („supratimas, nuomonė, menta") – šių žodžių šaknis remiasi ide. *\*men-* („mąstyti, galvoti, veikti dvasioje"). Bandyta kildinti šį žodį ir nuo *mantà* („kilnojamas turtas").

Sandas *mant-* įeina į daugelį senųjų (ir jų pavyzdžiu sukurtų naujų) dvinarių lietuviškų vardų ar pavardžių: Rimantas, Daumantas, Mantvydas, Vidmantas, Mantrimas, Jomantas ir kt.
**Vladas Ingelevičius** (1889 m. lapkričio 11 d. Beržuonys, Rokiškio apskritis – 1985 m. vasario 5 d. Niujorkas) – Lietuvos gydytojas, visuomenės veikėjas, sanitarijos pulkininkas.

Biografija
----------

1913 m. baigė Sankt Peterburgo karo medicinos akademiją, su kitais joje įkūrė slaptą lietuvių korporaciją „Fraternitas Lithuanica". 1913–1917 m. Rusijos imperijos kariuomenės gydytojas.

Nuo 1918 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, 1919 m. sanitarijos pulkininkas, iki 1940 m. karo sanitarijos viršininko padėjėjas. 1919 m. Lietuvos Raudonojo Kryžiaus vienas steigėjų. Kartu vertėsi privačia gydytojo praktika. 1934–1940 m. atstovavo Lietuvai tarptautiniame karo medicinos kongresų komitete. Karo medicinos ir cheminio karo klausimais rašė žurnaluose „Mūsų žinynas" ir „Medicina".

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau į Austriją, Brėgencą. 1949 m. apsigyveno JAV, dirbo gydytoju Niujorke. Priklausė Amerikos lietuvių gydytojų draugijai, 1969 m. išrinktas jos garbės nariu.

1924 m. dalyvavo Lietuvos vegetarų draugijos įkūrime, buvo jos valdybos nariu, pats praktikavo ir propagavo vegetarizmą.

Įvertinimas
-----------

* 1921 m. II rūšies l laipsnio Vyčio kryžius
* 1928 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vladas Ingelevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 129 psl.
2. ↑  „Lietuvos vegetarų draugijos įkūrimas". Lietuvos Žinios, 1924 sausio 26d. 3 psl. Nuoroda tikrinta 2009-04-08.
3. ↑  „Dr. Vladas Ingelevičius ir Lietuvos Raudonojo kryžiaus veikla vokiečių okupacijos metais". Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras. Nuoroda tikrinta 2009-04-08.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Retezato kalnai |
| --- |
| Retezato kalnų panorama.Retezato kalnų panorama. |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Rumunijos vėliava Rumunija |
| **Aukščiausias taškas** | Peleaga, 2509 m |
| **Koordinatės** | 45°22′ š. pl. 22°52′ r. ilg.﻿ / ﻿45.367°š. pl. 22.867°r. ilg.﻿ / 45.367; 22.867 |
| **Kalnodara** | alpinė |
|  |
|  **Vikiteka** | Retezato kalnaiVikiteka |

**Retezato kalnai** (rumun. *Munții Retezat*) – vienas didžiausių kalnų masyvų Rumunijoje, priklausantis Pietų Karpatams. Aukščiausios viršukalnės – Peleaga (2509 m), Pepuša (2508 m) bei Retezato kalnas (2482 m).

Kalnyne gausu ledyninės kilmės ežerų, įskaitant ir didžiausią ledyninės kilmės ežerą Rumunijoje – Bukurą. Dėl didelės gyvūnų bei augalų įvairovės, Retezato kalnų teritorijoje 1935 m. buvo įkurtas pirmasis nacionalinis parkas Rumunijoje – Retezato nacionalinis parkas, kuris užima 380 km² teritoriją.

Retezatas yra viena drėgniausių vietų Rumunijoje. Jame priskaičiuojami maždaug 58 ledyninės kilmės ežerai, yra nemažai krioklių. Tai gausiai turistų lankomas kalnynas.

* Retezato kalnai.Retezato kalnai.
* Nedidelis krioklys.Nedidelis krioklys.
* Bukuros ežeras, šalia - Peleaga.Bukuros ežeras, šalia - Peleaga.
**Vaclovas Janavičius** (1887 m. gruodžio 3 d. Šventežeris – 1952 m. kovo 9 d. Adelaidė) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

1911 m. baigė artilerijos mokslus Vladimiro karo mokykloje Sankt Peterburge. Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, du kartus sužeistas, papulkininkis.

1921 m. grįžo į Lietuvą. 1922 m. liepos mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę – Karo mokyklos būrio vadas, dėstė artilerijos kursą. 1922–1924 m. Artilerijos poligono viršininkas, 1924–1927 m. Artilerijos valdybos viršininko padėjėjas (pavaduotojas), 1925 m. pulkininkas. 1927–1932 m. Aukštųjų karininkų kursų lektorius. 1940 m. TSRS okupavus Lietuvą slapstėsi.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. išvyko į Australiją.

Įvertinimas
-----------

* 1916 m. Rusijos šv. Onos 4 laipsnio ordinas
* 1916 m. Rusijos šv. Onos 3 laipsnio ordinas
* 1916 m. Rusijos šv. Stanislovo 3 laipsnio ordinas
* 1916 m. Rusijos šv. Jurgio 4 laipsnio ordinas
* 1917 m. Rusijos šv. Onos 2 laipsnio ordinas
* 1917 m. Rusijos šv. Stanislovo 2 laipsnio ordinas
* 1920 m. RFTSR Raudonosios vėliavos ordinas
* 1928 m. Nepriklausomybės medalis
* 1932 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1938 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Jankauskas. *Vaclovas Janavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 505 psl.
| Slovakijos Rojaus nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Stratenska pila Rojaus nacionaliniame parke Stratenska pila Rojaus nacionaliniame parke |
| **Vieta:** | Slovakija |
| 

Žemėlapis rodantis Slovakijos Rojaus nacionalinis parkas vietą.Slovakijos Rojaus nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 48°54′30″ š. pl. 20°24′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.90833°š. pl. 20.40000°r. ilg.﻿ / 48.90833; 20.40000Koordinatės: 48°54′30″ š. pl. 20°24′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.90833°š. pl. 20.40000°r. ilg.﻿ / 48.90833; 20.40000 |
| **Plotas:** | 197,63 km² |
| **Įkurtas:** | 1988 m. |
| **Valdymas:** | Slovakijos Rojaus nacionalinio parko administracija Spišska Nova Vesėje (*Správa Národného parku Slovenský raj* ) |

**Slovakijos Rojaus nacionalinis parkas** (svk. *Národný park Slovenský raj*) – vienas iš 9 nacionalinių parkų Slovakijoje. Parkas įsikūręs Banska Bistricos (Brezno raj.), Prešovo (Poprado raj.) ir Košicės kraštuose (Rožniavos ir Spišska Nova Vesės raj.).

Rojaus parkas įkurtas 1988 m. Nuo 2004 m. dalis parko įtraukta į Europos Natura 2000 saugomų teritorijų tinklą.

Geografija
----------

Dobšino ledo urvas
Parke yra saugoma Slovakijos Rojaus – kalnų grandinės Slovakijos Rūdiniuose kalnuose – gamtinė teritorija su vaizdingais kalnų kraštovaizdžiais ir reljefo formomis, išskirtinėmis faunos ir floros rūšimis. Rojaus parko plotas – 197,63 km², juosiančios buferinės zonos plotas – 130,11 km². Parko teritorijoje įsikūrę 8 vietiniai ir 11 nacionalinių draustinių, įrengta 300 km turistinių pėsčiųjų takų, dažnai su laiptais, tilteliais, grandinėmis. Parke yra apie 350 olų ir urvų, tačiau lankymui atviras tik Dobšino ledo urvas, nuo 2000 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Flora ir fauna
--------------

Parke gyvena apie 4 000 rūšių bestuburių, tarp jų virš 2 100 rūšių drugių. Iš stuburinių – veisiasi 200 rūšių, iš kurių 130 yra saugomos. Tarp parke gyvenančių 40 rūšių žinduolių: lokiai, šernai, elniai, vilkai, lapės, vilpišiai, kiaunės. Čia prieglobstį randa nykstančios gyvūnų rūšys: europinės ūdros ir starai, taurieji sakalai.

Nuorodos
--------

* Slovenský raj | Slovak Paradise
* Slovakijos Rojaus nacionalinis parkas *slovenskyraj* svetainėje Archyvuota kopija 2019-03-21 iš Wayback Machine projekto.
* Slovakijos Rojaus nacionalinis parkas *slovakia.travel* svetainėje Archyvuota kopija 2007-10-23 iš Wayback Machine projekto.
* Slovakijos Rojaus nacionalinis parkas *slovenskyraj.sk* svetainėje
* Parko panoraminiai vaizdai
* Gidas po Slovakijos Rojaus nacionalinį parką
**Linas Janulionis** (1888 m. rugsėjo 23 d. Berniūnai prie Dusetų – 1940 m. spalio 25 d. Kaunas) – Lietuvos karo gydytojas, sanitarijos pulkininkas.

Biografija
----------

1914 m. baigė Sankt Peterburgo universiteto Gamtos ir matematikos fakultetą, 1917 m. – Petrogrado Karo medicinos akademiją. Po 1917 m. Spalio perversmo Rusijoje aktyviai dalyvavo kuriant lietuvių karinius dalinius.

1918 m. gruodžio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris, 1-ojo pėstininkų pulko gydytojas. 1919–1920 m. dalyvavo Nepriklausomybės kovose su Raudonąja armija, bermontininkais, Lenkijos kariuomenės daliniais. Nuo 1920 m. – Antrosios lauko ligoninės vyr. gydytojas, vėliau aviacijos dalies gydytojas, Pirmojo atskirojo lazareto vyr. gydytojas. Nuo 1922 m. rugpjūčio mėn. – 1-ojo artilerijos pulko, nuo 1923 m. gruodžio mėn. – mokomosios atskirosios baterijos gydytojas. 1926–1931 m. Karo mokyklos vyr. gydytojas ir lektorius, 1931–1939 m. sanitarijos vyr. karininkas. 1933 m. sanitarijos pulkininkas. 1939–1940 m. Karo ligoninės viršininkas, vyr. gydytojas.

TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. liepos mėn. iš kariuomenės atleistas.

Įvertinimas
-----------

* 1926 m. II rūšies l laipsnio Vyčio Kryžiaus ordinas
* 1933 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Jankauskas. *Linas Janulionis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 527 psl.
| **Szczepan Sadurski** |
| --- |
|  |
| Szczepan Sadurski |
| Gimė | 1965 m. |
|  |
| Veikla | lenkų satyrikas, karikatūrininkas, žurnalistas |

**Szczepan Piotr Sadurski** – lenkų satyrikas, karikatūrininkas, žurnalistas, Geros Nuotaikos Partijos (Partia Dobrego Humoru) pirmininkas.

Biografija
----------

Gimė 1965 metais Liubline, baigė dailės licėjų (1985 m.). Yra daugiau nei 5 tūkstančių piešinių publikuotų 200 spaudos leidiniuose autorius. Įvairių apdovanojimų laureatas. Tame tarpe Auksinė Adata‘86 (Zlota Szpilka’86) – žurnalo Szpilki apdovanojimas konkurse už geriausią metų piešinį. Humoro ir Satyros Superpress Leidyklos steigėjas (1991 m.), žurnalo Gera Nuotaika (Dobry Humor) vyriausias redaktorius. Geros Nuotaikos Partijos– neformalios, tarptautinės organizacijos jungiančios žmones, mėgstančius juoktis (daugiau nei 3 tūkstančiai narių) idėjos autorius ir pirmininkas. Satyrinio internetinio portalo Sadurski. com steigėjas. Įvairių satyros ir karikatūrų konkursų Lenkijoje, Turkijoje bei Švedijoje žiuri komisijos narys. Gyvena Lenkijos sostinėje, Varšuvoje.

Nuorodos
--------

* Sadurski.com
* Rysunki.pl
| **Balys Matulionis** |
| --- |
| Gimė | 1895 m. gegužės 21 d.Antakalniai, Utenos valsčius |
| Mirė | 1974 m. gruodžio 1 d. (79 metai)Barbertonas, Ohajas, JAV |
|  |
| Veikla | gydytojas, visuomenės veikėjas |
|  |
| Alma mater | 1919 m. Petrogrado karo medicinos akademija |

**Balys Matulionis** (1895 m. gegužės 21 d. Antakalniuose, Utenos valsčius – 1974 m. gruodžio 1 d. Barbertone, Ohajas) – Lietuvos gydytojas, visuomenės veikėjas.  Jono Matulionio brolis.

Biografija
----------

1919 m. baigęs Petrogrado karo medicinos akademiją grįžo į Lietuvą. Studijuodamas priklausė korporacijai „Fraternitas Lithuanica", buvo Petrogrado lietuvių studentų draugijos pirmininkas. Kaip „Grūdo" draugijos įgaliotinis lietuvių pabėgėlių reikalams 1917 m. važinėjo po Rusiją, organizavo lietuvių mokyklas ir prieglaudas. 1917 m. Liaudininkų partijos atstovas Rusijos lietuvių seime Petrograde.

1920–1940 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1927–1938 m. Kauno karo ligoninės vyr. gydytojas ir jo pastangomis įsteigto Fizioterapijos skyriaus vedėjas. 1938–1940 m. Karo ligoninės konsultantas, medicinos tarnybos pulkininkas. Daug prisidėjo prie Birštono, Pasvalio ir Likėnų versmių tyrimo, Birštono ir Likėnų kurortų tvarkymo.

1940–1941 m. bolševikų suimtas, kalintas. 1941 m. birželio mėn. 28 d. kartu su kunigu Simonu Morkūnu po  Lietūkio garažo žudynių kreipėsi į arkivyskupą  Juozapą Skvirecką užstoti Kauno žydus. 1941 m. Kauno tuberkuliozės ligoninės direktorius, vadovavo ir Vytauto Didžiojo universiteto klinikų Fizioterapijos skyriui. 1941–1944 m. Vyriausiosios sveikatos valdybos valdytojas. Nuo išvežimo į Rytų frontą išgelbėjo apie 500 gailestingųjų seserų, apie 30 gydytojų. Sutrukdė nužudyti Kalvarijos ir Vilniaus psichiatrijos ligoninių ligonius. Rašė į „Mediciną", daugiausia kurortologijos klausimais.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, britų Raudonojo Kryžiaus sanatorijos Bad Reburge vedėjas. 1949 m. atvyko į JAV. Dirbo gydytoju Valum Lake (Rod Ailandas) sanatorijoje. Suredagavo knygą „Fraternitas Lithuanica 1908–1958 m." (išspausdinta 1958 m. Putname).

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2011-02-11 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Balys Matulionis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. - 786 psl.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Ksaveras Venciuskaip Sveikatos ministras** | **Vyriausiosios sveikatos valdybos direktorius**1941–1944 m. | Po to:**Vytautas Girdzijauskaskaip Sveikatos apsaugos liaudies komisaras** |
**Juozas Vytautas Juocevičius** (1947 m. kovo 29 d. Prienai) – Lietuvos boksininkas, bokso teisėjas, ekonomistas, savanoris kūrėjas.

Biografija
----------

Baigė Prienų 1-ąją vidurinę mokyklą, 1973 m. baigė ekonomiką Vilniaus universitete.

1992–1993 m. Savanoriškos krašto apsaugos tarnybos Kauno rinktinės vadas, kapitonas. 2000 m. UAB „Automoderna ir partneriai" direktorius, Vilniaus dvikovės sporto šakų mokyklos treneris.

2008 metais išleido poezijos knygą „Medžiai tarp savęs prašneko".

Duktė Ingrida. Gyvena su Breta , gyvenama vieta nežinoma , laikomas dingusiu.

Sportinė karjera
----------------

Jo treneriai buvo A. Patamsis, Algirdas Šocikas.

* 1968-1969 m. Lietuvos antrojo vidutinio svorio čempionas
* 1971-1973 m. Lietuvos pussunkio svorio čempionas
* 1970-1971 m. TSRS antrojo vidutinio svorio čempionas
* 1971 m. Europos bokso mėgėjų antrojo vidutinio svorio čempionas

Pasižymėjo tobula technika. Ringe kovėsi 200 kartų, laimėjo 185 kovas.

Nuo 1989 m. Europos mėgėjų bokso asociacijos teisėjas, nuo 1992 m. Tarptautinės mėgėjų bokso asociacijos teisėjas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vyriausiosios rinkimų komisijos duomenys Archyvuota kopija 2008-05-10 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Juozas Juocevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 7 psl.
**Virginijus Mažuika** (g. 1967 m. vasario 22 d. Leningrade) – Lietuvos karininkas, pulkininkas, inžinierius ekonomistas.

Biografija
----------

1988 m. baigė Volsko (Saratovo sritis) aukštąją užnugario karo mokyklą. 2005 m. baigė Nacionalinį gynybos universitetą JAV.

1984–1991 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1992–1993 m. – Biržų raj. komendantūros vyr. specialistas. 1993–1995 m. – Lietuvos karinių oro pajėgų II aviacijos bazės vado pavaduotojas. 1995–2000 m. – Krašto apsaugos ministerijos Aprūpinimo departamento Materialinio aprūpinimo valdybos viršininkas. 2000–2001 m. tarnavo Krašto apsaugos savanorių pajėgose – bataliono vadas. 2001–2002 m. – sausumos pajėgų štabo viršininko pavaduotojas logistikai. 2002–2007 m. – Lietuvos kariuomenės Logistikos valdybos vadas. Rūpinosi logistikos pajėgų kūrimu. 2005 m. pulkininkas. Nuo 2007 m. dirba vadovaujantį ūkinį darbą civilinėse įstaigose.

Bibliografija
-------------

* Pigiau, patogiau, paprasčiau: iš tarpukario Lietuvos kario uniformos istorijos, parengė Virginijus Mažuika, Karys, 1996, nr. 8(1735)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Virginijus Mažuika*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 524 psl.
**Nearchas** (sen. gr. Νέαρχος, g. ~360 m. pr. m. e. – m. po 311 m. pr. m. e.) – vienas Aleksandro Makedoniečio karo vadų (navarchų).

Gimė Kretoje. Nearchas buvo artimas Aleksandro Makedoniečio jaunystės draugas. 337 m. pr. m. e. Makedonijos karaliaus Pilypo II ištremtas už paramą Aleksandrui Makedoniečiui, kuris nepritarė tėvo Pilypo II vedyboms su kilminga makedone Kleopatra. 336 m. pr. m. e. tapęs Makedonijos karaliumi Aleksandras Makedonietis sugrąžino Nearchą iš tremties.

Nuo 334 m. pr. m. e. Nearchas dalyvavo Aleksandro žygiuose į Aziją. 333 m. pr. m. e. paskirtas naujai užkariautų Lydijos ir Pamfilijos satrapu. 329–328 m. pr. m. e. vadovavo karo žygiui į Baktriją. Po metų vadovavo graikų laivynui, plaukusiam Dželamo ir Indo upėmis. 325 m. pr. m. e. Aleksandrui Makedoniečiui su kariuomene iš Indijos pasukus į vakarus per Gedrosijos dykumą, Nearchas, Aleksandro Makedoniečio įsakymu ieškodamas jūros kelio iš Indijos į Persiją, plaukė vandenynu palei pietų Indijos pakrantę iki Tigro upės. Gruodį Karmanijoje susitiko su sausuma žygiavusia Aleksandro kariauna.

Nearchas vedė išsamius užrašus apie savo keliones, kurie vėliau išleisti Ariano veikale *Indica*, panaudoti Strabono. Aleksandras Makedonietis buvo numatęs Nearchą siųsti ištirti Arabijos pusiasalio pakrančių, bet šis sumanymas liko neįgyvendintas Aleksandrui Makedoniečiui mirus.

323 m. pr. m. e. Aleksandrui mirus kovoje dėl valdžios rėmė Antigoną I Vienaakį. Vietomis teigiama, kad atgavo valdyti savo satrapijas, tačiau tai abejotina. Tolesnis Nearcho likimas nežinomas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Waldemar Heckel. *Who’s who in the Age of Alexander the Great: Prosopography of Alexander’s Empire*, 2006.
2. 1 2 3 4  Nijolė Juchnevičienė. *Nearchas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
3. 1 2 3  Nearchus, *Encyclopaedia Britannica*
Brigados komisaras L. Brežnevas (dešinėje) 1942 m.
Brigados komisaras Nikolajus Ostrovskis, tarybinis rašytojas, pagarsėjęs romanu „Kaip grūdinosi plienas".
**Brigados komisaras** (rus. *бригадный комиссар*) – politinių darbuotojų (komisarų) karinis laipsnis Raudonojoje armijoje 1935–1943 m. atitikęs karinį laipsnį kombrigas. Laipsnis įvestas kartu su kitais asmeniniais kariniais laipsniais 1935 m. rugsėjo 22 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu.
Aukštesnis laipsnis – divizijos komisaras (atitiko laipsnį komdivas, vėliau – generolas majoras), žemesnis laipsnis – pulko komisaras (atitiko laipsnį pulkininkas).

Brigados komisaro skiriamieji ženklai – apykakliniuose antsiuvuose po vieną rombą be kariuomenės rūšies emblemos bei bendras visų politinių darbuotojų ženklas (prisiūta raudona penkiakampė žvaigždė su pjautuvu ir kūju ant abiejų rankovių virš rankogalių. 1941 m. rugpjūčio 1 d. buvo nurodyta šiuos žvaigždės pavidalo antsiuvus nebenešioti.

1942 m. spalio 9 d. VGK nutarimu karinių komisarų institutas buvo panaikintas. Visi brigados komisarai gavo armijos ar laivyno laipsnius, viena pakopa aukštesnius ar žemesnius, nes kombrigo lygio laipsniai tuomet jau buvo panaikinti.

Nuorodos
--------

* Введение постановлением ЦИК и СНК СССР персональных воинских званий в армии и на флоте (1935 г. 22.9) Archyvuota kopija 2012-12-05 iš Archive.is projekto
* Знаки различия званий военнослужащих РККА 1935-40гг. Часть 3. Высший командный и начальствующий состав. Archyvuota kopija 2011-08-08 iš Wayback Machine projekto.
* Знаки различия званий военнослужащих Красной Армии 1940-42гг. Часть 3. Высший командный и начальствующий состав. Archyvuota kopija 2011-08-08 iš Wayback Machine projekto.
* Нарукавные знаки различия военнослужащих ВМФ (июнь 1941 – февраль 1943) Archyvuota kopija 2014-05-14 iš Wayback Machine projekto.
| **Vytautas Balsys-Uosis** |
| --- |
| Gimė | 1923 m. gegužės 20 d.Kluoniškiai, Zapyškio vls. |
| Mirė | 2019 m. kovo 18 d. (95 metai)Kaune |
| Palaidotas (-a) | Romainių kapinėse |
| Tautybė | lietuvis |
| Tėvas | Zigmas Balsys |
| Motina | Ona Balsienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Irena |
| Vaikai | Rūta |
|  |
| Organizacijos | Lietuvos laisvės kovos sąjūdis |
| Pareigos | Tarybos štabo viršininkas |
|  |
| Žinomas (-a) už | Partizaninio judėjimo dalyvis |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžius
* Laisvės premija
 |

**Vytautas Balsys** (slapyvardis **Uosis**; 1923 m. gegužės 20 d. Kluoniškiuose, Zapyškio vls. Kauno aps. – 2019 m. kovo 18 d. Kaune) – Lietuvos rezistentas, partizaninio judėjimo dalyvis, atkurtos Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio organizacijos štabo viršininkas, dimisijos majoras.

Biografija
----------

1944 m. gavęs šaukimą į Raudonąją Armiją, būdamas 21-erių, susiruošė partizanauti, 1945 m. žiemą jau praleido bunkeriuose. Partizanavo Kazlų Rūdos miškuose, buvusio Lietuvos kariuomenės puskarininkio Jono Misevičiaus būryje. 1944–1948 m. buvo Tauro apygardos partizanas, 1945 m. sunkiai sužeistas Žiemkelio kautynėse.

1948 m. vasario 4 d. buvo suimtas. Ypatingojo pasitarimo prie SSRS valstybės saugumo ministerijos (MGB) 1948 m. liepos 3 d. nutarimu „už dalyvavimą kontrrevoliucinėje nacionalistinėje gaujoje" nuteistas 10 metų pataisos darbų lagerio. 1955 m. paleistas iš Norilsko lagerio ir ištremtas į Kazachijos SSR. Lietuvos SSR Ministrų Tarybos 1966 m. nutarimu leista gyventi Lietuvoje. Iš tremties į Kauną grįžo 1966 m. sukūrė šeimą.

2003 m. Kauno įgulos karininkų ramovėje vyko visų Lietuvos partizanų suvažiavimas, jo metu V. Balsys paskirtas Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio štabo vadovu.

Šeima
-----

Tėvas Zigmas Balsys (1896-1945) žuvo 1945 m. rugpjūčio 28 d. Drapakampio miške, Papiškės–Novos partizanų stovyklavietėje. Motina Ona Balsienė 1948–1960 m. buvo tremtyje Irkutsko ir Karagandos srityse. Brolis Viktoras 1945 m. birželio 13 d. žuvo būdamas 17 m. Balsių namuose Kluoniškiuose  per kautynes, kai partizanus apsupo priešas. Brolis Kazimieras mirė 1948 m. dėl kankinimų: mokytojaujant Jurbarke jį iškvietė tardymams, kankinimų metu smarkiai sužeistas, sugebėjęs grįžti po tardymo mirė.

Su žmona medike Irena kartu augino dukrą Rūtą, sūnus neišgyveno.

Įvertinimas
-----------

* Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžius (2000 m.)
* Laisvės premijos laureatas (2018 m. kartu su kitais)

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Atminties biuras: V. Balsys (*youtube*, 55 min.)
2. ↑  „Objekto Nr. 33180 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  „Objekto Nr. 33185 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

* Vytautas Balsys-Uosis (*genocid.lt*)
* Gyvieji liudininkai. Partizanas Vytautas Balsys-Uosis
* Virtuali paroda Lietuvos laisvės premijos laureatams pagerbti Archyvuota kopija 2019-02-16 iš Wayback Machine projekto.
* Pagerbta graži buvusio Lietuvos partizano Vytauto Balsio–Uosio gyvenimo sukaktis Archyvuota kopija 2019-02-16 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Groningenas*Groningen* |
| --- |
| 

GroningenasGroningenas

5°48′0″ š. pl. 55°28′0″ v. ilg.﻿ / ﻿5.80000°š. pl. 55.46667°r. ilg.﻿ / 5.80000; 55.46667﻿ (Groningenas (Surinamas))Koordinatės: 5°48′0″ š. pl. 55°28′0″ v. ilg.﻿ / ﻿5.80000°š. pl. 55.46667°r. ilg.﻿ / 5.80000; 55.46667﻿ (Groningenas (Surinamas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Surinamo vėliava Surinamas |
| **Apygarda** | Saramakos apygarda |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 3 415  |

**Groningenas** (ol. *Groningen*, Sranan Tongu k. *skropu* – "kriauklė") – Surinamo miestas šalies šiaurėje, netoli Atlanto, Saramakos apygardos sostinė. Miestas išsidėstęs kairiajame Saramakos upės krante. Apie 3 000 gyventojų. Mieste yra policijos nuovada, paštas, kelios mokyklos, sporto baseinas *Piranha*, po vieną evangelikų ir katalikų bažnyčią.

Istorija
--------

XVIII a. pabaigoje, kai vyriausybė dalino plotus plantatoriams, šioje vietoje nuspręsta statyti fortą, siekiant apsiginti nuo simaronų. Penkiakampis fortas iš kalkakmenio pastatytas 1790 m. vadovaujant gubernatoriui Janui Gerhardui Vichersui (*Jan Gerhard Wichers*).

Tokio pat pavadinimo miestas yra Nyderlanduose.

* SCV Bintang Lahir – futbolo klubas;
| **Jonas Čeponis** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. rugpjūčio 1 d.Klaipėda |
| Mirė | 2020 m. gruodžio 10 d. (85 metai)Kaunas |
| Palaidotas (-a) | Romainių kapinėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Nina |
| Vaikai | Ingrida, Eurika, Rūta |
|  |
| Veikla | gydytojas, vertėjas |
|  |
| Alma mater | 1959 m. Kauno medicinos institutas |

**Jonas Čeponis** (1935 m. rugpjūčio 1 d. Klaipėdoje – 2020 m. gruodžio 10 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas, vertėjas.

Biografija
----------

1953 m. baigė „Aušros" berniukų gimnaziją Kaune. 1953–1959 m. studijavo Kauno medicinos institute, įgijo gydytojo specialybę. Dirbo šio instituto Patologinės anatomijos katedros asistentu, vėliau docentu. 1972 m. apgynė medicinos mokslų kandidato (dabar medicinos daktaro) disertaciją. Paskelbė apie 70 mokslinių publikacijų.

Šeima: žmona Nina, dukros Ingrida, Eurika ir Rūta.

Palaidotas šeimos kape Kauno Romainių 1-osiose kapinėse.

Kūryba
------

Pradėjo versti dar 1990 m. Tai buvo nedidelės apimties kūriniai, kuriuos skelbė periodikoje. Nuo 2000 m. dirbo tik literatūros vertėjo darbą. Vertė iš anglų ir prancūzų kalbų. Išvertė daug užsienio klasikų ir nūdienos autorių prozos ir dramos kūrinių. Išverstų veikalų sąrašas siekia per 120 pavadinimų. Kai kurie vertimai iš anglų kalbos: Erich Segal, Harold Robbins, John Grisham, Jude Deveraux, Jerome K. Jerome, Stephen King, Tess Gerritsen, iš prancūzų lalbos: Albert Camus, Alexandre Dumas, Larousse enciklopedija „Jie kūrė pasaulio istoriją" (keli tomai), Jan Potocki „Rankraštis, rastas Saragosoje" ir kt.

Buvo Rašytojų sąjungos (nuo 1995 m.), Literatūros vertėjų sąjungos narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mirė vertėjas, medicinos mokslų daktaras Jonas Čeponis *lrytas.lt* 2020-12-10
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* Vertimų sąrašas
**Martynas Velyvis**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1998 m. birželio 23 d. (25 metai) |
| Gimimo vieta | Lietuva |
| Ūgis | cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Klaipėdos „Neptūnas" |
| **Numeris** | 21 |
| **Pozicija** | Gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 201920192020– | Klaipėdos „Atlantas"→ *Mažeikių „Atmosfera" (skol.)*Klaipėdos „Neptūnas" | 03 (0)13 (5)35 (8) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2021 m. gruodžio 27 d.. |

**Martynas Velyvis** (g. 1998 m. birželio 23 d.) – Lietuvos futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje.

Karjera
-------

Klaipėdos futbolo mokyklos auklėtinis. 

### III lyga

2018 m. žaidė Trečioje lygoje ir atstovavo Klaipėdos „EDM Statyba-Sendvaris" ekipai.

### FK Atlantas

Profesionalo karjerą pradėjo Klaipėdos „Atlante" 2019 m. Pagrindinėje komandoje 2019 m. pasirodė tris kartus. Dažiausiai žaidė Atlantas B ekipoje, kuri dalyvavo Antroje lygoje.

#### FK Atmosfera

2019 m. vasarą buvo paskolintas Mažeikių „Atmosferai" ir žaidė Pirmoje lygoje. Debiutavo mažeikiškių ekipoje 2019 m. liepos 28 d. kai Alytuje kovojo prieš DFK Dainava. Mažeikių komanda alytiškiams pralaimėjo 1:9, o Martynas Velyvis pelnė pirmą rungtynių įvartį. (Vėliau varžovai įmušo devynis.)

### FK Neptūnas

Nuo 2020 m. atstovavo Klaipėdos „Neptūnui". 2020 m. šio klubo pagrindinė ekipa žaidė Antroje lygoje, o 2021 m. pateko į Pirmą lygą. 2022 m. toliau atstovavo klubui.

2023 m. spalio 28 d. Kėdainiuose per rungtynes prieš vietos Nėvėžį patyrė alkūnės traumą.

Kita
----

Išsilavinimas
Aukštasis Tarptautinės prekybos ir muitinės logistikos bakalauras.

Licencijos ir sertifikatai
2020 m. LFF C licencija

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2019-07-29 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
* SOCCERWAY
* fcneptūnas.lt
* alyga.lt profilis
* Globalsportsarchive
| **Denisas ŠatikovasДенис Шафиков** |
| --- |
|  |
| Šatikovas 2011 m. |
| Gimė | 1985 m. birželio 3 d.Miasas, Čeliabinsko sritis, Rusijos TFSR, Tarybų Sąjunga |
| Tautybė | Rusijos |

**Denisas Šafikovas** (rus. *Денис Фуатович Шафиков*; g. 1985 m. birželio 3 d.) – Rusijos boksininkas. 2017 m. lapkričio mėnesį *The Ring* žurnale Šatikovas užėmė 5-ąją vietą geriausių pasaulio lengvasvorių boksininkų sąraše ir 7-ąją Transnational Boxing Rankings Board sąraše.

Biografija
----------

Šatikovas gimė rusų-baškirų šeimoje. Mėgėjišką boksininko karjerą pradėjo būdamas 13-os metų. Jo sprendimą tapti profesionaliu boksininku lėmė noras užsidirbti pinigų šeimai, o ne iškovoti medalių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  "Ratings". Nuoroda tikrinta 2017 m. lapkričio 27 d.
2. ↑  "Rankings" Archyvuota kopija 2014-12-06 iš Archive.is projekto. Nuoroda tikrinta 2017 m. lapkričio 24 d.
3. ↑  Wainwright, Anson (2012). "Denis Shafikov: "I want to conquer the world as Djingis Khan did."". Max Boxing. Nuroda tikrinta 2016 m. kovo 25 d.
Azerbaidžanietiškas kanūnas
**Kanūnas** (ar. ir pers. قانون = *qānūn*, turk. *kanun*, arm. քանոն, *k’anon*) – citros tipo styginis muzikos instrumentas (gnaibomasis chordofonas), paplitęs Artimuosiuose ir Viduriniuosiuose Rytuose, Užkaukazėje, Balkanuose.

Tai plokščia, trapecijos formos medinė dėžė, kurios ilgis 800–900 mm, plotis 380–400 mm, aukštis 40-50 mm. Viršutinėje pusėje yra 3 rezonatorinės ertmės, aptrauktos oda. Virš kanūno dėžės ištemptos 24 trigubų stygų eilės (iš viso – 72). Stygų įtemptumas reguliuojamas specialiais vožtuvėliais. Tradiciškai stygos buvo gaminamos iš specialiai apdirbtų žarnų, bet dabar naudojamas nailonas. Kanūnų dydžiai, stygų skaičius varijuoja (azerbaidžanietiškame – 24, turkiškame – 26, armėniškame 24–26). Grojama iš vėžlio kiauto pagamintais plektrais.

Kanūnas plačiai naudojamas regiono klasikinėje muzikoje, juo dažnai atliekamas azerbaidžanietiškas mugamas, osmanų klasikinė muzika. Kanūnas gali būti tiek akompanuojamas instrumentas, tiek solinis (atliekamas taksimas).

Panašūs instrumentai
--------------------

* koto (Japonija)
* kanklės (Pabaltijys)
* gučenas (Kinija)
* jatga (Mongolija)

Nuorodos
--------

* Kanūnu groja Göksel Baktagir (Turkija)
Koordinatės: 55°13′54″ š. pl. 25°25′35″ r. ilg.﻿ / ﻿55.23167°š. pl. 25.42639°r. ilg.﻿ / 55.23167; 25.42639

**Molėtų skulptūrų parkas** − skulptūrų parkas, esantis Molėtuose, ant Pastovio ežero kranto.

Istorija
--------

Skulptūrų parkas įkurtas 1998 m. sklype, skirtame miesto parkui. Idėjos autorė − meno klubo „Akcija M" direktorė Dalia Cibauskaitė. Parko atidarymas įvyko 1998 m. balandžio 22 d. parkas tapo Molėtų krašto muziejaus filialu. Tais pačiais metais skulptūrų parkas papildytas darbais, sukurtais liepos 5–rugpjūčio 15 d. tarptautinėje skulptorių stovykloje, vykusioje Antalakajos kaime prie Baltųjų Lakajų (dalyviai: Tomas Gilhespy, Velsas, Paula Gellis-Rebouleau, Prancūzija, Zbignew Roman Macijewski, Lenkija, Kęstutis Musteikis ir Arvydas Ališanka, Lietuva). Vėliau parką papildė dar dvi skulptūros, sukurtos 2001 m. liepos 1–rugpjūčio 5 d. Antalakajos kaime vykusioje skulptorių stovykloje.

Skulptūros
----------

* „Pintas žmogus" (Arvydas Ališanka, 1998 m.)
* „Žydėjimas" (Aloyzas Smilingis, 1972 m.)
* „Mėnulio šviesa" (Paula Gellis-Reboulleau, Prancūzija, 1998 m.)
* „Grindinys" (Mindaugas Navakas, 2001 m.)
* „Tiltas į Molėtus" (Tom Gilhespy, Didžioji Britanija, 1998 m.)
* „Valtis" (Arvydas Ališanka, 1998 m.)
* „Observatorija" (Svajonė ir Paulius Stanikai, 2001 m.)
* „Be pavadinimo" (Zbignew Roman Macijewski, Lenkija, 1998 m.)
* „Akmuo Sizifui" (Kęstutis Musteikis, 1998 m.)
* „Suolas „lietvamzdis"" (Julius Bučelis, Vytautas Gečas, 2011 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Molėtų krašto muziejus: Skulptūrų parkas". Nuoroda tikrinta 2014-05-13. [neveikianti nuoroda]
Turkiška baglama
**Baglama** arba **sazas** (tačiau pastarasis terminas platesnis) – styginis muzikinis instrumentas iš Viduriniųjų Rytų. Taip pat įvairios variacijos naudojamos Balkanuose, Graikijoje, Vidurinėje Azijoje. Baglama yra pats populiariausias tradicinis styginis instrumentas Turkijoje.

Instrumento korpusas gaminamas iš šilkmedžio, jo gamyba itin sudėtinga, kadangi medis turi veikti kaip rezonatorius (odinė membrana nenaudojama). Grifas gaminamas iš vyšnios medienos, o atitvara – iš riešutmedžio. Stygų skaičius būna įvairus: dideliuose instrumentuose 8-11, vidutiniuose 8-9, mažuose 4-7.

Modifikuoti sazai būna 3 dydžių: didysis sazas (bendras ilgis 120–150 cm), vidutinis sazas (80–100 cm), mažasis sazas (50–70 cm). Baglama dažnai grojama solo, taip pat instrumentas naudojamas vokalo pritarimui bei orkestruose.

Su baglama susiję daugelis Viduriniųjų Rytų ir Balkanų muzikos instrumentų: buzukis, ūdas, tambūras, dombra, čiftelija, dutaras ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  saz, ATLAS of Plucked Instruments
2. ↑  Этнические музыкальные инструменты
3. ↑  *sazas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Baglama** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Kazys Dominas** |
| --- |
| Gimė | 1897 m. kovo 5 d.Genėtiniuose |
| Mirė | 1971 m. spalio 9 d. (74 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas |
| Partija | 1919 m. LKP1924 m. TSKP |

**Kazys Dominas** (1897 m. kovo 5 d. Genėtiniuose – 1971 m. spalio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.

Biografija
----------

1919 m. buvo Vadoklių valsčiaus darbininkų ir mažažemių valstiečių atstovų tarybos pirmininkas, dirbo Subačiuje, Panevėžyje. 1920 m. Lietuvos profsąjungų Centro biuro pirmininkas. 1922 m. išrinktas į Pirmąjį Seimą pagal kuopininkų sąrašą. 1923–1924 m. ir 1927–1930 m. vykdė komunistinę veiklą Klaipėdoje ir Vilniuje. 1924–1927 m. Kazimiero Bangaičio pavarde mokėsi Vakarų tautinių mažumų komunistiniame universitete, šia pavarde dirbo sovietų sąjungoje. 1930–1933 m. – Raudonosios profesūros ekonomikos institute. 1933–1937 m. Baltarusijos komunistų partijos Dobrušo rajono komiteto I sekretorius, Slucko mašinų traktorių stoties politinio skyriaus viršininkas, BTSR kinofikacijos tresto valdytojas. Už puikų darbą Slucko MTS apdovanotas Lenino ordinu (1935m) 1944–1956 m. pedagogas Vilniuje.

Bibliografija
-------------

* „Spalio aidai", 1961 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bronius Vaitkevičius. *Kazys Dominas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 444
Ernest Renan, darbus publikavęs 1876-1884 metais, buvo vienas pirmųjų filosofų, atskyrusių aukštąją ir pop arba masinę kultūrą

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Aukštesnioji klasė**, inteligentija, aukštuomenė – individų visuma arba visuomenės sluoksnis, nepriklausomai nuo pavidalo ar esamo aplinkos vertinimo, gebantis savarankiškai atpažinti bei panaudoti aukščiausios vertės kultūrinio, kokybinio ar technologinio lygio visuomenės produktus ir turintis priėjimą prie reikalingų resursų jiems perimti, valdyti, pilnavertiškai išnaudoti, išsaugoti ar toliau tobulinti. Apima visuomenės produktus turinčius aukščiausią estetinę vertę, išskirtinai vertingą intelektinę nuosavybę, technologinius produktus, žinias, išsilavinimą, etiketą, tradicijas, meną, kulinariją, karybą, strategijas. Didžiąją savo valdomo kapitalo dalį nukreipia kapitalo grąžai generuoti, stabilios arba augančios vertės ilgalaikiam turtui ar visuomenės produktams perimti, kurti ar valdyti, didelės aprėpties procesams įtakoti.

Aukštesniosios klasės atstovai dažnai naudojasi žemesniajai bei viduriniajai klasei neprieinamais ar nežinomais ištekliais šioms valdyti, todėl dažnai dar vadinama valdančiąja klase.  

Dažnai atstovauja aristokratiją, gali būti elito dalimi.
*Kitos reikšmės – Lituanica (reikšmės).*
**Lituanica II**, *Lituanika II* – lėktuvas, kuriuo lakūnas Feliksas Vaitkus 1935 m. rugsėjo 21-22 d. skrido per Atlantą iš Niujorko į Kauną.

Istorija
--------

F. Vaitkus šalia *Lituanica II*, 1935 m.
„Lituanika II" – 8 vietų aukštasparnis monoplanas „Lockheed L 5B Vega", gamyklinis numeris – 134, civilinės registracijos numeris – NC 926 Y. Nupirktas už 15 000 dol. perdirbtas į vienvietį, pavadintas „Lituanika II", tuo buvo pabrėžiama, kad F. Vaitkus kartoja S. Dariaus ir S. Girėno skrydį. Skrydį organizavo ir propagavo „Naujienų" redaktorius daktaras Pijus Grigaitis.

Perdirbant lėktuvą įdėtas 478 kW galios variklis su keičiamojo žingsnio sraigtu. „Lituanika II" turėjo radijo kompasą, veikiantį 800 km spinduliu, radijo imtuvą, veikiantį 550–1500 kHz dažniu, kitus modernius to meto navigacijos prietaisus. Per 21 val. 30 min. nepalankiomis oro sąlygomis Feliksas Vaitkus šiuo lėktuvu nuskrido 5100 km ir tik dėl gedimų nusileido Airijoje.

Lėktuvas buvo nupirktas Lietuvos kariuomenės  karinei aviacijai, naudotas kaip mokomasis lėktuvas. Dislokavosi Zoknių aerodrome. 

TSRS okupavus Lietuvą ir panaikinus Lietuvos karo aviaciją, „Lituanika II" tapo sovietų lakūnų taikiniu Šilėnų poligone.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Balčiūnas. *Lituanica II*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 481 psl.

2. Rene J. Francillon. Lockheed Aircraft since 1913. – United Kingdom: Putnam Aeronautical Books, 1987. Reprinted 1988. 566 psl.
Kurdiškas tanbūras
**Tanbūras** arba ***tambūras*** (pers. تنبور = *tanbūr*, arab. طنبور = *ṭanbūr*, uzb. *tanbur*) – Azijos tautų muzikos instrumentas – gnaibomasis chordofonas (liutnia). Tradiciškai paplitęs Viduriniuose Rytuose, Centrinėje Azijoje (groja persai, kurdai, puštūnai, uzbekai, avarai, tadžikai, turkai, uigūrai ir kt.). Instrumentas perpjautos kriaušės formos, ilgu laibu kakleliu (su 10–24 dalmenimis). Bendras instrumento ilgis 110–130 cm. Turi 2–3 sudvejintas arba sutrejintas stygas (derinamos unisonu, kvarta, kvinta, oktava). Skambinama pirštais arba plektru.

Didysis turkų tanbūras turi pusiau apskritą korpusą, labai ilgą kaklelį su daugybe (iki 48) dalmenų, 6–9 stygas. Skambinama vėžlio kiauto plektru. Afganistano tanbūro rezonatorius – vientiso medžio arba moliūgo, dekoruotas, turi 6 plieno stygas.

Kurdų muzikantas groja tanbūru
Tanbūras – senovinis instrumentas. Jo pirmtakais skambinta jau senovės Mesopotamijoje (nuo 3 tūkstm. pr. m. e.), Persijoje žinomas bent nuo Partų ir Sasanidų laikų.

Iš tanbūro išsivystė įvairios regioninės ilgakaklės liutnios: graikų buzukis, turkų sazas, Vidurinės Azijos dutaras, persų setaras, indų tampūra, Balkanų tambūra ir tamburica.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Танбур*,Большая советская энциклопедия, T. XV (Струнино—Тихорецк). – Москва: Советская энциклопедия, 1976
2. ↑  Eirimas Velička. *Tanbūras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013
3. ↑  Scheherezade Qassim Hassan; Morris, R. Conway; Baily, John; During, Jean (2001). „Tanbūr". In: Sadie, Stanley; Tyrrell, John (eds.). *The New Grove Dictionary of Music and Musicians*. Vol. xxv (2nd ed.). London: Macmillan. pp. 61–62.
4. ↑  Jean During, *Spirit of Sounds : The Unique Art of Ostad Elahi (1895–1974)*, ASSOCIATED UNIVERSITY PRESS.
5. ↑  *ṭanbūr*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
DJI|  |
| Forma | Privati bendrovė |
| Pramonė | Informacinės technologijos |
| Įkurta | 2006 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Frank Wang |
| Centrinė būstinė | Šendženas, Guangdongas, Kinija |
| Produkcija | bepiločiai orlaiviai |
| Darbuotojų | 4 000 |
| Tinklalapis | dji.com |

**Da-Jiang Innovations** (*DJI*) – bepiločių orlaivių ir jiems skirtų kamerų ir kitų priedų gamybos bendrovė.

„DJI Phantom" bei kiti bepiločiai orlaiviai dažniausiai naudojami filmavimui ir fotografavimui. Vis dažniau jie atstoja iš sraigtasparnių ir lėktuvų filmuotą medžiagą. Tarp jų Holivudo filmų studijos ir „Vimeo" kinematografai, naudojantys pastaruosius įrenginius.

Šiuo metu DJI bendrovės vertė siekia $10 mlrd, apyvarta – $1,5 mlrd. Iš viso bendrovė pardavė daugiau nei 1 mln. bepiločių orlaivių, kurie pritaikomi tiek žemės ūkio, tiek gamtosaugos, tiek kitoms reikmės. Vienas iš pagrindinių bendrovės varžovų – „GoPro".

Išnašos
-------

1. 1 2  „DJI sees jump in revenue". Dec 13, 2016. Nuoroda tikrinta Jan 23, 2017.
2. ↑  Culpan, Tim (2016-09-28). „Chinese Drones Slay GoPro in Ill-Advised Flight of Fancy". *Bloomberg Gadfly*. Nuoroda tikrinta 2017-03-18.