recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Jedward |
|  
Jedward 2011 m. Eurovizijoje |
| Biografija |
| Kilmė | Dublinas, Airijos vėliava Airija |
| Žanrai | pop |
| Aktyvumo metai | 2009–dabar |
| Įrašų kompanija | Sony UK, Universal Ireland |
| Svetainė | planetjedward.net |

**Džonas ir Edvardas Graimai** (*John* ir *Edward Grimes*; g. 1991 m. spalio 16 d. Dubline, Airijoje, žinomi kaip **Jedward**) – Airijos dainininkų duetas.

Jedward išleido tris albumus – „Planet Jedward", „Victory" ir „Young Love". „Planet Jedward" ir „Victory" tapo dvigubai platininiu Airijoje. Jie išleido devynis singlus, įskaitant „Under Pressure (Ice Ice Baby)", „Lipstick" – daina, su kuria jie atstovavo Airijai 2011 m. Eurovizijos dainų konkurse, ir „Waterline", su kuria jie atstovauja Airijai 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse.

### Eurovizijos dainų konkursas 2011

Jedward buvo vieni iš penkių atlikėjų atstovauti Airijai 2011 m. Eurovizijos dainų konkurse, Vokietijoje su daina „Lipstick". 2011 m. vasario 11 d. jie laimėjo nacionalinę atranką. Gegužės 12 d. Jedward šią dainą atliko antrajame konkurso pusfinalyje, kuris vyko Diuseldorfe. Jie užėmė 8-ą vietą su 119 taškais. Šis Airijos rezultatas yra geriausias nuo 2000 metų. Jie taip pat laimėjo Marcel Bezençon meno apdovanojimą už kurį balsavo 43 renginio komentatoriai.

### Eurovizijos dainų konkursas 2012

2011 m. spalį Jedward sakė, kad jie vėl atstovaus Airijai 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyks Baku, Azerbaidžane.

Vasario 24 d. Jedward laimėjo nacionalinę atranką *Eurosong*. Jie yra pirmieji atlikėjai, kurie atstovavo Airijai Eurovizijos dainų konkurse dvejus metus iš eilės.

Gegužės 22 d. jie dainą atliko pirmajame konkurso pusfinalyje Crystal Hall arenoje, Baku, Azerbaidžane ir užėmė šeštą vietą su 92 taškais ir sėkmingai pateko į finalą. Gegužės 26 d. jie dainavo finale ir užėmė 19 vietą su 46 taškais.

Diskografija
------------

### Albumai

* *Planet Jedward* (2010 m.)
* *Victory* (2011 m.)
* *Young Love* (2012 m.)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jedward** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Niamh Kavanagh  *„It's for You"*** |  **Airijos atstovai Eurovizijoje**2011, 2012 | Po to:**Ryan Dolan  *„Only Love Survives"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Miunchenietiškas Export alus
**Dortmunder Export** (arba tiesiog **Export**) – nuo 1873 m. Dortmunde gaminamas šviesusis lager tipo alus.

Istorija
--------

Tradiciškai, Dortmundo mieste buvo gaminamas į altbier panašus alus – viršutinės fermentacijos, tamsus, trumpai fermentuojamas alus kviečių pagrindu. XIX a. viduryje sparčiai plintant pilsner tipo šviesiajam alui, keletas smulkių Dortmundo alaus daryklų susijungė į „Dortmunder Union", ir aludario Fritz Brinkhoff vadovaujami pradėjo virti savą šviesųjų lager alų. Iš pradžių pradėtos gaminti 2 rūšys – silpnesnė *Lagerbier* ir stipresnė *Export*. Iš pradžių manyta silpnesniąją rūšį pardavineti vietoje, o stipresniąją eksportuoti (iš čia pavadinimas „Export"), rūšis eksportui buvo pagaminta stipresnė, nes planuota alų atskiesti paskirties vietoje (šitaip mažinant pervežimo išlaidas). Tačiau *Lagerbier* nesilaukė populiarumo ir greitai nustota gaminti; tuo tarpu stipresnioji *Export* tapo populiari ir Dortmunde.

Ši lengvo alaus rūšis taip greitai išpopuliarėjo tarp pramonės darbininkų, kad jį virusi darykla „Dortmunder Union" greitai tapo didžiausia alaus darykla Vokietijoje, o Dortmundo mieste veikė didžiausias alaus daryklų skaičius.

Iki XX a. vidurio „Export" buvo populiariausia Vokietijos alaus rūšis, to meto alus turėjo ne mažiau kaip 5,5 % alkoholio tūrio. Vėliau šią rūšį nukonkuravo išpopuliarėjęs *pilsner*, dabar gaminamas Export alus paprastai turi ~5 % alkoholio tūrio.

Charakteristika
---------------

Export alus panašus į pilsner alų. Kaip ir kitų šviesieji lager tipo alūs, Export yra šviesiai gelsvos spalvos, vidutiniškai jaučiamas apynių kartumas, skonis silpnas ir švelnus, gausu angliarūgštės. Dortmundo apylinkių vandenyje gausu sulfatų, todėl aluje gali būti jaučiamas silpnas sieros prieskonis. Kadangi Dortmundo vandenyje taip pat gausu kalcio karbonato (kreidos), kuri suteikia apynių skoniui aštrumo, aludariai apynių į alų dėjo mažiau – dėl to Export aluje geriau jaučiamas salyklo skonis.

Export tipo alus taip pat tradiciškai gaminamas Miunchene (vok. *Münchener Export*) ir Vienoje (*Wiener Export*). „Export" tipo alus (tokiu arba kitais pavadinimais) gaminamas ir kitur, pvz. populiari Lietuvoje Švyturio *Ekstra* – priskiriama Dortmunder Export alaus tipui.
**Graikijos nomai** (gr. Νομοί της Ελλάδας) – antro lygio Graikijos administraciniai vienetai, už kurios stambesnės yra pirmo lygio periferijos. Dabartinė Graikija suskirstyta:

* pirmas lygis – 13 periferijų (administracinių regionų)
* antras lygis – 54 nomai
* trečias lygis – 1038 *demai* ir *kinotitos*. Demai atitinka miesto savivaldybes, o kinotitos – kaimo.

Pagal Graikijos konstituciją nomai yra pagrindiniai antrojo lygio savivaldos vienetai. Po 1994 m. reformos daug administracinių funkcijų iš nomų buvo perduota periferijoms. Dalis administracinių funkcijų (pvz. sanitarijos reikalai, urbanistinis planavimas) liko nomų valdžioje, tad teisiškai nomai yra centrinės valstybės valdžios administraciniai vienetai.

Kitose kalbose nomus dar vadina *prefektūromis*, o nomarchus *prefektais*.

Organizacija
------------

Dabartinė renkama nomų savivalda buvo suformuota 1994 m.[1], ji pakeitė iki tol egzistavusią sistemą, kur nomų tarybas ir nomarchus skyrė vyriausybė. 

Dabar kiekvieną nomą valdo:

* *nomo taryba* (gr. νομαρχιακό συμβούλιο), kurią sudaro 21–37 nariai
* *nomarchas* (*νομάρχης*) – vadovaujantis tarybai
* *tarybos prezidentas* (*πρόεδρος*) – pirmininkaujantis taryboje

Nomų tarybų narius viešai renka kas 4 metus. 3/5 vietų užima laimėjusi dauguma, o likusias 2/5 vietų proporcingai užima likusios partijos. Laimėjusios daugumos vadovas tampa ir ir nomarchu.

Nomų sąrašas
------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 1. Atikos periferija (žr. žemiau)
2. Euboja
3. Evritanija
4. Fokidė
5. Ftiotidė
6. Beotija
7. Chalkidikė
8. Imatija
9. Kilkis
10. Pela
11. Pierija
12. Serės
13. Salonikai
14. Chanija
15. Heraklionas
16. Lasitis
17. Retimnas
18. Drama
19. Evras
20. Kavala
21. Rodopė
22. Ksantė
23. Arta
24. Janina
25. Preveza
26. Tesprotija
 | 27. Kerkyra
28. Kefalinija
29. Lefkada
30. Zakintas
31. Chijas
32. Lesbas
33. Samas
34. Arkadija
35. Argolidė
36. Korintija
37. Lakonija
38. Mesenė
39. Kiklados
40. Dodekanesas
41. Kardica
42. Larisa
43. Magnezija
44. Trikala
45. Achaja
46. Etolija ir Akarnanija
47. Elidė
48. Florina
49. Grevena
50. Kastorija
51. Kozanė

a Atono kalnas |  |

Atikos periferijos nomai
Atikos periferija (pažymėta 1 aukščiau pateiktame žemėlapyje), susideda iš šių nomų:

1. Atėnai
2. Rytų Atika
3. Pirėjus
4. Vakarų Atika

Šaltiniai
---------

1. ↑  Law 2218/1994
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jeff Richmond** |
| --- |
|  |
| Jeff Richmond, 2010 |
| Gimė | 1961 m. sausio 7 d. (62 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Garetsvilis, Ohajas, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Tina Fey (nuo 2001 m.) |
| Vaikai | Alice Richmond, Penelope Richmond |
|  |
| Veikla | kompozitorius, aktorius, prodiuseris, režisierius |

**Jeffrey Wayne „Jeff" Richmond** (g. 1961 m. sausio 7 d. Ohajuje, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių kompozitorius, aktorius, televizijos prodiuseris, režisierius. Ričmondas sukūrė muziką žinomam serialui „30 Rock", taip pat režisavo ir keletą jo serijų. Komediją sukūrė ir pagrindinį vaidmenį atliko Ričmondo žmona Tina Fey.

Gyvenimas ir karjera
--------------------

Ričmondas gimė ir užaugo Ohajuje, Jungtinėse Valstijose. Baigė Džeimso Garfyldo vidurinę mokyklą Garetsvilio miestelyje. Vėliau mokėsi Kento universitete, kurį baigė aštunto dešimtmečio pabaigoje. Jau tada pradėjo kurti muziką įvairiems miuziklams.

Dirbo improvizacijų teatre „The Second City", kuriame prisidėjo prie vaikų spektaklių režisavimo. Vėliau gavo darbą NBC televizijos šou „Saturday Night Live". 2006 m. paliko šou ir pradėjo kurti muziką žmonos kurtai situacijų komedijai „30 Rock". Seriale taip pat pasirodydavo kaip ir aktorius, atliko nežymų Alfonso Disperioso vaidmenį. 2010 m. pradžioje režisavo penkias serijas.

2008 m. sukūrė garso takelį filmui „Baby Mama", kuriame pagrindinius vaidmenis atliko jo žmona Tina Fey ir aktorė Amy Poehler.

Ričmondas taip pat vaidino NBC pokalbių laidoje „Late Night with Conan O’Brien". Joje atliko *Russian Hat Guy* vaidmenį.

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Džefas Ričmondas yra vedęs už save dešimt metų jaunesnę garsią amerikiečių aktorę ir scenaristę Tina Fey. Jie susipažino kartu dirbdami improvizacijų klube „The Second City" Čikagoje. Susituokė 2001 m. birželio 3 d. pagal Graikijos stačiatikių bažnyčios papročius; prieš tai susitikinėjo septynerius metus.

Pora turi dvi dukras, Alice Zenobia (g. 2005 m. rugsėjo 10 d.) ir Penelope Athena (g. 2011 m. rugpjūčio 10 d.).
| Dotamas |
| --- |
| **Ilgis** | 12,7 km |
| **Baseino plotas** | 31,2 km² |
| **Ištakos** | Skroblų apylinkės |
| **Žiotys** | Širvinta |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Dotamas** – upė Lietuvoje, Vilkaviškio rajone; Širvintos dešinysis intakas (Šešupės baseinas). Prasideda pelkaitėje prie Skroblų kaimo, aukštupyje prateka Dotamų ežerą. Teka laukais į šiaurės vakarus, vidurupyje pasuka šiaurėn. Įteka į Širvintą 38,1 km nuo jos žiočių, šalia Sausininkų.

Intakai: Matrasinė, Pūstežeris (kairieji).

Aukštupio vaga ištiesinta. Kaimai prie Dotamo: Rūkštėnai, Dotamai, Karpiejai, Šilbaliai.

Upėvardžio *Dótamas* kilmė neaiški – galėtų būti kilęs nuo Dotamų kaimo (< iš germaniško asmenvardžio *Dotas* < *Doht, Todemann*), nors neatmetama ir sąsaja su ide. *\*dā-* 'skystas, takus; tekėti'.

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 89
| **Clitocybe brumalis** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Tauriabudė  *( Clitocybe)* |
| Rūšis: | Vėlyvoji tauriabudė  *( Clitocybe brumalis)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Vėlyvoji tauriabudė** (lot. *Clitocybe brumalis*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, tauriabudžių (*Clitocybe*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Spygliuočių miškai, ypač pušynai.

* **Augimo laikas**

Ankstus pavasaris, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė pilkai ochrinė, įdubusi, pakraščiai užsilenkę žemyn.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 2–4 (5) cm skesmens, iškiliai paplokščia, negiliai įdubusi, tamsiai gelsvai pilka, pilkšvai gelsva, šviesiai ochrinė, išblunkanti iki pilkšvos, pakraščiai persišviečiantys, vagoti. Lakšteliai balti, pilkšvai gelsvi, tankūs, siauri, nuaugtiniai arba plačiai priaugtiniai. Kotas 2–4×0,3–0,5 cm, kepurėlės spalvos, ties pamatu baltai, plaukuotas, tvirtai suaugęs su substratu. Trama kreminės spalvos, plona, nestipraus miltų kvapo, nekarti. Sporos 4–8×3–3,5 μm.

**Būdingi požymiai:** auga rudenį, angsti pavasarį, pušynuose ir eglynuose.

Dygsta pavieniui ar grupelėmis. Valgoma, menkavertė, Nedažna.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 116 psl.
**Milkomas** – dievas vakarų semitų mitologijoje, aukščiausioji amonitų dievybė. Dievybės vardas siejamas su semitų kalbų šaknimi *mlk* („karalius").

Minimas Ugarito dievų sąraše. Dantiraščio lentelėse iš Drehemo sutinkamas dievybės vardas *Malkum*, tuo tarpu įrašuose iš Ninevijos minimas dievas Malikas, šios dievybės vardas kaip asmenvardžių dėmuo aptinkamas dantiraščio lentelėse iš Eblos bei Mario. Vis dėlto Milkomo ir Maliko ryšys nėra aiškus.

Milkomas keletą kartų paminėtas Biblijoje, Senajame Testamente. Masoretiniame tekste Milkomas paminėtas triskart (1 Kar 11, 5; 1 Kar 11, 33; 2 Kar 23, 13), o Septuagintoje bei kituose vertimuose – dar septynis kartus. Hebrajų kalbos žodis *mlkm* galėjo būti verčiamas arba kaip Milkomas, arba kaip „jų karalius". Kaip teigiama, šis dievas (veikiausiai per klaidą įvardytas Chemošu, moabitų dievybe) davęs amonitams jų šalį. Milkomą garbino karalius Saliamonas, dievybė įvardijama „amoniečių pasibjaurėjimu". Milkomas taip pat minimas įraše, datuojamame antruoju I tūkst. pr. m. e. ketvirčiu. Šiame įraše Amono karalius praneša Milkomui apie sieną, kuri statoma aplink valstybės sostinę. Ją statyti, atrodo, paliepęs pats Milkomas.

Milkomas siejamas ir su dievu Molochu, tačiau iš paminėjimų Senajame Testamente galima spręsti, kad šios dievybės buvo garbinamos atskirai, Jeruzalėje būta kiekvienai iš jų skirtų kulto vietų. Nurodoma, kad Molochui buvo aukojami vaikai, tačiau vaikų aukojimas Milkomui nėra minimas.

Jordanijoje, Tel Javoje, aptikta galva su Atefo karūna, manoma, vaizduoja Milkomą.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Мифы народов мира. *Мильком* , И. Ш. Шифман – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
2. 1 2 3 4  Van der Toorn, Karel; Becking, Bob; Van der Horst, Pieter W. (eds.). Dictionary of Deities and Demons in the Bible. Brill. p. 575–576. ISBN 90-04-11119-0.
| **Collybia putilla** |
| --- |
| Vėlyvoji plempė (*Collybia putilla*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Plempė  *( Collybia)* |
| Rūšis: | Vėlyvoji plempė  *( Collybia putilla)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Vėlyvoji plempė** (lot. *Collybia putilla*, sin. *Gymnopus putillus*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, plempių (*Collybia*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Spygliuočių miškai, ypač pušynai, rečiau eglynai, maumedynai.

* **Augimo laikas**

Ruduo, iki užšalimo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Vėlyvo rudens, pošalninis grybas, ypač dažnas pušynuose.

Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 2–3 cm skersmens, jauna - varpeliška, sena - paplokščia, gležna, vagota, rausvai, geltonai ruda, gliti. Lakšteliai rusvi, ploni, siauri, kreminiai, gelsvai rusvi, priaugtiniai. Kotas 2–6×0,2–0,4 cm, vienodo storio arba į pamatą storesnis, gelsvai rusvas. Trama storoka, rusva, be kvapo ir be skonio. Sporos 8–10×3,5–4 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai tamprūs, gelsvai rudi, smulkūs, kepurėlė vagota. 

Auga pavieniui, grupelėmis, spygliuočių miškuose, ant ir tarp nukritusių spyglių. **Nevalgoma**. Dažnas vėlyvo rudens pušynų grybas.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 134 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vėlyvoji plempė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Tarybų rajonas** (arba ***Tarybinis rajonas***) – LTSR administracinis-teritorinis vienetas Vilniaus miesto pietinėje dalyje 1941 m. ir 1944–1990 m. 1964 m. rajonui priklausė Senamiesčio ir Naujamiesčio pietinės dalys, Markučiai ir visas miesto rajonas į pietus nuo geležinkelio – Naujininkai, Burbiškės, Kaminai, Kirtimai, Liepkalnis, Rasos.

Istorija
--------

Įkurtas 1941 m. kovo 21 d. 1957 m. gruodžio 16 d. patvirtintos ribos: geležinkelis Kaunas–Vilnius iki Kuršių g.; geležinkelio šaka, Vilkpėdės, Partizanų, Komjaunimo g. iki Trakų g.; Trakų g. Garelio g. Bokšto g. Subačiaus g. Zarasų g. Polocko g. (iki 5-ojo km), Leoniškių vaikų namų Nr. 3 pagalbinis ūkis, Aleksandro Puškino muziejus „Markučiai", Dilgynės g. (priskirti Tarybų rajonui), miesto pietinė riba iki geležinkelio Kaunas–Vilnius.

Rajonas 1954–1959 m. sutapo su Kirtimų apylinkės ribomis.

Apylinkės
---------

* Kirtimų apylinkė (1949?–1959)
* Kuprioniškių apylinkė (1949?–1954)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vilnius: adresai ir informacija, 1957. *Cituoja Vilniaus vietovių, mikrorajonų, priemiesčių ir gyvenviečių pavadinimai 1964 metais. Vilnius21.lt (tikrinta 2021-10-13).*
Koordinatės: 35°17′30″ š. pl. 33°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿35.29167°š. pl. 33.33333°r. ilg.﻿ / 35.29167; 33.33333

| Kirenijos kalnagūbris |
| --- |
| Kirenijos kalnagūbrisKirenijos kalnagūbris |
| **Šalys** | Kipras |
| **Aukščiausias taškas** | Kiparisovunas, 1 024 m |
| **Uolienos** | Klintis, marmuras |

**Kirenijos kalnagūbris** (gr. Κερύνεια, turk. *Beşparmak*) – kalnagūbris, esantis Kipro saloje.

Kalnagūbris nutįsęs išilgai salos šiaurinės pakrantės. Geologiniu požiūriu kalnai sudaryti iš klinties, vietomis iš marmuro. Aukščiausias taškas – Kiparisovuno kalnas (1 024 m). Rytinė dalis platesnė (25–30 km), vakarinė siauresnė (apie 15 km), bet aukštesnė. Rytinė dalis yra Karpazo pusiasalio priekalnė. Vakarinė kalnagūbrio dalis vadinama Pentadaktilo kalnu (gr. Πενταδάκτυλος – penki pirštai) (740 m). Turkiškas kalno pavadinimas Bešparmak-Daglari (turk. *Beşparmak Dağları*) reiškia „penkių pirštų kalnai". Kalnų papėdėje, pakrantėje išsidėstęs Kirenijos miestas, kuris laikomas Šiaurinio Kipro turistų sostine.

Teritoriją, kurioje stūkso kalnagūbris, kontroliuoja nepripažinta Turkų Kipro respublika.

Kalnagūbrio šlaituose ir viršūnėse yra išlikę antikos laikų griuvėsių, taip pat viduramžių pilys (Šventojo Ilariono pilis, Bufaventas, Kantara).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kipro turistiniai maršrutai
| Vėtrėlauža, (lenk. Wiatrołuża) |
| --- |
| **Ilgis** | 20 km |
| **Ištakos** | Palenkės vaivadijos Fornetkos kaime |
| **Žiotys** | Perto ežeras |
| **Šalys** | Lenkija |

**Vėtrėlauža** (lenk. *Wiatrołuża,* dar vadinama *Kaletniko upė*) – upė šiaurės rytų Lenkijoje. Bendras ilgis apie 20 km. Ištakos yra prie Fornetkos kaimo, prie krašto kelio Nr. DW651, kur susilieja keletas upokšnių. Upė pradeda tekėti į rytus, o prie Žabariškių pasuka į pietus. Toliau neša vandenis pro Pirmųjų Vėtrėlaužių, Kalėtinko kaimus ir, kirtusi nedidelį Kruloveko ežerėlį (10 ha), įteka į Perto ežerą. Miškingi krantai žmonių nėra apgyvendinti, juose karaliauja bebrai. Dugnas vietomis žvyruotas (prie Pirmųjų Vėtrėlaužių) arba molingas. Tie *Nova Vies kaimu* iš dešinės įteka intakas *Maniovka*. Vėtrėlaužos slėnis teritoriškai priklauso Vygrių Nacionaliniam parkui.

Nuorodos
--------

* Upė tarp Didžiojo ir Mažojo Šelmentų;
* Upės nuotrauka ir aprašymas (angl.) Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto..

Šaltiniai
---------

* Aprašymas apie upę Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, XIII tomas, p. 271 (lenk.).
**Tashen** - meno knygų leidykla. Leidžia knygas apie architektūrą, dizainą, dailę, madą, fotografiją, šiuolaikinį meną, reklamą ir erotiką. Kompanijos nuostata - gražaus dizaino knygos apie meną prieinamomis kainomis.

Istorija
--------

1980 m. 18-metis komiksų kolekcionierius Benediktas Taschen Kelne, Vokietijoje, įkūrė 25 m² parduotuvę savo komiksų kolekcijai. Parduotuvė išsiskyrė tuo, kad čia buvo galima rasti ne tik komiksus, bet ir ne taip dažnai kituose knygynuose randamą spaudą – fetišo, ekscentriško meno, istorinės erotikos ir pornografijos žurnalus. 

1983 m. jis išgelbėjo savo kompaniją nuo bankroto pelningai perpardavęs olandų siurrealisto Rene Magritte knygas. Benediktas suprato, kad leisti meno albumus pelninga ir išleidža knygą apie Salvadorą Dali. 

Netrukus Taschen pradėjo leisti įvairių formatų albumus apie fotografiją, dailę, dizainą, madą, reklamos istoriją, filmus, muziką, šiuolaikinį meną ir architektūrą.

Šiuo metu Taschen turi firmines parduotuves Berlyne, Paryžiuje, Briuselyje, Beverli Hilse, Kelne, Kopenhagoje, Holivude, Kelne, Londone, Majamyje ir Niujorke. 

Į istoriją Tashen įėjo išleidusi antrą pagal brangumą pasaulio leidybos istorijoje 10 000 eurų vertės 800 psl. GOAT albumą Muhammad Ali atminti.

Šaltiniai ir nuorodos
---------------------

* Taschen leidykla

* Benedikto Taschen interviu
**MacLean**|  |
| Kilimo iš | aukštutinės Škotijos |
| Žemės | Lachlan Mor, Chief, Duart |
| Vadas | Hon Sir Lachlan Macleanof Duart and Morvern |
| Simbolis | Varnauogė |
| Devizas | (lot.) *Virtue mine honour* (liet.) *Dorybė mano garbė* |
| Karo šūkis | (gėl.) *Bas no beatha* (liet.) *Gyvenimas arba mirtis* |
| Maršas | *The MacLean`s March* |
|  |

**MacLean** – Škotijos klanas.

Klano pavadinimas kilęs arba iš gėl. *MacGille Eoin* (*šv. Jono sūnus*), arba iš *leathan* (*platus, plačiapetis*).

Istorija
--------

Klanas kildinamas iš Gillean (Gille-Eathain na Tuaigh), kuris buvo Fergiuso MacKerko brolis, kildinamas iš karališkosios Lornų giminės. 1263 m. Gillean kovėsi Largso mūšyje (Largs), kurio metu buvo nutrauktas norvegų karaliaus Haakono IV viešpatavimas Hebridų (Hebrides) salose.

Klanas siejamas su Duarto pilimi, MacLean rezidencija. Pilis laikui bėgant sugriuvo, tačiau XX a. pradžioje ją atstatė Sir Fitzroy Donald MacLean, vėliau tapęs klano vadu.

Septos
------

|  |  |
| --- | --- |
| * Beath
* Beaton
* Black
* Lean
* MacBeath
* MacBheath
* MacBeth
 | * Macilduy
* MacLergain
* MacRankin
* MacVeagh
* MacVey
* Rankin
* 
 |

Nuorodos
--------

* MacLean klano tinklalapis
**Dieter Birk** (g. 1946 m. Freisinge, Vokietija) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas mokestininkas ir administratyvistas, Miunsterio universiteto (MU) profesorius.

Biografija
----------

Dieter Birk studijavo teisės mokslus Tiubingeno, Miuncheno universitete bei Regensburgo universitete. 1970 m. išlaikė pirmąjį valstybinį teisininko egzaminą. 1973 metais apgynė teisės mokslų disertaciją Regensburgo universitete. 1975 m. Miunchene išlaikė asesoriaus egzaminą ir trumpai dirbo advokatu. 1981 m. MU Teisės fakultete apgynė teisės mokslų habilitaciją tema „Produktyvumas kaip mokestinių normų matas" (vok. *Das Leistungsfähigkeitsprinzip als Maßstab der Steuernormen*), pelnė Albert Hensel premiją. Nuo 1982 m. MU valstybinės, administracinės ir mokesčių teisės profesorius.

Nuo 1982 m. Miunsterio universiteto Mokesčių teisės instituto direktorius. Nuo 1985 m. iki 1997 m. lygiagrečiai – Miunsterio finansinio teismo teisėjas, nuo 1998 m. verslo teisės advokatų kontoros „Sozietät Pöllath + Partner" išorinis patarėjas (angl. *of counsel*).

Nuorodos
--------

* Miunsterio universiteto Mokesčių teisės instituto tinklalapis Archyvuota kopija 2009-07-28 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

„MTZ-5"
**MTZ-5** (rus. *МТЗ-5*) – bendros paskirties traktorius, nuo 1957 iki 1962 m. gamintas „MTZ" ir nuo 1958 iki 1972 m. „Pietų mašinų gamykloje". Iš viso buvo pagaminta 644 000 vienetų.

Panaudojimas
------------

Traktorius skirtas transportui, augalų kaupimo, arimo lengvose ir vidutinio lengvumo dirvose, sėjimo darbuose. Traktoriaus važiuoklė taip pat buvo naudojama ekskavatoriuje.

Techninis aprašymas
-------------------

Variklio galia 40 AG (29 kW), pavarų skaičius 5 (+1), bendras svoris 3,19 t. Jis mechaniškai niekuo nesiskiria nuo „JUMZ-6".

Modifikacijos
-------------

Bazinis „MTZ-5" modelis buvo gamintas apie metus, tada modernizuotas. Modifikacijos:

* „MTZ-5K" turėjo hidraulo sistemą.
* „MTZ-5L" variklis paleidžiamas paleidimo varikliu.
* „MTZ-5M" variklis paleidžiamas starteriu.
* „MTZ-5S" turėjo uždarą kabiną.

Iš pradžių traktoriai, gaminti „Pietų mašinų gamykloje", vadinti „MTZ-5", bet paskui buvo pavadinti „JUMZ-6".

* „MTZ-5" su kabina„MTZ-5" su kabina
* Ekskavatorius „MTZ-5"Ekskavatorius „MTZ-5"
| ***Tetracerus quadricornis*** |
| --- |
| Keturragė antilopė (*Tetracerus quadricornis*) |
| Apsaugos būklė |
| Pažeidžiami (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |
| Gentis: | Keturragės antilopės  *( Tetracerus)* Leach, 1825 |
| Rūšis: | Keturragė antilopė  *( Tetracerus quadricornis)* |

 |
| Binomas |
| ***Tetracerus quadricornis***Blainville, 1816 |
| Paplitimo arealas |

**Keturragė antilopė** (*Tetracerus quadricornis*) – jaučių (*Bovinae*) pošeimio dykaraginių šeimos, porakanopių būrio žinduolis.

Nedidelė antilopė, kūno aukštis 55-65 cm, masė iki 15-25 kg. Plaukai reti, trumpi, šiurkštoki. Nugara gelsvai ruda, kartais tamsiai ruda, šonai šviesesni, papilvė balkšva, snukis, ausų išorinė dalis ir kojų priekinė pusė tamsiai ruda. Virš ir žemiau šoninių kanopėlių šviesios žiedinės juostelės. Ant skruostų po akimis baltos dėmės. Patinai turi dvi poras ragų, patelės – be ragų. Ant priekinės kaktos dalies turi du kūgiškus, arti vienas kito 2-4 cm ilgio ragelius, už kurių yra ilgesni – 5-10 cm ilgio, pagrindiniai ragai.

Poruojasi birželio-rugpjūčio mėnesiais, nėštumas trunka 7,5-8 mėn. Gimsta 1-3 jaunikliai.

Reta rūšis, įrašyta į Tarptautinę raudonąją knygą. Keturragės antilopės populiacijos pažeidžiamos ir jų skaičius mažėja.

Porūšiai
* *T. q. quadricornis*
* *T. q. iodes*
* *T. q. subquadricornis*

Paplitimas ir gyvenamoji aplinka
--------------------------------

Paplitusi Indijoje ir Nepale. Gyvena lygumose, kalvotose vietovėse, kur retmiškiai kataliojasi su atvirais plotais. Dažniausiai laikosi arti vandens telkinių. Individai laikosi pavieniui, poromis arba šeimyniniais būriais. Minta medžių ir krūmų lapais, ūgliais, vaisiais, žoliniais augalais. Pastebėta, kad labiausiai mėgsta indinius zizifus, agrastinius lapainius, pupūnus ir akacijas.

Išnašos ir šaltiniai
--------------------

1. ↑   „IUCN Red List - Cardioderma cor". IUCN Red list.
2. ↑  One fourth of antelope species are threatened with extinction in the world. IUCN Press Release on 06 February 2009. Archyvuota kopija 2009-04-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Leslie, D.M. & Sharma K. (2009). „*Tetracerus quadricornis* (Artiodactyla: Bovidae)". *Mammalian Species* **843**: 1–11.

* Baleišis, R. Pasaulio kanopiniai žvėrys. Vilnius: Vilniaus Ekologijos institutas, 2009. 68 psl. ISBN 9986-443-36-9.
* Catalogue of Life: 2009 Annual Checklist [neveikianti nuoroda] (sistematinė padėtis).


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Keturragė antilopė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Heksogenas cheminė struktūra
*Heksogenas* |
| 1,3,5-trinitroperhidro-1,3,5-triazinas1,3,5-trinitro-1,3,5-triazacikloheksanas*IUPAC pavadinimas* |
| Cheminė formulė | C3H6N6O6 |
| Molinė masė | 222,117 g/mol |
| Jautrumas smūgiui | Mažas |
| Jautrumas trinčiai | Mažas |
| Tankis | 1,82 g/cm³ |
| Detonacijos greitis | 8750 m/s |
| Lydymosi temperatūra | 205,5 °C |
| Savaiminio užsiliepsnojimo temperatūra | 234 °C |
| Išvaizda | Bespalviai kristalai |
| CAS numeris | 121-82-4 |
| PubChem | 8490 |
| SMILES | C1N(CN(CN1[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-] |

**Heksogenas** (**R.D.X**, **ciklotrimetilentrinitraminas**, **ciklonitas**, **T4**, pagal IUPAC **1,3,5-trinitroperhidro-1,3,5-triazinas**) – sprogstamoji medžiaga. Cheminė formulė: C3H6N6O6.

Detonacijos greitis: 8300 m/s esant tankiui 1,0g/cm³

Išrastas 1898 m. Iš pradžių jį naudojo kaip vaistą. Tai smulkiakristalė baltos spalvos medžiaga. Lyginamasis svoris 1,8 t/m³. Heksogenas neturi kvapo ir skonio, nehigroskopiškas, vandenyje netirpsta. Lydosi +202 ± 1°C. temperatūroje. Chemiškai neaktyvus, su metalais nereaguoja. Deginant daugiau kaip 1 kg heksogeno jis gali detonuoti. Dega energingai, balta liepsna. Mechaniniam poveikiui mažiau jautrus už teną. Peršaunamas gali sprogti. Švarus heksogenas naudojamas detonatorių gamyboje. Pridedant specialių plastifikatorių – gaunami plastikiniai sprogmenys (C-1, C-2, C-3, C-4).

Gavimas
-------

Gaunamas heksaminą nitruojant balta, rūkstančia (virš 90 %) azoto rūgštimi:

(CH2)6N4 + 4HNO3 → (CH2-N-NO2)3 + 3HCHO + NH4+ + NO3-

Nuorodos
--------

* Struktūra
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Keturkalnis** (lot. *lamina tecti*) – vidurinių smegenų dalis. Jis yra dorsaliau smegenų kojyčių, po didžiosios smegenų jungties sustorėjimu. Keturkalnį sudaro dvi poros kalnelių – du viršutiniai ir du apatiniai (lot. *colliculi superiores et inferiores*). Keturkalnius vieną nuo kito skiria skersai ir išilgai einančios vagos. Nuo kiekvieno kalnelio prasideda keturkalnio kalnelių kojytės (lot. *brachium colliculi superioris et inferioris*). Viršutinių kalnelių kojytės pasibaigia tarpinių smegenų šoniniame keliniame kūne, apatinių – vidiniame keliniame kūne. Užpakalyje apatinių kalnelių išeina ketvirtosios galvinių nervų poros – skridininio nervo (lot. *nervus trochlearis*) šaknelės, kurios nueina į smegenų pamato paviršių smegenų kojyčių šoniniu kraštu. Viršutiniuose keturkalnio kalneliuose yra vienas iš požievinių regos centrų (kiti šoniniame keliniame kūne ir gumburo pagalvėje), o apatiniuose – vienas iš klausos požievinių centrų (kitas vidiniame keliniame kūne).
|  Kirdeikių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Molėtų |
| **Savivaldybė** | Utenos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kirdeikiai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1927 m. |
| **Stilius** | istorizmas |

Koordinatės: 55°22′39″ š. pl. 25°56′31″ r. ilg.﻿ / ﻿55.37750°š. pl. 25.94194°r. ilg.﻿ / 55.37750; 25.94194

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*
**Kirdeikių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kirdeikių kaime, Pakaso ežero pietvakariniame krante. Klebonas kunigas Jurgis Kazlauskas.

Istorija
--------

Šoninis fasadas
Bendras vaizdas
Dalis Linkmenų parapijos su bažnyčia 1920 m. liko Lenkijos okupuotoje teritorijoje. Okupacinė valdžia 1925 m. iškėlė bylą Linkmenų klebonui Juozui Breivai už lietuvių kultūrinę veiklą. Jis pabėgo į Kirdeikius ir pradėjo rūpintis bažnyčios statyba. Lietuvos valdžia skyrė miško medžiagos ir 35 000 litų. 1926–1927 m. medinė bažnyčia buvo pastatyta (projektavo ir statybą prižiūrėjo inž. Litas). 1927 m. vyskupas Juozapas Kukta bažnyčią konsekravo. Kirdeikių klebonas J. Breiva stiprino lietuvybę, rėmė lietuvių partizanų judėjimą (mirė 1939 m. Palaidotas bažnyčios šventoriuje). Kirdeikiuose gimė lietuvių atgimimo veikėjas, poetas, aušrininkas, kunigas Silvestras Gimžauskas (1844–1897 m.). 1936 m. pašventinti S. Gimžausko parapijos namai.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė (vyrauja gotikos elementų imitacija), su trisiene apside ir priestatais prie jos, 2 bokštais ir išsikišusiu fasadu. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis.

Yra trys neogotikinio stiliaus altoriai: pagrindinis ir du šoniniai. 2009 m. altoriai ir sakykla buvo restauruoti ir naujai paauksuoti, iškilmingas atnaujintų altorių atšventinimas įvyko rugpjūčio 15 d. per Žolinės atlaidus, iškilmes celebravo Molėtų dekanas K. Kazlauskas.

Šventoriaus tvoros pamatas akmeninis su iškilusiomis kolonėlėmis, kurias jungia vietinio kalvio nukalti ažūriniai elementai (tvorelės), vartai taip pat metaliniai.

Varpai
------

Viename iš bažnyčios bokštų (varpinėje) kabo du varpai. Didysis „Benediktas" nulietas 1930 m. Varpas pakrikštytas jo fundatoriaus Benedikto Kindurio vardu (kitur minima, kad fundatorius buvo Benediktas Paukštė). Mažasis varpas su lotyniškais įrašais nulietas XVIII a. Varpas pakrikštytas kaimo gerbiamo žmogaus Jono Maciulevičiaus. Virš apsidės esančiame bokštelyje kabo dar vienas nedidelis varpas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kirdeikių senolis Benediktas ir verkia, ir džiaugiasi kartu su gyventojais". Udiena.lt. Nuoroda tikrinta 2021-12-21.
2. ↑  XXI amžius, Nr.42
Koordinatės: 14°22′ p. pl. 144°58′ v. ilg.﻿ / ﻿14.367°š. pl. 144.967°r. ilg.﻿ / 14.367; 144.967

Palydovinė nuotrauka
**Takaroa** – koralinis atolas Prancūzijos Polinezijoje, Tuamotu salyno šiaurės vakaruose, Karaliaus Jurgio salų grupėje, 575 km nuo Taičio. Įeina į Takaroa komuną. Sausumos plotas – 20 km². 674 gyventojai (2017 m.). Gyventojų tankumas – 33,7 žm./km². Svarbiausia gyvenvietė – Teavaroa.

Atolas gulščio ovalo formos. Ilgis 24 km, plotis 8 km. Plačiausia žiedo dalis šiaurės rytuose. Pietinė dalis smarkiai suskaidyta protakų. Vienintelė laivuojama protaka – Teavaroa. Lagūnos plotas 93 km², gylis iki 3 m. Perlų rinkimas ir perlamutro gavyba.

Salą 1616 m. atrado olandų ekspedicija. Anglų jūrininkas Džonas Baironas atolą pavadino *Koralų sala*. Taip pat žinoma *Tioka* ir *Taaroa* pavadinimais. Apie 90 % salos gyventojų – mormonai. Yra 1891 m. pastatyta mormonų bažnyčia. Yra polineziečių šventyklų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)

Nuorodos
--------

* Žemėlapis[neveikianti nuoroda]
| Kamerūno kalnas |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Kamerūnas Kamerūnas |
|  |
| Aukštis | 4095 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2000 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 4°13′0″ š. pl. 9°10′21″ r. ilg.﻿ / ﻿4.21667°š. pl. 9.17250°r. ilg.﻿ / 4.21667; 9.17250Koordinatės: 4°13′0″ š. pl. 9°10′21″ r. ilg.﻿ / ﻿4.21667°š. pl. 9.17250°r. ilg.﻿ / 4.21667; 9.17250 |

**Kamerūno kalnas** (angl. *Mount Cameroon*, pranc. *Mont Cameroun*), **Fako kalnas** (*Fako*) – veikiantis ugnikalnis Kamerūne netoli Gvinėjos įlakos. Vulkanas yra viena aukščiausių Afrikoje, o jo viršūnė siekia 4095 metrų virš jūros lygio, nors nurodomi ir kitokie aukščiai (4070 m, 4040 m ir kt.). Kalnas stūkso Pietvakarių regione, 10 km į vakarus nuo Buėjos, 20 km į šiaurę nuo Limbės.

Viršūnėje – 1 km skersmens krateris. Daugiau kaip 70 šoninių kraterių. Yra lavos urvų; didžiausias Gaskino urvas (ilgis 450 m) yra 2855 m aukštyje.

Dalis ugnikalnio patenka į Kamerūno vulkaninę liniją, kurioje telkšo ir Njoso ežeras, 1986 m. pagarsėjęs Njoso ežero tragedija. Paskutiniai Kamerūno ugnikalnio išsiveržimai užfiksuoti 1999 m. kovo 28 dieną ir 2000 m. kovo 28 dieną. Ugnikalnio pagrindą sudaro Prekambro metamorfinės uolienos, kurias iš viršaus dengia Kreidos ir Kvartero nuogulos.

Ugnikalnio šlaitai – drėgniausia vieta Afrikoje. Čia iškrinta ~10 000 kritulių per metus. Šlaituose auga drėgnieji atogrąžų miškai, aukščiau – visžaliai kalnų miškai, kalnų pievos. Gausi gyvūnija (beždžionės, antilopės); faunos rezervatas. Slėniuose ganyklos. Papėdėse auginami bananai, alyvmedžiai, kakavmedžiai, kaučiukmedžiai, arbatmedžiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Cameroon, Global Volcanism Program. Smithsonian Institution
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 189
3. ↑  Mount Cameroon, Cameroon, *Peakbagger.com*
4. ↑  Aira Dubikaltienė. *Kamerūno kalnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kamerūno kalnas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Florencijos podestos rūmų kiemas.
Bolonijos podestos rūmai.
**Podesta** (it. *podestà*, iš *potestas* 'valdžia') – viduramžių (XII–XVI a.) Italijos miestų valstybių ar administracijos galva. Podesta buvo vykdomosios ir teisminės valdžios vadovas. Podestos būdavo tiek skiriami, tiek renkami, tai priklausė nuo laikotarpio ir konkretaus miesto. Pvz. Venecijos respublikoje, Florencijoje priklausomų miestų podestas skirdavo centrinė valdžia.

Pirmas žinomas podesta buvo paskirtas 1151 m. Bolonijoje. Iš Faencos pakviestas Gvidas di Ranieri di Sasso Kanosietis (*Guido di Ranieri di Sasso of Canossa*), kad užimtų rektoriaus ir podestos pareigas.

Daug pirmųjų podestų 1158 m. Ronkaljoje (*Roncaglia*) vykusiame Imperijos kongrese paskyrė Šventosios Romos imperatorius Frydrichas Barbarosa, kad per juos valdytų Šiaurės Italijos miestus. Podestos buvo imperatoriaus vietininkai, diegę imperijos teisę. Miestų valstybių gyventojai tokiai podestų vadžiai priešinosi, tai buvo viena iš priežasčių, dėl ko susidarė Lombardijos Lyga ir 1167 m. kilo sukilimas prieš Barbarosą.

Imperatoriaus skirtų podestų institucija egzistavo neilgai, tačiau tokia pareigybė miestuose prigijo. Apie 1200 m. daugelyje komunų buvo sukurtos podestų pareigos, į kurias miestų piliečiai metams rinkdavo savo atstovus. Miesto podesta būdavo aukščiausia valdžia visose srityse – civilinėje ir karinėje, diplomatinėje ir kitose sferose.

Stengdamiesi išvengti vidinių kivirčų miestų piliečiai podestomis ėmė kviesti svetimšalius. XII ir XIII a. buvo populiaru podestomis kviesti venecijiečius. Manoma, kad to priežastis iš dalies buvo tai, kad Venecijos respublika mažai domėjosi žemynine Italija, o daugiau reikalais Viduržemio jūroje ir prekyboje. Kai kuriuose miestuose yra buvę, kad podestų kadenciją pratęsdavo keleriems metams, o tai ir iki gyvos galvos.

Podestos XX a
-------------

Nuo 1926 m. Italijoje Musolinio vyriausybė miestuose vėl įvedė podestų pareigas – t. y. jie merus pervadino *podestomis*. Podestas skirdavo vyriausybė. 1946 m. podestų pareigybė buvo panaikinta.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Komercinis bankas** – finansų tarpininkas, kuris sukaupia lėšas terminuotų ir einamųjų indėlių pavidalu iš juridinių ir fizinių asmenų bei sukauptas lėšas naudoja komercinėms, vartotojiškoms, hipotekos (būsto) ir kitokioms paskoloms teikti.

Tipiškas komercinio banko klientas, jei tik bankas nesiorientuoja į mažmeninę bankininkystę, yra ne pavienis fizinis asmuo, o įmonės – juridiniai asmenys. Priimami ir gyventojų indėliai, bet jie svarbūs tik kaip stabilus finansavimo šaltinis. Stambiems bankams taip pat vienodai svarbūs įmonių indėliai, kurie dažniausiai būna daug didesni.

Klasikinių komercinių bankų ne tik Lietuvoje, bet ir pasaulyje lieka vis mažiau. Bankai visuose kraštuose užsiima vis įvairiapusiškesne veikla. Jie teikia ir taupomųjų bankų ir finansų patarėjų paslaugas. Šie bankai turi antrines draudimo, finansų maklerio, išperkamosios nuomos įmones. Tai patys stambiausi ir skaitlingiausi finansiniai tarpininkai. Jie sudaro finansinį pagrindą visose šalyse.

Literatūra
----------

* Gitanas Kancerevyčius. Finansai ir investicijos. 2009 m.
Varnių koncentracijos stovyklos pastatas, dabar – Žemaičių vyskupystės muziejus
**Varnių koncentracijos stovykla** – įkalinimo įstaiga, veikusi 1927–1931 m. Varniuose.

Istorija
--------

Koncentracijos stovykla įkurta Krašto apsaugos ministro Antano Merkio iniciatyva anksčiau Žemaičių vyskupijai priklausiusiuose pastatuose, iškart po 1926 m. gruodžio 17 d. perversmo. Į šią įkalinimo įstaigą karo komendantai siuntė politinės policijos ir apskričių viršininkų atrinktus asmenis, kurie buvo nubausti administracinėmis bausmėmis už politinę veiklą. Daugiausiai šių asmenų kalėjo 1927 m. po Tauragės pučo (iki 150).

Stovykla buvo uždaryta 1931 m. spalio mėn. iškilus ekonominiams sunkumams.

Kaliniai
--------

Stovykloje kalėjo:

* Kazimieras Ambrozaitis
* Konstantinas Bajerčius
* Boleslovas Baranauskas
* Viktoras Bergas
* Andrius Bulota
* Butkų Juzė
* Adolfas Damušis
* Andrius Domaševičius
* Mečislovas Gedvilas
* Jonas Januškis
* Petras Jočys
* Petras Karvelis
* Petras Kežinaitis
* Vladas Niunka
* Juozas Meškauskas
* Aleksandras Tornau

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2022-09-25 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Varnių koncentracijos stovykla*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 461

Literatūra
----------

* Varniai, Dimitravas, Pabradė: koncentracijos ir priverčiamojo darbo stovyklos Lietuvoje 1927–1940 m. / Modestas Kuodys. – Vilnius: Versus aureus, 2007. – 206 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-34-010-2
**Nogatos meteoritas** – meteorito (L6 chondrito) fragmentas, rastas Japonijoje, Fukuokos prefektūroje.

Manoma, kad tai seniausias išlikęs meteorito fragmentas, kurį galima susieti su paliudytu meteorito kritimu. Pasakojama, kad krintantį meteoritą pastebėjo mažas berniukas. Jis kitus žmones atvedė į įvykio vietą. Buvo pripažinta, kad objektas nukritęs iš dangaus.

Meteorito fragmentą išanalizavo ir apibūdino Masako Šima iš Tokijo nacionalinio mokslų muziejaus. 1979 m. Meteoritų draugijos nomenklatūros komitetas pritarė, kad šis meteoritas būtų pavadintas Nogatos vardu. 1983 m. M. Šima paskelbė išsamią ataskaitą apie meteorito fragmento cheminę sandarą.

Meteoritas saugomas Nogatos šintoistų šventovėje.

Išnašos
-------

1. ↑  *Nogata*. The Meteoritical Society. Nuoroda tikrinta 2021-11-07.
2. ↑  Norton, O. Richard (1998). Rocks from Space: Meteorites and Meteorite Hunters. Mountain Press Pub. ISBN 9780878423736.
3. ↑   Marvin, Ursula B. (2006), "Meteorites in history: an overview from the Renaissance to the 20th century", in McCall, G. J. H.; Bowden, A. J.; Howarth, R. J. (eds.), The History of Meteoritics and Key Meteorite Collections: Fireballs, Falls and Finds, London: The Geological Society, p. 16, ISBN 9781862391949
4. ↑  Lindstrom, Marilyn (1997). Exploring meteorite mysteries: A teacher's guide with activities for earth and space sciences. NASA. p. 19.7. ISBN 9781428927612.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Podesterija** – viduramžių Italijos miesto administracijos vadovo podestos institucija, taip pat administracinis vienetas stambioje valstybėje, kurį valdo podesta.

Venecijos respublikos podesterijos
----------------------------------

Venecijos respublikos žemyninėje dalyje (*stato di terraferma*), kuri susidarė XV a. Venecijai prisijungiant Po upės baseino žemes (autonomiškus miestus ir feodalines valdas) podesterijos sudarė vidurinį administracinių vienetų lygį. Aukščiausias lygis buvo provinciją atitinkanti *teritorija* (*territorio*), žemesnis – *podesterijos*.

Venecijos respublikos dalis *dožatas* (it. *Dogado*, Venecijos hercogystė) buvo padalinta į 9 rajonus (einant iš šiaurės): Gradas (*Grado*), Kaorlė (*Caorle*), Torčelas (*Torcello*), Muranas (*Murano*), Malamočas (*Malamocco*), Kjodžas (*Chioggia*), Loreo (*Loreo*), Kavarcerė (*Cavarzere*) ir Gambararė (*Gambarare*). Šie rajonai buvo podesterijos (jiems vadovavo podestos), tik Gradas buvo grafystė.

Podesterijos Genujos respublikoje
---------------------------------

Genujos respublika 1273 m. iš Bizantijos imperatoriaus buvo gavusi valdyti Konstantinopolio komercinius priemiesčius Perą (*Pera*) ir Galatėją (*Galatea*). Abu šiuos priemiesčiu valdė vienas podesta, kol 1453 m. Konstantinopolį užgrobė turkai.
| **Nobusuke Kishi** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1896 m. lapkričio 13 d.Tabusė, Jamagučio prefektūra, Japonija |
| Mirė | 1987 m. rugsėjo 7 d. (90 metų) |
|  |
| Partija | Demokratinė partija (1952–1955), LDP (1955–1987) |
|  |
|  **Vikiteka** | Nobusuke Kishi |

**Nobusukė Kiši** (jap. 岸 信介 = *Kishi Nobusuke*, 1896 m. lapkričio 13 d. – 1987 m. rugpjūčio 7 d.) – Japonijos politikas, buvęs šalies ministras pirmininkas (1957–1960 m.), prekybos ir pramonės (1941–1945 m.) bei užsienio reikalų (1956–1957 m.) ministras, vienas kontroversiškiausių Japonijos lyderių pokarinių laikotarpiu.

Biografija
----------

Nobusukė Kiši gimė 1896 metų lapkritį, dabartinėje Jamagučio prefektūroje. Tarpukariu dirbo Žemės ūkio ir prekybos bei Prekybos ir pramonės ministerijose. Nuo 1936 m. buvo vienas iš pagrindinių asmenų, atsakingų už Japonijai pavaldžios Mandžuko valstybės ekonominį vystymą. 1939 m. grįžo į Japoniją ir tapo Prekybos ir pramonės ministerijos viceministru, o 1941 m. – ministru. Šią pozicija išlaikė iki pat Japonijos kapituliacijos Antrame pasauliniame kare.

Po karo buvo suimtas ir uždarytas į kalėjimą įtariant A klasės karo nusikaltimais, tačiau liko nenuteistas ir galiausiai 1948 m. paleistas į laisvę. 1952 m. grįžo į politiką, įstojo į Liberalų partiją, tačiau greitai ją paliko ir perėjo į Demokratinės partijos pusę (ši 1955 m. įsiliejo į naujai įkurtos Liberalų demokratų partijos sudėtį). 1956 m. gruodį paskirtas užsienio reikalų ministru, tačiau dėl ligos atsistatydinus ministrui pirmininkui Tanzan Ishibashi, jau 1957 m. vasarį buvo išrinktas į jo vietą.

Vidaus politikoje Kiši siekė pertvarkyti švietimo sistemą, nesėkmingai siekė pakeisti šalies Konstituciją. Užsienio politikoje palaikė proamerikietišką ir antikomunistinę užsienio politikos kryptį. Vienas iš jo tikslų buvo pratęsti JAV ir Japonijos saugumo sutartį, išsiderint Japonijai lygiateisiškesnes sąlygas. Tai pavyko padaryti 1960 m. Jis taip pat siekė atstatyti ekonominius santykius su Pietryčių Azijos šalimis, palaikė Taivaną jo priešpriešoje su Kinija. Kiši valdymo metu Japonija tapo Jungtinių Tautų Saugumo Tarybos nepastovia nare. 

Saugumo sutarties su JAV pratęsimas iššaukė didelius pacifistiškai nusiteikusių gyventojų protestus, kuriuose dalyvavo darbininkai, studentai, intelektualai. Dėl protestų buvo atšauktas planuotas JAV prezidento Dwight Eisenhower vizitas, o pats Kiši atsistatydino iš ministro pirmininko posto praėjus kelioms dienoms po sutarties ratifikavimo parlamente.

Po atsistatydinimo Kiši iki 1979 m. išliko parlamento nariu ir išlaikė politinę galią, ypač 1964–1972 m. kada ministru pirmininku tapo jo jaunesnis brolis Eisaku Sato.

Šaltiniai
---------

* James Arthur, Ainscow Stockwin. *Dictionary of the Modern Politics of Japan.* Routledge, 2003, p. 189–191

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Tanzan Ishibashi** | **Japonijos ministras pirmininkas**1957–1960 | Po to:**Hayato Ikeda** |
Ajinomoto|  |
| Komercinis pavadinimas | Ajinomoto korporacija |
| Originalus pavadinimas | 味の素 |
| Forma | AB |
| Pramonė | Maisto pramonė |
| Įkurta | Japonija Japonija (1907 m. (1907 m.)) |
| Centrinė būstinė | Čiūo, Tokijas, Japonija |
| Svarbiausi darbuotojai | Takaaki Nishii (prezidentas) |
| Darbuotojų | 32734 (2017 m.) |
| Tinklalapis | ajinomoto.com |

**Ajinomoto** (jap. 味の素株式会社 = *Ajinomoto kabushiki gaisha*) – tarptautinė Japonijos kompanija, vykdanti veiklą maisto, kosmetikos ir vaistų pramonėje. Gamina prieskonius, aliejų, saldiklius, aminorūgštis, gaiviuosius gėrimus, kremus, maisto papildus ir kt.; yra didžiausia pasaulyje mononatrio glutamato gamintoja. Įkurta 1907 m. japonų verslininko Saburosuke Suzuki, turi padalinius ir gamyklas 35 šalyse: JAV, Pietų Korėjoje, Vietname, Belgijoje, Lenkijoje ir kitur.

Istorija
--------

Kompanijos istorija prasidėjo 1907 m. kada verslininkas Saburosuke Suzuki susidomėjo mokslininko Ikeda Kikunae atrastu mononatrio glutamatu. Suzuki įkurta įmonė Suzuki Seiyakusho po metų pradėjo pramoninę mononatrio glutamato gamybą ir prekiavo juo kaip nauju prieskoniu. 1910 m. prekybą išplėtė į Korėją ir Taivaną, o 1920 m. įkūrė padalinį JAV. Su laiku keitėsi kompanijos pavadinimas: 1917 m. pervadinta į S. Suzuki & Co. 1932 m. – Ajinomoto Honpo S. Suzuki & Co. 1940 m. – Suzuki Shokuryo Kogyo, 1943 m. – Dai-Nippon Chemical Co. 1946 m. – į dabartinį Ajinomoto Co.

Po Antrojo pasaulinio karo verslas plėtėsi daugiausiai į maisto produktų (prieskonių, sultinių, majonezo, greitai paruošiamų makaronų ir kt.) ir gėrimų (kavos, energetinių gėrimų) gamybą, o pastaraisiais metais pereita ir prie kosmetikos bei vaistų pramonės.

Galerija
--------

* Kompanijos centrinė būstinė Tokijuje.Kompanijos centrinė būstinė Tokijuje.
* Majonezas.Majonezas.
* Greitai paruošiami makaronai.Greitai paruošiami makaronai.

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Products Archyvuota kopija 2018-10-28 iš Wayback Machine projekto. Ajinomoto Group
2. ↑  An MSG Convert Visits the High Church of Umami, New Yorker, 2018-04-27
3. ↑  History Archyvuota kopija 2018-02-23 iš Wayback Machine projekto. Ajinomoto Group
4. ↑  Corporate profile Archyvuota kopija 2018-10-28 iš Wayback Machine projekto. Ajinomoto Group
5. ↑  Stuart D.B. Picken. *Historical dictionary of Japanese business*. 2007, Scarecrow Press, p. 10-11
6. ↑  History Archyvuota kopija 2018-02-23 iš Wayback Machine projekto. Ajinomoto Group