recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Pudučeris*Pondichéry* |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

PudučerisPudučeris

11°55′0″ š. pl. 79°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.91667°š. pl. 79.78333°r. ilg.﻿ / 11.91667; 79.78333﻿ (Pudučeris (miestas))Koordinatės: 11°55′0″ š. pl. 79°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.91667°š. pl. 79.78333°r. ilg.﻿ / 11.91667; 79.78333﻿ (Pudučeris (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Pudučeris |
| **Rajonas** | Pudučerio rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 654 392  |
| **Altitudė** | 3 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Pudučeris |

**Pudučeris** (tamil. புதுச்சேரி  = *Putuccēri*) arba **Pondičeris** (pranc. *Pondichéry*, hind. पॉन्डिचेरी, IAST: *Põnḍicerī*) – miestas Indijoje, Bengalijos įlankos pakrantėje, apsuptas Tamilnado; Pudučerio sąjunginės teritorijos administracinis centras. Yra geležinkelio stotis, oro uostas, plentas į Čenajų. Elektronikos pramonė (kondicionierių gamyba). Išvystytas turizmas. Pudučeryje gausu XVIII–XIX a. barokinės architektūros statinių (žymiausias – Nekaltojo Prasidėjimo Mergelės katedra), šventyklų ir ašramų (pagrindinis – Šri Aurobindo), paminklų (M. Gandžiui, karo aukoms, parko vartų paminklas). Apylinkės pasižymi vaizdingais paplūdimiais. Veikia universitetas, Pondičerio prancūzų institutas, muziejus. Greta miesto įkurtas futuristinis Aurovilio (*Auroville*) projektas su įvairiais dvasiniais centrais.

Istorija
--------

„Eritrėjos jūros periple" romėnų minimas indų uostas *Poduca* dažnai siejamas su Pudučeriu. Nuo IV a. miestą valdė Palavai, nuo X iki XIII a. Čolos valstybė. Vėliau priklausė kitoms indų valstybėms, kol 1674 m. Pudučerį užvaldė prancūzai, miestas tapo Prancūzijos Indijos sostine. Jų valdymas (su trumpomis pertraukomis) truko iki 1954 m. kai prancūzai perleido savo kolonijas Indijai.

* Šri Aurobindo ašramasŠri Aurobindo ašramas
* Pondičerio katedraPondičerio katedra
* Hinduistų šventyklaHinduistų šventykla
* Pudučerio parko vartaiPudučerio parko vartai
| Puerto Deseadas*Puerto Deseado* |
| --- |
| *Sena geležinkelio stotis* |
|  |
| 

Puerto DeseadasPuerto Deseadas

47°45′0″ p. pl. 65°55′0″ v. ilg.﻿ / ﻿47.75000°š. pl. 65.91667°r. ilg.﻿ / 47.75000; 65.91667﻿ (Puerto Deseadas)Koordinatės: 47°45′0″ p. pl. 65°55′0″ v. ilg.﻿ / ﻿47.75000°š. pl. 65.91667°r. ilg.﻿ / 47.75000; 65.91667﻿ (Puerto Deseadas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Santa Kruso provincija Santa Kruso provincija |
| **Departamentas** | Deseado departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1884 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 10 237  |
| **Altitudė** | 6 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.puertodeseado.gov.ar |
|  **Vikiteka** | Puerto Deseadas |

**Puerto Deseadas** (isp. *Puerto Deseado*) – miestas Argentinoje, Santa Kruso provincijos rytuose, prie Argentinos jūros ir Deseado upės estuarijos. Departamento centras. 10,2 tūkst. gyventojų.

Istorija
--------

1520 m. dabartinio miesto apylinkėse buvo apsistojusi Ferdinando Magelano ekspedicija. 1586 m. gruodžio 17 d. korsaras Tomas Kavendišas įplaukė ir apsistojo Deseado upės žiotyse. Vietovę pavadino pagal vieno iš laivų pavadinimą – *Port Desire* („troškimų uostas", iš to kilo dabartinis pavadinimas). Išbuvęs 10 dienų grįžo atgal į Angliją. 1591 m. Kavendišas surengė antrą ekspediciją į Puerto Deseadą. 1670 m. pakrantę pasiekė Džonas Narbrougas ir paskelbė ją JK valda. 1833 m. Byglio kelionės metu Puerto Deseado uoste sustojo Čarlzo Darvino ekspedicija.

Ekonomika
---------

Jūrų uostas. Žvejyba ir žuvies perdirbimas. Apylinkėse auginamos avys. Puerto Deseadas keliu sujungtas su Viedmos-Ušuajos plentu.

Turizmas
--------

Puerto Deseadas vienas iš svarbesnių provioncijos turistinių objektų. Mieste galima stebėti tipiška šiaurietiškos gyvenvietės architektūrą. Yra bažnyčia, švyturys, du muziejai (karavelės *Swift* liekanos). Apylinkių pakrantėse galima stebėti paukščių, jūrų liūtų, pingvinų kolonijas. Į šiaurės vakarus nuo miesto, ties *Jaramillo* yra suakmenmėjęs miškas. Apylinkėse taip pat yra archeologinių senųjų indėnų urvų. Plaukiojimas kajakais Deseado upe.

Nuorodos
--------

* Turistinė apžvalga
„Adidas Brazuca" kamuolys 2014 m. FIFA pasaulio čempionato rungtyniu metu, tarp Brazilijos ir Kolumbijos rinktinių.
**Adidas Brazuca** – Adidas kompanijos sukurtas futbolo kamuolys specialiai 2014 m. pasaulio futbolo čempionatui Brazilijoje. Adidas kuria kamuolius FIFA čempionatams nuo 1970 m.

Vardą šiam kamuoliui išrinko internetu balsavę Brazilijos gyventojai. Šis vardas gavo 77,8 % balsų.

Kamuolys gaminamas „Forward Sports" gamykloje Sialkoto mieste Pakistane. Toks sprendimas buvo priimtas po to, kai pagrindinė Adidas gamykla Kinijoje nepateikė tinkamo pasiūlymo.

Kamuolys sveria 437 gramus ir yra 69 cm apimties.

Šaltiniai
---------

1. ↑  adidas Brazuca – Name of Official Match Ball decided by Brazilian fans Archyvuota kopija 2014-05-27 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Nome da bola da Copa é escolhido pela primeira vez por torcedores: Brazuca
3. ↑  One man’s dream come true: Making the official ball for the 2014 FIFA World Cup
4. ↑  Brazil ready for 'Made in Pakistan' 'Brazuca' balls
Paviršiaus įtempimas
**Adhezija** (lot. *adhaesio* – sukibimas), **priekiba** – dviejų skirtingų kietųjų kūnų, kietojo kūno ir skysčio arba nesimaišančių skysčių susiliečiančių paviršių sukibimas dėl kūnų dalelių sąveikos. Matuojama jėga arba darbu, kuris reikalingas susiliečiančių kūnų paviršiaus vienetiniam plotui perskirti.

Pagal molekulinę adhezijos teoriją, adheziją lemia molekulinės sąveikos jėgos, kurios atsiranda per kelis angstremus suartėjus susiliečiančių kūnų molekulėms. Pagal elektrinę adhezijos teoriją, tarp susiliečiančių kūnų paviršių atsiranda elektros jėgos. Su laiku dėl paviršių dalelių difuzijos labai sustiprėja kūnų sukibimas, todėl išnyksta kūnų skiriamasis paviršius, jie tarsi įauga vienas į kitą, taigi dvi skirtingos fazės tampa viena. Šis reiškinys – kohezija.

Autohezija vadinamas dviejų vienodos prigimties kūnų sukibimas (pvz. sukimba šildomi termoplastikai, trintimi virinami metalai).

Adhezija pagrįstas klijavimas, dažymas, elektrocheminis dengimas. Adhezijos stiprumą lemia susiliečiančių medžiagų fizikinė ir cheminė prigimtis, paviršių švarumas, lietimosi plotas, vidiniai įtempiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Adhezija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
Įvairūs skiltuvai nuo Senovės Romos iki viduramžių
**Skiltuvas** – titnaginis arba geležinis įrankis ugniai įdegti. Nuo skiltuvo skėlimo į akmenį kyla žiežirbos, ir taip užkuriama ugnis. Skeliant skiltuvu į titnagą išgaunamos kibirkštys, jomis nesudėtinga uždegti tokias degias medžiagas kaip medžių žievių plaušą, pakulas, sausą žolę ar anglinę medvilnę (suanglėjęs medvilninis audinys).

Geležinis skiltuvas su gabalėliu titnago viduramžiais atstodavo žiebtuvėlį ar degtukus. Tradicinis ugnies skiltuvas su titnagu ir lengvai degia medžiaga nešiojamas natūralios odos maišelyje.

Istorija
--------

Senovėje skiltuvai buvo reikalingi užkurti laužams. Iki plieno išradimo buvo naudojami geležis arba titnagas, kurių pagalba galima sukelti aukštos temperatūros kibirkštį ir nuo jos įsiplieskiančią ugnį. Geležies amžiuje iki degtuko išradimo buvo įprasta užkurti ugnį plienu su titnagu. Ugnies įdegimas skėlimu Europoje buvo naudojamas senaisiais, viduramžių, vikingų laikais. Nustatyta, kad „ledo žmogus" Ecis ugniai įdegti naudojo pirito mineralą.

Geležinis skiltuvas Europoje paplito I tūkstm. pr. m.e. pabaigoje, o pirmaisiais mūsų eros amžiais plačiai paplito ir Rytų bei Šiaurės Europoje. Pirmieji geležiniai skiltuvai buvo lazdelės formos, o apie V a. pradėti naudoti lanko ar kitokios formos skiltuvai.

Plienas su titnagu buvo laikomi metalinėje dėžutėje su lengvai užsidegančia medžiaga.

Medžiagos skiltuvų gamybai
--------------------------

Be plieno ir titnago, skiltuvams gaminti buvo naudojami įvairūs kiti neporėti aštriabriauniai akmenys, tokie kaip žėrutis, jaspis arba agatas. Japonijoje ugnies skėlimo būdas buvo vykdomas dažniausiai naudojant agatą arba kvarcą.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Ginklo skiltuvas

* Skiltuvas ir medžiagos
* Skiltuvo rinkinys
* XVIII a. skiltuvai iš Britanijos
* Ankstyvųjų viduramžių skiltuvas
* Šarvų dekoracija (alkūnės dalyje)
* Serbiškasis kryžius su 4 skiltuvais – Serbijos herbo dalis
* Šiuolaikinis skiltuvas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Skiltuvas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Titnagas
* Vikingų ugnies užkūrimas
* Ugnies skėlimas (iliustracija)[neveikianti nuoroda]
* Titnaginis skiltuvas – praktiškas daiktas
* Kaip įžiebti ugnį skiltuvu (*youtube.com*)
| „Judita Holoferno puotoje" |
| --- |
|  |
| Menininkas | Rembrantas |
| Metai | 1634 m. |
| Meno kryptis |  |
| Medžiagos, technika | drobė, aliejus |
| Matmenys | 143 × 154,7 cm |
| Miestas (vieta) | Madridas,  Ispanija |
| Muziejus | Prado muziejus |

**Judita Holoferno puotoje** (kitais pavadinimais, **Artemisija** arba **Sofonisba**) – XVII a. olandų dailininko Rembranto (1606–1669) paveikslas, esantis Prado muziejuje Madride.

Apie paveikslą
--------------

Paveikslas datuojamas sukurtas 1634 m. Anksčiau jo Rembranto autorystė buvo abejotina. 1986 m. ją patvirtino Rembranto tyrimų projektas, bei atskiras Prado muziejaus tyrimas. Paveikslas yra pasirašytas Rembranto vardu, tačiau šis parašas buvo sukėlęs abejonių. Paveikslas priskiriamas serijai Rembranto paveikslų, sukurtų 1633 − 1635 m. kurie vaizdavo herojines istorines moteris. 

Dažniausiai laikoma, kad paveiksle pavaizduota Artemisija II, IV a. pr. m. e. Karijos karalienė. Kitu variantu, jis vaizduoja Sofonisbą, III a. pr. m. e. kilmingą kartaginietę. Abi moteris sieja tai, kad, pagal populiarias istorijas, jos išgėrė taurę: Artemisija – su jos mirusio vyro karaliaus pelenais iš ištikimybės, Sofonisba – nuodų taurę, nenorėdama būti atiduota į romėnų nelaisvę savo vyro Antrojo pūnų karo metu. Prado muziejaus svetainėje paveikslas pavadintas „Judita Holoferno puotoje". Šis siužetas yra biblijinių istorijų dalis, kur aprašoma judėjų herojė Judita, nukirtusi galvą Izraelio priešų vadui Holofernui po puotos, kai Holofernas nusigėręs užmigo (Juditos knyga).

Paveiksle vaizduojama didinga moters figūra tamsiame fone. Ji padėjusi ranką ant staliuko su knyga (tikriausiai laikiniškumo simbolis, vanitas tema). Tikėtina, kad moters modeliu buvo Rembranto žmona Saskija. Herojės turtinę padėtį rodo puošnūs rūbai, perlų karoliai, auskarai ir aukso grandinė. Taurę gėrimo jai pristato tarnaitė. Tamsiame paveikslo fone išskiriama dar viena neaiški veikėjo figūra, tikriausiai seno tarno. Kitos paveikslo figūros išbluko ar visiškai patamsėjo. Paveiksle galima įžvelgti du kontrastuojančius ir vienas kitą papildančius motyvus: apvalaus staliuko ir klūpančios tarnaitės rankos linkius, bei tarnaitės laikomos taurės su ant staliuko esančia knyga formas.

1768 m. paveikslas dokumentuotas Ensenados markizo kolekcijoje Madride, 1772 m. perkeltas į naujuosius karališkuosius rūmus. 2009 m. Prado muziejus įkėlė ypač didelės raiškos internetinę paveikslo reprodukciją „Google Earth" projekte tarp 14 muziejaus paveikslų, geriausiai reprezentuojančių jo kolekcijas.

Nuorodos
--------

* Ypač aukštos rezoliucijos paveikslo internetinė reprodukcija
* Prado muziejaus svetainė
* wga.hu
Koordinatės: 55°52′58″ š. pl. 23°12′55″ r. ilg.﻿ / ﻿55.88278°š. pl. 23.21528°r. ilg.﻿ / 55.88278; 23.21528

| Aukštelkės tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Šiaulių rajonas) |
| Plotas | 0,045 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,07 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | Genupys (Šventupis), 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Genupys (Šventupis) |

**Aukštelkės tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, šiauriniame Aukštelkės gyvenvietės pakraštyje, 8 km į pietvakarius nuo Šiaulių miesto centro. Sudarytas užtvenkus Genupio (Šventupio) upelį (Bubių tvenkinio intakas) 1,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,36 km, plotis – iki 0,2 km. Pietrytinė tvenkinio dalis gausiai užžėlusi vandens augalija, užpelkėjusi. Altitudė 119,9 m. Pietvakarinis krantas aukštas. Šiaurrytinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Pasroviui už 0,18 km yra Pailių tvenkinys, priešsroviui už 0,5 km telkšo 1 ha bevardis tvenkinys. Šiaurinėje pakrantėje yra Beržynės kaimas. Šiaurės vakaruose eina kelias  **A12**  Ryga–Šiauliai–Tauragė–Kaliningradas .

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

|  |
| --- |
| The Kelly Family |
| Žanrai | Pop, rock, folk |

**The Kelly Family** yra airių, amerikiečių, vokiečių muzikos grupė, sudaryta iš šeimos narių. Kolektyvą su savo vaikais sukūrė tėvas ir motina. Grupė išleido daug singlų ir albumų nr. 1. Ypač didelį pasisekimą turi vokiškai kalbančiose šalyse, Lenkijoje, Beneliukso šalyse, Ispanijoje, Italijoje, Portugalijoje ir Skandinavijoje.

Grupė oficialiai pardavė daugiau nei 20 mln. albumų, o turai „Tours Europe" bei „Over The Hump" susilaukė milžiniško pasisekimo. „The Kelly Family" yra 6 vietoje tarp pačių sėkmingiausių muzikos koncertinių grupių Vokietijoje '90-aisiais.
Grupė yra išleidusi dainas anglų, vokiečių, ispanų, italų ir baskų kalbomis.
The Kelly Family irti pradėjo 2000 m. Tačiau 2017 m. grupė be kai kurių narių išleido naują albumą su naujomis dainomis ir naujai perrašytais hitais. Į sugrįžimo koncertinį turą „Comeback des Jahres" („Metų Sugrįžimas") bilietai buvo išparduoti akimirksniu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  (www.dw.com), Deutsche Welle. „PopXport Ranking: The Top 10 music acts of the 90s from Germany | PopXport | DW.COM | 09.12.2016". *DW.COM* (anglų). Nuoroda tikrinta 26 March 2017.
**Dainius Makauskas** (1939 m. rugsėjo 19 d. Kaunas – 1990 m. lapkričio 1 d. Daulagyris, Nepalas) – Lietuvos alpinistas, farmacininkas.

Biografija
----------

1968 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1970–1988 m. dirbo Kauno endokrininių preparatų gamykloje.

1958 m. pradėjo lankyti alpinizmo treniruotes, 1960 m. baigė Alpinizmo instruktorių mokyklą Škeldoje (Kabarda-Balkarija), 1963 m. tapo instruktoriumi. Vasarą dirbo alpinistų gidu Pamyre arba Kaukaze, žiemą – kalnų slidinėjimo ir alpinizmo instruktoriumi.

Pasiekimai
----------

1967 m. TSRS čempionate laimėjo bronzos medalį – siena įkopė į Kiukiurliu viršūnę Kaukaze. 1970 m. uolų klasės TSRS čempionas – siena įkopė į Čatyno viršūnę Kaukaze. TSRS rinktinės sudėtyje pirmasis iš tarybinio laikotarpio Lietuvos alpinistų dalyvavo kalnų ekspedicijose užsienyje, 1972 m. įkopė į Materhorną Alpėse. Įkopė į daugiau kaip 60 viršūnių; iš jų į visas TSRS viršūnes, aukštesnes negu 7000 m (Korženevskajos, Lenino, Ismailo Samani, Pergalės), už tai 1981 m. jam suteiktas „Kalnų tigro" vardas. Pirmasis lietuvis, įkopęs į vieną aukščiausių pasaulio kalnų – Daulagyrį (8167 m, kitais duomenimis, 8222 m, Himalajai); leisdamasis žuvo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vilius Šaduikis. *Dainius Makauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 83 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°50′51″š. pl. 23°37′28″r. ilg.﻿ / ﻿55.847568°š. pl. 23.624578°r. ilg.﻿ / 55.847568; 23.624578

|  |
| --- |
| **Aukštelkų pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Aukštelkų pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Aukštelkų pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Taikos g. 12, Aukštelkai |
| **Direktorius(-ė)** | Zigmas Kačinauskas |
| **Mokinių skaičius** | 136 |
| **Įkūrimo data** | 1915 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 14 |

**Radviliškio rajono Aukštelkų pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Aukštelkuose (Radviliškio raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190674551. Steigėjas Radviliškio rajono savivaldybės taryba.

Vinco Kudirkos progimnazijos Aukštelkų skyrius, 2019 m.

Istorija
--------

1915 m. įsteigta pradinė mokykla, nuo 1949 m. septynmetė, aštuonmetė, nuo 1986 m. nepilna vidurinė, nuo 1989 m. vidurinė, nuo 1992 m. pagrindinė mokykla.

Reorganizuota į Radviliškio Vinco Kudirkos pagrindinės mokyklos Aukštelkų ikimokyklinio ir pradinio ugdymo skyrių.

Direktoriai
-----------

* 1986–1987 m. Vytautas Simelis
* Zigmas Kačinauskas

Žymūs mokytojai
---------------

* Vladas Dutkevičius, chorvedys

Žymūs mokiniai
--------------

* Stasys Bulzgis, žurnalistas
* Stasys Grigaliūnas, Šiaulių politikas
* Vytautas Simelis, Radviliškio meras
| **Dainius Gaižauskas** |
| --- |
|  |
| Dainius Gaižauskas |
| Gimė | 1975 m. kovo 30 d. (48 metai)Marijampolėje |
| Sutuoktinis (-ė) | Džuljeta |
| Vaikai | Glorija, Goda |
|  |
| Veikla | policijos komisaras |
| Partija | LVŽS |
|  |
| Išsilavinimas | teisės magistras |
| Alma mater | Lietuvos policijos akademija,Lietuvos teisės akademija |

**Dainius Gaižauskas** (g. 1975 m. kovo 30 d. Marijampolėje) – kriminalinės policijos komisaras.

Biografija
----------

1996 m. baigė Lietuvos policijos akademiją (vidaus reikalų įstaigų valdininkas), 1999 m. – Lietuvos teisės akademiją (teisininkas).

1996–2001 m. dirbo Marijampolės policijos komisariate jaunesniuoju inspektoriumi, poskyrio inspektoriumi, skyriaus vyresniuoju inspektoriumi. 2001–2011 m. buvo Kalvarijos policijos komisariato viršininko pavaduotojas, komisaras.  2012–2016 m. – Marijampolės apskrities vyriausiojo policijos komisariato Imuniteto skyriaus viršininkas, vyresnysis komisaras.

2004–2005 m. buvo Lietuvos policijos taikos palaikymo misijos vadas Kosove. Čia dirbo Prištinos regiono ypač sunkių nusikaltimų tyrimo padalinyje THOR, vėliau vadovavo šiam padaliniui. 2007 m. įgijo tarptautinių misijų policijos pareigūnų instruktoriaus sertifikatą.

Kėlė kvalifikaciją JAV, Vokietijos, Lenkijos, Suomijos policijos mokymo įstaigose ir centruose.

2011–2012 m. – Nacionalinio pareigūnų profesinių sąjungų susivienijimo tarybos narys, Lietuvos policijos profesinės sąjungos pirmininko pavaduotojas, Lietuvos policijos profesinės sąjungos atstovas Marijampolės apskrityje.

2016 m. birželio 1 d. išėjo į atsargą.

Nuo 2016 m. – Seimo narys.

Už tarnybą policijoje skatintas Vidaus reikalų ministerijos atminimo ženklais, Jungtinių Tautų Organizacijos medaliu „Už dalyvavimą Taikos įvedimo misijoje". 

Vedęs, žmona Džuljeta, dukros Glorija ir Goda. Moka anglų, rusų, lenkų kalbas. Pomėgiai: sportas (graikų-romėnų imtynės, atletinė gimnastika), informacinės technologijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Garsus pareigūnas žada dirbti negailėdamas jėgų Archyvuota kopija 2016-11-13 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Vienas vadovybę apskundusių Kalvarijos pareigūnų perkeltas į žemesnes pareigas

Nuorodos
--------

* Dainiaus Gaižausko biografija (*vrk.lt*)
| *The Impossible Dream* |
| --- |
|  |
| The Twins studijinis albumas |
| Išleistas | 1993 m. |
| Žanras | Synthpopelectronic |
| Trukmė | 56 min. 03 sek. |
| Įrašų kompanija | Hansa |
| Prodiuseris | The Twins (Sven Dohrow ir Ronny Schreinzer) |
| The Twins chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Classics - Remixed(1992) | The Impossible Dream(1993) |  |

 |

**The Impossible Dream** – 6-asis vokiečių elektroninės muzikos grupės The Twins albumas, išleistas 1993 m. ir, kaip būdinga grupei, pavadintas pagal titulinę jo dainą.

Albumo dainos
-------------

1. Then We Start Again (03:54)
2. Tonight (03:43)
3. Love Is Blind (03:52)
4. Deep Down (04:47)
5. Glory Days (04:12)
6. The Long Goodbye (05:40)
7. An Impossible Dream (06:04)
8. Touch Of Heaven (04:22)
9. I Died For You (05:01)
10. On The Other Side (04:22)
11. Inside Out (05:05)
12. Afterlife (04:59)

Singlai
-------

Iš albumo išleisti singlai - „Tonight" ir „Love Is Blind".

Papildoma informacija
---------------------

Baltai vilkinti mergina, ant šio albumo viršelio vaizduojanti angelą, yra iš dainos „Tonight" videoklipo.

Šis albumas išleistas praėjus nepilniems metams po kompiliacinio „Classics - Remixed" albumo, kuris netikėtai susilaukė didelės sėkmės ir įrodė, kad daugybė žmonių pasiilgo The Twins dainų. Šitai įkvėpė grupės narius kuo greičiau įrašyti visiškai naują studijinį albumą.

Tai - kol kas paskutinis studijinis The Twins albumas, bet grupė niekada nebuvo oficialiai išsiskyrusi ir vis dar koncertuoja, retsykiais išleisdama rinktinių dainų albumus bei dainų remiksus. Taip pat grupės nariai ne tik prodiusuoja kitus atlikėjus, bet ir įrašinėja naujas savo dainas bei planuoja išleisti naują albumą.

Nuorodos
--------

* Albumo reitingai swisscharts.com
* „Tonight" videoklipas
* Oficialus The Twins tinklalapis
* Oficialus grupės YouTube kanalas[neveikianti nuoroda]
| **Piotras Jakirasrus. *Пётр Ионович Якир*** |
| --- |
| Gimė | 1923 m. sausio 20 d.Kijevas |
| Mirė | 1982 m. lapkričio 14 d. (59 metai)Maskva |
| Tėvas | Jona Jakiras |
| Vaikai | 1937-1956 kalintas lageriuose |
|  |
| Veikla | rusų disidentas, istorikas |

**Piotras Jakiras** (rus. *Пётр Ионович Якир*, 1923 m. sausio 20 Kijevas – 1982 m. lapkričio 14 d. Maskva) – rusų disidentas, istorikas.

Biografija
----------

Kaip J. Jakiro sūnus 1937-1956 kalintas lageriuose. Nuo 1962 m. dirbo TSRS mokslų akademijos Istorijos institute, skaitė paskaitas apie stalinizmo nusikaltimus. Prisidėjo prie disidentų judėjimo, 1969 m. su kitais įkūrė Žmogaus teisių gynimo TSRS iniciatyvinę grupę. Per jį Maskvos ir Lietuvos disidentai palaikė ryšį su Vakarais. 1972 m. suimtas, 1973 m. nuteistas 3 m. kalėti ir 3 m. tremties. Tardymo metu bendradarbiavo su KGB, per teismą prisipažino esąs kaltas; remiantis jo parodymais mėginta diskredituoti disidentų judėjimą. 1974 m. paleistas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Piotras Jakiras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 477 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Aukštasis Atlasas |
| --- |
| Aukštasis AtlasasAukštasis Atlasas |
| **Žemynas** | Afrika |
| **Šalys** |  Marokas |
| **Aukščiausias taškas** | Tubkalis, 4167 m |
| **Koordinatės** | 31°26′0″ š. pl. 06°56′0″ v. ilg.﻿ / ﻿31.43333°š. pl. 6.93333°r. ilg.﻿ / 31.43333; 6.93333Koordinatės: 31°26′0″ š. pl. 06°56′0″ v. ilg.﻿ / ﻿31.43333°š. pl. 6.93333°r. ilg.﻿ / 31.43333; 6.93333 |

**Aukštasis Atlasas** – 760 km ilgio Atlaso kalnyno dalis centriniame Maroke. Kalnai tęsiasi nuo Atlanto vandenyno pakrantės iki Maroko–Alžyro sienos.

Kalnynas sudaro barjerą Sacharos klimato įtakai, o tai ypač jaučiama žiemą. Aukščiausiose kalnyno dalyse nuolat iškrenta sniegas, todėl čia galima užsiimti žiemos sporto šakomis.

Maždaug prieš 200 milijonų metų šios kalnyno uolos buvo senovinio Tetijos vandenyno dugnas, o prieš 60 mln. metų, susidūrus Afrikos ir Eurazijos plokštėms, pradėjo kilti ir šie kalnai. Galutinai kalnus suformavo paskutinis ledynmetis, kurio pėdsakai matomi ir Atlaso kalnuose.

Šiame kalnyne, kurio aukščiausias viršūnes dengia sniegas, prasideda Dadeso upė, kuri 350 km teka į pietvakarius, kol įsilieja į Dra upę ties Varzazato oaze. Nuo lapkričio iki sausio ar kovo mėnesių nesiliaujančios liūtys užplūsta Aukštąjį Atlasą, paversdamos menką srovelę ar visai išdžiūvusią upės vagą šėlstančiu srautu, kuris nuslūgsta tik po kelių valandų. Per trumpą laiką smarkios liūtys gali padidinti upės vagą dvidešimteriopai. Arabiškai šios trumpalaikės upės vadinamos *vadėmis* (*wadis*).

Dadeso tarpeklis yra maždaug 24 km nuo prekybinio Bumalnės miesto. Tarp miesto ir tarpeklio ant Dadeso upės krantų rikiuojasi senovinės tvirtovės (*kasbahs*) ir įtvirtinti kaimai (*ksour*), be to, čia graikinių riešutmedžių ir migdolų medžių pavėsyje plyti derlingos rausvos žemės laukai. Į šiaurryčius nuo Dadeso tarpeklio yra impozantiškas siauras Todros tarpeklis. Į jį nuo Tinerhiro vedantis kelias vingiuoja šalia skaidrių kaip krištolas Todros upės vandenų. Prie Todros tarpeklio kelias baigiasi, tačiau automobiliais keturiais varomaisiais ratais galima nusigauti į pačią Aukštojo Atlaso gilumą.

Dar prieš atsikraustant arabams, berberai šimtmečius gyveno šiame regione, versdamiesi klajokline gyvulininkyste. Manoma, kad jie yra įsiveržėlių iš Vakarų Azijos, išplitusių po Šiaurės Afriką, palikuonys. Maroką jie pasiekė maždaug X a. pr. m. e. o VIII m. e. a. pradžioje buvo atversti į islamą. Šie žmonės gyveno kalnuose, statydamiesi aukštumų tvirtoves, kur, kad ir kokios atšiaurios būtų sąlygos, jie turėjo laisvas rankas gyventi savaip, atsiriboję nuo viliojančių miesto malonumų.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* Atlaso kalnyno padėtis žemėlapyjeAtlaso kalnyno padėtis žemėlapyje
* Aukštojo Atlaso padėtis žemėlapyjeAukštojo Atlaso padėtis žemėlapyje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Piotras Ivanovičius Beketovas** (*Пётр Иванович Бекетов*; gimė ~1600 m. – mirė ~1661 m.) – rusų keliautojas, Sibiro tyrinėtojas, kelių miestų įkūrėjas.

1624 m. įstojo tarnauti į kazokų šaulių būrį, 1627 m. nusiųstas į Sibirą. Kitais metais Jenisiejaus vaivados išsiųstas rinkti duoklės iš Užbaikalės buriatų. Jis buvo pirmasis rusas, įžengęs į Buriatiją. Ten Beketovas įkūrė Rybinsko ostrogą ir surinko daug duoklės iš buriatų.

1631 m. su būriu kazokų Piotras Beketovas išplaukė Lenos upe ir jos vidurupyje įkūrė Jakutsko ostrogą. Šis tapo svarbia baze rytų Sibiro tyrinėjimui. Beketovas išsiuntė kazokų būrius aukštyn Aldano upe ir žemyn Lena, kur jie įkūrė tvirtoves, rinko duoklę iš vietinių. 1640 m. Beketovas nugabeno surinktus mokesčius į Maskvą, gavo komandoro laipsnį ir paskirtas Jenisiejaus vaivada.

1641 m. keliautojas grįžo į Jeniseiską. 1652 m. jis surengė dar vieną ekspediciją į Buriatiją, ten įkūrė Irgenskio ostrogą bei žiemavietę prie Ingodos upės, kuri vėliau tapo Čitos gyvenviete. Beketovas su kitais kazokais dar įkūrė Nerčinsko ostrogą. 1655 m. Šilkos ostrogą apgulė buriatai, ir Beketovas buvo priverstas trauktis. 1661 m. Piotras Beketovas grįžo į Tobolską, ten susitiko su protopu Avakumu ir greičiausiai tais pačiais metais mirė.
| **Piotras Zabolockisrus. *Пётр Петрович Заболотский*** |
| --- |
| Gimė | 1842 m. birželio 18 d.Sankt Peterburgas, Rusijos imperija |
| Mirė | 1916 m. (~74 metai) |
|  |
| Veikla | rusų tapytojas - portretistas, Keturiolikos maišto dalyvis |
|  |
| Alma mater | Peterburgo imperatoriškoji dailės akademija |

**Piotras Zabolockis** (rus. *Пётр Петрович Заболотский*, 1842 m. birželio 18 d. Sankt Peterburgas, Rusijos imperija – ne anksčiau 1916 m.) – rusų tapytojas – portretistas, Keturiolikos maišto dalyvis. Dailininko Piotro Jefimovičiaus Zabolockio sūnus.

Biografija
----------

Piotro Zabolockio paveikslas „Užmigusi" (N.A.Jerošenko muziejus Kislovodske).
Sankt Peterburgo imperatoriškoje dailės akademijoje studijavo kaip laisvasis klausytojas istorinio žanro klasėje. Buvo apdovanotas mažuoju aukso medaliu ir du kartus mažuoju ir didžiuoju sidabro medaliais.

1863 m. lapkričio 9 d. Zabolockis dalyvavo Dailės akademijos keturiolikos studentų maište. Studentai atsisakė dalyvauti konkurse dėl didžiojo aukso medalio. Konkursas buvo skirtas Dailės akademijos 100-osioms gyvavimo metinėms. Tačiau Zabolockis buvo vienintelis iš absolventų, kuris prieš pat konkursą atsisakė nuo maišto ir sutiko dalyvauti konkurse. Esant tik vienam dalyviui, konkursas visgi surengtas nebebuvo.

1866 m. už paveikslą „Vladimiro atsivertimas į krikščionybę" jam buvo suteiktas 1-ojo laipsnio dailininko vardas.

Piotras Zabolockis, skirtingai nei kiti buvę absolventai – keturiolikos maišto dalyviai, taip ir netapo akademiku, nepaisant to, jog jam buvo pozavę netgi aukščiausio rango valstybės žmonės: 1883 m. jis nutapė Marijos Fiodorovnos, caro Aleksandro III žmonos portretą, 1889 m. – paties caro Aleksandro III portretą.
Piotras Zabolockis yra nutapęs nemažai Rusijos dvarininkų portretų, tapė ikonas cerkvėms ir soborams. Jis dėstė imperatorės Marijos įsteigtame moterų institute.

1908 m. Zabolockis tapo Valstybės patarėju. Dailininkas visą gyvenimą nugyveno Sankt Peterburge.

Nuorodos
--------

1. ↑  Лейкинд О.Л. Северюхин Д.Я. Артель художников. Историко-культурный интернет-портал „Энциклопедия Санкт-Петербурга". Международный благотворительный фонд им. Д.С. Лихачев.
2. ↑  С. Н. Кондаков. Юбилейный справочник Императорской Академии художеств. 1764–1914. – Спб.: Товарищество Р.Голике и А.Вильборг, 1915. – Т. 2. – С. 71. – 454 с.

Literatūra
----------

* Старовойтов Л.А. В глубине веков. Очерки истории и культуры Тихвинского края с древнейших времён до XII века. 2013.
* Векслер А. Крашенинникова Т. Такая удивительная Лиговка. Изд. Центрполиграф. 2009. ISBN 5-9524-4454-7
* С. Н. Кондаков. Юбилейный справочник Императорской Академии художеств. 1764–1914. – Спб.: Товарищество Р.Голике и А.Вильборг, 1915. – Т. 2. – С. 71. – 454 с.
*Kitos reikšmės – Dagilis (reikšmės).*

| **Carduelis carduelis** |
| --- |
| Dagilis (*Carduelis carduelis*)Dagilio giesmė |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Kikiliniai  *( Fringillidae)* |
| Gentis: | *Carduelis*  *( Carduelis)* |
| Rūšis: | Dagilis  *( Carduelis carduelis)* |

 |
| Paplitimas |

**Dagilis** (*Carduelis carduelis*, angl. *European Goldfinch*, vok. *Stieglitz*) – nedidelis kikilinių (*Fringillidae*) šeimos paukštis.

Paplitimas
----------

Dagilis
Eurazijoje dagilio arealas driekiasi nuo Atlanto vandenyno iki Jenisiejaus. Šiaurinė riba eina per centrinę Skandinaviją, Kamos aukštupį, Obės vidurupį, pietinė – per Viduržemio jūrą, Iraką, Volgos žemupį, pietinį Uralą, Altajų. Taip pat gyvena Britų, Viduržemio jūros salose, šiaurės rytų Afrikoje.

Lietuvoje dažnas, aptinkamas ištisus metus, bet nėra gausus.

Išvaizda
--------

Dagilis yra panašaus į žvirblį dydžio, labai spalvingas paukštis. Aplink snapo pamatą raudona juostelė, pakaušis ir kaklo šonai juodi. Nuo skruostų ir ausų link gerklės eina balta juostelė. Nugara ir pečiai rusvi, antuodegis balsvas. Ant juodų sparnų plati skersinė geltona juostelė. Vairuojamosios plunksnos juodos su baltomis viršūnėmis, kraštinės su baltomis dėmėmis apačioje. Krūtinė ir šonai rusvi. Pilvas balsvas, pauodegys baltas. Snapas žalsvai baltas, jo viršūnė tamsesnė. Jaunikliai apaugę ilgais tamsiais pūkais. Patinai yra vidutiniškai 80,6 mm ilgio, sveria 16,7 g, patelės – 77,3 mm ilgio, sveria 15,8 g.

Elgsena
-------

Paukščio lizdas
Gyvena parkuose, nedideliuose miškuose, giraitėse tarp laukų, įvairiuose krūmynuose (prie upių, griovių, tvenkinių, sodybų, kapinių, pakelių). Įsikuria grupėmis augančiuose ąžuoluose, klevuose, liepose, guobose, nemėgsta grynų pušynų, eglynų ar baltalksnynų.

Lizdus suka medžių (dažniau spygliuočių) apatinėse šakose. Lizdą krauna balandžio pabaigoje ar gegužės pradžioje iš smulkių šakelių, žolių, augalų plaušų, plaukų, skristukų, siūlų. Lizdai tvarkingi, 7-9 cm skersmens, gūžtos gylis 3-4 cm. Deda penkis baltai melsvus, išmargintus retomis dėmėmis kiaušinius. Juos patelė peri 13-14 dienų. Maždaug dar tiek dienų išsiritę jaunikliai būna lizde. Vasaros viduryje ar pabaigoje jaunikliai pradeda skraidyti.

Dagilis – judrus, nuolat čiulbantis paukštis. Ieškodami maisto skraido iš vienos vietos į kitą, neretai lesa kabodami ore. Rudenį ir žiemą laikosi būreliais nuo 5 iki 20 individų.

Mityba
------

Dagilis yra svarbus kenkėjų ir piktžolių naikintojas. Lesa kiaulpienių, pienių, varnalėšų, usnių, žliūgių, dagių, kiečių, trūkažolių, įvairių salierinių augalų sėklas, amarus, obelinio žiedgraužio, obuolinio vaisėdžio, lapsukių, lapgraužių lervas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Lietuvos fauna": Paukščiai 2. Vilnius, „Mokslas", 1991 m.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dagilis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikižodynas
| Pudakvo nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Šudu ežeras Šudu ežeras |
| **Vieta:** | Junano provincija, Kinija |
| 

Žemėlapis rodantis Pudakvo nacionalinis parkas vietą.Pudakvo nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 27°49′30″ š. pl. 99°59′43″ r. ilg.﻿ / ﻿27.82500°š. pl. 99.99528°r. ilg.﻿ / 27.82500; 99.99528Koordinatės: 27°49′30″ š. pl. 99°59′43″ r. ilg.﻿ / ﻿27.82500°š. pl. 99.99528°r. ilg.﻿ / 27.82500; 99.99528 |
| **Plotas:** | 1 300 km² |
| **Įkurtas:** | 2007 m. |
|  **Vikiteka:** | Pudakvo nacionalinis parkas |

**Pudakvo nacionalinis parkas** (kin. 普达措国家公园, pinyin: *Pǔdácuò Guójiāgōngyuán*) – saugoma gamtos teritorija pietų Kinijoje, Junano provincijoje. Parkas atidarytas 2007 m. ir tapo pirmuoju šalyje, atitinkančiu visus tarptautinius Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos nacionalinių parkų reikalavimus. Šis parkas yra dalis Trijų lygiagrečių upių saugomos teritorijos, įtrauktos į UNESCO paveldo sąrašą.

Nepaisant to, kad Pudakvo nacionalinis parkas sudaro tik 0,7 proc. šalies teritorijos, jame yra apie 20 procentų Kinijos augalų rūšių, trečdalis žinduolių bei paukščių rūšių ir beveik 100 nykstančios rūšies atstovų. Šiame parke gyvena nykstančios juodakaklės gervės, auga pušūnai, iš kurių gaminami chemoterapijoje naudojami vaistai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  China’s first national park unveiled
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| ***Trifolium medium*** |
| --- |
| Šilinis dobilasŠilinis dobilas (*Trifolium medium*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Gentis: | Dobilas  *( Trifolium)* |
| Rūšis: | Šilinis dobilas  *( Trifolium medium)* |

 |

**Šilinis dobilas** (*Trifolium medium*) – dobilų (*Trifolium*) genties augalų rūšis. Paplitęs didžiojoje Europos dalyje, Kaukaze.

Šio daugiamečio augalo stiebas status, 15–50 cm aukščio. Lapai sudėtiniai, sudaryti iš 3 pailgų lapelių, išsidėsčiusių ant ilgokų lapkočių. Žiedynas – rausva galvutė. Žydi vasarą. Šilinis dobilas labai panašus į raudonąjį dobilą, bet skiriasi tuo, kad jo lapeliai siauresni, neturi balkšvų žymių.

Šilinis dobilas auga sausose pievose, šviesiuose miškuose, šiluose. Mėgsta smėlingą dirvą.

* Augavietė, SuomijaAugavietė, Suomija
* ŽiedynasŽiedynas
* ŽiedaiŽiedai
| Lepšiai |
| --- |
|  |
|  |
| 

LepšiaiLepšiai

 |
| **Koordinatės** | 55°55′30″š. pl. 23°20′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.925°š. pl. 23.343°r. ilg.﻿ / 55.925; 23.343﻿ (Lepšiai)Koordinatės: 55°55′30″š. pl. 23°20′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.925°š. pl. 23.343°r. ilg.﻿ / 55.925; 23.343﻿ (Lepšiai) |
|  |
| **Apskritis** | Šiaulių apskrities vėliava Šiaulių apskritis |
| **Savivaldybė** | Šiaulių miesto savivaldybės vėliava Šiaulių miesto savivaldybė |

**Lepšiai** – Šiaulių miesto rytinės dalies rajonas, 3 km nuo miesto centro, prie kelio į Radviliškį ir pakeliui į Salduvės kalną.

Geografija
----------

Ribojasi šiaurėje su Salduvės parku, rytuose su Aleksandrija, pietuose su Zokniais, vakaruose su Šimše. Rajonas kalvotas, šiaurinėje pusėje buvusios pelkės. Kalvose trykšta keliolika šaltinių, kurių vandenys suformuoja Švedės upelio aukštupį.

Istorija
--------

Rajono teritorijoje žmonių gyventa jau VIII–IX a. Tai rodo senkapio, kurį tyrinėjo archeologas Balys Tarvydas radiniai, dabar saugomi Aušros muziejuje.

Dabartinė gyvenvietė pradėta formuoti 1832 m. kai grafas Nikolajus Zubovas, nusipirkęs kaimo dalį, joje pradėjo statyti Aleksandrijos dvarą. Visi į dvaro teritoriją patekę valstiečių ūkiai buvo nugriauti, jiems pastatyti namai arčiau Šiaulių.

Po 1996 m. suteikus sklypus buvusiems žemės savininkams gyvenvietė pradėjo plėstis. Tačiau jos plėtra ribota, nes beveik visa ji patenka į vandenvietės apsaugos zoną.

Vandenvietė
-----------

1930–1932 m. inžinierius Steponas Kairys, projektuodamas Šiaulių miesto vandentiekį, atkreipė dėmesį į Lepšių šaltinius. Atlikus jau pirmuosius gręžinius buvo rastas geros kokybės vanduo, kurį nuspręsta panaudoti miesto aprūpinimui geriamuoju vandeniu. Vandenvietė įrengta 1939 m. bet vandentiekis baigtas statyti tik 1943 m. Vandenvietę eksploatuoja UAB „Šiaulių vandenys", ją sudaro 20 gręžinių, kurių gylis nuo 165 iki 205 m. Vandenvietės galingumas – 20 000 m³ per dieną.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jāņa sēta Map Publishers Ltd (2003). „Lietuvos autokelių atlasas" (Map). – Ryga. pp. // 131.  Trūksta arba tuščias parametras `|title=` (pagalba) (atlaso žemėlapiuose teritorijų ribos pateiktos pagal VĮ „Registrų centras" 2003-07-01 duomenis)
|  |
| --- |
| Human League |
|  
Human League rinkinio „Greatest Hits"(1988) viršelis. Iš kairės: Susanne Sulley, Philip Oakey, Joanne Catherall |
| Biografija |
| Kilmė |  Anglija |
| Žanrai | New Wave, Pop, Synthpop |
| Aktyvumo metai | 1977 – dabar |
| Įrašų kompanija | EMI, Virgin Records, A&M Records, Caroline, Wall of Sound |

**The Human League** – Anglijos synthpopo muzikos grupė, kuri susikūrė 1977 m. Iš pradžių grupė šliejosi prie New Wave muzikos krypties, ypač įtakota Kraftwerk. Tačiau ėmus kūryboje labiau dominuoti Philip Oakey vokalinėms partijoms grupė perėjo prie synthpopo. Nesutikdami su nauja grupės kryptimi pirminiai grupės įkūrėjai Martyn Ware ir Ian Craig Marsh pasitraukė 1980 m. ir įkūrė naują grupę Heaven 17. Vokalistas Philip Oakey ir 1980 m. prisijungusios Susanne Sulley ir Joanne Catherall tapo grupės veidu, išlikusiu iki pat šių dienų.

1981 m. grupė išleido kanoninį synthpopo albumą *„Dare"* (JK – 1 vieta, JAV – 3). Daina „Don’t You Want Me" (JK – 1 vieta, JAV – 1) tapo vienu didžiausių visų laikų elektroninės muzikos hitų, o pati grupė – apskritai pirmąja pop grupe, kurios muzikoje naudojami vien elektroniniai garsai ir seimplai, pasiekusi visuotinio tarptautinio populiarumo. Albume, taip pat, žiba dainos kaip „Open Your Heart", „The Sound of the Crowd", „Love Action".

Po *„Dare"* The Human League daugiau niekuomet nepasiekė tokių kūrybinių ir populiarumo viršūnių, tačiau nenutraukė aktyvios muzikinės veiklos ir karts nuo karto pasižymėdavo vienetiniais talento blyksniais kaip dainomis „The Lebanon"(1984), „Human"(1986), „One Man in My Heart"(1995). 1984 m. su Philip Oakey sukurta daina „Together In Electric Dreams" paprastai priskiriama The Human League.

Nariai
------

* Philip Oakey – vokalas;
* Susanne Sulley – vokalas, prit. vokalas (nuo 1980);
* Joanne Catherall – prit. vokalas (nuo 1980);
* Martyn Ware – klavišiniai (iki 1980);
* Ian Craig Marsh – klavišiniai (iki 1980);
* Philip Adrian Wright – klavišiniai (iki 1986);
* Ian Burden – klavišiniai (1980–1986);
* Jo Callis – klavišiniai, gitara (1981–1986).

Diskografija
------------

* 1979 Reproduction
* 1980 Travelogue
* 1981 Dare
* 1984 Hysteria
* 1986 Crash
* 1990 Romantic?
* 1995 Octopus
* 2001 Secrets
* 2005 Live at the Dome (koncertinis)
* 2011 Credo

Nuorodos
--------

* Allmusic apie The Human League: biografija, reviu
Laikraščio 2–as numeris, išleistas 1990 m. kovo 2 d.
**„The Lithuanian review"** (liet. *Lietuvos apžvalga*) – laikraštis anglų kalba, ėjęs kas 2–4 savaites 1990–1991 m. Vilniuje. Išleista 10 numerių, iš jų 9 numeriai – 1990 m. Tiražas – 3000 egz. Neskaitant nedidelio skaičiaus leidinio prenumeratorių užsienyje, kiti egzemplioriai būdavo veltui dalinami Aukščiausioje Taryboje bei kitur, kur lankydavosi ar apsistodavo užsienio korespondentai ar šiaip užsieniečiai. Leidinį įsteigė ir leido UAB „Atgimimas" ir UAB „Gimtasis kraštas". Laikraštyje buvo spausdinami įvairūs analitinio pobūdžio ir apžvalginiai rašiniai užsieniui apie gyvenimą Lietuvoje. Paskutinių keturių numerių redaktorius buvo Arvydas Sabonis, prieš tai dirbęs „Mokslo" leidykloje vyriausiojo redaktoriaus pavaduotoju.

Istorija
--------

Leidinio pasirodymą inicijavo Kanados lietuviai, atvažiavę į išsilaisvinusią tėvų žemę skleisti laisvą žodį. Viena iš pirmųjų, vadovavusių laikraščio leidybai, buvo Karla Gruodis. Redakcijos kolektyvo sutelkimu rūpinosi žurnalistai Algimantas Čekuolis ir Liubov Čiornaja, Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio leidinio rusų k. „Soglasije" redaktorė. Ji tvarkė ir „The Lithuanian review" finansinius, spausdinimo bei platinimo reikalus. Maketavimo darbai buvo atliekami „Atgimimo" redakcijoje. Nuolatinių darbuotojų nebuvo: patys ar su draugų pagalba ieškodavo medžiagos, versdavo, peržiūrėdavo angliškus tekstus, skaitydavo korektūras. 

1991 m. laikraščio leidyba buvo sustabdyta dėl lėšų stygiaus. Paskutinis numeris išleistas 1991 m. sausio 19 d. Jis buvo skirtas Sausio 13-ajai (Laisvės gynėjų dienai).

Išleisti numeriai
-----------------

**1990 m.**

1. Vasario 15 d.
2. Kovo 2 d.
3. Kovo 23 d.
4. Balandžio 13 d.
5. Gegužės 11 d.
6. ...
7. Spalio 31 d.
8. Lapkričio 21 d.
9. Gruodžio 23 d.

**1991 m.**

1. Sausio 19 d.

Taip pat skaitykite
-------------------

* „East Express"

Nuorodos
--------

Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 302 psl.
**Santiago Cesanelli**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Santiago Rodolfo Cesanelli |
| Gimimo data | 1990 m. vasario 1 d. (32 metai) |
| Gimimo vieta | Rosarijas, Argentina |
| Ūgis | 1,82 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK Šiauliai |
| **Numeris** | 22 |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Jaunimo klubai |
| 2005–20082009-2010 | Rosario CentralClub Atlético Newell's Old Boys |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2012– | FK Šiauliai |  |
|  |

**Santjagas Rodolfas Kesanelis** (*Santiago Rodolfo Cesanelli*; g. 1990 m. vasario 1 d.) – Argentinos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. „FK Šiauliai" klubo žaidėjas.

Karjerą pradėjo 2005 m. gimtojo Rosarijo miesto klubo „Rosario Central" jaunimo komandose. Ten žaidė itin rezultatyviai, todėl vėliau perėjo į pajėgesnį Rosarijo klubą „Club Atlético Newell's Old Boys", tačiau į jo pagrindinę sudėtį nepateko. 2010 m. su klubu sutartį nutraukė ir išvyko į Europą. Ten nesėkmingai bandė sudaryti kontraktus su Kipro ir Vokietijos klubais. 2012 m. tapo „Šiaulių" klubo puolėju.

Nuorodos
--------

* Kesanelio žaidimas „Šiaulių" komandoje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Karamanasturk. *Karaman* |
| --- |
| *Karamano gatvė* |
|  |
| 

KaramanasKaramanas

37°11′0″ š. pl. 33°13′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.18333°š. pl. 33.21667°r. ilg.﻿ / 37.18333; 33.21667﻿ (Karamanas)Koordinatės: 37°11′0″ š. pl. 33°13′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.18333°š. pl. 33.21667°r. ilg.﻿ / 37.18333; 33.21667﻿ (Karamanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Turkijos vėliava Turkija |
| **Provincija** | Karamano provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 132 064  |
| **Altitudė** | 1 039 m |

**Karamãnas** (turk. *Karaman*) – miestas Turkijos pietuose, Tauro kalnų šiaurės papėdėje, į pietryčius nuo Konijos; provincijos centras. Per Karamaną eina Konijos – Adanos kelias ir geležinkelis. Kviečių, vilnamedžių, tabako, vaismedžių auginimo ir avių, ožkų veisimo regiono prekybos centras. Žemės ūkio produktų perdirbimas. Archeologijos muziejus. Karamano apylinkėse yra bizantiškojo stiliaus vienuolynų griuvėsių.

Istorija
--------

Senovėje miestas buvo vadinamas **Laranda**. 322 m. pr. m. e. miestą sugriovė Makedonijos valdovas Perdika. Nuo IV a. pab. priklausė Bizantijai. XII a. pr. užkariavo turkai seldžiukai, – 1190 m. (per III kryžiaus žygį) – Frydrichas I Barbarosa. 1250 m. miestas užimtas turkų karvedžio Mehmedo Karamanolu, jo garbei miestas pavadintas Karamanu. 1275–1483 m. Karamanidų emyrato sostinė.
**Valentinas Mačiulis** (g. 1948 m. birželio 8 d. Gulbinuose, Akmenės rajonas) – Lietuvos gydytojas psichiatras, Respublikinės Vilniaus psichiatrijos ligoninės vadovas.

Biografija
----------

1955–1966 m. mokėsi Akmenės vidurinėje mokykloje, 1966–1972 m. studijavo Kauno medicinos institute. 1972–1973 m. Kauno psichiatrijos ligoninės gydytojas internas. 1973–1977 m. Ukmergės rajono centrinės ligoninės psichiatras. 1977–1982 m. Vilniaus psichoneurologinės ligoninės vyriausiojo gydytojo pavaduotojas. 1978–1985 m. Lietuvos SSR SAM vyriausiasis psichiatras narkologas. Nuo 1982 m. Vilniaus psichiatrijos klinikos direktorius.

1993 m. apgynė disertaciją „Maniakinės-depresinės psichozės katamnezės tyrimo duomenys". 1993–1997 m. LR SAM vyriausiasis psichiatras, 2001–2006 m. LR SAM psichiatras konsultantas.

56 mokslinių straipsnių Lietuvos ir užsienio mokslo leidiniuose psichiatrijos istorijos, nuotaikos sutrikimų, narkologijos ir psichiatrijos pagalbos organizavimo, neurobiologinių tyrimų ir kitais klausimais autorius ar bendraautoris. Knygos „Respublikinė Vilniaus psichiatrijos ligoninė 1903–2003" autorius. „Psichiatrijos terminų žodyno" (2000 m.), leidinių apie valgymo sutrikimus, aktyvią ambulatorinę psichikos sveikatos priežiūrą mokslinis redaktorius.

Žmona Nijolė (g. 1950 m.), gydytoja. Dukros Lina (g. 1971 m.), gydytoja akušerė ginekologė, Rūta (g. 1974 m.), biologė.

Nuorodos
--------

* Dr. Valentinas Mačiulis: „Kai rėksniai imasi pertvarkų, gero nelauk" (interviu)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Saila*Saylac* |
| --- |
| *Sailos mečetės griuvėsiai* |
|  |
| 

SailaSaila

11°21′0″ š. pl. 43°28′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.35000°š. pl. 43.46667°r. ilg.﻿ / 11.35000; 43.46667﻿ (Saila)Koordinatės: 11°21′0″ š. pl. 43°28′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.35000°š. pl. 43.46667°r. ilg.﻿ / 11.35000; 43.46667﻿ (Saila) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Somalio vėliava Somalis |
| **Autonomija** | Audalandas |
| **Regionas** | Sailos regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 4 500  |
|  |
|  **Vikiteka** | Saila |

**Saila** arba ***Zeila*** (som. *Saylac*, arab. زيلع = *Zaylah*) – senovinis uostamiestis pačioje Somalio šiaurėje, Adeno įlankos pakrantėje, į pietryčius nuo Džibučio miesto. Sailos regiono administracinis centras. Po Somalio pilietinio karo miestas atsidūręs keleto savivaldą pasiskelbusių kraštų (Somalilando, Audalando, Sailos ir Lugajos valstijos) pretenzijų teritorijoje. Priešais Sailą yra nedidelis negyvenamas Saad ad Dino salynas.

Istorija
--------

Uostas žinomas nuo antikos laikų ir siejamas su „Eritrėjos jūros periple" (I a.) minimu Avalitu (sen. gr. Αβαλίτες). Šios pakrantės graikų vadintos Barbara, o jų gyventojai prekiavę įvairiomis prekėmis, tame tarpe – ladanu. Tai buvo svarbus prekybinis uostas tarp Egipto ir Arabijos.

VII a. miestą pasiekė islamas, tuo metu čia pastatyta Dviejų kiblų mečetė (išlikusi iki šių laikų, apgriuvusi). Apie IX a. Saila tapo Adalio karalystės sostine, kurią valdę suarabėję somaliai. XIII a. tapo Ifato sultonato sostine. 1330 m. miestą aprašė žymus arabų keliautojas Ibn Batuta. Al Idrisijus ir Ibn Saidas aprašė Sailą kaip svarbų vergų prekybos uostą. XV a. Saila buvo klestintis Adalio uostas, per kurį prekiauta smilkalais, auksu, sidabru, mira, kupranugariais, vergais. Per Sailą plito islamas po Somalio pusiasalį ir Etiopiją. XV a. pr. miestą ėmė puldinėti etiopai ir privertė Adalio valdovus trauktis į Jemeną. 1517 ir 1528 m. Sailą buvo apiplėšęs portugalų laivynas, prasidėjo klajoklių antpuoliai, uosto reikšmė ėmė mažėti. 1630 m. Saila tapo Mochos (Jemene) valda, faktiškai priklausė Osmanų imperijai. Miestas palaipsniui sunyko ir XIX a. čia buvo likęs kaimas su sienos griuvėsiais ir 1000–3000 gyventojų.

1888 m. Saila pateko į Britų Somalilandą. XIX a. pab. nutiesus Adis Abebos–Džibučio geležinkelį Sailos reikšmė dar sumažėjo, nors XX a. pr. čia tebevyko prekyba arabų laivais tarp Abisinijos ir Adeno (prekiauta kava, šilku, medvilne, ryžiais, datulėmis, dramblio kaulu, galvijais, lydytu sviestu, perlamutru). 1940 m. miestą buvo užėmę italai. Sailos istorinė architektūra nuniokota per Somalio pilietinį karą.

Saila. XIX a. piešinys