recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Šis straipsnis apie cheminių junginių grupę. Apie maistui naudojamą medžiagą skaitykite straipsnyje Valgomoji druska.*
**Druska** – cheminis junginys, susidedantis iš katijonų ir anijonų, turinčių priešingą el. krūvį. Druska yra svarbi chemijos pramonėje. Iš jos gaunamas chloras, natris, natrio hidroksidas (natrio šarmas), natrio karbonatas (soda), natrio sulfatas, druskos rūgštis, chlorkalkės.

Valgomąja druska paprastai vadinamas natrio chloridas NaCl. Maisto gamyboje taip pat naudojamas kalio chloridas KCl vadinamas kalio druska.

Susidarymas
-----------

Kietas švino (II) sulfatas (PbSO4)
Druskos susidaro vykstant cheminėms reakcijoms tarp:

* Bazės ir rūgšties, pvz. NH3 + HCl → NH4Cl
* Metalo ir rūgšties, pvz. Mg + H2SO4 → MgSO4 + H2
* Metalo ir nemetalo, pvz. Ca + Cl2 → CaCl2

Cheminė druskos sandara
-----------------------

### Katijonas

Katijonas – teigiamą krūvį turintis jonas. Tai metalo jonas, pvz. **Na+** arba organinis katijonas **NH4+**

Keli paplitę katijonai ir jų druskų pavadinimai:

* NH4+ (amonio)
* Ca2+ (kalcio)
* Fe2+ ir Fe3+ (geležies)
* Mg2+ (magnio)
* K+ (kalio)
* Na+ (natrio)
* C5H5NH+ (piridžio)

### Anijonas

Anijonas – neigiamą krūvį turintis jonas. Tai nemetalo atomas, pvz. **Cl-**, arba kelių atomų junginys, pvz. **SO42-** arba organinis jonas, pvz. **CH3COO-**

Keli paplitę anijonai bei jų sudaromų druskų pavadinimai:

* CH3-COO- (acetatai)
* CO32- (karbonatai)
* Cl- (chloridai)
* HO-C(COO-)(CH2-COO-)2 (citratai)
* C≡N- (cianidai)
* OH- (hidroksidai)
* NO3- (nitratai)
* NO2- (nitritai)
* PO43- (fosfatai)
* SO42- (sulfatai)

Šaltiniai
---------

1. ↑  IUPAC, Compendium of Chemical Terminology, 2nd ed. (the "Gold Book") (1997). Online corrected version: (2006–) "salt". doi:10.1351/goldbook.S05447
2. ↑  *Druska*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-04-23.

Vikižodynas
**Indoarijų superstratas Mitanyje** – indoeuropietiškos (indoarijų) kilmės žodžiai, randami šiaurės Mesopotamijoje gyvavusios Mitanio karalystės, valdytos huritų, tekstuose. Huritų kalba bei jai artima urartų kalba laikomos neaiškios kilmės, jos neturi sąsajų su semitų ar indoeuropiečių kalbomis. Tačiau Mitanio karalystės tekstuose rasta asmenvardžių, dievavardžių bei žirgininkystės sąvokų, kurių kilmė akivaizdžiai indoeuropietiška. Manoma, kad tai lėmė į Mesopotamiją atsikėlusios nežinomos indoarijų gentys, kurių kalba galėjusi daryti įtaką huritų kalbai (taip susidaręs kalbinis antsluoksnis – superstratas).

Vienas iš ryškiausių tekstų su indoarijiškais žodžiais yra ~1380 m. pr. m. e. sudaryta taika tarp Mitanio karaliaus Šativazos ir hetitų karaliaus Supiluliumo I. Tekste, greta daugybės kitų dievybių, paminimi Mitra (*mi-it-ra*), Varuna (*ú-ru-wa-na*), Indra (*in-da-ra*) ir Nasatjai (*na-ša-ti-ya-an-na*, t. y. Ašvinai) – senovės arijų dievybės. ~XV a. pr. m. e. Mitanio žirgininko Kikulio tekste minimi skaičiai labai artimi sanskritiškiems – *a-i-ka-* („vienas", plg. skr. *eka*), *ti-e-ra-* („trys", plg. *tri*), *pa-an-za-* („penki", plg. *pañca*), *ša-at-ta* („septyni", plg. *sapta*), *na-a-[w]a-* („devyni", plg. *nava*), taip pat žodžiai *wa-ar-ta-an-na* (plg. *vartana*, „virsmai, ratai"), bei *a-aš-šu-uš-ša-an-ni* („žirgininkas, ašvininkas", plg. *aśva-sana*). Kitame tekste taip pat rasta keletas indoarijiškų žodžių: *babru(-nnu)* (nuo *babhru* „rudas", plg. liet. „bebras"), *parita(-nnu)* (nuo *palita* „pilkas, blyškus"), *pinkara(-nnu)* (nuo *piṅgala* „raudonas, rausvarudis"), *maria-nnu* (nuo *marya* „jaunuolis, karys", pirminė reikšmė „mirtingasis, marus").

Be to, Mitanio asmenų vardai, panašu, turėję indoarijišką kilmę: *ar-ta-aš-šu-ma-ra* (plg. *Artasmara* „atmenantis ritą/artą" [t. y. priedermę, tvarką]), *bi-ir-da-aš-šu-wa* (plg. *Prītāśva* „turintis mielą žirgą" [t. y. „Mielaašvis"]), *bi-ir-ya-ma-aš-da* (plg. *Priyamedha* „turintis mielą išmintį" [t. y. „Mielaišmintis"]), *ar-ta-ta-a-ma* (plg. *Artadhāman* „turintis vietą/namą ritoje/artoje"), *tu-uš-rat-ta* (plg. *Tveṣáratha*, „turintis nuožmią važiuoklę/ratus"), *in-tar-ú-da* (plg. *Indrota* „Indros padedamas"), *šat-ti-ṷa-za* (plg. *Sātivāja* „varžybų laimėtojas").

Kaip indoarijai galėję atsirasti Mesopotamijoje – nežinoma. Galimai jie buvo Kuros-Arakso kultūros nešėjai.

Literatūra
----------

* James P. Mallory, „Kuro-Araxes Culture", Encyclopedia of Indo-European Culture, Fitzroy Dearborn, 1997.
* Manfred Mayrhofer, 'Welches Material aus dem Indo-arischen von Mitanni verbleibt für eine selektive Darstellung?' In: E. Neu (Hrsh.), Investigationes philologicae et comparativae: Gedenkschrift für Heinz Kronasser (Wiesbaden, O. Harrassowitz 1982), 72-90.
* Michael Witzel (2001): Autochthonous Aryans? The evidence from Old Indian and Iranian texts. Electronic Journal of Vedic Studies 7(3): 1–115.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Signalinis greitis** – greitis, kuriuo banga perneša informaciją (energiją). Jis aprašo, kaip greitai gali būti perduota žinutė iš vieno taško į kitą. Kiekvieno informacijos perdavimo būdo signalinis greitis visuomet yra mažesnis arba lygus šviesos greičiui vakuume.

Bangos pernešamą energiją apibūdina Pointingo vektorius {\displaystyle \mathbf {P} }

{\displaystyle \mathbf {P} ={\frac {1}{2}}\mathbf {E} \times \mathbf {H} ^{\*},}
kur {\displaystyle \mathbf {E} } yra elektrinio lauko vektorius, o {\displaystyle \mathbf {H} ^{\*}} yra magnetinio lauko kompleksiškai jungtinis vektorius. Šio vektoriaus realios dalies kryptis parodo energijos perdavimo kryptį, o dydis pasako transportuojamą energijos kiekį. Greitis, kuriuo yra transportuojama energija bangoje, ir yra signalinis greitis.

Daugumoje atvejų signalinis greitis yra lygus grupiniam greičiui (greičiui, kuriuo sklinda trumpas „impulsas", bangų paketo centrinė dalis arba „gaubtinė"). Tačiau, keliais daliniais atvejais (pvz. signalą stiprinanti terpė, kuri sustiprina priekinę impulso dalį ir slopina galinę) grupinis greitis gali net viršyti šviesos greitį vakuume. Kitas pavyzdys būtų nedifraguojantys šviesos dariniai.

Šviesos (elektromagnetinės) bangos vakuume sklinda grupiniu greičiu, lygiu faziniam greičiui. Signalinis greitis yra taip pat lygus faziniam.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Fazinis greitis
* Grupinis greitis
* Šviesos dispersija
* Amplitudė
* Fazė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Tengjur** (tibet. བསྟན་འགྱུར  = *bstan 'gyur* „pamokymų vertimas") – Tibeto budistinio kanono dalis, įvairių mokytojų sukurtų komentarų, paaiškinimų, pamokymų (šastrų) sąvadas. Tokiu būdu šie tekstai atskirti nuo tekstų, laikomų Budos žodžiais – Kangjur. Tengjur sąvadą sudaro ~280 tomų (skaičius priklauso nuo leidimų, kurių būta ne vieno).

Priklausomai nuo leidimo Tengjur sudėtis skiriasi, bet paprastai jį sudaro:

* Sūtros
* Tantrų paaiškinimai
* Sūtrų paaiškinimai
	+ Pradžniaparamitos aiškinimai
	+ Madhjamakos veikalai
	+ Jogačaros veikalai
	+ Abhidharma
	+ Vinajos paaiškinimai
	+ kiti tekstai

Taip pat į Tengjur patenka pasakojimai, dramos, medicinos, astrologijos, techniniai veikalai.

Tengjur sudaro tiek žymių Indijos budistų veikalų vertimai, tiek vėlesni pačių Tibeto mokytojų komentarai. Jų patekimas į kanoną nelygu atsižvelgiant į mokyklą – vienos Tibeto mokyklos pabrėžia jogačaros, kitos – madhjamakos tekstus.

Tarp pagrindinių Tengjur tekstų patenka: Maitėjos komentaras pradžniaparamitai – *Abhisamayālañkāra* bei Haribhadros komentaras pastarajam komentarui, Čandrakirčio komentaras madhjamakai – *Madhyamakāvatāra*, Vasubandhaus komentaras abhidharmai – *Abhidharmakośabhāṣya*, Dharmakirčio komentaras pramanai – *Pramāṇavārttikakārika*, Asangos komentaras abhidharmai – *Abhidharma-samuccaya*, Nagardžunos komentaras madhjamakai – *Mūlamadhyamaka-kārikā*, Šantidevos veikalas apie bodhisatvas *Bodhisattvacaryāvatāra*, 5 Asangos traktatai ir kt. Tarp svarbiausių Tibeto komentarorių yra Mikjo Dordžė, parašęs komentarą abhidharmai, Congkhapos *Lam-rim* ir kt.

Tibeto budistų mokslininkas Budonas (XIV a.) Tengjur komentarus paskirstė į 5 dalis: išplėstiniai komentarai (visam tekstui), leksiniai komentarai (pažodžiui), sudėtingų dalių aiškinimas (*ka-trel*), tekstas su komentarais, kritinės analizės (*thayö*).
|  |
| --- |
| **Balso tipas** |
| **Moterų balsai**
Sopranas
Mecosopranas
Kontraltas
**Vyrų balsai**
Kontratenoras
Tenoras
Baritonas
Bosas |

Tenoro diapazonas
**Tènoras** (it. *tenore*, iš lot. *tenere* 'laikyti') – aukščiausias vyrų balsas, tokį balsą turintis dainininkas. Viduramžiais tenoru buvo vadinamas polifoninio muzikos kūrinio pagrindinis, dažniausiai vidurinis, balsas arba *cantus firmus*. Be to, tenoru vadinamas pučiamasis mažos tūbos pavidalo muzikos instrumentas.

Diapazonas
----------

Tenoro bendrasis diapazonas – nuo **do** mažosios oktavos iki **do** antrosios oktavos, darbinis diapazonas – nuo **sol** mažosios oktavos iki **la** pirmosios oktavos. Pagal tembrą skiriami *lyriniai tenorai*, kuriems geriau skamba pirmoji oktava ir *dramatiniai tenorai*, artimi baritonui. Be to, gali būti aukštesni – *kontratenoras*, tenoras altinas, sodresnio tembro *lyrinis-dramatinis tenoras*, tamsesnio tembro – *dramatinis* ir *herojinis tenoras*.

Operinės partijos
-----------------

Tenoro partija dažniausiai būna viena iš pagrindinių operos partijų. Žymiausios tenoro partijos:

* Alfredas – Džiuzepė Verdis, Traviata
* Almaviva – Džoakinas Rosinis, Sevilijos kirpėjas
* Don Chose – Žoržas Bizė, Karmen
* Faustas – Šarlis Guno, Faustas
* Germanas – Piotras Čaikovskis, Pikų dama
* Hercogas – Džiuzepė Verdis, Rigoletas
* Kalafas – Džakomas Pučinis, Turandot
* Kavaradosis – Džakomas Pučinis, Toska
* Lenskis – Piotras Čaikovskis, Eugenijus Oneginas
* Zigmuntas – Richardas Vagneris, Valkirija

Žymiausi tenorai
----------------

* Plasidas Domingas
* Anatolijus Solovjanenko
* Nikolajus Geda
* Enrikas Karuzas
* Marijus Lanca
* Sergejus Larinas
* Marijus del Monakas
* Edgaras Montvidas
* Virgilijus Noreika
* Lučianas Pavarotis
* Andrea Bocelli
* Merūnas Vitulskis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tarptautinių žodžių žodynas, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985 m.
**Kampanija** (iš pranc. *campagne*) – karinių veiksmų seka, sprendžianti tam tikrus karinius ir/ar politinius uždavinius, dažnai tam tikrame regione. Karinė kampanija apima susijusias karines operacijas, siejamas gynybinių ar puolamųjų tikslų, kuriuos siekiama įgyvendinti per tam tikrą laikotarpį.

Karinė kampanija laikoma sėkminga, kai kariuomenės ir ją remiančių jėgų dėka, naudojant kovines ir kitokias priemones (pvz. strateginį išdėstymą, manevravimą karo teatre; priešo išteklių naikinimą regione (pvz. išdegintos žemės taktika); sąjungininkų suradimą ir/ar įtraukimą į kovos veiksmus ir kt.) pasiekiami iškelti tikslai. Tačiau paprastai kampanija laikoma sėkminga, jei priešininkas sutriuškinamas ar patiria žymius nuostolius, užimama iki šiol priešininko valdoma ar veikiama teritorija (akvatorija).

Pasibaigus kampanijai:

* kariuomenė galutinai įsitvirtina užimtoje teritorijoje, jei tikslas buvo ją užimti (išvaduoti ar okupuoti) ar užvaldyti. Teritorijos valdymas anksčiau ar vėliau perduodamas civilinei valdžiai.
* kariuomenė išvedama, valdymas perduodamas savo civilinei ar sąjungininkų valdžiai.

Kampanijos sėkmė priklauso nuo:

* iškeltų tikslų realumo ir aiškumo,
* turimų pajėgų kovinės galios,
* nuo aprūpinimo karinėmis atsargomis (šaudmenys, degalai, maistas, atsarginės dalys),
* nuo rezervų (gyvoji jėga, karinė technika),
* sąveikos tarp savų dalinių, tarp savų dalinių ir sąjungininkų,
* politinio palaikymo (savo šalies ir tarptautinio),
* psichologinės atmosferos kariuomenės daliniuose,
* klimatinių sąlygų ir vietovės tipo,

ir kt. Ir, aišku, nuo tų pačių veiksnių, veikiančių priešo pajėgas.
Bet kuris iš šių faktorių gali sužlugdyti ar bent stipriai apsunkinti kampanijos eigą.

Etimologija
-----------

Prancūziškas terminas *campagne* 'kampanija' kilęs iš vėlyv. lot. *campania* 'lygi vietovė', šis pagal regiono pavadinimą lot. *Campania* 'Kampanija' (lygus kraštas apie Neapolį), kuris pavadintas pagal lot. *campus* 'laukas, lyguma'. Tuo tarpu lot. *campus* siejamas su jam giminingais sen. vok.aukštaičių *hamf* 'suluošintas', got. *hamfs* 'sužalotas, suluošintas', gr. kamp 'posūkis, vingis' ir liet. *kampas* 'kampas; nuošali vieta; kraštas, šalis'.

Žodis *kampanija* seniau reiškė laikotarpį, kai kariuomenė būdavo ne kareivinėse, o karo lauke, lauko sąlygomis.

Nuorodos
--------

1. ↑  "campaign. "Webster’s Third New International Dictionary, Unabridged. Merriam-Webster, 2002. http://unabridged.merriam-webster.com (17 Jan. 2008).[neveikianti nuoroda]
2. ↑  "camp. "Webster’s Third New International Dictionary, Unabridged. Merriam-Webster, 2002. http://unabridged.merriam-webster.com (17 Jan. 2008).[neveikianti nuoroda]

* IRAQ: MILITARY CAMPAIGN OBJECTIVES Archyvuota kopija 2008-06-30 iš Wayback Machine projekto. (Irako karo kampanijos tikslai D. Britanijos požiūriu)
* Baev P. K. The Russian Military Campaign in the North Caucasus: Is a Victory in Sight?
* Military Battles and Compaigns
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Paisa** (angl. *paisa*, dgs. *paise*) – smulkus piniginis vienetas Indijos regione (Indijoje, Pakistane, Nepale ir Bangladeše).

Senosios paisos
---------------

Iki XX a. 6-ojo dešimtmečio Indijoje ir Pakistane 1 paisa buvo lygi 3 pajams arba 1/4 anos, arba 1/64 rupijos. Britų valdymo laikais žodis *paisa* 'paisa' dažnai buvo rašomas *pice*. Iš vario kaldintos 0,125, 0,25, 0,5, 1, 1,5, 2 paisų monetos. Averse dažniausiai vaizduotas valdovo portretas, reverse – nominalas. Masė įvairavo nuo 2 iki 18 gramų.

Perėjus prie dešimtainių piniginių sistemų buvo įvesta nauja dešimtainė paisa (1/100 rupijos), kuri kelerius metus (Indijoje 1957–1964, Pakistane 1950–1960) buvo vadinama *naya paisa* 'naujoji paisa'.

* 1 Pakistano paisa (1972)1 Pakistano paisa (1972)
* 2 Pakistano paisos (1976)2 Pakistano paisos (1976)
* 5 Pakistano paisos (1965)5 Pakistano paisos (1965)

Naujosios paisos
----------------

Naujoji paisa yra lygi:

* 1/100 rupijos (Indija, Nepalas, Pakistanas)
* 1/100 takos (Bangladešas). Bangladeše paisa vadinasi *poiša* (angl. *poisha*).
| **Hexanchiformes** |
| --- |
| Pilkasis šešiažiaunis ryklys (Hexanchus griseus)Pilkasis šešiažiaunis ryklys(*Hexanchus griseus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Klasė: | Kremzlinės žuvys  *( Chondrichthyes)* |
| Antbūris: | Rykliai  *( Selachomorpha)* |
| Būrys: | Daugiažiauniai rykliai  *( Hexanchiformes)* |

 |

**Daugiažiauniai rykliai** (*Hexanchiformes*) – ryklių (*Selachomorpha*) būrys, kuriam priklauso primityviausi šiuo metu gyvuojantys rykliai.

Biologija
---------

Daugiažiauniai rykliai turi vieną nugarinį peleką, analinį peleką, 6-7 poras žiaunų plyšių ir akis be mirksinčios membranos. Ryklių primityvumą atskleidžia faktas, kad jie turi chordą, o ne stuburą. 

Gyvatryklinių ryklių (*Chlamydoselachidae)* šeimos atstovai yra sąlyginai dideli - užauga iki 196 cm. Pasižymi liaunu, ungurį primenančiu kūnu ir ryškia ketera ant pilvinės dalies. Turi 6 poras žiaunų, snukis yra trumpas ir bukas. 

Daugiažiaunių ryklių (*Hexanchidae*) šeimos atstovai yra įvairaus dydžio - užauga nuo 140 cm iki 480 cm (dydis priklauso nuo rūšies) .

Paplitimas
----------

Daugiažiauniai rykliai gyvena ir veisiasi įvairiose buveinėse - tiek jūrinėse pakrantėse, tiek giliuose vandenyse (iki 2500 m.). 

Vidutinio klimato juostose rykliai aptinkami tiek pakrantėse, tiek giliuose vandenyse, tačiau tropinėje klimato juostoje šie rykliai aptinkami tik giliuose vandenyse. 

Paplitę Atlanto, Indijos ir Ramiajame vandenynuose, kai kurios rūšys randamos prie Azijos ar Australijos .

Klasifikacija:
--------------

Šiuo metu pasaulyje aptinkami daugiažiauniai rykliai, priklausantys dviem šeimom:

* Gyvatryklinės (*Chlamydoselachidae*) Gyvatryklis (*Chlamydoselachus anguineus*)
	+ *Chlamydoselachus africana*
	+ Gyvatryklis *Chlamydoselachus anguineus*
* Daugiažiauniai rykliai (*Hexanchidae*)
	+ *Heptranchias perlo*
	+ Pilkasis šešiažiaunis ryklys *- Hexanchus griseus*
	+ *Hexanchus nakamurai*
	+ *Hexanchus vitulus*
	+ *Notorynchus cepedianus*

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Daugiažiauniai rykliai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. 1 2
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
| Tom Praisasangl. *Tom Price* |
| --- |
| *Tom Praisas iš paukščio skrydžio* |
|  |
| 

Tom PraisasTom Praisas

22°41′38″ p. pl. 117°47′42″ r. ilg.﻿ / ﻿22.69389°š. pl. 117.79500°r. ilg.﻿ / 22.69389; 117.79500﻿ (Tom Praisas)Koordinatės: 22°41′38″ p. pl. 117°47′42″ r. ilg.﻿ / ﻿22.69389°š. pl. 117.79500°r. ilg.﻿ / 22.69389; 117.79500﻿ (Tom Praisas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Valstija** | Vakarų Australija Vakarų Australija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1965 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 2 874  |
| **Altitudė** | 747 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tom Praisas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Tòm Práisas |

**Tom Praisas** (angl. *Tom Price*) – miestas Australijos šiaurės vakaruose, Vakarų Australijos valstijoje, Pilbaros regione. Kasybos centras. Ašbertono grafystės administracinis centras. 2874 gyventojai, iš jų, 10,4 % – aborigenų kilmės (2021 m.).

Įsikūręs Hamerslio kalnagūbryje, apie 1050 km į šiaurės rytus nuo Perto ir apie 240 km į pietryčius nuo Karatos, 747 m aukštyje virš jūros lygio; laikomas aukščiausiai esančia gyvenviete Vakarų Australijoje. Šalia miesto eksploatuojama bendrovės „Rio Tinto" Maunt Tom Praiso geležies rūdos kasykla. Iškasta rūda 290 km ilgio geležinkeliu vežama į Dampyro uostą eksportui, daugiausia į Kiniją ir Japoniją. Artimiausias oro uostas – Paraberdu (apie 70 km nuo miesto). Netoli Tom Praiso yra turistų lankomas Bevardis kalnas (*Mount Nameless*), Karidžinio nacionalinis parkas ir Karidžinio aborigenų paveldo interpretacijos centras.

Miestą 1965–1966 m. pastatė „Hamersley Iron" kasybos bendrovė (dabar „Rio Tinto" padalinys). Pavadintas amerikiečių verslininko Tomo Muro Praiso (*Thomas Moore Price*), paskatinusio geležies rūdos kasybos plėtrą Hamerslio kalnagūbryje, vardu.

* Vaizdas į miestą nuo Bevardžio kalnoVaizdas į miestą nuo Bevardžio kalno
* Vidurinė mokyklaVidurinė mokykla
* Miesto ženklasMiesto ženklas

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Tom Price, 2021 Census All person QuickStats* Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2022-11-05.
2. ↑  *Tom Praisas*, Pasaulio vietovardžiai. Nuoroda tikrinta 2022-10-25.
3. 1 2  *Tom Price*, Britannica.com. Nuoroda tikrinta 2022-11-05.
**Tom Cleverley**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Tom Cleverley |
| Gimimo data | 1989 m. rugpjūčio 12 d. (32 metai) |
| Gimimo vieta | Basingstokas, Anglija |
| Ūgis | 1,75 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Everton FC |
| **Numeris** | 15 |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
| 1998–2010 2000-2009 | Bradford City AFCManchester United FC |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2009-201520092009-20102010-20112014-20152015– | Manchester United FC→ Leicester City FC *(skol.)*→ Watford FC *(skol.)*→ Wigan Athletic FC *(skol.)*→ Aston Villa FC *(skol.)* Everton FC | 55 (3)15 (2)33 (11)25 (4)31 (3)10 (1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| nuo 2012 |  Anglija | 13 (0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2016 m. vasario 5 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2016 m. vasario 5 d.. |

**Tomas Kleverlis** (angl. *Tom Cleverley*; g. 1989 m. rugpjūčio 12 d. Basingstoke) – Anglijos nacionalinės rinktinės ir „Everton FC" klubo saugas.

Karjera
-------

### Klubinė karjera

Kleverlis gimė Basingstoke, tačiau vėlia šeima persiklaustė į Bredfordą, kur sulaukęs 11 jis ėmė lankyti Bradford City AFC jaunimo komandos treniruotes. Dar po 2 metų jis persikėlė į Manchester United FC futbolo akademiją. 

2009 m. sausį Kleverlis buvo išnuomotas Leicester City FC klubui, su kuriuo laimėjo Pirmosios lygos pirmenybes.

Tų pačių metų rugpjūtį jis visam sezonui buvo išnuomotas į Watford FC komandą, kuriai per 35 rungtynes pelnė 11 įvarčių (nuo balandžio mėnesio jis negalėjo rungtyniauti dėl patirtos traumos).

2010-11 m. sezoną Kleverlis praleido Wigan Athletic FC klube. 

2011-2014 m. jis rungtyniavo pagrindinėje Mančesterio klubo sudėtyje, tačiau dėl dažnų traumų 2011-12 m. sezone sužaidė tik 15 rungtynių. 2014 m. klube pasikeitus treneriui ir atvykus naujiems žaidėjams, Kleverlis tapo nereikalingas ir buvo išnuomotas Aston Villa FC klubui, kuriame sužaidė 31 rungtynes ir pelnė 3 įvarčius.

2015 m. vasarą pasibaigus sutarčiai su Manchester United FC, Kleverlis be perėjimo mokesčio persikėlė į Everton FC klubą, su kuriuo pasirašė 5 metų trukmės sutartį.

Tarptautinė karjera
-------------------

Kleverlis žaidė U-20 (1 rungtynės, 2 įvarčiai) ir U-21 (16 rungtynių) rinktinėse. 2012 m. jis rungtyniavo Didžiosios Britanijos rinktinėje olimpinėse žaidynėse (5 rungtynės).

2012 m. rugpjūčio 15 d. Kleverlis debiutavo nacionalinėje rinktinėje rungtynėse su Italija (pergalė 2-1).

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tom Cleverley** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑
2. ↑  „Everton to sign Tom Cleverley from Manchester United". BBC Sport (British Broadcasting Corporation). 5 June 2015. Nuoroda tikrinta 5 June 2015.
| **Botrychium multifidum**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Daugiaskiltis varpenis (Botrychium multifidum)Daugiaskiltis varpenis (*Botrychium multifidum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Domenas: | Eukariotai  *( Eukaryota)* |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Driežlieliūnai  *( Ophioglossophyta)* |
| Klasė: | Driežlielainiai  *( Ophioglossopsida)* |
| Eilė: | Driežlieliečiai  *( Ophioglossales)* |
| Šeima: | Driežlieliniai  *( Ophioglossaceae)* |
| Gentis: | Varpenis  *( Botrychium)* |
| Rūšis: | Daugiaskiltis varpenis  *( Botrychium multifidum)* |

 |

**Daugiaskiltis varpenis** (*Botrychium multifidum*) – driežlielinių (*Ophioglossacea*) šeimos varpenių (*Botrychium*) genties augalas. Priklauso sporinių induočių grupei. Cirkumpoliarinė ir subkontinentinė rūšis. Lietuvoje reta, dažniausiai aptinkama Baltijos aukštumose ir pajūryje.

Biologija ir ekologija
----------------------

Šios genties paparčiai yra palyginti nedideli 5 iki 30 cm aukščio. Skirtingai nei dauguma paparčių B. *multifidum* turi susitraukiančias šaknis, kurios padeda augalui įsitvirtinti, įterpdamos juos giliai į dirvožemį. Lapo vegetatyvinė dalis ilgakotė, gelsvai žalia, mėsinga, 2-3 kartus plunksniška, išaugusi arti augalo pamato. Daugiametis, sporinis augalas su šakniastiebiu. Geofitas. Sterili lapo dalis (trofoforas) žiemojanti, atsišakoja arti kotelio pagrindo, lakštas dažnai horizontalus, prigludęs prie žemės, su ilgu lapkočiu. Vidutinio ūksmingumo buveinių augalas.

Dauginimasis
------------

Dauginasi sporomis, kurios susiformuoja rausvose, rutuliškose sporangėse. Sporifikuoja liepos – rugpjūčio mėnesiais.

Paplitimas
----------

Plačiausiai paplitusi Vidurio ir Šiaurės Europoje, Rytinėje Šiaurės Amerikos dalyje. Dažniausiai aptinkama pušynų aikštelėse bei nederlingose žemažolėse pievose. Auga rūgščiuose, drėgnuose ar vidutiniškaim drėgnuose dirvožemiuose.

Įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Naujalis J. R. Meškauskaitė E. Juzėnas S. Meldžiukienė A. Botanikos praktikos darbai: archeologiniai ir žiediniai augalai: vadovėlis aukštųjų mokyklų biomedicinos mokslo studijų programų studentams. -Vilnius, 2009.
2. ↑  Stevenson, Dennis WM. (1975). '' Taxonomic and Morphological Observations on Botrychium multifidum (Ophioglossaceae)''. 23 (4): 198–204.
3. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 39
4. ↑  Lietuovos raudonoji knyga. – Lututė, 2021


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Daugiaskiltis varpenis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Lolium perenne** |
| --- |
| Daugiametė svidrė (Lolium perenne)Daugiametė svidrė (*Lolium perenne*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Svidrė  *( Lolium)* |
| Rūšis: | Daugiametė svidrė  *( Lolium perenne)* |

 |

**Daugiametė svidrė** (*Lolium perenne*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos žolinis augalas. Savaime paplitęs didelėje Eurazijos dalyje.

Tai vienmetė arba daugiametė žolė. Aukštis iki 70 cm (paprastai 15–50 cm), su gausiomis šaknimis.

Nereta pievose, pakelėse, kiemuose. Vertingas pašarinis augalas, todėl sukultūrintas. Yra Lietuvoje rajonuota veislė (1957 m.) 'Veja'. Kartais prastai žiemoja. Retakerė, žema, blizgiais lapais. Daugiametė svidrė auginama dekoratyviniuose želdiniuose, ganyklose.

Daugiametės svidrės – daugiametės, retakerės, bet gerai besikrūmijančios, žemos varpinės žolės. Priskiriamos prie pačių vertingiausių pašarinių žolių. Derlingos. Mėgsta nerūgščius priemolio dirvožemius. Gerai žiemoja, pavasarį anksti atželia ir gerai auga visą sezoną. Ilgiau išsilaiko derlingesniuose, ilgiau drėgmę išlaikančiuose ir gausiai tręšiamuose azotu dirvožemiuose. Labai tinka ganymui, nes gerai pakenčia mindymą, sudaro tankų žolyną. Nuganytos ar nupjautos gerai atželia. Gyvulių noriai ėdamos bei tinka geros kokybės silosui gaminti. Atsparios ligoms. Žolės išplaukėja iki birželio vidurio. Skirtos šienavimui ir ganymui. Pirmos pjūties laikas – birželio pirmasis dešimtadienis. Greitai atželia ne tik po pirmosios, bet ir po antrosios pjūties.

Sėklos norma: 20-25 ha.

* Augavietė (Vokietija)Augavietė (Vokietija)
* ŽiedynasŽiedynas
* PožymiaiPožymiai

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Daugiametė svidrė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 143
**Užgiris** arba **Užgirio traktas**  (lenk. *Trakt Zapuszczański)* – istorinėje literatūroje naudojamas terminas, skirtas viduramžių laikų teritorijai į pietus nuo Kauno, į vakarus nuo Nemuno ir į rytus nuo Rytprūsių apibūdinti.

Sunaikinus jotvingių gentis, jų nebedirbamos žemės apaugo didžiule giria. Žvelgiant iš Lenkijos pietvakarinė Lietuvos dalis atrodė esanti *už Girios* (lenk. *za Puszczą*), todėl ir tos žemės buvo vadinamos atititinkamai. Taip 1690 m. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės padūmės sąrašuose Trakų vaivadijos Kauno pavieto teritorija buvo suskirstyta į *Užnerio*, *Panemunės* ir *Užgirio* traktus. Pastarajame bajorai buvo surašyti giminėmis. Toks teritorijos apibudinimas geografiškai buvo gana sąlyginis.

Po Antrojo ATR padalijimo ši teritorija atiteko Prūsijos karalystei, o pagal Tilžės sutartį įėjo į Lenkijos Kongreso karalystės sudėtį, 1815 m. iš jos buvo suformuota Augustavo vaivadija. 1867–1915 m. vaivadija buvo pervadinta į Suvalkų guberniją, liaudiškai – tiesiog Suvalkiją.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Zigmantas Kiaupa. *Nauja Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės padūmės sąrašų publikacija – 1690 m. Trakų vaivadijos sąrašai* Archyvuota kopija 2018-03-16 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Imiona niektórych plemion i ziem dawnej Polski[neveikianti nuoroda]
**Daugiavariantinė pusiausvyra** (angl. *multiplicity of equilibrium*) – laisvosios rinkos situacija, kuomet greta optimalios, racionalios kainų bei paklausos pusiausvyros (Pareto pasiskirstymo) yra galimos ir kitos, ekonomiškai mažiau racionalios, tačiau laikinai arba ir ilgesnį laiką stabilios rinkos būsenos. Daugiavariantinės pusiausvyros galimybės aptiktos analizuojant rinkos procesus matematiškai. Jos šalininkai taip pat remiasi ir biologinių sistemų analogija: panašias fizines sąlygas turinčiose tarpusavy izoliuotose salose gali nusistovėti skirtingi kiekybiniai rūšių tarpusavio santykiai, nukreipdami biologinę evoliuciją skirtingomis kryptimis. Dėl to greta esančiose salose ilgainiui kai kada išsivysto visiškai skirtingos ekologinės bendrijos.

Daugiavariantinė pusiausvyra linkusi atsirasti jei rinkos dalyviai pernelyg mažai saveikauja tarpusavyje.

Pagrindiniai daugiavariantinės pusiausvyros teiginiai:

* Esamos padėties ir technologijos lygio žinojimo nepakanka šalies ekonomikos vystymuisi numatyti. Gali būti įmanomos kelios alternatyvios vystymosi kryptys.
* Besivystančios visuomenės dalys viena kitą gali veikti daug labiau nei įvairūs išoriniai veiksniai veikia visą visuomenę.
* Jei valstybė pagrįstai įtaria, jog nusistovėjo neoptimali stabili padėtis, ji gali trumpam aktyviai įsikišusi pervesti tokią ūkio šaką į kitą, alternatyvią stabilią būseną. Nusistovėjus alternatyviai būsenai, valstybei toliau ir vėl nebūtina kištis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  C.Ghiglino, M.Tvede (1996). Multiplicity of Equilibria. CARESS Working Paper #96-01.
2. ↑  J. Stiglitz (2001) *Information and the Change in the Paradigm in Economics, Nobel Prize Lectur*e. (paskaita atsiimant Nobelio premiją, straipsnis anglų kalba).
Koordinatės: 55°35′48″š. pl. 23°02′54″r. ilg.﻿ / ﻿55.5968°š. pl. 23.0482°r. ilg.﻿ / 55.5968; 23.0482


|  |
| --- |
| **Maironių pagrindinė mokykla** |
| Maironių pagrindinė mokykla herbas |
|  |
| **Adresas** | Maironio g. 10, Maironiai |
| **Direktorius(-ė)** | Rima Andrulienė |
| **Mokinių skaičius** | 67 (2012 m.) |
| **Įkūrimo data** | 1920 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 12 |

**Kelmės rajono Maironių pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Maironiuose (Kelmės raj.), Maironio g. 10, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190097313. Steigėjas Kelmės rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Liolių pagrindinės mokyklos skyrius.

Istorija
--------

1920 m. Saudininkų bažnytkaimyje dvarininko Marcinkaus iniciatyva pas Praną Urboną atidaryta privati vienkomplektinė pradžios mokykla. Joje tebuvo du skyriai. Pirmasis mokytojas buvo zakristijonas Antanas Gutauskas. Po metų mokykla iškelta pas Pranciškų Jungbliutą, dar po metų mokykla įsikūrė parapijos name – špitolėje. 1926 m. mokykla išsikėlė pas Tomavičių. Mokykloje buvo trys skyriai. Vėliau mokyklai ėmė vadovauti mokytojas Juozas Bapkaitis. 1930 m. mokykla įsikūrė pas G. Barakauską. Atsirado ir ketvirtoji klasė. Tuomet mokėsi 65 mokiniai. 1931 m. pastatyta Saudininkų mokykla, kurios senasis pastatas išliko iki šių dienų.

1949 m. įsikūrė septynmetė mokykla, joje mokėsi 96 mokiniai. 1961 m. septynmetė perorganizuota į aštuonmetę mokyklą. Mokėsi 182 mokiniai, dirbo 10 mokytojų. 1963 m. prie mokyklos pastatytas 6 klasių priestatas. 1965 m. mokinių skaičius išaugo iki 215. 1986 m. mokyklai sugrąžintas Maironių pavadinimas. Nuo 1999 m. Maironių pagrindinė mokykla, įsteigta priešmokyklinio ugdymo grupė. 2004–2005 m. m. mokykloje mokėsi 142 mokiniai, dirbo 22 mokytojai. 2005–2008 m. veikė Maironių pagrindinės mokyklos Laugalio pradinio ugdymo skyrius.

2017 m. Maironių mokykla prie Liolių pagrindinės mokyklos kaip skyrius.

Direktoriai
-----------

* 1951 m. Vladas Sturys
* 1951 m. Eufruzina Milaševičiūtė
* 1953 m. Antanas Zykas
* 1956 m. Antanas Bartkus
* 1958 m. Petras Pocius
* 1999 m. Danguolė Teišerskienė
* nuo 2013 m. l.e.d.p. Rima Andrulienė

Nuorodos
--------

1. ↑  Kelmės rajono Liolių pagrindinės mokyklos Maironių skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-17).
2. ↑  Kelmės rajono Maironių pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-17).

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2013-11-01 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 50°34′48″ š. pl. 68°43′28″ v. ilg.﻿ / ﻿50.58000°š. pl. 68.72444°r. ilg.﻿ / 50.58000; 68.72444

| Danielio Džonsono užtvanka |
| --- |
| Danielio Džonsono užtvankaDanielio Džonsono užtvanka |
| Bendra informacija |
| Valstybė | Kanados vėliava Kanada (Kvebeko vėliava Kvebekas) |
| Būklė | veikianti |
| Upė | Manikuaganas |
| Statybos pradžia | 1959 m. |
| Pradėjo veikti | 1970 m. |
| Instaliuota galia | 1528 MW ir 1064 MW |
| Savininkas | Hydro-Québec |
| Užtvanka |
| Užtvankos tipas | betoninė, daugiaarkė |
| Užtvankos ilgis | 1314 m |
| Šliuzai | nėra |
| Turbinos ir generatoriai |
| Turbinų kiekis ir markė | 8 x 191 MW *Francis* tipas (Manic-5)4 x 266 MW *Francis* tipas (Manic-5-PA) |

**Danielio Džonsono užtvanka** (angl. *Daniel-Johnson Dam*) – daugiaarkė užtvanka Kanadoje, vidurio Kvebeke, pastatyta 1959–1970 m. ant Manikuagano upės, ištekančios iš smūginės kilmės Manikuagano ežero (dabar virtęs tvenkiniu). Skirta energetikos ir kovos su potvyniais reikmėms. Užtvankos nukreiptas vanduo suka dviejų vandens jėgainių turbinas, kurių bendra galia – 2596 MW. Užtvanka yra 214 m aukščio, 1314 m ilgio. Sudaryta iš 14 betoninių arkų, pastatytų iš aukštos kokybės betono, pajėgaus atlaikyti ne tik didelį slėgį, bet ir didelius temperatūrų skirtumus.

Danielio Džonsono užtvanka pavadinta Kvebeko premjero Danielio Džonsono garbei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 128
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Uždegimo ritė
Uždegimo ritės veikimo schemos
**Uždegimo ritė** – viena iš variklio uždegimo sistemos sudedamųjų dalių.

Variklio uždegimo sistemoje yra dvi elektros srovės grandinės – žemos ir aukštos įtampos. Uždegimo ritėje žemos įtampos (12 V, rečiau – 6 V) srovė paverčiama iki 30 000 voltų aukštos įtampos srove.

Priklausomai nuo keliamų reikalavimų, uždegimo ritės būna:

* standartinės (tepalinės) uždegimo ritės
* didelės galios uždegimo ritės

Didelės galios uždegimo ritės gali generuoti aukštesnę uždegimo įtampą ir gali duoti daugiau uždegimo kibirkščių per laiko vienetą, negu standartinės uždegimo ritės.

Konstrukcija
------------

Antrinėje apvijoje yra maždaug 15 000–30 000 vijų, pagamintų iš plono varinio laido (0,07 mm skersmens), o pirminėje (laido storis apie 0,72 mm) – 60–150 kartų mažiau negu antrinėje apvijoje. Pirminės apvijos išvadai prijungti prie karbiuratoriaus dangtelio gnybtų P ir BK. Antrinės apvijos išvadai – prie gnybto P ir prie žalvarinio stovelio, kuris sujungtas su aukštos įtampos laidu.

Šerdis su ritėmis įstatyta į porcelianinio izoliatoriaus ir kaskolitinio dangtelio įdubas, virš ričių įtaisytas žiedinis magneto laidas, sudarytas iš dviejų elektrotechninių lakštų. Jis stiprina magnetinį srautą.

Ritės pirminė apvija nuosekliai sujungta su papildoma varža, vadinama variatoriumi. Ji reikalinga mažesniam įtampos kritimui antrinėje apvijoje varikliui dirbant dideliais sūkiais ir lengvesniam variklio paleidimui. Variatoriaus išvadai sujungti su gnybtais, esančiais ant karbolitinio dangtelio.
Moreta
**Moreta** (it. *moretta; moretta fanese*) – karštas kavos alkoholinis kokteilis iš Fano (Pezaro ir Urbino provincija Italijoje), populiarus žvejų gyvenamoje pakrantėje. Tai stiprus saldus gėrimas, paprastai geriamas pavalgius ar kaip sušildantis gėrimas šaltomis popietėmis.

Istorija
--------

Spėjama kad šį gėrimą sugalvojo jūrininkai ir žvejai iš Fano uosto, nes tenai jie naudoja tokius ingredientus kaip moretoje tam, kad sušiltų ir įgytų daugiau energijos. Vėliau iš šių ingredientų ir buvo sukurta moreta. 2004 m. AIBES (*Associazione Italiana Barman e Sostenitori*) oficialiai pripažino moretą kaip kokteilį.

Gaminimas
---------

Karšto kokteilio alkoholinė dalis yra mišinys iš vienodomis dalimis sumaišytų anyžinio likerio, romo ir brendžio. Naudojamos konkrečios alkoholinių gėrimų rūšys priklauso asmeninio skonio ar konkretaus recepto. Pvz. vietoj brendžio gali būti naudojamas konjakas, vietoje anyžinio likerio – saldymedžio likeris. Mišinys kaitinamas garu įdėjus cukraus ir citrinos ar apelsino žievelės, tada supilamas į stiklinę. Cukrus turėtų ištirpti.
  
Tada ant mišinio lėtai, kad nesusimaišytų, užpilama šilta kava, geriausiai espresas.

Moreta pateikiama mažose skaidriose stiklinėse, kad matytųsi trys sluoksniai – viršuje puta, viduryje kava, apačioje – alkoholinis mišinys. Prieš geriant geriantysis visa tai gali sumaišyti

Nuorodos
--------

1. ↑  Confesercenti PU Archyvuota kopija 2006-05-10 iš Wayback Machine projekto.

* La Moretta Fanese
* Moretta of Fano
| **Johan Huizinga** |
| --- |
|  |
| Johanas Huizinga |
| Gimė | 1872 m. gruodžio 7 d.Groningenas, Nyderlandai  |
| Mirė | 1945 m. vasario 1 d. (72 metai)De Stegas, Nyderlandai |
| Tautybė | olandas |
|  |
| Veikla | Nyderlandų istorikas, kultūros teoretikas |
| Organizacijos | Groningeno universitetas (1905–1915 m.), Leideno universitetas (1915–1942 m.) |
|  |
| Alma mater | Groningeno, Leipcigo universitetai |
|  |
|  **Vikiteka** | Johan Huizinga |

**Johanas Huizinga** (ol. *Johan Huizinga*; 1872 m. gruodžio 7 d. – 1945 m. vasario 1 d.) – Nyderlandų istorikas, kultūros teoretikas, žaidimo teorijos kūrėjas, vienas šiuolaikinės kultūros istorijos pradininkų. Istorikas tyrinėjo tuo metu mokslininkų ne itin rimtai vertintas meno, religijos bei ritualų, manierų, literatūros, moralės temas, kasdienybės normas.

Huizinga dukart vedė, turėjo 3 vaikus. Pirmoji žmona gana anksti mirė. Po to jis vedė dar kartą. Huizinga buvo krikščionis, tai atsispindi visuose jo darbuose.

Johanas Huizinga iš pradžių tyrė sanskritą, indoeuropiečių kalbas. 1905–1915 m. dėstė istorijos katedroje Groningeno universitete. Vėliau dėstė Leideno universitete iki 1942 m. Per II pasaulinį karą, vokiečiams okupavus Nyderlandus, Huizinga buvo persekiojamas už antifašistinius įsitikinimus, 1942 m. buvo nacių suimtas ir kalintas lageryje, vėliau sunkiai susirgo ir iš lagerio paleistas, bet iki pat mirties 1945 m. nebuvo visiškai laisvas.

Johano Huizingos Viduramžių ir Renesanso sandūros interpretacija įkvėpė naują istoriografijos kryptį, siekiančią aprėpti kultūros formų visumą.

J. Huizinga buvo ne tik istorikas, bet ir talentingas rašytojas, nominuotas Nobelio literatūros premijai. Amžininkas, vokiečių literatūros kritikas, poetas Hermanas Hesė, perskaitęs Huizingos veikalo vertimą į vokiečių kalbą jo recenzijoje rašė, kad „labai didelis laimėjimas, kai didis tyrinėtojas kartu yra ir didis rašytojas".

Dėl savo būdo Huizinga neturėjo daug mokinių ar sekėjų.

Žymiausi kūriniai
-----------------

Pirmuosiuose savo veikaluose Huizinga tyrinėjo Indijos literatūrą ir kultūrą. Labiausiai išgarsėjo 1919 m. išleidęs veikalą „Viduramžių ruduo". Gyvas, įtraukiantis knygų stilius pavertė jas ne tik istoriniais veikalais, bet ir literatūros kūriniais.

* „*Viduramžių ruduo*" išleista 1919 m. Knygoje nagrinėjamas gyvenimas ir mąstysena Prancūzijoje ir Olandijoje XIV–XV amžiuose.
* „*Erazmas*" išleista 1924 m.
* „*Rytdienos šešėliuose*" išleista 1935 m. Kūrinys, kuriame aptariama to laikmečio dvasinė krizė.
* „*Homo ludens*" (liet. Žaidžiantis žmogus) išleista 1938 m. Studija apie žaidimo elementą kultūroje.
* „*Sužalotas pasaulis. Apmąstymai apie mūsų kultūros atkūrimo šansus*" Paskutinė J. Huizingos knyga, apie pasaulį po II pasaulinio karo. Baigta 1943 m. vasarą.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  *LRT Klasikos laida apie Johaną Huizingą*. Nuoroda tikrinta 2021-05-17.
2. 1 2 3  *„Viduramžių rudens" ir J. Huizingos apžvalga*. Aukso žuvys.lt. Nuoroda tikrinta 2021-05-17 .
3. 1 2  *LRT Klasikos laida "Homo cultus" apie J. Huizingą ir jo knygą "Rytdienos šešėliuose".*. Nuoroda tikrinta 2021-05-17 .
4. 1 2 3 4 5 6  *Encyclopaedia Britannica – Johan Huizinga*. Nuoroda tikrinta 2021-05-17.
| **Johanas Gotlybas Kroicfeldasvok. *Johann Gottlieb Kreuzfeld*** |
| --- |
| Gimė | 1745 m. balandžio 19 d.Karaliaučius |
| Mirė | 1784 m. sausio 18 d. (38 metai)ten pat |
|  |
| Veikla | Mažosios Lietuvos tautosakininkas, liaudies dainų rinkėjas ir skelbėjas, profesorius. |

**Johanas Gotlybas Kroicfeldas** (vok. *Johann Gottlieb Kreuzfeld*, 1745 m. balandžio 19 d. Karaliaučius – 1784 m. sausio 18 d. ten pat) – Mažosios Lietuvos tautosakininkas, liaudies dainų rinkėjas ir skelbėjas, profesorius.

Biografija
----------

1762-1767 m. studijavo Karaliaučiaus universitete. 1768-1776 m. mokytojas Karaliaučiuje, 1777-1784 m. Karaliaučiaus universiteto profesorius, miesto pilies bibliotekininkas.

1775 m. sudarė rankraštį „Mūzų almanachas" (*Musenalmanach*), jame pateikė lietuvių liaudies dainų. 1775 m. parengė almanachą „Prūsų puokštė" (*Preussische Blumenlese*), jam parašė įvadą „Prūsijos poezijos istorija". Almanache pateikė 4 lietuvių liaudies dainas. Dainą „Per beržynėlį, per pušynėlį" išvertė į vokiečių kalbą (*Durchs Birkenwäldchen, durchs Fichtenwäldchen*). Ji J. G. Herderio rinkinyje „Tautų balsai dainose" (*Stimmen der Völker*) pavadinta „Die kranke Braut" (*Serganti sužadėtinė*). Šiame rinkinyje paskelbtos dar 6 jo užrašytos dainos.

Žurnale „Preussische Tempe" 1780 m. paskelbė vestuvinės gaubtuvių dainos „Parvedimo daina" variantą, kurį savo rinkiniuose paskelbė Liudvikas Rėza, Simonas Daukantas, Antanas Juška ir kiti. Šiame žurnale taip pat įdėjo jaunosios graudinimo dainos „Pirmvakario daina" variantą, 1781 m. paskebė straipsnį apie prūsų poeziją.

Bibliografija
-------------

* Nuomonė apie senosios Prūsijos bajoriją kartu su dokumentų priedu (*Eine Meinung über den Adel der alten Preussen nebst einigen urkundlichen Beiträgen*, 1784 m.) .

Šaltiniai
---------

1. ↑  Leonardas Sauka. *Johanas Gotlybas Kroicfeldas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 26 psl.
| **Evaldas Vyčinas** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. rugpjūčio 10 d. (70 metų)Ukmergė |
| Tautybė | lietuvis |
| Sutuoktinis (-ė) | Daiva Vyčinienė |
|  |
| Veikla | altininkas, etnomuzikologas, folkloro atlikėjas |
| Sritis | etnoinstrumentologija |
| Organizacijos | Lietuvos muzikos ir teatro akademija |
| Pareigos | docentas |
|  |
| Alma mater | Lietuvos konservatorija |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Jono Basanavičiaus premija (2002 m.) |

**Evaldas Vyčinas** (g. 1952 m. rugpjūčio 10 d. Ukmergėje) – Lietuvos altininkas, etnomuzikologas, pedagogas, vadinamas „folkloro tėvu", post-folkloro pradininku Lietuvoje.

Biografija
----------

1977 m. Evaldas Vyčinas baigė Lietuvos konservatoriją, alto klase (pas Petrą Radzevičių ir Jurgį Fledžinską), 1979 m. – Maskvos konservatorijos aspirantūrą (alto klasę). Nuo 1980 m. pradėjo dėstyti Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje, 2011 m. tapo docentu.

2002 m. apdovanotas (su žmona) Jono Basanavičiaus premija.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbiausia Evaldo Vyčino tyrimų kryptis – etnoinstrumentologija. Jis paskelbė mokslinių straipsnių, buvo knygos *Pasaulio muzikos instrumentai* (1999 m.) specialusis redaktorius. Sudarė ir parengė muzikinio folkloro kompaktinių plokštelių ir skaitmeninių vaizdo diskų. Dalyvavo moksliniuose projektuose, tarp jų – mokslinių tyrimų projekte *Folkloro archyvai ateičiai: skaitmeninimas, kaupimas, sisteminimas* (2007–2009 m.).

Muzikinė veikla
---------------

Evaldas Vyčinas dalyvavo Vilniaus naujosios muzikos ansamblyje (vadovas Šarūnas Nakas), su juo gastroliavo po užsienį. Folkloro ansamblių *Jievaras* (1980–2004 m.) ir *Visi* (nuo 1980 m.) vadovas.

Rekonstravo ir „sugrąžino" į sceną daugelį senųjų muzikos instrumentų – kankles, dūdmaišį, ratukinę lyrą ir kt.

Pirmasis pradėjo propaguoti XIX a. tautosakos rinkėjų Antano ir Jono Juškų užrašytas dainas, pats sau pritardamas kanklėmis. Tokia jų interpretacija tapo etalonine.

Evaldo Vyčino dainavimas – savotiška meditacija, jis užburia klausytoją, dažnai net nesuprantantį lietuvių kalbos. Jo kanklių aranžuotės prigijo ir kitų XIX a. rinkinių (Liudviko Rėzos, Christiano Bartscho) dainoms, kurias Evaldas Vyčinas atlieka įvairiai: solo, su žmona Daiva Vyčiniene, bei jo vadovaujamu folkloro ansambliu „VISI".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Evaldas Vyčinas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Venk–Žvo). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2014
| **Mordecai Kaplan** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1881 m. birželio 11 d.Švenčionys, Rusijos imperija |
| Mirė | 1983 m. lapkričio 8 d. (102 metai)Niujorkas, JAV |
|  |
| Veikla | Rabinas, mokytojas |

**Mordechajus Kaplanas** (1881 m. birželio 11 d. Švenčionyse, Rusijos imperija – 1983 m. lapkričio 8 d. Niujorke, JAV) – rabinas, mokytojas, rekonstruotojo judaizmo kūrėjas kartu su Ira Eisenstein.

Biografija
----------

Gimė 1881 m. birželio 11 d. Švenčionyse. 1889 m. su seserimis ir motina išvyko į JAV pas savo tėvą, kuris dirbo su rabinu Jacob Joseph. Nuo 1895 m. lankė mokyklą Niujorke. 1893–1902 m. mokėsi Niujorko žydų teologinėje seminarijoje. Nuo 1900 m. studijavo filosofiją, sociologiją Kolumbijos universitete, kur įgijo daktaro laipsnį. 1908 m. liepą vedė Lena Rubin. Nuo 1934 m. iki 1970 m. rašė knygas apie judaizmo rekonstruktyvizmą. Jis sukūrė savitą judaizmo pakraipą, vadinamąjį rekonstruktyvizmą, kuris neretai apibūdinamas kaip ketvirtoji judaizmo srovė greta ortodoksinio, konservatyviojo ir reformistinio judaizmo. Ši pakraipa turi daugiausia šalininkų tarp išsilavinusių bei pasiturinčių JAV, Didžiosios Britanijos žmonių. Egzistuoja atskiros rekonstruktyvizmo sinagogos (XX–jo amžiaus pabaigoje JAV jų buvo 62), sava rabinų asociacija. Svarbiausias M. Kaplano veikalas – "Judaizmas kaip civilizacija". Mirė 1983 m. lapkričio 8 d. Niujorke.

Darbai
------

### Knygos

* *Judaism as a Civilization* (1934)
* *Judaism in Transition* (1936)
* *The Meaning of God in Modern Jewish Religion* (1937)
* *The Future of the American Jew* (1948)
* *Questions Jews Ask* (1956)
* *Judaism Without Supernaturalism* (1958)
* *The New Zionism* (1959)
* *The Greater Judaism in the Making* (1960)
* *The Purpose and Meaning of Jewish Existence* (1964)
* *The Religion of Ethical Nationhood* (1970)
* *If Not Now, When?* (1973)

### Straipsniai

* 'What Judaism is Not,' *The Menorah Journal,* Vol. 1, No. 4, (October 1915)
* 'What is Judaism,' *The Menorah Journal,* Vol. 1, No. 5, (December 1915)
* 'Isaiah 6:1–11,' *Journal of Biblical Literature,* Vol. 45, No. 3/4, (1926).
* 'The Effect of Intercultural Contacts upon Judaism,' *The Journal of Religion,* (January 1934).
* 'The Evolution of the Idea of God in Jewish Religion,' *The Jewish Quarterly Review,* Vol. 57, (1967).

Nuorodos
--------

* Biografija (ang.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mordechajus Kaplanas[neveikianti nuoroda]
| **Evaldas Jurkevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1969 m. vasario 21 d. (54 metai)Klaipėdoje |
| Sutuoktinis (-ė) | Elena |
| Vaikai | Gabrielė, Ugnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos edukologas, politinis veikėjas. |
|  |
| Alma mater | 
* 2005 m. Klaipėdos universitetas;
* 2008 m. Kauno technikos universitetas.

 |

**Evaldas Jurkevičius** (g. 1969 m. vasario 21 d. Klaipėdoje) – Lietuvos edukologas, politinis veikėjas.

Biografija
----------

1984–1987 m. mokėsi Klaipėdos 42-ojoje profesinėje technikos mokykloje ir įgijo laivų elektros mechaniko specialybę. 2000–2005 m. studijavo Klaipėdos universiteto Pedagogikos fakultete, edukologas. 2006–2008 m. – Kauno technikos universiteto magistrantas (viešasis administravimas).

1992–2002 m. E. Jurkevičiaus komercinės firmos savininkas. 2005–2007 m. Mažosios Lietuvos istorijos muziejaus direktoriaus pavaduotojas. 2007–2008 m. Kultūros paveldo departamento prie Kultūros ministerijos Klaipėdos teritorinio padalinio vyresnysis valstybinis inspektorius.

2008–2012 m. Seimo narys.

Nuo 2002 m. individualių namų savininkų bendruomenės „Smeltė" pirmininkas; nuo 2004 m. – Klaipėdos vyriausiojo policijos komisariato policijos rėmėjas; nuo 2005 m. Klaipėdos nevyriausybinių organizacijų bendradarbiavimo tarybos narys; nuo 2000 m. Klaipėdos dekoratyvinių paukščių klubo narys.

Partijos Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys.

Žmona Elena, vaikai – Gabrielė, Ugnius.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  Vyriausioji rinkimų komisija Archyvuota kopija 2013-11-12 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.