recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 54°52′07″š. pl. 24°49′24″r. ilg.﻿ / ﻿54.86850°š. pl. 24.82331°r. ilg.﻿ / 54.86850; 24.82331

Aleksandriškių uosis
**Aleksandriškių uosis** – išskirtinio amžiaus uosis, augantis Elektrėnų savivaldybėje, Kazokiškių seniūnijoje, Kaišiadorių miškų urėdijos Žaslių girininkijos (541 kv. 9 skl.) teritorijoje, Sukros miške, Aleksandriškių kaime.

Uosis paskelbtas gamtos paveldo objektu Elektrėnų savivaldybės tarybos 2008 m. rugsėjo 24 d. sprendimu Nr. TS-184.

Uosis auga nuošalioje vietoje, pasiekiamas iš kelio  **4717**  Vievis–Kazokiškės–Paparčiai–Žasliai  ties Aleksandriškėmis pasukus į šiaurės rytus pagal ženklą link Latvių piliakalnio. Pavažiavus apie 1,5 km gruntiniu keliu pamiške, už sodybos iš miško kelio staigiai pasukti į dešinę (į rytus), plačia miško laukyme pavažiuoti apie 0,7 km link sodybų. Uosis stūkso prie miško, šiauriniame sodybos pakraštyje, netoli gyvenamojo namo. Šalia auga dar vienas storas uosis. Prie medžio pastatyta informacinė lentelė.

Rytiniame sodybos pakraštyje auga Aleksandriškių eglė.

2022 m. duomenimis, Aleksandriškių uosis išbrauktas iš saugomų medžių sąrašo (nudžiūvęs, pažeistas puvinio, keliantis pavojų).

Duomenys
--------

* Medžio rūšis – paprastasis uosis (*Fraxinus excelsior L.*)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 4,30 m
* Aukštis – 32 m
* Lajos aukštis – 22 m
* Lajos plotis – 24 m (lajos forma netaisyklinga)
* Amžius – apie 300 metų

Šaltiniai
---------

1. ↑  Saugomų teritorijų valstybės kadastras Archyvuota kopija 2021-01-26 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Aleksandriškių eglė Archyvuota kopija 2014-11-12 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RElektrėnų savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Nacionaliniai parkai | 
Trakų istorinis nacionalinis parkas |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Neries regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Pipiriškių geomorfologinis • Strošiūnų kraštovaizdžio |
|  |
| Savivaldybės draustiniai | 
Ilgio ornitologinis |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Alkų ąžuolas • Ausiutiškių konglomeratas • Bražuolės akmuo • Bražuolės tufų atodanga • Paneriškių ąžuolas |
|  |
| Savivaldybės gamtos paveldo objektai | 
Aleksandriškių eglė • ~~Aleksandriškių uosis~~ • Beižionių akmenys • Belezų akmuo • Giedraitiškių ąžuolas • Grabijolų klevas • Laičių akmenys • Mustenių akmuo • Pajurgiškių akmuo • Streipūnų ąžuolas • Žikaronių akmuo |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Aleksandrito kristalas dienos šviesoje ir fluorescentinėje šviesoje

**Aleksandritas** – oksidų klasės mineralas. Tai chrizoberilo atmaina. Nuo pastarojo skiriasi besikeičiančia ryškia raudonai žalia spalva. Atrastas 1834 metais Uralo kalnuose Rusijoje. 1842 metais šituo vardu pavadintas rusų caro Aleksandro II garbei.

Aleksandritas yra skaidrus akmuo, dienos šviesoje jis smaragdo žalumo, o dirbtinėje (ypač žvakių) šviesoje – raudonai violetinis ar alyvinis. Šį savybė aleksandrite yra dėl trivalenčio chromo priemaišų. Tikras aleksandritas vienas brangiausių brangakmenių, todėl prekyboje dažniausiai pateikiami sintetiniai aleksandritai, arba jų imitacijos. Natūralus aleksandritas randamas ne tik Rusijoje, bet ir Brazilijoje, Zambijoje, Zimbabvėje, Indijoje Madagaskare, JAV, Tanzanijoje ir Šri Lankoje.

Didžiausia aleksandrito drūza, kuri sveria apie 5 kg, saugoma Fersmano vardo minerologijos muziejuje Maskvoje. Didžiausias apdirbtas aleksandritas sveria 66 karatus ir laikomas Smitsono institute, Vašingtone.
Koordinatės: 54°56′34″š. pl. 24°56′41″r. ilg.﻿ / ﻿54.9428°š. pl. 24.9447°r. ilg.﻿ / 54.9428; 24.9447


|  |
| --- |
| **Širvintų rajono  Bartkuškio mokykla-daugiafunkcis centras** |
| [[Vaizdas:|Širvintų rajono  Bartkuškio mokykla-daugiafunkcis centras herbas|center|100px]] |
|  |
| **Adresas** | Aušros g. 25, Bartkuškis |
| **Direktorius(-ė)** |  |
| **Mokinių skaičius** | 136 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 18 |

**Širvintų r. Bartkuškio mokykla-daugiafunkcis centras** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Širvintų raj. Bartkuškyje, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190362181. Steigėjas Širvintų rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Musninkų Alfonso Petrulio gimnazijos skyrius.

Istorija
--------

Mokykla nuo stadiono pusės
XIX a. Bartkuškyje mokyklos nebuvo. Po I pasaulinio karo Bartkuškio apylinkėse atsirado dvi pradinės mokyklos – lenkų valdomoje teritorijoje mokykla buvo atidaryta Užublandžių kaime, Lietuvos teritorijoje – Kaimynų kaime. Mokoma buvo lietuvių kalba. Patalpos išnuomotos pas du savininkus: Turbą ir Radžiūną. Mokyklos pastatas Kaimynuose pastatytas tik 1932 m. mokyklą lankė virš 70 mokinių, dirbo 2 mokytojai.

1952 m. įsteigta septynmetė mokykla, vėliau aštuonmetė, devynmetė, nuo 1993 m. Bartkuškio pagrindinė mokykla, nuo 2015 m. Bartkuškio mokykla-daugiafunkcis centras. 2021 m. prijungta prie Musninkų Alfonso Petrulio gimnazijos kaip jos skyrius.

Direktoriai
-----------

* Eduardas Jadzevičius, 1966–2007 m.
* Inga Fedčuk

Šaltiniai
---------

1. ↑  Širvintų r. Bartkuškio mokykla-daugiafunkcis centras. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-25).
2. ↑  Širvintų r. Musninkų Alfonso Petrulio gimnazijos Bartkuškio skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-25).
3. ↑  Mokyklos istorija. Lm.lt (tikrinta 2022-04-25).
4. ↑  Širvintų rajono savivaldybės tarybos sprendimas Nr. 1-50

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Seinų Baltoji sinagoga** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Seinų Baltoji sinagoga** (lenk. *Biała Synagoga w Sejnach*) – sinagoga esanti Seinų mieste, Józefa Piłsudskiego 41 gatvėje prieš Seinų sinagogą. Pirmoji medinė sinagoga šioje vietoje buvo pastatyta XVIII a. 8 dešimtmetyje. Leidimą statyti sinagogą davė domininkonų klebonas *Bartkevičius* (Bortkiewicz). Vienas iš sinagogos steigėjų buvo *Mozė Becalelas Luris*, buvęs *Mozės Icchako Avigdoro* mokiniu. Per Antrąjį pasaulinį karą sinagoga buvo stipriai nuniokota. Po karo sinagogoje įsikūrė gaisrinė, vėliau čia buvo trąšų saugojimo patalpos. Šiuo laikotarpiu sinagoga buvo labai apgadinta. Sinagogos restauravimo darbai prasidėjo 1978 m. ir tęsėsi iki 1987 m. 1988 m. pastate buvo įrengtos bendruomenės centro patalpos, kuriose šiuo metu įsikūręs Pasienio centras - menai, kultūros, tautos. Pastate organizuojami spektakliai, parodos ir koncertai. Mūrinis pastatas yra stačiakampio formos, kurio ilgis 25,8 m. ir plotis 19 metrų. Pastatas yra neoklasicizmo ir neogotikos architektūros stilių mišinys. Prie rytinės pastato vidaus sienos stovi Aron hakodešas.

* Sinagogos iš galinio kiemo
* Baltoji Sinagoga
* Sinagogos vidus
* Įėjimas į sinagogą

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie Seinų Baltąją sinagogą Archyvuota kopija 2013-08-13 iš Wayback Machine projekto..

Koordinatės: 54°06′21″ š. pl. 23°20′56″ r. ilg.﻿ / ﻿54.10583°š. pl. 23.34889°r. ilg.﻿ / 54.10583; 23.34889
Koordinatės: 54°55′50″ š. pl. 24°56′35″ r. ilg.﻿ / ﻿54.93056°š. pl. 24.94306°r. ilg.﻿ / 54.93056; 24.94306


| Bartkuškio tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Širvintų rajonas) |
| Plotas | 0,526 km² |
| Kranto linijos ilgis | 8,62 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,5 m |
| Didžiausias gylis | 8 m |
| Įteka | Musė, 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Musė |

**Bartkuškio tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Širvintų rajone, 11,5 km į pietus nuo Širvintų, 1 km į pietus nuo Bartkuškio. Sudarytas užtvenkus Musės upę (Neries intakas) 38,4 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis pietryčių-šiaurės vakarų-pietvakarių kryptimi - 3,38 km, plotis - iki 0,47 km. Altitudė 108 m. Pietrytinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Krantai daug kur apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu, vietomis aukšti. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Į pietus stūkso Bartkuškio miškas. Šalia užtvankos ir pietinėje pakrantėje įsikūręs Papiernios kaimas, rytinėje - Plikiškių, šiaurinėje - Užublendžių kaimai. 

Tvenkinys įrengtas 1986 m. 2006 m. pastatyta 150 kw galios mažoji hidroelektrinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
|  *Amel Tuka*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Amel Tuka |
| Gimė | 1991 m. sausio 9 d. (31 metai)  Kakanis, Jugoslavija |
| Atstovauja (-vo) | Bosnijos ir Hercegovinos vėliava Bosnija ir Hercegovina |
| Aktyvumo metai | 2009 – dabar |
|  |
| Rungtys | Vidutinių nuotolių bėgimas |
| Asmeniniai rekordai | 400 m: 46.15 **NR**  800 m: 1:42.51 **NR** |
| Treneriai | Gianni Ghidini |
|  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**1 | **Suma**2 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Amelis Tuka** (*Amel Tuka*, g. 1991 m. sausio 9 d.) – Bosnijos ir Hercegovinos lengvaatletis, kuris specializuojasi vidutinių nuotolių bėgimuose. Olimpietis, pasaulio čempionatų prizininkas.

Biografija
----------

2012 m. Europos čempionato 800 m bėgimo varžybose pateko į pusfinalį ir galutinėje rikiuotėje liko 24-as. 2013 m. Europos iki 23 m. amžiaus čempionato bronzos medalininkas. 2015 m. pasaulio čempionate iškovojo bronzos medalį. 2016 m. atstovavo Bosniją ir Hercegoviną 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kuriose pateko į pusfinalio etapą ir galutinėje rikiuotėje liko 12-as. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionato sidabro medalininkas 800 m bėgimo varžybose.

Nuorodos
--------

* Amel Tuka IAAF svetainėje
Aleksandrijos biblioteka
2002 m. jos vietoje iškilo nauja biblioteka.
**Aleksandrijos biblioteka** – buvusi biblioteka Egipte.

III a. pr. m. e. Aleksandras Makedonietis užkariavo Egiptą. Nilo deltoje įkūrė miestą – Aleksandriją. Viena didžiausių šio miesto įžymybių buvo biblioteka, įkurta karaliaus rūmuose Bruchijuje (didžioji) ir Serapio šventykloje (mažoji). Erdviose didžiosios bibliotekos salėse stovėjo įžymių rašytojų bei mokslininkų statulos. 

Ištisus šimtmečius Aleksandrijos bibliotekoje buvo kaupiami turtai. Joje buvo apie 700 000 rankraštinių knygų ir tekstų, tarp jų – didžiųjų graikų dramaturgų Eschilo, Sofoklio, Euripido, Aristofano, filosofų Platono, Aristotelio veikalų. Joje lankėsi žymiausi rašytojai bei mokslininkai, nes tokio didžiulio masto biblioteka buvo pasaulio kultūros centras.

Iš didžiulės antikinio pasaulio bibliotekos neišliko nė vieno originalaus papirusų ar pergamento ritinio, net rankraščio skiautės. Tačiau nemažai bibliotekos išplatintų tekstų kopijų išliko iki šių dienų.

Milžinišką, gerai tvarkomą biblioteką ištiko tragiškas likimas. Yra kelios versijos apie Aleksandrijos bibliotekos žūtį. Viena jų teigia, kad didžiąją biblioteką 47 m. pr. m. e. sudegino Julijaus Cezario kariai. Pagal kitą versiją biblioteka su muziejumi buvo sudegusi 273 m. po to vėl atstatyta. Mažąją biblioteką 391 m. sunaikino fanatikai krikščionys. Galutinai sunykusi VII a. kai Egiptą užkariavo musulmonai arabai. Žinomi musulmonų kalifo Umaro žodžiai apie šią biblioteką: „Jeigu knygose pasakyta ne tai, kas parašyta korane, jas reikia sunaikinti, o jei pasakyta tas pats, tai jos nereikalingos".

2002 m. jos vietoje iškilo nauja biblioteka.

Išnašos
-------

1. ↑  Arvydas Pacevičius. *Aleksandrijos biblioteka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
| Janet Agren |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Janet Ågren |
|  |
| Gimė | 1949 m. balandžio 6 d. (74 metai)Landskrona, Švedija |
|  |
| Šalis |  Švedija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Janet Agren** (tikrasis vardas –  *Janet Ågren* ; g. 1949 m. balandžio 6 d. Landskrona) – švedų aktorė, daugiausia vaidinusi eksploatacinio žanro filmuose Italijoje.

Biografija
----------

Agren karjera prasidėjo nuo modelio darbo, kuris ją atvedė į Romą. Čia ji ėmė studijuoti aktorystę Alessandro Ferseno dramos mokykloje ir debiutavo filme „Colpo di stato". Po to sekė vaidmenys juostose „Bulvarinis skaitalas" (1972) su Michael Caine ir „Avanti!" (1972) su Jack Lemmon. Per savo karjerą iki 1991 m. Agren pasirodė beveik 60-yje kino filmų, tarp kurių žinomiausi „The Left Hand of the Law" (1975), „City of the Living Dead" (1980), „Eaten Alive!" (1980), „Panic" (1982) ir „Red Sonja" (1985). 80-aisiais ji taip pat trumpai bandė save kaip dainininkė.

1975 m. ji ištekėjo už italo režisieriaus Carlo Maietto, tačiau vėliau išsiskyrė.

1986 m. susilaukė dukters.

Baigusi aktorinę karjerą, Agren 1994 m. persikėlė į JAV, kur šiuo metu ir gyvena bei dirba interjero dekoratore.

Dalinė filmografija
-------------------

* Katyte, katyte, aš tave myliu (1970)
* Avanti! (1972)
* Bulvarinis skaitalas (1972)
* Karvė Fiorina (1972)
* Il saprofita (1974)
* Žudikas rezervavo devynias vietas (1974)
* Geležinis komisaras (1978)
* Tobulas nusikaltimas (1978)
* Komisaras Veracano (1978)
* Omaras pusryčiams (1979)
* Uždrausti sapnai (1982)
* Bloga akis (1983)
* Mystère (1983)
* Aladinas (1986)

Šaltiniai
---------

1. ↑  "Janet Agren canta il rap e sogna il teatro «serio»". *La Stampa*. 28 August 1983. p. 16.
2. ↑  Enrico Lancia, Fabio Melelli. *Le straniere del nostro cinema*. Gremese Editore, 2005. ISBN 8884403502.
3. 1 2  Janet Ågren Biography at IMDb.com

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Janet Agren** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bani |
| --- |
| Saulėlydis prie Bani upės Saulėlydis prie Bani upės |
| **Ilgis** | 775 km |
| **Baseino plotas** | 101 600 km² |
| **Vidutinis debitas** | 513 m³/s |
| **Ištakos** | Baulė, Bagoė |
| **Žiotys** | Nigeris |
| **Šalys** | Malis |

**Bani** (pranc. *Bani*) – upė centriniame Malyje; Nigerio dešinysis intakas. Susidaro susiliejus Baulės ir Bagoės upėms, kurios abi prasideda Dramblio Kaulo Krante. Bani teka į šiaurės rytus, lygiagrečiai Nigerio upei. Bani ir Nigerio tarpupyje plyti pelkynės, esančios Nigerio vidinės deltos dalimi. Įteka į Nigerį ties Mopčiu.

Ilgis su Baulės upe – 775 km.

Upės vandens režimas labai netolygus – Bani vandeningiausia būna nuo rugpjūčio iki gruodžio (liūčių laikotarpiu), o likusią metų dalį būna nusekusi. Bani vanduo plačiai naudojamas laukų drėkinimui, įrengtos Talo ir Dženės užtvankos.

Svarbiausi miestai prie Bani – Sanas, Dženė, Moptis.
| **Shaqe Çoba** |
| --- |
| Gimė | 1875 m.Škoderis, Osmanų imperija |
| Mirė | 1954 m. (~79 metai) |

**Šake Čoba** (alb. *Shaqe Çoba*; 1875–1954) – Albanijos feministė ir sufražistė. Įkūrė Albanijos aukščiausios klasės moterų organizaciją (alb. *Gruaja Shqiptare*), kuri trumpai leidė to paties pavadinimo žurnalą, aprašantį moterų problemas.

Biografija
----------

Šake Čoba gimė Škoderyje, Osmanų imperijoje, 1875 m. Lankė vidurinę mokyklą Zagrebe, Kroatijoje, kuri tuo metu buvo Austrijos-Vengrijos dalimi. Po to lankė mokyklą Venecijoje, Italijoje, ten, 1904 m. sutiko būsimą savo vyrą Ndocą Čobą. Mirė 1954 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dibra, p. 99

Literatūra
----------

* Dibra, Zenepe (2005). „Çoba, Shaqe (Marie)". In Haan, Francisca de; Daskalova, Krassimira; Loutfi, Anna. *Biographical Dictionary of Women's Movements and Feminisms in Central, Eastern, and South Eastern Europe : 19th and 20th Centuries*. New York: Central European University Press. ISBN 978-963-7326-39-4.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Punsko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčia
**Seinų Šv. Kazimiero Karalaičio dekanatas** pavaldus Luko vyskupijai. Dekanatui priklauso šios parapijos:

* Berznyko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo parapija – Berznykas
* Gibų Šv. Onos parapija – Gibai
* *Karolino Šv. Šeimynos parapija* – Karolinas
* Krasnapolio Dievo Atsimainymo parapija – Krasnapolis
* Punsko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo parapija – Punskas
* Seinų Švč. M. Marijos Apsilankymo parapija – Seinai
* *Smalėnų Šv. Izidoriaus Artojo parapija* – Smalėnai

Kaimyniniai dekanatai
---------------------

Augustavo, Suvalkų Šv. Dvasios, Suvalkų Dievo gailestingumo, Suvalkų Šv. Benedikto ir Šv. Romualdo dekanatai.

Dekanato istorija
-----------------

1875 m. *Pamiatnaja knyžka Suvalkskoj gubernii* nurodo, kad tuometiniam Seinų dekanatui priklausė: Berznyko, Kapčiamiesčio, Krasnapolio, Leipūnų, Liškiavos, Lazdijų, Metelių, Miroslavo, Seinų katedros, Šventežerio, Stšelcoviznensko, Veisiejų parapijos. Du pasauliniai karai ir pasikeitusios valstybių sienos iš esmės pakeitė dekanato sudėtį.
| **Janina Ona Ditauskienė** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. liepos 26 d. (79 metai)Vembūtai, Varnių valsčius |
|  |
| Veikla | Lietuvos chemikė, restauravimo technologė. |

**Janina Ona Ditauskienė** (g. 1943 m. liepos 26 d. Vembūtai, Varnių valsčius) – Lietuvos chemikė, restauravimo technologė.

Biografija
----------

1967 m. baigė Kauno politechnikos instituto Chemijos technologijos fakultetą. 1970 m. stažavo Bulgarijos paminklų apsaugos institute.

1968–1973 m. Lietuvos liaudies buities muziejaus restauravimo konservavimo dirbtuvių vedėja, nuo 1991 m. chemikė konservatorė, restauratorė. 1973–1990 m. Kauno restauravimo dirbtuvių technologė chemikė.

Dirbo spalvininkystės srityje, vadovavo daugelio tekstilės eksponatų, Žemaitijos regiono senovės audinių kopijų, medžiagų sodybų prižiūrėtojų reprezentaciniams kostiumams (dail. V. Miškinienė) audimo darbams. Vadovavo pagal pačios sukurtas technologijas konservuojant apie 10 000 metalinių, medinių ir tekstilės eksponatų. Su kitais užkonservavo 106 įrengtus Liaudies buities muziejaus pastatus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Janina Ditauskienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 20 psl.
**Tommi Pikkarainen**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Tommi Pikkarainen |
| Gimimo data | 1969 m. gruodžio 6 d. (52 metai) |
| Gimimo vieta | Kokola, Suomija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK Riteriai |
| **Pozicija** | vyr. treneris |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1990  1991  1992 | Kokkolan Palloveikot  PPT  Husqvarna FF | 16 (0) 23 (0)  0? (?) |
|  Treniruotos komandos |
| 2000  2005–2006  2008–2009  2010–2011  2017–2018  2018–2020  2020 | Inter Turku (asistentas) Salon Palloilijat  FF Jaro (asistentas)  Vaasan Palloseura  Salon Palloilijat  Turun Palloseura  FK Riteriai |
|  |

**Tomis Pikarainenas** (g. 1969 m. gruodžio 6 d. Kokoloje) – Suomijos futbolo specialistas, futbolo treneris. FK Riteriai vyr. treneris (nuo 2020 m. rugpjūčio 11 d.).

Biografija
----------

Gimė Kokoloje, Suomijoje. Žaidė gimtinėje (Kokkolan Palloveikot ir PPT) bei Švedijoje (Husqvarna FF).

Baigęs futbolininko karjerą pradėjo trenerio darbą. Vadovavo įvairiems Suomijos aukščiausios lygos ekipoms, stažavosi užsienyje. (Zalcburgo „Red Bull", „Southampton", Londono „Arsenal", „Manchester United", „Manchester City", Amsterdavmo „Ajax" ir „Midtjylland" klubuose.)

2020 m. rugpjūčio mėn. atvyko į Lietuvą ir tapo FK Riteriai vyr. treneriu. Debiutavo šiose pareigose 2020 m. rugpjūčio 11 d. LFF taurės turnyro ketvirtfinalio rungtynėse prieš Alytaus „Dainavą". Pirmos rungtynės susiklostė sėkmingai ir FK Riteriai nugalėjo rezultatu 2-0.

A lygje debiutas įvyko, kai riterių ekipa rugpjūčio 14 d. LFF stadione sužaidė rungtynes su „Kauno Žalgiriu". Šias rungtynes riteriai pralaimėjo minimaliu skirtumu 0:1.

2020 m. rugsėjo 27 d. jo vadovaujami „riteriai" net 1:7 pralaimėjo čempionų titulą ginančiai Marijampolės „Sūduvai". Po šių rungtynių treneris 2020 m. sezoną įvertino kaip ne patį geriausią. Čempionatui artėjant prie pabaigos „riterių" ekipa buvo iš šešių dalyvių paskutinėje (šeštoje) vietoje, surinkusi per sezoną vos šešis taškus ir nebeturėjo teisės klysti. 2020 m. sezonas ekipai baigėsi šeštoje vietoje. Per sezoną surinkusi vos 12 taškų liko paskutinėje vietoje. Iš šešių dalyvių, kartu su FK Panevėžys surinko vienodai taškų, tačiau dėl geresnio tarpusavio balanso panevėžiečiai liko penkti.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway
* Veikkausliiga Hall of Fame
* Transfermarkt svetainė
|  |
| --- |
| Tommy Seebach |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Tommy Seebach Mortensen |
| Gimė | 1949 m. rugsėjo 14 d.  Kopenhaga, Danijos vėliava Danija |
| Mirė | 2003 m. kovo 31 d. (53 metai) |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkas, dainų autorius |
| Instrumentai | vokalas, fortepijonas, vargonai, klavišiniai, gitara |
| Aktyvumo metai | 1963–2003 |

**Tommy Seebach Mortensen** (1949 m. rugsėjo 14 d. Kopenhagoje – 2003 m. kovo 31 d.) buvo populiarus Danijos dainininkas, kompozitorius, klavišininkas, pianistas ir prodiuseris.

Atlikėjas išgarsėjo *Dansk Melodi Grand Prix* konkurse, kuriame su daina „Disco Tango" užėmė pirmą vietą. Daina tapo didžiuliu hitu Danijoje ir kai kuriose kitose Europos šalyse. Su šiuo kūriniu jis taip pat dalyvavo 1979 m. Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Jeruzalėje, kur užėmė šeštą vietą. Vėliau Tommy ne kartą dalyvavo Danijos atrankose. Po 1979 m. atlikėjas atranką laimėjo dar du kartus ir atstovavo savo šaliai Eurovizijos dainų konkurse. 1981 m. Eurovizijoje su Debbie Cameron atliko dainą „Krøller eller ej"; duetas užėmė vienuoliktą vietą. 1993 m. Eurovizijoje su kūriniu „Under stjernerne på himlen" atlikėjas surinkęs vos devynis taškus, užėmė 22 vietą. Visas tris dainas parašė Keld Heick.

Atlikėjas buvo vedęs, susilaukė trijų vaikų – Nikolaj, Rasmus ir Marie.

Diskografija
------------

### Albumai

* 1975: *Wheels*
* 1976: *Lucky Guy*
* 1977: *Tommygum*
* 1979: *Disco Tango*
* 1981: *Love On The Line* (su Debbie Cameron)
* 1983: *Tommy Seebach Instrumental*
* 1983: *Den Med Gyngen*
* 1986: *Pop-Korn*
* 1989: *Tommy Seebach*

Nuorodos
--------

* Tommy Seebach svetainėje Internet Movie Database **(**angl.**)**

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Mabel  *„Boom Boom"*** |  **Danijos atstovas Eurovizijoje**1979 | Po to:**Bamses Venner  *„Tænker altid på dig"*** |
| Prieš tai:**Bamses Venner  *„Tænker altid på dig"*** |  **Danijos atstovas Eurovizijoje  (su Debbie Cameron)**1981 | Po to:**Brixx  *„Video, Video"*** |
| Prieš tai:**Kenny Lübcke ir Lotte Feder  *„Alt det som ingen ser"*** |  **Danijos atstovas Eurovizijoje**1993 | Po to:**Aud Wilken  *„Fra Mols til Skagen"*** |
Koordinatės: 56°02′59″š. pl. 24°20′17″r. ilg.﻿ / ﻿56.049851°š. pl. 24.338038°r. ilg.﻿ / 56.049851; 24.338038

|  |
| --- |
| **Valakėlių pagrindinė mokykla** |
| Valakėlių pagrindinė mokykla herbasValakėlių pagrindinė mokykla herbas |
| Valakėlių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Valakėliai, Pasvalio rajonas |
| **Direktorius(-ė)** | Dijana Jurkūnienė |
| **Mokinių skaičius** | 140 |
| **Įkūrimo data** | 1924 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 13 |

**Pasvalio rajono Valakėlių pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Valakėliuose (Pasvalio raj.), Ateities g. 2, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 190618257. Steigėjas Pasvalio rajono savivaldybės taryba.

Nuo 2012 m. Pasvalio Lėvens pagrindinės mokyklos Valakėlių skyrius.

Istorija
--------

1924 m. įsteigta Levaniškio pradžios mokykla. Mokyklos pastatas priklausė dvarininkui Karpiui. Prie mokyklos buvo 5 ha žemės, kurią mokytojai naudojo asmeninėms reikmėms. 1930 m. mokykloje atidarytas antras komplektas. 1949 m. Levaniškio pradinė mokykla išaugo į septynmetę. 1952 m. Skėrių kaime pastatyta nauja mokykla. Nors mokykla išsikėlė iš Levaniškio, tačiau mokyklos pavadinimas paliko senas.

1964 m. Valakėlių gyvenvietėje pastatyta nauja mūrinė mokykla. 1999 m. mokykla tapo dešimtmetė. Nuo 1999 m. mokykloje pradėjo mokytis mokiniai, turinys fizinių ir judėjimo sutrikimų. 2001 m. įsteigtos dvi lavimosios klasės vaikams, turintiems žymią kompleksinę negalią. Jos įsikūrusios Pasvalio užimtumo centre „Viltis". 2012 m. rugsėjo 1 d. Valakėlių pagrindinė mokykla prijungta prie Pasvalio Lėvens pagrindinės mokyklos.

Direktoriai
-----------

* Olga Ilzėnaitė
* R. Butaitytė
* 1952–1981 m. Valerija Morkūnienė
* 1981–1982 m. Aldona Patūpienė
* 1982–1983 m. Eugenija Janulytė-Rimšienė
* 1983–1991 m. Valerija Tručiliauskienė
* 1992–2000 m. Danutė Burčikienė
* 2000–2011 m. Rimantas Indrišionis
* nuo 2011 m. Dijana Jurkūnienė

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2016-06-24 iš Wayback Machine projekto.
* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2013-08-07 iš Wayback Machine projekto.
**Tomo evangelija** (arba Evangelija pagal Tomą) – 114 Jėzui priskiriamų slaptų posakių (logijų) rinkinys. Tai dalis (Nag Hammadi Codex II, 2) gnostinių knygų rinkinio, maždaug 1945 m. aptikto prie *Nag Hammadi* kaimo Egipte.

Evangelijos kodeksas parašytas koptų kalba, jis yra vertimas iš graikų kalbos.

Tomo evangelija priskiriama apaštalui Tomui arba jo mokinių tradicijai.

Ši evangelija išversta į daugybę dabartinių kalbų. Ypatingo dėmesio vertas vertimas į hebrajų kalbą, kadangi vertimas suteikia unikalią galimybę aptikti judėjiškąjį ir gal net aramėjiškąjį Jėzaus mokymo prasmių sluoksnį. Tai ypač įdomu tyrinėjantiems žydiškąją gnosticizmo kilmės versiją.

Šią evangeliją sudaro Jėzaus pamokymai (logijai). Kanoninėse evangelijose postuluojamos trys pagrindinės idėjos – apie Dievo valdžią, apie meilę Dievui ir artimiesiems, apie nuodėmių atleidimą – Evangelijoje pagal Tomą pakeičiamos mokymais apie vieningą dvasinį pradą, apie du būvius ir apie savęs pažinimą kaip išsigelbėjimo sąlygą. Pats išsigelbėjimas čia traktuojamas kaip ieškojimų kelias, ypatingas pažinimas, pasiekiamas per ekstazę, o ne loginiu mąstymu. Šioje evangelijoje akcentuojama ir žmonių išrinktumo idėja. Išsigelbėti, t. y. įveikti žemiškąjį gyvenimą ir patekti į Dangaus Karalystę, esą gali tik nedaugelis – tie, kurie turi dvasinį pradą. Minėtos idėjos sudaro gnosticizmo filosofijos pagrindą.

Įžvelgiamas šios evangelijos panašumas su vadinamuoju *Quelle* šaltiniu, kuris buvo sumodeliuotas Naujo Testamento (NT) evangelijų teksto kritikos pagalba. Manoma, kad *Quelle* – Jėzaus posakių rinkinys, kurį naudojo NT evangelistai. Ir Tomo evangelijoje, ir *Quelle* posakiai yra trumpi ir koncentruoti, o NT evangelijose – išplėsti (galbūt vėlesnių redaktorių).

Nuorodos
--------

* Tomo evangelija lietuviškas vertimas Wikisource
* Tomo evangelija Nag Hammadi II,2 P. Račiaus lietuviškas vertimas su T. Girdzijausko pataisymais
* Evaneglijos pagal Tomą resursų centras **(**angl.**)**
* Tarplinijinis koptiškas Grondino transkribuotas originalo tekstas
* Tarplinijinis koptiškas originalas su anglišku vertimu
* The Gospel of Thomas Collection
* Graikiški fragmentai (taip pat ir su lietuvišku vertimu).
* Epix Gospel Thomas vienas geriausių resursų apie Tomo Evangeliją **(**angl.**)**
* Tomo evangelija: revoliucija?
* Apaštalo Tomo tradicija

Šaltiniai
---------

1. ↑  Initiation into gnosis and the Christian tradition as enlightened by the Nag Hammadi texts Archyvuota kopija 2007-04-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Jewish origins of gnosticism Pearson, Birger 1990 Gnosticism, Judaism and Egyptian Christianity

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tomo evangelija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Šis straipsnis apie audinį. Apie Prancūzijos miestą skaitykite straipsnyje Arasas (miestas).*
Arasas su Lenkijos ir Lietuvos herbais bei deive Cerera. Austas Briuselio Jano von Tieghemo dirbtuvėse apie 1555 m. (Iš Žygimanto Augusto kolekcojos)
**Arãsas** (pranc.  *arras*, it.  *arazzo*); pagal Prancūzijos miesto Arasas pavadinimą) – gobeleno technika išaustas audinys, turintis sudėtingą figūrinį siužetą biblinėmis, mitologinėmis ar istorinėmis temomis.

XIII–XV a. taip buvo vadinamas gobelenai, austi Araso mieste. 1477 m. Prancūzijos karalius Liudvikas XI užpuolė miestą ir audimo dirbtuves sunaikino. Vėliau tuo pačiu pavadinimu gobeleno technika buvo gaminamas audinys, turintis siužetą. Audžiama buvo iš vilnos ar šilko siūlų, kartais primaišant sidabrinių ar net auksinių gijų; kiekviename audinio centimetre turėjo būti 8-10 siūlelių. Ypač garsėjo Belgijos, Prancūzijos ir Italijos arasų audėjai.

XVI a. viduryje ATR karalius Žygimantas Augustas pas Briuselio meistrus užsakė arasus, skirtus Vavelio rūmų papuošimui. Be įprastinių siužetų audiniuose turėjo būti išausti Lietuvos ir Lenkijos herbai, Žygimanto Augusto inicialai o taip pat verdiūros (pranc. *verdure*) – gobelenai, kurių kompozicijoje dominuoja augmenijos motyvai. Po kiek laiko į Vavelį atkeliavo apie 300 arasų.

Vėliau jie atsidūrė Žygimanto Augusto rezidencijoje Tikocine, o po valdovo mirties atiteko jo seserims. Dalis arasų liko Krokuvoje, dalis išvežta į Nepolomicus, Varšuvą, Gardiną, net pateko į Švediją. Naujasis Lietuvos – Lenkijos karalius Stanislovas Augustas Poniatovskis rūmams puošti Prancūzijoje užsakė naujų arasų. Kai 1795 m. Abiejų Tautų Respublika galutinai žlugo, Rusijos kariuomenės karvedys Aleksandras Suvorovas Lenkijoje arasus surinko ir išvežė dovanų Rusijos carienei Jekaterinai II.

 Žygimanto Augusto gobelenas su Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didžiuoju herbu.
Pagal 1921 m. Rygos sutartį Tarybų Rusija grąžino Lenkijai 136 arasus. Jų būklė buvo apverktina: dalis buvo panaudota baldų apmušalams, dalis negrįžtamai apgadinta. Paskutinį kartą arasai Vavelį paliko 1939 m. kai Antrojo pasaulinio karo metais buvo paslėpti Kanadoje. Apie 1960 m. jie sugrįžo į Krokuvą ir šiandien didžiausią Europoje arasų kolekciją gali pamatyti Vavelio karališkosios pilies lankytojai.

Arasai Lietuvoje
----------------

Pirmieji arasai Lietuvoje atsirado XVI a.: Lietuvos pakancleris, Vilniaus vaivada kunigaikštis Mikalojus Radvila Juodasis, 1553 m. liepė menėje iškabinti gobeleną „Kristaus krikštas Jordane", išaustą pagal Luco Cranacho Vyresniojo (1472–1553) eskizą. Yra žinių, kad gobelenų buvo Vilniaus Pranciškonų bažnyčioje, Raudonės ir kitose pilyse bei rūmuose. Vienuolika iš Vilniaus Katedros žinioje buvusių trisdešimties arasų šiuo metu yra saugomi Lietuvos dailės muziejuje. Kai kuriuos iš jų Briuselio meistrams buvo užsakęs Lietuvos pakancleris kunigaikštis Kazimieras Leonas Sapiega.

Šaltiniai
---------

* Eglė Pinkutė. Lietuvos Tūkstantmečio programos paroda „Krikščionybė Lietuvos mene".

Nuorodos
--------

* Vydas Dolinskas. Unikalios vertybės Valdovų rūmams
Nepalietiška akmeninė linga
**Linga** (arba ***lingas, lingamas, Šivalinga***; skr. लिङ्ग = IAST: *liṅga-* reiškia „ženklas, emblema") – Šivos simbolis hinduizme. Reiškia Šivą, kaip dievą, pranokstantį bet kokias formas ar savybes. Tai vertikalaus cilindro forma, gaminama iš akmens, metalo, krištolo ir kitko, arba susiformavusi natūraliai – iš ledo, akmens ar uolų. Linga įtaisoma ant apvalaus pagrindo (jonės, arba pythos), kuris simbolizuoja šaktę (kuriamąją deivės galią). Lingos priešybė – jonė, simbolizuoja moterišką pradą ir tapatinama su Parvate. Lingos ir jonės sanglauda vaizduoja kosminį kūrimo aktą.

Lingos vaizdinys kildinamas iš Indo slėnio civilizacijos, taip pat siejamas su vedinio aukojimo stulpo (jūpa, skambha) garbinimu. Kartais, lingą ir jonę aiškinant tik kaip vyro ir moters lytinius organus, lingos garbinimas redukuojamas į reliktinį falinį kultą. Panašių į lingą garbinamų stulpų rasta Artimuosiuose Rytuose, Viduržemio jūros pakrantės srityse.

Linga jonėje
„Mahabharatos" epe Ardžuna garbino lingą, kad gautų Pašupatastrą, o Ravana „Ramajanoje" garbino Šivą, kad pagerbtų jo motiną Atmalingą.

Lingos garbinimas aptariamas „Lingapuranoje" – pasakojama apie pasirodžiusį ugninį šviesos stulpą, kurio pabaigos nepasiekė nei gulbe pasivertęs Brahma, nei šerno pavidalą įgijęs Višnus. Ši legenda lingos atsiradimą, atskleidžiant Šivos pranašumą, vaizduojama visose šaivų šventyklose.

Šivalingos yra daugelyje šaiviškų hinduistinių šventyklų. Ypatingai piligrimiškai svarbios lingos vadinamos džjotirlingomis („beribės šviesos lingomis"). Jų Indijoje yra 12. Kai kuriose namų šventyklose laikomos nedidelės sidabrinės lingos.

Lingos motyvą neretai naudojo ir budistai. Musulmonai, užėmę Pietų Aziją, įnirtingai naikino lingas, laikydami jas falo garbinimu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Seibutis. *linga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008
2. ↑  Мифы народов мира. *Линга* – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Linga** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  *Linet Masai*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Linet Chepkwemoi Masai |
| Gimė | 1989 m. gruodžio 5 d. (32 metai) |
| Atstovauja (-vo) |  Kenija |
| Aktyvumo metai | 2007-dabar |
|  |
| Rungtys | Ilgų nuotolių bėgimas |
| Asmeniniai rekordai | 5000 m: 14:31.14  10000 m: 30:26.50 |
|  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**2 |
|  **Afrikos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Linet Chepkwemoi Masai** (g. 1989 m. gruodžio 5 d.) – Kenijos lengvaatletė, kuri specializuojasi ilgų nuotolių bėgime. Pasaulio čempionė.

Biografija
----------

Masai karjerą aukšto rango varžybose pradėjo 2007 m. sudalyvaudama Pasaulio kroso čempionate. Tąkart bėgikė pelnė aukso medalį jaunimo klasėje. Po metų vykusiame pasaulio kroso čempionate lengvaatletė jau varžėsi suaugusiųjų klasėje, kur pelnė bronzos medalį. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse 10 000 m bėgimo distanciją Masai įveikė per 30:26.50 ir užėmė 4 vietą. Po metų vykusiame pasaulio čempionate sportininkei sekėsi žymei geriau ir ji tapo pasaulio čempione. 2010 m. Afrikos čempionate Masai pelnė bronzos medalį. 2011 m. pasaulio čempionate stajerei nepavyko apginti čempionės titulo ir ji iškovojo bronzos medalį.

Nuorodos
--------

* Linet Masai IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2011-06-05 iš Wayback Machine projekto.
Tommy Hilfiger Corporation|  |
| Pramonė | mažmeninė prekyba |
| Įkurta | 1985 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Tommy Hilfiger |
| Centrinė būstinė | Jungtinės Amerikos Valstijos Niujorkas, Jungtinės Amerikos Valstijos |
| Produkcija | prabangos prekės |
| Holdingas | „Phillips-Van Heusen" |
| Tinklalapis | www.tommy.com |

**„Tommy Hilfiger"** – amerikiečių tarptautinė drabužių mažmeninės prekybos kompanija, kurią 1985 m. įkūrė dizaineris Tommy Hilfiger. Kompanijos administraciniai biurai įsikūrę keliuose miestuose – Niujorke, Amsterdame bei Honkonge. Nuo 2010 m. „Tommy Hilfiger" yra dukterinė įmonė, priklausanti holdingui „Phillips-Van Heusen".

Kompanija užsiima prabangos prekių pardavimu, įskaitant vyriškus, moteriškus bei vaikams skirtus drabužius, sportinę aprangą, džinsus, taip pat ir aksesuarus, kvepalus bei interjero detales. „Tommy Hilfiger" produkcija yra platinama daugiau nei 1200 parduotuvių, prekės yra prieinamos 90-yje pasaulio šalių.

1988 m. kompanijos pardavimai buvo tik 25 mln. JAV dol. devinto dešimtečio viduryje pajamos pasiekė 500 mln. dol. o praeito amžiaus pabaigoje pasiekė ir vieną milijardą dolerių. 2013 m. „Tommy Hilfiger" produktų pardavimai siekė 6,4 mlrd. JAV dol. svarbiausios rinkos buvo Europa bei Šiaurės Amerika, atitinkamai 43 % ir 41 % visų pajamų. Bendrovė planuoja, kad 2017 m. pardavimai pasieks 9 mlrd. dolerių.

2010 m. amerikiečių kompanija „Phillips-Van Heusen" nusipirko
„Tommy Hilfiger", sandorio vertė siekė 3 mlrd. JAV dol. „Tommy Hilfiger" nors ir yra amerikiečių bendrovė, tačiau du trečdaliai jos veiklos yra vykdoma Europoje; „PVH" tokiu sprendimu siekė dar labiau įsitvirtinti pasaulio rinkoje, kartu vykdant ir kitų kompanijai priklausančių prekės ženklų plėtrą.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tommy Hilfiger (kompanija)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Tommy Hilfiger > Company > Overview Oficialus kompanijos tinklalapis. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 8 d.
2. ↑  PVH > Our Brands > Tommy Hilfiger Archyvuota kopija 2015-02-14 iš Wayback Machine projekto. Oficialus prekės ženklą valdančios kompanijos tinklalapis. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 8 d.
3. ↑  „Going Bankrupt At Age 25 Changed Tommy Hilfiger’s Life--For The Better" Verslo naujienų tinklalapis „Forbes", Monte Burke, 2013 m. rugsėjo 5 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 8 d.
4. ↑  „Annual Report 2013" (PDF) Archyvuota kopija 2014-07-03 iš Wayback Machine projekto. Kompanijos finansinė ir strateginė 2013 m. ataskaita, oficialus kompanijos tinklalapis, 2014 m. balandžio 3 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 8 d.
5. ↑  „Phillips-Van Heusen Buys Hilfiger for $3 Billion" Naujienų tinklalapis „NYTimes.com", Andrew Ross Sorkin ir Michael J. de la Merced, 2010 m. kovo 15 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 8 d.

Nuorodos
--------

* Oficialus „Tommy Hilfiger" tinklalapis
* „Tommy Hilfiger" socialiniame tinkle „Facebook"
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Arano slėnis*Val d'Aran* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Autonominis regionas** | Katalonija Katalonija |
| **Provincija** | Leridos provincija |
| **Administracinis centras** | Vielja Midžaranas |
| **Savivaldybių skaičius** | 9 |
|  |
| **Gyventojų** (2014 m.) | 9 993 |
| **Plotas** | 633,5 km² |
| **Tankumas** (2014 m.) | 16 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Arano slėnisVikiteka |

**Arano slėnis** (kat. *Vall d'Aran*, oks. *Val d'Aran*, isp. *Valle de Arán*) – tarpukalnių slėnis ir administracinis vienetas Ispanijoje, šiaurės vakarų Katalonijoje, Leridos provincijoje. Administracinis centras – Vielja Midžaranas. Turi atskirą statusą Katalonijoje, nors bendrai prilyginamas komarkai.

Arano slėnis yra toliausiai į šiaurę nutolusi Katalonijos teritorija, vienintelė, esanti anapus (į šiaurę) nuo Pirėnų. Slėniu teka Garonos aukštupys, o šalia Garonos prasidedanti Nogera Paljaresos upė teka į pietus (Segrės intakas) ir priklauso Viduržemio jūros baseinui.

Be katalonų ir ispanų kalbų (oficialios Katalonijoje), Arano slėnyje dar oficiali yra oksitanų kalba (jos vietinė araniečių tarmė). 2001 m. 38,78 % slėnio gyventojų savo gimtąja kalba laikė ispanų, 34,19 % – araniečių, 19,45 % – katalonų.

Arano slėniui 1313 m. Aragono karalius Jokūbas II suteikė autonomiją, už araniečių pasirinkimą prisijungti prie Aragono, o ne prie Prancūzijos. 1834 m. įtrauktas panaikinus autonomiją į Ispanijos valstybę. 1944 m. spalio 19–27 d. Arano slėnį buvo užėmę Ispanijos komunistai, bandydami toliau veržtis į Franko valdomą Ispaniją.

Savivaldybės
------------

Arano slėnį sudaro 9 savivaldybės (gyv. skaičius, 2014 m.):

* Vielja Midžaranas (*Vielha e Mijaran*, 9993)
* Naut Aranas (*Naut Aran*, 1782)
* Bosostas (*Bossòst*, 1140)
* Lesas (*Les*, 968)
* Es Bordesas (*Es Bòrdes*, 234)
* Vilamosas (*Vilamòs*, 171)
* Kanechanas (*Canejan*, 102)
* Aresas (*Arres*, 73)
* Bausenas (*Bausen*, 49)

* Kalnai Bososto apylinkėseKalnai Bososto apylinkėse
* Montgari Šv. Mergelės Marijos šventyklaMontgari Šv. Mergelės Marijos šventykla
* Krioklys Varadoso upelyjeKrioklys Varadoso upelyje
* Kanechano kaimasKanechano kaimas
Nordernėjaus sala iš paukščio srydžio
**Nordernėjus** (vok. *Norderney*) – viena iš septynių gyvenamų Rytų Fryzų salų, į šiaurę nuo Vokietijos krantų. Nordernėjaus savivaldybė kartu su visa sala priklauso Auricho rajonui (Žemutinė Saksonija). 5935 gyventojai (2015 m. duomenys).

Salos plotas – 26,29 km². Yra 14 km ilgio ir maždaug 2,5 km pločio. Nordernėjus yra dešimta pagal dydį šalies sala. Išsidėsčiusi tarp Juisto 3 km į vakarus ir Baltrumo apie 800 m į rytus. Šiaurinė salos dalis turi 14 km smėlėtą pakrantę.

Rytinė salos dalis priklauso Žemutinės Saksonijos Vatų jūros nacionaliniam parkui. Dėl jame esančios laukinės gyvūnijos patekimas į šią teritoriją yra ribotas. Taip pat saloje yra ribojamas automobilių eismas. Saloje yra nedidelis oro uostas. Kilimo ir tūpimo tako ilgis – 1000 m. Reguliariai kursuoja keltai iš *Norddeich* prieplaukos, netoli Nordeno.

Nordernėjaus gyvenvietei savivaldybės teisės suteiktos 1946 m. Turi savo herbą ir vėliavą.

* Nordernėjaus gyvenvietė
* Paplūdimys
*

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nordernėjus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
Koordinatės: 55°15′26″ š. pl. 23°59′31″ r. ilg.﻿ / ﻿55.25722°š. pl. 23.99194°r. ilg.﻿ / 55.25722; 23.99194

AB „Nordic Sugar Kėdainiai"|  |
| Forma | akcinė bendrovė |
| Pramonė | maisto |
| Įkurta | 1971 m. |
| Centrinė būstinė | Pramonės g. 6, Kėdainiai, Lietuva |
| Svarbiausi darbuotojai | Eglė Adomavičienė |
| Produktai | cukrus |
| Savininkas (-ai) | „Nordzucker" |
| Darbuotojų | 227 (2020 m.) |
| Tinklalapis |  |

**AB „Nordic Sugar Kėdainiai"** (seniau – Kėdainių cukraus fabrikas, AB „Kėdainių cukrus") – maisto pramonės įmonė, nuo 1971 m. veikianti Kėdainiuose, Pramonės rajone (Pramonės g. 6).

1971 m. įkurtas Kėdainių cukraus fabrikas, pradėjęs iš cukrinių runkelių ir cukranendrių pusgaminio gaminti smulkųjį cukrų. 1985 m. gamykloje dirbo 650 darbuotojų, buvo pagaminama 18,4 tūkst. t cukraus iš cukrinių runkelių ir 42 tūkst. t iš cukranendrių pusgaminio. Dalis produkcijos buvo išvežama į RTFSR.

Kėdainių cukraus fabrikas („Danisco Sugar") 2006 m.
Po TSRS žlugimo įmonė buvo privatizuota (vadinosi AB „Kėdainių cukrus"), o 1998 m. nupirkta koncerno „Danisco Sugar". 2009 m. įmonės akcininkais tapo „Nordzucker". Buvo atnaujinti techniniai įrengimai. 2016 m. įmonė per parą apdirbdavo iki 6000 t cukrinių runkelių, tuo laikotarpiu įmonė pagamindavo ~100 tūkst. t cukraus per metus.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Kėdainių cukraus fabrikas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 282
3. ↑  Kėdainiuose cukrus gaminamas 45 metus, *Kėdainių mugė*, 2016 m.
|  |
| --- |
| Linda Lepomme |
| Gimė | 1955 m. kovo 16 d. (68 metai)Lokerenas, Belgijos vėliava Belgija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | aktorė, dainininkė |

**Linda Lepomme** (g. 1955 m. kovo 16 d. Lokerene) – Belgijos aktorė ir dainininkė.

Karjerą pradėjo 1978 metais, atlikusi Hipolitos vaidmenį televizijos filme „Toch zonde dat 't een hoer is". 1985 m. Flandrijos televizijos BRT sprendimu pasirinkta Belgijos atstove „Eurovizijos" dainų konkurse 1985. Su Pieter Verlinden ir Bert Vivier sukurta balade „Laat me nu gaan" nesulaukė palaikymo ir liko 19-oje – paskutinėje vietoje. 2001 m. atliko epizodinį vaidmenį filme „Pauline & Paulette".

Filmografija
------------

* 1978: *Toch zonde dat 't een hoer is*
* 1979: *De Paradijsvogels* (TV serialas)
* 1980: *De Eerste sleutel*
* 1983: *TV-Touché* (TV serialas)
* 1984: *Zware jongens*
* 1984: *Levenslang*
* 1985: *De Leeuw van Vlaanderen*
* 2001: *Pauline & Paulette*

Nuorodos
--------

* Linda Lepomme IMDB svetainėje

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Jacques Zegers  *„Avanti la vie"*** |  **Belgijos atstove Eurovizijoje**1985 | Po to:**Sandra Kim  *„J'aime la vie"*** |
Koordinatės: 54°29′11″ š. pl. 23°12′21″ r. ilg.﻿ / ﻿54.48639°š. pl. 23.20583°r. ilg.﻿ / 54.48639; 23.20583


| Valavičių tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Lietuva (Marijampolės savivaldybė) |
| Plotas | 0,105 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,98 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 0,8 m |
| Didžiausias gylis | 1,3 m |
| Išteka | bevardis upelis |

**Valavičių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Marijampolės savivaldybėje, 9,5 km į vakarus nuo Liudvinavo, Valavičių gyvenvietės pietrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Gulbino intakas, Sūduonios baseinas) jo aukštupyje 1,6 km nuo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,56 km, plotis – iki 0,35 km. Yra 0,89 ha medžiais apaugusi sala. Altitudė 106,4 m. Krantai žemi, apaugę siaura medžių juosta. Rytinėje ir pietinėje pakrantėse plyti dirbami laukai. Šiaurine pakrante nutiestas kelias  **2620**  Gulbiniškiai–Valavičiai .

Tvenkinys įrengtas 1980 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Linda Scott** (tikroji pavardė Linda Joy Sampson; g. 1945 m. birželio 1 d. Niujorke, JAV) – amerikiečių dainininkė. 1961 m. tapo viena populiariausių Amerikos dainininkių. Per kelerius metus perdainavo žinomiausias 3–4 deš. dainas. Karjerą baigė anksti – apie 1964 metus.

Gimė Kvinse, Niujorke. 1963 m. baigė Teneko vidurinę mokyklą Naujajame Džersyje. Nuo 1959 m. dalyvavo CBS radijo vedėjo Artūro Godfrėjaus laidose. Dalyvaudama laidoje kartu su kitais jaunais dainininkais „Epic Records" studijoje atliko pirmąją dainą „In–Between Teen". 1961 m. pasirašė sutartį su „Canadian–American Records" įrašų kompanija. Tais pačiais metais pasirinko Lindos Skot slapyvardį ir perdainavo 1932 m. kūrinį „I've Told Every Little Star".

1970–ųjų pradžioje galutinai pasitraukė iš pramogų verslo. Kelerius metus dirbo karinėje medicinos laboratorijoje Fort Sem Hiustone, Teksase. Kingsvėjaus kolegijoje apgynė teologijos daktaro disertaciją. 1973 m. išsiskyrė, turi vieną vaiką.
| Kilmesas*Quilmes* |
| --- |
| *San Martino aikštė* |
|  |
| 

KilmesasKilmesas

34°43′0″ p. pl. 58°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.71667°š. pl. 58.26667°r. ilg.﻿ / 34.71667; 58.26667﻿ (Kilmesas)Koordinatės: 34°43′0″ p. pl. 58°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.71667°š. pl. 58.26667°r. ilg.﻿ / 34.71667; 58.26667﻿ (Kilmesas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Buenos Airių provincija Buenos Airių provincija |
| **Departamentas** | Kilmeso partidas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1666 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 582 943  |
| **Plotas** | 125 km² |
| **Tankumas** (2010) | 4 664 žm./km² |
| **Altitudė** | 17 m |
|  |
| **Tinklalapis** | quilmes.gov.ar |
|  **Vikiteka** | Kilmesas |

**Kilmesas** (isp. *Quilmes*) – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Buenos Airių aglomeracijoje, 17 km į pietryčius nuo Buenos Airių, šalia La Platos pakrantės. Partido centras. Pro miestą eina Buenos Airių–La Platos plentas bei geležinkelis.

Svarbus alaus pramonės centras (įmonė *Cerveza Quilmes*, įkurta 1888 m.), tekstilės, metalo apdirbimo, stiklo, maisto pramonė. Veikia muziejus, universitetas. Pagrindinėje miesto dalyje yra keletas prabangių prekybos centrų, tačiau greta La Platos esantys kvartalai skurdūs (*villa miseria*) ir dažnai nukenčia nuo potvynių.

Savivaldybės pastatas

Istorija
--------

Miesto pavadinimas kilęs nuo indėnų kilmesų, gyvenusių dabartinio Tukumano apylinkėse. XVII a. užkariavus jų žemes, kilmesai buvo iškeldinti prie Buenos Airių ir apgyvendinti misijoje. Misija įsteigta 1666 m. ir pavadinta *Exaltación de la Santa Cruz de los Kilme*. Tiesa, daug indėnų neįveikė 1000 km kelio pėsčiomis iš savo gimtinės. Misija palaipsniui buvo apleista ir virto miestu-vaiduokliu. 1818 m. miestas atkurtas ir pradėjo sparčiai plėstis keliantis imigrantams iš Europos. Kilmesas buvo vienas iš kandidatų į provincijos sostinę vykdant Buenos Airių federalizaciją, tačiau pasirinkta La Plata.

Sportas
-------

* Quilmes Atlético Club – futbolas

Šaltiniai
---------

1. ARGENTINA: Buenos Aires, *citypopulation.de*
2. ↑  ARGENTINA: Buenos Aires, *citypopulation.de*
3. ARGENTINA: Buenos Aires, *citypopulation.de*
4. ↑  ARGENTINA: Buenos Aires, *citypopulation.de*
5. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 209
6. ↑  *Quilmes*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011