recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
██ „Už"

 ██ „Prieš"

**2014 m. Škotijos nepriklausomybės referendumas** – referendumas, vykęs 2014 m. rugsėjo 18 d. dėl galimo Škotijos atsiskyrimo nuo Jungtinės Karalystės.

Referendumo klausimas buvo: „Ar Škotija turi būti nepriklausoma šalis?" (angl. *Should Scotland be an independent country?*), į kurį reikėjo atsakyti „taip" arba „ne". Pats referendumas paskelbtas dar 2013 m. kovo 21 d. Jei referendume balsuotojai būtų nusprendę, kad Škotijai verčiau atsiskirti nuo JK, Škotijos nepriklausomybę būtų buvę galima paskelbti 2016 m.

Referendumas nusprendė, kad Škotija išlieka JK sudėtyje. Iš viso referendume dalyvavo 4 283 392 asmenys (84,59 %). Iš jų 44,70 % pasisakė už šalies nepriklausomybę, 55,30 % – prieš.

Prognozės
---------

Potencialių balsuotojų apklausos iki 2014 m. rugpjūčio rodė „prieš" stovyklos persvarą. Rugsėjo mėnesį ketinančių balsuoti „už" procentas padidėjo. Artėjant rinkimų dienai atliktos apklausos parodė, kad skirtumas tarp balsavusiųjų „prieš" ir „už" sumažėjo iki 4 %, o tai apytikriai buvo lygu neapsisprendusiųjų balsuotojų proporcijai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Scotland to hold independence poll in 2014 – Salmond". *BBC News* (BBC). 2012-01-10. Nuoroda tikrinta 2017-10-28.
2. ↑  McKenna, Kevin (2013-11-24). „SNP sets the day for Scottish independence: 24 March 2016". *The Observer*. Nuoroda tikrinta 2017-10-28.
3. ↑  Panelbase apklausos rezultatai Archyvuota kopija 2014-09-24 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi.**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą. |

**„BlackBerry Limited"** – Kanados telekomunikacijų ir bevielių įrenginių bendrovė. Kompaniją „BlackBerry Limited" 1984 metais įkūrė du studentai inžinieriai – Douglas Freginas ir Mike’as Lazaridis. Kanados mieste Vaterlo veikianti RIM buvo pirmoji Šiaurės Amerikos kompanija, plėtojusi bevielę įrangą ir sistemas. Itin daug dėmesio ji teikė mobiliųjų komunikacijų rinkai skirtiems pažangiems bevieliams sprendimams. Tačiau didžiausią sėkmę ir tarptautinį žinomumą BlackBerry Limited atnešė 1999 metais pristatytas ir mobiliojo e. pašto standartu visame pasaulyje tapęs „BlackBerry". Jis iš karto tapo bendrovių vadovų ir technofilų skiriamuoju ženklu. Jau pirmaisiais metais „BlackBerry" sukūrusi Kanados kompanija „Research In Motion" suskaičiavo 25 000 šio prietaiso naudotojų. O nuo tada jo populiarumas tik didėjo.

Išnašos
-------

1. ↑  Versus. Sėkmės paslaptis – patogumas. Archyvuota kopija 2010-11-16 iš Wayback Machine projekto.
Įranga vienai bazalto gijai tempti
**Bazalto pluoštas** – neorganinis cheminis pluoštas, gaminamas iš ypač plonų bazalto lydalo gijų. Naudojamas karščiui atspariems drabužiams, karštų skysčių filtrams, kompozitams. Jo gijos sudarytos iš plagioklazo, pirokseno ir olivino.

Bazalto pluoštas yra panašus į anglies pluoštą bei stiklo pluoštą, bet turi geresnes fizikines mechanines savybes negu stiklo pluoštas ir žymiai pigesnis negu anglies pluoštas. Ugniai atspari tekstilė iš bazalto pluošto naudojama aviacijos ir kosmoso bei automobilių pramonėse.

Gamyba
------

Bazalto pluošto gamybai bazaltas iš akmens laužyklų išlydomas apie 1400 °C temperatūroje. Lydalas išspaudžiamas pro filjerės angeles, ilgos sustingusios lydalo gijos tampa bazalto pluoštu. Bazalto gijos paprastai būna 9-13 µm storio. Jomis galima pakeisti asbesto pluoštą. Bazalto gijos turi didelį tampros modulį, todėl turi didelę savitąją trūkio jėgą - triskart didesnę negu plienas.

Istorija
--------

Pirmą kartą bandyta gaminti bazalto gijas 1923 m. JAV. Vėliau jų technologijas tyrinėtojai kūrė po Antrojo pasaulinio karo JAV, Europoje ir TSRS. Šio pluošto gaminiai buvo taikomi karinėje, kosmoso ir aviacijos pramonėje. 1995 m. bazalto pluošto technologijos išslaptintos, jas imta plačiai taikyti civilinėse srityse.

Nuorodos
--------

* Basalt fibres and composite materials on their basis Archyvuota kopija 2004-07-19 iš Wayback Machine projekto. Uzbekistano valstybinio mokslo komiteto informacija
* Information on the history and application of basalt fibers
* Equipment and technologies for basalt fibers
* Range of basalt fiber products and applications Archyvuota kopija 2007-09-28 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°24′55″š. pl. 23°13′17″r. ilg.﻿ / ﻿54.4152°š. pl. 23.2215°r. ilg.﻿ / 54.4152; 23.2215

|  |
| --- |
| **Kalvarijos suaugusiųjų mokykla** |
| Kalvarijos suaugusiųjų mokykla herbasKalvarijos suaugusiųjų mokykla herbas |
| Kalvarijos suaugusiųjų mokykla |
| **Adresas** | Vytauto g. 11, Kalvarija |
| **Direktorius(-ė)** |  |
| **Mokinių skaičius** | 230 |
| **Įkūrimo data** | 2000 m. |
| **Uždarymo data** | 2019 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 7 |

**Kalvarijos suaugusiųjų vidurinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kalvarijoje, Vytauto g. 11, vykdžiusi pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 195361090, steigėjas – Kalvarijos savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Kalvarijos suaugusiųjų mokykla įsteigta 2000 m. adresu J. Basanavičiaus g. 16. 2008 m. paskirtos naujos patalpos Ugniagesių g. 1. 2015 m. akredituota vidurinio ugdymo programa. Vėliau vidurinė mokykla tapo tiesiog mokykla, kol 2019 m. buvo prijungta prie Kalvarijos gimnazijos.

Nuorodos
--------

1. ↑  Kalvarijos suaugusiųjų mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-07-25).
2. ↑

* Svetainė Archyvuota kopija 2018-02-28 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Dievo Gailestingumo bažnyčia.*
Koordinatės: 54°38′10″š. pl. 25°41′13″r. ilg.﻿ / ﻿54.6362°š. pl. 25.6869°r. ilg.﻿ / 54.6362; 25.6869

|  Kalvelių Dievo Gailestingumo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Naujosios Vilnios |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kalveliai |
| **Adresas** | Bažnyčios g. |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 2000 m. |
| **Stilius** | modernizmas |

**Kalvelių Dievo Gailestingumo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kalveliuose. Pamaldos laikomos lenkų ir lietuvių (sekmadieniais) kalbomis. Priklauso Šumsko šv. arkangelo Mykolo parapijai.

Bažnyčios priekyje – paminklas popiežiui
Bažnyčios profilis

Istorija
--------

1993 m. Kalvelių centre, tuometinio Šumsko parapijos klebono Darjušo Stančiko iniciatyva, buvo pastatytas kryžius. Tai buvo tikėjimo ženklas ir liudijimas, kad būtent ši vieta pasirinkta būsimai šventyklai. Pasitaręs su vietos bendruomene, tikinčiaisiais, D. Stančikas nutarė statyti nedidelę bažnyčią. Pradėjo rinkti aukas. Parėmė rajono savivaldybė. Paklojus dalį pamatų, kun. D. Stančiką iškėlė. Po jo atvykęs dirbti kun. Voicechas Gorlickis baigė statyti bažnyčią. Ją 2000 m. spalio 15 d. pašventino Vilniaus arkivyskupas Audrys Juozas Bačkis. 

2007 m. šalia bažnyčios iškilo pirmasis Lietuvoje bronzinis paminklas popiežiui Jonui Pauliui II. Lėšas paminklui kelerius metus rinko vietos skautai. Aukojo visi parapijiečiai. Paminklas buvo nulietas Lenkijoje.

Architektūra
------------

Kalveliuose pastatyta pirmoji Lietuvoje Dievo Gailestingumo bažnyčia. Projekto autoriai architektai Tadeušas Derliatka iš Radomo (Lenkija) ir Mečislavas Jagusinskas iš Vilniaus. Bažnyčia mūrinė, turinti modernaus stiliaus bruožų. Bažnyčios rūsyje įrengtos šarvojimo, taip pat ir kitiems renginiams skirtos salės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šumsko šv. arkangelo Mykolo parapija Archyvuota kopija 2016-05-31 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Paminklas Popiežiui ir bažnyčia – parapijiečių aukomis

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kalvelių Dievo Gailestingumo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kalvelių seniūnija Archyvuota kopija 2016-04-27 iš Wayback Machine projekto.
| Kalvelių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Kalvelių piliakalnisKalvelių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°27′51.49″ š. pl. 25°22′22.24″ r. ilg.﻿ / ﻿55.4643028°š. pl. 25.3728444°r. ilg.﻿ / 55.4643028; 25.3728444Koordinatės: 55°27′51.49″ š. pl. 25°22′22.24″ r. ilg.﻿ / ﻿55.4643028°š. pl. 25.3728444°r. ilg.﻿ / 55.4643028; 25.3728444 |

 |
| Vieta | Anykščių rajonas |
| Seniūnija | Skiemonių seniūnija |
| Aukštis | 12 m |
| Plotas | 15 512 m² |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1985, 2016 m. |
| Registro Nr. | 39906 |

**Kalvelių piliakalnis** – piliakalnis Anykščių rajone, Skiemonių sen. Kalvelių kaime. Piliakalnis stūkso apie 0,4 km į pietvakarius nuo Versmyno upelio pralaidos kelyje  **A6**  Kaunas–Zarasai–Daugpilis , 0,2 km į pietryčius nuo šio kelio.

Kalvelių piliakalnis yra regioninės reikšmės archeologinis ir kraštovaizdžio paminklas, 2016 m. rugsėjo 20 d. įrašytas į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 39906).

Istorija
--------

Šį piliakalnį 1985 m. lankė archeologas Gintautas Zabiela (aprašytas leidinyje „Lietuvos medinės pilys"). Jam šį piliakalnį parodė J. Gutauskas. 2014 m. piliakalnį paminėjo žurnalistas Algirdas Meilus. 1846 m. šis piliakalnis buvo nurodytas leidinyje „Starożytna Polska ..."

Kultūros paveldo centro darbuotojai žvalgė objektą vietoje 2016 m. kovo 15 d.

Piliakalnis
-----------

Teritorija užima 15 512 m². Piliakalnis įrengtas ant atskiros kalvos, supamos užpelkėjusių daubų, žemesnių aukštumų. Kalva apaugusi mišku. Jos vakariniame pakraštyje būta karjero. Piliakalnio aikštelė keturkampė, apie 65x50 m. Aikštelė sužalota anksčiau čia įrengto trianguliacijos punkto, kastų bulviarūsių, žemės ūkio darbų. Buvusio trianguliacijos bokšto vietą žymi grioviu apkastas keturkampis plotas. Šlaitai gana statūs, apie 10-12 m aukščio nuo užpelkėjusių daubų ir 5-6 m aukščio nuo gretimų aukštumų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Piliakalnis". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-04-01.
2. ↑  ZABIELA, Gintautas. Lietuvos medinės pilys. Vilnius, 1995, p. 232.
3. ↑   MEILUS, Algirdas. Kas tie būgnų kalneliai? Utenis (Utenos r.), 2014, spalio 11, p. 10.
4. ↑  Starożytna Polska pod względem historycznym, jeograficznym i statystycznym opisana przez Michała Balińskiego i Tymoteusza Lipińskiego. Warszawa, 1846, t. 3, p. 279.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Anykščių rajono piliakalniai Archyvuota kopija 2017-05-16 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Bižuterija
**Bižuterija** (pranc. *bijouterie*) – papuošalai iš nebrangių medžiagų. Bižuterijoje naudojami įvairūs nebrangieji metalai ir jų lydiniai, įvairių spalvų ir skaidrumo stiklas, keramika, plastikas, kitos medžiagos. Savi išvaizda bižuterijos gaminiai gali nesiskirti nuo brangiųjų metalų juvelyrinių dirbinių, tačiau jų kaina žymiai mažesnė.

Nuo XX a. vidurio bižuterija, sukurta žinomų menininkų ir dizainerių, imta labiau vertinti, kartais kaina ėmė pranokti net dirbinius iš brangakmenių ir brangiųjų metalų. Bižuterijos dirbiniai, sukurti meistro pagal originalų projektą, tapo prestižiniais aksesuarais.

Medžiagos
---------

Pradžioje madingus papuošalus gamindavo iš nebrangių pakaitalų, imituojančių brangiuosius akmenis, pvz. strazų ar organinio stiklo. Šiuolaikinė bižuterija gaminama iš labai įvairių medžiagų. Pvz. fianitas imituoja briliantus, kai kurie pusbrangiai akmenys imituoja brangakmenius, auksavimas ir sidabravimas sudaro aukso ir sidabro įspūdį. Pigūs papuošalai gali būti daryti iš nikelio, melchioro, žalvario, kitų pigių lydinių. Šiuolaikinėje bižuterijoje naudojama ir mediena, oda.

* 
* 
* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Salyno žemėlapis
**Bižagošo salos** (port. *Arquipélago dos Bijagós*) – salynas Atlanto vandenyne, netoli Afrikos krantų, priklauso Bisau Gvinėjai. Salyną sudaro 88 salų, salelių ir uolų grupė ir apima 2624 km² teritoriją.

Bižagošo salos susidarė iš sąnašų, suneštų Žebos, Didžiosios Bubos, Mansoa upių ir yra jų buvusios deltos liekana. Salų pakrantės apžėlusios mangrovių sąžalynais, toliau sausumoje auga palmių giraitės, subekvatoriniai miškai, antriniai miškai, savanos. 1996 m. salynas paskelbtas biosferos rezervatu, čia veisiasi hipopotamai, jūriniai vėžliai, įvairūs paukščiai.

Svarbiausios salos:

* pietinė grupė – Orangas, Orangozinjas, Bubakė, Soga, Roša, Rubanė;
* rytinė grupė – Bolama, Galinjasas;
* šiaurinė grupė – Karavela, Karašė, Formosa, Unas, Unjakomas, Urakanė, Enu, Ponta, Majas.

Bižagošo salos priklauso Bolamos regionui. Salose gyvena ~30 tūkst. žmonių, dauguma jų priklauso bižagų tautai, kalbančiai bižagų kalba. Verčiamasi daugiausia žvejyba, žemės ūkiu. Dėl sudėtingo susisiekimo su žemynu, salyne išsilaikė savita kultūra, paplitę kaukių ir fetišų dirbimo menai.
| **Maksimilianas Hofmanas** |
| --- |
|  |
| Maksimilianas Hofmanas 1913 m. |
| Gimė | 1869 m. sausio 25 d.Hombergas, Šiaurės Vokietijos sąjunga  |
| Mirė | 1927 m. liepos 8 d. (58 metai)Bad Reichenhalis, Veimaro Respublika  |
| Tautybė | vokietis |
|  |
| Veikla | karininkas |
| Aktyvumo metai | 1887–1918 |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
|   |
|  |
|  **Vikiteka** | Maximilian Hoffmann |

**Karlas Adolfas Maksimilianas Hofmanas** (vok. *Carl Adolf Maximilian Hoffmann*, 1869 m. sausio 25 d. – 1927 m. liepos 8 d.) – vokiečių generolas.

Hofmanas kartu su Hindenburgu ir Liudendorfu vadovavo vokiečių kariuomenei, kuri sutriuškino rusų armiją prie Tanenbergo ir Mozūrijos ežeryno. Vėliau jis ėjo Rytų fronto štabo viršininko pareigas. 1917 m. pabaigoje jis derėjosi su Rusija dėl Brest–Litovsko taikos pasirašymo.

Hofmanas mirė 1927 m. liepos 8 d. Bad Reichenhalio kurorte. Kai kurie istorikai jį įvertino kaip „bene puikiausią savo kartos štabo karininką".

Ankstyvasis gyvenimas ir karinė karjera prieš karą
--------------------------------------------------

Hofmanas gimė Homberge, Hesene.

Baigęs mokyklą savanoriu įstojo į 72-ąjį pėstininkų pulką. Vienas iš jo bendražygių apie jį prasitarė taip: „Jis buvo beveik blogiausias sportininkas, raitelis ir fechtuotojas iš visų. ... jis juos pranoko savo siaubingu apetitu". 1895–1898 m. kaip pirmasis leitenantas jis mokėsi Prūsijos karo akademijoje, o paskui buvo išsiųstas į Rusiją mokytis rusų kalbos.

1904 m. Generalinis štabas išsiuntė jį į Mandžiūriją kaip Japonijos imperatoriškosios kariuomenės stebėtoją kare su Rusijos imperijos kariuomene.

Grįžęs po dvidešimties mėnesių, jis buvo paskirtas pirmuoju 1-osios divizijos, dislokuotos Karaliaučiuje, Rytų Prūsijoje, štabo karininku. 1911 m. dvejus metus dirbo instruktoriumi Karo akademijoje, paskui persikėlė į 112-ąjį pėstininkų pulką, kur ėjo lauko, o vėliau štabo pareigas. Jam buvo suteiktas pulkininko leitenanto laipsnis.

Išnašos
-------

1. ↑  Trumpener, 2008, p. 123.
2. ↑  Hoffmann, Major General Max (1929). *War Diaries and other papers* **1**. London: Martin Secker. p. 10.
3. ↑  Kowner, Rotem (2006). *Historical Dictionary of the Russo-Japanese War*. The Scarecrow Press. ISBN 0-8108-4927-5. , p. 149.
4. ↑  Trumpener, Ulrich (2008). „Carl Adolf Maximilian Hoffmann". In Zabecki, Maj. Gen. David T. *Chief of Staff*. Annapolis MD: Naval Institute Press. pp. 122–133.
5. ↑  Tuchman, Barbara (1962). *The Guns of August*. New York: Random House. pp. 80–81. ISBN 0-345-47609-3.
| Kasajus |
| --- |
| Maji Munenės krioklys Kasajuje Maji Munenės krioklys Kasajuje |
| **Ilgis** | 2153 km |
| **Baseino plotas** | 881 890 km² |
| **Vidutinis debitas** | 9873 m³/s |
| **Ištakos** | Lundos plynaukštė |
| **Žiotys** | Kongas |
| **Šalys** | Angola, Kongo DR |

**Kasajus** (port. *Rio Cassai*, pranc. *Kasaï*) – upė vidurinėje Afrikoje, Angoloje ir Kongo Demokratinėje Respublikoje; kairysis Kongo upės intakas. Prasideda Angoloje, Lundos plynaukštėje. Tekėdama į šiaurę leidžiasi nuo plynaukštės į Kongo baseiną ir sudaro slenksčius bei krioklius. Ilgu ruožu teka Angolos-Kongo DR siena. Vėliau pasuka į šiaurės vakarus, žemupyje vadinama **Kva** (*Kwa*).

Didžiausi intakai: Lulua, Sankuru, Fimi (dešinieji), Kvangas (kairysis). Patvinsta nuo rugsėjo ar spalio iki balandžio. Teka daugiausia drėgnosiomis ekvatorinėmis džiunglėmis. Minimalus debitas 5000 m³/s, didžiausias 20 000 m³/s. Žvejyba. Upė laivuojama 790 km nuo žiočių. Prie Kasajaus įsikūręs Ilebaus miestas (Kongo DR).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 201
| **Džordžas Merdokas** |
| --- |
| Gimė | 1897 m. gegužės 11 d.Meridenas, Konektikutas, JAV |
| Mirė | 1985 m. kovo 29 d. (87 metai)Devonas, Pensilvanija, JAV |
| Tautybė | amerikietis |
|  |
| Veikla | antropologas |
| Sritis | tarpkultūriniai tyrimai |
| Organizacijos | Jeilio universitetas, Pitsburgo universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | mokslų daktaras |
| Alma mater | Jeilio universitetas |

**Džordžas Piteris Merdokas** (*George Peter Murdock*, 1897 m. gegužės 11 d. – 1985 m. kovo 29 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų antropologas, tarpkultūrinių tyrimų krypties pradininkas.

Biografija
----------

Gimė fermerių šeimoje, kurioje 5 kartos vertėsi ūkininkavimu. Jeilio universitete įgijo Amerikos istorijos bakalauro laipsnį. Mokėsi Harvardo teisės mokykloje, bet po metų išvyko į kelionę aplink pasaulį ir susidomėjo tradicine materialine kultūra ir antropologija. 1925 m. Jeilio universitete įgijo antropologijos daktaro laipsnį. Dirbo jame antropologijos katedros vadovu. 1960–1973 m. dirbo Pitsburgo universitete.

Veikla
------

Džordžas Merdokas atliko stebėjimus Okinavoje, Mikronezijoje, tarp indėnų haidų.

Merdoko sukurtas tarpkultūrinio palyginimo metodas – klasikinės kiekybinės duomenų analizės metodologijos antropologijoje pagrindas. Merdokas, panaudodamas 250 atrinktų reprezentatyvių visuomenių imtį, siekė nustatyti kultūros elementų išsidėstymo įvairiose kultūrose koreliaciją bei pasekti istorinės raidos trajektorijas – tiek bendrai, tiek ir tam tikruose kultūriniuose regionuose ar panašiuose kultūros tipuose. Šiuo metodu imta naudotis siekiant sukaupti ir panaudoti kultūrinius-antropologinius duomenis iš viso pasaulio, kad būtų galima patikrinti bendrąsias žmonių kultūrinio elgesio hipotezes (tam tikslui Jeilyje įkurtas duomenų bankas – HRAF).

Pasak Merdoko, patikrinti bendruosius kultūros dėsnius galima tik nuosekliai laikantis tam tikros procedūros. Jis išskyrė 4 etapus: 1) hipotezių ir teoremų sukūrimas; 2) jų tikrinimas; 3) kritinė rezultatų analizė arealo ir pasiskirstymo požiūriu; 4) detalus išimtinių/negatyvių atvejų tikrinimas.

Bibliografija
-------------

Svarbiausi veikalai:

* Socialinė struktūra (*Social Structure*, 1949 m.)
* Pasaulio kultūrų apybraiža (*Outline of World Cultures*, su kitais, 1951 m.)
* Afrika – jos tautos ir jų kultūros istorija (*Africa: Its peoples and their culture history*, 1959 m.)
* Etnografinis atlasas (*Ethnographic Atlas*, 1967 m.)
* Ligų teorijos: pasaulinis tyrimas (*Theories of Illness: A World Survey*, 1980 m.)
* Pasaulio kultūrų atlasas (*Atlas of World Cultures*, 1981 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytis Čiubrinskas. SOCIALINĖS IR KULTŪRINĖS ANTROPOLOGIJOS TEORIJOS. Kaunas: VDU, 2007.
| **Ursus arctos horribilis** |
| --- |
| Grizlis (Ursus arctos horribilis)Grizlis (*Ursus arctos horribilis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Lokiniai  *( Ursidae)* |
| Gentis: | Meškos  *( Ursus)* |
| Rūšis: | Rudasis lokys  *( Ursus arctos)* |
| Porūšis: | Grizlis  *( Ursus arctos horribilis)* |

 |
| Binomas |
| ***Ursus arctos horribilis***Ord, 1815 |

**Grizlis** (*Ursus arctos horribilis*) – lokinių (*Ursidae*) šeimos, rudųjų lokių rūšies porūšis, gyvenantis Šiaurės Amerikoje.

Išvaizda ir savybės
-------------------

Grizlio patelė su jaunikliais
Patinų masė 136–408 kg, patelių 93–206 kg. Kailis juodas, rudas ar raudonas, plaukų galai sidabriškai balti. Grizlio dydis priklauso nuo populiacijos tankio, maisto kiekio ir kokybės, per metus masė gali skirtis apie 2 kartus. Gyvena pavieniui, turi savo teritoriją. Minta augaliniu ir gyvuliniu maistu. Kai daug maisto (lašišinių žuvų nerštas), prie upių maitintis susirenka po keletą ar net kelias dešimtis grizlių. Žiemos viduryje veda 1–4 (dažniausiai 2) apie 400 g jauniklius. Subręsta 4–7 m. gyvena 20–25 metų.

Paplitimas
----------

Grizlio arealas
Išplitę beveik visoje Kanadoje. JAV gyvena Aliaskoje, Montanos, Aidaho, Vajomingo, Vašingtono valstijų rezervatuose, Jeloustauno nacionaliniame parke.

Skaičiuojama apie 60 000 grizlių, kurių pusė gyvena Aliaskoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Visuotinė lietuvių enciklopedija/Grizlis
2. ↑  [ Grizzly Bears
IN BRITISH COLUMBIA]

Nuorodos
--------

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Grizlis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Botsvanos vėliava, pločio ir ilgio santykis: 5:8
**Botsvanos vėliava** – vienas oficialių Botsvanos Respublikos simbolių. Stačiakampio formos, padalinta į tris horizontalias juostas: viršutinė ir apatinė yra žydros spalvos, vidurinė – juodos, nuo išorinių juostų paryškinta baltomis fimbromis.

Istorija
--------

1885 m. kovo 31 d. įkurtas Bečuanalando protektoratas. Bečuanalandas neturėjo savo vėliavos, buvo naudojama Jungtinės Karalystės vėliava. 1966 m. rugsėjo 30 d. Bečuanalandas paskelbtas nepriklausoma Botsvanos Respublika, įteisinta Botsvanos vėliava.

Simbolika
---------

Šios vėliavos pagrindą sudaro trys spalvos: žydra, simbolizuojanti vandenį, ypač lietų, dėl kurio nepakankamumo šalis ne kartą yra nukentėjusi; balta bei juoda, simbolizuojanti zebrų kaimenes, kadangi zebras yra šios šalies nacionalinis gyvūnas, kuris yra vaizduojamas ir šalies herbe, taip pat rasinę darną šalyje tarp juodaodžių bei nedidelės baltųjų bendruomenės.

Konstrukcija
------------

Spalvos
-------

        Pantone spalvų sistemoje: Žydra – Pantone 284; RGB spalvų sistemoje: Žydra – 117, 170, 219.

        Pantone spalvų sistemoje: Juoda – Pantone Black; RGB spalvų sistemoje: Juoda – 0, 0, 0.

        Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra; RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Botswana". *Flagmakers* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-09-14.
2. ↑  „Flags, Symbols & Currency of Botswana". *WorldAtlas* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-09-14.

Nuorodos
--------

* Bostvanos vėliava **(**angl.**)**
* Vexilla-Mundi

**Afrikos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pusiaujo Gvinėja · Pietų Sudanas · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Herbai |
| Biškekaskirg. *Бишкек* |
| --- |
|              |
|  |
|  |
| 

BiškekasBiškekas

42°52′0″ š. pl. 74°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.86667°š. pl. 74.61667°r. ilg.﻿ / 42.86667; 74.61667﻿ (Biškekas)Koordinatės: 42°52′0″ š. pl. 74°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.86667°š. pl. 74.61667°r. ilg.﻿ / 42.86667; 74.61667﻿ (Biškekas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5)------ vasaros: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Kirgizijos vėliava Kirgizija |
| **Sritis** | Biškekas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1864 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 1 059 637  |
| **Plotas** | 127 km² |
| **Tankumas** (2021) | 8 344 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Biškekas |

**Biškekas** (kirg. *Бишкек*) – miestas Kirgizijos šiaurinėje dalyje, šalies sostinė ir didžiausias miestas.

Išsidėstęs Kirgizijos kalnagūbrio šiaurinėje papėdėje, Čujaus slėnyje. Nuo 1990 m. miestas yra Čujaus srities administracinis centras.

Išvystyta mašinų gamyba (krovininių automobilių surinkimas, elektrotechnika, staklių ir prietaisų gamyba, žemės ūkio mašinos, elektronika ir kt.), lengvoji pramonė, maisto, chemijos, vaistų, baldų, statybinių medžiagų pramonė.

Kirgizijos mokslų akademija. 8 aukštosios mokyklos (didžiausia – Kirgizijos universitetas), 4 teatrai (žymiausias – operos ir baleto). Muziejai: Kirgizijos istorijos, Toktogulo literatūros, gamtos ir kt.

Istorija
--------

Miestas įkurtas 1864 m. kaip rusų karinis kaimelis, nuo 1878 m. miestas. Iki 1926 m. vadinosi *Pišpeku*. Nuo 1924 m. buvo Kara-Kirgizijos autonominės srities administracinis centras, nuo 1925 m. Kirgizijos autonominės srities, nuo 1926 m. Kirgizijos autonominės SSR, pervadintas bolševikų revoliucionieriaus Michailo Frunzės (1885–1925) garbei *Frunze*. 1936 m. tapo Kirgizijos SSR sostine, 1991 m. nepriklausomos Kirgizijos sostine, taip pat buvo sugrąžintas istorinis miesto vardas, tik tiksliau atkuriant kirgizų kalbos tartį.

Sportas
-------

* Alga Biškek futbolo klubas.
* Dordoi Biškek futbolo klubas.
* Ilbirs Biškek futbolo klubas.

Šaltiniai
---------

1. KYRGYZSTAN, *citypopulation.de*
2. ↑  KYRGYZSTAN, *citypopulation.de*
3. KYRGYZSTAN, *citypopulation.de*
4. ↑  KYRGYZSTAN, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
| **Kirgizijos sritys** |  |
| Batkeno sritis | Ču sritis | Džalalabato sritis | Isyk Kulio sritis | Naryno sritis | Ošo sritis | Talaso sritis | Biškekas | Ošas |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Griša-I
Griša-III klasės korvetė (lengvoji fregata) laivas F12 *Aukštaitis*
***Griša* klasės korvetė** (kartais priskiriama lengvųjų fregatų grupei) (pagal rusišką klasifikaciją – mažasis priešpovandeninis laivas *Albatros*, *projektas 1124*) – 1970 – 1994 m. Tarybų Sąjungos, o vėliau Rusijos statyti mažieji priešpovandeniniai laivai. Buvo sukurtos penkios *Griša* modifikacijos:

* *Griša-I* (1970–1974 m.)
* *Griša-II* (XX a. 8-as dešimtmetis)
* *Griša-III* (8-9 dešimtmečiai)
* *Griša-IV*
* *Griša-V* (1985–1994 m.)

Laivai buvo projektuojami pakrančių apsaugai. Turėjo žemė-oras tipo raketas *SA-N-4 Osa* (*Gecko*). 'Griša-I *klasės korvečių buvo pastatyta 12 vienetų.*

*Griša-II* suprojektuoti pasienio kariuomenei kranto apsaugai ir vietoj raketų komplekso turi sudvejintą 57 mm patranką. Šių laivų buvo pastatyta apie 12 vnt. – du laivus eksploatuoja Ukrainos karinis laivynas, dešimt – Rusijos.

*Griša-III* modifikacija skiriasi tuo, kad čia buvo sumontuota nauja elektroninė sistema ir 30 mm patranka. 20 šios modifikacijos laivų yra Rusijos žinioje.

*Griša-IV* buvo pastatytas vienintelis laivas su nauja žemė-oras sistema *SA-N-9 Klinok* (*Gauntlet*).  

*Griša-V* buvo modifikuotas *Griša-III* laivas, kurioje vietoj sudvejintos 57 mm patrankos pastatytas 76 mm patranka.

Lietuvoje
---------

Du šios modifikacijos laivus 1992 m. spalio 29 d. įsigijo ir vėliau naudojo Lietuvos karinis jūrų laivynas (laivai „Žemaitis" ir „Aukštaitis"). Lietuvoje laivai buvo perkvalifikuoti į fregatas. Fregata „Žemaitis" nurašyta 2008 m. spalio 22 d. „Aukštaitis" – 2009 m. lapkričio 18 d.
Samtavisio Katedra
**Samtavisio katedra** (gruz. სამთავისი) – XI a. Gruzijos stačiatikių bažnyčia rytų Gruzijoje, Šida Kartlio regione. Pastatyta kairiajame Lekuros upės krante, 11 km nuo Kaspio. Vienas iš Gruzijos stačiatikių bažnyčios Samtavisio ir Gorio eparchijos centrų.

Pagal tradiciją pirmasis vienuolynas čia įkurtas Asirijos misionieriaus Isidoro 572 m. vėliau perstatytas X a. Ankstyviausios pastatų liekanos siekia XI a. Pasak (dabar jau prarasto) įrašo akmenyje katedra pastatyta 1030 m. Ją pastatė vietos vyskupas ir architektas Hilarionas taip pat pastatęs gretimą Ašurianio bažnyčią. Smarkiai apgriauta žemės drebėjimų katedra rekonstruota XV ir XIX a. Rytinis fasadas yra vienintelė išlikui originali pastato dalis.

Šalia bažnyčios yra keletas XVII–XVIII a. pastatų – prastos būklės dviejų aukštų vyskupo rezidencija, koplytėlė (5,8х3,2 m), trijų aukštų varpinė (5,7х7,3 m) prijungta prie 3-5 m aukščio tvoros pastatytos iš akmens ir plytų.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Samtavisio katedra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Laurynas Algimantas Skūpas** (1937 m. rugpjūčio 10 d. Kupiškio raj. Subačiuje – 2005 m. sausio 10 d. Vilniuje) – Lietuvos kalbininkas romanistas, esperantininkas.

Biografija
----------

Baigė Vilniaus pedagoginį institutą ir Maskvos užsienio kalbų institutą. Poliglotas, laisvai kalbėjo rusų, lenkų, ispanų, vokiečių, prancūzų, italų, provanso, turkų, esperanto kalbomis.

1960 m. mokytojavo Šeduvoje. Nuo 1964 m. Vilniaus universiteto prancūzų kalbos katedros dėstytojas, docentas, profesorius. 1970–1980 m. stažavosi Paryžiaus, Briuselio, Maskvos universitetuose. 1992–1995 m. dėstė lietuvių kalbą Paryžiaus Rytų kalbų institute, išleido lietuvių kalbos vadovėlį prancūzakalbiams.

Lietuvos esperantininkų sąjungos narys. Susidomėjo šia kalba 1959 m. Rašė straipsnius, o vėliau ir redagavo Lietuvos esperantininkų leidinius „Horizonto de Soveta Litovio", „Litovio hodiaŭ", „Litova stelo". Nuo 1989 m. vedė Lietuvos radijo laidas esperanto kalba. Išvertė John Wells knygą „Lingvistikaj aspektoj de Esperanto".

1979–1988 m. Tarybinių esperantininkų asociacijos narys (esp. *Asocio de Sovetiaj Esperantistoj*), ASE Lietuvos skyriaus pirmininkas. 1988–1993 m. Lietuvos esperantininkų sąjungos (*Litova Esperanto-Asocio*) pirmininkas. 2004 m. 57-ojo Tarptautinės katalikų esperantininkų sąjungos IKUE kongreso Kretingoje organizatorius.

Bibliografija
-------------

* Laurynas Skūpas. Esperanto tarptautinė kalba. Lerniloj, vortaroj / litova. Mokslas. Vilnius. 1987 m.
* Laurynas Skūpas. Esperanto kalbos vadovėlis. Lernolibro de Esperanto. Eldona Instituto pri Sciencaj kaj Enciklopediaj Libroj. Vilnius. ISBN 5-420-01537-4, 2004 m.
* Laurynas Algimantas Skūpas. Guide parlé francais – lituanien. Prancuziški – lietuviški pasikalbėjimai. Alma littera, ISBN 9955-08-011-6 2001 m.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

|  |
| --- |
| Bjelle ir PERU |
|  
Bjelle ir PERU „Lietuvos Talentų" pusfinalyje |
| Biografija |
| Dar žinoma | Bjelle- Raminta Naujanytė |
| Kilmė | Ukmergė/Vilnius,  Lietuva |
| Žanrai | Folk, Pop, Experimental |
| Kūrinių kalbos | lietuvių |
| Veikla | Muzikos grupė |
| Instrumentai | vokalas, violončelė, gitara |
| Aktyvumo metai | 2010 - dabar |
| Nariai |
| Bjelle (Raminta Naujanytė)Rūta BalčiūtėEvaldas Petkus |

**Bjelle ir PERU** – Lietuvos grupė, kurią sudaro Bjelle (vokalas ir gitara), Rūta Balčiūtė (violončelė), Evaldas Petkus (violončelė). Grupė išgarsėjo 2010 m. dalyvaudama muzikiniame realybės šou „Lietuvos talentai" ir ten užėmusi antrąją vietą.

Istorija
--------

Bjelle ir PERU debiutavo 2010 m. „Lietuvos talentų" 2-ojo sezono atrankoje atlikę grupės vokalistės Bjelle sukurtą dainą „Brolužis". Po šio pasirodymo Bjelle ir PERU išgarsėjo visoje šalyje ir jau buvo laikomi vienais konkurso favoritų. Lengvai patekę į pusfinalį, grupė ten atliko kiek kitokią nei pirmoji dainą „Aš būsiu čia" bei užėmė pirmą vietą ir žiūrovų sprendimu pateko į finalą. Konkurso finale, kuris vyko 2011 m. sausio 16 d. Bjelle ir PERU vėl atliko didelio populiarumo sulaukusią patriotinę dainą „Brolužis", į savo pasirodymą įtraukdami būgnus. Žiūrovų balsavime surinkę 4629 balsus, grupė užėmė antrą vietą.

2011 m. pradžioje Bjelle ir PERU dalyvavo apdovanojimų „Vaikų Balsas 2011" atrankoje ir pateko tarp trijų nominantų į vaikų metų grupės apdovanojimą, o kolektyvo daina „Brolužis" buvo nominuota vaikų metų dainos kategorijoje. Tačiau konkurso finale grupė nelaimėjo nei vieno iš šių apdovanojimų. 2012 m. pradžioje M.A.M.A. apdovanojimuose 2011 kolektyvas buvo nominuotas metų debiuto kategorijoje.

Išnašos
-------

1. ↑  „Įteikti M.A.M.A. apdovanojimai". delfi.lt. 2012-01-08. Nuoroda tikrinta 2022-03-08.
| *Stranger in This Town* |
| --- |
|  |
| Richie Sambora studijinis albumas |
| Išleistas | 1991 m. |
| Žanras | Rokas/bliuzas |
| Trukmė | 52 min. 11 s. |
| Įrašų kompanija | Mercury Records |
| Prodiuseris | Richie Sambora, Neil Dorfsman |
| Apžvalgos |
| * *Allmusic*
 |
| Richie Sambora chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | ***Stranger in This Town***(1991) | *Undiscovered Soul* (1998) |

 |

***Stranger in This Town*** – debiutinis amerikiečių gitaristo Richie Sambora solinis albumas, išleistas 1991 m.

Apie albumą
-----------

Albumo dainos daugiau orientuotos į bliuzą. Pagrindines gitaros ir vokalo partijas atlieka Richie Sambora, jam būgnais pritaria Tico Torres, pianinu David Bryan, o bosine gitara groja Tony Levin. Dainoje „Mr. Bluesman" pagrindinės gitaros solo sugrojo Eric Clapton.

„Ballad of Youth", „One Light Burning" ir „The Answer" Sambora parašė muzikuodamas grupėje *Shark Frenzy*, su kuria grodavo prieš prisijungdamas prie Bon Jovi, o dainą „Rosie" sukūrė padedamas Jon Bon Jovi.

Pagrindinis albumo singlas „Ballad of Youth" JAV Billboard Hot 100 tope pasiekė 63-ią vietą, tačiau kiti du – „One Light Burning" ir „Stranger in This Town" į topus nepateko, taip pat visiems šiems trims singlams sukurti video klipai.

Koncertinių Bon Jovi turų metu Richie kartais su grupe sugrodavo dainą „Stranger in This Town", dažniausiai *Lost Highway* koncertinio turo metu, 2008 m.

Dainų sąrašas
-------------

| Nr. | Pavadinimas | Autoriai | Trukmė |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | „Rest in Peace"   | Richie Sambora, David Bryan | 3:47 |
| 2. | „Church of Desire"   | Richie Sambora | 6:08 |
| 3. | „Stranger in This Town"   | Richie Sambora, David Bryan | 6:15 |
| 4. | „Ballad of Youth"   | Richie Sambora, Tom Marolda | 3:52 |
| 5. | „One Light Burning"   | Richie Sambora, Tom Marolda, Bruce Foster | 5:48 |
| 6. | „Mr. Bluesman" (gitaros solo Eric Clapton) | Richie Sambora | 5:14 |
| 7. | „Rosie"   | Richie Sambora, Jon Bon Jovi, Desmond Child, Diane Warren | 4:49 |
| 8. | „River of Love"   | Richie Sambora | 5:06 |
| 9. | „Father Time"   | Richie Sambora, Desmond Child | 6:05 |
| 10. | „The Answer"   | Richie Sambora, Bruce Foster | 5:07 |
| 11. | „The Wind Cries Mary" (Bonus takelis) | Jimi Hendrix | 5:58 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Allmusic apžvalga
| **Laurynas Lopas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1878 m. lapkričio 20 d.Stabovčyzna (Dvareliškiai), Kriukų vls. Šiaulių apskr. Rusijos imperija |
| Mirė | 1953 m. spalio 16 d. (74 metai)Macikai, Lietuvos TSR |
|  |
| Veikla | Veterinaras, politikas, visuomenės veikėjas |
|  |
| Išsilavinimas | Mintaujos gimnazija |
| Alma mater | Tartu universitetas |

Knyga „Veterinarijos gydytojas Laurynas Lopas" (Vilnius, 2002)
Lopų sodyba Dvareliškių kaime
**Laurynas Lopas** (1878 m. Lieporuose, Rusijos imperija – 1953 m. spalio 16 d. Macikuose, Lietuvos TSR) – veterinarijos gydytojas, politikas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Gimė 1878 m. lapkričio 20 d. Stabovčyznos (Dvareliškiai) kaime (Kriukų vls.). Baigė Mintaujos gimnaziją ir įstojo į Kauno dvasinę kunigų seminariją, iš kurios išėjo – atsisakė šventinimų. Tais pačiais metais įstojo į Tartu universiteto veterinarijos fakultetą. 1906 m. buvo išrinktas į pirmąją Rusijos valstybės dūmą nuo Kauno gubernijos valstiečių sąjungos kaip vienas iš septynių Lietuvos atstovų. Nuo 1909 m. tęsė mokslą Tartu veterinarijos institute ir su pagyrimu jį baigė 1911 metais. Studijų laikais vertėsi privačiomis pamokomis, fotografavo, taisė laikrodžius. Per atostogas gimtajame krašte dalyvavo rengiamuose lietuviškuose vakaruose. 1912 m. apsigyveno Joniškyje ir dirbo privačios praktikos veterinarijos gydytoju. Kilus I pasauliniam karui, 1914 m. mobilizuotas į carinę armiją, turėjo majoro laipsnį. 1917 m. Kalugoje dalyvavo lietuvių karo pabėgėlių veikloje, organizavo pirmąją pabėgėlių tarybą, buvo jos pirmininku. Paskelbus Lietuvos nepriklausomybę, 1918 m. grįžo į Lietuvą, apsigyveno Joniškyje, dalyvavo vietos savivaldos komitete, dažnai lankydavosi Medvilionių dvare pas Feliksą Daugėlą.

Iki suėmimo 1946 m. aktyviai dalyvavo įvairioje Joniškio visuomeninėje veikloje. 1919 m. buvo vienas Joniškio progimnazijos steigėjų. Jo rūpesčiu pastatyta to meto sanitarinius reikalavimus atitinkanti moderni skerdykla, šv. Vincento draugijos senelių prieglauda, įrengtos Joniškio kapinės. Aktyviai dalyvavo steigiant įvairius kooperatyvus. Būdamas tėvų komiteto narys rūpinosi, kad neturtingi mokiniai būtų atleisti nuo mokesčio už mokslą. 1934 m. priimtas kandidatu į Tautininkų sąjungą ir 1938 m. – į Joniškio miesto šaulių sąjungą. 1940 m. išėjo į pensiją. 1941 m. pirmosios sovietų trėmimo bangos išvengė, nes buvo perkeltas dirbti į Lazdijų rajoną. Per antrąją sovietinę okupaciją, 1944 m. vėl paskirtas Joniškio rajono vyriausiuoju veterinarijos gydytoju. 1946 m. spalio 21 d. suimtas, nuteistas dešimčiai metų kalėti Macikų koncentracijos stovykloje su turto konfiskavimu. Lageryje dirbo sargybinių gydytoju, slaugė senukus tuberkulioziniame skyriuje, atliko mirusių kalinių skrodimus, ir šiems prie kojų į karstus dėdavo butelius su rašteliu apie asmenį, mirties priežastį. Mirė 1953 m. spalio 16 d. Šilutės lageryje. 1955 m. palaikai perlaidoti Joniškio kapinėse.

Nuorodos
--------

* Biografija (rus.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Pragaro duobė" Macikuose.
2. ↑  Biografija Archyvuota kopija 2014-12-13 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Turistės sėdi strandkorbe Darso pusiasalyje 1955 m.
Strandkorbas Baltijos pakrantėje
**Strandkorbas** (vok. *Strandkorb* 'paplūdimio pintinė'; dan. *strandkurv*) – vienvietis ar dvivietis pintas paplūdimio krėslas, saugantis nuo saulės, vėjo, lietaus ir smėlio.

Strandkorbai daugiausia naudojami Šiaurės jūros ir Baltijos pakrantėse, taip pat kitose pakrantėse su stipriais vėjais. Strandkorbus vasarą paprastai galima išsinuomoti.

Skiriami du strandkorbų tipai:

* Šiaurės jūros strandkorbas – tiesus ir kampuotas,
* Baltijos strandkorbas – apvaliu atlošu-stogeliu.

Teigiama, kad strandkorbus 1882 m. Rostoke išrado vokietis pynėjas Vilhelmas Bartelmanas (*Wilhelm Bartelmann*) turisto iš Varnemiundės reikalavimu. 1883 m. jis vietiniame laikraštyje paskelbė apie pirmąją strandkorbų nuomos paslaugą. Pirmieji strandkorbai buvo vienviečiai ir greitai ėmė plisti kitose Vokietijos pakrantės vietose. Šių dienų modeliai daugiausia yra dviviečiai, su palenkiamais stogeliais. Kai kurie iš jų modelių leidžia gulėti. Tokie strandkorbai turi ranktūrius ir pakojas, ertmę daiktams po sėdyne, taip pat dangalus nuo lietaus ir saulės.

Tomas Manas savo 1901 m. romane „Budenbrokai" minėjo strandkorbus (juos vadino žodžiais vok. *Strandkorb* ir vok. *Sitzkorb*). Romano veiksmas vyko Travemiundės paplūdimyje. Galbūt T. Manas supainiojo istorinius faktus, tačiau kažin ar tai tiesa.

* Strandkorbai Helgolande (1884 m.)Strandkorbai Helgolande (1884 m.)
* Viešbutis pakrantėje su strandkorbais (Vokietija, 1899 m.)Viešbutis pakrantėje su strandkorbais (Vokietija, 1899 m.)
* Piešinys iš patento (1905 m.)Piešinys iš patento (1905 m.)
* Strandkorbas (1946 m.)Strandkorbas (1946 m.)
* Paplūdimys, nusėtas strandkorbais (1984 m.)Paplūdimys, nusėtas strandkorbais (1984 m.)
* Paplūdimys su strandkorbaisPaplūdimys su strandkorbais
* StrandkorbasStrandkorbas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Strandkorbas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Aušvydas Belickas** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. kovo 26 d. (62 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | žurnalistas, kunigas |

**Aušvydas Belickas** (g. 1961 m. kovo 26 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas, kunigas.

Biografija
----------

1968–1979 m. mokėsi Birštono vidurinėje mokykloje, 1982–1986 m. studijavo Tėvų Marijonų pogrindinėje kunigų seminarijoje, 1990–1991 m. – R. Šumano žurnalistikos institute (Belgija).

1986–1989 m. Paringio (Ignalinos rajonas), Švenčionių bažnyčių vikaras, 1989 m. – Sangrūdos bažnyčios (Marijampolės rajonas) klebonas, 1989–1990 m. – Vilniaus Šv. Rapolo bažnyčios vikaras. 1991–1995 m. žurnalo „Katalikų pasaulis" vyriausiasis redaktorius. Išspausdino straipsnių religinio gyvenimo ir moralės klausimais Lietuvos ir užsienio (Vokietijos, Kanados, Lenkijos) leidiniuose. 1988–1990 m. redagavo ir leido Lietuvos Laisvės Lygos biuletenį. Popiežiaus Jono Pauliaus II lankymosi metu buvo Bažnyčios spaudos centro vadovas ir Lietuvos Vyskupų konferencijos atstovas spaudai. 2004–2014 m. Vilniaus Šv. Teresės bažnyčios (Aušros Vartų) kunigas rezidentas, iki 2013 m. Lietuvos policijos kapelionas. Nuo 2014 m. Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčios klebonas, Vilniaus apskrities vyriausiojo policijos komisariato kapelionas.

Apdovanojimai
-------------

• 2007 m. Valstybės sienos apsaugos tarnybos atminimo ženklas „Už nuopelnus Lietuvai stojant į Šengeno erdvę"

• 2010 m. Lietuvos policijos III laipsnio pasižymėjimo ženklas „Už nuopelnus"

• 2010 m. Lietuvos šaulių sąjungos III laipsnio pasižymėjimo ženklas „Už nuopelnus Šaulių sąjungai"

• 2011 m. Lietuvos policijos I laipsnio pasižymėjimo ženklas „Angelas sargas"

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 61 psl.
2. ↑
| **Mesosa curculionoides** |
| --- |
| Straubliukiškasis akiuotis (*Mesosa curculionoides*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Lapgraužiniai  *( Chrysomeloidea)* |
| Šeima: | Ūsuočiai  *( Cerambycidae)* |
| Pošeimis: | Niūrūnėnai  *( Lamiinae)* |
| Gentis: | Akiuočiai  *( Mesosa)* |
| Rūšis: | Straubliukiškasis akiuotis  *( Mesosa curculionoides)* |

 |
| Binomas |
| ***Mesosa curculionoides***Linnaeus, 1761 |
| Sinonimai |
| * **Straubliukiškasis ūsuotis**
* Cerambyx argus Voet, 1778
* Cerambyx curculionoides Linnaeus, 1761
* Haplocnemia curculionoides Planet, 1924

 |

**Straubliukiškasis akiuotis** (*Mesosa curculionoides*) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos Akiuočių (*Mesosa*) genties vabalas. Paplitęs Europoje, Kaukaze, Kazachstane.

Pavadinimas
-----------

Naudotas „straubliukiškasis ūsuotis", 2018 m. sudarytame ūsuočių lietuviškame vardyne gentis *Mesosa* pavadinta „Akiuočiai", o *Mesosa curculionoides* – „straubliukiškasis akiuotis".

Biologija
---------

Šios rūšies ūsuočiai yra 10–17 mm dydžio. Kūnas juodas, su pilku atspalviu, grūdėtas. Priešnugarėlė su 4, o antsparniai su 2 juodai aksominėmis, geltonais krašteliais, dėmėmis. Priešnugarėlė šonuose su pakylėjimais. Galva apaugusi smulkiais rudais plaukeliais ir stambesniais rusvai ochrinės spalvos plaukeliais, sudarančiais smulkias gausias dėmeles. Antenų pirmasis narelis juodas, kiti rudi, nuo trečiojo iki pusės apaugę smulkiais šviesiais plaukeliais. Priešnugarėlės ir antsparnių piešinys nevienodas, yra daug aberacijų.

Lervos vystosi po daugelio lapuočių medžių rūšių (ąžuolų, kaštainių, skroblų, riešutmedžių, liepų, lazdynų, guobų, slyvų) negyvų medžių kamienų bei storesnių šakų žieve, vėliau medienoje.

Suaugėliai išsirita vasara gegužės – birželio mėnesį ir būna iki rugpjūčio mėnesio. Sutinkami ant lapuočių medžių, aktyvūs vakare ir naktį.

* 
* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pileckis, S. Monsevičius, V. Lietuvos fauna: vabalai, Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1997, II t. 110 psl.
2. ↑  „Ūsuočių lietuviškas vardynas". Doc. dr. Vytautas Tamutis. Nuoroda tikrinta 2018-04-09.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Straubliukiškasis akiuotis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Lietuvos ūsuočiai
* Straubliukiškasis ūsuotis (*Encyclopedia of Life*)
* Straubliukiškasis ūsuotis (iliustracija)
|  |
| --- |
| International Opera Awards |
|  
„Tarptautinių operos apdovanojimų" logotipas |
| Įteikiamas už | pasiekimus operoje |
| Pristato | Harry Hyman |
| Vieta | Londonas |
| Šalis | Jungtinė Karalystė Didžioji Britanija |
| Pirmasis apdovanojimas | 2013 m. |

**Tarptautiniai operos apdovanojimai** (angl. *International Opera Awards*) – tarptautiniai sceninės muzikos apdovanojimai už pasiekimus operos mene visame pasaulyje, kasmet nuo 2013 m. teikiami iškilmingose ceremonijose Londone. 

Tarptautinius operos apdovanojimus 2012 m. įsteigė britų verslininkas, filantropas ir operos rėmėjas Harry Hyman bei žurnalo „Opera" leidėjas ir redaktorius John Allison. Renginio tikslas - pažymėti operos menininkų meistriškumą, kelti operos, kaip meno šakos, profilį tarptautiniu mastu.

Apdovanojimai apima apie 20 kategorijų kiekvienais metais. Visų kategorijų kandidatūros iš anksto pristatomos plačiajai visuomenei, kuri savo pasirinkimą pateikia internetu. Kandidatų sąrašus nagrinėja kompetetinga operos kritikų ir administratorių komisija, kuri išrenka ir paskelbia nominantus prieš ceremoniją. Nugalėtojai nustatomi slaptu balsavimu, išskyrus žurnalo „Opera" skaitytojų apdovanojimą, kuris skiriamas viešu balsavimu.

Ceremonija
----------

2013 m. balandžio 22 d. Londono „Hilton" viešbutyje vyko pirmieji Tarptautiniai operos apdovanojimai. Vėlesnės ceremonijos vyko kiekvienais metais balandžio arba gegužės mėn. 2015 m. per Apdovanojimus pradėti rengti teatriniai šou, kuriuose pasirodė praeities nugalėtojai, finalininkai ir kiti žymūs operos atlikėjai. 2015 ir 2016 m. ceremonijos vyko „Savoy" teatre Londone. Nuo 2017 m. Apdovanojimų renginiai organizuojami Londono „Koliziejaus" teatre, dalyvaujant orkestrui „Orpheus Sinfonia".

„The Opera Awards" labdaros fondas teikia stipendijas įvairių šalių operos menininkams: dainininkams, dirigentams, režisieriams, ansambliams.

Lietuvių pasiekimai
-------------------

2019 m. Tarptautinių operos apdovanojimų Metų operos soliste paskelbta Lietuvos atstovė Asmik Grigorian. 2016 m. A. Grigorian šiuose apdovanojimuose buvo pripažinta geriausia jaunojo solisto kategorijoje. Be to, ji yra vienintelė, laimėjusi abu apdovanojimus, – ir jaunojo operos solisto, ir pagrindinį prizą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Our music is for everyone, say stars at new International Opera Awards ceremony". Evening Standard. 2013-04-23.
2. ↑  Pasauliniu mastu įvertinta Asmik Grigorian. lrytas.lt

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Botomas*The Bottom* |
| --- |
| *Botomas, vaizdas nuo Scenery kalno* |
|  |
| 17°37′34″ š. pl. 63°14′57″ r. ilg.﻿ / ﻿17.62611°š. pl. 63.24917°r. ilg.﻿ / 17.62611; 63.24917﻿ (Botomas)Koordinatės: 17°37′34″ š. pl. 63°14′57″ r. ilg.﻿ / ﻿17.62611°š. pl. 63.24917°r. ilg.﻿ / 17.62611; 63.24917﻿ (Botomas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| **Sala** | Saba Saba |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 462  |
| **Altitudė** | 220 m |

**Botomas** – didžiausia gyvenvietė Saboje ir pirma sustojimo vieta kelyje į Sabos uostą *Forto įlankoje*. 495 gyventojai (iš viso 1424 saliečiai).

Botome yra įsikūrusios valdžios įstaigos, ligoninė, slaugos namai ir Sabos universitetinė medicinos mokykla.

Pradinis miesto pavadinimas buvo *De Botte*, senąja olandų kalba „Dubuo", nurodantis į geografinę padėtį slėnyje, apsuptame kalvų. Botomas – angliškasis šio pavadinimo iškraipymas.

Botomas ir Sabos universitetinės medicinos mokyklos miestelis dešinėje apačioje