recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Nidvaldenas*Nidwalden / Nidwald / Nidvaldo / Sutsilvania* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| **Administracinis centras** | Štansas |
| **Rajonų skaičius** | 11 |
| **Oficialios kalbos** | Vokiečių |
|  |
| **Gyventojų** (2018 gruodis) | 43 223 |
| **Plotas** | 275,84 km² |
| **Tankumas** (2018 gruodis) | 157 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CH-NW |
|  |
| **Tinklalapis** | www.nw.ch |
|  **Vikiteka** | NidvaldenasVikiteka |

**Nidvaldenas** (vok. *Nidwalden*) – vidurio Šveicarijos kantonas. Jame yra 40 287 gyventojai (2007 m.) iš kurių 4 046 (arba 10 %) yra užsieniečiai. Kantono sostinė yra Štansas.

Geografija
----------

Banalpo ežeras
Nidvaldenas yra vidurio Šveicarijoje. Šiaurėje yra Liucernos ežeras (*Vierwaldstättersee*), o kitomis kryptimis yra Urnerio Alpės. Kantono plotas 276 km², iš kurių 40 % apgyvendinta ar naudojama žemės ūkiui. Miškai užima trečdalį kantono, o ketvirtadalis ploto laikomas neproduktyviu (kalnai ir ledynai).

Politika
--------

Kantono vykdomoji valdžia sudaryta iš 7 narių. Vietinis parlamentas turi 60 vietų. Nidvaldenas siunčia vieną atstovą į Kantonų tarybą.

Turizmas
--------

Stanserhorn viršūnė
Dėl kalnuotos vietovės turizmas svarbus Nidvaldenui. Ežeras ir kalnai pritraukia daug turistų žiemą ir vasarą. Tarp svarbiausių kurortų yra Klewenalp, Stanserhorn (kalnuose), vietovės aplink Bannalp, Bürgenstock.

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis **(**vok.**)**
* Oficiali statistika

Išnašos
-------

1. ↑  Ständige Wohnbevölkerung nach Staatsangehörigkeit, Geschlecht und Kantonen
2. 1 2  Bundesamt fur Statistik (Federal Department of Statistics)


|  |  |
| --- | --- |
| **Šveicarijos kantonai** |  |
| Apencelis-Auserodenas | Apencelis-Inerodenas | Argau | Bazelis (miestas) | Bazelis (sritis) | Bernas | Ciurichas | Cugas | Fribūras | Glarusas | Graubiundenas | Jura | Liucerna | Nešatelis | Nidvaldenas | Obvaldenas | Sankt Galenas | Šafhauzenas | Švicas | Tičinas | Turgau | Uris | Valė | Vo | Zoloturnas | Ženeva |
Terpeikių ąžuolas| Vieta | Terpeikiai,Kupiškio rajonas |
| Rūšis | paprastasis ąžuolas |
| Aukštis | 15 m |

**Terpeikių ąžuolas** – buvęs gamtos paveldo objektas, augęs Terpeikių kaime, Kupiškio rajone. Medžio aukštis siekė 15 m, o skersmuo –
2 m.

Iš pradžių ten, kur augo ąžuolas, būta miško, vėliau medis atsidūrė netoliese sodybos. Medyje perėdavo pelėdos, apuokai. Maždaug 1968 m. nulūžo stora ąžuolo šaka su gandralizdžiu. Medžio pagrinde ir kamiene būta ertmių. Ąžuolui džiūstant, jį prižiūrintys asmenys apjuosė viršūnę lanku, aptvėrė medį tvorele.

Gamtos paminklo statusas Terpeikių ąžuolui suteiktas 1960 m. o respublikinės reikšmės paminklu tapo 1987 m. 1999 m. kaip sunykęs botaninis objektas, išbrauktas iš saugomų gamtos paveldo objektų sąrašo.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Gediminas Isokas. Lietuvos gamtos paminklai. – Vilnius: Mintis, 1995, 141 psl.
2. ↑  *Terpeikių ąžuolo paūksmėje*. Kupiškėnų mintys. Nuoroda tikrinta 2023-01-08.
3. ↑  *Teisės aktai dėl GPO paskelbimo valstybės saugomais bei paskelbtų valstybės saugomais GPO ribų planai*. Lrv.lt. Nuoroda tikrinta 2023-01-08.
**Erikas Leseris** (vok. *Erik Lesser*, g. 1988 m. gegužės 17 d.) – vokiečių biatlonininkas, olimpinių žaidynių prizininkas ir pasaulio čempionas.

Karjera
-------

Erikas Leseris 2014 m. debiutavo Sočio žiemos olimpinėse žaidynėse ir laimėjo du sidabro medalius 20 km lenktynėse ir 4×7,5 km estafetės rungtyje. 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse laimėjo bronzos medalį 4×7,5 km estafetės rungtyje. 2013 m. debiutavo biatlono pasaulio čempionate ir laimėjo bronzos medalį 4×7,5 km estafetės rungtyje. 2015 m. biatlono pasaulio čempionate laimėjo du aukso medalius.

Pasiekimai
----------

* **Žiemos olimpinės žaidynės**
	+ 2018 m. Pjongčangas – bronzos medalis (4×7,5 km estafetė)
	+ 2014 m. Sočis – 2 sidabro medaliai (20 km lenktynės, 4×7,5 km estafetė)

* **Biatlono pasaulio čempionatai**
	+ 2016 m. – sidabro medalis (4×7,5 km estafetė)
	+ 2015 m. – 2 aukso medaliai (12.5 km persekiojimo lenktynės, 4×7,5 km estafetė)
	+ 2013 m. – bronzos medalis (4×7,5 km estafetė)

* **Biatlono pasaulio taurė**
	+ Bendroji įskaita: 10 vieta 2016/17, 11 vieta 2017/18
	+ Taurės etapai: 2 kartus – I vieta, 3 – II vieta, 5 – III vieta

Nuorodos
--------

* E. Lesser profilis
| **Jacob J. Shubert** |
| --- |
| Gimė | 1879 m.Kudirkos Naumiestis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1963 m. gruodžio 26 d. (~84 metai)Niujorkas, JAV |
| Tėvas | David Schubert |
| Motina | Katrina Helwitzin |
|  |
| Veikla | Teatro režisierius |

**Džeikobas J. Šubertas**, **Jakobas Šemanskis** (angl. *Jacob J. Shubert, Jacob Szemanski*) (1879 m. Kudirkos Naumiestyje, Rusijos imperija - 1963 m. gruodžio 26 d. Niujorke, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV teatro savininkas ir režisierius. Vienas iš teatrališkosios Šubertų šeimos septynių vaikų.

Biografija
----------

Gimė 1879 m. Kudirkos Naumiestyje. Tėvas *David Schubert*, motina *Katrina Helwitzin*. Būdamas 3 metų kartu su šeima emigravo į JAV, kur apsigyveno Sirakiusuose šalia Niujorko. Tėvas buvo alkoholikas, šeima turėjo finansinių problemų, todėl jaunam vaikinui teko eiti dirbti neprofesionalius darbus. Po kiek laiko kartu su broliais Sam S. Shubert ir Lee Shubert už skolintus pinigus įkūrė teatrą.

Sėkmingai užsiimdami teatro verslu broliai nutarė plėstis Niujorko mieste, kur 1900 m. kovo pabaigoje išsinuomavo patalpas Brodvėjuje ir Manhatane. Jacobas liko gyventi ir prižiūrėti teatrus Sirakiusuose, o Lee ir Sam išvyko gyventi į Niujorką, kur pradėjo kurti sėkmingiausią XX a. JAV teatrų imperiją, kuriai priklausė Winter Garden Theatre ir Shubert Theatre. 1905 m. gegužės mėnesį traukinio avarijoje žuvo brolis Semas, po kurio mirties Jacobas perėmė žuvusio brolio vietą teatrų versle.

Šubertai teatrus įkurdavo cirko palapinėse, kur pritraukdavo tris kartus daugiau žiūrovų nei tipiniai teatrai. 1910 m. kartu su broliu Lee įkūrė *Nepriklausomą Nacionalinių Teatrų savininkų asociaciją*. 1950 m. pasitraukė iš verslo ir perleido savo pareigas sūnui Džonui, kuris netikėtai mirė 1962 m. lapkričio 17 dieną. Po daugiau nei metų mirė ir pats Jacobas, 1963 m. gruodžio 26 d. Niujorke, palaidotas Šubertų šeimos kape, Salemo kapinėse, Brukline.

Nuorodos
--------

* Šubertų fondas (angl.) Archyvuota kopija 2012-07-28 iš Wayback Machine projekto.;
* Šubertų šeimos biografija (angl.)[neveikianti nuoroda];
* Šubertų organizacijos istorija (angl.);
* Aprašymas apie Jacob Shubert kapavietę (angl.);
* Biografija (angl.).

Literatūra
----------

* Hirsch, Foster. The Boys from Syracuse (1998). SIU Press. ISBN 0-8093-2156-4

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šubertų biografija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Galbula ruficauda** |
| --- |
| Ruduodegis auksapaukštis (Galbula ruficauda)Ruduodegis auksapaukštis (*Galbula ruficauda*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Geniniai paukščiai  *( Piciformes)* |
| Šeima: | Žakamariniai  *( Galbulidae)* |
| Gentis: | Auksapaukščiai  *( Galbula)* |
| Rūšis: | Ruduodegis auksapaukštis  *( Galbula ruficauda)* |

 |

**Ruduodegis auksapaukštis** (*Galbula ruficauda*) – žakamarinių (*Galbulidae*) šeimos paukščių rūšis. Paplitusi Centrinės Amerikos šiaurinėje dalyje, Pietų Amerikos šiaurės vakaruose ir centrinėje dalyje.

Ilgis 25 cm, sveria 25 g. Galva ir krūtinės viršus blizgančios žalios spalvos, o krūtinės apačia, pilvas ir uodega ruda. Patinų pagurklis baltas, patelių – tamsiai geltonas. Gyvena poromis, abu peri kiaušinius ir maitina jauniklius, kurie skirtingai nuo kitų genių išsirita jau apsiplunksnavę. Minta vabzdžiais, sugaunamais ore.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**La Paternal**| **Plotas** | 2,4 km² |
| **Gyventojų sk.** | 20 053 |
| **Gyventojų tankumas** | 8355 žm./km² |
| ***Komuna*** | C15 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** | * Estadio Diego Armando Maradona
 |
| 

---

 |

**La Partenalis** (isp. *La Paternal*) – kvartalas centrinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. 

Kvartalas įkurtas 1904 m. aplink geležinkelio stotį. Vyrauja daugiausia individualūs namai. Yra daug parduotuvių, prekybos centrų. Svarbiausia gatvė – San Martino aveniu. La Paternalyje įsikūręs Argentinos Juniors futbolo klubas.

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  \*  | **Sunkiojo metalo muzikos stiliai** |  \*  |
|  \*  | **Juodasis metalas** |  \*  |
|  \*  | **Mirties metalas** |  \*  |
|  \*  | **Lemties metalas** |  \*  |
|  \*  | **Folklorinis metalas** |  \*  |
|  \*  | **Gotikinis metalas** |  \*  |
|  \*  | **Simfoninis metalas** |  \*  |
|  \*  | **Metalkoras** |  \*  |
|  \*  | **Nu metalas** |  \*  |
|  \*  | **Pop metalas** |  \*  |
|  \*  | **Jėgos metalas** |  \*  |
|  \*  | **Progresyvusis metalas** |  \*  |
|  \*  | **Greitasis metalas** |  \*  |
|  \*  | **Trankusis metalas** |  \*  |

**Greitasis metalas** (*Speed Metal*, iš angl. *speed* – *greitas*) – gana sunkiai kategorizuojama Heavy metal muzikos pakraipa, pasižyminti itin technišku atlikimu bei dideliu muzikos greičiu. Išsivystė XX a. 9-ojo dešimtmečio pradžioje, kaip itin techniškas ir šiurkštus klasikinio Heavy metal variantas. Šiai pakraipai galima priskirti visas greitai ir šiurkščiai grojančias klasikines Heavy metal grupes, pvz. Judas Priest. *Speed metal* padarė didelę įtaką Thrash metal atsiradimui, todėl neretai su pastaruoju stiliumi painiojamas. Tarp tipiškesnių *Speed metal* grupių galima paminėti Helloween, Agent Steel, Flotsam and Jetsam. Tokios grupės, kaip Overkill ir Megadeth laikomos tarpinėmis tarp Thrash metal ir *Speed metal*.
| Šurabas*Шӯроб* |
| --- |
| 

ŠurabasŠurabas

40°03′0″ š. pl. 70°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.05000°š. pl. 70.55000°r. ilg.﻿ / 40.05000; 70.55000﻿ (Šurabas)Koordinatės: 40°03′0″ š. pl. 70°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.05000°š. pl. 70.55000°r. ilg.﻿ / 40.05000; 70.55000﻿ (Šurabas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Tadžikijos vėliava Tadžikija |
| **Provincija** | Sugdo provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2003) | 5 678  |
| **Altitudė** | 1 240 m |

**Šurabas** (rus. *Шураб*) – miestas šiaurės Tadžikistane, Sugdo provincijoje, Turkestano kalnagūbrio pašlaitėje, 10 km į pietus nuo Isfaros. 5 tūkst. gyventojų (2003 m.). Rusvųjų anglių gavyba.

Šurabas miesto teises gavo 1952 m. Sovietmečiu buvo prestižinė gyvenvietė, turėjo išvystytą ekonomiką ir kultūrą, dauguma gyventojų dirbo rusvųjų anglių gavybos pramonėje, gyventojų skaičius siekė 8400 gyv. (1991 m.). Po SSRS žlugimo užsidarė daug gamyklų, smuko pragyvenimo lygis, daug pastatų apleista, didelė dalis gyventojų emigravo.

Nuorodos
--------

* Straipsnis apie šių dienų Šurabą
| Teroras (ugnikalnis) |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Antarktida Antarktida |
|  |
| Aukštis | 3230 m |
|  |
| Tipas | skydinis vulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | [[]] m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 77°31′0″ p. pl. 168°32′0″ r. ilg.﻿ / ﻿77.51667°š. pl. 168.53333°r. ilg.﻿ / 77.51667; 168.53333Koordinatės: 77°31′0″ p. pl. 168°32′0″ r. ilg.﻿ / ﻿77.51667°š. pl. 168.53333°r. ilg.﻿ / 77.51667; 168.53333 |

**Teroras** – didelis vulkaninio skydo formos ugnikalnis, esantis rytinėje Roso salos dalyje (Antarktida). Skydo pakraštyje gausu cilindro ir kupolo formos vulkanų, kurie dažniausiai padengti sniegu ir ledu. Teroras yra antras pagal dydį (3230 m aukščio) Roso saloje. Jį nustelbia 30 km į vakarus esantis kaimyninis ugnikalnis Erebusas. Ugnikalnis Teroro pavadinimą gavo 1841 m. pagal britų tyrėjo sero Džeimso Klarko Roso (*James Clark Ross*) antrojo laivo pavadinimą „HMS Terror".

Ugnikalnio viršūnė nėra tyrinėta, bet žemiau esančios uolienos tyrinėtos ir nustatyta kad jų amžius nuo 0,82 iki 1,75 mln. metų ir nuo to laiko ugnikalnis nerodo jokių aktyvumo ženklų.

1959 m. į 3230 m aukščio ugnikalnį užkopė naujazelandiečių ekspedicija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Terror, *Global Volcanism Program*.
2. ↑  „Mount Terror". Geographic Names Information System.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Termoso schema. Iliustracija iš 1907 m. JAV patento
**Termosas** arba **Diuaro indas** – itin aukštos termoizoliacinės varžos indas. Tai stiklinis ar metalinis indas su dvigubomis sidabruotomis sienelėmis, tarp kurių sudarytas vakuumas. Paprastai papdomai apsaugomas įtaisant jį tvirtame metaliniame ar plastikiniame korpuse. Indui uždaryti naudojamas aukštos termoizoliacinės varžos dangtis ar kamštis.

Temperatūra termose žymiai mažiau priklauso nuo aplinkos temperatūros, todėl kinta daug lėčiau, žymiai stabilesnė nei paprastame inde. Termoso termoizoliacinė varža priklauso ir nuo panaudotų medžiagų kokybės, indo talpos, paviršiaus ploto.

Kaip termosas gali tarnauti ir metalinis bidonas ar dėžė tarp dvigubų jos sienelių prikemšant gofruoto popieriaus ar aliuminio folijos, uždarant juos dangteliais su dvigubomis sienelėmis.

Termoso išradimas
-----------------

Termosą išrado škotų chemikas ir fizikas *James Dewar*. 1885 m. jis eksperimentavo su skystomis dujomis ir bandė išlaikyti jas atšaldytas. Jis sukonstravo indą, kuris jo garbei vadinosi Diuaro indu. 1904 m. Vokietijoje buvo įsteigta kompanija *Thermos GmbH*, kuri pradėjo pardavinėti Diuaro indus. *Termosas* (angl. *Thermos*) buvo šio indo prekybinis ženklas, kuris tapo bendriniu Diuaro indo pavadinimu.

Termoso veikimas
----------------

Norint išlaikyti pastovią temperatūrą reikia sustabdyti šilumos perdavimą konvekcija, spinduliavimu ir laidumu. Šilumos perdavimą konvekcija sustabdo tarpelis tarp sienelių. Tam, kad sumažinti šilumos perdavimą spinduliavimu, sienelės yra labai lygios ir veidrodinės, todėl puikiai atspindi šiluminius spindulius. O šilumos perdavimą laidumu sustabdo termoizoliacinės medžiagos, iš išorės dengiančios stiklinį indą.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Termosas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Jonijos jūra nuo Italijos krantų
**Jonijos jūra** (gr. Ιόνιο Πέλαγος, it. *Mare Ionio*) – Viduržemio jūros dalis, esanti tarp Graikijos ir pietinės Italijos, iš pietų jūrą riboja menama linija tarp Kretos bei Sicilijos salų. Su Adrijos jūra susijungia Otranto sąsiauriu, su Tirėnų jūra – Mesinos sąsiauriu, su Egėjo jūra – Korinto kanalu. Plotas – 169 000 km². Didžiausias gylis 5121 m (netoli Peloponeso pusiasalio), vidutinis – 2083 m. Pagrindinės įlankos – Taranto, Patrų ir Korinto. Rytiniame jūros pakraštyje yra salų grupė – Jonijos salos.

Jonijos jūra žemėlapyje
Jonijos jūros dugno didžioji dalis – plokščia 3000–4000 m gylio dubuma, nuklota terigeninėmis nuosėdomis. Vandens paviršiaus temperatūra vasarį 14 °C, rugpjūtį 25,5 °C; priedugninio vandens sluoksnio temperatūra apie 13 °C. Druskingumas >38 ‰. Potvyniai kyla kas pusė paros, jų aukštis iki 0,4 m.

Jonijos jūroje gaudomos skumbrės, raudonieji tunai, plekšnės, kefalės. Pagrindiniai uostai: Kerkyra, Patrai, Katanija, Sirakūzai ir Tarantas. Pakrantėse gausu kurortų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jonijos jūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 169–170


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jonijos jūra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Karakolo slėnis ir Terskėjaus Alatau kalnai
**Terskėjaus Alatau** (kirg. *Тескей Ала-Тоо*) – kalnagūbris rytų Kirgizijoje, Tianšanio kalnuose, iš pietų ribojantis Isyk Kulio duburį. Nusidriekęs pietvakarių–šiaurės rytų kryptimi 375 km. Aukštis iki 5216 m (Jelcino k.). Sudarytas daugiausia iš granito, metamorfinių skalūnų ir klinties. Būdingas aukštikalnių reljefas su trogais, karomis, ledynų slėniais, plokščiomis ir ledynų nusmailintomis viršūnėmis.

Terskėjaus Alatau
Šiauriniame šlaite auga eglynai, aukštikalnių pievos, pietiniame plyti kalnų tundra. Aukštikalnėse driekiasi šaltosios dykumos, akmenynai, ledynai. Šiaurinėje Terskėjaus Alatau pašlaitėje įsikūrę Džety Oguzo, Aksu kurortai, yra vaizdingų krioklių, tarpeklių, uolų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 425


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Terskėjaus Alatau** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Nepainioti su Mar del Plata.*

| La Plata*La Plata* |
| --- |
| *La Platos panorama* |
|  |
| 

La PlataLa Plata

34°55′0″ p. pl. 57°57′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.91667°š. pl. 57.95000°r. ilg.﻿ / 34.91667; 57.95000﻿ (La Plata (Argentinos miestas))Koordinatės: 34°55′0″ p. pl. 57°57′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.91667°š. pl. 57.95000°r. ilg.﻿ / 34.91667; 57.95000﻿ (La Plata (Argentinos miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Buenos Airių provincija Buenos Airių provincija |
| **Departamentas** | La Platos partidas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1882 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 571 416  |
| **Altitudė** | 9 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.laplata.gov.ar |
|  **Vikiteka** | La Plata |

**La Plata** (isp. *La Plata*) – miestas rytų Argentinoje, Buenos Airių provincijos centras; išsidėsčiusi prie La Platos estuarijos žiočių, netoli Buenos Airių. 694,2 tūkst. gyventojų (2007 m.). Tai modernus, gerai suplanuotas miestas, turintis plačius prospektus, daug parkų ir aikščių. La Plata – universitetinis miestas. Gera geležinkelio infrastruktūra, susisiekia su greta esančių giliavandeniu uostu Ensenadoje. Naftos perdirbimas, mėsos pramonė, tekstilė, mašinų gamyba.

1905 m. čia įkurtas La Platos nacionalinis universitetas, 1965 m. – Argentinos teisės universitetas, 1968 m. – La Platos katalikiškasis universitetas. Yra gamtos istorijos muziejus su labai žymiu paleontologijos skyriumi.

Miesto katedra

Istorija
--------

Miestas įkurtas 1882 metais, XX a. viduryje kurį laiką buvo vadinamas *Eva Perón* prezidento Chuano Perono žmonos Evos garbei.

Nuorodos
--------

* www.laplata.gov.ar Archyvuota kopija 2008-07-04 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Dikis Simpkinsas** (angl. *Dickey Simpkins*; g. 1972 m. balandžio 6 d. Vašingtone) – JAV krepšininkas, dalį 2003–2004 m. sezono rungtyniavęs Vilniaus „Lietuvos Ryto" komandoje.

Karjera
-------

1993–1994 m. D. Simpkinsas praleido Providenco universitete, o 1994 m. NBA naujokų biržoje jį 21 šaukimu pakvietė Čikagos „Bulls" klubas, kuriame amerikietis žaidė iki 2000 m. ir tris kartus tapo NBA čempionu.

2000 m. D. Simpkinas iš „Bulių" perėjo į Sietlo „SuperSonics" komandą, tačiau nesužaidęs nė vienerių rungtynių buvo atleistas. 2001 m. nusprendė atvykti į Europą ir tapo Kozanio „Makedonikos" klubo nariu. Pasibaigus sezonui krepšininkas grįžo į NBA ir tapo Atlantos „Hawks" ekipos nariu, tačiau jau lapkritį grįžo į Graikiją ir papildė Atėnų „Marousi" klubo gretas. 2002 m. sausį Dickey išvyko į CBA lygos Rockfordo komandą, o sezoną baigė Portugalijoje.

2002–2003 m. D. Simpkinas rungtyniavo Kazanės „Unics" klube, kuriame buvo vienas iš lyderių, o pasibaigus sezonui tapo ambicingos „Lietuvos Ryto" komandos nariu. Šioje Lietuvos ekipoje amerikiečiui buvo numtytas vienas lyderio vaidmenų, bet krepšininkas taip ir neįsitvirtino Vilniuje bei kovo mėnesį buvo atleistas. Palikęs Lietuvą D. Simpkinas sužaidė vienerias rungtynes Puerto Rike.

2004–2005 m. sezoną D. Simpkinas pradėjo Dakota „Wizards" komandoje, kuri žaidė CBA lygoje, sezono viduryje pasirašė mėnesio trukmės kontraktą su Ispanijos Leidos komanda.

2005–2006 m. Dickey pradėjo Libane, o vasarį papildė Eurolygoje žaidusios Bambergo komandos gretas. 2006 m. vasarą paliko Vokietiją ir nebežaidžia jokioje komandoje.

Pasiekimai
----------

* 1996, 1997, 1998 m. NBA čempionas
* 2003 m. Rusijos taurės laimėtojas
* 2003 m. FIBA Europos Čempionų taurės Šiaurės konferencijos nugalėtojas
| **Heinrich Czerkus** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1894 m. spalio 27 d.Mingė, Vokietijos imperija |
| Mirė | 1945 m. balandžio 12 d. (50 metų)Dortmundas, Trečiasis Reichas |
|  |
| Veikla | Rezistentas. |

**Heinrichas Čerkus** (1894 m. spalio 27 d. Mingėje, Vokietijos imperija – 1945 m. balandžio 12 d. Dortmunde, Trečiasis Reichas) – Vokietijos komunistas, rezistentas, sporto vadybininkas.

Biografija
----------

Gimė 1894 m. spalio 27 d. Mingėje. Dirbo šaltkalviu, priklausė Vokietijos komunistų partijai. 1933 m. išrinktas į Dortmundo miesto tarybą. Tarpukariu dirbo futbolo klubo BV Borussia Dortmund vadybininku iki kol klubas persikėlė į Stadion Rote Erde stadioną. Būdamas klubo vadybininku platino atsišaukimus prieš nacius. Už šią veiklą buvo suimtas Gestapo ir ilgai kalintas. Nužudytas tarp 1945 m. kovo 7 d. ir balandžio 12 d. kartu su dar 300 rezistentų. 2009 m. Stadion Rote Erde buvo pastatyta atminimo lenta skirta buvusiam klubo darbuotojui. Nuo 2012 m. Dortmundo Borusijos futbolo klubo sirgaliai organizuoja simbolinį bėgimą siekiant atminti nužudytus buvusius klubo narius.

Nuorodos
--------

* Nužudymo metinių minėjimas (vok.) Archyvuota kopija 2013-09-27 iš Wayback Machine projekto.;
* Biografija (vok.) Archyvuota kopija 2014-05-12 iš Wayback Machine projekto..

Literatūra
----------

* Gerd Kolbe: Der BVB in der NS-Zeit. Verlag Die Werkstatt GmbH, Göttingen 2002. ISBN 3-89533-363-8

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija (vok.) Archyvuota kopija 2014-05-12 iš Wayback Machine projekto.
**Didachė** (gr. Διδαχή = *didache*, „Dvylikos apaštalų mokymas") – vienas seniausių krikščionybės dokumentų, kuriame atsispindi pirmykštės bendruomenės gyvenimas, papročiai, liturgija ir teisinės normos.

Ilgą laiką tebuvo žinomos tik Didachės citatos iš Bažnyčios tėvų ir Eusebijo Cezarėjiečio raštų. 1873 m. Stambule rastas visas Didachės nuorašas senovės graikų kalba, datuojamas 1056 m. išleistas 1883 m. (lietuvių k. 1986 m.).

Pirmykštis dokumento pavadinimas – „Viešpaties mokymas, kurį dvylika apaštalų perdavė pagonių tautoms". Visgi Didachėje apie mokymo turinį kalbama palyginti nedaug. Dokumentas praktinio pobūdžio, greičiausiai skirtas priimantiems krikštą suaugusiems žmonėms. Jame kalbama apie dorovinius reikalavimus, apeigas ir svarbiausias teisines normas.

Sudaro 16 skyrių: 1-6 skyriuje gyvenimo ir mirties kelio įvaizdžiais kalbama apie dorovę, 7-10 skyriuje aprašyta (pirmąkart krikščionių literatūroje) liturginės apeigos (krikštas) ir maldos (triskart per dieną), pateikta pamokymų apie pasninką, agapę ir Eucharistijos šventimą, 11-15 skyriuje surašyti teisiniai pamokymai apie keliaujančių apaštalų ir pranašų tarnystę, apie tikinčiųjų prievoles jų atžvilgiu, bendruomenių vadovų (vyskupų ir diakonų) rinkimą, 16 skyriuje raginama saugotis klaidingo tikėjimo skelbėjų ir budėti laukiant Jėzaus Kristaus antrojo atėjimo.

Didachei būdinga, kad neminimas Jėzaus prisikėlimas.

Dauguma autorių, atsižvelgdami į kai kurias būdingas žymes (pvz. 9 sk. minimos kalnuotos apylinkes), į bendruomenės sandarą ir ypač į hierarchinius santykius, sprendžia, kad Didachė parašyta Sirijoje ar Palestinoje tarp 90–100 metų.

Nuorodos
--------

* Didachės tekstas pdf formatu

Šaltiniai
---------

1. ↑  Čia ir toliau naudojamasi šiuo tekstu:
2. ↑  *Didachė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Irma Bune** |
| --- |
| Gimė | 1911 m. sausio 4 d.Biržai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1995 m. gegužės 21 d. (84 metai)Ryga, Latvija |
| Tėvas | Janis Bune |
|  |
| Veikla | Aktorė. |

**Irma Bunė** (1911 m. sausio 4 d. Biržuose, Rusijos imperija – 1995 m. gegužės 21 d. Rygoje, Latvija) – Latvijos aktorė, nusipelnusi Latvijos TSR artistė (1956).

Biografija
----------

Gimė 1911 m. sausio 4 d. Biržuose. 1932 m. baigė Latvijos dramos kursus, baigusi mokslus pradėjo vaidinti *Šiaurės Latvijos* teatre. 1933 m. nacionaliniame teatre, 1934 m. Ziemelblazmės teatre, 1936-1937 m. krikščionių dramos teatre, 1938-1940 m. Latvijos dramos aktorių ansamblyje. Nuo 1944 m. Latvijos TSR valstybinio jaunimo teatro aktorė. Mirė 1995 m. gegužės 21 d. Rygoje, palaidota Rygos Miško kapinėse.

Literatūra
----------

* Teātris un kino biogrāfijās : enciklopēdija / sast. un galv. red. Māra Niedra; māksl. Aleksandrs Busse. – Rīga : Preses nams, 1999-. – (Latvija un latvieši). 1.sēj. A-J. – 1999. – 462 lpp. : il. ISBN 9984-00-331-0
| **Heinrich Ancker** |
| --- |
| Gimė | 1850 m. gruodžio 27 d.Rusnė, Prūsijos karalystė |
| Mirė | 1900 m. sausio 19 d. (49 metai)Rusnė, Vokietijos imperija |
| Tėvas | Johann Heinrich Ancker (1820-1881) |
| Motina | Marie Emilie Beerbohm (1822-1873) |
| Sutuoktinis (-ė) | Margarethe Hofrichter |
|  |
| Veikla | Politikas, verslininkas. |

**Heinrichas Ankeris** (1850 m. gruodžio 27 d. Rusnėje, Prūsijos karalystė - 1900 m. sausio 19 d. Rusnėje, Vokietijos imperija) – Vokietijos imperijos Reichstago deputatas, verslininkas, Ernsto Vilhelmo Berbomo vaikaitis.

Biografija
----------

Gimė 1850 m. gruodžio 27 d. Rusnėje. Tėvas Johanas Heinrichas Ankeris (1820-1881), motina Marie Emilie Beerbohm (1822-1873), Ernsto Vilhelmo Berbomo dukra. Ankerių giminė buvo kilusi iš Norvegijos. Jaunystėje H. Ankeris mokėsi Tilžės gimnazijoje, vėliau dirbdamas prekybos įmonėje praktikavosi kituose Vokietijos imperijos miestuose bei Anglijoje. 1881 m. po tėvo mirties kartu su broliu perėmė krovinių transportavimo ir medienos supirkimo įmonės valdymą. 1893-1898 m. dirbo Vokietijos imperijos reichstage, į kurį buvo išrinktas kaip Vokietijos laisvaminčių žmonių partijos atstovas Klaipėdos ir Šilutės apygardose. Mirė 1900 m. sausio 19 d. Rusnėje.

Nuorodos
--------

* Biografija (vok.) Archyvuota kopija 2010-04-15 iš Wayback Machine projekto.;
* Geneologija (vok.);
* Muižės dvaro klestėjimą menantis ąžuolas;
* Iš medinės Rusnės praeities.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Iš medinės Rusnės praeities
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kapinės su akmenine tvora
**Kapinės** – mirusiųjų laidojimo vieta.
Ankstyviausieji kapai priklauso naujajam akmens amžiui. Jie randami giliose duobėse, mirusieji palaidoti suriesti.

Kapinėse gali būti kulto pastatų, pvz. koplyčių. Jos taip pat gali būti greta šventovių – bažnyčių, cerkvių ir kt.

Užsienio valstybės yra imamas žemės nuomos mokestis, aptarnavimo mokestis. Lietuvoje laidojimo tvarką reglamentuoja savivaldybės, oficialiai joks mokestis nėra imamas (praktiškai – jei pageidaujama laidoti tam tikroje vietoje, pvz. arčiau kapinių koplyčios ar įėjimo, tuomet galima „susitarti" su kapines prižiūrinčiais asmenimis).

Galerija
--------

* Katalikų kapinėsKatalikų kapinės
* Žydų kapinėsŽydų kapinės
* Kuršių kapinėsKuršių kapinės
* Karaimų kapinėsKaraimų kapinės
* Musulmonų kapinės (Marakešas, Marokas)Musulmonų kapinės (Marakešas, Marokas)
* Senosios kapinės ČilėjeSenosios kapinės Čilėje

Taip pat skaitykite
-------------------

* Senkapiai
* Pilkapiai

Vikižodynas 

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Kapinės***
**Heida**|  |
| **Autorė** | Johanna Spyri |
| **Šalis** | Šveicarija |
| **Žanras** | Literatūra vaikams |
| **UDK:** | 821.112.2(494)-93-31 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Heidi |
| **Šalis** | Šveicarija |
| **Kalba** | vokiečių |
| **Išleista** | 1881 m. |
| **Pirmasis lietuviškas leidimas** |
| **Pavadinimas** | 1 d. „Heida. Kaip ji mokėsi ir keliavo"2 d.: „Heida. Kaip ji naudoja tai, ko išmokus" |
| **Leidykla** | Pirma dalis: PribačiusAntra dalis: Dirva |
| **Išleista** | Pirma dalis: 1935 m.Antra dalis: 1936 m. |
| **Vertėjas** | Pranas Mašiotas |
| **Puslapių** | Pirma dalis: 165Antra dalis: 165 |
| **OCLC:** | 8659381 |
| Pirmą kartą knyga buvo išleista dvejomis dalimis: 1880 m. pirmoji dalis, ir 1881 m. – antroji. Lietuviškai knyga taip pat pirmą kartą išleista dviem dalimis. |

**Heida** (vok. *Heidi*) – šveicarų rašytojos Johannos Spyri apysaka vaikams, pirmą kartą išleista 1881 m. Iki šių dienų knyga išlieka vaikų literatūros klasika, išversta į daugybę kalbų.

„Heidoje" pasakojama apie jautrios prigimties mergaitę Heidą, kuri atvyksta gyventi į Alpių miestelį kartu su atsiskyrėliu seneliu. Mergaitės gerumas ir kilniaširdiškumas perkeičia senolį ir šis susitaiko su žmonėmis bei Dievu.

Knygoje gvildenamos ir kitos temos: gyvenimo mieste ir gamtoje skirtumai, laisvės ir beprasmių socialinių normų priešprieša. Viena svarbiausių knygos idėjų yra ta, jog pasveikus sielai, nuo ligų išsivaduoja ir kūnas.

Pirmasis „Heidą" į lietuvių kalbą išvertė Pranas Mašiotas, tačiau jo vertimas buvo netikslus, dažnai praleisti ištisi sakiniai, ar perpasakojama savais žodžiais. 2007 m. leidykla „Alma Littera" išleido naują, Adomo Druktenio vertimą. Naujajame vertime pateikiamas literatūrologo Kęstučio Urbos komentaras.

Pagal knygą sukurta daugiau nei 20 filmų ir televizijos serialų.

Išnašos
-------

1. ↑  Lietuviškų leidimų istorija vaikų literatūros informacijos portale „Rubinaitis"[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Pilnas lietuviškas A. Druktenio vertimas
Koordinatės: 54°53′23″š. pl. 25°45′22″r. ilg.﻿ / ﻿54.889717°š. pl. 25.756059°r. ilg.﻿ / 54.889717; 25.756059


|  |
| --- |
| **Magūnų pagrindinė mokykla** |
| Magūnų pagrindinė mokykla herbas |
|  |
| **Adresas** | Magūnai, Švenčionių rajonas |
| **Direktorius(-ė)** | Liucija Kulešo |
| **Mokinių skaičius** | 53 |
| **Įkūrimo data** | 1916 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 10 |

**Švenčionių rajono Magūnų pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Magūnuose (Švenčionių raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Buvęs įstaigos kodas 290508210. Steigėjas Švenčionių rajono savivaldybės taryba. Nuo 2012 m. Pabradės „Žeimenos" gimnazijos Magūnų pagrindinio ugdymo skyrius.

Filialas: Švenčionių raj. Magūnų pagrindinės mokyklos Prienų pradinio ugdymo skyrius.

Mokykla 2016 m.

Istorija
--------

Pirmąją mokyklą Magūnų kaime 1916 m. įkūrė Juzef Ingelevič. 1916–1944 m. buvo mokoma lenkų kalba, 1944–1951 m. rusų kalba. Mokykloje nuolat daugėjo mokinių. Nuo 1951 m. tai vienintelė mokykla kaime, Švenčionių rajone, kurioje mokoma lenkiškai. 1961 m. mokyklai pastatytas atskiras pastatas. Veikė bendrabutis iš toliau atvykusiems vaikams.

1991 m. lapkričio mėn. Magūnuose pastatyta nauja dviejų aukštų plytinė mokykla. Čia yra valgykla, sporto bei aktų salės, biblioteka, kompiuterių klasė, dirbtuvės, fizikos ir chemijos laboratorijos. Tame pačiame pastate įkurtas vaikų lopšelis-darželis, kaimo biblioteka, medicinos punktas. Mokyklą lanko ne tik Magūnų, bet ir Prienų, Čerėnų, Noselėnų, Šeškynės, Punžionių vaikai. 2012 m. rugsėjo 1 d. Magūnų pagrindinė mokykla prijungta prie Pabradės „Žeimenos" gimnazijos.

Direktoriai
-----------

* Jadvyga Zubovna
* Mečislov Kežun
* Jelizaveta Kapitonova
* Antoni Jankovski
* Olga Brancevič
* Irena Dubicka
* Liucija Kulešo

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
|  *Erick Barrondo*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Erick Barrondo |
| Gimė | 1991 m. birželio 14 d. (31 metai)Čujukas, San Kristobal Verapaso sav. Gvatemala |
| Atstovauja (-vo) |  Gvatemala |
| Aktyvumo metai | 2010-dabar |
|  |
| Rungtys | Sportinis ėjimas |
| Asmeniniai rekordai | 20 km ėjimas: 1:18:25  50 km ėjimas: 3:44:59 |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Erikas Barondas** (g. 1991 m. birželio 14 d.) – Gvatemalos lengvaatletis, kuris specializuojasi sportiniame ėjime. Pirmasis šalies olimpinis medalininkas.

Biografija
----------

2011 m. Barrondo dalyvavo Pan Amerikos žaidynėse kur pelnė aukso medalį. Tais pačiais metais sportininkas debiutavo 2011 m. pasaulio čempionate kur trasą įveikęs per 1:22:08 jis užėmė 10-ąją vietą. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Erick Barrondo 20 km trasą nuėjo per 1:18:57 ir pelnė sidabro medalį. Tai pirmasis olimpinis medalis Gvatemalos istorijoje.

Nuorodos
--------

* Erick Barrondo IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2012-06-17 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| CenterErik Adlerz |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant: Švedijos vėliava Švedija** |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 1912 Stokholmas | Platforma |
| **Auksas** | 1912 Stokholmas | Ekstremalūs |
| **Sidabras** | 1920 Antverpenas | Platforma |

**Erik Adlerz** (1892 m. liepos 23 d. – 1975 m. rugsėjo 8 d.) – Švedijos šuolininkas į vandenį, olimpinis čempionas.

Biografija
----------

1908 m. Adlerz būdamas vos 16-os dalyvavo šuolių į vandenį varžybose olimpinėse žaidynėse, kuriose platformos varžybose finalo nepasiekė. 

Stokholme vykusiose penktose moderniose 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse švedas dalyvavo šuolių į vandenį varžybose. Sportininkas laimėjo auksą ekstremalių šuolių rungtyje ir antrąjį auksą šuoliuose iš 10 m platformos. Švedas tapo pirmuoju olimpiniu šuolininku istorijoje pelniusiu du aukso medalius tose pačiose žaidynėse.

1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Adlerz liko ketvirtas ekstremalių šuolių rungtyje ir pelnė sidabrą šuoliuose nuo platformos. 1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dalyvavo dvejose rungtyse, bet medalių nepelnė.

Nuo 1910 m. iki 1922 m. Adlerz iškovojo 22 nacionalinio čempiono ir 7 Šiaurės Europos šalių čempiono titulus.

Po 1924 m. olimpiados dirbo šuolių į vandenį treneriu. Nuo 1932 m. iki 1957 m. Švedijos nacionalinės rinktinės treneris.

Nuorodos
--------

* Olympedia svetainėje

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŠuolių į vandenį olimpiniai čempionai vyrų šuoliuose nuo 10 m platformos |
| --- |
|  |
| 

* 1904:  George Sheldon (USA)
* 1908:  Hjalmar Johansson (SWE)
* 1912:  Erik Adlerz (SWE)
* 1920:  Clarence Pinkston (USA)
* 1924:  Albert White (USA)
* 1928:  Pete Desjardins (USA)
* 1932:  Harold Smith (USA)
* 1936:  Marshall Wayne (USA)
* 1948:  Sammy Lee (USA)
* 1952:  Sammy Lee (USA)
* 1956:  Joaquín Capilla (MEX)
* 1960:  Bob Webster (USA)
* 1964:  Bob Webster (USA)
* 1968:  Klaus Dibiasi (ITA)
* 1972:  Klaus Dibiasi (ITA)
* 1976:  Klaus Dibiasi (ITA)
* 1980:  Falk Hoffmann (GDR)
* 1984:  Greg Louganis (USA)
* 1988:  Greg Louganis (USA)
* 1992:  Sun Shuwei (CHN)
* 1996:  Dmitri Sautin (RUS)
* 2000:  Tian Liang (CHN)
* 2004:  Hu Jia (CHN)
* 2008:  Matthew Mitcham (AUS)
* 2012:  David Boudia (USA)
* 2016:  Chen Aisen (CHN)
 |

 |
|  |
| --- |
| Lúcia Moniz |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Ana Lúcia Pereira Moniz |
| Gimė | 1976 m. rugsėjo 9 d. (46 metai)  Lisabona, Portugalijos vėliava Portugalija |
| Žanrai | pop, folkloras, rokas |
| Veikla | dainininkė, aktorė |

**Ana Lúcia Pereira Moniz** (1976 m. rugsėjo 9 d. Lisabonoje) – portugalų dainininkė ir aktorė.

Biografija
----------

Lúcia Moniz gimė 1976 m. Lisabonoje, garsaus portugalų dirigento Carlos Alberto Moniz ir Maria do Amparo šeimoje. Ji turi jaunesnę seserį, aktorę Sara Moniz ir įbrolį. 1990–1991 m. mokėsi Santa Cecilia muzikos akademijoje. Vėliau atlikėja išvyko studijuoti į Eden Prairie aukštąją mokyklą Minesotoje (JAV).

1996 m. „Eurovizijos" dainų konkurse su daina „O meu coração não tem cor" atstovaudama Portugalijai užėmė 6 vietą. Nors tai buvo geriausias šalies rezultatas šiame konkurse, eurovizinė daina nesulaukė didelės sėkmės gimtojoje šalyje. Po dalyvavimo „Eurovizijoje", Lúcia debiutavo kaip aktorė – vaidino teatre bei vietiniuose televizijos serialuose.

Diskografija
------------

* 1999: *Magnólia*
* 2002: *67*
* 2005: *Leva-me pra casa*
* 2011: *Fio de Luz*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lúcia Moniz** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina *O meu coração não tem cor*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Tó Cruz  *„Baunilha e chocolate"*** |  **Portugalijos atstovė Eurovizijoje**1996 | Po to:**Célia Lawson  *„Antes do adeus"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Magnoliaceae** |
| --- |
| Gelsvažiedis tulpmedis (Liriodendron tulipifera)Gelsvažiedis tulpmedis(*Liriodendron tulipifera*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Magnolijažiedžiai  *( Magnoliidae)* |
| Šeima: | Magnolijiniai  *( Magnoliaceae)* |

 |

**Magnolijiniai** (*Magnoliaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima. Tai patys seniausi žiediniai augalai, kurių liekanos randamos kreidos ir tercero perioduose. Šeimai priklauso visada arba tik vasarą žaliuojantieji medžiai arba krūmai. Lapai išsidėsto pražangiai, kartais juose yra eterinių aliejų liaukos. Žiedai dideli. Vaisius sutelktinis. Magnolijiniai dėl gražių žiedų ir lapų auginami kaip dekoratyviniai augalai. Kai kurių rūšių vertinga mediena.

Šeimoje yra apie 7 gentys ir 220 rūšių, iš kurių dauguma auga tropinėje Pietryčių Azijos zonoje, nuo Himalajų į rytus iki Japonijos ir į pietus iki Malajos ir Naujosios Gvinėjos. Kitos rūšys auga nuo pietrytinės Šiaurės Amerikos dalies, per tropinę Pietų Ameriką iki Brazilijos. Lietuvoje auginami 2 genčių augalai:

* Magnolija (*Magnolia*)
* Tulpmedis (*Liriodendron*). **Pav.**

Kitos gentys:

* *Kmeria*
* Spraudenis (*Manglietia*)
* Burnis (*Pachylarnax*)
* Elmerilija (*Elmerrillia*)
* Michelija (*Michelia*)
| **Erikas Šmitasangl. *Eric Schmidt*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1955 m. balandžio 27 d. (68 metai)Vašingtonas, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Wendy Schmidt |
|  |
| Veikla | „Google" direktorių valdybos pirmininkas, buvęs „Apple" valdybos direktorius |

**Erikas Emersonas Šmitas** (angl. *Eric Emerson Schmidt*; g. 1955 m. balandžio 27 d. Vašingtone) – „Google" direktorių tarybos pirmininkas, buvęs „Apple" valdybos direktorius.

Biografija
----------

### Google

„Google" steigėjai Larry Page ir Sergey Brin pasamdė Eriką, dirbusį „Novell". Čia jis, būdamas įmonės valdybos nariu ir vykdomuoju direktoriumi, vadovavo strateginio planavimo, vadybos ir technologijų kūrimo skyriams. Atėjęs į „Google" 2001 m. Erikas kūrė įmonės infrastruktūrą, būtiną sparčiai besiplečiančiai įmonei, bei siekė užtikrinti aukštą produkcijos ir paslaugų kokybę išlaikydamas minimalų kūrimo ir tobulinimo procesų laiką. Su Larry ir Sergey Erikas dalijasi atsakomybe dėl kasdienių „Google" operacijų. Jo išlaikyta perspektyva prisidėjo prie „Google" kaip jaunos ir sparčiai besivystančios paieškos sistemos, turinčios unikalią vidinę įmonės kultūrą, poreikių. Irako nacionaliniame muziejuje surengė pristatymą, skelbiantį, jog jo kompanija savo lėšomis sukurs virtualias eksponatų kopijas, ir jau 2010 m. pradžioje keturių tūkstantmečių istorinės vertybės bus nemokamai prieinamos internete.

### Apple

Į „Apple" direktorių valdybą buvo išrinktas 2006 m. rugpjūčio 28 d. 2009 m. rugpjūčio 3 d. buvo paskelbta, kad jis turi atsistatydinti dėl augančios „Google" ir „Apple" konkurencijos.

### Kita karjera

Prieš turėdamas darbą „Novell" , Erikas buvo „Sun Microsystems" informacinių technologijų ekspertas ir vykdomasis direktorius ir vadovavo „Java", nuo „Sun" platformos nepriklausomos programavimo technologijos plėtrai ir nustatė „Sun" interneto programinės įrangos strategiją. Prieš prisijungdamas prie „Sun" 1983 m. jis buvo informatikos laboratorijos, esančios „Xerox Palo Alto Research Center" (PARC), tyrinėtojų grupės narys, taip pat dirbo „Bell Laboratories" ir „Zilog" kompanijose. Erikas įgijo elektrotechnikos bakalauro laipsnį Prinstono universitete ir magistro bei mokslų daktaro laipsnį Kalifornijos universitete Berklyje. 2006 m. Erikas buvo išrinktas į Nacionalinę inžinerijos akademiją. 2007 m. Erikas buvo priimtas į Amerikos meno ir mokslo akademiją kaip narys. Taip pat Erikas yra „New America Foundation" direktorių tarybos pirmininkas.

Dabar gyvena Antertone su žmona Wendy.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Google planuoja skaitmenizuoti Irako istorines vertybes
| **Liakatas Ali Chanas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1896 m. spalio 1 d.Karnalis |
| Mirė | 1951 m. spalio 16 d. (55 metai)Ravalpindis |
|  |
| Veikla | Pakistano politikas, advokatas |
|  |
| Alma mater | Oksfordo universitetas |

**Liakatas Ali Chanas** (urd. لیاقت علی خان, angl. *Liaquat Ali Khan*; 1896 m. spalio 1 d. Karnalis, Indija – 1951 m. spalio 16 d. Ravalpindis) – Pakistano politikas, advokatas.

Biografija
----------

Baigė Alahabado ir Oksfordo universitetus. Nuo 1923 m. Musulmonų lygos narys, 1936–1947 m. jos generalinis sekretorius. Nuo 1923 m. Jungtinių provincijų, vėliau Indijos įstatymų leidžiamojo susirinkimo deputatas; vadovavo Musulmonų lygos frakcijai. M. A. Džinos bendražygis. 1946 m. Vykdomosios tarybos prie Indijos vicekaraliaus narys.

1946 m. rugpjūčio mėn. – Indijos laikinosios vyriausybės (pirmininkas Džavacharlalas Neru) narys, finansų ministras. Pritarė Indijos padalijimui į dvi valstybes pagal religinį principą ir musulmoniškos Pakistano valstybės įkūrimui.

1947–1951 m. pirmasis Pakistano ministras pirmininkas ir gynybos ministras. Per 1949 m. Indijos–Pakistano konfliktą dėl Kašmyro rėmė ginkluotos kovos nutraukimą, vedė derybas dėl abiejų valstybių religinių mažumų teisių. 1950–1951 m. Musulmonų lygos prezidentas. Nužudytas musulmono fanatiko. Pakistane vadinamas nacijos tėvu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Liakatas Ali Chanas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 64 psl.

* Enciklopedija Lietuvai ir pasauliui, Rimantas Lazdynas
Ericsson logotipas
Ericsson būstinė Stokholme
**Ericsson** (*Telefonaktiebolaget L. M. Ericsson*) – viena didžiausių Švedijos kompanijų, telekomunikacinės ir duomenų perdavimo įrangos gamintojas. Pagrindinė veikla – mobilaus ryšio technologijos, duomenų perdavimas, telekomunikacijos. Pagrindiniai klientai – įmonės, tinklo naudotojai ir tinklo paslaugų teikėjai. Tiesiogiai ar per priklausomas įmones užsiima ir kabelinės televizijos, IP televizijos paslaugų teikimu.

Bendrovę 1876 m. įkūrė Lars Magnus Ericsson kartu su savo draugu Carl Johan Andersson kaip telegrafo įrangos remonto dirbtuvės. Kompanija buvo įsikūrusi Drottninggatan 15, centriniame Stokholme. XX a. pradžioje Ericsson dominavo pasaulinėje telefono komutacinių stočių rinkoje, bet pavėlavo diegiant automatinę įrangą. Didžiausia pasaulyje rankinė telefono komutacinė stotis, aptarnaujanti 60 000 linijų Ericsson buvo įrengta Maskvoje 1916 m. XX a. dešimtajame dešimtmetyje Ericsson turėjo 35-40 procentų mobiliųjų telefonų sistemų rinkos dalį.

Būstinė yra Stokholme, atstovybės turimos ar veikla vystoma daugiau nei 150 pasaulio šalių. Švedijoje kompanijoje dirba apie 20 000 darbuotojų, dideli padaliniai yra JAV, Jungtinėje Karalystėje, Suomijoje, Airijoje, Brazilijoje, Kinijoje.

Kaip ir daugelyje telekomunikacijų įrangos gamintojų, Ericsson patyrė didelių nuostolių per telekomunikacijų rinkos krizę XXI a. pirmaisiais metais. Kompanija atleido dešimtis tūkstančių darbuotojų visame pasaulyje, siekdama sumažinti nuostolius.

2004 m. Ericsson vėl ėmė gauti pelną iš savo veiklos. Mobiliųjų prietaisų padalinys buvo performuotas į bendrą su Sony įmonę, pavadintą Sony Ericsson.

Nuorodos
--------

* Oficialus „Ericsson" puslapis **(**angl.**)**
* „Ericsson Lietuva" **(**liet.**)**
| **Andrejus Eglytislatv. *Andrejs Eglītis*** |
| --- |
| Gimė | 1912 m. spalio 21 d.Siliešiai, Laudonos valsčius, Vidžemės apskritis |
| Mirė | 2006 m. vasario 26 d. (93 metai)Ryga |
|  |
| Veikla | latvių poetas, žurnalistas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Trijų žvaigždžių ordinas |

**Andrejus Eglytis** (latv. *Andrejs Eglītis*, 1912 m. spalio 21 d. Siliešiuose, Laudonos valsčius, Vidžemės apskritis – 2006 m. vasario 23 d. Ryga) – latvių poetas, žurnalistas.

Biografija
----------

1922 m. baigė Laudonos pradžios mokyklą, susidomėjo futbolu. Trūkstant lėšų į gimnaziją nestojo, 1929–1935 m. mokėsi Rygos technikume. 1935 m. pašauktas į Latvijos kariuomenę įstojo į karo mokyklą, bet karininko profesijos nepasirinko. Nuo 1938 m. laikraščių „Brīvā Zeme" ir „Rīts" žurnalistas, dirbo ir Latvijos radijuje. Rengėsi stoti į Latvijos universiteto Teologijos fakultetą, bet prasidėjo TSRS-Vokietijos karas. Nuo 1943 m. Latvių legiono karo korespondentas, mokėsi Berlyne, grįžęs tarnavo 19-oje latvių divizijoje. 1945 m. naktį iš gegužės 7 į 8 d. pasitraukė į Švediją, ten 1947 m. organizavo Latvijos nacionalinį fondą, įsteigė vieną populiariausių latvių išeivijos literatūrinių žurnalų „Ceļa Zīmes" (*Kelio ženklai*), 32 metus buvo jo redaktorius. Nuo 1998 m. gyveno Rygoje.

Kūryba
------

Ankstyvuosiuose eilėraščiuose vyrauja neoromantinė poetika. Antrojo pasaulinio karo ir pokario eilėraščių pagrindine tema – tragiškas tėvynės likimas; jiems būdinga ekspresyvumas, kontrastai. Žymiausias kūrinys – kantata „Dieve, tavo žemė dega", joje derinama Biblijos ir liaudies dainų poetika. Vėlyvuosiuose eilėraščiuose apmąstomas tėvynės likimas, kitų kultūrų vertybės.

Bibliografija
-------------

* Kristus ir meilė (*Kristus un mīla*) 1934 m.
* Aukso volunge (*Zelta vālodze*), 1939 m.
* Panieka (*Nīcība*), 1942 m.
* Dieve, tavo žemė dega (*Dievs, Tava zeme deg*), 1943 m.
* Sielų tvirtovė (*Dvēseļu cietoksnis*), esė, Stokholmas, 1945 m. Vesterosa, Ziemeļblāzma, 1953 m.
* Ant skydo (*Uz vairoga*), 1946 m.
* Prakeiksmas (*Lāsts*), 1961 m.
* Įauskit mane į raudoną baltą vėliava (*Audiet mani karogā sarkambaltisarkanā*), Bruklina: Gramatu draugs, 1972 m.
* Svetimas kirvis kerta ir kerta (*Svešais cirvis cērt un cērt*), Bruklina: Gramatu draugs, 1986 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  ANDREJS EGLĪTIS. Archyvuota kopija 2010-02-27 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Silvestras Gaižiūnas. *Andrejus Eglytis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 344 psl.

* Edmunds Zirnītis. Andrejs Eglītis, Vaidava (Lincoln), 1980. ISBN 093630202X
| Ahmadnagarasअहमदनगर |
| --- |
| *Ahmadnagaro fortas* |
|  |
| 

AhmadnagarasAhmadnagaras

19°04′0″ š. pl. 74°43′0″ r. ilg.﻿ / ﻿19.06667°š. pl. 74.71667°r. ilg.﻿ / 19.06667; 74.71667﻿ (Ahmadnagaras)Koordinatės: 19°04′0″ š. pl. 74°43′0″ r. ilg.﻿ / ﻿19.06667°š. pl. 74.71667°r. ilg.﻿ / 19.06667; 74.71667﻿ (Ahmadnagaras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Maharaštra |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 307 455  |
| **Altitudė** | 649 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Ahmadnagaras |

**Ahmadnagaras** (marath. अहमदनगर , urd. احمد نگر) – miestas vakarinėje Indijoje, Maharaštros valstijoje, Sinos upės pakrantėje, 120 km į šiaurės rytus nuo Punos.

Svarbus cukraus, pieno, tabako pramonės centras. Taip pat tekstilės (medvilnės), odos pramonė. Amatinė vario kalyba. Apylinkėse auginami vilnamedžiai. Veikia 1968 m. įkurtas universitetas. Yra XV a. pab. Ahmadnagaro fortas, Durgos šventykla, Ganešos šventykla, Mehero Babos kapas.

Istorija
--------

Ahmadnagaras 1490 m. įkūtas Achmedšacho Nizamo. Iki 1636 m. buvo Ahmadnagaro sultonato sostinė, vėliau priklausė Mogolų imperijai, 1803 m. užėmė Didžioji Britanija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ahmadnagaras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001