recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Totorkiemio moreninis pylymas
Kraštovaizdis Pavištyčio apylinkėse
**Vištyčio-Gražiškių aukštuma** – moreninė aukštuma pietvakarių Lietuvoje, vakarinė Sūduvos aukštumos dalis, esanti tarp Vištyčio ežero ir Šešupės aukštupio senslėnio. Aukštis iki 282 m (Stankūnų ir Pavištyčio kalvos).

Susidarė paskutiniojo ledynmečio metu vidurio ir vakarų Lietuvos ledyninių tėkmių sandūroje. Ledyno liežuviai suformavo labai kalvotą ir daubotą reljefą. Banguoto reljefo dubumas užima Rausvės, Aistos, Širvintos, Zanylos upeliai. Ypač kontrastingu reljefu pasižymi Totorkiemio ir Šakių moreniniai kalvynai, sudaryti iš labai išplautų gargždingų darinių.

Kai kurios kalvos itin stačiašlaitės, jų santykinis aukštis 40-50 m (Guobkalnis, Ožiakalnis, Stebūkalnis, Pietkalnis, Varnakalnis, Verstikalnis). Gražiškių apylinkėse būdingos didelės keiminės kalvos (pvz. Svirkalnis).

Yra išlikę šilų, miškingų plotų. Dirvos žvirgždingos ir smėlingos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vištyčio-Gražiškių aukštuma*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 583
**Borohoro kalnai** (kin. 博罗科努山, pinyin: *Bóluōkēnǔ shān*) – kalnagūbris vakarinėje Kinijos Liaudies Respublikoje (Sindziange), bei nedidelis pakraštys Kazachstane; priklauso Tianšanio kalnų sistemai. Skiria Ilio ir Džiungarijos (Ebi Nuro) baseinus. Vakaruose jungiasi su Džiungarijos Alatau. Kalnagūbrio ilgis – 250 km (driekiasi iš pietryčių į šiaurės vakarus), aukštis siekia 4359 m.

Kalnai sudaryti iš kristalinių ir metamorfinių uolienų, būdingas alpinis kraštovaizdis. Plyti kalnų stepės (iki 1800 m), eglių miškai (1800–2800 m), kalnų pievos ir uolynai (>2800 m). Yra ~50 ledynų. Vakaruose telkšo Sajramo ežeras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 70
2. ↑  *Борохоро*,Большая советская энциклопедия, T. III (Бари—Браслет). – Москва: Советская энциклопедия, 1970
| Stenlis*Stanley / Puerto Argentino* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 51°41′0″ p. pl. 57°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.68333°š. pl. 57.85000°r. ilg.﻿ / 51.68333; 57.85000﻿ (Stenlis)Koordinatės: 51°41′0″ p. pl. 57°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.68333°š. pl. 57.85000°r. ilg.﻿ / 51.68333; 57.85000﻿ (Stenlis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** |  Jungtinė Karalystė |
| **Britų užjūrio teritorija** |  Folklando (Malvinų) Salos |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 2 115  |
|  |
|  **Vikiteka** | Stenlis |

**Stenlis** arba **Puerto Archentinas** (angl. *Stanley*, anksčiau *Port Stanley*; isp. *Puerto Stanley, Puerto Argentino*) – sostinė ir vienintelis Folklando (Malvinų) salų miestas. Įsikūręs vakarinėje Soledado salos dalyje, Stenlio krantinėje, vienoje drėgniausių salos vietų. Mieste gyvena apie 2000 gyventojų. Tai piečiausias pasaulyje administracinis centras. Tačiau piečiausia pasaulio sostine laikomas Velingtonas.

Stenlio katedra
Britai miesto statybas pradėjo 1843 m. 1845 m. liepą Stenlis tapo salų administraciniu centru. Pavadintas JK premjero Edward Smith-Stanley garbei. Miestas augo kaip svarbus jūrų uostas ir laivų remonto centras. Čia bazavosi Karališkasis Laivynas. 1879 m. ir 1886 m. miestas nukentėjo nuo nuošliaužų, kurias sukėlė neapgalvotas durpių kasimas aplinkinėse aukštumose. 1979 m. atidarytas Stenlio oro uostas iš kurio vyksta skrydžiai į mokslines Antarktidos bazes. 1982 m. Folklando karo metu mieste laikėsi Argentinos pajėgos, siekusios išvaduoti salas iš JK okupacijos.

Stenlis keliais sujungtas su kitomis salos gyvenvietėmis. Tai svarbus prekybinis centras. Mieste yra baseinas, mokykla, ligoninė, biblioteka, kelios parduotuvės, viešbutis. Svarbiausia ūkio šaka – žvejyba. Lankyti miesto objektai yra 1845 m. statytas parlamentas, Folklando salų muziejus, Kristaus Bažnyčios katedra (piečiausia pasaulyje). Netoliese yra Čigonų urvas, kuriame gyvena Magelano pingvinai.

Nuorodos
--------

* Wikitravel:Stenlis
*Šis straipsnis apie kaimą Maskvos sr.. Apie miestą Krasnojarsko kr. skaitykite straipsnyje Borodinas (Krasnojarskas).*

| Borodinas*Бородино* |
| --- |
|        |
| *Cerkvė* |
|  |
| 

BorodinasBorodinas

55°31′40″ š. pl. 35°49′15″ r. ilg.﻿ / ﻿55.52778°š. pl. 35.82083°r. ilg.﻿ / 55.52778; 35.82083﻿ (Borodinas)Koordinatės: 55°31′40″ š. pl. 35°49′15″ r. ilg.﻿ / ﻿55.52778°š. pl. 35.82083°r. ilg.﻿ / 55.52778; 35.82083﻿ (Borodinas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Maskvos sritis Maskvos sritis |
| **Rajonas** | Možaisko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 60  |
|  |
|  **Vikiteka** | Borodinas |

**Borodinas** (rus. *Бородино*) – kaimas Rusijoje, Maskvos srityje, Možaisko rajone, 12 km į vakarus nuo Možaisko, prie Koločios ir Voinkos upių. Kaimo tarybos centras. Geležinkelio stotis prie Maskvos–Minsko linijos. Yra Smolensko Dievo Motinos ikonos cerkvė (1701 m.), tolėliau – Borodino laukas su kariniu-istoriniu muziejumi ir draustiniu. Įrengtas karo memorialas, karių kapai.

Istorija
--------

Gyvenvietė šaltiniuose minima nuo 1601 m. Borodino gyvenvietė žymi dėl čia vykusių dviejų labai svarbių mūšių – Borodino mūšio (1812 m.) tarp Rusijos ir Napoleono armijų bei 1941–1942 m. mūšio dėl Maskvos tarp Raudonosios armijos ir Vermachto.

* Ligoninė (buvusio dvaro vietoje)Ligoninė (buvusio dvaro vietoje)
* MemorialasMemorialas
* MuziejusMuziejus
* Borodinas. Vienuolynas, 1911 m.Borodinas. Vienuolynas, 1911 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 70
| Josifo Brodskio tiltas |
| --- |
|  |
| Tilto profilis |
| 

Josifo Brodskio tiltasJosifo Brodskio tiltas

55°55′09″š. pl. 21°03′23″r. ilg.﻿ / ﻿55.919225°š. pl. 21.056322°r. ilg.﻿ / 55.919225; 21.056322﻿ (Josifo Brodskio tiltas)Koordinatės: 55°55′09″š. pl. 21°03′23″r. ilg.﻿ / ﻿55.919225°š. pl. 21.056322°r. ilg.﻿ / 55.919225; 21.056322﻿ (Josifo Brodskio tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Palanga,  ties J. Basanavičiaus g. 39 |
| **Kerta** | Rąžę |
| **Konstrukcija** | medinis |

**Josifo Brodskio tiltas** – medinis pėsčiųjų tiltas Palangoje per Rąžės upelį, tekantį šalia J. Basanavičiaus gatvės. Pavadintas poeto, Nobelio literatūros premijos laureato Josifo Brodskio vardu. Ant tilto turėklų pritvirtinti atminimo ženklai (skulpt. Mindaugas Šnipas).

Tiltas nuo J. Basanavičiaus g. pusės
Atminimo lentelės
Palangos savivaldybę įamžinti garsaus poeto vardą paskatino kolektyvinis pasiūlymas. Tarp iniciatorių buvo Lietuvos rašytojų sąjunga, rašytojas Herkus Kunčius, profesoriai Tomas Venclova, Ramūnas Katilius, Lietuvos kinematografininkų sąjungos narys Pranas Morkus, Lietuvos rašytojų sąjungos pirmininkas Antanas A. Jonynas. 2014 m. gegužės 21 d. statinys buvo oficialiai „pakrikštytas". Ceremonijos metu, stebint literatams, kultūros darbuotojams, miesto vadovams ir bendruomenės nariams, į Rąžę išpiltas vanduo iš poeto J. Brodskio gyvenimą lydėjusių upių – Nevos, Tibro, Jordano ir Vilnelės. Ant tilto pritvirtinta speciali atminimo lentelė.

Josifas Brodskis – Leningrade gimęs rusų poetas. Sovietų valdžios buvo persekiojamas, tremiamas į Šiaurę, vėliau priverstinai emigravęs. Jis 1966–1970 m. kelis kartus lankėsi Lietuvoje, buvo apsistojęs ir Palangoje, kur sužavėtas šiuo pajūrio kampeliu sukūrė keletą eilėraščių.

Kritika
-------

Leonui Mardosui, buvusiam Palangos vyriausiajam architektui, pasirodė keistas sumanymas J. Brodskio vardu pavadinti tiltelį, kurio jam lankantis Palangoje dar nebuvo. Skubant įamžinti svetimšalius kūrėjus, užmirštami savi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Poeto Josifo Brodskio vardo tiltelis Archyvuota kopija 2020-10-26 iš Wayback Machine projekto. *krastogidas.lt*
2. ↑  Palangoje pėsčiųjų tiltas bus pavadintas poeto Josifo Brodskio vardu *15min.lt*
3. ↑  Palanga pagerbė Nobelio premijos laureatą J. Brodskį – poeto vardu pavadintas tiltas *bernardinai.lt*
4. ↑  Tilteliui per Rąžę bus suteiktas poeto Josifo Brodskio vardas *palangostiltas.lt*
5. ↑  Pėsčiųjų tiltui Palangoje - poeto J. Brodskio vardas *lrytas.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Josifo Brodskio tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tiltas poetui Josifui Brodskiui atminti Palangoje *jewish-heritage-lithuania.org*
* Poeto, Nobelio literatūros premijos laureato Josifo Brodskio tiltelis Palangoje *zemaitiuzeme.lt*
| **Edgaras Savisaras** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1950 m. gegužės 31 d.Harju, Estijos TSR, TSRS |
| Mirė | 2022 m. gruodžio 29 d. (72 metai)Talinas, Estija |
| Tautybė | estas |
|  |
| Veikla | politikas, buvęs Estijos ministras pirmininkas, Centro partijos pirmininkas, Talino miesto meras |
| Pareigos | Talino miesto meras |
|  |
| Alma mater | Tartu universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Edgar Savisaar |

**Edgaras Savisaras** (est. *Edgar Savisaar*; 1950 m. gegužės 31 d. – 2022 m. gruodžio 29 d.) – estų politikas, buvęs Estijos ministras pirmininkas, Centro partijos pirmininkas, Talino miesto meras.

Biografija
----------

E.Savisaras gimė kalėjime (tėvas ir mama buvo represuoti). 1973 m. Tartu universitete baigė istorijos studijas, 1980 m. čia apsigynė filosofijos daktaro disertaciją tema „Socialiniai ir filosofiniai globalių Romos klubo modelių pagrindai".

1987 m. buvo vienas iš Estijos TSR ekonominio savarankiškumo ir ūkiskaitos programos (*IME, Isemajandav Eesti*) kūrėjų. 1988 m. kartu su Marju Lauristin buvo išrinktas Estijos liaudies fronto pirmininku.

1989 m. paskirtas Estijos TSR Ministrų tarybos pirmininko pavaduotoju – Valstybinio plano komiteto pirmininku, 1990 m. kovo mėn. tapo ministrų tarybos pirmininku. 1991 m. rugpjūčio 20 d. galutinai įtvirtinus Estijos nepriklausomybę, paskirtas pirmuoju Estijos Respublikos ministru pirmininku. Juo buvo iki 1992 m. sausio 29 d.

1992–1995 m. – Riigikogu (Estijos parlamento) vicepirmininkas. 1995 m. balandžio – lapkričio mėn. buvo Estijos Vidaus reikalų ministras.

1996 m. dalyvavo savivaldos rinkimuose ir buvo išrinktas Talino miesto tarybos pirmininku. 2001–2004 m. buvo Talino miesto meras. 2000–2007 m. dirbo ekonomikos ir komunikacijų ministru A.Ansipo vyriausybėje.

Nuo 2007 m. balandžio 5 d. iki 2015 m. vėl buvo Talino miesto meras.

Papildoma informacija
---------------------

* 2009 m. spalio mėn. vykusiuose savivaldos rinkimuose E.Savisaras asmeniškai ir jo vadovauja Centro partija surinko rekordinį skaičių rinkėjų balsų. 2011 m. parlamento rinkimuose jis taip pat gavo didžiausią skaičių (23 000) asmeninio reitingo balsų, tačiau mandato atsisakė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Former Prime Minister Edgar Savisaar passes away". *ERR* (anglų). 2022-12-29. Nuoroda tikrinta 2022-12-29.
2. ↑   (Talino merijos inf.)

  

  



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Indrek Toome(kaip Estijos TSR Ministrų tarybos pirmininkas)** | **Estijos Respublikos Ministras pirmininkas** 1990–1992 | Po to:**Titas Viahis** |
| Prieš tai:**Andrus Ansip** | **Estijos Respublikos ekonomikos ir komunikacijų ministras**2005–2007 | Po to:**Juhan Parts** |
| Prieš tai:**Jüri Ratas** | **Talino miesto meras** 2007–2015 | Po to:**Taavi Aas** |
| **Zenonas Vaigauskas** |
| --- |
| Gimė | 1951 m. liepos 24 d. (71 metai)Svirniai |
| Tėvas | Edvardas Vaigauskas |
| Sutuoktinis (-ė) | Auksė |
| Vaikai | Laima, Justė |
|  |
| Veikla | komjaunimo, partinis bei politinis veikėjas |
| Partija | 1973 m. SSKP,1990 m. LDDP |
|  |
| Alma mater | 1975 m. Vilniaus universitetas, 1987 m. Vilniaus aukštoji partinė mokykla |
| Žinomas (-a) už | VRK narys ir pirmininkas |

**Zenonas Vaigauskas** (g. 1951 m. liepos 24 d. Svirniuose, Kelmės rajonas) – Lietuvos komjaunimo, partinis bei politinis veikėjas.

Biografija
----------

1966–1970 m. mokėsi Vilniaus elektromechanikos technikume. 1969–1975 m. dirbo Vilniaus radijo komponentų gamykloje techniku. 1970–1975 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete.

1975–1977 m. VU Fizikos fakulteto mokslo darbuotojas. 1977–1985 m. dirbo administracinį darbą Lietuvos respublikiniame studentų statybos būrių štabe, 1978–1987 m. LLKJS CK sekretoriate. 1985–1987 m. Vilniaus aukštosios partinės mokyklos klausytojas, 1987–1988 m. dėstytojas. 1988–1991 m. Visuomeninių mokslų akademijos prie SSKP CK aspirantas. 1991 m. filosofijos mokslų daktaras.

1991–1994 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos sekretoriato konsultantas. 1993–1994 m. prezidento Algirdo Brazausko vyresnysis referentas valstybės ir teisės klausimais. 1992–1994 m. dirbo Seimo pirmininko sekretoriate. 1992–1994 m. Vyriausiosios rinkimų komisijos narys, 1994–2017 m. pirmininkas.

2018–2020 m. Seimo nario Juozo Bernatonio padėjėjas-sekretorius.

Moka rusų ir anglų kalbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Z. Vaigausko disertacija apie J. Staliną – Maskvoje po kruvinos Sausio 13-osios, 2012-12-12 Archyvuota kopija 2012-12-15 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Z. Vaigausko biografija: LLKJS CK, Vilniaus aukštoji partinė mokykla, Maskva, 2013-01-24
6. ↑
**Josipas Jurjevičius**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Josipas Jurjevičius |
| Gimimo data | 1994 m. sausio 10 d. (28 metai) |
| Gimimo vieta | Zadaras, Kroatija |
| Ūgis | 1,84 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | NK HV Posedarje |
| **Pozicija** | Gynėjas, atraminis saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| ???? 2019  ? | NK Zadar  FK Palanga  NK HV Posedarje | ?? 0??08 0(0)?? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. lapkričio 23 d.. |

**Josipas Jurjevičius** (g. 1994 m. sausio 10 d.) – Kroatijos futbolininkas, žaidžiantis gynėjo bei saugo pozicijoje. FK Palanga narys.

Karjera
-------

Atraminio saugo ir gynėjo pozicijoje galintis žaisti kroatas visą savo karjerą iki šiol leido gimtinėje. 

Į Lietuvą kroatas atvyko iš NK Zadaro ekipos, rungtyniaujančios 2-ojoje Kroatijos lygoje.

2019 m. vasarą tapo FK Palanga nariu. Debiutavo 2019 m. rugpjūčio 3 d. XVIII (18) turo rungtynėse prieš FK Riteriai, kurios baigėsi palangiškių pralaimėjimu rezultatu 0:1.

Vėlesniais metais rungtyniavo Kroatijoje. Atstovavo NK HV Posedarje (kroat. *NK Hrvatski vitez Posedarje*).

Rinktinė
--------

Kitados atstovavo Kroatijos U-19 futbolo rinktinei.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2019-08-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway
* flashscore
* Transfermarkt
* sofascore
| Siro-hetitų karalystė:Ḥamāth |
| --- |
|  |
| Šalis | Sirija |
| Tautos | aramėjai |
| Valstybės | XII-VIII a. pr. m. e. |
| Miestai | **Hamatas** |
|  |
|  |

**Hamatas** (angl. *Ḥamāth*) – senovės Sirijos miestas, toje pačioje vietoje, kur dabar yra Hama. Taip pat vadinama šio miesto kontroliuojama siro-hetitų valstybė, egzistavusi apie XII – VIII a. pr. m. e.

Raida
-----

Hamatas buvo gyvenamas jau nuo Neolito. Ši gyvenvietė buvo patogioje vietoje, įsikūrusi Oronto kilpoje, kas nulėmė jos saugumą. Svarbus miestas Oronto slėnyje šiaurėje buvo Karkaras, o pietuose - Kadešas (netoli dabartinio Homso).

II tūkst. pr. m. e. Hamato istorija nėra labai aiški. Greičiausiai čia viešpatavo Katnos karalystė. XVI a. pr. m. e. regionas buvo prijungtas prie Hetitų imperijos. Kuomet XII a. pr. m. e. iro imperija, čia susiformavo nepriklausoma Hamato valstybė, kontroliavusi visą Oronto aukštupį. Čia įsitvirtino aramėjų kalba ir aramėjų kilmės dinastija.

835 m. pr. m. e. karinę ekspediciją į Siriją surengė Asirijos karalius Šalmaneseras III. Tuometinis Hamato karalius *Irhuleni* suvienijo pajėgas su kitais Sirijos valstybių karaliais (Damasku, Izraeliu ir kitais) ir sugebėjo atsispirti Asirijos agresijai Karkaro mūšyje. Vėliau buvusių sąjungininkų vienybė žlugo, nes minimos tarpusavio kovos tarp Hamato ir Damasko.

743 m. pr. m. e. Hamathą užpuolė Asirijos Tiglat-Pileseras III, ir paėmė miestą 738 m. pr. m. e. Asirijai užėmus Hamatą, daug gyventojų buvo išžudyta arba ištremta, o kraštą ėmė masiškai kolonizuoti asirai. Po 720 m. pr. m. e. Hamato sukilimo, miestas buvo sudegintas, o brangenybės išvežtos.

Hamatas vėliau atsigavo tik IV a. pr. m. e. kaip helenistinis miestas Epifanėja.

Nuorodos
--------

* Senovės Azijos istorija rus.  Archyvuota kopija 2015-11-12 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės šiaurės Sirijos valstybės |
| --- |
|  |
| III tūkst. pr. m. e.Martu | 
 Ebla (Alalachas **·**  Karchemišas **·**  Katna **·**  Tutulis **·**  Emaras) **·**  Haranas **·**  Maris (Terka) **·**  Nagaras (Tel Arbidas **·**  Čagar Bazaras **·**  Kahatas **·**  Nabada **·**  Tel Hazna **·**  Šechna) **·**  Tel Chuera **·**  Urkešas |  |
|  |
| II tūkst. pr. m. e.(amoritai) | 
 Karkemišas **·**  Mukišas **·**  Jamchadas **·**  Ebla **·**  Ugaritas **·**  Katna **·**  Kidšu **·**  Kahatas **·**  Nagaras **·**  Kurda **·**  Amuru **·**  Maris **·**  Chana **·**  Urkešas **·**  Haranas **·**  Upi |
|  |
| XII-VIII a. pr. m. e.Siro-hetitai, aramėjai | 
 Bit Gabari **·**  Karkemišas **·**  Patina **·**  Bit Agusi **·**  Bit Adini **·**  Hatarikka-Luhuti **·**  Hamatas **·**  Damaskas **·**  Bit Bahiani **·**  Bekos slėnis |

 |
| Zernogradas*Зерноград* |
| --- |
|        |
| *Lenino aikštė Zernograde* |
|  |
| 

ZernogradasZernogradas

46°50′0″ š. pl. 40°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿46.83333°š. pl. 40.30000°r. ilg.﻿ / 46.83333; 40.30000﻿ (Zernogradas)Koordinatės: 46°50′0″ š. pl. 40°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿46.83333°š. pl. 40.30000°r. ilg.﻿ / 46.83333; 40.30000﻿ (Zernogradas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Rostovo sritis Rostovo sritis |
| **Rajonas** | Zernogrado rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1929 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 24 886  |
| **Plotas** | 12,4 km² |
| **Tankumas** (2017) | 2 007 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Zernogradas |

**Zernogradas** (rus. *Зерноград* – 'grūdų miestas') – miestas pietų Rusijoje, Rostovo srityje, 61 km į pietryčius nuo Rostovo prie Dono, Salsko stepėse. Rajono centras. Pro miestą eina Rostovo–Stavropolio plentas, yra geležinkelio stotis prie Bataisko–Salsko linijos. Žemės ūkio įrengimų gamybos ir remonto, stiklo, maisto (ypač, grūdų) pramonė. Svarbus javų auginimo regiono centras. Veikia krašto muziejus, kultūros namai, agrarinė-inžinerinė akademija.

Istorija
--------

1929 m. įkurta Zernovojaus (*Зерновой*) bandomojo ūkio gyvenvietė – grūdų auginimo kolūkių Salsko stepėje steigimo plano dalis. Gyvenvietės plėtote rūpinosi „Zernotrest". Ji įsteigta prie Verbliūdo geležinkelio pusstotės. 1951 m. suteiktas miesto statusas. 1960 m. Zernovojus pervadintas į Zernogradą. Tapo svarbiu Rusijos agronomijos ir agromechanikos centru.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 158
| **Markas Atilijus Regulaslot. *Marcus Atilius Regulus*** |
| --- |
| Gimė | III a. pr. m. e. |
| Mirė | III a. pr. m. e. |
|  |
| Veikla | senovės Romos karvedys, valstybės veikėjas |
| Pareigos | Romos konsulas |

**Markas Atilijus Regulas** (lot. *Marcus Atilius Regulus*; gyveno kažkada tarp 300–201 m. pr. m. e.) – romėnų karvedys, konsulas (dukart). Pirmą kartą konsulu tapo 267 m. pr. m. e. o antrą kartą – 256 m. pr. m. e. devintaisiais Pirmojo Pūnų karo metais.

Gyvenimas
---------

Markas Atilijus Regulas buvo vienas romėnų laivyno ekspedicijos, per kurią ties Eknomu nugalėta kartaginiečių flotilė, vadų; kartaginiečių teritorijoje jis išlaipino romėnų pajėgas. Romėnams iš pradžių ėjosi taip gerai, kad kitas konsulas, Liucijus Manlijus Vulsas, buvo atšauktas į Romą, o Markas Atilijus Regulas pasiliko užbaigti karo. Prie Adiso (netoliese Kartaginos) kartaginiečiai patyrė didžiulį pralaimėjimą ir buvo linkę sudaryti taiką. Visgi Regulo iškeltos sąlygos buvusios tokios griežtos, kad kartaginiečiai nusprendė verčiau toliau tęsti karą. 255 m. pr. m. e. Regulas buvo visiškai nugalėtas ir paimtas nelaisvėn spartiečio Ksantipo.

Apie tai, kas Regului nutiko paskui, patikimų žinių neturima. Pasak tradicijos, nelaisvėje jis išbuvo iki 250 m. pr. m. e. kai kartaginiečiai patyrė pralaimėjimą ties Panormu (dab. Palermas). Regulas buvo pasiųstas Romon derėtis dėl taikos ar apsikeitimo belaisviais. Atvykęs į Romą, Regulas griežtai ragino Senatą atmesti abu pasiūlymus. Grįžęs į Kartaginą, buvo mirtinai nukankintas. Šis pasakojimas vėlesniais laikais romėnams tapo herojiškos ištvermės pavyzdžiu. Visgi apie tai paliudyta pernelyg mažai, Polibijus apie tai nieko neužsimena. Būta teigiančių, kad pasakojimą galėjo sukurti metraštininkai, taip mėgindami pateisinti žiaurų romėnų elgesį su kartaginiečių belaisviais.

Išnašos
-------

1. 1 2  *Marcus Atilius Regulus*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-09-16.
2. 1 2 3  „Encyclopædia Britannica", 1911 m. leidimas, straipsnis „Regulus, Marcus Atilius".


|  |
| --- |
|   **Romos konsulas**   |
|  |
| *Anksčiau valdė:*Publijus Sempronijus SofasApijus Klaudijus Rusas | **Markas Atilijus Regulas (267 m. pr. m. e.)***kartu su Lucijumi Julijumi Libonu* | *Vėliau valdė:*Decimas Junijus PeraNumerijus Fabijus Piktoras |
| Straipsnių serijos apie Senovės Romą dalis |


|  |
| --- |
|   **Romos konsulas (sufektas)**   |
|  |
| *Anksčiau valdė:*Lucijus Manlijus Vulsonas LongasKvintas Cedicijus | **Markas Atilijus Regulas (256 m. pr. m. e.)***kartu su Lucijumi Manlijumi Vulsonu Longu* | *Vėliau valdė:*Servijus Fulvijus Petinas NobiliorasMarkas Emilijus Paulius |
| Straipsnių serijos apie Senovės Romą dalis |
|  |
| --- |
| **Boeing 747SP** |
|  |
|  |
|  |
| Tipas | plačiafiuzeliažis reaktyvinis oro laineris |
| Gamintojas | Boeing Commercial Airplanes |
| Pirmas skrydis | 1975 m. liepos 4 d. |
| Pradėtas naudoti | 1976 m. |
| Būsena | riboto naudojimo komerciniams skrydžiams, 1 vnt. reguliariai naudojamas NASA SOFIA projektui. |
| Pagrindiniai naudotojai | Iran Air, NASA |
| Pagaminta vnt. | 45 |
| Variantai | SOFIA |

**Boeing 747SP** – patobulinta Boeing orlaivio 747 versija, paruošta ypač ilgiems skrydžiams. Raidės SP reiškia „Special Performance" (ypatingos galimybės). Ši versija yra panaši į 747-100, tik turinti dar mažesnį korpusą, didesnius galinius sparnus ir supaprastintus sparnų atvarus. Sutrumpintas korpusas leidžia orlaiviui nuskristi ilgesnius maršrutus ir pasiekti didesnį greitį palyginus su kitais 747 lėktuvais.

Ši versija buvo sukurta norint atitikti 1973 m. iškeltus Pan American World Airways ir Iran Air reikalavimus. Jos norėjo gauti patį talpiausią lėktuvą, galinti skristi ilgus nuotolius. Pan Am siekė šiuos lėktuvus naudoti Niujorkas–Artimieji Rytai maršrutais, o Iran Air tuo metu planuojamam Teheranas–Niujorkas maršrutui. Boeing 747SP versija Boeing siekė konkuruoti su tuo metu populiariais trijų variklių lėktuvais.

Pirmasis 747SP lėktuvas buvo pradėtas naudoti 1976 m. kiek vėliau naudotas vyriausybiniams ir VIP poreikiams. Kol buvo naudojamas šis lėktuvas pasiekė keletą aeronautikos rekordų, tačiau pardavimai neatitiko planuoto 200 skaičiaus ir jų buvo parduota vos 45. Tuomet Boeing sustabdė šio orlaivio gamybą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  747 Model Summary
2. ↑  747
| Pabarės pilkapynas |
| --- |
| Pabarės pilkapyno pilkapis |
| 

Pabarės pilkapynasPabarės pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°17′24″š. pl. 25°02′46″r. ilg.﻿ / ﻿54.290°š. pl. 25.046°r. ilg.﻿ / 54.290; 25.046Koordinatės: 54°17′24″š. pl. 25°02′46″r. ilg.﻿ / ﻿54.290°š. pl. 25.046°r. ilg.﻿ / 54.290; 25.046 |

 |
| Vieta | Šalčininkų rajonas |
| Seniūnija | Pabarės seniūnija |
| Plotas | 28 035 m² |
| Naudotas | VII–XII a. |
| Tirtas | 1892, 1955 m. m. |
| Registro Nr. | 1939 / A1045P / AR151 |

**Pabarės pilkapynas** – senovės laidojimo vieta pietryčių Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 1,5 km į rytus nuo Pabarės kaimo, Šalčios–Tetėnų miškuose, apie 100 m į pietus nuo kelio  **3906**  Vėžionys–Dainava–Pabarė–Butrimonys .

Išliko apie 50 pilkapių. Sampilai nuo 5–8 m iki 10–15 m skersmens ir nuo 0,3–0,6 m iki 1–2 m ir net 2,5 m aukščio, daugelis žemo suploto pusrutulio pavidalo, kai kurie paplokščiu viršumi; kai kurie mažesnieji pilkapiai kiek sulėkštėję, daugelyje iškastos senos duobės, pora sužalota sodinant mišką, dalis pilkapių seniau sunaikinta, juos juosia akmenų vainikai, grioviai. Mirusieji laidoti sudeginti. Rasta 3 žmonių ir 7 žirgų palaikų. Radiniai: darbo įrankiai (verpstukai), papuošalai (karoliai, skardelės, įvijos), žirgo apranga (balnakilpės, žąslai, skambaliukai, sagtys, kamanų ir balnų apkalai, pjautuvai). Pabarės pilkapynas datuojamas VII–XII amžiumi.

1892 m. pilkapyną tyrinėjo Vandalinas Šukevičius (rado 4 pilkapius), 1955 m. – Lietuvos istorijos instituto ekspedicija (vadovė Ona Kuncienė, rado 15 pilkapių). Radiniai saugomi Lietuvos nacionaliniame muziejuje.

* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 1939 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Ona Kuncienė. *Pabarės pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
| Zeravšanas |
| --- |
| Zeravšanas Tadžikijoje Zeravšanas Tadžikijoje |
| **Ilgis** | 877 km |
| **Baseino plotas** | 17 700 km² |
| **Vidutinis debitas** | 660 m³/s |
| **Ištakos** | Zeravšano ledynas |
| **Žiotys** | Karakulio dykuma |
| **Šalys** | Tadžikijos vėliava Tadžikija, Uzbekijos vėliava Uzbekija |

**Zeravšanas** (tadž. *Зарафшон*, uzb. *Zarafshon*, iš pers. زر افشان − „aukso šaltinis") – Azijos upė. Nors ir mažesnis bei ne toks žinomas kaip dvi didžiosios Vidurinės Azijos upės, Syrdarja ir Amudarja, yra ne mažiau vertingas regiono drėkinimo šaltinis. Jo persiškas pavadinimas kilo iš aukštupyje randamo auksingojo smėlio.

Pietiniame upės krante kyla Zeravšano kalnagūbris, siekiantis iki 5630 metrų aukščio.

Upė išteka Tadžikijoje, Pamyro šlaituose, Zerafšano ledyne, Koksu kalnų mazge. Teka 300 km į vakarus ir kerta Uzbekijos sieną. Ten pasuka į šiaurės vakarus, teka pro legendinį Samarkando miestą, visiškai priklausomą nuo Zeravšano sukurtos oazės, vėliau vėl suka į pietvakarius, prabėga pro Bucharą ir pranyksta Karakulio smėlynuose, nepasiekdama Amudarjos, kurios intakas seniau buvo. Įrengta keletas tvenkinių.

Didžiausias intakas – Fandarja (kairysis).

Zerafšano baseinas tankiai apgyvendintas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 158
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Anicijus Manlijus Torkvatas Severinas Boetijuslot. *Boethius*** |
| --- |
|  |
| Boetijus |
| Gimė | 480 m. |
| Mirė | 524 m. (~44 metai) |
|  |
| Veikla | viduramžių muzikos teoretikas ir filosofas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Boetijus |

**Anicijus Manlijus Torkvatas Severinas Boetijus** (arba **Boecijus**, lot. **Boethius**, apie 480–524m.) – viduramžių muzikos teoretikas ir filosofas.

Jo veikalas „Apie muzikos mokymą" (*De institutione musica*), parašytas pačioje VIa. pradžioje, yra muzikos vadovas, įeinantis į kvadriviumo sistemą. Kartu su analogiškais tekstais apie geometriją, aritmetiką ir astronomiją muzikos vadovas buvo skirtas rengti studentus tolesnėms filosofijos studijoms. Originalios medžiagos traktate nedaug: Boecijus rėmėsi graikų šaltiniais, kuriuos turėjo po ranka, pirmiausia ilgu iki mūsų dienų neišlikusiu Nikomacho traktatu ir Ptolemajo „Harmonikų" pirmąja knyga. Traktate taip pat perteikiamos Pitagoro, Euklido ir Aristokseno mintys. Viduramžių skaitytojai tikriausiai nesuprato, kad Boecijus tiesiog pakartojo kitų autorių mintis, tačiau suvokė, jog jo teiginiai remiasi graikų matematikos ir muzikos teorijomis. Skaitytojai gavo įsitikinti, jog muzika yra skaičių mokslas, nes skaičių santykiai lemia melodinius intervalus, konsonansus, gamų sandarą, instrumentų ir balsų derinimą.

Bibliografija
-------------

* Filosofijos paguoda/ Anicijus Manlijus Severinas Boetijus; iš lotynų kalbos vertė Lizeta Lozuraitytė, 2000
| **Boromapanastaj.** |
| --- |
| TailandasTailandasTailandasTailandasSukotajaus karalius |
| Fraruangų dinastija |
| Visas vardas | Phra Maha Thammaracha IV |
| Gimė |  ? |
| Mirė | 1438 m. |
| Tėvas | Saileutajus |
| Valdė | 1419-1438 m. |
| Pirmtakas | Saileutajus |
| Įpėdinis | Ajutajos karalystė |

**Boromapanas** ((taj.  arba Tamarača IV (taj. พระมหาธรรมราชาที่ 4)) g. ? – m. 1438 m.) – Fraruangų dinastijos devintasis ir paskutinis Sukotajaus karalystės karalius, karaliaus Saileutajaus sūnus.

Gyvenimas ir valdymas
---------------------

Mažai žinomą apie šį karalių. Karaliaus Boromapanas šalį valdė kaip Ajutajos karalystės vasalas.

1419 m. mirus karaliui Saileutajui, kovą dėl sosto pradėję du broliai šalyje sukėlė neramumus. Ajutajos karalystės karalius Intaračas su armija patraukė link Sukotajaus, kad įvestų tvarką vasalo karalystėje. Užteko tik pademonstruoti armijos jėgą, kad broliai išspręstų savo nesutarimus. Sostą užėmė karalius Boromapanas, pasivadinęs Tamaraču IV.

1438 m. mirus karaliui Boromapanui, Sukotajaus karalystė buvo prijungta prie Ajutajos karalystės ir tapo jos provincija.

Išnašos
-------

1. ↑  Ajutajos karalystė 1400-1499 m. Archyvuota kopija 2011-12-16 iš Wayback Machine projekto.


|  |
| --- |
| Boromapanas **Fraruangų dinastija****Gimė:** ?  **Mirė:** 1438 m.  |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai:**Saileutajus** | **Sukotajaus karalius**1419-1438 m. | Po to:**Ajutajos karalystė** |

Nuorodos
--------

* Karalius Saileutajus[neveikianti nuoroda] rus.
* Sukotajaus karalystės istorija Archyvuota kopija 2010-09-26 iš Wayback Machine projekto. rus.
| **Boromaračatiratas IItaj. พระบาทสมเด็จพระบรมราชาธิราชที่ 2** |
| --- |
| TailandasTailandasTailandasTailandasAjutajos karalius |
| Sufanapumų dinastija |
| Visas vardas | Somdet Phra Borommarachathirat II (Chao Sam Phraya) |
| Gimė |  ? |
| Mirė | 1448 m. |
| Tėvas | Intaračas |
| Vaikai | Ramesuenas (Trailokanatas)Intaburis |
| Valdė | 1424-1448 m. |
| Pirmtakas | Intaračas |
| Įpėdinis | Trailokanatas |

**Boromaračatiratas II** (taj. พระบาทสมเด็จพระบรมราชาธิราชที่ 2 g. ? – m. 1448 m.) – Sufanapumų dinastijos Ajutajos karalystės karalius, karaliaus Intaračo jauniausias sūnus.

1424 m. po karaliaus Intaračo mirties, vyriausieji du jo sūnus pešdamiesi dėl sosto žuvo ir sostą paveldėjo jauniausias jų brolis Trečiasis Čaofraja (Chao Sam Phraya), pasivadinęs karaliumi Boromaračatiratu II. Brolių žūties vietoje karalius pastatė dvi stūpas, kurios stovi iki šiol Vat Ratčaburanos (Wat Ratchaburana) teritorijoje.

1431 m. prasidėjo karas su khmerais. Karalius Boromaračatiratas II, po septinių mėnesių apsupties, užėmė Ankorą. Į Ajatują jis pasiėmė du khmerų princus su šeimomis: Frajakaeo (Phraya Kaeo) ir Frajatajų (Phraya Thai) ir daug belaisvių, taip pat parvežė daug šventų liūto ir buivolo atvaizdų. Kambodžos valdovu buvo paskirtas Boromaračatirato II sūnus, princas Intaburį (Inthaburi), kuris 1432 m. buvo nužudytas.

Ankoro užkariavimas atnešė į tajų buitį daug khmerų kultūros ir tradicijų.

1438 m. karalius Boromaračatiratas II pastatė Vat Maheijongo (Wat Maheyong) vienuolyną, o jo sūnus Ramesuenas buvo paskirtas Fitsanuloko valdytoju.

1442 m. karinė kompanija į Čiangmajų nebuvo sėkminga, karalius susirgo ir buvo priverstas su armija grįžti namo, o 1444 m. žygyje į šiaurę tajų armija užėmė Patajkasemą (Pathai Kasem) ir grįžo su 120 000 belaisvių.

1445 m. Ajatują pasiekė informacija, kad pietuose esantis Melakos sultonatas klesti ir dar nepriklauso Siamui. Karalius Boromaračatiratas II pasiuntė emisarą su laišku, reikalaudamas pasiduoti Ajatujos karalystei. Sultonas Muzafar Šahas atsisakė ir tajų armija puolė Melaką. Sultono skubiai mobilizuota armija sėkmingai atrėmė tajų puolimą.

Iki tol balzamuotą karaliaus Utongo kūną Boromaračatiratas II kremavo ir toje vietoje pastatė Vat Frašisanfeto (Wat Phra Sri Sanphet) stūpas ir šventyklą, kurioje buvo saugomi karaliaus Utongo pelenai. 1448 m. mirus Boromaračatiratui II, sosto paveldėtojas sūnus princas Ramesuenas, įsakė šventyklą perdaryti į Vat Frašisanfeto (Wat Phra Sri Sanphet) vienuolyną.

Karalius Boromaračatiratas II buvo vedęs princesę iš Sukotajaus, kurios vardas nėra žinomas.

Išnašos
-------

1. ↑  Vat Ratčaburana
2. ↑  W A R Wood, A History of Siam. Fisher Unwin Ltd London, 1924 m. 781 psl.
3. ↑  Vat Maheijongo (Wat Maheyong) vienuolynas
4. ↑  Vat Frašisanfetas (Wat Phra Sri Sanphet)


|  |
| --- |
| Boromaračatiratas II **Sufanapumų dinastija****Gimė:** ? m.  **Mirė:** 1448 m.  |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai:**Intaračas** | **Ajutajos karalius**1424-1448 m. | Po to:**Trailokanatas** |

Nuorodos
--------

* Karalius Boromaračatiratas II[neveikianti nuoroda] rus.
* Ajutajos karalystės istorija Archyvuota kopija 2010-09-26 iš Wayback Machine projekto. rus.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| *Boer* |
| --- |
|  |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |
| **Sukūrimo vieta** | Pietų Afrikos Respublikos vėliava Pietų Afrikos Respublika (1900 m.) |

***Boer*** – ožkų veislė sukurta 1900 m. Pietų Afrikoje. Selekcijos dėka sukurta mėsinio tipo ožkų veislė. Šios ožkos greitai auga ir turi puikią kūno struktūrą, pasaulyje žinoma, kaip produktyvi mėsinių ožkų veislė. Boer ožkos yra atsparios ligoms, gerai adaptuojasi sausose pusdykumėse, lengvai pakelia karštį. Ožkų veisimas daugiausiai koncentruotas JAV vakarų centrinėje Teksaso dalyje. Pirmos JAV veislinių ožkų bandos atvežtos iš Naujosios Zelandijos. Vėliau jas imta importuoti iš Pietų Afrikos. Veisimo tikslais paprastai naudojami grynakraujai patinai. Dažniausiai vykdomi kryžminimai su Ispanų, Angoros ožkomis. Nėštumo periodas siekia nuo 149 iki 155 dienų.

Savybės ir eksterjeras
----------------------

Tai mėsinės veislės ožkos. Jos tinkamos ir kergimui su kitomis ožkomis mėsos gavimo tikslais. *Boer* ožkos baltos spalvos, turi tvirtą galvą, dideles rusvas ar mėlynas akis, lengvai išlenktą nosį, burna suformuota iš gerai išsivysčiusių žandikaulių. Ausys ilgos, plačios ir nukarusios, kaip *Anglo-Nubian* ožkų. Tai paklusnios, greitai augančios ožkos, didelio vislumo lyginant su kitomis ožkomis. Subrendusios *Boer* ožkos sveria 90–100 kg, o ožiai 110–135 kg. Ne apipjaustytoms ožkoms ragai apvalūs, tamsaus atspalvio, tiesūs arba plokšti, kurie veikia kaip "šaldymo prietaisas", sujungdamas galvoje sinuso ertmes. Kraujagyslių tinklas raguose reguliuoja kūno temperatūrą. Trumpi, blizgantys plaukai. Kojos tvirtos su aiškiai išreikštais sąnariais. Liemuo ilgas ir platus, pasturgalis taip pat ilgas. Gerai suformuotas tešmuo turi nemažiau du funkcionuojančius spenius kiekviename šone. Veislės pavadinimas kilo iš vokiško žodžio "Boer", kuris reiškia "fermeris". Ožkos yra greitai užaugančios ir subręstančios ir tai jas daro populiariausiomis mėsinėmis ožkomis visame pasaulyje. Jos puikiai prisitaiko prie bet kokio klimato ir yra atsparios ligoms.
**Adolfas Šaučiūnas** (1905 m. lapkričio 3 d. Mičiūnuose, Panemunio valsč. Rokiškio apskr. – 1991 m. gegužės 21 d. Panemunyje, Rokiškio raj.) – vargonininkas ir chorvedys.

Biografija
----------

Turėjo gražų balsą ir giedojo Panemunio bažnyčios chore, lankė pradžios mokyklą, pas Pandėlio vargonininką dėdę R. Balčiūną išmoko vargonuoti. 1926 m. pašauktas atlikti karinę tarnybą, tarnavo husarų pulke Kaune.

Atlikęs karinę tarnybą, pradėjo vargonininkauti Palėvenėlės (Kupiškio raj.) parapijoje, lankė Konrado Kavecko organizuojamus vargonininkų kursus. Vadovavo bažnyčios, pavasarininkų ir šaulių chorams, su jais surengė koncertų.

1941 m. sovietų valdžios ištremtas į Sibirą – Jakutijos pasienį prie Laptevų jūros. 1958 m. grįžęs į gimtinę, apsistojo pas brolį Boleslovą Šaučiūną, o vėliau apsigyveno Panemunyje, kur išbuvo iki mirties. Vargonininkavo ir vadovavo chorams Čedasų ir Suvainiškio (Rokiškio raj.) parapijose. Chorai ne tik giedodavo bažnyčiose, bet ir pasirodydavo koncertuose.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Adolfas Raulinaitis** (1903 m. kovo 9 d. Šadžiūnuose, Lazdijų raj. – 1987 m. rugsėjo 6 d. Vilniuje) – pedagogas, kalbininkas, poetas, dramaturgas, istorikas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1929 m. baigė Lietuvos universitetą. 1930 m.-1936 m. dėstė Rygos universitete ir Rygos lietuvių gimnazijose. Nuo 1936 m. apsigyveno Šiauliuose. Mokytojavo berniukų gimnazijoje, kur dėstė lietuvių kalbą ir literatūrą, dirbo su moksleiviais ateitininkais ir pavasarininkais.

1941 m. rugpjūčio 1 d. paskirtas Šiaulių mokytojų seminarijos direktoriumi. 1941 m. pabaigoje kartu su kitais miesto inteligentais įkūrė Šiaulių apygardos Meno ir mokslo centrą. 1944 m.-1945 m. mokytojavo Lazdijuose.

1945–1953 m. buvo tremtyje Vorkutoje. Nuo 1955 m. gyveno Vilniuje, dirbo Mokslinėje restauracinėje gamybinėje dirbtuvėje, dėstė Vilniaus universitete.

Kūryba
------

* „Naujais keliais" (drama, 1929 m.),
* „Vytauto Golgota" (drama, rankraštis, 1930 m.),
* Parašė scenos vaizdelių.
Alkoholio kontrolė JAV:       „šlapios" apygardos       „pusiau sausos" apygardos       „sausos" apygardos       nėra duomenų
**Sausoji apygarda** (angl. *dry county*) – JAV apygarda, kurios vyriausybė draudžia alkoholinių gėrimų prekybą. Vienur draudžiama parduoti alkoholį ne prekybai skirtose patalpose, kitur – pačioje prekyvietėje arba draudžiami abu atvejai. Visoje Amerikoje egzistuoja šimtai sausųjų apygardų, daugiausiai jų yra pietinėse valstijose. Tokių yra ir mažesnių administracinių darinių: sausieji miestai, kaimai.

Nors 1933 m. buvo priimta 21-oji JAV Konstitucijos pataisa, kuri federaliniu lygiu atšaukė prohibicijos įstatymą, vietos valdžia valstijose ir apygardose pati ar pagal gyventojų balsavimo rezultatus sprendė dėl alkoholio prekybos apribojimų atšaukimo ar palikimo galioti. Daugelyje „sausųjų" bendruomenių nėra draudžiama iš viso vartoti alkoholį, kad nebūtų prarasti mokesčiai į vietos biudžetą kaimyninių „šlapiųjų" bendruomenių naudai. Dažnai tokie apribojimai egzistuoja religiniu pagrindu, kai bažnyčia pasisako prieš alkoholio vartojimą tarp vietos tikinčiųjų. Dažniausiai įvesti apribojimai tokiai prekybai pagal savaitės ar paros laiką, prekybos vietą ir pan. Alkoholio pervežimai tarp valstijų įstatymiškai vietos valdžios „sausosiose" teritorijose negali būti varžomi.

Alkoholio kontrolės asociacijos (NABCA) 2004 m. atliktas tyrimas parodė, kad virš 500 municipalitetų JAV yra „sausi", įskaitant 83 Aliaskoje. Pvz. beveik pusė sausųjų apygardų egzistuoja Misisipėje, o Floridoje tokios yra 4 iš 67. Nors pagrindinė amerikietiškojo viskio *Jack Daniel’s* gamybos įmonė veikia Tenesio valstijos sausojoje Moor apygardoje, vietos parduotuvėse ar restoranuose šis produktas neparduodamas, tačiau įmonei leidžiama prekiauti proginiais viskio buteliais.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sausoji valstija

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2012-03-26 iš Wayback Machine projekto. Balsavimas Suwannee apygardoje, Floridoje, dėl sausojo įstatymo
2. ↑   Viskio *Jack Daniel’s* istorija

Nuorodos
--------

* JAV gidas po sausąsias apygardas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Daniel Radcliffe |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Daniel Jacob Radcliffe |
|  |
| Gimė | 1989 m. liepos 23 d. (33 metai) Londonas, Jungtinė Karalystė |
|  |
| Šalis | Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Haris Poteris (filmuose apie Harį Poterį) |
|  |
|  |

**Daniel Jacob Radcliffe** (g. 1989 m. liepos 23 d. Fulhame, Londone, Anglijoje) – Anglijos aktorius, kino filme „Haris Poteris" suvaidinęs pagrindinį vaidmenį.

Biografija
----------

Danielis yra vienturtis vaikas Alano ir Marcia Gresham šeimoje. Mama – aktorių agentė. Danielis vaidinti svajojo nuo penkerių metų. Pirmas jo pasirodymas buvo 1999 m. David Copperfield šou BBC televizijoje su tokiais aktoriais kaip Maggie Smith, Ian McKellen, Bob Hoskins. Tačiau tai neturėjo jokios įtakos Haris Poteris vaidmeniui gauti – kūrėjai ieškojo Hario tokio, kokį visi įsivaizdavo. Kiti pagrindinių vaikiškų vaidmenų atlikėjai jokios vaidybinės patirties neturėjo.
Be to, Danielio tėvai nenorėjo, kad sūnus kada nors „įsiveltų" į aktorystę. Nesėkmingai bandė gauti vaidmenį filme apie Oliverį Stouną. Kadangi Daniel entuziazmas neblėso, tėvai leido jam pabandyti gauti pirmąjį vaidmenį Davido Copperfieldo šou (mama pati nusiuntė sūnaus nuotrauką į BBC). 2001 m. jis suvaidino juostoje „Panamos siuvėjas" kartu su tokiomis žvaigždėmis kaip Pierce Brosnan, Jamie Lee Curtis. Aktoriaus paieškos Hario Poterio vaidmeniui užtruko net 9 mėnesius. JAV ir Britanijoje atrankoje dalyvavo apie 16.000 berniukų.

D. Radcliffe’ą režisierius pastebėjo viename Davido Copperfieldo šou. Berniuko tėvai nenorėjo, kad jų sūnus vaidintų. Tačiau jo tėvą pažinojo vienas iš filmo prodiuserių. Danielis Radcliffe‘as prisijungė prie filmavimo bandymuose dalyvavusių vaikų (iš viso jų buvo 2000). Rugsėjį turėjo prasidėti filmavimas, tačiau aktorius Hario Poterio vaidmeniui dar nebuvo surastas. Režisieriui netgi atrodė, kad tokio vaiko net ir nėra, tačiau, į studiją atėjus Danieliui, jis iškart nudžiugo (kaip ir radus būsimus Hermioną ir Ronį). Knygos autorė irgi „palaimino" visus pagrindinių vaidmenų atlikėjus – jie atitiko tai, kaip juos įsivaizdavo J. K. Rowling. Pasirinktas Danielis dėl filmavimo praleido beveik visus mokslo metus. Filmavimo aikštelėje jam buvo įrengta klasė, kadangi pagal įstatymus per dieną jam tekdavo prie pamokų praleisti mažiausiai 3 val.

Už vaidmenį filme „*Haris Poteris ir Išminties akmuo*" Danielis Radcliffe‘as gavo 110 000, už antrąjį – 3 mln. JAV dolerių.

Danielis lankė berniukų mokyklą ir su draugais klausėsi pankroko muzikos: „Sex Pistols", „New York Dolls", „The Stanglers".
| Vylkovėukr. *Вилкове* |
| --- |
|        |
| *Kanalas mieste* |
|  |
| 

VylkovėVylkovė

45°23′0″ š. pl. 29°35′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.38333°š. pl. 29.58333°r. ilg.﻿ / 45.38333; 29.58333﻿ (Vylkovė)Koordinatės: 45°23′0″ š. pl. 29°35′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.38333°š. pl. 29.58333°r. ilg.﻿ / 45.38333; 29.58333﻿ (Vylkovė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos vėliava Ukraina |
| **Sritis** | Odesos sritis Odesos sritis |
| **Rajonas** | Kilijos rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1746 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 8 570  |
| **Plotas** | 3,5 km² |
| **Tankumas** (2011) | 2 449 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Vylkovė |

**Vylkovė** arba **Vilkovė** (ukr. *Вилкове*, rus. *Вилково*) – miestas Ukrainoje, Odesos srities pietvakariuose, Kilijos rajone, Dunojaus deltoje, Kilijos protakos kairiajame krante, Rumunijos pasienyje, 18 km nuo Juodosios jūros kranto. Tai paskutinė gyvenvietė prie Dunojaus prieš šiam įtekant į Juodąją jūrą. Miestas įsikūręs Dunojaus sąnašose, jo nuotolis nuo jūros palaipsniui didėja. Yra automobilių kelias į Kiliją, yra upinė prieplauka. Mieste susisekiama valtimis, įrengti lentiniai takai. Žuvies apdirbimo, laivų remonto pramonė, siurblių, mazgų gamyba. Žvejyba. Vylkovėje yra Dunojaus biosferos rezervato valdyba. Verčiamasi vyno gamyba, sodininkyste, prekiaujama nendrių pluoštu. Veikia krašto muziejus, 2 sentikių cerkvės, stačiatikių cerkvė, 3 protestantų bažnyčios.

2001 m. 70 % Vylkovės gyventojų buvo rusai, daugiausia sentikiai lipovanai, 25 % – ukrainiečiai, taip pat gyvena rumunų, bulgarų, moldavų, gagaūzų.

Istorija
--------

1746 m. įkurta gyvenvietė Lipovanskojė (*Липованское*). Miesto statusas suteiktas 1762 m.

* Stačiatikių cerkvėStačiatikių cerkvė
* Sentikių Šv. Nikolajaus cerkvėSentikių Šv. Nikolajaus cerkvė
* LaivybaLaivyba
* Kilijos protaka ties VylkoveKilijos protaka ties Vylkove

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 91
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sausė Grandė |
| --- |
| Upė Ventanijos kalnuose Upė Ventanijos kalnuose |
| **Vidutinis debitas** | 3,2 m³/s |
| **Ištakos** | Ventanijos kalnai |
| **Žiotys** | Atlanto vandenynas |
| **Šalys** | Argentina |

**Sausė Grandė** (isp. *Río Sauce Grande*) – upė Argentinoje, Buenos Airių provincijos pietuose. Prasideda Ventanijos kalnuose, netoli aukščiausios jų viršūnės – Tres Pikoso kalno. Teka daugiausia pietų kryptimi, žemupyje pasuka į pietryčius. Įteka į Atlanto vandenyną 10 km į rytus nuo Monte Hermoso.

Intakai: Sausė Grandės upelis, Atravesadas, El Toro upelis, El Negras, Riveras, Del Loro upelis, San Diegas, San Bernardas, San Teofilas, Rivera ir El Soras.

Upės slėnyje įrengtas Paso de las Piedraso tvenkinys. Pačiame žemupyje upė prateka natūralią Sausė Grandės lagūną. Didesnės gyvenvietės prie upės – Vilja Arkadija ir Saldungarajus.
| ***Vykdytojai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Maurizio LucidiGuglielmo Garroni |
| Vaidina | Roger MooreStacy KeachRosemarie Lindt |
| Metai | 1976 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 101 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Vykdytojai** (it.  *Gli esecutori*) – 1976 m. Italijoje sukurtas trileris, kurio režisierius Maurizio Lucidi, vienas scenarijaus autorių Ernest Tidyman. Pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Roger Moore.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Sužlugus narkotikų gabenimo operacijai iš Sicilijos į San Franciską, mafijos bosas Salvatorė paveda savo sūnėnui Ulisui rasti išdavikus. Pastarasis, pats kankinamas prisiminimų apie vaikystėje matytą tėvo nužudymą, į pagalbą pasikviečia draugą, lenktynininką Čarlį, ima visais įmanomais metodais aiškintis kaltininkus...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Roger Moore – Ulisas
* Stacy Keach – Čarlis
* Ivo Garrani – Salvatorė
* Fausto Tozzi – Luidžis
* Loretta Persichetti – Hana
* Rosemarie Lindt – Salvatorės draugė
* Franco Fantasia – kunigas

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Street People' Set For Release". *Pittsburgh Post-Gazette*. 1976-08-31. Nuoroda tikrinta 2012-01-31.
2. ↑  Jim Moorhead (1976-12-07). „Street People' A Pizza Pap". *The Evening Independent*. Nuoroda tikrinta 2012-01-31.
Adolph Diesterweg
**Frydrichas Vilhelmas Adolfas Distervegas** (vok. *Friedrich Adolph Wilhelm Diesterweg*, 1790 m. spalio 29 d. Zygene – 1866 m. liepos 7 d. Berlyne, Vokietija) – vokiečių pedagogas, filosofas.

Biografija
----------

Gimė Zygeno mieste, Vestfalijoje (Vokietija). Studijavo Herborno ir Tiubingeno universitetuose, 1811 m. įgijo filosofijos daktaro laipsnį. Studijų metais susipažino su šveicarų pedagogo J. H. Pestalocio pedagoginėmis idėjomis, kas nulėmė vėlesnę jo darbų kryptį. Diesterweg nusprendė tobulinti Pestalocio idėjas ir pasiryžo savo laiką skirti visuomenės švietimui. Pedagoginė veikla buvo paremta dideliu literatūrinių ir metodinių darbų skaičiumi.

Idėjos
------

Distervegas reikalavo sukurti mokyklą, kuri būtų vienodai prieinama visiems vaikams. Pasisakė prieš konfesinį (tikybinį) mokymą, kuris to meto Vokietijos visuomenėje buvo įprastas dalykas. Jis pareiškė, kad bažnyčia negali užtikrinti tinkamo išsilavinimo, nes jos paskirtis yra kitokia. Vaikus privalo mokyti tam paruoštas specialistas – mokytojas.
Distervegas gynė bendražmogiško auklėjimo idėją. Mokykla turi išauklėti humaniškus žmones ir sąmoningus piliečius.

Darbai
------

* "Vadovas vokiečių mokytojams lavintis" (1835);
* "Elementarinė geometrija" (1862);
* "Reino lapeliai auklėjimui ir mokymui" (nuo 1827);
* "Pedagoginiai metraščiai" (1851).

Šaltiniai
---------

* "Pedagogikos istorija" (N. Konstantinovas) – Vilnius, Mokslas, 1978, p. 83-88.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Adolph Diesterweg** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikicitatos 

Wikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Adolph Diesterweg***