recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 55°26′41″š. pl. 22°57′29″r. ilg.﻿ / ﻿55.444673°š. pl. 22.957938°r. ilg.﻿ / 55.444673; 22.957938

|  |
| --- |
| **Gylių mokykla-daugiafunkcis centras** |
| Gylių mokykla-daugiafunkcis centras herbasGylių mokykla-daugiafunkcis centras herbas |
| Gylių mokykla-daugiafunkcis centras |
| **Adresas** | Rimkiškių k. 7, Rimkiškiai |
| **Direktorius(-ė)** | Adomas Kuodys |
| **Mokinių skaičius** | 111 |
| **Įkūrimo data** | 1936 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 16 |

**Raseinių r. Gylių mokykla-daugiafunkcis centras** (buvusi **Pryšmančių pagrindinė mokykla**) – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Raseinių raj. Rimkiškiuose, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba.

Ankstesnė mokyklos emblema
Įstaigos kodas 190098034. Steigėjas Raseinių rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1932 m. dvarininkas Bagdonas skyrė 2,3 ha Bagdonavos dvaro žemės mokyklos įkūrimui. 1936 m. pastatytas medinis pastatas, pradėjo veikti Bagdonavos pradžios mokykla.

1951 m. mokykla reorganizuota į Bagdonavos septynmetę mokyklą, 1961 m. tapo Pryšmančių septynmetė mokykla, nuo 1963 m. Pryšmančių aštuonmetė mokykla. 1964 m. pastatytas mūrinis priestatas. 1986 m. Pryšmančių devynmetė mokykla.

Nuo 1995 m. Pryšmančių pagrindinė mokykla. 2005 m. renovuota mūrinė mokyklos dalis, 2006 m. pastatytas mūrinis priestatas, avarinio stovio medinė mokyklos dalis uždaryta.

2014 m. reorganizuota, pakeistas pavadinimas iš Raseinių r. Pryšmančių pagrindinė mokykla į Raseinių r. Gylių mokykla-daugiafunkcis centras. 

2019 m. rugsėjo 22 d. paskelbtas Raseinių rajono savivaldybės tarybos sprendimas Nr. TS-279 „Dėl sutikimo reorganizuoti Raseinių r. Gylių mokyklą-daugiafunkcį centrą, prijungiant prie Raseinių r. Viduklės darželio". Gylių mokyklos-daugiafunkcio centro teisės ir pareigos nuo 2020 m. sausio 1 d. pereina Viduklės darželiui.

Direktoriai
-----------

* 1976-1988 m. - Ona Tamošaitiene
* 1988–1992 m. – Viljamas Bakšys
* Vitoldas Okulevičius
* nuo 2008 m. – Adomas Kuodys

Žymiausi mokiniai
-----------------

* Antanas Bučinskas, politologas.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2020-08-11 iš Wayback Machine projekto.
* Raseinių r. Gylių mokykla-daugiafunkcis centras (*aikos.smm.lt*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Pusdalyvis** – veikiamųjų dalyvių savitos nelinksniuojamos formos, turinčios veiksmažodžio, būdvardžio ir prieveiksmio ypatybių, žyminčios šalutinį (antraeilį) veiksmą, atliekamą to paties veikėjo, kaip ir pagrindinis sakinio veiksmas. Pusdalyvis savo forma atitinka vyriškosios arba moteriškosios giminės vienaskaitos arba daugiskaitos vardininką. Pusdalyviai derinami gimine bei skaičiumi, su sakinio veiksniais, einančiais daiktavardžiu ar įvardžiu.

### Daryba

Pusdalyviai daromi iš bendraties kamieno su priesaga *-dam* ir turi linksniuojamo žodžio galūnę, rodančią, kad aplinkybės veiksmo atlikėjas yra sakinio subjektas (gramatinis veiksnys). Pusdalyvio vardininko galūnė yra neparadigminė forma: pusdalyvis nelinksniuojamas, o tik formaliai antrą kartą rodo veiksniu einančio žodžio linksnį, skaičių ir giminę. Todėl jeigu žodis yra nelinksniuojamas, tai jis apskritai neturi jokios linksnio formos.

Pusdalyvis, žymėdamas iš veiksmo kylančios aplinkybės ryšį su veikėju derinamojo žodžio forma, apibūdina tą veikėją kaip atitinkamos veiksmažodinės ypatybės turėtoją. Šiuo požiūriu pusdalyvis darosi panašus ne tiek į būdvardį, kiek į dalyvį. Su dalyviu jis sudaro bendrą pusiau predikatinių formų paradigmą. Pusdalyvis reiškia aplinkybę, laiko atžvilgiu sutampančią su pagrindiniu veiksmu. Sutapimas laiko atžvilgiu gali būti tik tada, kai aplinkybė yra kilusi iš trukminio ar kartotinio veiksmo. Todėl pusdalyviai dažniausiai daromi iš eigos veiksmažodžių ir yra esamojo laiko aplinkybės raiškos forma (*džiaukis, jauna būdama*). Pusdalyvių ir dalyvių laiko priešprieša tam tikromis aplinkybėmis esti neutralizuota, skirtingos gramatinės formos vartojamos kaip sinonimai: *ištarnavo jis septynerius metus nesiprausdamas (nesiprausęs)*. Gali būti subtilus reikšmės skirtumas: pusdalyvis reiškia nuolatinį gyvenimo būdą, o dalyvis pabrėžia karto reikšmę. Pusdalyviui aplinkybių funkcija yra pagrindinė. Pusdalyviai žymi iš veiksmo kylančią aplinkybę, siejamą su veiksniu.
Pusdalyviai gali reikšti šias aplinkybes:

* Laiko aplinkybė (kada?): ***Kaukaze gyvendamas**, aš rašyti pradėjau*.
* Būdo aplinkybė. (kaip?): ***Drebėdama** pribėgo ji prie lango pasižiūrėti*.
* Priežasties aplinkybė.: *Jonas, **būdamas pavargęs**, pats nieko, žinoma, nedarė*.
* Sąlygos arba nuolaidos aplinkybės: ***Du kiškius vydamas**, nė vieno nepagausi.*

Visos pusdalyviais reiškiamos aplinkybės sutampa su pagrindinio veiksmo laiku, todėl visų reikšmių pusdalyviams būdinga ir laiko reikšmė. Pats pusdalyvis taip pat turi ir trukmės reikšmę.

Vikižodynas

Taip pat skaitykite
-------------------

* Transgressive (linguistics)
* Adverbial participle
*Kitos reikšmės – Griškabūdžio šventoriaus koplyčia.*
Koordinatės: 54°51′01″š. pl. 23°10′16″r. ilg.﻿ / ﻿54.850261°š. pl. 23.170974°r. ilg.﻿ / 54.850261; 23.170974

|  Griškabūdžio šventoriaus III koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Šakių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Griškabūdis |
| **Adresas** | A. Skelčio g. 2A |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | po 1892 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Griškabūdžio šventoriaus III koplyčia** – Šakių rajono savivaldybėje, Griškabūdžio Kristaus Atsimainymo bažnyčios šventoriuje stovinti koplyčia. Priklauso bažnyčios statinių kompleksui, kuris nuo 2008 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą. Pastatyta XIX a. pabaigoje, po 1892 m.

Dabartinė Griškabūdžio bažnyčia pastatyta 1796 m. Geležinė tvora su mūro stulpais aplink šventorių pastatyta 1927-1931 m. III koplyčia stovi erdvaus šventoriaus pietvakarių pusėje, tolimajame kampe, nuo gatvės pusės. Viena iš trijų nevienodo stiliaus ir dydžio mūrinių koplyčių.

III koplyčia neogotikos stiliaus, sumūryta iš raudonų plytų. Ji yra didesnė už kitas dvi kampines balto mūro koplyčias ir už jas aukštesnė. Koplyčios pastatas kompaktinis, stačiakampio plano, su žemesniu priestatu vakarų fasade (į gatvės pusę), 1 aukšto, su rūsiu. Stogas dvišlaitis, dengtas skardos lakštais. Langų ir durų angos su segmentinėmis sąramomis, nišos po langais stačiakampės. Raudonų plytų mūro kampiniai piliastrai su profiliuotais kapiteliais. Fasadus puošia dekoratyvios arkinės nišos, frontonų šlaitų karnizai, trikampės ir stačiakampės tinkuotos nišutės. Plytų mūro sienos su rievėtomis siūlėmis. Koplyčia stovi ant akmenų ir plytų mūro pamato su profiliuotu cokoliu. Rūsyje sumūrytas cilindrinis skliautas. Koplyčioje įtaisytos dvivėrės medinės įstiklintos durys, papuoštos medinių profiliuotų, rombu sukaltų lentų įsprūdomis, apkaltomis stambiomis kalvio darbo vinimis. Lubos apkaltos medinėmis lentomis rombo ornamentu, centre - medinė tekinta rozetė su mediniu tekintu bumbulu. Vidaus sienos tinkuotos, grindys sudėtos iš keraminių plytelių.

2023 m. duomenimis, koplyčios interjeras buvo sunykęs, užgriozdintas statybinio laužo. Vidaus erdvė vientisa, be grindų, su atvira rūsio duobe, cokolio fragmentais.

* Koplyčia ir galinis priestatasKoplyčia ir galinis priestatas
* Koplyčios vidujeKoplyčios viduje

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „III koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  „Bažnyčios statinių kompleksas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. 1 2  Regimanta Stankevičienė. Griškabūdis. Šventorius *lituanistika.lt*

Nuorodos
--------

* Griškabūdžio Kristaus Atsimainymo parapija *griskabudzioparapija.lt*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Telekomunikacijoje, **dažnio padalinimo tankinimas** – bendras ryšio terpėje prieinamas dažnių juostos pločio padalinamo būdas į keletą nepersidengiančių dažnių juostų, kurių kiekviena naudojama atskiram signalui perduoti. Tai leidžia vienai perdavimo terpę, pvz. mikrobangų radijo ryšį, kabelį ar optinį pluoštą, naudoti keliems nepriklausomiems signalams. Kitas panaudojimas – lygiagrečiai perduoti atskirus nuosekliuosius bitus arba didesnio greičio signalo segmentus.

Dažniausias dažnių padalinimo tankinimo pavyzdys yra radijo ir televizijos transliavimas, kai oru vienu metu sklinda keli skirtingų dažnių radijo signalai. Kitas pavyzdys – kabelinė televizija, kai tuo pačiu kabeliu vienu metu yra perduodama daug televizijos kanalų. Dažnio padalinimo tankinimas taip pat yra naudojamas telefono sistemose perduoti kelis telefono skambučius didelės talpos magistralinėmis linijomis; ryšių palydovuose, perduoti kelis duomenų kanalus aukštyn ir žemyn, ir plačiajuosčio ryšio DSL modemuose dideliems kompiuterinių duomenų kiekiams perduoti susipynusios poros telefono linijomis, ir daugeliu kitų naudojimo būdų.

Analogiškas būdas, vadinamas bangos ilgio padalinimo tankinimu, yra naudojamas šviesolaidiniame ryšyje, kai vienu optiniu pluoštu yra perduodami keli duomenų kanalai, naudojant skirtingus bangos ilgius (dažnius).
**Radosław Murawski**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Radosław Paweł Murawski |
| Gimimo data | 1994 m. balandžio 24 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Glivicės, Lenkija |
| Ūgis | 173 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Lech Poznan |
| **Numeris** | 22 |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
| nežinoma | Piast Gliwice |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2012–20172017–20192019–20212021– | Piast Gliwice  Palermo FC  Denizlispor  Poznanės „Lech" | 127 0(4)071 0(2)064 0(5)052 0(2) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2013  2013–2015  2015–2017 | Lenkijos U-19  Lenkijos U-20  Lenkijos U-21 | 005 0(0)009 0(1)013 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m.. |

**Radoslavas Muravskis** (g. 1994 m. balandžio 24 d.) – Lenkijos futbolininkas, saugas.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo 2012 m. atstovavo Piast Gliwice. 2012–2017 m. rungtyniavo šiame klube ir sužaidė daugiau nei šimtą lygos rungtynių. 2011–2012 m. sezone Piast Gliwice tapo I liga nugalėtojais. nuo 2012–2013 m. sezono rungtyniavo Ekstraklasa (aikščiausioji lyga).

2017–2019 m. priklausė Palermo FC (Italija). Tuo metu klubas buvo iškritęs į Serie B. Joje Radosław Murawski sužaidė 71 rungtynes.

2019–2021 m. atstovavo Denizlispor (Turkija). Klubas rungtyniavo Turkijos Süper Lig. 2019–2020 m. buvo keturioliktas, o 2020–2021 m. liko dvidešimt pirmoje vietoje ir iškrito į TFF 1. Lig.

Nuo 2021 m. priklausė Poznanės „Lech" (Lenkija). 2021–2022 m. tapo Lenkijos čempionu, o 2022–2023 m. liko trečioje vietoje. Poznanės „Lech" pateko į 2023–2024 m. Konferencijų lygą, kur antrame etape varžovais buvo „Kauno Žalgirio" klubas. 2023 m. liepos 27 d. Poznanėje rezultatu 3:1 nugalėjo Lenkijos atstovai. Įvarčius pelnė: Dino Hotić (10`), Antonio Milić (41`), Radosław Murawski (45`+2) ir 57 min. kauniečiams garbės įvartį pelnė Anton Fase.

Pasiekimai
----------

su Lech Poznan
 **čempionas**: 2021–2022 m.

Rinktinės
---------

Kitados atstovavo Lenkijos jaunimo rinktinėms: 2013 m. pakviestas į U-19 rinktinę, 2013–2015 m. žaidė U-20 rinktinėje, o 2015–2017 m. atstovavo U-21 rinktinei.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  LECH POZNAN VS. KAUNO ŽALGIRIS 3 - 1 (pagal Soccerway)
3. ↑  2021–2022 m. sezonas pagal RSSSSF duomenų bazę

Nuorodos
--------

* Profilis 90minut.pl
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Dodoma*Dodoma* |
| --- |
| *Dodomos katedra* |
|  |
| 

DodomaDodoma

6°10′0″ p. pl. 35°44′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.16667°š. pl. 35.73333°r. ilg.﻿ / 6.16667; 35.73333﻿ (Dodoma)Koordinatės: 6°10′0″ p. pl. 35°44′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.16667°š. pl. 35.73333°r. ilg.﻿ / 6.16667; 35.73333﻿ (Dodoma) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Tanzanijos vėliava Tanzanija |
| **Regionas** | Dodomos regionas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1907 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 324 347  |
| **Altitudė** | 1 120 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Dodoma |

**Dodoma** – miestas vidurio Tanzanijoje, oficiali šalies sostinė (nors daug vyriausybinių pastatų yra Dar es Salame). 324,3 tūkst. gyventojų (2002). Apylinkėse vyrauja sausas klimatas (mažiau nei 800 mm kritulių per metus), auginama kava, žemės riešutai. Svarbus administracinis ir susisiekimo centras, išsidėstęs tarp Dar es Salamo ir Tanganikos ežero, taip pat prie Didžiojo šiaurės kelio (*Great North Road*), jungiančio pietinę Afriką su Egiptu. Yra oro uostas.

Istorija
--------

Dodomą 1907 m. įkūrė vokiečių kolonistai, tiesdami geležinkelį. Valdant britams (nuo pirmojo pasaulinio karo iki 1961 m. kai Tanganikos kolonija gavo nepriklausomybę) ji buvo apskrities centras. 1974 m. Tanzanijos vyriausybė nusprendė, kad apie 1990 metus sostinė bus perkelta iš Dar es Salamo į Dodomą. Nacionalinė asamblėja – Tanzanijos įstatymų leidybos organas – į Dodomą perkelta 1996 metais, tačiau dėl nepakankamų finansinių išteklių kitos institucijos persikėlė vėliau arba liko prie jūros, Dar es Salame, nors vyriausybė neatsisako idėjos visiškai perkelti sostinę iš šalies viduryje esančią Dodomą.

Pavadinimo kilmė
----------------

Legenda byloja, kad kadaise prie Kikuju upės atėjęs atsigerti dramblys, tačiau įklimpęs purve. Vietiniai gyventojai vagogai (*Wagogo*), pamatę dramblį, ėmė šaukti *Idodomya*, kas jų kalba reiškia „jis nuskendo".

Kita istorija byloja, kad vagogai (*Wagogo*) nuvarė gyvulių bandą iš savo pietinių kaimynų vahehių (*Wahehe*); vagogai gyvulius nudobė ir suvalgė, palikdami tik jų uodegas, kyšojančias pelkėje. Kai vahehiai atėjo ieškodami gyvulių pas vagogus, pastarieji jiems parodė į pelkę ir pasakė – „Štai, žiūrėkite, jūsų gyvuliai nuskendo" (*Idodomya*).

Sportas
-------

* Dodoma Jiji FC – futbolo klubas;
Keleiviniai vagonai
**Vagonas** – geležinkelių transporto priemonė, kurių jungtis sudaro traukinį. Vagonus dažniausiai traukia vienas ar keli lokomotyvai, o kartais būna savaeigių vagonų. Vagonai dalinami į keleivinius ir krovininius.

Keleiviniai vagonai
-------------------

Keleiviniuose vagonuose telpa įvairus skaičius žmonių. Sėdimos vietos taip pat dėliojamos įvairiai. Tarp sėdimų vietų būną pastatyti staliukai, taip pat dažnos sėdynės atsilenkia.

Keleiviniai vagonai būna pilni komforto, tarkim juose įrengiami oro kondicionieriai. Ilgesnių kelionių traukiniuose vagonai skirstomi pagal įvairias funkcijas: miegamieji, vagonai – restoranai, vagonai - valgyklos, diskotekų ar kino teatrų vagonai.

Vagonas-valgykla
Dažnai keleiviniai vagonai būna sujungti vienas šalia kito, kad keleiviai galėtų laisvai pereiti iš vieno vagono į kitą. Kai kurie vagonai sujungti permatoma pertvara, kad kleiviams būtų jaukiau, atrodytų kaip vienas ilgas vagonas.

Kiti vagonai
------------

Krovininiai vagonai
Krovininiai vagonai būna labai įvairių tipų, pritaikomi pagal atskirą krovinio tipą.

Be paminėtų skirstymų, egzistuoja ir kareiviniai vagonai, kurie skirti išskirtinai tik karių reikmėms – nuo pačių kareivių vagonų iki skirtingų ginklų, amunicijos ir transporto priemonių vagonų.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Lokomotyvas
**Rimantas Gučas** (g. 1942 m. rugpjūčio 22 d. Kaune) – Lietuvos muzikologas, vargonų restauratorius, tautosakininkas.

Biografija
----------

Tėvai Alfonsas Gučas ir Giedrė Gučienė, brolis Augis Gučas, seserys: Birutė Gučaitė ir Giedrė Gučaitė.

1965 m. baigė Lietuvos konservatorijos J. Čiurlionytės klasę. 1966–1972 m. dirbo Lietuvos dailės muziejaus Teatro ir muzikos skyriuje (nuo 1992 m. Lietuvos teatro, muzikos ir kino muziejus). 1972 m. prie Paminklų restauravimo valdybos (vėliau Respublikinis kultūros paminklų restauravimo trestas) įkūrė vargonų restauravimo dirbtuvę (nuo 1991 m. valstybinė įmonė, nuo 1993 m. bendrovė „Vilniaus vargonų dirbtuvė"), nuo 1991 m. jos direktorius.

Pagal jo projektus dirbtuvė restauravo, suremontavo, pastatė naujų ar perstatė apie 30 vargonų. 1997 m. jam suteikta aukščiausios kategorijos restauravimo technologo (vargonai) kvalifikacija. Nuo 1998 m. Tarptautinės vargonų statytojų asociacijos (*International Society of Organbuilders*) narys. 1987–1990 m. TSRS vargonininkų ir vargonų meistrų draugijos pirmininkas (su O. Jančenka). 1997–1998 m. LRT tarybos pirmininkas. Radijo ir televizijos laidų, politinių feljetonų autorius. Aprašė didžiąją dalį Lietuvos vargonų, sudarė pirmąjį Lietuvos paminklinių vargonų sąrašą (1971 m.), parengė Lietuvos vargonų katalogą. Užrašė daugiau kaip 1000 lietuvių liaudies dainų.

Darbai
------

**Restauruoti ir rekonstruoti vargonai:**

* Kauno arkikatedra bazilika, 1973–1983 m.
* Kauno evangelikų liuteronų bažnyčia, 1988 m.
* Vilniaus Šv. Kryžiaus bažnyčia, 1988 m.
* Šiluvos Švč. Mergelės Marijos Gimimo bazilika, 1978 m.
* Kėdainių Šv. Jurgio bažnyčia, 1979 m.
* Kėdainių Šv. Juozapo bažnyčia, 1994 m.
* Tytuvėnų Švč. Mergelės Marijos bažnyčia, 1981 m.
* Skaudvilės Šv. Kryžiaus bažnyčia, 1983 m.
* Šešuolių Šv. Juozapo bažnyčia, 1983 m.
* Panevėžio Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia, 1983 m.
* Adakavo Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia, 1986 m.
* Telšių Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia, 1989 m.
* Pabiržės Švč. Trejybės bažnyčia, 1993 m.
* Vanagų bažnyčia, 2003 m.
* Kretingos Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia, 2004 m.
* Peterhofe, Rusija, 1985 m.
* M. Glinkos muzikos muziejus Maskvoje, 1998 m.

**Pastatyti nauji vargonai:**

* Vilniaus Šv. Jonų bažnyčia, Oginskių koplyčios 1974 m. ir didieji 2000 m.
* Vilniaus universiteto auloje, 1975 m.
* Lietuvos muzikos akademija, 1993 m.
* Kauno Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų (Vytauto Didžiojo) bažnyčia, 1983 m.
* Kauno Švč. Trejybės (Seminarijos) bažnyčia, 1990 m.
* Nidos evangelikų liuteronų bažnyčia, 1984 m.
* Kernavės bažnyčia, 1993 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eglė Stasiukaitienė. *Rimantas Gučas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 252 psl.
| Kučingasmalaj. *Kuching* |
| --- |
| *Kučingo mečetė* |
|  |
| 

KučingasKučingas

1°33′0″ š. pl. 110°25′0″ r. ilg.﻿ / ﻿1.55000°š. pl. 110.41667°r. ilg.﻿ / 1.55000; 110.41667﻿ (Kučingas)Koordinatės: 1°33′0″ š. pl. 110°25′0″ r. ilg.﻿ / ﻿1.55000°š. pl. 110.41667°r. ilg.﻿ / 1.55000; 110.41667﻿ (Kučingas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Malaizijos vėliava Malaizija |
| **Valstija** | Saravakas |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 634 517  |
| **Plotas** | 431 km² |
| **Tankumas** (2006) | 1 472 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Kučingas |

**Kučingas** (malaj. *Kuching*) – miestas Rytų Malaizijoje, Borneo saloje, Saravako valstijos administracinis centras. Miestas įsikūręs salos šiaurės vakarinėje dalyje, prie Kučingo upės žiočių, Pietų Kinijos jūros pakrantėje. 670,4 tūkst. gyventojų (2005 m.). Kučingas – septintas pagal dydį šalies miestas.

Kučingas – svarbus jūrų uostas prie prekybinio jūrų kelio. Per jį iš salos gilumos eksportuojami prieskoniai, kopra, kaučiukas, ryžiai, kava. Miestą aptarnauja tarpautinis Kučingo oro uostas. Veikia Svinburno technologijų universitetas.

Mieste labai didelė tautinė įvairovė: čia gyvena malajai, dajakai, kinai, indai. Yra islamo, budizmo, krikščionybės kulto pastatų. Kalbama malajų, kinų, anglų kalbomis.

Sportas
-------

* Kuching City FC – futbolo klubas;
* Sarawak United FC – futbolo klubas;
* Saravako valstijos stadionas, talpinantis 40 tūkst. žiūrovų.

Išnašos
-------

1. ↑  Globalsportsarchive Kuching City FC
2. ↑  Globalsportsarchive Sarawak United FC
3. ↑  Stadiums in Malaysia: SARAWAK

Nuorodos
--------

* Saravako valstijos svetainė
* Kučingo turistinė svetainė

Margaritos fortas Kučinge
|  |
| --- |
| Telugų kalba తెలుగు |
| Kalbama | Indija (Andhra Pradešas) |
| Kalbančiųjų skaičius | 76 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | 13 |
| Kilmė | Dravidų Pietų-Centrinių dravidųTelugų kalbosTelugu |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Indija (Andhra Pradešas) |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | te |
| ISO 639-2 | tel |
| ISO 639-3 | tel |
| Geografinis paplitimas |
|  |
|  Vikipedija **Telugų kalba** |

**Telugų kalba** (sav. తెలుగు; *Telugu*) – viena iš dravidų kalbų. Telugų kalba kalbama Indijoje, daugiausia Andhra Pradešo valstijoje, kur ji turi oficialų statusą. Be Andra Pradešo, telugų kalba kalbančiųjų yra kaimyninėse valstijose – Tamil Naduje, Karnatakoje, Maharaštroje, Orisoje, Čatisgarche. Be to, šia kalba kalba emigrantai JAV, Malaizijoje, Maurikijuje, Fidžyje, Šri Lankoje, kai kuriose Afrikos ir Artimųjų Rytų šalyse, Maurikijaus saloje.

Telugų kalba yra didžiausia dravidų kalba (įskaitant tuos, kuriems tai nėra gimtoji kalba) ir antra pagal gausumą (po hindi) kalba Indijoje. Telugų kalba yra viena iš dvidešimt trijų oficialių Indijos kalbų.

Naudoja telugų rašto sistemą. Seniausi rašto paminklai iš XI a. dabartinė telugų kalba susiformavo XIX a.

### Kilmė

Telugų kalba kilusi iš protodravidų kalbos; nuo jos atsiskyrė greičiausiai tarp 1500 ir 900 m. pr. m. e. Telugų kalba priklauso pietų-centrinių dravidų kalbų pošeimiui, kurio nariai kilo iš protodravidų kalbos, kuria kalbėta centrinėje Dekano plokščiakalnio dalyje. Kitos šios grupės kalbos yra gondi, konda, kui ir kuvi.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2007-08-10 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* tel Duomenys apie kodu „tel" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
Koordinatės: 54°54′33″š. pl. 23°11′04″r. ilg.﻿ / ﻿54.909191°š. pl. 23.184434°r. ilg.﻿ / 54.909191; 23.184434

|  Šilgalių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Šakių |
| **Savivaldybė** | Šakių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šilgaliai (Lukšiai) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1797 m. |

**Šilgalių koplyčia** – koplyčia, esanti Šilgalių kaime, Šakių rajone, apie 0,5 km į šiaurę nuo Lepšių gyvenvietės. Gali būti pasiekiama nuo kelio  **3811**  Lukšiai–Griškabūdis  pasukus apie 0,6 km pro Šilgalių ūkinius pastatus.

Priklauso Lukšių šv. Juozapo parapijai, yra viena iš lankytinų vietų Lukšių seniūnijoje. Koplyčia naudojama Lepšių kaimo kraštiečių bendruomenės švenčių metu.

Pastatyta 1797 m. Yra regioninės reikšmės sakralinis paminklas, 2014 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.

Istorija
--------

Koplyčia minima XIX a. bažnytiniuose dokumentuose. 1829 m. rašte minima, kad čia vyksta pamaldos ir Apaštalų Sosto leidimu švenčiami šv. Martyno atlaidai. 1832 m. sudarytame Lukšių parapijos koplyčių sąraše paminėta, kad Šilgalių kapinėse yra 1792 m. parapijiečių statyta, jų išlaikoma koplyčia. Titulo ji neturinti, vadinama tiesiog Šilgalių koplyčia. Joje tuo laiku būta vieno altoriaus, matyt su šv. Martyno atvaizdu (šio šventojo altorius XIX a. buvo ir Lukšių bažnyčioje). 

1875 m. koplyčia apibūdinta išsamiau: statyta iš medžio, kvadrato formos, 11,5 pėdų ilgio, 9,5 pėdų pločio, 4,5 pėdų aukščio, šiaudų stogu. Joje buvo vienerios durys, du langai. Lubos ir grindys buvusios lentinės. Pridurta, kad pastato būklė prasta. Ir XIX a. pabaigoje, ir 1968 m. koplyčią dengė malksnų stogas. Iki XIX a. pabaigos stogo kraigo vidurį puošė grakštus šalmu užbaigtas bokštelis. Virš jo, ir koplyčios bei zakristijos stogų galuose kilo liaunos profiliuotos medinės smailės su kryželiais. 

Sovietmečiu kapinaitės su jame stovėjusia koplyčia buvo apleistos, apaugusios krūmokšniais. Atgimimo pradžioje teritorija vietos bendruomenės pastangomis buvo sutvarkyta, koplyčios pastate atlikti būtiniausi remonto darbai (pakelti nuo žemės apatiniai sienojai, užlopytas stogas, atnaujintas altorius).

Architektūra
------------

Statinys kompaktinio stačiakampio plano su trikampe apside ir zakristija vakariniame fasade. Stogas dengtas malksnomis. Įrengtas altorius su kiaurapjūviais mediniais augalinių motyvų drožiniais, mensa, retabulas. Sienų apdaila – augalinių motyvų polichrominė tapyba.

Ruošiamasi koplyčios pastatą suremontuoti, atstatant buvusį bokštelį su varpu ir kryžiumi, medines smailes su kryžiais (dalis jų išlikę ir saugoma seniūnijos sandėlyje). Šalia esančiose senosiose kapinaitėse vėl leidžiama laidoti.

* Galinė dalisGalinė dalis
* VidujeViduje

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lukšių Šv. Juozapo parapija Archyvuota kopija 2014-11-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Lukšių seniūnija. Lankytinos vietos Archyvuota kopija 2015-09-24 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Tradiciškai renkasi savo kaime *drg.lt*
4. ↑  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.*
Koordinatės: 54°09′52″š. pl. 23°38′36″r. ilg.﻿ / ﻿54.1644°š. pl. 23.6434°r. ilg.﻿ / 54.1644; 23.6434

|  Šlavantų Viešpaties Apreiškimo Švenčiausiai Mergelei Marijai bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Lazdijų |
| **Savivaldybė** | Lazdijų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Gegutė (Lazdijai) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1921 m. |

**Šlavantų Viešpaties Apreiškimo Švenčiausiai Mergelei Marijai bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Gegutės kaime, 1,5 km į vakarus nuo Šlavantų kaimo, 8 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų.

Istorija
--------

Šlavantuose 1822 m. pastatyta koplyčia, priklausiusi Veisiejų parapijai. 1880 m. koplyčia išardyta, nuvežta į Šventežerį. Dėl lenkų teroro kunigas Juozas Galeckas iš Kučiūnų pasitraukė ir 1919 m. nupirko Šlavantų dvarą. Jo rūpesčiu 1920 m. įkurta parapija (iš Lazdijų, Šventežerio ir Veisiejų parapijų dalies kaimų). Dvare J. Galeckas įrengė kleboniją, o iš kluono 1921 m. pastatė dabartinę bažnyčią, netoli jos – mokyklą.

1927 m. išparceliuoto Šlavantų dvaro žemėje susikūrė Gegutės ir Spartų kaimai. Bažnyčia liko Gegutės kaime. Dėl įsimetusio medienos grybo klebonas J. Juodviršis iki 1938 m. dalį bažnyčios perstatė. Šlavantuose 1974–1984 m. klebonavo Juozas Zdebskis (1929–1986), Lietuvos tikinčiųjų teisėms ginti komiteto steigėjas ir narys, apie 1970 m. ėmė rengti jaunimo susirinkimus religine ir patriotine tematika. Už šią veiklą valdžios persekiotas.

Galinė dalis

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė, su apside. Šventoriaus tvora žema, akmenų mūro.

Galerija
--------

* Šlavantų bažnyčia iš šono
* Šlavantų bažnyčia ir klebonija
* Šlavantų bažnyčios klebonija
* Šlavantų bažnyčios šventoriaus varteliai
Metafora „ant milžino pečių" reiškia, kad naujasis atradimas padarytas remiantis ankstesniais atradimais. Metafora žinoma nuo XII a. bet labiausiai išpopuliarinta Izaoko Niutono 1675 m.
**Metafora** (arba ***pernaša***; gr. μεταφορά – „pernešimas, perkėlimas") – stilistinė priemonė, tropas, vaizdingas perkeltinės reikšmės posakis. Tai leksinio stiliaus figūra, tropas, kai, remiantis daiktų panašumu, vieno daikto vardas, savybės priskiriamos kitam. Kiekviena metafora yra tam tikras palyginimas, bet vienanaris – pasakomas tik vienas narys (su kuo lyginama), o kitas narys (kas lyginama) nutylimas. Praleistąjį narį atkuria vaizduotė.

Pavyzdžiai
----------

* *Kraujažolių žvaigždynai pakely* – vaizduojamas išvaizdos panašumas.
* *Egi mat gegutėlė {..)čia kukuodama verkia, čia juokias, kvatoja* – garso panašumas.
* *Ar jūs matėte vėtroje medį?* – įspūdžio panašumas.

Poetinės metaforos
------------------

Poetinėms metaforoms pateikiama tokia informacija apie žmogaus būsenas, kurių kartais neįmanoma išreikšti įprastai, logine kalba.

Šaltiniai
---------

1. ↑  The meaning and origin of the expression: Standing on the shoulders of giants. Phrases.org.uk (tikrinta 2022-04-01).
2. ↑  Metafora(parengė Regina Koženiauskienė). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-04-01).

Vikižodynas 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLeksinės figūros |
| --- |
|  |
| 
Palyginimas · Metafora · Personifikacija · Alegorija · Metonimija · Hiperbolė · Litotė · Sinekdocha · Antonomazija · Ironija · Perifrazė · Kontrastas · Kalambūras · Oksimoronas · Paradoksas |

 |
Dzukarelio autoportretas
**Frančeskas Dzukarelis** (Cukarelis, it. **Francesco Zuccarelli**, 1702 m. rugpjūčio 15 – 1788 m. gruodžio 30 d.) – italų XVIII a. vėlyvojo baroko, rokoko dailininkas-peizažistas.

Biografija
----------

Frančeskas Dzukarelis gimė 1702 m. rugpjūčio 15 d. Pitiljane, netoli Florencijos. Mokinosi pas Paolo Anesi, vėliau keliavo į Romą, kur mokėsi pas Giorgio Morandi, Pietro Nelli. Apie 1730 m. apsigyveno Venecijoje, kur po Marco Ricci mirties tapo sekančiu populiariu pastoralinių ir idiliškų peizažų tapytoju. Dzukarelio paveikslų agentu buvo anglas Joseph Smith, kuris išpopuliarino dailininko darbus tarp Anglijos aristokratų. 1752–1761 m. ir 1765–1771 m. Cukarelis sėkmingai dirbo Anglijoje, 1768 m. buvo vienas Karališkosios Britanijos meno akademijos steigėjų. 1772 m. grįžęs į Veneciją buvo išrinktas Venecijos meno akademijos prezidentu, bet greitai iš šio posto pasitraukė. Dar dirbo Bergame, Paryžiuje ir paskutinius metus praleido Florencijoje, kur mirė 1788 m. gruodžio 30 d. Jo kūrybos branduolį sudaro idiliški kaimo peizažai, dažnai su antikinės mitologijos veikėjais. Dzukarelis paliko daug piešinių, kūrė graviūras, gobelenus.

Darbų galerija
--------------

* „Peizažas su moterimis prie upės" (Venecijos akademijos galerija) „Peizažas su moterimis prie upės" (Venecijos akademijos galerija)
* „Europos pagrobimas" (Venecijos akademijos galerija) „Europos pagrobimas" (Venecijos akademijos galerija)
* „Peizažas su moterimi, vedančią karvę" (Ermitažas, Sankt Peterburgas) „Peizažas su moterimi, vedančią karvę" (Ermitažas, Sankt Peterburgas)
* „Peizažas" (Dalvičo paveikslų galerija, Londonas) „Peizažas" (Dalvičo paveikslų galerija, Londonas)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Francesco Zuccarelli** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Francesco Zuccarelli WGA tinklalapyje
* Francesco Zuccarelli Encyclopaedia Britannica tinklalapyje
* Francesco Zuccarelli J. Paul Getty muziejaus tinklalapyje
Koordinatės: 56°00′37″š. pl. 23°23′19″r. ilg.﻿ / ﻿56.0102°š. pl. 23.3887°r. ilg.﻿ / 56.0102; 23.3887

|  |
| --- |
|    **Kėblių geležinkelio stotis** |
| **Adresas** | Kėbliai |
| **Atidaryta** | XX a. pradžia |
| **Uždaryta** | XX a. vidurys |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ *JONIŠKIS* ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Mekiai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 6,3 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Meškuičiai |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 7,4 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ***Kėbliai*** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 8,1 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | GUBERNIJA |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ ŠIAULIAI ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Kėblių geležinkelio stotis** – buvusi stotis Kėblių kaime (Šiaulių rajonas), prie Šiaulių–Jelgavos geležinkelio ir netoli kelyje  **A12**  Ryga–Šiauliai–Tauragė–Kaliningradas  esančios Domantų stotelės.

Istorija
--------

Stotelė iš pradžių vadinta *Kėblių-Domantų* vardu. 1916 m. vokiečių kariuomenė nutiesė Šiauliai–Jelgavos geležinkelį, nuo geležinkelio į rytus buvo dirbamų laukų plotai. Stotelė pastatyta po I pasaulinio karo, pats Kėblių kaimas liko į vakarus nuo stotelės. XX a. tarpukariu nusistovėjo *Kėblių* pavadinimas, stotelė veikė bent iki II pasaulinio karo.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Lietuvos geležinkelių žemėlapis (tik tarnybos reikalams). – Kaunas, Eksploatacijos direkcija Technikos skyriuje, 1941.
| **Trichechus manatus** |
| --- |
| Amerikinis lamantinas (*Trichechus manatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Sirenos  *( Sirenia)* |
| Šeima: | Lamantininiai  *( Trichechidae)* |
| Gentis: | Lamantinai  *( Trichechus)* |
| Rūšis: | Amerikinis lamantinas  *( Trichechus manatus)* |

 |
| Binomas |
| ***Trichechus manatus***Karlas Linėjus, 1758 |
| PaplitimasPaplitimas |

**Amerikinis lamantinas** (*Trichechus manatus*) – sirenų būrio, lamantininių šeimos stambus vandens žinduolis, gyvenantis Šiaurės, Centrinės ir Pietų Amerikos žemynų Atlanto vandenyno pakrantėje. Suaugęs amerikinis lamantinas yra apie 3 m ilgio, kai kurie iš jų gali išaugti iki 4,5 m (su uodega). Šių gyvūnų svoris yra apie 200–600 kg, patys stambiausi gali siekti iki 1,5 t svorio. Patelės paprastai didesnės už patinus. Gimęs jauniklis sveria apie 30 kg, būna apie 1,2–1,4 m ilgio.

Gyvenimo būdas
--------------

Amerikinis lamantinas lengvai prisitaiko gyventi ir sūriuose, ir gėluose vandenyse, todėl jam įprasta iš jūrų įlankų perplaukti į upes, kanalus ir atgal. Lamantinai paprastai nepanyra į didesnį nei 6 m gylį. Pastebėta, kad esant pakankamam gyliui ir nestipriai iki 5 m/sek. tėkmei jie sugeba nukeliauti iki 200 km upėmis aukštyn nuo žiočių. Dėl nedidelio riebalų sluoksnio bei lėtos medžiagų apykaitos jiems įprasta gyventi atogrąžų ir subtropikų platumų vandenyse. Aktyvūs tiek dieną, tiek naktį. Turi gerą klausą ir regėjimą.

Šie gyvūnai pagal gyvenimo būdą yra vienišiai, bet poravimosi laikotarpiu buriasi į grupę, kurią sudaro viena patelė ir iki 20 ją persekiojančių patinų. Lytinę brandą patinai pasiekia būdami 9–10 metų amžiaus, patelės – po 4–5 metų, jų nėštumas trunka 12–14 mėn. Gimsta dažniausiai 1 jauniklis.

Mityba
------

Apie 18 mėn. nuo gimimo amerikinio lamantino jauniklis gauna motinos pieno, nors jau nuo pat gimimo turi dantis ir po 3 sav. gali pradėti maitintis ir augaliniu maistu. Jis būna priklausomas nuo motinos apie 2 metus. Lamantinai neišrankūs – praktiškai minta bet kuriuo augaliniu maistu, randamu vandens telkinio dugne. Maistui sugriebti naudoja būdingą jiems lanksčią dvigubą viršutinę lūpą. Jos pagalba išsikasa ir augalų šaknis. Palyginti su giminingais lamantinais, šių gyvūnų snukis dar labiau palenktas žemyn. Kai kurių iš jų racione yra ir bestuburių bei žuvies.

* Du lamantinai po vandeniuDu lamantinai po vandeniu
* Patelė su jaunikliuPatelė su jaunikliu
* Suaugęs lamantinasSuaugęs lamantinas
* Gyvūnas Berlyno zoologijos sodo baseineGyvūnas Berlyno zoologijos sodo baseine

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Amerikinis lamantinas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |


* Amerikinis lamantinas Archyvuota kopija 2009-12-28 iš Wayback Machine projekto.
* Amerikinis lamantinas *Animaldiversity* svetainėje
| Kapilja del Montė*Capilla del Monte* |
| --- |
| *Kapilja del Montės gatvelė* |
|  |
| 

Kapilja del MontėKapilja del Montė

30°51′0″ p. pl. 64°31′0″ v. ilg.﻿ / ﻿30.85000°š. pl. 64.51667°r. ilg.﻿ / 30.85000; 64.51667﻿ (Kapilja del Montė)Koordinatės: 30°51′0″ p. pl. 64°31′0″ v. ilg.﻿ / ﻿30.85000°š. pl. 64.51667°r. ilg.﻿ / 30.85000; 64.51667﻿ (Kapilja del Montė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Kordobos provincija Kordobos provincija |
| **Departamentas** | Puniljos departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1585 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 11 181  |
| **Altitudė** | 972 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.capilladelmonte.gov.ar |
|  **Vikiteka** | Kapilja del Montė |

**Kapilja del Montė** (isp. *Capilla del Monte* – „kalno koplyčia") – miestas Argentinoje, Kordobos provincijoje, Puniljos departamente, 109 km į šiaurės vakarus nuo Kordobos. Miestas išsidėstęs tarp Čikos kalnagūbrio ir Puniljos slėnio, 3 km nuo paranormaliais reiškiniais pagarsėjusio Uritorko kalno, prie Kalabalumbos upės. Per miestą eina Vilja Karlos Paso – Krus del Echės kelias ir geležinkelis.

San Martino aikštė
Iki XV a. dabartinio miesto vietoje buvo indėnų komečingonų gyvenvietė. Atvykus ispanams, pradėtos kurti pavienės sodybos. Pastačius koplyčią, gyvenvietė gavo dabartinį vardą. Iki pat XIX a. pab. čia buvo vos kelios rančos. Vėliau dėl palankaus klimato gyventojų skaičius pradėjo augti. Išgarsėjo po NSO pasirodymų.

Dabar Kapilja del Montė – vienas svarbiausių turistinių provincijos centrų. Turistus vilioja mistiškasis Uritorko kalnas, gausios indėnų archeologinės radimvietės ir muziejai, įvairios sanatorijos ir poilsio namai, neoromantinė miesto bažnyčia, dzen budizmo vienuolynas, vandens pramogos prie El Kachono tvenkinio.

Šaltiniai
---------

1. ARGENTINA: Córdoba, *citypopulation.de*
2. ↑  ARGENTINA: Córdoba, *citypopulation.de*

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Webcam Tiesioginis vaizdas į Uritorko kalną Archyvuota kopija 2006-10-25 iš Wayback Machine projekto.
| **Vytautas Astrauskas** |
| --- |
| Gimė | 1927 m. kovo 23 d.Maceniai, Plungės valsčius |
| Mirė | 2004 m. rugpjūčio 26 d. (77 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Danutė |
| Vaikai | Eglė, Eiva |
|  |
| Veikla | gydytojas patologas fiziologas, reumatologas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1955 m. SSKP, 1996 m. Krikščionių demokratų sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1952 m. Vilniaus universitetas |

**Vytautas Astrauskas** (1927 m. kovo 23 d. Maceniuose, Plungės valsčiuje – 2004 m. rugpjūčio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas patologas fiziologas, reumatologas, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1940–1946 m. mokėsi Plungės gimnazijoje. 1946–1952 m. studijavo Vilniaus universiteto Medicinos fakultete. 1968 m. medicinos mokslų kandidatas, 1972 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, profesorius.

1968–1992 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto darbuotojas, 1952–1961 m. mokslinis sekretorius, nuo 1964 m. Eksperimentinės patologijos laboratorijos vedėjas.

Nuo 1962 m. LSSR endokrinologų mokslinės draugijos pirmininkas, nuo 1982 m. dar ir LSSR sveikatos apsaugos ministerijos medicinos mokslų koordinavimo tarybos pirmininko pavaduotojas. 1977 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas.

Žmona Danutė Linutė, dukterys Eglė, Eiva.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrinėjo reumatines ligas, paskelbė per 250 mokslinių darbų. Kartu su bendradarbiais užregistravo 29 išradimus. Pusę metų dirbo JAV Klyvlendo klinikų Tyrimo skyriuje, 1991 m. Vokietijoje, Friburge. Paskelbė mokslinių darbų iš patologinės fiziologijos, imunologijos, biochemijos.

Politinė veikla
---------------

1955–1990 m. SSKP narys, keletą kartų buvo instituto partinės organizacijos sekretorius. 1955–1956 m. Vilniaus miesto deputatas.

1992–1996 m. Seimo narys, išrinktas Antakalnio rinkimų apylinkėje. Dirbo Lietuvos demokratinės darbo partijos frakcijoje. 1996 m. Krikščionių demokratų sąjungos narys.

Bibliografija
-------------

* Medicinos terminų žodynas, su kitais, 1980 m.
* Cukrinis diabetas, 1988 m.
* Klinikinė biochemija, vadovėlis studentams

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Astrauskas. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2018-06-29. Nuoroda tikrinta 2023-09-29.
2. ↑  *Vytautas Astrauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. - 112
3. ↑  *Vytautas Astrauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. - 99 psl.
4. ↑  Seimo nario anketa
5. ↑  Lietuvos demokratinės darbo partijos frakcija
| **Jošijas** |
| --- |
|  |
| Jošijo atvaizdas iš Guillaume Rouillé *Promptuarii Iconum Insigniorum*, 1553 m. |
| Dovydo dinastija |
| Gimė | 648 m. pr. m. e. |
| Mirė | 609 m. pr. m. e. |
| Tėvai | Amonas |
| Vaikai | Johananas, Jehojakimas, Zedekijas, Jehoahazas |
| Religija | judaizmas |
| Judėjos karalius |
| Ėjo pareigas | 640 – 609 m. pr. m. e. |
| Pirmtakas | Amonas |
| Įpėdinis | Jehoahazas |

**Jošijas** arba **Jozijas** (apie 648–609 m. pr. m. e.) – Judėjos karalius, religinės reformos iniciatorius, valdęs ~640–609 m. pr. m. e.

Jošijo senelis buvo karalius Manasas, o tėvas – Amonas. Sostas Jošijui atiteko po tėvo nužudymo 641 m. pr. m. e. tuo metu jam buvo aštuoneri. Judėjos karalystė jau šimtmetį buvo Asirijos imperijos vasalė, tačiau susiklostė palankios sąlygos Judėjai išsikovoti daugiau savarankiškumo: po karaliaus Ašurbanipalo mirties imperijoje tvyrojo chaosas, o Egiptas buvo nusilpęs. 621 m. pr. m. e. Jošijas iniciavo reformas, kuriose kertinį vaidmenį atliko Jeruzalės šventykla. Joje leista garbinti tik Jahvę, panaikintos vietinės šventvietės, aukojimai buvo atliekami Jeruzalėje.

Anot Biblijos, Jošijas žuvo stojęs į mūšį su Egipto faraonu Nechu II (pats jam metė iššūkį), išžygiavusiu padėti Asirijai, kuriai grasino babiloniečiai. Kaip minima 2 Karalių knygos 23,29, Nechas užmušęs Jošiją ties Megidu. Jo sūnus karalius Jehojakimas tapo Asiriją nugalėjusios Babilonijos vasalu.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *Josiah*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2023-07-28.
| **Achemenas** |
| --- |
| Achemenidai |
| Gimimo vardas | Haxāmaniš |
| Gimė |  ? |
| Mirė |  ? |
| Vaikai | Teispas |
| Religija | zoroastrizmas |
| Anšano karalius |
| Ėjo pareigas |  ? – ? |
| Pirmtakas | - |
| Įpėdinis | Teispas |

**Achemenas** arba ***Hachamanišas*** (sen. gr. Ἀχαιμένης, sen. pers. 𐏃𐎧𐎠𐎶𐎴𐎡𐏁 = *Haxāmaniš*, akad. *A-ḫa-ma-ni-iš-*) – VII a. pr. m. e. persų valdovas, Achemenidų dinastijos pradininkas. Karaliaus Teispo tėvas, žymių persų karalių Kyro Didžiojo, Darijaus I protėvis.

Tikėtina, kad Achemenas kaip Medijos vasalas valdė Parsumašą, bet vėliau galimai 681 m. pr. m. e. surengė karo žygį iš Parsumašo ir Anšano prieš Asirijos karalių Senacheribą.

Asmenvardis kildinamas iš sen. persų *haxā-* ir *manah*, kuris reikštų „[tas, kuris] draugiškos dvasios (mentos)" arba „[tas, kuris] pasekėjo dvasios".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Achaemenes*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
2. ↑  Schmitt, Rüdiger (1983), „Achaemenid dynasty", *Encyclopædia Iranica*, vol. I, fasc. 4, Costa Mesa: Mazda, pp. 414–426.
**Lauda** – lenkakalbių studentų korporacija įkurta 1927 m. gruodžio mėnesį Lietuvos universitete. Korporacijos pavadinimas „Lauda" kilęs iš Kauno regione tekančios upės Liaudės pavadinimo, kuriuo vietos lenkakalbiai gyventojai vadino ir visą regioną Liauda, nes iš šio regiono kaimų buvo kilę daug lenkų studentų, studijavusių Lietuvos universitete.

Istorija
--------

1927 m. gruodžio mėnesį „korp! Arkonia" (įkurta 1879 m. Rygos universitete) filisteriai nusprendė steigti lenkų studentų korporaciją Kaune. 1928 m. gegužės 3 d. Lietuvos universiteto senatas patvirtino „Korp! Lauda" įstatus. Tų pačių metų birželio 17 d. įvyko steigiamasis susirinkimas, kurio metu buvo suteiktos spalvos penkiems korporacijos steigėjams, o septyniolikai „Korp! Arkonia" filisterių suteiktas garbės filisterių statusas.

1928 m. rudenį korporacijos nariai vyko į Varšuvą pasirašyti draugiškumo sutarties su savo steigėjais „Korp! Arkonia". Vizitas į Varšuvą pakartotas ir pavasario semestrą, ten dalyvaujant „Korp! Arkonia" sąskrydyje. 1932 m. korporacija persikėlė į naujas patalpas. Naujai pastatytuose Lenkų kredito draugijos rūmuose, pirmajame aukšte buvo specialiai suprojektuoti trys miegamieji skirti korporantams. Šį pastatą suprojektavo Edmundas Alfonsas Frykas. Kaune veikusi korporacija dažniau bendradarbiavo su lenkiškomis korporacijomis okupuotame Vilniuje, pvz. „Korp! Polonia", ar pačioje Lenkijoje, nei su veikusiomis Kaune.

Nuo 1938 m. Vytauto Didžiojo universitete įsigaliojo senato sprendimas, kad mažumų studentiškos organizacijos turi turėti bent 25 narius. Pagal 1937 m. studentų korporacijų Vytauto Didžiojo universitete narių skaičių „korp! Lauda" turėjo tik 18 studentų. Šio reikalavimo neatitikusi korporacija buvo priversta nutraukti oficialią veiklą, tačiau nors ir nebenešiodami studentiškų ženklų korporantai nenutraukė savo veiklos. 1939 m. rudenį korporacija turėjo apleisti savo patalpas Lenkų kredito draugijos rūmuose ir persikelti į dviejų kambarių palėpę, kur jie ir užbaigė 1939-1940 mokslo metus. 1939 m. rugsėjį dalis korporacijos narių savanoriškai išreiškė siekį prisijungti prie Lenkijos kariuomenės, nes tuo metu Lenkija jau buvo puolama Vokietijos armijos.

Sovietiniais metais korporacija "Lauda" negalėjo veikti oficialiai, tačiau neretai susitikdavo paminėti savo švenčių. 2008 m. korporacija oficialiai atsikūrė Sopote. Šiuo metu "Lauda" veikia Gdanske ir priima Gdansko, Sopoto ir Gdynės studentus.

Nuorodos
--------

* Tinklalapis Archyvuota kopija 2014-12-23 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Trumpai apie lenkų studentų korporaciją Kaune - Korp! Lauda
Koordinatės: 54°14′11″š. pl. 23°30′39″r. ilg.﻿ / ﻿54.2364°š. pl. 23.5108°r. ilg.﻿ / 54.2364; 23.5108

|  |
| --- |
| **Lazdijų Motiejaus Gustaičio gimnazija** |
| Lazdijų Motiejaus Gustaičio gimnazija herbasLazdijų Motiejaus Gustaičio gimnazija herbas |
| Lazdijų Motiejaus Gustaičio gimnazija |
| **Adresas** | Vytauto g. 13, Lazdijai |
| **Direktorius(-ė)** | Erika Poškevičienė |
| **Mokinių skaičius** | 772 |
| **Įkūrimo data** | 1920 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 77 |

**Lazdijų Motiejaus Gustaičio gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Lazdijuose, Vytauto g. 13, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190608487. Steigėjas Lazdijų rajono savivaldybės taryba.

Filialas: Lazdijų Motiejaus Gustaičio gimnazijos Nemajūnų skyrius.

Istorija
--------

Buvusi Seinų gimnazija
Seinų „Žiburio" gimnazija Lazdijuose įkurta 1920 m. sausio 12 d. Jos įkūrėjas ir pirmasis direktorius kunigas, poetas Motiejus Gustaitis (1870–1927 m.). Gimnazija patalpas nuomojo, jos buvo nepritaikytos mokyklos darbui, todėl 1923 m. buvo gavusi Seinų apskrities valdybos pašalpą. Mokykloje veikė choras, orkestras, skautai ir „Vaidilučių" organizacija. 1928–1931 m. vokiečių ir lietuvių kalbos mokytoja dirbo poetė Salomėja Nėris. 1938 m. mokykla tapo valstybine. 1975 m. pastatytas centrinis mokyklos pastatas.

1995 m. vidurinei mokyklai suteiktas jos įkūrėjo Motiejaus Gustaičio vardas. 1995 m. sukurta mokyklos vėliava, 1999 m. himnas. 2006 m. Lazdijų Motiejaus Gustaičio vidurinei mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. 2006 m. gruodžio 19 d. baigtas rekonstruoti gimnazijos pastatas. Kiekvienais metais mokyklos bendruomenė pažymi Motiejaus Gustaičio (vasario 27 d.) ir Salomėjos Nėries (lapkričio 17 d.) gimtadienius. 2020 m. prijungtos 3 rajono mokyklos – Aštriosios Kirsnos mokykla, Krosnos mokykla ir Kučiūnų mokykla.

Direktoriai
-----------

* 1920 m. Motiejus Gustaitis
* kun. dr. Jonas Starkus
* 1936–1940 m. Antanas Lakiūnas
* 1940–1941 m. Juozas Treinys
* 1941–1944 m. Antanas Masionis
* 1944–1946 m. Albinas Stanulis
* 1946–1947 m. Antanas Urbanavičius
* 1947–1948 m. Morisas Zefas
* 1948–1950 m. A. Laurinaitis
* Zigmas Petrauskas
* Vladas Mikelionis
* Birutė Vanagienė
* Česlovas Šerkšnas
* Roma Giedraitienė
* Jurgita Mozerienė
* 2023 m. Erika Poškevičienė

Nuorodos
--------

1. ↑  2020-06-19 Lazdijų rajono savivaldybės tarybos sprendimas Nr. 5TS-400

* Mokyklos svetainė
* Daiva Mikalauskienė. Tautinės, kultūrinės ir švietėjiškos veiklos ryšiai tarp Seinų krašto ir Lazdijų