recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Vaidas Bacys** |
| --- |
| Gimė | 1971 m. gruodžio 18 d. (51 metai)Kelmės rajonas |
|  |
| Veikla | pedagogas, Lietuvos ir Šiaulių miesto politinis ir visuomenės veikėjas |
| Pareigos | švietimo ir mokslo viceministras |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų sąjunga  Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis  Laisvės partija |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis universitetas |

**Vaidas Bacys** (g. 1971 m. gruodžio 18 d. Kelmės rajonas) – pedagogas, Lietuvos ir Šiaulių miesto politinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1989 m. baigė Šiaulių Salduvės vidurinę mokyklą. 1994 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, istorijos mokytojas.

1999–2009 m. Šiaulių Didždvario gimnazijos direktorius. 2009–2012 m. švietimo ir mokslo viceministras.

Nuo 2013 m. Šiaulių Didždvario gimnazijos istorijos mokytojas. Nuo 2014 m. Aukštelkės pagrindinė mokyklos, nuo 2017 m. Kurtuvėnų mokyklos-daugiafunkcio centro, nuo 2018 m. Bubių mokyklos direktorius. 2015–2016 m. Šiaulių miesto savivaldybės mero patarėjas.

2011–2015 m. ir 2019–2020 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys

Prasidėjus Atgimimui, 1988 m. aktyviai įsijungė į Lietuvos Persitvarkymo sąjūdžio veiklą Šiauliuose ir Lietuvoje. Vienas iš moksleivių sąjūdžio organizatorių, Šiaulių sąjūdžio tarybos narys. 2019 metais tapo Laisvės partijos nariu.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2019-03-06 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-24 iš Wayback Machine projekto.
8. ↑
9. ↑
| ***Ačiū... močiute*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Grazie... nonna |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Marino Girolami |
| Scenaristas (-ai) | Marino GirolamiRomano Scandariato |
| Vaidina | Edwige Fenech |
| Metai | 1975 |
| Žanras | erotinė komedija |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Ačiū... močiute** (it.  *Grazie... nonna*) – 1968 m. itališka erotinė komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Inžinierius Pino, gyvenantis Pizoje, gauna telegramą, iš kurios sužino, kad jo tėvas, prieš daug metų emigravęs į Venesuelą, mirė, ir kad šio žmona atvyksta, kad susipažintų su giminaičiais. Kadangi visi tikisi, kad tai bus pagyvenusi įnoringa dama, jos sutikti į oro uostą nusiunčiamas jauniausias sūnus Karleto. Tačiau oro uoste jo laukia staigmena – senelė Marijana pasirodo esanti jauna patraukli moteris, kuri netrunka apsukti galvą ne tik Karleto, bet ir šio vyresniajam broliui bei tėvui...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Edwige Fenech – Marijana
* Valerio Fioravanti – Karleto
* Enrico Simonetti – Pino
* Valeria Fabrizi – Čelestė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pym, John (May 1978). „Grazie nonna (Lover Boy)". *Monthly Film Bulletin*. Vol. 45 no. 532 (British Film Institute). p. 90.
Mediniai laiptai
**Laiptai** – architektūrinis elementas, skirtas užlipti ar nusileisti į skirtinguose aukštuose esančius paviršius. Laiptai įrengiami tiek lauke (jungia skirtinguose aukščiuose esančias gatvių, parkų vietas, įrengiami ant kalnų šlaitų, paupiuose ir pan.), tiek patalpose (jungia skirtingus pastato aukštus, skirti nusileidimui į rūsį, pakilimui ant aukšto, ant stogo ir pan.). Didesniuose pastatuose paprastai yra atskira patalpa laiptams – laiptinė.

Laiptai savo struktūra būna tiesūs, lenkti, sraigtiniai. Pagal paskirtį išskiriami į pagrindinius ir atsarginius (gaisrinius). Prekybos centruose, oro uostuose, stotyse dažnai įrengiamos savaime kylančios laiptų juostos – eskalatoriai.

Laiptai sudaryti iš stačiakampių pailgų pakopų, ant aukštesnių laiptų dažnai įrengiamos aikštelės. Aplink laiptatakius paprastai įrengiami turėklai. Laiptasijės daromos iš medienos, metalo, gelžbetonio, pakopos ir aikštelės – iš medienos, akmens, metalo, gelžbetonio, paviršius apdailinamas keraminėmis, akmens, teraco plytelėmis. Prabangių, reprezentacinių pastatų (rūmų, teatrų ir kt.), parkų laiptai dažnai būna dekoratyvūs – papuošti skulptūromis, vazomis, baliustradomis, parapetais, dekoratyviomis tvorelėmis.

Gineso rekordų knygoje ilgiausiais pasaulyje laiptais vadinami laiptai, nutiesti lygiagrečiai Nyzelbano funikulieriaus (Berno kantonas, Šveicarija) – juos sudaro 11 674 pakopos, o bendras ilgis siekia 1669 m.

Mitologijoje laiptai simbolizuoja galimybę judėti tarp skirtingų kosminių zonų, žymi apačios ir viršaus sąjungą. Laiptai jungia žemiškąjį, chtoninį ir dangiškąjį pasaulius. Laiptų pakopos neretai žymi skirtingus kosminės hierarchijos lygmenis. Svarbią mitinę reikšmę turi šventviečių (piramidžių, zikuratų, šventųjų kalnų) laiptai, kopimas kuriais mena judėjimą dangaus link. Heraldikoje laiptai reiškia drąsą, bebaimiškumą. Laiptai – dažnas literatūrinis simbolis, žymintis perėjimą iš vidinio į išorinį pasaulį, netikėtą, lemiamą gyvenimo posūkį ir kt.

* Platūs plytiniai laiptaiPlatūs plytiniai laiptai
* Puošnūs rūmų laiptaiPuošnūs rūmų laiptai
* Spiraliniai laiptaiSpiraliniai laiptai
* Miesto laiptaiMiesto laiptai
* Ūro zikurato laiptaiŪro zikurato laiptai
* Vitenbergo pilies laiptaiVitenbergo pilies laiptai

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Laiptai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
2. ↑  „Science and Technology/Structures/Long Stairway". *Guinness World Records*.
3. ↑  Мифы народов мира. *ЛЕСТНИЦА* , В. Я. Топоров – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Laiptai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Lyduvėnų geležinkelio tiltas |
| --- |
|  |
| 

Lyduvėnų geležinkelio tiltasLyduvėnų geležinkelio tiltas

55°30′22″š. pl. 23°05′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.5062°š. pl. 23.0873°r. ilg.﻿ / 55.5062; 23.0873﻿ (Lyduvėnų tiltas)Koordinatės: 55°30′22″š. pl. 23°05′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.5062°š. pl. 23.0873°r. ilg.﻿ / 55.5062; 23.0873﻿ (Lyduvėnų tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Lyduvėnai |
| **Ilgis** | 599 m |
| **Plotis** | 4,5 m |
| **Aukštis** | 42 m |
| **Pastatytas** | 1951 m. |

**Lyduvėnų tiltas** – ilgiausias (599 m) ir aukščiausias (42 m) Lietuvoje tiltas, esantis prie Lyduvėnų miestelio (Raseinių rajonas), į pietvakarius nuo Lyduvėnų geležinkelio stoties. Tiltas pastatytas Radviliškio–Pagėgių geležinkelio ruožo 50,7 kilometre, nutiestas per Dubysą ir jos slėnį.

Istorija
--------

Medinę estakadą 1916 m. pastatė vokiečių kariuomenės pionieriai. Tai buvo vienas didžiausių medinių tiltų Europoje – jis buvo 42 m aukščio, 670 m ilgio ir 6 aukštų, jam pastatyti sunaudota 7000 m³ medienos. Bet jau 1916 m. rudenį imtas statyti 45,5 m geležinis tiltas su betoninėmis atramomis. 1918 m. gegužės 17 d. vokiečių valdžia šį plieninį tiltą pradėjo eksploatuoti. Abu tiltai pavadinti jų autoriaus feldmaršalo Pauliaus fon Hindenburgo garbei, pastatytas paminklas jo garbei, ant plieninio tilto stovėjo Vokietijos kanclerio Oto fon Bismarko statula. 1932 m. paminklas Hindenburgui buvo nugriautas. 1944 m. rugpjūtį traukdamiesi naciai Lyduvėnų tiltą susprogdino.

1951 m. TSRS kariuomenės inžinerinis dalinys atstatė tiltą ant naujų atramų, 1952 m. gegužę jis vėl atidarytas. 2005 m. lapkritį tiltas atidarytas po remonto.

Galerija
--------

* Lyduvėnų tiltas 1915 m.Lyduvėnų tiltas 1915 m.
* Dubysa ties tiltuDubysa ties tiltu
* Tiltas nuo Lyduvėnų aikštėsTiltas nuo Lyduvėnų aikštės
* 
* Lyduvėnų geležinkelio tilto panoraminis vaizdasLyduvėnų geležinkelio tilto panoraminis vaizdas
* Lyduvėnų tiltasLyduvėnų tiltas
* Tiltu važiuojantis traukinysTiltu važiuojantis traukinys

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos geležinkeliai: nepriklausomo darbo dešimtmetis (1991–2001). – Vilnius, LG Leidybos centras, 2001. // psl. 17
2. ↑  AB „Lietuvos geležinkeliai" 2000–2005 m. – Vilnius, Sapnų sala, 2005. // psl. 44

Nuorodos
--------

* Vidurio Lietuvos pasididžiavimas iš paukščio skrydžio: atvykstančius pasitinka įspūdingi vaizdai; Justinas Arlauskas, Rinatas Chairulinas, 2018 m. gegužės 31 d. (Delfi.lt)
* Lyduvėnų geležinkelio tiltas (Miestai.net)
| Židikų žydų senosios kapinės |
| --- |
| Židikų žydų kapinės 2006 m. rudenį |
| 

Židikų žydų senosios kapinėsŽidikų žydų senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°19′35″š. pl. 22°00′36″r. ilg.﻿ / ﻿56.326493°š. pl. 22.009863°r. ilg.﻿ / 56.326493; 22.009863Koordinatės: 56°19′35″š. pl. 22°00′36″r. ilg.﻿ / ﻿56.326493°š. pl. 22.009863°r. ilg.﻿ / 56.326493; 22.009863 |

 |
| Vieta | Mažeikių rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Židikų seniūnija |
| Plotas | 0,53 ha |
| Naudotas | XVIII a. pab. – 1941 m. |
| Registro Nr. | 20726 |

**Židikų žydų senosios kapinės** – neveikiančios kapinės šalia Židikų, Mažeikių rajone. Plyti į pietryčius nuo katalikų kapinių, užima 0,53 ha, perimetras – 291 m. Kaip turinčios istorinę vertę, 1996 m. sausio 9 d. įtrauktos į Kultūros paveldo registrą.

1789 m. Žemaičių vyskupo S. J. Giedraičio privilegija žydams leido Židikuose pastatyti sinagogą ir įrengti kapines.

Kapinės išsilaikiusios prastai: jas juosianti betoninė tvora apgriuvusi, dalis antkapinių paminklų (macevų) nuvirtę, nemažai susmegę į žemę. Macevos sustatytos netvarkingai. Ankstyviausioji datuojama 1885 m. o vėlyviausioji – 1937 m. Macevoms nebūdingas savitas dekoras, epitafijos, simboliai (ant kai kurių esama įprastų simbolių: Dovydo žvaigždės, trišakės žvakidės, laiminimui sudėtų rankų). Savitesnė epitafija iškalta ant 1909 m. datuojamos macevos, ženklinančios dviejų draugų kapą.

Paskutinį kartą šiose kapinėse laidota 1941 m.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  *Židikai*. Žydai Lietuvoje. Suarchyvuota 2011-11-01.
2. 1 2 3 4  *Mažeikių rajono savivaldybėje esančios žydų kapinės ir masinių žudynių vietos*. Mazeikiai.lt. Nuoroda tikrinta 2023-04-03.
3. ↑  *Židikų žydai – prisiminimuose ir dokumentų įrašuose*. Santarvė, 2020-07-05. Nuoroda tikrinta 2024-01-05.
| ***Policininkė daro karjerą*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La poliziotta fa carriera |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Michele Massimo Tarantini |
| Scenaristas (-ai) | Franco MiliziaMarino OnoratiMichele Massimo Tarantini |
| Vaidina | Edwige FenechAlvaro VitaliMario Carotenuto |
| Metai | 1976 |
| Žanras | erotinė komedija |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Policininkė daro karjerą** (it.  *La poliziotta fa carriera*) – 1976 m. itališka erotinė komedija, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Edwige Fenech. Šis filmas yra neoficialus juostos „Policininkė" tęsinys, pats turintis 2 tęsinius – „La poliziotta della squadra del buon costume" (1979) ir „Policininkė Niujorke" (1981).

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Džijana, dirbanti namų šeimininke pas policijos viršininką, svajoja apie tarnybą policijoje. Ji susidomi skelbimu apie moteris, priimamas į tarnybą, ir nusprendžia pamėginti laimę. Nors Džijana nesugeba atlikti nei vienos užduoties, pažintis su policijos viršininku padeda jai išlaikyti egzaminus ir tapti tikra policininke. Gaudama pačias paprasčiausias užduotis, Džijana netrunka kiekvienoje jų rasti nusikaltimo pėdsakų, tuo išvesdama iš kantrybės savo tiesioginį viršininką. Persirengusi prostitute, ji bando rinkti įrodymus gatvėje, tačiau galiausiai pažeminama iki dviračių vagysčių tyrėjos...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Edwige Fenech – Džijana Amikuči
* Gigi Ballista – Moretis
* Alvaro Vitali – agentas Taralo
* Mario Carotenuto – komisaras Antinoris
* Michele Gammino – Čečė
* Riccardo Garrone – Federiko
* Giuseppe Pambieri
* Francesco Mule
* Nello Pazzafini
* Gino Pagnani

Šaltiniai
---------

1. ↑  Peter Bondanella (\2009-10-12). *A History of Italian Cinema*. Continuum International Publishing Group, 2009. ISBN 978-1441160690.
**Darbėnų girininkija** yra Kretingos miškų urėdijos vakarinėje dalyje, Kretingos rajono savivaldybėje, Darbėnų miestelio apylinkėje.

Apibūdinimas
------------

Girininkija apima Kretingos rajono savivaldybės Darbėnų seniūnijos vakarinę, centrinę ir pietinę dalį bei Kretingos seniūnijos centrinę dalį. Vakaruose ribojasi su Palangos girininkija, iš pietų ir rytų – su Vaineikių girininkija, o šiaurinėje dalyje – su Grūšlaukės ir Lenkimų girininkijomis.

Valstybinės reikšmės miškų plotas – 2782 ha, iš kurių 63% užima pušynai, 25% – eglynai, o likusius – beržynai, ąžuolynai ir kiti medynai. Didžiausi yra Baltkalnio, Lenkės, Mažučių, Joskaudų, Kadagynų Rievos, Tūbausių miškai.

Girininkiją sudaro Kadagynų, Mažučių ir Darbėnų eiguvos.

Girininkijos miškuose išskirtos 3 skirtingų tipų buveinės (5,63 ha), saugomos 3 vištvanagių ir 2 suopių lizdavietės, į Raudonąją knygą įrašytų pilkųjų garnių kolonija, 18 kultūros paveldo objektų – Auksūdžio Velnio akmuo, Auksūdžio senovės gynybinis įtvirtinimas, vad. *Kūlių pilale*, Auksūdžio alkvietė, Auksūdžio ir Dubašių senovės žemdirbystės vietos, Joskaudų alkakalnis-piliakalnis, vad. *Alkos, Pilies kalnu*, Erškėtyno šaltinis, akmuo ir Erškėtyno koplyčia, Genčų ir Žibininkų kapinynai, Žibininkų senovės gyvenvietė, Daubėnų I, Daubėnų II, Kašučių, Mažučių, Tarvydų II ir Žibininkų senosios kapinės, Lietuvos partizanų bunkeris ir paminklas Žibininkuose.

Istorija
--------

Darbėnų girininkija įkurta 1920 m. buvusios grafų Tiškevičių valdų Darbėnų girininkijos bazėje. Tiškevičių laikais girininkijai vadovavo Jonas Dunduras. 

Girininkijos administracinis pavaldumas
* 1920–1922 m. – Kretingos miškų urėdija
* 1922–1929 m. – Skuodo miškų urėdija
* 1930–1945 m. – Kretingos miškų urėdija
* 1945–1947 m. – Kretingos miško pramonės ūkis
* 1947–1949 m. – Klaipėdos miškų ūkis
* 1950–1967 m. – Kretingos miškų ūkis
* 1967–1990 m. – Kretingos miško pramonės ūkis
* nuo 1991 m. – Kretingos miškų urėdija

Girininkijos centras
* 1920–2009 m. – Darbėnai
* nuo 2009 m. – Juzumai

Girininkai
* 1920–1928 m. – Jonas Dunduras
* 1928–1929 m. – Edmundas Palekauskas
* 1929–1935 m. – Juozas Jarašiūnas
* 1935–1940 m. – Jonas Kaušinis
* 1940 m. – Pranas Brazdeikis
* 1940–1942 m. – Mikas Žilinskas
* 1942–1944 m. – Benediktas Aponavičius
* 1944–1949 m. – Domininkas Narkus
* 1950–1956 m. – Juozas Erentrautas
* 1956–1958 m. – Stanislovas Stonys
* 1958–1962 m. – Vincas Ligeika
* 1963–1968 m. – Jonas Paulauskas
* nuo 1968 m. – Vilius Perkamas

Šaltiniai
---------

* Kretingos miškų urėdijai 90. – Klaipėda: Druka, 2009

Nuorodos
--------

* Kretingos miškų urėdijos tinklalapis Archyvuota kopija 2011-10-25 iš Wayback Machine projekto.
„Ratilio" mokslo metų pradžios šventėje

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šio puslapio ar jo dalies stilius neatitinka Vikipedijos kalbos standartų.**Jei galite, pakoreguokite stilių, kad tiktų enciklopedijai. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą. |

**„Ratilio"** – Vilniaus universiteto folkloro ansamblis.

Ansamblio nariai – įvairių kursų ir fakultetų studentai: filologai, fizikai, medikai, biologai, matematikai ir kt. Daugelis jų – miestiečiai, bet yra ir žemaičių, aukštaičių, dzūkų, suvalkiečių, šnekančių savo krašto tarme. Tad scenoje, pasakodami sakmes, pasakas, liaudiškus anekdotus, jie prabyla tarmiškai.

Dainų, šokių, ratelių ansamblio nariai mokosi ne tik iš tautosakos rinkinių. Folkloro tradiciją jie stengiasi perimti iš kaimo dainininkų, pasakų sekėjų, muzikantų, su kuriais bendrauja per kasmet vykstančias tautosakos rinkimo ekspedicijas.

Ansamblyje skamba ir senieji lietuvių liaudies instrumentai – ragai, daudytės, skudučiai, diatoninės kanklės ir kt. Ypatingą vietą programose užima archajiškasis lietuvių folkloro žanras – sutartinės.
Kapelijoje – bandonijos, armonikos, smuikai, basedlė ir kiti instrumentai.

Istorija
--------

Vilniaus universiteto folkloro ansamblis „Ratilio" gyvuoja nuo 1968 metų. Jo įkūrėja Aldona Ragevičienė ansambliui vadovavo 5 metus. Po to kurį laiką vadovavo Laima Burkšaitienė, o nuo 1978 m. iki 2007 m. – Zita Kelmickaitė. Instrumentinės grupės vadovais yra buvę: Arvydas Karaška, Algirdas Klova, Antanas Fokas, Milda Ričkutė.  

1980 m. buvo įrašyta ansamblio plokštelė „Lietuva – dainų kraštas", 1987 m. – antroji ansamblio plokštelė, o 1990-aisiais – garsajuostė. Dviejų kompaktinių plokštelių rinktinė „Ratilio" (2002 m.) atspindi 35 metų ansamblio triūsą.  

2008 m. ansamblis atšventė savo 40-metį, jo proga surengė koncertą, kuriame dalyvavo visos ratiliokų kartos, o 45 m. sukakties proga (2012 m.) išleista dviguba garso plokštelė „Lietuvos tradicinė muzika".

Ratilio koncertavo Latvijoje, Lenkijoje, Italijoje, Suomijoje, Rusijoje, Vokietijoje, Švedijoje, Šveicarijoje, Prancūzijoje, JAV, Kanadoje ir kt.

Pagrindinė Vilniaus universiteto folkloro ansamblio veikla – neužmiršti ir puoselėti tradicinės kultūros palikimą, koncertuoti ir rengti vakarones įvairiausiose Lietuvos vietose ir užsienyje.

Nuo 2007 m. ansamblio meno vadovė – Milda Ričkutė. Instrumentinės grupės vadovė – Kristina Aponavičiutė.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Apie „Ratilio"
2. 1 2  http://www.kultura.vu.lt/ratilio
3. ↑  Dainos ir šokiai suvienija kartas
4. ↑  „Ratilio" – 45 metai

Nuorodos
--------

* Oficiali „Ratilio" svetainė
* „Ratilio" puslapis Veidaknygėje
| **Borisas Nemcovas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1959 m. spalio 9 d.Sočis, Rusijos TFSR, TSRS |
| Mirė | 2015 m. vasario 27 d. (55 metai)Maskva, Rusija |
| Palaidotas (-a) | Trojekurovo kapinėse |
|  |
| Veikla | Rusijos politikas, buvęs Rusijos vicepremjeras |
|  |
| Išsilavinimas | Gorkio valstybinis universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Borisas Nemcovas |

**Borisas Nemcovas** (rus. *Бори́с Ефи́мович Немцо́в*, 1959 m. spalio 9 d. Sočyje – 2015 m. vasario 27 d. Maskvoje) – Rusijos politikas ir fizikas.

Biografija
----------

B. Nemcovo skveras (Vilnius-Žvėrynas)
Gimė Rusijos žydų šeimoje. Studijavo Gorkio valstybiniame universitete. Prieš tapdamas politiku, tyrinėjo plazminės fizikos, akustikos ir hidrodinamikos problemas, 60 mokslinių straipsnių autorius, fizikos-matematikos mokslų kandidatas, išradėjas (jo akustinis lazeris naudojamas kosminiuose laivuose).[reikalingas šaltinis]

1991–1997 m. Nižnij Novgorodo srities gubernatorius, 1990–1993 m. – Rusijos TFSR liaudies deputatas, 1994–1997 m. – Federacijos Tarybos narys.

1997 m. kovą paskirtas Rusijos ministro pirmininko V. Černomyrdino pirmuoju pavaduotoju, kartu Rusijos kuro ir energetikos ministras. 1998 m. balandžio – rugpjūčio S. Kirijenkos vyriausybėje – vicepremjeras.

Nuo 2000 m. – Rusijos dešiniosios opozicijos veikėjas, V. Putino kritikas. 2000–2003 m. Rusijos Dūmos pirmininko pavaduotojas nuo Dešiniųjų frakcijos.

2011–2012 m. Maskvoje organizavo masinius opozicijos protesto mitingus. Su kitais paskelbė devynis pranešimus apie korupciją V. Putino aplinkoje.

Nuo 2012 m. buvo Rusijos respublikonų-liaudies laisvės partijos pirmininkas. 2013 m. išrinktas į Jaroslavlio srities dūmą.

Vėlų 2015 m. vasario 27 d. vakarą nušautas Maskvos centre.

Nuorodos
--------

* B. Nemcovo svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑   (lentapedia.ru inf.)
2. ↑  Maskvos centre nušautas V. Putino kritikas B. Nemcovas[neveikianti nuoroda] (lrytas.lt inf.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

ViLLE  yra UNESCO 2021 metais apdovanota, pripažinta globaliu lygmeniu reikšminga edukacinė priemonė  - 
populiari 15-oje valstybių naudojama kompiuterinių programų sistema, skirta mokytojo ir mokinių efektyviai sąveikai
 ugdymo procese. Ji sukurta Suomijoje, Turku universitete, įdiegta daugiau nei pusėje Suomijos mokyklų  ir yra nemokamai naudojama Lietuvos mokyklose informatikos, matematikos pamokose  (pvz. Šiaulių Dubysos aukštupio m-je ) - tam dėmesį rodo Lietuvos Respublikos švietimo mokslo ir sporto ministerija , dar 2017 m. trijų mokyklų pradinukai pradėjo mokytis matematikos ViLLE pagalba, ji diegiama pasaulinėje, jungiančioje 78 valstybes moksleivių informatikos olimpiadoje "Bebras" .

Ši programų sistema, naudojanti AI, leidžia:

- mokytojui parinkti ugdomąsias užduotis iš jau sudarytų ir sukauptų arba sudaryti ir integruoti sistemoje prieinamas visiems naujas

- mokiniams kompiuterio ekrane vykdyti iš mokytojo gautas užduotis ir gauti kompiuterio įvertinimą

- mokytojui matyti užduočių įvykdymo eigą

- organizuoti egzaminus.

Informatinio ugdymo užduotys nemokamoje ir laisvai prieinamoje ViLLE platformoje galės būti naudingos Lietuvos mokykloms ir prisidės prie moksleivių informatinio mąstymo ugdymo. Lietuvių komandos sukurti informatikos mokslo uždaviniai mokiniams ir mokytojams šiuo metu prieinami anglų, suomių  ir lietuvių kalbomis.

Ši programų sistema priklauso Virtualių edukacinių aplinkų (VLE angl.) klasei

Literatūra
----------

* Virtuali edukacinė aplinka

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   UNESCO prizas ICT srityje 2021 metais
3. ↑  [ ViLLE – collaborative education tool: Designing and utilizing an exercise-based learning environment. Educ Inf Technol 23, 1655–1676 (2018). Mikko-Jussi Laakso, Erkki Kaila & Teemu Rajala  .
4. ↑
5. ↑  [Privalomas informatinio mąstymo ugdymas mokyklose – jau nuo šio rugsėjo 
  7 privalomas-informatinio-m%C4%85stymo-ugdymas-mokyklose-%E2%80%93-jau-nuo-%C5%A1io-rugs%C4%97jo ]
6. ↑
7. ↑
8. ↑   Archyvuota kopija 2023-12-04 iš Wayback Machine projekto.
9. ↑  Bebras Challenge in a Learning Analytics Enriched Environment: Hungarian and Indian Cases August 2022. Zsuzsa Pluhár, Heidi Kaarto, Marika Parviainen, Sonia Garcha, Vipul Shah, Valentina Dagiene, Mikko-Jussi Laakso. DOI:10.1007/978-3-031-15851-3\_4
In book: Informatics in Schools. A Step Beyond Digital Education (pp.40-53)
10. ↑    VILLE: a language-independent program visualization tool. Teemu Rajala, M. Laakso, E. Kaila, T. Salakoski.
Published 15 November 2007, Computer Science
| ***Studentė, velnias ir švęstas vanduo*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La liceale, il diavolo e l‘acquasanta |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Nando Cicero |
| Scenaristas (-ai) | Nando CiceroStefano Esse |
| Vaidina | Gloria GuidaAlvaro VitaliLino Banfi |
| Metai | 1979 |
| Žanras | erotinė komedija |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

 **Studentė, velnias ir švęstas vanduo** (it.  *La liceale, il diavolo e l‘acquasanta*) – 1979 m. itališka erotinė komedija, paskutinė iš serijos apie mokyklą, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Glorija Gvida. Skirtingai nuo ankstesnių filmų, šį sudaro 3 atskiri segmentai, kuriuose vaidina tie patys aktoriai.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Luna – nekalta dvidešimtmetė, šokanti ir dainuojanti viename iš pogrindinių disko klubų. Jos muzikos prodiuseris įvairiais būdais mėgina įsitempti ją į lovą, tačiau mergina jį vis atstumia. Deja, netrukus Lunai baigiasi pinigai ir ji nebegali susimokėti už buto nuomą, todėl priversta nusileisti prodiuseriui, tačiau tuo metu jai į pagalbą iš Rojaus atsiunčiamas angelas sargas, kad apsaugotų nuo paklydimų...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Gloria Guida – Luna
* Lino Banfi – Lino
* Alvaro Vitali – Karmelo
* Pippo Santonastaso – velnias
* Maria Luisa Serena – Rozarija

Susiję filmai
-------------

* „Moksleivė"
* „Pirmūnė ir antramečiai"
* „Kaip suvilioti mokytoją"
Kerkenos salos, matomos iš kosmoso
**Kerkenos salos** (arab. جزر قرقنة = *ǧazir Qerqenah*) – grupė salų, išsidėsčiusių rytinėje Tuniso pakrantėje Gabeso įlankoje. Salų reljefas žemas, aukščiausias lygis virš jūros – 15 m. Pagrindinės salos yra *Chergui* ir *Gharbi*. Salyno plotas siekia apie 153 km², gyventojų – 14 400 (2006 m. duomenys).

Svarbiausias miestas Remla (*Chergui* saloje) turi 2 000 gyventojų. Gyventojų skaičius salose ženkliai sumažėjo po XX a. 9-ajame dešimtmetyje užklupusios sausros. Dėl nuolat senkančių švaraus vandens atsargų ir nepakankamos drėkinimo sistemos dauguma salų gyventojų buvo priversti persikelti į arčiausiai žemyninėje Tuniso dalyje esantį Sfakso miestą.

Romos imperijos laikais salos buvo naudojamos kaip uostas ir užjūrio teritorijų žvalgybos punktas.

Salose vyrauja šiltas ir sausas klimatas, pučia stiprūs vėjai, daugiausia paplitę palminiai augalai. Salų dirvožemis nėra tinkamas žemdirbystei, gyventojai užsiima gyvulių auginimu ir daugiausia žvejyba, kurios specifinis būdas, vadinamas *charfia*, yra įtrauktas į UNESCO nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą.

|  |  |
| --- | --- |
| UNESCO vėliava | UNESCO pasaulio nematerialusis paveldas Nuoroda Šalys: Tuniso vėliava Tunisas Metai: 2020 |

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Information about Kerkennah, Tunisia". *www.mediterraneanislands.org*. Suarchyvuotas originalas 2017-08-21. Nuoroda tikrinta 2018-10-04.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
2. ↑
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Dangrigaangl. *Dangriga* |
| --- |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

DangrigaDangriga

16°58′0″ š. pl. 88°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿16.96667°š. pl. 88.21667°r. ilg.﻿ / 16.96667; 88.21667﻿ (Dangriga)Koordinatės: 16°58′0″ š. pl. 88°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿16.96667°š. pl. 88.21667°r. ilg.﻿ / 16.96667; 88.21667﻿ (Dangriga) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Belizo vėliava Belizas |
| **Rajonas** | Stan Kryko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 10 750  |
|  |
|  **Vikiteka** | Dangriga |

**Dangriga** (angl. *Dangriga*) – miestas rytų Belize, Karibų jūros pakrantėje, prie Stan Kryko upės žiočių. Stan Kryko rajono administracinis centras. Tai didžiausias miestas pietinėje Belizo dalyje. Yra oro uostas, keliai į Belmopaną, La Demokrasiją, Punta Gordą. Veikia ligoninė. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu, žvejyba. Dauguma miesto gyventojų – garifūnai.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta XVIII a. garifūnų, atsikėlusių iš Hondūro. Miestas pavadintas ***Stan Kryk Taunu*** (*Stann Creek Town*) ir ilgą laiką buvo antras pagal dydį šalyje po Belizo miesto (vėliau jį aplenkė Orendž Volk Taunas). Apie 1980 m. miestas pervadintas garifūnišku pavadinimu Dangriga („stovintys vandenys").
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Cananga odorata** |
| --- |
| Kvapioji kananga (*Cananga odorata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Anoniniai  *( Annonaceae)* |
| Gentis: | **Kananga**  *( Cananga)* |
| Rūšis: | Kvapioji kananga  *( Cananga odorata)* |

 |

**Kvapioji kananga** (*Cananga odorata*) – anoninių (*Annonaceae*) šeimos medžių rūšis, kilusi iš Pietryčių Azijos, Okeanijos, Komorų. Dabar auginamas daugelyje tropinių kraštų.

Tai greitai augantis (iki 5 m per metus), ~12 m aukštį pasiekiantis medis. Auga rūgščiuose, drėgnųjų miškų dirvožemiuose. Lapai visžaliai, lygūs, ovalūs, 13-20 cm ilgio. Žiedai geltoni, kvapnūs, nusvirę žemyn, ilgais vainiklapiais, išsidėsčiusiais spinduliškai lyg jūrų žvaigždė. Vaisiai – juodi kaulavaisiai, mėgiami balandžių.

Kvapioji kananga, dar žinoma kaip ***ilang-ilang*** (tagalų kalba reiškia 'gėlių gėlė'), yra populiarus parfumerinis augalas. Iš augalo žiedų gaunamas eterinis aliejus naudojamas parfumerijoje, aromaterapijoje. Pagrindiniai kanangos aliejaus cheminiai elementai yra linaloolas, metilo benzoatas, benzilo acetatas ir kt.

* PožymiaiPožymiai
* MedisMedis
* VaisiaiVaisiai
* ŽiedaiŽiedai
| Roanokas*Roanoke* |
| --- |
|        |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

RoanokasRoanokas

37°16′00″ š. pl. 79°56′00″ v. ilg.﻿ / ﻿37.26667°š. pl. 79.93333°r. ilg.﻿ / 37.26667; 79.93333﻿ (Roanokas (miestas))Koordinatės: 37°16′00″ š. pl. 79°56′00″ v. ilg.﻿ / ﻿37.26667°š. pl. 79.93333°r. ilg.﻿ / 37.26667; 79.93333﻿ (Roanokas (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Virdžinija Virdžinija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1740 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 100 011  |
| **Plotas** | 110 km² |
| **Tankumas** (2020) | 909 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Roanokas |

**Roanokas** (angl. *Roanoke*) – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų rytuose, Virdžinijos valstijoje, Apalačų kalnuose, Šenandoa slėnio pietiniame gale, prie Roanoko upės, 238 km į vakarus nuo Ričmondo. Su gretimais Seilemo, Vintono miestais sudaro aglomeraciją. Nepriklauso jokiai apygardai. Per miestą eina Linčburgo–Noksvilio geležinkelis ir plentas; transporto mazgas, Roanoko–Blaksburgo oro uostas.

Mašinų ir įrengimų (elektrovežių), chemijos, siuvimo, baldų pramonė, turizmas. Veikia privatus Holinso universitetas (įkurtas 1842 m.), kelios kolegijos, Vakarinės Virdžinijos istorijos, Vakarinės Virdžinijos mokslo, Taubmano meno, Virdžinijos transporto, O. Vinstono Linko fotografijų, Harisono afroamerikiečių kultūros muziejai, Roanoko vaikų, Mil Mauntino, kiti teatrai, Roanoko opera, Roanoko simfoninis orkestras, planetariumas, zoologijos sodas. Apylinkėse yra Džordžo Vašingtono ir Džefersono nacionaliniai miškai. Miesto įžymybė – 27 m aukščio neoninė Roanoko žvaigždė.

Etninė sudėtis (2020 m.): baltieji – 55,9 %, afroamerikiečiai – 27 %, lotynoamerikiečiai – 8,5 %, azijiečiai – 2,5 %, mišrios kilmės – 5,3 %.

Istorija
--------

Kolonistai sijų tutelų žemėse įsikūrė 1740 m. Gyvenvietė pradėjo augti 1882 m. kai čia įrengta geležinkelių sankirta ir pradėtos eksportuoti apylinkėse kastos anglys. Iki 1882 m. gyvenvietė vadinta Big Liku (*Big Lick*), vėliau pervadinta į Roanoką. Miestas nuo 1884 m. Toliau plėtojosi kaip geležinkelių pramonės centras, 1908 m. atitiesta dar viena linija. Plėtota plieno, tekstilės pramonė. Sumenkus geležinkelių reikšmei, Roanoko ekonomika sulėtėjo.

* Garvežys Virdžinijos transporto muziejujeGarvežys Virdžinijos transporto muziejuje
* Miesto reginysMiesto reginys
* Šv. Andriaus katalikų bažnyčiaŠv. Andriaus katalikų bažnyčia
* Roanoko žvaigždėRoanoko žvaigždė

Šaltiniai
---------

1. ROANOKE: City in Virginia, *citypopulation.de*
2. ↑  ROANOKE: City in Virginia, *citypopulation.de*
3. ROANOKE: City in Virginia, *citypopulation.de*
4. ↑  ROANOKE: City in Virginia, *citypopulation.de*
5. ↑  *Roanoke*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XX (Rėv-Sal). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
6. ↑
7. ↑  *Roanoke // city, Virginia, United States*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Belizas (reikšmės).*

| Belizasangl. *Belize City* |
| --- |
| *Belizo gatvė* |
|  |
| 

BelizasBelizas

17°29′5″ š. pl. 88°11′1″ v. ilg.﻿ / ﻿17.48472°š. pl. 88.18361°r. ilg.﻿ / 17.48472; 88.18361﻿ (Belizas (miestas))Koordinatės: 17°29′5″ š. pl. 88°11′1″ v. ilg.﻿ / ﻿17.48472°š. pl. 88.18361°r. ilg.﻿ / 17.48472; 88.18361﻿ (Belizas (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Belizo vėliava Belizas |
| **Rajonas** | Belizo rajonas |
|  |
| **Merė** | Zenaida Moya |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 79 600  |
| **Altitudė** | 0 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Belizas |

**Belizas** – miestas Belizo rytuose, didžiausias šalies miestas. Miestas įsikūręs Belizo upės žiotyse, prie Karibų jūros. 2009 metais mieste gyveno apie 79600 gyventojų. Pagrindinis Belizo uostas. Mieste yra du oro uostai – tarptautinis ir savivaldybės, universitetinis koledžas, katedra (1812 m.).

Gyvenvietę (*Belize Town*) 1638 m. įkūrė britų medkirčiai. 1862–1970 m. buvo administracinis Britų Hondūro centras. Iki 1970 m. buvo Britų Hondūro ir Belizo sostinė, vėliau, dėl per didelio potvynių Belize pavojaus, ji perkelta į Belmopaną.

Sportas
-------

* Port Layola FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

Klimatas
--------

Belizo mieste, kaip ir visoje šalyje, vyrauja drėgnas tropinis klimatas su ilgu drėgnu laikotarpiu nuo gegužės iki sausio ir trumpu sausu trijų mėnesių sezonu. Pats sausiausias mėnuo mieste būna kovas – vidutiniškai iškrenta 38 mm kritulių. Vidutinė visų metų temperatūra mieste siekia 23-28 laipsnius.

Stichinės nelaimės
------------------

Miestas dažnai kenčia nuo įvairių gamtinių stichinių nelaimių. Nuo 1900 m. Belizas buvo beveik sugriautas dviejų didelių uraganų – 1931 m. ir 1961 m. Paskutinį kartą uraganas mieste siautėjo 2010 m. Neretai mieste kyla ir gaisrai, didžiausi jų įvyko 1999 ir 2004 m. Lietingu sezonu Belizas kenčia ir nuo potvynių.

Savivaldybė
-----------

Miestą valdo vyriausybės paskirta taryba, kuriai vadovauja meras. Rinkimai vyksta kas trejus metus, o nuo 2009 m. miestui vadovauja pirmoji Belizo moteris merė – Zenaida Moya.

Broliški miestai
----------------

* Jungtinės Amerikos Valstijos An Arboras, JAV
* TaivanasGaosiongas, Taivanas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

  

Įstatymų leidybos subjektas Lietuvoje - nacionalinis parlamentas (Lietuvos Respublikos Seimas)
**Įstatymų leidžiamoji valdžia** – institucija, kuriai patikimas įstatymų (t. y. aukščiausios teisinės galios norminių aktų, reguliuojančių svarbiausius visuomeninius santykius) priėmimas.

Valstybėse, kuriose valdžios šakos yra atskirtos tokia institucija paprastai vadinama parlamentu, kurį sudaro renkami atstovai. Jie išreiškia įvairius visuomenės interesus, taip pat atstovauja visai visuomenei. Kartu reikia pažymėti, kad ne tik parlamentas, bet ir pati tauta tiesiogiai gali priimti įstatymus. Tačiau daugelis įstatymų priimami parlamento laikantis sudėtingos įstatymų leidybos procedūros.

Parlamentas – bendrinis įstatymų leidžiamosios institucijos pavadinimas. Įvairiose šalyse jis vadinamas skirtingai: kongresas, riksdagas, folketingas, asamblėja, nacionalinis susirinkimas, parlamentas ir pan. Parlamento narių skaičių, parlamento struktūrą, darbo procedūras nustato kiekvienos šalies konstitucija ir įstatymai, taip pat parlamentų reglamentai (statutai).

Kai kurių šalių konstitucijos pripažįstą deleguojamąją įstatymų leidybą, kai konstitucijos numatytais atvejais ir sąlygomis vykdomoji valdžia perima turinčių įstatymo galią bendro pobūdžio aktų kūrimo teisę.

 Durna valdžia.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Gazella granti** |
| --- |
| Granto gazelė (Gazella granti)Granto gazelė (*Gazella granti*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |
| Pošeimis: | Tikrosios antilopės  *( Antilopinae)* |
| Gentis: | Tikrosios gazelės  *( Gazella)* |
| Rūšis: | Granto gazelė  *( Gazella granti)* |

 |
| Binomas |
| ***Gazella granti***Brooke, 1872 |

**Granto gazelė** (*Gazella granti*) – tikrųjų antilopių (*Antilopinae*) pošeimio dykaraginis (*Bovidae*) žinduolis.

Stambi gazelė. Kūno aukštis 80-100 cm, masė 35-85 kg. Patinai didesni už pateles. Pilkai gelsva papilvė, kojų vidinės dalys ir pasturgalis balti. Patino ragai vidutiniškai 55 cm ilgio su ryškiais skersiniais žiedais. Ragai nežymiai išlinkę S raidės forma atgal ir į viršų. Patelių ragai menkesni.

Gyvena savanose ir pusdykumėse. Laikosi būriais, kuriuose būna iki kelių šimtų žvėrių. Minta žoliniais augalais, krūmų lapais ir ūgliais. Gali ilgai apsieiti be vandens. Poravimosi metu vyresni patinai užima individualias teritorijas, kurias žymi ekskrementais ir gina nuo konkurentų. Rujos metu prie patino būna 6-8 patelės. Gimsta 1 jauniklis, kuris po 40 minučių jau gali sekti paskui motiną.

Paplitusi Sudano, Etiopijos ir Somalio pietrytinėje dalyje, Ugandoje, Kenijoje ir Tanzanijoje.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Granto gazelė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Šešiolikmečiai** – 1985 m. Lietuvos kino studijoje TSRS Centrinės televizijos užsakymu sukurtas 3-jų serijų meninis filmas. Drama. Filmo trukmė – 193 min.

Filmas apie Antrojo pasaulinio karo meto vaikus ir pokario paauglius, kuriuos gyvenimo negandos per anksti subrandino. Ne pagal amžių jiems teko pakelti nelengvą karo ir klasių kovos naštą. Per pagrindinį apysakos herojų Lauryną Gulbiną atskleidžiamos sunkios ir prieštaringos to meto gyvenimo peripetijos, parodoma, kaip žūsta talentai, kaip netikėtai tragiškai susiklosto žmonių likimai.

Kūrybinė grupė
--------------

* Scenarijaus autorius – Vytautas Petkevičius
* Režisierius statytojas – Raimundas Banionis
* Antrasis režisierius – Stasys Motiejūnas
* Kompozitorius – Faustas Latėnas
* Operatorius statytojas – Jonas Tomaševičius
* Operatoriai – Vl. Kriaunevičius, Vytautas Survila
* Montažo režisierė – Vanda Survilienė
* Dailininkas statytojas – Galius Kličius
* Kostiumų dailininkė – Irena Norvaišienė.

Vaidina
-------

* Stasys Linda, Šarūnas Bartas – *Laurynas*
* Audrius Rimkus, Andrius Bialobžeskis – *Loda*
* Saulius Rutkauskas, Andrius Kairys – *Rapolas*
* Kęstutis Daugirdas, Rytis Paulauskas – *„Timpa"*
* Saulius Šumanas, Tadas Dilys – *„Niurgzlys"*
* Saulius Repečka, Linas Pečiūra – *Vizbaras*
* Aurimas Babkauskas – *Lauryno tėvas*
* Aldona Janušauskaitė – *Lauryno mama*
* Laura Martinonytė – *Lauryno sesuo Janina*
* Valdas Jatautis – *mokytojas Draugelis*
* Linas Paugis – *Povilas Jasaitis*
* Ilona Balsytė – *Onutė*
* Jonas Pakulis – *Vizbaro tėvas*
* Vytautas Grigolis – *gimnazijos direktorius*
* taip pat Antanas Barčas, Vytautas Eidukaitis, Henrika Hokušaitė, D. Kapočiauskas, Gediminas Karka, Albinas Keleris, Eduardas Kunavičius, Algirdas Lapėnas, Rimas Morkūnas, Vytautas Paukštė, Algirdas Paulavičius, T. Paura, Eugenija Šulgaitė, Dainius Svobonas, Gražina Urbonaitė, Romualdas Urvinis, Viktoras Valašinas, A. Vitkauskas, Ramūnas Žilakauskas, T. Daugilis, Rytis Paulauskas ir kiti.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Socialinis-nuotykių filmas apie XX a. ketvirto dešimtmečio kartą, apie tuos vaikinukus, kurie dėl karo ir pokario įvykių pernelyg anksti neteko vaikystės, ant savo pečių nešė nepakeliamą suaugusiųjų pasaulio problemų naštą.

Pirmoje serijoje veiksmas vyksta tarpukario Kaune. Dešimtmečiai berniukai gyvena savo pasaulyje. Laurynas su draugais saugo sodą – savo žaidimų ir treniruočių vietą, kurią nusižiūrėjo turtingo teisėjo Vizbaro kompanija.

Antroje serijoje – 1943 m. karo sąlygomis berniukai greit suaugo. Laurynas su draugu Loda – tarybinių partizanų ryšininkai, padeda pabėgti vokiečių suimtam Lauryno tėvui.

Trečioje serijoje parodomas pokario Kaunas. Suaugę šešiolikmečiai dar lanko mokyklą, veikia komjaunime. Likimas vėl suveda su Vizbaru, kaime gyvenančiu svetima pavarde. Padėdamas sulaikyti ginkluotą grupuotę, žūva Loda. Laurynas siekia atkeršyti už draugą.

Nuorodos
--------

* Filmo svetainė
**Kristaps Porziņģis**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1995 m. rugpjūčio 2 d. (28 metai) |
| Gimimo vieta | Liepoja, Latvija |
| Ūgis | 2,18 m |
| Svoris | 109 kg |
| Pravardė | Unicorn |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Bostono „Celtics" |
| **Numeris** | 6 |
| **Pozicija** | C/SK |
| NBA naujokų birža |
| 2015 m. | 4 šaukimu,Niujorko „Knicks" |
| Profesionalūs klubai |
| 2011–20152015–20192019–20222022–20232023– | Sevilijos „Sevilla"Niujorko „Knicks"Dalaso „Mavericks"Vašingtono „Wizards"Bostono „Celtics" |   |
| Šalies rinktinė |
| 2017– | Latvija Latvija |  |
|  |

**Kristapas Puorzingis** (g. 1995 m. rugpjūčio 2 d. Liepojoje) – Latvijos krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Bostono „Celtics" komandoje. 2015 m. gavo Europos taurės kylančios žvaigždės apdovanojimą. 2016 m. ir 2017 m. išrinktas Latvijos metų sportininku.

Karjera
-------

Nuo 2012–2013 m. sezono profesionalią karjerą pradėjo Ispanijos krepšinio lygoje ir Europos taurėje su pertraukomis rungtyniavusiame klube „Sevilla". Iki tol žaidė už jų jaunimo komandą. 2014–2015 m. Europos taurės sezone buvo pripažintas ryškiausia kylančia žvaigžde.

Kristapas Puorzingis NBA varžybose 2015 m.
2015 m. NBA naujokų biržoje pirmam rate ketvirtu šaukimu Puorzingį pasirinko Niujorko „Knicks" klubas. 2015–2016 m. NBA sezone „Knicks" komandoje pelnė vidutiniškai 14,3 tšk. 2016–2017 m. – 18,1 tšk.

2017 m. Europos krepšinio čempionate su Latvijos vyrų krepšinio rinktine užėmė 5-ąją vietą, jame pelnė vidutiniškai 23,6 tšk.

2018 m. pradžioje baigė savo sezoną NBA patyręs sunkią traumą ir dėl to nebegalėjo dalyvauti NBA Visų žvaigždžių rungtynėse, nors prieš tai buvo išsikovojęs teisę jose žaisti. K. Puorzingis 2017–2018 m. buvo rezultatyviausias „Knicks" žaidėjas – rinko vidutiniškai 22,9 tšk.

2019 m. sausio 31 d. po mainų išsiųstas į Dalaso „Mavericks" komandą.

2022 m. vasarį, jis buvo išmainytas į Vašingtono „Wizards" komandą.

2023 m. birželio 23 d. „Wizards" iškeitė Puorzingį į Bostono „Celtics" kaip dalį trijų komandų sandorio, pagal kurį Marcus Smart iškeliavo į Memfio „Grizzlies", o Tyus Jones – į Vašingtoną.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „K. Porzingiui – Europos taurės „Kylančios žvaigždės" prizas". *DELFI*. Nuoroda tikrinta 2018-03-11.
2. ↑  „Mitinę būtybę primenantis milžinas užaugino Latvijos krepšiniui sparnus". *15min*. Nuoroda tikrinta 2018-03-11.
3. ↑  „Latvijos pasakos pabaiga su ašaromis – kaip iš filmo". *15min*. Nuoroda tikrinta 2018-03-11.
4. ↑  „Po skaudžios traumos – M.Kuzminsko palaikymo žinutė K.Porzingiui". *15min*. Nuoroda tikrinta 2018-03-11.
5. ↑  „NBA sudrebino netikėti mainai: Kristapas Porzingis keliasi pas Luka Dončičių". *15min*. Nuoroda tikrinta 2019-02-01.
6. ↑
7. ↑  „Boston Celtics Acquire Kristaps Porzingis". *NBA.com*. 2023-06-23. Suarchyvuotas originalas 2023-06-23. Nuoroda tikrinta 2023-06-23.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
**Vilniaus gaisras (1737 m.)** – 1737 m. birželio 2 d. Vilniuje kilęs gaisras, nuo kurio nukentėjo iki pusės miesto statinių.

Gaisras prasidėjo birželio 2 d. vienos miestietės name prie karališkojo malūno (maždaug prie tilto per Vilnią ties Užupio g.). Ugnis, J. I. Kraševskio teigimu, nusiaubė 3/4 (kituose šaltiniuose – pusę) Vilniaus. Nuo jo nukentėjo ir šv. Jono bažnyčia su varpine, kolegijos pastatas ir aplinkiniai namai. Gaisre pražuvo Jėzuitų noviciato prie šv. Ignoto (dabar Įgulos) bažnyčios biblioteka.

Šaltiniai
---------

* (LT) 1748 06 11 įvyko didysis Vilniaus gaisras, kurio metu sudegė didelė miesto dalis, Lietuvos istorijos institutas // delfi.lt, 2009 m. birželio 10 d. 20:50
* (LT) Gaisrų pėdsakas bibliotekų istorijoje, 15min.lt, 2010.09.22

Išnašos
-------

1. ↑  1748 06 11 įvyko didysis Vilniaus gaisras, kurio metu sudegė didelė miesto dalis, Lietuvos istorijos institutas // delfi.lt, 2009 m. birželio 10 d. 20:50
2. ↑  Gaisrų pėdsakas bibliotekų istorijoje, 15min.lt, 2010.09.22
Le Mans trasos padokas.
**Padokas** (angl. *paddock*), kartais vadinamas **dalyvių parku**, – erdvė automobilių lenktynių trasoje, skirta lenktynių dalyviams, komandoms, bei organizatoriams. Pavadinimas perimtas iš arklių lenktynių, tai būdavo aptverta erdvė kurioje buvo laikomi arkliai prieš ir po lenktynių.

Moderniose lenktynių trasose, padokas dažniausias įrengiamas trasos vidinėje dalyje, šalia boksų, patogiai pasiekiamas organizatorių bei lenktynininkų komandų. Dažnai lenktynių trasos administraciniai pastatai taip pat įtraukiami į padoko zoną. Į padoką, bei tiesiai iš jo, lenktynininkai patenka į pit lane ir lenktynių trasą. Uždara zona – parc fermé, jei yra numatyta lenktynėse, dažniausiai įrengiama padoke, arba prie pat jo. Į parc fermé gali patekti tik vairuotojai bei techniniai komisarai. Lenktynių metu padokas yra visada atitvertas nuo žiūrovų. Į padoką, jei leidžia organizatoriai, žiūrovai gali patekti iki varžybų pradžios, pertraukų metu, ir netrukus po varžybų pabaigos. Didelės svarbos varžybose, kaip kad Formulė 1, padokas yra atitvertas visą laiką, varžybų dieną į jį patekti gali tik akredituoti asmenys – varžybų dalyviai, žurnalistai bei VIP svečiai.

Lenktynėse, kurios vyksta bendro naudojimo keliuose, kai nėra tinkamų aikštelių, padokas gali būti įrengtas kelio atkarpoje prieš starto liniją, vienoje juostoje.

Varžybų dieną, vykstant vienoms lenktynėms po kitų, padoke surenkami sekančių lenktynių dalyviai, vairuotojams pateikiami paskutiniai nurodymai prieš startą. Tai leidžia efektyviai pasiruošti sekančiam startui, ir sumažinti laiko uždelsimą po vienų lenktynių pabaigos ir kitų pradžios. Lenktynių trasoje, iš padoko automobiliai važiuoja į pit lane ir prie starto linijos jau pilnai pasiruošę lenktyniauti.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
| **Samuelis Kuklianskis** |
| --- |
| Gimė | 1930 m. gegužės 9 d.Veisiejai |
| Mirė | 2005 m. birželio 9 d. (75 metai)Vilnius |
| Vaikai | Faina Kukliansky |
|  |
| Sritis | kriminalistika ir kriminologija |
| Organizacijos | Lietuvos teisės universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | habilituotas socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Samuelis Kuklianskis** (1930 m. gegužės 9 d. Veisiejai – 2005 m. birželio 9 d. Vilnius) – Lietuvos teisininkas, teisėtyrininkas kriminalistas ir kriminologas, MRU profesorius, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1953 m. baigė Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1989 m. teisės mokslų daktaras.

1953–1955 m. Dotnuvos rajono prokuratūros, 1955–1957 m. Šiaulių miesto prokuratūros tardytojas. 1957–1967 m. Lietuvos TSR prokuratūros ypatingai svarbių bylų tardytojas, 1967–1970 m. Tardymo skyriaus prokuroras. 1970–1990 m. Teismo ekspertizės mokslo tyrimų instituto Nusikalstamumo tyrimo ir įstatymų tobulinimo skyriaus vedėjas. 1990–1991 m. Teisės informacijos departamento prie Teisingumo ministerijos direktorius.

1991–2003 m. Lietuvos teisės universiteto (1990–1997 m. Lietuvos policijos, 1997–2000 m. Lietuvos teisės akademija) dėstytojas; nuo 1993 m. profesorius.

Vedęs. Dukra Faina Kukliansky, teisės firmos „Laistrigone", bendrovės „Hiroma" advokatė.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: nusikalstamumo prevencija, kriminologijos problemos, kriminalistika. Paskelbė daugiau kaip 150 mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Piniginių lėšų grobstymo tyrimas ir prevencija, 1972 m. rusų kalba
* Nusikalstamumo kontrolės Lietuvoje mokslinė koncepcija, 1995 m.
* Nusikaltimų ekonomikai tyrimo taktikos bendrieji ypatumai, su R. Burda, 1998 m.
* Nusikaltimų tyrimo organizacijos pradmenys, 1995 m.
* Apklausa ikiteisminio tyrimo metu (taktikos teorija ir praktika), su R. Burda, 2007 m.
* Kriminalistikos technikos pagrindai, vadovėlis, su kitais, 1998 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Faina Kukliansky
2. ↑  *Samuelis Kuklianskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 775 psl.