| Virvytė |
| --- |
| Virvytė ties Pavirvytės kaimu, Mažeikių raj. Virvytė ties Pavirvytės kaimu, Mažeikių raj. |
| **Ilgis** | 131,10 km |
| **Baseino plotas** | 1144,00 km² |
| **Vidutinis debitas** | 9,93 m³/s |
| **Ištakos** | Laukuvos apylinkės |
| **Žiotys** | Venta |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Virvytė |

Tas pats Virvytės vaizdas vasarą
**Virvytė** (arba **Virvyčia**) – upė šiaurės vakarų Lietuvoje (Žemaitijoje); Ventos kairysis intakas.

Tėkmė
-----

Virvytės ištakomis laikoma vieta Šilalės rajone, 3 km į rytus nuo Laukuvos. Ten upelis teka į šiaurę per Paršežerį, Sietuvų vardu – iki Lūksto, nuo Lūksto iki Biržulio ežero vadinama Varnele. Tikroji Virvytė išteka iš Biržulio ežero ir teka Telšių rajonu į šiaurę, vėliau – į šiaurės rytus. Žemupyje teka Mažeikių rajono teritorija. Prie Gyvolių įteka į Ventą (224 km nuo jos žiočių).

Slėnio plotis aukštupyje 50-60 m, o žemupyje išplatėja iki 800 m. Vaga labai vingiuota, jos plotis nuo 4-12 m aukštupyje ir vidurupyje, iki 30 m žemupyje.

Intakai
-------

Didesni Virvytės (nuo Biržulio) intakai:

* kairieji: Rešketa, Patekla, Juodupis, Lūžupis, Būgenis, Trimėsėdis;
* dešinieji: Druja, Vaidys, Upyna, Tryškys.

Į Virvytės baseiną patenka daug didelių Žemaitijos ežerų: Lūkstas, Paršežeris, Biržulis, Mastis, Stervas, Tausalas.

Hidrologija
-----------

Virvytės srovės greitis aukštupyje – 0,2-0,4 m/s, vidurupyje ir žemupyje – 0,5-0,9 m/s. Vagos nuolydis – 85 cm/km. Ties Tryškiais upės vidutinis debitas yra 9,93 m³/s, didžiausias – 121 m³/s, minimalus žiemą – 0,29 m³/s, minimalus vasarą – 0,11 m³/s. Metinis vandens nuotėkis pasiskirsto taip: pavasarį nuteka 39 %, vasarą 10 %, rudenį 22 %, žiemą 29 % vandens. Pavasarinio potvynio aukštis siekia nuo 1 m aukštupyje iki 3 m vidurupyje ir žemupyje, salpa užliejama 0,4-1 m vandens sluoksniu. Vasaros poplūdžių aukštis – 0,7-0,8 m vidurupyje ir 1,3-1,7 m žemupyje. Sausomis vasaromis upė nusenka 0,3-0,4 m žemiau įprasto vasaros lygio.

Nors Virvytė priskiriama šaltavandenių upių grupei, joje po truputį kyla vandens temperatūra. Tam įtakos turi ir šilti ežerų vandenys.

Reikšmė
-------

Pavasarį, kai Virvytė patvinusi, ji, kaip ir Minija, vandens turistams yra antros sudėtingumo kategorijos etaloninė upė. Anksčiau Virvytės trasoje buvo 13 vandens malūnų ir 6 hidroelektrinės. Dabar svarbiausia užtvanka ant upės yra Sukančių HE (nuo 1951 m.) ties Tryškiais.

Virvytė ties Balsiais
Upė garsėja pakrantėmis išsidėsčiusiomis archeologijos, istorijos ir kultūros vertybėmis. Prie upės stūkso Sėbų piliakalnis, Biržuvėnų piliakalnis, Buišų piliakalnis, Biržuvėnų Laumės pėdos slėnis, yra senovinių gyvenviečių, kapinynų vietos. Upė teka per Varnių regioninį parką, Virvytės hidrografinį draustinį, Pavirvyčių botaninį draustinį, Ventos regioninį parką.

Didesnės gyvenvietės prie Virvytės (nuo Biržulio): Janapolė, Baltininkai, Biržuvėnai, Kaunatava, Tryškiai, Sukančiai (Telšių raj.), Kairiškiai (Akmenės raj.), Kapėnai, Svirkančiai, Gyvoliai (Mažeikių raj.).

Upės pavadinimas kilo nuo žodžių *virvyti*, *virvė*, kadangi upė vingiuota lyg virvė. Bendra prasme, upėvardis sietinas su ide. *\*u̯eru̯-, \*u̯er-* („virti, virsti, suktis").

Galerija
--------

* Kapėnų HEKapėnų HE
* Skleipių HESkleipių HE
* Gudų HEGudų HE
* Virvytė ties GyvoliaisVirvytė ties Gyvoliais
* Virvytės (viršuje, kairėje) ir Ventos santaka ties Santekliais, Mažeikių raj. Viekšnių seniūnijojeVirvytės (viršuje, kairėje) ir Ventos santaka ties Santekliais, Mažeikių raj. Viekšnių seniūnijoje
* Viekšnių-Tryškių kelio tiltas per Virvytę, ties Pavirvytės kaimu.Viekšnių-Tryškių kelio tiltas per Virvytę, ties Pavirvytės kaimu.
* 
* Virvytė ties KapėnaisVirvytė ties Kapėnais
* Nuardytas Virvytės krantas ties Pavirvytės k. Viekšnių sen.Nuardytas Virvytės krantas ties Pavirvytės k. Viekšnių sen.
* Patvinusi Virvytė ties TryškiaisPatvinusi Virvytė ties Tryškiais

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Virvytė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 576
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 388