recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Ana Jakunina** |
| --- |
|  |
| Ana Jakunina 2020 m. |
| Gimimo vardas | Ana Jakunina  (rus. *А́нна Яку́нина*) |
| Visas vardas | Anna Jakunina |
| Gimė | 1968 m. spalio 9 d. (54 metai)Maskva, Rusija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Ana Jakunina** (g. 1968 m. spalio 9 d. Maskvoje) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

2003 m. debiutavo kine, kai pasirodė kriminalinės dramos „Ugniagesiai" epizode.

2004 m. vaidino ironiškoje detektyvinėje istorijoje „Viola Tarakanova. Kriminalinių aistrų pasaulyje."

Vėliau pasirodė muzikinės komedijos „Sidabrinė lelija" antrojeje dalyje, o 2007 m. – serialinis filmas „Asmeninis daktarės Selivanovos gyvenimas".

Žiūrovų pripažinimą pelnė po serialo „Sklifosovskis", kuriame nuo 2012 m. įkūnijo Niną Dubrovskają.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Archyvuota kopija 2023-02-07 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali Jakuninos svetainė
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
| ***Nepritapėliai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | John Huston |
| Prodiuseris (-iai) | Frank E. Taylor |
| Scenaristas (-ai) | Arthur Miller |
| Kompozitorius | Alex North |
| Vaidina | Clark GableMarilyn MonroeMontgomery CliftThelma RitterEli Wallach |
| Metai | 1961 |
| Žanras | Drama, vesternas |
| Trukmė | 125 min. |
| Kalba | Anglų k. |
| Platintojas | United Artists |
| **IMDb įrašas** |

**Nepritapėliai** (angl. *The Misfits*) – 1961 m. JAV filmas, drama, vesternas, kuriame pagrindinius vaidmenis atliko Clark Gable, Marilyn Monroe ir Montgomery Clift. Režisierius – John Huston. Scenarijaus autorius – Arthur Miller, jis scenarijui adaptavo to paties pavadinimo savo apsakymą, kuris 1957 m. buvo publikuotas žurnale „Esquire". „Nepritapėliai" – paskutinis iki galo suvaidintas filmas tiek Klarkui Geiblui (*Clark Gable*), tiek Merlin Monro (*Marilyn Monroe*).

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Besiskirianti gražuolė buvusi striptizo šokėja Rozlina Teibor (*Roslyn Tabor*) susitinka su tapusiu lošėju senstančiu kaubojumi Gajumi Lenglendu (*Gay Langland* ) ir buvusiu Antrojo pasaulinio karo lakūnu Gvidu Rakaneliu (*Guido Racanelli*). Abu vyrai kaipmat įsimyli Rozliną ir visi trys nusprendžia persikelti į nebaigtą statyti Gvido namą dykumoje. Kai atvyksta žilaplaukis buvęs rodeo raitelis Persas Haulendas (*Perce Howland*), keistasis ketvertas pradeda laukinių žirgų gaudymo verslą.

Aktoriai
--------

Estelle Winwood, Marilyn Monroe ir Clark Gable priekyje, Eli Wallach ir Montgomery Clift antroje eilėje iš kairės
* Marilyn Monroe – Roslyn Tabor
* Clark Gable – Gaylord Langland
* Montgomery Clift – Perce Howland
* Thelma Ritter – Isabelle Steers
* Eli Wallach – Guido
* James Barton – Fletcher senelis
* Kevin McCarthy – Raymond Tabor
* Estelle Winwood – moteris iš bažnyčios, renkanti aukas bare
* Rex Bell – senas kaubojus (titruose nenurodytas)
* Philip Mitchell – Charles Steers (titruose nenurodytas)
* Marietta Tree – Susan (titruose nenurodyta)

Kritikų atsiliepimai
--------------------

Remdamasi 31 recenzija, įvertinimų apibendrinimo svetainė „Rotten Tomatoes" filmui suteikė 97% reitingą ir davė 8,1/10 balo. Vėlesniais metais filmas imtas vadinti kultine klasika. Dienraštis „The Guardian" rašė, kad šis filmas yra vienas iš tų, kuris „kine žymi lūžio tašką, padarė įtaką režisieriams, aktoriams ir žiūrovams".

Nominacijos
-----------

* 1962 m. filmas buvo nominuotas Amerikos režisierių gildijos premijai už geriausią režisūrą (režisierius – John Huston).

Nuorodos
--------

* Filmo „Nepritapėliai" ištrauka su Marilyn Monroe („YouTube" kanalas, anglų k.)

Išnašos
-------

1. ↑  „Nepritapėliai". IMDb. Nuoroda tikrinta 2022-11-03.
2. ↑  Miller, Arthur (October 1957). „The Misfits". *Esquire*. Nuoroda tikrinta 2022-11-03.
3. ↑  „The Misfits". Rotten Tomatoes. Nuoroda tikrinta 2022-11-03.
4. ↑  „The film that fate helped make a classic: The Misfits". Nuoroda tikrinta 2022-11-03.
5. ↑  „The Misfits reviewed – archive 10 July 1961". *TheGuardian.com*. 2018-07-10. Nuoroda tikrinta 2022-11-03.
| Entebė*Entebbe* |
| --- |
| *Lėktuvai greta Entebės* |
|  |
| 

EntebėEntebė

0°03′00″ š. pl. 32°27′0″ r. ilg.﻿ / ﻿0.05000°š. pl. 32.45000°r. ilg.﻿ / 0.05000; 32.45000﻿ (Entebė)Koordinatės: 0°03′00″ š. pl. 32°27′0″ r. ilg.﻿ / ﻿0.05000°š. pl. 32.45000°r. ilg.﻿ / 0.05000; 32.45000﻿ (Entebė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ugandos vėliava Uganda |
| **Rajonas** | Vakiso rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 57 518  |
| **Altitudė** | 1 180 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Entebė |

**Entebė** (angl. *Entebbe*) – miestas Ugandoje, Viktorijos ežero šiaurinėje pakrantėje, 37 km į pietvakarius nuo Kampalos. Yra laivybinis uostas, Entebės tarptautinis oro uostas, plentas į Kampalą. Mieste įsikūrusi Ugandos prezidento rezidencija. Yra botanikos sodas (įkurtas 1898 m.), zoologijos sodas, Nkumbos universitetas, virusologijos institutas, katalikų bažnyčia.

Istorija
--------

Miesto pavadinimas luganda kalba reiškia „sostas", nes čia posėdžiaudavo bagandų karaliai. 1893 m. Entebė tapo britų administracijos centru. 1976 m. liepos 4 d. Entebės oro uoste įvyko pasaulinio atgarsio susilaukusi įkaitų išlaisvinimo operacija.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 502
Antonio Giovinazzi|  
Antonio Giovinazzi 2014 m. |
| Gimė | Antonio Giovinazzi1993 m. gruodžio 14 d. (29 metai)Martina Franka, Italija |
| Karjera Formulėje 1 |
| Tautybė | Italija italas |
| Komanda | Alfa Romeo Racing-Ferrari |
| Automobilio numeris | 99 |
| Dalyvauta GP | 62 |
| Čempionas | 0 |
| Pergalių | 0 |
| Podiumai | 0 |
| Taškai | 21 |
| Pole pozicijos | 0 |
| Greičiausių ratų | 0 |
| Pirmas GP | 2017 m. Australijos Grand Prix |
| Paskutinis GP | 2021 m. Abu Dabio Grand Prix |

**Antonio Džiovinaci** (it. *Antonio Giovinazzi*; g. 1993 m. gruodžio 14 d. Martina Frankoje, Italijoje) – italų automobilių lenktynininkas. Jis užėmė antras vietas 2015 m. FIA Europos „Formulės 3" čempionate ir 2016 m. tarptautinėje „GP2 serijoje", kur lenktyniavo su „Prema" komanda ir penkis kartus laimėjo lenktynes ir iš viso aštuonis kartus užkopė ant podiumo. 

2017 m. sezonui „Formulės 1" „Ferrari" komanda jį pasirinko būti jų trečiuoju ir atsarginiu lenktynininku. Jo debiutinės „Formulės 1" lenktynes įvyko Australijoje, kur jis „Sauber" komandoje pakeitė Pascal Wehrlein.

2023 m. 24 val. Le Mano lenktynėse italas prisijungė prie debiutinės „Ferrari" komandos Hyperclass klasėje su Ferrari 499P automobiliu. Kartu su James Calado ir Alessandro Pier Guidi komanda tapo lenktynių laimėtoja.

Karjeros statistika
-------------------

### Formulės 1 rezultatai

(legenda) (**paryškinta** – pole pozicija; *kursyvu* – greičiausias ratas)

| Metai | Komanda | Važiuoklė | Variklis | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 | 20 | Vieta | Taškai |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2017 | Sauber F1 Team | Sauber C36 | Ferrari 061 1.6 V6 t | AUS12 | CHN | BHR | RUS | ESP | MON | CAN | AZE | AUT | GBR | HUN | BEL | ITA | SIN | MAL | JPN | USA | MEX | BRA | ABU | 12\* | 0\* |

\* Sezonas vis dar tęsiasi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  FERRARI WINS THE 24 HOURS OF LE MANS CENTENARY
| **Edmundas Steponaitis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1892 m. vasario 28 d.Sintautai, Sintautų valsčius, Naumiesčio apskritis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1908 m. rugpjūčio 19 d. (16 metų)Šakiai, Naumiesčio apskritis, Rusijos imperija |
| Palaidotas (-a) | Šakiai |
| Tėvai | Simanas Steponaitis Uršulė Steponaitienė |
|  |
| Veikla | lietuvių poetas, prozininkas, vertėjas |

**Edmundas Steponaitis** (1892 m. vasario 28 d. Sintautuose, dab. Šakių r. – 1908 m. rugpjūčio 19 d. Šakiuose) – lietuvių poetas, prozininkas, rusų literatūros vertėjas.

Biografija
----------

Gimė neturtingų valstiečių šeimoje. 1904 m. baigė Šakių dviklasę pradžios mokyklą, vėliau lavinosi savarankiškai: studijavo knygas apie astronomiją, skaitė rusų rašytojų ir filosofų knygas, moralės, religijos, kultūros temomis susirašinėjo su Levu Tolstojum, gilinosi į Vladimiro Solovjovo krikščioniškosios meilės filosofiją, domėjosi muzika. Trumpai padirbėjęs raštininku Šakiuose, 1905 m. persikėlė į Kauną ir dirbo raidžių rinkėju Saliamono Banaičio, dar spaudos draudimo laikais gabenusio iš Rytprūsių lietuviškus leidinius, spaustuvėje. Netrukus pradėjo bendradarbiauti spaudoje, daugiausia „Viltyje" ir „Draugijoje", kur spausdino eilėraščius, vaizdelius, vertimus iš rusų kalbos. Buvo ne pagal metus apsiskaitęs, mąstė apie humaniškas idėjas, kilnius siekius. 1908 m. jam įkando pasiutęs šuo, vėliau susirgo šiltine bei smegenų uždegimu ir mirė tesulaukęs 16 metų. Palaidotas Šakiuose. Jo vardu pavadinta viena iš miesto gatvių.

Kūryba
------

„E. Steponaičio raštų" (1912 m.) titulinis puslapis
E. Steponaičio antkapinis paminklas Šakių kapinėse
Eiles rašyti pradėjo apie 1906 m. Išspausdino keliolika eilėraščių, vertimų, sekimų, paliko eilėraščių rankraščiuose. Jo eilėraščiai lyriški, bet savo turiniu artimi filosofinei poezijai. Įkvėpimo objektai – įvairūs žmogaus išgyvenimai, jausmai, gamta. Jo „dvasinė energija buvo didelė: jis jautė norą rašyti, išreikšti save, tarsi išlieti. Jis sugebėjo improvizuoti pagal įstrigusią eilutę, žodį. Tai rodo stipraus talento pradžią." (V. Daujotytė) Pasirašydavo pseudonimais S. T. Ponaitis, Simas Stepas, Sm. Stepas. Rašė ir proza. Į lietuvių kalbą iš rusų kalbos yra išvertęs simbolisto J. Baltrušaičio eilėraščių, A. Puškino, F. Tiutčevo, A. Kolcovo, N. Nekrasovo, N. Gogolio kūrinių.
Po mirties liko E. Steponaičio rankraštinis rinkinys „Per aspera ad astra". 1912 m. jo gyvenimą ir kūrybą aprašė poetas Liudas Gira Kaune išleistame pomirtiniame E. Steponaičio eilių ir prozos rinkinyje „E. Steponaičio raštai". 1988 m. leidykla „Vaga" išleido jo kūrinių „Rinktinę".

Bibliografija
-------------

* E. Steponaičio raštai: pilnas pomirtinis eilių ir prozos rinkinys / tvarkė Liudas Gira. – Kaunas: Saliamono Banaičio spaustuvė, 1912 m.
* Rinktinė. – Vilnius: Vaga, 1988 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Edmundas Steponaitis. Eilėraščiai iš knygos „E. Steponaičio raštai" (1912) Tekstai.lt

Nuorodos
--------

* „E. Steponaičio raštai" portale ePaveldas
* Juozas Mikuckis. Iš mano atsiminimų apie poetą Edmundą Steponaitį. Aidai, 1961, nr. 10, 428 pusl.
* Edmundo Steponaičio biografija
* Edmundo Steponaičio eilėraščiai
*Kitos reikšmės – Ajutaja (reikšmės).*

| Ajutajaพระนครศรีอยุธยา |
| --- |
|        |
| *Vat Čaivathanaramo šventykla* |
|  |
| 

AjutajaAjutaja

14°20′0″ š. pl. 100°34′0″ r. ilg.﻿ / ﻿14.33333°š. pl. 100.56667°r. ilg.﻿ / 14.33333; 100.56667﻿ (Ajutaja)Koordinatės: 14°20′0″ š. pl. 100°34′0″ r. ilg.﻿ / ﻿14.33333°š. pl. 100.56667°r. ilg.﻿ / 14.33333; 100.56667﻿ (Ajutaja) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Tailando vėliava Tailandas |
| **Provincija** | Ajutajos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 54 888  |
| **Plotas** | 14,84 km² |
| **Tankumas** (2006) | 3 699 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Ajutaja |

**Ajutaja** arba **Ajuthaja**, pilnas pavadinimas **Pra Nakon Si Ajutaja** (taj. พระนครศรีอยุธยา) – miestas Tailande, į šiaurę nuo Bankoko; provincijos centras. Miestas įsikūręs prie Menam Čao Prajos (ir jos intakų – Pasako ir Lopburio) žemupio, kanalų ir protakų labirinte, dėl to dar vadinamas „Rytų Venecija".

Medžio apdirbimo, maisto (ryžių valymo, žuvų ir daržovių konservavimo, spirito varymo) pramonė. Amatinė sidabro kalyba. Prekyba ryžiais, kukurūzais, tabaku. Verčiamasi žvejyba. Ajutaja yra vienas svarbiausių Tailando turistinių centrų. Čia vyksta kasmetinės valčių lenktynės. Veikia muziejus.

Paveldas
--------

*Pagrindinis straipsnis – Ajutajos istorinis parkas*.
Ajutajos istorinis centras – UNESCO pasaulio paveldo objektas. Yra išlikusios XIV-XVIII a. rūmų, pagodų ansamblių liekanos. Gausu šventyklų (žymiausia – Vat Čaivathanaramas), gausiai dekoruotų drožiniais, skulptūromis. Pra Monghom Bophito šventykloje yra VI-IX a. miegančio Budos statula.

* Karalių rūmų liekanosKaralių rūmų liekanos
* Vat RatčaburanaVat Ratčaburana
* „Gulintis Buda"„Gulintis Buda"

Istorija
--------

Ajutają 1350 m. įkūrė valdovas Utongas. Miestas pavadintas pagal Ramos gimimo vietą Ajodiją Indijoje. Nuo įkūrimo iki 1767 m. miestas buvo Ajutajos karalystės, valdžiusios Siamą, sostine. Buvo ovalaus plano, su taisyklinga stačiakampe gatvių sistema. Miestą juosė akmenų siena (aukštis 6 m, storis 3 m; joje buvo įrengta 16 fortų). 1767 m. Ajutają sugriovė mianmariečiai, sostinė perkelta į Tonburį. XIX a. Ajutaja atstatyta, bet šalies sostine tapo Bankokas.

Sportas
-------

* Ayutthaya United FC – futbolo klubas;
* Ajutajos provincijos stadionas, talpinantis 6 tūkst. žiūrovų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ajutaja*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
2. ↑  Ayutthaya United FC pagal Globalsportsarchive
3. ↑  stadiono talpa: 6 tūkst. žiūrovų (pagal Soccerway)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tapačula*Tapachula de Córdova y Ordóñez* |
| --- |
|        |
| *Tapačulos gatvelė* |
|  |
| 

TapačulaTapačula

14°54′0″ š. pl. 92°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.90000°š. pl. 92.26667°r. ilg.﻿ / 14.90000; 92.26667﻿ (Tapačula)Koordinatės: 14°54′0″ š. pl. 92°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.90000°š. pl. 92.26667°r. ilg.﻿ / 14.90000; 92.26667﻿ (Tapačula) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Čiapasas Čiapaso valstija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 202 672  |
| **Altitudė** | 177 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tapačula |

**Tapačula**, pilnai ***Tapačula de Kordova i Ordonjesas*** (*Tapachula de Córdova y Ordóñez*) – miestas Meksikos pietuose, Čiapaso valstijoje, netoli Gvatemalos sienos, Čiapaso Siera Madrės papėdėje. Sokonusko krašto svarbiausias miestas. Yra oro uostas, geležinkelio stotis, plentai į Kecaltenangą, Ariagą, netoliese yra Ramiojo vandenyno uostamiestis Puerto Čiapasas. Žemės ūkio srities prekybinis centras (kava, vaisiai, gyvuliai) ir tranzitinis punktas. Naftos saugyklos. Būdinga XX a. pr. Art Deco architektūra. Tapačuloje gyvena didelė kinų bendruomenė.

Istorija
--------

Tapačula įkurta dar ikikolumbiniais laikais. 1794 m. ji tapo Sokonusko krašto – neaiškios priklausomybės srities tarp Meksikos ir Gvatemalos – sostine. XIX a. pab. kraštas perėjo Meksikos žinon, o Tapčula paskelbta miestu.
Saab logotipas
**Saab** – švedų kompanija, savo veiklos pradžioje užsiėmusi lėktuvų gamyba (daugiausia karinių). Vėliau Saab įsigijo sunkvežimių gamintoją Scania AB ir įkūrė automobilių gamybos padalinį. 1990 m. *Saab Automobile* nupirko General Motors kompanija.

Šiuo metu pagrindinė Saab veiklos sritis vėl yra karinių lėktuvų gamyba – pagrindinis modelis JAS 39 Gripen (naikintuvas).

2010 m. vasario 23 d. General Motors galutinai pardavė Saab olandų superautomobilių gamintojui Spyker.

Nuo 2010 m. kompanija susidūrė su didelėmis finansinėmis problemomis ir 2011 m. gruodžio 19 d. kompanija oficialiai kreipėsi į Švedijos teismą dėl bankroto paskelbimo.

2012 m. vasario 22 d. buvo surinktas paskutinis Saab automobilis – oranžinės spalvos Saab 9-3 Aero.

2012 m. kovo 6 d. Indijos žiniasklaida paskelbė, kad norą įsigyti Saab Automobile pareiškė indų Mahindra & Mahindra ir kinų Youngman.

Inovacijos
----------

Saab kompanija savo gyvavimo laikais išsiskyrė svarbiomis automobilių naujovėmis:

* 1958 m. pradėjo montuoti saugos diržus;
* 1970 m. žibintams pritaikė valytuvus ir purkštukus;
* 1971 m. pradėjo montuoti šildomas sėdynes;
* 1976 m. varikliui pritaikė turbokompresorių;
* 1985 m. sukūrė tiesioginio degalų įpurškimo sistemą.

Galerija
--------

SAAB 9-3
Saab JAS-39 Gripen

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tata Motors places bid for Saab Automobile: Report


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Saab** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

v • a • r **Koncernui General Motors priklausančios markės** 

Buick • Cadillac • Chevrolet • GMC • Holden

**Akcininkė**  

FAW-GM (50%) • GM-AvtoVAZ (41,61%) • GM Korea (96%) • GM Uzbekistan (25%) • HRL Laboratories (50%) • SAIC-GM (49%) • SAIC-GM-WULING (44%) • Industries Mécaniques Maghrébines (20%)

**Parduotos markės**  

Frigidaire (1919–1979) • Lotus Cars (1986–1993) • Opel (1931-2017)  • Saab (1989–2010) • Vauxhall (1925–2017)

**Nebeegzistuojančios markės**  

Acadian *(1962-1971)* • Asüna *(1992-1995)* • Beaumont *(1966-1969)* • Daewoo  • Geo *(1989-1997)* • Hummer *(1992-2010)* • LaSalle *(1927-1940)* • Marquette *(1929-1930)*   
 Oakland *(1907-1931)* • Oldsmobile *(1897-2004)* • Passport *(1988-1991)* • Pontiac *(1926-2010)* • Saturn *(1985-2010)* • Viking *(1929-1931)*
| Volvis Bėjusangl. *Walvis Bay* |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

Volvis BėjusVolvis Bėjus

22°57′22″ p. pl. 14°30′29″ r. ilg.﻿ / ﻿22.95611°š. pl. 14.50806°r. ilg.﻿ / 22.95611; 14.50806﻿ (Volvis Bėjus)Koordinatės: 22°57′22″ p. pl. 14°30′29″ r. ilg.﻿ / ﻿22.95611°š. pl. 14.50806°r. ilg.﻿ / 22.95611; 14.50806﻿ (Volvis Bėjus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Namibijos vėliava Namibija |
| **Regionas** | Erongo regionas |

**Volvis Bėjus** (angl. *Walvis Bay*, afr. *Walvisbaai*, vok. *Walfischbucht arba Walfischbai*, reiškia "Banginių įlanką") – miestas Namibijos vakaruose, prie Atlanto vandenyno. Įkurtas 1840 m. Gyventojų – 60 000 (2001 m.) Iki 1994 m. priklausė Pietų Afrikos Respublikai.

Gamta
-----

Volvis Bėjus yra įsikūręs vienoje nederlingiausių pasaulio pakrančių – Namibo dykumoje. Vidutinis kritulių kiekis per metus tesiekia 83 mm, ir miestas yra laikomas vienu sausiausių pasaulio miestų. Nepaisant to, dėl specifinių sąlygų (dėl greta tekančių šaltųjų srovių), miesto temperatūra yra gana nuosaiki: čia nebūna nei labai karšta, nei labai šalta, ir temperatūra svyruoja nuo 24 °C sausį iki 17 °C liepą.

Istorija
--------

1487 m. dabartinio miesto vietą pirmieji pasiekė portugalai, kurie įlanką pavadino *O Golfo de Santa Maria da Conceição*. Dėl atšiaurios Namibo dykumos pirmieji bandymai kurtis teritorijoje prasidėjo tik XIX a. ir 1878 m. čia įsikūrę britai įsteigė pirmąją koloniją dabartinės Namibijos teritorijoje.

Nepaisant to, kad likusią Namibijos dalį netrukus užvaldė Vokietija, britai administravo Volvis Bėjų kaip PAR eksklavą ir kaip Kapo kolonijos dalį. Sienos tarp Vokietijos Pietvakarių Afrikos ir šio eksklavo galutinai nustatytos 1911 m.

1915 m. kuomet PAR ėmė administruoti Pietvakarių Afriką, Valvis Bėjus inkorporuotas į jos sudėtį, tačiau prasidėjus Namibijos nepriklausomybės judėjimui, 1971 m. jo administravimas vėl sugrįžo Kapo kolonijai. Todėl kai 1990 m. Namibija iškovojo nepriklausomybę, Valvis Bėjus liko PAR sudėtyje. Tik po ketverių metų, 1994 m. PAR ir Namibijos sutartimi eksklavas buvo panaikintas, ir perduotas Namibijai.

Nuorodos
--------

* Nuotraukų galerija Archyvuota kopija 2014-03-07 iš Wayback Machine projekto.
* Savivaldybės svetainė Archyvuota kopija 2009-09-13 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 31°37′26″ š. pl. 7°59′36″ v. ilg.﻿ / ﻿31.62389°š. pl. 7.99333°r. ilg.﻿ / 31.62389; 7.99333

|  Kutubijos mečetė  |
| --- |
|  |
| **Šalis** | Marokas |
| **Miestas** | Marakešas |
| **Atšaka** | sunitai |
| **Statybinė medžiaga** | smiltainis |
| **Pastatyta** | 1199 m. |
| **Stilius** | Omejadų, maurų |

**Kutubijos mečetė** (arab. جامع الكتبية = *Jāmeh al-Kutubiyah*) – klasikinė maurų architektūros mečetė Maroke, istorinio Marakešo miesto senamiestyje (medinoje). Pastatyta netoli garsiojo Džema el Fna turgaus, Mohamedo V aveniu.

1157 m. Almoravidų valdovo Abdal Mumino nurodymu čia pastatyta pirmoji mečetė. Valdant Jakubui al-Mansūrui mečetė buvo perstatyta, nes senosios mihrabas netiksliai rodė Mekon. Dabartinė Kutubijos mečetė buvo statoma 1184–1199 m. Ją statė geriausi maurų meistrai iš pat Andalūzijos. Kutubijos mečetė laikoma seniausiu ir labiausiai išbaigtu Almoravidų laikotarpio statiniu.

Mečetė pastatyta iš raudono smiltainio, yra 80 m ilgio ir 60 m pločio. Sienos masyvios, su pasagų formos arkomis, dekoruotos ornamentais ir kufitų rašto įrašais. Vidus sudarytas iš 6 atskirų salių. Maldų salė yra „T" raidės formos, paremta daugiau nei 100 kolonų. Minbaras išskaptuotas iš santalo ir juodmedžio, dekoruotas dramblio kaulu ir sidabru. Jis pagamintas XI a. Kordoboje ir laikomas vienu puikiausių minbarų pasaulyje.

Ryškiausias Kutubijos mečetės elementas – masyvus, 77 m aukščio minaretas, taip pat pastatytas iš raudono smiltainio. Jam būdingas Omejadų stilius. Iš minareto bokšto atsiveria Marekešo panorama, šis bokštas yra ryškus miesto simbolis, nes už jį aukštesnius statinius statyti buvo uždrausta. Minaretą vainikuoja špilis iš varinių sferų, statinio sienos gausiai ornamentuotos.

Kutubijos mečetė reiškia „knygų pardavėjų mečetė", kadangi greta jos įėjimo nuo seno vykdoma prekyba knygomis. Į pačią mečetę patekti gali tik musulmonai.

Apgriauta per 2023 m. žemės drebėjimą.

* Mečetės išorėMečetės išorė
* MinaretasMinaretas
* Minareto dekorasMinareto dekoras
* ArkadaArkada
* Mečetės siluetasMečetės siluetas
| Tekiskiakas*Tequixquiac* |
| --- |
|        |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

TekiskiakasTekiskiakas

19°54′30″ š. pl. 99°08′40″ v. ilg.﻿ / ﻿19.90833°š. pl. 99.14444°r. ilg.﻿ / 19.90833; 99.14444﻿ (Tekiskiakas)Koordinatės: 19°54′30″ š. pl. 99°08′40″ v. ilg.﻿ / ﻿19.90833°š. pl. 99.14444°r. ilg.﻿ / 19.90833; 99.14444﻿ (Tekiskiakas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Meksiko valstija Meksiko valstija |
| **Savivaldybė** | Tekiskiako savivaldybė |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 25 697  |
| **Plotas** | 16,6 km² |
| **Tankumas** (2020) | 1 548 žm./km² |
| **Altitudė** | 2 200 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tekiskiakas |

**Tekiskiakas** (isp. *Tequixquiac*, nah. *Tequixquiāc*) arba **Santjago Tekiskiakas** (*Santiago Tequixquiac*) – miestas ir savivaldybė Meksikoje, Meksiko valstijos šiaurės rytuose, 84 km į šiaurę nuo Meksiko. Įsikūręs tarp Meksiko ir Meskitalio slėnių. Verčiamasi žemės ūkiu, prekyba. Yra Šv. Jokūbo bažnyčia, Šv. Juozapo koplyčia, daug kolonijinės architektūros pastatų.

Istorija
--------

Miesto pavadinimas nahuatlių kalba reiškia „karbonatingų vandenų vieta". Otomiai miestą vadina *Mbixe* – tai reiškia „atvira loma".

Vietovė gyvenama bent 12 tūkst. metų. Miestą per tą laiką valdė įvairios tautos – čičimekai, mištekai, toltekai, tepanekai, galiausiai – actekai. Actekų imperijoje Tekiskiakas priklausė Tepanekų rajonui ir mokėjo duoklę valdytojui Takubai. Ispanams užkariavus Meksiką, pradėta klinčių gavyba. XVI a. vid. pradėjo kurtis pranciškonai. XX a. pr. nutiestas drėkinamasis kanalas (jį kasant rastas labai senas kaulų raižinys), suklestėjo pulkos gamybos pramonė. Nuo XX a. vid. Tekiskiakas įeina į Meksiko aglomeraciją.

* Miesto bažnyčiaMiesto bažnyčia
* Matamoroso gatvelėMatamoroso gatvelė
* Francisco I. Madero gatvelėFrancisco I. Madero gatvelė
* Centrinė aikštėCentrinė aikštė
* Salado upėSalado upė

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. 
4. ↑
|  Vanevo Marijos Dangun Žengimo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Lomžos |
| **Dekanatas** | Lapių |
| **Savivaldybė** | Sokolų valsčius |
| **Gyvenvietė** | Vanevas |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1887 m. |
| **Stilius** | neoromanizmas |

**Vanevo Marijos Dangun Žengimo bažnyčia** (lenk. *Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Waniewie*) – Romos katalikų bažnyčia šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Mazovijos Vysokio apskrityje, Sokolų valsčiuje, Vanevo kaime. Bažnyčia priklauso Vanevo Marijos Dangun Žengimo parapijai. Bažnyčia yra neoromaninio architektūros stiliaus. Bažnyčioje yra trys mediniai altoriai. Bažnyčios ilgis 30 m; plotis 20 m ir aukštis 11,4 metrai.

Istorija
--------

Pirmą kartą XV a. minima šioje vietovėje stovėjusi bažnyčia. 1511 m. Vilniaus vaivada Mikalojus Radvila II fundavo naujos medinės bažnyčios statybas. 1798 m. buvo pastatyti naujos mūrinės bažnyčios pamatai, bet bažnyčia buvo baigta statyti tik 1887 metais. 1944 m. buvo sugriauta 90% bažnyčios. Iki 1950 m. bažnyčia buvo galutinai atstatyta. 1988 m. kovo 11 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* Bažnyčios varpinėBažnyčios varpinė
* Paminklas Šv. Marijai šalia bažnyčiosPaminklas Šv. Marijai šalia bažnyčios
* KlebonijaKlebonija
* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie parapiją (lenk.) Archyvuota kopija 2012-08-03 iš Archive.is projekto;
* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)[neveikianti nuoroda].
*Šis straipsnis apie reljefo formą. Apie kaimą Lietuvoje skaitykite straipsnyje Kalva (kaimas).*
Svifto kalvynas (Australija)
**Kalva** – nedidelė apskrita, ovali arba pailga lėkštašlaitė neryškia papėde Žemės paviršiaus pakiluma, reljefo mezoforma.

Terminas
--------

Visuotinė lietuvių enciklopedija kalva vadina pakilumą, kurios santykinis aukštis iki 200 m. Aukštesnė kraštovaizdžio pakiluma jau gali būti ir kalnas. Tačiau, pvz. Britų geologijos tarnyba kalva laiko iki 1000 pėdų (304,8 m) nuo aplinkinio vyraujančio landšafto lygio iškilusį gruntą, o Oksfordo anglų žodyno nuomone kalva gali būti iki 2000 pėdų (610 m). Lenkijos Dinaminės geologijos žodyne kalva gali būti pavadinta pakiluma tarp 100 iki 300 m. Didžioji tarybinė enciklopedija kalva vadina taip pat iki 200 m nuo aplinkos pakilusią aukštumą.

Kalvos ir kloniai
Pailga kalva, kurios ilgoji ašis 4–5 kartus didesnė negu trumpoji, vadinama gūbriu arba drumlinu. Kalvagūbris susidaręs iš nuogulų vadinasi ozas. Žemuma aplink kalvą vadinasi klonis.

Kalvų susidarymas
-----------------

Kalvos pagal susiformavimo priežastis skirstomos į skulptūrines, kurios susidaro egzogeninių procesų suraižytame paviršiuje ir akumuliacines, susidarančias susikaupus daug sąnašų. Skulptūrines kalvas formuoja erozija, denudacija, egzaracija, abrazija, karstas, akumuliacines – ledyniniai, moreniniai, eoliniai, vulkaniniai, fliuvioglacialiniai procesai.

Lietuvoje kalvų daugiausia Baltijos ir Žemaičių aukštumose.

Panaudojimas
------------

Kai kurias statesnes kalvas jau nuo seno išmokta panaudoti įrengti įtvirtintoms gyvenvietėms, gynybinėms pilims statyti. Lietuvoje nemažai tokių natūralių kalvų, dažnai šiek tiek pertvarkytų, padarant stetesniais šlaitus, tapo piliakalniais. Tačiau yra ir žmogaus darbo kalvų, vadinamų terpais, ant kurių, ypač Baltijos ir Šiaurės jūros pakrantėje buvo įrengiamos įtvirtintos gyvenvietės.

Ant kalvų ir net jų grandinės yra išaugę tokie miestai kaip Roma, Paryžius, Vilnius, Telšiai.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  *Kalva*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  „What is the Difference Between a Mountain and a Hill?". www.wisegeek.com. Nuoroda tikrinta 2013-02-03.
3. ↑  Whittow, John (1984). *Dictionary of Physical Geography*. London: Penguin, 2004, p. 352. ISBN 0-14-051094-X.
4. ↑  *Słownik geologii dynamicznej*. Warsaw: Wydawnictwa Geiczne. 1985. p. 296. ISBN 83-220- 0196-7.
5. ↑  *Холм*. Didžioji tarybinė enciklopedija.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kalva** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikižodynas
| **Arnoldas Abramavičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1967 m. liepos 18 d. (56 metai)Zarasuose |
| Sutuoktinis (-ė) | Virginija |
| Vaikai | Oskaras, Beatričė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Zarasų rajono savivaldybės ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | 1995 m. Lietuvių tautininkų sąjunga1997 m. Tėvynės sąjunga |

**Arnoldas Abramavičius** (g. 1967 m. liepos 18 d. Zarasuose) – Lietuvos ir Zarasų rajono savivaldybės ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1992 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, fizikos – informatikos mokytojas. 2010 m. Mykolo Riomerio universitete baigė savivaldos institucijų administravimą.

1995–1997 m. Zarasų rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 1997–2000 m. ir 2007–2013 m. Zarasų rajono savivaldybės meras. 2003–2007 m. Ignalinos atominės elektrinės regiono plėtros agentūros direktorius.

2010–2019 m. Europos regionų komiteto viceprezidentas, Lietuvos delegacijos vadovas. 2016–2020 m. Zarasų rajono savivaldybės mero pavaduotojas. Nuo 2021 m. – vidaus reikalų viceministras.

Politinė veikla
---------------

1995 m. Lietuvių tautininkų sąjungos, nuo 1997 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.

1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Zarasų rajono savivaldybės tarybos narys. 2003–2007 m. tarybos Kontrolės komiteto pirmininko pavaduotojas, Utenos regiono plėtros tarybos narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2015 m. kovo 1 d. savivaldybių tarybų rinkimai *vrk.lt*
2. ↑  Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija. Arnoldas Abramavičius Archyvuota kopija 2023-04-26 iš Wayback Machine projekto. *vrm.lrv.lt*
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
| **Mykolas Butleris** |
| --- |
| Butleriai |
| Butleris (herbas) |
| Butleris (herbas) |
|  |
| Gimė | 1715 m. rugsėjo 27 d. |
| Mirė | 1782 m. sausio 21 d. (~67 metai) |
| Tėvas | Morkus Antanas Butleris |
| Motina | Pranciška Ščiukaitė |
| Sutuoktinis (-ė) | Benedikta PacaitėMarijana Markovska-Bykovska |
| Vaikai | **Su I žmona**Pranciška Butler Radvilaitė**Su II žmona**JonasAntanasJuozapa Kučinska |
|  |
| Veikla | Vytogalos ir Prienų seniūnas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Šv. Stanislovo ordinasŠv. Stanislovo ordinas |

**Mykolas Butleris** (lenk. *Michał Butler*) (1715 m. rugsėjo 27 d. – 1782 m. sausio 21 d.) – Vytogalos ir Prienų seniūnas. Kvietiškio dvaro savininkas.

Biografija
----------

1746 m. tapo Prienų seniūnu. Jam mirus 1782 m. karalius paprašė atlikti Kvietiškio dvaro inventorizaciją. Tuo Butlerių šeimininkavimas dvare ir baigėsi, nes dar 1775 m. raštišku susitarimu antroji Mykolo Butlerio žmona Marijana Markovska-Bykovska negavo teisės perimti seniūnijos po jos vyro mirties. 1775 m. buvo sudarytas raštiškas susitarimas, kad Mykolo Butlerio mirties ar atsisakymo valdyti seniūniją atveju ji turi būti pavesta Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės artilerijos generolui kunigaikščiui Kazimierui Nestorui Sapiegai. Su Mykolo Butlerio mirtimi baigėsi ir nuo 1644 m. prasidėjęs Butlerių seniūnavimas Prienuose.

Šeima
-----

Tėvas: Morkus Antanas Butleris, motina: *Pranciška Ščiukaitė*. Žmonos: *Benedikta Pacaitė* ir *Marijana Markovska-Bykovska*. Vaikai: Su Benedikta Pacaite – Pranciška Butler Radvilaitė ir su Marijana Markovska-Bykovska – Jonas, Antanas ir Juozapa Kučinska.

Nuorodos
--------

* Butlerių šeimos genealogija Archyvuota kopija 2012-12-04 iš Archive.is projekto

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kvietiškio dvaras[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Prienų seniūnijos pašešupys Archyvuota kopija 2014-04-07 iš Wayback Machine projekto.
Pasmerktąjį sutraiško dramblys (1868 m. graviūra)
**Mirties bausmė drambliu** (pers. زير پى ِپيل افكندن) – mirties bausmės būdas, buvęs įprastu Pietų ir Pietryčių Azijoje ir ypač – Indijoje. Buvo naudojami treniruoti Azijiniai drambliai, galėję užmušti pasmerktąjį iš karto arba ilgą laiką jį lėtai kankinti, pratęsiant aukos agoniją.

Istorija
--------

Šis mirties nuosprendžio vykdymo būdas kėlė siaubą karo belaisviams, bet tuo pačiu ir žadino keliautojų iš Europos pasibaisėjimą ir smalsumą – tai aprašyta tų laikų žurnaluose ir pasakojimuose apie gyvenimą Azijoje. Galiausiai ši praktika nustojo gyvuoti, kai Europos imperijos XVIII–XIX a. kolonizavo šį regioną. Mirties bausmė drambliu pirmiausia buvo būdinga Azijos šalims, tačiau buvo naudojama ir senovės Vakarų civilizacijų – Romoje ir Kartaginoje, dažniausiai susidoroti su maištaujančiais kareiviais.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mirties bausmė drambliu** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Mirties bausmė drambliu
| Asulis*Azul* |
| --- |
| *San Martino aikštė* |
|  |
| 

AsulisAsulis

36°46′0″ p. pl. 59°51′0″ v. ilg.﻿ / ﻿36.76667°š. pl. 59.85000°r. ilg.﻿ / 36.76667; 59.85000﻿ (Asulis)Koordinatės: 36°46′0″ p. pl. 59°51′0″ v. ilg.﻿ / ﻿36.76667°š. pl. 59.85000°r. ilg.﻿ / 36.76667; 59.85000﻿ (Asulis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Buenos Airių provincija Buenos Airių provincija |
| **Departamentas** | Asulio partidas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1832 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 55 728  |
| **Altitudė** | 137 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.azul.com.ar |
|  **Vikiteka** | Asulis |

**Asulis** (isp. *Azul* – „mėlyna(s)") – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, 302 km į pietvakarius nuo Buenos Airių, prie Asulio upės. Apygardos (*partido*) administracinis centras. 53 tūkst. gyventojų.

Gubernatoriaus Juan de Rosas nurodymu, dabartinio miesto vietoje buvo pastatyta *San Serapio Mártir del Arroyo Azul* tvirtovė, skirta apsiginti nuo galimų indėnų genčių atakų. 1832 m. gruodžio 16 d. milicijos generolas Pedro Burgos įkūrė Asulio gyvenvietę. Miesto statusą gavo 1895 m.

Išvystytas žemės ūkis, gyvulininkystė, taip pat pramonė. Svarbus mėsos eksporto centras. Yra universitetas. Asulis taip pat yra svarbus turistinis centras. Pro miestą praeina Buenos Airių – Bahija Blankos kelias. Geležinkelis į Las Floresą.

Šaltiniai
---------

1. ARGENTINA: Buenos Aires
2. ↑  ARGENTINA: Buenos Aires

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2006-10-04 iš Wayback Machine projekto.
* Miesto naujienos
*Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.*
Koordinatės: 55°42′18″š. pl. 21°08′45″r. ilg.﻿ / ﻿55.7051°š. pl. 21.1457°r. ilg.﻿ / 55.7051; 21.1457

|  Klaipėdos Švč. Mergelės Marijos Taikos Karalienės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Klaipėdos |
| **Savivaldybė** | Klaipėdos miestas |
| **Gyvenvietė** | Klaipėda |
| **Adresas** | Rumpiškės g. 6 |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1960 m. |

**Klaipėdos Švč. Mergelės Marijos Taikos Karalienės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Klaipėdoje, Baltikalnėje.

Istorija
--------

Bažnyčios bokšto, nugriauto 1961 m. liekanos buvo suverstos Baikaliuke
Jau 1938 m. pradėtos rinkti aukos naujos bažnyčios statybai. Pagal inžinieriaus architekto Juozo Baltrėno projektą už tikinčiųjų paaukotus pinigus 1957–1960 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia, viena retų bažnyčių, kurias leista statyti sovietmečiu.

1961 m. areštuoti bažnyčios statybos organizatoriai: klebonas Liudvikas Povilonis (1910–1990; vėliau arkivyskupas), vikaras Bronislovas Burneikis (1923–1991) ir dar 5 asmenys. Nuteisti kunigai iškalėjo po 4 metus. Bažnyčios pastatą valdžia nusavino. 1963 m. joje įkurtas LTSR filharmonijos filialas. Nugriautas bokštas, išardyti altoriai, įrengta filharmonija. Dailininkas Antanas Kmieliauskas, 1960 m. nutapęs freską Didžiajam altoriui, buvo išmestas iš Dailininkų sąjungos (1989 m. A. Kmieliauskas sukūrė naują freską).

1988 m. bažnyčia grąžinta tikintiesiems, paskirtas klebonu ir dekanu monsinjoras B. Burneikis suremontavo bažnyčią ir kleboniją (1988 m. lapkričio 25 d. laikytos pirmos Šv. Mišios). 1989 m. atstatytas bokštas, lietuvių meistrų Darbėnuose nulietas 3 tonų varpas. JAV lietuviai pranciškonai dovanojo vargonus.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, trinavė. Bokštas 75 m aukščio su apžvalgos aikštele. Šventoriuje palaidotas bažnyčios statytojas monsinjoras B. Burneikis. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* Nuotraukos
* Bažnyčia 2011 m.Bažnyčia 2011 m.
* Bažnyčia iš priekioBažnyčia iš priekio
* Vartų skulptūraVartų skulptūra
* Informacinė lenta tvoros mūreInformacinė lenta tvoros mūre
* Bažnyčios interjerasBažnyčios interjeras
* Rūpintojėlio mozaika apsidėjeRūpintojėlio mozaika apsidėje

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bažnyčios svetainė Archyvuota kopija 2013-12-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑  „Žemės sklypo Rumpiškės g. 6, Klaipėdoje, detalusis planas" (pdf). Klaipėda City Municipality. Nuoroda tikrinta 7 February 2022.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Klaipėdos Švč. Mergelės Marijos Taikos Karalienės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
| Kyzylordos sritis*Қызылорда облысы* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Kyzylordos srities herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Administracinis centras** | Kyzylorda |
| **Rajonų skaičius** | 7 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 830 901 |
| **Plotas** | 226 019 km² |
| **Tankumas** (2022) | 3,68 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Kyzylordos sritisVikiteka |

**Kyzylordos sritis** (kaz. *Қызылорда облысы*, rus. *Кызылординская область*) – sritis pietų Kazachstane, Uzbekistano pasienyje. Su juo ribojasi pietuose, iš pietryčių ribojasi su Pietų Kazachstanu, iš rytų – su Karagandos sritimi, iš vakarų – su Aktiobės sritimi. Srities apsuptyje esantis Baikonūras išnuomotas Rusijai. Administracinis centras – Kyzylorda.

Tarybiniais metais teritorija vadinta ***Kzyl Ordos sritimi***.

Geografija
----------

Sritis išsidėsčiusi Turano žemumoje, iš šiaurės prieina Aralo Karakumai, pietryčiuose – Karatau kalnagūbrio pašlaitės (aukštis iki 1419 m). Sritį kerta Syrdarjos upė, kurios slėnyje gausu senvaginių ežerėlių. Pietvakariuose yra nusekusios Aralo jūros dykynės ir likę vandens telkiniai. Šiaurėje yra laikinų upių, druskingų ežerų (pvz. Arysas). Būdinga kiečių-eraičinų stepė ir druskių dykumos.

Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio temperatūra -12 °C, liepos temperatūra +26–28 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – ~150 mm.

Gyventojai
----------

Tautinė sudėtis (2010 m.): 95,67 % – kazachai, 2,02 % – rusai, 1,17 % – korėjiečiai, 0,27 % – totoriai, 0,17 % – turkai, 0,16 % – uzbekai.

Miestai:

* Kyzylorda
* Aralas
* Kazali

Kitos svarbiausios gyvenvietės:

* Aiteke Bi (Novokazalinskas)
* Žosali
* Žalagašas
* Terenozekas
* Šieli
* Žanakorganas (Jany Kurganas)

Šaltiniai
---------

1. ↑  KAZAKHSTAN, *citypopulation.de*
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 207–208
3. ↑   Archyvuota kopija 2013-11-13 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  **Kazachstano sritys** |  |
| Akmolos sritis | Aktobės sritis | Almata | Almatos sritis | Astana | Atyrau sritis | Karagandos sritis | Kyzylordos sritis | Kustanajaus sritis | Mangystau sritis | Pavlodaro sritis | Pietų Kazachstano sritis | Rytų Kazachstano sritis | Šiaurės Kazachstano sritis | Vakarų Kazachstano sritis | Žambylo sritis |
Koordinatės: 54°03′55″š. pl. 22°55′17″r. ilg.﻿ / ﻿54.0653°š. pl. 22.9214°r. ilg.﻿ / 54.0653; 22.9214

|  |
| --- |
| Papernios geležinkelio stotelė |
| Šalis | Lenkija |
| Gyvenvietė | Papernia |
| Linijų skaičius | 3 |

**Papernios geležinkelio stotelė** (lenk. *Papiernia stacja kolejowa*) – geležinkelio stotelė Papernios gyvenvietėje, Suvalkų mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje. Stotelė priklauso Alėckos–Suvalkų geležinkelio linijai, Papernios–Suvalkų Liaso geležinkelio linijai ir Papernios–Kšyvulkos geležinkelio linijai.


| Alėckos–Suvalkų geležinkelio ruožas |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ ALĖCKA ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Podubuvekas (7,2 km) |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | **Papernia** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | SUVALKAI (5,1 km) |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |



| Papernios–Suvalkų Liaso geležinkelio ruožas |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | **Papernia** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Suvalkų Liasas (1,9 km) |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |



| Papernios–Kšyvulkos geležinkelio ruožas |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | **Papernia** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Kšyvulka (6,8 km) |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie stotelę (lenk.)
C/2022 E3 (ZTF) kometa 2023 m. sausio 27 d.
**C/2022 E3 (ZTF)** – ilgo periodo kometa, atrasta 2022 m. kovo 2 d.

Pasitelkę plataus lauko apžvalgos kamerą, Kalifornijoje esančioje Maunt Palomaro observatorijoje kometą aptiko astronomai Frank Masci ir Bryce Bolin. Atradimo metu C/2022 E3 (ZTF) skriejo 643 mln. km atstumu nuo Saulės. Iš pradžių dangaus kūnas palaikytas asteroidu, tačiau aptikus komą paaiškėjo, kad tai kometa.

Kometos orbitos periodas – 50 000 metų. Perihelį kometa pasiekė sausio 12 d. o perigėjų (labiausiai priartėjo prie Žemės) – vasario 1 d. pro Žemę praskriedama apytikriai 42 mln. km atstumu. Paskaičiuota, kad kometos orbitos ekscentricitetas – 1,00027, o tai reiškia, kad jos orbita parabolinė, kometa po 50 000 metų nebesugrįš.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Į Žemę sugrįžta kosminė viešnia, kuria grožėtis galėjo dar ir neandertaliečiai*. Lrytas.lt. Nuoroda tikrinta 2023-01-07.
2. 1 2 3 4  *A comet not seen in 50,000 years is coming. Here’s what you need to know*. Space.com. Nuoroda tikrinta 2023-01-07.
3. ↑  *2022 E3 (ZTF)* Archyvuota kopija 2022-12-30 iš Wayback Machine projekto.. NASA. Nuoroda tikrinta 2023-01-07.
| Šiaurės Kazachstano sritiskaz. *Солтүстік Қазақстан облысы* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Šiaurės Kazachstano srities herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Administracinis centras** | Petropavlas |
| **Rajonų skaičius** | 13 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 534 966 |
| **Plotas** | 123 200 km² |
| **Tankumas** (2022) | 4,34 žm./km² |

**Šiaurės Kazachstano sritis** (kaz. *Солтүстік Қазақстан облысы*) – sritis Kazachstano šiaurėje, Rusijos pasienyje. Ribojasi su Akmolos sritimi pietuose, su Kostanajaus sritimi vakaruose, su Pavlodaro sritimi rytuose ir su Rusija šiaurėje. Administracinis centras – Petropavlas.

1997 m. prie srities prijungta Kokšetau sritis, tačiau 1999 m. didelė jos dalis priskirta Akmolos sričiai.

Geografija
----------

Sritis yra Vakarų Sibiro lygumoje bei Kazachijos kalvyne. Reljefui būdingos gausios ežeringos dubumos, laiptuotos įdubos, neaukštos skliautkalvės. Vyraujantis aukštis šiaurės rytuose 115–120 m, pietryčiuose – iki 200 m.

Klimatas ryškiai žemyninis, su karšta ir sausa vasara, bei šalta ir nesnieginga žiema. Vidutinė liepos mėnesio temperatūra 18-20 °C, sausio mėnesio – nuo -18,5 iki -19,5 °C. Metinis kritulių kiekis svyruoja apie 340 mm, didžioji jų dalis iškrenta šiltuoju metų laiku.

Upės priklauso Obės baseinui. Svarbiausia upė – Išimas, su intaku Imanburluku. Srityje yra ~1000 ežerų, daugiausia šiaurės rytuose; dauguma gėli. Didžiausi ežerai – Šaglytengizas, Šiaurės Kakas, Pietų Kakas, Akušas, Tarankolis, Mengisoras, Stanovojės ežeras.

Šiaurės Kazachstano srityje būdingi miškastepių ir stepių kraštovaizdžiai. Miškastepė driekiasi srities šiaurėje, ten būdingi beržų, drebulių miškeliai, yra pelkynų, karklų sąžalynų. Miškai užima 8 % srities ploto. Stepėse būdingos varpinės žolės. Dauguma stepių išdirbta.

Gyventojai
----------

Tautinė sudėtis (2006 m.): 48,5 % – rusai, 32,2 % – kazachai, 6,3 % – ukrainiečiai, 3,9 % – vokiečiai, 2,7 % – lenkai, 2,2 % – totoriai.

Svarbiausios gyvenvietės:

* Petropavlas
* Bulajevas
* Tajynša (Krasnoarmejskas)
* Novoišimskas
* Mamliutka
* Sergejevka

Šaltiniai
---------

1. ↑  KAZAKHSTAN, *citypopulation.de*
2. ↑   Archyvuota kopija 2007-10-10 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  **Kazachstano sritys** |  |
| Akmolos sritis | Aktobės sritis | Almata | Almatos sritis | Astana | Atyrau sritis | Karagandos sritis | Kyzylordos sritis | Kustanajaus sritis | Mangystau sritis | Pavlodaro sritis | Pietų Kazachstano sritis | Rytų Kazachstano sritis | Šiaurės Kazachstano sritis | Vakarų Kazachstano sritis | Žambylo sritis |
Saulės miestas|  |
| Forma | UAB |
| Pramonė | pardavimai |
| Įkurta | 2007 m. kovo 14 d. Lietuva Lietuva |
| Centrinė būstinė | Tilžės g. 109, 77159, Šiauliai, Lietuva |
| Svarbiausi darbuotojai | Dina Bunce (generalinis direktorius) |
| Produkcija | parduotuvės, restoranai, įvairios paslaugos |
| Pajamos | 107 mln. litų (2009 m.) |
| Darbuotojų | 900 (2009 m.) |
| Tinklalapis | www.saulesmiestas.lt |

„Saulės miestas" įkurtas, buvusioje „Šiaulių autobusų stoties" teritorijoje. Dabar šiauliečiai turi naują, sumažėjusią 25 kartus, šiuolaikinę autobusų stotį
**Saulės miestas** – prekybos centras Šiauliuose, Tilžės g. 109, priklausantis didžiausiam Baltijos šalyse nekilnojamo turto fondui "Eften Capital" (bendrovė „E.L.L. Real Estate" pardavė prekybos centrą "Eften Capital 2015 metais).  
Direktorius – Dina Bunce.

Istorija
--------

2002 metais Šiaulių savivaldybė už daugiau nei pustrečio milijono litų pardavė apie dviejų hektarų „Šiaulių autobusų stoties" plotą miesto centre, tačiau gautų pinigų pastatyti naują stotį nepakako. Tada „Saulės miesto" statytojai integravo ją į savo kompleksą ir autobusų stotį išnuomojo 99 metams.

Mados ir laisvalaikio centras „Saulės miestas" duris atvėrė 2007 m. kovo 14 d. Per pirmus šešis veiklos mėnesius centrą aplankė 3,5 mln. žmonių. 2009 m. „Saulės miestas" pasiekė 107 mln. litų apyvartą. „Saulės miestas" aktyviai dalyvauja Šiaulių gyvenime. Pastaruosius metus prekybos centre „Saulės miestas" per metus apsilanko virš 7 milijonų lankytojų. Centras jau yra parėmęs ir organizavęs daugiau nei 40 įvairių socialinių-kultūrinių renginių. „Saulės miestas" nuolat ieško būdų kaip galėtų prisidėti prie Šiaulių regiono gyvenimo bei siūlo šiauliečiams naujų įvairių iniciatyvų.

Struktūra
---------

Trijuose aukštuose yra daugiau nei 100 įvairių įmonių ir moderni autobusų stotis:

* 45 % ploto užima rūbų ir avalynės parduotuvės,
* 23 % – prekybos centras RIMI,
* 14 % – maitinimo įstaigos,
* 10 % – paslaugų įmonės,
* 4 % – autobusų stotis,
* 4 % – kita.

Bendras pastato plotas – 25 000 m², prekybos centro – 20 000 m², autobusų stoties – 800 m². „Saulės mieste" įrengta 720 vietų automobilių stovėjimo aikštelė, veikianti po pirmu aukštu, taip pat antrame ir trečiame prekybos centro aukšte. Trečiame aukšte kelerius metus irgi veikė stovėjimo aikštelė, tačiau 2012 metais dalyje trečio aukšto stovėjimo aikštelės atidaryta „Saulės terasa" - pramogų erdvė po atviru dangumi (vasaros restoranas, kino teatras, vaikų žaidimų aikštelė).

Galerija
--------

* Senoji autobusų stotisSenoji autobusų stotis
* Senojoje autobusų stotyje, prie kasųSenojoje autobusų stotyje, prie kasų
* Senojoje autobusų stotyje, aikštelėjeSenojoje autobusų stotyje, aikštelėje
* „Saulės miestas"„Saulės miestas"

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Šiaulių kraštas" – 2007-02-09 Alvydas Januškevičius

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
Koordinatės: 55°04′27″š. pl. 23°10′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.074122°š. pl. 23.176525°r. ilg.﻿ / 55.074122; 23.176525

Šventaduobė
**Šventaduobė** – lurdas, esantis Didžiupio upelio slėnyje, Antkalniškių kaimo teritorijoje, apie 300 m į pietus nuo Plokščių, Šakių rajone. Iki jo nuo Bažnyčios gatvės iš Plokščių km. veda tautodailininko Zigmo Sederevičiaus medžio skulptūromis puoštas takas. Lurdas sumūrytas iš akmenų, 15 m ilgio ir 7 m aukščio. Marijos statulėlė apie 80 cm aukščio. Šalia yra šaltinėlis su rentiniais, tikima, kad jo vanduo turi gydomųjų galių. Viduryje lurdo įrengtas altorius. Čia vyksta įvairūs kultūriniai ir religiniai renginiai, Porciunkulės atlaidų metu laikomos Šv. Mišios.

Istorija
--------

Legenda pasakoja, kad kažkada Nemunu plaukė Marijos paveikslas. Piemenys jį pagavo ir atnešė į bažnyčią. Iš bažnyčios paveikslas pradingo, o žmonės jį rado prie šaltinio nedidelio upelio krante. Paveikslą vėl ir vėl nešė į bažnyčią, bet iš jos paveikslas dingdavo ir atsirasdavo vis prie to paties šaltinėlio. Tada žmonės nutarė toje vietoje pastatyti koplytėlę su altoriumi ir palikti ten paveikslą. Pirmasis altorėlis ir koplytėlė buvo mediniai, pastatyti XIX a. Šie greitai supuvo, todėl apie 1927–1928 m. Plokščių ūkininko Prano Rimkaus rūpesčiu Šventaduobė buvo atnaujinta: išmūrytas altorius, siena, sutvarkytas šaltinis, paremtas šlaitas, vieta aptverta tvorele, įruošti laiptai, atnaujintas aukščiau kalne stovintis kryžius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Plokščiai*. Mūsų Lietuva, T. 3. – Bostonas: Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1966. – 320 psl.

Nuorodos
--------

* Apie Šventaduobę Šešupės euroregiono turizmo informacijos centre Archyvuota kopija 2017-02-02 iš Wayback Machine projekto.
* Apie Šventaduobę atostogoskaime.lt Archyvuota kopija 2017-02-02 iš Wayback Machine projekto.