recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Nevena Božovič  serb. *Невена Божовић* |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Nevena Božovič |
| Gimė | 1994 m. birželio 15 d. (28 metai) Kosovo Mitrovica, Jugoslavijos FR |
| Žanrai | soul, pop |
| Veikla | dainininkė |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 2007–dabar |
| Susijusi veikla | Moje 3, Mirna Radulovič, Sara Jovanovič |

**Nevena Božovič** (serb. *Невена Божовић*; g. 1994 m. birželio 15 d. Kosovo Mitrovica) – Serbijos dainininkė. Su Mirna Radulovič ir Sara Jovanovič atstovavo Serbijai 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse Malmėje su daina „Ljubav je svuda". Ji yra pirmoji dainininkė dalyvavusi tiek vaikų Eurovizijoje ir Eurovizijoje.

2007 metais Nevena dalyvavo *Izbor za dečju pesmu Evrovizije* – Serbijos nacionalinėje atrankoje į vaikų Eurovizija su daina „Piši mi" (liet. *Rašyk man*). Atrankos finale ji užėmė pirmąją vietą. Roterdame (Nyderlanduose) vykusiame vaikų Eurovizijos konkurse Nevena užėmė trečią vietą, surinkusi 120 taškų. Tai geriausias Serbijos rezultatas šiame konkurse.

2012 m. Nevena dalyvavo Serbijos muzikiniame šou „The Voice". Patekusi į finalą, ji užėmė antrą vietą nusileisdama tik Mirna Radulovič.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2013: *Ljubav je svuda* (su grupe Moje 3)
* 2013: *Pogledaj me*
* 2013: *Znam da noćas gubim te*
* 2014: *Bal*
* 2015: *Trebam tebe*
* 2016: *Čujem da dolaziš u grad*

Nuorodos
--------

* Daina „Pogledaj me"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Neustrašivi učitelji stranih jezika  *„Učimo strane jezike"*** |  **Serbijos atstovė vaikų Eurovizijoje**2007 | Po to:**Maja Mazič  *„Uvek kad u nebo pogledam"*** |
| Prieš tai:**Željko Joksimovičius  *„Nije ljubav stvar"*** |  **Serbijos atstovė Eurovizijoje  (kaip grupės Moje 3 narė)**2013 | Po to:**Bojana Stamenov  *„Beauty Never Lies"*** |
Koordinatės: 56°21′33″š. pl. 23°15′29″r. ilg.﻿ / ﻿56.35922°š. pl. 23.258153°r. ilg.﻿ / 56.35922; 23.258153

 *Kitos reikšmės – Žagarės Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia.*

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia.*

|  Žagarės I-oji Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Joniškio |
| **Savivaldybė** | Joniškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Žagarė |
| **Adresas** | Miesto a. 1 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1633 m. |
| **Stilius** | renesansas |

**Žagarės I Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Žagarėje, prie kelio į Joniškį, dešiniajame Švėtės krante. Turi renesanso ir baroko bruožų.

Istorija
--------

Pirmoji bažnyčia pastatyta apie 1523 m. Jai aukojo Sirevičiai. XVII a. pradžioje minima sena medinė bažnyčia. 1600 m. įsteigta parapinė mokykla. Žagarėje 1619 m. paskirti sklypai bažnyčiai, klebonijai, kapinėms. 1633–1636 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. Ji 1804 m. gerokai apdegė. 1805–1806 m. suremontuota. Be jurisdikos miestelyje, bažnyčiai 1832 m. priklausė Daukšių, Pabalių ir Stalmokų kaimai.

1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Parapijai 1940 m. priklausė Juodeikių filija.

1961–1988 m. į Žagarę ištremtas vyskupas Julijonas Steponavičius (1911–1991), Vilniaus arkivyskupijos apaštališkasis administratorius. 1972–1989 m. klebonavo Gustavas Gudanavičius (1911–1991), Helsinkio grupės narys.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi renesanso ir baroko bruožų. Ji stačiakampio plano, vienabokštė, su siauresne trisiene apside, vienanavė. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su metaliniais vartais. Prie tvoros priglaustos Kryžiaus kelio stočių koplytėlės. Viena iš jų užkelta ant šventoriaus koplyčios prieangio.

* 
* 
* Šventorius koplyčia
* Rūpintojėlis
* 
* 
* 
* 
* 


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žagarės I-oji Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Literatūra
----------

Ernestas Vasiliauskas, Rita Regina Trimonienė, NAUJOSIOS ŽAGARĖS PARAPIJOS ARCHYVAS, Žiemgala 2016/2.
Koordinatės: 55°15′55″š. pl. 24°56′45″r. ilg.﻿ / ﻿55.2653087°š. pl. 24.9458894°r. ilg.﻿ / 55.2653087; 24.9458894

 *Kitos reikšmės – Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia.*

|  Lyduokių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Ukmergės |
| **Savivaldybė** | Ukmergės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lyduokiai |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1884 m. |
| **Stilius** | barokas |

**Lyduokių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lyduokių miestelyje, 12 km į rytus nuo Ukmergės. Bažnyčios statinių kompleksas (bažnyčia, šventoriaus koplyčia, tvora su vartais ir laiptais) įrašytas į Kultūros vertybių registrą.

Istorija
--------

2014 m.
Mūrinę bažnyčią Lyduokiuose 1623 m. pastatė Henrikas Padlevskis. Prie jos įsteigta prieglauda. XVIII a. veikė parapinė mokykla. Po 1782 m. pristatytas priebažnytis. 1884 m. Lyduokių dvaro savininko, karo inžinieriaus Henriko Voinickio ir parapijos lėšomis bažnyčia padidinta, pristatyti 2 bokštai. Ją 1887 m. konsekravo vyskupas Mečislovas Paliulionis. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apgadinta. Po karo suremontuota. Po karo Šv. Arkangelo Mykolo bareljefą ant stogo atstatė ilgametis bažnyčios zakristijonas Mykolas Vaskela su sūnumi Mykolu Vaskela.

1988 m. dekoruotas bažnyčios vidus. 1999 m. joje atidengtas ir pašventintas bareljefas šios parapijos klebonu dirbusiam Jonui Burneikai (1901–1956 m.). Šventoriuje 2000 m. pastatytas ąžuolinis kryžius (tautodailininkas Remigijus Rudokas) jubiliejiniams 2000-iesiems metams.

Vertybės
--------

Bažnyčioje yra 4 dailės paminklai, įrašyti į kultūros vertybių registrą. Du iš jų yra molbertinės tapybos ir du – taikomosios dailės kūriniai. Vienas reikšmingiausių – molbertinės tapybos XVIII a. nežinomo dailininko paveikslas „Puota Emause" (drobė, aliejus; 205,0 x 201,5 cm), XVIII a. antrosios pusės paveikslas „Marijos ėmimas į dangų" (drobė, aliejus). Taikomosios dailės kūriniai: XIX a. pirmos pusės arnotas (šilkas, medvilnė, metalo siūlai; 106 x 62 cm) bei XVIII–XIX a. dalmatika (šilkas, medvilnė, metalo siūlai, siuvinėjimas; 108 x 106 cm) [10, 16, 18].

Bažnyčioje be įvairių dailės kūrinių yra ir įdomi relikvija – Dievo kančios simboliai (erškėčių vainikas, rykštė, nendrės, vinys), kuriuos 1893 m. pėsčiomis iš Jeruzalės parnešė Slabados kaimo gyventojas Antanas Juras.

Architektūra
------------

Bažnyčia barokinė, stačiakampio plano, bazilikinė. Vidus 3 navų. Šventoriuje yra antkapinių paminklų, kampe stovi šventoriaus koplyčia.

Altorius (3,16 x 1,68 cm), tapytas 1980 m. Autorius G. Sliesoraitis.

* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Bažnyčios statinių kompleksas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. 1 2  „Lyduokių seniūnija". *vilnijosvartai.lt*. Suarchyvuotas originalas 2016-03-05. Nuoroda tikrinta 2016-04-14.

Nuorodos
--------

* Lyduokių Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia
*Kitos reikšmės – Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia.*
Koordinatės: 55°30′25″š. pl. 23°04′52″r. ilg.﻿ / ﻿55.507006°š. pl. 23.081194°r. ilg.﻿ / 55.507006; 23.081194

|  Lyduvėnų Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Raseinių |
| **Savivaldybė** | Raseinių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lyduvėnai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1671 m. |

**Lyduvėnų Šv. apaštalą Petro ir Pauliaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lyduvėnų miestelyje, Dratvens (Dubysos dešiniojo intako) dešiniajame krante. Turi vėlyvojo baroko bruožų.

Istorija
--------

Lyduvėnų katalikų bažnyčia XVI a. antrojoje pusėje atiteko evangelikams reformatams. 1613 m. minima katalikų bažnyčia. XVIII a. pirmojoje pusėje pradėta statyti mūrinė bažnyčia. Mirus Lyduvėnų dvaro savininkui, statyba sustojo. Vėl pradėta 1755 m.

1761 m. bažnyčia pastatyta. Stanevičiai 1754 m. jai skyrė 6 valakus ir 7 margus žemės. Lyduvėnuose gyveno 2 kunigai. 1853 m. minima parapinė mokykla. Klebonas Antanas Opulskis 1863 m. ištremtas į Sibirą (ten 1872 m. mirė). Architektas Nikolajus Andrejevas 1902 m. suprojektavo bažnyčios bokštą. Jis 1907 m. pastatytas ne pagal projektą. Statinį komisija priėmė tik 1911 metais. 1914 m. įsteigta „Saulės" draugijos mokykla. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apgriauta, vėliau suremontuota. Bokštas pastatytas žemesnis už buvusį.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi vėlyvojo baroko bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė, su pusapskrite apside. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame yra kapinės.

Nuorodos
--------

* Lyduvėnų Šv. apašt. Petro ir Pauliaus bažnyčia

Lyduvėnų bažnyčia nuo kapinių pusės
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 27°55′ p. pl. 143°26′ v. ilg.﻿ / ﻿27.917°š. pl. 143.433°r. ilg.﻿ / 27.917; 143.433

Marotiri tarp kitų Tubuajo salų
Pietinė Marotiri uola
**Marotiri** (pranc. *Marotiri*) arba ***Baso salelės*** (*Îlots de Bass*) – keletas uolų Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne, Baso salų grupėje. Plotas – 0,043 km².

Marotiri tai keturių negyvenamų uolų telkinys, esantis labai atokiai nuo kitų salų; toliausiai į pietus nutolusi Prancūzijos Polinezijos vieta. Marotiri yra 1167 km į vakarus nuo Pitkerno, 75 km į pietryčius nuo Rapa Iti (nuo jos skiria ~1500 m gylio gelmė). Sudaro šios uolos: šiaurinė (5800 m²), vidurinė (1800 m²), pietinė (22400 m²), vakarinė (13100 m²). Aukščiausia vieta (113 m) yra pietinėje uoloje. Uolos kyšo iš povandeninės platformos, slūgsančios 100 m gylyje ir besidriekiančios 5 km skersmeniu. Klimatas drėgnas, vidutinių platumų.

Augalijos beveik nėra, tačiau Marotiri uolos yra svarbi paukščių kolonija. Aplinkiniuose vandenyse gausu žuvies.

Marotiri administraciškai priklauso Rapa Iti komunai. Spėjama, kad Rapa Iti gyventojai čia galėję įkurti savo tvirtovę (*pa*).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Marotiri** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Milutinas Milankovičius** |
| --- |
|  |
| Milankovičius studijų laikais. |
| Gimė | 1879 m. gegužės 28 d.Dalis, Austrija-Vengrija (dabartinė Kroatija) |
| Mirė | 1958 m. gruodžio 12 d. (79 metai)Belgradas, Jugoslavija |
| Tautybė | Serbas |
|  |
| Veikla | matematikas, astronomas, geofizikas, |
|  |
|  **Vikiteka** | Milutinas Milankovičius |

**Milutinas Milankovičius** (serb. *Милутин Миланковић*, 1879 m. liepos 28 d. – 1958 m. gruodžio 12 d.) – serbų matematikas, astronomas, klimatologas, geofizikas, inžinerius, technologijos mokslų daktaras, profesorius ir mokslo populiarintojas. Milankovičius geriausiai žinomas dėl dviejų pagrindinių savo darbų, reikšmingai prisidėjusių prie XX a. mokslo raidos. Pirmuoju savo darbu „Canon of the Earth’s Insolation" („Žemės insoliacijos kanonas") Milankovičius apibūdino visų tuo metu žinotų planetų klimatus. Antrasis darbas buvo skirtas paaiškinti ilgalaikius Žemės klimato svyravimus, sukeltus Žemės orbitinių parametrų kaitos. Milankovičiaus nustatyti astronominiai Žemės orbitos ciklai ne tik leido paaiškinti kaip geologinėje praeityje susidarydavo apledėjimai, bet ir prognozuoti klimato raidą tūkstančiams metų į priekį. Be to, Milankovičius apskaičiavo oro temperatūrą viršutiniuose Žemės atmosferos sluoksniuose, vidinių Saulės sistemos kūnų (Merkurijaus, Veneros, Marso ir Mėnulio) atmosferų termines sąlygas bei išorinių Saulės sistemos planetų atmosferų storius. Savo darbais Milankovičius įrodė dangaus mechanikos ir Žemės mokslų tarpusavio ryšį bei paskatino perėjimą nuo aprašomųjų prie tiksliųjų mokslų .

Šaltiniai
---------

1. ↑   Doug Macdougall. 2014. Encyclopaedia Britannica.
2. ↑  Milankovitch Cycles and Glaciation.  Archyvuota kopija 2009-05-09 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑   Steve Graham. 2000. NASA Earth Observatory.
4. ↑   Tesla Memorial Society of New York.
5. ↑
Koordinatės: 55°25′51″š. pl. 24°34′38″r. ilg.﻿ / ﻿55.4309°š. pl. 24.5772°r. ilg.﻿ / 55.4309; 24.5772

|  Lėno Šv. Antano Paduviečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Panevėžio-Krekenavos |
| **Savivaldybė** | Ukmergės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lėnas (kaimas) |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1928 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.*
Lėno bažnyčia nuo vandens bokšto
**Lėno Šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lėno kaime, Lėno ežero rytiniame krante, prie Ramygalos–Taujėnų kelio. Be aiškių stiliaus bruožų.

Istorija
--------

1919 m. Taujėnų dvaro savininkas kunigaikštis Konstantinas Radvila statomai Lėno bažnyčiai paskyrė miško medžiagos. 1921 m. pastatyta laikina medinė koplyčia. Netrukus pradėta statyti klebonija ir kiti parapijos ūkiniai trobesiai. Lėno gyventojams paaukojus 2 dešimtinių sklypą, kunigų Jurgio Kazakevičiaus ir Jono Laugalio iniciatyva 1923–1924 m. pastatyta akmenų mūro bažnyčia.

1925 m. kunigo J. Laugalio rūpesčiu bažnyčia nutinkuota iš lauko, 1927 m. įdėtos medinės lubos, 1928 m. atlikti kiti darbai. Laikinoji koplyčia pertvarkyta į prieglaudą. Panevėžio vyskupas Kazimieras Paltarokas dovanojo bažnyčiai monstranciją ir taurę, Apolonija Doračiūnienė paskyrė 1000 litų varpui pirkti. Daugiausia bažnyčią parėmė prezidentas Antanas Smetona, kilęs iš šios apylinkės. Jo lėšomis buvo įrengtas didysis altorius, kuriame įmontuotas dailininko Burbos pieštas Šv. Antano paveikslas. Kunigas Domininkas Tumėnas Lėno bažnyčiai paskyrė 35 ha žemės (16 km nuo Lėno).

1932 m. Juozas Kuliava dovanojo parapijai 8 ha. Sukeitus žemę arčiau bažnyčios ir 1934 m. Lėno kaimui skirstantis į vienkiemius, bažnyčiai liko 25 ha žemės. Lietuvos vyriausybei paskyrus pašalpą, 1935 m. prie bažnyčios pristatytas aukštas mūrinis bokštas. Prieš Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia buvo Vadoklių filija. 1944 m. gerokai sužalota. Vėliau suremontuota.

Architektūra
------------

Bažnyčia be aiškių stiliaus bruožų, stačiakampio plano (27 × 13 m), su žemesne apside, bokšteliu, vienabokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų ir plytų mūro bei metalinė.

Galerija
--------

* 2008 m.2008 m.
* Galinis fasadasGalinis fasadas
* Bokštelio kryžiusBokštelio kryžius

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lėno Šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2006-05-19 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°29′29″š. pl. 23°19′58″r. ilg.﻿ / ﻿55.491522°š. pl. 23.332765°r. ilg.﻿ / 55.491522; 23.332765

|  Žaiginio Šv. Antano Paduviečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Raseinių |
| **Savivaldybė** | Raseinių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Žaiginys |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1917 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.*
**Žaiginio Šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Žaiginio miestelyje, Sandravos (Luknės dešiniojo intako) kairiajame krante. Savo forma primena gyvenamąjį namą.

Istorija
--------

2015 m. kovo mėn.
Žaiginyje 1664 m. minima naujai statyta medinė bažnyčia, turinti du altorius. Nagurskiai 1762 m. į Žaiginį pakvietė pranciškonus, vienuolynui dovanojo 90 valakų žemės, Legečių, Nagių kaimus. Pranciškonai 1764 m. pasistatė vienuolyną, 1770 m. – bažnyčią, 1790 m. – koplyčią Legečiuose. Iki 1820 m. pastatytas naujas medinis vienuolynas. Žaiginio pranciškonams 1820 m. priklausė Legečių palivarkas, Belazariškių, Čerkosų, Kelmynų, Mažuolių, Pluskių kaimai. XIX a. pirmojoje pusėje veikė parapinė mokykla. Rusijos valdžia 1832 m. vienuolyną uždarė. Netrukus jis sudegė. Ant jo pamatų Žaiginio dvaro savininkas pastatė kleboniją. Valdžia patenkino vyskupo prašymą ir bažnyčios neuždarė. 1836 m. pavyko įkurdinti kunigą.

1915 m. gegužės 4 d. bažnyčia sudegė. Žaiginio dvare buvo įrengta koplyčia. Kunigo Leono Skabeikos rūpesčiu 1916–1917 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia, atstatyta klebonija ir ūkiniai pastatai. 1931 m. pastatyti parapijos namai. Po Antrojo pasaulinio karo valdžia klebonijoje įrengė vaikų darželį.

Architektūra
------------

Savo forma bažnyčia primena didelį gyvenamąjį namą, bebokštė, su trisiene apside. Vidus 3 navų, atskirtų lieknomis kolonomis, įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su stulpiniais vartais. Šventoriuje stovi medinė varpinė.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 16°35′ p. pl. 143°39′ v. ilg.﻿ / ﻿16.583°š. pl. 143.650°r. ilg.﻿ / 16.583; 143.650

Palydovinė salos nuotrauka
Makemo ir aplinkinės salos Tuamotu žemėlapyje
**Makemo** (pranc. *Makemo*), dar vadinamas ***Te Paritua***, ***Rangi Kemo*** – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, vienas didžiausių Tuamotu salyne. Yra Rajevskio salų spiečiuje, 564 km į rytus nuo Taičio. Plotas – 56 km², su lagūna – 603 km².

Atolas nusidriekęs iš šiaurės vakarų į pietryčius 69 km, plotis iki 16,5 km. Atolo žiede yra du laivuojami sąsiauriai.

2012 m. Makemo atole gyveno 832 žmonės. Pagrindinė gyvenvietė Puheva (~600 gyv.) yra atolo žiedo šiaurėje. Puhevoje yra švyturys, bažnyčia. Veikia 1976 m. pastatytas aerodromas. Verčiamasi perlų rinkimu, kopros paruošimu, turizmu. Makemo atolas kartu su aplinkinėmis salomis sudaro Makemo komuną.

Pirmieji europiečiai, pasiekę Makemo, buvo britai Džonas Tarnbulis ir Džonas Bajersas (1803 m.). Jie šią salą pavadino Filipo sala (pagal savo rėmėją). 1820 m. Makemo pasiekė Fadėjaus Belinshauzeno ekspedicija. XIX a. pradėjo veikti katalikų misija, 1851 m. pastatyta Šv. Juozapo bažnyčia.

* Rifo pakrantėRifo pakrantė
* Makemo uostasMakemo uostas
* ŠvyturysŠvyturys
* Šv. Juozapo bažnyčiaŠv. Juozapo bažnyčia

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Makemo** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Šv. Benedikto bažnyčia.*
Koordinatės: 55°29′01″š. pl. 22°51′41″r. ilg.﻿ / ﻿55.483696°š. pl. 22.861273°r. ilg.﻿ / 55.483696; 22.861273


|  Žalpių Šv. Benedikto bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Kelmės |
| **Savivaldybė** | Kelmės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Žalpiai |
| **Adresas** | Pėriškių g. 16 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1928 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Žalpių Šv. Benedikto bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Žalpių miestelyje, prie kelio  **2121**  Lioliai–Žalpiai–Viduklės GS . Liaudies architektūros formų.

Istorija
--------

Žalpiai 1616–1721 m. priklausė Raseinių evangelikų reformatų bažnyčiai. Apie 1814 m. pastatyta katalikų koplyčia, įsigytas varpas, 1815 m. – vargonai. Iki 1907 m. nuolatinio kunigo nebuvo. Viduklės klebono rūpesčiu 1896 m. Žalpių koplyčiai pakeista dalis sienojų. Kunigas Izidorius Gudavičius 1928 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. 1929 m. sausio 20 d. konsekruota.

Priešais bažnyčią, kitoje gatvės pusėje esančiose Žalpių kapinėse savo pastatytoje kapo koplyčioje palaidotas žymus vargonų meistras Jonas Garalevičius (1871–1943), pirmojo rajone Šaulių būrio vadas 1919-1940, tremtinys Stasys Danusas (1889-1959).

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su trisiene apside, žema penkiasiene zakristija ir 2 bokšteliais. Vienanavė.

Vargonai 1 manualo, 8 registrų. Prospekto kompoziciją sudaro pagrindiniai trys elementai – bokštas ir du laukeliai. Griežykla yra kairėje vargonų pusėje. XX a. I pusėje vargonus remontavo Jonas Garalevičius. Dabartiniai registrų įrašai griežykloje buvo padaryti vargonų remonto metu XX a. antroje pusėje. Išlikusios dumplės lygiagretinės, neoriginalios. Dauguma vamzdžių, oro skirstymo dėžė, mechanika yra autentiški.

Galerija
--------

* Bažnyčia 2013 m.Bažnyčia 2013 m.
* Suremontuota varpinėSuremontuota varpinė
* Du varpai varpinėjeDu varpai varpinėje
* VargonaiVargonai
* Tuščia bažnyčia (remontas)Tuščia bažnyčia (remontas)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Istoriniai Lietuvos vargonai. Žalpų bažnyčia *vargonai.com*

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žalpių Šv. Benedikto bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Žalpių Šv. Benedikto parapija (dekanato inf.)
* Bažnyčios panoraminės nuotraukos (*panoramas.lt*)
Koordinatės: 55°14′03″š. pl. 25°25′26″r. ilg.﻿ / ﻿55.234117°š. pl. 25.423864°r. ilg.﻿ / 55.234117; 25.423864

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia.*

|  Molėtų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Molėtų |
| **Savivaldybė** | Molėtų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Molėtai |
| **Adresas** | Jono Pauliaus II g. 1 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1907 m. |
| **Stilius** | neobarokas |

**Molėtų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Molėtuose.

Istorija
--------

Molėtai 1387 m. dovanoti Vilniaus vyskupui. Manoma, kad bažnyčia pastatyta XV a. antrojoje pusėje. Ji minima 1522 m. Per Šiaurės karą 1702 m. bažnyčia sugriauta, apie 1722 m. atstatyta. 1742 m. įkurta Švč. Mergelės Marijos brolija. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla.

Kunigas Kazimieras Bandzevičius, Molėtuose klebonavęs 1900–1924 m. su parapijiečiais 1905–1907 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią (statybos darbus prižiūrėjo inžinierius Stepanas Sestržencevičius).

1912 m. įrengti nauji vargonai, per Šv. Petro ir Povilo atlaidus kunigų K. Bandzevičiaus ir V. Jezukevičiaus rūpesčiu Molėtuose įvyko pirmas viešas lietuvių vaidinimas. 1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Jis 1913 m. įsteigė arbatinę. Dekanas Matas Lajauskas (g. 1872 m.), Molėtuose klebonavęs nuo 1924 m. 1941 m. besitraukiančių raudonarmiečių nušautas.

1944 m. nugriauti bažnyčios bokštai atstatyti tik 1977 m. (trukdė vietos valdžia).

Architektūra
------------

Bažnyčia neobarokinė, lotyniško kryžiaus plano, su 2 aukštais bokštais ir išsikišusiu fasadu. Vidus 3 navų, altoriai barokinio dekoro. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Prieš bažnyčią įrengti 18 pakopų laiptai.

* InterjerasInterjeras
* Galinis fasadasGalinis fasadas

Nuorodos
--------

* Molėtų parapija
Koordinatės: 55°48′38″š. pl. 22°04′43″r. ilg.﻿ / ﻿55.810622°š. pl. 22.078739°r. ilg.﻿ / 55.810622; 22.078739

|  Medingėnų koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Plungės |
| **Savivaldybė** | Rietavo savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Medingėnai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 2009 m. |

Koplyčią supa kapinės
**Medingėnų Visų Šventųjų koplyčia** – veikianti, atstatyta koplyčia, stovinti Medingėnų kaimo kapinėse, Rietavo savivaldybėje.

Viduje
Klebonaujant A. Mačiuliui, vietinius čia sukviesdavo gegužinės pamaldos, kurių metu dvasininkas drauge su kaimo tikinčiaisiais giedodavo Švč. Mergelės Marijos litaniją.

Medingėniškiams itin svarbios Vėlinės. Nemažiau reikšminga ir Visų šventųjų diena. Ta proga koplyčioje aukojamos šv. Mišios už Medingėnų parapijos mirusiuosius. Žmonių koplyčioje netrūksta ir antrąją Velykų dieną bei gegužės pirmąjį sekmadienį, kai švenčiama Motinos diena. Visą gegužę joje vyksta gegužinės pamaldos, o Vėlinių dieną aukojamos šv. Mišios už Medingėnų parapijos mirusiuosius.

Istorija
--------

Pastatyta 2009 m. vietoje senosios aktyvių medingėniškių bei čia klebonavusių dvasininkų rūpesčiu. Senoji koplyčia nebebuvo tinkama religinėms apeigoms ir tarnavo tarsi sandėlis, kuriame saugoti laidojimui reikalingi daiktai bei kapinių priežiūrai būtini įrankiai. Naujojoje koplyčioje buvo įvesta elektra, įrengti altorius, klausykla, suolai, ant sienų pakabinti Kryžiaus kelio vaizdai ir kt.

Pasakojama jog prie senosios koplyčios statymo buvo prisidėję dvarininkai Sakeliai ir Šiukštos. Koplyčia
galėjo būti pastatyta dar prieš dabartinę Medingėnų bažnyčią, kuri kaime iškilo 1902 m. Koplyčia tikintiesiems tuo metu galėjo atstoti bažnyčią.

Nuorodos
--------

* Pamaldos naujojoje kapinių koplyčioje
* Medingėnų kapinių koplyčia – lyg antroji bažnyčia[neveikianti nuoroda]
* Kai viskas daroma parapijiečių labui
* Maldos už mirusiuosius – bažnyčioje ir kapinėse
* Už motinas melstasi bažnyčioje ir kapinių koplyčioje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 56°10′40″š. pl. 23°02′42″r. ilg.﻿ / ﻿56.177808°š. pl. 23.045078°r. ilg.﻿ / 56.177808; 23.045078

|  Žarėnų Šv. Mikalojaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Žarėnai (Šiauliai) |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1790 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Mikalojaus bažnyčia.*
**Žarėnų Šv. Mikalojaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Žarėnų kaime (vadinti Latveliais), 5 km į vakarus nuo Šakynos.

Istorija
--------

Bažnyčia 2015 m. kovo mėn.
Dabartinė mūrinė bažnyčia pastatyta 1786–1790 m. Jai 1793 m. dovanoti 28 margai žemės. Bažnyčiai 1806 m. priklausė Vismaldų kaimas.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, su šonine zakristija, pusapskrite apside, masyviu bokštu. Šventorius apmūrytas. Jame yra kapinės.
Koordinatės: 54°58′32″š. pl. 25°46′01″r. ilg.﻿ / ﻿54.9756391°š. pl. 25.7669549°r. ilg.﻿ / 54.9756391; 25.7669549


|  Pabradės Šv. Sergejaus Radonežiečio cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм Во Имя Преподобного Сергия Радонежского |
| **Dekanatas** | Visagino stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Švenčionių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pabradė |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 20 |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1910 m. |
| **Stilius** | neobizantinis |

**Pabradės Šv. Sergijaus Radonežiečio cerkvė** stovi Pabradėje, 500 m į šiaurės rytus nuo miesto geležinkelio stoties. Turi neobizantinio stiliaus bruožų. Pamaldos nuo 2009 m. liepos 18 d. laikomos rusų kalba.

Cerkvė, 2016 m.

Istorija
--------

Pastatyta 1910 m. kaip Šv. Panteleimono cerkvė. 1927 m. regioną valdant Lenkijai, cerkvėje įrengta bažnyčia. Ji buvo Pavoverės parapijos filija. 1990 m. įsteigta parapija. 2007 m. lapkričio 4 d. pašventinus naująją Pabradės Švč. Mergelės Marijos Šeimų karalienės bažnyčią, Šv. Juozapato bažnyčios pastatas grąžintas stačiatikiams. 2009 m. pašventinta Šv. Sergijaus Radonežiečio vardu.

Architektūra
------------

Cerkvė turi neobizantinio stiliaus bruožų, kryžminio plano, vienabokštė, su penkiasiene apside. Šventoriaus tvora metalinio tinklo.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Pabradės Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pabradės Šv. Sergejaus Radonežiečio cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Orthodoxy.lt[neveikianti nuoroda]
Koordinatės: 55°15′32″š. pl. 26°26′22″r. ilg.﻿ / ﻿55.25898°š. pl. 26.43935°r. ilg.﻿ / 55.25898; 26.43935

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*

|  Mielagėnų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Ignalinos |
| **Savivaldybė** | Ignalinos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Mielagėnai |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1790 m. |
| **Stilius** | klasicizmas |

**Mielagėnų Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Mielagėnų miestelyje, prie Švenčionių-Tverečiaus kelio. Kultūros paminklas, viduje yra 10 dailės paminklų.

Istorija
--------

Kuršo bajoro Grafo iniciatyva Mielagėnuose 1760 m. pastatyta medinė vieša koplyčia arba bažnyčia. Justina Kublickienė, vykdydama savo mirusio vyro valią, 1779 m. miestelyje, netoli bažnyčios, paskyrė sklypą naujai mūrinei bažnyčiai, vargonininkui ir mokyklai. Klebonijai duotas Svilo, arba Milašiaus, palivarkas. Įsteigta parapija.

1779–1790 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia, kurią pašventino klebonas, Livonijos kanauninkas Vaitiekus Odolinskis. Paveikslus tapė dailininkas Vincas Smakauskas (1797–1876 m.). 1838 m. bažnyčia restauruota. 1858 m. Kublickai kapinėse pastatė mūrinę koplyčią. XIX a. veikė parapinė mokykla. Vilniaus vyskupai XIX a. į Mielagėnus skirdavo kunigus lenkus. 1903 m. atvykęs klebonauti Placidas Šarkauskas išmokė parapijiečius lietuviškai melstis ir giedoti, atnaujino apleistą bažnyčią.

1913 m. įsikūrė „Ryto" draugijos skyrius, kuriam 1914 m. valdžia neleido steigti bibliotekos-skaityklos. Nuo 1925 m. klebonavęs Karolis Gumbaragis (1885–1958 m.) 1926 m. įkūrė Šv. Kazimiero draugijos skyrių, platino lietuvišką spaudą. Lenkijos administracijos persekiotas ir kalintas, po Antrojo pasaulinio karo ištremtas į Sibirą.

Architektūra
------------

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, bebokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Ignalinos rajono savivaldybė - Architektūriniai, archeologiniai, istoriniai paminklai". *ignalina.lt*. 2015-12-01. Suarchyvuotas originalas 2016-04-16. Nuoroda tikrinta 2016-04-16.

Literatūra
----------

* Mielagėnų parapija 1779–2007 m.: istorinė apybraiža (sud. Jonas Juodagalvis). – Patais. ir papild. 1999 m. leid. – Vilnius: Diemedis, 2007. – 47 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-23-135-6
| **MoljerasŽanas Batistas Poklenas*Molière, Jean-Baptiste Poquelin*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1622 m. sausio 15 d.Paryžius, Prancūzija |
| Mirė | 1673 m. vasario 17 d. (51 metai)Paryžius, Prancūzija |
| Palaidotas (-a) | Per Lašezo kapinės |
| Tautybė | Prancūzas |
|  |
| Veikla | prancūzų dramaturgas, aktorius, teatralas. Vienas garsiausių komedijos meistrų Vakarų Europos literatūroje. |
|  |
|  **Vikiteka** | Moljeras |

**Žanas Batistas Poklenas** (pranc. *Jean-Baptiste Poquelin*; 1622 m. sausio 15 d. Paryžiuje – 1673 m. vasario 17 d. Paryžiuje), žinomas kaip **Moljeras** (pranc. *Molière*) – prancūzų dramaturgas, aktorius, teatralas. Vienas garsiausių komedijos meistrų Vakarų Europos literatūroje.

Biografija
----------

Moljeras gimė 1622 m. sausio 15 d. Paryžiuje, karaliaus rūmų kamerdinerio Žano Pokleno *(Jean Poquelin)* ir turtingo buržujaus dukters Marijos Krese *(Marie Cressé)* šeimoje.

1639 m. Moljeras baigė Klermono (*Clermont*) koledžą ir išvyko į Orleaną (*Orléans*) studijuoti teisę.

1643 m. Moljero slapyvardžiu įkūrė teatrą „*Illustre Théâtre*", kuris 1645 m. dėl skolų buvo uždarytas.

1645–1658 m. Moljero klajojančioji aktorių trupė provincijoje vaidino jo pjeses. Nuo 1658 m. Moljero trupė, suvaidinusi Luvre ir įsigijusi Liudviko XIV palankumą, vėl įsikūrė Paryžiuje. Pats Moljeras visą laiką buvo trupės dramaturgas, režisierius ir aktorius.

Mirė 1673 m. vasario 17 d. netekęs sąmonės scenoje, kurioje buvo vaidinamas jo kūrinys „Tariamasis ligonis".

Moljero komedijos darė didelę įtaką prancūzų ir pasaulinės komedijos raidai.

Kūryba
------

Moljeras – literatūrinės prancūzų komedijos pradininkas ir vienas žymiausių kūrėjų.

Ankstyvosios Moljero pjesės – nedidelės komedijos, plėtojančios liaudies farso ir komedijos *del arte* tradicijas. Komedijoje „Pakvaišėlis" Moljeras sukūrė tarno *Maskarilio* – gudrių ir sąmojingų tarnų galerijos pradininko – paveikslą.

### Žymiausios komedijos

* „Pakvaišėlis" (*L'Étourdi ou Les Contretemps*, 1655 m.)
* „Meilės ginčas" (*Le Dépit amoureux*, 1656 m.)
* „Juokingosios pamaivos" (*Les Précieuses ridicules*, 1659 m.)
* „Vyrų mokykla" (*L'École des maris*, 1661 m.)
* „Žmonų mokykla" (*L'École des femmes*, 1662 m.)
* „Tartiufas" (''*Tartuffe ou L'Imposteur*, 1664 m.)
* „Don Žuanas" (*Dom Juan ou Le Festin de pierre*, 1665 m.)
* „Mizantropas" (*Le Misanthrope ou L'Atrabilaire amoureux*, 1666 m.)
* „Šykštuolis" (*L'Avare ou L'École du mensonge*, 1668 m.)
* „Miestelėnas bajoras" (*Le Bourgeois gentilhomme*, 1670 m.)
* „Skapeno klastos" (1671 m.)
* „Tariamasis ligonis" (*Le Malade imaginaire*, 1673 m.)

### Pjesės

* „Žmonų mokyklos kritika" (*La Critique de l'école des femmes*, 1663 m.)
* „Versalio ekspromtas" (*L'Impromptu de Versailles*, 1663 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Galina Čepinskienė. Molière (Moljeras), tikr. Jean-Baptiste Poquelin*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 375 psl.
2. 1 2 3 4

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Moljeras***

* Moljero kūryba Gutenbergo projekte **(**angl.**)**
Koordinatės: 55°47′04″š. pl. 22°49′27″r. ilg.﻿ / ﻿55.784565°š. pl. 22.824256°r. ilg.﻿ / 55.784565; 22.824256


|  Pakupelkio Šv. Mikalojaus sentikių cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Свято-Никольская церковь |
| **Savivaldybė** | Kelmės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pagančiukai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |

**Pakupelkio sentikių cerkvė** – rusų stačiatikių (sentikių) maldos namai Kelmės rajone, Šaukėnų seniūnijoje, Pagančiukų kaime, prie kelio  **2112**  Šaukėnai–Vaiguva–Kalniškiai , apie 5 km į pietvakarius nuo Šaukėnų. Priklauso Pakupelkio (Leonuvkos) sentikių religinei bendruomenei.

Šaukėnų krašte, aplinkui Dubėnus, Pakupelkį, Pagančiukus, Lykšilį, gyvena keliolika sentikių. Sentikiai per metus švenčia dvi pagrindines šventes – Šv. Trejybės (Troicą), atitinkančią katalikų Visų Šventųjų dieną ir Šv. Nikolajaus, vykstančią gegužės 22 d. Šio šventojo vardu pavadinta ir cerkvė Pagančiukų kaime, šalia Lykšilio. Senoji Pamario cerkvė Pakupelkyje pradėjo veikti 1907 m.

Vietos sentikių bendruomenė yra kentėjusi nuo daugelio įsilaužimų į cerkvę, ikonų ir kryžių vagysčių.

Pastatas suremontuotas. Savivaldybė pagelbėjo uždengti cerkvės stogą. Statinio sienos sutvirtintos masyviomis atramomis, viduje įrengta plieno sija.

* Iš toli
* Šventoriaus vartai
* Sienas remia atramos

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Lietuvos sentikių kultūros paveldas Archyvuota kopija 2014-04-23 iš Wayback Machine projekto.
* Pakupelkio sentikių religinė bendruomenė (*Пакупелькская (Леонувская) староверческая религиозная община*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Vincento Pauliečio bažnyčia.*
Koordinatės: 54°33′05″š. pl. 23°20′56″r. ilg.﻿ / ﻿54.551476°š. pl. 23.348847°r. ilg.﻿ / 54.551476; 23.348847

|  Marijampolės Šv. Vincento Pauliečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Marijampolės |
| **Savivaldybė** | Marijampolės savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Marijampolė |
| **Adresas** | Vytauto g. 31a |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | XIX a. pabaiga |
| **Stilius** | neobizantika |

**Marijampolės Šv. Vincento Pauliečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Marijampolėje.

Istorija
--------

Priekinis fasadas, 2014 m.
Marijampolėje XIX a. pabaigoje pastatyta cerkvė Rusijos kariuomenei ir dedikuota carui Aleksandrui III. Po Pirmojo pasaulinio karo Seinų vyskupas cerkvę perdavė marijonams. Šie ją pertvarkė į bažnyčią. Ji tapo Lietuvos kariuomenės bažnyčia (sekmadieniais būdavo Šv. Mišios kariams, kitomis dienomis – miesto visuomenei).

1940 m. įkurta parapija, jai paskirta miesto pietinė dalis ir keli kaimai į pietryčius nuo Marijampolės. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia uždaryta, paversta sandėliu. 1990 m. vėl pradėjo veikti.

Architektūra
------------

Bažnyčia neobizantinė, vienabokštė, su priestatais ir septyniais bokšteliais.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Marijampolės Šv. Vincento Pauliečio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Milanas Stankovičius  serb. *Милан Станковић* |
|  
Milanas Stankovičius 2010 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Milan Stanković |
| Gimė | 1987 m. rugsėjo 9 d. (35 metai), Obrenovacas, Serbijos vėliava Serbija |
| Žanrai | pop, liaudies muzika |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | 2007–dabar |
| Įrašų kompanija | Grand Production |

**Milanas Stankovičius** (serb. *Милан Станковић*; g. 1987 m. rugsėjo 9 d. Obrenovace) – Serbijos pop-folk dainininkas.

Gimė Belgrado priemiestyje Obrenovace. Milanas pradėjo savo karjerą dalyvaudamas muzikos konkurse *Zvezde Granda*, kur jis tapo mėgstamas televizijos žiūrovų (SMS balsais užėmė pirmąja vietą). Jis pateko į superfinalą bei sulaukė daug žiniasklaidos dėmesio.

2009 metų gegužės mėnesį Milano debiutinis albumas „Solo" pasiekė 50 000 pardavimų kopijų.

2010 m. Eurovizija
------------------

Jis dalyvavo Serbijos nacionalinėje atrankoje *Tri pa jedan za Oslo* į 2010 m. Euroviziją. Jis laimėjo konkursą ir atstovavo Serbijai su daina „Ovo je Balkan" (liet. *Tai yra Balkanai*). Konkurso finale Milanas užėmė 13 vietą.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Milanas Stankovičius** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina „Ovo je Balkan"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Marko Kon ir Milaan  *„Cipela"*** |  **Serbijos atstovas Eurovizijoje**2010 | Po to:**Nina  *„Čaroban"*** |
|  |
| --- |
| Željko Joksimović |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Жељко Јоксимовић |
| Gimė | 1972 m. balandžio 20 d. (50 metų) Belgradas |
| Kilmė |  Serbija |
| Žanrai | Balkaniška muzika |
| Kūrinių kalbos | serbų |
| Veikla | atlikėjas, dainų autorius |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 1997— |
| Įrašų kompanija | Minacord |
| Svetainė | www.zeljkojoksimovic.com |

**Željko Joksimovičius** (*Жељко Јоксимовић*; g. 1972 m. balandžio 20 d. Belgrade) – vienas populiariausių šių laikų Serbijos dainininkų, kompozitorių, dainų tekstų kūrėjų. Garsus visuose Balkanuose:Bosnijoje ir Hercegovinoje, Makedonijoje.

2004 m. dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse Stambule, kur su daina *Lane Moje* užėmė antrą vietą. Atrankai į 2005 m. Euroviziją sukūrė dainą *Jutro* (atliko Jelena Tomašević), tačiau dėl Juodkalnijos žiuri protestų į konkursą vyko grupė No Name. Željko Joksimovičius sukūrė 2006 m. Eurovizijos konkrso dainą *Lejla*, kurią atliko Hari Mata Hari. 2008 m. jo sukurtą dainą *Oro* Eurovizijoje, vykusioje Serbijoje, atliko ta pati Jelena Tomašević, o Željko buvo šio konkurso vedėjas. 2012 m. atlikėjas vėl dalyvavo Eurovizijoje su daina *Nije ljubav stvar* ir finale užėmė 3 vietą.

Diskografija
------------

* *Željko Joksimović* (1999 m.)
* *Željko Joksimović* (2001 m.)
* *111, album* (2002 m.)
* *The Best Of (najbolje pesme)* (2003 m.)
* *Leđa o leđa* (2004 m.)
* *Lane moje – Goodbye* (2004 m.)
* *I Live My Life For You (Željko Joksimović ir Tamee Harrison)* (2004 m.)
* *Ivkova slava, The Soundtrack (Željko Joksimović, Jelena Tomašević ir Nikola Kojo)* (2005 m.)
* *Ima nešto u tom što me nećeš* (2005 m.)
* *The Platinum Collection* (2007 m.)
* *Beogradska Arena Live* (2008 m.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 56°05′07″š. pl. 22°24′26″r. ilg.﻿ / ﻿56.085176°š. pl. 22.407185°r. ilg.﻿ / 56.085176; 22.407185

|  Nerimdaičių Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Telšių |
| **Savivaldybė** | Telšių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Nerimdaičiai |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1860 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia.*
**Nerimdaičių Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Nerimdaičių miestelyje, 7,5 km į pietryčius nuo Nevarėnų, Trimėsėdžio (Virvytės kairiojo intako) kairiajame krante. Turi klasicizmo bruožų.

Istorija
--------

Kunigo Baltramiejaus Kristučio rūpesčiu 1860 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1923 m. įkurta parapija.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė. Šventoriuje yra kapinės.

* Bažnyčia 2015 m.Bažnyčia 2015 m.
* Smailės kryžiusSmailės kryžius

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nerimdaičių Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 55°38′36″š. pl. 24°25′53″r. ilg.﻿ / ﻿55.643212°š. pl. 24.431379°r. ilg.﻿ / 55.643212; 24.431379


|  Marijonavos koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Panevėžio |
| **Savivaldybė** | Panevėžio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kabeliai (Panevėžys) |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1860 m. |

**Marijos Guodėjos kapinių koplyčia** – veikianti koplyčia Marijonavos kapinėse, esančiose Kabelių kaime, Velžio seniūnijoje, Panevėžio rajone, 6 km į pietus nuo Velžio, prie kelio  **3017**  Velžys–Jotainiai–Pagiriai–Šėta . Buvusi Marijonavos dvaro koplyčia stūkso dešiniajame Juodos krante, priklauso Velykių Šv. apašt. Andriejaus parapijai.

Pastatyta 1860 m. joje buvęs laidojimo rūsys šiuo metu užbetonuotas, įrengtos grindys. Priekyje pastatytas Švč. Mergelės Marijos paminklas su užrašu *„Šiluvos Marija, Krikščionių pagelba, Nuliūdusiųjų paguoda, Taikos karalienė"*. Šalia koplyčios yra XIX a. antkapių.

Istorija
--------

1946 m. Velykių parapijos klebono Bronislovo Strumilos (1888-1956) rūpesčiu koplyčia buvo suremontuota. Retsykiais joje buvo laikomos pamaldos, buvo įvesti Švč. Mergelės Marijos paguodos atlaidai, o altoriuje įkomponuotas paveikslas „Marija guodžia lietuvaitę" (neišlikęs).

Vėliau koplyčia buvo apleista ir nuniokota. 1993 m. atstatyta. 2010 m. Kabelių bendruomenės pirmininko Algio Petrošaičio rūpesčiu priešais koplyčią pastatytas Švč. Mergelės Marijos paminklas, anksčiau stovėjęs Panevėžyje, privačiame kieme.

* Galinis fasadas
* Interjeras
* Bokštelio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Velykių Šv. apašt. Andriejaus parapija Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Petras Juknevičius. Panevėžio rajono kopyčios

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Marijonavos koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kabelių kaimo šventė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia suformatuoti pagal Vikipedijoje taikomus reikalavimus** – nei vieno viki ryšio**Jei galite, sutvarkykite**. |

Žemaičių Kalvarijos kryžiaus kelio koplyčios
Žemaičių Kalvarijos kryžiaus kelias
**Žemaičių Kalvarijoje stovi 19 Kryžiaus kelio koplyčių**. Per jas veda 7 kilometrų ilgio tikintiesiems skirtas kelias. Koplyčios atkartoja Jėzaus kančią nešant kryžių. Šiuo keliu vaikščiodami tikintieji paprastai meldžiasi ir gieda specialias Žemaičių Kalvarijos kalnų giesmes.

Architektūra
------------

Kalvotoje miesto teritorijoje išsidėsčiusių koplyčių architektūra liaudiška, įaugusi į natūralų vietinį kraštovaizdį, o interjeras papuoštas monumentaliąja sienine ornamentine tapyba. Tiksli visų koplyčių pastatymo data nežinoma, tačiau jų formos nuo XVII a. iki XX a. išliko autentiškos. Koplyčioms būdingi skardiniai keturšlaičiais stogais, užsibaigiantys metaliniais kryžiais. Trylika koplyčių yra medinės.

Svarbiausia koplyčia galima laikyti didžiausią jų – „Jėzus kenčia ir miršta ant kryžiaus", dar  vadinamą „Kryžiauninke". Tai – paprastos liaudiškų medinių Žemaitijos bažnyčių architektūros pavyzdys. Galinėje koplyčios sienoje pritvirtintas krucifiksas, už kurio per visas penkias apsidės scenas ištapyta ryškiaspalvė scena, atskleidžianti Kristaus nukryžiavimo įvykius. Šią monumentaliosios liaudiškos tapybos sceną apie 1906–1911 m. ištapė Alsėdžių dievdirbys Kazimieras Varnelis. 

Kita svarbi koplyčia – senosiose Žemaičių Kalvarijos kapinėse stovinti „Rotušėje". Sudegus bažnyčiai čia aukotos Šv. Mišios, o spaudos draudimo metais įrengta slėptuvė, kur buvo slepiama lietuviška spauda.

Žemaičių Kalvarijos miestelio kalvotumas simboliškai turėjo priminti kalvotą Jeruzalės peizažą – Jurgis Tiškevičius Žemaičių Kalvarijos miestelį iš pradžių netgi pavadinti norėjo Naująja Jeruzale, tačiau šis vietovardis neprigijo.

Žemaičių Kalvarijos Kančios kelio koplyčios ir sustojimai:
----------------------------------------------------------

Viena ir Žemaičių Kalvarijos kryžiaus kelio koplyčių
I. „Paskutinė vakarienė"

II. „Jėzus atsisveikina su Marija"

III. „Jėzus meldžiasi Alyvų sode"

IV. „Viešpats Jėzus suimamas"

V. „Prie Cedrono upelio"

VI. „Pas Aną"

VII–VIII. „Pas Kajafą" ir „Kalėjime"

IX. „Pas Pilotą"

X. „Pas Erodą"

XI. „Rotušėje"

XII. „Jėzus sutinka savo Motiną"

XIII. „Jėzus sutinka šventąją Veroniką"

XIV. „Prie Miesto vartų"

XV. „Simonas Kirėnietis padeda nešti kryžių"

XVI. „III parpuolimas"

XVII. „Jėzų išvelka iš drabužių"

XVIII. „Jėzus kenčia ir miršta ant kryžiaus"

XIX. „Jėzų laidoja"

XX. „Šventojo Kryžiaus atradimas"
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 54°56′14″š. pl. 24°27′30″r. ilg.﻿ / ﻿54.937218°š. pl. 24.458271°r. ilg.﻿ / 54.937218; 24.458271

 *Kitos reikšmės – Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia.*

|  Palomenės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Kaišiadorių |
| **Savivaldybė** | Kaišiadorių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Palomenė |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1915 m. |
| **Stilius** | klasicizmas |

**Palomenės Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Palomenės kaime, Lomenos dešiniajame krante, 8 km į šiaurę nuo Kaišiadorių.

Istorija
--------

Pirmąją koplyčią Palomenės dvare virš laidojimo rūsio 1809 m. pastatė dvarininkas M. Zaleckis, fundavęs jos statybą. Koplyčioje 1840 m. įrengti 3 altoriai. 1864 m. uždarius Paparčių dominikonų vienuolyną, Palomenėje apsigyveno vienuolis kunigas Poliakovskis. 1877 m. valdžia leido joje laikyti 4 pamaldas per metus. Buvo Gegužinės bažnyčios filija. 1903 m. koplyčia gerokai remontuota. 1915 m. ji, atnaujinta ir išplėsta, tapo bažnyčia; įkurta parapija. 1916 m. klebonas Juozapas Stosiūnas įsteigė parapijos bibliotekėlę. Tremtinys iš Vilniaus vyskupijos Jonas Tutinas (1897–), Palomenėje klebonavęs nuo 1937 m. 1941 m. birželio 22 d. raudonarmiečių sušaudytas kartu su bažnyčios tarnais.

Šventoriaus kampe – varpinė

Architektūra
------------

Bažnyčia medinė, klasicistinė, stačiakampio plano, su 4 kolonų portiku, bebokštė. Šventorių juosia nauja metalinė tvora. Jame stovi medinė varpinė.
Koordinatės: 20°41′ p. pl. 143°04′ v. ilg.﻿ / ﻿20.683°š. pl. 143.067°r. ilg.﻿ / 20.683; 143.067

Nukutepipi (NASA fotografija)
**Nukutepipi** (*Nuku-te-pipi*) – atolas, priklausantis Prancūzijos Polinezijai, esantis Ramiajame vandenyne, Tuamoto salyno dalis.

Atolas yra nedidelis – 2,7 km ilgio, su viduryje esančia lagūna. Anksčiau buvo negyvenamas. 1982 m. įrengtas nedidelis aerodromas.

Šiuo metu sala priklauso „Cirque du Soleil" savininkui Gi Lalibertė.

Istorija
--------

Europoje pirmas atolo paminėjimas užfiksuotas 1606 m. vasario 4 d. po Pedrp Kirošo ekspedicijos.

1767 m. liepos 12 d. atolą aplankė britų jūrininkas atradėjas Philip Carteret.

1803 m. kovo 6 d. John Turnbull suteikė atolui Margaritos vardą.

1841 m. sausio 6 d. leitenantas Cadwalader Ringgold, 1838–1842 m. JAV ekspedicijos metu apklausęs vietinius salų čiabuvius, atolui grąžino Nukutepipi pavadinimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  NAMES OF THE PAUMOTU ISLANDS, WITH THE OLD NAMES SO FAR AS THEY ARE KNOWN.
2. ↑  Guy Laliberté pourra bientôt profiter de son île en Polynésie française
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Mazarinio biuras

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |
| Priekinė projekcija |  | Šoninė projekcija |

**Mazarinio biuras** (pranc. *bureau Mazarin*) – XVII a. stalų tipas, pavadintas pagal kardinolą Mazarinį, kuris 1642–1661 m. buvo Prancūzijos regentas.

Tokie stalai yra ankstyvieji pjedestalinių stalų pirmtakai. Nuo pjedestalinių stalų skiriasi tuo, kad turi tik dvi ar tris eiles mažų stalčiukų po stalo paviršiumi, o stovi ant aštuonių kojų. Kojos gana ilgos, sutvirtintos skersiniais strypais, šonuose sudarančiais X ar H pavidalo figūras.

Daugelis Mazarinio biurų yra *vienkeliai stalai* (angl. *kneehole desk*), t. y. jie skirti sėdėti įstrižai, kad po stalo paviršiumi būtų tik viena koja. Tokius stalus gamino laikais, kai tokius stalus įsigydavo ir naudodavo tik kilmingieji arba tie, kurie pamėgdžiojo kilmingųjų įpročius. Kilmingieji vyrai tais laikais dažnai nešiojo prie juosmens paradines ar kovines špagas (ar kitokius kalavijus), kurios neretai kliuvinėjo už daiktų. Todėl buvo patogiau sėdėti prie stalo šonu, kai tik viena koja po stalu (dešiniarankiams – dešinė), o prie kito šono kabodavo špaga. Likusi erdvė po stalo paviršiumi buvo skirta rakinamiems stalčiams.

Dalis Mazarinio biurų buvo naudojami kaip *tualetiniai staliukai* (angl. *dressing tables*), tais laikais taip naudojo nemažai stalų. Arba ir kaip rašomieji stalai, ir kaip tualetiniai staliukai.

Daugelis jų buvo labai išpuošti raižiniais ir reljefinėmis inkrustacijomis, todėl juos buvo nepatogu valyti nuo dulkių. Tais laikais tokie stalai neretai daugiau buvo prestižo ženklas, negu praktiškas baldas.