recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dalia Genovaitė Mažeikytė** (g. 1943 m. liepos 15 d. Roviškėlėse, Panemunio valsčius) – Lietuvos grafikė, tapytoja.

Biografija
----------

1968 m. baigė Lietuvos dalės institutą. Nuo 1974 m. Lietuvos dailininkų sąjungos Grafikos sekcijos narė, nuo 1988 m. – Tapybos sekcijos narė.

Kūryba
------

Tapo aliejine pastele, aliejumi, akvarele, akrilu, tempera. Kuria estampus, smulkiąją grafiką, akvareles, piešinius tušu, naudoja sausosios adatos, oforto, monotipijos technikas. Grafikos kūriniams būdingos dinamiškos linijos, niuansuoti spalvų deriniai (ciklai „Šventosios atspindžiai", „Metafiziniai jutimai", „Geltonosios meditacijos", visi 1977 m. „Judesių magija" 1983–1990 m. „Skambanti erdvė" 2001 m.), kaligrafijos elementai (ciklas „Kaligrafiškas" 2003 m.), tapybai – ryškus koloritas, kontrastingi grynųjų spalvų deriniai, ryškūs potėpiai („Vilties veidas" 1991 m. „Poetinis vyksmas" 1992 m. „Prasiveržimas" 1996 m. „Vidinė mintis" 2000 m. ciklas „Išlaisvintos spalvos" 2000 m. „Intelektuali karta" 2008 m.). Kūriniuose vyrauja metaforiškos abstrakčių formų kompozicijos, siekiama išreikšti dvasinį pasaulį, pasąmonės vizijas, ryšku emocionalumas. Iliustravo knygų (Violeta Palčinskaitė. Lietaus nykštukai, 1980 m. Ramutė Skučaitė. Taip ir ne, 1988 m.).

Nuo 1969 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje, individualios parodos surengtos Vilniuje – 1981 m. 1988 m. 1990–1991 m. 1993 m. 1995 m. 1998–1999 m. 2001–2004 m. 2008 m. Pakruojyje – 1990 m. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Čiurlionio dailės galerija Čikagoje, Ludvigų muziejus Kelne.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Justina Augustytė. *Dalia Genovaitė Mažeikytė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 497 psl.
| **Dalia Kazlauskienė** |
| --- |
| Gimė | 1960 m. balandžio 29 d. (63 metai)Juodžgalyje |
| Sutuoktinis (-ė) | Gintautas |
| Vaikai | Reda, Aivaras |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | Kauno medicinos institutas |

**Dalia Kazlauskienė** (g. 1960 m. balandžio 29 d. Juodžgalyje) – gydytoja, Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1967–1978 m. mokėsi Viešintų vidurinėje mokykloje. 1978–1980 m. dirbo „Gimtosios žemės" kolūkyje. 1986 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja.

1986–1990 m. buvo Anykščių poliklinikos vaikų ir paauglių profilaktinio kabineto gydytoja. 2001–2004 m. dirbo viešojoje įstaigoje „Anykščių šilelis" poilsio namų gydytoja. Nuo 1990 m. Kurklių ambulatorijos vyriausioji gydytoja ir šeimos gydytoja.

Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Anykščių rajono skyriaus narė. Nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinis Gintautas, vaikai Reda, Aivaras.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-04-24 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Nicrophorus** |
| --- |
| Paprastasis Duobkasys (Nicrophorus vespillo)Paprastasis duobkasys (*Nicrophorus vespillo*)} |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Trumpasparniniai  *( Staphylinoidea)* |
| Šeima: | Maitvabaliai  *( Silphidae)* |
| Gentis: | Duobkasiai  *( Nicrophorus)* |

 |

**Duobkasiai** (*Nicrophorus*, sin. *Necrophorus*) – maitvabalių (*Silphidae*) vabalų gentis. Jai priklauso stambūs (10 – 30 mm) vabalai su būdingomis keturnarėmis, stambiomis neglaudžiomis antenų buoželėmis. Jos būna visiškai juodos (juodbuožis duobkasys) arba tamsus tik pirmas narelis, o kiti nareliai oranžiniai (duobkasys tyrinėtojas). Antenų antras narelis labai trumpas. Kūnas ir antsparniai juodi (juodasis duobkasys) arba antsparniai su dviem oranžiniais raiščiais (pav.). Antsparniai pilvelio galo nedengia.

Skersiniais oranžiniais antsparnių raiščiais, nepridengtu plaukuotu pilvelio galu ir panašiu į kamanių zvimbimu duobkasiai panašūs į širšes arba kamanes – tai juos gelbsti nuo paukščių ir vabzdžiaėdžių žinduolių.

Vabalai ir lervos minta dvėsena. Naudingi gamtos sanitarai. Suradę gyvūno lavoną, rausia po juo žemę ir taip pamažu užkasa. patelės deda į užkastą dvėseną apie 15 kiaušinių. Išsiritusias lervas suaugėliai maitina suvirškintu, atpiltu, skystu maistu. Vėliau lervos pačios minta dvėsena.

Vystymosi ciklas – vieneri metai.

Lietuvoje aptiktos 6 rūšys:

* Juodasis duobkasys (*Nicrophorus humator*)
* Duobkasys tyrinėtojas (*Nicrophorus investigator*)
* Juodbuožis duobkasys (*Nicrophorus vespilloides*)
* Paprastasis duobkasys (*Nicrophorus vespillo*)
* *Nicrophorus vestigator*
* *Nicrophorus fossor*

Dažniausiai aptinkami paprastasis duobkasys ir juodbuožis duobkasys.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Maitvabaliai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Duobkasiai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuotraukos
----------

* Paprastieji duobkasiai užkasę lavonėlį.Paprastieji duobkasiai užkasę lavonėlį.
* Paprastasis duobkasysPaprastasis duobkasys
* Juodasis duobkasys aplipęs erkutėmisJuodasis duobkasys aplipęs erkutėmis
* Juodbuožis duobkasysJuodbuožis duobkasys
|  |
| --- |
| **Marijampolės Šaltinio progimnazija** |
| [[Vaizdas:|Marijampolės Šaltinio progimnazija herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Marijampolės Šaltinio progimnazija|250px]] |
| **Adresas** | Mokolų g. 61, Marijampolė |
| **Direktorius(-ė)** | Jonas Kukukas |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1992 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 68 |

**Marijampolės „Šaltinio" progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Marijampolėje, Mokolų g. 61, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190454249.

Istorija
--------

1992 m. rugsėjo 1 d. Marijampolėje, naujame Mokolų mikrorajone, duris atvėrė 8-oji vidurinė mokykla. 1987 m. jai pritaikytas tipinis 1504 vietų mokyklos projektas, kurį parengė Miestų statybos projektavimo instituto Kauno filialas. 1988 m. liepos 15 d. Kapsuko mieste buvo parinktas statybinis sklypas naujai mokyklai statyti. 1990 m. rugsėjo mėn. pradėta statyti mokykla Mokolų mikrorajone. 1992 m. rugsėjo 10 d. miesto meras Bronius Beržinis patvirtino 860 vietų vidurinės mokyklos pastato pirmojo etapo (be aktų, sporto salių, valgyklos ir baseinu patalpų) priėmimo aktą. Galutinai mokykla baigta 1993 m. sausio 22 d.

Buvo sudarytos 56 klasės, mokėsi 1268 mokiniai, tačiau pirmaisiais metais nebuvo sukomplektuota ketvirtųjų, devintųjų, vienuoliktųjų ir dvyliktųjų klasių, buvo įvesta antroji pamaina, kurioje mokėsi 345 mokiniai. 1993 m. sudaryta 70 klasių komplektų, mokėsi 1569 mokiniai, nebuvo tik pirmųjų klasių, jos mokėsi gretimame darželyje. Vėliau moksleivių mažėjo, 1994 m. mokykla išleido pirmąją 30 abiturientų laidą.

Pavadinimų kaita
----------------

***Mokyklos pavadinimų kaita***:

* nuo 1992 m. *Marijampolės 8-oji vidurinė mokykla*
* nuo ~2000 m. *Marijampolės Šaltinio vidurinė mokykla*
* nuo ~2010 m. *Marijampolės Šaltinio pagrindinė mokykla*
* nuo ~2020 m. *Marijampolės Šaltinio progimnazija*

Direktoriai
-----------

* 1992 m. Jonas Kukukas

Nuorodos
--------

1. ↑  Pirmi žingsniai. Archyvuota kopija 2022-01-29 iš Wayback Machine projekto. Saltinio.lt (tikrinta 2022-04-22).

* Mokyklos svetainė
| **Adoxa moschatellina** |
| --- |
| Muskusinis ūksminas (*Adoxa moschatellina*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Ūksmininiai  *( Adoxaceae)* |
| Gentis: | Ūksminas  *( Adoxa)* |
| Rūšis: | Muskusinis ūksminas  *( Adoxa moschatellina)* |

 |

**Muskusinis ūksminas** (*Adoxa moschatellina*) – ūksmininių (*Adoxaceae*) šeimos, ūksminų (*Adoxa*) genties augalas.

Daugiametis, mažas, 7-20 cm aukščio, šviesiai žalias augalas. Šakniastiebis trumpas, baltas, mėsingas. Stiebas plonas, vaisiams nokstant nulinksta ir spirališkai susisuka. Pamatiniai lapai 1-3, ilgakočiai, dvigubai trilapiai, su triskiaučiais lapeliais, kvepia muskusu. Stiebiniai lapai 2, priešiniai, ties stiebo viduriu arba kiek aukščiau. Stiebo viršūnėje žiedynas iš 5-7 žalsvai baltų žiedų. Viršūninis žiedas su dviskilte taurele; vainikėlis keturskiltis, kuokeliai 4. Šoninių žiedų taurelė triskiltė, vainikėlis penkiaskiltis, kuokeliai 5. Žiedai savotiško kvapo. Augalą apdulkina smulkios sraigės arba skruzdėlės. Gali būti ir savaiminis apsidulkinimas. Vaisius – gelsvas kaulavaisis, skoniu ir kvapu primenantis žemuoges. Vaisiai retai išauga. Dauginasi paprastai šakniastiebiais. Sėklas platina paukščiai, plinta ir vandeniu.

Žydi balandžio – gegužės mėn. Auga ūksminguose eglynuose, mišriuose bei lapuočių miškuose, parkuose, krūmais apaugusiuose šlaituose. Šviesiose vietose prastai auga ir neužmezga vaisių.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 26 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Muskusinis ūksminas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Tijana Bogićević  serb. *Тијана Богићевић* |
|  
Tijana Bogićević 2017 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1981 m. lapkričio 1 d. (41 metai)Novi Sadas, Serbijos Socialistinė Respublika, Jugoslavijos vėliava Jugoslavija |
| Kilmė | Serbijos vėliava Serbija |
| Žanrai | pop, R&B |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 2001–dabar |

**Tijana Bogićević** (serb. *Тијана Богићевић*; g. 1981 m. lapkričio 1 d. Novi Sade) – Serbijos dainininkė.

Biografija
----------

Savo muzikinį kelią dainininkė pradėjo 2001 metais, kai susipažino su populiariu Serbijos atlikėju Vlado Georgiev, o netrukus po to prisidėjo prie jo grupės kaip pritariančioji vokalistė. Tuo pat metu ji dainavo alternatyviosios muzikos grupėje „Shanene". Nors į didžiąją sceną grupei nepavyko prasibrauti, ji išpopuliarėjo koncertuodama Serbijos klubuose. 2010 metais ji išleido kūrinį „Tražim", kuris padėjo patekti į grojamiausių Serbijos dainų sąrašą, tačiau tikrąjį pripažinimą atnešė 2013 metais pasirodžiusi daina „Čudo". Šiuo metu dainininkė gyvena Jungtinėse Amerikos Valstijose.

2009 metais pasirodė serbų nacionalinėje atrankoje „Beovizija", tačiau pusfinalyje liko 17 vietoje ir į finalą nepateko. 2011 m. ji buvo tuometinės šalies „Eurovizijos" atstovės Ninos pritariančioji vokalistė. 2017 m. Serbijos nacionalinio transliuotojo Radio-televizija Srbije (RTS) sprendimu pasirinkta atstovauti savo šaliai „Eurovizijoje" su daina „In Too Deep".

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tijana Bogićević** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Dainos „In Too Deep" vaizdo klipas

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Sanja Vučič  *„Goodbye (Shelter)"*** |  **Serbijos atstovė Eurovizijoje**2017 | Po to:**–** |
| **Dalia Jurginienė** |
| --- |
| Gimė | 1945 m. balandžio 30 d.Vilnius |
| Mirė | 2013 m. vasario 11 d. (67 metai)Vilnius |
| Tėvas | Lionginas Vaitiekūnas |
| Motina | Irena Vaitiekūnienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Julius Jurginis |
| Vaikai | Ignas Jurginis |
|  |
| Veikla | kostiumų dizainerė, pedagogė |
|  |
| Alma mater | 1968 m. LSSR dailės institutas |

**Dalia Vaitiekūnaitė-Jurginienė** (1945 m. balandžio 30 d. Vilniuje – 2013 m. vasario 11 d Vilnius.) – Lietuvos kostiumų dizainerė, pedagogė.

Biografija
----------

1952–1963 m. mokėsi Vilniaus S. Nėries vidurinėje mokykloje. 1963–1968 m. studijavo LSSR dailės instituto Tekstilės katedroje.

1963–1965 m. Vilniaus modelių namų piešėja, 1968–1970 m. dailininkė modeliuotoja, 1970–1986 m. vyr. dailininkė, 1986–1994 m. vyriausioji meno vadovė. Bendradarbiavo žurnaluose „Banga" ir „Tarybinė moteris". 1995–1997 m. LR pramonės ir prekybos ministerijos Užsienio prekybos departamento vyr. specialistė. 1997–1999 m. AB „Rožė" dizainerė ir modeliavimo baro viršininkė. 1999–2000 m. AB „Vilniaus kailiai" dizainerė. 2000–2001 m. firmos „Nijolė" dizainerė. Nuo 2001 m. bendrovės „Lelija" dizainerė. 2006–2013 m. Vilniaus dizaino kolegijos dėstytoja.

Kūryba
------

Kūrė kostiumus televizijos, dramos (Eženas Labišas. Šiaudinė skrybėlaitė, 1975 m. rež. Juozas Miltinis, Panevėžio dramos teatras; Viljamas Šekspyras. Audra, 1978 m. rež. Vaclovas Blėdis, Panevėžio dramos teatras), Kauno muzikinio teatro spektakliams, vaidybiniams filmams (Visa teisybė apie Kolumbą, 1970 m. rež. Vytautas Žalakevičius). Sukūrė apie 5000 drabužių modelių pramoninei gamybai. Nuo 1969 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje (Vakarų Europos šalyse, JAV, Japonijoje). Lietuvos dailininkų sąjungos ir Lietuvos dizainerių sąjungos narė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kas yra kas. Lietuvos moterys. – Kaunas: Neolitas, 2007. – 191 p.
2. ↑  Netikėtai mirė buvusi Vilniaus modelių namų meno vadovė Dalia Jurginienė, 2013-02-13 Archyvuota kopija 2013-02-16 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Irena Dobrovolskaitė. *Dalia Jurginienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006

Nuorodos
--------

* Koks bus sijono ilgis, sovietmečiu sprendė valdžios vyrai // Moteris, 2013-01-28
| Tika*Thika* |
| --- |
| *Kenijos kalno universitetas* |
|  |
| 

TikaTika

0°3′0″ p. pl. 37°05′00″ r. ilg.﻿ / ﻿0.05000°š. pl. 37.08333°r. ilg.﻿ / 0.05000; 37.08333﻿ (Tika)Koordinatės: 0°3′0″ p. pl. 37°05′00″ r. ilg.﻿ / ﻿0.05000°š. pl. 37.08333°r. ilg.﻿ / 0.05000; 37.08333﻿ (Tika) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Kenijos vėliava Kenija |
| **Apskritis** | Kiambu apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 279 429  |

**Tika** (suah. *Thika*) – miestas centrinėje Kenijoje, priklausantis Kiambu apygardai, tačiau kurie gyvenamieji rajonai yra Murangos apskrityje. Pramoninis miestas ir pagrindinis prekybos centras Kiambu srityje, Kenijoje, esantis A2 kelyje 42 km, į šiaurės rytus nuo šalies sostinės Nairobio, netoli Tikos ir Chanijos upių santakos. Miesto apylinkėse – Keturiolikos Kaskadų krioklys.

Istorija
--------

XIX a. pabaigoje apsigyveno europiečiai ir azijiečiai. Regione kūrėsi mokyklos, ūkiai, sveikatos priežiūros įstaigos ir įmonės.

XX a. pradžioje britai pastatė stulpo formos paminklą centriniame Tikos verslo rajone, minint miesto, įkūrimą.

1924 m. suteiktas miesto statusas, o 1963 m. Kenijai atgavus nepriklausomybę, buvo priskirtas savivaldybei. Pirmasis meras buvo išrinktas 1968 m.

Gyventojai
----------

Mieste pagal 2019 m. Nacionalinio surašymo duomenimis gyveno 279 429 gyventojai.

Sportas
-------

* Thika United FC – futbolo klubas;
* Thika Queens FC – moterų futbolo klubas; daugkartinės šalies čempionės.
* Savivaldybės stadionas (angl. *Thika Municipality Stadium*), kurio talpa 5 tūkst. žiūrovų.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Dalia Kudžmaitė-Balsienė** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. liepos 4 d. (66 metai)Gargžduose |
| Sutuoktinis (-ė) | Petras |
| Vaikai | Jonas |
|  |
| Veikla | bibliotekininkė, poetė. |

**Dalia Kudžmaitė-Balsienė** (g. 1956 m. liepos 4 d. Gargžduose) – bibliotekininkė, poetė.

Biografija
----------

1974 m. baigė Gargždų 1-ąją vidurinę mokyklą, 1978 m. – Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetą, įgijo muzikos mokytojos specialybę.

Dirba Klaipėdos viešojoje bibliotekoje Vaikų skyriuje metodininke, renginių organizatore. 2008 m. paskirta Lietuvos Respublikos kultūros ministerijos premija už nuopelnus skatinant skaitymą.

Rašo vaikams eilėraščius, scenarijus spektakliukams. Nuo 1990 m. – Lietuvių rašytojų sąjungos narė.

Gyvena Gargžduose. Vyras Petras, sūnus Jonas.

Bibliografija
-------------

* Iš jūsų šilumos. Vilnius. Vaga (leidykla), 1981 m.
* Ilgas ilgas sakinukas. Vilnius. Vaga, 1985 m.
* Slėpynių dainelė. Vilnius: Vyturys, 1989 m.
* Vaikeli, džiaugsmo vyturėli. Klaipėda: Eldija, 1992 m.
* Vaikeli, renkis į kelionę. Gargždai. 2006 m.
| ***Duok penkis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Qua la mano |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Pasquale Festa Campanile |
| Vaidina | Adriano Celentano  Enrico Montesano  Lilli Carati  Renzo Montagnani  Mario Carotenuto  Adriana Russo |
| Metai | 1980 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 137 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Duok penkis** (it. *Qua la mano*) – 1980 m. Italijoje sukurta komedija, sudaryta iš dviejų atskirų epizodų.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

„Aš ir popiežius"

Paprastas vežikas Oracijus mėgsta meluoti, lažintis ir lošti kortomis, tačiau jam dažniausiai nesiseka. Kartą, pralaimėjęs dideles lažybas ir norėdamas atsilošti, susilažina, kad susitiks su pačiu popiežiumi. Ir šį kartą jam pavyksta.

  

„Šokantis šventikas"

Mažo kaimelio kunigas donas Fulgencijus nepanašus į tradicinį šventiką: jis linksmas, mėgsta šokti bei domisi boksu. Kiekvieną šeštadienį jis persirengęs motociklu vyksta į kitą miestą, kur šoka diskotekose. Jo draugai įtraia, kad Fulgencijus yra užmezgęs romaną ir nusprendžia jį sekti bei išsiaiškinti tiesą.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Adriano Celentano – donas Fulgencijus
* Enrico Montesano – Oracijus
* Lilli Carati – Rozana
* Prilippe Leroy – popiežius
* Renzo Montagnani – Bataglini
* Adriana Russo – Ersilė
* Mario Carotenuto – jūreivis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Poppi, Roberto (2000). *Dizionario del cinema italiano: i film* (italų). 5: Dal 1980 al 1989. 2, M-Z. Rome: Gremese. ISBN 88-7742-429-X.
Vaizdas nuo Didžiosios kinų sienos link Helsinkio katedros 2010–2011 ICIUM
**ICIUM Ledo stebuklų šalis** (angl. *ICIUM Wonderwold of Ice*) yra kasmet Levyje (Suomija) iš ledo ir sniego pastatomas žiemos pramogų parkas. Pirmą kartą ICIUM ledo pasaulis lankytojams duris atvėrė 2010 m. gruodžio 18 d. Šis pramogų parkas su ledo ir sniego skulptūromis užima maždaug vieno hektaro plotą.

Parko statybos
--------------

Helsinkio centrinė geležinkelio stotis statoma 2010 m. gruodžio mėn.
ICIUM ledo skulptūras sukūrė kinų skulptoriai iš Harbino miesto, kuriame nuo 1963 m. rengiamas kasmetinis ledo ir sniego skulptūrų festivalis.

2010 m. pirmojo ICIUM ledo pasaulio statyboms panaudota daugiau nei 10 tūkstančių kubinių metrų sniego. Be to, skulptoriai savo darbams sunaudojo daugiau, nei 600 kubinių metrų Ounasjokio upės sniego.

ICIUM statiniai
---------------

Dangaus šventykla
Reikšmingiausios ICIUM ledo pasaulio skulptūros 2010–2011 metų žiemą:

* **Čiuožimo takelis** (Didžioji kinų siena). Tai pats didžiausias parko statinys. Jo aukštis siekė 15 metrų, ilgis – 80 metrų. Takelio statybai prireikė daugiau nei 5000 kubinių metrų sniego.
* **Helsinkio katedra.** 15 m aukščio Helsinkio katedra yra vienas iš aukščiausių ICIUM parko statinių.
* **Helsinkio centrinė geležinkelio stotis.**
* **Pagoda.** Žalios spalvos pagoda yra aukščiausia parko skulptūra (daugiau, nei 15 m).
* **Dangaus šventykla.**
* **Pekino olimpinis stadionas.**
* **Terakotinė armija.** Ledinės terakotinių karių skulptūros.

Meistrai iš Kinijos
-------------------

Iš Pekino atvykę amatininkai dalyvavo ICIUM ledo pasaulio pristatyme, kur demonstravo pynimo iš šiaudų, butelių dažymo ir figūrėlių iš ryžių tešlos lipdymo sugebėjimus.

ICIUM talismanas
----------------

ICIUM talismanas yra pandos jauniklis Mingming iš Bambukų giraitės. Mingming nuotykiai prasideda tada, kai jis, padedamas senelio elnio Nilo, jo anūkės Ninos ir Kalėdų Senelio, bando išgelbėti savo namus nuo pikto slibino.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2011-03-03 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2010-12-31 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali ICIUM svetainė Archyvuota kopija 2016-03-07 iš Wayback Machine projekto.
* 360° panorama Archyvuota kopija 2011-11-13 iš Wayback Machine projekto.
**Ignas Bitaitis** (1875 m. rugpjūčio 26 d. Lumbeliuose, dab. Pakruojo raj. – 1900 m. rugsėjo 22 d. Tbilisyje) – poetas, knygnešys.

Biografija
----------

Tėvai buvo neturtingi, teturėjo apie 2 ha žemės. Vaikystėje teko piemenauti pas svetimus. Žiemomis mokėsi Joniškėlio mokykloje. 1888 m. su tėvais persikėlė į Rygą. Čia baigė 6 progimnazijos klases. Gyvendamas tėviškėje, slaptai mokė vaikus – daraktoriavo. Susipažinęs su knygnešiu Jurgiu Bieliniu, pradėjo gabenti iš Prūsijos ir platinti lietuvišką spaudą, įkūrė slaptą bibliotekėlę, mokė vaikus rašto. 1898 m. lapkričio 5 d. per kratą jo namuose uriadnikas rado 63 knygų bibliotekėlę, iš jų 52 lietuvių kalba, taip pat rankraščių, eilėraščių apmatų, scenos veikalų. Devynis mėnėsius laikomas kardomajame arešte Panevėžio kalėjime, susirgo džiova. Caro 1900 m. vasario 9 d. paliepimu 2 metams ištremtas į Tbilisį Gruzijoje, ten ir mirė.

Draudžiamoje spaudoje skelbė eilėraščių, publicistikos, Kaltunio slapyvardžiu išleido eiliuotą apysaką *Laukinis kvietkelis* (1898), kurioje gausu etnografinių ir gamtos vaizdų. Nemaža kūrybos dalis (apysaka *Viensėdis*, drama *Dėl pačios*) yra dingusi. Bendradarbiavo laikraščiuose Varpas, „Vienybė lietuvninkų", „Ūkininkas".

Nuorodos
--------

* Lietuvių literatūros enciklopedija Archyvuota kopija 2007-01-05 iš Wayback Machine projekto.
* Knygnešys Ignas Bitaitis

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ignas Bitaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 49 psl.
| **Titas Viahis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1947 m. sausio 10 d. (76 metai)Valga |
| Tautybė | estas |
|  |
| Veikla | Estijos politikas ir verslininkas |
| Pareigos | dukart buvęs Estijos ministras pirmininkas |
|  |
| Alma mater | Talino technikos universitetas |

**Titas Viahis** (est. *Tiit Vähi*, g. 1947 m. sausio 10 d. Valgoje) – estų politikas, verslininkas, buvęs Estijos Ministras pirmininkas (1992 m. ir 1995–1997 m.).

Biografija
----------

Įgijęs inžinieriaus specialybę Talino technikos universitete, dirbo keliose autotransporto įmonėse.

1988 m. buvo vienas iš Estijos liaudies fronto kūrėjų. 1989 m. paskirtas Estijos TSR ryšių ir transporto ministru, juo dirbo ir po Estijos nepriklausomybės atkūrimo suformavus naująją E.Savisaro vyriausybę. Šiam atsistatydinus, nuo 1992 m. sausio iki naujų parlamento rinkimų spalio mėn. buvo Estijos ministras pirmininkas. Jam būnant premjeru buvo įvesta Estijos nacionalinė valiuta – krona, pradėta valstybės turto privatizacija.

1993 m. išrinktas Estijos koalicinės partijos pirmininku. 1995 m. jo vadovaujama partija kartu su Estijos liaudies sąjunga laimėjo Riigikogu (Estijos parlamento) rinkimuose, o T.Vähi vėl tapo ministru pirmininku.

Atsistatydino 1997 m. vasario mėn. dėl nesutarimų koalicijos viduje.

Nuo 2008 m. – Estijos pramonininkų sąjungos pirmininkas.

Nuorodos
--------

* T.Viahio interviu[neveikianti nuoroda] („Verslo žinios").


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Mart Opmann** | **Estijos Respublikos ryšių ir transporto ministras**1989 – 1992 m. lapkričio 16 d. | Po to:**Harri Õunapuu** |
| Prieš tai:**Edgaras Savisaras    Andresas Tarandas** | **Estijos Respublikos Ministras pirmininkas**1992 m. sausio 29 d. – spalio 21 d. \* \* \* 1995 m. balandžio 17 d. – 1997 m. kovo 17 d. | Po to:**Martas Laras    Martas Sijmanas** |
**IATE** (angl. *Inter-Active Terminology for Europe*) – tarpinstitucinė Europos Sąjungos terminų bazė. Sukurti tokią bendrą terminų bazę buvo nuspręsta 1999 m. o 2004 m. ja pradėjo naudotis ES institucijų darbuotojai. Į IATE buvo sukelti anksčiau sukurtų terminų bazių duomenys:

* Eurodicautom (Europos Komisija)
* TIS (Europos Sąjungos Taryba)
* Euterpe (Europos Parlamentas)
* Euroterms (Europos institucijų ir staigų vertimo centras))
* CDCTERM (Europos audito rūmai).

2007 m. birželio 28 d. buvo atverta visuomenei skirta viešoji IATE prieiga.

IATE interneto svetainę projekto partnerių vardu administruoja Europos Sąjungos įstaigų vertimo centras, o terminus tvarko aštuonių ES institucijų terminologai. Terminų bazė nuolat pildoma. Pavyzdžiui, per 2011 metus į IATE įkelta apie 166 000 naujų terminų. Į IATE keliami ES teisės aktų terminai, institucijų, organizacijų pavadinimai, standartinės teisės aktų frazės ir pan.

2012 m. IATE buvo per 1,5 mln. daugiakalbių terminologinių straipsnių, per 8,7 mln. terminų. Daugiausia terminų yra anglų kalba – apie 1,6 mln. prancūzų – 1,4 mln. vokiečių – 1,1 mln. (2012 m. pradžios duomenimis). 2012 m. gegužės 29 d. IATE buvo 43 114 lietuvių kalbos terminai. Beveik 19 tūkst. iš jų pažymėti kaip nepatikrinto patikimumo.

Dauguma IATE įrašų yra daugiakalbiai – daugiausia pateikiami terminai 23 ES oficialiosiomis kalbomis ir (tam tikrų sričių) lotynų kalba. Iš viso IATe yra daugiau kaip 120 kalbų terminų. Be pačių terminų, IATE pateikiama daug kitų duomenų, pagrindiniai: sritis, apibrėžtis, šaltiniai, kontekstas, pastabos, sisteminės nuorodos į kitus terminus, termino patikimumo bei teiktinumo žymos ir kt.

Išnašos
-------

1. ↑  "A single database for all EU-related terminology (InterActiveTerminology for Europe) in 23 languages opens to the public". Pranešimas spaudai. 2007-06-28.. Prieigos data 2008-01-11.
IC 1613
**IC 1613** – nykštukinė netaisyklingoji galaktika, esanti Banginio žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apie 2,3 mln. šviesmečių. Regimasis ryškis – 9,2.

Šią galaktiką 1906 m. atrado vokiečių astronomas Max Wolf. Paskiras žvaigždes 1928 m. pirmasis įžiūrėjo kitas vokiečių astronomas Walter Baade (stebėjimus atliko Kalifornijos Maunt Vilsono observatorijos 2,5 m teleskopu).

IC 1613 galaktika priklauso Vietinei galaktikų grupei, į kurią įeina daugiau nei 50 galaktikų (tarp jų ir Paukščių Takas). Kadangi kosminiu mastu galaktika yra netoli, ji gana gerai ištyrinėta.

Galaktika išsiskiria tuo, kad joje mažai tarpžvaigždinių dulkių, jų nedaug ir erdvėje, skiriančioje šią galaktiką nuo Žemės stebėtojo. Be to, IC 1613 esama cefeidžių ir *RR Lyrae* kintamųjų žvaigždžių. Šios žvaigždės ir tarpžvaigždinių dulkių stoka padėjo išskirtinai tiksliai nustatyti atstumą iki šios galaktikos.

Ilgą laiką IC 1613 galaktikoje nebuvo aptikta žvaigždžių spiečių, tačiau 1978 m. joje galiausiai pavyko aptikti 43 labai nedidelius objektus. Veikiausiai 25 iš jų yra labai maži žvaigždžių spiečiai. Taip pat pavyko aptikti 11 labai mažus dulkių debesis.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *The Milky Way’s Clean and Tidy Galactic Neighbour*. ESO. Nuoroda tikrinta 2021-05-25.
2. 1 2  *IC 1613*. SEDS. Nuoroda tikrinta 2021-05-25.
Koordinatės: 55°20′35″š. pl. 26°09′30″r. ilg.﻿ / ﻿55.3431°š. pl. 26.1582°r. ilg.﻿ / 55.3431; 26.1582

|  |
| --- |
| **Ignalinos Česlovo Kudabos progimnazija** |
| Ignalinos Česlovo Kudabos progimnazija herbasIgnalinos Česlovo Kudabos progimnazija herbas |
| Ignalinos Česlovo Kudabos progimnazija |
| **Adresas** | Mokyklos g. 2, Ignalina |
| **Direktorius(-ė)** | Danutė Jatulė |
| **Mokinių skaičius** | 467 |
| **Įkūrimo data** | 1939 m. |
| **Uždarymo data** | 2021 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 64 |

**Ignalinos Česlovo Kudabos progimnazija** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ignalinoje, Mokyklos g. 2, vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190238671.

Mokykloje veikia geografo, keliautojo, 1990 m. Nepriklausomybės akto signataro Č. Kudabos muziejus. Mokyklos patalpose veikė Visagino technologijos ir verslo profesinio mokymo centro skyrius.

Istorija
--------

Nuo stadiono pusės
1939–1944 m. Ignalinoje veikė lietuviška pradinė mokykla, 1944–1946 m. progimnazija. 1946 m. rugsėjo 1 d. Ignalinoje atidaryta vidurinė mokykla lietuvių dėstomąja kalba.

1993 m. mokyklai suteiktas Česlovo Kudabos vardas. 2002 m. liepos 15 d. įkūrus Ignalinos rajono gimnaziją, mokykla reorganizuota į pagrindinę. Nuo 2003 m. liepos 15 d. Ignalinos rajono tarybos sprendimu prie mokyklos prijungta Ignalinos vidurinė mokykla. Nuo 2003 m. rugsėjo 1 d. prie mokyklos prijungti Bėčiūnų, Didžiasalio ir Kazokinės skyriai.

2004 m. rugsėjo 1 d. Biečiūnų ir Didžiasalio skyriai dėl mažo mokinių skaičiaus uždaryti. 2005 m. rugsėjį neliko mokinių ir Kazokinės skyriuje. Nuo 2005 m. rugsėjo mokykloje veikia suaugusiųjų mokymo klasės. Nuo 2009 m. rugpjūčio 31 d. prie mokyklos prijuntos dvi pagrindinės mokyklos: Ignalinos r. Ceikinių Kipro Petrausko pagrindinė mokykla ir Ignalinos r. Linkmenų pagrindinė mokykla. Jos tapo Ignalinos Česlovo Kudabos pagrindinės mokyklos Ceikinių ir Linkmenų skyriais.

2013 m. gegužės 30 d. Ignalinos rajono savivaldybės tarybos sprendimu Nr. T-74 mokykla tapo Ignalinos Česlovo Kudabos progimnazija. 2021 m. Ignalinos Česlovo Kudabos progimnazija prijungta prie Ignalinos gimnazijos.

Direktoriai
-----------

* Danutė Jatulė

Žymūs mokiniai
--------------

* Česlovas Juršėnas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aplink prof. Č. Kudabos vardą vėl taškosi neskaidrūs purslai. 2021-09-21, Mignalina.lt (tikrinta 2022-04-30).
| Darba |
| --- |
| Darba Darbėnuose Darba Darbėnuose |
| **Ilgis** | 26,2 km |
| **Baseino plotas** | 118,7 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,36 m³/s |
| **Ištakos** | Plokščių apylinkės |
| **Žiotys** | Šventoji |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Darba |

**Darba** – upė šiaurės vakarų Lietuvoje; Šventosios kairysis intakas. Prasideda į šiaurės vakarus nuo Plokščių. Teka Kretingos rajonu pietvakarių kryptimi. Prateka Žalimų, Varniškės, Šventosios miškus. Žemupyje staigiai pasuka į šiaurę, kerta Liepojos-Palangos plentą ir Palangos savivaldybėje įteka į Šventąją 7 km nuo jos žiočių, į rytus nuo Šventosios gyvenvietės.

Upėvardis Darbėnuose
Intakai: Dubupis, Lazdupis, Žiba (kairieji).

Vidutinis nuolydis 166 cm/km. Ant upės įrengti du tvenkiniai: Darbėnų (9 ha) ir Lazdininkų (108 ha). Prie Darbos esančios gyvenvietės: Nausėdai, Auksūdys, Darbėnai, Želviai.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *darbas*. Pavadinimas galėjęs atsirasti iš pirminės jo reikšmės „plėšti, pinti, lenkti" (plg. skr. दृभति = IAST: *dṛbháti* „vynioja, lenkia, pina", rus. *дерба* „plėšinys, naujiena").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Rainys. *Darba*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 383-384
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 80
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Fragaria moschata** |
| --- |
| Braškės (Fragaria moschata)Muskusinė braškė (*Fragaria moschata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Gentis: | Žemuogė  *( Fragaria)* |
| Rūšis: | Muskusinė braškė  *( Fragaria moschata)* |

 |

 **Muskusinė braškė** (*Fragaria moschata*) – erškėtinių šeimos daugiametis žolinis augalas, priklausantis žemuogių genčiai. Kartais dar vadinamas ***Paprastąja braške*** arba ***Aukštąja žemuoge*** (*Fragaria elatior*). Ši rūšis yra labai atspari ir prisitaiko prie įvairių oro sąlygų.

Išvaizda
--------

Žydinti muskusinė braškė
Braškių kereliai užauga iki 30-35 cm aukščio, lapai trišaki, dideli bei padengti baltais plaukeliais, o jų krašteliai dantyti. žiedai yra vienalyčiai baltos spalvos, turintys 5 taurėlapius. Vaisiai riešutėlio pavidalo, kurie išsidėstę ant mėsingo žiedsosčio. Prinokusios uogos gali turėti visus raudonos spalvos atspalvius, o prieš saulę sunokusios būna net violetinio atspalvio ir yra labai aromatingos. Dauginasi šliaužiančiais ūsais. Šių braškių ląstelės turi heksaploidinį chromosomų rinkinį (2n=6x=42).

Gamtoje tai daugiausiai dvinamis augalas, vyriški ir moteriški žiedai būna ant atskirų kerų, o vaisiai uždera tik ant moteriškų. Dažniausiai kultivuojama braškių veislė.

Augavietė
---------

Muskusinės braškės auga miškų pakraščiuose, soduose.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Muskusinė braškė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 10°49′ š. pl. 64°11′ v. ilg.﻿ / ﻿10.817°š. pl. 64.183°r. ilg.﻿ / 10.817; 64.183

Salos žemėlapis
**Kubagva** (isp. *Isla de Cubagua*) – sala Karibų jūroje, prie pietinių Margaritos salos krantų. Priklauso Venesuelai, Nueva Espartos valstijai.

Salos plotas 24 km². Ilgis iš vakarų į rytus 9,2 km, plotis iki 3,5 km. Paviršius banguotas, paveiktas erozijos, iškyla iki 32 m aukščio. Krantai skardingi, šiaurėje vietomis siekia 20–24 m aukštį. Augalija skurdi, vietomis auga dygūs krūmokšniai, kaktusai.

Kubagvoje 2007 m. gyveno 51 žmogus. Dauguma jų gyvena salos pietvakariuose (Punta Arenase). Verčiamasi daugiausia žvejyba.

Kubagvą 1498 m. atrado Kristupas Kolumbas. Sala pagarsėjo dėl aplink ją randamų perlų, todėl jau 1500 m. čia pradėjo kurtis perlų ieškotojai. XVI a. pr. oficiali Ispanijos valdžia čia bandė steigti gyvenvietę. 1526 m. *Villa de Santiago de Cubagua* gavo miestelio, o 1528 m. miesto statusą ir pervadinta Nueva Kadisu. Tačiau vėliau išsekus perlų telkiniams bei dėl geriamo vandens ir medienos trūkumo miestas palaipsniui buvo apleistas. 1541 m. salą nusiaubė uraganas, dar po poros metų – piratai. Vėliau saloje pradėjo kurtis žvejai.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kubagva** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* PrieplaukaPrieplauka
* PakrantėsPakrantės
* Nueva Kadiso griuvėsiaiNueva Kadiso griuvėsiai
Koordinatės: 55°44′58″ š. pl. 23°58′48″ r. ilg.﻿ / ﻿55.74944°š. pl. 23.98000°r. ilg.﻿ / 55.74944; 23.98000

Dapšionių ąžuolas
**Dapšionių ąžuolas** – Radviliškio rajono savivaldybėje valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas, turintis išskirtinę dendrologinę ir estetinę vertę. Medis paskelbtas saugomu Gamtos apsaugos komiteto prie Lietuvos TSR Ministrų Tarybos 1960 m. rugsėjo 1 d. įsakymu Nr. 165. Jis yra vienas iš lankytinų objektų Sidabravo seniūnijoje. Ąžuolas stūkso Dapšioniuose, prie kelio  **3414**  Baisogalos glž. st.–Sidabravas–Mandeikiai . Pažymėtas informacine lenta, aptvertas, su didele, tačiau tvarkinga dreve, be viršūnės.

Dapšionių ąžuolas storiausias rajone. Jo amžius gali siekti apie 400 metų. Ilgainiui, nesulaukdamas žmonių pagalbos, pradėjo džiūti ir nykti. Lėšų jam surasta Gamtos fonde. Gamtos paminklu laikomas ąžuolas sulaukė rimtesnės pagalbos 2004 m. Tuomet darbininkai išpjovė sausas jo šakas, buvo tvarkoma ir ąžuolo aplinka, padaryta tvorelė, lentelė su šio išskirtinio ąžuolo užrašu. Ateityje planuojama aplink medį atlikti archeologinių tyrinėjimų. Prie pagrindinio Dapšionių kaimo kelio augantis ąžuolas išsiskiria savo dydžiu, šakotumu, kamienu. Aplinkiniai gyventojai didžiuodamiesi jį vadina savo krašto simboliu ir lygina su garsiuoju Stelmužės ąžuolu (pastarojo storis - per 10 metrų).

Duomenys
--------

Kamieno pagrindas

Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*), jo aukštis 23 m. Žmogaus krūtinės aukštyje kamieno apimtis - 6,35 metro.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras Archyvuota kopija 2021-01-26 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RRadviliškio rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Tytuvėnų regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Daugyvenės kraštovaizdžio • Liepinės pedologinis • Liepiškių botaninis-zoologinis • Praviršulio tyrelio botaninis-zoologinis • Radvilonių botaninis • Strazdynės botaninis • Sulinkių ornitologinis • Šušvės hidrografinis • Tyrulių botaninis-zoologinis |
|  |
| Atkuriamieji sklypai | 
Sulinkių |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Velnio akmuo |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Angelo akmuo • Arimaičių šaltinis • Aukštelkų ąžuolas • Dapšionių ąžuolas • Dvikamienis Radvilonių miško ąžuolas • Kurklių akmuo • Kurklių ąžuolas • Liaudiškių pušis • Linkaičių ąžuolas • Linkaičių pušis • Radvilonių ąžuolas |

 |
|  |
| --- |
| **Musninkų Alfonso Petrulio gimnazija** |
| [[Vaizdas:{{{emblema}}}|Musninkų Alfonso Petrulio gimnazija herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Musninkų Alfonso Petrulio gimnazija|250px]] |
| **Adresas** | Gelvonų g. 10, Musninkai |
| **Direktorius(-ė)** | {{{direktorė}}} |
| **Mokinių skaičius** | 370 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 36 |

**Širvintų rajono Musninkų Alfonso Petrulio gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Musninkuose (Širvintų raj.), vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190361656.

Tai mokykla su Kernavės, Musninkų, Vileikiškių ikimokyklionio ugdymo skyriais ir Širvintų meno mokyklos muzikos skyriumi. Mokyklą lanko mokiniai iš šešių Širvintų rajono seniūnijų: Musninkų, Čiobiškio, Bartkuškio, Jauniūnų, Širvintų, Kernavės.

Filialai:

* Širvintų rajono Musninkų Alfonso Petrulio gimnazijos Kernavės Juozo Šiaučiūno pradinio ugdymo skyrius;
* Širvintų rajono Musninkų Alfonso Petrulio gimnazijos Vileikiškių pradinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

1997 m. įkurtas Amerikos lietuvio J. Jurkūno labdaros ir paramos fondas, kurio dėka kiekvienais metais buvusiems mokyklos mokiniams, studijuojantiems aukštosiose mokyklose, skiriamos keturios stipendijos. Seserys M. Remienė ir M. Bareikaitė, gyvenančios JAV, taip pat teikia mokyklai materialinę paramą. Už M. Remienės pinigus mokyklos tautinių šokių kolektyvui pasiūti koncertiniai drabužiai. Keleri metai iš eilės skiriama pinigų pažintinėms-kultūrinėms mokinių kelionėms.

1988 m. įkurtas mokyklos muziejus, sukaupta daugiau negu 300 eksponatų. 2010 m. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. 2021 m. prijungta Bartkuškio pagrindinė mokykla.

Direktoriai
-----------

* Stepas Ciesiūnas
* Jonas Galvosas
* Vladas Trakimavičius
* Palmira Kvietkauskienė

Žymūs mokytojai
---------------

* Aldona Sakavickienė
* Regina Vitkūnienė

Žymūs mokiniai
--------------

* Ignas Šeinius, rašytojas
* Jonas Kronkaitis, generolas majoras

Nuorodos
--------

1. ↑  Širvintų rajono savivaldybės tarybos sprendimas Nr. 1-50

* Gimnazijos svetainė
Ksilofonas.
**Ksilofonas** (sen. gr. ξύλον = *xylon* — 'medis, mediena', sen. gr. φωνή = *phōnē* — 'garsas') – muzikos mušamasis instrumentas, priklausantis idiofonų klasei. Instrumentą sudaro iš apačios tuščiavidurės medinės arba plastikinės plokštės, išdėstytos keturiomis eilėmis savotišku zigzagu (dvi vidurinės eilės duoda *G‑dur* gamą) arba dviem eilėmis klaviatūra. Mušama dviem medinėmis lazdelėmis.

Muzikos instrumentas tikriausiai kilęs iš Pietryčių Azijos ar Okeanijos – ištakos Pietryčių Azijoje siekia bent iX a. Europoje paminėtas 1511 m. Yra keletas skirtingų dydžių ksilofonų tipų. Dabartiniame orkestre ksilofonai būna įvairaus dydžio: normalusis (c2–d5), sopraninis (b–d4, su rezonansiniais vamzdeliais apačioje), tenorinis (g–d4).

Ksilofoną naudojo šie kompozitoriai: Kamilis Sen Sansas („Mirties šokis"), Gustavas Maleris („VI simfonija"), Klodas Debiusi („Iberija"), Bėla Bartokas („Sonata 2 fortepijonams ir mušamiesiems"), Igoris Stravinskis, Aramas Chačaturianas, Viljamas Voltonas, Sergejus Prokofjevas, Leošas Janačekas kiti.

Giminingi instrumentai – balafonas, čalaparta, laguti, marimba, vibrafonas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Birutė Žalalienė. *Ksilofonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
2. ↑  Nettl, Bruno (1956). *Music in Primitive Culture*. Cambridge, Massachusetts: Harvard University Press. ISBN 9780674590007.
| Stuiveris |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **XV a. – 1816** | → |

 |  |
|  |
| **Naudojo:** | Nyderlandai Nyderlandai |
|  |
| **Stambesnis vnt.:** | dukatonas: 60rijksdalderis: 50guldenas: 20 |
| **Smulkesnis vnt.:** | peningas: 1/16 |

**Stuiveris** (ol. *stuiver*) – Nyderlandų moneta, naudota iki Napoleono karų. Jis buvo vertas 16 peningų (*penning*) ar 8 duitų (*duit*). 20 stuiverių buvo lygūs vienam guldenui*.* 

1817 m. decimalizavus Nyderlandų pinigų sistemą, stuiverius pakeitė centai. Nuo tada žodžiu *stuiveris* neoficialiai vadino 5 Nyderlandų centų monetą. Įvedus eurą stuiveriais kartais vadina 5 eurocentų monetas, kurios yra praktiškai to paties dydžio ir formos.

Monetų pavadinimas *stiveris* yra angliškas ol. *stuiver* variantas.

Olandų Rytų Indijos bendrovės stuiveriai
----------------------------------------

Nuo 1660 m. m. Olandų Rytų Indijos bendrovė ėmė kaldinti varinius stuiverius apyvartai Šri Lankoje. Pradžioje abiejose monetų pusėse buvo pažymėtas tik nominalas, bet nuo 1783 m. ant monetų buvo Olandų Rytų Indijos bendrovės monograma ir data. Šias monetas kaldino Kolombe, Džafnoje, Galėje (*Galle*) ir Trinkomalyje iki 1796 m. kai salą užėmė britai.

* 1 stuiverio monetos pusfabrikatis1 stuiverio monetos pusfabrikatis
* Septynių Jungtinių Nyderlandų Provincijų Respubliką. 1, 2 ir 6 stuiverius.Septynių Jungtinių Nyderlandų Provincijų Respubliką. 1, 2 ir 6 stuiverius.
* 1980 m. stuiveris1980 m. stuiveris
* Kita 1980 m. stuiverio pusėKita 1980 m. stuiverio pusė

Nuorodos
--------

* Stuivers Archyvuota kopija 2012-10-28 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stuiveris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Rėva |
| --- |
| Gyvenvietė panaikinta XX a. |
| [[Vaizdas:|270px]] |
| 

RėvaRėva

 |
| **Koordinatės** | 56°12′47″š. pl. 21°19′23″r. ilg.﻿ / ﻿56.213°š. pl. 21.323°r. ilg.﻿ / 56.213; 21.323﻿ (Rėva)Koordinatės: 56°12′47″š. pl. 21°19′23″r. ilg.﻿ / ﻿56.213°š. pl. 21.323°r. ilg.﻿ / 56.213; 21.323﻿ (Rėva) |
|  |
| **Apskritis** | Klaipėdos apskrities vėliava Klaipėdos apskritis |
| **Savivaldybė** | Skuodo rajono savivaldybės vėliava Skuodo rajono savivaldybė |
| **Seniūnija** | Lenkimų seniūnija |

**Rėva** – buvęs kaimas vakariniame Skuodo rajono savivaldybės pakraštyje, į šiaurės vakarus nuo Lenkimų, dešiniajame Šventosios krante.

Etimologija
-----------

Pavadinimas kilo nuo žodžio rėva, reiškiančio akmeningą seklumą upėje.

Istorija
--------

*Rėva* buvo vadinama šiaurės vakarinė Lenkimų kaimo dalis, kurią sudarė keli vienkiemiai, suformuoti šalia Šventosios upės.

1950 m. gegužės 29 d. 20 MGB vidaus kariuomenės 32-jo šaulių pulko kareivių ir 8 MGB Lenkimų valsčiaus poskyrio stribai šalia partizanų ryšininkės Kazimieros Jonušaitės sodybos surengė pasalą, į kurią pateko Kardo rinktinės Tauragio kuopos vado pavaduotojas Augustas Baužys-*Šubertas* kartu su jį lydėjusiu Tautvaišos kuopos partizanu Kaziu Daržinsku-*Narūnu*. Per susišaudymą abu partizanai ir ryšininkė žuvo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vakarų Lietuvos partizanų sritis: Kęstučio, Prisikėlimo, Žemaičių apygardos: Atlasas. – Vilnius: Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras, 2010. – P. 208
**Mustenių pilkapynas** – pilkapynas Elektrėnų savivaldybės teritorijoje, tarp Mustenių ir Baubonių kaimų, Semeliškių seniūnija.

Tyrimai
-------

Buvo 18 pilkapių, išsidėsčiusių 4 grupėmis, jie nukentėjo 1969 m. per melioraciją ir nuo plėšikų. Pilkapyną tyrė Trakų istorijos muziejus 1970 m. (vadovė D. Andrašiūnaitė) ir 1973 m. (vadovas Algirdas Girininkas). Pilkapių sampilai yra 5–10 m skersmens, aukštis 0,9–1,5 m, supilti iš akmenų ir smėlio. 

1970 m. ištirtas 1 pilkapis, rastas nedegintas mirusysis. Įkapės: antskydis, peilis, žalvarinė diržo sagtis. 1973 m. ištirti 4 pilkapiai: viename mirusiojo ir įkapių nerasta, kituose rasti sudeginti mirusiųjų palaikai tarp akmenų ir duobutėje po pilkapio sampilu. Virš duobutės aptiktos akmenų krūsnys. Įkapės: siauraašmenis pentinis kirvis, žalvarinė apyrankė storėjančiais galais. Kapai datuojami V a. – VII a. Radinius saugo Trakų istorijos muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Girininkas. *Mustenių pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 623 psl.
UART 8250 kompiuterio plokšėje
**UART** arba **Universalus Asinchroninis Imtuvas-Siųstuvas** (*Universal Asynchronous Receiver – Transmiter*) – prietaisas, kuris verčia lygiagrečius duomenų bitus į nuoseklius duomenų bitus. UART dažniausiai būna intergruotas pagrindinėje asmeninio kompiuterio plokštėje ir palaiko nuosekliają komunikaciją tarp kompiuterio ir periferinių įrenginių. UART taip pat gali būti integruotas kai kuriuose mikrovaldikliuse, pavyzdžiui, PIC16F628.

Pagrindai
---------

Bitai iš vienos vietos į kitą buvo perduodami naudojant laidus. Didėjant atstumui, laidų naudojimas pasidarė per daug brangus. Siekiant sumažinti išlaidas, duomenų bitai buvo pradėti siųsti eiliškai, vienas po kito, naudojant UART konvertuoti siunčiamus bitus tarp eiliškos ir lygiagrečios formos kiekviename sąsajos gale. Kiekvienas UART naudoja postūmio registrą, kuris yra pagrindinis būdas „susišnekėti" nuoseklioms ir lygiagrečioms duomenų formoms.

UART greitis dažnai matuojamas bodais per sekundę. Standartiniai greičiai yra 110, 300, 1200, 2400, 4800, 9600, 19200, 28800, 38400, 57600, 115200 bit/s ir papildomi 230400, 460800, 921600 bodų. Vienas bodas lygus vienam duomenų linija fiziškai perduodamam bitui, įskaitant pagalbinius (starto, pabaigos, kontrolinius ir kitus). Tagi naudingos informacijos per sekundę perduodama šiek tiek mažiau.

UART dažniausiai tiesiogiai nesukuria ir nepriima įtampos lygių kurie ateina laidais iš įvairių prietaisų. Tam naudojama standartinė sąsaja, kuri apiprėžia įtampos lygius ir kitas susijungimo chrakteristikas. Tokie standartai yra EIA RS232, RS422, RS 485. Priklausomai nuo komunikacijos kanalo apribojimų su kuriuo susietas UART, komunikacijos gali būti dviejų rūšių: „pilnas dvipusis" (abu siunčia ir priima tuo pačiu metu) arba „pusiau dvipusis" (įrenginiai pasiskirsto priimti ar siųsti). UART naudojamas nuosekliuose komunikacijos kanaluose.

Formatas
--------

Duomenys perduodami viena pora laidų tarp kurių gali būti („vienetas") arba nebūti („nulis") sutarta elektros įtampa.

Nesant signalo, duomenų perdavimo linijoje palaikomas aukštas („vieneto") įtampos lygis. Taip susiklostė istoriškai: telegrafo linijoje buvo palaikoma įtampa, kad ir duomenų nesiunčiant iškart būtų aišku ar kabelis nepažeistas. Kiekvienas perduodamas ženklas prasideda nulinės reikšmės pradžios (starto) bitu, po kurio seka aštuoni ar kartais mažiau ženklą koduojantys duomenų bitai (dažniausiai pradedant mažiausai reikšmingu), paskui kai kada kontrolinis bitas kuris pasako ar perduotų vienetų skaičius yra lyginis. Paskutiniu seka pabaigos bitas, kurio reikšmė visada lygi vienetui. Taigi perduodant duomenis, signalo lygis visada pasikeičia bent vieną kartą (bent jau tarp pabaigos bito ir sekančio simbolio pradžios bito). Perduodant daug duomenų simboliai seka iškart vienas po kito, tačiau esant reikalui tarp jų gali būti kiek norima ilgi laiko tarpai. Pavyzdžiui, kompiuterio klaviatūros UART perduoda klavišo kodą tik kada tas klavišas paspaustas, visą likusį laiką palaikydamas „tylos vieneto" lygmenį.