recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Sambucus** |
| --- |
| Juoduogis šeivamedis (Sambucus nigra)Juoduogis šeivamedis (*Sambucus nigra*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Ūksmininiai  *( Adoxaceae)* |
| Gentis: | Šeivamedis  *( Sambucus)* |

 |

**Šeivamedis** (*Sambucus*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų gentis, kurios priklausomybė šeimai yra diskutuojama. Tradiciškai šeivamedis priskirta prie sausmedinių, tačiau naujesnė klasifikacija laiko ją ūksmininių augalų gentimi.

Gentyje yra 25 rūšys. Dauguma vasaržaliai krūmai, tik dvi rūšys – žolės. Lapai plunksniškai suskaldyti. Žiedai balti ar gelsvi, į skėtį panašiose kekėse. Auga mišriuose bei lapuočių miškuose ir parkuose, šlaituose, upelių krantuose, kelkraščiuose. Žydi balandžio – birželio mėn. Dauguma rūšių – vaistingi augalai, kartais ir vartojami mitybai.

Lietuvoje auga:

* Juoduogis šeivamedis (*Sambucus nigra*)
* Raudonuogis šeivamedis (*Sambucus racemosa*)
* Žolinis šeivamedis (*Sambucus ebulus*).

Literatūroje jie laikomi introdukuotais Lietuvoje, tačiau žiedadulkių analizės rodė, kad bent viena šeivamedžio rūšis – vietinė. 

Juoduogio šeivamedžio uogos
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šibarganasشبرغان |
| --- |
| *Rūmai Šibargane (1976 m.)* |
|  |
| 

ŠibarganasŠibarganas

36°39′0″ š. pl. 65°45′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.65000°š. pl. 65.75000°r. ilg.﻿ / 36.65000; 65.75000﻿ (Šibarganas)Koordinatės: 36°39′0″ š. pl. 65°45′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.65000°š. pl. 65.75000°r. ilg.﻿ / 36.65000; 65.75000﻿ (Šibarganas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Afganistano vėliava Afganistanas |
| **Provincija** | Džouzdžano provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 66 200  |
| **Altitudė** | 250 m |

**Šibarganas** arba ***Šeberganas*** (pers. شبرغان = *Šabarghān*) – miestas Afganistano šiaurėje, 130 km į vakarus nuo Mazari Šarifo. Džouzdžano provincijos administracinis centras. Pro miestą eina Mazari Šarifo–Herato plentas. Naftos ir gamtinių dujų gavybos regiono centras, taip pat verčiamasi žemės ūkiu.

Dauguma miesto gyventojų yra uzbekai.

Istorija
--------

Netoli Šibargano yra Tilja Tepės archeologinė gyvenvietė, kurioje rasti gausūs Baktrijos aukso radiniai. Šibarganas vystėsi prie šilko kelio, vėliau įėjo į Bucharos chanato sudėtį, čia stovėjo tvirtovė, bet gynybinių sienų nebuvo. Vėliau Šibarganas tapo Afganistano uzbekų politiniu centru. Jo faktiniu vadu tapo uzbekų generolas Rašidas Dostumas.
| **Tsuga mertensiana** |
| --- |
| Juodoji cūga (*Tsuga mertensiana*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pušūnai  *( Pinophyta)* |
| Klasė: | Pušainiai  *( Pinopsida)* |
| Šeima: | Pušiniai  *( Pinaceae)* |
| Gentis: | Cūga  *( Tsuga)* |
| Rūšis: | Juodoji cūga  *( Tsuga mertensiana)* |

 |

**Juodoji cūga** (*Tsuga mertensiana*) – pušinių (*Pinaceae*) šeimos visžalių spygliuočių medžių rūšis. Auga Šiaurės Amerikos vakarinėje pakrantėje: nuo Kenajaus pusiasalio šiaurėje iki Tiulerio apygardos (vidurio Kalifornija) pietuose.

Aukštis 20-40 m, nors gali užaugti ir iki 59 m. Kamieno skersmuo iki 2 m. Laja tanki, kūgiška, vėliau virsta cilindriška. Žievė pilka, plona, raukšlėta. Spygliai, 7–25 mm ilgio, 1–1,5 mm pločio, tamsiai žali ar šiek tiek melsvi, paplokšti. kankorėžiai cilindriški, kybantys, ilgesni nei kitų cūgų: 3-8 cm ilgio ir 0,8-1 cm pločio. Jauni būna tamsiai purpuriniai, vėliau tampa rausvai raudoni.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2006-09-27 iš Wayback Machine projekto.

Kankorėžis

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juodoji cūga** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie Egipto karalių. Apie filmą skaitykite straipsnyje Skorpionų karalius.*

| **Skorpionų karalius** |
| --- |
| Aukštutinio Egipto karalius (faraonas) |
|  |
| Mirė | 3125 m. pr. m. e. |
| Aukštutinio Egipto karalius (faraonas) |
| Valdė | nuo 3150 iki 3125 m. pr. m. e. |
|  |
| Veikla | ikidinastinio laikotarpio Aukštutinio Egipto karalius (faraonas). Valdė nuo 3150 iki 3125 m. pr. m. e. Siejamas su deive skorpione Serkete. |

**Karalius Serketas** (išvertus reikštų **Karalius skorpionas** arba **Skorpionų karalius**; m. 3125 m. pr. m. e.) – ikidinastinio laikotarpio Aukštutinio Egipto karalius (faraonas). Valdė nuo 3150 iki 3125 m. pr. m. e. Siejamas su deive skorpione Serkete. Dalis archeologų Serketą tapatina su Narmeru, o kiti mano, kad Narmeras buvo jo įpėdinis. Buvo stiprus karo ir politikos vadovas.

| Faraono vardai |
| --- |
|  |  |
| (*wha (?) / srq (?)*) „Skorpionas" |
|  |
|  |
|  |
|  |

Filmas Skorpionų karalius, pastatytas pasiskolinus Serketo vardą, neatitinka istorinių faktų.
Koordinatės: 54°05′39″ š. pl. 22°54′56″ r. ilg.﻿ / ﻿54.09417°š. pl. 22.91556°r. ilg.﻿ / 54.09417; 22.91556

Suvalkų miesto stadionas
**Suvalkų miesto stadionas** (lenk. *Stadion Miejski w Suwałkach*, anksčiau vadintas *Stadion KS Wigry*) – futbolo stadionas Suvalkose, Lenkijoje. Stadiono adresas: ul. Zarzecze 26, Suvalkai, šalia *ul. Grunwaldzką* bei *ul. Bakałarzewskiej* gatvių esančių kapinių. Anksčiau stadione vyko ir kitos sporto šakos. Stadione talpa – 3060, iš kurių 3060 vietos yra sėdimos. Stadiono tribūnos nedengtos. Šalia stadiono esančiame pastate yra įrengti persirengimo kambariai, biurai, konferencijų salės, viešbutis. Šalia stadiono yra dvi mažesnės futbolo aikštelės ir *Speedway* motorinėms priemonėms skirta trasa. 1997 m. stadionas buvo renovuotas. Vietoj medinių kėdžių buvo įrengtos plastikinės, taip pat sutvarkyta stadiono aplinka. Stadione namų rungtynes žaidžia Wigry Suwałki futbolo komanda. Šios komandos gerbėjai organizavo protestą *Akcja Stadion*, kad miesto valdžia pagaliau sutvarkytų stadioną.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Suvalkų miesto stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 55°50′24″š. pl. 26°05′08″r. ilg.﻿ / ﻿55.8400°š. pl. 26.0856°r. ilg.﻿ / 55.8400; 26.0856

|  |
| --- |
| **Suvieko mokykla** |
| [[Vaizdas:|Suvieko mokykla herbas|center|100px]] |
| Suvieko mokykla |
| **Adresas** | Suviekas |
| **Direktorius(-ė)** | Regina Balčytienė |
| **Mokinių skaičius** | 33 |
| **Įkūrimo data** | 1898 m. |
| **Uždarymo data** | 2009 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 8 |

**Zarasų rajono Suvieko pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Suvieke (Zarasų raj.), vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190211514. Steigėjas Zarasų rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Mokykla 2016 m.
1898 m. Suvieke įkurta pradinė mokykla. Jos įkūrimo iniciatorius buvo Suvieko dvaro savininkas Piotras Lyšinas, o statybą finansavo turtuolis Maslauskas (Maslovskis). Žinoma, kad 1912–1913 m. m. mokykloje dirbo du mokytojai, I–IV klasėse mokėsi apie 80 mokinių, mokoma buvo rusų kalba.

1919 m. Suvieko dvare atidaryta lietuviška pradinė mokykla, kuri veikė tik tris savaites, iki Suvieką užėmė bolševikai. 1930/1931 m. m. jau dirbo keturi mokytojai. Veikė Jaunųjų ūkininkų ratelis bei Angelaičių organizacija. Sovietmečiu, 1949 m. mokykla reorganizuota į septynmetę, 1961 m. į aštuonmetę, vėliau į devynmetę, dešimtmetę. Iki 1990 m. mokykloje nuolat mokėsi virš 100 mokinių, vėliau šis skaičius pradėjo mažėti. 1985 m. mokykla persikėlė į naujai pastatytą, modernų pastatą. Mokykloje yra sporto salė, stadionas, valgykla, biblioteka, dirbtuvės, muziejus (šiuo metu panaikintas), žaidimų aikštelė.

1998 m. mokykla atšventė 100 metų jubiliejų. Per visą mokyklos egzistavimo laikotarpį ją baigė apie 1470 mokinių, joje dirbo per 100 mokytojų. Mokyklos direktoriai: V. Nenorta, V. Šileikis, M. Adamonytė, J. Jurkėnas, V. Kesilis, R. Balčytienė. Ilgiausiai (40 metų) mokyklai vadovavo Vincas Mindaugas Urbonas, daug pastangų įdėjęs į naujojo mokyklos pastato statybą, kabinetų įrengimą. Kartu su mokytoja Gelena Cibulskiene rūpinosi mokyklos teritorijos apželdinimu. 2009 m. mokykla tapo Zarasų P. Širvio progimnazijos filialu.

Direktoriai
-----------

* Regina Balčytienė

Nuorodos
--------

1. ↑  Zarasų Pauliaus Širvio progimnazijos Suvieko ugdymo skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-20).

* Mokyklos svetainė
|  Suvalkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Luko |
| **Dekanatas** | Suvalkų Šv. Dvasios |
| **Savivaldybė** | Suvalkų valsčius |
| **Gyvenvietė** | Suvalkai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1900 m. |


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Suvalkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Suvalkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** (lenk. *Kościół Świętych Apostołów Piotra i Pawła w Suwałkach*) – bažnyčia esanti Suvalkų mieste, *ul. Wojska Polskiego* gatvėje, pastatyta 1904–1906 metais. Bažnyčia priklauso Suvalkų Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapijai. Iš pradžių pastate buvo *Aleksandro Nevskio* garbei pastatyta cerkvė, kurią 1918 m. perėmė katalikai, o nuo 1923 m. bažnyčia priklausė Lenkijos kariuomenei. Per šį laikotarpį cerkvėjė buvo panaikinti beveik visi požymiai, kad kadaise čia būta cerkvės. Per Antrąjį pasaulinį karą, 1944 m. buvo susprogdintas bažnyčios bokštas, kuris buvo atstatytas 1958 m. 1992 m. birželio 6 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)[neveikianti nuoroda].
|  |
| --- |
| Pietų Afrikos anglų kalba ***South African English*** |
| Kalbama | Pietų Afrikos Respublika |
| Kalbančiųjų skaičius | ~5 mln. |
| Kilmė | Indoeuropiečių kalbos* Germanų prokalbė
	+ Germanų kalbos
		- Vakarų germanų kalbos
			* Anglų-fryzų kalbos
				+ Anglų kalbos
					- Anglų
						* **Pietų Afrikos anglų**
 |
| Rašto sistemos | Lotynų (anglų abėcėlė) |

**Pietų Afrikos anglų kalba** (angl. *South African English*, *en-ZA*) – anglų kalbos dialektas, daugiausiai naudojamas Pietų Afrikos Respublikoje, skirtingų kalbų žmonės anglų kalba naudojasi kaip *lingua franca*.

Istorija
--------

Britų kolonizatoriai anglų kalbą Pietų Afrikos regione pradėjo vartoti 1795 m. kai čia buvo įkurta karinė bazė. Pirmasis didelis angliškai kalbančių žmonių antplūdis įvyko 1820 m. kuomet šiame regione įsikūrė apie penki tūkstančiai britų naujakurių, daugiausiai darbininkų klasės. Nors britų kolonistai sudarė mažumą (olandai buvo apsistoję regione nuo 1652 m.), kolonijos valdytojas lordas Čarlzas Somersetas 1822 m. anglų kalbą paskelbė regiono oficialiąja kalba. Skleisdami anglų kalbos įtaką kolonijoje, kolonistai pakvietė Anglijos bei Škotijos mokytojų ir dvasininkų.

1910 m. Pietų Afrikos Sąjungai suteiktas dominijos statusas, o anglų ir olandų kalbos paskelbtos oficialiomis valstybinėmis kalbomis (afrikansas 1925 m. pakeitė olandų kalbą). 1994 m. oficialių valstybinių kalbų statusas suteiktas anglų bei afrikanso kalboms ir devynioms bantų kalboms.

Leksika
-------

### Žodyno skirtumai

Dauguma ne angliškų žodžių yra paremti anglišku slengu arba zulų ir bantų kalbos žodžiais: 

* *braai* (barbeque; liet. *barbekiu*) iš afrikanso k.
* *impimpi* (police informant; liet. *policijos informatorius*)
* *indaba* (conference; meeting; liet. *konferencija, susitikimas*) iš zulų k.
* *kwela-kwela* (taxi; liet. *taksi*)
* *mama* (term of address for a senior woman; liet. *kreipinys į seną moterį*)
* *mbaqanga* (type of music; liet. *muzikos rūšis*)
* *morabaraba* (board game; liet. *stalo žaidimas*)
* *sgebengu* (criminal; liet. *nusikaltėlis*)
* *skebereshe* (a loose woman; liet. *prostitutė*)
* y'*all* (the contraction of "you all"; liet. *„jūs visi" trumpinys*)
* *chemist* (drugstore; liet. *vaistinė*)
* *dinner-jacket* (tuxedo; liet. *smokingas*)
* *dustbin* (garbage can; liet. *šiukšliadežė*)
* *petrol* (gasoline; liet. *benzinas*)
* *silencer* (muffler; liet. *šalikas*)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mesthrie, R. (2006). „South Africa: Language Situation". *Encyclopedia of Language & Linguistics* (anglų). pp. 539–542. ISBN 9780080448541. doi:10.1016/b0-08-044854-2/01664-3.
| Zomba*Zomba* |
| --- |
| *Zomba 1962 m.* |
|  |
| 

ZombaZomba

15°23′0″ p. pl. 35°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿15.38333°š. pl. 35.33333°r. ilg.﻿ / 15.38333; 35.33333﻿ (Zomba)Koordinatės: 15°23′0″ p. pl. 35°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿15.38333°š. pl. 35.33333°r. ilg.﻿ / 15.38333; 35.33333﻿ (Zomba) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Malavio vėliava Malavis |
| **Provincija** | Pietų regionas |
| **Rajonas** | Zombos rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 105 013  |
|  |
|  **Vikiteka** | Zomba |

**Zomba** (angl. *Zomba*) – ketvirtas pagal dydį Malavio miestas esantis šalies pietuose, Širės aukštumose, Zombos plokščiakalnio papėdėje. Išvystyta cemento, maisto pramonė, apylinkėse išgaunamos klintys, auginamas tabakas ir medvilnė. Čia yra Malavio valstybinis archyvas, 1964 m. įkurtas Malavio universitetas. Zombos plynaukštė aprūpina regioną geriamu vandeniu, o jos šlaituose augantys miškai teikia produkciją Zombos medžio apdirbimo pramonei.

Istorija
--------

Zombą XIX a. devintajame dešimtmetyje įkūrė europiečiai. 1891 m. ji tapo Britanijos Njasalando protektorato, nuo 1907 m. Njasalando kolonijos administraciniu centru. 1964 m. paskelbus Malavio nepriklausomybę tapo šalies sostine. 1974 m. sostinė buvo perkelta į Lilongvę, tačiau iki šiol čia yra likusios kai kurios valstybinės institucijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 159–160
| Zomino nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Kalnų kraštovaizdžiai parke Kalnų kraštovaizdžiai parke |
| **Vieta:** | Uzbekijos vėliava Uzbekija(Džizako vilajetas) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Daštabadas |
| 

Žemėlapis rodantis Zomino nacionalinis parkas vietą.Zomino nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 39°36′0″ š. pl. 68°30′0″ r. ilg.﻿ / ﻿39.60000°š. pl. 68.50000°r. ilg.﻿ / 39.60000; 68.50000Koordinatės: 39°36′0″ š. pl. 68°30′0″ r. ilg.﻿ / ﻿39.60000°š. pl. 68.50000°r. ilg.﻿ / 39.60000; 68.50000 |
| **Plotas:** | 241,1 km² |
| **Įkurtas:** | 1976 m. |

**Zomino nacionalinis parkas** (arba ***Zaamino nacionalinis parkas***, uzb. *Zomin tof-oʻrmon davlat qoʻriqxonasi*) – saugoma gamtos sritis rytiniame Uzbekistane, Džizako vilajete, 70 km į pietryčius nuo Džizako, į pietus nuo Zomino, Pamyro Alajaus kalnų papėdėje. Įsteigtas 1976 m. Prie parko 1978 m. prijungtas Zomino (Zaamino) kalnų kadagynų rezervatas (įsteigtas 1960 m.).

Parke saugomi būdingi Turkestano kalnagūbrio kraštovaizdžiai (kalnų kadagynai) ir retos gyvūnų rūšys (kalniniai ožiai, kalniniai avinai, himalajainiai rudieji lokiai, lūšys, dygliatriušiai, tolajai, stepiniai ir dėmėtieji šeškai; paukščiai – ularai, maitvanagiai, juodieji grifai, avėdros, kilnieji ereliai, juodieji gandrai, taurieji sakalai).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 150
| **Zoja Kosmodemjanskaja** |
| --- |
|  |
| Zoja Kosmodemjanskaja |
| Gimė | 1923 m. rugsėjo 13 d.Tambovo srityje |
| Mirė | 1941 m. lapkričio 29 d. (18 metų)Maskvos srityje |
|  |
| Veikla | tarybinė partizanė |
|  |
|  **Vikiteka** | Zoja Kosmodemjanskaja |

**Zoja Kosmodemjanskaja** (rus. *Зоя Анатольевна Космодемьянская*, 1923 m. rugsėjo 13 d. Tambovo srityje – 1941 m. lapkričio 29 d. Maskvos srityje) – tarybinė partizanė, Tarybų Sąjungos didvyrė.

Biografija
----------

Pirmomis TSRS-Vokietijos karo dienomis pasiprašė savanore į frontą. Buvo ruošiama diversiniam darbui partizanų būriuose. Du kartus siųsta į vokiečių armijos okupuotą TSRS teritoriją. 1941 m. lapkričio pabaigoje netoli Maskvos pakliuvo vokiečiams į nelaisvę.

Nelaisvėje buvo kankinama. Nepasakiusi net savo tikros pavardės, 1941 m. lapkričio 29 d. Petriščevo kaimo aikštėje buvo viešai pakarta.

1942 m. vasario 16 d. Z. Kosmodemjanskajai buvo suteiktas Tarybų Sąjungos didvyrės vardas. Po karo buvo perlaidota Novodevičės kapinėse Maskvoje.

Z. Kosmodemjanskajos vardas ir trumpo gyvenimo faktai buvo plačiai panaudojami TSKP ideologų, praktiškai paverčiant ją didvyriškumo ir pasišventimo kovai prieš vokiečius simboliu. Jos vardu masiškai vadinti pionierių būriai, mokyklos, gatvės. Z. Kosmodemjanskajai pastatyta keletas paminklų, jos vardas suteiktas kariniam laivui, tankeriui, asteroidui.

Z. Kosmodemjanskajos broliui Aleksandrui (1925–1945), žuvusiam Rytprūsiuose, taip pat suteiktas Tarybų Sąjungos didvyrio vardas.

Nuorodos
--------

* Biografija (rusų kalba)
* "Apsakymas apie Zoją ir Šurą" (rusų kalba)

1. ↑  Указ Президиума Верховного Совета СССР «О присвоении звания Героя Советского Союза т. т. Гурьянову М. А. Космодемьянской З. А. Кузину И. Н. особо отличившимся в партизанской борьбы в тылу против немецких захватчиков» от 16 февраля 1942 года // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик : газета. — 1942. — 10 марта (№ 7 (166)). — С. 1.
| Teterivas |
| --- |
| Teterivas Žitomyro apylinkėse Teterivas Žitomyro apylinkėse |
| **Ilgis** | 365 km |
| **Baseino plotas** | 15 100 km² |
| **Vidutinis debitas** | 18,4 m³/s |
| **Ištakos** | Žytomyro sritis |
| **Žiotys** | Dniepras |
| **Šalys** | Ukraina |
|  |
|  **Vikiteka** | Teterivas |

**Teterivas** (ukr. *Тетерів*) – upė vidurio Ukrainoje; Dniepro dešinysis intakas. Prasideda prie Nosivkų kaimo, ties Žitomyro ir Vinicos sričių sandūra. Teka į šiaurės rytus Žitomyro ir Kijevo sritimis. Iki Radomyšlio tėkmė greita, yra nedidelių slenksčių, žemupyje tėkmė tampa ramesnė, upė ten teka Polesės žemuma, slėnis išsiplečia iki 4 km. Įteka į Dniepro upės Kijevo tvenkinį ~30 km į pietryčius nuo Černobylio.

Svarbiausi intakai: Gnilopliatė, Guiva, Lesnaja Kamenka, Irša, Zdvižas.

Ant upės įrengta keletas užtvankų. Prie Teterivo įsikūrę miestai ir didesnės gyvenvietės: Žitomyras, Korostyševas, Radomyšlis, Čiudnyvas, Ivankyvas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 425
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Madoqua** |
| --- |
| Dikdikas (Madoqua sp.)Dikdikas (*Madoqua* sp.) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |
| Pošeimis: | Tikrosios antilopės  *( Antilopinae)* |
| Gentis: | Dikdikai  *( Madoqua)* |

 |

**Dikdikai** (*Madoqua*) – tikrųjų antilopių (*Antilopinae*) pošeimio dykaraginių (*Bovidae*) žinduolių gentis.

Tai nedidelės, gracingos, tik Afrikoje sutinkamos mažosios antilopės. Kūno aukštis 35-40 cm, masė 3-6 kg, uodega 3-6 cm ilgio. Tipiški kūno bruožai: ilga nosis, primenanti straubliuką, didelės akys, ryški priešakinė liaukos duobutė, ilgesnių plaukų kuodelis ant kaktos ir viršugalvio, išgaubta nugara, plonos ilgos kojos. Užpakalinės kojos ilgesnės už priekines, o jų pėda su blauzda sudaro statų kampą, tad žvėris atrodo lyg pritūpęs. Patinai su nedideliais rageliais.

Nėštumas trunka apie 6 mėnesius. Gimsta 1 jaunilis. Lytiškai subręsta 6 mėnesių. Gyvena 3-5 metus.

Gyvena krūmynuose, sanavose, akmenuotose lygumose ir kalnuose. Pabaidyti greitai bėga zigzagiškai šuoliuodami. Laikosi pavieniui arba poromis, kartais mažuose būriuose. Patinai teritoriją žymi priešakinių liaukų sekretu, ekskrementų krūvelėmis.

Minta medžių ir krūmų lapais, ūgliais, vaisiais, žoliniais augalais. Gali ilgai apsieiti be vandens.

Rūšys
-----

* Giunterio dikdikas (*Modoqua guntheri*)
* Kirko dikdikas (*Madoqua kirkii*)
* Eritrėjinis dikdikas (*Madoqua saltiana*)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dikdikai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Pirva** (*Pirwa-, Perwa-, Pirua-*) – indoeuropietiškos kilmės senovės hetitų dievybė. Patenka į senųjų Hetitų karalystės sostinių (Kanešo ir Hatušo) valdovų panteonus.

Vienas iš ankstyviausių tekstų, mininčių Pirvą, yra apeiginė daina, kur Pirva („jaunas karžygys"), minimas su karališkąja kariauna (galbūt Pirva pateko į karaliaus dievų-sergėtojų būrį). Šventasis Pirvos paukštis – erelis. Vaizduotas ant žirgo, susijęs su iškilimu (minima Pirvos uola *hekur Pirwa*, dar plg. indoeuropiečių dievą ide. *\*Peru-nos*, baltų Perkūną, slavų Peruną, hetitų k. žodį *peruna* „uola", got. *fairguni* „kalnas" ir kt.).

Vėliau, veikiant hatų ir Mesopotamijos-huritų mitologijoms, Pirva sutapatintas su huritų dievybe Šavuška, vaizduota kaip raitelis ant žirgo, kai kuriuose tekstuose vadinamas karaliene arba Ištare (taip hetitų dantiraštyje įvardijama Šavuška). Iš to sprendžiama, kad Pirva turėjęs ir moteriškąjį pavidalą. Kita vertus, ir pati Šavuška, su kuria Pirva sutapatintas, laikoma androginiška dievybe.

Literatūra
----------

* Otten H. „Pirva der Gott auf dem Pferde", iš: *Jahrbuch fur Kleinasiatische Forschung*, 1951, Bd 2, Göterbock H.G.
* „The god Suwaliyat reconsidered", iš: *Revue hittite et asianique*, 1961, t. 19, fasc. 68.
* „Daina dievui Pirvai", iš: *Senovės Rytų poezija*, sudarė Sigitas Geda. Vilnius: Vaga, 1991, p. 167.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Мифы народов мира. *Пирва* , В. В. Иванов – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
2. ↑  Gwendolyn Leick (2002). A Dictionary of Ancient Near Eastern Mythology, p. 141–142, 150. ISBN 9781134641024.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Palangos tiltas
Vienas švartavimo pirsų variantų
**Pirsas** (angl. *pier*; rus. *пирс*) – hidrotechninis statinys, einantis nuo kranto į akvatoriją (jūros, ežero, upės), kurio paskirtis būna įvairi. Tai virš vandens iškilęs statinys, paprastai tilto tipo, palaikomas polių ar panašių atramų. Dėl šios konstrukcijos jis paprastai neblokuoja jūros ar upės srovių ir tuo skiriasi nuo molų, kurie veikia kaip bangolaužiai ir prie kurių gali kauptis bangų nešamas dumblas ar smėlis. Pirsai savo konstrukcija gali būti įvairūs – nuo nedidelių lengvų medinių tiltelių iki stambių konstrukcijų, kurių ilgis gali siekti 1,6 km ir net daugiau.

Pirsų paskirtis:

* švartavimo pirsai – naudojami uostuose, prie jų laivai švartuojasi iš vienos ar abiejų pusių. Jais laipinami keleiviai ar kraunami kroviniai;
* pramoginiai pirsai – naudojami paprastai kurortinėse vietovėse. Nuo jų nardoma, maudomasi, meškeriojama, gėrimasi jūra ir pakrante, ant jų mėgaujamasi oru ir saule. Ant tokių pirsų gali būti įrengiamos kavinės. Tokio tipo pirsų pavyzdys yra Palangos tiltas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pirsas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sestercija |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **211 m. pr. m. e. – III a.** |  |

 |  |
| *Adriano sestercija, Antonino Pijaus dupondijus, ir Marko Aurelijaus asas* |
|  |
| **Naudojo:** | Romos respublika, Romos imperija |
| **Metalas:** | sidabras (teorinis svoris: 1 skripulas)bronza |
|  |
| **Stambesnis vnt.:** | denaras: 4 |
| **Smulkesnis vnt.:** | asas: 1/2,5; 1/4 |
|  |
| **Simbolis:** | S,   Smulkesnio vieneto: |

**Sestercija**, *sestercijus* – Senovės Romos moneta. Romos respublikos laikais tai buvo maža sidabro moneta, o Romos imperijos – didelė bronzinė moneta.

Raida
-----

Anoniminė AR sestercija
Adriano detalaus portreto pavyzdys 117-138 m.
Hostilianas Trajanui valdant 250 m.
Žodis lot. *sestertius* kilęs iš *semis* 'pusė' + *tres* 'trys' ir reiškia 21⁄2 (pažodžiui 'pusė trečio'). Pavadinimas rodo, kad šio monetos vertė buvo 2,5 aso.

Sestercija įvesta apie 211 m. pr. m. e. kaip maža sidabrinė moneta ir sudarė denaro ketvirtį (vieną šimtąją aurėjo dalį) ir buvo verta 2,5 asų (iš čia ir pavadinimas). Teoriškai ji svėrė vieną skrupulą (*scrupulum*, apie 1,125 gramo). Kai denaras buvo nukainotas nuo 10 iki 16 asų (dėl bronzos vertės kritimo), sestercija tapo verta 4 asų (ketvirtis naujos denaro vertės). Pavienės sestercijų monetos buvo gaminamos žymiai rečiau nei denarų 44 m. pr. m. e.

23 m. Augustui reformavus monetas, sestercija tapo didele bronzine moneta. Sestercija buvo bronzinė iki III a. vidurio. Vartojimo pabaigoje, kai sumažėjo sestercijos dydis ir kokybė, Trajanas išleido pirmąkart dvigubą sesterciją, o Postumas pradėjo ją leisti dideliais kiekiais.

Sestercijos iš apyvartos išimtos Diokletiano piniginių reformų metu III ir IV a. sandūroje.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Romos pinigai |
| --- |
|  |
| Ankstyvoji respublika | 
 asas (12) **·**  dodransas (9) **·**  semis (6) **·**  triensas (4) **·**  kvadrantas (3) **·**  sekstansas (2) **·**  uncija (1) **·**  semuncija (1/2) |  |
|  |
| Respublika (III-I a. pr. m. e.) | 
 denarijus (16) **·**  viktoriatas (12) **·**  kvinarijus (8) **·**  sestercija (4) **·**  dupondijus (2) **·**  asas (1) **·** dodransas (3/4) **·**  semis (1/2) **·**  triensas (1/3) **·**  kvadrantas (1/4) **·**  *kvinkunksas* |
|  |
| Imperija (I-III a.) | 
 aurėjas (25) **·**  antoninianas (2) **·**  denarijus (1) **·**  sidabrinis kvinarijus (1/2) **·**  sestercija (1/4) **·**  dupondijus (1/8) **·**  asas (1/16) **·**  semis (1/32) |
|  |
| Vėlyvoji imperija (IV-V a.) | 
 solidas (1) **·**  argentėjas (1/10) **·**  miliarensis (1/12) **·**  silikva (1/24) **·**  folis (1/180) **·**  radiatas (1/200) **·**  laureatas (1/500) **·**  numas |

 |
Instituto pastato fasadas
**Aukštoji žurnalistikos ir masinės komunikacijos mokykla** (rus. Высшая школа журналистики и массовых коммуникаций) – Sankt Peterburgo valstybinio universiteto institutas, kurį sudaro du fakultetai: žurnalistikos ir taikomosios komunikacijos. Institutui nuo 2012 metų vadovauja dr. Anatolijus Puju.

Istorija
--------

1961 m. lapkričio 18d. Aukštojo mokslo švietimo ministerijos įsakymu žurnalistikos padalinys priklausęs Leningrado universiteto Filologijos fakultetui buvo perorganizuotas į Žurnalistikos fakultetą. Pirmu fakulteto dekanu tapo profesorius Aleksandras Berežnojus. 
1974 m. rugpjūčio mėn. fakultetas įsikūrė dabartinėse patalpose 1-oje linijoje Vasilijaus saloje. 
Rektoriaus įsakymu 2012 metais Žurnalistikos fakultetas perorganizuotas į Aukštąją žurnalistikos ir masinių komunikacijų mokyklą, kurią sudaro Žurnalistikos (dekanas - dr. Liudmila Gromova) ir Taikomosios komunikacijos fakultetai (dekanas - Sergejus Bolšakovas). Instituto direktoriumi paskirtas Anatolijus Puju. 

Institute siūlomos dvi studijų programos: žurnalistikos bei reklamos ir viešųjų ryšių. Programos sudarytos iš bendrų humanitarinių, filologinių, komunikacijos ir profesinių dalykų blokų. Nuo 3 kurso studentams siūloma specializacijos pagal katedras. Mokymo tikslais institute veikia: laikraštis "Du kart du" (Spaudos katedra), teleradijo kompleksas "Pirma linija" (Radijo ir televizijos katedra), fotostudija (Medija dizaino ir informacinių technologijų katedra).

Padaliniai
----------

Šiuo metu Institute yra 11 akademinių padalinių.
Katedros Žurnalistikos fakultete:

* Žurnalistikos istorijos (vad. dr. L. Gromova)
* Medija dizaino ir informacinių technologijų (vad. S. Bodrunova)
* Tarptautinės žurnalistikos (vad. dr. A. Puju)
* Periodinės spaudos (vad. dr. B. Misonžnikov)
* Kalbinės komunikacijos (vad. dr. L. Duskajeva)
* Televizijos ir radijo žurnalistikos (vad. dr. M. Berežnaja)
* Žurnalistikos ir masinės komunikacijos teorijos (vad. dr. S. Korkonosenko)

Katedros Taikomosios komunikacijos fakultete:

* Masinės komunikacijos vadybos (vad. dr. S. Bolšakov)
* Reklamos (vad. dr. A. Čečulin)
* Ryšių su visuomene versle (vad. dr. D. Garba)
* Ryšių su visuomene politikoje ir valstybiniame valdyme (vad. dr. V. Ačkasova)

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-10-06 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficialus instituto tinklapis Archyvuota kopija 2010-03-12 iš Wayback Machine projekto.
Diklofenakas
**Diklofenakas** – nesteroidinis vaistas, skirtas kovoti su raumenų uždegimu ir sąnarių skausmais. Diklofenakas priklauso nesteroidinių vaistų nuo uždegimo (NVNU) grupei. Šios grupės vaistai mažina skausmą, karščiavimą bei uždegimą. Vieni jų turi silpnesnį poveikį, kiti – stipresnį. Pavyzdžiui, aspirinas, paracetamolis, analginas labiau mažina skausmą bei temperatūrą. Vaistai, kurių veiklioji medžiaga diklofenakas, yra stipresni ir gana efektyviai slopina skausmo šaltinį – uždegimą. Diklofenakas gali būti skiriamas sergant sąnarių, kaulų, raumenų ligomis, taip pat patyrus traumą.

Veikimas
--------

Diklofenakas blokuoja ciklooksigenazę (COX), todėl sumažėja prostaglandinų, dalyvaujančių uždegime, sintezė. Žmogaus organizme yra dviejų rūšių ciklooksigenazės: COX-1 ir COX-2, kurios dalyvauja normaliuose fiziologiniuose procesuose. Diklofenakas blokuoja ir COX-2, kuri skatina skausmo ir uždegimo mediatorių prostaglandinų sintezę, ir COX-1 – svarbią trombocitų agregacijai ir virškinamojo trakto gleivinės apsaugai, palaikant inkstų homeostazę. Diklofenako analgezinis ir uždegimą slopinantis poveikis pasireiškia blokuojant COX-2, tuo tarpu dėl slopinamos COX-1 pasireiškia dauguma nepageidaujamų poveikių.

Diklofenako vartojimo formos
----------------------------

Diklofenako grupės vaistų pasirinkimas gana platus – yra įvairių vaistų dozuočių ir formų:

* prailginto atpalaidavimo tabletės;
* injekcinis tirpalas;
* žvakutės;
* tepalai.

Tepalų vartojimas
-----------------

Tepalas, veikdamas vietiškai, mažina skausmą ir uždegimą, beveik nepatekdamas į sisteminę kraujotaką, todėl jo šalutinis poveikis, ypač virškinimo sistemai, daug mažesnis nei geriamųjų tos pačios grupės preparatų. Dėl šios priežasties tepalą rekomenduojama rinktis žmonėms, kurie ir taip nuolatos vartoja vaistus.

Tepalus rekomenduojama vartoti patyrus sporto traumą, sergant degeneracine sąnarių liga, nustačius reumatinių ligų sukeltus minkštųjų audinių pažeidimus.

Šaltiniai
---------

* Reikia kovoti ne su skausmu, o su jį sukeliančiu uždegimu
* Gydytoja: gydant uždegimus nereikėtų iškart pulti prie vaistų
**Rasa Viskantaitė** (1961 m. rugpjūčio 19 d. Vilniuje), choro dirigentė ir muzikos mokytoja.

Biografija
----------

Žinomo muziko Felikso Viskanto duktė. 1968–1979 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (dėst. M. Gaižauskienė). 1979–1984 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. T. Šumsko klasė).

Nuo 1984 Vilniaus 4-osios vaikų muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų mokytoja, nuo 1996 vyresnioji muzikos mokytoja, vaikų chorų chormeisterė. 1988–1992 vadovavo moterų vokaliniam kvartetui, kuris buvo R. Mažulio ir R. Kabelio kai kurių kūrinių pirmasis atlikėjas.

Nuo 1980 R. Viskantaitė Vilniaus inžinerinio statybos instituto akademinio choro „Gabija" chormeisterė ir koncertmeisterė, 1986–1993 šio instituto Estetikos katedros dėstytoja ir talkino „Gabijos" chorui, dažnai diriguodavo ir akompanuodavo koncertuose.

Nuo 1995 pabaigos Vilniaus Gedimino technikos universiteto studentų mišriojo choro „Gabija" meno vadovė ir dirigentė. Choras ir toliau tęsia čia susiformavusias kūrybinio bei koncertinio darbo tradicijas. Ilgamečio choro meno vadovo ir dirigento F. Viskanto atminimui „Gabija" įdainavo ir išleido pirmąją savo audiokasetę, dalyvavo tarptautiniame studentų meno festivalyje „Studentiškas pavasaris-96" Šiauliuose, 1997 koncertavo Budapešte (Vengrija). 1997 tarptautiniame studentų mišriųjų chorų konkurse „Juventus-VIII" Kaune „Gabija" laimėjo trečiąją vietą ir prizą už geriausiai atliktą liaudies dainą. Su pasisekimu „Gabija" koncertavo I tarptautiniame chorų festivalyje Lenkijoje – Gdanske ir Sopote. Dirigentė studentų chorą parengė 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje – chorų konkurse savo kategorijoje laimėjo antrąją vietą. „Gabija" dalyvavo 1998 I tarptautiniame studentų chorų festivalyje Vilniuje.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Palydovinė Saremos salos nuotrauka, į pietus nusidriekęs Servės pusiasalis
**Servės pusiasalis** (est. *Sõrve poolsaar*) – pusiasalis Estijoje, piečiausioje Saremos salos dalyje. Plotas siekia apie 180 km², ilgis – 32 km, plotis siauriausioje vietoje siekia apie 3,2 km, o plačiausioje – 10 km. Į pietus nuo pusiasalio yra Irbės sąsiauris, jungiantis Baltijos jūrą su Rygos įlanka. Administraciškai priklauso Saremos valsčiui, iki 2017 m. čia buvo dvi savivaldybės - Torgu ir Salmės.

Pirmą kartą paminėtas 1234 m. Svorvės (*Sworve*) vardu. Istoriškai pusiasalis turėjo didelę reikšmę jūrų kelio į Rygą per Irbės sąsiaurį kontrolei. Pirmojoje XX a. pusėje Rusijos imperija pusiasalio pakrantėse įrengė galingas pakrantės artilerijos baterijas. Po 1940 m. pakrantės įtvirtinimus statė Tarybų Sąjunga. Antrojo pasaulinio karo metu pusiasalyje vyko keli mūšiai tarp vokiečių ir sovietų karinių pajėgų, pirmas - 1941 m. puolant Vokietijos armijai, antras 1944 m. sovietams vykdant puolamąją išsilaipinimo Vakarų Estijos salyne operaciją 1944 m. Yra išlikusių kareivinių, angarų, slėptuvių nuo oro antpuolių bei raketų paleidimo aikštelių liekanų. Iki šiol kai kuriose atokiose teritorijose nesaugu vaikščioti dėl galimai užsilikusių nesprogusių šovinių.

Servės pusiasalis dalinai paskelbtas saugoma teritorija. Jame yra įsteigti *Viieristi* ir *Ohessaare* gamtos rezervatai. Pusiasalis žymus unikaliais gamtos traukos centrais, kaip kad vakaruose 11 km besitęsiančiomis bei 16 m aukštį siekiančiomis Jervės smėlio kopomis. Į pietus nuo kopų plyti pelkių ir pievų plotai. Pusiasalis miškingas, paplitę kukmedžiai, šermukšniai, paprastosios vinkšnos, gebenės, orchidėjos. Randama daug retų paukščių, gėlių ir vabzdžių rūšių. Yra 1966 m. pastatytas 21 m aukščio paminklas bei 2004 m. įrengtas nedidelis paminklinis akmuo kritusiems kariams atminti. Pietuose esančiame Servės kyšulyje stovi 52 m aukščio cilindro formos betoninis švyturys, pastatytas 1960 m. vietoje 1770 m. statyto akmeninio švyturio, kuris buvo nugriautas karo metu 1944 m. 1945 m. šioje vietoje buvo suręstas laikinas medinis švyturys.

Pusiasalyje gyvena apie 400 žmonių, kurių dauguma yra pensinio amžiaus. Prieš karą Servės pusiasalis buvo tankiausiai apgyvendinta Estijos kaimo vietovė.

Piečiausioje pusiasalio vietoje 1960 m. pastatytas cilindrinis gelžbetoninis švyturys, pakeitęs čia stovėjusį 1770 m. pastatytą akmeninį švyturį, kuris buvo sugriautas per sovietų ir vokiečių kovas 1944 m. Iki 1960 m. buvo pastatytas laikinas medinis švyturys.

Servės pusiasalio panorama. Tolumoje centre matomas švyturys. Kairėje matomas apvalus Rusijos imperijos įrengto 30 cm skersmens pabūklo, kurį 1917 m. besitraukdami vokiečiai išsigabeno su savimi, įtvirtinimas.

Išnašos
-------

1. ↑  The Sõrve peninsula, saaremaa.ee Tikrinta 2021-01-04.

Nuorodos
--------

Koordinatės: 58°10′43″ š. pl. 22°15′29″ r. ilg.﻿ / ﻿58.17861°š. pl. 22.25806°r. ilg.﻿ / 58.17861; 22.25806
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Rasas Gofmanas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1960 m. birželio 23 d.Žvyriai, Jurbarko rajonas |
| Mirė | 2014 m. gruodžio 21 d. (54 metai)Nevarėnai, Telšių rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Rita Gofmanienė |
| Vaikai | Andrius, Erika, Mantas |
|  |
| Partija | 1990 m. LDDP, 2001 m. LSDP |
|  |
| Alma mater | 1983 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Rasas Gofmanas** (1960 m. birželio 23 d. Žvyriuose, Jurbarko rajonas – 2014 m. gruodžio 21 d. Nevarėnuose, Telšių rajonas) – Lietuvos ir Telšių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1978 m. baigė Jurbarko 1-ąją vidurinę mokyklą. 1978–1983 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultete, mokslinis agronomas. 1983–1984 m. Mitkaičių (Telšių raj.) kolūkio vyriausiasis agronomas. 1984–1985 m. LLKJS Telšių rajono komiteto Organizacinio skyriaus vedėjo pavaduotojas žemės ūkio klausimams. 1985–1992 m. Nevarėnų (Telšių raj.) kolūkio pirmininkas.

1992–1995 m. Telšių rajono valdytojo pavaduotojas – žemės ūkio skyriaus vedėjas. 1995–1997 m. Telšių apskrities valdytojas. 1997–1998 m. Lietuvos valstybinio komercinio banko Telšių skyriaus valdytojas. 1998–1999 m. UAB „Žemaitijos keliai" generalinis direktorius. 2000 m. UAB „Lukoil Baltija servisas" Šiaulių filialo Telšių degalinės vadovas. 2000–2001 m. Telšių raj. Nevarėnų kaimo ūkininkas. 2001–2004 m. Varnių žemės ūkio mokyklos, Paslaugų verslo ir žemės ūkio mokyklos, VšĮ „Telšių regioninis profesinio mokymo centras" direktorius. 2004–2006 m. Telšių apskrities viršininkas, 2006–2010 m. apskrities viršininko pavaduotojas. Žemės ūkio kooperatyvo „Lietuviškas pienas" valdybos narys.

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Telšių rajono skyriaus narys, 2003 m. pirmininko pavaduotojas.

1990–1992 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos deputatas, 2007 m. (mandato atsisakė) ir 2011–2014 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narys.

Lietuvos galvijų veisėjų asociacijos prezidentas. Žmona Rita, vaikai Andrius, Erika, Mantas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
| *Songs in the Key of Life* |
| --- |
|  |
| Stevie Wonder studijinis albumas |
| Išleistas | 1976 m. rugsėjo 28 d. |
| Įrašytas | 1974–1976 |
| Žanras | soul • funk • R&B • avant-pop • jazz fusion |
| Trukmė | 104:49 |
| Įrašų kompanija | Tamla |
| Prodiuseris | Stevie Wonder |
| Stevie Wonder chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Fulfillingness' First Finale (1974) | **Songs in the Key of Life**(1976) | Journey through the Secret Life of Plants (1979) |

 |

**„Songs in the Key of Life"** – aštuonioliktasis studijinis amerikiečių atlikėjo Stevie Wonder albumas, išleistas 1976 m. rugsėjo 28 d. „Motown Records" įrašų kompanijos per „Tamla Records". Tai buvo klasikinio Stivio periodo kulminacija, išleistas dvigubas albumas su keturių papildomų dainų EP. Jis tapo Stivio geriausiai visų laikų parduodamu ir teigiamai kritikų vertinamu albumu. 2003 m. žurnalas „Rolling Stone" albumui skyrė 57-tą vietą iš visų 500 visų laikų geriausių albumų. 2005 m. albumas buvo įtrauktas į „National Recording Registry" – svarbiausių įrašų sąrašą, kadangi buvo pripažintas kultūriškai, istoriškai bei estetiškai svarbiu. 

Pradedant nuo 1974 m. Stivis buvo viena žinomiausių ir populiariausių figūrų pop muzikoje. Per ganėtinai trumpą laiką, su albumais „Talking Book", „Innervisions" bei „Fulfillingness' First Finale" sugebėjo sulaukti puikių kritikų vertinimų. Baigiantis 1975 metams, Stivis jau rimtai svarstė apie karjeros baigimą ir emigraciją į Ganą, kur ten galėtų padėti neįgaliems vaikams. Tuo pačiu buvo išreiškęs nepasitenkinimą anuometine JAV valdžia. Atsisveikinimas su auditorija, surengiant paskutinį koncertą atrodė vienintelė išeitis, tačiau Stivis pakeitė savo nuomonę ir pasirašė naują kontraktą su „Motown" kompanija 1975 m. rugpjūčio 5 d.[1] Po šito jis išleido „Songs in the Key of Life"

Dainų sąrašas
-------------

Visas dainas parašė Stevie Wonder, išskyrus kur pažymėta.

### CD leidime

1. „Love's in Need of Love Today" – 7:06
2. „Have a Talk with God" (Wonder, Hardaway) – 2:42
3. „Village Ghetto Land" (Wonder, Byrd) – 3:25
4. „Contusion" – 3:46
5. „Sir Duke" – 3:54
6. „I Wish" – 4:12
7. „Knocks Me Off My Feet" – 3:36
8. „Pastime Paradise" – 3:28
9. „Summer Soft" – 4:14
10. „Ordinary Pain" – 6:23
11. „Isn't She Lovely" – 6:34
12. „Joy Inside My Tears" – 6:30
13. „Black Man" (Wonder, Byrd) – 8:30
14. „Ngiculela – Es Una Historia – I Am Singing" – 3:49
15. „If It's Magic" – 3:12
16. „As" – 7:08
17. „Another Star" – 8:28

### Papildomi įrašai (EP)

1. „Saturn" – 4:54
2. „Ebony Eyes" – 4:09
3. „All Day Sucker" – 5:06
4. „Easy Goin' Evening (My Mama's Call)" – 3:57

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lundy, Zeth, *33​1⁄3 Songs in the Key of Life*, pp. 14/15.
*Apie pirmą Čiobiškio šventoriaus koplyčią žr. čia.*
Koordinatės: 54°57′18″š. pl. 24°39′11″r. ilg.﻿ / ﻿54.955088°š. pl. 24.653047°r. ilg.﻿ / 54.955088; 24.653047

|  Čiobiškio šventoriaus II koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Širvintų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Čiobiškis |
| **Adresas** | Neries g. 7 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | XIX a. vid. |
| **Stilius** | klasicizmas |

**Čiobiškio šventoriaus II koplyčia** – viena iš dviejų koplyčių, esančių šventoriuje prie Čiobiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios, priklausančių paminkliniam bažnyčios statinių kompleksui. Stūkso aptverto šventoriaus šiaurės vakariniame kampe, bažnyčios priekyje, į kairę nuo įėjimo vartų. 

Koplyčia yra regioninės reikšmės architektūros paminklas, 1992 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą. Kaip ir kiti komplekso statiniai, ji klasicistinių formų, šaltiniuose nurodoma pastatymo data – XIX a. vidurys. Koplyčia savo formomis atkartoja priešinguose šventoriaus kampuose stovinčių varpinių apatinių tarpsnių architektūrą.

Statinio tūris kompaktinis, kvadrato plano, vieno aukšto, su dvišlaičiu apskardintu stogu. Plytų mūro sienos padengtos tinku, iškeltos ant pamato su akmenų mūro cokoliu. Kampai išryškinti išsikišusiais masyviais piliastrais. Trijose fasadų sienose įrengtos stačiakampės nišos su segmentinėmis sąramomis, abiejuose frontonuose – po apskritą nišą. Pastogę ir frontonus puošia kelių eilių karnizai. Vidaus patalpoje įtaisyta medinė aukšto perdanga ant atviros sijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Bažnyčios kompleksas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. 1 2  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  Čiobiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios statinių kompleksas *architekturalietuvoje.lt*

Nuorodos
--------

* Širvintų rajonas *sakralas.lt* Archyvuota kopija 2022-11-20 iš Wayback Machine projekto.
* Čiobiškio bažnyčios ansamblis YouTube svetainėje
Dzinmeno apskritis
**Dzinmenas** arba **Kinmenas** (kin. 金門, pinyin: *Jīnmén*) – nedidelis salynas, administruojamas Taivano (Kinijos Respublika, KR). Administraciškai šis salynas laikomas **Dzinmeno apskritimi** (kin. 金門縣, pinyin: *Jīnmén Xiàn*) ir priklauso Fudziano provincijai. Į salyną pretenzijas reiškia Kinijos Liaudies Respublika (KLR) ir priskiria jį savo Fudziano provincijos Čiuandžou prefektūrai. Salynas yra apie 2 km atstumu nuo Siameno.

Salynui priklausančios salos: Didysis Dzinmenas, Mažasis Dzinmenas, Vučiu salos (Dačiu, Siaočiu), Dongdingas, Dadanas, Erdanas.

Bendras salyno plotas yra 153,056 km², jame gyvena 84 570 žmonių (2008 m. duom.). Administracinis centras – Dzinčengas. Plėtojamas turizmas. Dauguma apskrities gyventojų kalba Hokiano dialektu.

Istorija
--------

Priešingai nei su Taivano sala ar Penghu salomis, Kinijos vyriausybė niekada neperleido Dzinmeno į Japonijos rankas. Salynas sudarė tiek KLR, tiek KR Fudziano provincijos dalį. Visgi Japonija užgrobė Dzinmeną Antrojo Kinijos-Japonijos karo (1937–1945 m.) metu.

Seniau ilgą laiką Dzinmenas buvo karinė teritorija. XX a. pab. teritorija perleista civilinės vyriausybės valdžion, buvo leista judėti po salą.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Dzinmenas padalintas į:

3 miesto tipo gyvenvietes

* Dzinčengas
* Dzinhu
* Dzinša

3 kaimo tipo gyvenvietes:

* Dziningas
* Liaju
* Vučiu

* Dziangongo sala su paminklu Dženg Čengongui Dzinmeno uoste
* Čingų dinastijos laikų karo gubernatoriaus įstaiga
* Gatvė Dzinčenge

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kinmen awareness". Kinmen County Government. 2017-12-08. Nuoroda tikrinta 2019-08-10.
2. ↑  *Quemoy Island*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-04-26.



|  |  |
| --- | --- |
|  **Taivano administracinis suskirstymas** |  |
| **Provincijos**: Fudzianas | Taivanas
**Išskirtieji miestai**: Gaosiongas | Sinbėjus | Taidžongas | Tainanas | Taipėjus | Taojuanas
**Taivano provincijos miestai**: Dziaji | Dzilongas | Sindžu
**Fudziano provincijos apskritys**: Dzinmenas | Liandziangas
**Taivano provincijos apskritys**: Dziaji | Džanghua | Hualianas | Jilanas | Junlinas | Miaoli | Nantou | Penghu | Pingdongas | Sindžu | Taidongas |
Čipko narių susirinkimas 2004 m.
**Čipko judėjimas** (hind. चिपको आन्दोलन, IAST: *Cipko Āndolan*, angl. *Chipko movement*) – ekologinis judėjimas, XX a. aštuntajame dešimtmetyje veikęs Indijoje, tuometiniame Utarančalo regione. Šio judėjimo aktvistai taikiais metodais priešinosi masiniam miškų kirtimui; pagrindinė pasipriešinimo taktika – medžių apkabinimas (nuo to ir kilo pavadinimas iš garhvalių kalbos).

Judėjimui pradžią davė 1974 m. kovo 26 d. įvykęs garhvalių moterų iš Reni kaimo (Čamolio raj. tada Utar Pradešas) pasipriešinimo kaimo miško kirtimui, kurį siekė įvykdyti valstybinio miškų departamento pasamdyti asmenys, akcija. Vėliau šis judėjimas paplito po kitas Utar Pradešo, o vėliau Indijos vietas ir paveikė Indijos aplinkos politiką, kuri tapo jautresne kaimo bendruomenių atžvilgiu.

Čipko judėjimas prisidėjo ne tik prie ekologinių problemų iškėlimo Indijoje, bet ir prie moterų padėties klausimo palietimo. Čipko judėjimas dažnai įvardijamas kaip ekofeministinis, nes dauguma jo dalyvių buvo moterys. Pagrindinė Čipko lyderiai buvo Chandi Prasad Bhatt ir Sunderlal Bahuguna.

Biblografija
------------

* Anupam Mishra, Satyendra Tripathi: *Chipko movement: Uttarakhand women’s bid to save forest wealth*. Pub. by People’s Action, 1978.
* J. Bandopadhyay and Vandana Shiva: *Chipko: India’s Civilisational Response to the Forest Crisis*. Indian National Trust for Art and Cultural Heritage. Pub. by INTACH, 1986.
* J. Bandopadhyay and Vandana Shiva: „The Chipko Movement Against Limestone Quarrying In Doon Valley" in: Lokayan Bulletin, 5 : 3, 1987, pp. 19–25 online Archyvuota kopija 2016-04-18 iš Wayback Machine projekto.
* Thomas Weber, *Hugging the trees: the story of the Chipko movement*, Viking, 1988.
* Somen Chakraborty: *A Critique of Social Movements in India: Experiences of Chipko, Uttarakhand, and Fishworkers' Movement*, Published by Indian Social Institute, 1999. ISBN 81-87218-06-1.