recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Vladas Mikalauskas** |
| --- |
| Gimė | 1928 m. birželio 6 d.Šiauliai |
| Mirė | 1987 m. lapkričio 1 d. (59 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | geologas |
| Organizacijos | Geologijos valdyba |
| Pareigos | viršininkas |
| Partija | 1958 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1953 m. Vilniaus universitetas |

**Vladas Mikalauskas** (1928 m. birželio 6 d. Šiauliuose – 1987 m. lapkričio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos geologas, geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas.

Biografija
----------

1953 m. baigė Vilniaus universitetą. 1953–1958 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. 1958–1959 m. Geologijos valdybos prie LSSR MT (dab. Lietuvos geologijos tarnyba) viršininko pavaduotojas, 1959–1964 m. ir 1965–1978 m. viršininkas. 1964–1965 m. LSSR valstybinio gamybinio geologijos komiteto pirmininkas. 1973 m. geologijos ir mineralogijos mokslų kandidatas. 1974–1984 m. Mineralinių žaliavų probleminės komisijos pirmininkas. Nuo 1978 m. Geologijos valdybos viršininkas. Nuo 1978 m. SSRS MA nacionalinio geologų komiteto narys. 1978 m. LTSR nusipelnęs geologijos darbuotojas. Nuo 1986 m. LKP revizijos komisijos narys.

Paskelbė straipsnių apie Lietuvos požeminius vandenis, jų racionalų naudojimą, apsaugą nuo užteršimo, geologijos tarnybos veikią.

Bibliografija
-------------

* Lietuvos TSR požeminių vandenų apsauga, monografija, 1976 m. rusų kalba

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vladas Mikalauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. - 78
2. ↑  *Vladas Mikalauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. - 78 psl.
Paveikslas Liubavo herbe
**Trempinių Švč. Mergelės Marijos paveikslas** buvo Trempiniuose (Kalvarijos sav.).

Istorija
--------

Paveikslas ilgą laiką kabojo ant liepos medžio Trempinių kaime (3 varstai nuo Liubavo). Pagal kitus šaltinius, XVIII a. pab. kabojo ant šermukšnio medžio. Iš ten buvo atgabentas į Liubavo bažnyčios dešinę koplyčią. Per I pasaulinį karą kartu su bažnyčia sudegė. Pastačius naują bažnyčią, buvo padaryta paveikslo kopija, kuri taip pat labai nukentėjo per II pasaulinį karą, kai sudegė bažnyčia. Ir dabar šio paveikslo kopija blogos būklės. Per gaisrą sudegė ir bažnyčios dokumentai.

Aprašymas
---------

Kai kurie XIX a. autoriai rašo, kad paveikslas panašus į Čenstakavos. Tačiau iš Liubavo herbo, kurį Stanislovas Augustas, patvirtindamas miesto privilegijas 1791 m. yra suteikęs Liubavui, matyti, kad paveikslas vadinamas šv. Marijos Trempiniškės. Herbe pavaizduoti du klūpantys angelai, rankose laikantys Trempinių Švč. Mergelės Marijos paveikslą.

Paveikslas, kurio dydis 50×35 cm, laikomas dviejų angelų. Marija stovinti, be Kūdikio, su vainiku ant galvos, rankas sudėjusi prieš save. Panašus herbas buvo pakartotas 1847 m. kai Liubavo miesto herbo projektas buvo nusiųstas į Varšuvą patvirtinti. Paveiksle ant mėlyno dugno Marija balta, paveikslo rėmai auksiniai, angelai balti su auksuotais raudonais sparnais. Viso herbo fonas baltas. Galimas dalykas, kad šis vienintelis Lietuvos miestų herbas su Marijos atvaizdu yra stilizuotas ir neatvaizduoja tikrojo Liubavo stebuklingo paveikslo.

Paveikslo malonės
-----------------

1. Ilgus metus iki 1887 m. kai buvo restauruota koplyčia, prie paveikslo kabojo medinis ramstis – raišojo stebuklingo pagijimo liudininkas.
2. 1904 m. Kalvarijos zakristijono Vincento Kašubos 2 metų dukrelė sunkiai susirgo. Kai gydytojai pranešė, kad mergaitė mirsianti, tėvai ją paaukojo Liubavo Dievo Motinai. Tai įvyko rugpjūčio 20 d. Jau lapkričio 8 d. mergaitė buvo visiškai sveika ir su motina atvyko į Liubavą padėkoti Marijai. Motina prisiekusi paliudijo apie įvykį ir Marijos pagalbą.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Marijos garbinimas Lietuvoje. Marijos vardo bažnyčios. 5. Vilaviškio vyskupijoje. 4) Liubavas *prodeoetpatria.lt* Archyvuota kopija 2020-08-10 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Sūduvos gidas. Liubavas iki 1918 metų
| Kokšenga |
| --- |
| Kokšengos upė Kokšengos upė |
| **Ilgis** | 251 km |
| **Baseino plotas** | 5670 km² |
| **Vidutinis debitas** | 35 m³/s |
| **Ištakos** | Ileza, Kortiuga |
| **Žiotys** | Ustia |
| **Šalys** | Rusija |

**Kokšenga** (rus. *Кокшеньга, Кокшенга*) – upė Rusijoje, Archangelsko ir Vologdos srityse; Ustios kairysis intakas (Šiaurinės Dvinos baseinas). Prasideda susiliejus Ilezos ir Kortiugos upėms netoli Ilezos gyvenvietės. Aukštupyje teka į pietvakarius (vagos plotis 30–40 m). Ties Tarnogskij Gorodoku pasuka į šiaurės vakarus, vaga išplatėja iki 50–60 m. Įteka į Ustią netoli jos santakos su Vaga.

Didžiausi intakai: Tarnoga, Uftiuga, Šebenga.

Upės mityba mišri, minta daugiausia sniego tirpsmo vandeniu. Užšąla spalį arba lapkritį, atitirpsta balandį.

Seniau naudota miško plukdymui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Кокшенга*,Большая советская энциклопедия, T. XII (Кварнер—Конгур). – Москва: Советская энциклопедия, 1973
| **Vaidotas Daunys** |
| --- |
| Gimė | 1958 m. sausio 2 d.Rokiškis |
| Mirė | 1995 m. liepos 29 d. (37 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Rumšiškių kapinėse |
|  |
| Veikla | literatūros kritikas, žurnalistas, redaktorius, rašytojas eseistas, poetas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Gabrielės Petkevičaitės-Bitės premija |

V. Daunio kapas
**Vaidotas Daunys** (1958 m. sausio 2 d. Rokiškis – 1995 m. liepos 29 d. Vilnius, palaidotas Rumšiškių kapinėse) – Lietuvos literatūros kritikas, žurnalistas, redaktorius, rašytojas eseistas, poetas.

Biografija
----------

Nuo 1965 iki 1972 mokėsi Kauno II vidurinėje mokykloje (Maironio gimnazija), vėliau – Rumšiškių vidurinėje mokykloje (Kaišiadorių rajonas). 1981 m. Vilniaus universitete baigė lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.

1981–1987 m. – žurnalo „Pergalė" redakcijos skyriaus redaktorius, 1987–1988 m. – žurnalo „Žvaigždutė" vyriausiasis redaktorius, 1988–1995 m. – žurnalo „Krantai" vienas kūrėjų ir vyriausiasis redaktorius. 1985–1989 m. redagavo jaunųjų kultūros almanachą „Veidai". Regnum fondo įkūrėjas. Nuo 1991 m. leido almanachą „Regnum". 1994–1995 m. – atgaivinto žurnalo „Naujoji Romuva" vyriausiasis redaktorius. Tragiškai žuvo oro balionų varžybose. Lemtingas incidentas įvyko oro balioną valdant jo porininkui Rimvydui Maciulevičiui.

Kūryba
------

Poezijoje (rinkinys „Metų laikai") vyrauja etiniai ieškojimai, dabarties ir praeities sąsaja, ryškus filosofiškumas, vėlesnei poezijai būdingi religiniai motyvai. Paskelbė kultūrinių, visuomeninių esė, straipsnių apie literatūrą, kultūrą, recenzijų. Yra parašęs novelių, dramą. Išvertė A. Mickevičiaus, O. Mandelštamo, Pranciškaus Asyžiečio kūrinių. 

1992–1995 m. dienraštyje „Lietuvos rytas" rašė savaitinę Šeštosios dienos skiltį (joje skelbti tektai vėliau išleisti knygoje „Šeštoji diena").

Bibliografija
-------------

* Metų laikai, Vilnius, 1985 m.
* Vilnius: Vardas ir žodis, albumas, su V. Balčyčiu, Vilnius, 1993 m.
* Šeštoji diena: esė. Vilnius, 1995 m. Gabrielės Petkevičaitės-Bitės premija
* Kelio ženklai, Vilnius, 1999 m.
* Langas: mokyklinių metų poezijos rinktinė, Rumšiškės, 2004 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Krito iš 100 metrų aukščio[neveikianti nuoroda] (paskutinė straipsnio pastraipa)
| Kokė |
| --- |
| **Ilgis** | 9,3 km |
| **Baseino plotas** | 32,6 km² |
| **Ištakos** | Skriaudžių tvenkinys |
| **Žiotys** | Vabalkšnė |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Kokė** – upelis Lietuvoje, Prienų rajone ir Kazlų Rūdos savivaldybėje; Vabalkšnės dešinysis intakas (Šešupės baseinas). Išteka iš Skriaudžių tvenkinio, telkšančio Skriaudžių kaime. Teka į vakarus, pietvakarius pradžioje Kazlų Rūdos miškų pakraščiais, toliau – apie kelią  **230**  Mauručiai–Vinčai–Puskelniai . Įteka į Vabalkšnę prie Guobų kaimo.

Intakai: Bajormūšis, Brokinė (kairieji).

Visa vaga ištiesinta. Prie Kokės įsikūrę kaimai: Skriaudžiai, Egliniškis, Bundziškės, Užbaliai, Gudeliai, Guobai.

Vandenvardis *Kõkė* neaiškios kilmės, greičiausiai kilęs iš žodžių *kakėti* (*kaka*) „siekti (brendant) dugną", nors būta siūlymų sieti su *koktus* („šleikštus"), *koka* ir latv. *kaķis* „gėdos stulpas", suom. *köykky-* „sulinkęs, kuprotas".

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001, 556 psl..
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 161–162
| **Elzbieta Kardelienė-Raciborskaitė** |
| --- |
|  |
| Elzbieta Kardelienė ir Kipras Petrauskas Leo Delibo operoje "Lakmė" XX a. 4 deš. |
| Gimė | 1900 m. lapkričio 17 d.Rusija Piatigorskas |
| Mirė | 1999 m. gegužės 7 d. (98 metai)Kanada Monrealis, palaidota Vilniuje |
| Sutuoktinis (-ė) | Jonas Kardelis |
|  |
| Veikla | Lietuvos dainininkė (lyrinis koloratūrinis sopranas). |

**Elzbieta Kardelienė-Raciborskaitė** (1900 m. lapkričio 17 d. Piatigorskas – 1999 m. gegužės 7 d. Monrealis, palaidota Vilniuje) – Lietuvos dainininkė (lyrinis koloratūrinis sopranas).

Biografija
----------

Vyras Jonas Kardelis. 1923-1930 m. mokėsi dainavimo pas V. Grigaitienę Kauno muzikos mokykloje, kompozicijos pas J. Gruodį. 1932-1934 m. stažavo Romos Šv. Cecilijos akademijoje pas E. Gibodo.

1930 m. debiutavo Valstybės teatre (Violeta, Džiuzepė Verdis. Traviata), jame dainavo iki 1944 m. 1944 m. pasitraukė į Vakarus, viena Detmoldo Lietuvių tremtinių operos organizatorių ir solisčių. 1948 m. apsigyveno Kanadoje. Koncertavo Monrealyje, Toronte, Hamiltone, Vinipege, Čikagoje, Klyvlende, Bostone, Ročesteryje, Niujorke. 1949 m. Monrealyje įsteigė muzikos studiją (dainavimas, fortepijonas, muzikos teorija). Iš viso 22 operose dainavo apie 600 spektaklių.

Svarbiausi vaidmenys
--------------------

* Džuljeta – Šarlis Guno. Romeo ir Džuljeta
* Džilda – Džiuzepė Verdis. Rigoletas
* Lakmė – Leo Delibas. Lakmė
* Siuzana – Volfgangas Amadėjus Mocartas. Figaro vedybos
* Rozina – Džoakinas Rosinis. Sevilijos kirpėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Klimas. *Elzbieta Kardelienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 413 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Nečisaro nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Parko kraštovaizdis Parko kraštovaizdis |
| **Vieta:** | Etiopijos vėliava Etiopija |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Arba Minčas |
| 

Žemėlapis rodantis Nečisaro nacionalinis parkas vietą.Nečisaro nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 6°02′0″ š. pl. 37°35′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.03333°š. pl. 37.58333°r. ilg.﻿ / 6.03333; 37.58333Koordinatės: 6°02′0″ š. pl. 37°35′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.03333°š. pl. 37.58333°r. ilg.﻿ / 6.03333; 37.58333 |
| **Plotas:** | 514 km² |
| **Įkurtas:** | 1974 m. |
| **Lankomumas:** | 20 500 (2007 m.) |
|  **Vikiteka:** | Nečisaro nacionalinis parkas |

**Nečisaro nacionalinis parkas** (amher. ነጭ ሣር = *nätsch sar*) – saugoma gamtos sritis pietvakarių Etiopijoje, Pietų tautų ir tautelių regione, tuoj į rytus nuo Arba Minčo. Įkurtas 1974 m. ir apima 514 km² plotą.

Parkas apima kalnuotą sritį tarp Čamo ir Abajos ežerų, taip pat savanų ir krūmynų plotus Amaro kalnų pašlaitėse. Žemiausia parko vieta (1108 m) yra prie Čamo ežero, aukščiausia (1650 m) – Tabalos kalnas. Prie Kulfo upės žiočių plyti pelkynės.

Nečisaro nacionaliniame parke gyvena stepiniai zebrai, Granto gazelės, dikdikai, didžiosios kudu, margosios antilopės, krūmyninės kiaulės, Nilo krokodilai, žalieji pavianai, žaliosios markatos, juodnugariai šakalai, seniau būta ir hieninių šunų. Svarbi migruojančių paukščių buveinė.

Parko biologinė įvairovė kenčia nuo ganymo, brakonieriavimo, miškų kirtimo, plantacijų sodinimo.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Creative Technology logotipas
**Creative Technology** (**Creative** arba **Creative Labs, Inc.**) – multimedijos ir IT produktų gamintojas įsikūręs Singapūre. Kompaniją 1981 liepos 1 d. įkūrė Sim Wong Hoo. Kompanijoje dirba apie 5000 darbuotojų. 2005 m. kompanijos apyvarta siekė 1,2 mlrd. dolerių.

Pradžioje specializavosi ir buvo garsi savo garso plokštėmis Sound Blaster. Šiuo metu kompanija garsi savo garso grotuvais ir aktyviai konkuruoja su Apple Computer.

Produktai
---------

* Garso plokštės, Sound Blaster;
* Žaidimų garso sistemos;
* Ausinės;
* CD-ROM įrenginiai, DVD grotuvai ir valdymo plokštės;
* Vaizdo plokštės;
* Kompiuterinės vaizdo kameros;
* Skaitmeniai garso grotuvai (MP3 grotuvai), Zen ir MuVo;
* Kompiuterinės muzikinės klaviatūros;
* Optinės kompiuterinės pėlės ir klaviatūros;
* Bevielė tinklo įranga
| Kokosų (Kilingo) Salos*Cocos (Keeling) Islands* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Kokosų (Kilingo) Salų vėliava | Kokosų (Kilingo) Salų herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6:30)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Administracinis centras** | Vakarų sala |
| **Įkūrimo data** | 1955 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2014 liepa) | 596 |
| **Plotas** | 14 km² |
| **Tankumas** (2014 liepa) | 43 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CC |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Kokosų (Kilingo) SalosVikiteka |

**Kokosų salos** (dar vad. *Kilingo salomis*, angl. *Cocos (Keeling) Islands*) – 27 koralinių salų teritorija, valdoma Australijos, esanti Indijos vandenyne.

Plotas – 14,2 km², kurį sudaro 27 koralinės salos. Administracinis centras yra Vakarų saloje. 1978 m. teritorijoje gyveno apie 400 žmonių. Dauguma iš jų – malajai, išpažįstantys islamą.

Istorija
--------

Salas 1609 m. atrado anglų jūrininkas Viljamas Kilingas (*William Keeling*), kurias nuo 1857 m. valdė Jungtinė Karalystė. 1878 m. valdymas perduotas tuometinio Ceilono gubernatoriui. 1903 m. Teritorija prijungiama prie Singapūro kolonijos. Nuo 1955 m. valdymas perduotas Australijai.

Ekonomika
---------

Dauguma gyventojų gyvena didžiausioje Vakarų saloje, kurioje pastatytas oro uostas. Pagrindinė gyventojų dalis dirba oro uoste, kiti augina kokoso palmes ir gamina koprą. Paskutiniais metais sparčiai vystomas turizmas.

  


| Australijos valstijos ir teritorijos | Australia |
| --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Valstijos: | Kvynslandas | Naujasis Pietų Velsas | Pietų Australija | Tasmanija | Vakarų Australija | Viktorija |
| Vidinės teritorijos: | Australijos sostinės teritorija | Džarvio įlankos teritorija | Šiaurės Teritorija |
| Išorinės teritorijos: | Ašmoro ir Kartjė salos | Australijos Antarktinė teritorija | Kalėdų sala | Kokosų salos | Koralų jūros salos | Herdo ir Makdonaldo salos | Norfolko sala |

 |
*Šis straipsnis apie žargoninį terminą. Apie tinklalapį skaitykite straipsnyje „Fandom".*
**Fandomas**, **fendomas** (angl. *fandom*) – žargoninis terminas, vartojamas apibūdinti subkultūrą, susidedančią iš gerbėjų rato, kuriam būdingi empatijos ir bičiulystės jausmai tarp narių, aktyviai besidominčių kokiu nors tuo pačiu reiškiniu. Gerbėjams būdingas domėjimasis netgi menkiausiomis fandomo objekto smulkmenomis, jie linkę skirti didžiąją dalį savo laiko ir energijos konkrečiai dominančiai sričiai, dažnai būdami kokio nors socialinio tinklo, užsiimančio su ta sritimi susijusia veikla, dalimi; tai juos skiria nuo susidomėjusių tik paviršutiniškai.

Fandomai gali burtis apie bet kokią žmonių domėjimosi ir veiklos sritį. Fano domėjimosi objektu siaurąja prasme gali būti laikoma kokia nors individuali įžymybė, bet paprastai tai daugiau susiję su popkultūra, menu, kūryba, mada, sportu ar pramogomis ir pomėgiais. Todėl, pavyzdžiui, neįprasta gerbėju vadinti buhalterį, itin besidomintį buhalterijos ypatumais.

Fanams būdinga burti fanklubus, kuriuose jie gali užsiimti tam tikra kūrybine veikla: kurti fanfiction, fanart, fanfilm kūrinius, organizuoti įvairius konventus ar kitokius renginius, kur jie turėtų galimybę pabendrauti su įžymybėmis iš juos dominančios srities bei vieni su kitais, dalytis turima medžiaga ir sudalyvauti įvairiuose konkursuose, pvz. cosplay.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Thorne, Scott and Gordon C. Bruner (2006), *An Exploratory Investigation of the Characteristics of Consumer Fanaticism*, Qualitative Market Research: An International Journal, 9 (1), 51–72.
2. ↑  Gabler, Noel (1998), *Life: The Movie – How Entertainment Conquered Reality*, New York: Vintage.
3. ↑  Ehrenreich, Barbara, Elizabeth Hess and Gloria Jacobs (1992), *Beatlemania: Girls Just Want to Have Fun*, in *The Adoring Audience: Fan Culture and Popular Media*,(Ed.) Lewis, Lisa A. London: Routledge, 84–106.
CrossFit|  |
| Forma | Privati bendrovė |
| Pramonė | Sportas |
| Įkurta | 2000 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Greg Glassman |
| Centrinė būstinė | Kalifornija, JAV |
| Tinklalapis | www.crossfit.com |

**„CrossFit"** – fizinio lavinimo programa, kurią sudaro įvairūs ištvermę bei jėgą lavinantys pratimai. Treniruotės pasižymi intensyvumu ir įvairove. Jėgos pratimai apima gimnastikos, sunkiosios atletikos, kalistenikos sporto šakų pratimus, ištvermės pratimai – bėgimo, irklavimo judesius. Pastaroji programa taip pat apima ir kitus praktiškus stūmimo, traukimo, tūpimo, kėlimo ir kitus judesius.

1996 m. Greg Glassman atidarė pirmąją „CrossFit" salę Kalifornijoje norėdamas apjungti ištvermės ir jėgos sporto šakas, o 2000 m. įsteigė „CrossFit" įmonę. Šiuo metu pasaulyje veikia daugiau nei 10 000 „CrossFit" sporto salių. Lietuvoje veikia kol kas vienintelis Lietuvoje „Brasa CrossFit" sporto klubas.

Išnašos
-------

1. ↑  „Kas yra CrossFit?". *„Brasa CrossFit"*. Nuoroda tikrinta 2017-03-10.
2. ↑  „The History and Philosophy of CrossFit: What's Behind This Popular Workout Trend?". 2015-01-25. Nuoroda tikrinta 2017-03-10.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**NUTS:ES** – Slovakijos suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistema.

**NUTS**, pranc. *Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques*, **Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūra** – Europos Sąjungos unifikuota teritorijų skirstymo į regionus sistema, patvirtinta 2003 m. gegužės mėn. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1059/2003, galiojančiu nuo 2003 m. liepos 1 d. Jis buvo papildytas 2005 m. spalio 26 d. Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1888/2005 į Europos Sąjungą įstojus Čekijos Respublikai, Estijai, Kiprui, Latvijai, Lietuvai, Vengrijai, Maltai, Lenkijai, Slovėnijai ir Slovakijai.

  

Slovakija apima visą NUTS 1 lygmenį. NUTS 2 lygmenyje šalis skirstoma į 4 žemes. NUTS 3 lygmenį atitinka kraštai, jie į smulkesnius administracinius vienetus toliau klasifikuojami pagal Bendrijos **Vietinių administracinių vienetų** sistemą **LAU** (angl. *Local Administrative Units*).

| NUTS 1 | NUTS 2 | NUTS 3 |
| --- | --- | --- |
| Valstybė | Kodas | Žemės | Kodas | Kraštai | Kodas |
| Slovakijos respublika | SK0 | Bratislavos kraštas(Bratislavský kraj) |  SK01 | Bratislavos kraštas(Bratislavský kraj–2) |  SK010 |
| Vakarų Slovakija(Zapadne Slovensko) |  SK02 | Trnavos kraštas(Trnavský kraj–7) |  SK021 |
| Trenčino kraštas(Trenčiansky kraj–6) | SK022 |
| Nitros kraštas(Nitriansky kraj–4) |  SK023 |
| Vidurio Slovakija(Stredné Slovensko) |  SK03 | Žilino kraštas(Žilinský kraj–8) |  SK031 |
| Banska Bystricos kraštas(Banskobystrický kraj–1) | SK032 |
| Rytų Slovakija(Východné Slovensko) |  SK04 | Prešovo kraštas(Prešovský kraj–5) |  SK041 |
| Košicės kraštas(Košický kraj–3) | SK042 |

|  |
| --- |
| Slovakijos kraštai |
Meteorų srautas
**Meteoras** – į planetos, pvz. Žemės atmosferą 15-70 km/s greičiu įskriejusio meteoroido ir jo irimo produktų švytėjimas. Meteoroidas švyti todėl, kad, sąveikaudamas su atmosfera, įkaista, apsilydo ir sublimuoja. Plika akimi matomi meteorai iki 5-ojo ryškio. Šviesesnis negu nulinio ryškio meteoras vadinamas bolidu. Silpni plika akimi nematomi meteorai įsižiebia 140–160 km aukštyje, vidutinio ryškio matomi meteorai – 80-110 km aukštyje, lėti šviesūs meteorai – 60-80 km aukštyje. Jei meteoroido masė <1 g, meteorai būna silpnesni negu 4-ojo ryškio, kelių g masės meteoroidai būna nulinio ryškio, 25-30 g masės meteoroidai būna minus 4-ojo ryškio.

Meteorų srautas
---------------

Tam tikromis naktimis meteorų pagausėja. Toks reiškinys, kai tą pačią kiekvienų metų naktį sužimba tūkstančiai meteorų, vadinamas meteorų lietumi. Skriedama aplink Saulę, kometa per visą savo orbitą palieka dulkių pėdsaką, sukelianti meteorų srautą. Žemei susidūrus su tokių dulkių spiečiumi, stebimas kasmetinis meteorų lietus.

Literatūra
----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Meteoras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Astronomijos enciklopedijos žodynas
*Kitos reikšmės – Daktaras (reikšmės).*
**Daktaras**, **mokslų daktaras** (v. lot. *docere*: „mokyti" ir *doctus* „mokytas"; sntr. *Dr.*, dgs. *Dres.*) – aukščiausias akademinis laipsnis, Lietuvoje, kai kuriose Europos valstybėse ir JAV – aukščiausias mokslo laipsnis.

Daktaro laipsnis suteikiamas asmenims, baigusiems doktorantūrą aukštojoje mokykloje ir apgynusiems daktaro darbą (disertaciją). Daktaro laipsnis liudija apie asmens gebėjimą dirbti mokslinį darbą. JAV ir daugybėje kitų pažangių valstybių daktaro laipsnis reiškia visiškai baigtą aukštąjį išsilavinimą.

Dėl istorinių priežasčių užsienio valstybėse šis laipsnis dažnai žymimas *PhD* (iš angl. *Doctor of Philosophy* – filosofijos daktaras), nors suteikiamas jis ne vien filosofams, bet ir biologams, medikams, fizikams ir pan. Kai kuriose šalyse aukščiausiu mokslo laipsniu laikomas mokslų daktaro laipsnis DSc (iš angl. *Doctor of Sciences*.) Medicinos srityje kai kurios šalys taip pat turi ir atskirą medicinos daktaro laipsnį, kurio suteikimo tvarka ir reikalavimai skiriasi. Daktaro laipsnis suteikia teisę prieš pavardę rašyti Dr. (Dr. Vardenis Pavardenis). Medicinos srityje yra ir kitų panašiai vadinamų laipsnių (Dr. med. Dr. med. dent. bei Dr. med. vet.), kurių reikalavimai ir suteikimo tvarka skiriasi nuo šiame straipsnyje aprašytosios. *Doctor of Philosophy* galima įgauti taip pat ir medicinoje, tačiau tai bus ne tas pats laipsnis.

Daktaro laipsnio reikšmė
------------------------

Daktaro laipsnis pirmiausia liudija apie gebėjimus savarankiškai vykdyti visus reikalavimus atitinkančius mokslinius tyrimus savo kompetencijos srityje. Skirtingai nuo bakalauro ar magistro, liudijančių tam tikrą standartinį žinių rinkinį, daktarų kvalifikacija skirtinga, nes priklauso nuo disertacijos temos.

Daktaro laipsnis atveria galimybes tolesnėms mokslininko karjeros pakopoms. Dėl užsienio kalbų mokėjimo, apsiskaitymo bei įrodyto sugebėjimo organizuotai dirbti mokslinis laipsnis daugelyje šalių gerai vertinamas ir komerciniame sektoriuje. Universitetas ar firma, nusprendę įdarbinti mokslų daktarą, paprastai prašo jo parodyti mokslinių publikacijų sąrašą bei kviečia perskaityti prieš auditoriją trumpą pranešimą savo ankstesnės patirties tema. Tai leidžia atsirinkti darbuotoją, kuris geriausiai išmano planuojamą atlikti darbą.

Vikižodynas

Statistika Lietuvoje
--------------------

Lietuvoje 2010 m. buvo 9 600 daktaro mokslo laipsnį turinčių asmenų iki 70 metų amžiaus (0,5 % procento visų 25–70 metų amžiaus gyventojų). Iš jų 27,3 % – Fiziniai mokslai (matematika, informatika, fizika, chemija). 79,5 % daktaro mokslo laipsnį turinčių asmenų dirbo mokslo tiriamąjį darbą, iš jų dauguma (75,1 %) – aukštojo mokslo sektoriuje (2009 m.). 56,3 %) daktaro mokslo laipsnį turinčių asmenų – vyrai. 45–54 metų amžiaus mokslo daktarai sudarė 27,8 %, 55–64 metų – 24,3 %, o 65–69 metų – 11 % visų daktarų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mokslo daktarai alga nesiskundžia  Archyvuota kopija 2011-01-29 iš Wayback Machine projekto.
| ***Daktaras Džekilas ir miela ponia*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Dottor Jekyll e gentile signora |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Steno |
| Scenaristas (-ai) | Castellano & Pipolo |
| Metai | 1979 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 107 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Daktaras Džekilas ir miela ponia** (it.  *Dottor Jekyll e gentile signora*) – 1979 m. Italijoje sukurta komedija, Robert Louis Stevenson kūrinio „Strange Case of Dr. Jekyll and Mr. Hyde" parodija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Paolo Villaggio – daktaras Džekilas / misteris Haidas
* Edwige Fenech – Barbara Vimpy
* Gianrico Tedeschi – Džeimsas
* Gordon Michell – Pretorijus
* Paolo Paoloni – profesorius

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Piktas ir niekšingas daktaras Džekilas, trokštantis tapti dar didesniu piktadariu, paragauja dėdės pasiūlyto serumo ir tampa geraširdžiu misteriu Haidu. Dar didesnės problemos kyla, kai Haidas pradeda mėginti sutrukdyti Džekilo suplanuotam nusikaltimui Bekingemo rūmuose...
| Okusio rajonas*Oecusse* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+9)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Rytų Timoro vėliava Rytų Timoras |
| **Administracinis centras** | Pante Makasaras |
| **Parajoniai** | 4 |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 68 913 |
| **Plotas** | 813,62 km² |
| **Tankumas** (2015) | 85 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | TL-OE |
|  |
|  **Vikiteka** | Okusio rajonasVikiteka |

**Okusio rajonas** (port. *Oecusse, Oecussi*, tetum *Oe-Kusi, Oekusi*) – Rytų Timoro rajonas, esantis šalies vakaruose, pusiau eksklavas, iš trijų pusių supamas Indonezijos (Rytų Nusa Tengarai priklausančio Vakarų Timoro). Administracinis centras – Pante Makasaras.

Seniau rajonas dar vadintas Okusiu-Ambenu (*Oekusi-Ambenu, Oecussi-Ambeno*).

Geografija
----------

Rajonas yra Timoro saloje, supamas Indonezijos, o šiaurėje skalaujamas Savu jūros. Pietinė dalis aukštesnė (iki 1560 m, Bisae Sunano k.), šiaurėje leidžiasi į žemumas. Svarbiausios upės – Onunas, Tonas. Klimatas karštas ir drėgnas.

Gyventojai
----------

Pagrindinė vietinė tauta – atoniai. Jų kalba (dar vadinama *uab meto* arba *baikenu*) plačiai paplitusi. Kaip oficialios kalbos vartojamos tetum ir portugalų. Beveik visi tikintieji – Romos katalikai.

Didesnės gyvenvietės – Pante Makasaras, Pasabė, Sitrana, Bobometas, Bakis, Nitibė, Makelabas, Lifau.

Susisiekimas
------------

Okusio rajono žemėlapis
Su pagrindine Rytų Timoro dalimi (sostine Diliu) susisiekiama keltu (vyksta 2 kartus per savaitę, kelionė trunka 12 val.) ir lėktuvu.

Istorija
--------

Okusio ir Ambeno pavadinimai kilo nuo seniau čia gyvavusių atonių karalysčių pavadinimų. 1556 m. į šiose žemėse pradėjo savo veiklą portugalų misionieriai. 1569 m. portugalų žemėlapiuose paminėtas Lifau kaimelis. 1641 m. portugalai atvertė į katalikybę Ambeno, Menos ir Amanubano karalystes ir įtvirtino savo įtaką Timoro vakaruose. Atvykėliai iš Portugalijos (vadinamieji „topazai") pradėjo varyti prekybą sandalo mediena. 1702 m. Lifau tapo kolonijos sostine, bet „topazai" veikė savo nuožiūra ir mažai pakluso kolonijinei valdžiai. Galiausiai Vakarų Timore įsigalėjo olandai, sostinė buvo perkelta į Dilį, portugalai neteko dalies savo valdų.

Po 1859 m. Lisabonos sutarties Portugalija ir Nyderlandai oficialiai nustatė savo kolonijų Timore ribas, Okusis liko kaip Portugalijos Timoro eksklavas, apsuptas Olandijos Rytų Indijos. 1912 m. Ambeno valdovas surengė sukilimą prieš portugalus, bet sukilimas buvo numalšintas, Ambeno karalystė sutriuškinta, įsivyravo Okusio karalystė.

1975 m. Okusį okupavo Indonezija (po savaitės – ir likusį Rytų Timorą), bet ir toliau administravo kaip Rytų Timoro dalį. 2002 m. rajonas tapo nepriklausomo Rytų Timoro dalimi.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Direcção-Geral de Estatística
Koordinatės: 54°20′17″š. pl. 23°54′23″r. ilg.﻿ / ﻿54.338168°š. pl. 23.906319°r. ilg.﻿ / 54.338168; 23.906319

|  Olakalnio koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Alytaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Bendrės |
| **Adresas** | Olakalnio g. |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | XIX a. |

**Olakalnio koplyčia** – Alytaus rajono savivaldybėje, šalia Miroslavo, Bendrių kaime, ant buvusio aukų kalno stovinti koplyčia. Olakalniu ar Šauliakalniu vadinama nedidelė mišku apaugusi kalva (apie 130x100 m ploto, 6-8 m aukščio), kuri įrašyta į Kultūros vertybių registrą. Ant jos stovinti balta koplyčia yra tapusi simboliu ir yra vaizduojama Miroslavo herbe. Pažymėta kultūros paveldo objektų ženklu, kalvos papėdėje pastatyta informacinė lenta. Koplyčia įtraukta į „Camino Lituano" piligrimų maršrutą etape Alytus–Miroslavas.

Miroslavo herbas
Koplyčios pastatas atviras, ant keturių mūro stulpų, užsibaigiančių arkiniais mūro skliautais. Čerpėmis dengtą keturšlaitį stogą vainikuoja geležinis ažūrinis kryžius. Pastogę juosia ryškus karnizas. Patalpos centre stovi aukštas medinis kryžius.

Istorija
--------

Miroslavo miestelio istorija siejama su šia koplyčia bei kalva, ant kurios ji stovi. Nežinoma, kada koplyčia pastatyta ir kieno. 1943 m. vasarą iš jos buvo likę tik griuvėsiai. Vėliau atstatyta. Pasakojama, kad pagonybės laikais čia buvo aukojama dievams. Vėliau atstatyta.

XIX a. pirmoje pusėje šiomis vietomis keliavęs kraštotyrininkas Aleksandras Polujanskis rašė apie šalia miestelio esantį piliakalnį, ant kurio stovi nedidelė mūro koplytėlė. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą ant Olakalnio eidavo bažnytinė procesija iš Miroslavo bažnyčios. Dažnai Bendrių kaimo ponai kviesdavo kunigus pašventinti šią vietą, nes sakydavo, jog ant jo vaidenasi. Olakalnio legendas ir koplyčią tarpukaryje savo kelionių aprašymuose minėjo etnografas Petras Biržys (Pupų Dėdė).

Literatūra
----------

* Biržys, Petras. Miroslavo valsčius: [apie Miroslavą, p. 332] // Biržys, Petras. Lietuvos miestai ir miesteliai. – Kaunas, 1931. – T. 1: Alytaus apskritis: Dzūkų kraštas, p. 329-348.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alytaus rajonas *sakralas.lt* Archyvuota kopija 2022-10-09 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Bendrių kalnas vad. Olakalniu, Šauliakalniu". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  Olakalnis su koplyčia *lithuaniainworld.lt*
4. ↑  Camino Lituano. Alytus → Miroslavas *caminolituano.com*
5. ↑  Olakalnis *vietosdvasia.lt*
6. ↑  Olakalnis su koplyčia *manokrastas.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Olakalnio koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Olakalnio koplyčia, 1930 m. nuotrauka *facebook.com*
**Olausas Magnusas** (šved. *Olaus Magnus*; gimė kaip *Olaf Månsson* 1490 m. lapkritį Linšiopinge – 1557 m. ar 1558 m. rugpjūčio 1 d. Romoje) – Švedijos istorikas, kartografas, katalikų arkivyskupas.

Biografija
----------

Olauso Magnuso medžio raižinys „Stabmeldžiai lietuviai"
20 metų išvyko mokytis į Vokietiją. Studijavo teologiją, istoriją. Po studijų tapo katalikų kunigu. Dirbo Švedijos diplomatinėje tarnyboje. Švedijos karaliaus Gustavo I Vazos pavedimu, keliavo po Europos valstybes. Švedijai pereinant į reformaciją, O. Magnusas persikėlė gyventi į Dancigą, vėliau į Italiją. Jo turtas Švedijoje buvo konfiskuotas.

1544 m. buvo nominaliai paskirtas Upsalos arkivyskupu. Šiuo statusu dalyvavo 1545 m. vykusiame Tridento susirinkime. Nuo 1550 m. iki mirties gyveno Romoje. 1555 m. Romoje išleido fundamentalų veikalą „Šiaurės tautų istorija" (*Historia de Gentibus Septentrionalibus*). Knygoje aprašyti ir lietuvių papročiai, kultūra, buitis.

Kartografija
------------

Olauso Magnuso žemėlapis „Carta Marina"
1539 m. Venecijoje išleido vieną seniausių ir patikimiausių to meto Šiaurės Europos žemėlapių – „Carta Marina". Jame pavaizduota teritorija, apimanti Skandinaviją, dabartines Baltijos šalis, Baltijos ir Baltąją jūras, Kolos pusiasalį ir aplinkines teritorijas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Olaus Magnus. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2021-11-14).
| **Primula** |
| --- |
| Raktažolė pelenėlė (*Primula farinosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Raktažoliniai  *( Primulaceae)* |
| Gentis: | Raktažolė  *( Primula)* |

 |

**Raktažolė** (*Primula*) – raktažolinių (*Primulaceae*) šeimos augalų gentis. Daugiametės, retai vienmetės ar dvimetės šakniastiebinės žolės, neretai padengtos miltiškomis apnašomis. Žinoma apie 500–600 rūšių.

Stiebas tiesus, nešakotas, rečiau šakotas. Kartais būna ir be stiebo. Lapai paprasti, ištisiniai arba skiautėti, su kotu arba be jo, pliki arba plaukuoti, susitelkę į skroteles. Žiedai įvairių spalvų, susitelkę į skėčio, kekės, varpos, šluotelės ar rutulio pavidalo žiedynus arba išsidėstę ant žiedynkočio. Vaisius – rutuliška, kiaušiniška ar cilindriška gausiasėklė dėžutė, atsidaranti per sąvaras. Sėklos smulkios, įvairių formų ir spalvų.

Paplitusi Šiaurės pusrutulio vidutinėje juostoje, atogrąžose; Pietų pusrutulyje – tik kalnuose. Didžiausia įvairovė – Himalajuose, Pietvakarių Kinijoje, Vidurinės Azijos kalnuose, Kaukaze, Alpėse. Auga alpinėse pievose, uolėtuose šlaituose, šviesiuose miškuose, drėgnose pievose, aukštapelkėse. Lietuvoje auga dvi savaiminės rūšys: Pavasarinė raktažolė (*Primula veris*) visoje šalyje ir Raktažolė pelenėlė (*Primula farinosa*, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą) šiauriniuose rajonuose.

Apie 200 rūšių – dekoratyvinės, gėlynuose auginama apie 30 rūšių, dažniausiai – aukštoji raktažolė (*Primula elatior*), ausytoji raktažolė (*Primula auricula*), dantytalapė raktažolė (*Primula denticulata*), gauruotoji raktažolė (*Primula pubescens*), Julijos raktažolė (*Primula juliae*), paprastoji raktažolė (*Primula vulgaris*), rutulinė raktažolė (*Primula capitata*), tibetinė raktažolė (*Primula florindae*). Kitos rūšys auginamos tik kai kurių gėlininkų darželiuose ir botanikos soduose.

Naudojama ir gydymui (vaistinis augalas).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Zigmantas Gudžinskas. *Raktažolė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
2. 1 2 3 4 5  Aurelija Varnaitė-Drumstienė, *Raktažolė (Primula)*, VU Botanikos sodas, 2006-10-29. Nuoroda tikrinta 2020-12-01.
| **Primula farinosa**Apsauga: 2(V) – Pažeidžiama rūšis |
| --- |
| Raktažolė pelenėlė (*Primula farinosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Raktažoliniai  *( Primulaceae)* |
| Gentis: | Raktažolė  *( Primula)* |
| Rūšis: | Raktažolė pelenėlė  *( Primula farinosa)* |

 |

**Raktažolė pelenėlė** (*Primula farinosa*) – raktažolinių (*Primulaceae*) šeimos, raktažolių (*Primula*) genties augalas 

Daugiametis, 10-25 (35) cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis trumpas, malonaus kvapo. Lapai skroteliniai, lygiakraščiai arba kiek karbuoti, pliki, apatinė pusė matinė, miltuota (nuo to kilęs ir rūšies pavadinimas - pelenėlė). Lapai pamažu siaurėja į trumpą lapkotį. Iš skrotelės išauga vienas ar keli liekni žiedynstiebiai, kurių viršūnėje skėčio pavidalo žiedynas su 5-15 žiedų. Pažiedės siauros, iki pusės ar daugiau žiedkočio ilgio. Taurelė vamzdiška, neryškiai briaunota, cilindriška, dantyta. Vainikėlis suaugtinis, su ilgu, siauru, nedaug už taurelę ilgesniu vamzdeliu, šviesiai violetinis, žiotyse geltonos dėmės. Kuokeliai 5, trumpais koteliais. Mezginė rutuliška. Liemenėliai įvairiuose žieduose nevienodo ilgio: vienų tokio pat ilgio kaip taurelės vamzdelis, kitų dukart trumpesnis už vamzdelį. Vaisius - cilindriška, dažnai už taurelę ilgesnė dėžutė, atsidaranti 5 sąvaromis, pilna smulkių, karpotų sėklų.

Žydi gegužės - birželio mėn. Lietuvoje ne visur vienodai paplitusi. Dažnesnė šiaurinėje Lietuvos dalyje, kitur reta arba visai nepasitaiko. Auga šlapiose ir drėgnose pievose, pamiškėse. Mėgsta šlapokus durpinius dirvožemius. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 110 psl.

* Raktažolė pelenėlė
* Žiedai balsvi
* 


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raktažolė pelenėlė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Raktinė** (rus. *ключница*) – raktų dėklas, kuriame raktai laikomi ir nešiojami. Raktinės apsaugo ne tiek pačius raktus, kiek kišenę ar rankinuko turinį nuo raktų ryšulio. Taip pat raktinė apsaugo nuo raktų žvangėjimo. 

Raktai būna susegti žiedu, o žiedas ar karabinas kartu su raktais gali būti paslėptas raktinės viduje. Kai kurios raktinės viduje turi kelis raktų žiedus ar karabinus. 
Raktinė uždaroma užsegant spraustuku ar užtrauktuku. Kai kurios raktinės jokio užsegimo mechanizmo neturi, raktai į jas būna įtraukiami ir laikosi įsispraudę tarp raktinės sienelių. 

Raktinė paprastai būna vieno skyriaus. Kai kurios raktinės gali turėti kišenėles ar skyrelius monetoms ar banknotams. Dažniausiai gaminamos iš natūralios odos. Brangios raktinės gali būti pagamintos iš krokodilo ar rajos odos. Tokios raktinės būna prestižiniai aksesuarai, parodo savininko socialinę padėtį. Raktinės kaip madingi aksesuarai spalva, odos apdaila gali atitikti sezono mados tendencijas. Raktines gamina ir žinomos madas diktuojančios kompanijos, jos gali būti pažymėtos prekių ženklais, pvz. *Chanel*, *Burberry* ir kt.
| Rakštelių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Rakštelių piliakalnisRakštelių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°14′12.6″ š. pl. 26°11′56.8″ r. ilg.﻿ / ﻿55.236833°š. pl. 26.199111°r. ilg.﻿ / 55.236833; 26.199111Koordinatės: 55°14′12.6″ š. pl. 26°11′56.8″ r. ilg.﻿ / ﻿55.236833°š. pl. 26.199111°r. ilg.﻿ / 55.236833; 26.199111 |

 |
| Vieta | Švenčionių rajonas |
| Seniūnija | Švenčionių seniūnija |
| Aukštis | 3-8 m |
| Plotas | 65x35 |
| Naudotas | I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1971 |
| Registro Nr. | AR1142 / /3419 |

**Rakštelių piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3419; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1142) Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Rakštelių, Švenčionių seniūnija. Pasiekiamas iš plento Švenčionys – Ignalins, už Miškinio ežero šiaurinio kranto, pro karjero pietinį kraštą pasukus į dešinę rytų – pietryčių kryptimi, pavažiavus 850 m iki ežero šiaurės rytų kranto – yra 100 m į dešinę vakaruose, jau Ignalinos rajono Ignalinos seniūnijoje.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas Miškinio ežero šiaurės rytų krante esančios kalvos šiauriniame gale. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 65x35 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 3-8 m aukščio, pietų link piliakalniui nepanaudotos kalvos dalies - labai lėkštas, vos 1 m aukščio.

Piliakalnis apardytas arimų, dabar apaugęs pušimis.

Tyrimai
-------

1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Papravalės piliakalnis 7 km | Mažulonių piliakalnis 7 km | Jakaviškių piliakalnis 7 km |  |
| Reškutėnų piliakalnis 6 km |  |  |
| Rusališkės piliakalnis 5 km | Aučynų piliakalnis 4 km | Kačėniškės piliakalnis 4 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 143 (Nr. 624).

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p. 184
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 82-83.
* Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva. I. V. 1996. p. 347.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Rakšteliai
| Mančiušėnų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Mančiušėnų piliakalnisMančiušėnų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°4′13″ š. pl. 24°37′57.7″ r. ilg.﻿ / ﻿55.07028°š. pl. 24.632694°r. ilg.﻿ / 55.07028; 24.632694Koordinatės: 55°4′13″ š. pl. 24°37′57.7″ r. ilg.﻿ / ﻿55.07028°š. pl. 24.632694°r. ilg.﻿ / 55.07028; 24.632694 |

 |
| Vieta | Širvintų rajonas |
| Seniūnija | Gelvonų seniūnija |
| Aukštis | 16 m |
| Plotas | 25x15 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1970 |
| Registro Nr. | AR1124 / 3401 / A1464 |

**Mančiušėnų piliakalnis** – piliakalnis Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, Mančiušėnų kaime, Gelvonų seniūnija. Pasiekiamas keliu Gelvonai – Mančiušėnai, Mančiušėnų pradžioje, už buvusių sandėlių pavažiavus į kairę pietuosna 100 m.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas Širvintos dešiniojo kranto slėnio pakraštyje esančios kalvos vakarinėje dalyje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 25x15 m dydžio. Jos rytiniame gale yra 10 m ilgio, 1 m aukščio, 18 m pločio pylimas, kurio 2 m išorinis šlaitas leidžiasi į 17 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 16 m aukščio.

Piliakalnis apardytas žvyrduobės, arimų, per jį einančios elektros linijos. Piliakalnyje rastas akmeninis kirvelis. Piliakalnyje augę lapuočiai smarkiai išretinti, pietinis šlaitas dirvonuoja.

Į pietvakarius nuo piliakalnio, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos keramikos.

Tyrimai
-------

1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 15000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 729000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Sližių piliakalnis 4 km | Sukinių piliakalnis 9 km | Totoriškio piliakalnis 8 km |  |
| Padaigų piliakalnis 12 km |  | Laužiškio piliakalnis 30 km |
| Tartoko piliakalnis 12 km | Mančiūnų piliakalnis 19 km | Raudonkos piliakalnis 3,5 km  Maskoliškių piliakalnis 4,5 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 103 (Nr. 412).

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.183
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 50-51.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Mančiušėnai
Manzai duetas *Za bonči* (jap. ザ・ぼんち = *Za Bonchi*)
**Manzai** (jap. 漫才 = *manzai*) – japoniškos komedijos žanras, dažniausiai atliekamas dviejų komikų, tarp kurių vyksta greitas dialogas. Neretai pasidalinama vaidmenimis – „protingojo" (jap. 突っ込み = *tsukkomi*) ir „kvailio" (jap. ボケ = *boke*) – kurių pagalba sukuriamos komiškos situacijos. Žanras savo dabartinę formą įgavo XX a. pradžioje ir išlieka populiarus iki šių dienų.[1]

Istorija
--------

Manzai ištakos yra naujųjų metų ritualai, atliekami šintoistų šventyklose ir už jų ribų. Jų metu manzai atlikėjai atnešdavo žinią iš dievų ir ją pateikdavo kaip dialogą. Pirmieji tokių pasirodymų paminėjimai rašto šaltiniuose užfiksuoti XI a. viduryje. Laikui bėgant, manzai atlikimo metu pradėta vis daugiau dėmesio teikti juoką keliantiems elementams ir pasirodymai pradėti sieti su komedija. XVII a. manzai jau minimas kaip teatruose vykstantis pasirodymas, atsietas nuo ritualo ištakų.[2]

XX a. manzai žanras buvo labiausiai vystomas Kansajaus regione, ypač Osakoje, ir iki šiol siejamas su šio regiono dialektu ir kultūra.[3]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Buckley, S. (2009). The Encyclopedia of Contemporary Japanese Culture. Taylor & Francis, p. 299
2. ↑  Attardo, S. (2014). Encyclopedia of Humor Studies. SAGE Publications, p. 321
3. ↑  Buckley, S. (2009). The Encyclopedia of Contemporary Japanese Culture. Taylor & Francis, p. 299
| Mearinas |
| --- |
| Mearinas netoli Pedreiraso Mearinas netoli Pedreiraso |
| **Ilgis** | 800 km |
| **Baseino plotas** | 84 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1200 m³/s |
| **Ištakos** | Brazilijos plokščiakalnis |
| **Žiotys** | Atlanto vandenynas |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Mearinas |

**Mearinas** (port. *Rio Mearim*) – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Maranjauno valstijoje. Prasideda Brazilijos plokščiakalnio šiaurinėje dalyje, Sera Negros masyve, susiliejus Negros, Meninos ir Krueiraso upėms. Teka į šiaurės rytus per Atlanto vandenyno žemumą. Įteka į San Markoso įlanką, drauge su Pindarės ir Gražau upėmis suformuoja estuariją. Ties įlankos-estuarijos žiotimis įsikūręs San Luisas.

Didžiausi intakai: Korda (dešinysis), Gražau, Pindarė (kairieji).

Mearino žemupyje stebimas pororokos reiškinys. Upę maitina krituliai; vandeningiausia balandį, gegužę. Žemupyje laivuojama. Prie Mearino įsikūrę miestai: Bara do Korda, Esperantinopolis, Pedreirasas, Bakabalis, Vitorija do Mearinas, Araris. Mearino aukštupio baseine įsteigtos kelios indėnų teritorijos (Kana Bravos-Gvažažarų, Bakurizinijo).

Pastabos
--------

1. ↑  Kitur nurodoma 560 km.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  *Mearim*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 277
4. ↑  Mapa Multimodal Maranhão, DNIT, 2013.
| **McKey Sullivan** |
| --- |
|  |
| McKey Sullivan |
| Gimė | 1988 m. rugsėjo 9 d. (34 metai)Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| Tėvas | Michael Sullivan |
| Motina | Gayle Sullivan |
|  |
| Veikla | JAV modelis ir realybės šou dalyvė. |
| Organizacijos | Elite Model Management |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| *America's Next Top Model* nugalėtoja |
|  |
|  **Vikiteka** | McKey Sullivan |

**Brittany "McKey" Sullivan** (g. 1988 m. rugsėjo 9 d.) – JAV modelis ir realybės šou dalyvė. Laimėjo 11 America's Next Top Model sezoną.

Biografija
----------

G-Star kolekcijos pristatymnas
Modelio karjerą pradėjo 2008 m. sudalyvavus konkurse America's Next Top Model, kurį ir laimėjo. Sullivan bandė į konkursą patekti ir 9 sezone, bet į finalinę grupę nepateko. Komisijos nuomone ji nebuvo tai ko ieškoma modelyje.

Po sėkmės konkurse pasirašė kontraktą su Elite Model Management Niujorke ir Čikagoje. Sullivan fotografavosi *Forest & Bluff* ir *Seventeen* (ANTM prizas) žurnalų viršeliams. Savo debiuto metais pradėjo dirbti ir kaip podiumo modelis. Ji dalyvavo tokių žymių mados namų kolekcijų pristatymuose kaip *EиD*, *Mada van Gaans*, *G-Star* (Mercedes-Benz madų svaaitė 2009). Taip pat dalyvavo *„Trinidado ir Tobago madų savaitėje"* ir *„Olandų avangardo madų šou"*.

Nuorodos
--------

* America's Next Top Model tinklalapyje Archyvuota kopija 2008-12-03 iš Wayback Machine projekto.
* Elite Model Management tinklalapyje Archyvuota kopija 2008-12-20 iš Wayback Machine projekto.
* imdb.com: McKey Sullivan

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Whitney Thompson** | ***America's Next Top Model* laimėtoja**2008 | Po to:**Teyona Anderson** |