recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Šis straipsnis yra apie stuburą anatomijoje. Apie stuburą programavime skaitykite − Stuburas (programavimas).*
Stuburas iš šono
**Stuburas** – žmogaus ir kitų stuburinių gyvūnų atraminė ašis, sudaryta iš 33 (kartais 34) slankstelių. Stuburas apsaugo nugaros smegenis ir palaiko galvą. Su stuburu jungiasi krūtinės ląsta ir dubens kaulai. Kaklinę stuburo dalį sudaro septyni kaklo slanksteliai. Krūtininę dalį sudaro 12 krūtinės slankstelių, prie kurių yra prisijungę šonkauliai. Juosmens dalį sudaro 5 juosmens slanksteliai, išsidėstę žemyn iki stuburo apačios. Tai didžiausi paslankūs stuburo kaulai. Apatinę stuburo dalį sudaro 5 kryžkaulio slanksteliai, kurie yra suaugę į vientisą kietą kaulą, kad būtų stipresni. Žemiau jų esti 3, 4 arba 5 maži slanksteliai. Tai uodegikaulis. Šioje vietoje gyvūnams auga uodega.
Žmogaus stuburas priklauso ašiniam skeletui.

Žemėje yra apie 50000 gyvūnų rūšių, kurie turi stuburą.

Stuburo jungtys
---------------

Stuburo jungtis galima skirstyti į slankstelių kūnų ir slankstelių lankų ir ataugų jungtis.

**Slankstelių kūnų** jungtis sudaro tarpslanksteliniai diskai bei užpakalinis ir priekinis išilginiai raiščiai. Tarpslankstelinį diską sudaro: skaidulinės kremzlinės plokštelės, skaidulinis žiedas ir minkštiminis branduolys. Užpakalinis išilginis raištis (*ligamentum longitudinale posterius*) yra suaugęs su tarpslanksteliniais diskais ir jungia slankstelių kūnus iš stuburo kanalo (*canalis vertebralis*) pusės, nuo pakauškaulio iki kryžkaulio. Šis raištis atsakingas už stuburo lenkimo varžymą. Priekinis išilginis raištis (*ligamentum longitudinale anterius*) yra priaugęs prie slankstelių kūnų ir eina nuo priekinio atlanto lanko iki kryžkaulio. Šis raištis atsakingas už stuburo lenkimą.

**Slankstelių lankų ir ataugų** jungtis sudaro:

* Tarpslanksteliniai sąnariai (*articulationes intervertebrales*)
* Geltonieji raiščiai (*ligamenta flava*)
* Tarpskersiniai raiščiai (*ligamenta intertransversaria*)
* Tarpketeriniai raiščiai (*ligamenta interspinalia*)
* Antketerinis raištis (*ligamentum supraspinale*)

Stuburo judesiai
----------------

Stuburui yra būdingi 4 judesiai:

* apie skersinę ašį (lenkimas ir tiesimas)
* apie sagitalinę ašį (šoninis lenkimas)
* apie vertikaliąją ašį (sukimas)
* spyruokliavimas (stuburo aukščio svyravimas)

Šaltiniai
---------

1. ↑  David Krogh, *Biology: A Guide to the Natural World*, Benjamin-Cummings Publishing Company, p. 333, ISBN 978-0-321-61655-5
2. ↑  MEČISLOVAS Mariūnas, A. ŠEŠOK. 
Biomechanikos ir bionikos teorija bei taikymas: mokomoji knyga. *Vilnius: Technika, 2000, 22 p.*

  

  

v • a • r **Žmogaus organų sistemos** 

Griaučiai ← **Stuburas**  

Slankstelis -
Kaklo slankstelis -
Krūtinės slankstelis -
Juosmens slankstelis -
Kryžkaulis -
Uodegikaulis -


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stuburas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Strėvos pilis |
| --- |
| Piliavietė Lašinių piliakalnyje |
| 

Strėvos pilisStrėvos pilis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°48′24″š. pl. 24°15′25″r. ilg.﻿ / ﻿54.806583°š. pl. 24.257056°r. ilg.﻿ / 54.806583; 24.257056Koordinatės: 54°48′24″š. pl. 24°15′25″r. ilg.﻿ / ﻿54.806583°š. pl. 24.257056°r. ilg.﻿ / 54.806583; 24.257056 |

 |
| Vieta | Kaišiadorių rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Rumšiškių seniūnija |
| Naudotas | XIV a. |
| Registro Nr. | A306KP |

Medinė **Strėvos pilis**, dar žinoma ***Strawilissen, Streben*** vardais, stovėjo ant Lašinių piliakalnio (Rumšiškių sen. Kaišiadorių raj.), esančio Strėvos dešiniojo kranto kyšulyje, netoli jos santakos su Nemunu. Strėvos pilies vieta (Lašinių piliakalnis) pasiekiama iš kelio  **188**  Rumšiškės–Tadarava , Bartkūnuose pasukus į dešinę link Lašinių, ten pasukus į kairę (P) link sodybos, pro ją paėjus į P (mišką) 300 m (yra kairėje).

Istorija
--------

Kaip minima Vygando Marburgiečio Teutonų ordino kronikose, 1348 m. kryžiuočiai pirmą kartą įsiveržė į Trakų kunigaikštystės gilumą, ir lietuviai pralaimėjo Strėvos mūšyje. 1348 m. buvo užpulta ir Strėvos pilis. Ji minima ir 1368 m. kai kryžiuočių buvo apgulta, užimta ir sudeginta. Daugelis iš pilį gynusių įgulos narių pasidavė, be to, daug vyrų ir moterų buvo užmušta. Pilis nusiaubta buvo neatsitiktinai – šio žygio metu buvo niokojamos žemės palei Nemuną ir Nevėžį, norint sutrukdyti lietuviams tvirtinti Kauną.

Pilis datuojama XIV a. užėmė apie 45x20 m dydžio plotą, pailgą PR–ŠV kryptimi, apjuostą medinėmis sienomis, kurių išorinėje pusėje buvo 20–30 m aukščio statūs šlaitai. ŠV krašte siena stovėjo ant 6 m aukščio pylimo. Čia išorinis status 9 m aukščio šlaitas leidžiasi į 25 m pločio griovį, skiriantį pilies kalvą nuo toliau į ŠV esančios aukštumos. 0,2 ha plotą užėmė papėdės gyvenvietė.

Piliavietės lokalizacija
------------------------

Istoriografijoje pilies buvimo vieta vertinta nevienareikšmiškai. 1839 m. archeologas Teodoras Narbutas Strėvos mūšio vietą lokalizavo prie Žiežmarių. Ten pat arba Strėvininkuose spėjo buvus ir 1368 m. sudegintą Strėvos pilį. Šią nuomonę palaikė vėlesni istorikai. Strėvos pilis su Lašinių piliakalniu sutapatinta 1995 m. (pastarasis aprašytas 1975 m.).

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos pilys
* Strėvos pilis[neveikianti nuoroda]
* Kaišiadorių rajono chronologija
* Lietuvos medinės pilys[neveikianti nuoroda]
| Strūna |
| --- |
| Strūna ties Mostėnais (Baltarusija) Strūna ties Mostėnais (Baltarusija) |
| **Ilgis** | 31 km |
| **Baseino plotas** | 194 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,5 m³/s |
| **Ištakos** | Švenčionių aukštuma |
| **Žiotys** | Strėčia |
| **Šalys** | Lietuva, Baltarusija |
|  |
|  **Vikiteka** | Strūna |

**Strūna** (blrs. *Струна*) – upė Lietuvoje (Švenčionių rajone) ir Baltarusijoje (Astravo rajone); Strėčios dešinysis intakas (Neries baseinas). Prasideda Švenčionių aukštumoje, prie Šakališkės kaimo, 6 km į pietryčius nuo Švenčionių. Teka į pietus, pirmus 15 km per Lietuvą, toliau – per Baltarusiją. Įteka į Strėčią (38 km nuo jos žiočių) netoli Didžiųjų Staupentų kaimo, 12 km į pietus nuo Lentupio.

Ties Varniške (Švenčionių raj.)
Intakas – Peleka (kairysis).

Slėnis trapecinis, 0,2-0,5 km pločio aukštupyje, 1-1,5 km – vidurupyje ir žemupyje. Aukštupio ir vidurupio vaga daug kur kanalizuota. Žemupyje į Strūną suteka daug melioracijos griovių.

Lietuvoje svarbiausios gyvenvietės prie Strūnos upės yra Strūna ir Karklinė; Baltarusijoje – Rudnia, Mostėnai.

Manoma, kad upėvardžio kamienas *str(i)ūn-* kilęs nuo *\*sr(i)ūn-*, šis – nuo *srūti* („tekėti, sruventi").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Strūna (upė)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 119
2. ↑  Блакiтная кнiга Беларусi. – Мн.:БелЭн, 1994.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| **Grylloblattodea** |
| --- |
| Japoninė žemslėpė (Galloisiana nipponensis)Japoninė žemslėpė (*Galloisiana nipponensis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Akmenropos  *( Grylloblattodea)* |
| Šeima: | Tikrosios akmenropos  *( Grylloblattidae)* |

 |

**Akmenropos** (lot. *Grylloblattodea*, sin. *Notoptera*) – vabzdžių (*Insecta*) būrys. Pirmą kartą aptiktas 1906 m. Kanados Uoliniuose kalnuose. Akmenropos gyvena po akmenimis, paklotėje, šaltose klimato zonose, dažniausiai kalnuose. Tai senovinė, reliktinė vabzdžių grupė, atsiradusi karbono periode.

Išvaizda
--------

Būriui priklauso maži, 12–35 mm ilgio besparniai vabzdžiai, truputį panašūs į auslindas. Kūnas dažniausiai gležnas, smulkiai plaukuotas, rudas arba rusvas. Akys mažos, kartais jų visai nėra. Antenos ilgos, sudarytos iš 23–45 narelių. Pilvelio gale yra du ploni, ilgi cerkai, o patelės turi kiaušdėtę.

Biologija
---------

Aktyvūs naktimis, retkarčiais dieną. Visaėdės, gaudo įvairius nariuotakojus. Taip pat minta ir detritu, samanomis ar kitu augaliniu maistu. Retkarčiais patelė gali suėsti patiną. 

Kopuliacija trunka iki 4 val.; apvaisinta patelė kiaušinėlius praėjus 10–50 dienų ar keliems mėnesiams po poravimosi deda į supuvusią medieną, samanas, plyšius tarp akmenų ar dirvožemį. Nimfos neriasi apie 9 kartus ir vystosi 5 ar daugiau metų. Be maisto nimfos gali išgyventi nuo 3 iki 6 mėnesių. Suaugėliai gyvena iki 2 metų.

Akmenropos prisitaikiusios gyventi šaltoje temperatūroje. Aktyvios kai tik temperatūra pakyla vos vos virš 0 ° C. Aukštesnės nei 16 ° C temperatūros netoleruoja, greitai žūsta. Prie minusinės temperatūros taip pat gali greitai žūti. Gyvena vėsiuose kalnų miškuose, olose, aukštai kalnuose (prie ledynų, iki 3200 m aukščio) arba giliai įsiraususios į miško paklotę. Kadangi akmenropos besparniai vabzdžiai – jų migracija labai ribota.

Kanadinė ledropa (*Grylloblatta campodeiformis*) – pirmoji pasaulyje užregistruota akmenropa.

Paplitimas
----------

Pirmą kartą šio būrio vabzdžiai buvo aptikti 1906 m. entomologų Edmund Murton Walker ir T.B. Kurata Kanados Uoliniuose kalnuose, Albertos provincijoje. Vėliau akmenropų rūšių atrasta ir Rytų Azijoje, Japonijoje, Korėjoje, Kinijoje, Sibire.

Sistematika
-----------

Sistematika nėra nusistovėjusi. Dažnai autoriai akmenropas, kartu su gladiatoriais (*Mantophasmatodea*) jungia į vieną būrį *Notoptera*.

Būriui priklauso viena šeima **tikrosios akmenropos** (*Grylloblattidae*) 5 gentys ir apie 30 rūšių.

Šaltiniai
---------

J. R. Stonis, A. Diškus, maldininkai, tarakonai, termitai, akmenropos, gladiatoriai, tinkluočiai ir trūnėsinukai, Kaunas „Lututė", 2011

1. ↑  „ITIS Standard Report Page: Grylloblattidae".
| **Philadelphus** |
| --- |
| Darželinis jazminas (Philadelphus coronarius)Darželinis jazminas (*Philadelphus coronarius*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Hortenzijiniai  *( Hydrangeaceae)* |
| Gentis: | Jazminas  *( Philadelphus)* |

 |

**Jazminas** (*Philadelphus*) – hortenzijinių (*Hydrangeaceae*) šeimos augalų gentis. 

Nepainioti su angl. *jasmine*, kuris lietuviškai vadinamas jazminaičiu.

Aukštis iki 5 m. Lapai kiaušiniški arba lacentiški. Žiedai balti arba gelsvi, susitekę kekėmis, daugelio rūšių itin kvapnūs. Nereiklūs dirvožemiui, pakenčia dulkėmis, dūmais užterštą orą. Jazminai auginami sodybose, parkuose, soduose. Mėgsta puveniningas purias dirvas. Medingas.

Jazminai Lietuvoje
------------------

Lietuvoje daugiausiai auginama:

* Darželinis jazminas (*Philadelphus coronarius*)
* Bekvapis jazminas (*Philadelphus inodorus*)
* Plačialapis jazminas (*Philadelphus pubescens*)

Respublikos botanikos soduose arba atskirų mėgėjų sodybose auginamos ir kai kurios kitos, dažniausiai hibridinės kilmės, jazminų rūšys.

Pavadinimo kilmė
----------------

Manoma, kad pavadinimas atėjęs iš Artimųjų Rytų, kadangi persiškai *yasmin* reiškia „Dievo dovana", o šis žodis atėjęs iš arabų kalbos *Yasaman*. Spėjama, kad tokiu vardu buvo vadinama kokia nors žymi graži moteris, kurios vardas vėliau perteiktas ir gėlei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jazminas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 116


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jazminas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |



|  |  |
| --- | --- |
|  | Šis straipsnis yra tapęs savaitės straipsniu. |
**Jazepas Urdzė** (latv. *Jāzeps Urdze*; 1909 m. rugsėjo 7 d. Kauno gubernijos Mažeikių apskr. Akmenės vlsč. Gaudžiočių kaime – 
1985 m. sausio 27 d. Bad Godesberge (dab. Bonos miesto dalis), VFR) – iš Lietuvos latvių kilęs evangelikų liuteronų kunigas, Baltijos šalių studentų veikėjas.

Biografija
----------

Gimė ir augo vidutinių ūkininkų šeimoje. Nuo 1932 m. studijavo evangelikų liuteronų teologiją Vytauto Didžiojo universitete Kaune, o 1936 m. – Latvijos universitete Rygoje. 1937 m. buvo ordinuotas kunigu. Dirbo sielovados darbą Skuodo ir Biržų evangelikų liuteronų parapijose. 1937 m. vedė vokiečių kilmės Vera Strauß. 1938 m. kaip Lietuvos Respublikos delegatas dalyvavo *Pasauliniame krikščioniškų bažnyčių suvažiavime* Amsterdame. 1941 m. su žmona ir dviem vaikais persikėlė gyventi į Vokietiją, gyveno *Gross Spiegel* kaimelyje Pomeranijoje. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje šeima apsigyveno vakarinėje Vokietijos dalyje.

Dar būdamas studentu 1938 m. Jazepas Urdzė įkūrė ekumeninę Lietuvos ir Latvijos krikščionių studentų organizaciją. 1947 m. Vokietijoje ją atkūrė, pritraukdamas ir estų studentus. Tais pačiais metais buvo išrinktas šios organizacijos – *Baltijos šalių krikščionių studentų sąjungos* – generaliniu sekretoriumi. Sąjunga organizavo pabaltiečių studentų kultūrinę veiklą, leido metraštį „Baltisches Jahrbuch" (o lietuvių sekcija dar ir informacinį laikraštuką „Annabergo lapelis"). Vakarų Vokietijos centre, ant Annabergo kalno prie Bonos už paimtą kreditą 1951 m. organizacija nusipirko karo metu sugriautą vilą. Studentų ir talkininkų pastangų dėka pastatas buvo atstatytas, įrengtos konferencijų patalpos ir bendrabutis. Anabergo centre buvo rengiamos bendros ir atskiros Estijos, Latvijos bei Lietuvos akademinio jaunimo šventės, įvairūs minėjimai. 

Šis Baltijos šalių studentų kultūros centras veikia iki šiol, po Jazepo Urdzės mirties, vadovavimą jam perėmė sūnus sociologas Andrejs.

Šaltiniai
---------

* Birutė Žemaitaitytė ir Algirdas Mikas Žemaitaitaitis (rengėjai). *Mažosios ir Didžiosios Lietuvos evangelikų liuteronų lietuvių raštijos veikėjų ir kiti jubiliejai 2015 metais. Sausis* // Voruta Nr. 16 (806), 2014 m. gruodžio 20 d. , psl. 2
* Christian Pletzing, Marcus Velke. *Lager – Repatriierung – Integration: Beiträge zur Displaced Persons–Forschung*
* Arthur Hermann. *Vokietijos metraščiui „Annaberger Annalen über Litauen und Deutschlitauische Beziehungen" ketvirtis amžiaus*, psl. 311–313
* *Annabergo lapelis* / Pabaltiečių krikščionių studentų sąjunga, Lietuvių skyrius. (1974–1992 m.)
| ***Stora amžinai bjauri draugė*** |
| --- |
|  |
| Filmo plakatas |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Ari Sandel |
| Prodiuseris (-iai) | Susan Cartsonis  McG  Mary Viola |
| Scenaristas (-ai) | Kody Keplinger |
| Vaidina | Mae Whitman  Robbie Amell  Bella Thorne  Skyler Samuels  Bianca Santos  Nick Eversman |
| Metai | 2015 |
| Žanras | Drama, komedija |
| Trukmė | 101 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Stora amžinai bjauri draugė (SABD)** (angl. *The DUFF*) – amerikietiška drama, kuri pasirodė 2015 m. Režisieriaus Ari Sandelo filmas „Mano stora amžinai bjauri draugė" buvo sukurtas pagal populiarų amerikiečių rašytojos Kody Keplinger romaną.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Bjankos gyvenimas atrodė beveik tobulas, bet Vestlis jai paaiškino, kad su ja draugaujama todėl, kad ji yra SABD (stora amžinai bjauri draugė). Taip vadinami žmonės, kurie nėra žavūs, tačiau puikiai sutaria su mokyklos numylėtiniais, todėl kiti, bendraudami su SABD, tikisi, kad šie taps jų priėjimu prie mokyklos grietinėlės. Beje, šalia SABD draugės mokyklos gražuolės atrodo dar gražesnės, protingieji – dar protingesni. Mergina pergalvojo, ką jai sakė Vestlis. Sukrėsta ir įžeista šios naujienos Bjanka pasiūlo Vestliui sandorį. Ji padės pasiruošti egzaminams, o šis už tai padės jai iš storos amžinai bjaurios draugės tapti išties populiaria mergina.

Veikėjai
--------

*Aktorius – veikėjas*
* Mae Whitman – Bianca Piper
* Robbie Amell – Wesley Rush
* Bella Thorne – Madison
* Skyler Samuels – Jess Harris
* Bianca Santos – Casey Cordero
* Nick Eversman – Toby Tucker

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* IMBD svetainėje (anglų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Bibionidae** |
| --- |
| Storakojis uodas (Bibio marci)Storakojis uodas (*Bibio marci*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Dvisparniai  *( Diptera)* |
| Pobūris: | Uodiniai dvisparniai  *( Nematocera)* |
| Šeima: | Storakojai uodai  *( Bibionidae)* |

 |

**Storakojai uodai** (*Bibionidae*) – dvisparnių (*Diptera*) vabzdžių šeima, kuriai priklauso kresni uodai su trumpomis ir storomis antenomis. Straublelyje duriamųjų šerelių nėra. Turi akeles. Kojos storos, letenos su 2 čiulptukais ir skiautėtomis išaugomis tarp jų. Priekinės blauzdos sustorėjusios. Pilvelis gana ilgas, o jo galas užsirietęs į viršų.

Lietuvoje yra apie 10-15 rūšių. Randami ant įvairių augalų žiedų ir lapų.

Storakojo uodo blauzda (*tibia*)
Flavio Briatore
**Flavio Briatore** (g. 1950 m. balandžio 12 d.) – Italijos verslininkas. Jis buvo dviejų Formulės 1 komandų vadovas. Paskutiniu metu nuo 2000 iki 2009 m. jis vadovavo Renault ekipai. Nuo 2007 m. jis buvo Londono futbolo klubo Queens Park Rangers FC vienas vadovų ir bendrasavininkų.

2009 m. rugsėjo 16 d. jis pasitraukė iš Renault ekipos vadovo pareigų, kai jam buvo pareikšti įtarimai surežisavus 2008 m. Singapūro Grand Prix baigtį, įsakius vienam lenktynininkų specialiai padaryti avariją. FIA organizavo savo tyrimą ir nusprendė, kad italas buvo kaltas. Jam buvo uždrausta vadovauti visose FIA organizuojamose automobilių varžybose iki gyvos galvos.

2010 m. sausio 5 d. Prancūzijos teismas italą išteisino ir liepė FIA panaikinti savo nutartį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Renault" komandai – lygtinė diskvalifikacija
2. ↑  F. Briatore laimėjo bylą prieš FIA

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Flavio Briatore** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Stadio Flaminio |
| --- |
|  |
| Vieta | Roma, Italija |
| Atidarytas | 1959 m. |
| Renovuotas | 2008 m. |
| Savininkas | Romos miestas |
| Operatorius | Italijos tautinis olimpinis komitetas |
| Paviršius | Žolė |
| Architektas | Antonio Nervi |
| Talpa | 32 000 sėdimų vietų |
| Lauko matmenys | 105 x 70 m |
| Nuomininkai | Atletico Roma FC |

**Stadio Flaminio** yra įvairios paskirties stadionas Romoje, Italijoje. Stadione nuo 2000 iki 2011 m. Šešių Nacijų taurėje žaidė Italijos regbio rinktinė, kuri vėliau persikėlė į Romos olimpinį stadioną. Stadione namų rungtynes žaidžia futbolo klubas *Atletico Roma FC*. Stadiono talpa yra 32 000 sėdimų vietų, iš kurių 8000 yra dengtos.

Istorija
--------

Stadio Flaminio suprojektavo Pier Luigi Nervi ir Antonio Nervi. Pastatytas 1957 m. liepą vietoje seno *Stadio Nazionale PNF* stadiono. 1960 m. vasaros olimpinių žaidynių futbolo finalas vyko Stadio Flaminio stadione.

1989–1990 m. Serie A sezone abu Romos klubai (AS Roma ir SS Lazio) savo namų rungtynes žaidė šiame stadione, tuo metu kai Stadio Olimpico buvo renovuojamas.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Flaminio stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Stadiono nuotraukos
*Kitos reikšmės – Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia.*
Koordinatės: 56°02′26″š. pl. 21°48′58″r. ilg.﻿ / ﻿56.0406°š. pl. 21.8161°r. ilg.﻿ / 56.0406; 21.8161

|  Platelių šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Plungės |
| **Savivaldybė** | Plungės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Plateliai |
| **Adresas** | Didžioji g. 15 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1744 m. |

**Platelių šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Platelių miestelyje, šalia Platelių dvaro parko.

Istorija
--------

Šv. Petro ir Povilo bažnyčia yra viena seniausių Lietuvoje. Ji pastatyta iš tašytų rąstų, joje išlikę daug XVIII a. paveikslų, liturginių rūbų ir reikmenų, vėliau bažnyčia ne kartą atnaujinta ir remontuota, tačiau jos išvaizda pasikeitė sąlyginai nedaug.

Pirmąją bažnyčią Plateliuose 1486–1526 m. pastatė LDK didikas Stanislovas Kęsgaila. Bažnyčia stovi ten pat, kur prieš Žemaitijos krikštą buvo pagoniškų apeigų vieta.

XVIII a. pradžioje Platelių miestas smarkiai nukentėjo nuo karo ir gaisro. Amžiaus viduryje klebonu čia paskirtas kunigas Juozapas Vaitkevičius. Jis organizavo Platelių ir Beržoro bažnyčių statybas.

Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčios interjerą puošia didysis ir keturi šoniniai barokinės kompozicijos altoriai. Juos dabina kolonos, drožiniai ir paveikslais su sidabro aptaisais. Kairiojoje koplyčioje stovi rokoko stiliaus krikštykla su antvožu, kurioje laikomas švęstas vanduo ir krikšto aliejai. Virš jos – didelis šv. Jono Krikštytojo paveikslas. Krikštykla yra išlikusi nuo pat bažnyčios pastatymo. Bažnyčios šventoriuje palaidota viena paskutinių Platelių dvaro savininkių Marie Choiseul-Gouffier ir jos brolis Gabrielis Choiseul-Gouffier.

1744 m. klebonas J. Vaitkevičius su parapijiečiais pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Ją 1777 m. konsekravo vyskupas Jonas Domininkas Lopacinskis. 1771 ir 1791 m. įsteigtos altarijos. 1804 m. minima parapinė mokykla. 1820 m. bažnyčiai priklausė Pamedinčių ir Surblių kaimai. 1841 m. Plateliuose gyveno 4 kunigai.

1899 m. pastatyta dabartinė varpinė. Jonas Garalevičius 1909 m. bažnyčioje sumontavo naujus vargonus. 1908–1914 m. veikė „Saulės" draugijos skyriaus mokykla.

Architektūra
------------

Bažnyčia medinė, iš tašytų rąstų, kryžminio plano. Ant stogo – nedidelis barokinis bokštelis. Interjeras barokinis, įrengti 6 altoriai. Išskirtinės architektūros didysis altorius, sakykla su ažūriniu baldakimu. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jos kampe įmūryta medinė varpinė.

Galerija
--------

* Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčios altoriusŠv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčios altorius
* Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčios vidusŠv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčios vidus
* Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčiaŠv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia

Šaltiniai
---------

1. ↑  LIETUVOS KELIAIS. Turisto žinynas. A.Semaška, 2008

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Platelių šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Bažnyčios vargonai
* Platelių šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia 1744 m.
**Malio Afrikos partija už solidarumą ir teisingumą** (**ADEMA – PASJ**, pranc.: *Alliance pour la Démocratie au Mali / Parti Africain pour la solidarité et la Justice*) – Malio kairioji demokratinio socializmo partija.

Istorija
--------

Įkurta 1991 m. gegužės 25 d. Bamako kultūros centre, reorganizavus *Nacionalinį demokratinį liaudies frontą* (FDNA) ir *Aljansą už demokratiją Malyje* (A.DE.MA). Ji sujungė visas atviras ir pogrindines patriotines Malio jėgas, siekiančias demokratinės ir pliuralistinės visuomenės, socialinio teisingumo ir harmoningo šalies vystymosi.

Faktiškai partija gimė 1968 m. lapkričio 19 d. kai grupė karininkų nuvertė Malio nepriklausomybės tėvą prezidentą Modibą Keitą, o tuometinė *Malio darbininkų partija* pakvietė dirbančiuosius ir intelektualus plėtoti mokslą ir kultūrą. Ją 1979 m. palaikė *Malio demokratinės revoliucijos partija*, pakvietusi visas demokratines jėgas vienytis prieš kariškių režimą. Šios jėgos 1968 m. sausio 20 d. Tiarojėje (Senegalas) ir įkūrė *Demokratinį frontą*, o vėliau ir partiją.

Judėjimas pritraukė didelę dalį Malio gyventojų, todėl jau 1992 m. buvo paskelbti visuotiniai rinkimai, kuriuose nugalėjo ADEMA. 1997 ir 1999 m. rinkimuose partija gavo daugumą prezidento, parlamento ir savivaldybių rinkimuose. 2002 m. 160 vietų parlamento rinkimuose laimėjo 45 vietas, dar 6 parlamento nariai prie ADEMA/PASJ frakcijos prisijungė po rinkimų. Tačiau rinkimus laimėjo populistinė partija *Viltis – 2002*.

1992–2002 šalies prezidentas buvo Alfa Omaras Konarė. 1997 m. – 2000 m. Ministru pirmininku buvo skiriamas Ibrahimas Bubakaras Keita, 2000–2002 m. – Mandė Sidibė.

Struktūra
---------

Veikia moterų (pirmininkė Kulibabi Alima Traore) ir jaunimo (Generalinis sekretorius 2000 m. Alasanas Dramas) organizacijos. Suvažiavimas renka pirmininką, Vykdomąjį komitetą ir Centrinę disciplinos komisiją.

Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d. tikroji narė nuo 1999 m. lapkričio 8 d.

Žymiausi vadovai: Abdramanas Baba Toure, Alfa Umaras Konake, Mohamedas Laminas Traore.

Pirmininkai
-----------

* 1991 m. Alfa Umaras Konare,
* 1994 m. Ibrahimas Bubakaras Keita,
* 2000 m. Dionkunda Traore.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2006-02-21 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Didysis geizeris, Jeloustouno NP, JAV
Geizerio schema
**Geizeris** – karštos versmės rūšis, kuri išsiveržia periodiškai ir išmeta į orą stulpą vandens bei garų. Geizerių susiformavimui reikalingos palankios hidrogeologinės sąlygos, kurios egzistuoja tik keliose Žemės vietose, todėl geizeriai yra tikrai fenomenalūs. Apie 1000 geizerių yra visame pasaulyje. Daugmaž pusė jų yra Jeloustouno nacionaliniame parke, JAV. Taip pat daug geizerių yra Islandijoje, Rusijoje.

Geizerių susidarymas
--------------------

Geizerio schema
Geizerių veikimas, kaip ir visų karštųjų versmių, yra sukeliamas požeminio vandens, kuris skverbiasi gilyn iki magmos įkaitintų uolienų. Geotermiškai įkaitintas vanduo tada kyla atgal link paviršiaus konvekcine srove per porėtas bei plyšiuotas uolienas. Geizeris skiriasi nuo kitų nenutrūkstamų karštų versmių savo požemine struktūra: daug mažų tuštumų paviršiuje susijungia su viena ar daugiau siaurų kamerų, kurios veda iki požeminių vandens rezervuarų.

Kai geizeris prisipildo, vanduo jo viršuje atšąla, bet dėl kanalo siaurumo, konvekcinis vandens atšaldymas rezervuare yra neįmanomas. Šaltesnis vanduo viršuje spaudžia žemyn karštesnį vandenį, sudarydamas sąlygas vandeniui rezervuare tapti perkaitintu, t. y. išlikti skysčio pavidalo esant temperatūrai gerokai virš įprastos virimo temperatūros.

Galiausiai, kai temperatūra arti geizerio dugno pakyla iki taško, kada prasideda virimas, garų kamuoliai kyla i paviršų. Kai garai išsiveržia pro geizerio angą, dalis vandens išsilieja arba ištrykšta, taip sumažindamas vandens stulpo svorį, tuo pačiu ir vandens slėgį apačioje. Šitaip atpalaidavus slėgį, perkaitintas vanduo su garais smarkiai pliūpteli per kanalą. Tada išsiplėtę garai ir karštas vanduo išpurškiami iš geizerio.

Galų gale, vanduo likęs geizeryje atvėsta iki žemesnės temeperatūros, nei virimo taškas ir išsiveržimas baigiasi. Įkaitintas požeminis vanduo pradeda skverbtis atgal į rezervuarą ir visas ciklas prasideda iš naujo. Išsiveržimų trukmė ir laikas iki sekančio išsiveržimo skiriasi kiekviename geizeryje. Pavyzdžiui, Strokkur geizeris Islandijoje išsiveržia kelioms sekundėms kas keletą minučių, tuo tarpu Didysis geizeris JAV veržiasi virš dešimties minučių kas 8-12 valandų.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Geizeris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Geismų tramvajus** (angl. *A Streetcar Named Desire*) – Tenesio Viljamso sukurta pjesė. Parašyta 1947, o pirmąkart pastatyta 1948 m. Už šią pjesę T. Viljamsas gavo Pulicerio premiją. Lietuvoje pirmą kartą pastatyta 1974 m. Kauno dramos teatre.

Siužetas
--------

Viviena Leigh, vaidinanti Blanšą kino filme, sukurtame pagal pjesę (1951).
Pjesės siužetas vyksta JAV mieste Naujajame Orleane. Blanša Diubua, pagrindinė pjesės veikėja, atvyksta iš Lorelio aplankyti sesers Stelos Diubua – Kovalski. Stela gyvena su vyru Stenliu Kovalskiu, lenkų kilmės amerikiečiu. 

Stenlis jau iš pat pradžių neigiamai žiūri į rafinuotą ir koketišką Blanšos elgesį. Be to, jis įtaria, kad ji neteisėtai pardavė jai ir Stelai priklausančią „Svajonės" vilą, nors iš tiesų Blanša vilą prarado dėl skolų. Stenliui įtarimus kelia Blanšos atsivežti papuošalai, prabangūs drabužiai, nors galima suprasti, jog šie daiktai seni, daugelis jų - dovanos. 

Marlonas Brando, vaidinantis Stenlį Kovalskį, filme „Geismų tramvajus" (1951)
Kiek vėliau Blanša susipažįsta su Kovalskių draugu Haroldu Mičelu, pravardžiuojamu Miču. Tarp jų atsiranda šilti jausmai, Mičas norėtų Blanšą vesti. Tačiau Stenlis, išsiaiškinęs negarbingą Blanšos praeitį, ją papasakoja Mičui, norėdamas įskaudinti Blanšą. Po tokių Stenlio žodžių Mičas nusprendžia nebendrauti su Blanša. 

Blanšos ir Stenlio konfliktas pasiekia aukščiausią tašką, kai Stela išvežama į ligoninę gimdyti. Jiedu lieka namuose vieni ir smarkai apsižodžiauja. Galiausiai Stenlis išniekina Blanšą. Dėl šio įvykio, nuolatinės nervinės įtampos, prarasto gerbėjo Mičo, persekiojančių praeities šešėlių, Blanša galutinai palūžta. Pjesės pabaigoje ji išvežama į psichiatrinę ligoninę.

Kultūros įvaizdžiai
-------------------

"Geismų tramvajuje" atskleidžiamas dviejų kultūrų – senosios Amerikos (Blanša) ir naujųjų imigrantų (Stenlis) konfliktas. Būdingas Blanšos įvaizdis yra plaštakė, o Stenlio vyriškumas ir jėga pabrėžiami ryškiai raudona ar žalia spalvomis. 

Taip pat pjesėje parodomas pokario Jungtinių Valstijų tuo metu skurdaus imigrantų miesto Naujojo Orleano gyvenimas, žmonių tarpusavio santykiai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Geidžių akmuo
**Geidžių akmuo** arba **Akmuo trobelė pirtelė, Didysis, Pirtelė, Trobelė** – riedulys Mažeikių rajone, Tirkšlių seniūnijoje, netoli Geidžių kaimo.

Riedulys yra pailgos netaisyklingos formos, atrodo lyg sudėliotas iš kelių akmenų. Jo aukštis – 2,5 m; ilgis – 5,94 m; plotis – 3,62 m. Riedulį sudaranti uoliena – amfibolinis – biotitinis plagiogranitogneisas, juosvai pilkas (margas), vidutingrūdis ir smulkiagrūdis. Tiriant akmenį, nustatyti šie mineralai: plagioklazas (50 %), kvarcas (20-30 %), biotitas (10 %), mikroklinas (<10 %), raginukė (5 %), epidotas, cirkonas.

Šis mitologinis akmuo pats didžiausias riedulys Mažeikių rajone. Jis guli prie Geidžių -Tirkšlių kelio, Geidžių kaime, apie 150 m į šiaurės vakarus nuo naujųjų Geidžių kapinių. Valstybės saugomas nuo 1964 m, paskelbtas respublikinės reikšmės geologijos paminklu.

Išnašos
-------

1. ↑  Gediminas Isokas. Lietuvos gamtos paminklai. – Vilnius: Mintis, 1995, 154 psl.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMažeikių rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Ventos regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Pavirvyčių botaninis • Plinkšių kraštovaizdžio • Šerkšnės hidrografinis • Šernynės telmologinis • Varduvos kraštovaizdžio |
|  |
| Biosferos poligonai | 
Plinkščių miško |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Geidžių akmuo • Juodasis akmuo • Storasis Gargždų ąžuolas |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Raudonskardžio atodanga • Renavo eglė (storiausia Lietuvos eglė) • Santeklinės pušis • Santeklių pušis • Skleipių akmuo • Žibikų ąžuolas |
|  |
| Savivaldybės gamtos paveldo objektai | 
Medžialenkės ąžuolas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 54°25′50″ š. pl. 160°08′22″ r. ilg.﻿ / ﻿54.43056°š. pl. 160.13944°r. ilg.﻿ / 54.43056; 160.13944

Geizerių slėnis 2006 m.
**Geizerių slėnis** (rus. *Долина гейзеров*) – geizerių laukas Rusijoje, Kamčiatkoje, antras pagal geizerių koncentraciją pasaulyje (po Jeloustouno). Tai vienintelis geizerių laukas visoje žemyninėje Eurazijoje (išskyrus taip pat Kamčiatkoje esantį Mutnovskio geizerį).

Geizerių slėnis – tai 6 km ilgio slėnis su ~90 geizerių ir daugybe karštųjų versmių. Slėnį sudaro Geizernajos upė, tekanti nuo jauno Kichpinyčiaus ugnikalnio. Geizerių vandens temperatūra siekia iki 250 °C. Didžiausias geizeris (Velikanas) gali sudaryti 40 m aukščio čiurkšlę.

Slėnis patenka į Kronokų biosferos draustinį, yra atokioje vietoje ir pasiekiamas dažniausiai tik sraigtasparniu. Geizerių slėnis yra UNESCO pasaulio paveldo objekto „Kamčiatkos ugnikalniai" dalis.

Geizerių slėnis atrastas 1941 m. tarybinės geologės Tatjanos Ustinovos. Savo tyrimus ji paskelbė po keturiolikos metų, tačiau dėl regiono atokumo didesnės ekspedicijos nevyko iki pat 1972 m. 1991 m. įrengta automatinė monitoringo sistema. 2007 m. birželio 3 d. smarki nuošliauža nusirito per 2/3 Geizerių slėnio. Didelė dalis geizerių ir versmių atsidūrė po žeme, susidarė terminis ežeras.
Drevininkas, su geiniu įlipęs į medį. XX a. pr. iliustracija
**Geinys** (*geinė, geinis*) – drevinės bitininkystės įrenginys, skirtas lipti į medį ir taip pasiekti drevę, kurioje gyvena bitės.

Įrenginį sudaro kadaginis, ąžuolinis ar beržinis 17–25 cm ilgio blokelis, vadinamasis kumaragis, su kabliu, 32–70 m ilgio pinta kanapinė virvė su 0,5 m ilgio medine sėdyne (baronka). Drevininkas apjuosia medį geinio virve, ant kurios jau padarytas mazgas su kilpa kojai įkišti, paskui aukščiau daro kitą mazgą su kilpa antrajai kojai. Atleidęs apatinį mazgą dar aukščiau daro trečią ir t. t. kol pasiekia drevę. Užkopęs į reikiamą aukštį, drevininkas prie medžio ar storesnės šakos pritvirtina blokelį ir per jį permeta laisvąjį virvės galą. Traukdamas per blokelį permestą virvę, medaus kopinėtojas gali kilnotis aukštyn ir žemyn. Baigęs kopinėti medų ir nusileidęs žemyn bitininkas patraukia ant kablio pasvertą virvę ir atleidžia nuo šakos blokelį.

Žodis *geinỹs* etimologiškai gretinamas su *gija*, latv. *dzija*, serb. *жи̏ца*, ček. *žižica*, skr. ज्या = IAST: *jyā* (‘siūlas, gija’).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Geinys, llbm.lt
2. ↑  Vacys Milius. *Geinys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
3. ↑  Топоров В. Н. *Прусский язык. Словарь*, Москва, Наука: 1979 (E–H), p. 238–241.
**Pruskos valsčius** (lenk. *Gmina Pruska*) – nuo 1919 iki 1954 metų egzistavęs valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Balstogės vaivadijoje, Ščučino apskrityje (1919–1948) ir Grajevo apskrityje (1948–1954). Valsčiaus pavadinimas kilęs nuo Pruskos kaimo, bet valsčiaus centras buvo Kroševo kaimas.

Istorija
--------

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. 1815–1916 m. valsčiaus teritorija priklausė Ščučino apskričiai, Lomžos gubernijai, Lenkijos Kongreso karalystei. 1868 m. valsčius buvo sujungtas su Rudos valsčiumi į naują Rudos-Pruskos valsčių, tačiau 1890 m. valsčiai buvo išskirti atgal į atskirus valsčius. Pagal 1920 metų liepos 12 dienos Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį valsčius buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1948 metų kovo 12 dieną Ščučino apskritis buvo pervadinta į Grajevo apskritį. Vykdant Lenkijos valsčių reformą, valsčius buvo panaikintas 1954 metų rugsėjo 29 dieną. Atkūrus valsčių sistemą 1973 m. sausio 1 d. valsčius nebebuvo atkurtas.

Šaltiniai
---------

* Główny Urząd Statystyczny w Warszawie: Województwa centralne i wschodnie Rzeczypospolitej Polskiej – podział na gminy według stanu z dnia 1.IV 1933 roku, Książnica-Atlas, Lwów 1933 m.;
* Valsčiaus aprašymas Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom XI (Sochaczew – Szlubowska Wola) z 1890 m. (lenk.);
* 1948 m. apskričių pervadinimo įstatymas (lenk.) Archyvuota kopija 2015-04-28 iš Wayback Machine projekto.;
* 1954 m. valsčiaus panaikinimo įstatymas (lenk.) Archyvuota kopija 2012-05-12 iš Wayback Machine projekto.;
* 1972 m. Lenkijos valsčių atkūrimo įstatymas (lenk.) Archyvuota kopija 2013-01-26 iš Wayback Machine projekto..
|  |
| --- |
| Z-Scars |
|  |
| Biografija |
| Kilmė | Ryga, Latvijos vėliava Latvija |
| Žanrai | Rokas, popmuzika |
| Aktyvumo metai | 2001-dabar |
| Įrašų kompanija | Platforma Records |
| Nariai |
| Andris KivičasArtūras KorisMarcis AuzinšMartinš OpmanisTomas Veismanis |

**Z-Scars** – Latvijos muzikos grupė, įkurta 2001 m. Grupė didesnio dėmesio Latvijoje susilaukė 2003 m. su daina *Tu tuvojies sev* ir savo debiutiniu albumu *Starp tevi un mani*.

Grupė Z-Scars buvo įkurta 2001 m. vasarį ir iš pradžių pasirodydavo įvairiuose klubuose. 2002 m. vasarą grupė nugalėjo Latvijos naujų grupių konkursuose *Stage number one* ir *Tu esi pamanīts*. Z-Scars pirmasis radiosinglas *Jūtot tā* nugalėjo radijo stoties Radio SWH naujų muzikantų tope *Priekšnams*, ir tai atvėrė dainai kelią į pagrindinų radijo stočių topus. Dar didesnės sėkmės 2002 m. pabaigoje sulaukė kita daina *Ja tu esi viens*. 2003 m. vasarą pasirodė iki šiol populiariausia Z-Scars daina *Tu tuvojies sev*, kuri yra pagrindinė daina dokumentiniame filme *Atrasts Amerikā*. Rudenį pirmąsias vietas radijo stočių topuose užėmė ir daina *Tev es nemelotu*. 2003 m. gruodį pasirodė Z-Scars debiutinis albumas *Starp tevi un mani*. 2004 m. pradžioje daina *Tu tuvojies sev* nugalėjo radijo stoties Latvijas Radio 2 laidoje *Muzikālā banka*, o 2003 m. Latvijos Muzikos įrašų metų apdovanojimuose grupė buvo nominuota 3 kategorijose: už geriausią debiutą, albumas *Starp tevi un mani* nominacijoje „Metų geriausias roko albumas", o daina *Tu tuvojies sev* nominacijoje „Geriausia roko daina".

2004 m. Z-Scars pirmąkart dalyvavo Latvijos Eurovizijos nacionalinėje atrankoje, kurioje užėmė V vietą. 2004 m. sėkmingai radijo stočių topuose pasirodė dainos *Varbūt* ir *Skaties acīs*, kurios buvo iš laukiamo grupės antro albumo. 2005 m. birželį pasirodė antrasis Z-Scars albumas *Pasakas un reklāmas*, kuriame grupės stilius buvo šiek tiek pasikeitęs ir tapęs sunkesniu. Dar radijo stotyse pasirodė albumo dainos *Pirmoreiz*, *Tavas stiprās ilūzijas* ir *Spilgti melnos uzvalkos*. Daina *Tavas stiprās ilūzijas* buvo nominuota Latvijos Muzikos įrašų metų apdovanojimuose kaip geriausia roko daina, o albumas *Pasakas un reklāmas* kaip geriausias roko albumas. 2006 m. pasirodė dainos *Cauri pilsētai* ir *Trīs vārdi*. Z-Scars pradėjo įrašinėti dainas ir rusų kalba, pirmoji iš jų *Кричи* (*Kriči*) pateko į Latvijos rusiškas radijo stotis.

Diskografija
------------

* *Starp tevi un mani* (2003)
* *Pasakas un reklāmas* (2005)

Nuorodos
--------

* Z-Scars oficiali svetainė Archyvuota kopija 2007-01-26 iš Wayback Machine projekto.
* Įrašų kompanija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Yılmaz Güney** |
| --- |
| Vaizdas:Yilmaz gunay statue suleimania.jpg |
| Yılmaz Güney |
| Gimė | 1937 m. balandžio 1 d.Jenidžė, Adanos ilas, Turkija |
| Mirė | 1984 m. rugsėjo 9 d. (47 metai)Paryžius, Prancūzija |
| Tautybė | kurdas |
|  |
| Veikla | režisierius, aktorius, scenaristas |

**Jylmazas Giunėjus** (*Yılmaz Güney*; gimė 1937 m. balandžio 1 d. – mirė 1984 m. rugsėjo 9 d.) – Turkijos kurdų filmų režisierius, scenaristas, novelistas ir aktorius, taip pat politinis veikėjas. Dauguma jo darbų buvo skirti dirbančios klasės žmonėms Turkijoje. Jylmazas Giunėjus 1982 m. Kanados filmų festivalyje laimėjo *Palme d'Or* už filmą *Yol*, kurį jis sukūrė kartu su Šerifu Giorenu.

Jylmazas Giunėjus studijavo teisę ir ekonomiką Akaros universitete, Stambule, bet būdamas 21 m. jis pradėjo aktyviai dalyvauti filmų kūrime. Kai Turkijos kino studijos *Yeşilçam* direktoriai, įskaitant Atyfą Jylmazą, pradėjo naudoti kiną kaip sprendimą atvaizduoti žmonių problemas tada valstybės remiamos melodramos, kino filmai ir spektaklių adaptacijos buvo leidžiamos tik turkiškuose teatruose. Šie nauji filmų kūrėjai pradėjo filmuoti tikroviškesnį turkų/kurdų gyvenimą. Jylmazas Giunėjus buvo vienas žymiausių vardų šioje tendencijoje – jaunas aktorius, kuris uždirbo *Cirkin Kral* („Bjaurusis karalius") pravardę. Po to, kai dirbo kaip Atyfo Jylmazo padėjėjas ir mokinys scenaristas, Giunėjus pradėjo vaidinti net 20 filmų per metus ir tapo vienu žymiausių Turkijos vienu aktorių.

Jylmazas Giunėjus buvo 1972 m. suimtas už anarchizmo idėjų platinimą. 1981 m. paleistas pasitraukė į Prancūziją.
Helio nerija
**Helio nerija** (lenk. *Mierzeja Helska, Półwysep Helski*; kaš. *Hélskô Sztremlëzna*; vok. *Halbinsel Hela* arba *Putziger*) – siauras, seklumoje susiformavęs pusiasalis, esantis šiaurinėje Lenkijoje, Pamario vaivadijoje, Pucko apskrityje. Jis skiria Pucko įlanką nuo Baltijos jūros.

Pusiasalio ilgis siekia 33 km. Plotis vietomis kinta, ties Jurata siekia apie 300 m, siauriausioje dalyje vos 100 m, o smaigalyje viršija 3 km. Kadangi pusiasalis buvo suformuotas vien tik iš smėlio, žiemos audrų metu siauriausios vietos dažnai užliejamos, tad pusiasalis virsta sala. Iki XVII a. nerija buvo salų grandinė, kuri tik vasaromis suformuodavo vientisą sausumos ruožą.

Iš žemyninės dalies iki tolimiausio taško, gausiai turistų lankomo Helio miestelio, nutiestas plentas ir geležinkelis. Kiti nerijoje įsikūrę miesteliai, uostai ir kurortai yra: Jastarnija, Kužnica, Chalupai ir Vladislavovas.

Nuo 1978 m. Helio nerija priklauso Pajūrio kraštovaizdžio parkui.

Karinė reikšmė
--------------

Landsat palydovo padaryta Helio nerijos palydovinė nuotrauka, 2000 m.
Nuo 1657 iki 1919 m. pusiasalis priklausė Prūsijai ir Vokietijai. Kai po Pirmojo pasaulinio karo pusiasalis atiteko Antrajai Lenkijos Respublikai, jis įgijo didelę karinę reikšmę ir buvo paverstas įtvirtintu rajonu, kuriame buvo dislokuota 3000 įgulos karių. 1939 m. Helio mūšio metu lenkų pajėgos vienoje vietoje susprogdino dalį pusiasalio, taip jį paversdami sala.

Nacistinės Vokietijos okupacijos metais Helio įtvirtinimai buvo dar labiau praplėsti, buvo įrengta 40.6 cm SK C/34 pabūklų baterija, tačiau jie greitai buvo perkelti į Atlanto sienos įtvirtinimus okupuotoje Prancūzijoje.

Lenkijai vėl atgavus sausumos ruožą jis po šiai dienai tebenaudojamas kariniams tikslams. Papildomų pabūklų buvo įrengta 5-ajame ir 6-ajame dešimtmečiuose. Dauguma šių įtvirtinimų šiandien yra atviri turistams, tačiau kai kurios pusiasalio vietovės priklauso Lenkijos ginkluotosioms pajėgoms.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Helio nerija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-01-02.
2. ↑  Хель // Большая советская энциклопедия. — М. : Советская энциклопедия, 1969—1978. — С. 113. — (Большая советская энциклопедия : [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров ; 1969—1978).
3. ↑  „Helska, Mierzeja". *Internetowa Encyklopedia PWN [on-line]* (lenkų). Wydawnictwo Naukowe PWN. Nuoroda tikrinta 2023-01-02.

Koordinatės: 54°38′30″ š. pl. 18°46′53″ r. ilg.﻿ / ﻿54.64167°š. pl. 18.78139°r. ilg.﻿ / 54.64167; 18.78139

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Helio nerija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Helmutas Bakaitis** (g. 1944 m. rugsėjo 26 d. Dresdene, Vokietija) – lietuvių kilmės Australijos teatro ir kino aktorius, režisierius.

Biografija
----------

Nuo 1948 m. gyvena Australijoje. 1965 m. baigė Australijos dramos institutą. 1976–1978 m. tobulinosi Niukaslio prie Tinko universitete. Nuo 1966 m. Australijos dramos instituto dėstytojas, 1988 m. docentas.

Nuo 1965 m. vaidina ir režisuoja Australijos teatruose. 1972 m. Pietų Australijoje įkūrė Jaunimo teatrą, iki 1976 m. jame dirbo. 1978 m. reformavo Šv. Martyno jaunimo centrą Melburne. 1983–1986 m. vadovavo Šiaurės Kvynslando, 1986–1997 m. – Penrito teatrams; dirbo Sidnėjaus teatruose.

Garsus V. Šekspyro kūrinių atlikėjas, 1996 m. pripažintas geriausiu metų aktoriumi už Karaliaus Lyro vaidmenį.

Vaidmenys kine
--------------

* Architektas – Matrica: Revoliucijos, Matrica: Perkrauta, 2003 m. rež. Endis Vachovskis, Laris Vachovskis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Daniela. *Helmutas Bakaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 463 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Daugeliui tautų būdingi didvyrių mitai
**Lyginamoji mitologija** yra mokslinis skirtingų mitų studijavimas siekiant atrasti kaip įvairūs mitai ir religijos vystėsi bei atskleisti ryšius tarp nutolusių religijų, nustatyti tokių ryšių prigimtį.

Lyginamoji mitologija formaliai priskiriama antropologijai. Lyginamosios mitologijos pradininku laikomas indologas Max Mueller, o žymiausia figūra – Joseph Campbell, išleidęs knygą „Tūkstančio veidų didvyris" (*The Hero With a Thousand Faces*), kurioje aprašomi stulbinantys panašumai tarp didvyrių mitų skirtingose kultūrose. Campbello idėjoms didelę įtaką padarė Karlo Jungo psichologinės archetipų studijos. Archetipus lyginamosios mitologijos tyrinėtojai supranta kaip pasikartojančius vaizdinius, kurie egzistuoja skirtinguose kultūrose nuo seniausių laikų. Vienas lyginamosios mitologijos pradininkų laikomas ir prancūzų antropologas Claude Levi-Strauss, savo keturtomį „Mitologikos" (*Les mythologiques*) paskyręs lyginamajai vietinių Amerikos gyventojų mitų analizei.

Dalis lyginamosios mitologijos atradimų yra labai įdomūs, pvz. kad Poseidonas yra ankstyvesnis nei Olimpo dievai ir iš pradžių buvo žemės dievas.

Šios srities teorijos linksta sumenkinti įvykių istoriškumą, kuriuo tikima daugelyje religijų, ir remia idėją, kad tai, kas dabar tikėjimų laikoma tikrais dalykais susiformavo palaipsniui. Tokie teiginiai dažnai laikomi labai kontroversiškais, ypač kai paliečia modernias religijas, pvz. krikščionybę ar hinduizmą, nes neigia tam tikrų įvykių istoriškumą.

Nepaisant savo svarbos, ši sritis, kaip ir bendrai senovės istorija, susilaukia mažai tyrinėtojų dėmesio. Dėl to šios disciplinos vystymasis yra lėtas, nuolat trukdomas religinių konservatorių.

Mitų interpretavimas
--------------------

Kritinis mitų interpretavimas prasideda jau priešsokratikų laikais. Vienas reikšmingiausių ikimodernybės mitologų buvo Eufemeras. Jis mitus interpretavo kaip tikrų istorinių įvykių atpasakojimus, iškraipytus per daugelį perpasakojimų. Nors šios ikimoderniosios teorijos buvo kritiškos, tačiau negali būti laikomos mokslinėmis griežtąja šio žodžio prasme, nes nesirėmė socialiniais mokslais.

Pirmosios mokslinės teorijos apie mitus atsirado XIX a. antroje pusėje. Pagal šias teorijas mitais buvo suprantami kaip primityvus šiuolaikinio mokslo atitikmuo.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Temperatūra (reikšmės).*

Kai kurios Θ °C| Medžiaga | Θ[°C] |
| --- | --- |
| Deguonis | -218,7 |
| Azotas | -209,86 |
| Metanas | -182,5 |
| Etanolis (C2H5OH) | -114 |
| Anglies dioksidas | -56,6 |
| Gyvsidabris | -38,36 |
| Vanduo | 0 |
| Benzolas | 5,5 |
| Actas | 16,6 |
| Naftalinas | 80 |
| Natris | 97,83 |
| Siera | 113 |
| Gliukozė | 146 |
| Cukrus | 186 |
| Cina | 231 |
| Švinas | 327,4 |
| Cinkas | 419,5 |
| Magnis | 651 |
| Aliuminis | 658 |
| Valgomoji druska | 801 |
| Kalcis | 851 |
| Sidabras | 960,8 |
| Auksas | 1 064 |
| Varis | 1 084 |
| Geležis | 1 536 |
| Platina | 1 773,5 |
| Osmis | 3 000 |
| Volframas | 3 422 |

**Lydymosi temperatūra** – temperatūra, kurioje medžiaga lydosi, tai yra agregatinė būsena pasikeičia iš kietos medžiagos į skystį. Lydymosi temperatūra priklauso nuo medžiagos ir labai nedaug nuo slėgio. Lydymosi temperatūra išlieka pastovi viso lydymosi proceso metu ir grynų medžiagų atveju sutampa su užšalimo temperatūra. Dėl priemaišų, skiediklių likučių lydymosi temperatūra paprastai yra mažesnė.

Atvirkščias lydymuisi procesas yra **kristalizacija**, todėl kartais lydymosi temperatūra vadinama **kristalizacijos temperatūra**.

Priklausomybė nuo slėgio
------------------------

Nors lydymosi temperatūra ir priklauso nuo slėgio, tačiau labai nedaug: norint lydymosi temperatūrą pakeisti 1 kelvinu, slėgį reikia padidinti vidutiniškai 100 atm.

Reikšmė
-------

Ledo lydymosi (tirpimo) temperatūra turi didelę reikšmę biologijoje ir orams. Pagal lydymosi temperatūrą taip pat galima identifikuoti tam tikras chemines medžiagas. Žemesnė tirpalų lydymosi temperatūra lemia tai, kad ledą galima tirpdyti druska.

Nustatymas
----------

Apytikslį matavimą galima atlikti naudojant termometrą ir lydant bandinį bei stebint kokioje temperatūroje tai vyksta.