recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Protestas prie Ycuá Bolaños prekybos centro griuvėsių
**„Ycuá Bolaños" prekybos centro gaisras** – pražūtingas gaisras, įvykęs 2004 m. rugpjūčio 1 d. 11:25 vietos laiku Paragvajaus sostinėje Asunsjone buvusiame trijų aukštų prekybos centre „Ycuá Bolaños". Jį sudarė ne tik prekybos centras, bet ir restoranas, ofisai, požeminis garažas. Gaisro metu žuvo 394 žmonės (jų tarpe daug vaikų), 9 dingo be žinios, apie 500 buvo sužeista (iš jų 56 su III laipsnio nudegimais).

Manoma, kad gaisro priežastimi tapo iš kepsninės kamino nutekėjusios karštos dujos, kurios padegė grindis. Ugnis netrukus pasklido po visą pastatą. Į patalpas pasklidę dūmai sukėlė paniką. Išsigelbėjusių ir gaisrininkų liudijimu, prekybos centro savininkas Juan Pío Paiva ir jo sūnus Víctor Daniel Paiva prasidėjus gaisrui uždarė prekybos centro duris, kad jame buvę žmonės neišeitų neužmokėję už prekes. Centre nebuvo avarinių išėjimų bei tinkamos priešgaisrinės sistemos. Atvykę gaisrinės ir policijos pareigūnai evakavo žmones, tačiau dalies išgelbėti nebesugebėjo.

Teismas
-------

2005 m. gruodžio 5 d. Paiva, jo sūnus bei duris uždaręs apsaugininkas buvo apkaltinti netyčiniu nužudymu ir nuteisti iki 5 metų nelaisvės. Prokuroras tuo tarpu reikalavo 25 metų bausmės. Dėl tokios nedidelės bausmės, nukentėję gaisre ir žuvusiųjų artimieji sukėlė protestą. Teismo salėje kilo riaušės, kurios vėliau išplito ir po miesto gatves. Prokuroras teismo sprendimą padavė apeliacijai.

2008 m. kaltinamieji nuteisti netiesiogine žmogžudyste: Juan Pío Paiva gavo kalėti 12 metų, Víctor Daniel Paiva – 10 metų, apsaugos darbuotojas Daniel Areco – 5 metus. Pastato savininkas Humberto Casaccia nuteistas 2 metų nelaisvei už darbo saugos pažeidimus.
|  |
| --- |
| Gudžaratų kalba  ગુજરાતી |
| Kalbama | Indija |
| Kalbančiųjų skaičius | 46 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | 22 |
| Kilmė | indoeuropiečių 0indoiranėnų 00
indoarijų  000vakarų indoarijų0000**gudžaratų** |
| Rašto sistemos | gudžaratų |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Gudžarato valstija (Indija) |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | gu |
| ISO 639-2 | guj |
| ISO 639-3 | guj |
| Geografinis paplitimas |
|  |
|  Vikipedija **Gudžaratų kalba** |

**Gudžarati** (ગુજરાતી *Gujarātī*) – indoarijų kalba, viena iš 22 oficialių Indijos kalbų, bei pagrindinė kalba Gudžarato valstijoje. Dar vartojama Maharaštros, Radžasthano ir Madhja Pradešo valstijose, be to, vietomis Pakistane, Bangladeše, Pietų Afrikoje ir kitur, kur gyvena gudžaratų išeivija. Rašybai naudojamas gudžaratų raštas, labai panašus į devanagari.

Skiriamos gudžaratų kalbos 3 pagrindinės tarmės: šiaurės, arba Ahmadabado, vakarų, arba Kathijavaro, ir pietų, arba Surato. Skiriasi ir religinių bendruomenių (hinduistų, musulmonų ir parsų) vartojama gudžaratų kalba.

Gudžaratų kalba iš esmės yra tarpinė tarp hindi ir marathų kalbų. Su hindi gudžaratų kalbą sieja paplitusios vardažodžio ir veiksmažodžio analitinės formos, su marathų – tai, kad nėra balsių fonologinio ilgumo ir išsaugota bevardė giminė. Kaip ir kitos šiaurės Indijos kalbos, gudžaratų kalba ženkliai paveikta persų, arabų, pastaraisiais laikais – anglų kalbų.

Gudžarati kalba buvo gimtoji „Indijos tėvui" Mohandui Gandžiui ir „Pakistano tėvui" Mohamedui Ali Džinai.

Istorija
--------

Gudžaratų kalba ėmė klostytis XII a. iš vidurinių indų kalbų. Iš pradžių buvo artima radžastanų kalbos tarmėms, nuo jų galutinai atsiskyrė XIV–XV amžiuje.

Seniausi raštytiniai tekstai gudžaratų kalba žinoma nuo XV a. (žodinė kūryba, daugiausia religinė poezija, šia kalba plito nuo XIII amžiaus). Dabartinė rašomoji kalba susiformavo apie XIX a. vidurį Barodos (Vadodaros) ir Ahmadabado tarmių pagrindu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Seibutis. *Gudžaratų kalba*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005

Nuorodos
--------

* guj Duomenys apie kodu „guj" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Prialgavos senosios kapinės |
| --- |
| Kapinių vaizdas iš vakarų pusės |
| 

Prialgavos senosios kapinėsPrialgavos senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°08′55″š. pl. 21°45′13″r. ilg.﻿ / ﻿56.148685°š. pl. 21.753496°r. ilg.﻿ / 56.148685; 21.753496Koordinatės: 56°08′55″š. pl. 21°45′13″r. ilg.﻿ / ﻿56.148685°š. pl. 21.753496°r. ilg.﻿ / 56.148685; 21.753496 |

 |
| Vieta | Skuodo rajonas |
| Seniūnija | Notėnų seniūnija |
| Plotas | 0,02 ha |
| Naudotas | XVI a. – XX a. pr. |

**Prialgavos senosios kapinės**, vadinamos *Maro kapeliais* – neveikiančios kapinės pietinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Prialgavoje (Notėnų seniūnija), 270 m į rytus nuo rajoninio kelio Mosėdis–Šliktinė, kaimo pietrytiniame pakraštyje, kelio Prialgava–Derkinčiai kairėje pusėje.

Kapinės
-------

Įrengtos kalvelėje, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, ovalo plano, apjuostos žemių pylimo ir griovio, palei kuriuos auga lapuočiai medžiai. Viduryje ant betoninio stačiakampio postamento pastatyta koplytėlė, o į pietryčius nuo jos stovi kryžius.

Koplytėlė medinė, stačiakampė stačiasienė, vienkamarė, su įstiklintomis durelėmis ir dviem langeliais. Stogas dvišlaitis, apskardintas. Virš jo kyla kaltinis, ornamentuotas kryželis-saulutė. Viduje stovi masinės gamybos Švč. Mergelės Marijos skulptūra.

Kryžius betoninis, antkapinio paminklo tipo. Jo postamentas statmeno stačiakampio pavidalo, viršuje ir apačioje išplatintas. Priekinėje plokštumoje bronzos pudra paryškinta data: „1929". Viršutinė dalis lotyniško kryžiaus pavidalo, su lieto metalo Nukryžiuotojo figūra.

Teritorijos plotas – 0,02 ha.

Istorija
--------

Veikė XVI a. – XX a. pr. laidoti Prialgavos gyventojai, daugiausia maro aukos, savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, nuo užkrečiamų ligų mirę vaikai ir pan.

Mirusiems atminti nuo seno stovėjo koplytėlė ir keli kryžiai. Mediniai kryžiai sunyko, o koplytėlė XXI a. atnaujinta. Šalia jos 1929 m. pastatytas betoninis kryžius.

Seniau kaimo gyventojai kapinėse rinkdavosi per gegužines pamaldas pagerbti mirusiųjų.

Saugotinas kultūros paveldo objektas, turintis memorialinį vertingųjų savybių pobūdį.

Nuotraukos
----------

* Kapinių vaizdas iš pietų-pietvakarių pusėsKapinių vaizdas iš pietų-pietvakarių pusės
* Kapinių centrinė dalisKapinių centrinė dalis
* Kapinių koplytėlėKapinių koplytėlė
* Kapinių kryžiusKapinių kryžius
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Narkobaronas** (angl. *drug baron* arba *drug lord*) – narkotikų kartelio vadovas, kontroliuojantis kvaišalų prekybą ir kainas. Platesne prasme – bet koks asmuo, kuris kontroliuoja didelį asmenų, užsiimančių narkotikų prekyba, tinklą. Narkobaronus gana sudėtinga patraukti atsakomybėn, kadangi jie retai patys laiko draudžiamas medžiagas, o nuo tiesioginio narkotikų pardavimo yra atsiskyrę per kelis pavaldinių ir tarpininkų sluoksnius. Narkobaronų sulaikymas paprastai susijęs su kruopščiai suplanuotomis informatorių infiltravimo į jų organizacijas operacijomis.

Kai kalboje minimas būtent šis žodis, galvoje dažniausiai turima Lotynų Amerika, iš kurios, greičiausiai, ir kilęs šis pavadinimas. Vienas žinomiausių narkobaronų yra Pablo Eskobaras iš Kolumbijos, kuris 1993 metais žuvo per susišaudymą su JAV spec. tarnybomis.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Štamės perėjos nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Kalnų kraštovaizdžiai ties Štamės perėja Kalnų kraštovaizdžiai ties Štamės perėja |
| **Vieta:** | Albanijos vėliava Albanija |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Krujė |
| 

Žemėlapis rodantis Štamės perėjos nacionalinis parkas vietą.Štamės perėjos nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 41°31′0″ š. pl. 19°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.51667°š. pl. 19.88333°r. ilg.﻿ / 41.51667; 19.88333Koordinatės: 41°31′0″ š. pl. 19°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.51667°š. pl. 19.88333°r. ilg.﻿ / 41.51667; 19.88333 |
| **Plotas:** | 20 km² |
| **Įkurtas:** | 1996 m. |
|  **Vikiteka:** | Štamės perėjos nacionalinis parkas |

**Štamės perėjos nacionalinis parkas** (alb. *Parku Kombëtar i Qafë Shtamës*) – saugoma gamtos sritis šiaurės Albanijoje, 25 km į rytus nuo Krujės, kalnuotoje vietovėje aplink Štamės perėją. Įsteigtas 1996 m.

Parkas aprėpia žmogaus mažai paliestus kalnų kraštovaizdžius. Aukščiausios viršukalnės parke yra Likenitas (1724 m) bei Rjepatas ir Četkolė (1686 m). Kalnus dengia sengirės – daugiausia pušynai ir ąžuolynai. Miškuose sutinkami vilkai, lokiai, lapės, įvairūs paukščiai. Štamės perėjos nacionaliniame parke tryšta Karalienės Motinos šaltinis (*Kroi i Nenës Mbretëreshë*), pasižymintis itin tyru savo vandeniu. Pasakojama, kad šį vandenį gerdavusi Albanijos karališkoji šeima. Iš šio šaltinio gaunamas vanduo parduodamas su *Qafshtama* prekės ženklu. Parką kerta Krujės–Burelio kelias.

Komunistiniais metais kalnuose prie Štamės perėjos buvo įrengti bunkeriai, su požeminėmis ginklų saugyklomis. 1997 m. Albanijos suirutės metu civiliai įsilaužė į saugyklas ir sukėlė sprogimą, kurio metu žuvo 23 žmonės (daugiausia jaunuoliai iš gretimo Selištės kaimo).

* Kelias per perėjąKelias per perėją
* Kalnų pušynasKalnų pušynas
* KalnaiKalnai
* Likenito kalnasLikenito kalnas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |


|  |
| --- |
| JAV prezidento automobilis |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | General Motors |
| Metai | 2009 (Barako Obamos automobilis) |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Variklis ir transmisija |
| Išmatavimai |
| Kita informacija |

**JAV prezidento automobilis** – oficialus valstybės prezidento automobilis, kuriuo yra vežamas JAV prezidentas. Būdamas analogu prezidento lėktuvui - Air Force One, automobilis tradiciškai būnantis limuzinu ir yra neoficialiai vadinamas - **Cadillac One**. Kiekvienais metais automobilis yra aprūpinamas vis naujesnėmis ir sudėtingesnėmis saugumo technologijomis užtikrinančiomis JAV vadovo saugumą. Didžioji dalis informacijos apie šį automobilį yra įslaptinta, dėl saugumo priežasčių.

Dabartinis prezidento automobilis darbą pradėjo 2009 metų sausio 20 diena, per 44-tojo JAV prezidento Barako H. Obamos inauguraciją. Pagal General Motors teiginį, naujasis 2009 metų prezidento automobilis yra pirmasis neturintis konkretaus modelio pavadinimo, jis yra žinomas tik kaip unikalus prezidentui pritaikytas Cadillac markės modelis, pakeitęs Džordžo V. Bušo 2-os katencijos metu naudotą 2005 metų Cadillac DTS limuziną.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Air Force One – JAV prezidento lėktuvas.
* Marine One – JAV prezidento sraigtasparnis.
| ***Narkotikų kelias*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La via della droga |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Enzo G. Castellari |
| Kompozitorius | Goblin |
| Metai | 1977 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 132 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Narkotikų kelias** (it.  *La via della droga*) – 1977 m. Italijoje sukurtas kriminalinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Fabio Testi – Fabio
* David Hemmings – Maikas Hamiltonas
* Sherry Buchanan – Vera
* Wolfgango Soldati – Džilas
* Massimo Vanni – Masimo
* Angelo Ragusa
* Romano Puppo
* Sergio Ruggeri
* Patrizia Webley

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pulkininkas Fabio, apsimetantis stambiu narkotikų prekeiviu, bando įgyti Romos nusikaltėlių pasitikėjimą, kad išsiaiškintų pagrindinius nusikaltimų organizatorius. Vienintelis žmogus, žinantis kad Fabio nėra nusikaltėlis, yra detektyvas Maikas Hamiltonas, tačiau jis su niekuo šia informacija pasidalinti negali, todėl pulkininkas priverstas veikti pasikliaudamas vien tik savo jėgomis. Tam, kad juo nebūtų abejojama, Fabio pasiūlo nusikaltėliams gauti heroino apiplėšiant policijos saugyklą. Nors Hamiltonas ir žino apie planuojamą užpuolimą, operacija negali būti inscenizuota ir Fabio priverstas viską atlikti iš tikrųjų…
| **Šrindraditijastaj. พ่อขุนศรีอินทราทิตย์** |
| --- |
| TailandasTailandasTailandasTailandasSukotajaus karalius |
|  |
| Šrindraditijo paminklas Savankaloke, Sukotajus |
| Fraruangų dinastija |
| Visas vardas | Pho Khun Sri Indraditya |
| Gimė |  ? |
| Mirė | 1279 m. |
| Sutuoktinis (-ė) | Karalienė Nang Suang |
| Vaikai | BanmuangasRamkhamhaengasviso 3 vaikai |
| Valdė | 1238-1279 m. |
| Pirmtakas | Khmerų imperija |
| Įpėdinis | Banmuangas |

**Šrindraditijas** (taj. พ่อขุนศรีอินทราทิตย์ arba Pho Khun Sri Indraditya) g. nežinoma – m. 1279 m.) – Fraruangų dinastijos Sukotajaus karalystės įkūrėjas, pirmasis Siamo karalius.

Istorija
--------

Pradžioje, busimasis Siamo karalius, tarnavo kaip vasalas Bangjangui (Bang Yang), kurio teritorija tuo metu priklausė vakarinėms Khmerų imperijos žemėms (dabar šiaurės–centrinis Tailandas). Jis buvo žinomas kaip Kunbangklangtao (Khun Bang Klang Thao) „skr. Kas valdo dangų" arba Hao. Kartu su gubernatoriumi Rada (Rad), armijos vadu Kunfamuengu (Khun Pha Mueang), jis paskelbė nepriklausomybę nuo Ankoro ir atsisakė mokėti duoklę. Galiausiai buvo organizuotas sukilimas. Paskatinti šio pavyzdžio, nepriklausomybę paskelbė Muangfangas (Ban Muang Fang) ir Fajajo.

Malšinti sukilimo buvo pasiustas khmerų armijos generolas Klonlamfongas (Khlon Lamphong). Bet sukilėliams vadovavę Kunbangklangtao ir Kunfamuengas nugalėjo khmerus. Po mūšio abu karvedžiai įžengė į Khmerų imperijos šiaurės sostinę Sukotajų. Turėdamas daug sąjungininkų, Kunbangklangtao privertė khmerų imperatorių suteikti jam karaliaus titulą, bei atiduoti į žmonas savo dukrą Suang. Tapęs Sukotajaus karaliumi, Kunbangklangtao gavo karališką vardą Šrindraditijas (Sri Int’arat’itya) „skr. Saulės karalius su Indros galiomis", bei suteiktos mistinio legendinio herojaus Fraruango (Phra Ruang) „skr. Nuostabusis princas" galios. Paskui Fraruango vardas buvo suteikiamas visiems Sukotajaus karaliams, taip atsirado Fraruangų dinastija.

Jo valdymo metais, į šalį sugrįžo daug tajų imigrantų, kurie bėgo iš Junano po chano Chubilajaus įsiveržimo į Nanzhao karalystę 1254 m. Pastovus emigrantų srautas iš šiaurės leido karaliui išlaikyti stiprią armiją ir sėkmingai priešintis khmerų bei kitų kaimynų antpuoliams. Chanui Chubilajui užkariavus pietų Kiniją, kažkuria prasme padėjo išsaugoti nepriklausomą Siamo valstybę.

Šrindraditijo mirė apie 1279 m. Su karaliene Suang (Nang Suang) susilaukė trijų sūnų. Vyriausias sūnus mirė dar jaunystėje. Sostą paveldėjo vidurinysis sūnus karalius Banmuangas, kuris valdė labai neilgai, paskui sostą perėmė jauniausias sūnus Ramkhamhaengas.

Nuorodos
--------

* Tailando valdovai Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto. rus.

Išnašos
-------

1. ↑  Karalius Šrindraditijas 1239 -1279 m. Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.


|  |
| --- |
| Šrindraditijas **Fraruangų dinastija****Gimė:** ?  **Mirė:** 1279 m.  |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai:**Khmerų imperija** | **Sukotajaus karalius**1238-1279 m. | Po to:**Banmuangas** |
Yardena Arazi
**Yardena Arazi** (hebr. ‏ירדנה ארזי‎‏‎; g. 1951 m. rugsėjo 25 d.) – Izraelio dainininkė ir televizijos laidų vedėja.

Biografija
----------

Yardena Arazi gimė Kabri, užaugo Haifoje. Yardena yra žydų imigrantų iš Prancūzijos ir Vokietijos dukra. Būdama 16-os, buvo grupės Beit Rothschild vokalistė. Yardena yra ištekėjusi už inžinieriaus Natan Tomer, pora turi dukrą Alona.

Aštuntajame dešimtmetyje Yardena su Ruthie Holzman ir Lea Lupatin subūrė grupę Chocolat, Menta, Mastik. Trio atstovavo Izraeliui 1976 m. Eurovizijos konkurse su daina „Emor Shalom", kuri užėmė šeštą vietą. 1979 metais su Daniel Pe’er vedė Eurovizijos dainų konkursą Jeruzalėje. Vėliau atlikėja bandė patekti į Euroviziją 1982, 1983 ir 1985 metais, tačiau užėmė žemesnes vietas ir dalyvauti negalėjo. 1987 metais vedė šalies atrankos finalą, o 1988-aisiais transliuotojo IBA išrinkta Izraelio atstove Eurovizijoje. 1988 m. Eurovizijos konkurse, vykusiame Dubline, Yardena su daina „Ben Adam" užėmė septintą vietą.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Yardena Arazi** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Yardena Arazi svetainėje *Internet Movie Database* **(**angl.**)**

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Shlomo Artzi  *„At Va'Ani"*** |  **Izraelio atstovė Eurovizijoje (kaip grupės Chocolat, Menta, Mastik narė)**1976 | Po to:**Ilanit  *„Ahava Hi Shir Lishnayim"*** |
| Prieš tai:**Prancūzija Denise Fabre ir Léon Zitrone** |  **Eurovizijos vedėja  (su Daniel Pe'er)**1979 | Po to:**Nyderlandai Marlous Fluitsma** |
| Prieš tai:**Datner & Kushnir  *„Shir Habatlanim"*** |  **Izraelio atstovė Eurovizijoje**1988 | Po to:**Gili & Galit  *„Derekh Hamelekh"*** |
| Pretčasvok. *Pretzsch* |
| --- |
|        |
| *Renesansinė Pretčo pilis* |
|  |
| 

PretčasPretčas

51°43′00″ š. pl. 12°48′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.71667°š. pl. 12.80000°r. ilg.﻿ / 51.71667; 12.80000﻿ (Pretčas (Elbė))Koordinatės: 51°43′00″ š. pl. 12°48′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.71667°š. pl. 12.80000°r. ilg.﻿ / 51.71667; 12.80000﻿ (Pretčas (Elbė)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Saksonija-Anhaltas Saksonija-Anhaltas |
| **Regionas** | Vitenbergas |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 1 595  |
| **Plotas** | 20,92 km² |
| **Tankumas** (2007) | 76 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.pretzsch-elbe.de/ |
|  **Vikiteka** | Pretčas |

**Pretčas (Elbė)**, (vok. *Pretzsch*) – iki 2009 m. buvo atskiras Vokietijos miestas, o dabar yra Bad Šmydebergo sudėtinė dalis. 20,92 km² plote gyvena 1595 žmonės (2007 m. duomenys).

Gyvenvietė išsidėsčiusi ant kairiojo Elbės kranto, Saksonijos-Anhalto žemėje. Į pietryčius plyti Diubenero gamtos parkas. Pirmą kartą paminėtas 981 m. Šventosios Romos imperatoriaus Otono II dokumente. XVII a. pabaigoje miesto pilyje gyveno Brandenburgo–Ansbacho markgrafienė ir Saksonijos kurfiurstė Eleonora, o kiek vėliau – Kristijana Ebergardina Branderburgietė-Bairoitietė (Saksonijos–Lenkijos–Lietuvos valstybės valdovo Augusto Stipriojo žmona).

Šalies valdovas Augustas Stiprusis perėjo į katalikų tikėjimą, o žmona liko evangelikė. Ji pasitraukė į savanorišką tremtį ir gyvendavo tai Hartenfelzo pilyje Torgau mieste, tai Pretčo pilyje. Valstybės sostinėje Drezdene lankydavosi retkarčiais, šalti santykiai išliko ir su vieninteliu jos vaiku – sosto įpėdiniu Frydrichu Augustu, kuris buvo vedęs uolią katalikę. Pretče Kristijana Ebergardina įsigijo ir valdė stiklo fabriką, tuo pačiu pagyvindama miesto ekonominį gyvenimą. Mirė Saksonijos kurfiurstė–Lenkijos karalienė–Lietuvos didžioji kunigaikštienė būdama penkiasdešimt penkerių metų. Palaidota miesto bažnyčioje, vyras ir sūnus laidotuvėse nedalyvavo.

Po Antrojo pasaulinio karo miestas priklausė Vokietijos Demokratinei Respublikai. Pilyje nuo 1960 m. veikė vaikų prieglauda ir mokykla.

Šaltiniai
---------

* Pretčo internetinė svetainė (vok.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Morgentau planas, pagal kurį buvo planuojama Vokietiją padalinti į Šiaurės valstybę, Pietų valstybę ir tarptautinę zoną. Pilka spalva pažymėtų teritorijų valdymą turėjo perimti Prancūzija, Lenkija ir SSRS.
**Morgentau planas** (angl. *Morgenthau Plan*) – Vokietijos okupacijos po Antrojo pasaulinio karo planas, kuriame pateikiamos priemonės, kuriomis būtų buvę siekiama sunaikinti karinį Vokietijos pajėgumą. Jungtinių Valstijų finansų sekretorius Henris Morgentau, kurio vardu ir pavadintas šis planas, buvo šio plano iniciatorius. 

Remiantis originaliuoju pasiūlymu, turėjo būti įgyvendinti trys pagrindiniai žingsniai:

* Vokietija turėjo būti padalinta į dvi nepriklausomas valstybes.
* Pagrindiniai Vokietijos rūdų gavybos ir pramonės centrai, įskaitant ir Saaro zoną, Rūro sritį ir aukštutinę Sileziją, turėjo būti internacionalizuoti ir aneksuoti kaimyninių valstybių.
* Visa sunkioji pramonė turėjo būti išmontuota ar kitaip sunaikinta.
| Prezidente Figeiredas*Presidente Figueiredo* |
| --- |
|        |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

Prezidente FigeiredasPrezidente Figeiredas

2°03′04″ p. pl. 60°01′30″ v. ilg.﻿ / ﻿2.05111°š. pl. 60.02500°r. ilg.﻿ / 2.05111; 60.02500﻿ (Prezidente Figeiredas)Koordinatės: 2°03′04″ p. pl. 60°01′30″ v. ilg.﻿ / ﻿2.05111°š. pl. 60.02500°r. ilg.﻿ / 2.05111; 60.02500﻿ (Prezidente Figeiredas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Šiaurės regionas |
| **Valstija** | Amazonės valstija Amazonės valstija |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 15 560  |
| **Altitudė** | 122 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Prezidente Figeiredas |

**Prezidente Figeiredas** (port. *Presidente Figueiredo*) – miestelis ir savivaldybė Brazilijos šiaurėje, Amazonės valstijoje, 107 km į šiaurę nuo Manauso. Išsidėstęs prie Urubujo upės. Pro miestą eina plentas Manausas–Boa Višta. Toliau šiaurės rytuose sudarytas didelis Balbinos tvenkinys. Vystomas ekoturizmas.

Savivaldybės plotas – 25 422 km², gyventojų skaičius – 38 095 (2021 m.). Savivaldybėje yra didesnės Vila Pitingos ir Balbinos gyvenvietės.

Savivaldybės padėtis Amazonės valstijoje

Istorija
--------

Miestas pavadintas pirmojo Amazonės valstijos prezidento Žoano Baptistos de Figeiredo garbei.

Prezidente Figeiredo savivaldybė sudaryta 1981 m. iš keleto aplinkinių savivaldybių dalių.

Šaltiniai
---------

1. AMAZONAS: State in North Region, *citypopulation.de*
2. ↑  AMAZONAS: State in North Region, *citypopulation.de*
3. ↑  Presidente Figueiredo, IBGE
| Pelekonių kaimo kapinės |
| --- |
| Pelekonių kaimo kapinės |
| Vieta | Prienų rajonas |
| Seniūnija | Jiezno seniūnija |
| Naudotas | XIX–XX a. |

**Pelekonių kapinės** – veikiančios kapinės, esančios Pakalnės g. Pelekonių kaime, Jiezno seniūnijoje, Prienų rajone, 2 km į vakarus nuo Kašonių gyvenvietės, keli šimtai metrų nuo dešiniojo Nemuno kranto. 

Iki kapinių galima privažiuoti pasukant nuo pagrindinio kelio Jieznas - Rumšiškės į Kašonis, šią gyvenvietę pravažiavus, važiuojant žvirkeliu link Pelekonių kaimo, ties dviejų miško kelių sankryža yra kapinaitės. 

Kapinės aptvertos metaline tvora, jose yra vartai, kuriuos sutvirtina stogas, padengtas šiferio plokštėmis, bei du kvadratinio tipo stulpai. Atidaromi kapinių varteliai – mediniai. 

Pelekonių kaimo kapinėse laidojami Pelekonių kaimo gyventojai.

Istorija
--------

Šiose kapinaitėse žmonės buvo laidojami nuo senų laikų. 
Jiezno bažnyčios mirties metrikuose aplinkinių parapijos kaimų kapinės, kuriose žmones laidodavo, imtos nurodyti nuo 1802 metų. Nuo šių metų galima atsekti ir palaidotuosius Pelekonių kapinėse. 

Pelekonių kaimo kapinėse palaidoti Vyčio Kryžiaus kavalieriai Juozas Zencevičius ir Juozas Žuromskas. Taip pat palaidoti savanoriai Antanas Garnys, Juozas Šiugždinis ir Simas Karpavičius iš Mediniškių kaimo bei Lietuvos partizanai Pranas Bernatonis ir Kazimieras Bernatonis.

Pelekonių kapinėse tarp išlietų ir vamzdinių metalinių kryžių stovi keturi mediniai paminklai. 

Prie pat kapinių įėjimo yra antkapis su suklupusios prie kryžiaus moters, dėvinčios mėlyną suknelę, skulptūra. Kapinės išsidėsčiusios miške. 

* Antkapinis paminkas prie Pelekonių kaimo kapinių vartų, su suklupusios prie kryžiaus moters, dėvinčios mėlyną suknelę, skulptūraAntkapinis paminkas prie Pelekonių kaimo kapinių vartų, su suklupusios prie kryžiaus moters, dėvinčios mėlyną suknelę, skulptūra
* Pelekonių kaimo kapinių antkapiniai paminklaiPelekonių kaimo kapinių antkapiniai paminklai
* Pelekonių kaimo kapinių antkapiniai paminklai Pelekonių kaimo kapinių antkapiniai paminklai
* Pelekonių kaimo kapinių antkapiniai paminklai Pelekonių kaimo kapinių antkapiniai paminklai

Literatūra
----------

* Jolanta Zabulytė. Mediniai Jiezno apylinkių kryžiai/ Lietuvos lokaliniai tyrimai. Etnologija.

* Prienų rajono savivaldybės informacija. Ušdek žvakutę…

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pelekonių kaimo kapinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Stasys Kružinauskas** |
| --- |
| Gimė | 1957 m. vasario 12 d. (66 metai)Eitkūnuose, Karaliaučiaus kraštas |
|  |
| Veikla | Vilkaviškio politinis veikėjas |
| Partija | 
* 1990 m. Lietuvos socialdemokratų partija;
* 2005 m. Liberalų ir centro sąjunga.

 |

**Stasys Kružinauskas** (g. 1957 m. vasario 12 d. Eitkūnuose, Karaliaučiaus kraštas) – Vilkaviškio politinis veikėjas.

Biografija
----------

Nuo 1964 iki 1965 m. mokėsi Pobedinsko pradžios, nuo 1966 iki 1972 m. – Kybartų Kristijono Donelaičio vidurinėje mokykloje, nuo 1973 iki 1976 m. Kauno Žemės ūkio technikume, įgijo topografo specialybę.

Nuo 1976 iki 1978 m. Vilniaus inžinerinių tyrinėjimų instituto topografas. 1978–1984 m. Vilkaviškio vyriausiojo architekto gamybinės grupės geodezininkas, 1985–1990 m. Vilkaviškio raj. civilinės gynybos štabo viršininkas, 1991–2000 m. – UAB „STOP" prezidentas, 1996–2000 m. Seimo nario Algirdo Butkevičiaus padėjėjas. 2000–2004 m. Seimo narys, nuo 2005 m. verslininkas, UAB „Stenvila" ir UAB „Stop" akcininkas.

Nuo 1990 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilkaviškio skyriaus narys, 1999–2001 m. – LSDP etikos ir procedūrų komisijos narys, nuo 2001 m. sausio mėn. LSDP tarybos narys, Marijampolės apskr. tarybos koordinatorius, Vilkaviškio skyriaus pirmininko pavaduotojas. Nuo 2005 m. Liberalų ir centro sąjungos Vilkaviškio skyriaus tarybos narys.

1997–2003 m. Vilkaviškio rajono savivaldybės tarybos narys, 2000–2004 m. Seimo LSDP frakcijos narys; 2004 m. perėjo į Liberalų centro frakciją.

Lietuvos esperantininkų sąjungos narys, vienas iš 25 – ojo Vilniaus esperantininkų kongreso organizatorių.

Nuorodos
--------

* Vilkaviškio rajono savivaldybės taryba 1997 - 2000 m.;
* Vilkaviškio rajono savivaldybės taryba 2000 - 2003 m.;
* Vilkaviškio rajono savivaldybės taryba 2003 - 2007 m..

Išnašos
-------

1. ↑  1997 m. Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimai - Vilkaviškio rajono (Nr. 54) apygarda - Išrinkti kandidatai Archyvuota kopija 2007-03-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2000 m. kovo 19 d. Savivaldybių tarybų rinkimai - Vilkaviškio rajono (Nr. 56) apygarda Archyvuota kopija 2008-10-06 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimai 2002 - Vilkaviškio rajono (Nr.56) savivaldybė - Tarybos nariai Archyvuota kopija 2008-10-04 iš Wayback Machine projekto.
| ***Kur tu eini nuoga?*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Dove vai tutta nuda? |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Pasquale Festa Campanile |
| Scenaristas (-ai) | Sandro ContenenzaPasquale Festa CampanileOttavio JemmaLuigi Malerba |
| Vaidina | Tomas MilianMaria Grazia BuccellaVittorio GassmanAngela Luce |
| Metai | 1969 |
| Žanras | komedija |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Kur tu eini nuoga?** (it.  *Dove vai tutta nuda?*) – 1969 m. Italijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Tomas Milian – Manfredas
* Maria Grazia Buccella – Tonina
* Vittorio Gassman – Rufus
* Gastone Moschin – prezidentas
* Angela Luce – prostitutė
* Lea Lander – prezidento žmona

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jaunas bankininkas Manfredas, atsibudęs po išgertuvių nakties sužino, kad yra vedęs, o jo žmona Tonina – meili mergina, atvirai sakanti viską, ką galvoja, besistengianti padėti kiekvienam kas to prašo ir nuolatos vaikštanti po namus nuoga. Bėda tai, kad Manfredas turi nepriekaištingą reputaciją ir tuo dažnai naudojasi tame pačiame name gyvenantis banko prezidentas. Be to netoliese pradeda sukinėtis vagis Rufus, o prezidentas nori, kad Manfredas pagelbėtų jam nuslėpti susitikimą su meiluže ir trumpam užleistų savo butą...
Tradicinė žeminė kura Kitakatoje (Fukušimos prefektūra, Japonija), šiuo metu naudojama kaip kavinė
Tradicinė medinė kura Naroje (Naros prefektūra, Japonija)
**Kura** (jap. 倉 arba 蔵) – tradicinis japoniškas sandėlys, skirtas saugoti brangesniems dalykams. Kura paprastai statoma iš medžio, akmens ar molio. Kaimo vietovėse kuros daugiausia skirtos ryžiams laikyti, paprastesnės konstrukcijos ir išvaizdos. Miestuose kuros būdavo sudėtingesnės, tvirtesnės, labiau dekoruotos, dažnai atsparios gaisrams, ypač, skirtos parako laikymui. Kuroje galėjo būti laikoma bet kas nuo ryžių iki religinių reikmenų, tačiau būtent dalykai, laikomi brangiais ir vertingais. Paprastiems, kasdieniams daiktams saugoti japonai statydavosi paprastesnius sandėlius ar pašiūres, vadinamus *naya* ar *koya*.

Pirmosios kuros atsirado Jajoi laikotarpiu maždaug 300 m. pr. m. e. – 300 m. ir labiausiai išplito Riūkiū salose bei Amami Ošimoje. Nara laikotarpiu (710–784 m.) valstybė dažnai rinkdavo mokesčius ryžiais, ir jie būdavo saugojami kurose. Į Japoniją atėjus budizmui, kurose pradėta laikyti ir brangesnius religinius reikmenis ar sūtras. Pamažu kura tapo statuso visuomenėje simboliu, turimų kurų kiekis, dydis ir išvaizda rodė savininko turtą bei padėtį visuomenėje. Turtingi pirkliai pradėjo statytis ištaigingas, dideles, trijų aukštų kuras.

Išskiriami keturi pagrindiniai kurų tipai: medinė (rastinė), žeminė – pastatyta iš plūkto molio ant medinio karkaso, akmeninė – iš akmens blokų, bei medžio plokščių. Pastarosios būdavo dažniausiai statomos kaimuose, paprasčiausios ir pigiausios pastatyti. Akmeninės kuros pradėtos plačiau statyti Edo laikotarpiu ir naudotos parakui, amunicijai laikyti. Plūkto molio kuros buvo bene populiariausios dėl atsparumo ugniai, pastovios temperatūros palaikymo. Jos pradėtos statyti Heian laikotarpiu (794–1185 m.), o išpopuliarėjo taip pat Edo laikotarpiu.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

* Kura: all about Japanese storehouses

### Išnašos

1. ↑  Mark Treib. „The Japanese Storehouse". „The Journal of Architectural Historians", 1976 m. gegužė.
2. 1 2  Teiji Ito. Kura: Design and Tradition of the Japanese Storehouse. 1980 m. ISBN 10: 0914842536
**Žagarės vyšnių festivalis** – vienas didžiausių Lietuvos muzikos ir kultūros festivalių. Vyksta Joniškio rajone, Žagarės mieste nuo 2005 m. Festivalis organizuojamas liepos mėn. trečiąją savaitę. Festivalio tikslas – paminėti ir propaguoti Žagarės vyšnias, skatinti kraštiečius bei tautiečius neprarasti istorinės ir kultūrinės atminties. Kasmet šis renginys pritraukia apie keliasdešimt tūkstančių žmonių iš Lietuvos ir kitų valstybių.

Istorija
--------

Žagarvyšnės Žagarės apylinkėse atsirado atsitiktinai – išaugo iš numestų šių uogų kauliukų. O vyšnių puotoms iš užsienio parsisiųsdavo aplinkinių dvarų didikai. Išaugusias vyšnias žmonės išsikasė ir pasisodino prie namų.

Prieš Pirmąjį pasaulinį karą Žagarėje plytėjo 1-2 ha vyšnynai. Uogos buvo gabenamos į Rygos, Peterburgo, Maskvos, Kauno turgavietes. XX amžiaus pradžioje Peterburgo turgus turėjo atskirą žagarvyšnių skyrių. Žagarės žmonės gamino žagarvyšnių vyną, o viena Rygos gamykla – jų likerį. Žagarvyšnių vynas buvo daromas ir Švedpolio dvare. Tradicija nenutrūko – likeris Lietuvoje gaminamas iki šiol.

Idėja organizuoti Žagarės vyšnių festivalį 2005 m. kilo miestelio istorija susižavėjusiai ir čia apsigyvenusiai britei Sarah Rabagliati. Pirmoji šventė sulaukė didelio susidomėjimo (susirinko apie 4000 žmonių), todėl nutarta ją rengti kasmet.

Programa
--------

Festivalio metu vyksta Žagarės vyšnių turgus, žirgų konkūrai, futbolo varžybos, kaliausių žygis, koncertinė programa, kurioje dalyvauja žinomi Lietuvos ir užsienio atlikėjai: Marijonas Mikutavičius, Andrius Mamontovas, „Brainstorm", „G&G Sindikatas", Leon Somov & Jazzu, Alina Orlova, MC Messiah, Giedrė Kilčiauskaitė, „Smokie" ir kiti atlikėjai. Turgaus metu iš vyšnių, juodųjų serbentų, braškių verdama „Draugų uogienė".

Šūkiai
------

* 2008 m. „Viso pasaulio garsiausi Vyšniauskai Žagarės vyšnių šventėje!"
* 2010 m. „Neturim jūros kranto… Ir nereikia"
* 2011 m. „Sveikas, broli!"
* 2012 m. „Istorijos nesuklastosi"
* 2013 m. „Renkasi geriausieji"

Šaltiniai
---------

1. 1 2  manofestivalis.lt. Žagarės vyšnių festivalis. (2015) Iš:  Archyvuota kopija 2018-07-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  lzinios.lt. Žagarės vyšnių festivalis. (2015-07-02). Iš:
3. ↑  lzinios.lt. Festivalio šūkiai. (2015-07-02). Iš:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Rhus** |
| --- |
| Rūgštusis žagrenis (Rhus typhina)Rūgštusis žagrenis (*Rhus typhina*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Anakardiniai  *( Anacardiaceae)* |
| Gentis: | Žagrenis  *( Rhus)* |

 |

**Žagrenis** (*Rhus*) – anakardinių (*Anacardiaceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas kildinamas iš graikų k. žodžio *rhus* – rauginis arba dažinis medis. Tai medžiai arba krūmai su plunksniškais lapais ir į šluotelės sukrautais žiedais. Vaisius – sausas kaulavaisis su viena sėkla. Vaisiai prinoksta rudenį ir per žiemą nenukrinta. Prieš nukritimą apie mėnesį laiko lapai įvairiais atspalviais pagelsta ir parausta. Žievėje ir lapuose yra pieniškų sulčių, kurios nuodingos.

Lietuvoje daug kur auginamas rūgštusis žagrenis (*Rhus typhina*).

Rūgštusis žagrenis

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žagrenis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Kura |
| --- |
| Kuros ir Aragvio santaka Mcchetoje Kuros ir Aragvio santaka Mcchetoje |
| **Ilgis** | 1364 km |
| **Baseino plotas** | 188 000 km² |
| **Ištakos** | Armėnijos kalnynas |
| **Žiotys** | Kaspijos jūra |
| **Šalys** | Turkija, Gruzija, Azerbaidžanas |

Kuros slėnis prie Vardzijos
**Kura** (turk. *Kura*, gruz. მტკვარი – *Mtkvari*, azer. *Kür*) – upė Kaukaze. Prasideda Turkijos šiaurės rytinėje Karso provincijoje, teka per Gruziją, Azerbaidžaną; įteka į Kaspijos jūrą. Iki Tbilisio teka į šiaurės rytus, po to į rytus, pietryčius. Azerbaidžane susilieja su Arakso upe. Tai svarbiausia Gruzijos ir Azerbaidžano upė.

Kuros baseinas iki santakos (86 000 km²) yra mažesnis nei Arakso (101 937 km²), bet Kura vandeningesnė, todėl toliau upė vadinama jos vardu.

Didžiausi intakai: Liachvis, Ksanis, Aragvis, Araksas, Chramis, Alazanis. Metinis nešmenų kiekis 21 mln. tonų. Žemupyje laivuojama. Upės vanduo naudojamas drėkinimui, dalis vandens kanalu perduodama į Araksą. Upės deltoje vystoma žvejyba. Ant Kuros įrengti Zemo-Avčalo, Mingečevyro tvenkiniai.

Miestai, išsidėstę prie upės: Boržomis, Goris, Mccheta, Tbilisis, Rustavis, Mingačeviras, Jevlachas, Sabirabadas, Širvanas, Saljanas. Nuo Jevlacho miesto iki Kaspijos jūros upė laivuojama.

Šaltiniai
---------

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **kura**

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 240
Koordinatės: 54°04′23″š. pl. 24°39′55″r. ilg.﻿ / ﻿54.0730°š. pl. 24.6652°r. ilg.﻿ / 54.0730; 24.6652

|  Rudnios Švč. Mergelės Marijos, Nuolatinės Globėjos, bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Varėnos |
| **Savivaldybė** | Varėnos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Rudnia (Varėna) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1910 m. |

**Rudnios Švč. Mergelės Marijos, Nuolatinės Globėjos, bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pušyno g. 16, Rudnios kaime, 17 km į pietryčius nuo Varėnos.

Istorija
--------

Kunigo St. Mincevičiaus rūpesčiu 1910 m. įkurta parapija, pastatyta medinė bažnyčia. Lenkijos okupacijos metais persekiota lietuviška veikla. Nuo 1927 m. lietuviškai giedoti bažnyčioje leista kas antrą sekmadienį (iki tol lenkiškai negiedota).

1933 m. per Kalėdas policija įsiveržė į bažnyčią ir sukėlė muštynes. 7 maldininkai sužeisti, 4 suimti. 1931 m. įsteigtam Šv. Kazimiero draugijos skyriui uždrausta veikti. 1962–1970 m. klebonavęs Napoleonas Norkūnas pats išdažė bažnyčią. Bažnyčia 2014 m. restauruota.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinio stiliaus, stačiakampio plano, dvibokštė, vienos navos, su prienaviu, daugiasiene apside, šoniniame fasade įkomponuota zakristija ir zakristija-koplyčia kitame. Pastato fasadai apkalti medinėmis vertikaliomis lentomis, bokštai – horizontaliomis, dvišlaitis pastato, daugiašlaitis apsidės stogas bei bokštų šalmai dengti skardos lakštais.

Galerija
--------

* Rudnios bažnyčia iš galoRudnios bažnyčia iš galo
* Rudnios bažnyčios šventoriaus varteliaiRudnios bažnyčios šventoriaus varteliai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rudnios Švč. Mergelės Marijos, Nuolatinės Globėjos bažnyčia. Pamatyklietuvoje.lt (tikrinta 2022-04-27).
2. ↑  Rudnios Švč. Mergelės Marijos, Nuolatinės Globėjos, bažnyčia. Sakralilietuva.lt (tikrinta 2022-04-27).
Koordinatės: 34° p. pl. 136° r. ilg.﻿ / ﻿34°š. pl. 136°r. ilg.﻿ / 34; 136

Ero pusiasalis Australijos žemėlapyje
Merfio „Šieno Kupetų" gamtos paminklas pusiasalyje
**Ero pusiasalis** (angl. *Eyre Peninsula*) – pusiasalis Australijos žemyno pietuose, Pietų Australijos valstijoje, tarp Didžiosios Australijos ir Spenserio įlankų. Trikampio pavidalo. Ilgis ir plotis apie 320 kilometrų.

Paviršius lygus (apie 200 m), šiaurėje iškyla Golerio kalnagūbris (iki 472 m). Klimatas mediteraninis. Veši eukaliptų krūmynai ir sąžalynai. Ero pusiasalyje auginami kviečiai, miežiai, laikomos avys, kasama geležies rūda (Airon Nobo telkinys). Pagrindiniai miestai: Port Linkolnas, Port Ogasta, Vajala, Sedjuna.

Pusiasalis pavadintas šį kraštą tyrinėjusio britų kolonisto Edvardo Džono Ero vardu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Afrika. Antarktida. Australija. Okeanija*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Èro pùsiasalis.
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 499
3. ↑  *Eyre’o pusiasalis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ero pusiasalis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Shorea obtusa*** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Eilė: | Dedešviečiai  *( Malvales)* |
| Šeima: | Sparneniniai  *( Dipterocarpaceae)* |
| Gentis: | Šorėja  *( Shorea)* |
| Rūšis: | Rudoji šorėja  *( Shorea obtusa)* |

 |
| Binomas |
| ***Shorea obtusa***Wall. ex Blume |
| **Sinonimai** |
|  |

**Rudoji šorėja** (*Shorea obtusa*) – sparneninių (*Dipterocarpaceae*) šeimos lapuotis, kietmedžio rūšių augalas, paplitęs Indokinijos pusiasalyje (Laose, Kambodžoje, Tailande, Vietname ir Mianmare). Auga sausuose atogrąžų miškuose ir savanoje, akmeningoje skurdžioje dirvoje.

Vardai
------

Pramoninis rudosios šorėjos pavadinimas **Taengwood Balau**. Tajų kalba – taj. เต็ง (teng), šiaurės Tailande – taj. แงะ (ngae), Isane – taj. จิก (čik), Surine taj. ประเจิ๊ก (pra-čoek). Khmerų kalba – khmer. ประจั๊ต (pra-čat). Kinų kalba – Dun Ye Suo Luo Shuang .

Išnašos
-------

1. ↑  Shorea obtusa (Teng)

Nuorodos
--------

* Shorea obtusa Wall. ex Blume[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Limono provincija*Provincia de Limón* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kosta Rikos vėliava Kosta Rika |
| **Administracinis centras** | Limonas |
| **Kantonai** | 6 |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 444 884 |
| **Plotas** | 9 188,5 km² |
| **Tankumas** (2010) | 48 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CR-L |

**Limono provincija** (isp. *Provincia de Limón*) – viena iš 7 Kosta Rikos provincijų, išsidėsčiusi šalies rytinėje dalyje. Administracinis centras – Limonas.

Geografija
----------

Provincija apima visą rytinę Kosta Rikos dalį: ribojasi su Heredijos, San Chosė ir Kartago provincijomis vakaruose, su Puntarenaso provincija – pietvakariuose, su Panama – pietuose ir su Nikaragva – šiaurėje. Iš rytų skalauja Karibų jūra. Vakarinė ir pietinė provincijos dalis išraižyta kalnų (Talamankos Kordiljera), o likusią dalį užima žema, pelkėta, džiunglėmis apaugusi lyguma. Svarbiausios upės – Siksaola, Reventasonas, Čiripo, San Chuanas. Pakrantėje driekiasi paplūdimiai, greta yra nedidelių salų ir rifų. Yra keletas saugomų teritorijų, iš kurių žymiausia – Tortugero nacionalinis parkas, taip pat priklauso dalis La Amistado tarptautinio parko.

Demografija
-----------

Limono provincija išsiskiria nuo likusios šalies savo etnine sudėtimi – 75 % gyventojų yra mišrios kilmės (metisai, mulatai ir kt.), čia gyvena didžiausia juodaodžių bendruomenė (16 %), yra palyginti nemažai indėnų (7 %). Be ispanų kalbos, Limono provincijoje paplitusi anglų kilmės kreolų kalba *Mekatelyu*.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Limono provincija padalinta į 6 kantonus (skliaustuose – administracinis centras, jei jo pavadinimas nesutampa su kantono):

Kantonų žemėlapis
1. Limonas
2. Pokosi (Gvapilesas)
3. Sikiresas
4. Talamanka (Bribri)
5. Matina
6. Gvasimas

|  |  |
| --- | --- |
|  **Kosta Rikos provincijos** |  |
| Alachuelos provincija | Gvanakastės provincija | Heredijos provincija | Kartago provincija | Limono provincija | Puntarenaso provincija | San Chosė provincija |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 48°12′25.8″ š. pl. 16°25′13.9″ r. ilg.﻿ / ﻿48.207167°š. pl. 16.420528°r. ilg.﻿ / 48.207167; 16.420528

| Ernst Happel stadionas |
| --- |
| Estadio Defensores del Chaco |
| Oficialus pavadinimas | Ernst-Happel-Stadion |
| Vieta | Viena, Austrija |
| Pradėtas statyti | 1929 m. |
| Atidarytas | 1931 m. |
| Renovuotas | 1986 m. |
| Savininkas | Vienos savivaldybė |
| Operatorius | Wiener Stadthalle Betriebs- und Veranstaltungsgesellschaft m.b.H. |
| Architektas | Otto Ernst Schweizer |
| Talpa | 53 008 |
| Nuomininkai | Austrija Austrija,Austria Vienna, Rapid Vienna (abi tik tarpautinėse varžybose) |

**Ernst Happel stadionas** – pagrindinis Austrijos sostinės Vienos stadionas, įsikūręs Leopoldštato kvartale. Stadiono talpa futbolo rungtynių metu – 50 865 sėdimos vietos. Koncertų metu jame telpa daugiau žiūrovų. Stadionas buvo atidarytas 1931 m. Jį suprojektavo hitlerinės Vokietijos architektas Otto Ernst Schweizer. 1956 m. stadiono talpa padidinta iki 92 705 vietų, vėlesnių rekonstrukcijų metu – sumažinta, taip pat įrengiant individualias vietas žiūrovams. Iki 1992 m. stadionas vadintas **Praterio stadionu**, pagal toje vietoje esančio parko vardą. Vėliau stadionas pervadintas žymaus austrų futbolininko ir trenerio Ernst Happel garbei.

2008 m. stadione vyko Europos futbolo čempionato varžybos (tarp jų ir finalas). Stadione taip pat organizuojamos kitų sporto šakų – lengvosios atletikos, teniso, dviračių sporto varžybos, rengiami koncertai.

Stadiono panorama

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ernst Happel stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REuro 2008 stadionai |
| --- |
|  |
| Šveicarija Šveicarija | 
St. Jakob-Park (Bazelis) · Stade de Suisse (Bernas) · Stade de Genève (Ženeva) · Letzigrundstadion (Ciurichas) |
|  |
| Austrija Austrija | 
Tivoli-Neu (Insbrukas) · Hypo-Arena (Klagenfurtas) · Red Bull Arena (Zalcburgas) · Ernst Happel (Viena) |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Rausvas limonadas
**Limonadas** (angl. *lemon* 'citrina') – nealkoholinis gaivusis gėrimas, gaminamas iš gazuoto ar paprasto vandens ir citrinų bei jų produktų ar sintetinių analogų.

Dabar šiuo pavadinimu Lietuvoje vadinami bet kurie parduodami saldūs, dažniausiai gazuoti vaisvandeniai.

Istorija
--------

XVII a. limonadu vadinosi gėrimas, pagamintas iš citrinos sulčių ir citrinos antpilo. Iš to kilo gėrimo pavadinimas – *Limonade* (*Lemon added*).

1767 m. anglų chemikas Džozefas Pristlis išrado prietaisą, kuris vandenį prisotina dujomis. Šį prietaisą pradėjo gaminti Jakob Švepp, kurio vardu ir buvo pavadinta pirmoji kompanija „Schwepp & Co", pradėjusi prekiauti gazuotais gėrimais su vaisių ir uogų sirupais. Kadangi natūralūs sirupai buvo pakankamai brangūs, juos ėmė keisti rūgštimis ir esencijomis. Pirmiausia buvo pakeista citrinos rūgštis, tad 1833 m. limonadas tapo pasauliniu lyderiu tarp vaisinių gėrimų, o „Lemon’s Superior Sparkling Ginger Ale" (*Nuostabus putojantis citrininis imbierinis elis*) – pirmuoju nealkoholiniu gėrimu, užregistruotu prekiniu ženklu.

Gamyba
------

Limonado pagrindas – įvairių komponentų mišinys, dažniausiai ruošiamas šaltuoju būdu, nors yra ir pusiau karštas ir karštasis būdai. Komponentų kokybė ir jų dozavimas lemia gatavo produkto kokybę. Gėrimo sudėtyje didžiausią dalį (apie 80 %) sudaro vanduo. Stambios gamyklos savo teritorijose turi vandens šaltinius, tačiau ir toks vanduo dar papildomai yra filtruojamas, minkštinamas ir dezinfekuojamas.

Gėrimui „Limonadas" gamybai naudojamas cukrus, citrinos rūgštis ir kompozicija, susidedanti iš citrinos antpilo, obuolių sulčių ir deginto cukraus. Šis gėrimas pasižymi geltona spalva, gaivinančiu skoniu ir eteriniu citrinos aliejaus aromatu. Įpiltas į taurę, jis ilgą laiką išskiria angliarūgštę.

„Sitro" (iš *citron* 'citrina', iš pranc. *limonade au citron*) gaiviajam vaisiniam gazuotam gėrimui gaminti naudojamas cukrus, citrinos rūgštis, mandarinų, apelsinų ir citrinų antpilas. Gėrimas šviesiai geltonos spalvos, gaivaus skonio ir savotiško citrusinių vaisių aromato.
**Johanas Eduardas Ernstas Krištolaitis** (vok. *Johann Eduard Ernst Christoleit*; 1875 m. birželio 24 d. Gaičuose (dabar išnykęs kaimelis prie Kiškių), Šilutės apskritis, Vokietijos imperija – 1939 m. spalio 28 (?) d. *Groß Bruch* girininkijoje, Žuvininkų apskritis, Trečiasis Reichas) – Mažosios Lietuvos evangelikų liuteronų kunigas ir ornitologas.

Biografija
----------

Gimė ir augo girininko šeimoje (trys Ernsto broliai taip pat tapo miškininkais). Nuo 1902 m. tarnavo liuteronų kunigo padėjėju Rusnėje, nuo 1906 m. – Gastuose. Karklininkų evangelikų liuteronų bažnyčioje ordinuotas kunigu, šioje vietovėje tarnavo dvejus metus. Trumpai darbavosi prapijiečių sielovadoje Ramučių evangelikų liuteronų bažnyčioje, o 1913 m. persikėlė gyventi į Rogalius (Darkiemio apskritis). Šio kaimo evangelikų liuteronų bažnyčioje 1920 m. rugsėjo 19 d. sakydamas pamokslą sukritikavo tuometinį Vokietijos prezidentą Frydrichą Ebertą. Ši vieša kalba sukėlė aštrią valdžios reakciją: Ernstas Krištolaitis buvo suimtas ir Įsruties teismo nuteistas dviem mėnesiams kalėti. Rytprūsių Evangelikų konsistorija pradėjo tyrimą, siekdama apriboti jo kaip dvasininko įgaliojimus. 

Tolimesnis E.Krištolaičio gyvenimo kelias liko nežinomas. Manoma, kad kunigo teisės jam atimtos nebuvo (to meto spaudoje pasirašydavo su *pastoriaus* titulu), bet po 1923 m. Rytprūsių evangelikų dvasininkų sąrašuose E.Krištolaičio pavardės jau nebebuvo.

Nuo mažens domėjosi ornitologija, savo pastebėjimus apie paukščių pasaulį skelbė mokslinėje spaudoje. Viena pirmųjų publikacijų buvo 1902 m. „Journal für Ornithologie" pasirodžiusi informacija apie Klaipėdos uoste žiemavusius sparnuočius, o 1914 m. buvo paskelbtas ilgas jo parašytų straipsnių sąrašas. 1933–1938 m. jis priklausė Vokietijos ornitologų draugijai. Brolis Valteris taip pat stebėdavo paukščių gyvenimą, abiejų Krištolaičių pavardės minimos tarp bendraautorių ir talkininkų 1914 m. išleistoje knygoje „Rytprūsių provincijos paukščiai" (F. Tischler. „Die Vögel der Provinz Ostpreussen").

Išnašos
-------

1. ↑  Ernst Christoleit. „Gefiederte Wintergäste im Hafen von Memel im Winter 1900/1901." // Journal fur Ornithologie. Cassel, 1902, Jg. 50, S. 290–331

Šaltiniai
---------

* Kirchspiel Rogahlen