recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Kitos reikšmės – Žemaičiai (reikšmės).*
Šokančios žemaitės tradiciniais drabužiais
Žemaičių sodyba iš Vismaldų Rumšiškių liaudies buities muziejuje
**Žemaičiai** – Vakarų Lietuvoje gyvenantys žemaičių (baltų genties) palikuonys.

Dabar žemaičių etnoso samprata dvejopa. Pagal vieną žemaičiai laikomi lietuvių tautos subetnosu (potaute), kalbantys lietuvių kalbos žemaičių tarme. Pagal šią sampratą šis lietuvių subetnosas kartu yra ir viena iš 5 dabartinių lietuvių tautos etnografinių grupių. Pagal kitą sampratą žemaičiai laikomi atskira tauta, kalbančia žemaičių kalba (žemaičių kalba tarptautiniame ISO registre 2010-06-30 įregistruota kaip savarankiška gyva kalba: ISO 639-3). Šią sampratą palaiko asmenys, save priskiriantys žemaičių tautybei.

Žemaičių tautybę pripažino ir carinė, ir stalininė Rusija. Pagal 1897 metų Rusijos imperijos visuotinio gyventojų surašymo duomenis vien tik Kauno gubernijoje gyveno 444 921 žemaičių tautybės asmenų (lietuvių buvo 574 853). Tuo metu Telšių mieste iš 6205 gyventojų žydų buvo 3080, žemaičių 1275, o lietuvių nebuvo nei vieno. Sovietiniame 1926 metų tautybių klasifikatoriuje žemaičių tautybė taip pat buvo pripažįstama. 2003 m. žemaičių tautybę raštiškai deklaravo keli tūkstančiai Lietuvos Respublikos gyventojų, tai patvirtino nepriklausomas auditas. Siekis grąžinti žemaičių tautybei oficialų statusą teisminiu keliu prasidėjęs 2002 metais tęsiasi iki šiol.

Per 2011 m. surašymą žemaičiais deklaravo save 2169 gyventojai. Daugiausia jų buvo Telšių apskrityje , iš 2011 m. rinkimuose į savivaldybes išrinktų tarybos narių vienas asmuo nurodė esantis žemaičių tautybės.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2013-09-27 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑

Literatūra
----------

* Mes, žemaičiai: albumas / Arūnas Baltėnas, Vita Ivanauskaitė-Šeibutienė. – Vilnius: R. Paknio leidykla, 2011. – 224 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-736-40-0

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Žemaičiai***

* XX a. pr. žemaičiai Brockhaus’o enciklopedijoje **(**rus.**)**

|  |  |
| --- | --- |
| **Lietuviai** |  |
| **Subetnosai**: Aukštaičiai | Žemaičiai | Dzūkai | Suvalkiečiai
**Istorinės diasporos**: Lietuvninkai
**Diasporos**: Airijos | Armėnijos | Australijos | Austrijos | Azerbaidžano | Argentinos | Baltarusijos | Belgijos | Brazilijos | Estijos | Italijos | Ispanijos | JAV | Jungtinės Karalystės | Kanados | Prancūzijos | Kolumbijos | Latvijos | Lenkijos | Rusijos | Švedijos | Šveicarijos | Ukrainos | Urugvajaus | Venesuelos | Vengrijos | Vokietijos |
**Budistų mumijos** (dar vadinamos deimantiniais kūnais  arba gyvaisiais budomis) – budistų vienuolių kūnai, kurie išliko nesuirę ir nepažeisti, nepaisant sąmoningos mumifikacijos požymių nebuvimo. Kai kurie budistai garbina šiuos senovės budistų palaikus ir tiki, kad jie marino savo kūną iki mirties. "Budistai sako, kad tik labiausiai pažengę mokytojai prieš mirtį gali patekti į tam tikrą būseną ir apsivalyti, kad po mirties kūnas neimtų irti." Daugybė šių palaikų buvo sunaikinta ar pradingo.

Mumifikavimo būdai
------------------

Kai kurių mumijų mirties priežastys yra natūralios. Yra žinoma, kad daugybė Mahajana budistų vienuolių žinodavo savo mirties laiką. Jam priartėjus, budistų mokiniai juos palaidodavo sėdinčius lotoso poza - patalpindavo inde, pilname medžiagų, kurios ištraukia drėgmę (pvz. anglies, medžio, popieriaus ar kalkių) ir apkraudavo plytomis. Po trejų metų palaikus ekshumuodavo. Taip išsaugotus kūnus nudažydavo ir papuošdavo auksu. Tai dažniausiai Kinijoje naudojamas mumifikavimo metodas. 

Taip pat kai kurie budistai tikėjo, kad vieno žmogaus kentėjimas gali palengvinti kitų kančias - blogos karmos pasekmes. Viktoras Meiras (Victor Mair) Discovery chanel laidoje *The mystery of the Tibetan mummy* pasakojo apie save mumifikavusį Tibeto vienuolį, mirusį apie 1475m. Jo kūnas buvo rastas 1990m. beveik nesuiręs. Tai buvo pasiekta sudėtingomis meditacijos praktikomis kartu su ilgu badavimo laikotarpiu. Be to, vienuolis lėtai save smaugė specialiu diržu, kuris jungė jo kaklą su keliais sėdint lotoso pozoje. Tai turėjo palengvinti badavimą.

Senovės Kinijoje ir Japonijoje buvo vienuolių, kurie laikėsi negausios dietos, vadinamos medienos valgymu arba *mokujiki*. Pagal šią dietą, buvo valgoma tik druska, riešutai, sėklos, šaknelės, sakai ir pušų žievė. Yra manoma, kad kartais vienuoliai laikydavosi šios dietos prieš mirtį. Tuomet juos dar gyvus palaidodavo pušinėje dėžėje, pilnoje druskos. Taip kūnai buvo išlaikomi nesuirę. 1879m. Japonijoje buvo uždrausta atkasinėti palaikus ir padėti nusižudyti ar įvykdyti ritualinę savižudybę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Straipsnis kinų kalba
2. ↑   Pravda
3. ↑   Archyvuota kopija 2009-08-11 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑   Archyvuota kopija 2009-08-08 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑   Archyvuota kopija 2009-06-27 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑
7. ↑   Archyvuota kopija 2011-03-09 iš Wayback Machine projekto.
8. ↑  [neveikianti nuoroda]
| **Carex pallescens** |
| --- |
| Balsvoji viksva (*Carex pallescens*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Šeima: | Viksvuoliniai  *( Cyperaceae)* |
| Gentis: | Viksva  *( Carex)* |
| Rūšis: | Balsvoji viksva  *( Carex pallescens)* |

 |

**Balsvoji viksva** (*Carex pallescens*) – viksvuolinių šeimos augalų rūšis. Paplitusi Europoje, Kaukaze, Vakarų Sibire, Kazachstane, Irane, Mažojoje Azijoje, Levante, Šiaurės Amerikoje (Kvebeke, Naujojoje Anglijoje, Niufaundlande ir kt.).

Aukštis 0,2–0,5 m. Lapai gelsvai žali, 2–3 mm pločio, apaugę retais plaukeliais. Žiedynlapis ilgesnis už žiedyną, jo pamatas skersai raukšlėtas. Pažiedės balsvos ar žalsvai gelsvos, viršutinė dalis blakstienota. Augalai be palaipų. Daugiametė, žydi gegužės–birželio mėnesiais.

Auga šviesiuose miškuose, miško aikštelėse, pamiškėse, krūmuose, rečiau pievose, ganyklose. Lietuvoje gana dažna.

* Požymiai (kairėje)Požymiai (kairėje)
* ŽiedynasŽiedynas
* AugavietėjeAugavietėje

Šaltiniai
---------

1. ↑  Carex pallescens L. *Plants of the World Online.* Board of Trustees of the Royal Botanic Gardens, Kew. 2017.
2. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 410
**Intifada** (arab. نتفاضة *intifāḍah*) – maištas ar sukilimas, pasipriešinimo judėjimas. Tai pagrindinė šiuolaikinės arabų kalbos sąvoka, apibūdinanti teisėtą sukilimą prieš priespaudą.

Etimologija
-----------

„Intifada" pažodžiui reiškia daiktavardį „drebulys", kuris kildinamas iš arabiško termino „nafada", reiškiančio „purtyti", „nusikratyti" (kaip sušlapęs šuo nusipurto vandenį ar žmogus nukrato purvą nuo batų).

Istorija
--------

Intifados sąvoka pirmą kartą buvo pavartota 1952 m. Irako karalystėje, kai socialistų ir komunistų grupuotės, įkvėptos 1952 m. Egipto revoliucijos, išėjo į gatves protestuoti prieš Hašemitų monarchijos režimą.

Ši koncepcija buvo priimta šiuolaikinės Vakarų Sacharos teritorijoje per Zemlos intifadą 1970-aisiais, palaipsniui išstumiant Ispanijos pajėgas. Vakarų Sacharos konfliktas buvo siejamas su pirmąja ir antrąja sahravių intifadomis – sahravių aktyvistų protestais dėl nepriklausomybės Maroko kontroliuojamuose rajonuose Vakarų Sacharoje 1999–2004 m. galiausiai – protestais Gdeim Izik vietovėje 2011 m.

Palestinos kontekste šis žodis reiškė bandymus „nusikratyti" Izraelio okupacijos Gazos Ruože ir Vakarų Krante per Pirmąją ir Antrąją intifadas. Iš pradžių tai buvo siejama su „agresyvaus nesmurtinio pasipriešinimo" terminu, kurį rinkosi palestiniečių studentai 1980–ųjų kovose kaip nesmurtinį, mažiau konfrontuojantį su ankstesne karine retorika.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ute Meinel, *Die Intifada im Ölscheichtum Bahrain: Hintergründe des Aufbegehrens von 1994-1998,* LIT Verlag Münster, 2003 p.10: 'Der Begriff der Intifada, der die Vorstellung eines legitimen Ausbebegehrens gegen Unterdrückung enthält, ist gegenwärtig ein Schlüsselbegriff in der arabischen Welt, von dem eine grosse emotionale Anziehungskraft ausgeht.'
2. 1 2 3  Mary K.Roberson, 'Birth, Transformation, and Death of Refugee Identity: Women and Girls of the Intifada,' in Ellen Cole,Esther D Rothblum,Oliva M Espin (eds.) *Refugee Women and Their Mental Health: Shattered Societies, Shattered Lives,* Routledge, 2013 p.42.
3. ↑  Ellen Canterow, 'Beita,' in Zachary Lockman, Joel Beinin, (eds), *Intifada: The Palestinian Uprising Against Israeli Occupation,* South End Press, 1989 pp.81-98 p.81
4. 1 2  Mary Elizabeth King, *A Quiet Revolution: The First Palestinian Intifada and Nonviolent Resistance,* Nation Books 2007 p.208

Nuorodos
--------

* *Intifada*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
**Tokmac Nguen**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Tokmac Chol Nguen |
| Gimimo data | 1990 m. sausio 30 d. (33 metai) |
| Gimimo vieta | Kakuma, Kenija |
| Ūgis | 182 cm |
| Svoris | 79 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Budapest Honvéd FC |
| **Numeris** | 97 |
| **Pozicija** | saugas, puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2011–2019 201420152019– | Strømsgodset IF → Bærum SK (skol.)→ Mjøndalen IF (skol.)Ferencváros | 078 0(16)011 00(2)006 00(2)123 0(33) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. rugpjūčio 12 d.. |

**Tokmacas Nguenas** (*Tokmac Chol Nguen*; g. 1993 m. spalio 20 d.) – iš Pietų Sudano kilęs Norvegijos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo (*vingerio*), bei puolėjo pozicijoje. Ferencváros narys.

Karjera
-------

Nuo 2011 m. priklausė norvegų Strømsgodset IF, bet buvo skolinamas kitiems klubams (Bærum SK ir Mjøndalen IF).

Nuo 2019 m. Ferencváros narys. Pasižymėjo įvarčiu Europos lygos 2019–2020 m. turnyro atrankoje prieš „Sūduvos" klubą.

Rinktinės
---------

Kitados atstovavo Norvegijos jaunimo rinktinėms.

2021 m. debiutavo Norvegijos nacionalinėje rinktinėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt
| SeverouralskasСевероуральск |
| --- |
|              |
| *Severouralsko cerkvė* |
|  |
| 

SeverouralskasSeverouralskas

60°09′00″ š. pl. 59°56′00″ r. ilg.﻿ / ﻿60.15000°š. pl. 59.93333°r. ilg.﻿ / 60.15000; 59.93333﻿ (Severouralskas)Koordinatės: 60°09′00″ š. pl. 59°56′00″ r. ilg.﻿ / ﻿60.15000°š. pl. 59.93333°r. ilg.﻿ / 60.15000; 59.93333﻿ (Severouralskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Sverdlovsko sritis Sverdlovsko sritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1758 m. (miesto teisės – nuo 1944 m.) |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 31 126  |
| **Altitudė** | 200 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 624480 |
| **Tel. kodas** | +7 34380 |
| **Tinklalapis** | www.adm-severouralsk.ru |
|  **Vikiteka** | Severouralskas |

**Severouralskas** – Rusijos miestas Sverdlovsko srityje, rajono administracinis centras, įsikūręs prie Vagrano upės, už 440 km į šiaurę nuo srities centro Jekaterinburgo. Artimiausia geležinkelio stotis už 8 km – Boksitai.

Severouralskas – boksitų kasybos ir perdirbimo pramonės miestas, turintis 31,1 tūkst. gyventojų (2010 m.). Miestą supa šachtininkų gyvenvietės.

Geografija
----------

Miestas pastatytas šiaurės Uralo kalnų rytinėje dalyje, plačiame slėnyje prie Obės baseinui priklausančių Vagrano ir Kolongo upių santakos. Apylinkėse dominuoja besidriekiančios kalvos, apaugusios spygliuočių mišku.

Istorija
--------

Miesto herbas iki 2003 m.
Miestas skaičiuoja savo istoriją nuo 1758 m. čia radus geležies bei vario rūdų telkinius ir įkūrus ***Petropavlovskio*** gyvenvietę. Vietiniai gyventojai taip pat užsiiminėjo aukso plovimu. 1908 m. čia buvo 624 gyventojai. 1931 m. rasti boksitų telkiniai. Naujoms statyboms kaip darbo jėga 1933 m. čia buvo perkelta iš daugelio TSRS vietų represuotų asmenų. 1944 m. Petropavlovskis pavadintas ***Severouralsku***, prie jo prijungta eilė kaimyninių gyvenviečių, suteiktos miesto teisės.

Pramonė
-------

Severouralskas - vienas iš stambiausių Rusijos boksitų pramonės centrų. 2006 m. jo šachtose iškasta 200 mln. t rūdos. Nors naudingųjų iškasenų telkiniai tėra išnaudoti 40 %, tačiau padidėjusios gavybos išlaidos dėl boksitų sunkėjančio prieinamumo mažina jų rentabilumą. Apylinkių boksitų rūdų sudėtyje esama iki 60 % aliuminio oksidų. Miesto pagrindinė įmonė – Šiaurės Uralo boksitų kasykla (*Северо-Уральский Бокситовый Рудник, СУБР*), kurią kontroliuoja *RUSAL*.

Miesto apylinkėse taip pat plėtojama geležies rūdos ir klinčių kasimo ir perdirbimo, statybinių medžiagų, miško pramonė.

Kultūra, švietimas
------------------

Mieste veikia 5 bendrojo lavinimo mokyklos, 11 darželių–lopšelių, mokykla–intenatas, meno ir dailės, profesinio mokymo mokyklos ir licėjai, tarpmokyklinis mokymo kombinatas. Taip pat atidarytas Uralo valstybinio universiteto filialas. Mieste yra kultūros klubai „Strojitel", „Sovremennik", kraštotyros muziejus, centrinė biblioteka. Iš kultūros paminklų pažymėtina šv. Petro ir Povilo cerkvė (1767 m.).

Nuorodos
--------

* Miesto tinklalapis Archyvuota kopija 2012-09-05 iš Wayback Machine projekto.
* Severouralskas svetainėje „Moj gorod"
**Internetinė svetainė** – tinklalapių, kuriuos sieja bendra tematika, rinkinys.

Kadangi šiuo metu svetaines kurti techniškai paprasta, jų teikimas nėra brangus, jas turi beveik visos įmonių ar visuomeninės grupės bei organizacijos. Paprasčiausioje svetainėje pateikiama informacija apie įmonės ar organizacijos veiklą, nurodoma, kaip su ja susisiekti. Priklausomai nuo tikslų, svetainė gali turėti daug kitokių funkcijų (elektroninė parduotuvė, naujienų svetainė, internetinis forumas, internetinis portalas, viki, internetinis radijas ar televizija ir pan). Dauguma svetainių lankytojams leidžia tik žiūrėti turinį, tačiau yra tokių, kurios pagal nustatytas taisykles duoda galimybę jį keisti ar papildyti. Jei lankytojas gali keisti ar papildyti turinį, reikalingas moderatorius, prižiūrintis, jog naujas turinys būtų priimtinas.

Daugelis svetainių potencialių lankytojų randamos per „Google" ir kitas internetinės paieškos sistemas. Dažniau už kitas paieškos resultatuose pasirodanti svetainė turi didelį pranašumą, be papildomų išlaidų atvesdama naujų potencialių klientų arba dalyvių. Svetainių savininkai siekia optimzuoti jų turinį ir kai kada kitus, tariamai nesusijusius interneto puslapius taip, kad svetainė paieškose pasirodytų dažniau. Šiuo metu paieškos sistemos labiau vadovaujasi ne vien svetainės tekste pasitaikančiais žodžiais bet ir jos reputacija, rangu, kurį bandoma apskaičiuoti iš kituose tinklalapiuose esančių nuorodų į šią svetainę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Enciklopedinis kompiuterijos žodynas". Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos institutas. (Vilnius, 2000)
Internet Explorer Mobile|  |
|  
Internet Explorer Mobile Windows Phone 7 operacinėje sistemoje |
| Kūrėjas | „Microsoft" |
| Stabili versija | 11.0 |
| Operacinė sistema | Windows CE, Windows Phone |
| Tipas | Interneto naršyklė |
| Licencija | Komercinė |
| Svetainė | Internet Explorer Mobile |

**Internet Explorer Mobile** (anksčiau **Pocket Internet Explorer**, sutrumpintai **IE Mobile**) − „Microsoft" korporacijos sukurta interneto naršyklė, skirta išmaniesiems telefonams bei kitiems mobiliesiems įrenginiams su Windows CE ar Windows Phone (anksčiau Windows Mobile) operacinėmis sistemomis.

Naujausia Internet Explorer Mobile versija sukurta darbalaukio naršyklės Internet Explorer pagrindu.

Savybės
-------

Naujausioje versijoje yra įdiegtas naršymas kortelėmis (angl. *tabbed browsing*). Taip pat naršyklė palaiko daug įvairių gestų (angl. *multi-touch gestures*), skirtų patogesniam naršymui. Yra integruota Bing paieškos sistema. Su IE Mobile galima naršyti tiek mobiliąja tiek ir darbalaukio ekrano versijomis.
| ***Karo šunys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | War Dogs |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Todd Phillips |
| Vaidina | Jonah Hill  Miles Teller  Ana de Armas  Bradley Cooper |
| Metai | 2016 |
| Žanras | veiksmo |
| Trukmė | 114 min. |
| Kalba | anglų |
| Premjera Lietuvoje | 2016 m. rugpjūčio 19 d. |
| Biudžetas | 50 mln. dolerių |
| Pajamos | 86,2 mln. dolerių |
| **IMDb įrašas** |

 *Kitos reikšmės – Karo šunys (reikšmės).*
**Karo šunys** (angl.  *War Dogs*) – 2016 m. JAV sukurtas filmas, paremtas žurnale „Rolling Stone" išspausdintu straipsniu „Arms and the Dudes".

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jonah Hill – Efraimas Diveroli
* Miles Teller – Deividas Pakouzas
* Ana de Armas – Izė
* Bradley Cooper – Henris Žiraras
* Kevin Pollak
* Barry Livingston
* Patrick St. Esprit
* Shaun Toub

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Deividas Pakouzas gyvena ramų šeimos gyvenimą, kol vieną dieną sutinka savo bendramokslį Efraimą. Nors jiedu nebuvo dideli draugai, Efraimas pasiūlo jam prisidėti prie jo verslo. Kadangi senas pažįstamas akivaizdžiai turi daug pinigų, Deividas susivilioja pasiūlymu. Efraimas tarpininkauja valstybei įsigijant ginklus, kuomet užsakymai nėra dideli ir nedomina didžiųjų tiekėjų. Po kelių sėkmingų sandėrių Deivido gyvenimas apsiverčia aukštyn kojomis, atsiranda daug pinigų, tačiau kartą bičiuliams pavyksta laimėti daugiamilijoninį kontraktą tiekti ginklus į Iraką. Nors Efraimas tikina, kad tai nebus sudėtinga, tačiau dėl Italijos taikomo prekybos ginklais aprobojimo jie negali pateikti krovinio tiesiogiai. Ginklai atsiduria Jordanijoje ir Efraimas su Deividu vyksta ten, kad asmeniškai kontrabanda juos pristatytų. 

Pavykęs sandėris užtikrina jiems didžiules pajamas, tačiau netrukus Efraimas praneša apie dar vieną, 300 milijonų dolerių vertės kontraktą. Ginklus reikia iš Albanijos pristatyti į Afganistaną, tačiau šį kartą jie susiduria su dar didesnėmis problemomis ir Deividas supranta, kad Efraimas ketina juo atsikratyti, susižerdamas sau gautą avansą, o jam suversdamas visą atsakomybę...

Apdovanojimai
-------------

* Auksinis gaublys (nominacija) – geriausias aktorius (J. Hill)
| Jörlandašved. *Jörlanda* |
| --- |
| 

JörlandaJörlanda

57°59′11″ š. pl. 11°49′51″ r. ilg.﻿ / ﻿57.98639°š. pl. 11.83083°r. ilg.﻿ / 57.98639; 11.83083﻿ (Jörlanda)Koordinatės: 57°59′11″ š. pl. 11°49′51″ r. ilg.﻿ / ﻿57.98639°š. pl. 11.83083°r. ilg.﻿ / 57.98639; 11.83083﻿ (Jörlanda) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Švedijos vėliava Švedija |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 1 549  |
|  |
|  **Vikiteka** | Jörlanda |

**Iorlanda** (šved. *Jörlanda*) – Švedijos gyvenvietė Stenungšiundo savivaldybėje, esantis tarp E6 kelio ir jūros. Veikia picerija, kirpykla, ekologiškų dažų parduotuvė ir vietnamietiškas restoranas.

Istorija
--------

Šioje vietoje nuo viduramžių stovėjo bažnyčia. 1921 m. bažnyčia sudegė, o 1926 m. buvo atstatyta. Šalia bažnyčios esančiose kapinėse yra apylinkei neįprastas kapas – mauzoliejus. Ten 1933 metais buvo palaidotas pirklys Edvardas Johansonas.

Jörlanda atsirado 1965 m. kaip Bochusbanano stoties bendruomenė. Geležinkelio stotis buvo uždaryta 1984 m. O šiandien stoties pastatas veikia kaip privati ​​rezidencija.

2015 m. sujungta su Grolandu, Nolgėrde ir Johanesbergu, Skothedu ir Giltorpu.

Susisiekimas
------------

Galimas susisiekimas autobusu iki Geteborgo.

Gyventojai
----------

1965 m. būta 254 gyventojų, o 2020 m. gyveno 1 549 asmenys.

Sportas
-------

* GIF Nike (futbolo klubas);

Nuorodos
--------

* kallsnashamn.se/

1. ↑
2. ↑
| Šlažų tiltas |
| --- |
|  |
| Tiltas potvynio metu |
| 

Šlažų tiltasŠlažų tiltas

55°19′23″š. pl. 21°27′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.323066°š. pl. 21.453939°r. ilg.﻿ / 55.323066; 21.453939﻿ (Šlažų tiltas)Koordinatės: 55°19′23″š. pl. 21°27′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.323066°š. pl. 21.453939°r. ilg.﻿ / 55.323066; 21.453939﻿ (Šlažų tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Šilutės seniūnija,Šilutės rajono savivaldybė |
| **Kerta** | Potvynio protaką |
| **Ilgis** | 13 arkų |
| **Pastatytas** | 1926 m. |
| **Konstrukcija** | arkinis tiltas |

Tilto prieigos (nuo Rusnės pusės)
**Šlažų tiltas**, arba **Prezidento K. Griniaus tiltas** – arkinis gelžbetoninis tiltas kelyje  **206**  Šilutė–Rusnė  per potvynių užliejamos zonos žemiausią vietą Šlažų kaime, Šilutės rajone, Nemuno deltos regioniniame parke.

Potvyniai
---------

Tiltas ypatingas tuo, kad nejungia dviejų kurios nors upės krantų, o skirtas tik polaidžio vandenims nutekėti. Kasmet pavasarį, kai Nemunas išsilieja, Rusnės apylinkių žemumos užliejamos potvynio vandens. Ant potvynio protakos pastatytas tiltas, kurio važiuojamoji dalis įrengta ant 13 arkų. Į pietus nuo tilto plyti Žalgirių miškas. Tilto prieigos kiekvieną pavasarį ženkliai apsemiamos. Apsemtoje teritorijoje įprastai skelbiama ekstremali situacija, nes vandens gylis ant apsemto kelio pasiekia 1 m ir daugiau. Dėl aukšto vandens lygio ir ledo lyčių važiuoti apsemtu ruožu įmanoma tik specialiosios paskirties transporto priemonėmis, todėl tiltas įprastam eismui būna laikinai uždaromas, jo prieigose įrengiamas policijos postas. Kol nebuvo Rusnės estakados per potvynius buvo organizuojama Šilutės-Rusnės perkėla.

Istorija
--------

Po 1923 m. sukilimo Klaipėdos kraštui tapus Lietuvos dalimi, nelengvus ekonomikos laikus išgyvenusi Lietuvos valdžia suskubo pastatyti tiltą užliejamoje teritorijoje. 1926 m. vasarą į naujo, 616 tūkst. litų  kainavusio tilto atidarymo iškilmes buvo atvykęs tuometinis Lietuvos Respublikos Prezidentas Kazys Grinius. Jis buvo pirmasis iš prezidentų, į šį kraštą atvykęs po jo prijungimo prie Lietuvos. 1990 m. lapkričio 23 d. prie tilto buvo atidengta memorialinė lenta. 1995 m. objektas įtrauktas į Lietuvos Respublikos kultūrinio paveldo registrą, kaip turintis istorinę ir techninę reikšmę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  K. Griniaus tiltas per potvynį
2. ↑  K. Griniaus tiltas Šilutės rajone
3. ↑  „Tiltas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-11-07.
4. ↑  Šilutės kultūros vertybių dosjė

Nuorodos
--------

* Nemuno deltos regioninio parko architektūros vertybės Archyvuota kopija 2021-06-29 iš Wayback Machine projekto.
| Niagara |
| --- |
| Slenkstėta Niagaros vaga Slenkstėta Niagaros vaga |
| **Ilgis** | 54 km |
| **Baseino plotas** | 665 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 5900 m³/s |
| **Ištakos** | Eris |
| **Žiotys** | Ontarijo ežeras |
| **Šalys** | Kanados vėliava Kanada, Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava JAV |
|  |
|  **Vikiteka** | Niagara |

**Niagara** (pranc. *Rivière de Niagara*, angl. *Niagara River*) – upė JAV (Niujorko vlst.) ir Kanadoje (Ontarijuje), Didžiųjų ežerų sistemoje. Išteka iš Erio ežero, teka į pietus per Niagaros kuestą (aukštumą). Sudaro JAV-Kanados valstybinę sieną. Įteka į Ontarijo ežerą. Upės vagoje yra garsusis Niagaros krioklys. Likusi vaga taip pat slenkstėta, joje yra nemažai salų (didžiausia – Didžioji sala su Grand Ailendo miestu). Kadangi didžioji Niagaros dalis laivybai netinkama yra iškastas aplinkinis Velando kanalas.

Didžiausi intakai: Tonavanda ir Velandas.

Įrengta galinga hidroelektrinė. Prie Niagaros įsikūrę šie miestai: Bafalas, Grand Ailendas, Niagara Folsas, Šiaurės Tonavanda, Tonavanda (JAV), Fort Eris, Niagara Folsas, Niagara prie Leiko, Kvinstaunas (Kanada).

Nuorodos
--------

* Straipsnis Kanados enciklopedijoje Archyvuota kopija 2007-09-30 iš Wayback Machine projekto.

Niagaros krioklys
| **Antanas Vaupšas** |
| --- |
| Gimė | 1936 m. gegužės 20 d.Taručiai, Žagarės valsčius |
| Mirė | 2017 m. gruodžio 14 d. (81 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Liepynės kapinėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Daina Vaupšienė |
| Vaikai | Audronė Prins, Marius Vaupšas |
|  |
| Veikla | filologas, žurnalistas, redaktorius, olimpietis |
|  |
| Alma mater | 1959 m. Vilniaus universitetas |

**Antanas Algimantas Vaupšas** (1936 m. gegužės 20 d. Taručiuose, Žagarės valsčius – 2017 m. gruodžio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos filologas, žurnalistas, redaktorius, daugkartinis Lietuvos šuolių į tolį rekordininkas, olimpietis.

Biografija
----------

1954 m. baigė Žagarės vidurinę mokyklą, 1959 m. – Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakulteto rusų kalbos ir literatūros specialybę.

1958–1964 m. laikraščio „Vakarinės naujienos" neetatinio skyriaus vedėjas, atsakingasis sekretorius. 1974–1986 m. laikraščio „Tiesa" korespondentas, sporto skyriaus vedėjas, redkolegijos narys. 1986–1991 m. savaitraščio „Kaimo statybininkas" redaktorius.

1991–1992 m. savaitraščio „Pozicija" korespondentas. 1992–1997 m. laikraščio „Reklama" redaktorius. 1997–2000 m. laikraščio „Lietuvos sportas" apžvalgininkas. 1999–2000 m. žurnalo „Treneris" atsakingasis sekretorius. Nuo 2003 m. Lietuvos olimpiečių asociacijos valdybos narys, ryšių su visuomene atstovas. Nuo 2008 m. Lietuvos sporto žurnalistų sąjungos Etikos komisijos narys.

Publikacijų paskelbė žurnaluose „Švyturys", „Jaunimo gretos", „Buitis", „Nemunas", laikraštyje „Sportas" ir kt. Daugiausia rašė apie sportą ir sportininkus.

Sportiniai pasiekimai
---------------------

Šuolininkas į tolį, 1964 m. geriausias rezultatas – 8,01 m. Šis Lietuvos rekordas laikėsi iki 1980 m.

Tokijo olimpinėse žaidynėse užėmė 14 vietą – 7.43 m.

Bibliografija
-------------

* *Lietuvos boksas*, su A. Bertašiumi ir A. Zaboru, 1976 m.
* *Kūno kultūra ir sportas Lietuvoje*, 1977 m.
* *Olimpiada iš arti*, bendraautoris, 1965 m.
* *Čempionai šalia mūsų*, bendraautoris, 1969 m.
* *Su „Dinamo" emblema*, bendraautoris, 1977 m.

Įvertinimas
-----------

* 1962 m. geriausias Lietuvos sportininkas
* 1986 m. LTSR nusipelnęs žurnalistas
* 2006 m. KKSD 2 laipsnio ordinas „Už nuopelnus Lietuvos sportui"
* 2011 m. LTOK Olimpinė žvaigždė
* 2016 m. Sporto garbės kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 552 psl.
2. ↑  Mirė žurnalistas ir olimpietis Antanas Vaupšas, 2017-12-14
3. ↑   Archyvuota kopija 2017-12-22 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **E-2 Hawkeye** |
|  |
| E-2 Hawkeye |
|  |
| Tipas | AWACS |
| Gamintojas | Grumman, Northrop Grumman |
| Kūrėjas | Northrop Grumman |
| Pirmas skrydis | 1960 m. |
| Pradėtas naudoti | 1964 m. |
| Būsena | naudojamas |
| Pagrindiniai naudotojai | JAV, Egiptas, Prancūzija, Izraelis, Japonija, Singapūras, Taivanas ir kt. |
| Vieneto kaina | 176 mln. dolerių |
| Variantai | C-2 Greyhound |

**E-2 Hawkeye** (liet. *Vanago akis*) – JAV AWACS (aviacijos perspėjimo ir valdymo) lėktuvas, kurį 1960 m. sukūrė ir pagamino „Northrop Grumman" korporacija (tuomet – „Grumman"). Tai yra vienas brangiausių lėktuvų pasaulyje, kainuojantis apie 176 milijonus JAV dolerių.

„E-2 Hawkeye" skirtas veikti iš lėktuvnešių. Šiuo metu tai yra vienintelis propelerinis lėktuvas, naudojamas su lėktuvnešiais.

Pagrindinės lėktuvo naudotojos yra JAV, tačiau nedidelius kiekius turi ir kelios kitos šalys.

Įgulą sudaro šeši žmonės: du pilotai, oro kontrolės pareigūnas, radaro operatorius ir mūšio informacijos centro pareigūnas. „E-2" gali išvystyti maksimalų 552 km/h greitį.
| **Stevas Pendarovskis  maked. *Стево Пендаровски*** |
| --- |
| Šiaurės Makedonijos prezidentas |
|  |
| 2019 m. |
| Gimė | 1963 m. balandžio 3 d. (60 metų)Skopjė, Jugoslavijos vėliava Jugoslavija |
| Šiaurės Makedonijos prezidentas |
| Ėjo pareigas | 2019 m. gegužės 12 d. (4 metai) – iki dabar |
| Ankstesnis | Georgas Ivanovas |
|  |
| Partija | Makedonijos socialdemokratų sąjunga |
|  |
|  **Vikiteka** | Stevo Pendarovski |

**Stevas Pendarovskis** (maked. *Стево Пендаровски*, g. 1963 m. balandžio 3 d. Skopjėje, Makedonijos socialistinėje respublikoje, Jugoslavijoje) – Šiaurės Makedonijos politinis ir valstybės veikėjas, politologas, šalies 5-tasis prezidentas, postą užėmęs 2019 m. gegužės 12 d.

Biografija
----------

S. Pendarovskis baigė teisės bakalauro studijas Skopjės Kirilo ir Metodijaus universitete 1987 m. Vėliau baigė politologijos magistro ir doktorantūros studijas tame pačiame universitete. Nuo 2008 m. buvo Skopjės universiteto Amerikos koledžo docentas tarptautinio saugumo, užsienio politikos ir globalizacijos srityse.

S. Pendarovskis dirbo Vidaus reikalų viceministru viešiesiems ryšiams ir 1998–2001 m. šios ministerijos Analizės ir tyrimų departamento vadovu. Jis buvo prezidento Boriso Trajkovskio nacionalinio saugumo ir vyriausiasis užsienio politikos patarėjas nuo 2001 m. iki Trajkovskio mirties 2004 m. Iki 2005 m. vadovavo nacionalinei rinkimų komisijai, po to nuo 2005 iki 2009 m. vėl užėmė nacionalinio saugumo ir vyriausiojo užsienio politikos patarėjo pareigas sekančio prezidento Branko Crvenkovskio komandoje.

Jis buvo kandidatas 2014 m. Makedonijos prezidento rinkimuose, atstovavęs opozicinę Makedonijos socialdemokratų sąjungą (užėmė antrą vietą). Laimėjo 2019 m. prezidento rinkimus, surinkęs daugiau kaip 51% balsų.

| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**Georgas Ivanovas** | **Šiaurės Makedonijos prezidentas**nuo 2019 m. gegužės 12 d. | **Užimantis postą** |

Nuorodos
--------

* Biografija
* Oficialus Makedonijos prezidento tinklalapis.
| **Aldona Dvarionaitė** |
| --- |
| Gimė | 1939 m. gegužės 18 d.Lietuva Kaune |
| Mirė | 2000 m. lapkričio 5 d. (61 metai)Lietuva Vilniuje |
| Palaidotas (-a) | Palangos kapinėse |
| Tėvas | Balys Dvarionas |
| Motina | Aldona Dvarionienė |
|  |
| Veikla | Lietuvos pianistė, pedagogė. |

**Aldona Dvarionaitė** (1939 m. gegužės 18 d. Kaune – 2000 m. lapkričio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos pianistė, pedagogė.

Biografija
----------

Tėvas Balys Dvarionas, motina Aldona Dvarionienė, brolis Jurgis Dvarionas. Mokėsi Vilniaus dešimtmetėje muzikos mokykloje (Mariam Azizbekovos klasėje), 1962 m. baigė Maskvos konservatoriją (Stanislavo Neuhauso klasę), 1966 m. – šios konservatorijos aspirantūrą. 1962 m. apsigyveno Lenkijoje ir su pertraukomis dėstė Lietuvos konservatorijoje; nuo 1995 m. docentė. 1998–1999 m. dar dėstė Vigo (Ispanija) konservatorijoje.

Pirmoji atliko B. Dvariono naujausius kūrinius fortepijonui. Repertuarą sudarė Johanas Bramsas, Frederikas Šopenas, M. K.Čiurlionis, Klodas Debiusi, Ferencas Listas, Sergejus Prokofjevas, Sergejus Rachmaninovas, Francas Šubertas, Robertas Šumanas, Aleksandras Skriabinas ir kitų kompozitorių kūriniai. Koncertavo Austrijoje, Bulgarijoje, JAV, Ispanijoje, Italijoje, Lenkijoje, Prancūzijoje, TSRS, Vokietijoje ir kt. šalyse kaip solistė ir su simfoniniais orkestrais, dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose.

M. K. Čiurlionio, B. Dvariono, Chosė Iturbi (Ispanija), A. Rubinšteino (Prancūzija) tarptautinių pianistų konkursų žiuri narė. Vadovavo tarptautiniams meistriškumo kursams Ispanijoje, Italijoje, Lenkijoje, Lietuvoje. 2000 m. Frederiko Šopeno draugijos Lietuvoje prezidentė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ona Juozapaitienė. *Aldona Dvarionaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 241 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ngobė Buglė*Comarca Ngöbe-Buglé* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Panamos vėliava Panama |
| **Administracinis centras** | Čičika |
| **Apygardos** | 7 |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 154 355 |
| **Plotas** | 6 968 km² |
| **Tankumas** (2010) | 22 žm./km² |

**Ngobė Buglė** (isp. *Ngöbe-Buglé*) – autonominė komarka vakarų Panamoje, prie Karibų jūros (Moskitų įlankos) kranto. Administracinis centras – Čičika.

Komarka sudaryta 1997 m. iš Veragvaso, Čiriki ir Bokas del Toro provincijų dalių, indėnų gvaimių (ngobių-buglių) gyvenamose žemėse.

Geografija
----------

Didžioji paviršiaus dalis kalnuota, apaugusi džiunglėmis arba plyti nepadengti augalija uolynai (pietuose). Jūros pakrantėje plyti derlingesnė lyguma, kur džiunglės kaitaliojasi su savana. Šiaurės vakaruose paviršius pelkėtas, ten giliai į žemyną įsiterpia Čiriki lagūna. Netoli kranto, Ngobė Buglei priklauso Eskudo de Varagvaso sala. Krašto upės priklauso abiejų vandenynų baseinams, ilgesnės – Kalovebora, Krikamola, Grandė ir kt.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Ngobė Buglė padalinta į 7 apygardas (skliaustose – administracinis centras):

* Kankintu (Bisra)
* Kusapinas (Kusapinas)
* Besikas (Solojus)
* Mironas (Hato Pilonas)
* Nole Duima (Ljano Tugri)
* Miuna (Čičika)
* Niuriumas (Buenos Airės)

|  |  |
| --- | --- |
|  **Panamos administracinis suskirstymas** |  |
| **Provincijos:** Bokas del Toras | Čiriki | Darjenas | Koklė | Kolonas | Herera | Los Santosas | Panama | Veraguasas
**Komarkos:** Embera Vounaanas | Kuna Jala | *Kuna de Madugandi* | *Kuna de Vargandi* | Ngobė Buglė |
| **Violeta Sagaitytė** |
| --- |
| Gimė | 1946 m. rugsėjo 28 d.Vilnius |
| Mirė | 2023 m. liepos 17 d. (76 metai) |
| Palaidotas (-a) | Eigulių kapinėse |
|  |
| Organizacijos | Valstybinis Lietuvos operos ir baleto teatras, Kauno valstybinis muzikinis teatras |
| Pareigos | solistė (sopranas) |

**Violeta Sagaitytė** (1946 m. rugsėjo 28 d. Vilniuje – 2023 m. liepos 17 d.) – lietuvių operos solistė (sopranas).

Biografija
----------

1965–1968 m. studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą Vilniaus universitete. Tuo pačiu metu lankė aktorių ruošimo kursus Kauno valstybiniame muzikiniame teatre. 1975 m. baigė Lietuvos konservatorijos Elenos Dirsienės-Mažrimaitės vadovaujamą dainavimo klasę.

1975–1978 m. dirbo Lietuvos valstybiniame operos ir baleto teatre soliste, o nuo 1978 m. dirbo soliste Kauno valstybiniame muzikiniame teatre.

Vaidmenys
---------

Per savo kūrybinės veiklos teatre laikotarpyje sukūrė virš trisdešimt vaidmenų. Tarp jų Violeta, Laureta, Leonorė, Despina, Silva Imrės Kalmano operetėje „Silva", Hortenzija J Kanderio miuzikle „Zorba", Smetonienė Giedrio Kuprevičiaus operetėje „Kipras, Fiodoras ir kiti".

Kita veikla
-----------

1992–2001 m. Violeta Sagaitytė dainavo Lietuvos muzikos ansamblio „Ainiai" solistė, su kuriuo koncertavo Belgijoje, JAV, Kanadoje, Lenkijoje, Olandijoje, Vokietijoje.

Išvertė Franco Leharo ir Imrės Kalmano operečių Grafas Liuksemburgas ir „Bajaderė" libretus. Sukūrė tekstų dainoms. Išleido keletą poezijos rinkinių.

Apdovanojimai
-------------

Už vaidmenį J Kanderio miuzikle „Zorba" 2002 m. apdovanota Kristoferio premija.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Violetos Sagaitytės sukurti vaidmenys

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Pranešta, kada ir kur bus galima atsisveikinti su operos primadona Violeta Sagaityte. 15min.lt. 2023-07-18. Nuoroda tikrinta 2023-07-18.
2. ↑  Lina Stankevičiūtė, „Sagaitytė Violeta", Muzikos Enciklopedija, O-Ž, Lietuvos Muzikos ir Teatro akademija, Mokslo ir Enciklopedijos leidimo institutas, Spindulio spaustuvė, 2007 m. p. 273.
Korinto įlanka Lutrakio apylinkėse
**Korinto įlanka** (gr. Κορινθιακός Κόλπος) – įlanka, skirianti Peloponesą nuo likusios Graikijos dalies. Rytuose ribojasi su Korinto sąsmauka. Vakaruose, per Patro įlanką jungiasi su Jonijos jūra. Su Patro įlanka ją jungia Rio sąsiauris, per kurį pastatytas Rio-Antirio tiltas.

Ilgis – 130 km. Plotis – nuo 3 iki 35 km. Didžiausias gylis – 935 m. Korinto kanalas jungia Korinto įlanką su Sarono įlanka (Egėjo jūra). Šiauriniame krante yra mažų įlankų (Alkionidono, Krisajo), užtakių.

Įlanka susidarė rifto vietoje, plečiasi iki 1,5 cm per metus. Tai vienas iš seismiškai aktyviausių rajonų Europoje.

Didesni miestai prie įlankos: Korintas, Kiatas, Ksilokastras, Aigijus, Naupaktas, Itėja, Lutrakis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 226
2. ↑  *Korinto įlanka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
3. ↑  www.ifremer.fr Archyvuota kopija 2007-09-07 iš Wayback Machine projekto.

Koordinatės: 38°12′55″ š. pl. 22°32′36″ r. ilg.﻿ / ﻿38.21528°š. pl. 22.54333°r. ilg.﻿ / 38.21528; 22.54333

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Korinto įlanka** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Aldona Beganskienė** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. rugpjūčio 7 d. (61 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | chemikė neorganikė |
| Organizacijos | Vilniaus universitetas |
| Pareigos | profesorė |
|  |
| Išsilavinimas | fizinių mokslų daktarė |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Aldona Beganskienė** (g. 1961 m. rugpjūčio 7 d. Vilnius) – Lietuvos chemikė neorganikė, fizinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

1984 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. fizinių mokslų daktarė. 

Nuo 1984 m. Vilniaus universiteto dėstytoja; nuo 2008 m. profesorė. 2004–2005 m. stažavo Mičigano technologijos universitete. 

2016–2022 m. – Vilniaus universiteto Chemijos ir geomokslų fakulteto dekanė.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbiausi darbai iš naujų neorganinių medžiagų sintezės tyrimo, šių medžiagų gavimo technologijų: neorganinių junginių gavimas zolio–gelio metodu, superlaidžių oksidų terminė analizė, fosfino tiofenolių darinių sintezė ir sandara. Paskelbė apie 30 mokslinių straipsnių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aldona Beganskienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 714 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Virakoča** (keč. *Wiraqucha*, isp. *Viracocha*) – buvo aštuntasis sapa inka (inkų imperatorius) ir trečiasis Hanano dinastijos valdovas. Valdė apie 1410 m. Jo tėvas buvo Jahuaras Huakakas, o sūnus – Pačakutis. Tikrasis valdovo vardas buvo Hatun Tupakas, tačiau vėliau pavadintas saulės dievo Virakočos garbei.

Virakočia kariavo su čankais, tačiau nėra žinoma, ar jis priešams atidavė Kusko miestą. Pasak Inca Garcilaso de la Vega kronikų Virakočos tėvas Jahuaras Huakakas priešams atidavė inkų sostinę, o Virakoča ją išvadavo. Tačiau kronikininkų Pedro Cieza de León ir Juan de Betanzos kūriniuose teigiama, kad būtent Virakoča neapgynė miesto.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Jahuaras Huakakas** | **Sapa Inka**~ 1410 | Po to:**Pačakutis** |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSapa Inka (inkų imperatoriai) |
| --- |
|  |
| Urinų dinastija | 
Manko Kapakas · Sinči Roka · Ljokė Jupankis · Maita Kapakas · Kapakas Jupankis |
|  |
| Ananų dinastija | 
Inka Roka · Jahuaras Huakakas · Virakoča · Pačakutekas · Tupakas Jupankis · Huaina Kapakas · Ninan Kujočis · Huaskaras · Atahualpa |
|  |
| Po ispanų užkariavimo | 
Hualpa Tupakas · Manko Inka Jupankis · Sairi Tupakas · Titu Kusi · Tupakas Amaru |

 |
**Kavinė „Aldona"** – iki Antrojo pasaulinio karo veikusi Kauno kavinė.

Istorija
--------

1897 m. į tuometinį Kauno gubernijos centrą iš Varšuvos atvyko amatų mokyklą baigęs Aleksandras Perkovskis. Tais pačiais metais *Nikolajaus prospekto* ir *Novaja gatvės* (dabar – Laisvės al. ir Maironio g.) kampe jis įsteigė cukrainę, rūsyje veikė ir saldumynų kepyklėlė. Cukrainė ir joje įrengta bilijardinė greit išpopuliarėjo, 1907 m. miestiečiai bajorą A.Perkovskį išrinko deputatu į Kauno Dūmą. Pirmojo pasaulinio karo pradžioje ši išlikusi kavinė buvo bene vienintelė mieste, aptarnavusi kauniečius ir vokiečių okupacinės armijos kariškius.

1928 m. pastatas rekonstruotas, į užstatytą trečiąjį aukštą persikėlė kepyklėlė, o pati A.Perkovskio viešojo maitinimo įstaiga pervažiavo į naujas patalpas Laisvės al. 58 (tuometinis gatvės numeravimas). Vidus buvo rekonstruotas pagal paskutines madas, vakarais lankytojams grodavo Juozo Stupelio vadovaujamas orkestrėlis. Lankytojų nebuvo daug ir savininkas ieškojo papildomų pajamų – teko vieną kambarį išnuomoti šachmatų mėgėjams. Atsisakyta ir nerentabilios saldumynų kepyklėlės veiklos.

1934 m. spalio 4 d. kavinė persikėlė į buvusio baro „Pale Ale" patalpas (tuo metu Laisvės al. 41; pokaryje šioje vietoje iškilo Kauno dramos teatro pastatas). Tėvo verslą perėmęs jaunasis Perkauskas lankytojų salę naujai suremontavo. Buvo įrengtas vietinio vyno baras, vakarais salėje būdavo šokama. Šalia veikė modernus „Metropolitan" kino teatras. Kavinė buvo pavadinta tautišku „Aldonos" vardu, o į atidarymą pakviesti žurnalistai pastebėjo, kad uniformuotos oficiantės puikiai aptarnauja. 

1940 m. „Metropolitan" kino teatrą ir aplinkinius pastatus tuometinė valdžia nacionalizavo. Kavinė „Aldona" buvo uždaryta, jos savininkų likimas nežinomas.

Šaltiniai
---------

* Lietuvos Aidas, 1934–X–05 // Kauno diena
* *A. Perkausko cukrainė* (Lidijos Vitkind–Rabinovič namas) Archyvuota kopija 2019-02-07 iš Wayback Machine projekto.
* *Kauno dramos teatro pastatų istorija* // Kauno apskrities viešosios bibliotekos inf.
* Alvydas Surblys. *Šokolado ir saldainių dirbtuvės Kaune 1918–1940 m.* // Kauno apskrities viešosios bibliotekos inf.
* A. Perkovskio kavinė
* Šacmatai ir bridžas, 1934 m. Nr. 3
**Violeta Vilkauskaitė-Liukaitienė** (g. 1962 m. rugpjūčio 27 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistė.

Biografija
----------

1982–1987 m. studijavo Vilniaus universitete. 1980–2008 m. – dienraščio "Kauno tiesa", vėliau tapusio "Kauno diena", korespondentė, Ekonomikos ir teisės skyriaus redaktorė,šio laikraščio priedų "Justicija", "Argumentai" ir kitų leidėja ir redaktorė, renginių su teisėjais, advokatais, notarais, policijos darbuotojais organizatorė ir moderatorė. Nuo 2009 m. – Jonavos rajono laikraščio „Naujienos" direktorė-vyriausioji redaktorė, nuo 2014 m. – UAB "Ūkininko patarėjas", vyriausiojo redaktoriaus pavaduotoja, nuo 2020 m. – "Valstiečių laikraščio" vyr.redaktoriaus pavaduotoja. Lietuvos žurnalistų sąjungos narė.

Apdovanojimai
-------------

* „Gintarinis parkeris", LŽS Kauno apskrities skyriaus aukščiausias apdovanojimas (už nuolatinius žurnalistinius ieškojimus ir atradimus).
* Brolių Bobelių premija už rašinius teisėsaugos temomis;
* "Nutrūktgalviškiausio žurnalisto" apdovanojimas, skirtas už rašinius "Už teisybę".
* VRM, AIDS centro ir kiti apdovanojimai už rašinius teisėsaugos bei socialinėmis temomis.

Išnašos
-------

1. ↑
| Kornvalis*Cornwall* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Kornvalio vėliava |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Anglija Anglija |
| **Regionas** | Pietvakarių Anglija |
| **Administracinis centras** | Truras |
| **Rajonų skaičius** | 4 |
|  |
| **Gyventojų** (2021 m.) | 570 305 |
| **Plotas** | 3 546 km² |
| **Tankumas** (2021 m.) | 161 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | KornvalisVikiteka |

**Kornvalis** (korn. *Kernow*, angl. *Cornwall*) – grafystė Jungtinėje Karalystėje, pietvakarių Anglijoje. Sostinė ir vienintelis didmiesčio statusą turintis – Truras.

Skirtingai nuo Velso ar Škotijos formali grafystės unija su Anglija niekada nebuvo įforminta, todėl juridiškai Kornvalis išlieka nepriklausoma grafystė net neįeinanti į Didžiosios Britanijos sudėtį. Faktiškai Kornvalis yra Anglijos dalis nuo XII amžiaus, kai paskutiniai nepriklausomi grafai buvo anglų sutriuškinti.

Šv. Mykolo kalno vienuolynas
Bodmino dykros
Senieji Kornvalio gyventojai kalbėjo kornų kalba, šiuo metu kalba yra gaivinama, bet 99,8 % šiuolaikinio Kornvalio gyventojų temoka angliškai.

Viduramžiais Kornvalis buvo svarbus alavo kalnakasybos centras, tačiau šiuo metu ši pramonės šaka bankrutavo. 2006 m. Kornvalio kasyklų kraštovaizdis įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Kornvalis – viena skurdžiausių (pagal atlyginimus ir BVP vienam gyventojui) Jungtinės Karalystės dalių.

Geografiškai Korvalio grafystė sudaro Kornvalio pusiasalį – Didžiosios Britanijos salos dalį, išsišovusią ~150 km tarp Lamanšo sąsiaurio ir Bristolio įlankos. Būdingi statūs, uolingi, įlankų išraižyti krantai. Vyrauja kalvotos lygumos ir iki 621 m iškylantys plokščiakalniai. Vakaruose pusiasalis užsibaigia Žemės Krašto kyšuliu, už kurio toliau išsibarsčiusios Silio salos. Būdingi kultūriniai kraštovaizdžiai, plačialapių miškai, viržynės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  CORNWALL, *citypopulation.de*
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 227


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAnglijos grafystės |
| --- |
|  |
| 
Bedfordšyras · Bakingamšyras · Berkšyras · Bristolis · Češyras · Daramas · Derbišyras · Devonas · Didysis Londonas · Didysis Mančesteris · Dorsetas · Eseksas · Glosteršyras · Hampšyras · Hartfordšyras · Herefordšyras · Kambrija · Kembridžšyras · Kentas · Kornvalis · Lankašyras · Lesteršyras · Linkolnšyras · Londono Sitis · Mersisaidas · Norfolkas · Nortamberlandas · Nortamptonšyras · Notingamšyras · Oksfordšyras · Pietų Jorkšyras · Rytų Jorkšyras · Rytų Saseksas · Rutlandas · Somersetas · Šiaurės Jorkšyras · Šropšyras · Safolkas · Stafordšyras · Saris · Tainas ir Viras · Vaito sala · Vakarų Jorkšyras · Vakarų Midlandsas · Vakarų Saseksas · Viltšyras · Vorikšyras · Vusteršyras | Anglija |

 |
| **Juozapas Kimbaraslenk. *Józef Kimbar*** |
| --- |
|  |
| Kimbarai |
| Kimbarlenk. Kimbar |
| Kimbarlenk. *Kimbar* |
|  |
| Gimė | apie 1750 m. |
| Mirė | apie 1800 m. (~50 metų) |
| Sutuoktinis (-ė) | Ona Kosciuškaitė lenk. *Anna z Kościuszków* |
| Vaikai | Anupras Kimbaras lenk. *Onufry Kimbar* |
|  |
| Veikla | Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas. |

**Juozapas Kimbaras** (lenk. *Józef Kimbar*, gimė apie 1750 m. – mirė apie 1800 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didikas kilęs iš Kimbarų giminės, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinis veikėjas, papulkininkis, generolas-adjutantas, nuo 1776 m. Upytės pavieto teismo teisėjas ir miesto raštininkas, nuo 1783 m. Upytės pavieto pastalininkis, nuo 1787 m. Upytės pavieto stalininkas, Upytės pavieto pasiuntinys 1793 m. Gardino (Nebyliajame) Seime.

Politinė ir valstybinė veikla
-----------------------------

Po kalbos 1793 m. liepos 1 d. sesijoje, kurioje Rusijos imperatorės Jekaterinos II politiką Juozapas Kimbaras pavadino „siekiančia Respubliką paversti Rusijos provincija", Rusijos Imperijos nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus Lenkijoje Jokūbo Sieverso įsakymu buvo suimtas. Kartu su kitais Lietuvos atstovais buvo išlaisvintas iš arešto tarpininkaujant vyskupui Juozapui Kazimierui Kosakovskiui. Juozapo Kimbaro patriotinę kalbą, pasakytą 1793 m. liepos 15 d. sesijoje, buvo uždrausta spausdinti, tačiau ji paplito šalyje nuorašų pavidalais. Patvirtinus padalijimą, Juozapas Kimbaras be užuolankų pavadino karalių Stanislovą Augustą Poniatovskį išdaviku.

Karinė veikla
-------------

Juozapas Kimbaras išliko ištikimas savo pažiūroms - 1794 m. prasidėjus sukilimui, jis tapo Upytės kriminalinio teismo nariu, buvo pašauktas į Lietuvos kariuomenę generolu-adjutantu, o 1794 m. liepos 15 d. Tado Kosciuškos įsakymu paskirtas papulkininkiu.

Šeima
-----

Juozapas Kimbaras buvo vedęs Oną Kosciuškaitę (lenk. *Anna z Kościuszków*), sūnus Anupras Kimbaras (lenk. *Onufry Kimbar*) – Varšuvos kunigaikštystės kariuomenės karininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dr. Ramunės Šmigelskytės-Stukienės straipsnis "Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės atstovai paskutiniajame Abiejų Tautų Respublikos Seime. Politinio pasirinkimo problema" Archyvuota kopija 2010-07-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Dr. Ramunės Šmigelskytės-Stukienės straipsnis "Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės atstovai paskutiniajame Abiejų Tautų Respublikos Seime. Politinio pasirinkimo problema" Archyvuota kopija 2010-07-02 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Dr. Ramunės Šmigelskytės-Stukienės straipsnis "Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės atstovai paskutiniajame Abiejų Tautų Respublikos Seime. Politinio pasirinkimo problema" Archyvuota kopija 2010-07-02 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Polski słownik biograficzny: pt. 4. Kirkor Franciszek-Klobassa Zręcki Karol. Polska Akademia Umiejętności, 1967, p. 457.