recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Mykolas Plepys** |
| --- |
| Gimė | 1891 m. lapkričio 4 d.Pakapinė, Papilio valsčius |
| Mirė | 1969 m. gruodžio 25 d. (78 metai)Čikaga, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Marija Dubauskaitė |
| Vaikai | Vladas, Irena |
|  |
| Veikla | evangelikų reformatų kuratorius |
| Organizacijos | „Biržų žinios" |
| Pareigos | redaktorius |

**Mykolas Plepys** (1891 m. lapkričio 4 d. Pakapinėje, Papilio valsčius – 1969 m. gruodžio 25 d. palaidotas Čikagos Lietuvių tautinėse kapinėse.) – Lietuviškos spaudos bendradarbis Lietuvoje ir išeivijoje, ilgametis Biržų pašto viršininkas, Lietuvos evangelikų reformatų kuratorius.

Biografija
----------

Baigė Biržų pradžios mokyklą. 1908 m. įstojo į Biržuose įsteigtą keturklasę miesto mokyklą ir ją baigė. Vėliau dirbo telegrafistu Panevėžyje. Per Pirmąjį pasaulinį karą pašauktas į caro kariuomenę kariavo Rumunijoje, Austrijoje, Lenkijoje. Užsitarnavo puskarininkio laipsnį.

1917 m. grįžo į Lietuvą, dalyvavo Nepriklausomybės kare Panevėžio batalione. Po karo dirbo Biržų pašte, po kelerių metų buvo paskirtas pašto viršininku. 1928 m. vedė Mariją Dubauskaitę, su kuria susilaukė vaikų – Vlado ir Irenos. 1930–1934 m. laikraščio „Biržų žinios" redaktorius, rašė eiles, vedamuosius straipsnius, feljetonus, vaidindavo draugijos „Mūza" rengiamuose spektakliuose.

Baigiantis Antrajam pasauliniam karui su šeima pasitraukė į Vokietiją, bet 1949 m. Hamburge netikėtai mirė žmona ir tais pačiais metais su vaikais atvyko į JAV, Čikagą.

Išrinktas Lietuvos evangelikų reformatų Bažnyčios kuratoriumi, dalyvavo visuose Sinoduose. Išeivijoje vėl įsijungė į kultūrinį lietuvišką darbą. Rašė į „Naujienas", o 1951 m. išeivijos lietuvių reformatų kolegijai pradėjus leisti žurnalą „Mūsų sparnai", tapo nuolatiniu jo bendradarbiu. 1959 m. išrinktas žurnalo redakcijos komisijos nariu. Nuo 1961 m. beveik iki mirties dirbo „Mūsų sparnų" teksto rinkėju, paruošė spaudai 17 numerių. Be to, žurnalui rašė daug įvairių straipsnių.

Mokėjo kelias kalbas. Susidomėjęs čekų reformatoriaus Jano Huso asmenybe iš ukrainiečių kalbos išvertė Z. Byčinskio knygą „Janas Husas". Knygą lietuvių evangelikų spaudos centras Čikagoje išleido jau po vertėjo mirties – 1970 m. Pakartota „Apyaušrio" 1995 m. Vilniuje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dalia Pronskietytė. Kuratorius Mykolas Plepys. Lietuvos evangelikų reformatų enciklopedija. 2009 m.[neveikianti nuoroda]
**Pyktis** – emocija, kylanti, kai kliudoma patenkinti svarbų poreikį, norą. Pyktį gali sukelti išgyvenimai: grėsmė, konfliktas, neteisybė, pažeminimas, išdavystė ir kt. Pyktis yra aktyvi emocija, tuo tarpu jam priešingos pasyvios – liūdesys ir nusivylimas. Pykčio sąvoka įvairių tautų kultūrose gali skirtis.

Psichologai skiria tris pykčio rūšis:

* pyktis, kylantis iš savigynos poreikio, pasireiškiantis tada, kai asmuo ar gyvūnas yra kankinamas ar pakliuvęs į spąstus;
* pyktis - reakcija į kitų suvokiamai *tyčia* sukeliamą žalą ar neteisingą elgesį;
* susierzinimas, grubumas, niūrumas, kuris labiau siejamas su asmens charakteriu, nei suvokimais.

Šiuolaikiniai psichologai pyktį laiko pagrindine, natūralia ir netgi brandžia emocija, patiriama visų žmonių ir atliekančia tam tikrą funkciją, padedančią išlikti. Pyktis gali padėti sutelkti psichologinius išteklius situacijos pataisymui. Tačiau nevaldomas pyktis gali pakenkti asmens gerovei tiek psichologiniu, tiek socialiniu aspektu.

Išoriškai pyktis gali pasireikšti veido išraiškomis, kūno kalba, fiziologinėmis reakcijomis arba net vieša agresija.

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Pyktis***
PROM-1
PROM-1 žemėje, matyti tik sprogdiklio šakos. Centrinis sprogdiklio strypas turi skylę, prie kurios gali būti pririšta atotampa.
**PROM-1** (iš ***P**rotupješačka **R**asprskavajuća **O**dskočna **M**ina*) – priešpėstinė skeveldrinė aplinkinio kovimo iššokančioji mina (Jugoslavija).

Mina buvo sukurta Jugoslavijoje, jos konstrukcija paremta vokiškos Antrojo pasaulinio karo metų minos SMI-35 pavyzdžiu.

Suveikęs sprogdiklis padega parakinį delsiklį, kuris po 1-2 sekundžių padega išmetamąjį užtaisą iš dūminio parako trinkelės. Uždelsimas reikalingas tam, kad ant minos užlipęs kareivis spėtų kiek atsitraukti ir nesutrukdytų minai išlėkti aukštyn. Sprogdamas išmetamasis užtaisas į 0,7-0,8 m aukštį išsviedžia minos kovinį užtaisą, kurį susprogdina užtaiso sprogdiklis, timptelėtas lynelio, vienu galu pririšto prie minos pagrindinio korpuso dugno, kitu – prie išsviesto pagrindinio užtaiso. Jei kovinis užtaisas neišlekia iki reikiamo aukščio, jis nesprogsta.

Mina kauna skeveldromis, kurios susidaro skylant ketiniam pagrindinio užtaiso korpusui. 0,7-0,8 m aukštyje sprogusios minos skeveldros pažeidžia net ant žemės gulinčius kareivius.

Buvo Jugoslavijos kariuomenės ginkluotėje. 2009 m. ir vėliau nebegaminama.
Naudota šiose šalyse: Angola, Bosnija ir Hercegovina, Čilė, Kroatija, Eritrėja, Irakas, Serbija, Kosovas, Mozambikas, Namibija.

PROM-1 gali būti atpažinta pagal aptiktas atotampas arba į viršų styrančią sprogdiklio sąranką. Dėl didelio metalo kiekio mina lengvai aptinkama metalo ieškikliais. Laikoma viena pavojingiausių minų išminuojant.

Mina gali būti naudojama ir vandenyje iki 50 cm gylio.

Taktinis techninis aprašas
--------------------------

PROM-1

|  |  |
| --- | --- |
| korpusas | ketus |
| masė | 3 kg |
| kovinis užtaisas | trotilo ir heksogeno mišinys (po 50%) |
| kovinio užtaiso masė | 425 g |
| aukštis (įskaitant sprogdiklį) | 26 cm |
| skersmuo | 7,5 cm |
| sprogdiklis | UPROM-1 |
| atotampos ilgis | 16 m |
| tempiamojo jutiklio jautris | 9-16 kg |
| nuspaudžiamojo jutiklio skersmuo | 6,5 cm |
| nuspaudžiamojo jutiklio jautris | 3-5 kg |
| kovimo spindulys | iki 20 m |
| panaudojimo temperatūros | nuo -30 iki +30 °C |
|

Analogiškos minos
-----------------

* OZM-4
* OZM-72

Nuorodos
--------

1. ↑  Yugo PROM-1 Bounding Mine
2. ↑  PROM-1. Anti-personnel bounding fragmentation mine Archyvuota kopija 2012-02-12 iš Wayback Machine projekto.

* PROM-1 Anti-personnel Mine
| Alovė |
| --- |
|  Alovė už Poteronių piliakalnio |
| **Ilgis** | 14 km |
| **Baseino plotas** | 87 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,6 m³/s |
| **Ištakos** | Maliūdžių raistas |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Alovė** (*Alovėlė*) – upė Alytaus rajone, dešinysis Nemuno upės intakas. Išteka iš Maliūdžių raisto, teka į vakarus per Alovės ežerą. Įteka į Nemuną 360 km nuo jo žiočių, 5 km į p. r. nuo Alytaus. Aukštupyje vingiuoja tarp moreninių kalvų, žemupyje slėnis gilus, šlaitai skardingi. Nuolydis iki Tolupės 589 cm/km, žemiau 1170 cm/km.

Intakai: Kamša, Skernė (dešinieji), Tolupė (kairysis).

Alovės dešiniajame krante – Poteronių piliakalnis (6 km iki žiočių). Kaimai prie upės: Alovė, Poteronys, Kaniūkai, Užupiai.

Upėvardis kildinamas iš šaknies *al-* (*alėti* – 'tekėti, sroventi').

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Upė Alovė, Nemuno intakas. Aprašymas, informacija, vandens turizmo maršrutas, atstumai*, Lietuvos upės. Kelionių vadovas. Nuoroda tikrinta 2021-12-13.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Koordinatės: 39°50′ š. pl. 53°10′ r. ilg.﻿ / ﻿39.833°š. pl. 53.167°r. ilg.﻿ / 39.833; 53.167


[[file:Šablonas:Location map Kaspijos jūra|240px|Tiurkmenbaši įlanka]]<div style="position: absolute; z-index: 2; top: **Išraiškos klaida: neatpažintas punktuacijos ženklas „[".**%; left: **Išraiškos klaida: neatpažintas punktuacijos ženklas „[".**%; height: 0; width: 0; margin: 0; padding: 0;">Tiurkmenbaši įlanka
Tiurkmenbaši įlanka Kaspijos jūroje

**Tiurkmenbaši įlanka** (turkm. *Türkmenbaşy aýlagy*, iki 1997 m. – ***Krasnovodsko įlanka***) – Kaspijos jūros įlanka, įsiterpianti į vakarinius Turkmėnistano krantus. Nuo jūros įlanką skiria Šiaurės Čelekeno ir Tiurkmenbaši (Krasnovodsko) nerijos. Ilgis 46 km, plotis ties išėjimu 18 km, gylis iki 5–6 m.

Pakrantės išraižytos gausių įlankų ir užutėkių. Druskingumas – 12,8–16 ‰. Įlanka laivuojama, pakrantėje įsikūręs Tiurkmenbaši uostas. Pakrantėje sudarytas Hazaro valstybinis gamtos rezervatas.

XVIII a. vadinta Balkano įlanka. Įkūrus Krasnovodską, pervadinta pagal jį, o 1997 m. miestą pervadinus Tiurkmenbaši kartu pakeistas ir įlankos pavadinimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 231
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Menonitai** – krikščionių anabaptistų judėjimas, kurio vardas kilo dėl bendruomenėse paplitusio Menno Simmons’o (1496–1561) mokymo įtakos. Menonitai laikomi pacifizmo ir neginkluoto pasipriešinimo pradininkais.

Nepasitenkindami protestantų įvykdytomis reformomis, kai kurie krikščionys nusprendė siekti didesnių. Taip gimė radikalioji reformacija, dar kitaip vadinama anabaptistų judėjimu, kurio viena šaka yra laikomi menonitai. Nors menonitai savęs ir nelaiko protestantais, prie jų dažnai priskiriami.

Menonitai išplito Šveicarijoje, Pietų Vokietijoje, Elzase, Nyderlanduose, tuo metu daugiausia vokiškai kalbančiuose regionuose ėmus liaudžiai studijuoti gimtąja kalba Bibliją ir grįžti prie to, ką jie suprato kaip ankstyvosios krikščionybės idealus. Apibendrintai juos imta vadinti derogatyviškai „anabaptistais", t. y. „perkrikštytojais", o jie save dažniau vadino broliais, Kristaus mokiniais.

Anabaptistai nelaikė savo krikšto nauju, kadangi jie atmetė sąmoningai neapsisprendusiųjų, t. y. kūdikių, krikštą kaip neturintį pakankamo pagrindo Šv. Rašte. Tačiau savo teologija jie liko ortodoksiški ir ortopraksiški.

Iš pradžių judėjime buvo ir dalis militaristiškai nusiteikusiųjų valstiečių, kuriems Vokietijos valstiečių karo metu ėmėsi vadovauti vokiečių katalikų kunigas Tomas Miunceris. Juos Vokietijos feodalams žiauriai išnaikinus, dauguma anabaptistų palaipsniui visiškai perėmė pacifistinį (taikos) mokymą, išdėstytą kito į anabaptistų pusę perėjusio olandų kunigo Menno Simmons’o gausiuose raštuose, todėl beveik visi (išskyrus huteritus ir kitas smulkias grupes: filipitus, adamitus ir kt.) vėliau ėmė vadintis menonitais pagal Menno Simmons. Menno Simmons bene vienintelis iš anabaptistų lyderių nebuvo nužudytas valdžios ir oficialios religinės viršūnėlės, kadangi po atsivertimo į Kristų visą laiką slapstėsi padedamas bendraminčių.

Menonitai daugiausia paplitę Šiaurės Amerikoje ir pastaraisiais metais vis dažniau vyksta į misijas kitur. Daug menonitų yra Etiopijoje ir kitose Afrikos valstybėse.

Laisvųjų krikščionių bažnyčia 2014 m. prisijungė prie Tarptautinės broliškųjų menonitų bendrijos.
Koordinatės: 56°14′35″š. pl. 23°37′05″r. ilg.﻿ / ﻿56.243168°š. pl. 23.618139°r. ilg.﻿ / 56.243168; 23.618139

|  |
| --- |
| **Joniškio „Saulės" pagrindinė mokykla** |
| Joniškio „Saulės" pagrindinė mokykla herbasJoniškio „Saulės" pagrindinė mokykla herbas |
| Joniškio „Saulės" pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Livonijos g. 6, Joniškis |
| **Direktorius(-ė)** | Aldona Laucienė |
| **Mokinių skaičius** | 649 (2015-09-01) |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 73 (2015-09-01) |

**Joniškio „Saulės" pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Joniškyje, Livonijos g. 6, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190565192.

Istorija
--------

2015 m.
Carizmo laikais įkurta vadinamoji „liaudies mokykla". Iki 1936 m. Joniškio pradžios mokykla buvo įkurdinta keliose vietose. 1936 m. atidarytas naujas mokyklos pastatas.

Vokiečių okupacijos metais mokyklos pastą užėmė Vokietijos kariuomenė ir įkūrė karo ligoninę. Pasitraukdami vokiečiai iš vidaus susprogdino mokyklos pastatą.

1944 m. į nuniokotą pastatą įsikraustė sovietinė armija. 1946 m. vasarą vietinė valdžia mokyklos pastatą pavertė grūdų sandėliu. 1946 m. rudenį mokykla grąžinta mokiniams. 1947 m. Joniškio pradžios mokykla tapo septynmete, t. y. buvo įsteigta penktoji klasė. 1950 m. išleido pirmąją septynmetės mokyklos laidą. 1954 m. mokykla pertvarkyta į vidurinę ir pavadinta Joniškio 2-ąja vidurine mokykla. Kasmet atidaroma nauja vyresniųjų mokinių klasė. 1958 m. išleista pirmoji 22 abiturientų laida. 1965 m. pastatytas mokyklos priestatas.

2005 m. rugsėjo 1 d. atidarytas antrasis mokyklos priestatas. 2007 m. Joniškio 2-oji vidurinė mokykla pervadinta „Saulės" vidurine mokykla. 2009 m. ji tapo pagrindine. 2017 m. prijungtas Plikiškių skyrius-daugiafunkcis centras.

Direktoriai
-----------

* Aldona Laucienė

Literatūra
----------

* Joniškio antroji vidurinė mokykla 1936–2006 m.m. (sud. V. Ališauskas, V. Antanaitis, R. Barzdaitė, A. Galinienė). – Šiauliai: Lucilijus, 2006. – 172 p.: iliustr. – ISBN 9955-655-62-3

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2011-09-25 iš Wayback Machine projekto.


1. ↑  Mokyklos istorija.[neveikianti nuoroda] Lm.lt (tikrinta 2022-04-16).
Tmall|  |
| Originalus pavadinimas | 天猫 |
| Forma | dukterinė įmonė |
| Pramonė | elektroninė komercija |
| Įkurta | 2011 m. |
| Holdingas | Alibaba Group |
| Tinklalapis | www.tmall.com |

**„Tmall"** (kin. 天猫; anksčiau *Taobao Mall*) – elektroninės prekybos bendrovė. Internetinė parduotuvė buvo įkurta 2011 m. „Alibaba Group" koncerno, kai buvo reorganizuotas verslas, atskiriant ją nuo „Taobao" bendrovės. Ji yra orientuota į Kinijos vartotojų rinką.

Taobao.com veikia kaip tarpininkas tarp pirkėjo ir pardavėjo, aptarnaujantis mažmenininkus ir didmenininkus.
Iš esmės tai yra „Amazon" analogas, o apmokėjimas vyksta per kinišką „PayPal" mokėjimų analogą „Alipay".

2013 m. Tmall priklausė 51 % Kinijos elektroninės komercijos mažmeninės prekybos rinkos. Nuo 2014 m. prekės ženklai gali prekiauti Kinijos rinkoje ir neturėdami verslo atstovybės Kinijoje. Dabar šioje parduotuvėje galima rasti gerai žinomus vakarietiškus prekės ženklus tokius, kaip „Adidas", „Reebok", „New Balance", „Lenovo", „Dell", „Nokia", „Philips", „Samsung".
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Drugeliška kėdė (*Butterfly chair*)
Itališka tripolina (apie 1935 m.)
**Tripolina** – ypatingos konstrukcijos sulankstoma kėdė su kailine ar audekline sėdyne bei atlošu. Kėdės karkasas paprastai medinis su metaliniais šarnyrais arba metalinis.

Kėdės pavadintos pagal kėdes, kurias prieš Antrąjį pasaulinį karą Tripolyje (Libija) Italijos rinkai gamino kompanija *Viganó*. Kėdė buvo skirta stovyklautojams bei piknikams kaip stabili sulankstoma kėdė. Kompanija šias kėdes gamino iš vietinės medienos ir kupranugarių ar galvijų kailio. *Viganó* kompanija savo kėdes žymėjo ovaliniu antspaudu „Viganó Tripoli" išvirkščioje sėdynes kailio pusėje.

Dabar tokiose kėdėse vietoj kailių naudojama drobė, brezentas ar panašūs audeklai. Tripolinos sėdynė ir atlošas yra vienas kailio ar audeklo gabalas, tačiau šis gabalas paprastai susiuvamas iš keturių gabalų taip, kad sėdint geriau prisitaikytų prie kūno.

Pasekėjai
---------

Tripolinos konstrukcija įkvėpė kitų sulankstomų kėdžių kūrėjus. Pvz. garsiosios *BKF Chair*, dar vadinamos *Butterfly chair* ('drugeliška kėdė') turi ne medinį sulankstomą rėmą, o metalinį, iš išlenktų metalinių strypų.
Koordinatės: 54°53′41″ š. pl. 23°54′08″ r. ilg.﻿ / ﻿54.89472°š. pl. 23.90222°r. ilg.﻿ / 54.89472; 23.90222

Kauno centrinė gaisrinė
**Kauno miesto gaisrinė** yra Kauno miesto centre, į pietus nuo centrinio pašto, priešais Nemuno salą. Architektūros paminklas.

Pastatyta 1930 m. Nemuno ir I. Kanto gatvių sankirtoje, kur seniau veikė Pieno turgus (architektas Edmundas Frykas, konstruktorius Pranas Markūnas). Atidarymo iškilmėse dalyvavo Kauno burmistras Jonas Vileišis, švietimo ministras Konstantinas Šakenis, kun. Juozas Tumas-Vaižgantas.

Pastatas tebeatlieka Kauno ugniagesių centro funkcijas, savo architektūra išsiskiriantis tarp tokios paskirties pastatų Lietuvoje. Pastaraisiais metais atnaujinta požeminė pėsčiųjų perėja („ugniagesių tunelis"), vedanti po Karaliaus Mindaugo prospektu, pėstiesiems ties I. Kanto gatve nutiestas Nemuno salos tiltas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sinkevičius, Rokas (2022). „Socialinės infrastruktūros pastatai". *Tarpukario architektūra: Kaunas Stanislovo Lukošiaus žvilgsniu*. Kaunas: Kauno miesto muziejus. p. 46. ISBN 9786098164169.
2. ↑  „Atidaryta ugniagesių rūmai", *Lietuvos žinios* 1930-08-22, 3; „Ugniagesių rūmų atidarymas Kaune", *Lietuvos gaisrininkas* (nr.8–9, 1930), 8–9.
3. ↑  Rekonstruos „ugniagesių tunelį": Kauno požeminę perėją atvers į salą *pilotas.lt*
**Seksizmas** (lot. *sexus* – 'lytis') – žmonių diskriminacija ir neapykanta dėl jų lyties, ignoruojant kitas asmens savybes. Paprastai siejama su bet kokiu asmens išskyrimu ar vertinimu, remiantis vien jo lytimi. Seksizmas gali būti skirstomas į seksizmą, nukreiptą prieš moteris, vyrus, interseksualus, transseksualus.

Seksizmas visuomenėje reiškiasi giliai įsišaknijusias įsitikinimais, pabrėžiančiais vienos lyties pranašumą, reikšmingumą, vertingumą ir kitas subjektyvias savybes kitos lyties atžvilgiu, noru pažeminti priešingos lyties atstovus. Taip pat reiškiasi mizoginija (panieka, neapykanta moterims; siejama su ginofobija – moterų ir/ar moteriškumo baime.) arba mizandrija (panieka, neapykanta vyrams; siejama su androfobija – vyrų ir/ar vyriškumo baime). Seksizmas gali pasireikšti ne tik kaip vertinimas, bet ir kaip pagrindas atitinkamo elgesio modeliui, tiek individualiame, tiek visuomeniniame lygmenyje. Su seksizmu siejamas nevienodas vyrų ir moterų darbo užmokestis bei įsidarbinimo galimybės todėl, kad moterys dažniausiai anksčiau ar vėliau yra priverstos išeiti dekretinių atostogų, į jas žiūrima kaip į ne tokias perspektyvias kandidates užimti aukštas pareigas. Kai kuriose visuomenėse mergaitėms ir merginoms neprieinamas išsilavinimas dėl būsimų motinystės ar namų šeimininkės pareigų.

Seksualinės revoliucijos metu buvo siekiama seksualinių normų pokyčio, ir feminisčių požiūriu – seksualinio išsilaisvinimo, turėjusio atvesti prie seksualinio pasirinkimo galimybių moterims. Feminizmo judėjimas nukreiptas prieš seksizmą, siekiant teisinės lyčių lygybės, moterų politinio atstovavimo, išsilavinimo ir profesinių galimybių; iškeliant smurto, seksualinės prievartos šeimose, prostitucijos problemas. Lytiškumo reiškimas yra žmogaus prigimties neatsiejama dalis, tačiau manoma, kad kai kurie seksualumo aspektai turėjo įtakos seksizmui. Maskulinizmo šalininkai teigia, kad iki seksualinės revoliucijos vyriškumas buvo tapatinamas su ryžtingumu, stiprumu, moteriškumas su kuklumu, švelnumu, bet po jos moterys įgijo teises reikšti savybes, anksčiau sietas su vyriškumu, tuo tarpu vyrai neįgijo teisės reikšti savybių, siejamų su moteriškumu. Maskulinistai traktuoja tai kaip lyčių nelygybę, nes pasak jų, tik moteriai duodama teisė būti labass kaip sekiasi

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Seksizmas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-07-22.
2. ↑  „Sexism". *Encyclopedia Britannica*. Nuoroda tikrinta 2021-07-22.
3. ↑  Sexism. Encyclopedia of Race and Racism. Nuoroda tikrinta 2021-07-22.
JAV Jūrų pėstininkų korpuso užtvariniai aerostatai (1942 m.)
**Užtvarinis aerostatas** (rus. *заградительный аэростат*) − aerostatas, kuris plūduriuoja tam tikrame aukštyje, su žeme jį jungia tvirtas metalinis lynas. Žemės paviršiuje būna variklis su gerve, suvyniojantis ar išvyniojantis aerostatą laikantį lyną. Jų paskirtis − apginti paviršiaus objektus nuo žemai skrendančių bombonešių.

Antrojo pasaulinio karo metais užtvarinius aerostatus plačiai naudojo kaip miestų, pramoninių rajonų, karinio laivyno bazių ir kitų svarbių objektų oro gynybos priemonę. Tokie aerostatai būdavo koncentriniais ratais išdėstyti apie ginamą teritoriją ar objektą. Ginamą objektą atakuojantys lėktuvai susidurdavo su aerostatus laikančiais lynais ar pačiais aerostatais, kurie susidūrimo metu mechaniškai pažeisdavo lėktuvą, arba būdavo pažeidžiami sprogstančių prie lyno pritaisytų specialių sprogmenų. Oro gynybos sistemoje naudojami aerostatai versdavo bombonešius aukštai pakilti, dėl ko šie nebegalėdavo taikliai bombarduoti.

Apsaugai nuo aerostatų lynų bombonešių sparnuose būdavo įtaisomi specialūs įtaisai lynams perkirsti:

* D. Britanija labai plačiai naudojo užtvarinius aerostatus, tad Vokietija sukūrė labai efektyvias apsaugos nuo jų priemones. Tai buvo pjautuvo formos įtaisai, pritaisomi prie priekinės sparno briaunos. Kai aerostato lynas papuldavo į įtaiso vidų, įtaisas su lynu imdavo slinkti išilgai sparno, suveikdavo piropatronas, kuris priversdavo įtaiso ašmenis perkirsti lyną.
* D. Britanijos bombonešiai irgi turėjo panašius perkirtimo įtaisus, nors Vokietija užtvarinius aerostatus naudojo gana retai.

Taip pat kai kurie lėktuvai naudojo paravanus − lynus, įtemptus nuo lėktuvo nosies iki sparnų galų. Jie nukreipdavo aerostatų lynus į šoną nuo lėktuvo. 

Specializuota mašina užtvariniam aerostatui pervežti ir valdyti.

Antrasis pasaulinis karas
-------------------------

1938 m. buvo įkurta britų Karališkųjų oro pajėgų Balionų komanda (*RAF Balloon Command*), turėjusi saugoti miestus bei ypač svarbius objektus (pramonės įmones, uostus). Balionai turėjo ginti nuo pikiruojamųjų bombonešių, skraidančių iki 1500 m aukštyje, taip priversdami juos skristi aukščiau, kur zenitinės patrankos gali sutelkti ugnį. Zenitinės patrankos negali efektyviai taikytis į žemai greitai statmenai taikymo linijai skrendančius lėktuvus. 1940 m. komanda turėjo 1400 balionų, trečdalis jų buvo naudojami Londono apylinkėse.

Nuorodos
--------


* Заградительные аэростаты Archyvuota kopija 2011-05-05 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°21′57″š. pl. 21°52′03″r. ilg.﻿ / ﻿55.3659°š. pl. 21.8676°r. ilg.﻿ / 55.3659; 21.8676

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*

|  Vainuto šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Šilutės |
| **Savivaldybė** | Šilutės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vainutas |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1869 m. |
| **Stilius** | neobarokas |

**Vainuto šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vainuto miestelyje, prie kelio  **165**  Šilalė–Šilutė , Šyšalės (Šyšos dešiniojo intako) kairiajame krante.

Aptarnauja Žvingių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčią, Bikavėnų šv. Roko ir Vizbarų šv. Pranciškaus Asyžiečio koplyčias.

Istorija
--------

Vainute 1606 m. pastatyta medinė bažnyčia, prie jos įsteigta parapinė mokykla. 1770 m. pastatyta nauja bažnyčia. Jai 1806 m. priklausė Galnės kaimas (17 valakų). Vainute 1841 m. gyveno 3 kunigai, klebonas gavo 69,3 rb per metus. Per miestelio gaisrą 1853 m. bažnyčia sudegė, 1856 m. pastatyta mažesnė medinė bažnyčia. Ją vyskupas Motiejus Valančius išpeikė, paragino statyti mūrinę, pažadėjo parūpinti projektą.

1860 m. bažnyčia pradėta statyti. Inžinieriaus Dambrausko projektas per 1863 m. sukilimą dingo. Valdžia 1864 m. statybą sustabdė. Po įvairių prašymų 1866 m. leista statyti. 1869 m. bažnyčia pastatyta ir įrengta. Ją 1883 m. konsekravo vyskupas Mečislovas Leonardas Paliulionis.

Bažnyčia nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą. 1955 m. Vainuto klebonas kun. I. Juškys suremontavo bažnyčios pastatą: cinkuota skarda uždengė stogą, užmūrijo per karą patrankų sviedinių išdaužytas sienas, sutvarkė įlaužtas lubas. Kitais metais išdažytas bažnyčios vidus, restauruoti altoriai. 1958 m. atstatyti abu per karą nudaužti bažnyčios bokštai. 1986 m. klebonu paskirtas kunigas S. Letukas sutvarkė šventoriaus aplinką, atstatė šventoriaus vartus, pastatė Lurdo koplytėlę.

2021 m. su lenkų specialistų pagalba suremontuotas bažnyčios vidus.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė, su apside. Joje 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Šventoriuje yra lurdo grota. Šalia bažnyčios stovi 1931 m. pastatyta klebonija.

Galerija
--------

* Šoninis bažnyčios fasadasŠoninis bažnyčios fasadas
* Bažnyčios interjerasBažnyčios interjeras
* Vargonų chorasVargonų choras

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dievo tarnui žemiški patogumai – prioritetas *kauno.diena.lt*
2. ↑  Padėkos bažnyčios rėmėjams ir aukotojams šventė Vainute *silutesnaujienos.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vainuto šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vainuto šv. Jono Krikštytojo parapija (dekanato inf.)
* Bažnyčios panoraminės nuotraukos (*panoramas.lt*)
Koordinatės: 40°10′49.45″ š. pl. 44°29′41.88″ r. ilg.﻿ / ﻿40.1804028°š. pl. 44.4949667°r. ilg.﻿ / 40.1804028; 44.4949667


| Hrazdano stadionas |
| --- |
| Hrazdano stadionas |
| Vieta | Jerevanas,  Armėnija |
| Atidarytas | 1971 m. |
| Savininkas | Armėnijos futbolo federacija |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 54 208 vietos |
| Lauko matmenys | 105х68 m |
| Nuomininkai | Jerevano „Araratas" (1971-2015) |

**Hrazdano stadionas** (arm. Հրազդան մարզադաշտ) – įvairios paskirties stadionas, esantis Jerevane, Armėnijoje. Atidarytas 1971 m. Didžiausias ir vienintelis dviejų aukštų stadionas Armėnijoje.

Pastatytas per 11 mėnesių, atidarymas įvyko 1971 m. gegužės 19 d. Sovietmečiu tai buvo vienas talpiausių SSRS stadionų ir vienas iš nedaugelio dviejų aukštų. Šiame stadione vietos klubas Jerevano „Araratas" pasiekė žymiausias pergales – laimėjo SSRS futbolo čempionatą (1973), SSRS taurę (1973, 1975). SSRS nacionalinė rinktinė stadione surengė tik dvejas rungtynes (abejas 1978) – su Suomija (10:2) ir Graikija (0:2). Vėliau stadione žaidė Armėnijos futbolo čempionato klubai, šalies nacionalinė rinktinė.

2002 m. stadionas buvo restauruotas, restauracija buvo tęsiama 2006–2008 m. Iš pradžių jame tilpo 75 000 žiūrovų, po dalinės rekonstrukcijos liko 69 000 vietų. Po atskirų sėdimų vietų įrengimo stadionas talpina 55 000 žiūrovų. Antras aukštas įrengtas tik virš vakarinių tribūnų, į kylančios kalvos šlaito pusę. Rytinėje pusėje, žemiau, teka Hrazdano upė. 

* Skulptūra „Ararato" klubui
* Hrazdano stadionas
* Armėnija-Turkija (2008)
* Armėnija-Italija (2012)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Hrazdano stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Apie stadioną *worldstadiums.com* svetainėje Archyvuota kopija 2020-09-19 iš Wayback Machine projekto.
* Europe’s largest football stadiums
| **Vytautas Kauneckas** |
| --- |
| Gimė | 1908 m. spalio 12 d.Ryga, Latvija |
| Mirė | 1993 m. rugsėjo 18 d. (84 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | politinis veikėjas, vertėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |

**Vytautas Kauneckas** (1908 m. spalio 12 d. Rygoje, Latvija – 1993 m. rugsėjo 18 d. Vilniuje) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas, vertėjas.

Biografija
----------

1922 m. įstojo į Raseinių gimnaziją, dalyvavo „Atžalos" kuopelės veikloje, buvo jos pirmininku, už tai suimtas. 1928 m. jaunimo sąjungos „Žiežirba" narys. 1928 m. eksternu baigė Raseinių gimnaziją, bet vėl suimtas už antivalstybinę veiklą. Iš kalėjimo pabėgo į Tilžę, vėliau – į Berlyną, kur jį šelpė Vokietijos socialdemokratų partijos CK sekretorius G. Šmidtas. 1930 m. Lietuvos socialdemokratų partijos organizacijos užsienyje konferencijoje išrinktas šios organizacijos sekretoriumi. 1930 m. dirbo laikraščio „Kova" redakcijoje Berlyne, studijavo politinę ekonomiją Berlyno universitete, dalyvavo socialistinės studentų organizacijos, kurios pirmininku buvo Vilis Brandtas, veikloje. 1933 m. sausio mėn. į valdžią atėjus Hitleriui, per Šveicariją išvyko į Prancūziją, Paryžiaus universitete studijavo prancūzų literatūrą, dirbo radijo dirbtuvėse, rašė laikraščiui „Lietuvos žinios", Čikagos laikraščiui „Naujienos", dalyvavo rusų socialdemokratų veikloje.

1940 m. balandžio 20 d. grįžo į Lietuvą ir buvo suimtas. Prasidėjus sovietų okupacijai, paleistas, 1940–1941 m. dirbo naujienų agentūroje ELTA, paskirtas TASS‘o skyriaus vedėju. Antrojo pasaulinio karo metais slėpė pabėgusius iš Kauno geto žydus. Nuo 1945 m. dirbo Valstybinėje grožinės literatūros leidykloje Kaune. 1948 m. vasario 12 d. NKVD suimtas už ryšius su pogrindžiu ir nuteistas 10 metų. Iki 1955 m. kalintas Sibiro lageriuose Norilske, bendravo su rusų socialdemokratais. 1953 m. birželio 23 d. kalinių maišto metu sužeistas, po dvejų metų gydymo lagerių ligoninėse paleistas. Grįžęs į Lietuvą dirbo vertėju leidykloje „Vaga", vertė iš prancūzų, rusų kalbų. 1989 m. spalio mėn. reabilituotas. Parašė atsiminimų apie lagerį, rašytoją Kazį Borutą.

Bibliografija
-------------

Iš prancūzų kalbos išvertė:

* Onorė de Balzakas. „Šuanai, arba Bretanė 1799 metais", 1958 m.
* Antuanas de Sent Egziuperi. „Mažasis princas", 1959 m.; 8 leidimas 2005 m.
* Andrė Morua. „Aleksandro Flemingo gyvenimas", 1964 m.; „Trys Diuma", 1965 m.
* Aleksandras Diuma. „Dama su kamelijomis"
* Anri Periušo. „Sezano gyvenimas", 1967 m.; „Gogeno gyvenimas", 1969 m.; „Renuaro gyvenimas"; 1971 m.; „Mane gyvenimas", 1973 m.; „Tuluz-Lotreko gyvenimas", 1974 m.; „Sera gyvenimas", 1975 m.; „Van Gogo gyvenimas", 1978 m.
* Romenas Rolanas. „Hendelis", 1983 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vytautas Kauneckas*. Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija, T. 2 (K–P). Vilnius, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1968, 87-88 psl.
2. ↑  *Vytautas Kauneckas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 604 psl.
3. ↑
**Joshua Kimmich**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Joshua Kimmich |
| Gimimo data | 1995 m. vasario 8 d. (28 metai) |
| Gimimo vieta | Rotveilis, Vokietija |
| Ūgis | 1,76 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FC Bayern München |
| **Numeris** | 32 |
| **Pozicija** | saugas, gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013–20152015– | RB LeipzigFC Bayern München | 53 (3) 216 (22) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 201120132013–20142014–2016– | Vokietijos U-17Vokietijos U-18Vokietijos U-19Vokietijos U-21Vokietija Vokietija | 2 (0)5 (0)9 (1)14 (2)74 (5) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2022 m.. |

**Jozua Kimichas** (g. 1995 m. vasario 8 d.) – Vokietijos futbolininkas, žaidžiantis saugo, gynėjo pozicijoje Bundeslygos klube FC Bayern München bei Vokietijos rinktinėje.

Karjera
-------

Futbolininko karjerą pradėjo VfB Bösingen jaunimo klube, vėliau žaidė VfB Stuttgart jaunių komandoje. 2013–2015 m. atstovsvo RB Leipzig klubui. 2013 m. lapričio 30 d. pelnė pirmąjį įvartį, rungtynėse prieš 1. FC Saarbrücken.

### Bayern München

2015 m. sausio 2 d. pasirašė penkerių metų sutartį su FC Bayern München. Tų pačių metų rugpjūčio 9 d. debiutavo Vokietijos futbolo taurės rungtynėse prieš FC Nöttingen. Bundeslygoje debiutavo rugsėjo 12 d. prieš FC Augsburg. Po keturių dienų žaidė UEFA Čempionų lygos išvykos rungtynėse prieš Olympiakós SFP.

Tarptautinė karjera
-------------------

2016 m. birželio 21 d. debiutavo Vokietijos vyrų futbolo rinktinėje Euro 2016 m. čempionato paskutinėse C grupės rungtynėse, prieš Šiaurės Airiją.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Rusija 2018 | I etapas | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Kataras 2022 | I etapas | 3 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Prancūzija 2016 | pusfinalis | 4 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| Europa 2020 | aštuntfinalis | 4 | 0 | 1 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
**Lars Stindl**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Lars Stindl |
| Gimimo data | 1988 m. rugpjūčio 26 d. (35 metai) |
| Gimimo vieta | Špejeris, Reino kraštas-Pfalcas, Vokietija |
| Ūgis | 1,80 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Borussia VfL Mönchengladbach |
| **Numeris** | 13 |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Jaunimo klubai |
| 1991–20002000–2007 | TSV WiesentalKarlsruher SC |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2007–20102007–20102010–20152015– | Karlsruher SC rezervinė komandaKarlsruher SCSV Hannover 96Borussia VfL Mönchengladbach | 49 (11)56 (13)131 (19)133 (33) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 200720092017– | Vokietijos U-20Vokietijos U-21Vokietija Vokietija | 3 (0)1 (0)11 (4) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2020 m. birželio 5 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2018 m. kovo 27 d.. |

**Larsas Štindlis** (g. 1988 m. rugpjūčio 26 d. Špejeryje, Reino krašte-Pfalce) – vokiečių futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje Bundeslyga klube Borussia VfL Mönchengladbach bei Vokietijos rinktinėje.

Karjera
-------

Futbolininko karjerą pradėjo TSV Wiesental jaunimo klube. 2000 m. vasara perėjo į Karlsruher SC jaunimo komandą. Žaidė rezervinėje komandoje. Pagrindinėje klubo sudėtyje debiutavo 2008 m. kovo 15 d. prieš Eintracht Frankfurt. Pirmąjį įvartį pelnė 2008 m. lapkričio 29 d. rungtynėse prieš SV Hannover 96. 2010 m. kovo 16 d. pasirašė sutartį su Hannover 96. 2015 m. kovo 25 d. buvo patvirtinta, kad Stindl, persikels atstovauti Borussia Mönchengladbach. Tų pačių metų rugpjūčio 8 d. debiutavo naujame klube, prieš FC Sankt Pauli. 2016 m. rugpjūčio 1 d. tapo klubo kapitonu.

2017 m. vasario 23 d. pelnė tris įvarčius, rungtynėse prieš ACF Fiorentina. Tai padėjo Borussia klubui pereiti į 2016–2017 m. sezono UEFA Europos lygos šešioliktfinalį.

Tarptautinė karjera
-------------------

Žaidė Vokietijos jaunimo iki 20 metų amžiaus rinktinėje. Vokietijos U-21 rinktinei atstovavo tik kartą.

2017 m. pakviestas atstovauti nacionalinę rinktinę. Debiutavo birželio 6 d. draugiškose rungtynėse prieš Daniją. Birželio 19 d. žaidžiant prieš Australiją, FIFA konfederacijų taurėje pelnė įvartį. Čempionato finale prieš Čilę liepos 2 d. jis įmušė vienintelį rungtynių įvartį ir vokiečiai tapo čempionais.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Harris, Daniel (2 July 2017). „Chile 0–1 Germany: Confederations Cup final – as it happened". *The Guardian* (anglų). ISSN 0261-3077. Nuoroda tikrinta 29 September 2018.
1910 m. vestuvinė suknelė, kurią siuvant panaudoti šilkiniai satinas, žoržetas ir muslinas
**Žoržetas**, *krepžoržetas* (pranc. *crêpe Georgette*; angl. *crêpe georgette; georgette; georgette crêpe*) – krepas, išaustas drobiniu pynimu iš krepinių S ir Z sukrumo metmenų ir ataudų, paeiliui poromis. Pasižymi pusskaidrumu. Audžiami šilko, cheminių pluoštų, medvilniniai ir vilnoniai žoržetai. Vartojami moteriškiems viršutiniams drabužiams.

Audeklas pavadintas žymios XX a. pradžios moteriškų drabužių siuvėjos prancūzės *Georgette de la Plante* vardu.

Pradžioje žoržetai buvo audžiami iš šilko. Žoržetų audime naudojami labai sukrūs verpalai. Būdingą žoržetų paviršiaus raukšlėtumą duoda specifinis pakaitinis priešingo sukrumo verpalų naudojimas metmenyse ir atauduose.

Vienspalviai ir raštuoti žoržetai naudojami palaidinėms, suknelėms, vakarinėms suknelėmss ir drabužių aplikacijoms. Žoržetas yra stangresnis ir mažiau blizgus negu jam giminingas šifonas.

* Suknelė šokiams iš satino ir žoržeto (1920 m.)Suknelė šokiams iš satino ir žoržeto (1920 m.)
* Suknelė iš žoržeto (~1930 m.)Suknelė iš žoržeto (~1930 m.)
* Suknelė iš žalio žoržetoSuknelė iš žalio žoržeto

Nuorodos
--------

1. 1 2 3  Picken, Mary Brooks (1957). *A Dictionary of Costume and Fashion: Historic and Modern*. Courier Corporation. p. 88. ISBN 9780486402949.
2. ↑  Oksfordo žodyne (*Oxford English Dictionary*) pirmą kartą žodis *georgette* paminėtas 1915 m.
3. 1 2  Kadolph, Sara J. (2007). *Textiles* (10 ed.). Prentice Hall. pp. 230, 472. ISBN 9780131187696.
Lietuvių mokslo draugijos narių grupė 1912 m.   
Pirmoje eilėje: Jonas Jablonskis, Žemaitė, Petras Kriaučiūnas, Jonas Basanavičius, Liudvika Didžiulienė, Jonas Dielininkaitis;   
antroje eilėje: Vincas Palukaitis, Antanas Vileišis, Baltramiejus Čepulis, Adomas Sketeris, Gabrielius Landsbergis-Žemkalnis, Jonas Ambrozaitis;   
trečioje eilėje: Juozas Kairiūkštis, Jonas Spudulis, Mečislovas Davainis-Silvestraitis, Mykolas Kuprevičius
**Baltramiejus Čepulis** (1861–1917) – Rusijos imperijos farmacininkas, Maskvos lietuvių bendruomenės veikėjas ir labdarys.

Biografija
----------

Studijavo Maskvos universitete, įstojo į šios aukštosios mokyklos *Lietuvių studentų draugiją* (buvo išrinktas iždininku). Baigęs universitetą, liko gyventi Maskvoje. Dirbo Pavlo Štrauso vaistinės vedėju, buvo kompanijos „Jurgenso boro timolio muilo" (rus. *Борно–тимоловое мыло провизора Г.Ф. Юргенса*) bendrasavininkis. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą mieste įsteigė savo vaistinę. Vienas iš Rusijos farmacininkų draugijos steigėjų, daug metų buvo renkamas į šios draugijos valdybą.

Provizorius B. Čepulis, vadintas „Maskvos lietuvių tėvu", aktyviai dalyvavo didmiestyje gyvenusių tautiečių veikloje: buvo *Lietuvių draugijos* valdybos nariu ir *Lietuvių draugijos aukštųjų Maskvos mokyklų moksleiviams šelpti* pirmininku. Kartu su provizoriais K. Lapinu, J. Kašinsku ir kt. 1904 m. įkūrė *Maskvos lietuvių šelpimo draugiją*. Priklausė Vilniuje veikusiai Lietuvių mokslo draugijai.

Šaltiniai
---------

* Vilma Gudienė. *Socialiniai Lietuvos farmacijos bruožai XIX a.–XX a. pirmoji pusė* – Kaunas: LSMU Leidybos namai, 2017; psl. 98, 99, 100, 104
* *Tarp Vasario 16-osios ir Kovo 11-osios…* // www.emedicina.lt
**Raphael Schäfer**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1979 m. sausio 30 d. (44 metai) |
| Gimimo vieta | Kendzežynas-Kozlė, Lenkija |
| Ūgis | 1,90 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | 1. FC Nürnberg |
| **Numeris** | 1 |
| **Pozicija** | vartininkas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1987–19911991–19981998–20012001–20072007–20082008– | SC DrispenstedtHannover 96VfB Lübeck1. FC NürnbergVfB Stuttgart1. FC Nürnberg | 076 (0)130 (0)023 (0)203 (0) |
|  |

**Rafaelis Šeferis** (vok. *Raphael Schäfer*, lenk. *Rafal Szafarczyk*; g. 1979 m. sausio 30 d.) – Vokietijos futbolininkas ir 1. FC Nürnberg vartininkas.

Vaikystė
--------

Šeferis gimė mieste Kendzežyne-Kozlėje, Silezijoje. 1986 m. jis ir jo šeima emigravo iš Lenkijos į Vokietiją, kur įsikūrė Hildesheime.

Karjera
-------

Jis žaidė futbolą Hildesheime. 1991 m. jis žaidė futbolą Hanovero Hannover 96 jaunių komandoje. Nuo 1998 m. iki 2001 m. jis žaidė Liubeko VfB Lübeck klube. Nuo 2001 m. liepos iki 2007 m. liepos jis žaidė Niurnbergo 1. FC Nürnberg. Po vienerių metų, kur jis žaidė Štutgarto VfB Stuttgart, jis grįžo į Niurnbergą.

Apdovanojimai
-------------

1. FC Nürnberg
* DFB-Pokal: 2006–07 Vokietijos futbolo taurė

Išnašos
-------

1. ↑  „Wir lassen uns Bernd Schneider nicht von den Polen wegnehmen" (vokiečių). welt.de. 26 April 2007. Nuoroda tikrinta 15 July 2010.
**Savio Nsereko**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Savio Nsereko |
| Gimimo data | 1989 m. liepos 27 d. (34 metai) |
| Gimimo vieta | Kampala, Uganda |
| Ūgis | 176 cm |
| Svoris | 73 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | SC Armin München |
| **Pozicija** | Saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2006-200920092009-2012201020102011201120122012201320132013-20142015201620172018 2019– | BresciaWest Ham UnitedFiorentina→ Bologna → 1860 Munich→ PSFK Černomorec Burgas → SS Juve Stabia → FC Vaslui → SpVgg UnterhachingViktoria Köln  Hapoel Acre  FC Atyrau Beroe Stara ZagoraLietava JonavaFC Pipinsried FK VerejaSC Armin München | 22 (3)  10 (0)  0 (0)  2 (0)  2 (0)  11 (0)2 (0)2 (0) 2 (0) 6 (0)  ? (?)  10 (1)  11 (0)013 (0)0 (0)  1 (0) 7 (7) |
|  |

**Savio Nsereko** - Ugandoje gimęs, bet Vokietijos pilietybę turintis atakuojantis saugas.

Klubinė karjera
---------------

Žaidėjui buvo prognozuojama superžvaigždės ateitis, tačiau trumpai aukščiausio lygio futbolu pasimėgavusiam saugui pastarieji metai nebuvo sėkmingi.

Saugas apie save futbolo pasauliui žinią paskleidė 2008 metų Europos (U-18) futbolo čempionate. Tada S. Nsereko su Vokietijos rinktine tapo Senojo žemyno čempionu ir buvo pripažintas geriausiu turnyro futbolininku.

2009 metais jaunojo žaidėjo talentu neabejojo Londono „West Ham" klubas, įsigijęs vokietį iš „Brescia" ekipos už nemenką 8,3 mln. svarų sterlingų sumą. Visgi S. Nsereko nepateisino į jį dėtų vilčių: futbolininkas Anglijos klube praleido vos septynis mėnesius, sužaidė dešimt mačų bei tik kartą pradėjo„Premier" lygos rungtynes starto sudėtyje.

Jam nepavyko įsitvirtinti Florencijos „Fiorentina" komandoje, kuri S. Nsereko skolino Italijos, Vokietijos, Bulgarijos bei Rumunijos klubams. Po nesėkmingų metų Italijoje vokietis klajojo po Izraelio, Vokietijos, Kazachstano bei Bulgarijos klubus. 

### Atyrau

2013-2014 metais vokietis atstovavo Kazachstano klubui "Atyrau" ir jame įmušė pirmąjį įvartį profesionalų futbole po 6 metų pertraukos!

### Beroe Stara Zagora

2015 metais atstovavo Bulgarijos klubui. Pasirodė vienuolikoje rungtynių, įvarčiais nepasižymėjo.

### FK Lietava

Nuo 2016 metų kovo mėnesio 17 dienos, kai buvo pasirašyta sutartis, jis tapo FK Lietava Jonava nariu. Tą pačią dieną jis debiutavo rungtynėse prieš FK Kauno Žalgirį. Pasirodė 46 minutę po keitimo. Žaidė už klubą 13 kartų, įvarčiais nepasižymėjo. Vasarą atsisveikinta juo šiuo žaidėju.

Įdomybės
--------

2012 metais S.Nsereko suimtas Tailande nustačius, kad imitavo savo paties pagrobimą ir iš šeimos narių reikalavo 25 tūkst. eurų išpirkos. Futbolininkas pripažino kaltę ir buvo pasiųstas už grotų kelioms savaitėms. S.Nsereko aiškino, kad pinigų jam reikėjo skoloms padengti, nes gyveno ne pagal kišenę.

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
Skandinaviška adatinė ir peilis
Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **adatinė**

**Adatinė** – archeologinis radinys, dėžutė adatoms laikyti, archeologinių tyrimų metu randama įkapėse. 

Paprotį adatinę dėti į kapą XI a. – XII a. iš Skandinavijos perėmė Rytų Baltijos kraštai – pirmiausia lyviai, vėliau – latviai ir lietuviai. Adatinės kartais su adatomis buvo dedamos į moterų kapus ir skiriamos pomirtiniam siuvimui. Lietuvoje žinoma apie 40 adatinių iš daugiau, kaip 20 radimo vietų. Rasta XV a. – XVI a. geležinių, žalvarinių (Šlapgirės kapinynas), kaulinių (Jakštaičių-Meškių kapinynas, Bubių piliakalnis), odinių adatinių. 

Žalvarinės adatinės dažniausiai gamintos iš dviejų išgaubtų trapecijos formos kraštuose sukniedytų plokštelių. Aukštis 5,4-8,2 cm, plotis apačioje 1,5-3,1 cm, viršuje – 3,6-5,8 cm. Viena adatinių pusė kartais ornamentuota. Viduje prikimšta vilnonio audinio ir odos adatoms įsmeigti. Rečiau vėlyvuosiuose kapinynuose aptinkama kaulinių adatinių. Jos kiauravidurės, į apačią smailėjančios, skersmuo viršuje 1,6-2,4 cm, apačioje apie 1,3-1,8 cm, ilgis 7–9 cm, puoštos skersiniais ranteliais. Kaulinės adatinės dažniau aptinkamos Žemaitijoje, žalvarinės trapecinės – Rytų Aukštaitijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Saulė Urbanavičienė. *Adatinė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 80 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Garambos nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Parko kraštovaizdis Parko kraštovaizdis |
| **Vieta:** | Kongo Demokratinės Respublikos vėliava Kongo Demokratinė Respublika (Rytų provincija) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Faradžė |
| 

Žemėlapis rodantis Garambos nacionalinis parkas vietą.Garambos nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 4°0′0″ š. pl. 29°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿4.00000°š. pl. 29.25000°r. ilg.﻿ / 4.00000; 29.25000Koordinatės: 4°0′0″ š. pl. 29°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿4.00000°š. pl. 29.25000°r. ilg.﻿ / 4.00000; 29.25000 |
| **Plotas:** | 4920 km² |
| **Įkurtas:** | 1938 m. |
| **Valdymas:** | l'Institut Congolais pour la Conservation de la Nature |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 136 |

**Garambos nacionalinis parkas** (pranc. *Parc national de la Garamba*) – saugoma gamtos teritorija Kongo Demokratinės Respublikos šiaurės rytuose, Rytų provincijoje, netoli Pietų Sudano sienos. Įkurtas 1938 m. ir apima 4920 km² teritoriją.

Šiaurinę parko dalį užima drėgnosios savanos, kurios pietuose pereina į retmiškius, galerinius miškus, bei Kongo džiungles. Pagrindinė parko paskirtis – labai reto šiaurinio plačialūpio raganosio porūšio natūralių buveinių apsauga. 1960 m. Garambos parke jų gyveno ~1000, tačiau 1980 m. jau buvo likę tik 12. Tais metais parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, bet dėl raganosių populiacijos nykimo, 1984 m. įtrauktas į rizikos grupę. Vėliau su Zayro valdžios pagalba populiacija atkurta, sugriežtinta parko priežiūra. Tačiau 1996 m. regione prasidėję kariniai konfliktai vėl ėmė grėsti gyvūnams, Garambos nacionalinis parkas vėl įtrauktas į rizikos grupę. 2005 m. suskaičiuoti tik 4 plačialūpiai raganosiai.

Šiaurinis plačialūpio raganosio porūšis *Ceratotherium simum cottoni*
{{{{UNESCOKongoDemokratinėRespublika}}}}
Rodo kolosas (Rodo sala Graikijoje)
**Kolosas** (gr. κολοσσος, colossos) – kelis ar keliolika kartų už žmogų didesnė skulptūra, vaizduojanti dievą arba valdovą. Taip pat kolosas – tai kažkas, išsiskiriantis savo dydžiu, reikšme, pvz. milžinas, gigantas. Kolosai buvo kuriami ir statomi senovės kraštuose: Egipte, Graikijoje, Romoje, Bizantijos imperijoje. Žymiausias iš jų – neišlikęs 32 m aukščio Rodo kolosas – laikomas vienu iš Septynių pasaulio stebuklų.

Istorija
--------

Senovėje daugelis tautų bandė kurti didžiules statulas, viršijančias natūralius dievų, mitinių gyvūnų ir žmonių (jiems atstovaujančių didvyrių, valdovų) dydžius. Taip senovės tautos bandė išreikšti savo dievų ir karalių didybę šių atvaizdų gigantiškumu. Didžiulės statulos buvo iškalamos kietame akmenyje, vaizduojančios stovinčius ar sėdinčius personažus. Jas statydavo prie šventyklų ar prie jų vedančių kelių.

Žymūs kolosai
-------------

* Memnono kolosai
* Nerono kolosas
* Rodo kolosas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kolosas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑   Etymological Dictionary of Greek, Brill, 2009, p. 740. ISBN 9789004174184
3. ↑  Terminų žodynas. Kolosas *zodynas.lt*

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Aukščiausios pasaulio statulos
* Kokie tarptautinio žodžio „kolosalus" galimi lietuviški pakaitai? *vlkk.lt*
Balnakilpé
Balnakilpės

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balnakilpė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Balnakilpė** – žirgo aprangos dalis – balno grandis kojoms įstatyti, raiteliui pasistoti.

Istorija
--------

Manoma, kad balnakilpes pirmiausia pradėjo gaminti rytų klajoklių gentys. VI a. jas jau naudojo bizantiečiai, vėliau paplito Vakarų Europos šalyse. Lietuvoje seniausios balnakilpės yra iš X a. (Paulaičių piliakalnis ir kapinynas). Daugiausia apie 500, iš apie 50 vietovių balnakilpių rasta IX a. – [[XIV a. pradžios pilkapynuose, kapinynuose ir žirgų kapuose, prie žirgo griaučių, poromis. 

Skiriama 12 balnakilpių tipų. Dažniausiai aptinkamos geležinės su lankeliu ir išlenkta arba tiesia pamina (pastarosios didesnės ir aukštesnės), kai kurios balnakilpės su ažūriniu lankeliu arba dantytu pakraščiu. Balnakilpės puoštos geometriniais raštais – trikampėliais, taškais, grioveliais, įkartomis, augaliniais bei gyvūniniais, kartais – antropomorfiniais motyvais. Randama ir labai prabangių balnakilpių, sidabruotų ir inkrustuotų spalvotųjų metalų vielute.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Laima Vaitkunskienė. *Balnakilpė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 509 psl.