recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Gaopingas |
| --- |
|  Upės ištakos |
| **Ilgis** | 171 km |
| **Baseino plotas** | 3257 km² |
| **Vidutinis debitas** | 241 m³/s |
| **Ištakos** | Jušanas, Vidurio Taivano kalnagūbris |
| **Žiotys** | Taivano sąsiauris |
| **Šalys** | Taivanas |

**Gaopingas** (kin. 高屏溪, pinyin: *Gāopíng Xī*), arba **Kopinas** (pe̍h-ōe-jī: *Ko-pîn*) – upė Taivane. Tai antra pagal ilgį ir pirma pagal baseino plotą upė šalyje. Teka 171 km Gaosiongo miesto ir Pingtungo apskrities teritorijomis.

Upė prasideda Jušano kalno šlaituose, Vidurio Taivano kalnagūbryje. Teka į pietus pro Liuguji rajoną, pasiekusi Gaošu gyvenvietę, keletą kilometrų upė teka tarpekliu. Ties Linjuano rajonu įteka į Taivano sąsiaurį.

Upės baseino vanduo yra vienas iš ekstensyviausiai naudojamų šalies ūkyje (drėkinami pasėliai, taip pat vanduo naudojamas kiaulių fermose ir pramoniniuose parkuose), todėl yra smarkiai užterštas, ypač žemupyje. Nuo paskutiniojo praeito amžiaus dešimtmečio imtasi veiksmų saugoti upės vagos aplinką, pastebėta, kad užterštumo lygis kiek sumažėjo. Kaip ir daugelis kitų Taivano upių, Gaopingas nėra laivuojamas dėl didelių vandens lygių skirtumų sausuoju ir drėgnuoju laikotarpiais.

Tiltas virš upės
Intakai: *Qishan*, *Ailiao*, *Wuluo*, *Fanziliao*, *Zhuokou*, *Laonong*, *Kumai*.

Didesni miestai prie upės: Gaosiongas, Pingtungas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2   Archyvuota kopija 2020-10-21 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2  Liu, James T.; Hsu, Ray T.; Hung, Jia-Jang; Chang, Yuan-Pin; Wang, Yu-Huai; Rendle-Bühring, Rebecca H.; Lee, Chon-Lin; Huh, Chih-An; Yang, Rick J. (2016). „From the highest to the deepest: The Gaoping River–Gaoping Submarine Canyon dispersal system". *Earth-Science Reviews* **153**: 274–300. doi:10.1016/j.earscirev.2015.10.012.
3. ↑  Kaohsiung & Pingtung River Management, 2008-09-14 Archyvuota kopija 2007-10-24 iš Wayback Machine projekto.
Bičių šokis, nurodantis jog skrydžio link gėlės kryptis yra α kampas saulės atžvilgiu
**Bičių šokiai** – bičių atliekamos šokio figūros, nupasakojančios, kur galima rasti nektaro (arba tinkamą gyvenimui vietą, jei ruošiamasi spiesti).

1973 m elgsenos tyrinėtojas Karl Ritter von Frisch gavo Nobelio premiją už bičių koordinačių sistemos iššifravimą.

Bitės naudoja polinę koordinačių sistemą, kurios centras yra avilys, o nulinis kampas (α) – kryptis tiesiai į saulę. Atstumas nurodomas šokio sekundėmis, viena sekundė apytikriai lygi vienam skrydžio kilometrui.

Korys, ant kurio šoka bitė, avilyje kabo vertikaliai. Kryptimi „į saulę" laikoma kryptis aukštyn, „nuo saulės" – kryptis žemyn. Bitė siauru zigzagu bėga kampą bei atstumą nurodančia kryptimi, paskui pusračiu grįžta atgal bėga iš naujo. Nubėgusi antrąkart, ji grįžta kitu to paties apskritimo pusračiu. Zigzago amplitudė nurodo rasto nektaro kiekį (ar daug žiedų).

Jei rodomas objektas yra labai arti, bitė šoka tiesiog ratais. Šiuo atveju jis randamas pagal bitės atneštą kvapą.

Kadangi saulės padėtis danguje keičiasi, ilgiau avilyje pabuvusi bitė koreguoja šokio kampą, ir toliau rodydama teisingą kryptį dabartinės saulės padėties atžvilgiu.

Nurodant atstumą papildomai atsižvelgiama į kelio sunkumą. Jei reikia skristi prieš vėją ar į kalną, toks pats atstumas nurodomas kaip ilgesnis.

Mokslininkai buvo pagaminę natūralaus dydžio bitę – robotą, kuris savo šokiais nuvesdavo avilio bites numatyta kryptimi.

Literatūra
----------

* Decoding the language of the bee. PDF 127 Kb. Karl Von Frisch. Paskaita atsiimant Nobelio premiją, anglų k. December 12, 1973 Archyvuota kopija 2006-08-26 iš Wayback Machine projekto..
* Gould, J. L. (1975) Honey bee recruitment: the dance - language controversy. Science 189, 685−693.
* Riley, J.R. Greggers, U. Smith, A.D. Reynolds, D.R. & Menzel, R. (2005). The flight paths of honeybees recruited by the waggle dance. *Nature* 435,205-207.
* von Frisch, K. (1967) *The Dance Language and Orientation of Bees*. Cambridge, MA: Harvard Univ. Press.
| **Bronius Masiokas** |
| --- |
| Gimė | 1916 m. liepos 1 d.Raguva |
| Mirė | 2000 m. balandžio 11 d. (83 metai)Aurora, Kolorado valstija |
| Sutuoktinis (-ė) | Evelina Kolupailaitė-Masiokienė |
|  |
| Veikla | karininkas, inžinierius, žodynų rengėjas |
|  |
| Alma mater | Kauno karo mokyklaVytauto Didžiojo universitetas |

**Bronius Masiokas** (1916 m. liepos 1 d. Raguva – 2000 m. balandžio 11 d. Aurora, Kolorado valstija) – Lietuvos karininkas, inžinierius, žodynų rengėjas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Baigęs Kauno „Aušros" gimnaziją, pasirinko kariškio profesiją. 1938 m. baigė Karo mokyklą, suteiktas leitenanto laipsnis. Ketvirtojo artilerijos pulko Tauragėje II baterijos žvalgybos viršininkas. 1939 m. baigė aviacijos kursus Kaune. 1940 m. įgijo II eilės lakūno vardą ir ekipažo vado teises. 1944 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1946–1949 m. studijavo Aukštojoje technikos mokykloje Karlsrujėje. 1949 m. išvyko į JAV. Dirbo transporto, erdvėlaivių inžinieriumi „Boeing" įmonėje. 1981 m. apsigyveno Auroroje, kartu su žmona Evelina Masiokiene ėmėsi žodynininko darbo. Parengė lietuvių – anglų kalbų žodyną, anglų – lietuvių kalbų idiomų žodyną. 1992 lankėsi Lietuvoje, užmezgė ryšius su lietuvių kalbininkais. Prie Lietuvių fondo 1995 m. įsteigė E. Kolupailaitės-Masiokienės lietuvių studentų šalpos fondą, iš kurio kasmet skiriama vienkartinė 390 JAV dolerių stipendija jaunam studijuojančiam Lietuvos kalbininkui. Testamentu paliko Medininkų pilies atstatymo fondui 36 000 JAV dolerių.

Bibliografija
-------------

* Žodžiai žodžiai (*Words-Words*), su E. Masiokiene 1992 m. 2 leid. 1993 m.
* Tai nėra tikslu! (It not exactly so!), su E. Masiokiene, 1995 m.
* Lietuviški posakiai ir jų amerikietiški atitikmenys (*Lithuanian expressions and their American couterparts*), 1999 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bronius Masiokas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 381 psl.
Oficialus Balstogės herbas
Pagražinta herbo versija
**Balstogės miesto herbas** (lenk. *Herb Białegostoku*) – Balstogės miesto herbas, kuris oficialiai pradėtas naudoti nuo 1995 m. vasario 27 dienos. Pirmasis miesto herbas pradėtas naudoti apie 1692 metus. Iš pradžių herbe buvo vaizduojamas elnias, vėliau kai miestas atiteko *Branickių* šeimai, herbe buvo vaizduojama šios šeimos simbolika. 1809 m. rugpjūčio 8 d. Rusijos imperijos caro nurodymu buvo sukurtas dabartinės simbolikos herbas, tik kuriame baltas erelis buvo be karūnos.

Aprašas
-------

Skydo formos herbas yra padalintas į dvi dalis. Viršutinėje herbo dalyje, raudonos spalvos užsklandoje vaizduojamas Lenkijos herbas. Apatinėje herbo dalyje, geltonos spalvos užsklandoje vaizduojamas Lietuvos herbas, kur raitelis yra su mėlynos spalvos šarvais ir mėlynos spalvos skydu, kuriame vaizduojamas Jogailaičių dvigubas kryžius.

* Balstogės srities herbas 1807-1842 m.Balstogės srities herbas 1807-1842 m.
* Izabelos Branickos herbasIzabelos Branickos herbas

Taip pat skaitykite
-------------------

* Balstogės miesto vėliava.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balstogės miesto herbas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Aprašymas apie herbą (angl.) Archyvuota kopija 2012-07-29 iš Wayback Machine projekto.;
* Aprašymas apie herbą (lenk.).
**Bronius Liesis** (1886 m. – 1942 m. kovo 25 d. Rešiotai, Krasnojarsko kraštas, Nižnij Ingašo rajonas, TSRS) – Lietuvos pedagogas, visuomenininkas.

Biografija
----------

Mokėsi kunigų seminarijoje, dėstė lotynų kalbą. Vėliau studijavo Kauno universiteto Humanitarinių mokslų fakultete, gavo teisę dėstyti lietuvių ir lotynų kalbas. Dirbo Ramygalos vidurinės mokyklos direktoriumi (iki 1929 m.), iš ten buvo perkeltas į Utenos valdžios gimnaziją, po dvejų metų – į Jurbarką, kur iki karo dirbo Jurbarko gimnazijos direktoriumi. 1941 m. birželio 14 d. ištremtas į Rešiotų lagerį (Krasnojarsko kraštas, Nižnij Ingašo rajonas), kur tardomas mirė.

Šeima
-----

Žmona Marijona Juodikaitė. Sūnūs Bronislovas Liesis ir Antanas Liesis po karo įsitraukė į partizaninę veiklą, abu žuvo. Dukterys Danutė ir Stefanija kartu su žmona ištremtos į Komiją. 1944 m. Marijona ir Stefanija mirė tremtyje. Nepriklausomybės atkūrimo sulaukė vienintelė šeimos narė Danutė Liesytė.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Trimonienė, Rūta. „Bronislovas Liesis-Kaukas, Ėglis, Naktis, 1922 04 16-1949 08 13; Antanas Liesis-Idenas, Tvanas 1922 04 16-1950?" (PDF). Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras. Nuoroda tikrinta 2015-01-20.
2. ↑  Bliznikienė, Regina (2003). *Utenos „Saulės" gimnazija*. ISBN 9955-513-59-4. Nuoroda tikrinta 2014-01-20.
Koordinatės: 53°07′56″ š. pl. 23°09′31″ r. ilg.﻿ / ﻿53.13222°š. pl. 23.15861°r. ilg.﻿ / 53.13222; 23.15861

Balstogės rotušė
**Balstogės rotušė** (lenk. *Ratusz w Białymstoku*) – mūrinė vėlyvojo baroko architektūros stiliaus miesto rotušė pastatyta 1745–1761 metais, Balstogės mieste, *Kosciuškos* aikštėje. Rotušės statybas finansavo Abiejų Tautų respublikos etmonas Janas Klemensas Branickis, architektas Johanas Heinrichas Klemas. Per II pasaulinį karą buvo sugriauta, 1954–1958 m. atstatyta, architektė *Krystyna Chojnacka*. Pastate niekada nebuvo įsikūrusi miesto valdžia, iš pradžių čia veikė turgus, vėliau parodų salė ir gaisrinė. Šiuo metu pastate įsikūręs Balstogės Palenkės muziejus, kuriame eksponuojami įvairūs archeologiniai radiniai ir kiti su regionu susiję eksponatai. Taip pat pastate įsikūrusi tapybos galerija. 1959 m. lapkričio 18 d. rotušė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* 
* 
* 
* 
*

Literatūra
----------

* W. Monkiewicz, Białystok i okolice, wyd. KAW, Białystok 1986, ISBN 83-03-01431-5, s. 24

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balstogės rotušė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Palenkės muziejaus tinklalapis (lenk.);
* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
**Bronius Prapuolenis** (1878 m. sausio 27 (15) d. Pocvietyje, Žaliosios valsčius, Vilkaviškio apskritis – 1965 m. liepos 18 d. Orland Parke, Ilinojus) – chemijos inžinierius, pedagogas, publicistas.

Biografija
----------

1903 m. baigė Rygos politechnikos institutą cheminės technologijos inžinieriaus laipsniu. Dirbo muitinėse. 1913 m. už lietuvišką darbą rusų valdžios iškeltas į Tolimuosius Rytus. 1921 m. grįžo į Lietuvą. Paskirtas muitinių departamento direktoriumi, parengė muitinių įstatymą. 1925–1937 m. Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos-gamtos fakultete dėstė neorganinę chemiją.

  

Buvo vienas iš uoliausių Lietuvos publicistų, pradėjęs rašyti dar spaudos draudimo laikais. Lietuvių, rusų, vokiečių bei lenkų kalbomis, įvairiais slapyvardžiais, parašė apie 5000 straipsnių. Vienas iš Lietuvių rašytojų ir žurnalistų sąjungos steigėjų (1922 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mirė inžinierius Bronius Prapuolenis. Aidai, 1965.
2. ↑  Lietuvos plunksnos darbininkai. Aidai, 1957.
| Pagrybio kapinynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Pagrybio kapinynasPagrybio kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°31′53″ š. pl. 22°25′59″ r. ilg.﻿ / ﻿55.53139°š. pl. 22.43306°r. ilg.﻿ / 55.53139; 22.43306Koordinatės: 55°31′53″ š. pl. 22°25′59″ r. ilg.﻿ / ﻿55.53139°š. pl. 22.43306°r. ilg.﻿ / 55.53139; 22.43306 |

 |
| Vieta | Šilalės rajonas |
| Seniūnija | Kaltinėnų seniūnija |
| Plotas | 35 100 m² |
| Naudotas | V–VI a. |
| Tirtas | 1980–1982 m. |
| Registro Nr. | 3312 |

**Pagrybio kapinynas** yra Žemaičių aukštumos pietiniame šlaite, Šilalės rajone. Į vakarus nuo Pagrybio kalno, Grybupio dešiniajame krante yra iškilusi nedidelė kalvelė, kurią vietos gyventojai vadina Kapkalniu ar Zomatu. Tokį pavadinimą kapinynas gavo todėl, kad dirbant žemę čia visuomet buvo randama įvairiausių iš akmenų statytų pamatų – zomatų, senovinių daiktų ir net žmonių, arklių kaulų.

Kapinyne rasta 217 griautinių kapų (1 degintinis – vaiko), datuojamų V–VI a. Mirusieji laidoti po vieną, kartais – po 2–4. Gausu įkapių: žalvarinių, gintarinių, sidabrinių papuošalų, amuletų, darbo reikmenų, aprangos dalelių, ginklų, žirgo pakinktų dalių. 38 kapuose rastos žirgų galvos ir kojų apačios (su kanopomis).

Pagrybio kapinyną 1980–1982 m. tyrinėjo Lietuvos istorijos instituto tyrėjai, vadovaujami Laimos Vaitkunskienės. Radiniai saugomi Lietuvos nacionaliniame, vietiniuose muziejuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 3312 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  *Pagrybio kapinynas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 265
Volfas Engelman|  |
| Komercinis pavadinimas | Volfas Engelman |
| Forma | AB |
| Pramonė | Bravoras |
| Įkurta | Kaunas |
| Centrinė būstinė | Kaunas, Lietuva |
| Produkcija | Alus ir kt. gėrimai |
| Darbuotojų | 297 (2023-04) |
| Tinklalapis | VolfasEngelman.lt |

**AB „Volfas Engelman"** (buvęs „*Ragutis*") – nuo 1853 m. su pertraukomis Lietuvoje, veikianti alaus darykla. Trečioji pagal dydį alaus gamintoja, didžiausia sidro, giros, alkoholinių kokteilių gamintoja šalyje.

Istorija
--------

XIX a. viduryje R. Volfas Vilijampolėje, Kaune įsteigė alaus daryklą, po tėvo mirties ją perėmė jo sūnus I. B. Volfas. Jo vardu bravoras ir pavadintas. 1853 m. „I. B. Volfas" tapo viena pirmųjų pramoninių daryklų rytiniame Baltijos jūros regione. Panašiu metu prie Kauno geležinkelio stoties pradėjo veikti alaus daryklos „Engelman" pirmtakė. 1894 m. F. Engelmanui priklausančią alaus daryklą nusipirko I. B. Volfas ir A. Soloveičikas. I pasaulinio karo metais pramonė stipriai nukentėjo, padarytos žalos neišvengė ir darykla. 1918 m. Lietuvai paskelbus nepriklausomybę, imtasi „Engelman" bravoro atstatymo darbų. 1927 m. „I. B. Volfas" ir „Engelman" daryklos susijungė.

1940 m. LTSR alaus darykla nacionalizuota. Tuo metu vadinta „Raudonąja pašvaiste" „Pašvaiste", „Perkūnu". 1959 m. suformavus „Kauno alkoholinių ir bealkoholinių gėrimų kombinatą", buvusi Engelman įmonė virto „Gamykla Nr.1", o prijungta kita Kauno alaus darykla (Savanorių pr. apačioje buvęs tarpukariu „Ragutis") buvo pavadinta „Gamykla Nr. 2". Vėliau kombinatas buvo reorganizuotas ir nuo 1967 m. vadintas Kauno alaus kombinatu „Ragutis", o 1971 m. kombinatas virto Kauno alaus susivienijimu „Ragutis", tokį pavadinimą ir struktūrą išlaikęs iki 1990 m. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, bendrovei „Ragutis" suteiktas Kauno valstybinės alaus daryklos statusas, nuo įmonės atsiskiria alaus darykla, iki tol vadinta „Gamykla Nr. 2" ir pasivadina „Žalsvyčiu".

1994 m. alaus darykla „Ragutis" privatizuota ir reorganizuota į akcinę bendrovę. 1997 m. pradžioje 51 % „Ragučio" akcijų įsigijo Čekijos bendrovė „Pilsner Urquell". 1997 m. pastaroji bendrovė perdavė strateginį akcijų paketą Estijos alaus bendrovei „A. le Coq", kurią valdo Suomijos bendrovė „Olvi". 2011 m. balandžio 12 d. bravorui grąžintas istorinis jo pavadinimas – „Volfas Engelman".

Galerija
--------

* 2010 m.2010 m.
* 2023 m.2023 m.
* Renginių erdvė (2023 m.)Renginių erdvė (2023 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. 1 2  *Volfas Engelman*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-04-06.
3. 1 2  V. Akmenytė, G. Milerytė. Nuo I. B. Volfo ir Engelmano iki Ragučio: alaus daryklos istorija, 1853–2008 m - Kaunas: Kopa, 2008. 208 p. ISBN 978-9955-772-06-4; VDU
4. ↑  „Kauno alaus darykla AB „Ragutis" šiandien pakeitė pavadinimą ir tapo AB „Volfas Engelman"". *15min*. Nuoroda tikrinta 2022-06-04.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Balstogės Šv. Dvasios cerkvė |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Balstogės stačiatikių dekanatas |
| **Gyvenvietė** | Balstogė |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 2008 m. |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balstogės Šv. Dvasios cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Balstogės Šv. Dvasios cerkvė** (lenk. *Cerkiew Świętego Ducha w Białymstoku*) – cerkvė esanti Balstogės mieste, *ul. Antoniuk Fabryczny 13* gatvėje. Cerkvė priklauso Balstogės Šv. Dvasios stačiatikių parapijai. Cerkvė pavadinta Šventosios Dvasios garbei. Cerkvės statybos prasidėjo XX a. 8 dešimtmetyje, architektas *Jan Kabac*. 2008 m. buvo užbaigta statyti cerkvės varpinė, kurios aukštis 70 metrų, tai trečias pagal aukštį pastatas mieste. Cerkvės aukštis 60 metrų, turi 5 kupolus, pastate telpa apie 3,000 tikinčiųjų. 

* 
* 
* 
*
| **Bronius Pauža** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1941 m. liepos 20 d. (81 metai)Šakių rajono Žaliablėkių kaime |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldos politikas, LR Seimo narys |
| Partija | 2003 m. Darbo partija |
|  |
| Alma mater | 1965 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas |

**Bronius Pauža** (g. 1941 m. liepos 20 d. Šakių rajono Žaliablėkių kaime) – Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldos politikas, LR Seimo narys.

Biografija
----------

1958 m. baigė Šakių rajono Griškabūdžio vidurinę mokyklą. Šakių rajono J. Janonio kolūkio sąskaitininkas, klubo skaityklos vedėjas, bibliotekos vedėjas (1958–1960 m.).

1960–1965 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultete studijavo agronomiją, įgijo mokslinio agronomo specialybę.

1965–1968 m. Šiaulių rajono Kuršėnų tarybinio ūkio vyriausiasis agronomas, Šiaulių rajono kolūkio „Didysis spalis" pirmininkas (1968–1973 m.), TSKP narys.

Nuo 2003 m. – Darbo partijos narys. 2003–2004 m. Vilniaus miesto valstybinės maisto ir veterinarijos tarnybos viršininko pavaduotojas. 2004–2012 m. ir 2017–2020 m. Seimo narys.

Vedęs; žmona Marija, pensininkė. Sūnūs Danas (teisininkas, verslininkas), Kastytis (gydytojas chirurgas).

Šaltiniai
---------

* VRK informacija Archyvuota kopija 2008-10-17 iš Wayback Machine projekto..

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos socialdemokratų partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
| **Volfas Vilenskisrus. *Вольфас Лейбович Виленскис*** |
| --- |
| Gimė | 1919 m. rugpjūčio 24 d.Kaunas, Lietuva |
| Mirė | 1992 m. sausio 1 d. (72 metai)Bat Jamas, Izraelis |

**Volfas (Vulfas) Vilenskis** (rus. *Вольфас Лейбович Виленскис*; 1919 m. rugpjūčio 21 d. – 1992 m. sausio 1 d.) – TSRS karininkas (pulkininkas), buvęs 16-osios Lietuviškosios divizijos bataliono vadas, Tarybų Sąjungos didvyris.

Biografija
----------

Gimė 1919 m. rugpjūčio 21 d. Kaune, žydo darbininko šeimoje. 1936 m. baigė metalo apdirbimo technikumą Kaune. Tarnavo Lietuvos kariuomenėje puskarininkiu.

Raudonojoje armijoje nuo 1940 m. 1941 m. baigė Vilniaus pėstininkų karo mokyklą. Kariavo Antrojo pasaulinio kare nuo 1941 m. birželio.
  
Vėliau tarnavo 16-oje Lietuviškoje divizijoje.
  
1944 m. spalio 11-13 d. ties Pagėgiais Lietuviškosios divizijos 249-ojo šaulių pulko bataliono vado majoro V. Vilenskio vedama kuopa smūgiu iš užnugario sutrukdė vokiečių kariuomenės kontraataką. Bataliono vadas, šaudydamas kulkosvaidžiu, asmeniškai sunaikino nemažai vokiečių kareivių. Būdamas sužeistas vadovavo mūšiui iki jo pabaigos.

1945 m. kovo 24 d. nutarimu majorui V. Vilenskiui už sumanų vadovavimą batalionui, pavyzdingą užduočių vykdymą, pademonstruotą narsą suteikė Tarybų Sąjungos didvyrio vardą ir apdovanojo Lenino ordinu bei Aukso Žvaigždės medaliu (Nr. 7109).

Po karo V. Vilenskis baigė M. Frunzės karo akademiją. Buvo Vilniaus Universiteto Karinės katedros viršininkas.
  
1972 m. pulkininkas V. Vilenskis paleistas į atsargą. Dirbo Lietuvos Tarpmiestinio techninės inventorizacijos biuro viršininku.

1976 m. V. Vilenskis padavė pareiškimą, kad nori išvykti gyventi į Izraelį, kur tuo metu jau gyveno jo sūnus ir dukra. Leidimą išvykti gavo tik 1983 m. rugpjūčio mėnesį.

Izraelyje V. Vilenskiui buvo suteiktas Izraelio gynybos armijos garbės pulkininko vardas, jis buvo išrinktas Izraelio Karo invalidų sąjungos CK nariu.
  
Gyveno Bat-Jame. Parašė ir išleido atsiminimų knygą.
  
Mirė 1992 m. sausį.

Apdovanojimai
-------------

* Tarybų Sąjungos didvyrio vardas ir Aukso žvaigždės medalis
* Lenino ordinas
* du Raudonosios Vėliavos ordinai
* Aleksandro Nevskio ordinas
* 1-ojo laipsnio Tėvynės karo ordinas
* du Raudonosios Žvaigždės ordinai
* medaliai

V. Vilenskio vardas iškaltas Poklonaja kalno Maskvoje 1941–1945 m. Didžiojo Tėvynės karo istorijos muziejaus Šlovės salės pilone.

Nuorodos
--------

* Виленскис Вольфас Лейбович
* [neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Malaizijos herbas** naudojamas nuo 1948 m. 

Herbas susideda iš skydo, dviejų jį supančių tigrų, geltono pusmėnulio ir 14-os kampų žvaigždės virš jo. 

Geltona pusmėnulio ir žvaigždės spalva simbolizuoja šalies monarchiją. Pusmėnulis taip pat reiškia šalyje išpažįstamą islamą, o 14-kos kampų žvaigždė - 13-ka šalies valstijų ir federalines teritorijas.

Skydo viršuje vaizduojami penki durklai simbolizuoja buvusias Malaizijos valstijas. Kairėje skydo dalyje parodyta arekinė palmė ir Penango tiltas. Vidurinėje skydo dalyje yra keturios spalvos - raudona, juoda, balta ir geltona - Malaizijos federalinių teritorijų spalvos. Apatinėje skydo dalyje yra trys atskirtos dalys - iki 1965 m. kiekviena jų simbolizavo tris Malaizijos valstijas - Saba, Singapūrą ir Saravaką. 1965 m. nuo Malaizijos atsiskyrus Singapūrui, herbe jo vietoje buvo įdėta nacionalinė šalies gėlė kinrožė. Dešinėje skydo dalyje yra amalaka medis, simbolizuojantis Malakos valstiją.

Du skydą remiantys tigrai yra tradiciniai malaiziečių simboliai. Jie reiškia jėgą ir drąsą.

Herbo apačioje yra nacionalinis šalies šūkis - vienybė yra jėga. Jis parašytas malajų ir javi kalbomis. 

**Azijos valstybių herbai**

|  |
| --- |
|  |
| Afganistanas · Armėnija · Azerbaidžanas · Bahreinas · Bangladešas · Brunėjus · Butanas · Egiptas · Filipinai · Gruzija · Indija · Indonezija · Irakas · Iranas · Izraelis · Japonija · Jemenas · Jordanija · Jungtiniai Arabų Emyratai · Kambodža · Kataras · Kazachija · Kinija · Kipras · Kirgizija · Kuveitas · Laosas · Libanas · Malaizija · Maldyvai · Mianmaras · Mongolija · Nepalas · Omanas · Pakistanas · Pietų Korėja · Rusija · Rytų Timoras · Saudo Arabija · Singapūras · Sirija · Šiaurės Korėja · Šri Lanka · Tadžikija · Tailandas · Taivanas · Turkija · Turkmėnija · Uzbekija · Vietnamas
Honkongas · Makao 
Abchazija · Kalnų Karabachas · Pietų Osetija · Turkų Kipras |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
|  |
| --- |
| Balstogės Čarnos geležinkelio stotis |
| Šalis | Lenkija |
| Gyvenvietė | Balstogės Čarna |
| Linijų skaičius | 2 |
| Atidaryta | 1862 m. |

**Balstogės Čarnos geležinkelio stotis** (lenk. *Czarna Białostocka stacja kolejowa*) – geležinkelio stotis Čarnos Bialostockos mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Balstogės Čarnos valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotį eina vietinė miesto linija, kuri jungia pagrindinę stotį su miesto pramoniniu rajonu ir Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stoties iki Vulka Ratovieckos geležinkelio stotelės yra 3,8 km ir iki Machnačo geležinkelio stoties yra 3,9 km. 

**Geležinkelio ruožas**| 

Vulka Ratoviecka
**Balstogės Čarna**
Machnačas

 |

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie stotį (lenk.)

Koordinatės: 53°18′19″ š. pl. 23°16′45″ r. ilg.﻿ / ﻿53.30528°š. pl. 23.27917°r. ilg.﻿ / 53.30528; 23.27917
**Bronius Juodelis** (1924 m. lapkričio 16 d. Dusetose – 2015 m. balandžio 1 d. Čikagoje) – Lietuvos ekonomistas, pedagogas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Per Antrąjį pasaulinį karą pasitraukė į Vokietiją. Kempteno karo pabėgėlių stovykloje baigė lietuvių gimnaziją, redagavo skautų leidinius „Geležinio Vilko balsas" (1947 m.) ir „Baltijos banga" (1948 m.). 1949 m. persikėlė į JAV. 1955 m. baigė ekonomikos studijas Ilinojaus universitete, vėliau studijavo De Paulio universitete Čikagoje, 1965 m. baigė JAV aukštąją skautų vadovų mokyklą. 1972 m. baigė Šiaurės rytų universitetą (Ilinojaus valstija), pedagogikos magistras.

1969–1972 m. dirbo Čikagos Švietimo tarybos koordinatoriumi, asistentu. 1972–1974 m. Lemonto lituanistinės mokyklos mokytojas. 1973–1992 m. dėstė Čikagos aukštesniojoje komercijos mokykloje. Nuo 1974 m. Pedagoginio lituanistikos instituto dėstytojas, Pedagogikos skyriaus vedėjas. [[JAV lietuvių bendruomenė]]s veikėjas, 1976–1980 m. Švietimo tarybos pirmininkas, 1985–1989 m. Krašto valdybos vicepirmininkas finansams. 1976 m. Lietuvių tautinių šokių festivalių korporacijos steigėjas, iki 2001 m. direktorių tarybos pirmininkas, 1976 m. V lietuvių tautinių šokių šventės komiteto pirmininkas. 1990–1995 m. Lituanistikos tyrimo ir studijų centro vicepirmininkas. Nuo 1993 m. fondo „Draugas" direktorių tarybos pirmininkas.

Bibliografija
-------------

* Kelionė į nežinią, 1993 m.

Įvertinimas
-----------

* 2003 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Bronius Juodelis iškeliavo į Visagalio buveinę" (PDF). *Draugas* (47). 2015. [neveikianti nuoroda]
2. ↑  *Bronius Juodelis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Landsat programos Ščecino įlankos nuotrauka. Volinas – sala dešinėje.
Volino salos žemėlapis
**Volinas** (vok. *Wollin*) – sala Baltijos jūroje, prie Lenkijos krantų, Oderio upės žiotyse. Į rytus nuo Uznamo salos, nuo kurios ją skiria Svinos upė, nuo žemyno ją skiria Dzivnos upė. Plotas ~265 km². Aukščiausias taškas – *Grzywacz* kalnas, 115 m.

Saloje esantis Volino miestas minimas nuo X a. Archeologinių radinių nedaug, bet jie išsidėstę didelėje ~20 ha teritorijoje. Manoma kad tai buvo viena svarbiausių vikingų amžiaus prekyviečių Baltijos jūroje, prilygstanti Birkai ir Hedebiui.

Salos viduryje yra Volino nacionalinis parkas.

Miestai:

* Svinoujscė (lenk. *Świnoujście*, vok. *Swinemünde*)
* Miendždrojė (lenk. *Międzyzdroje*, vok. *Misdroy*)
* Volinas (lenk. *Wolin*, vok. *Wollin*)

Atstumai
--------

* Ščecinas ~ 90 km
* Policės ~ 110 km
* Berlynas ~ 230 km
* Rostokas ~ 240 km
* Kopenhaga ~ 250 km
* Malmė ~ 250 km
* Varšuva ~ 650 km

Koordinatės: 53°55′ š. pl. 14°30′ r. ilg.﻿ / ﻿53.917°š. pl. 14.500°r. ilg.﻿ / 53.917; 14.500

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Volinas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Malabas*Malabo* |
| --- |
| *Malabo panorama* |
|  |
| 

MalabasMalabas

3°45′0″ š. pl. 8°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿3.75000°š. pl. 8.78333°r. ilg.﻿ / 3.75000; 8.78333﻿ (Malabas)Koordinatės: 3°45′0″ š. pl. 8°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿3.75000°š. pl. 8.78333°r. ilg.﻿ / 3.75000; 8.78333﻿ (Malabas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Pusiaujo Gvinėjos vėliava Pusiaujo Gvinėja |
| **Provincija** | Šiaurės Bioko provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1827 m. |
|  |
| **Gyventojų** () | 100 000  |
| **Altitudė** | 0 m |

**Malabas** (isp. *Malabo*) – Pusiaujo Gvinėjos sostinė ir uostamiestis prie Gvinėjos įlankos. Išsidėstęs šiauriniame Bioko salos (*Bioko*, buvusi *Fernando Póo* sala) pakraštyje, netoli pusiaujo. Tai pagrindinis šalies administracinis ir ekonomikos centras. Eksportas: kakava, kopra, kava, mediena, žuvies produktai.

Istorija
--------

1827 m. miestą įkūrė britai ir pavadino **Klarensu** (*Port Clarence* arba *Clarencetown*). 

Vėliau jis atiteko ispanams, kurie čia įkūrė Ispanijos Gvinėjos koloniją, o miestą pavadino **Santa Izabele** (*Santa Isabel*). 

1968 m. miestas tapo nepriklausomos valstybės sostine, o 1973 m. pervadintas į Malabą.

Sportas
-------

* CD Elá Nguema – futbolo klubas;

Išnašos
-------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Balstogės departamentasvok. *Kammerdepartement Bialystok*lenk. *Departament białostocki* |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  ←  | **1795 – 1807** |  →  → |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Prūsijos karalystė |
| **Provincija** | Naujoji Rytų Prūsija |
| **Administracinis centras** | Balstogė |
| **Pavietai** | 10 |

**Balstogės departamentas** (vok. *Kammerdepartement Bialystok*, lenk. *Departament białostocki*) – 1795–1807 m. buvo vienas iš dviejų Naujosios Rytų Prūsijos provincijos departamentų. Ši provincija priklausė Prūsijos karalystei. Departamentas buvo suformuotas po trečiojo ATR padalinimo. Jis sudarytas iš dalies Palenkės vaivadijos (Bielsko apskritis), dalies Gardino vaivadijos (Užnemunės traktas) ir dalies Trakų vaivadijos (Kauno apskritis ir Trakų apskritis). Departamentas ribojosi su Plocko departamentu, Slanimo, Lietuvos, Gardino ir Vilniaus gubernijomis.

Centras – Balstogė. Departamentui priklausė 10 apskričių (iš jų 2 lietuviškos):

* Balstogės
* Bielsko
* Bebro
* Dambravos
* Drohičino
* Kalvarijos
* Lomžos
* Marijampolės
* Supraslio
* Vygrių apskritis

Po 1807 m. liepos 9 d. Tilžės taikos keturios departamento sritys atiteko Rusijos imperijai, kur suformuota Balstogės sritis (1843 m. ji atiteko Gardino gubernijai). Kitos šešios sritys atiteko Varšuvos kunigaikštystei, kur suformuotas Lomžos departamentas.
| Kulojus |
| --- |
| Kulojus netoli žiočių Kulojus netoli žiočių |
| **Ilgis** | 206 km |
| **Baseino plotas** | 3300 km² |
| **Vidutinis debitas** | 8,74 m³/s |
| **Ištakos** | Sondužos ežeras |
| **Žiotys** | Vaga |
| **Šalys** | Rusija |
|  |
|  **Vikiteka** | Kulojus |

**Kulojus** (rus. *Кулой*) arba ***Kula*** – upė Rusijoje, Vologdos ir Archangelsko srityse; Vagos dešinysis intakas (Šiaurinės Dvinos baseinas). Išteka iš Sondužos ežero, į šiaurės vakarus nuo Totmos. Teka daugiausia šiaurės kryptimi. Sudaro dideles kilpas. Įteka į Vagą 369 km nuo jos žiočių, ties Šulepovskajos kaimu (Velsko rajonas).

Didžiausi intakai: Sivčiuga (kairysis), Kolenga, Didžioji Selmenga (dešinieji).

Kulojus laikosi užšalęs nuo spalio–lapkričio (kartais nuo gruodžio) iki balandžio pabaigos arba gegužės pradžios. Upę maitina daugiausia sniego tirpsmo vandenys. Naudota miško plukdymui.

Netoli upės yra Kulojaus miesto tipo gyvenvietė (Archangelsko sr.).

Upėvardis samiškos kilmės, greičiausiai iš *кулл* „žuvis" ir *вуой* „upė", t. y. „žuvų upė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Кулой\_(река\_в\_Вологодской\_и\_Архангельской\_обл.)*,Большая советская энциклопедия, T. XIII (Конда—Кун). – Москва: Советская энциклопедия, 1973
2. ↑  Кузнецов А. В. Дославянские топонимы Тотемского края // Словарь топонимов
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Biver Krikasangl. *Beaver Creek* |
| --- |
|  |
|  |
| 

Biver KrikasBiver Krikas

39°36′18″ š. pl. 106°30′55″ v. ilg.﻿ / ﻿39.60500°š. pl. 106.51528°r. ilg.﻿ / 39.60500; 106.51528﻿ (Biver Krikas)Koordinatės: 39°36′18″ š. pl. 106°30′55″ v. ilg.﻿ / ﻿39.60500°š. pl. 106.51528°r. ilg.﻿ / 39.60500; 106.51528﻿ (Biver Krikas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-7)------ vasaros: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Kolorado valstija Koloradas |
|  |
| **Gyventojų** (2000) | 9 969  |
| **Altitudė** | 2 460 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 81620 |
|  **Vikiteka** | Biver Krikas |

**Biver Krikas** (angl. *Beaver Creek*) – miestelis JAV, Kolorado valstijos šiaurėje, Igl apygardoje. Žymus savo slidinėjimo kurortais ir žiemos sporto renginiais.

Istorija
--------

Apie 1865 m. Biver Kriko apylinkėse pradėjo kurtis namai. 1980 m. oficialiai atidarytas Biver Kirko slidinėjimo kurortas.

Sportas
-------

1970 m. JAV paskelbė apie laimėjo teisę rengti 1976 m. žiemos olimpines žaidynes Denveryje. Pagal numatytus planus Biver Krike turėjo vykti dalis kalnų slidinėjimo varžybų. 1972 m. įvykus referendumui ir vietiniams gyventojams nepritarus valstijos lėšomis rengti olimpines žaidynes, jos buvo perleistos Austrijos Insbruko miesto organizatoriams.

1999 m. ir 2015 m. Biver Krike vyko dalis Pasaulio kalnų slidinėjimo čempionatų varžybų.
*Kitos reikšmės – Kultuvė (laikraštis).*
Ornamentuota kultuvė
**Kultuvė** – praeityje plačiai naudotas buityje medinis įnagis, lentelė su kotu skalbiniams (drabužiams, audeklams, baltiniams) upėse, ežeruose velėti. Skalbimo metu kartu naudojo ir medines rintes skalbiniams trinti. Pasitiesusios skalbinius ant lentos ar liepto, skalbėjos kultuve juos velėdavo – daužydavo, kad būtų minkštesni. Drabužiams užmerkti ir skalbti pasitelkdavo skobtines geldas.

Aprašymas
---------

Kultuvė, pavaizduota Kulautuvos herbe
Kultuvė primena kiek išlenktą lentelę su rankena. Ji sudaryta iš pleišto formos lentelės ir koto (rankenos). Skalbimui eketėse žiemą buvo naudojamos su ilgesniu (iki 1 m) kotu. Lentelė būna prie koto siaurėjanti ir storėjanti. Kad skalbėjai kultuvė neišsprūstų iš rankų, padarydavo ją su pakreiptu kotu. Lentelės viršutinė ir jungiančioji su kotu dalis neretai buvo puošiama ornamentais geometriniais, augaliniais, gyvūniniais motyvais – geometriniu raštu, atliekamu kontūrinio įpjovimo linijomis. Jie būna labai įvairūs: nedideli įpjovimai ir sudėtingos segmentinės žvaigždės. Kartais būdavo išpjaustomi padarymo metai, inicialai. Praeityje daugelį buities darbų moterims tekdavo atlikti talkų metu, todėl reikėjo turėti išsiskiriantį įnagį, kad nepasimestų. Kultuvę darydavo iš gluosnio, ievos, klevo.

Be skalbimo, kultuves naudodavo ir linų galvutėms nukulti, pupų, žirnių ankštims aižyti.

Kultuvė pavaizduota Kulautuvos herbe. Kauno rajono miestelio vardas siejamas su šiuo įnagiu, kadangi pasakojama, kad nuo seno moterys Nemune triukšmingai velėdavo skalbinius.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kultuvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Verpimo, audimo, skalbimo įrankiai
* Medžio dirbiniai moterų buityje
|  |
| --- |
| Fame |
| Kilmė | Švedijos vėliava Švedija |
| Žanrai | popmuzika  šlageris |
| Aktyvumo metai | 2002-2006 |
| Įrašų kompanija | Mariann Grammofon |
| Nariai |
| Jessica Andersson  Magnus Bäcklund |

**Fame** buvo Švedijos muzikos duetas, gyvavęs 2002–2006 metais.

Istorija
--------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Jessica Andersson |  | Magnus Bäcklund |
| Jessica Andersson (kair.) ir Magnus Bäcklund |

Dueto nariai pirmąkart susitiko 2002 m. Švedijos talentų laidoje *Fame Factory*. Išgarsėjo 2003 metais, su daina „Give Me Your Love" laimėję Švedijos „Eurovizijos" atrankos konkursą *Melodifestivalen 2003*. Duetas finale pelnė 240 taškų ir įveikė tokius buvusius *Melodifestivalen* dalyvius, kaip Jan Johansen, Jill Johnson, Afro-dite ir Alcazar. Fame 2003 m. „Eurovizijos" dainų konkurso finaliniame koncerte su 107 taškais užėmė 7-ą vietą.

2004 metais duetas vėl pasirodė *Melodifestivalen*, kur su kūriniu „Vindarna vänder oss" liko 6-oje vietoje.

Diskografija
------------

### Albumai

* 2003: *Give Me Your Love*

### Singlai

* 2003: *Give Me Your Love*
* 2003: *Pop Into My Heart*
* 2004: *Vindarna vänder oss*
* 2005: *Gjorda för varann*
* 2005: *All in the Game*

Nuorodos
--------

* Daina *Give Me Your Love* (Eurovizija 2003)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Afro-dite  *„Never Let It Go"*** |  **Švedijos atstovai Eurovizijoje**2003 | Po to:**Lena Philipsson  *„It Hurts"*** |
Malagos vynas
**Malaga** (isp. *Málaga*) – spirituotas ispaniškas vynas. Kilęs iš Ispanijos miesto Malagos.

Saldus ir sausas desertinis vynas. Skonis aksominis, priklauso nuo panaudoto vynuogių mišinio. Jis gali būti tamsios gintaro spalvos baltasis arba raudonai auksinis.

Istorija
--------

Vyndarystės Malagoje ir gretimuose kalnuose istorija viena seniausių Europoje. Malaga atsirado kaip tamsiai rudas razininis vynas, sukurtas graikų maždaug 600 m. pr. m. e. Tuomet jis vadinosi *Xarabal Malaguii* 'Malagos sirupas' ir buvo labai saldus. Jis buvo sukurtas Andalūzijoje, tame pačiame regione, kuriame apie 1100 m. buvo sukurtas ir cheresas.

44 m. *Columela* rašė apie puikius vynus, kuriuos daro Malagos provincijoje. Malagos vynų populiarumas augo. Apie 1500 m. imta galvoti, kaip patobulinti vyną, kad jį būtų galima toli pervežti jūra. Kad vynas būtų patvaresnis, į jį ėmė pilti brendį. Taip Malagos vynai pasidarė spirituotais.

Gamyba
------

Gamybai naudojamos *Pedro Ximénez* ir *Moscatel* vynuogės. *Pedro Ximénez* vynuogės dažnai padžiovinamos saulėje, kad padidėtų jų cukringumas.

Malagos gaminimo centras yra *Sierra de Almijara*, nors ją gamina ir kitose vietovėse – *Antequera*, *Archidona*, *San Pedro Alcantara*, *Velez Malaga* ir *Competa*.
Tik malaga, išlaikyta statinėse Malagos mieste, gali būti vadinama tikrąja malaga.

XX a. malagos, kaip ir daugelio kitų desertinių vynų, paklausa labai krito, todėl buvo bijoma, kad malaga kaip vynas gali išnykti. Tačiau paskutiniaisiais metais susidomėjimas saldžiais vynais ima didėti, ir malagos rinka ėmė plėstis. Dabar Ispanija pagamina 5,8 milijonus galonų malagos. Praktiškai visas Malagos regionas gamina šiuos vynus.

Vartojimas
----------

Malagos vynas geriausias, kai geriamas 20 °C temperatūros. Judėjai jį vartoja kaip košerinį vyną, skirtą savo apeigoms.

Rūšys
-----

Yra 16 pagrindinių malagos tipų. Dažniausi tipai yra:

* *Lagrima* – labai saldus vynas. Gaminamas ne iš spaustų, o iš savaime išbėgusių vynuogių sulčių.
* *Moscatel* – saldus, kvapnus. Gaminamas tik iš *muscatel* vynuogių.
* *Pedro Ximinez* – saldus. Gaminamas tik iš *Pedro Ximinez* vynuogių.
* *Solera* – gaminamas naudojant *solera* technologiją.

Nuorodos
--------

* Málaga Wine Information
**Malachijo knyga** – viena iš Senojo Testamento knygų, priskiriama pranašų knygų grupei.

Malachijas bara Izraelio tautą už jos nepagarbą Dievui, neištikimybę jam. Pranašo manymu, vienintelis būdas patirti Dievo palaimą – visa širdmi laikytis jo įstatymų. Malachijas ragino sugrįžusius tremtinius teikti pirmenybę tam, kas svarbiausia, drąsino, žadėdamas Dievo palaimą.

Daugelis mano, kad Malachijas (vardas reiškia mano „žinianešys") pranašavo praėjus 80 m. po Agėjo ir Zacharijo, greičiausiai prieš pat Nehemijo paskyrimą Jeruzalės valdytoju (V a. pr. m. e.). Tuo metu tautos paklusnumas Dievo įstatymams buvo pradėjęs silpnėti.

Malachijo knygoje rašoma apie Dievo meilę Izraeliui, bevertes aukas, sulaužytus pažadus, Dievo teismą, dešimtinės mokėjimą. Knygoje taip pat užrašytas Dievo pažadas pasigailėti. Malachijo knygos pabaigoje pranašaujama apie Elijo sugrįžimą (Mal 3,23-24).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biblijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1992. 98 psl.

Nuorodos
--------

* Malachijo knyga
| **Hu Jintao** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1942 m. gruodžio 21 d. (80 metų)Kinijos LR Dziangjanas, Dziangsu, Kinija |
| Sutuoktinis (-ė) | Liu Yongqing |
| Vėlesnis | Xi Jinping |
|  |
| Partija | CPC |
|  |
| Išsilavinimas | Cinghua universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Hu Dzintao |

**Hu Dzintao** (kinų k.: 胡錦濤; pinyin: *Hú Jǐntāo*; g. 1942 m. gruodžio 21 d. Jiangyan, Dziangsu prov.) – buvęs Kinijos Liaudies Respublikos prezidentas, Kinijos komunistų partijos generalinis sekretorius. Šalies vadovu tapo 2003 m. kovo 15 d. pakeitęs Dziang Zeminį. Pareigas ėjo iki 2013 m. kovo 14 d.

Jaunystėje Dzintao buvo talentingas studentas, gabus muzikai. Buvo Jaunųjų komunistų partijos narys. 1964 m. studijuodamas Pekino Cinghua universitete įstojo į komunistų partiją prieš pat Kultūrinės revoliucijos pradžią. Universitete įgijo hidraulikos inžinieriaus specialybę. 1965 m. dirbo hidroelektrinės statyboje Gansu provincijoje. 1969–1974 m. dirbo hidroinžinerijos biure. Netrukus tapo svarbiu asmeniu Gansu provincijoje. Jo talentas paliko didelį įspūdį svarbiam komunistų partijos nariui Song Pingui. Todėl 1980 m. Hu tapo Gansu Konstrukcijos ministru. Netrukus pradėjo mokytis Centrinėje partijos mokykloje. Dzintao pastebėtas daugelio svarbių to meto partijos asmenų. 2003 m. tapo šalies prezidentu.

Hu 1988 m. buvo paskirtas Tibeto vadovu, kur buvo atsakingas už griežtus politinius veiksmus 1989 m. pr. Įtariama, kad yra susijęs su netikėta Pančen Lamos mirtimi tais metais. Hu padėtis Tibete patraukė Centrinės Pekino Vyriausybės dėmesį ir šis netrukus buvo paaukštintas.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Hu Jintao biografija Archyvuota kopija 2006-08-22 iš Wayback Machine projekto..

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Rong Yiren** | **Kinijos LR viceprezidentas**1998–2003 | Po to:**Zeng Qinghong** |
| Prieš tai:**Jiang Zemin** | **Kinijos LR prezidentas**2003–2013 | Po to:**Xi Jinping** |
| Huainamdango nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
|   |
| **Vieta:** | Tailandas |
| 

Žemėlapis rodantis Huainamdango nacionalinis parkas vietą.Huainamdango nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 19°18′14″ š. pl. 98°35′56″ r. ilg.﻿ / ﻿19.30389°š. pl. 98.59889°r. ilg.﻿ / 19.30389; 98.59889Koordinatės: 19°18′14″ š. pl. 98°35′56″ r. ilg.﻿ / ﻿19.30389°š. pl. 98.59889°r. ilg.﻿ / 19.30389; 98.59889 |
| **Plotas:** | 1247,0 km² |
| **Įkurtas:** | 1995 |

**Huainamdango nacionalinis parkas** (taj. อุทยานแห่งชาติห้วยน้ำดัง) – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Čiangmajaus provincijoje. Parkas įkurtas 1995 m. rugpjūčio 14 d.

Vieta
-----

Parkas užima 1 247,00 km² plotą ir apima Amfoemaetaengo (Amphoe Mae Taeng), Vianghaengo (Wiang Haeng) ir Maehongsono (Mae Hong Son) apylinkėse.

Flora ir fauna
--------------

Huainamdango nacionaliniame parke vyrauja:

* Mišrus miškas;
* Lapuočių miškas;
* Visžalis miškas.

Iš retų augalų parke sutinkama: rudoji šorėja (Shorea obtusa), shorea siamensis, krausva (Lagerstroemia tomentosa) ir (Lagerstroemia calyculata), kvapioji hopėja (Hopea odorata), aukštasis sparnenis (Dipterocarpus alatus), michelija (Michelia floribunda), raudonasis indenis (Toona ciliata), ailantas (Ailanthus triphysa), alphonsea (Alphonsea glabrifolia), kietavaisė ksilija (Xylia xylocarpa), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), (Vitex canescens), bombakmedis (Bombax anceps), Vietnaminė pušis (Pinus merkusii), mangas (Mangifera sp.) Parke gyvena: Azijinis dramblys (Elephas maximus), Indinis zambaras, Malajinis lokys, Indokininis tigras, makakos, mangustas, Malajinė civeta, palminis musangas, šernas, sutinkama daugiau paukščių: storasnapis žaliasis karvelis (Treron curvirostra), pavasarinė kabančioji papūgėlė (Loriculus vernalis), Richardo kalviukas (Anthus richardi), miškinės kurapkos (Arborophila rufogularis), gracula (Gracula religiosa), Hemixos (Hemixos flavala), hypsipetes (Hypsipetes leucocephalus), biulbiuliai (Pycnonotus finlaysoni), erelis ir kt.

Įžymiausios vietos
------------------

* Doikiolomo (Doi Kio Lom) apžvalgos aikštelė (19°18′44.9″ š. pl. 98°36′18.2″ r. ilg.﻿ / ﻿19.312472°š. pl. 98.605056°r. ilg.﻿ / 19.312472; 98.605056).
* Maejeno (Mae Yen) ir Huainamdango (Huai Nam Dang)kriokliai.
* Pongnamrono Pongdueato (Pong Nam Ron Pong Dueat arba Pong Dueat Pa Pae) karštos versmės (19°13′52.1″ š. pl. 98°42′03.7″ r. ilg.﻿ / ﻿19.231139°š. pl. 98.701028°r. ilg.﻿ / 19.231139; 98.701028).
* Thapai (Pong Nam Ron Tha Pai arba Tha Pai) karštos versmės (19°18′24.2″ š. pl. 98°28′34.4″ r. ilg.﻿ / ﻿19.306722°š. pl. 98.476222°r. ilg.﻿ / 19.306722; 98.476222).

Išnašos
-------

1. ↑  Shorea siamensis Archyvuota kopija 2014-01-11 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Vitex canescens

Nuorodos
--------

* Parko svetainė Archyvuota kopija 2013-05-22 iš Wayback Machine projekto.
* Tailando nacionaliniai parkai Archyvuota kopija 2013-05-23 iš Wayback Machine projekto.
| **Abrahamas Meirsonas  angl. *Abraham Myerson*** |
| --- |
|  |
| Abraham Myerson, 1930 |
| Gimė | 1881 m. lapkričio 22 d.Jonava |
| Mirė | 1948 m. rugsėjo 3 d. (66 metai) |
|  |
| Veikla | žymus psichiatras, neurologas, sociologas |

**Abrahamas Meirsonas** (angl. *Abraham Myerson*, 1881 m. lapkričio 23 d. Jonavoje – 1948 m. rugsėjo 3 d.) – lietuvių kilmės psichiatras, neurologas, sociologas.

Iš Lietuvos į JAV išvyko būdamas penkerių metų. 1908 m. baigė Tufts medicinos mokyklą. Specializavosi neurologijos ir psichiatrijos srityse. 1911–1912 m. atliko praktiką Alexian Brothers ligoninėje Sent Luise, 1912–1913 m. praktikavosi Bostono psichopatologijos ligoninėje. 1913 m. tapo Trentono valstybinės ligoninės direktoriumi, nuo 1917 m. vadovavo Bostono psichopatologijos ligoninei. Nuo 1919 m. dirbo Bostono miesto ligoninėje. 1934–1945 m. dirbo psichiatrijos profesoriumi Harvardo universiteto medicinos mokykloje.

Buvo Amerikos asociacijos mokslo pažangai, Amerikos medicinos asociacijos, Amerikos psichiatrijos ir neurologijos valdybos, Amerikos psichopatologijos asociacijos narys.

Daugelio mokslinių veikalų autorius, vertinamas teismo psichiatras.

Rinktiniai darbai
-----------------

* Social psychology. Prentice-Hall, 1934
* The terrible Jews. The Jewish advocate Pub. Co. 1922
* The psychology of mental disorders. The Macmillan Company, 1927
* When life loses its zest. Little, Brown, 1925

Literatūra
----------

* Andrew R. Heinze: Jews and the American soul: human nature in the twentieth century. Princeton, NJ: Princeton University Press, 2004, s. 116–118. ISBN 0-691-11755-1.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 14°5′15″ p. pl. 75°45′48″ v. ilg.﻿ / ﻿14.08750°š. pl. 75.76333°r. ilg.﻿ / 14.08750; 75.76333

| Huakačina |
| --- |
| Huakačinos ežerasHuakačinos ežeras |
| Vieta | Ikos dep. Peru |
|  |
|  Vikiteka | Huakačina |

**Huakačina** (isp. *Huacachina*, keč. *Waqachina*) – oazė ir joje telkšantis ežeras vakarų Peru, Ikos departamente, 5 km į vakarus nuo Ikos. Yra nedidelis, smaragdinės spalvos ežerėlis, apsuptas palmių, eukaliptų ir algarobų giraitės. Oazė maitinama požeminių vandenų. Aplink plyti smėlio kopos, sudarančios labiau Šiaurės Afrikai būdingą kraštovaizdį.

Prie ežero yra nedidelis kaimas (115 gyventojų), viešbutis, kita turistinė infrastruktūra. Huakačina yra svarbus ne tik Ikos, bet ir visos Peru Kostos turistinis objektas. Itin populiarus slidinėjimas banglentėmis per kopas.

Prie ežero taip pat lankosi migruojantys paukščiai.

Oazės vaizdas

Istorija
--------

### Pavadinimo kilmė

Viena oazės kilmės versijų pasakoja, kad ji atsirado dėl mergelės iš Takaros ašarų, kuri gedėjo savo mylimojo – jauno inkų kario. Mergelė nesustodama verkė dienų dienas ir taip iš jos ašarų atsirado lagūna. Vieną dieną saulei leidžiantis pro šalį ėjo kitas karys ir pamatė mergelę. Supratusi, kad yra stebima, ir išsigandusi mergelė puolė į vandenį ir slėpėsi ten tol, kol karys išėjo. Kai jau norėjo išlipti iš vandens ji suprato, kad to padaryti negalės, nes pavirto į undinę. Šios mergelės vardas buvo Huakačina. Ir šiandien tebepasakojama, kad per kiekvieną pilnatį mergelė palieka lagūną ir verkia ant kranto dėl savo prarasto mylimojo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Huakačinos oazės kilmės legenda )

Nuorodos
--------

* Huakačina oazės oficialus tinklapis