recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Germanų dialektinių grupių paplitimas apie pirmuosius mūsų eros metus:
  Šiaurės germanų kalbos
  Ingevonų kalbos
  Istevonų kalbos
  Irminonų kalbos
  Rytų germanų kalbos
**Istevonų kalbos**, arba **Vėzerio-Reino germanų kalbos** (angl. *Weser-Rhine Germanic*, vok. *Weser-Rhein-Germanisch*) – vokiečių kalbininko Frydricho Maurerio (Friedrich Maurer) pasiūlytas terminas, kuriuo vadinama grupė senovės vakarų germanų  dialektų, iš kurių kilo žemutinių frankų, Reino frankų dialektai, taip pat ir olandų kalba bei vokiečių vakarų vidurio dialektai. Kitos dvi vakarų germanų dialektų grupės – ingevonų ir irminonų kalbos.

Terminas „istevonų kalbos" sudarytas pagal istevonus, kultūrinį-kalbinį germanų genčių junginį; istevonus mini Tacitas savo knygoje „Germania".

Išnašos
-------

1. ↑  Henriksen & van der Auwera 1994, p. 9. sfn error: no target: CITEREFHenriksenvan\_der\_Auwera1994 (help)
2. ↑  Maurer 1942, pp. 123–126, 175–178. sfn error: no target: CITEREFMaurer1942 (help)
3. ↑  Tac. Ger. 2

Literatūra
----------

* Henriksen, Carol; van der Auwera, Johan (2013) [First published 1994]. „1. The Germanic Languages". In van der Auwera, Johan; König, Ekkehard (eds.). *The Germanic Languages*. London, New York: Routledge. pp. 1–18. ISBN 978-0-415-05768-4.
**Demonimas** (gr. δῆμος, *dêmos* 'bendruomenė, liaudis' + όνομα, *onoma* 'pavadinimas') – žodis, kuriuo vadinama tam tikroje vietoje gyvenanti žmonių bendrija (nacija, tauta).

Demonimas paprastai sudaromas iš vietos (kaimo, miesto, regiono, valstybės, žemyno) pavadinimo. Juo nusakomi visi žmonės, gyvenantys toje vietoje, nepriklausomai nuo jų tautybės, rasės, kalbos ar kitų kultūrinių skirtumų. 

Demonimas skiriasi nuo etnonimo tuo, kad etnonimas apibrėžia žmonių bendriją pagal jos etninę kilmę, o demonimas – pagal gyvenamąją vietą. Pavyzdžiui, Irako gyventojai apibrėžiami vienu demonimu – irakiečiai, bet, norint atskirti Irako gyventojus pagal tautybes, vartojami etnonimai (pvz. kurdai).

Išnašos
-------

1. ↑  Roberts 2017, p. 205. sfn error: no target: CITEREFRoberts2017 (help)
2. ↑  „Dictionary". *Merriam Webster*. Nuoroda tikrinta 2021-05-11.
3. ↑  George H. Scheetz (1988). *Names' Names: A Descriptive and Pervasive Onymicon*. Schütz Verlag.
4. ↑  Matt Rosenberg. *Demonyms: The Names of Nationalities*. Thoughtco.com. Nuoroda tikrinta 2021-05-11.

Šaltiniai
---------

* Roberts, Michael (2017). "The Semantics of Demonyms in English". The Semantics of Nouns. Oxford: Oxford University Press. pp. 205–220. ISBN 9780198736721.
Vienas iš labiausiai žinomų serijinių žudikų, Tedas Bandis
**Serijinis žudikas** – asmuo, kuris per palygintinai trumpą laiko tarpą, ilgesnį nei vienas mėnuo, tyčia nužudo tris ar daugiau žmonių, paprastai siekdamas psichologinio, dažnai seksualinio pasitenkinimo. Dauguma institucijų serijinio žudiko sąvokos reikalavimuose nustato tris per tam tikrą laiką įvykdytas žmogžudystes, kitos ją padidina iki keturių arba sumažina iki dviejų. Serijiniai žudikai dažniausiai būna europidai vyrai.

Psichologinis pasitenkinimas yra įprastas serijinių žmogžudysčių motyvas, daugelis serijinių žmogžudysčių yra susijusios su seksualiniu kontaktu su auka. Federalinis tyrimų biuras (FTB) teigia, jog serijinių žudikų motyvai gali būti pyktis, jaudulio, finansinės naudos ir dėmesio siekis. Serijiniai žudikai gali siekti aukas nužudyti panašiu būdu, ar kaip kitaip panašiomis aplinkybėmis. Žudiko pasirinktos aukos gali turėti kažką bendro, pavyzdžiui, demografinį profilį, išvaizdą, lytį ar rasę, tačiau dažniausiai aukomis tampa europidės moterys. FTB atkreipia dėmesį į nustatytą serijinių žudikų elgesio modelį. Pagal šį modelį galima rasti pagrindinius įkalčius, padedančius surasti žudiką ir jo motyvus. Asmenys, vaikystėje patyrę lovos šlapinimą ir vykdę piktybiškus padegimus bei smurtavę prieš gyvūnus turi didesnį šansą vėliau gyvenime būti serijiniais žudikais.

Šaltiniai
---------

1. 1 2   „Serial killer". Segen's Medical Dictionary. 2012. Suarchyvuota iš originalo 2016-08-11. Nuoroda tikrinta 2016 m. birželio 15 d – via TheFreeDictionary.com. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|access-date=` (pagalba)
2. 1 2 3  Osowki, Kaylee (2018 m. gruodžio 11 d). „Investigating a Serial Killer: The Development of the FBI's Role Told Through Public Documents". *DTTP: Documents to the People*. Documents to the People. **46** (4): 19–24. doi:10.5860/dttp.v46i4.6892. S2CID 189532259. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugsėjo 22 d. `{{cite journal}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|access-date=` and `|date=` (pagalba)
3. ↑  Hough & McCorkle 2016
4. 1 2 3  Freeman, Shanna (2007 m. spalio 2 d). „How Serial Killers Work". *HowStuffWorks*. HowStuffWorks. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugsėjo 22 d. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|access-date=` and `|date=` (pagalba)
5. ↑  Morton 2005, p. 4, 9. sfn error: no target: CITEREFMorton2005 (help)
| ***Kraujo pilis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Danza Macabra |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija |
| Režisierius | Antonio Margheriti Sergio Corbucci |
| Scenaristas (-ai) | Giovani Grimaldi  Bruno Corbucci |
| Vaidina | Barbara Steele  Georges Riviere  Margarete Robsahm  Arturo Dominici  Silvano Tranquilli |
| Metai | 1964 |
| Žanras | siaubo |
| Trukmė | 82 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Kraujo pilis** (it. *Danza Macabra*) – 1964 m. sukurtas siaubo filmas. Nors jame vienas iš herojų yra rašytojas Edgar Allan Poe, parašęs to paties pavadinimo apsakymą, juosta nėra paremta šiuo kūriniu ar žinomu rašytojo gyvenimo epizodu.

Filmo kūrimas
-------------

Filmo idėja kilo režisieriui Sergio Corbucci po to, kai prodiuseris Giovanni Addessi pavedė jam sukurti filmą pakartotinai panaudojant viduramžių atributus iš ankstesnio Corbucci filmo „Monzos vienuolis". Jo pavedimu, scenarijų parašė brolis Bruno Corbucci ir Gianni Grimaldi, tačiau prasidėjus filmavimui dėl užimtumo Sergio Corbucci turėjo atsisakyti režisūros ir šį darbą pavedė kolegai Antonio Magheriti. Pats filmavimas truko 15 dienų, o Corbucci jame nufilmavo vieną sceną (kurioje nužudomas aktorės Barbara Steele personažas).

Juosta sulaukė mažai dėmesio ir buvo finansiškai nesėkminga. Tai buvo viena pagrindinių priežasčių, paskatinusių Margheriti 1970 m. dar kartą nufilmuoti šį filmą, pavadintą „Voratinklis". Vėliau režisierius pripažino, kad tai buvo kvaila idėja, nes spalvota juosta (originalus filmas buvo juodai baltas) „sunaikino viską: atmosfera, įtampą".

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Žurnalistas Alanas Fosteris, siekiantis gauti interviu iš rašytojo Edgaro Po, sutinka jį užeigoje bekalbantį su lordu Blekvudu. Pastarasis sako turintis pilį, kurioje niekas negali išbūti visą naktį, nes joje vaidenasi. Žurnalistas priima pasiūlytas lažybas ir važiuoja į pilį. Pradžioje ji atrodo tuščia, tačiau netrukus jis pradeda matyti įvairius žmones ir greitai pats nesupranta kur realybė, o kur ne. Jis mato praeityje vykusius įvykius ir kaip mirė visi iki jo pilyje buvę žmonės. Čia jis susipažįsta su seniai mirusia Elizabeta, kuri stengiasi jį įtikinti kuo greičiau bėgti, tačiau žurnalistas nori pasiimti ją kartu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Barbara Steele – Elizabeta Blekvud
* Georges Riviere – Alanas Fosteris
* Margarete Robsahm – Džiulija
* Arturo Dominici – daktaras Karmus
* Silvano Tranquilli – Edgaras Alanas Po
* Umberto Raho – lordas Blekvudas

Išnašos
-------

1. ↑  Curti 2015, p. 114.

Šaltiniai
---------

* Curti, Roberto (2015). *Italian Gothic Horror Films, 1957-1969*. McFarland. ISBN 978-1476619897.
|  |
| --- |
| **FMA I.Ae. 37** |
|  |
|  |
|  |
| Tipas | Naikintuvas-perėmėjas |
| Gamintojas | Fábrica Militar de Aviones Argentina |
| Kūrėjas | Reimar Horten |
| Būsena | Projektas nutrauktas 1960 m. |

**FMA I.Ae. 37** – reaktyvinio naikintuvo prototipas, iš Vokietijos po Antrojo pasaulinio karo pasitraukusių aviakonstruktorių XX a. šeštame dešimtmetyje kurtas Argentinoje. Lėktuvas niekuomet nebuvo išbandytas skrydyje varomas variklius, o pats projektas 1960 m. buvo nutrauktas.

Kūrimas
-------

Iš Vokietijos į Argentiną pasitraukęs aviakonstruktorius Reimaras Hortenas (*Reimar Horten*) apie 1952 m. pradėjo kurti reaktyvinį naikintuvą, gavusį indeksą I.Ae. 37. Naujasis projektas, priešingai nei 1951 m. nutraukti jo kurti skraidančio sparno projektai, buvo delta sparno tipo naikintuvas su oro įsiurbimo angoms iš abejų nosies pusių.

1953 m. pradėti sumažinto modelio bandymai aerodinaminiame tunelyje. 1954 m. spalio 1 d. pristatytas natūralaus dydžio maketas be variklio, kuris buvo išbandytas ore velkamas transportiniu Ju-52/m3.

Išskirtinė orlaivio ypatybė – pilnai stiklinė nosis ir joje gulomis įrengta piloto pozicija.

Modelio bandymų rezultatai buvo įvertinit teigiamai ir 1955 m. pradėta reaktyviniu varikliu „Rolls-Royce Derwent V" varomo lėktuvo gamyba. Gamybos metu buvo nuspręsta, kad numatyto variklio galios nepakaks naikintuvui. Taip pat gamybos proceso eigoje, 1956 m. buvo nuspręsta įrengti tradicinės konstrukcijos piloto kabiną. Netrukus buvo priimtas sprendimas I.Ae. 37 vystyti kaip ikigarsinį mokymui skirtą lėktuvą, o pačios konstrukcijos pagrindu gaminti galingesnį, dviem sponsonuose sumontuotais varikliais varomą viršgarsinį naikintuvą, gavusį indeksą. I.A.e. 48, galintį išvystyti 2,2 Macho (apie 2700 km/h) greitį.

Prasidėjus lėšų taupymo kampanijai, 1960 m. likus vieneriems metams iki suplanuoto pirmojo I.Ae. 37 skrydžio abu projektai buvo nutraukti.

Specifikacijos (I.Ae. 37)
-------------------------

Orlaivio kūrėjų komanda
**Bendrosios charakteristikos**

* **Įgula:** 1
* **Ilgis:** 11,78 m
* **Sparno mojis:** 10,00 m
* **Aukštis:** 4,92 m
* **Sparnų plotas:** 48,00 m2
* **Svoris:**
	+ **tuščio:** 3300 kg
	+ **kilimo:** 4800 kg
* **Jėgainė:** 16,02 kN traukos turboreaktyvinis variklis Rolls-Royce Derwent V

**Skrydžio duomenys**

* **Maksimalus greitis:** 800 km/h (500 mylių per valandą, 430 mazgų)
* **Skrydžio nuotolis:** 2 000 km (600 mylių, 520 jūrmylių)
* **Skrydžio lubos:** 11 000 m (36089 pėdos)

Bibliografija
-------------

* (EN) Rivas, Santiago (2008). „Pioneers & Prototypes: Pulqui, Pulqui II and IA-37/48". International Air Power Review. Westport, CT: AIRtime (25): 162–73. ISSN 1473-9917.
* (EN) „I.Ae 37[neveikianti nuoroda]", GVRanjes, Tripod.
* (ES) FMA – Fábrica militar de aviones, Militaria arg.
* (EN) I.Ae 37
* (ES) I.Ae. 37 schemos
* (ES) Aviones, AR.
* (ES) „Hortendes Archyvuota kopija 2012-10-14 iš Wayback Machine projekto.", Disc aircraft, US: Grey falcon

Išnašos
-------

1. ↑  *Proyecto IA 37 ala delta*, Taringa .
2. ↑  Rivas 2008. sfn error: no target: CITEREFRivas2008 (help)
*Lehman Brothers* būstinė, Niujorkas
**Įmonės bankrotas** – nemokios įmonės būsena, kai įmonei teisme yra iškelta bankroto byla arba kreditoriai įmonėje vykdo bankroto procedūras ne teismo tvarka; negalėjimas išsimokėti skolų, sužlugimas. Įmonės bankroto procesą prižiūri ir vykdo bankroto administratorius. Didžiausias bankrotas istorijoje – investicinio banko *Lehman Brothers* griūtis.

Teisė
-----

Bankrotą reguliuoja nemokumo teisė, ūkinės teisės šaka.
Lietuvoje politiką įmonių veiklos restruktūrizavimo ir bankroto proceso klausimais įgyvendina Įmonių bankroto valdymo departamentas prie Ūkio ministerijos, įstaiga prie LR ūkio ministerijos.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Fizinio asmens bankrotas
* Įmonių restruktūrizavimas
* Įmonių reorganizavimas
* Įmonės nemokumas
* Bankroto administratorius

Nuorodos
--------

Įmonių bankroto valdymo departamentas Archyvuota kopija 2011-08-09 iš Wayback Machine projekto.  

Įmonių bankroto teismų praktika

Išnašos
-------

1. ↑  „LIETUVOS RESPUBLIKOS ĮMONIŲ BANKROTO ĮSTATYMAS" (lietuvių k.). lrs. 2008-05-22. Nuoroda tikrinta 2011-04-16.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: Neatpažinta kalba (link)
| **Rytis Mykolas Račkauskas** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. rugsėjo 25 d. (64 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Jūratė |
| Vaikai | Giedrius, Ignas |
|  |
| Veikla | Politikas |
| Pareigos | Meras (nuo 2015) |
| Partija | Nepartinis politinis komitetas „Atsinaujinančiam Panevėžiui" |
|  |
| Išsilavinimas | Architektas |
| Alma mater | VISI (1982) |

**Rytis Mykolas Račkauskas** (g. 1959 m. rugsėjo 25 d. Kaune) – Panevėžio miesto savivaldybės politikas. Nuo 2015 m. tapo Panevėžio meras.

Biografija
----------

### Išsilavinimas

1977 m. baigė Panevėžio Juozo Balčikonio vidurinę mokyklą, 1982 m. – Vilniaus inžinerinį statybos institutą, įgijo architekto specialybę.

### Karjera

1982–1992 m. Miestų statybos projektavimo instituto Panevėžio skyriaus architektas. 1992–1995 m. bendrovės „Panevėžio miestprojektas" vadovas. 1995–2000 m. UAB „Improvizacija" direktorius. 1996–2015 m. – R. Račkausko įmonės (nuo 2006 m. – individuali įmonė „Improvizacija") savininkas, architektas. 2010–2013 m. UAB „Panevėžio ryšių statyba" projektų vadovas.

### Politika

1988 m. prasidėjus Atgimimui, aktyviai įsitraukė į Sąjūdžio veiklą: buvo Panevėžio miesto iniciatyvinės grupės narys, išrinktas Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio steigiamojo suvažiavimo delegatu, Panevėžio miesto tarybos nariu, Organizacinės komisijos pirmininku.

1989 m. organizuojant Baltijos kelią, buvo vienas iš penkių jo koordinatorių, atsakingas už atkarpą Panevėžys–Latvijos siena. 1990 m. kovo 11 d. kaip Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio svečias dalyvavo istoriniame Aukščiausiosios Tarybos posėdyje, tapo Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo liudininku.

1993–1996 m. TS-LKD narys, partijos steigėjas.

1990–1997 m. ir nuo 2015 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.

Nuo 2015 m. Panevėžio miesto savivaldybės meras.

#### Rinkimų istorija

2015 m. dalyvavo Panevėžio miesto savivaldybės mero rinkimuose su Povilo Urbšio rinkimų komitetu "KARTU", dėl nesutarimų ir piktnaudžiavimo tarnyba skandalo 2019 m. ją paliko, įkūrė rinkiminį komitetą "Atsinaujinančiam Panevėžiui".

2015 m. Panevėžio miesto savivaldybės mero rinkimuose I-ajame ture surinko 7059 balsus (22,65% nuo galiojančių biuletenių), II-ajame - 17290 (69,50%).

2019 m. mero rinkimuose I-ajame ture surinko 9435 balsus (29,37%), II-ajame ture stojo prieš buvusį bendražygį ir Seimo narį Povilą Urbšį, surenka 16236 balsus (60,40%) ir yra išrenkamas antrai kadencijai.

2023 m. mero rinkimuose laimėjo I-ajame ture su 19132 balsų (63,52%). Jo rinkiminis komitetas "Atsinaujinančiam Panevėžiui" pasiekia absoliučią daugumą miesto savivaldybės taryboje - 15/27 (48,95%) mandatų.

Įvertinimas
-----------

* Sausio 13-osios atminimo medalis;
* Baltijos Asamblėjos medalis;
* Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių sąjungos II laipsnio medalis „Buvome, esame, būsime".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. 1 2
| Hiorsholmasdan. *Hørsholm* |
| --- |
|        |
| *Geležinkelio stotis* |
|  |
| 

HiorsholmasHiorsholmas

55°52′49″ š. pl. 12°30′28″ r. ilg.﻿ / ﻿55.88028°š. pl. 12.50778°r. ilg.﻿ / 55.88028; 12.50778﻿ (Hiorsholmas)Koordinatės: 55°52′49″ š. pl. 12°30′28″ r. ilg.﻿ / ﻿55.88028°š. pl. 12.50778°r. ilg.﻿ / 55.88028; 12.50778﻿ (Hiorsholmas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Danijos vėliava Danija |
| **Regionas** | Hovedstadeno regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2013) | 46 104  |
| **Plotas** | 31,28 km² |
| **Tankumas** (2013) | 1 474 žm./km² |
| **Altitudė** | 32 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.horsholm.dk |

**Hiorsholmas** (dan. *Hørsholm*) – miestas Danijoje, Hovedstadeno regione. Išsidėstęs ant Eresundo sąsiaurio kranto, už 25 km į šiaurę nuo sostinės Kopenhagos, su kuria miestą jungia seniausias šalyje Hiorsholmo plentas. Yra *Rungsted Kyst* geležinkelio stotis, iš kurios traukiniai Eresundo tiltu kursuoja į Švediją.

Istorija
--------

Miestas buvo įkurtas karaliaus įsakymu vietovėje pradėjus statyti Hiršholmo rūmus. 1737 m. architektui Niels Eigtved buvo patikėta sudaryti rezidencinio miestelio planą ir skatinti jo plėtimąsi. Hiorsholmui miestelio statusas suteiktas 1739 m. Nugriovus rūmus 1810–1816 m. Hiorsholmas tebebuvo nedidelė gyvenvietė, tačiau nesustojo augęs kaip įtvirtintas miestelis ir vietinis amatų prekybos centras.

Miestelis pamažu apjungė šalimais buvusias *Rungsted*, *Smidstrup* ir Useriodo gyvenvietes. Pastarojoje XIX a. buvo įkurta nemažai tekstilės gamyklų.

Galerija
--------

* 1739 m. rūmai1739 m. rūmai
* Tekstilės fabrikasTekstilės fabrikas

Išnašos
-------

1. ↑  „Hørsholm" (danų k.). Gyldendal. Nuoroda tikrinta 2013-06-23.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: Neatpažinta kalba (link)
**Yusuf Otubanjo**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Yusuf Olaitan Otubanjo |
| Gimimo data | 1992 m. rugsėjo 12 d. (31 metai) |
| Gimimo vieta | Idžebu Odė, Nigerija |
| Ūgis | 177 cm |
| Svoris | 70 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FC Pyunik |
| **Numeris** | 14 |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2012–20142013–20142015–20162016–201820182018–20192020–20222022– | Red Bull Salzburg → FC Pasching (skol.)FC Blau-Weiß LinzMŠK Žilina→ Rheindorf (skol.)LASK LinzArarat-ArmeniaFC Pyunik | 01 00(0)19 00(6)39 0(34)33 0(10)11 00(1)21 00(2)58 0(26)13 00(4) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. sausio 23 d.. |

**Jusufas Olaitanas Otubandžas** (*Yusuf Olaitan Otubanjo*; g. 1992 m. rugsėjo 12 d.) – futbolininkas kilęs iš Nigerijos, puolėjas.

Karjera
-------

Futbolininko kelią pradėjo gimtinėje. 2009 m. rungtyniavo Julius Berger FC, 2009–2010 m. Gateway United FC, 2010–2011 m. Crown FC.

2011 m. persikėlė į Europą. Ryngtyniavo Atlético Madrid jaunimo ekipoje, o vėliau profesionalo karjerą tęsė Austrijoje, Slovakijoje ir Armėnijoje.

Priklausė Red Bull Salzburg 2012–2014 m. tačiau buvo skolinamas žemesniojo diviziono FC Pasching.

2015–2016 m. atstovavo FC Blau-Weiß Linz, kuris rungtyniavo trečioje pakopoje (Regioninėje lygoje).

2016 m. persikėlė į Slovakiją, kur rungtyniavo MŠK Žilina. Su šiuo klubu tapo Slovakijos čempionu.

2018 m. nuomos pagrindais atstovavo Rheindorf, kuris rungtyniavo Austrijos Bundeslygoje.

2018–2019 m. priklausę LASK Linz, kuris rungtyniavo Austrijos Bundeslygoje.

### Armėnija

2020 m. sausio 23 d. Ararat-Armenia pranešė, kad Otubandžas tapo klubo naujoku.

2022 m. birželio 4 d. Ararat-Armenia išplatino pranešimą, kad Otubandžo sutartis baigėsi ir nebebus pratęsta.

2022 m. birželio 11 d. Otubandžas pasirašė sutartį su Pyunik.

2022 m. spalio 6 d. 2022–2023 m. UEFA Europos konferencijų lygos grupių turnyro rungtynėse Jerevano „Pjunikas" rezultatu 2-0 nugalėjo Vilniaus „Žalgirį". Šiose rungtynėse žaidėjas pelnė antrąjį įvartį ir įtvirtino Armėnijos klubo pranašumą.

Pasiekimai
----------

MŠK Žilina
* Fortuna liga: 2016–2017 m.

FC Ararat-Armenia
* Premjer lyga: 2019–2020 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Նոր տրանսֆեր". *facebook.com/* (armėnų). FC Ararat-Armenia Facebook. 23 January 2020. Nuoroda tikrinta 23 January 2020.
2. ↑  „Հարգելի ֆուտբոլասերներ, «Արարատ-Արմենիա» ֆուտբոլային ակումբի և ֆուտբոլիստ Յուսուֆ Օտուբանջոի միջև կնքված պայմանագրի ժամկետը լրացել է և կողմերը որոշել են չերկարաձգել պայմանագիրը:". *facebook.com/araratarmeniafc* (Armenian). FC Ararat Armenia Facebook. 2 June 2022. Nuoroda tikrinta 7 June 2022.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: Neatpažinta kalba (link)
3. ↑  „Official statement: Yusuf Otubanjo". *fcpyunik.am/*. FC Pyunik. 11 June 2022. Nuoroda tikrinta 14 June 2022.
4. ↑  PJŪNIKAS 2-0 ŽALGIRIS
5. ↑  LFF svetainės naujienos

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* worldfootball
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
| Bukura |
| --- |
|  |
| Vieta | Rumunija, Retezato kalnai |
| Plotas | 0,105 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,39 km |
| Kilmė | ledyninė |
| Didžiausias gylis | 15,5 m |
| Altitudė | 2040 m. v. j. l. |
|  |
|  Vikiteka | Bukura |

**Bukura** (rumun. *Lacul Bucura*) – ledyninės kilmės ežeras, išsidėstęs Retezato kalnuose, Rumunijoje. Ežeras yra maždaug 2040 m aukštyje, šalia Peleagos kalno (2509 m). Bukuros ežeras užima 10 hektarų plotą. Didžiausias gylis – 15,5 m, ilgis – 505 m, vidutinis plotis – 160 m.

Bukuros ežeras, Retezato kalnuose.
Tai didžiausias ledyninės kilmės ežeras Rumunijoje. Nepaisant to, jog yra sunkiai pasiekiamas, Bukuros ežeras yra turistų mėgiama vieta, nuo čia patogu kopti į Peleagos kalną.

Ežeras įeina į Retezato nacionalinio parko teritoriją. Parkas buvo įkurtas 1935 m. ir užima 380 km² teritoriją.

Mitologija
----------

Pasak legendos, prieš daugelį metų Bukuros ežero apylinkėse gyveno milžinas, kuris ateidavo iš kalnų ir grobdavo gyventojų galvijus bei javus. Vietos drąsuoliai ryžosi pasipriešinti milžinui, tačiau žuvo kovoje. Galiausiai, po daugelio nesėkmingų bandymų, milžinas buvo nužudytas. Milžiną nužudęs jaunuolis, norėdamas įsitikinti, jog milžinas neišgyvens, nukirto jam galvą. Sakoma, kad nukirtus milžino galvą, jo kūnas pavirto į akmenį, suformavusį Retezato viršūnes, o vienos rankos delnas pavirto į Bukuros ežerą.

Išnašos
-------

1. ↑  www.unseenromania.com[neveikianti nuoroda]
| Balskų tvenkinys |
| --- |
| Užtvanka ir tvenkinysUžtvanka ir tvenkinysUžtvanka ir tvenkinys |
| Vieta | Tauragės raj, Šilalės raj, Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 2,718 km² |
| Kranto linijos ilgis | 29,93 km |
| Kilmė | dirbtinis vandens telkinys |
| Vidutinis gylis | 5,2 m |
| Didžiausias gylis | 11 m |
| Įteka | Jūra, Barys, Pilkis, Urdena, Žiuržmotis, Aušbruva, J-13, 8 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Jūra |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Balskų tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°22′16″ š. pl. 22°6′4″ r. ilg.﻿ / ﻿55.37111°š. pl. 22.10111°r. ilg.﻿ / 55.37111; 22.10111Koordinatės: 55°22′16″ š. pl. 22°6′4″ r. ilg.﻿ / ﻿55.37111°š. pl. 22.10111°r. ilg.﻿ / 55.37111; 22.10111 |

**Balskų tvenkinys** – dirbtinis vandens telkinys ties Tauragės, Šilutės ir Šilalės rajonų savivaldybių teritorijų riba, 13 km į šiaurės vakarus nuo Tauragės, 5 km į vakarus nuo Pagramančio.

Tvenkinys įrengtas 1984 m. užtvenkus Jūros upę žemiau Balskų, 80,7 km nuo Jūros žiočių, 14,28 m aukščio užtvanka. Telkinio tūris – 14,79 mln. m³. Daugiametis debitas ties užtvanka – 13,7 m³/s. Plotas 271,8 ha. Didžiausias gylis 11 m, vidutinis gylis 5,2 m. Tvenkinio ilgis 9,6 km, plotis – iki 0,72 km. Kranto linija 29,9 km ilgio, vingiuota. Yra 3 salos (0,96 ha, 0,7 ha ir 0,46 ha). Altitudė 55 m. Krantai statūs, aukšti, daugiausia apaugę miškeliais. Pietinėje pakrantėje prasideda Balskų miškas, telkšo virtinė žuvininkystės ūkio tvenkinių. Dalis dešiniojo kranto ribojasi su Pagramančio regioniniu parku. Tvenkinys yra 10-tas pagal plotą Lietuvoje.  2005 m. kairiajame Jūros upės krante, žemiau Balskų užtvankos pastatyta 2900 kW galios hidroelektrinė. Tai antra pagal galingumą HE Lietuvoje (po Kauno HE).

Tvenkinio apsemti kaimai ar jų dalys:

* Stokaičiai
* Vilkų Laukas
* Kamščiai
* Visbarai
* Vaidilai
* Didkiemis
* Balskai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aurelijus Rimas. *Balskų tvenkinys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 513 psl.

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Labūnavos tvenkinys |
| --- |
| Labūnavos tvenkinys. pakrantė netoli AnsainiųLabūnavos tvenkinys. pakrantė netoli AnsainiųLabūnavos tvenkinys. pakrantė netoli Ansainių |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Kėdainių rajonas) |
| Plotas | 1,099 km² |
| Kranto linijos ilgis | 20 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 3,8 m |
| Didžiausias gylis | 10,0 m |
| Tūris | 0,00412 km³ |
| Įteka | Mėkla, Barupė, Liepupė, Karklytė, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Barupė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Labūnavos tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°11′8″ š. pl. 23°55′50″ r. ilg.﻿ / ﻿55.18556°š. pl. 23.93056°r. ilg.﻿ / 55.18556; 23.93056Koordinatės: 55°11′8″ š. pl. 23°55′50″ r. ilg.﻿ / ﻿55.18556°š. pl. 23.93056°r. ilg.﻿ / 55.18556; 23.93056 |
|  |
|  Vikiteka | Labūnavos tvenkinys |

**Labūnavos tvenkinys** – yra Kėdainių rajone, Pelėdnagių seniūnijoje, Barupės slėnyje (taip pat įeino jos intako Mėklos slėnis), 4,6 km nuo jos žiočių. Plotas 109,9 ha. Giliausia vieta 10 m. Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 5,7 km, plotis iki 0,36 km. Forma netaisyklinga, rytuose skaidosi į dvi atšakas (Mėklos ir Barupės slėnius). Altitudė 40 m. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 20 km. Krantai sausi, lėkšti. Praktiškai visą tvenkinį supa dirbami laukai, ganyklos, tik rytuose siauru ruožu prieina Labūnavos miškas. Centrinėje dalyje yra nedidelė salelė (ilgis ~0,1 km, plotis 0,03 km, plotas 0,16 ha). Pakrantės apaugusios švendrų, nendrių sąžalynais. Tvenkinį kerta 4 tiltai: užtvankos, 2 ties Pamėkliais ir ties Serbinais. Pasroviui už 0,9 km telkšo Labūnavos gyvenvietės tvenkinys.

Tvenkinio sąžalynuose peri vandens paukščiai. Vandenyje gausu žuvų (kuojos, raudės, lydekos, pūgžliai, karšiai, plakiai ir kt.).

Debitas:

* Upės: 1,36 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 111 m³/s

Užtvanka 206 m ilgio, 8 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1977 m.

Tūris apie 4,1 mln. m³. Vanduo naudojamas drėkinimui, veikia 2003 m. pastatyta 160 kW galios mažoji HE. Prie tvenkinio yra Ansainių, Serbinų, Pamėklių, Sičionių, Labūnavos gyvenvietės.

* Labūnavos tvenkinysLabūnavos tvenkinys
* Užtvenktas Mėklos žemupysUžtvenktas Mėklos žemupys
* Sutemos prie tvenkinioSutemos prie tvenkinio
* Mėklos ir Barupės santakaMėklos ir Barupės santaka

Šaltiniai
---------

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

1. ↑
2. ↑  Antanina Breivienė. *Labūnavos tvenkinys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 463-464
| Papilio tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Biržų rajonas) |
| Plotas | 0,884 km² |
| Kranto linijos ilgis | 8,38 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,3 m |
| Didžiausias gylis | 3,5 m |
| Tūris | 0,00105 km³ |
| Įteka | Rovėja, R-2, 5 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Rovėja |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Papilio tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  56°7′56″ š. pl. 24°58′33″ r. ilg.﻿ / ﻿56.13222°š. pl. 24.97583°r. ilg.﻿ / 56.13222; 24.97583Koordinatės: 56°7′56″ š. pl. 24°58′33″ r. ilg.﻿ / ﻿56.13222°š. pl. 24.97583°r. ilg.﻿ / 56.13222; 24.97583 |

**Papilio tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Biržų rajone, 2 km į šiaurės vakarus nuo Papilio. Sudarytas užtvenkus Rovėjos upę (Apaščios intakas) 31,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 3,5 km, plotis – iki 0,52 km. Altitudė 66,3 m. Krantai daugiausia žemi. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augalija. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs, krantai apaugę krūmynais. Vakarinėje pakrantėje stūkso Užukalnio miškas. Aplink tvenkinį plyti dirbami laukai.

Užtvankos ketera yra 68,15 m aukštyje virš jūros lygio, jos ilgis 376 m, plotis 8 m. Vandens pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 15,6 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1986 m.

Šalia Papilio tvenkinio įsikūrę Kubilių, Špygių, Papilio kaimai ir Papilio miestelis. Šiaurrytine pakrante eina kelias  **1307**  Biržai–Parovėja–Kyliškiai , tvenkinio galą skersai kerta kelias  **1314**  Biržai–Anglininkai–Papilys .

Geografija ir biologija
-----------------------

Ežere sugaunamos žuvys: ešeriai, lydekos, raudės, kuojos, lynai, karšiai, karosai. Karšiai sugaunami nuo ~2000 m. anksčiau karšių tvenkinyje nebuvo. Pasitaiko pavienių karpių.

Pastovių salų nėra. Anksčiau buvo kelios pastovios salos, šalia Kubilių kaimo, bet vėliau vėjų nuneštos.

Dėl deguonies trūkumo sunkiomis žiemomis dūsta žuvys. 

Papilio tvenkinys valstybinis, galioja bendras žvejo bilietas.

Papilio užtvanka 1990 m. (matosi 3 salos)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2018-02-19 iš Wayback Machine projekto.

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Koordinatės: 55°28′04″ š. pl. 25°38′48″ r. ilg.﻿ / ﻿55.46778°š. pl. 25.64667°r. ilg.﻿ / 55.46778; 25.64667

| Nemeikščių tvenkinys |
| --- |
| Nemeikščių užtvankaNemeikščių užtvankaNemeikščių užtvanka |
| Vieta | Lietuva (Utenos rajonas) |
| Plotas | 0,824 km² |
| Kranto linijos ilgis | 6,72 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 5,1 m |
| Didžiausias gylis | 8,0 m |
| Tūris | 0,00042 km³ |
| Įteka | Krašuona, Šeduikis, bevardis upelis |
| Išteka | Krašuona |

**Nemeikščių tvenkinys** – tvenkinys Utenos rajone, 3,5 km į pietryčius nuo Utenos. Susidaręs patvenkus Krašuonos upelį (Šventosios baseinas) 6,9 km nuo jo žiočių.

Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 2,3 km, plotis iki 0,9 km. Altitudė 127 m. Krantai daugiausia aukšti, šlaitai apaugę medžiais. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Šiaurinė ir rytinė pakrantės apaugę mišku. Pietvakarinėje pakrantėje daugiausia plyti dirbami laukai. Vakarinėje pakrantėje šalia užtvankos yra įrengtas paplūdimys. Vandens pralaida – šachtinė. Tvenkinys įrengtas 1982 m. užtvankos debitas 18,5 m³/s, keteros ilgis 640 m, plotis 8 m, aukštis virš jūros lygio 129,2 m. Tvenkinys įrengtas laukų drėkinimo reikmėms.

Šalia tvenkinio įsikūrę kaimai: Nemeikščiai, Kryželiai, Griūtys, Pavyžintys.

Šaltiniai
---------

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

1. ↑  *Nemeikščių tvenkinys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 193

Nemeikščių tvenkinys nuo užtvankos
Koordinatės: 55°42′0″ š. pl. 24°6′40″ r. ilg.﻿ / ﻿55.70000°š. pl. 24.11111°r. ilg.﻿ / 55.70000; 24.11111

| Liberiškio tvenkinys |
| --- |
| Liberiškio tvenkinysLiberiškio tvenkinysLiberiškio tvenkinys |
| Vieta | Lietuva (Panevėžio rajonas) |
| Plotas | 0,627 km² |
| Kranto linijos ilgis | 9,68 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,0 m |
| Didžiausias gylis | 3,3 m |
| Tūris | 0,00641 km³ |
| Įteka | Šuoja-Kurys, Katinupis, Laukupis, Eglaitis, 7 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Šuoja-Kurys |

**Liberiškio tvenkinys** – tvenkinys Panevėžio rajone, 2,5 km į vakarus nuo Naujamiesčio. Susidaręs patvenkus Šuojos-Kurio upę (Kiršino intakas, Nevėžio baseinas) 3,4 km nuo jos žiočių. Ilgis iš šiaurės į pietus 3,85 km, plotis iki 0,31 km. Yra 0,79 ha medžiais ir krūmais apaugusi sala. Altitudė 44,5 m. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augalija. Krantai žemi, vietomis užpelkėję, apaugę medžiais ir krūmynais. Iš rytų prieina Pamargės ir Tankynės miškai. Aplink tvenkinį daugiausia plyti dirbami laukai.

Debitas:

* Upės: 1,3 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 70,5 m³/s

Užtvanka 240 m ilgio, 8 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1975 m.

Gyvenvietės prie tvenkinio: Liberiškis, Mazgaigalis, Pranionys, Sidziūnai, Strolionys. Tvenkinio užtvanka ir pietvakarine pakrante eina kelias Nr. 3027 (Naujamiestis – Liberiškis – Prievačkos miškas).

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
**Veikimas** – fizikinis dydis, apibūdinantis sistemos judėjimą. Turi energijos ir laiko sandaugos dimensiją. Remiantis veikimu, formuluojami integraliniai variaciniai mechanikos principai. Veikimu naudojamasi tamprumo teorijoje, elektrodinamikoje, grįžtamųjų procesų termodinamikoje, kvantinėje mechanikoje.

Veiksmo SI vienetas yra džaulis-sekundė (kaip ir Planko konstanta *h*).

**Hamiltono veikimas**:

{\displaystyle S=\int \limits \_{t\_{0}}^{t\_{1}}Ldt}

čia *L* – sistemos Lagranžo funkcija, *t0* – laiko momentas, kai sistemos padėtį nusako *s* apibendrintųjų koordinačių *q*i0*,* t1 – laiko momentas, kai sistemos padėtį nusako *s* apibendrintųjų koordinačių *qi1.*
**Lagranžo veikimas**:

{\displaystyle S\_{0}=\int \limits \_{t\_{0}}^{t\_{1}}(H+L)dt}

čia *H* – holonominės *s* laisvės laipsnių sistemos Hamiltono funkcija
{\displaystyle H(q,p,t)=\sum \_{i=1}^{s}p\_{i}{\dot {q}}\_{i}-L}
čia *q* – apibendrintoji koordinatė, *qi* – apibendrintasis greitis, *pi* – apibendrintasis impulsas.
**Konservatyviosios holonominės sistemos Lagranžo veikimas**:

{\displaystyle S\_{0}=\int \limits \_{t\_{0}}^{t\_{1}}2Tdt}

čia *T* – sistemos kinetinė energija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stehle, Philip M. (1993). "Least-action principle". In Parker, S. P.. *McGraw-Hill Encyclopaedia of Physics* (2nd ed.). New York: McGraw-Hill. p. 670. ISBN 0-07-051400-3. .
Koordinatės: 54°53′10″ š. pl. 22°56′22″ r. ilg.﻿ / ﻿54.88611°š. pl. 22.93944°r. ilg.﻿ / 54.88611; 22.93944

| Totorviečių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Šakių rajonas) |
| Plotas | 0,566 km² |
| Kranto linijos ilgis | 11,3 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,9 m |
| Didžiausias gylis | 7,1 m |
| Tūris | 0,0001 km³ |
| Įteka | Penta, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Penta |

**Totorviečių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šakių rajone, 1 km į vakarus nuo Sintautų gyvenvietės. Susidaręs patvenkus Pentos upę (Novos intakas, Šešupės baseinas) 3,4 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus - 4,5 km, plotis - iki 0,34 km. Yra 0,09 ha sala. Altitudė 38 m. Krantai neaukšti, ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti dirbami laukai.

Įrengtas 1975 m. Tvenkinys skirtas laukų drėkinimui. Prie jo įsikūrusios gyvenvietės: Totorviečiai, Barandai, Tarpučiai II, Braškiai, Santakai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Totorviečių tvenkinys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 328

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Koordinatės: 54°42′39″ š. pl. 23°28′15″ r. ilg.﻿ / ﻿54.71083°š. pl. 23.47083°r. ilg.﻿ / 54.71083; 23.47083

| Pilvės-Vabalkšnės tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Kazlų Rūdos savivaldybė) |
| Plotas | 0,512 km² |
| Kranto linijos ilgis | 12,78 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,2 m |
| Didžiausias gylis | 4,2 m |
| Tūris | 0,0006635 km³ |
| Įteka | Pilvė, Vabalkšnė, Molupis, 8 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Pilvė, Vabalkšnė |

**Pilvės-Vabalkšnės tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kazlų Rūdos savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Kazlų Rūdos. Sudarytas užtvenkus Pilvės upę (Šešupės intakas) 19,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis šiaurės rytų-pietvakarių-pietryčių kryptimi – 4 km, plotis – iki 0,3 km. Yra 0,15 ha sala. Altitudė 55,5 m. Krantai žemi, beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinį supa daugiausia Kazlų Rūdos miškai, vietomis plyti pievos. Užtvanka kerta ne tik Pilvę, bet ir jos intaką Vabalkšnę, o abiejų upių vagas jungia perkasas. Kranto linija labai vingiuota. Į pietryčius yra nutįsusi beveik 1,5 km ilgio įlanka, į kurią įteka Vabalkšnė. 

Užtvankos keteros aukštis virš jūros lygio 57,1 m, ilgis 1230 m, plotis 8 m. Vandens pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 41,5 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1973 m. žuvininkystės reikmėms (savininkas – AB „Auksinis karpis"). Pasroviui telkšo virtinė žuvininkystės ūkio tvenkinių.

Prie Pilvės-Vabalkšnės tvenkinio įsikūrę kaimai: Kajackiškė, Smalinpetis, Didžioji Trakiškė, Valaitiškė, Šalniškė. Šiaurine pakrante eina kelias  **2621**  Smalinpetis–Bebruliškė .

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Koordinatės: 54°14′2″ š. pl. 25°12′21″ r. ilg.﻿ / ﻿54.23389°š. pl. 25.20583°r. ilg.﻿ / 54.23389; 25.20583

| Jurgionių tvenkinys |
| --- |
| Jurgionių tvenkinys žvelgiant iš Lietuvos pusėsJurgionių tvenkinys žvelgiant iš Lietuvos pusėsJurgionių tvenkinys žvelgiant iš Lietuvos pusės |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Šalčininkų rajonas)Baltarusijos vėliava Baltarusija (Varanavo rajonas) |
| Plotas | 1,11 km² |
| Kranto linijos ilgis | 11,2 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,2 m |
| Didžiausias gylis | 6,5 m |
| Tūris | 0,002425 km³ |
| Įteka | Šalčykščia |
| Išteka | Šalčykščia |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Jurgionių tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°14′34″ š. pl. 25°12′50″ r. ilg.﻿ / ﻿54.24278°š. pl. 25.21389°r. ilg.﻿ / 54.24278; 25.21389Koordinatės: 54°14′34″ š. pl. 25°12′50″ r. ilg.﻿ / ﻿54.24278°š. pl. 25.21389°r. ilg.﻿ / 54.24278; 25.21389 |
|  |
|  Vikiteka | Jurgionių tvenkinys |

**Jurgionių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone bei Gudijoje, Varanavo rajone, 2 km į rytus nuo Butrimonių. Sudarytas užtvenkus Šalčykščios upę (Šalčios intakas) 9,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis – 4,9 km, plotis – iki 0,5 km. Tvenkinį supa daugiausia dirbami laukai, krūmynai.

Užtvankos keteros aukštis virš jūros lygio 155,6 m, ilgis 378 m, plotis 4 m. Vandens pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 39,1 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1989 m.

Prie tvenkinio yra Jurgionių, Jundiliškių, Narkuškių (Lietuva), Jundziliškių (Gudija) kaimai.

Šaltiniai
---------

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Sintautų tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Šakių rajonas) |
| Plotas | 0,404 km² |
| Kranto linijos ilgis | 9,88 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,1 m |
| Didžiausias gylis | 5,5 m |
| Tūris | 0,000909 km³ |
| Įteka | Penta, Penta III, 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Penta |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Sintautų tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°52′21″ š. pl. 22°58′56″ r. ilg.﻿ / ﻿54.87250°š. pl. 22.98222°r. ilg.﻿ / 54.87250; 22.98222Koordinatės: 54°52′21″ š. pl. 22°58′56″ r. ilg.﻿ / ﻿54.87250°š. pl. 22.98222°r. ilg.﻿ / 54.87250; 22.98222 |

**Sintautų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šakių rajone, šalia Sintautų. Sudarytas užtvenkus Pentos upę (Novos intakas) 9 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis pietryčių-šiaurės vakarų-rytų kryptimi – 4,13 km, plotis – iki 0,39 km. Į rytus driekiasi 1,25 km ilgio įlanka, į kurią įteka upė Penta III. Altitudė 42,5 m. Krantai žemi, ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinį supa daugiausia dirbami laukai, krūmynai. 1 km už Sintautų tvenkinio pasroviui yra sudarytas Totorviečių tvenkinys.

Užtvankos keteros aukštis virš jūros lygio 44,5 m, ilgis 500 m, plotis 8 m. Vandens pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 34,9 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1985 m.

Prie tvenkinio yra Sintautų gyvenvietė, Gaisrių, Starkų, Santakų kaimai.

2014 m. tvenkinyje sugautas sidabrinis karosas svėrė 3880 g – Lietuvos rekordas.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Alsos tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Raseinių rajonas) |
| Plotas | 0,089 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,46 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | Alsa, 4 kanalai |
| Išteka | Alsa, kanalas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Alsos tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°20′25″ š. pl. 22°49′12″ r. ilg.﻿ / ﻿55.34028°š. pl. 22.82000°r. ilg.﻿ / 55.34028; 22.82000Koordinatės: 55°20′25″ š. pl. 22°49′12″ r. ilg.﻿ / ﻿55.34028°š. pl. 22.82000°r. ilg.﻿ / 55.34028; 22.82000 |

**Alsos tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, 8 km į pietvakarius nuo Viduklės miestelio. Sudarytas užtvenkus Alsos upę (Šešuvies intakas) 1,6 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 1 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 54,5 m. Krantai aukštoki, apaugę krūmynais. Tvenkinys gausiai užžėlęs vandens augmenija. Aplinkui telkšo virtinė žuvininkystės ūkio tvenkinių. Iš jų į tvenkinį įteka 4 kanalai. Į rytus įsikūręs Paalsio kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
**Luno formulė** – algoritmas, leidžiantis paprastai patikrinti, ar identifikacinis numeris (mokėjimo kortelės, socialinio draudimo) teisingas. Algoritmas pagrindinis privalumas – labai greit patikrinama, ar vedant kortelės numerį nėra smulkios klaidos, taip pat atmetami dauguma atsitiktinai sugalvotų numerių.

Algoritmas sugalvotas amerikiečių matematikų XX a. septintajame dešimtmetyje.

Formulė:

* Kas antras skaitmuo (antrą, ketvirtą, …) dauginamas iš 2, jei rezultatas dviženklis, abu skaitmenys sudedami

```
 4  9  9  2  7  3  9  8  7  1  6
    x2    x2    x2    x2    x2 
---------------------------------
    18    4     6     16    2
---------------------------------
 4  9  9  4  7  6  9  7  7  2  6
```

* Gauti skaitmenys sudedami
* Jei sumos paskutinis skaitmuo yra 0, numeris nėra klaidingas

```
 4 +9 + 9 + 4 + 7 + 6 + 9 + 7 + 7 + 2 + 6 = 70
```

Luno formulei yra suteiktas patento numeris 2 950 048 (Amerika), išduotas 1960 m. rugpjūčio 23 d.

Šaltiniai
---------

1. ↑  US patent 2950048A, Luhn, Hans P. "Computer for verifying numbers", paskelbtas 1960-08-23
|  |
| --- |
| **Algoritmas** |
| Tipas | Rikiavimo algoritmai |
| Pavadinimas | Skaitmeninis (Radix sort) |
| Sudėtingumas | Vidutinis - N; blogiausias - N |
| Greitos nuorodos | * Algoritmai 
	+ Rikiavimo algoritmai 
		- Skaitmeninis
* Šablonas
 |

**Skaitmeninis rikiavimas** (angl. *radix sort*) – vienas iš rikiavimo algoritmų, skirtas atvejams, kai duomenų reikšmės yra skaitmeninės ir priklauso kokiam nors skaitiniam intervalui ar išsiskiria panašiomis savybėmis. Skaitmeninio rikiavimo algoritmuose duomenų reikšmės interpretuojamos kaip skaičiai M-tainėje (dažniausiai – dvejetainėje) skaičiavimo sistemoje. Algoritmas stabilus ir labai greitas, sudėtingumas – O(N·k) (*k* – rakto ilgis). Pirmasis skaitmeninio rikiavimo algoritmas kompiuteriui parašytas 1954 metais.

Dažniausiai naudojamos skaitmeninio rikiavimo procedūros: skaitmeninio keitimo
(*radix exchange sort*) ir tiesioginio skaitmeninio rikiavimo (*straight radix sort*). Skaitmeninio keitimo metodas naudoja apie N·logN bitų lyginimų. Abu skaitmeniniai metodai, rikiuodami N skaičių, kurių kiekvienas yra *b* bitų ilgio, naudoja mažiau negu N·b bitų lyginimų.

Skaitmeninis rikiavimo algoritmas jau buvo naudojamas 1887 m. kai amerikietis Hermanas Holeritas (*Herman Hollerith*) dirbo su tabuliatoriumi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  US 395781  ir UK 327
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Levantas
Šiuolaikinis Levantas
**Levantas** – istorinis geografinis pavadinimas krašto, esančio piečiau Tauro kalnų, iš vakarų apribotas Viduržemio jūros, iš pietų šiaurinių Arabijos dykumų, o iš rytų – viršutinės Mesopotamijos. Kaukazo kalnai, Mažoji Azija, Arabijos pusiasalis nėra Levanto dalys. Sinajaus pusiasalis kartais buvo laikomas Levanto dalimi – jis buvo tarp Levanto ir Šiaurės Egipto.

Etimologija
-----------

Anglų kalboje žodis *Levant* pirmą kartą užfiksuotas 1497 m. tada jis reiškė „Viduržemio pakrančių žemės į rytus nuo Venecijos".

Yra dvi hipotezės, aiškinančios šio žodžio kilmę:

* Žodis kilęs iš vid.prancūzų kalbos žodžio *levant*, kuris yra veiksmažodžio *lever* dalyvis (kaip *soleil levant* – *tekanti saulė*). T. y. žodis nurodo rytų kryptį, kur yra šis kraštas.
* Antroji hipotezė aiškina, kad žodis *Levant* yra iškraipytas žodis *Lebanon* – Libanas. O šį žodį iškraipė ispanų vertėjai, vertę iš arabų kalbos ir painioję *b* ir *v* raides. Pradžioje Levantu vadino Libano žemes, o vėliau sąvoka apėmė ir gretimus kraštus.

Levantiečiai
------------

Žodžiu *levantiečiai* (angl. *Levantine*) vadino ne tik vietinius Levanto gyventojus, bet ir italus (dažniausiai venecijiečius ir genujiečius), prancūzus ir kitus iš Viduržemio jūros pakrančių kilusius europiečius, gyvenusius Turkijoje ar rytinėje Viduržemio jūros pakrantėje (Levante). Daugelis jų buvo prekybininkai iš Viduržemio jūros prekybinių respublikų (Venecijos, Genujos ir Ragūzos) arba kryžiuočių valstybių Palestinoje kolonistų palikuonys.

Kai po Pirmojo pasaulinio karo D. Britanija perėmė Palestinos valdymą, dalis kolonijų valdininkų levantiečiais paniekinamai vadino vietinius mišrios arabų – europiečių kilmės gyventojus ir europiečius (daugiausia prancūzus, italus bei graikus), kurie buvo „sučiabuvėję" (perėmė vietinius papročius, rengėsi kaip vietiniai gyventojai).
| Berberų regionasGurara قورارة |
| --- |
|  |
| Šalis | centrinis Alžyras |
| Tautos | berberai (zenata) |
| **Kalba** | Guraros |
| **Miestai** | Timimunas |
|  |

**Gurara** (arab. قورارة = *Gurarah*, ber. Tigurarin, pranc. *Gourara*) – istorinis ir geografinis regionas, esantis Alžyro centrinėje dalyje, Timimuno vilajoje.

Tai yra izoliuotas regionas, kurį šiaurėje riboja Didysis Vakarų Ergas, o pietuose Tademaito plynaukštė, atskirianti jį nuo kito regiono – Tidikelto. Šiaurės vakaruose Gurara susisiekia su kitu oazių regionu – Sauira, o pietvakariuose – su Tuatu. Į rytus vedantis kelias jį sujungia su Uargla.

Guraros regiono gyvenvietės
Tai yra izoliuotas apie 100 mažų oazių regionas Sacharos dykumos apsuptyje. Kiekvienoje oazėje yra įsikūrusi gyvenvietė (ksaras), o gyvenimas čia įmanomas tik specialių irigacinių technologijų fogarų dėka. Didžiausias miestelis yra Timimunas. Kitos didesnės gyvenvietės yra Augrutas, Aždiras, Tinerkukas, Uled Saidas, Šaruine, M'guidenas ir kt.

Guraroje gyvena apie 50 tūkst. gyventojų. Dauguma oazių gyventojų yra berberai (zenatai), kalbantys atskira guraros kalba (ⵜⴰⵣⵏⴰⵜⵉⵜ *Taznatit*), viena iš daugybės berberų kalbų. Kai kuriose gyvenvietėse gyvena arabai.

Regionas senovėje buvo berberiškas ir priklausė didesnei Zenatų gentinei konfederacijai. Nuo VIII a. buvo islamizuotas ir iš dalies arabizuotas. Viduramžiais dalyvavo Transsacharinėje prekyboje.

Dėl savo atskirtumo nuo pasaulio Guraros regionas išsaugojo daug unikalių tradicijų ir savitą gyvenimo būdą. Dvi čia sutinkamos tradicijos yra įrašytos į Nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą. Tai yra Guraros ahelilis ir Sbua piligrimystė.

Išnašos
-------

1. ↑  J. Bisson, « Gourara », Encyclopédie berbère, vol.21, Edisud, 1999, p. 3188-3198
2. ↑  UNESCO puslapis
3. ↑  UNESCO puslapis


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RArabų pasaulio regionai |
| --- |
|  |
| Magribas | 

|  |  |
| --- | --- |
| Vakarų Magribas | 
Susas **·**  Rifas **·**  Tamesna |
|  |
| Vidurio Magribas | 
Oranė **·**  Algerua **·**  Kabilija **·**  Konstantinua **·**  Uarsenis **·**  Oresas |
|  |
| Rytų Magribas | 
Ifrikija **·**  Kirenaika **·**  Tripolitanija **·**  Marmarika |
|  |
| Sacharos Magribas | 
Mzabas **·**  Guiras **·**  Sauira **·**  Gurara **·**  Tuatas **·**  Tidikeltas **·**  Achagaras **·**  Ridhas **·**  Zibanas **·**  Tanezruftas **·**  Fesanas |

 |  |
|  |
| Egiptas ir Nubija | 
 Žemutinis Egiptas **·**  Aukštutinis Egiptas **·**  Žemutinė Nubija **·**  Aukštutinė Nubija **·**  Butana |
|  |
| Arabija | 
 Tihama **·**  Hidžazas **·**  Nedždas **·**  Bachreinas **·**  Jemenas **·**  Hadramautas  **·**  Omanas |
|  |
| Mašrekas | 
 Bilad-al-Šamas (Palestina **·**  Užjordanė) **·**  Al-Džazira **·**  Arabų Irakas **·**  Chuzestanas |

 |
Narundi statula, datuojama ~XXII a. pr. m. e. (Luvras)
**Narundi** arba **Narunte** – deivė elamitų ir Mesopotamijos mitologijoje.

Žinios apie Narundi kultą siekia Maništušu valdymo laikus (XXIII a. pr. m. e.). Sūzų valdytojas Ešpumas (Maništušu pavaldinys) šiai deivei dedikavo statulą. Narundi – viena iš dievybių, minimų sutartyje tarp Naram-Sino ir Sūzų (paminėta prieš dievą Inšušinaką). Vėlesniu laikotarpiu Narundi minima Puzur-Inšušinako užkeikimuose. Valdovas *Atta-hušu* jai pastatydino šventyklą. Vėliau elamitų įrašuose nebeminima, tačiau apie ją liudija įrašai iš Mesopotamijos. Čia ji laikyta septyneto dievų (Sebitu) seserimi, įvardijama Narūdu. Ar ši dievybė kilusi iš Mesopotamijos, ar iš Elamo, nėra aišku.

Luvro muziejuje saugoma Narundi statula, dedikuota Elamo valdovo Puzur-Inšušinako. Narundi sėdi ant dviejų akmeninių liūtų, rankose laiko taurę ir palmės šakelę. Narundi vaizduojama panašiai kaip šumerų deivė Inana, Mesopotamijos meną primena ir pats skulptūros stilius. Įrašas ant statulos dvikalbis – elamitų ir senąja akadų kalbomis.

Ant valdytojo Ešpumo Narundi dedikuotos statulos (taip pat saugoma Luvro muziejuje) esama tokio įrašo: „Maništušu, Kišo karaliui, Ešpumas, jo tarnas, paskyrė šią Narundi statulą" (akad. *𒈠𒀭𒅖𒌅𒋢 / 𒈗 / 𒆧 / 𒀹𒅗 / 𒀵𒋢 / 𒀀𒈾 / 𒀭𒈾𒊒𒋾 / 𒀀𒈬𒈾𒊒* = *ma-an-isz-tu-su / lugal / kish / esh18-pum / ARAD2-su / a-na / {d}na-ru-ti / a mu-na-ru*).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  ELAM vi. Elamite religion. Encyclopaedia Iranica. Nuoroda tikrinta 2020-07-29.
2. 1 2 3  Jeremy Black; Anthony Green (1992). Gods, Demons and Symbols of Ancient Mesopotamia: An Illustrated Dictionary. University of Texas Press, p. 162. ISBN 978-0-292-70794-8.
3. 1 2  Hansen, Donald P. (2002). *Leaving No Stones Unturned: Essays on the Ancient Near East and Egypt in Honor of Donald P. Hansen* (anglų). Eisenbrauns. p. 222. ISBN 978-1-57506-055-2.
4. 1 2  "One of the masterpieces of this era is a statue of the seated Narundi goddess that is not unlike the statue of the Sumerian Inanna. She is sitting upon two stone lions and in her hands, which are folded over her breast; she carries a cup and a branch of a palmtree" in Ayatollahi, Habibollah; Allāhī, Ḥabīb Allāh Āyat; Āyatollāhi, Habibollāh (2003). *The Book of Iran: The History of Iranian Art* (anglų). Alhoda UK. ISBN 978-964-94491-4-2.
5. ↑  Álvarez-Mon, Javier (2020). *The Art of Elam CA. 4200–525 BC* (anglų). Routledge. p. 148. ISBN 978-1-000-03485-1.
6. ↑  „CDLI-Archival View". *cdli.ucla.edu*.
7. ↑  „Sb 82 Louvre Museum".
8. ↑  *Mémoires*. Paris P. Geuthner. 1899. p. 10.