recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Travis Watson**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1981 m. kovo 20 d. (43 metai) |
| Gimimo vieta | San Antonijas, JAV |
| Ūgis | 2,03 m |
| Svoris | 116 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | Sunkusis kraštas/Centro puolėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 1999-20032003-20052005-20062006-20082008-20092009-20112013-20142014-201520152018- | Virdžinijos universitetas (NCAA)Atėnų „Panionios"Bolonijos „Fortitudo"Milano „Olimpia"Jeruzalės „Hapoel"Kauno „Žalgiris"Lugano „Tigers"Bukarešto „Steaua"Lugano „Tigers"BC Vytis |  |
|  |

**Travis Watson** (g. 1981 m. kovo 20 d.) – buvęs profesionalus JAV krepšininkas, rungtyniavęs Kauno Žalgirio komandoje.

Travis Watson gimė San Antonijuje, augo Virdžinijos miestelyje. Žaidė krepšinį William Campbell High School, ir vėliau Virdžinijos universitete. Nepakviestas į NBA, Watson išvyko į Europą. Žaidė Graikijos, Italijos ir Izraelio klubuose. Solidus gynybos sunkusiojo krašto pozicijoje žaidžiantis žaidėjas, jis vidutiniškai atkovodavo beveik dešimt kamuolių per žaidimą Graikijos bei Italijos krepšinių lygose. 2009 metais, Watson pasirašė vienerių metų kontraktą su Kauno Žalgirio komanda. 2018 m. vasario 8 d. pasirašė sutarį su BC Vytis.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2009-08-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
Molten Corporation|  |
| Forma | Privati bendrovė |
| Pramonė | Sporto įranga |
| Įkurta | 1958 m. lapkričio 1 d. |
| Centrinė būstinė | Hirošima, Japonija |
| Produkcija | Sportinis inventorius |
| Tinklalapis | molten.co.jp |

**Molten Corporation** (ja. *株式会社モルテン*) – sporto įrangos ir automobilių dalių gamybos bendrovė, įsikūrusi Hirošimos mieste Japonijoje.

„Molten" labiausiai žinoma dėl kelių komandinių sporto šakų kamuolių gaminimo, o gaminių asortimentas apima amerikietiško futbolo, futbolo, krepšinio, kvadrato, rankinio ir tinklinio kamuolius. 

„Molten" krepšinio kamuoliai yra oficialūs visų FIBA pasaulinių čempionatų ir daugelio vietinių lygų už Šiaurės Amerikos ribų kamuoliai.

„Molten" taip pat yra oficialus JAV tinklinio rinktinės ir NCAA čempionatų kamuolių tiekėjas.

Istorija
--------

FIBA kamuoliai
1958 m. įkurta įmonė yra didžiausia pasaulyje kamuolių ir sporto įrangos gamintoja. 1983 m. buvo įsteigta „Molten USA, Inc.", skirta JAV rinkai. 

Praėjus vos 6 metams nuo įkūrimo „Molten" kamuoliai tapo oficialiais krepšinio, tinklinio ir futbolo kamuoliais 1964 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, vykusiose Tokijuje.

Nuo 1984 m. iki 2016 m. „Molten" buvo oficialūs krepšinio kamuolių gamintojai vasaros olimpinėms žaidynėms.

2006–2007 m. Eurolygos sezone „Molten" buvo kamuolių tiekėjas, tačiau po šio sezono Eurolyga perėjo prie „Nike" kamuolių.

2017 m. įmonė pasirašė trejų metų sutartį su UEFA Europos lyga ir gamino futbolo kamuolius šiam turnyrui. 2021 m. sutartis su UEFA Europos lyga buvo pratęsta bei pridėta ir naujai įkurta UEFA Europos konferencijų lyga.

2024 m. vasario 20 d. „Molten" pasirašė ilgalaikę sutartį su CONCACAF konfederacija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  FIBA and Molten unveil basketball for WC2019 FIBA svetainėje
2. ↑  List of official equipment suppliers Archyvuota kopija 2020-11-25 iš Wayback Machine projekto. on NCAA.com, 2019-09-28
3. ↑  „Euroleague Basketball Announces Partnership with Nike". Euroleague Basketball. 2007-06-28. Nuoroda tikrinta 2007-07-02.
4. ↑  "Molten becomes UEFA Europa League match ball supplier" (*en*). Pranešimas spaudai.. Prieigos data 2018-10-13.
5. ↑  "Molten to continue as UEFA Europa League match ball supplier" (*en*). Pranešimas spaudai. 2021-02-04.. Prieigos data 2021-04-14.
6. ↑  „Concacaf and Molten agree to multi-year Confederation-wide Official Ball Supplier partnership". *Concacaf* (anglų). 2024-02-20. Nuoroda tikrinta 2024-02-26.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
54°38′05″š. pl. 22°46′33″r. ilg.﻿ / ﻿54.6348°š. pl. 22.7759°r. ilg.﻿ / 54.6348; 22.7759

|  |
| --- |
| Kybartų stadionas |
| Vieta | J. Basanavičiaus g. 92, Kybartai |
| Atidarytas | 1930 m. |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 500 |
| Nuomininkai | FK Sveikata Kybartai |

**Kybartų miesto stadionas** – įvairios paskirties stadionas su futbolo aikšte Kybartų miesto rytinėje dalyje, prie kelio  **A7**  Marijampolė–Kybartai–Kaliningradas , į rytus nuo Kybartų Saulės progimnazijos. Aikštės danga – žolė. Stadione yra beveik 500 sėdimų vietų, bendra talpa – apie 2000 žiūrovų.

Istorija
--------

Paminklas V. Kochanauskui
Kybartuose futbolo aikštė buvo jau 1902–1903 m. kai kareivių pratybų aikštėse buvo nufotografuoti futbolo vartai. 1919 m. įkurtas FK Sveikata klubas, seniausias vis dar gyvuojantis Lietuvos futbolo klubas.

Stadionas pastatytas 1930 m. arba 1931 m. Tačiau „Lietuvos aidas" 1934 m. kovo 29 d. rašė, kad Kybartų miesto savivaldybė rūpinosi, kad geležinkelių valdyba skirtų žemės sklypą moderniam sporto stadionui įrengti.

XXI a. stadionas ilgai nebuvo atnaujinamas, finansavimo buvo ieškoma nuo 2015 m. 2019 m. birželio 8 d. vyko šventė, į stadioną susirinko bent pusė miesto gyventojų (~2000), kurie stebėjo, kaip buvo atidengtas paminklas Kybartų futbolo patriarchui Vytautui Kochanauskui. Šventėje dalyvavo buvęs Lietuvos premjeras Algirdas Butkevičius, seimo narys Kęstutis Smirnovas, Marijampolės, Vilkaviškio futbolo vadovai.

2020 m. lapkričio 5 d. patvirtintas stadiono tribūnų rekonstrukcijos projektas. Sutartis buvo pasirašyta 2021 m. spalio 19 d. planuojant padidinti žiūrovų skaičių iki 500 vietų. Rekonstrukcija buvo pabaigta 2023 m. stadionas oficialiai atidarytas liepos 4 d.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kybartų miesto stadionas. Soccerway.com (tikrinta 2023-02-03).
2. ↑  Miesto Stadionas Kybartai. Europlan-online.de (tikrinta 2023-02-03).
3. ↑  Kada Užnemunėje pradėjo žaisti futbolą? Archyvuota kopija 2014-08-13 iš Wayback Machine projekto. Benjamino.blogas.lt (tikrinta 2023-02-03).
4. ↑  Futbolo nykštukai iš Kybartų: nuo lopšio iki istorinio 100-mečio. 2018-11-15, Delfi.lt (tikrinta 2023-02-03).
5. ↑  Kybartų miesto stadionas. Lfe.lt (tikrinta 2023-02-03).
6. ↑  Kybartų stadionas. 90min.lt (tikrinta 2023-02-03).
7. ↑  Kybartų stadiono rekonstrukcija vyksta pagal planą. Contribee.com (tikrinta 2023-02-03).
8. ↑  Kybartai turės stadioną. „Lietuvos aidas", 1934-03-29.
9. ↑  Futbolo stadiono rekonstrukcijai skirtas ilgai lauktas finansavimas. 2020-11-13, Kybartai.lt (tikrinta 2023-02-03).
10. ↑  Algirdas Klimkevičius. Kybartai - tarpukario futbolo fenomenas. 2019-06-24, Respublika.lt (tikrinta 2023-02-03).
11. ↑  Planuojama rekonstruoti Kybartų miesto stadiono tribūnas. 2020-11-06, Suduvosgidas.lt (tikrinta 2023-02-03).
12. ↑  Pasirašyta statybos rangos sutartis dėl Kybartų miesto stadiono atnaujinimo. Archyvuota kopija 2023-02-03 iš Wayback Machine projekto. 2021-10-19, Vilkaviskis.lt (tikrinta 2023-02-03).
13. ↑
14. ↑

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos futbolo stadionai
Henenbergerio žemėlapis
Henenbergerio Prūsijos žemėlapis „*Des Preusserlandes Austeylung, nach den alten namen,...*" su pažymėtomis prūsų žemėmis ir senaisiais toponimais, pažymėtas Klaipėdos (*Cleypede*) vardas
**Kasparas Henenbergeris** (vok. *Caspar Hennenberger*, lot. *Casparus Hennenberger*, 1529 m. Erlichas, Frankonija – 1600 m. vasario 29 d. Karaliaučius) – Prūsijos istorikas, geografas ir kartografas, kunigas, bet nebuvo ordinuotas, nes neprisidėjo prie tuo metu Prūsijoje įsigalėjusių A. Osianderio pasekėjų.

Biografija
----------

Teologas, 1554 m. baigė Karaliaučiaus universitetą. Nuo 1554 m. Dumnavos (į šiaurės rytus nuo Ylavos, Mažoji Lietuva) diakonas. Kunigavo ir gretimoje Jurgenavos (vok. Georgenau) parapijoje bei Miulhauzeno bažnyčioje. Gerai išmokęs lietuvių kalbą pamokslus vietos lietuviams sakė jų gimtąja kalba. Atsidėjęs mokslui apleido parapijų reikalus, atleistas. Nuo 1590 m. kunigaudamas Karaliaučiaus Lyvenikės (vok. Löbenicht) parapijoje pamokslus sakė lietuviškai ir lenkiškai.

Mokslinė veikla
---------------

Sudarė Prūsijos žemėlapių (Henenbergerio žemėlapiai). Istorinės geografijos veikaluose „Prūsijos krašto trumpas ir tikroviškas aprašymas" (*Kurze und wahrhaftige Beschreibung des Landes zu Preussen*) 1584 m. ir „Prūsijos didžiųjų krašto lentų, arba žemėlapių, paaiškinimai" (*Erklärung der preußischen größeren Landtafeln oder Mappen*) 1595 m. yra unikalių duomenų iš Mažosios Lietuvos praeities, baltų etnografijos bei mitologijos: autentiškų žinių apie lietuvių (daugiausia Ragainės, Įsruties apskritis, kurioje gyveną beveik vieni lietuviai) pastatus, maistą, drabužius, poledinę žūklę, didžiąsias šeimas, Jonines ir kitas šventes, laidojimo papročius, pagoniškojo tikėjimo liekanas. Jis daug patikimos medžiagos surinko iš vietos gyventojų, t. p. naudojosi dvasininkų pateiktomis žiniomis, kronikomis. Remdamasis 80 m. prūso šnekta 1555 m. sudarė prūsų kalbos tarmių Žodynėlį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Matulevičius, Angelė Vyšniauskaitė. *Kasparas Henenbergeris*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 476 psl.

Nuorodos
--------

* Henenbergerio žemėlapis Archyvuota kopija 2009-04-08 iš Wayback Machine projekto.
| Pirmųjų pietryčių Kubos kavamedžių plantacijų archeologinis kraštovaizdis |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

 |
| **Vieta** | Kubos vėliava Kuba |
| **Tipas** | Kultūrinis |
| **Kriterijus** | iii, iv |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 1008 |
| **Regionas**\*\* | Lotynų Amerika |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 2021  (24 sesija) |
| 

Pirmųjų pietryčių Kubos kavamedžių plantacijų archeologinis kraštovaizdis šalies/regiono žemėlapyje

 |
|  **Vikiteka:** | Pirmųjų pietryčių Kubos kavamedžių plantacijų archeologinis kraštovaizdis |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Pirmųjų pietryčių Kubos kavamedžių plantacijų archeologinis kraštovaizdis** (isp. *Paisaje arqueológico de los primeros cafetales en el sureste de Cuba*) – UNESCO pasaulio paveldo objektas (nuo 2000 m.) pietryčių Kuboje, Kubos Santjago ir Gvantanamo provincijose. Apima XIX a. įrengtus pirmuosius kavamedžių ūkius Kuboje, Siera Maestros kalnų pašlaitėse.

Saugoma ne tik 171 kavamedžių auginimo ūkių architektūra, bet ir infrastruktūra, kurią sudaro drėkinimo ir vandentiekio sistemos, kelių ir tiltų tinklas, naudotas kavai išvežti. Būdingi kalnuoti kraštovaizdžiai (didelė jų dalis patenka į Turkino nacionalinį parką), prie kurių topologijos pritaikyti plantacijas jų įkūrėjams prireikė daug išmonės ir technologijų.

Dabartinė plantacijų būklė įvairi – dalis jų apleistos, sugriuvusios, La Isabelikos plantacija paversta muziejumi. Įprastai kavos auginimo ūkį sudaro savininko namas, terasinės džiovinimo aslos, kavos malimo ir skrudinimo patalpos, darbininkų gyvenamosios patalpos. Prancūzų savininkai Kuboje pritaikė šlapiojo kavos trynimo technologiją, kuriai reikėjo vandens tiekimo sistemos (išlikusios cisternos, akvedukai, viadukai). XX a. pr. daugelis pietryčių Kubos kavamedžių plantacijų buvo apleistos, nes jas nukonkuravo kitos Lotynų Amerikos šalys.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Archaeological Landscape of the First Coffee Plantations in the South-East of Cuba, *unesco.org*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Kuboje |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
Senoji Havana (1982) · Trinidadas ir Indėnų slėnis (1988) · Kubos Santjagas: San Pedro de la Rokos tvirtovė (1997) · Vinjaleso slėnis (1999) · Desembarko del Granmos nacionalinis parkas (1999) · Kubos kavos plantacijų archeologinis kraštovaizdis (2000) · Aleksandro fon Humbolto nacionalinis parkas (2001) · Sjenfuegoso istorinis centras (2005) · Kamagvėjaus istorinis centras (2008) |  |
|  |
| Nematerialusis | 
Tumba fransesa (2008) · Kubietiška rumba (2016) · Punto gvachiro (2017)  · Las Parandas šventė vidurio Kuboje (2018) |

 |
Moters lytiniai organai: 1. Kiaušintakis, 2. Šlapimo pūslė, 3. Kaulas, 4. G-taškas, 5. Varputė, 6. Šlaplė, 7. Makštis, 8. Kiaušidė, 9. Gaubtinė žarna, 10. Gimda, 11. Makšties dugnas, 12. Gimdos kaklelis, 13. Tiesioji žarna, 14. Išangė 
**G-taškas** (arba ***Grefenbergo taškas***) – tariama moters makštyje esanti labai jautri erogeninė zona. Kol kas nėra mokslinių įrodymų ar ji apskritai egzistuoja.

Tai priekinės sienelės apatiniame trečdalyje esantis audinių plotelis, kurį dirginant sukeliamas lytinis pasitenkinimas (kartais net moters ejakuliacija). Jis yra maždaug žirnio dydžio, apie 5 cm nuo makšties pradžios. Lytiškai susijaudinus, šie audiniai dėl pritekėjusio kraujo gali padidėti iki riešuto dydžio. Spaudžiant šį tašką dažnai sukeliamas orgazmas. Ši erogeninė zona stimuliuojama bet kokioje sueities pozoje, kurio metu vyro varpa ritmingai spaudžia ar atsiremia į priekinę makšties sienelę.

Makšties gleivinėje beveik nėra jautrių nervinių galūnių (tai patvirtina faktas, kad gimdymo metu orgazmo nebūna). Tačiau priekinės sienelės apatiniame trečdalyje yra Meisnerio kūnelių – receptorių, reaguojančių į prisilietimą. Pirmą kartą šį tašką aprašė XVII a. olandų anatomas De Grafas, tačiau tik 1950 m. vokiečių gydytojas Ernstas Grefenbergas (*Ernst Gräfenberg*, 1881–1957) įvertino jį kaip erogeninę zoną (jo garbei šis taškas ir pavadintas). Manoma, kad už G-tašką jautresnė yra tik varputė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lehmiller, Justin J. (12 October 2017). *The psychology of human sexuality* (Second leid.). Hoboken, NJ. ISBN 9781119164708. OCLC 992580729.`{{cite book}}`: CS1 priežiūra: location missing publisher (link)
2. ↑  „Moterys neturi G taško, teigia mokslininkai". *delfi.lt*. Delfi. 2010-01-04. Nuoroda tikrinta 2024-03-12.
3. 1 2  Roeckelein, Jon E. (2006). Elsevier's Dictionary of Psychological Theories. Elsevier. p. 256. ISBN 9780444517500. Suarchyvuota iš originalo December 10, 2020. Nuoroda tikrinta October 8, 2012. „The *G-spot* is not felt normally during a gynecological exam, because the area must be sexually stimulated in order for it to swell and be palpable; physicians, of course, do not sexually arouse their patients and, therefore, do not typically find the woman's *G-spot*."

  

v • a • r **Žmogaus organų sistemos** 

**Lytiniai organai**  

**Moters:**
Bartolino liaukos - 
Gimda -
Gimdos kaklelis - 
Kiaušintakiai - 
Kiaušidės - 
Lytinės lūpos - 
Makšties prieangis - 
Makštis - 
Mergystės plėvė - 
Vulva -
Skeno liaukos - 
Varputė
  

**Vyro:**
Kapšelis - 
Kuperio liaukos - 
Priešinė liauka - 
Sėklidės - 
Sėklidės prielipas - 
Sėklinės pūslelės - 
Sėklinis latakas - 
Šlaplė -
Varpa
| Raseinių hipodromas |
| --- |
|  |
| 

Raseinių hipodromasRaseinių hipodromas

55°23′23″ š. pl. 23°04′30″ r. ilg.﻿ / ﻿55.38972°š. pl. 23.07500°r. ilg.﻿ / 55.38972; 23.07500﻿ (Raseinių hipodromas) |
|  |
| Vieta | Lietuva Dumšiškiai,Raseinių raj. |
| Statusas | Renovuotas |
| Savininkas | Lietuvos Žirgų Lenktynių Asociacija |
| Atidarymas | 1989 m. |
| Paskirtis | Hipodromas |
| Talpa | 1500 |

**Raseinių hipodromas** – hipodromas, esantis Dumšiškiuose, prie kelių  **196**  Ariogala–Raseiniai–Kryžkalnis  ir  **3503**  Paraseinys–Alėjai–Lioliai–Kelmė  sankirtos Raseinių rajone, skirtas organizuoti lygiosioms žirgų lenktynėms.

Hipodromo prieigos
2014 m. baigtas renovuoti hipodromas yra vienintelis Baltijos šalyse, tinkantis organizuoti lygiąsias žirgų lenktynes. Raseinių hipodrome yra du bėgimo takai (žolės ir smėlio), įstiklinta tribūna, įrengta per 1500 sėdimų vietų žiūrovams, yra starto mašina.

Istorija
--------

Raseinių hipodromas įrengtas 1989 m. per pirmąją Lietuvoje Olimpinę dieną. Tačiau žirgų sporto renginiai Lietuvoje neišpopuliarėjo, hipodromas iki 2006 m. nebuvo naudojamas. Tais metais Raseinių hipodrome vėl pradėtos rengti žirgų lenktynės.

LR ūkio ministerijos užsakymu 2008 m. parengtoje Lietuvos hipodromų plėtros studijoje Raseinių hipodromas įvardintas kaip vienas iš nedaugelio veikiantis ir vienas perspektyviausių. 2009–2013 m. sulaukus Europos Sąjungos struktūrinės paramos hipodromas renovuotas ir pertvarkytas. Renovacijai Europos Sąjunga skyrė daugiau nei 4 mln. litų. Siekiant organizuoti tarptautines lygiąsias žirgų lenktynes buvęs žirgų bėgimo tako ilgis prieš renovaciją – 1050 m – buvo per trumpas. Projekto metu rekonstruoti ir įrengti du žirgų bėgimo takai po 1000 m, rekonstruotos tribūnos, padidinant žiūrovų skaičių iki 1534 vietų.

Po renovacijos pirmosios lygiosios žirgų lenktynės Raseinių hipodrome įvyko 2014 m. birželio 1 d.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2019-11-03 iš Wayback Machine projekto.
| San Pedro de la Rokos tvirtovė |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

 |
| **Vieta** | Kubos vėliava Kuba |
| **Tipas** | Kultūrinis |
| **Kriterijus** | iv, v |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 841 |
| **Regionas**\*\* | Lotynų Amerika |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 1997  (21 sesija) |
| 

San Pedro de la Rokos tvirtovė šalies/regiono žemėlapyje

 |
|  **Vikiteka:** | San Pedro de la Rokos tvirtovė |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**San Pedro de la Rokos tvirtovė** (isp. *Castillo de San Pedro de la Roca*) arba **Moro tvirtovė** (*Castillo del Morro*) – gynybinis kompleksas pietryčių Kuboje, Kubos Santjago mieste, įrengtas ant uolos jūros pakrantėje.

Tvirtovė pastatyta 1638 m. ir buvo skirta apsaugoti įplaukimą į Kubos Santjago uostą. XVII–XVIII a. augant konkurencijai Karibų jūros regione, įtvirtinimai vis plėsti, kol peraugo į masyvią tvirtovę. Tai didžiausias ir pavyzdingiausias Renesanso Europos kolonijinių valstybių įtvirtinimų pavyzdys Amerikoje. Tvirtovė pastatyta terasomis ant stačių pakrančių uolų ir sujungta laiptų tinklu – įrengta įtvirtinta ginklų platforma, parakinė, garnizono barakai. Aukščiau įrengtos El Alchibės, De Adentro ir Neapolio ginklų platformos, tolėliau – La Estreljos, Santa Katalinos ir Agvadoreso baterijos. Galutinę formą San Pedro de la Rokos tvirtovė įgijo XVIII a. vid. kai pristatyti šiaurinis ir pietinis bastionai. Be to, gynybinei sistemai priklauso dar keletas bastionų, platformų, švyturys. XX a. pr. apleista tvirtovė buvo pradėjusi griūti, bet 1960 m. suremontuota.

1997 m. tvirtovė įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

* Moro tvirtovė ant uolosMoro tvirtovė ant uolos
* Bokštai ir sienosBokštai ir sienos
* PatrankaPatranka
* Tvirtovės viršutinė dalisTvirtovės viršutinė dalis

Šaltiniai
---------

1. ↑  San Pedro de la Roca Castle, Santiago de Cuba, *unesco.org*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Kuboje |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
Senoji Havana (1982) · Trinidadas ir Indėnų slėnis (1988) · Kubos Santjagas: San Pedro de la Rokos tvirtovė (1997) · Vinjaleso slėnis (1999) · Desembarko del Granmos nacionalinis parkas (1999) · Kubos kavos plantacijų archeologinis kraštovaizdis (2000) · Aleksandro fon Humbolto nacionalinis parkas (2001) · Sjenfuegoso istorinis centras (2005) · Kamagvėjaus istorinis centras (2008) |  |
|  |
| Nematerialusis | 
Tumba fransesa (2008) · Kubietiška rumba (2016) · Punto gvachiro (2017)  · Las Parandas šventė vidurio Kuboje (2018) |

 |
Žemės dienos vėliava (neoficiali)
**Žemės diena** (angl. *Earth Day*) – diena, kai kasmet kovo 20 d. minima Pasaulinė Žemės diena, astronominis pavasaris. Šiomis dienomis ateina pavasario lygiadienis – dienos ir nakties ilgumas tampa vienodas visuose Žemės rutulio kampeliuose.

Taip pat minima ir balandžio 22 d.

Istorija
--------

1971 m. Jungtinės Tautos pavasario lygiadienį paskelbė Pasauline Žemės diena. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, Žemės dienos iniciatorius John McConnell kreipėsi į šalies gyventojus, ragindamas taip pat tapti Žemės globėjais, o pavasario lygiadienį, kuris skirtingose planetos vietose yra kovo 20-21 d. minėti kaip Pasaulinę Žemės dieną. Atsiliepdama į šį kreipimąsi, tuometinė Lietuvos Respublikos Aukščiausioji Taryba 1992 m. Žemės dieną oficialiai įteisino ir Lietuvoje.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žemės diena** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Žemės diena

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŽemė |
| --- |
|  |
| Žemynai | 
Afrika · Antarktida · Azija · Australija · Europa · Šiaurės Amerika · Pietų Amerika |
|  |
| Vandenynai | 
Arkties vandenynas · Atlanto vandenynas · Indijos vandenynas · Ramusis vandenynas · Pietų vandenynas |
|  |
| Žemė | 
Žemės mokslai · Žemės ateitis · Žemės geologinė istorija · Geologija · Žemės istorija · Plokščių tektonika · Žemės struktūra |
|  |
| Aplinka | 
Biomas · Ekologija · Ekosistema · Gamta · Laukinė gamta |
|  |
| Susiję straipsniai | 
Žemės diena · Kietųjų saulės sistemos planetų geologija · Pasaulis · Saulės sistema |
|  |
| **Kategorija** |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Bajerburgo** vardu vadintos kelios šalia Nemuno pastatytos Ordino pilys. Pirmoji Bajerburgo pilis pastatyta 1337 m. Gedimino valdymo pabaigoje (dabar Veliuonos II piliakalnis. 1337 m. ties Dubysos santaka su Nemunu Ordinas pastatė Marienburgą. Kadangi ši pilis buvo per daug įsikišusi į Lietuvą ir toli nuo kitų atraminių punktų, tais pačiais metais palei Nemuną buvo pastatyta dar viena pilis. Žygiui, kurio metu buvo pastatyta pilis, vadovavo Bavarijos kunigaikštis Heinrichas. Pilis pavadinta šiuose žygiuose dalyvavusių Čekijos karaliaus Jono ir Žemutinės Bavarijos kunigaikščio Heinricho XIV garbei.

Buvo planuota, kad tai tapsianti svarbiausia pilimi regione, naująja Lietuvos, kurią tikėtasi greitai užkariauti, sostine. Pilyje buvo palikta 100 karių įgula, 40 riterių, taip pat daug šaulių ir prižiūrėtojų. Čia taip pat buvo planuojama įsteigti ir vyskupystė. Šie planai taip ir liko neįgyvendinti. Netrukus po pastatymo pilis lietuvių buvo sugriauta. Pasak vienos iš versijų, šturmuojant Bajerburgą galėjo žūti ir pats kunigaikštis Gediminas.

Manoma, kad pilis stovėjusi dešiniajame Nemuno krante, 2 km į vakarus nuo Veliuonos, netoli Gystaus žiočių. Pastatymo metu pilis, pasak kronikų, buvo saloje.

Sugriovus pirmąją Bajerburgo pilį 1343 m. Ordinas pastatė kitą pilį tokiu pat pavadinimu žemiau palei Nemuną, netoliese dabartinių Maštaičių.

Trečioji Bajerburgo pilis buvo dabartinio Jurbarko vietoje, pastatyta 1387 m.
**Rimantas Turskis**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1957 m. liepos 3 d. (66 metai) |
| Gimimo vieta | Telšiai,  |
| Ūgis | 1,86 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | *baigęs karjerą* |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1978–198019801980–1986 | FK ŽalgirisSpartak MoskvaFK Žalgiris | 14 (0)0 (0)148 (4) |
|  Treniruotos komandos |
| 2012– | VU Vilnius FK |
|  |

**Rimantas Turskis** (g. 1957 m. liepos 3 d.) – Lietuvos futbolininkas, Vilniaus „Žalgirio" (1978–1986 m.) gynėjas, treneris.

Biografija
----------

Gimė Telšių rajone, vaikystę praleido Klaipėdoje, mokėsi žemės ūkio technikume. 1975–1982 m. mokėsi Vilniaus pedagoginiame institute.

Žaidė Vilniaus „Žalgirio" meistrų komandoje, vieną sezoną praleido Maskvos „Spartak" ekipoje. Už „Žalgirį" iš viso sužaidė 186 rungtynes. Baigęs profesionalo karjerą žaidė Vokietijos mėgėjų lygoje, JAV.

Nuo 2001 m. dirba lektoriumi Vilniaus universiteto (VU) Sveikatos ir sporto centre, treniruoja VU futbolo rinktinę.

Iki 2012 m. buvo Vilniaus „REO" klubo prezidentas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rimantas Turskis, *transfermarkt.com*
2. ↑  Su jubiliejumi pasveikino R. Turskį, *lff.lt*
3. ↑  Римантас Турскис: Может, зря не поехал на встречу Рашидовым?, *sport-express.ru*.
4. ↑  Sveikatos ir sporto centras. Lektorius Turskis Rimantas. *ssc.vu.lt*
Bartėnų pilis
**Bartėnų pilis** (lenk. *Zamek w Barcianach*) – gotikinio stiliaus Vokiečių ordino pilis Bartėnų kaime Varmijos Mozūrų vaivadijoje, Lenkijoje.

Istorija
--------

Pirmą kartą tvirtovė buvo paminėta 1325 m. XIV a. pabaigoje Vokiečių ordino magistras Vinrichas Kniprodė nusprendė atskirti naują komtūriją. Buvo nuspręsta pilį statyti ant mažos kalvos, apsuptos Livnos upės pelkių. Statybos prasidėjo 1380 m.

Pilį supa gynybinė siena ir griovys, rytinėje pusėje yra ūkinis priešpilis. Iki 1400 m. buvo pastatyta stačiakampio formos 55x58 m siena bei rytinė dalis su įvažiuojamaisiais vartais. Vėliau buvo pastatytas šiaurinis trijų aukštų sparnas. XV a. pradžioje šiaurės rytų kampe buvo pastatytas mažas apvalus bokštas. Po Ordino sekuliarizacijos pilis tapo vietinio turtų valdytojo buveine. Šio laikotarpio metu prie pilies vakarinėje dalyje pastatyta klėtis.

Nuo XIX a. iki 1945 m. pilis buvo privati nuosavybė. Po Antrojo pasaulinio karo ten buvo įsteigtas kolūkis, veikė biuras ir sandėliai. Šiuo metu pilį nupirko privatus investorius. Ateityje, po renovacijos, ten planuojama atidaryti viešbutį.

Bartėnų pilis ir šiais laikais yra geros būklės. Ši pilis be bokštų yra puikus besikeitusios kryžiuočių militaristinės architektūros pavyzdys.

Nuorodos
--------

* Bartėnai (lenkų k.) (zamki.net.pl)
* Bartėnai (lenkų k.) (www.zamki.pl)
* Bartėnai (lenkų k.) (www.zamkipolskie.com)
Brazzers|  |
| Forma | privati įmonė |
| Pramonė | Sekso industrija |
| Perėmėjas (-ai) | Fabian Thylmann |
| Įkurta | 2005 m. birželio 22 d.Monrealis, Kvebekas, Kanada |
| Centrinė būstinė | Montrealis, Kvebekas, Kanada |
| Paslaugos | pornografija |
| Savininkas (-ai) | MindGeek |
| Tinklalapis | brazzers.com |

**„Brazzers"** – kanadiečių pornografinio turinio gamybos kompanija, įsikūrusi Monrealyje, Kanadoje bei Nikosijoje, Kipre. Internetinį tinklą sudaro 31 vadinamosios *hardcore* pornografijos svetainė, o kompanijos šūkis – „Pasaulio geriausia HD pornografijos svetainė!" Pagal 2020 m. duomenis kompanijai priklauso 10 036 vaizdo įrašai, kuriuos publikavo 33 skirtingos svetainės, joje dirba 2 340 pornografijos modelių.

Istorija
--------

„Brazzers" įkurė Monrealio investuotojų grupė 2005 m. Bendrovė, anuomet pasivadinusi „Manself" korporaciniu pavadinimu, ilgainiui tapo didesnės pornografinių svetainių grupės dalimi. 2010 m. „Manself" buvo parduotas Fabijanui Tilmanui (*Fabian Thylmann*) ir pervadintas į „Manwin Inc.". 2012 m. gruodžio mėn. Belgija Tilmanui dėl pareikštų įtarimų, susijusių su mokesčių vengimu, pradėjo ekstradicijos procedūrą ir šis buvo išduotas Vokietijai. 2013 m. Tilmanas pardavė visus „Manwin Inc." aktyvus, įskaitant „Brazzers", vidinei valdymo grupei „Mindgeek", kuriai šis vadovavo drauge su akcininku Deividu Tasilo (*David Tassilo*).

Išnašos
-------

1. ↑  *„Brazzers". Brazzers. Nuoroda tikrinta 2020-12-09.*
2. ↑  *Pardon, Rhett (2010-06-15). „Brazzers, Mofos, Tube Sites Acquired by Manwin" Archyvuota kopija 2013-12-03 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.). XBIZ Newswire. Nuoroda tikrinta 2012-04-22.*
3. ↑  „*Meet The New King of Porn" (anglų k.). CNBC. Originalas archyvuotas 2014-11-29. Nuoroda tikrinta 2012-01-18*
4. ↑  *„'Porn king' detained on suspicion of tax evasion" (anglų k.). Originalas archyvuotas 2014-12-24. Nuoroda tikrinta 2012-12-17.*
5. ↑  *„Fabian Thylmann Sells Stake in Manwin to Company Management" (anglų k.). Nuoroda tikrinta 2012-12-17.*
|  |
| --- |
| Lietuvos teatro sąjunga |
|  |
| Santrumpa | LTS |
| Pirmtakas | LTSR teatro draugija |
| Įkurta | 1947 (1947) |
| Tipas | Profsąjunga |
| Būstinė | Teatro g. 8,03107 Vilnius |
| Pirmininkas | Juozas Marcinkevičius |
| Pirmininko pav. | Algimantas Butvilas |
| Pagrindinis organas | Suvažiavimas(kas 5 m.) |
| Darbuotojų | 3 |
| Tinklalapis | TeatroSajunga.LT |
| Ankstesnis pavadinimas | LTSR teatro veikėjų sąjunga |

**Lietuvos teatro sąjunga** – Lietuvos visuomeninė profesinė organizacija, vienijanti profesionalius teatro kūrėjus.

Istorija
--------

1947–1987 m. veikė LTSR teatro draugija. 1987 m. įsteigta *LTSR teatro veikėjų sąjunga*, kuri perėmė LTSR teatro draugijos funkcijas. 1989 m. persivadino kaip „Lietuvos teatro sąjunga".

Veikia Kauno skyrius, yra skyriai valstybiniuose teatruose, Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje.

2007 m. turėjo ~800 narių. 2013 m. turėjo ~400 narių.

Veikla
------

Skatina ir propaguoja savo narių kūrybą, gina jų teises, remia teatro gildijų ir asociacijų, besikuriančių teatrų veiklą, teatro literatūros ir periodikos leidybą, teatro menininkų kūrybines programas, rengia konferencijas, teatro veikėjų kūrybos vakarus.

2006–2014 m. prie sąjungos įsteigtas fondas nuo leido žurnalą „Lietuvos scena".

Sąjunga turi kamerinę salę Vilniuje bei kūrybinę poilsio stovyklą „Žaldokynė" Šventojoje. Ją sudaro 1963 m. statytų 17 avarinės būklės medinių namukų (plotas po 16 m²) ir gyvenamasis namas (plotas 77 m², iš jų naudingo – 33 m²). Pagal 2010 m. būklės ataskaitą nusidėvėjimas buvo 70%, 2019 m. „beveik pilnai" suremontuoti.

Aukščiausia valdymo institucija – suvažiavimas (šaukiamas kas 5 metai), tarp suvažiavimų – taryba.

Pirmininkai
-----------

* 1987–1989 m. Regimantas Adomaitis
* 1989–1996 m. Juozas Budraitis
* 1996–2011 m. Algis Matulionis
* 2011.11.28 – 2022.12.12 m. Ramutis Rimeikis
* Nuo 2022.12.12 Juozas Marcinkevičius

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  *Lietuvos teatro sąjunga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 339 psl.
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑
15. ↑
16. ↑
17. ↑
18. ↑
19. ↑  „Lietuvos teatro sąjunga išrinko naują vadovą". *delfi.lt*. Delfi. 2022-12-15. Nuoroda tikrinta 2024-03-22.
**Kampsvykių pilis**, *Kamsvykių pilis* (vok. *Kampstvyken, Kamswicken*) arba *Tamavos pilis* – prūsų, vėliau Vokiečių ordino pilis prie Įsruties (nuo 1946 m. Černiachovskas, Kaliningrado sr.), Unguros upės krante.

Istorija
--------

Pasak XIV a. pr. vokiečių kronikininko Petro Dusburgiečio, čia stovėjusią nadruvių pilį Kamswykus (*Kameniswike, Cameniswika*) 1276 m. užėmė kryžiuočiai ir pastatė savo medinę pilį, kurią pavadino *Tammov*. Šalia Tamavos kaimo (vok. *Tammowischken*, nuo 1938 m. *Tammau*), upės staigiame vingyje, išlikęs piliakalnis. Po 1336 m. kai kryžiuočiai pastatė Įsruties pilį, Kampsvykiu pilis perstatyta į mūrinę ir saugojo Įsrutį nuo lietuvių puolimų. 1371 m. 1376 m. 1381 m. ją lietuviai sudegino, 1384 m. puolė, gerokai apnaikino, bet neužėmė, 1409 m. sugriovė, po to atstatyta nebuvo.

XIX a. ant piliakalnio lietuvininkų būdavo švenčiama Rasos šventė. Šalia piliakalnio, kuriame nuo 2001 m. vykdomi archeologiniai tyrimai, yra dviejų didelių senovės gyvenviečių archeologinių liekanų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdemaras Šimėnas. *Kampsvykių pilis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 284 psl.

54°39′00″ š. pl. 21°53′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.65000°š. pl. 21.88333°r. ilg.﻿ / 54.65000; 21.88333
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kentšyno pilis, įėjimas
**Kentšyno pilis** (lenk. *Zamek w Kętrzynie*) – antrosios XIV a. pusės Vokiečių ordino pilis Kentšyne, Lenkijoje.

Kentšyno pilies planas
Iš pradžių tai buvo trijų sparnų pilis, kurios viduje buvo kvadratinis kiemas. Apsupta gynybinių sienų su trimis bokštais ir miesto vartais. Šiauriniame sparne buvo refektoriumas, bažnyčia bei kryžiuočių valdininko – prokuroro – namai. Pilyje bei netoliese esančiame palivarke buvo: virtuvė, alaus darykla, malūnas, kepykla, klėtis, maisto produktų sandėlis, arsenalas, parako sandėlis, koplyčia ir kalėjimas.

Pilis, kaip prokuroro būstinė, buvo pastatyta tarp 1360 ir 1374 m. prie anksčiau pastatyto medinio bokšto. 1410 m. Prūsijos riteris Johartas bei miesto burmistras Hermanas Bardynas atidavė miestą Jogailai, tačiau po metų pilis ir miestas buvo perduoti kryžiuočiams. 1454 m. Trylikamečio karo metu sukilę miesto gyventojai užėmė Kentšyno pilį bei nuskandino prokurorą. Tada perdavė pilį lenkų kariuomenei, kuri ją valdė iki 1461 m. Po Prūsijos sekuliarizacijos pilis tapo gubernatoriaus rezidencija, o 1528–1529 m. buvo perstatyta. Kita rekonstrukcija vyko 1559–1566 m. 1622 m. kieme buvo pastatyti nedideli cilindriniai laiptai. XVII a. buvo sumažintas anksčiau dominuojantis šiaurinis sparnas. XVIII a. pradžioje pradėta griauti išorinius pilies įtvirtinimus. 1797 m. gruodžio 15 d. kilo gaisras kuris sunaikino pastato dalį.

1911–1912 m. miestas įsigijo pilį, dalį pastato paskirdamas butams. Tuo pačiu laikotarpiu čia veikė Trečios Vokietijos pėstininkų brigados būstinė. XX amžiaus 4-asis dešimtmetyje pilyje buvo atlikti nedideli konservavimo darbai. Prieš Antrąjį pasaulinį karą čia veikė finansų institucija bei gyveno jos darbuotojai. 5-ojo dešimtmečio pradžioje dalyje šiaurinių rūsių buvo priešlėktuvinės slėptuvės. 1945 m. sausio pabaigoje, sovietų kariai užėmė miestą ir sudegino dauguma senamiesčio pastatų ir pilį.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kentšyno pilis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Pilis buvo atstatyta 1964–1966 m. Olštyno vaivadijos paminklų konservatoriaus dėka. Jis atkūrė pilį, atkurdamas jos gotikinį pavidalą: paaukštino stogus, pietų ir rytų sparnus, bei vienu aukštu padidino šiaurinį sparną su gotikiniais kraigais bei nuožulniu stogu. Dabar pilyje įsikūrusi miesto biblioteka ir kraštotyros muziejus. Muziejuje galima pamatyti tapybos, skulptūros ir antikvarinių baldų XV-XIX a. kolekciją.
| **Robertas Badaras** |
| --- |
| Gimė | 1965 m. (~59 metai) |
| Tautybė | Lietuvis |
| Pilietybė |  Lietuva |
|  |
| Veikla | Gydytojas |
| Sritis | Toksikologija |
| Organizacijos | RVUL |
|  |
| Alma mater | KMI, VU |

**Robertas Badaras** (g. 1965 m.) – Lietuvos gydytojas–toksikologas. VU Medicinos fakulteto dėstytojas.

Domisi cheminių priklausomybių gydymu, ūminiais apsinuodijimais, greitosiomis detoksikacijos metodikomis bei klinikine mityba.

Išsilavinimas
-------------

1983–1989 m. Gydomoji medicina (Kauno medicinos institutas);
1989–1990 m. Terapijos internatūra, (Vilniaus universitetas);
1991–1993 m. Klinikinės toksikologijos rezidentūra (Vilniaus universitetas);
2007–2009 m. Anesteziologijos ir reanimatologijos rezidentūra (Vilniaus universitetas);
2011–2016 m. Biomedicinos doktorantūra, (Vilniaus universitetas). Apginta biomedicinos mokslų daktaro disertacija „Greitoji opioidinė detoksikacija taikant naują palaipsniui didėjančių naltreksono dozių indukcijos metodą".

Karjera
-------

* Nuo 1990 m. dirba klinikiniu toksikologu.

* Nuo 1991 m. dirba RVUL Ūminių apsinuodijimų skyriuje. 1995–1998 m. RVUL Priėmimo skyriaus vadovas. Nuo 2010 m. RVUL Toksikologijos centro vadovas.

* Nuo 2022 m. dirba Kalėjimų tarnybos Sveikatos priežiūros skyriuje.

Turi gydytojo klinikinio toksikologo, gydytojo anesteziologo reanimatologo licencijas, taip pat visuomenės sveikatos priežiūros specialisto licenciją verstis privalomuoju mokymu apie alkoholio ir narkotikų žalą žmogaus sveikatai.

Stažavosi Rusijoje, Lenkijoje, JAV. Įvairių toksikologijos mokymo priemonių, daugybės mokslinių straipsnių ir pranešimų bendraautoris.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2023-02-28 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑   Archyvuota kopija 2023-02-28 iš Wayback Machine projekto.
10. ↑
| Tarantasit. *Taranto* |
| --- |
| *Aragono tvirtovė Tarante* |
|  |
| 

TarantasTarantas

40°28′0″ š. pl. 17°14′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.46667°š. pl. 17.23333°r. ilg.﻿ / 40.46667; 17.23333﻿ (Tarantas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Apulija Apulija |
| **Provincija** | Taranto provincija |
|  |
| **Meras** | Ippazio Stefàno |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 195 130  |
| **Plotas** | 217 km² |
| **Tankumas** (2009) | 899 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Tarantas |

**Tarantas** (it. *Taranto*) – uostamiestis Apulijoje (pietų Italija), prie Taranto įlankos (Jonijos jūra); provincijos centras. 197,5 tūkst. gyventojų (2007). Didelis uostas, išvystyta juodoji metalurgija, laivybos, naftos, maisto pramonė, žvejyba. Yra pagrindinė Italijos karinė jūrų bazė.

Istorija
--------

Įkurtas VIII a. pr. m. e. kaip graikų kolonija.

Pagal Taranto miestą pavadinti vorai tarantulai. Būtent Taranto apylinkės viduramžiais garsėjo Apulijos vorais, kurie XV–XVII a. vyravusia nuomone sukeldavo traukulius (taip vadinamą tarantizmą), kuriuos gydyti buvo bandoma greitu šokiu tarantela.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Taranto (Tarantas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013. 496 psl.
| Kvidzynaslenk. *Kwidzyn* |
| --- |
|        |
| *Kvidzyno pilis* |
|  |
| 

KvidzynasKvidzynas

53°44′09″ š. pl. 18°55′51″ r. ilg.﻿ / ﻿53.73583°š. pl. 18.93083°r. ilg.﻿ / 53.73583; 18.93083﻿ (Kvidzynas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Pamario vaivadija |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 37 814  |
| **Plotas** | 21,82 km² |
| **Tankumas** (2006) | 1 733 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.kwidzyn.pl |
|  **Vikiteka** | Kvidzynas |

**Kvidzynas** (lenk. *Kwidzyn*, kaš. *Kwidzëno*, vok. *Marienwerder*, lot. *Quedin*) – miestas šiaurės Lenkijoje, Pamario vaivadijoje, prie Livos upės, nuo 1336 m. turintis miesto savivaldos teises.

Istorija
--------

Vakarų prūsų gyvenvietė *Quedin, Queden* minima nuo XI a. Vokiečių ordinas 1232 m. užkariautose žemėse įkūrė Ordensburgo pilį, kuri po metų gavo Kulmo miesto statusą, bet 1243 m. buvo sugriauta prūsų. Kryžiuočiai pilį atstatė, joje 1285-1587 m. buvo Pamario (Pomezanijos) vyskupų rezidencija. Nuo 1336 m. miestas oficialiai vadintas Marienverderiu. 1330 m. pilyje užmuštas Vokiečių ordino magistras Verneris fon Orselnas, kuris ir buvo palaidotas pilies Jono Evangelisto katedros kriptoje. 2007 m. gegužės mėn. atidengus trijų Kvydzino katedroje palaidotų didžiųjų magistrų kapus, antropologinis tyrimas nustatė, kad vienas iš palaidotųjų yra Verneris fon Orselnas.

1440 m. Kvidzyne susikūrė Prūsijos sąjunga. Po Trylikos metų karo 1466 m. miestas tapo Lenkijos karalystės lenu, po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo 1772 m. jame įsikūrė Vakarų Prūsijos departamentas. 1920 m. įvykusiame plebiscite miestelėnai panorėjo likti Vokietijos sudėtyje. 1945 m. sausio mėnesį gyventojų paliktą miestą be kovos užėmusi Raudonoji armija sudegino senamiestį kartu su rotuše. 1945 m. miestas atiteko Lenkijai, į jį buvo perkelti persikėlėliai iš Gardino. Sudeginti senamiesčio pastatai buvo nugriauti, jų plytos panaudotos atstatyti vokiečių susprogdintai Varšuvai. 1975-1998 m. Kvidzynas priklausė Elbingo vaivadijai, nuo 1999 m. apskrities (pavieto) teises turintis miestas. 2007 m. rugsėjo 23 d. sudegė miesto valdybos pastatas.

Galerija
--------

* Patrankos Kvidzyno pilyjePatrankos Kvidzyno pilyje
* Ilgiausias Europoje pilies danskerisIlgiausias Europoje pilies danskeris
* Pilies galerijaPilies galerija
* Jono Evangelisto katedraJono Evangelisto katedra
* Senamiesčio pastatasSenamiesčio pastatas
* Katedra Katedra
* Kvidzyno gatvėKvidzyno gatvė
* Šv. Trjybės bažnyčiaŠv. Trjybės bažnyčia
Pilis tarpukaryje
**Laukiškos pilis** – Vokiečių ordino pilis prie Mauros upės Rytprūsiuose, Labguvos apskrityje (dab. Rusijos Federacijos Kaliningrado srities Polesko rajonas).

Istorija
--------

Prūsų gyvenvietėje Laukiškoje Vokiečių ordinas įsikūrė 1258 m. Medinė pilis pastatyta 1272 m. mūrinė 1327 m. Buvo naudojama ne tik karo, bet nuo 1390 m. ir administracinėms reikmėms – pilyje veikė teismas, kuris teisė ir vietos nadruvius; fogtas čia buvo įkūręs savo būstinę.

Kunigaikščio Albrechto Brandenburgiečio laikais 1525–1568 m. pilis perstatyta į medžioklės pilį, o 1584 m. į medžioklės rūmus ir savo strateginės reikšmės nebeteko. 1595 m. Laukiškoje sumedžioto stumbro paveikslas buvo Karaliaučiaus pilyje. 1584 m. rekonstruoti rūmai pavadinti Frydrichsburgo vardu ir vėliau tarnavo kaip junkerio dvaro pastatai.

Po Antrojo pasaulinio karo perstatytoje pilyje nuo 1994 m. veikia mokykla. 1946 m. kaimas pervadintas į Saranskojė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Albertas Juška, Martynas Purvinas. *Laukiškos pilis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 613 psl.
2. 1 2 3  Algirdas Matulevičius „Karaliaučiaus krašto kultūros paveldo šiandieninė būklė", „XXI amžiaus horizontai", „XXI amžiaus" priedas, 2005 m. gruodžio 14 d. Nr. 22 (115) [neveikianti nuoroda]

54°49′40″ š. pl. 21°09′40″ r. ilg.﻿ / ﻿54.82778°š. pl. 21.16111°r. ilg.﻿ / 54.82778; 21.16111
| Žiežmarių žydų senosios kapinės |
| --- |
| Kapinių akmuo lietuvių ir hebrajų rašmenimis |
| 

Žiežmarių žydų senosios kapinėsŽiežmarių žydų senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°48′22″š. pl. 24°27′07″r. ilg.﻿ / ﻿54.806°š. pl. 24.452°r. ilg.﻿ / 54.806; 24.452 |

 |
| Vieta | Kaišiadorių rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Žiežmarių seniūnija |
| Plotas | 12 381 m² |
| Registro Nr. | u. k. 37574, 22057 / L178 |

**Žiežmarių žydų senosios kapinės** – senosios, neveikiančios kapinės, esančios Kaišiadorių rajono savivaldybėje, Žiežmariuose. Priklauso žydų senųjų kapinių bei Lietuvos partizanų užkasimo vietos ir kapo kompleksui. Pasiekiamos Žiežmarių rytinėje dalyje, iš Šermukšnių ar Tulpių gatvių. Kapinės yra regioninės reikšmės memorialinis paminklas, 1996 m. jos buvo įrašytos į Kultūros vertybių registrą.

Kapinių teritorijos fragmentas
Kapinių teritorija – nedidelė kalvelė ir jos nuolaidėjanti dalis į pietryčius, pietus ir pietvakarius. Teritorija apaugusi spygliuočiais ir lapuočiais medžiais bei krūmais. Kapinėse ilsisi Žiežmarių gyventojų palaikai. 

Nuo kada laidota šiose kapinėse, tiksliai nėra žinoma. Žydų bendruomenė Žiežmariuose gyvavo nuo XVIII amžiaus viduryje, tačiau per Antrąjį pasaulinį karą jos nariai buvo sunaikinti. 1782 m. rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą buvo paminėtos Žiežmarių žydų kapinės. Tuo metu čia buvo dvejos kapinės: vienos laukuose miesto pakraštyje, o antrosios – prie sinagogos, skirtos mažiems vaikams laidoti. Antrosios kapinės neišliko.

Senųjų žydų kapinių pakraštyje po Antrojo pasaulinio karo buvo užkasami nužudytų partizanų palaikai.

Senosiose kapinėse išlikę apie 40 įvairių stilių ir formų lauko akmens, betoninių antkapinių paminklų su iškaltais memorialiniais įrašais hebrajų rašmenimis. Antkapinių paminklų ir jų fragmentų išliko tik maža dalis, daugiausia jų dar stovi teritorijos pietinėje ir vakarinėje dalyje. Kiti antkapiniai paminklai susmegę į žemę.

Sovietmečiu kapinės buvo apleistos, didžioji dalis antkapinių paminklų buvo išvartyti, sudaužyti. 1991 m. kapinių teritorija aptverta metaline tvora.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žiežmarių žydų senosios kapinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  39. Kaišiadorių rajonas, Žiežmarių žydų kapinės *litvakshtetls.com*
2. ↑  „Objekto Nr. 37574 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. 1 2 3  „Objekto Nr. 22057 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
4. ↑  Žiežmariuose rengiama talka tvarkyti žydų kapines *kauno.diena.lt*
5. ↑  Žiežmarių žydų kapinės *turizmas.kaisiadorys.lt*
Voluinės srities herbas
**Voluinės srities herbas** – raudoname skyde su užapvalintais apatiniais kampais pavaizduotas baltas (sidabrinis) kryžius.

Istorija
--------

Voluinės žemės herbas žinomas nuo XIV a. pirmosios pusės. Tikėtina, kad jis išlikęs ant vienos iš Apaštalų vienuolyno Voluinės Vladimire molinių plytų, kurioje pavaizduotas ant Voluinės kunigaikščio vėliavos. Vėliau jis buvo spausdinamas ant Lietuvos didžiųjų kunigaikščių dokumentų: Vytauto Didžiojo 1385 m. 1404 m. ir 1413 m.; taip pat Žygimanto Kęstutaičio 1433 m. ir pastarojo antspaude 1464 metais.

Voluinės herbo seniausias spalvotas atvaizdas išlikęs Paryžiaus arsenalo bibliotekoje rankraštyje ir yra žinomo lenkų istoriko Jano Dlugošo sukurto heraldinio ženklo kopija.

Sudarius Liublino uniją, ant šio herbo 1589 m. buvo uždėtas Lenkijos Erelis. 1856 m. buvo patvirtintas Volynės gubernijos herbas. 1921–1939 m. kiek pakeistas spausdinamas ant Lenkijos valstybinių dokumentų. TSRS laikais dėl ideologinių sumetimų Voluinės herbo buvo atsisakyta. 

* Voluinės kunigaikštystės herbasVoluinės kunigaikštystės herbas
* Voluinės vaivadijos ATR sudėtyje herbasVoluinės vaivadijos ATR sudėtyje herbas
* Voluinės gubernijos sudėtyje herbasVoluinės gubernijos sudėtyje herbas
* Voluinės vaivadijos Lenkijos sudėtyje herbasVoluinės vaivadijos Lenkijos sudėtyje herbas

Šaltiniai
---------

* Герб Волині // voladm.gov.ua
* Давній герб Волині // history-ua.livejournal.com
| Ama Dablamas |
| --- |
|  |
| **Aukštis** | 6 812 m |
| **Žemynas** | Azija |
| **Šalys** | Nepalo vėliava Nepalas |
| **Kalnynas** | Himalajai |
| **Pirmasis įkopimas** | 1961 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Ama Dablamas

  |
| **Koordinatės:** | 27°51′40″ š. pl. 86°51′40″ r. ilg.﻿ / ﻿27.86111°š. pl. 86.86111°r. ilg.﻿ / 27.86111; 86.86111 |
|  |
|  **Vikiteka** | Ama Dablamas |

**Ama Dablamas** – kalnas Himalajuose, šiaurės rytų Nepale, Khumbu krašte. Aukštis iki 6 812 m. Kalno pavadinimas tibetiečių kalba reiškia „mamos vėrinys". Patenka į Sagarmathos nacionalinis parko teritoriją, kuris įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

Į pagrindinę kalno viršūnę pirmieji įkopė 1961 m. tarptautinė alpinistų komanda Mike Gill, Barry Bishop, Mike Ward, Wally Romanes. Trečia pagal populiarumą kopimo viršūnė Himalajuose. Apibūdinama kaip viena gražiausių viršukalnių pasaulyje.

* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Ama Dablam". *www.summitpost.org*. Nuoroda tikrinta 2024-04-01.
|  |
| --- |
| Sąjūdis už miškus - Jaunoji Lietuva |
| Lyderis | Stanislovas Buškevičius |
| Įkurta | 1994 m. |
| Būstinė | Kaunas |
| Narių skaičius | 1016 |
| Politinė ideologija | tautiškumas |
| Svetainė |
|  |

**Sąjūdis už miškus - Jaunoji Lietuva** - Lietuvos politinė partija, įkurta 1994 m. liepos 17 d. Lietuvių tautinio jaunimo sąjungos „Jaunoji Lietuva" pagrindu.

Istorija
Lietuvių Tautiškosios Jaunuomenės „Jaunosios Lietuvos" Sąjunga įkurta 1927 m. Atkurta 1988 m. kaip Lietuvių tautinio jaunimo sąjunga „Jaunoji Lietuva". 1994 m. jos pagrindu buvo įkurta LNP „Jaunoji Lietuva". Kita dalis liko visuomenine ir sporto organizacija Lietuvių tautinio jaunimo sąjunga „Jaunalietuviai". Partijos ženklas - Geležinis vilkas, visuomeninės - Trys liepsnos.

1994-2000 m. vadinosi **Lietuvių Nacionalinė Partija „Jaunoji Lietuva"**, 2000 m. - **Lietuvių nacionalinės partijos ir „Jaunosios Lietuvos" sąjunga**, 2000-2001 m. – **„Jaunosios Lietuvos", Naujųjų tautininkų ir politinių kalinių sąjunga**, 2001-2005 m. - **„Jaunosios Lietuvos" ir Naujųjų tautininkų sąjunga**, 2005–2023 m. – **Partija „Jaunoji Lietuva"**, 2023–2024 m. - **Lietuvos šeimų sąjunga (Jaunoji Lietuva)**, nuo 2024 m. - Sąjūdis už miškus - Jaunoji Lietuva.

Partijos pirmininkas – Stanislovas Buškevičius.

Partijos "Jaunoji Lietuva" logotipas

Veikla
------

Partija dalyvavo ir savivaldybių, ir Seimo rinkimuose. S. Buškevičius buvo išrinktas Seimo nariu, o savivaldybių rinkimuose partijos atstovai 1995 m. gavo 16 vietų, 1997 m. – 9, 2000 m. – 6, 2002 m. – 2 vietas, 2007 m. - 2 vietas, 2011 m. - 4 vietas.

2000 m. dalis Lietuvių tautininkų sąjungos narių susijungė su „Jaunąja Lietuva" į „Jaunosios Lietuvos" ir naujųjų tautininkų sąjungą, vadovaujamą Stanislovo Buškevičiaus.

2005 m. rengiantis 2007 m. savivaldybių rinkimams, partija susigrąžino vardą „Jaunoji Lietuva".

Nuorodos
--------

* Partijos „Jaunoji Lietuva" pirmininko oficiali svetainė Archyvuota kopija 2016-04-14 iš Wayback Machine projekto.
* Partijos „Jaunoji Lietuva" oficiali svetainė Archyvuota kopija 2012-03-19 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑  Lietuvos Respublikos politinių partijų sąrašas. Informacija atnaujinta 2012-08-02
**Mesopotamijos žemuma, Tarpupis** – aliuvinė žemuma daugiausia Irake, taip pat nedidelė dalis Irane, Sirijoje ir Kuveite. Susidariusi tarpukalnių įduboje, suformuotoje Tigro ir Eufrato upių slėnių. Pietryčiuose ribojasi su Persijos įlanka.

Būdingas plokščių lygumų kraštovaizdis su gausybe ežerų ir druskos lygumų. Vyrauja subtropinės ir tropinės dykumos, upių slėniuose – galeriniai miškai, oazės. Upių slėniuose plyti derlingo aliuvinio dirvožemio sluoksniai. Vystoma drėkinamoji žemdirbystė (kviečiai, ryžiai, medvilnė, datulių palmės), ganyklinė gyvulininkystė. Yra naftos telkinių (Kirkukas, Rumaila). Didžiausi žemumoje esantys miestai – Bagdadas, Basra (Irakas), Abadanas (Iranas).

Mesopotamijos žemumoje iškilo viena seniausių pasaulyje Mesopotamijos civilizacija, čia klestėjo Šumero, Babilono, Asirijos valstybės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 281