recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 54°54′26.06″ š. pl. 23°58′29.69″ r. ilg.﻿ / ﻿54.9072389°š. pl. 23.9749139°r. ilg.﻿ / 54.9072389; 23.9749139

| Girstučio baseinas |
| --- |
|  |
| Oficialus pavadinimas | Girstučio baseinas |
| Vieta | KaunasKovo 11–osios g. 26 |
| Pradėtas statyti | 2009 m. |
| Atidarytas | 2013 m. |
| Savininkas | Kauno miesto savivaldybė |

**„Girstučio" baseinas** – vienas iš didžiausių ir moderniausių Lietuvos plaukimo kompleksų Kaune, kuris atitinka tarptautinius standartus ir yra įsikūręs „Girstučio" kultūros ir sporto rūmuose.

Iki 2022 m. buvo vienintelis Kaune 50 metrų ilgio baseinas, po rekonstrukcijos atidarytas 2013 m. Vietoje buvusio lengvosios atletikos maniežo, kuris nebeatitiko tarptautinių reikalavimų, įrengtas 25 metrų baseinas. Jis skirtas treniruotis plaukikams, vandensvydininkams, penkiakovininkams ir kitų vandens sporto šakų atstovams.

Baseinas įsikūręs „Girstučio" rūmuose
Sportinę „Girstučio" komplekso dalį valdo biudžetinė įstaiga „Kauno plaukimo centras", kuriame iš viso dirba 42 darbuotojai, tarp kurių 12 – plaukimo treneriai. Plaukimo centras organizuoja vaikų ir jaunimo papildomą ugdymą, plėtoja kūno kultūrą ir sportą, organizuoja gyventojų poilsį. Pirmuoju centro vadovu paskirtas buvęs profesionalus plaukikas, olimpietis Mindaugas Špokas.

Sportinėje dalyje įrengtas 50 m ilgio 8 takelių baseinas, sportininkų treniruočių zona. Antroji komplekso dalis skirta pramogoms: čia veikia sūkurinės vonios, 25 m ilgio baseinas, nusileidimo į vandenį takelis, pirčių zona, baras. Sportininkai užima apie 30 proc. viso laiko, o likusi dalis skirta visuomenės poreikiams. Įprastas, dviejų valandų apsilankymas centre apima lankymąsi pirčių zonoje, laiko leidimą vandens pramogų zonoje bei plaukiojimą didžiajame baseine.

Techniniai duomenys
-------------------

* Didysis baseinas:
	+ ilgis – 50 m
	+ takelių skaičius – 8
* Treniruočių baseinas:
	+ ilgis – 25 m
	+ takelių skaičius – 4

Varžybos
--------

Girstučio baseine 2013 m. birželio 27–29 d. surengtas atviras Lietuvos plaukimo čempionatas, įtrauktas į Europos plaukimo lygos (LEN) kalendorių.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   „Girstučio" baseine vyksiančiame čempionate – plaukikai iš 7 šalių

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė www.girstuciobaseinas.lt
| **Danguolė Beinarytė** |
| --- |
| Gimė | 1971 m. balandžio 29 d. (52 metai)Kaunas |
| Tėvas | Pranciškus Beinaris |
| Motina | Danguolė Bereckaitė-Beinarienė |
| Vaikai | Marija |
|  |
| Veikla | choro dirigentė |
|  |
| Alma mater | Lietuvos valstybinė konservatorija |

**Danguolė Beinarytė** (g. 1971 m. balandžio 29 d. Kaune) – Lietuvos choro dirigentė.

Vargonininko, chorvedžio, kompozitoriaus Pranciškaus Beinario ir dainininkės Danguolės Bereckaitės-Beinarienės duktė.

Biografija
----------

1978–1988 m. Kauno Juozo Naujalio vidurinėje meno mokykloje mokėsi smuikuoti (mokyt. I. Krušaitė), 1988–1990 m. mokėsi smuikuoti Kauno Juozo Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Kristina Domarkienė). 1990–1996 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Kauno fakultetuose (doc. Romaldo Misiukevičiaus klasė, pas doc. Mariją Čepinskienę mokėsi vargonuoti).

1987–1996 m. Kauno arkikatedros bazilikos vargonininkė, 1994–1996 m. Kauno Šv. Mykolo Archangelo bažnyčios vargonininkė. Nuo 2002 m. Kauno Kristaus prisikėlimo paminklinės ir Mažosios bažnyčių vargonininkė, nuo 2007 m. Kauno Kristaus prisikėlimo paminklinės bažnyčios vargonininkė.

1991–1994 m. vadovavo 12 asmenų vokaliniam ansambliui „Ad libitum", su kuriuo dalyvavo bažnytinės muzikos festivaliuose „Cantate Domino", giedojo bažnyčiose. 1994 m. J. Naujalio jaunųjų dirigentų konkurse Vilniuje laimėjo pirmąją vietą.

1993–1994 m. Kauno technologijos universiteto studentų mišriojo choro „Jaunystė" chormeisterė, nuo 1994 m. rudens – meno vadovė ir dirigentė. Choras dalyvavo 1994, 1995, 1996 m. tradiciniuose Lietuvos aukštųjų mokyklų studentų festivaliuose Vilniuje, 1995 m. Baltijos studentų dainų šventėje „Gaudeamus-XII" Tartu (Estija), 1996 m. Kauno miesto dainų šventėje, koncertais pažymėjo „Jaunystės" gyvavimo 70-metį. 1997 m. atgaivintame tarptautiniame studentų mišriųjų chorų konkurse „Juventus-VIII" už Zitos Bružaitės kantatos „Amžių dainos" atlikimą „Jaunystė" pelnė specialųjį prizą. Choras dalyvavo 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje.

1994–1998 m. Vilkaviškio vyskupijos krikščioniškosios kultūros centro Česlovo Sasnausko kamerinio choro (Marijampolė) meno vadovė ir dirigentė. Choras yra parengęs Č. Sasnausko „Requiem" ir „Miserere", Th. Dubois oratoriją „Septyni Kristaus žodžiai", D. Buxtehudes „Magnificat", J. Rutterio „Magnificat", I. Stravinskio „Mišias" ir kitų kompozitorių religinių kūrinių. 1997 m. tarptautiniame konkurse Bad Ischlyje (Austrija) choras laimėjo antrąją vietą, 1998 m. dalyvavo II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje, gerai pasirodė ir chorų konkurse.

Nuo 1996 m. Kauno A. Kačanausko muzikos mokyklos mokytoja metodininkė, nuo 1999 m. Estradinio skyriaus *pop* grupių „Dangiukai", „Dangi" vadovė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-10 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
| **Valdis Vižinis** |
| --- |
| Gimė | 1963 m. gegužės 31 d. (60 metų)Šiauliai |
| Vaikai | Julius, Danas, Viktoras |
|  |
| Veikla | humoristas, režisierius, politinis bei visuomenės veikėjas |

**Valdis** (**Valdas**) **Vižinis-Vižas** (g. 1963 m. gegužės 31 d. Šiauliuose) – humoristas, humoristinių TV laidų aktorius, kūrėjas, scenarijų autorius, režisierius, renginių vedėjas, Lietuvos ir Birštono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, profsąjungininkas.

Biografija
----------

1981 m. baigė Šiaulių Juliaus Janonio vidurinę mokyklą. 1984–1988 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete (nebaigė). Kartu su Arūnu Valinsku ir Gintaru Ruplėnu studijų metais pradėjo aktyviai koncertuoti, dalyvavo akademinėje saviveikloje, buvo agitbrigados „Dviratis" narys, muzikantas (grojo gitara). Vėliau buvo televizijos laidų „Dviračio žynios", „Šou bulvaras", „Nosis" vedėjas, kūrėjas, vaidmenų atlikėjas. Po aktyvios kūrybinės veiklos televizijoje dirbo Specializuotos darbo teisės tarnybos vadovu, Valstybinėje darbo inspekcijoje, tapo vienu iš profsąjungos judėjimo „Solidarumas" lyderių. 2006–2012 m. Lietuvos švietimo darbuotojų profesinės sąjungos patarėjas ryšiams su visuomene. *Balsas.lt* naujienų redaktorius. 2008 m. kartu su dainininke Mia dalyvavo LNK muzikiniame projekte „Žvaigždžių duetai".

2007–2011 m. Birštono savivaldybės tarybos narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Profsąjungos kad Lietuva netaptų Lotynų Amerika, 2003-12-02
2. ↑  Žinomas humoristas V.Vižinis – švietimo darbuotojų atstovas spaudai, 2006-11-11
3. ↑  Nebenoriu būti tuo, kuo būti negaliu Archyvuota kopija 2015-09-24 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  V.Vižinis sieks pakeisti 37 metus dirbantį merą, 2007-01-18
**Aleksandras Grigaitis** (1877 m. gegužės 4 d. Gudaičiai, Naumiesčio apskritis, dab. Kudirkos Naumiestis – 1955 m. rugsėjo 26 d. Kaunas) – Lietuvos kunigas, daktaras, apaštališkasis protonotaras.

Biografija
----------

Baigė Seinų kunigų seminariją, Dvasinę katalikų akademiją Sankt Peterburge, Fribūro universitetą, Biblijos akademiją Jeruzalėje. Dėstė Seinų kunigų seminarijoje, nuo 1909 m. – Dvasinėje katalikų akademijoje Sankt Peterburge, nuo 1914 m. jos vicerektorius; profesorius. 1916 m. paskirtas Seinų (nuo 1926 m. Vilkaviškis|Vilkaviškio) kapitulos kanauninku, nuo 1924 m. jos prelatas. 1935 m. apaštališkasis protonotaras. 1922–1940 m. Vytauto Didžiojo universiteto (iki 1930 m. Lietuvos universitetas) dėstytojas. 1922 m. Teologijos – filosofijos fakultete įsteigė Šv. Rašto Senojo Įstatymo katedrą, jai vadovo. 1920–1926 m. Kudirkos Naumiesčio, 1926–1955 m. Aukštosios Panemunės klebonas. Bendradarbiavo katalikų spaudoje.

Bibliografija
-------------

* Senojo Įstatymo problemos: Naujų iškasenų šviesoje, 2 d. 1925 m.
* Egzegezės metodikos naujieji keliai, 1926 m.
* Bendrasis įvadas į Šv. Raštą (rankraštis)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aleksandras Grigaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 155 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Klevų sulos surinkimas
 *Kitos reikšmės – Sula (reikšmės).*
**Sula** – maistinių medžiagų, sukauptų medžių šaknyse, tirpalas, kuris pavasarį perduodamas po žiemos atsigaunančio medžio vainikui. Iš beržų ir klevų gaunamos sultys, vartojamos kaip gėrimas.

Maisto chemija
--------------

Suloje yra nemažai svarbių mineralinių medžiagų Šviežioje beržų suloje nustatyti devyni makro- ir mikroelementai.

mg kg-1:

* Cu vario 0,09
* Fe geležies 0,67
* Cr chromo 0,02
* Mn mangano 1,17
* Zn cinko 1,49
* Na natrio 14,5
* Mg magnio 22,0
* Ca kalcio 56,5
* K kalio 115,0

Beržų suloje būna 1-2 %, o klevų – 2-4 % (cukrinių klevų (*Acer saccharum*) – iki 20 %) cukraus.

Gavimas
-------

Lietuvoje sula buvo gana populiarus gėrimas iki XX a. vidurio.

Tinkama gėrimui sula pradeda bėgti, vidutinei paros temperatūrai pakilus iki 4-5 °C, tokia sula bėga 1-2 savaites. Klevai sulą ima duoti maždaug savaite anksčiau, nei beržai.

Sula gaunama, medžio kamieno apačioje pragręžus nedidelę, kelių centimetrų gylio skylutę, į kurią įstatomas latakėlis sulai surinkti. Baigus rinkti sulą, skylutė užkemšama šakele ar mediniu kamščiu, užtepama sodo tepalu arba derva. kad neįsimestų puvinys.

Per sezoną iš vieno beržo galima surinkti iki 100 ar daugiau litrų sulos. Klevai sulos duoda ne tiek daug, tačiau ji būna cukringesnė (senovėje naudota maisto saldinimui). Iš beržų, nedarant jiems žalos, galima saikingai leisti sulą 10 metų.
**Jonas Mardosa** (g. 1948 m. rugsėjo 4 d. Angininkai, Alytaus apskr.) – Lietuvos etnologas, istorikas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

Baigė Simno gimnaziją. 1971 m. baigė Vilniaus universitetą. SSRS mokslų akademijos N. Miklucho-Maklajaus etnografijos institute apgynė disertaciją „Šiuolaikinė lietuvių dvasinė kultūra (Lietuvos TSR kaimo gyventojų etnosociologinio tyrimo duomenimis)". 1981 m. istorijos mokslų kandidatas.

1971–1974 m. Lietuvos kultūros ministerijos Mokslinės metodinės paminklų apsaugos tarybos grupės vadovas, 1978–1989 m. Lietuvos istorijos instituto mokslo darbuotojas. Nuo 1989 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas, nuo 1990 m. docentas. Studentų etnografinių ekspedicijų vadovas.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrinėjimų sritis – valstiečių talkų istorija, liaudies religija, tautiniai santykiai Lietuvoje XX a. šių laikų Lietuvos kaimo etnosociologinės problemos. Parašė straipsnių Lietuvos ir kitų šalių mokslo leidiniuose.

Bibliografija
-------------

* Socialistinio Lietuvos kaimo gyventojų dvasinė kultūra, monografija, 1988 m.
* Apie metodiką ir metodines priemones: Medžiaga etnografinei praktikai metodinė priemonė, sudarytojas ir vienas autorių, 2003 m.
* Lietuvos valsčiai, knygų serijos vienas autorių.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Jonas Mardosa*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 260 psl.
| ***Dieve mano,kaip žemai aš puoliau!*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Mio Dio, come sonocaduta in basso! |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Luigi Comencini |
| Scenaristas (-ai) | Luigi ComenciniIvo Perilli |
| Vaidina | Laura AntonelliMichele PlacidoKarin SchubertRosemary DexterCarla Mancini |
| Metai | 1974 |
| Žanras | komedija |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Dieve mano, kaip žemai aš puoliau!** (it.  *Mio Dio, come sono caduta in basso!*) – 1974 m. Italijoje sukurta komedija. Filmą režisavo Luigi Comencini, pagrindinį vaidmenį atliko Laura Antonelli.

1980 m. filmas buvo demonstruotas JAV ir nominuotas Auksiniam gaubliui geriausio užsienio filmo kategorijoje.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

XX amžiaus pradžios Sicilija. Netekusi motinos, Eugenija buvo atiduota gyventi į vienuolyną. Sulaukusi pilnametystės, ji ištekėjo už Raimondo Korao, tačiau vestuvių naktį jaunavedžiai netikėtai gauna laišką nuo jos tėvo, kuriame šis tvirtina, kad Eugenija ir Raimondas – brolis ir sesuo. Nenorėdami užsitraukti nešlovės, jiedu nusprendžia imituoti laimingą šeimyninį gyvenimą, tačiau be intymių santykių. Kol Raimondas užsiima politika, Eugenija pradeda rūpintis labdara ir sulaukia šeimos vairuotojo Silvano merginimo, kuriam jaunoji ponia, dar nepatyrusi kūniškos meilės, nepajėgia atsispirti...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Laura Antonelli – Eugenija
* Alberto Lionello – Raimondas
* Michele Placido – Silvanas
* Ugo Pagliai – Rudžero
* Karin Schubert – Evelina
* Michele Abruzzo – monsinjoras Pasifikas
* Rosemary Dexter
* Carla Mancini

Šaltiniai
---------

1. ↑  Roberto Chiti; Roberto Poppi; Enrico Lancia (1996). *Dizionario del cinema italiano: I film*. Gremese, 1991. ISBN 8876059695.
2. ↑  Paolo Mereghetti. *Il Mereghetti*. B.C. Dalai Editore, 2010. ISBN 8860736269.
3. ↑  Adriano Aprà (2007). *Luigi Comencini: il cinema e i film*. Marsilio, 2007. ISBN 978-8831792646.
|  Chočiai |
| --- |
| Chočiai prie Kajamos upės, grojantys fleitomisChočiai prie Kajamos upės, grojantys fleitomis |
| Gyventojų skaičius | 767 |
| Populiacija šalyse | Venesuelos vėliava Venesuela |
| Kalba (-os) | chočių |
| Religijos | prigimtinė tikyba |
| Giminingos etninės grupės | kultūriškai – panariai, pagal kilmę – galbūt piarojai, makai |
|  |
|  **Vikiteka:** | Chočiai |

**Chočiai** (*joti, hoti, hödï*), dar vadinami čikanais, orečikanais, šikanais, varuvarais, juanais (*shicana, yuana, waru-waru*) – indėnų tauta, gyvenanti pietų Venesueloje (Bolivaro, Amazonės valst.), į pietus nuo Orinoko vidurupio. Populiacija – apie 760 žmonių. Chočių kalba neklasifikuota, dalis šneka ispaniškai. Šiauriniai chočiai palaiko ryšius su panariais. Laikosi tradicinės tikybos.

Chočių krepšys iš oceloto kailio
Verčiasi kapline-lydimine žemdirbyste (bananai, kukurūzai ir kt.), medžiokle (su pučiamuoju vamzdžiu, ietimi), žvejyba, rankiojimu (medaus, valgomų vabzdžių, vaisių, krevečių).

Mažosios šeimos jungiasi į nepriklausomas vietines bendruomenes po 5–40 žmonių. Daiktinė kultūra panaši į panarių. Chočiai – viena labiausiai atskirtyje gyvenančių indėnų tautų. Krikščionių misionieriai jų žemėse įsikūrė tik 1969 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Хоти*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
| ***Išdykėlė Lola*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Monella |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Tinto Brass |
| Metai | 1998 |
| Žanras | erotinė komedija |
| Trukmė | 105 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Išdykėlė Lola** (it. *Monella* ) – 1998 m. itališka erotinė komedija, režisuota Tinto Brass.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Lola – jauna mergina, gyvenanti nedideliame miestelyje kartu su motina, našle Zaira. Ji susižadėjusi su jaunuoliu vardu Mazetis. Pastarasis įsitikinęs, kad mergina iki vestuvių privalo likti nekalta ir nors jųdviejų jungtuvės netrukus įvyks, Lola įvairiais būdais provokuoja jį suartėti, norėdama įsitikinti, ar jis bus geras meilužis.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Anna Ammirati – Lola
* Patrick Mower – Andrė
* Susanna Martinkova – Mišelė
* Antonio Salines – Pepė
* Serena Grandi – Zaira
* Max Parodi – Mazetis

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Monella". *allmovie.com*. Nuoroda tikrinta 2021-10-20.
| ***Jauni, gražūs...  greičiausiai turtingi*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Giovani, belle... probabilmente ricche |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Michele Massimo Tarantini |
| Scenaristas (-ai) | Tito CarpiFrancesco MiliziaMichele Massimo Tarantini |
| Metai | 1982 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 88 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Jauni, gražūs... greičiausiai turtingi** (it.  *Giovani, belle... probabilmente ricche*) – 1982 m. itališka erotinė komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Viena mergina, kažkada išvykusi iš provincijos miestelio ir turėjusi prastą reputaciją, mirdama paliko didžiulį turtą savo trims jaunystės draugėms Klaudijai, Ritai ir Katerinai, tačiau su viena sąlyga: per 3 dienas jos turi bent kartą būti neištikimos savo vyrams ir pateikti apie tai įrodymus advokatui. Antroji sąlyga: tai turi padaryti visos trys, priešingu atveju pinigų negaus nei viena. Viso trys moterys apie siūlomą sandėrį pasidalina su savo vyrais, tačiau kiekvienos situacija skirtinga: Rita kategoriškai atsisako apgaudinėti vyrą, Klaudijos vyras į tai reaguoja supratingai, tuo tarpu Katerinos vyras iškelia pavydo sceną ir pradeda šią persekioti, norėdamas užkirsti kelią galimai neištikimybei. Klaudija ir taip turi meilužį (Katerinos vyrą), o apie tai sužinojusi šio žmona išvaro pastarąjį iš namų. Vyro persekiojamai Katerinai niekaip nepavyksta padaryti reikalaujamų nuotraukų, Klaudija bando suvedžioti prekybos agentą, o Ritos vyras nusprendžia pats rasti kandidatą į žmonos meilužius, tačiau pasirašo su juo sutartį, jog šis tik vaidins, o iš tiesų jo žmonos nelies. Galiausiai po eilės nesėkmių visos 3 moterys su savo meilužiais atsiduria viename viešbutyje, tačiau ir čia joms nieko nepavyksta...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Carmen Russo – Klaudija
* Nadia Cassini – Rita
* Olinka Hardiman – Katerina
* Michele Gammino – Gabrielis, Katerinos vyras
* Gianfranco D'Angelo – Filipas, Ritos vyras
* Lucio Montanaro – Džakomas
* Sergio Leonardi – Alberto, Klaudijos vyras
* Gianni Ciardo – Džovanis
* Alessandra Canale – Gabroelio asistentė
BlackRock Inc| BlackRock Corporate Logo |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Finansinės paslaugos |
| Įkurta | 1988 m. |
| Centrinė būstinė | Niujorkas, JAV |
| Produkcija | Investicijų valdymas |
| Tinklalapis | www.blackrock.com |

**BlackRock Inc** – stambiausia bei iškiliausia investicijų valdytoja pasaulyje. „BlackRock" teikia investicijų bei rizikos valdymo ir strateginio konsultavimo paslaugas plačiam klientų ratui, kurių portfelių bendra vertė sudaro apie $9 trilijonus JAV dolerių. 2010 m. „BlackRock" valdomo turto bendra vertė pasiekė $3,66 trilijonų dolerių ribą.

„BlackRock" agresyviai plėtėsi ir 2006 m. „BlackRock" įsigijo „Merrill Lynch" investicijų valdymo skyrių sumokėdama už jį $8,5 mlrd. JAV dolerių, o po trejų metų dar nupirko ir „Barclays Global Investors" padalinį už $13,5 mlrd. dolerių. Tokiu būdu „BlackRock" tapo didžiausia investicijų valdytoja pasaulyje.

Nuorodos
--------

* BusinessWeek – The Colossus of Wall Street.

Išnašos
-------

1. ↑  Bloomberg – BlackRock Second-Quarter Profit Rises 43%
2. ↑  Bloomberg – BlackRock to Buy Barclays Fund Unit for $13.5 Billion
| ***Policininkė Niujorke*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La poliziotta a New York |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija |
| Režisierius | Michele Massimo Tarantini |
| Vaidina | Edwige Fenech |
| Metai | 1981 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 91 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Policininkė Niujorke** (it.  *La poliziotta a New York*) – 1981 m. sukurta veiksmo komedija, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Edwige Fenech. Tai paskutinis iš trijų filmų apie policininkę Džijaną Amikuči.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Edwige Fenech – Džijana Amikuči / Pupa
* Alvaro Vitali – Alvaro Taralo / Džo
* Giacomo Rizzo – Turkas
* Galliano Sbarra – Džijanos tėvas
* Jacques Stany – komisaras
* Renzo Montagnani – Mak Karonas
* Aldo Maccione – Didysis Džo

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Ne itin protingas Niujorko policininkas Mak Karonas nesėkmingai kovoja su miestą užvaldžiais narkotikų prekeiviais Turku ir Didžiuoju Džo. Norėdamas juos supriešinti, policininkas nusprendžia pasitelkti į pagalbą kolegas iš Italijos Džijaną ir Alvaro. Kadangi šie labai panašūs į Didžiojo Džo meilužę Pupą ir jos asmens sargybinį Džo, policininkai šiuos pagrobia, sukeisdami su atvykėliais vietomis...
| Lefkošos apygarda*Lefkoşa İlçesi* |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Šiaurės Kipro vėliava Šiaurės Kipras |
| **Administracinis centras** | Lefkoša |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 94 824 |
| **Plotas** | 502 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 189 žm./km² |

**Lefkošos apygarda** (turk. *Lefkoşa İlçesi*) – nepripažintos Turkų Kipro respublikos apygarda, esanti Kipro salos centrinėje dalyje. Šiaurėje ribojasi su Girnės apygarda, vakaruose su Guzeljurto apygarda ir graikiškaja Nikosijos apygarda, pietuose su Larnakos apygarda, o rytuose su Magusos apygarda. Administracinis apygardos centras – Lefkoša. Pagal Kipro administracinį suskirstmą priklauso Nikosijos apygardai.

Apygardoje 2006 m. gyveno 85 597 žmonės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  NORTHERN CYPRUS: Turkish Republic of Northern Cyprus (TRNC), *citypopulation.de*
2. ↑  2006 m. gyventojų surašymo išvados


|  |  |
| --- | --- |
|  **Turkų Kipro apygardos** |  |
| Girnė | Guzeljurtas | Iskelė | Lefkoša | Magusa |
| ***Šeštadienis, sekmadienisir penktadienis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Sabato, domenicae venerdi |
| Kilmės šalis |  Italija Ispanija |
| Režisierius | Sergio MartinoPasquale Festa CampanileCastellano & Pipolo |
| Prodiuseris (-iai) | Luciano Martino |
| Vaidina | Edwige FenechAdriano CelentanoMichele PlacidoBarbara BouchetLino Banfi |
| Metai | 1979 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 108 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Šeštadienis, sekmadienis ir pektadienis** (it.  *Sabato, domenica e venerdi*) – 1979 m. Italijoje sukurta komedija. Filmą sudaro 3 atskiros dalys, pavadintos pagal veiksmo dieną, jas režisavo skirtingi režisieriai.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

"Šeštadienis"

Įmonės darbuotojas Nikola gauna užduotį stotyje sutikti iš Japonijos atvykstantį inžinierių Tokimoto ir surengti jam ekskursiją. Problemos prasideda, kai paaiškėja, kad Tokimoto – moteris... 

„Sekmadienis"

Sunkvežimio vairuotojas Marijo, prašomas žavios kaimynės Enzos, apsimeta jos vyru, mat iš Sicilijos pas ją atvyksta itin griežtų pažiūrų tėvai...

„Penktadienis"

Konstantinas – populiarus ir žinomas miuziklų režisierius. Jo pagrindinė aktorei Žaklinai nusprendus ištekėti už mafijozo Fredo ir palikti trupę, režisierius, gelbėdamas spektaklį, ketina bet kokia kaina ją susigrąžinti...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
„Šeštadienis"

* Edwige Fenech – Tokimoto
* Lino Banfi – Nikola
* Daniele Vargas – direktorius

„Sekmadienis"

* Barbara Bouchet – Enza
* Michele Placido – Marijo
* Antonio Ferrandis – Enzos tėvas
* Margot Cottens – Enzos motina

„Penktadienis"

* Adriano Celentano – Konstantinas
* Lova Moor – Žaklina
* Manuel Gallardo – Fredas
| Magusos apygarda*Mağusa İlçesi* |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Šiaurės Kipro vėliava Šiaurės Kipras |
| **Administracinis centras** | Magusa |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 69 741 |
| **Plotas** | 997 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 70 žm./km² |

**Magusos apygarda** (turk. *Mağusa İlçesi*) – nepripažintos Turkų Kipro respublikos apygarda, esanti Kipro salos rytinėje dalyje. Šiaurėje ir rytuose ribojasi su Viduržemio jūra, taip pat pietuose ribojasi su Iskelės apygarda, vakaruose ribojasi su Girnės ir Lafkošos apygardomis, o pietuose su graikiškąja Famagustos apygarda. Administracinosa apygardos centras – Magusa. Pagal Kipro administracinį suskirstymą priklauso Famagustos apygardai.

Apygardoje 2006 m. gyveno 64 269 žmonės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  NORTHERN CYPRUS: Turkish Republic of Northern Cyprus (TRNC), *citypopulation.de*
2. ↑  2006 m. gyventojų surašymo išvados


|  |  |
| --- | --- |
|  **Turkų Kipro apygardos** |  |
| Girnė | Guzeljurtas | Iskelė | Lefkoša | Magusa |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| **Kęstutis Navickas** |
| --- |
|  |
| 2023 m. |
| Gimė | 1970 m. birželio 13 d. (53 metai)Kaunas |
| Tautybė | Lietuvis |
| Aplinkos apsaugos ministras |
| Ėjo pareigas | 2016 – 2018 |
| Ankstesnis | Kęstutis Trečiokas |
| Vėlesnis | Kęstutis Mažeika |
|  |
| Veikla | ministras, paminklosaugininkas, aplinkosaugininkas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Kęstutis Navickas** (g. 1970 m. birželio 13 d. Kaune) – Lietuvos aplinkosaugininkas, paminklosaugininkas.

Biografija
----------

2017 m.
Mokėsi Kauno 25-ojoje vidurinėje mokykloje, po to 1988 m. baigė Kauno 40–ąją profesinės technikos mokyklą, kur įgijo elektros mechaniko specialybę. Besimokydamas profesinėje mokykloje, staliaus specialybės dėstytojo Henriko Genio kvietimu, pateko į Kauno jaunimo turizmo klubą „Sakalas", su kuriuo keliavo į Karakumų dykumą, Kaukazo, Altajaus kalnus, Kareliją.

1988 m. prisijungė prie Kauno jaunimo paminklosaugos klubo „Atgaja". 1989 m. bičiulio Sauliaus Pikšrio kvietimu prisijungė prie organizatorių komandos organizuoti „Taikos žygį". 1991–1992 m. dirbo privačioje liaudies amatų mokykloje, Vilkijoje, 1992 m. kultūros leidinių leidykloje „Taura", kurioje rūpinosi Kauno tvirtovės II forto išsaugojimu. 1992–1995 m. dirbo Kultūros paveldo departamento Kauno miesto padalinyje, kur rūpinosi Kauno miesto archeologinio ir militaristinio paveldo apsauga. 1995–1998 m. bendrijos „Atgaja" pirmininkas.

1999 m. baigė istorijos bakalauro studijas Vilniaus universitete, 2009 m. baigė Darnaus vystymosi valdymo ir administravimo magistro studijų programą Mykolo Romerio universitete.

1998–2006 m. dirbo tarptautinės organizacijos Regioninio aplinkos centro Vidurio ir Rytų Europai Lietuvos padalinio direktoriumi. Nuo 2006 m. – tarptautinės nevyriausybinės organizacijos „Baltijos aplinkos forumas", darnaus vystymosi eksperto ir direktoriaus pavaduotojas. 2007 m. su bendraminčiais Lietuvoje ir Baltarusijoje organizavo mokslinę-kultūrinę ekspediciją Neries upe grafo Konstantino Tiškevičiaus keliais.

2016–2018 m. – aplinkos ministras Sauliaus Skvernelio Vyriausybėje.

2019-2020 m. „Vėjo projektai" personalo direktorius.

Nuo 2020 m. – pelkių ministras.

Šaltiniai
---------

1. ↑


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Kęstutis Trečiokas** | **Lietuvos Respublikos aplinkos ministras**2016–2018 | Po to:**Kęstutis Mažeika** |
| Prieš tai:**Andrius Palionis** | **Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministras**nuo 2020 m. | Po to:**–** |
*Kitos reikšmės – Kirovas (reikšmės).*

| Kirovasrus. *Киров* |
| --- |
|              |
| *Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų soboras* |
|  |
| 

KirovasKirovas

58°36′00″ š. pl. 49°39′00″ r. ilg.﻿ / ﻿58.60000°š. pl. 49.65000°r. ilg.﻿ / 58.60000; 49.65000﻿ (Kirovas)Koordinatės: 58°36′00″ š. pl. 49°39′00″ r. ilg.﻿ / ﻿58.60000°š. pl. 49.65000°r. ilg.﻿ / 58.60000; 49.65000﻿ (Kirovas) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kirovo sritis Kirovo sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 468 212  |
| **Plotas** | 169,7 km² |
| **Tankumas** (2021) | 2 759 žm./km² |
| **Altitudė** | 150 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kirovas |

**Kirovas** (rus. *Киров*) – miestas Rusijoje, prie Viatkos upės, 896 km į rytus nuo Maskvos; srities centras. Išsidėstęs prie Viatkos upės. Geležinkelio mazgas (linijos į Sankt Peterburgą, Žemutinį Naugardą, Permę, Kotlasą), oro uostas. Išvystyta mašinų gamyba (taip pat ir žemės ūkio), metalo apdirbimas, gaminami elektros ir radijo prietaisai, medžio apdirbimas, lengvoji ir maisto pramonė. Yra 3 aukštosios mokyklos, 3 teatrai. V. ir A. Vasnecovų dailės muziejus, kraštotyros muziejus, Viatkos amatų muziejus, rašytojų A. Grino, M. Saltykovo-Ščedrino, K. Ciolkovskio aviacijos ir kosmonautikos muziejai. Trifono vienuolyno Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų soboras (XVII a.), klasicizmo namai (XVIII–XIX a.).

2010 m. 96,6 % gyventojų buvo rusai, 0,79 % – totoriai, 0,6 % – ukrainiečiai, 0,3 % – mariai.

Istorija
--------

Miestas žinomas nuo 1374 m. kuomet priklausė Naugardui. Iki 1781 m. vadinosi ***Chlynovas***, paskui vadintas ***Viatka***, o 1934 m. pervadintas tarybinio politiko S. Kirovo garbei ***Kirovu***. Miesto teisės suteiktos 1781 m. nuo 1796 m. – Viatkos gubernijos centras. XIX a. buvo politinės tremties vieta (žymiausi tremtiniai – A. Gercenas ir M. Saltykovas-Ščedrinas. Pirmųjų penkmečių metais labai išsiplėtė, tapo svarbiu sunkiosios pramonės centru.

Šaltiniai
---------

1. RUSSIA: Kirov Oblast, *citypopulation.de*
2. ↑  RUSSIA: Kirov Oblast, *citypopulation.de*
3. RUSSIA: Kirov Oblast, *citypopulation.de*
4. ↑  RUSSIA: Kirov Oblast, *citypopulation.de*
5. ↑   Archyvuota kopija 2021-11-19 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 211
7. ↑  *Kirov*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
| ***Casuarius bennetti*** |
| --- |
| Nykštukinis kazuaras (Casuarius bennetti)Nykštukinis kazuaras (*Casuarius bennetti*) |
| Apsaugos būklė |
| Nekeliantys susirūpinimo (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Antbūris: | Beketeriai paukščiai  *( Ratitae)* |
| Būrys: | Strutiniai paukščiai  *( Struthioniformes)* |
| Šeima: | Kazuariniai paukščiai  *( Casuariidae)* |
| Gentis: | Kazuarai  *( Casuarius)* |
| Rūšis: | Nykštukinis kazuaras  *( Casuarius bennetti)* |

 |

Nykštukinio kazuaro paplitimas
**Nykštukinis kazuaras** (*Casuarius bennetti*) – beketerių (*Ratitae*) paukščių antbūrio kazaurinių (*Casuariidae*) šeimos paukštis. Tai neskraidantis paukštis.

Išvaizda
--------

Paukštis yra 99-150 cm ilgio ir 17,6–26 kg svorio. Plunksnos juodos, panašios į šerius. Ant galvos turi trikampį raginį šalmą. Skruostuose rožinės dėmės. Kaklo oda mėlyna ir raudona. Galva ir kaklas pliki. Skirtingai nuo kitų kazuarinių paukščių (lot. *Casuariidae*) ant neturi pakarūklo. Sparnai redukuoti, trumpi. Kojos stiprios, tripirštės. Vidinio piršto nagas ilgas ir aštrus. Patelių raginis šalmas yra ilgesnis, kaklo oda ryškesnės spalvos, o taip pat yra didesnės.

Paplitimas ir biotopas
----------------------

Aptinkamas Naujosios Gvinėjos, Naujosios Britanijos ir Japeno salose. Buveinė – miškais apaugę kalnai (3300 m. virš jūros lygio). Lygumose gyvena, jei teritorijoje nėra kitų kazuarinių paukščių rūšių.

Biologija
---------

Nykštukiniai kazuarai yra baikštūs, agresyvūs paukščiai. Tankiose džiunglėse juda atsargiai, tačiau išgąsdintas gali bėgti 48 km/h greičiu. Gali peršokti kliūtis ir plaukti. Apsigina aštriu vidinio piršto nagu.

Minta nukritusiais sultingais vaisiais, vabzdžiais ir smulkiais gyvūnais.

Lizdą suka šalia medžio kamieno, iš lapų. Birželio–rugpjūčio mėnesiais patelė padeda 3-6 žalios spalvos kiaušinius. Peri ir jauniklius vedžioja patinas.

Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos duomenimis rūšies apsaugos būklė yra nekelianti susirūpinimo.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nykštukinis kazuaras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑   „Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos raudonasis sąrašas - Casuarius bennetti". Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija.
2. ↑  „Gyvūnų įvaitovė - Casuarius bennetti". Mičigano universiteto zoologijos muziejus.

* Mačionis A. Stuburinių zoologija. Vilnius: Mokslas. 1989. ISBN-13: 9785420002773
| **Aleksandra Elbakjan** |
| --- |
|  |
| Alexandra Elbakyan 2010 m. Harvardo universitete, JAV |
| Gimė | 1988 m. lapkričio 6 d. (35 metai)Almata, Kazachstanas |
|  |
| Alma mater | Kazachstano nacionalinis technikos universitetas |

**Aleksandra Elbakjan** (rus.  *Александра Асановна Элбакян*; g. 1988 m. lapkričio 6 d.) – studentė bei programuotoja iš Kazachstano, įkūrusi „Sci-Hub" – mokslinių straipsnių, knygų nemokamo dalijimosi svetainę.

Alexandra Elbakyan įkūrė „Sci-Hub" svetainę 2011 m. „Sci-Hub" ir „LibGen" svetainėse randama daugiau nei 50 mln. mokslinių straipsnių, už kuriuos mokslinės leidyklos iš universitetų bibliotekų uždirba $10 mlrd. per metus. Mokslo žurnalas „Science" apibūdino šią vagystę, „kaip baimingą pagarbą keliantį altruistišką poelgį arba didžiulio masto nusikalstamąją iniciatyvą, atsižvelgiant į visuomenės gerovę arba verslo interesus, ginančias bendroves atitinkamai". Mat pastarųjų straipsnių leidyba yra finansuojama mokesčių mokėtojų pinigais, tačiau leidyklos teikia pridėtinę vertę, užtikrindamos žurnalų kokybę bei sklandžią jų leidybą. Nuo 2015 m. ji slepiasi nuo JAV teisėsaugos, nes bijo būti išduota po to, kai „Elsevier" leidykla iškėlė bylą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rosenwald, Michael S. (2016-03-30). „This student put 50 million stolen research articles online. And they’re free.". *Washington Post*.
2. ↑  Bohannon, John (2016-04-29). „The frustrated science student behind Sci-Hub". *Science* **352** (6285). doi:10.1126/science.aaf5675.
3. ↑  Bohannon, John (2016-04-29). „Who's downloading pirated papers? Everyone". *Science* **352** (6285): 508–512. doi:10.1126/science.aaf5664.
|  |
| --- |
| Vladas Jurkevičius |
| Pilietybė | Lietuva Lietuvis |
| Gimė | 1992 m. birželio 27 d. (31 metai)Lietuvos vėliava Lietuva, Vilnius |
| Dabartiniai čempionatai:LARČ – nuo 2017 m.Dakaro ralis – nuo 2024 m. |
| Komanda | Atlantis RacingEldorado x Humbility Sports |
| Vieta | 1 (2023 m. **LARČ2**) |
| Ankstesni čempionatai |
| 2016-20182017-20182018-20202019-20222020-20222021 | LT ralio sprinto čempionatasLV ralio sprinto čempionatasBaltic Rally TrophyEE ralio čempionatasLV ralio čempionatasWRC3 |

**Vladas Jurkevičius** (g. 1992 m. birželio 27 d.) – profesionalus autosporto lenktynininkas iš Lietuvos. Pastaraisiais metais V.Jurkevičius dalyvauja ralio lenktynėse. 2024 m. debiutavo 2024 m. Dakaro ralyje.

V. Jurkevičius taip pat dalyvauja kalnų dviračių lenktynėse.

Lenktynininko karjera
---------------------

### Ralis

V. Jurkevičius ėmė lenktyniauti profesionaliai nuo 2016 m. Lenktyniauti pradėjo Lietuvos ralio sprinto čempionate, važiavo Opel Astra GSi 16V automobiliu. Nuo 2018 m. persikėlė į automobilių ralio varžybas, lenktyniavo Lietuvos, Latvijos, Estijos čempionatuose, bei Baltic Rally Trophy ir WRC3 varžybose. 2018 m. pabaigoje pakeitė automobilį – persėdo į Peugeot 208 R2. Po avarijos 2020 m. Rokiškio ralyje, persėdo į Ford Fiesta Rally4, o vėliau į Škoda Fabia Rally2 evo. Šiuo automobiliu lenktyniauja ir dabar. 2023 m. Rokiškio ralyje vėl patyrė avariją, turėjo rimtų sužalojimų.

Lenktynėse, bendroje įskaitoje, V.Jurkevičius šešis kartus užėmė 2-ąją vietą, nugalėti dar nepavyko nė karto.

Savo klasėje V.Jurkevičius nugalėjo daug kartų, 2018 m. tapo LARČ6 klasės nugalėtoju, 2019 m. LARČ4 klasės nugalėtoju, 2022 m. Latvijos LRC2 klasės nugalėtoju, 2023 m. LARČ2 klasės nugalėtoju.

### Dakaro ralis

V. Jurkevičius Dakaro ralyje debiutavo 2024 m. su savo ralio šturmanu Aisvydu Paliukėnu. Pastarasis jau turėjo dviejų sezonų Dakaro ralio patirtį. Komanda lentyniavo Toyota Hilux Gazoo Racing DKR IMT bolidu, kuriuo praėjusių metų Dakaro ralyje važiavo Benediktas Vanagas. Bolidą aptarnavo B.Vanago komanda Toyota Gazoo Racing Baltics.

| Metai | Klasė | Startinis numeris | Šturmanas | Automobilis | Vieta |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | Automobiliai | 240 | Lietuva Aisvydas Paliukėnas | Japonija Toyota Hilux Gazoo Racing DKR IMT |       *51* |

Šaltiniai
---------

1. ↑  „VLADAS Jurkevičius". *mtbdata.com*. Nuoroda tikrinta 2024-01-08.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)
2. ↑  „Vladas JURKEVIČIUS". *WRC*. 2011 m. vasario 28 d. Nuoroda tikrinta 2024-01-08.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)
3. ↑  „Vladas Jurkevicius Advanced stats | Motorsport Stats". *motorsportstats.com*. Nuoroda tikrinta 2024-01-08.
4. ↑  Shacki. „Vladas Jurkevičius - rally profile eWRC-results.com". *eWRC-results.com*. Nuoroda tikrinta 2024-01-08.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)
5. ↑  „Profile of VLADAS JURKEVICIUS - ELDORADO X HUMBILITY SPORTS - Dakar". *www.dakar.com*. Nuoroda tikrinta 2024-01-08.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)



1. ↑  Finišavo „experience" įskaitoje
| Ufa |
| --- |
| Ufos upė Ufos upė |
| **Ilgis** | 918 km |
| **Baseino plotas** | 53 100 km² |
| **Vidutinis debitas** | 388 m³/s |
| **Ištakos** | Uraltau |
| **Žiotys** | Belaja |
| **Šalys** | Rusija |

**Ufa** (rus. *Уфа*, bašk. *Өфө*) arba **Karaidelis** (rus. *Караидель*, bašk. *Ҡариҙел*) – upė Rusijoje, Pauralėje; Belajos (Kamos baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Čeliabinsko srityje, Uralo kalnuose, Uraltau kalnagūbryje telkšančiame Ufos ežere. Aukštupyje teka kalnuotomis vietovėmis siauru slėniu, vaga srauni, slenkstėta, vėliau pasuka į pietus, vidurupyje ir žemupyje labai vingiuota. Prateka Sverdlovsko srities pakraštį ir Baškortostaną. Įteka į Belają Ufos mieste.

Didesni intakai: Ajus, Juriuzanė (kairieji), Serga, Tiujus (dešinieji).

Upė užšąla nuo spalio pabaigos iki gruodžio pradžios, o atitirpsta balandį ar gegužės pradžioje. Didžiausias debitas 3740 m³/s, minimalus 55 m³/s. Ufa didžiąją dalį vandens gauna iš sniego. Pakrantėse būdingi karstiniai reiškiniai. Patvenkta Pavlovo HE. Žemupyje laivuojama.

Prie Ufos įsikūrę miestai: Niazepetovskas, Krasnoufimskas, Ufa.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 452
| Varėnos herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 1995-01-12* |
|  |
|  *LSSR priimtas 1969-03-24* |
|  |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Varėnos herbas** – vienas iš Varėnos miesto ir Varėnos rajono savivaldybės heraldikos atributų.

Aprašas
-------

Skydo mėlyname lauke auksinė bitė virš šešių (2-1-2-1) viržių žiedų sidabriniais vainiklapiais ir auksiniais taurėlapiais.

Istorija
--------

Varėnos miesto herbas buvo sukurtas 1969 m. kovo 24 d. Respublikinė heraldikos komisija pritarė dailininko Kęstučio Gvaldos ir prof. Česlovo Kudabos idėjai, kad Varėnos herbe vertėtų pavaizduoti senas šio krašto bitininkystės tradicijas. Komisijoje herbo motyvai buvo svarstomi kelis kartus, nes buvo įvairiausių pasiūlymų. Velionis prof. Rimtautas Gibavičius siūlė vaizduoti į medį kopiančią mešką, kiti bitę, korį ir pan. Ilgiausiai buvo svarstomi bitės su koriu motyvai. 1970 m. vasario 16 d. pirmą kartą K. Gvalda atnešė naują herbo variantą, kuris buvo papildytas viržių žiedais. Po kelių aptarimų korio buvo visai atsisakyta ir balandžio 23 d. galutinai nutarta Varėnos herbe vaizduoti bitę virš 6 viržių žiedų. Kitame posėdyje, kuris įvyko gegužės 6 d. dailininko K. Gvaldos parengtą projektą nutarta tvirtinti darbo tvarka. Taip ir buvo padaryta, kai 1970 m. birželio 5 d. nupieštą herbo etaloną aprobavo Dailės kombinato meno taryba. Bet sukurtas herbas, net nespėjęs miesto gyvenime įsigalėti, po garsiosios 1970 m. respublikinės dainų šventės LKP CK antrojo sekretoriaus V. Charazovo iniciatyva buvo uždraustas.

Su Lietuvos Atgimimu atgijo ir miestų heraldikos tradicijos. Atslūgus naujai simbolių ieškojimo bangai, nutarta parengti naują etaloną, nes senajame buvo panaudota ypač nevykusi, heraldikos specialistų kritikuota ir tarptautinėje heraldikoje nenaudojama kampuoto skydo forma. Ta proga nežymiai pakeistos bitės proporcijos. Varėnos herbo etaloną parengė tas pats dailininkas K. Gvalda. Jį Lietuvos heraldikos komisija aprobavo 1994 m. lapkričio 24 d.

Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą patvirtino 1995 m. sausio 12 dekretu Nr. 502.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Varėnos rajono gyvenviečių herbai Archyvuota kopija 2010-03-03 iš Wayback Machine projekto.
* Varėnos vėliava
**Pinigų srautų apsikeitimo sandoris** (angl. *swap*) – išvestinis finansinis instrumentas, kurio pagalba pora rinkos dalyvių susitaria apsikeisti pinigų srautais.

Palūkanų normų pinigų srautų apsikeitimo sandorio schema
Pinigų srautai apskaičiuojami pinigų srautų apsikeitimo sandorio (PSAS) pagrindinei sumai. Pagrindine suma vykdant kontraktą paprastai neapsikeičiama. Pavyzdžiui, jei pagrindinė PSAS suma būtų 1.000.000 litų, o viena pusė įsipareigojusi mokėti 6 % kasmet, vadinasi
kasmet ji sumokėtų 1.000.000 {\displaystyle \cdot } 0,06 = 60.000 litų (bet niekada nemokėtų pagrindinės sumos).

PSAS gali būti naudojamas apsidrausti nuo palūkanų normų svyravimų arba spekuliuoti laukiant palūkanų normų kilimo arba kritimo.

Kai kuriuose PSAS gali būti apsikeičiama ne tik palūkanų srautais, bet ir pagrindinės sumos pokyčiu.

PSAS pavyzdys
-------------

Apsidraudimo nuo palūkanų normų svyravimo sandorio schema
Nekilnojamojo turto vystytojas stato objektą, kurį yra sutaręs išnuomoti ilgam laikui. Projektui reikia 10.000.000 litų. Bankas jam siūlo skolintis už kintamas palūkanas, kurios yra lygios 6 mėn. LIBOR + 1 %. Tarkime LIBOR tuo metu lygus 4 %, taigi pradiniu momentu mokamos palūkanos būtų 5 %.

Νekilnojamojo turto vystytojui tokios palūkanos priimtinos, tačiau jei jos pakiltų per aukštai, tarkim iki 10 %, projektas taptų nuostolingas. NT vystytojas susisiekia su Palūkanų normų PSAS tarpininku (angl. Swap desk), kuris pasiūlo mokėti LIBOR, mainais už tai, kad gaus 7,5 % pastovias įmokas. Jie sutaria dėl sandorio.

Dabar pinigų srautai yra šie:

NT vystytojas {\displaystyle \rightarrow } bankas LIBOR + 1 %

NT vystytojas {\displaystyle \rightarrow } PSAS tarpininkas 7,5 %

PSAS tarpininkas {\displaystyle \rightarrow } NT vystytojas LIBOR

Dabar NT vystytojas moka 8,5 % palūkanas nepriklausomai nuo to, koks yra LIBOR. Tokiu būdu sukuriama sintetinė paskola su fiksuotom palūkanom (sintetinė, nes sudaryta iš dviejų finansinių produktų).

PSAS tipai
----------

PSAS sandoriai yra labai įvairūs. Labiausiai paplitę (pagal pagrindinės sumos apimtį) yra šie:

* Valiutų PSAS
* Palūkanų normų PSAS
* Akcijų PSAS
* Žaliavų PSAS
* Kreditų draudimo PSAS

PSAS istorija
-------------

Pirmasis žinomas PSAS buvo sudarytas 1981 m. rugpjūtį tarp dviejų didelių organizacijų, turinčių puikius kredito reitingus – IBM ir Pasaulio Banko. Tai buvo valiutinis PSAS.

1982 m. sudarytų PSAS sandorių pagrindinė suma buvo 5 mlrd. JAV dolerių, o 1989 m. apie 3 trl. JAV dolerių.

2008 m. lapkričio 13 d. duomenimis, PSAS apimtys pagal pagrindinę sumą yra šios:

* Valiutų PSAS – 16,3 trl. JAV dolerių
* Palūkanų normų PSAS – 356,8 trl. JAV dolerių
* Akcijų PSAS – 2,7 trl. JAV dolerių
* Žaliavų PSAS – 7,6 trl. JAV dolerių
* Kreditų draudimo PSAS – 57,3 trl. JAV dolerių

Nors pradžioje valiutų PSAS buvo populiariausi, tačiau juos netrukus aplenkė palūkanų normų PSAS, kurie dabar sudaro didžiąja PSAS rinkos dalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  OTC derivatives market activity
in the first half of 2008.
2. ↑  LUDWIG, Mary S. Understanding Interest Rate Swaps. p.13. ISBN 0-07-039020-7.
3. ↑  OTC derivatives market activity
in the first half of 2008.
| Džindža*Jinja* |
| --- |
| *Centrinė miesto gatvė* |
|  |
| 

DžindžaDžindža

0°25′00″ š. pl. 33°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿0.41667°š. pl. 33.20000°r. ilg.﻿ / 0.41667; 33.20000﻿ (Džindža)Koordinatės: 0°25′00″ š. pl. 33°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿0.41667°š. pl. 33.20000°r. ilg.﻿ / 0.41667; 33.20000﻿ (Džindža) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ugandos vėliava Uganda |
| **Rajonas** | Džindžos rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 86 520  |
|  |
|  **Vikiteka** | Džindža |

**Džindža** (angl. *Jinja*) – miestas Ugandoje, 47 km į rytus nuo Kampalos, Viktorijos ežero šiaurinėje pakrantėje, prie Viktorijos Nilo ištakų. Rajono centras, tradicinės Busogos karalystės sostinė. Yra uostas, veikia geležinkelių kelto linija į Kisumu (Kenija), yra nedidelis oro uostas, plentai į Kampalą, Tororą. Vario ir plieno lydimo, tekstilės, maisto (cukraus, kavos, tabako, alaus ir kt.), odos apdirbimo pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Netoliese veikia Oven Folso hidroelektrinė, įrengta Nilo vagoje. Yra universitetas, ligoninė, sporto centras, katalikų katedra, hinduistų ir budistų šventyklos.

Istorija
--------

Nedidelio kaimo vietoje britai įkūrė Džindžą 1907 m. kaip Busogos provincijos sostinę. Miestas išaugo nutiesus geležinkelį ir įrengus uostą.

* Džindžos geležinkelio stotisDžindžos geležinkelio stotis
* Džindžos geležinkelio stoties platformaDžindžos geležinkelio stoties platforma
* Džindžos geležinkelio stotyjeDžindžos geležinkelio stotyje
* Nilo ištakosNilo ištakos

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 135
| Agvapei |
| --- |
| Agvapei upė Agvapei upė |
| **Ilgis** | 370 km |
| **Baseino plotas** | 13 196 km² |
| **Ištakos** | Mirantės kalnagūbris |
| **Žiotys** | Parana |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Agvapei |

**Agvapei** (port. *Rio Aguapeí*) arba ***Fejas*** (port. *Rio Feio*) – upė Brazilijoje, San Paulo valstijoje; kairysis Paranos intakas. Prasideda Mirantės kalnagūbryje, ~600 m aukštyje, Galijos miesto apylinkėse. Teka plokščiakalniu į šiaurės vakarus, lygiagrečiai Tietės ir Peišės upėms. Įteka į Paraną (Porto Primaveros tvenkinį) į pietus nuo Tres Lagoaso.

Didžiausias intakas – Tibirisa (kairysis).

Upės baseine įsteigtas Agvapei valstijos parkas.

Prie pačios upės miestų nėra, bet netoliese įsikūrę Luizianija, Santopolis de Agvapei.

Upės pavadinimas tupių kalba reiškia „eichornijų (vietinės vandens lelijos) upė" (*agûapé + y*). Kitas pavadinimas *Rio Feio* portugališkai reiškia „bjaurioji upė".

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Mapa físico do estado do São Paulo, IBGE, 2011.
3. ↑  Mapa Multimodal São Paulo, DNIT, 2013.
4. ↑  NAVARRO, E. A. *Método moderno de tupi antigo: a língua do Brasil dos primeiros séculos*. 3ª edição. São Paulo. Global. 2005 p. 42
|  |
| --- |
| Milanas Stankovičius  serb. *Милан Станковић* |
|  
Milanas Stankovičius 2010 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Milan Stanković |
| Gimė | 1987 m. rugsėjo 9 d. (36 metai), Obrenovacas, Serbijos vėliava Serbija |
| Žanrai | pop, liaudies muzika |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | 2007–dabar |
| Įrašų kompanija | Grand Production |

**Milanas Stankovičius** (serb. *Милан Станковић*; g. 1987 m. rugsėjo 9 d. Obrenovace) – Serbijos pop-folk dainininkas.

Gimė Belgrado priemiestyje Obrenovace. Milanas pradėjo savo karjerą dalyvaudamas muzikos konkurse *Zvezde Granda*, kur jis tapo mėgstamas televizijos žiūrovų (SMS balsais užėmė pirmąja vietą). Jis pateko į superfinalą bei sulaukė daug žiniasklaidos dėmesio.

2009 metų gegužės mėnesį Milano debiutinis albumas „Solo" pasiekė 50 000 pardavimų kopijų.

2010 m. Eurovizija
------------------

Jis dalyvavo Serbijos nacionalinėje atrankoje *Tri pa jedan za Oslo* į 2010 m. Euroviziją. Jis laimėjo konkursą ir atstovavo Serbijai su daina „Ovo je Balkan" (liet. *Tai yra Balkanai*). Konkurso finale Milanas užėmė 13 vietą.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Milan Stanković** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina „Ovo je Balkan"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Marko Kon ir Milaan  *„Cipela"*** |  **Serbijos atstovas Eurovizijoje**2010 | Po to:**Nina  *„Čaroban"*** |