recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| *Nachtflug* |
| --- |
| 
Falco albumo *Nachtflug* viršelis |
| Falco studijinis albumas |
| Išleistas | 1992 m. |
| Žanras | Pop, rock |
| Įrašų kompanija | EMI Electrola |
| Prodiuseris | Bolland & Bolland, H. Closer, T. Schobel |
| Falco chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Data De Groove (1990) | Nachtflug (1992) | Out Of The Dark (Into The Light) (1998) |

 |

**Nachtflug** (vok. *Naktinis skrydis*) yra 7-asis austrų dainininko Falco albumas, išleistas 1992 m. pakilęs į 1-ąją Austrijos topo vietą ir tuo pažymėjęs Falco sugrįžimą į lyderiaujančias topų pozicijas.
.

Priešistorė
-----------

1990 m. po albumo „Data De Groove", kurį prodiusavo Robertas Pongeris, nesekmės, Falco vėl ėmė dirbti su olandų prodiuserių duetu - broliais Robu ir Ferdi Bollandais, kurie prodiusavo jo ankstesnius albumus „Falco 3", „Emotional" bei „Wiener Blut". Kartu su jais sukurtos 8 dainos, likusios 2 - su prodiuseriais Haraldu Kloseriu ir Thomasu Schobeliu.

Muzikinio žanro atžvilgiu šį Falco darbą galima pavadinti bene vientisiausiu jo albumu, kadangi absoliuti dauguma albumo dainų yra panašaus stiliaus ir ritmo kūriniai, kuriuos jungia ryškus sintezatorinis motyvas, paįvairintas elektrine gitara bei trankiomis būgnų partijomis, todėl šis specifinis skambesys skiriasi nuo kitų Falco albumų ir yra gan lengvai atpažįstamas.

Į albumą buvo įtrauktos tik dvi lėtesnio tempo dainos - baladės „Cadillac Hotel" bei „Nachtflug".

Atskirų šalių rinkoms albumas buvo išleistas su dviem skirtingais viršeliais.

Dainos
------

1. Titanic (3:56) 1
2. Monarchy Now (4:10) ²
3. Dance Mephisto (3:28) 1
4. Psychos (3:16) 1
5. S.C.A.N.D.A.L. (3:56) 1
6. Yah-Vibration (3:35) 1
7. Propaganda (3:34) 1
8. Time (4:03) 1
9. Cadillac Hotel (5:11) 1
10. Nachtflug (3:15) ²

* 1 Bolland & Bolland, Falco
* ² Kloser, Schobel, Falco

Singlai
-------

Išleisti singlai „Titanic", „Dance Mephisto" bei „Nachtflug". „Titanic" pakilo į Top-3 ir laimėjo daugybę apdovanojimų. Jo videoklipe panaudota nealbuminė dainos versija, kurios priedainis įrašytas anglų kalboje.

Kiti faktai
-----------

Po šio albumo išleidimo Falco po 6-ių metų vėl išvyko į koncertinį turą po Europą. Ryškiausias jo pasirodymas buvo 1993 m. koncertas festivalyje „Donauinselfest", kuris pritraukė 150 tūkst. žiūrovų, nors smarkiai lijo ir per dainą „Nachtflug" trenkė žaibas. Toks rekordinis žiūrovų skaičius yra vienas iš 4-ių geriausių pasiekimų per 24 festivalio gyvavimo metus. Vėliau pasirodžiusį šio koncerto DVD lydėjo toks didelis populiarumas, kad teko išleisti net kelis papildomus tiražus.

1994 m. Falco pristatė šio albumo dainas su 80-ies muzikantų simfoniniu orkestru. Po 14-os metų (2008 m.) šis įrašas, pavadintas „Symphonic", buvo išleistas CD ir DVD formatais, kurie abu pakilo į pirmąsias Austrijos albumų vietas, taip pat ir į Vokietijos Top-15.

Nuorodos
--------

* Albumo reitingai austriancharts.at
* Falco „Titanic" videoklipas
* Oficiali Falco svetainė
| Rubenėlatv. *Rubene* |
| --- |
| *Rubenės liuteronų bažnyčia* |
|  |
| 

RubenėRubenė

57°28′06″ š. pl. 25°15′23″ r. ilg.﻿ / ﻿57.46833°š. pl. 25.25639°r. ilg.﻿ / 57.46833; 25.25639﻿ (Rubenė)Koordinatės: 57°28′06″ š. pl. 25°15′23″ r. ilg.﻿ / ﻿57.46833°š. pl. 25.25639°r. ilg.﻿ / 57.46833; 25.25639﻿ (Rubenė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Latvijos vėliava Latvija |
| **Istorinis regionas** | Vidžemė Vidžemė |
| **Savivaldybė** | Valmieros savivaldybė |
| **Valsčius** | Kuocėnų valsčius |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 412  |
| **Altitudė** | 65 m |
|  |
| **Pašto kodas** | LV-4227 |

**Rubenė** (latv. *Rubene*) – gyvenvietė Latvijos šiaurės rytuose, Valmieros savivaldybėje, Kuocėnų valsčiuje. Įsikūrusi prie A3 magistralinio kelio (E264). Veikia devynmetė mokykla, vaikų darželis, pašto skyrius, stūkso Rubenės akmuo – saugomas gamtos paminklas.

Istorija
--------

Rubenės vaizdas žiemos metu.
Dabartinė gyvenvietė susikūrė po Antrojo pasaulinio karo; sovietmečiu buvo Kuocėnų apylinkės ir „Kuopsuolio" kolūkio centras.

Rubenėje XIII a. pastatyta viena pirmųjų bažnyčių Latvijos teritorijoje, manoma, kad pirmuoju kunigu nuo 1208 m. iki savo mirties joje tarnavo Henrikas Latvis. Iš pradžių buvusi medinė, 1739 m. perstatyta mūrinė. 2000 m. restauruojant bažnyčios grindis rastas senovinis kapas. Atsirado manančių, kad tai galėtų būti Henriko Latvio palaidojimo vieta.

Iki 2009 m. buvo Valmieros rajono, 2009–2021 m. – Kuocėnų savivaldybės sudėtyje.

Demografija
-----------

2006 m. Rubenėje būta 452 gyventojų, 2015 m. – 414 gyventojų, 2021 m. – 412 gyventojų.

Išnašos
-------

1. ↑  *Rubenes dižakmens*, Vietas.lv. Nuoroda tikrinta 2022-02-10.
2. ↑  Latvijas pagasti. Enciklopēdija. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑  *Rubenes evaņģēliski luteriskā baznīca*, Atrastā Latvija. Nuoroda tikrinta 2022-02-10.
4. ↑  *Rubenes baznīca*, Kocēnu novads. Nuoroda tikrinta 2022-02-10.
**Semaforas** – struktūra, turinti ją sukuriant nustatytą leidimų skaičių vykdymo gijoms dirbti su saugoma duomenų struktūra ar vykdyti saugomą kodo sekciją.

Semaforai naudojami, kuomet pageidaujama, jog su tam tikra duomenų struktūra ar kompiuterio įrenginiu nedirbtų daugiau nei nurodytas ribotas skaičius lygiagrečių gijų.

Kiekviena gija, prieš tai darydama, turi gauti iš semaforo leidimą (kviesdama semaforo leidimo pasiėmimo metodą), o baigusi darbą su saugomu objektu – leidimą grąžinti (kviesdama leidimo grąžinimo metodą). Jei semafore daugiau šiuo metu leidimų nebėra (jo likusių leidimų skaitiklis lygus nuliui), leidimo prašanti gija blokuojama kol kokia nors kita gija anksčiau pasiimtą leidimą grąžins.

Jei semaforas turi tik vieną leidimą, jo darbas daug nesiskiria nuo užrakto. Tačiau, skirtingai nuo užraktų, semaforai paprastai leidžia grąžinti leidimą ir ne tai gijai, kuri jį pasiėmė. Tai gali būti reikalinga, pavyzdžiui, išsprendžiant kai kuriuos sinchronizacijos aklavietės atvejus. Tačiau šiai galimybei reikalingi sinchronizavimo veiksmai gali sąlygoti lėtesnį darbą nei naudojant užraktus.

Skirtingai nuo užraktų, semaforai neskirti pakartotinam rakinimui ta pačia gija bei atskiriems rakinimams skaitymui bei rašymui.

Kaip ir užraktas, semaforas gali būti garbingas (angl. *fair*) arba ne. Garbingas semaforas pirmiausia suteikia leidimą tai gijai, kuri jo laukė ilgiausiai. Garbingo semaforo kodas yra sudėtingesnis ir vykdomas ilgiau, todėl naudoti jį verta ne visada.

Literatūra
----------

* Java dokumentacija apie semaforus, anglų kalba.
*Kitos reikšmės – Nacionalinis susivienijimas (reikšmės).*

|  |
| --- |
| Nacionalinis susivienijimas |
|  |
| Santrumpa | NS |
| Pirmininkas | Vytautas Radžvilas |
| Pirmininko pavaduotojai | Kęstutis DubnikasVytautas Sinica |
| Sekretorius | Arnas Simutis |
| Šūkis | Pakelk galvą, lietuvi! |
| Įkurta | 2020 m. kovo 7 d. |
| Būstinė | Vilnius, Lietuva Lietuva |
| Jaunimo organizacija | „ProPatria" |
| Politinė ideologija | konservatizmas, nacionalizmas |
| Politinė pozicija | dešinė |
| Svetainė |
| Oficiali svetainė |

**Nacionalinis susivienijimas** – Lietuvos politinė partija, įsteigta 2020 m. kovo 7 d. Pirmininkas – filosofas Vytautas Radžvilas.

2016 m. sausio 9 d. įsteigtas „Vilniaus forumas", o 2018 m. atsiradus forumams kituose miestuose susijungė į „Tautos forumą". Dalyvavo 2019 m. Europos Parlamento rinkimuose kaip Visuomeninis rinkimų komitetas „Vytautas Radžvilas: susigrąžinkime valstybę!", bet mandatų neiškovojo. 2023 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimuose iškovojo 3 vietas Vilniaus miesto savivaldybės taryboje.

Nacionalinis susivienijimas atstovauja dešiniąsias, konservatyviąsias, prokrikščioniškas pažiūras. Pasisako prieš Europos Sąjungos integracijos gilinimą, „Globalios Lietuvos" strategiją.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Įregistruotas filosofo Radžvilo vadovaujamas Nacionalinis susivienijimas | delfi.lt
2. ↑  NUO VILNIAUS FORUMO IKI NACIONALINIO SUSIVIENIJIMO. Politinės tautos steigimo keliu: programinių nuostatų ir veiksmų apžvalga (2016–2019) | susivienijimas.lt
3. ↑  Steigiamos partijos „Nacionalinis susivienijimas" pirmininku išrinktas V. Radžvilas | alkas.lt
| ***Semas Viskis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Sam Whiskey |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Arnold Laven |
| Scenaristas (-ai) | William W. Norton |
| Metai | 1969 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Semas Viskis** (angl.  *Sam Whiskey*) – 1969 m. JAV sukurtas komiškas vesternas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Burt Reynolds – Semas Viskis
* Angie Dickinson – Laura Brekenridž
* Clint Walker – O.V. Bandis
* Ossie Davis – Džedas Hukeris
* William Schallert – Perkinsas
* Rick Davis – Storulis Henris Hobsonas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Išvaizdi našlė Laura Brekenridž kreipiasi pagalbos į nuotykių ieškotoją Semą Viskį: jos buvęs vyras pavogė ketvirčio milijono vertės aukso lydinių, pakeisdamas juos netikrais, tačiau brangus krovinys nuskendo upėje kartu su laivu. Kadangi vyras mirė, o jai gresia įkalinimas, moteris pasiūlo Semui 20 tūkstančių dolerių atlygį, jei šis padės auksą surasti ir grąžinti į vietą, kol nepastebėta apgaulė.

Semas kartu su dviem pagalbininkais O.V. ir Džedu išsiruošia į kelionę, tačiau juos imasi persekioti Storulis Henris Hobsonas su savo vyrais, ketinantis auksą pasilikti sau. Tačiau iškelti auksą iš upės dugno pasirodo kur kas lengviau, nei atlikti antrąją plano dalį – įsmukti į saugyklą ir sukeisti lydinius...
Drebėjimo epicentras
**2010 m. Čilės žemės drebėjimas** – žemės drebėjimas, įvykęs centrinėje Čilėje, Maulės regione, 2010 m. vasario 27 d. Prasidėjo 3:34 h vietos laiku ir truko 3 minutes. Epicentras – 8 km į vakarus nuo Kuranipės miestelio. Drebėjimo galia 8,3-8,5 Mw. Tai galingiausias žemės drebėjimas Čilėje po 1960 m. Valdivijos žemės drebėjimo, bei galingiausias pasaulyje po 2004 m. Indijos vandenyno žemės drebėjimo.

Drebėjimas buvo juntamas visoje Čilėje, tame tarpe sostinėje Santjage, daugelyje Argentinos miestų (Buenos Airėse, La Riochoje, Kordoboje, Mendosoje ir kt.), Peru mieste Ikoje. Drebėjimas sukėlė įvairaus masto nelaimes visoje vidurinėje Čilėje – Santjage, Konsepsjone, Konstitusjone, Lotoje, Arauke. Griuvo pastatai, sutrūkinėjo komunikacijų sistemų tinklas. Nukentėjo Santjago tarptautinis oro uostas. Dėl drebėjimo žuvo >300 žmonių, daug dingo be žinios. Daugiausia žuvusiųjų Maulės, Biobio, O’Higinso regionose, Santjago metropolinėje teritorijoje.

Netrukus po drebėjimo visame Ramiojo vandenyno regione paskelbtas cunamio pavojus. 2,6 m banga pasiekė Valparaisą, 2,34 m – Talkahuaną. Chuano Fernandeso salose dėl cunamio bangos žuvo keli žmonės. Pranešama apie vandens lygio pakilimus Prancūzijos Polinezijoje, Havajuose, kitur Okeanijoje, tačiau niekur didesnės žalos nepadaryta.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Najochan |
| --- |
|  |
| Nachočano valstybė Salvadoro žemėlapyje |
| Vieta | Salvadoras, Hondūras |
| Tipas | Centroamerikos valstybė |
| Istorija |
| Laikotarpis | Poklasikinis |

**Nachočanas** (isp. *Najochan*) - indėnų lenkų valstybė istoriniame Centroamerikos regione, dabartiniame San Salvadore.

Istorija
--------

Valstybę įkūrė lenkų indėnai, šiose vietose gyvenę nuo seniausių laikų. Valstybės įkūrimui didelę įtaką turėjo šiaurėje įvykusi klasikinių majų civilizacijos pabaiga X a. po kurios iš ištuštėjusio Kopano tikriausiai atsikėlė civilizuoti gyventojai, čia įkūrę naują *Kakagvatike Sesoli* dinastiją ir konsolidavę valdžią.

Nuo X a. visoje lenkų teritorijoje buvo sukurta daug miestų, kuriuos nuo XII a suvienijo bendra kultūra ir valdančioji dinastija.

1535 m. konkistadoras Luis de Moscoso įsiveržė į Nachočano karalystę, ją valdant princesei *Antu Silan Ulap I*. Ši aktyviai pasipriešino invazijai, ir krašto gynybą paskyrė karo vadui Lempirai, kuris laikomas didvyriu Hondūre. Šiam išvykus derėtis su ispanais, jis buvo nušautas, lenkų kraštas nukariautas ir ilgainiui padalintas tarp Salvadoro ir Hondūro valstybių.

Žinomi valdovai
---------------

Minimi šie valstybės valdovai (kunigaikštytės) nuo X a.:

* Akmens griaustinio valdovas, laikomas 13-uoju atstovu ateivių iš Kopano dinastijoje, naujos lenkų dinastijos įkūrėjas
* Ixinol Mek I - jo dukra
* Comizahual III
* Itanaj Kanul I (XV a.)
* Asisilcan Nachan I (XV a.)
* Antu Silan Ulap I - pastarosios dukra. Priešinosi ispanams XV a. viduryje.
* 8 Atonim Silan I - paskutinioji nepriklausoma lenkų valdovė.

Nuorodos
--------

* Lenkų istorija[neveikianti nuoroda]
* Lenkų istorijos suvestinė

|  |  |
| --- | --- |
| **Centroamerikos tautos ir valstybės** |  |
| Iskintepekė | Kuskatlanas (Pipiliai) | Pajaki (Čorčiai) | Nachočanas (Lenkai) | Subtiabai | Nikarao (Nikiranai) | Nikoja (Čorotegai) |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 40°35′33″ š. pl. 75°25′38″ r. ilg.﻿ / ﻿40.59250°š. pl. 75.42722°r. ilg.﻿ / 40.59250; 75.42722

Kelias per Torugarto perėją
**Torugarto perėja** (kirg. *Торугарт*, kin. 图噜噶尔特山口, pinyin: *túlūgáĕrtè shānkŏu*) – kalnų perėja Tianšanio kalnuose, tarp Kinijos (Sindziangas) ir Kirgizijos (Naryno sritis), greta Čatyrkiolio ežero. Aukštis – 3752 m. Per šią perėją eina kelias iš Biškeko per Balykči, Naryną į Kašgarą. Žiemą dėl sniego ir nuošliaužų šis kelias dažnai nepravažiuojamas.

1881 m. Torugarto perėjoje atidarytas carinės Rusijos ir Kinijos pasienio postas, 1906 m. nutiestas kelias. 1952 m. pagrindiniai transporto srautai nukreipti per Irkeštamo perėją, o nuo 1969 iki 1983 m. dėl TSRS-Kinijos konflikto, Torugarto perėja buvo uždaryta. Planuojama per perėją nutiesti geležinkelį, sujungsiantį vakarų Kiniją su Ferganos slėniu.
D.Britanijos *Grand Slam* bombos buvo užtaisomos torpeksu.
**Torpex** – sprogstamoji medžiaga, kurios galingumas 50 % didesnis, negu trotilo (TNT). Torpeksas susideda iš 42 % heksogeno, 40 % trotilo ir 18 % aliuminio miltelių.

Torpeksas imtas naudoti 1942 m. pradžioje torpedose. Pavadinimas *torpex* yra žodžių ***Torp**edo **Ex**plosive* 'torpedų sprogstamoji medžiaga' santrumpa. Torpeksas labai tiko povandeniniams šaudmenims, kadangi dėl jo komponento aliuminio sprogimo impulsas pasidaro ilgiau trunkantis, kas didina ardančiąją galią. Jį naudojo torpedose ir itin didelio kalibro aviacinėse bombose *Tallboy* ir *Grand Slam*. Torpeksu užtaisydavo ir nuotolinio valdymo bombonešius „branderius" (Operacija *Aphrodite*).
  
Vėliau torpeksą pakeitė sprogstamoji medžiaga H6 ir polimerais klijuotos sprogstamosios medžiagos. Dabar torpeksas yra pasenęs, ir jis praktikoje sutinkamas daugiausia nesprogusiuose šaudmenyse.

Istorija
--------

Torpeksą sukūrė Karališkojoje parako gamykloje (*Royal Gunpowder Factory*) *Waltham Abbey* mieste (Eseksas, D. Britanija) kaip galingesnį trotilo pakaitalą kariniam naudojimui. Heksogenas sukurtas 1899 m. bet jis pernelyg jautrus sutrenkimams, kad galėtų būti grynas naudojamas karinėje srityje. Buvo aptikta, kad maišant trotilą ir heksogeną jautrumą galima sumažinti, išlaikant didesnį sprogimo galingumą. Pridėjus aliuminio miltelių galingumas dar padidėja. Jie dažnai dedami į sprogalus, kurie turi pernelyg daug deguonies ir kuriems detonuojant išsiskiria laisvas deguonis. Šis papildomas laisvas deguonis reaguoja su aliuminio milteliais, ir šios labai egzoterminės reakcijos metu išsiskiria daug papildomos šilumos, kuri didina sprogimo dujų tūrį ir plėtimosi jėgą. Kaip priedas dedamas ir bičių vaškas, kuris mažina jautrumą sutrenkimams ir smūgiams. Vėliau vašką pakeitė iš naftos gaunamas priedas. Kalcio karbonato deda tam, kad sugertų drėgmę ir sumažintų vandenilio skyrimąsi dėl padidėjusio drėgnumo.

Nuorodos
--------

* Gannon, Robert. *Hellions of the Deep: The Development of American Torpedoes in World War II*. University Park, Pa.: Pennsylvania State University Press, 1996. ISBN 0-271-01508-X.
| ***Kobros diena*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Il giorno del Cobra |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Enzo G. Castellari |
| Vaidina | Franco NeroSybil DanningLicinia LentiniWilliam Berger |
| Metai | 1980 |
| Žanras | kriminalinis filmas |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Kobros diena** (it.  *Il giorno del Cobra*) – 1980 m. Italijoje sukurtas kriminalinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Franco Nero – Laris Stanzanis
* Sybil Danning – Brenda
* William Berger – Godšmitas
* Licinia Lentini – Lola
* Mario Maranzana – Kasius
* Enio Girolami – Mastino
* Massimo Vanni – Beltramas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Buvęs policininkas, dabar privatus San Francisko detektyvas Laris Stanzanis, pravarde „Kobra", iš buvusio viršininko sulaukia viliojančio pasiūlymo – vykti į gimtąją Genują ir padėti sugauti narkotikų kontrabanda besiverčiantį Seržą Kandinskį, kurio niekas nėra matęs. Atvykęs Laris iš karto imasi veikti, ieškodamas Kandinskio ir tuo pačiu – sąjungininkų, kurie gali jam padėti. Tokia tampa Brenda, dirbanti Kandinskio naktiniame klube, tačiau turinti ir savų motyvų jo nekęsti. Kuomet Kandinskio žmonės nesėkmingai bando pagrobti Lario sūnų ir šis žūva, buvusio policininko paieškos tampa asmeninio keršto siekimu...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Torsa |
| --- |
| Torsa prie Kuč Beharo Torsa prie Kuč Beharo |
| **Ilgis** | 358 km |
| **Ištakos** | Tibeto kalnynas |
| **Žiotys** | Brahmaputra |
| **Šalys** | Tibetas, Butanas, Indija |

**Torsa** (beng. তোর্সা, *Torsā*), Tibete vadinama **Ma ču** (tibet. Ma chu ), Butane vadinama **Amo čhu** (bot. Amo chhu) – upė Kinijoje (Tibete), Butane ir šiaurės rytų Indijoje (Bengalijoje); Kaljani dešinysis intakas.

Išteka Tibeto kalnyne, Čumbi slėnyje, kur žinoma kaip Ma ču ir teka pro Tibeto (KLR) teritoriją, kur sudaro 113 km.

Vėliau kerta Himalajų kalnus ir įteka į Butano teritoriją, kur žinoma kaip Amo čhu. Jos ilgis Butane yra 145 km. Svarbiausi miestai prie jos yra Punčolingas ir Džaigaonas, esantys Butano ir Indijos pasienyje.

Indijos (Bengalijos) teritorijoje ji teka pro terajų gamtinę zoną, drėkina Džaldaparos draustinį. Vėliau į ją įteka Ghargharija, bėga pro Koč Beharo miestą. Toliau Torsa su kitomis upėmis sudaro Kaljani upę, kuri Bangladešo teritorijoje pasiekia Brahmaputrą.
**Kobrino ekonomija** – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštijos valstybinė žemės valda, ekonomija, kurios pajamos priklausė Lenkijos karaliui ir Lietuvos didžiajam kunigaikščiui kaip atlyginimas už Lietuvos didžiojo kunigaikščio pareigas.

Istorija
--------

1518 m. mirė paskutinė dalinės Kobrino kunigaikštystės valdytoja Ana Semionovna Kobrinskaja. Iš Kobrino miesto ir aplinkinių žemių buvo sudaryta Kobrino seniūnija, kuri perduota iki gyvos galvos nuomos teisėmis Anos Semionovnos vyrui Vaclavui Kostevičiui. Po jo mirties 1532 m. seniūnija atiteko karaliui Žygimantui Senajam, kuris seniūniją padovanojo žmonai Bonai Sforcai..1589 m. sudaryta ekonomija buvo perduota Bonos Sforcos dukteriai, Stepono Batoro našlei, Lenkijos karalienei Onai Jogailaitei.

1549, 1563 ir 1597 metais vykdytos Kobrino ekonomijos revizijos. 1563 m. turėjo apie 85 000 m. ha žemės naudmenų, iš jų 89 valakai buvo palivarko ariamoji žemė, 612 valakų ariamosios žemės naudojosi priklausomi valstiečiai. 

Kobrino ekonomijai priklausė Kobrinas, Dabučinas, nuo 1589 m. Pružanai, Horodeco miestelis. Dėl XVI a. antrosios pusės Valakų reformos, miškų kirtimo ir dirbamos žemės plotų plėtimo, melioracijos, reguliaraus trilaukio diegimo, taip pat ir dėl priklausomų valstiečių prievolių bei mokesčių nustatymo nuo naudojamos žemės ploto ir jų didinimo pajamos iš Kobrino ekonomijos iki XVII a. pabaigos padidėjo beveik 8 kartus, XVII a. viduryje jos buvo 31 000 auksinų. 

XVII a. Kobrino ir Brastos ekonomijos administraciškai suartėjo, nuo XVIII a. pradžios sujungtos į Brastos-Kobrino ekonomiją su centru Brastoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Казлоў Л. Р. Кобрынская эканомія (~1519 г.).[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Informacija iš Kobrino istorijos.
3. ↑  Vytautas Spečiūnas. *Kobrino ekonomija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 328 psl.
| Tosca D'Aquino |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas |  |
|  |
| Gimė | 1966 m. birželio 10 d. (55 metai)  Neapolis |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
| Vaikai | 2 |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Toska D'Akvino** (it. *Tosca D'Aquino*; g. 1966 m. birželio 10 d. Neapolyje) – italų TV laidų vedėja, komikė ir aktorė.

Biografija
----------

Savo karjerą padėjo gimtajame Neapolyje būdama 15, kuomet pasirodė keliose TV laidose. Vėliau ji išvyko į Romą, kur mokėsi Nacionalinėje dramos akademijoje. 1986 m. Toska pasirodė populiariame šeštadienio vakaro šou „Fantastico", o 1988 m. debiutavo kino komedijoje „Rimini Rimini 2".

Geriausiai žinoma atliekamais komiškais vaidmenimis, taip pat darbais televizijoje (TV šou „Torno Sabato").

Dalinė filmografija
-------------------

* Rimini Rimini 2 (1988)
* Paganinis (1989)
* Tėvas Pijus (2000, TV filmas)
* Buvusieji: geriausi draugai (2011)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tosca D'Aquino** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Fabio Secchi Frau. „Tosca D´Aquino: Piripì!". Mymovies. Nuoroda tikrinta 2014-08-19.
**Torrey Canyon tanklaivio avarija** – 1967 m. kovo 18 d. Didžiosios Britanijos pietvakariuose (apie 24 km nuo Kornvalio krantų) įvykusi tanklaivio *SS Torrey Canyon* avarija, dėl kurios į aplinką išsiliejo 117 000 tonų naftos – visas tuo metu plukdomas kiekis. Tai vienas didžiausių naftos išsiliejimo atvejų pasaulyje ir didžiausias Didžiosios Britanijos istorijoje. Nafta užteršė apie 225 km pakrantės ruožą Kornvalyje bei mažesniu mastu Bretanės pakrantes. Labiausiai pastebima žala buvo padaryta jūriniams paukščiams. Manoma, kad dėl taršos ir valymo metu į vandenį išpiltų maždaug 10 000 tonų ploviklių žuvo apie 30 000 laibasnapių narūnėlių, alkų ir kitų rūšių paukščių.[1]

Torrey Canyon avarijos sukelta žala aplinkai paskatino griežtesnių reikalavimų tanklaiviams kūrimą ir MARPOL konvencijos priėmimą, išsiliejusios naftos valymo technologijų tobulinimą.[2]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bill Freedman. *Environmental Ecology: The Ecological Effects of Pollution, Disturbance, and Other Stresses*. Academic Press, 1995, p. 168-7
2. ↑  Peter Jacques, Zachary Alden Smith. *Ocean Politics and Policy: A Reference Handbook*. ABC-CLIO, 2003, p. 44
Rusiškas kryžius – Rusijos gyventojų gimstamumo ir mirtingumo santykis.
**Rusiškas kryžius** – terminas, apibūdinantis demografinės statistikos skalę, kurią pradėjo naudoti Rusija ir kitos buvusios Varšuvos pakto šalys. Ši skalė rodo šalies gyventojų gimstamumo ir mirtingumo santykio kaitą. Rusijoje 1988 m. gimstamumas pradėjo mažėti, o mirtingumas didėti. 1992 m. skalės tiesės susikryžiavo.

Būtent šios statistikos susikryžiavimas ir vadinamas *rusiškuoju kryžiumi*.

Rusiškas kryžius būdingas ne tik Rusijai, tačiau ir buvusioms Tarybų Sąjungos šalims, kaip Estija, Latvija, Lietuva, Baltarusija, Bulgarija, Rumunija, Serbija ir Ukraina.

Mokslininkai šios statistikos priežastimis įvardijo didelį alkoholio suvartojimą šiose šalyse ir atsivėrusias alkoholio rinkas. Taip pat tam įtakos turėjo ypač mažas vaisingumas apie 2000 m. kuomet šeimos turėjo vos vieną vaiką. XX a. septintame dešimtmetyje buvo dramatiškai sumažėjęs gimstamumas, o tai lėmė, kad vėliau buvo mažiau moterų, galinčių gimdyti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Korotayev A. Khaltourina D. Russian Demographic Crisis in Cross-National Perspective. *Russia and Globalization: Identity, Security, and Society in an Era of Change*. Ed. by D. W. Blum. Baltimore, MD: Johns Hopkins University Press, 2008. P. 37-78; Khaltourina, D. A. & Korotayev, A. V. 'Potential for alcohol policy to decrease the mortality crisis in Russia', Evaluation & the Health Professions, vol. 31, no. 3, Sep 2008. pp. 272–281 Archyvuota kopija 2018-07-01 iš Wayback Machine projekto..
| **Anemone ranunculoides** |
| --- |
| Geltonžiedė plukė (*Anemone ranunculoides*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Vėdrynažiedžiai  *( Ranunculidae)* |
| Šeima: | Vėdryniniai  *( Ranunculaceae)* |
| Gentis: | Plukė  *( Anemone)* |
| Rūšis: | Geltonžiedė plukė  *( Anemone ranunculoides)* |

 |

**Geltonžiedė plukė** (*Anemone ranunculoides*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos, plukių (*Anemone*) genties augalas.

Daugiametis žolinis augalas. Šakniastiebis rudas, žvynuotas, šakotas. Stiebas stačias, 7-30 cm aukščio. Pamatinių lapų dažniausiai nėra arba tik vienas, su ilgu lapkočiu. Stiebiniai lapai trys, trumpakočiai, aukščiau vidurio sudaro menturį. Lapo lakštai suskaldyti į 3 pjūkliškai dantytais kraštais skiautes; viršutinė jų pusė plika, apatinė truputį plaukuota. Žiedai vienas arba du (labai retai daugiau), ant ilgų plaukuotų žiedkočių, gana dideli. Apyžiedžio lapeliai 5 (retai daugiau), geltoni, plaukuota apatine puse. Kuokelių ir piestelių daug, jie gerokai trumpesni už apyžiedžio lapelius. Vaisiai – plaukuoti, lenktais snapeliais riešutėliai, susitelkę į apskritą vaislapyną. Vaisius platina skruzdėlės.

Žydi balandžio – gegužės mėn. šiek tiek vėliau už baltažiedę plukę. Dažna visoje Lietuvoje. Auga miškuose, pamiškėse, krūmuose, parkuose, drėgnuose ir derlinguose dirvožemiuose.

Kaip ir dauguma vėdryninių – nuodinga. Kaip dekoratyvinė auginama soduose, parkuose, darželiuose.

Antžeminėje augalo dalyje yra alkaloidų, saponinų, lapuose – 0,1 % askorbino rūgšties, mineralinių medžiagų.

Literatūra
----------

* *Pavasarį žydintys augalai*, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 46 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Geltonžiedė plukė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Edward Pietkiewicz** |
| --- |
| Gimė | 1909 m. lapkričio 19 d.Švenčionėliai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1998 m. gruodžio 16 d. (89 metai)Varšuva, Lenkija |
|  |
| Veikla | Diplomatas, rašytojas |

**Edvard Petkevič** (1909 m. lapkričio 19 d. Švenčionėliuose, Rusijos imperija – 1998 m. gruodžio 16 d. Varšuvoje, Lenkija) – diplomatas, rašytojas.

Biografija
----------

Gimė 1909 m. lapkričio 19 d. Švenčionėliuose, geležinkeliečio šeimoje. 1929 m. baigė mokytojų kolegiją ir pradėjo dirbti vietos mokykloje. 1940 m. atleistas dėl lietuvių kalbos nemokėjimo ir pradėjo dirbti geležinkeliečiu. Po Antrojo pasaulinio karo emigravo į Lenkiją, kur baigė filosofijos studijas Varšuvos universitete. Po studijų dirbo mokyklų inspektoriumi Olštyne. 1954 m. grįžo į Varšuvą, įsidarbino Švietimo ir mokslo ministerijoje. Po kelių mėnesių perėjo dirbti į Užsienio reikalų ministeriją. Trejiems metams paskirtas ambasadoriumi Albanijoje. 1956-1965 m. buvo Lenkijos ambasadoriumi Suomijoje. Grįžęs į Lenkiją toliau dirbo užsienio reikalų ministerijoje. 1970-1972 m. buvo ambasadoriumi Šveicarijoje. 1972 m. išėjo į pensiją ir pradėjo rašyti mokslines knygas apie diplomatiją. Mirė 1998 m. gruodžio 16 d. Varšuvoje.

Darbai
------

* 1975: *Elementy protokołu dyplomatycznego*
* 1979: *Przyjmowanie delegacji zagranicznych : problemy organizacyjno-protokolarne*
* 1984: *Dobre obyczaje w pracy*
* 1987: *Dobre obyczaje*
* 1987: *Sekretariat w służbie zagranicznej*
* 1993: *Dyplomaci*
* 1995: *Przyjęcia w biznesie i nie tylko*
* 1996: *Anegdotki dyplomatyczne*
* 1997: *Savoir vivre dla każdego*

Literatūra
----------

* TS, Arbiter elegantiarum. Edward Pietkiewicz (1909 – 1998), Rzeczpospolita 8 stycznia 1999.
* Słownik biograficzny historii Polski, tom 2: L–Ż (pod redakcją Janiny Chodery i Feliksa Kiryka), Wrocław-Warszawa-Kraków 2005, s. 1156
Geltonoji jūra
**Geltonoji jūra** (kin. 黄海, pinyin: *Huáng Hǎi*; kor. 서해 = *Sŏ Hae* arba 황해 *Hwang Hae*) – pusiau atvira Ramiojo vandenyno jūra, įsiterpusi tarp Rytų Azijos krantų vakaruose ir Korėjos pusiasalio rytuose. Skalauja Kinijos LR, Šiaurės Korėjos ir Pietų Korėjos krantus. Plotas 416 tūkst. km². Gylis iki 106 m. Didžiausios įlankos – Bohaivanio, Ljaoduno ir Vakarų Korėjos. Įteka Chvangchė, Haihė, Ljaohė, ir Amonkanas. Vandens temperatūra vasario mėnesį nuo <0 °C šiaurės vakaruose, iki 6-8 °C pietuose. Rugpjūtį atitinkamai 24 °C ir 28 °C. Druskingumas siekia nuo 26-30 ‰ iki 34 ‰. Potvyniai nuo 3 iki 9 m aukščio.

Žvejyba (menkės, silkės, austrės, midijos). Svarbiausi uostai: Tiandzinas, Jantajus, Cindao, Daljanas, Ljuišunis (Kinijos LR), Nampo (Š. Korėja), Inčionas (P. Korėja).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 148
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Shorea roxburghii** |
| --- |
| Puošnioji šorėja (*Shorea roxburghii*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Dedešviečiai  *( Malvales)* |
| Šeima: | Sparneniniai  *( Dipterocarpaceae)* |
| Gentis: | Šorėja  *( Shorea)* |
| Rūšis: | Puošnioji šorėja  *( Shorea roxburghii)* |

 |

**Puošnioji šorėja** (*Shorea roxburghii*) – sparneninių (*Dipterocarpaceae*) šeimos medžių rūšis, auganti Pietryčių Azijoje (Indokinijos pusiasalyje bei rytų Indijoje).

Tai iki 30 m aukščio užaugantis medis. Lapai ovalūs arba pailgi, 8-15 cm ilgio ir 4-6 cm pločio. Žiedai susitelkę į 7-8 cm ilgio šluoteles. Vaisiai kvapnūs, 2 cm ilgio.

Puošnioji šorėja auga visžaliuose ir pusiau visžaliuose tropiniuose miškuose, žemesniame nei 1500 m aukštyje. Nyksta dėl miškų kirtimo.

Puošnioji šorėja vietnamietiškai vadinama *sến đỏ* („raudonoji gilė"), o tajų kalba – พยอม (*pajom*). Augalo žievė ir žiedai naudojami liaudies medicinoje.
| **Mycena rosea** |
| --- |
| Rožinė šalmabudė (*Mycena rosea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Šalmabudiniai  *( Mycenaceae)* |
| Gentis: | Šalmabudė  *( Mycena)* |
| Rūšis: | Rožinė šalmabudė  *( Mycena rosea)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Rožinė šalmabudė** (lot. *Mycena rosea*) – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos, šalmabudžių (*Mycena*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Miškai, parkai, žolėtos, drėgnos vietos, ant žemės, miško paklotės.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Vaisiakūniai rožiniai, violetiškai rožiniai.

Vaisiakūniai kaip šalmabudžių genties - nedideli. Kepurėlė 3–6 cm skersmens, jauna - kūgiška, vėliau - paplokščia, su gūbreliu, higrofaniška, pilkai rožinė, išblunkanti iki kreminės ar net balsvos spalvos, pakraščiai permatomai vagoti. Lakšteliai resvi, platūs, balti, subrendę - šviesiai rožiniai, prisegtiniai. Kotas 5–8 (10)×0,3–1 cm, į pamatą storėjantis, rusvas ar kepurėlės spalvos, ties pamatu baltai plaukuotas, šeriuotas. Trama plona, balta, ridikų, dujų kvapo. Sporos 6,5–8×4–4,5 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai išblunkantys, nemalonaus ridikų, dujų kvapo.

Auga pavieniui ar grupelėmis. Nuodinga, turinti muskarino. Labai dažna. Apsinuodijimo požymiai labai panašūs į tuos, kuriuos sukelia dvokiančioji šalmabudė.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 180 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rožinė šalmabudė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Geltonžvynė guotė** |
| --- |
| (*Hygrophorus chrysodon*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Guoteniniai  *( Hygrophoraceae)* |
| Gentis: | Guotė  *( Hygrophorus)* |
| Rūšis: | Geltonžvynė guotė  *( Hygrophorus chrysodon)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Geltonžvynė guotė** (*Hygrophorus chrysodon*) – guoteninių šeimos valgomas grybas, turintis geras maistines savybes. Dėl savo retumo įtrauktas į Lietuvos raudonąją knygą.

Sinonimai: *Lamacium chrysodon*, *Auksiaspalvė guotė*.

Išvaizda
--------

Kepurėlė 4 – 8 cm skersmens, iš pradžių iškili, vėliau paplokščia arba su buku gūbreliu, kartais įdubusi. Kraštai ploni, jaunų vaisiakūnių užsilenkę žemyn. Luobelė lygi gleivėta, padengta plonyčiais žvyneliais, ypač arčiau kraštų. Kotas 4- 8 cm ilgio, cilindriškas, kartais į apačią nežymiai smailėjantis, viršutinė dalis padengta geltonų žvynelių ir taškelių. Lakšteliai platūs reti, priaugintiniai arba nuaugintiniai. Trama balta minkšta ir sultinga, be jokio ypatingo skonio ir kvapo.

Spalvos ir formos kaita: kepurėlę dengiantys žvyneliai iš pradžių būna balsvi, vėliau geltoni. Balta luobelė grybui senstant arba patrynus pagelsta. Kotas iš pradžių pilnaviduris, tačiau vėliau tampa tuščiaviduris. Jauni vaisiakūniai iš pradžių balti, bet galiausiai įgauna gelsvą atspalvį.

Augavietė
---------

Šis grybas auga nedidelėmis grupėmis lapuočių ir spygliuočių miškuose, ypač po eglėmis, bukais ir ąžuolais, be to mėgsta aukštesnes vietas.

Sezonas: rugpjūtis–lapkritis.

Literatūra
----------

* Didysis gamtos vadovas „Grybai", išsamus grybų ir jų rinkimo žinynas, „Mūsų knyga", 2004 m. (90 psl.) ISBN 9955-573-65-1

Nuorodos
--------

* Lietuvos raudonoji knyga
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kamau*Cà Mau* |
| --- |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

KamauKamau

9°11′0″ š. pl. 105°09′0″ r. ilg.﻿ / ﻿9.18333°š. pl. 105.15000°r. ilg.﻿ / 9.18333; 105.15000﻿ (Kamau)Koordinatės: 9°11′0″ š. pl. 105°09′0″ r. ilg.﻿ / ﻿9.18333°š. pl. 105.15000°r. ilg.﻿ / 9.18333; 105.15000﻿ (Kamau) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Vietnamo vėliava Vietnamas |
| **Provincija** | Kamau provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 120 431  |
| **Plotas** | 250,3 km² |
| **Tankumas** (2010) | 481 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Kamau |

**Kamau** (viet. *Cà Mau*) – miestas Vietnamo pietuose, Kamau pusiasalyje, Mekongo deltoje, toliausiai į pietus nutolęs iš visų didesnių Vietnamo miestų. Kamau provincijos administracinis centras. Kamau yra galutinis Vietnamo pagrindinio plento (1A) taškas. Veikia Kamau oro uostas. Veikia chemijos (trąšų) gamykla, dvi šiluminės elektrinės. Verčiamasi žvejyba ir žuvininkyste, Kamau yra pagrindinis šalies krevečių eksporto centras.

Kamau apylinkės pasižymi laukinės gamtos plotais, khmerų šventyklomis.

Istorija
--------

Kolonijiniais laikais Kamau buvo nedidelė gyvenvietė. Vietnamo karo metais netoli miesto buvo svarbi Vietkongo bazė. 1975 m. Kamau tapo provincijos centru.
Kamašastrų motyvai indų šventyklų architektūroje
**Kamašastra** (skr. कामशास्त्र = IAST: *Kāmaśāstra-*) – klasikinės Indijos mokslas apie meilę, aistrą (kamą); indų erotologija. Tai visų pirma miestiečiams, aukštuomenei skirti traktatai apie teisingą vieno iš 3 gyvenimo siekinių (kamos) teisingą pasiekimą. Kamašastros tradiciškai priskiriamos prie „Ajurvedos".

Mitinė istorija
---------------

Pasak „Kamasūtroje" dėstomos legendos, kamašastrą šimte tūkstančių skyrių pirmas išdėstė pasaulio kūrėjas Pradžapatis. Vėliau Šivos vahana (jojamasis gyvūnas) Nandis (dažniausiai vaizduojamas baltu jaučiu), stebėjęs viešpaties mylėjimąsi su deive Uma, sutraukė šį mokslą iki 1000 skyrių. Upanišadose minimas brahmanų autoritetas Švetaketus sutrumpino kamašastrą iki 500 skyrių. Erotologas Babhravja Pančala išdėstė kamašastros 150 skyrių. Ilgainiui kamašastra buvo suskirstyta į 7 dalis, kurių kiekvieną išdėstė 7 skirtingi autoriai.

Turinys
-------

Kamašastros tekstuose aptariami vyrų ir moterų meilinimosi būdai, viliojimo menas, aptariami sueities būdai, pozos, glamonių, bučinių technikos, afrodiziakų ir potencijos didinimo klausimai, taip pat elgesio su žmonomis ir heteromis taisyklės. Kamašastrose pateikiamose klasifikacijose atsižvelgiama į vyrų bei moterų amžių, prigimtį, temperamentą, erotinį suderinamumą, būdingas subtilus psichologizmas ir įsigilinimas į aistros partnerių jausmus. Kamašastros principais, vaizduodama įsimylėjėlio ir mylimosios santykius, rėmėsi klasikinė Indijos poezija ir drama. Kamašastros ikonografiją įkūnijo klasikinės Indijos miniatiūros mokyklos, o tantriškai interpretuotą – ir šventyklų (Khadžuraho, Konarko ir kt.) skulptūros.

Veikalai
--------

Kamašastras sudaro šie veikalai:

* legendinė, pirminiu pavidalu neišlikusi Švetaketaus „Kamašastra"
* Vatsjajanos „Kamasūtra" (*Kāmasūtra-*) su Jašodharos Džajamangalos komentaru (XIII a.)
* Kokokos „Meilės aistros slėpiniai" (*Ratirahasya-*, XII–XIII a.)
* Devaradžos „Deimantinis meilės aistros žibintas" (*Ratiratnapradīpika*, ~XIII a.)
* Džjotiryšvaros Kavišekharos „Penkios meilės dievo strėlės" (*Pancasāyaka-*, ~XIV a.)
* Džajadevos „Meilės aistros žydintis keras" (*Ratimañjarī*, ~XIV a.)
* Kaljanamalos „Anangos arena" (*Anaṅgaraṅga-*, ~XVI a.)
* įvairūs vėlesni veikalai ir komentarai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Seibutis. *Kamašastra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006

Nuorodos
--------

* Kai kurie kamašastrų tekstai sanskritu (perraša) Archyvuota kopija 2015-05-11 iš Wayback Machine projekto.
| **Rožė Parčevskytė lenk. *Róża Parczewska*** |
| --- |
| Parčevskiai |
| Nałęcz |
| Nałęcz |
|  |
| Gimė | 1799 m. rugsėjo 20 d. |
| Mirė | 1852 m. spalio 20 d. (53 metai) |
| Tėvas | Ignotas Parčevskis |
| Motina | Salomėja Dzievonskytė |

**Rožė Parčevskytė** (lenk. *Róża Parczewska*; 1799 m. rugsėjo 20 d.  – 1852 m. spalio 10 d.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorė (*Nałęcz* herbas), tapytoja.

Biografija
----------

Kilusi iš Lenkijos karalystės bajorų Parčevskių giminės Lietuvos atšakos. Tėvas Ignotas Parčevskis, motina Salomėja Dzievonskytė, broliai Antanas, Aleksandras ir Konstantinas. Pastarasis tapo garsiu 1831 m. sukilėlių vadu Vilniaus paviete, vėliau – politiniu emigrantu.

Išliko nedaug duomenų apie Rožės Parčevskytės biografiją. Ji gyveno šeimos dvaruose Raudondvaryje (prie Nemenčinės) ir Žitomlyje (prie Gardino). Nutapė paveikslus „Kristaus Atsimainymas" (Nemenčinės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje), „Sopulingoji Dievo Motina" (Žitomlės Viešpaties Apreiškimo Švč. M. Marijai cerkvėje), „Nekaltas Prasidėjimas" Kretingos Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai ir Gardino Šv. Pranciškaus Ksavero (jėzuitų)) bei „Kristaus pokalbis su Nikodemu" (Nemenčinės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje).

Paveikslai nutapyti aliejaus technika, tai portretai ir religinio turinio darbai, taip pat žinomų dailininkų kūrinių kopijos. Kūrė ir miniatiūras. Dalyvavo parodose: 1822 m. Vilniaus universitete ir 1845 m. Varšuvoje.

Palaidota Nemenčinės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčioje.

Šaltiniai
---------

* *Parčevskytė Rožė* // Lietuvos dailininkų žodynas, II tomas: 1795–1918. – Vilnius: Lietuvos kultūros tyrimų institutas, 2012 psl. 281–282
* Klietkutė Jolanta. *Apie XIX a. I pusės tapytoją Rožę Parčevskytę: biografijos ir kūrybos fragmentai*. Menotyra, Nr. 25, p. 56–72
| ***Kambario Draugė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Roommate |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Christian E. Christiansen |
| Prodiuseris (-iai) | Roy LeeDoug DavisonIrene YeungSonny Mallhi |
| Scenaristas (-ai) | Sonny Mallhi |
| Kompozitorius | John Frizzell |
| Vaidina | Leighton MeesterMinka KellyCam GigandetAlyson MichalkaDanneel HarrisKaterina GrahamNina Dobrev |
| Metai | 2011 |
| Žanras | Trileris |
| Trukmė | 93 minutės |
| Kalba | anglų |
| Platintojas | Vertigo Entertainment |
| Montažas | Randy Bricker |
| Kinematografija | Phil Parmet |
| Premjera | 2011 m. vasario 4 d. |
| Biudžetas | 16 000 000 dol. |
| Pajamos | 40 424 438 dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Kambario draugė** (angl. *The Roommate*) – JAV filmas. Filmą režisavo Christian E. Christiansen, o kino salėse jis pasirodė 2011 m. vasario 4 d.

Siužetas
--------

Į koledžą iš provincijos atvyksta nauja studentė. Jos kambario draugė – vietinė turtuolė. Merginos netrukus tampa artimomis draugėmis. Tačiau naujoji draugė turi paslapčių, kurios netrukus ima kilti aikštėn…

Sara (akt. Minka Kelly) atvyksta į Los Andželo universitetą iš Ajovos. Nors jos širdis sudaužyta, tačiau ji kupina didelių vilčių, jog didmiestyje laukia naujas ir jaudinantis gyvenimas: ji studijuos mados dizainą. Mergina apsigyvena koledžo seserijos bendrabutyje. Jos kaimyne tampa Rebeka (akt. Leighton Meester). Nors Rebeka priklauso kitai socialinei klasei – jos tėvai turtingi – tačiau merginos labai greitai tampa artimomis draugėmis. Ji pasirodo šiek tiek keista geriausiai Saros draugei Treisei (akt. Alyson Michalka), tačiau Sara nesuka dėl to galvos: Rebeka draugiška ir visuomet šalia, kai jos reikia. Tačiau netrukus Rebekos draugiškumas peržengia ribas ir ji ima kištis į Saros gyvenimą net tuomet, kai nereikia ir kur nereikia. Ji ima persekioti ir grasinti visiems žmonėms Saros gyvenime, kuriuos tik gali pasiekti. Rebeka, apsėsta minties kontroliuoti kiekvieną Saros gyvenimo dalelę, ima grasinti Treisei, kuri Rebekos nuomone daro blogą įtaką Sarai. Nuo Rebekos taip pat kliūna ir buvusiam Saros vaikinui bei profesoriui Robertsui (akt. Billy Zane), kuris dėsto Sarai. Tačiau Sara keistą Rebekos elgesį pastebi per vėlai…

Aktoriai
--------

| Aktorė | Personažas |
| --- | --- |
| Leighton Meester | Rebeka |
| Minka Kelly | Sara Metjuz |
| Cam Gigandet | Stefanas |
| Alyson Michalka | Treisė Morgan |
| Danneel Ackles | Irena |
| Frances Fisher | Elison Evans |
| Tomas Arana | Džefas Evansas |
| Billy Zane | Profesorius Robertsas |
| Nina Dobrev | Marija |
| Matt Lanter | Džeisonas |
| Katerina Graham | Kim Džonson |

Nuorodos
--------

* imdb.com: Kambario Draugė
| Geltonpamūšės dvaras |
| --- |
| Vieta | Vileišiai, Saločių seniūnija,Pasvalio rajonas |
| Bajorų giminės | Lyvenai, Brenaburgiai |
| Parkas | likusios liepų alėjos |
| Pastatų būklė | išlikęs kumetynas |

**Geltonpamūšės dvaras** – dvaras Vileišiuose, Pasvalio rajone, Saločių seniūnijoje. Dvaro sodybos fragmentai (išliko liepų alėjos, kumetynas) kairiajame Mūšos upės krante, apie 2 km į šiaurę nuo Vileišių kaimo centrinės gyvenvietės.

Istorija
--------

XVIII a. viduryje Geltonpamūšės dvarą (vok. *Gelb-Pomusch*) paveldėjimo keliu buvo įgijęs Rusijos imperijos kariuomenės generolas feldmaršalas Georgas Reinholdas fon Lyvenas. Vėliau savininku minimas Jakobas Brandenburgas (1812-1879)

Po to priklausė vokiečių kilmės dvarininkams Brenaburgiams. Pasitraukę po Pirmojo pasaulinio karo jie į dvarą nebegrįžo ir jis liko valstybės. 1922 m. dvare trumpam apsigyveno iš tremties grįžusi Kazickų šeima, kurioje buvo ir Juozas Kazickas – būsimas žinomas verslininkas ir filantropas. 1925 m. dvaro žemės išparceliuotas: buvusį dvaro centrą su 55 ha žemės nusipirko agronomas Julius Špokevičius, vėliau ta valda perėjo iš JAV grįžusiam Šeškūnui. 

Dar vėliau sovietinė valdžia dvaro centrą padalino naujakuriams. Raudonų plytų dvaro kumetynas yra geros būklės, tebestovi, bet dauguma medinių dvaro pastatų susidėvėjo ir buvo nugriauti 1986 m. Sodo likučiai ir dalis želdinių taip pat buvo išrauti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lieven, Georg Reinhold v. (1696-1763) // Baltisches Biographisches Lexikon digital
2. ↑  Brandenburg, Jacob (1812-1879) // Baltisches Biographisches Lexikon digital
3. ↑  Geltonpamūšės dvaras // pasvalia.lt
4. ↑  Gražvydas Balčiūnaitis. *Pasvalio krašto dvarų paveldas* // ziemgala.lt
5. ↑  Geltonpamūšės dvaras // pasvalia.lt
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Asamo istorija** |
| Asamo priešistorė |
| **Kamarupa karalystė:** |
| Bhauma dinastija |
| Mleča dinastija |
| Asamo palų dinastija |
| Kamata, Bhujanai, Čutija, Kačaris |
| Ahomo karalystė |
| *Kolonijinis Asamas* |
| Asamo valstija |

**Kamarupos karalystė** – istorinė valstybė, egzistavusi IV–XII a. Asame (Pietų Azijoje). Ją valdė trys dinastijos, kurių kiekviena pasirinkdavo skirtingas sostines.

Valstybė nustojo egzistuoti XII a. kadangi suskilo į atskiras dalis. Jos tradicijų perėmėja buvo Kamata.

Istorija
--------

Legendos daug pasakoja apie senąsias, mokslininkų neįrodytas dinastijas, kurios valdė Bramaputros slėnį (Asamą) tais laikais, kai šita teritorija buvo vadinama Pradžjotiša. Pirmosios Kamarupos dinastijos pradžia irgi nėra aiški, tačiau pirmasis valdovas iš Bhaumų dinastijos valdė IV a II pusėje.

VII a. Asamas susivienijo su Harša, kad nugalėtų savo priešą Bengaliją ir kurį laiką valdė jos rytines dalis. Po žymiausio valdovo Bhaskaravarmano mirties, į valdžią atėjo nauja, mažai žinoma Mleča dinastija, kilusi iš vietinių genčių.

Po jos X a. pradžioje sugrįžo Bhaumų giminė kaip Asamo Palų dinastija. Jai valdant, valstybė ėmė silpti. Pačioje XI a. pabaigoje Kamarupa pralaimėjo Bengalijai ir neteko savo vakarinių teritorijų. Po trumpos nepriklausomybės XII a. Kamarupa buvo nusiaubta musulmonų antpuolių. Tai nulėmė jos suirimą ir smulkių gentinių valstybių įsigalėjimą.

Administravimas
---------------

Kamarupos karaliai *brahmapala* buvo laikomi dieviškos kilmės. Jų rūmuose gyvendavo mokyti žmonės, mokslininkai ir poetai. Valstybėje veikė ir patariamasis organas, – ministrų taryba *mantriparisada*, sudaryta iš brahmanų kastos.

Karalystė buvo tvarkingai administruojama ir suskirstyta į kelių lygių administracinius vienetus: *bhukti*, *mandala*, *višaja* ir kitus. Žemė buvo klasifikuojama į dirbamą (kšetra) ir nenaudojamą žemdirbystei (khila).
|  |
| --- |
| **2010 m. Šilko kelio ralis** |
| Prieš: **2009** | Po: **2011** |

Šilko ralio logotipas
**2010 m. Šilko kelio ralis** (*rus. Шёлковый путь, angl. Silk Way Rally*) Dakaro ralio serijos lenktynės, kurios vyko antrą kartą rugsėjo 11-18 dienomis Rusijos teritorijoje. 

Lenktynės prasidėjo rugsėjo 11 dieną Sankt Peterburge, o rugsėjo 18 d. baigėse Sočio mieste. Ralio maršrutą sudarė daugiau nei 2000 km specialių greičio ruožų ir aštuoni etapai.

Prizinis fondas
---------------

2010 m. rugpjūčio 9 dieną buvo paskelbtas lenktynių prizinis fondas - pirmose trijose vietose finišavę lenktynininkai gaus atitinkamai 10 000 $, 8 000 $ ir 6 000 $ prizus. Kiekvienas finišą pasiekęs ekipažas gaus po 5 000 $. Taip pat bus įsteigti specialūs apdovanojimai geriausio ruso lenktynininko, LADA bei UAZ kategorijose.

Dalyviai
--------

Ralyje startavo 44 automobilių ekipažai ir 16 sunkvežimių ekipažų.

Rezultatai
----------

Kaip ir pirmame Šilko kelio ralyje 2009 m. automobilių klasėje dominavo VW, o sunkvežimių - Kamaz komandos.

Antrus metus iš eilės nugalėtoju automobilių klasėje tapo ispanas Carlos Sainzas. Už savęs jis paliko kitus VW atstovus - katarietį Nasser Al-Attiyah ir amerikietį Marką Millerį.

Lietuvių ekipažas, kurį sudarė Benediktas Vanagas ir Saulius Jurgelėnas, galutinėje įskaitoje liko 8 vietoje.

Sunkvežimių klasėje favoritais buvo Rusijos atstovai - Eduard Nikolaev ekipažas pelnė pergalę. Antrą ir trečią vietas atitinkamai pelnė Vladimiras Čiaginas ir Firdausas Kabirovas.

Nuorodos
--------

* Oficiali ralio svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  THE ROUTE
2. ↑  "SILK WAY Dakar Series" prize fund finalized
3. ↑  LIST OF STARTERS Cars
4. ↑  LIST OF STARTERS Truck
5. ↑  STANDINGS cars
6. ↑  STANDINGS trucks