recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Gintaras Vaičekauskas** |
| --- |
|  |
| Gintaras Vaičekauskas |
| Gimė | 1962 m. kovo 6 d. (61 metai)Kaune |
| Sutuoktinis (-ė) | Giedrė |
| Vaikai | Agnius, Guostė |
|  |
| Veikla | žurnalistas |
| Organizacijos | Balticum TV |
| Partija | LRLS |
|  |
| Alma mater | Lietuvos kūno kultūros institutas |

**Gintaras Vaičekauskas** (g. 1962 m. kovo 6 d. Kaune) – Klaipėdoje dirbantis televizijos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1969–1972 m. mokėsi Kauno Jono Jablonskio vidurinėje, 1972–1978 m. – Kauno 28-ojoje vidurinėje, 1978–1979 m. – Kauno 5-ojoje vidurinėje mokyklose, 1979–1980 m. – Klaipėdos 18-ojoje vidurinėje mokykloje.

1981–1982 m. tarnavo sovietinėje armijoje Afganistane. 1983–1984 m. dirbo Klaipėdos spaustuvėje „Rytas" spaudėju.

1984–1988 m. studijavo Kauno kūno kultūros institute, kuriame įgijo buriavimo trenerio ir fizinio lavinimo mokytojo specialybę. 1988–1990 m. buvo Klaipėdos sporto draugijos „Žalgiris" buriavimo treneris.

1990–1999 m. dirbo dienraščio „Vakarų ekspresas" žurnalistu. Nuo 2000 m. – UAB „Balticum TV" žurnalistas, redaktorius, 2000–2002 m. – laidos „Mano nuomonė" redaktorius, 2002–2016 m. – laidos „Reidas" autorius ir redaktorius.

2016–2020 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys.

Žmona Giedrė, vaikai Agnius, Guostė. Moka anglų kalbą. Pomėgiai: buriavimas, parašiutizmas, poilsis vasarnamyje.

Įvertinimas
-----------

* Televizijos konkurso „Ad Rem" laureatas (2000 m.).
* Lietuvos AIDS centro konkurso nugalėtojas už televizijos laidų ciklą (2001 m.).
* LR susisiekimo ministerijos 2008 m. apdovanotas už laidą „Reidas".
* Klaipėdoje išrinktas Metų žurnalistu (2012 m.).
* Lietuvos draudikų asociacijos apdovanotas konkurse „Act non verba" (2014 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gintaras Vaičekauskas - vairuotojų „tramdytojas"
2. ↑  G.Vaičekauskas: su kitomis televizijomis konkuruočiau turiniu ir vaizdu

Nuorodos
--------

* Gintaro Vaičekausko biografija (*vrk.lt*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Apertura** (*atidarymo*) ir **clausura** (*uždarymo*) turnyrai – daugelio Lotynų Amerikos futbolo čempionatų sezono dalys. Tokia sezono skaidymo į dvi dalis sistema sukurta 1990 metais Argentinos *Primera* divizione, 1994 metais panašią sistemą pritaikė Urugvajaus *Primera*, iki XIX a. pirmojo dešimtmečio vidurio panaši sistema pradėta taikyti visose Lotynų Amerikos šalyse, išskyrus Braziliją.

Argentinos, Bolivijos, Čilės, Kolumbijos, Ekvadoro, Salvadoro, Gvatemalos, Hondūro ir Meksikos lygose kiekvienos sezono dalies čempionas tampa šalies čempionu, todėl šiose šalyse kiekvienais metais išaiškėja du šalies čempionai, kai kuriose šalyse dar organizuojamos simbolinės *Apertura* ir *Clausura* čempionų rungtynės, panašiai kaip Supertaurės Europoje. Kitose šalyse *Apertura* ir *Clausura* nugalėtojai kasmet atrankinėse varžybose kovoja dėl vienintelio čempiono titulo.

Čilės, Kolumbijos, Ekvadoro, Panamos ir Peru nacionalinėse futbolo lygose *Apertura* organizuojama pirmoje kalendorinių metų pusėje, *Clausura* – antroje. Argentinos, Bolivijos, Kosta Rikos, Salvadoro, Gvatemalos, Hondūro, Meksikos, Nikaragvos, Urugvajaus ir Venesuelos lygose *Apertura* organizuojama metų antroje pusėje, *Clausura* – pirmoje.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ohržė, Ėgeris |
| --- |
| Ohržė Čekijoje, ties Budine prie Ohržės Ohržė Čekijoje, ties Budine prie Ohržės |
| **Ilgis** | 316 km |
| **Baseino plotas** | 6255 km² |
| **Vidutinis debitas** | 38 m³/s |
| **Ištakos** | Fichtelio kalnagūbris |
| **Žiotys** | Elbė |
| **Šalys** | Vokietija, Čekija |
|  |
|  **Vikiteka** | Ohržė, Ėgeris |

**Ohržė** (ček. *Ohře*), **Ėgeris** (vok. *Eger*) – upė Vokietijoje ir šiaurės vakarų Čekijoje; Elbės (Labės) kairysis intakas. Prasideda Bavarijoje, Fichtelio kalnagūbryje, netoli Vasenštato miestelio. Teka į šiaurės rytus pradžioje per Vokietiją, o pratekėjusi 35 km – Čekijos teritorija. Įteka į Labę ties Litomeržicių.

Didžiausi intakai: Odrava, Tepla, Libocas, Blšanka (dešinieji), Libokų upelis, Svatava, Rolava, Bistržycė, Chomutovka (kairieji). Upės vagoje įrengtos dvi hidroelektrinės. Prie Ohržės esantys miestai: Vaisenštatas (Vokietija), Chebas, Karlovi Varai, Klašterecas prie Ohržės, Kadanis, Žatecas, Lounai, Terezynas (Čekija).

Vandenvardžio kilmė keltiška – *Agara* reiškia 'lašišų upę'.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Gegužiai |
| --- |
| Vietovė prijungta prie miesto XX a. 2-ojoje pusėje |
|  |
|  |
| 

GegužiaiGegužiai

 |
| **Koordinatės** | 55°54′00″š. pl. 23°16′12″r. ilg.﻿ / ﻿55.900°š. pl. 23.270°r. ilg.﻿ / 55.900; 23.270﻿ (Gegužiai)Koordinatės: 55°54′00″š. pl. 23°16′12″r. ilg.﻿ / ﻿55.900°š. pl. 23.270°r. ilg.﻿ / 55.900; 23.270﻿ (Gegužiai) |
|  |
| **Apskritis** | Šiaulių apskrities vėliava Šiaulių apskritis |
| **Savivaldybė** | Šiaulių miesto savivaldybės vėliava Šiaulių miesto savivaldybė |

**Gegužiai** – vienas iš Šiaulių miesto pietinės dalies rajonų. Ribojasi vakaruose su Šventupiu, šiaurėje su Lieporiais ir Verduliais, rytuose su Piktmiškiu, pietuose – Šlepkai ir Rėkyvos ežeras. Vienintelis kelias veda į miestą. Rajoną su miestu jungia miesto visuomeninio transporto linija (autobusas Nr. 3A).

Etimologija
-----------

Rajono pavadinimas kilęs nuo vienkieminio Gegužių kaimo, žinomo nuo XVIII a.

Istorija
--------

Gyvenvietė pradėjo plėstis po 1994 m. buvusiems savininkams pradėjus grąžinti žemės sklypus. Greta gyvenvietės suprojektuotas pietinis  **A18**  Šiaulių aplinkkelis .
**Apeliavimas į kilmę** (lot. *fallacy of virtue*, angl. *genetic fallacy*) – loginių argumentacijos klaidų grupė, kada apie teiginio teisingumą ar klaidingumą sprendžiama pagal jo kilmės šaltinį. Dažniausiai naudojama teiginio sukritikavimui, tačiau kartais ir palaikymui. Tai yra klaida, kadangi teiginio kilmė neturi jokio loginio ryšio su teiginio teisingumu ar klaidingumu. Logiškai ji nebūtų pateisinama net tada, jei teiginio šaltinis visada *iki šiol* būtų buvęs teisus (arba visada *iki šiol* klystų).

Apeliavimo į kilmę klaidos apima argumentą prieš žmogų, apeliavimą į autoritetą, apeliavimą į mases ir kt.

Susijusi argumentacijos klaida yra argumentas iš senumo, kuomet apie teiginio teisingumą ar klaidingumą sprendžiama iš to, kaip seniai jis yra atsiradęs.

Pavyzdžiai
----------

* Martino Heidegerio filosofija yra bloga ir neteisinga, kadangi jis buvo susijęs su fašistais.
* Jėzaus brolio kapas negali būti klastotė, kadangi klastote jį paskelbė žydų mokslininkai.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Argumentas prieš žmogų
* Apeliavimas į mases
* Apeliavimas į autoritetą

Šaltiniai
---------

1. ↑  „A List Of Fallacious Arguments". Nuoroda tikrinta 6 October 2012.
2. ↑  Honderich, Ted, ed (1995). "Genetic fallacy". *The Oxford Companion to Philosophy*. Oxford University Press. ISBN 978-0-19-866132-0. .
| **Laura Činčilja Miranda** |
| --- |
| Kosta Rikos prezidentė |
|  |
| Gimė | 1959 m. kovo 28 d. (64 metai)San Chosė |
| Sutuoktinis (-ė) | Chosė Marija Riko |
| Religija | katalikė |
| Kosta Rikos prezidentė |
| Kelintas | 44 |
| Ėjo pareigas | 2010 m. gegužės 8 d. –  |
| Ankstesnis | Oskaras Ariasas Sančesas |
|  |
| Partija | „Nacionalinė Liberalinė partija" (PLN) |
|  |
|  **Vikiteka** | Laura Chinchilla |

**Laura Činčilja Miranda** (isp. *Laura Chinchilla Miranda*, g. 1959 m. kovo 28 d. San Chosė) – Kosta Rikos politinė veikėja. Ji tapo pirmąja moterimi, išrinkta į Kosta Rikos prezidento postą.

Ši populiari politikė pasižymėjo kovos su korupcija srityje − dar 1990−1993 metais ji kūrė kovos su korupcija programas, vėliau kurį laiką užėmė vidaus reikalų ministro pavaduotojos ir vidaus reikalų ministrės pareigas. 

2010 m. vasario 7 d. Laura Činčilja buvo išrinkta Kosta Rikos prezidente. Remiantis rinkimų duomenimis, gautais suskaičiavus 60 % balsų, ji gavo 49 % balsų − dvigubai daugiau nei du artimiausi jos varžovai ir gerokai daugiau nei reikia pergalei jau pirmajame rinkimų rate iškovoti.

Viena pirmųjų Lauros Činčiljos iniciatyvų, tapus prezidente, buvo pasiūlymas, moterims vietoje dviejų išeiginių per savaitę, įteisinti tris išeigines.

Kosta Rikos prezidentė Laura Činčilja 50 procentų savo atlyginimo aukoja labdarai.

Nuorodos
--------

* Laura Činčilja Miranda Archyvuota kopija 2010-03-04 iš Wayback Machine projekto. (ispanų k.)
| **Lathraea squamaria** |
| --- |
| Gegužinė žvynašaknė (*Lathraea squamaria*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Džiovekliniai  *( Orobanchaceae)* |
| Gentis: | Žvynašaknė  *( Lathraea)* |
| Rūšis: | Gegužinė žvynašaknė  *( Lathraea squamaria)* |

 |

**Gegužinė žvynašaknė** (*Lathraea squamaria*) – džioveklinių (*Orobanchaceae*) šeimos, žvynašaknių (*Lathraea*) genties augalas.

Daugiametis, 10-30 cm aukščio žolinis, parazitinis augalas. Šakniastiebis apie 1 cm storio, sultingas, ilgas, žvynuotas. Šaknys, išaugusios iš pailgėjusių gumbiškų šakniastiebių, apraizgo medžių ir krūmų šaknis. Iš šaknų išauga siurbtukai (haustorijos), kuriais augalas siurbia iš lapuočių medžių ar krūmų, ypač lazdyno, šaknų maisto medžiagas. Stiebas stačias, 10-30 cm aukščio, rausvas arba baltas, storas, sultingas, lapuotas. Lapai žvyniški, pražanginiai, balsvi. Didesnę stiebo dalį sudaro vienašalės kekės pavidalo žiedynas, iš pradžių tankus, nulinkęs, o paskui išsitiesęs, išretėjęs. Žiedai ant trumpų žiedkočių pažiedžių pažastyse. Taurelė rausvai violetinė, varpiška, su 4 skiautėmis, apaugusi retais liaukiniais plaukeliais. Vainikėlis raudonas, dvilūpis. Kuokeliai 4. Mezginė vienalizdė, su žvyniška nektarine prie pagrindo. Ant šakniastiebių gali išaugti smulkūs, neišsiskleidę, kartais patys apsidulkinantys žiedai. Vaisius - dėžutė, kurioje sunoksta daug smulkių, su mėsinga ataugėle sėklų. Jas platina skruzdėlės ir vanduo. Sėkla sudygsta tik patekusi ant augalo maitintojo šaknies.

Žydi balandžio - gegužės mėn. Auga visoje Lietuvoje. Aptinkama ant lazdynų, alksnių, ąžuolų, skroblų šaknų. Medicinoje kartais vartojami šakniastiebiai.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 36 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gegužinė žvynašaknė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Olykaukr. *Олика* |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

OlykaOlyka

50°43′0″ š. pl. 25°49′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.71667°š. pl. 25.81667°r. ilg.﻿ / 50.71667; 25.81667﻿ (Olyka)Koordinatės: 50°43′0″ š. pl. 25°49′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.71667°š. pl. 25.81667°r. ilg.﻿ / 50.71667; 25.81667﻿ (Olyka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos vėliava Ukraina |
| **Sritis** | Voluinės sritis Voluinės sritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1149 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 2 865  |
| **Plotas** | 4,9 km² |
| **Tankumas** (2005) | 585 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Olyka |

**Olyka** (ukr. *Олика*) – miesto tipo gyvenvietė Ukrainoje, Voluinės srityje, į rytus nuo Lucko, kelių į Rivnę, Dubną ir Lucką sankirtoje.

Istorija
--------

Istoriniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1149 m. kaip įtvirtintas miestelis Čemerinas Putilovkos ir Oseništės upelių santakoje. Vėliau išsiplėtęs miestelis pradėtas vadinti netoliese tekėjusio upelio Olykos vardu. Pirmasis 1433 m. dokumentuose paminėtas dvaro savininkas Lenka Zarubičius.

1460 m. Trakų vaivada ir Lucko seniūnas Petras Manvydas miestelyje pastatė Petro ir Povilo bažnyčią, seniausią Volynės srityje. Po jo mirties Olyka atiteko Onai Manvydaitei, ištekėjusiai už Kiškos. Kai 1514 m. Olykos dvaro paveldėtoja Ona Kiškaitė ištekėjo už Lietuvos Didžiosios kunigaikštystė didiko Jono Radvilos, Olyka tapo Radvilų giminės, Olykos – Nesvyžiaus linijos dvaru.

Pirmasis dvaro paveldėtojas Mikalojus Radvila Juodasis 1547 m. iš Šventosios Romos imperijos imperatoriaus Karolio V gavo Olykos ir Nesvyžiaus kunigaikščio titulą, kurį 1549 m. patvirtino ir karalius Žygimantas Augustas.

1654 m. miesteliui suteiktos Magdeburgo teisės. Mieste buvo įsteigta kolegija. 1702 m. miestą sudegino švedai. 1793 m. Olyka atiteko Rusijai. Paskutinis tiesioginis Olykos paveldėtojas buvo Napoleono armijos pulkininkas Dominykas Radvila (1786-1813) m. 1814 m. Olyka perduota valdyti Klecko majorato valdytojui Antanui Radvilai (1775–1832 m.) Tačiau po gaisrų ir karų miestelis nebeatsigavo, nes prekybos centrai persikėlė į Rusijos gilumą. 1838 m. sugriuvo kolegijos ir seminarijos rūmai, 1870 m. sudegė rotušė su visu miesto archyvu. Paskutinis Olykos valdytojas Jonušas Pranciškus Radvila, 1939 m. prasidėjus Antrajam pasauliniam karui buvo suimtas, o po karo apsigyveno Lenkijoje.

Istoriniai paminklai
--------------------

* Radvilų pilis, pastatyta 1558 m. perstatyta XVII a.
* Kolegiata, XVII a.
* Miesto Lucko vartai, XVII a.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Voluinės sritis
* Voluinė
* Ukraina
| Apencelis-Inerodenasvok. *Appenzell Innerrhoden* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| **Administracinis centras** | Apencelis |
| **Rajonų skaičius** | 6 |
| **Oficialios kalbos** | Vokiečių |
|  |
| **Gyventojų** (2018 gruodis) | 16 145 |
| **Plotas** | 172,48 km² |
| **Tankumas** (2018 gruodis) | 94 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CH-AI |
|  |
| **Tinklalapis** | www.ai.ch |

**Apencelis-Inerodenas** (vok. *Appenzell Innerrhoden*) – kantonas šiaurės rytų Šveicarijoje. Tai mažiausias kantonas pagal gyventojų skaičių ir antras nuo galo pagal plotą po Bazelio srities. Kantone gyvena 15 471 žmogus (2007 m.), iš kurių 1510 (arba 9,76 %) yra užsieniečiai.

Apencelis-Inerodenas yra šiaurės rytų Šveicarijoje, jo plotas 173 km². Kantonas buvo padalintas 1597 m. dėl religinių priežasčių. Kita kantono pusė yra Apencelis-Auserodenas. Apencelis yra kantono centras. Konstitucija galioja nuo 1872 m. Didžiąją kantono dalį sudaro pievos ir kalnai. Galvijų auginimas ir pieno pramonė yra svarbiausios žemės ūkio šakos: Apencelio sūris sutinkamas visoje Šveicarijoje.

Įprasta, kad Šveicarijoje išnuomotos mašinos registruotos Apencelio-Inerodeno kantone ir mašinų numeriai prasideda "AI", nes čia mažesni automobilių mokesčiai.

|  |  |
| --- | --- |
| **Šveicarijos kantonai** |  |
| Apencelis-Auserodenas | Apencelis-Inerodenas | Argau | Bazelis (miestas) | Bazelis (sritis) | Bernas | Ciurichas | Cugas | Fribūras | Glarusas | Graubiundenas | Jura | Liucerna | Nešatelis | Nidvaldenas | Obvaldenas | Sankt Galenas | Šafhauzenas | Švicas | Tičinas | Turgau | Uris | Valė | Vo | Zoloturnas | Ženeva |
| **Marasmius oreades** |
| --- |
| Lauminis mažūnis (*Marasmius oreades*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Mažūniniai  *( Marasmiaceae)* |
| Gentis: | Mažūnis  *( Marasmius)* |
| Rūšis: | Lauminis mažūnis  *( Marasmius oreades)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Lauminis mažūnis** (lot. *Marasmius oreades*) – mažūninių (*Marasmiaceae*) šeimos, mažūnių (*Marasmius*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Pievos, ganyklos, pamiškės, parkai, miškai.

* **Augimo laikas**

Nuo ankstyvo pavasario iki vėlyvo rudens.

* **Pagrindiniai požymiai**

Vaisiakūniai tamprūs, pilkai gelsvi, išblunkantys.

Vaisiakūniai smulkūs, nedideli. Kepurėlė 1,5–3 (5) cm skersmens, matinė, lygi, gelsva, pilkai gelsva, rudai gelsva, plonamėsė. Lakšteliai reti, stori, neplatūs, balsvi, gelsvi. Kotas iki 9 cm ilgio ir 0,3–0,7 cm storio, kepurėlės spalvos. Trama plona, tampri, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 7–9 (10)×4,5–9 μm.

**Būdingi požymiai:** auga grupėmis, ratais, sudarydami raganų ratilus.

Auga pievose, dirvonuose, pamiškėse, miškuose, parkuose, soduose, rarp žolių, ant žemės. Labai dažnas. Skanus, valgomas grybas. Kai kuriuose Europos kraštuose noriai renkamas sriuboms paskaninti, ypač išgirtas vokiečių literatūroje.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 169 psl.

Nuorodos
--------

* Lauminio mažūnio nuotraukos


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lauminis mažūnis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| *Oikoumene* |
| --- |
| Oikoumene viršelis |
| Theodor Bastard studijinis albumas |
| Išleistas | 2012 m. vasario 22 d. |
| Įrašytas | 2011 m. |
| Žanras | world, trip-hop, ambient, elektroninė |
| Trukmė | 64 min. |
| Įrašų kompanija | Theo Records |
| Theodor Bastard chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *Белое: Предчувствия и Сны*(2009 m.) | *Oikoumene*(2012 m.) |  |

 |

**„Oikoumene"** (iš sen. gr. οικουμένη – „vieta, kur gyvena žmonės") – 2012 m. išleistas Rusijos eksperimentinės muzikos grupės „Theodor Bastard" albumas. Vasario–kovo mėnesiai atlikėjai pristatė albumą koncertuose Sankt Peterburge, Maskvoje ir Žemutiniame Naugarde.

Albumas „Oikoumene" nuo ankstesnių grupės darbų skiriasi savo labiau akustiniu, egzotišku skambesiu, panaudotu etninių instrumentų gausumu. Prie albumo kūrybos taip pat prisidėjo kviestiniai atlikėjai – britų etninės elektronikos grupė „Fun-Da-Mental", zulų choras „The Mighty Zulu Nation", indų sarodo atlikėjas Rampur Rani, afrikiečių kilmės Prancūzijos dainininkas Julien Jacob ir kiti.

Albumas įrašytas keliose studijose – Sankt Peterburge (*Дом 100 звуков, Добролет*), Anglijoje (*PMA Basement Studios* Hadersfilas ir *Unit 13*, Londonas), Paryžiuje (*Passage A Niveaux*).

Kūrėjų teigimu, albumo idėja yra apjungti įvairias pasaulio archajines tradicijas, sugrąžinti klausytoją prie gamtos, prie pirmykštės kultūros. Visos albumo dainos atliktos vokalistės Janos Vevos išgalvota kalba.

Kūriniai
--------

1. *Takaya Mija*
2. *Farias*
3. *Gerda*
4. *Benga*
5. *Sagrabat (Diumgo) feat. Julien Jacob*
6. *Oikoumene*
7. *Tapachula*
8. *Intifadah*
9. *Clean Kron*
10. *Sol De Morte*
11. *Anubis*
12. 'Benga (Fun-Da-Mental version) remixed by Aki Nawaz

Autoriai
--------

* Jana Veva, Fiodoras Svoločius – dainų kūryba (kūriniai *Farias* ir *Gerda* sukurti su Kusasu ir Tarasu Frolovu, *Sagrabat (Diumgo)* su Žulienu Žakobu, *Anubis* su Stefanu Hetrichu projektui „Shiva in Exile")
* Jana Veva – vokalas, bavu
* Fiodoras Svoločius – perkusija, gitara, bosinė gitara, savos gamybos instrumentai
* Monti – klavišiniai, sempleriai
* Maksas Kostiuninas – bosinė gitara
* Kusas – mušamieji, perkusija
* Rampūras Rani – sarodas
* Dmitrijus Gorenko – didžeridū
* Vladimiras Belovas – violončelė
* Mitia Golcmanas – pano fleita, okarina, kiti pučiamieji
* Borisas Indrikovas – albumo apipavidalinimas

Panaudoti instrumentai: dafas, doira, dumbekas, udas, kalimba, reko-reko, kašišis, ašikas, tama, džambėjus, konga ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2012-04-10 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Albumą pristatantis videoklipas
* Daina *Takaya Mija*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Apeliacija** (prancūziškai *appelation*) – tai geografinė nuoroda, nurodanti, kurioje vietovėje buvo išaugintos vynuogės ir pagamintas vynas. Šios geografinės nuorodos suteikimą ir vartojimą reglamentuoja valstybių nustatytos taisyklės.

Istorija
--------

1730 m. Vengrijoje gaminamas tokajus tapo pirmuoju vynu, kuriam pradėtas taikyti valstybinis geografinis reglamentavimas: visi Tokajaus regiono vyndarystės ūkiai buvo suskirstyti į 3 klases, atsižvelgiant į dirvą, saulėtumą ir užsikrėtimą grybeliu *Botrytis cinerea*. 1757 m. karališkuoju dekretu Tokajuje sukurtas uždaras vyno gamybos regionas.

1756 m. Portugalijoje buvo sukurta antroji pasaulyje saugoma apeliacija portveinui, gaminamam šiaurės Portugalijos Douro upės slėnyje, kontroliuoti.

1925 m. Ispanijoje kilmės nuoroda apsaugotas Rioja, o 1933 m. – cheresas.

1935 m. Prancūzijos žemės ūkio ministerija sukūrė Nacionalinį kilmės nuorodų institutą (*Institut National des Appellations d'Origine*), kuriam pavesta administruoti Prancūzijos vynų geografinį žymėjimą. Iki to laiko tik šampanas naudojosi teisine geografinės nuorodos apsauga.

Nuo 1980 m. valstybės saugomos geografinės nuorodos pradėtos taikyti JAV vyndarystės regionuose.

Apeliacijų sąrašas
------------------

* Europos Sąjunga – Saugoma geografinė nuoroda
	+ Austrija – Districtus Austria Controllatus
	+ Graikija – ονομασία προελεύσεως ελεγχομένη
	+ Ispanija – Denominación de Origen
	+ Italija – Denominazione di Origine Controllata
	+ Jungtinė Karalystė – Quality Wine Scheme
	+ Portugalija – Denominação de Origem Controlada
	+ Prancūzija – Appellation d'origine contrôlée
	+ Vokietija – savita Vokietijos vynų klasifikacija
* Australija – Australian Geographical Indications
* Čilė – Čilietiškas vynas skirstomi į 5 saugomus regionus
* JAV – American Viticultural Area
* Kanada – Vintners Quality Alliance
* Pietų Afrikos Respublika – Wine of Origin

Dauguma šių regionų pavadinimai reiškia „saugomą geografinę nuorodą", tačiau jų pavadinimai neverčiami, kadangi kiekvienoje šalyje geografinių nuorodų reglamentavimas yra skirtingas.
Kurvimetras
**Kurvimetras** (angl. *curvimeter*, iš lot. *curvus* 'lenktas' + gr. μέτρον 'matas'; angl. *opisometer, meilograph, map measurer*; rus. *курвиметр*) – prietaisas, kuriuo matuojami kreivių ilgiai, paprastai žemėlapiuose. 

Paprasto kurvimetro pagrindinis elementas yra žinomos apimties dantratis su rankena. Kontaktinis ratukas ridenamas matuojama kreive nuo jos pradžios iki pabaigos. Ant rankenos esanti padala rodo, kiek dantukų prasisuko riedant matuojama kreive, kur kiekvienas dantukas atitinka tam tikrą ilgio vienetą: 

linijos ilgis = dantračio apimtis × suskaičiuota dantukų / dantukų skaičius dantratyje
Sudėtingesniuose modeliuose (kartais vadinamuose angl. *chartometer*), ratukas per krumpliaračius sujungtas skrituline skale, kur galima tiesiogiai nuskaityti rodmenis.

Kurvimetrai paprastai naudojami matuoti kelių, upių ir panašių kreivių ilgius žemėlapiuose. Tam skirti kurvimetrai paprastai turi skales sugraduotas pagal atitinkamus mastelius, kuriose atstumas iškart rodomas kilometrais ar myliomis. 

Pirmieji kurvimetrų variantai buvo patentuoti 1873 m. anglų inžinieriaus Edvardo Raselo Moriso (*Edward Russell Morris*). Jo sukurti instrumentai pradžioje buvo pavadinti *patentuotais kartometrais* (angl. *Patent Chartometer*), o vėlesnės versijos buvo parduodamos keistu pavadinimu *Wealemefna*. 1881 m. Morisas aprašė, kad jis sukūrė visiškai originalų pavadinimą siekdamas pergudrauti savo imitatorius. Tačiau jis taip ir neatskleidė šio pavadinimo kilmės.

* KurvimetrasKurvimetras
* 
* 
* 
* Elektroninis kurvimetrasElektroninis kurvimetras

Nuorodos
--------

1. ↑  Gerard L'Estrange Turner, *Scientific Instruments, 1500-1900: An Introduction*, Philip Wilson Publishers 1998, ISBN 0-85667-491-5 (p.83)
2. ↑  THE LONDON GAZETTE, DECEMBER 12, 1873
3. ↑  Mathematical Instruments: Map Measurers
4. ↑  English Mechanic and World of Science: Vol. 33, London, 1881


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kurvimetras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| Launceston Elliot |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Jungtinė Karalystė** |
| Sunkioji atletika |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 1896 Atėnai | Viena ranka |
| **Sidabras** | 1896 Atėnai | Dviem rankom |

**Launceston Elliot** (1874 m. birželio 9 d. – 1930 m. rugpjūčio 8 d.) – škotų sunkiaatletis, gimnastas, lengvaatletis ir imtynininkas, olimpinis čempionas.

Biografija
----------

Atėnuose vykusiose pirmosiose moderniose 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse škotas dalyvavo keturiose sporto šakose. Gimnastikos varžybose Elliot varžėsi kopimo virve rungtyje, kurioje užėmė 5-ą vietą. Lengvosios atletikos 100 m bėgime nepateko į finalą. Imtynių varžybose pralaimėjo pirmąją kovą vėliau čempionu tapusiam Carl Schuhmann. Sunkiosios atletikos varžybose Launceston Elliot iškovojo sidabrą sunkumų kėlime dviem rankom bei auksą sunkumų kilnojime viena ranka.

1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dalyvavo lengvosios atletikos varžybose. Vyrų disko metime užimta 11 vieta.

Nuorodos
--------

* Sports Reference svetainėje Archyvuota kopija 2009-09-22 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kurtuazinė literatūra** (pranc. *courtois* – rūmų) – Viduramžių epochos Vakarų Europos literatūra.

XI a. pab. Pietų Prancūzijoje, Provanse, susiformavo vadinamoji kurtuazinė literatūros tradicija. Kurtuazinę poeziją rašė trubadūrai. Tai pakilaus, išdailinto stiliaus lyriniai eilėraščiai, dainos, novelės ir eiliuoti ar proza parašyti riteriniai romanai, skirti riterių nuotykiams ir žygiams aprašyti, jų meilei apdainuoti. Trubadūrai savo lyrikoje kreipiasi į Puikiąją Damą, riteriškai ją garbina ir dievina, pakylėja iki angelo. Kryžiaus žygių dalyvių truverų lyrikoje riterio ir Puikiosios Damos santykiai primena kryžiuočio ir Dievo santykius, meilės lyrikos žodžiais reiškiami religiniai jausmai. Minezingeriai taip pat siejo meilę idealizuotai, angeliškai moteriai su meile Dievui. Kurtuazinėje lyrikoje meilės džiaugsmai neatsiejami nuo kančių, nes Puikioji Dama abejinga ir šalta. Tai pagrindinis to meto lyrikos konfliktas, kuris skatino poetus kurti dar aistringesnes eiles. Kurtuazinei literatūrai būdinga individualių pagrindinio veikėjo savybių šlovinimas, gamtos motyvai. Tai luominė literatūra – ji, priešingai nei vagantų lyrika, buvo kuriama karalių dvaruose, aristokratų pilyse.
*Kitos reikšmės – Kurua (reikšmės).*

| Kurua*Curuá* |
| --- |
|        |
| *Kurua panorama* |
|  |
| 

KuruaKurua

1°53′16″ p. pl. 55°07′01″ v. ilg.﻿ / ﻿1.88778°š. pl. 55.11694°r. ilg.﻿ / 1.88778; 55.11694﻿ (Kurua (miestas))Koordinatės: 1°53′16″ p. pl. 55°07′01″ v. ilg.﻿ / ﻿1.88778°š. pl. 55.11694°r. ilg.﻿ / 1.88778; 55.11694﻿ (Kurua (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Šiaurės regionas |
| **Valstija** | Para (valstija) Paros valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1900 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 6 970  |
|  |
|  **Vikiteka** | Kurua |

**Kurua** (port. *Curuá*) – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurėje, Paros valstijoje, 72 km į šiaurės vakarus nuo Santareno, 45 km į rytus nuo Obidoso. Išsidėstęs šiauriniame Itandeua ežero krante, prie Kurua upės žiočių. Kelias į Obidosą. Prieplauka.

Savivaldybės plotas – 1431 km², gyventojų skaičius – 14 776 (2021 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Apolinarijas, Kaštanjal Grandė, Makura, Vila Barbosa.

Savivaldybės padėtis Paros valstijoje

Istorija
--------

1694 m. čia įkurta Barė kapucinų misija. 1900 m. įkurta Vila Kurua gyvenvietė. 1995 m. sudaryta Kurua savivaldybė (atskirta nuo Alenkero).

Šaltiniai
---------

1. PARÁ: State in North Region, *citypopulation.de*
2. ↑  PARÁ: State in North Region, *citypopulation.de*
3. ↑  Curuá, IBGE
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Oikonimas** (nuo gr. οἶκος 'gyvenvietė' + *ὄνομα* 'vardas') – vietovardžio rūšis, apimanti gyvenamųjų vietovių vardus.

Etimologija
-----------

Pagal savo kilmę vietovardžiai daugiausia skirstomi į asmenvardinius, vandenvardinius, kitų gamtos objektų kilmės vietovardžius ir kt.

### Asmenvardiniai vietovardžiai

Tai vietovardžiai, dažniausiai kilę nuo asmens vardo, pavardės ar pravardės, kuris toje vietoje yra gyvenęs, ją įkūręs arba jo vardu buvo pavadintas vienas svarbiausių miesto objektų (pvz. bažnyčia). Lietuvoje tarp tokių vietovardžių yra:

* Ignalina
* Jonava
* Joniškis
* Jurbarkas
* Kaišiadorys
* Kavarskas
* Radviliškis
* Rokiškis
* Šakiai

### Vandenvardiniai vietovardžiai

Tai vietovardžiai, kilę nuo upės ar ežero pavadinimo. Lietuvoje tarp tokių vietovardžių yra:

* Alytus
* Anykščiai
* Dūkštas
* Kupiškis
* Pakruojis
* Panevėžys
* Panoteriai
* Pasvalys
* Sariai
* Seirijai
* Šalčininkai
* Širvintos
* Utena
* Varėna
* Viešintos
* Vilkaviškis
* Vilnius
* Zarasai
* Žiežmariai

### Kitų gamtos objektų vietovardžiai

* Akmenė
* Alėjai
* Ežerėlis
* Kalnelis
* Klevai
* Šilas
* Trakai
Koordinatės: 54°45′13″ š. pl. 23°27′15″ r. ilg.﻿ / ﻿54.75361°š. pl. 23.45417°r. ilg.﻿ / 54.75361; 23.45417


| Kazlų tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Kazlų Rūdos savivaldybė) |
| Plotas | 0,09 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,36 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,2 m |
| Didžiausias gylis | 2,5 m |
| Įteka | Jūrė, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Jūrė |

**Kazlų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kazlų Rūdos savivaldybėje, 2 km į vakarus nuo Kazlų Rūdos. Sudarytas užtvenkus Jūrės upę (Višakio intakas) 25,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,72 km, plotis – iki 0,17 km. Yra 0,11 ha sala. Altitudė 53,5 m. Krantai žemi, beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Priešsroviui maždaug 15 m sąsiauriu jungiasi su bevardžiu 9,2 ha ploto 1 km ilgio tvenkiniu. Aplinkui stūkso Kazlų Rūdos miškai. Šalia įsikūręs Kazlų I kaimas. Pietinėje pakrantėje yra paplūdimys. 

Tvenkinys įrengtas 1991 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
**Mantujos kunigaikštystė** (it. *Ducato di Mantova*) – valstybė dabartinės Italijos teritorijoje, įkurta 1530 m. ir gyvavusi iki 1745 m.

Istorija
--------

1328 m. Gonzaga buvo paskelbtas Mantujos valdovu. Vėliau Gonzagoms suteiktas markizo titulas. 

1530 m. Gonzagos tapo kunigaikščiais, o jų valda – Mantujos kunigaikštyste.

1531 m. po dinastinės santuokos Gonzagų valdos apėmė ir Montferatą, dėl kurio vėliau teko konkuruoti su Savoja.

1627 m. nutrūko silpno kunigaikščio Vinčenzo II tiesioginė paveldėjimo linija. Šiam valdovui taip trūko finansų, kad pardavė šeimos meno kolekciją Anglijos karaliui Karoliui I. Kadangi Vičenzas II nesusilaukė palikuonių, titulas ir valdos perėjo artimiems giminaičiams. Kunigaikštis mirė 1627 m. ir netrukus prasidėjo įpėdinystės karas (1628–1631 m.).

Po to, kai į sostą žengė Karolis I Gonzaga (Prancūzijos remiamas valdovas), savo teises į sostą pareiškė ir kiti kandidatai. Hercogas Ferdinandas II, Gvastalos princas (Habsburgų remiamas kandidatas), taip pat Savojos hercogas Karolis-Emanuelis I (su kuriuo Ispanija sudarė susitarimą dėl Monferato padalijimo), pradėjo karą dėl Mantujos kunigaikštystės. 1630 m. imperatoriškoji kariuomenė su 36 tūkstančiais karių apgulė miestą, kuriame prasidėjo badas ir maras. Po šių įvykių Mantuja daug metų neatsigavo, o kunigaikštis prarado nemažus turtus. 1630 m. Regensburgo sutartimi ir Keraske sudarytais susitarimais 1631 m. Mantuja atiteko Karoliui I.

Karolio I palikuonis, kunigaikštis Fernandas Karolis Gonzaga, buvo nevykęs valdovas, kurio vienintelis troškimas buvo rengti puotas ir teatro pasirodymus, per Ispanijos paveldėjimo karą stojo į Prancūzijos pusę ir į miestą įleido prancūzų garnizoną. Po Prancūzijos pralaimėjimo jis buvo nuverstas.

1708 m. Gonzagų šeima prarado teisę į Mantujos kunigaikštystę. Montferatas buvo atiduotas Savojos hercogui. 

Imperatorius vėlesniais metais Gonzagų įpėdiniams perleido Cešyno (Tešeno) kunigaikštystę Silezijoje.

1745 m. imperatoriaus įsaku ji buvo sujungta su Milano kunigaikštyste.

1797 m. Kampo-Formi taikos sutartimi prancūzai aneksavo Mantujos kunigaikštystę, prijungdami prie Cisalpinės Respublikos, kurios sudėtyje tapo Mantujos provincija. Vėlesniais metais tapo Italijos karalystės dalimi.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* Mantujos kunigaikščiai
* Apie Gonzagų giminę
* Apie Gonzagų giminę
| Karaliaučiaus katedra |
| --- |
|  |
| Vieta | Karaliaučius, Karaliaučiaus sritis, Rusija |
| Statusas | Kultūros paveldo objektas |
| Statybų pradžia | 1333 m. |
| Statybų pabaiga | 1380 m. |
| Stogas | 50 m |

**Karaliaučiaus katedra** – gotikinė Karaliaučiaus bažnyčia (katedra), pastatyta 1333–1380 m. Knypavoje. Aukštis 32 m (bokšto – 57,75 m). Tai raudonų plytų trijų navų pastatas, turintis romanikos ir gotikos bruožų.

Istorija
--------

Katedros griuvėsiai 1982 m.
1380–1525 m. buvo katalikų bažnyčia. 1544 m. stipriai nukentėjo nuo gaisro, po atstatymo interjeras įgavo renesanso bruožų. XIX a. katedra buvo restauruojama. 1944 m. rugpjūtį ir 1945 m. balandį buvo bombarduojama ir nukentėjo nuo gaisrų. XX a. septintajame dešimtmetyje bažnyčią planuota nugriauti, bet vietiniai gyventojai tam pasipriešino. 1994–2005 m. katedra buvo rekonstruota. Po rekonstrukcijos buvo įrengtos protestantų ir stačiatikių koplyčios bei miesto istorijos muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nijolė Strakauskaitė. *Klaipėda, Kuršių nerija, Karaliaučius: vadovas.* Vilnius: R. Paknio leidykla, 2005, 176 p. ISBN 9986-830-82-6.
| King Baudouin Stadium |
| --- |
| Vieta | Briuselis, Belgija |
| Atidarytas | 1930 m. rugpjūčio 23 d. |
| Renovuotas | 1995 m. |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 50 024 sėdimos vietos |
| Lauko matmenys | 106 x 66 metrai |
| Nuomininkai | Belgijos vyrų futbolo rinktinėBelgijos regbio rinktinė |

**King Baudouin Stadium** (pranc. *Stade Roi Baudouin*, ol. *Koning Boudewijnstadion*) – įvairios paskirties stadionas Briuselyje, Belgijoje. Atidarytas 1930 m. rugpjūčio 23 d. (Belgijos šimtmečio nepriklausomybės proga) kaip *Stade du Jubilé* arba *Jubelstadion* ('Jubiliejaus stadionas'). Iškilmėse dalyvavo princas Leopoldas.

Istorija
--------

1946 m. stadionas buvo pervadintas į *Heysel*. Stadione vyko UEFA čempionų lygos finalai: 1958, 1966, 1974 ir 1985 m. Taip pat vyko ir UEFA Taurių laimėtojų taurės finalai: 1964, 1976, 1980 ir 1996 m. Didžiausias žiūrovų skaičius (66 000) susirinko 1958 m.

1995 m. praėjus 10 metų po Heysel stadiono nelaimės, kurioje žuvo 39 žmonės ir daugiau nei 600 buvo sužeistų, stadionas buvo perstatytas ir pavadintas King Baudouin Stadium. Naujai rekonstruotas stadionas buvo atidarytas 1995 m. rugpjūčio 23 d. kaip Belgijos futbolo rinktinės stadionas. Tai didžiausias šalies stadionas, talpinantis 50 024 žiūrovus. Stadione vyko Euro 2000 čempionato atidarymas.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Karaliaus Bodveno stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Apie stadioną stadiumguide.com svetainėje

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REuro 2000 stadionai |
| --- |
|  |
| Belgija Belgija | 
Jan Breydel stadionas (Briugė) · King Baudouin Stadium (Briuselis) · Stade du Pays de Charleroi (Šarlerua) · Stade Maurice Dufrasne (Lježas) |
|  |
| Nyderlandai Nyderlandai | 
Amsterdam Arena (Amsterdamas) · GelreDome (Arnhemas) · Philips Stadion (Eindhovenas) · Feijenoord stadionas (Roterdamas) |

 |
| Manu |
| --- |
| Džiunglėmis tekanti Manu Džiunglėmis tekanti Manu |
| **Ilgis** | ~300 km |
| **Baseino plotas** | 14 350 km² |
| **Vidutinis debitas** | 920 m³/s |
| **Ištakos** | Andai |
| **Žiotys** | Madre de Diosas |
| **Šalys** | Peru vėliava Peru |
|  |
|  **Vikiteka** | Manu |

**Manu** (isp. *Río Manú*) – upė pietryčių Peru (Madre de Dioso departamentas); kairysis Madre de Dioso intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Anduose, departamento vakaruose, 4800 m aukštyje. Aukštupyje teka šiaurėn, toliau – į pietryčius. Visas baseinas patenka į Manu nacionalinį parką (pasaulio paveldo objektas). Įteka į Madre de Diosą ties Boka Manu gyvenviete.

Didžiausi intakai: Providensija, Pirikina.

Vandeningiausia nuo gruodžio iki kovo. Upėje rasta ~80 žuvų rūšių. Manu pakrantės retai apgyvendintos. Baseine gyvena indėnai mačigengai bei izoliuotos tautelės.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
Karaliaus atstovo Kuko Salose vėliava
**Karaliaus atstovas** (angl. *King's Representative*) – karaliaus vietininkas, jo reprezentacinis asmuo Kuko Salose. Tiktai Kuko Salose Didžiosios Britanijos monarchui atstovauti skiriamas Karaliaus atstovas, o kitose sandraugos karalystėse monarchui atstovauja paskirtieji generalgubernatoriai. Didžiosios Britanijos karalius yra de jure Kuko Salų valstybės vadovė. Šalies parlamento priimti teisiniai aktai įsigalioja patvirtinus Karaliaus atstovui. Karaliaus praktinė įtaka šalies valdymui yra tokia pat, kaip ir bet kurioje nepriklausomoje Tautų Sandraugos karalystėje. Kai Jungtinę Karalystę valdo karalienė, vietininkas yra tituluojamas **Karalienės atstovu**.

Istorija
--------

Seras **Gaven Donne** – pirmasis Karalienės atstovas Kuko Salose, 1982-84 m.
Anksčiau Karaliui atstovauti Kuko Salose buvo paskiriamas Aukštasis komisaras (*High Commissioner*). Jį paskirdavo Naujosios Zelandijos generalgubernatorius, pasikonsultavęs su Kuko Salų premjeru ir pagal rekomendaciją, gautą iš Naujosios Zelandijos ministro, atsakingo už Kuko Salų reikalus. Pagal 1980 m. pataisą Salų konstitucijoje, „Aukštojo komisaro" titulas buvo pakeistas „Karalienės atstovo" vardu. Metais vėliau, 1981 m. pataisoje deklaruota, jog atstovą skiria tiesiogiai pati Karalienė, o ne Naujosios Zelandijos generalgubernatorius.

Kuko Salos yra konstitucinė monarchija Naujosios Zelandijos karalystės sudėtyje. Pagal Kuko Salų konstituciją, Naujosios Zelandijos monarchas (šiuo metu – karalius Karolis III) yra Kuko Salų valstybės galva nuo 1965 m. rugpjūčio 4 d. Šią dieną Saloms buvo suteikta savivalda laisvojoje asociacijoje su Naująja Zelandija, ir ta diena švenčiama kaip Konstitucijos diena. 


**Karaliaus atstovai Kuko Salose**|  | **Vardas** | **Pradėjo** | **Baigė** |
| 1 | Seras **Gaven Donne** (pav.) | 1982 m. | 1984 m. rugsėjo 18 d. |
| 2 | Seras **Graham Speight** | 1984 m. rugsėjo 18 d. | 1984 m. gruodžio 19 d. |
| 3 | Seras **Tangaroa Tangaroa** | 1984 m. gruodžio 19 d. | 1990 m. gruodžio 19 d. |
| 4 | Seras **Apenera Pera Short** | 1990 m. gruodžio 19 d. | 2000 m. lapkričio 14 d. |
| 5 | **Lawrence Murray Greig** | 2000 m. lapkričio 14 d. | 2001 m. vasario 9 d. |
| 6 | Seras **Frederick Tutu Goodwin** | 2001 m. vasario 9 d. | 2013 m. liepos 27 d. |
| 7 | **Tom Marsters** | 2013 m. liepos 27 d. | iki dabar |

Nuorodos
--------

* Kuko Salų valdovai ir vadovai
* Apie Karaliaus atstovo instituciją Kuko Salų vyriausybės svetainėje
Prejakuliatas
**Prejakuliatas** (lot. *pre ejaculatio* – „prieš ejakuliaciją"; dar vadinamas ***Kuperio skysčiu***) – skystis, kuris išsiskiria iš vyro varpos lytinio susijaudinimo metu. Šis skystis išsiskiria glamonių metu, taip pat gali ir sueities metu, prieš pat orgazmą (ejakuliaciją). Jis paruošia šlaplę sėklos praėjimui, neutralizuodamas šlapimo likučių pH. Taip pat jis sudrėkina apyvarpę palei varpos galvutę. Prejakuliatą išskiria bulbouretralinės liaukutės (Kuperio liaukos).

Ar prejakuliato užtenka apvaisinimui, kol kas nėra vienaprasmiško atsakymo. Nors jame ir yra spermos, tačiau nėra tiksliai nustatyta, ar joje esantys spermatozoidai pajėgūs apvaisinti kiaušialąstę. Tyrimai rodo, kad 17–37 proc. vyrų prejakuliatas turi judrių spermatozoidų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Killick SR, Leary C, Trussell J, Guthrie KA (2011). Sperm content of pre-ejaculatory fluid. – Human Fertility. 14 (1): 48–52.
2. ↑  Kovavisarach, E.; Lorthanawanich, S.; Muangsamran, P. (2016). Presence of Sperm in Pre-Ejaculatory Fluid of Healthy Males. – J Med Assoc Thai. 99 Suppl 2: S38–41.
Lietuviškojo Vikižodyno logotipas
**Vikižodynas** (angl. *Wiktionary*) – universalaus internetinio žodyno kūrimo projektas, Vikipedijai bei kitiems Vikimedijos projektams giminingas projektas, besiremiantis mediawiki programine įranga ir yra laisvai prieinamas internete.

Vikižodyno projekto tikslas – sukurti laisvai prieinamą bei universalų žodyną – tiek bendrąjį kuria nors (pvz. lietuvių kalba), tiek ir kitomis kalbomis, tiek sinonimų, vietovardžių, frazeologizmų, vardažodžių, taip pat pateikti vertimus į kitas kalbas.

Pagal Daniel Alston idėją projektas pradėtas realizuoti anglų kalba 2002 m. gruodžio 12 d. Vikižodyno projektas lietuvių kalba pradėtas kurti 2003 m. Lietuvių Vikižodyne 2009 sausio 22 d. buvo pasiekta 100 000 straipsnių riba. Šiuo metu yra daugiau kaip **600 000** žodžių ir frazių.

Nuorodos
--------

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **Vikižodynas**

* Pagrindinis Vikižodyno projekto puslapis **(**angl.**)**
* Projektas lietuvių kalba


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RVikimedijos fondas |
| --- |
|  |
| 

Jimmy Wales (projekto įkūrėjas) · Maryana Iskander (dabartinė vadovė) |
|  |
| 

Vikipedija · Vikicitatos · Vikiknygos · Vikiteka · Vikižodynas · Vikinaujienos · Vikikelionės · Vikišaltiniai · Vikiversitetas · Vikirūšys · Meta-Wiki
 |
|  |
| 

Vikipedijos bendruomenė · Vikimanija |

 |
|  |
| --- |
| ManuElla |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Manuela Brečko |
| Dar žinoma | ManuElla |
| Gimė | 1989 m. sausio 31 d. (34 metai)Celė, Slovėnijos vėliava Slovėnija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkė, dainų autorė |
| Aktyvumo metai | 2011–dabar |

**Manuela Brečko** (g. 1989 m. sausio 31 d. Celėje), geriau žinoma sceniniu vardu **ManuElla** – Slovėnijos dainininkė ir dainų autorė.

Būdama paauglė atlikėja pradėjo groti ir dainuoti įvairiose grupėse. Baigė muzikos mokyklą, studijavo fortepijono ir akordeono subtilybes, taip pat mokėsi dainuoti, groti bosine gitara ir pianinu. Atlikėja įgijo muzikos prodiuserio specialybę. 2005 metais dalyvavo „Bitak Talentov" šou, o 2010 m. pateko į vokiečių šou „Das supertalent" geriausiųjų šimtuką. 2011 metais bandė laimę „Eurovizijos" atrankoje, bet užėmė ketvirtą vietą.

2016 m. su daina „Blue and Red" išrinkta atstovauti Slovėnijai 2016 m. „Eurovizijoje" Švedijoje.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2012: *Raztrgaj me nežno*
* 2013: *Il futuro*
* 2013: *V tvojem ognju (Inferno)*
* 2013: *Zadnji ples*
* 2013: *Barve*
* 2014: *Silent Night*
* 2016: *Blue and Red*

Nuorodos
--------

* Daina *Blue and Red*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Maraaya  *„Here for You"*** |  **Slovėnijos atstovė Eurovizijoje**2016 | Po to:**–** |
| Pungvė |
| --- |
| Pungvės kriokliai Pungvės kriokliai |
| **Ilgis** | 400 km |
| **Ištakos** | ties Njanganio kalnu |
| **Žiotys** | Mozambiko sąsiauris |
| **Šalys** | Zimbabvės vėliava Zimbabvė Mozambiko vėliava Mozambikas |

**Pungvė** (angl. *Pungwe River*; port. *Rio Púnguè*) – 400 km ilgio upė Zimbabvėje ir Mozambike. Ji išteka žemiau Njanganio kalno Zimbabvės Rytinėse Aukštumose ir tada teka į rytus per Manikos ir Sofalos provincijas Mozambike. Po to Mozambiko sąsiauryje, ties Beira, Pungvė sudaro didelę estuariją. Ši upė yra viena didžiausių Mozambike ir neretai sukelia potvynius.

Pungvės upės potvynis. NASA *Moderate-Resolution Imaging Spectroradiometer* palydovo nuotrauka (2010 m.).
Normalaus lygio Pungvės upė. NASA *Moderate-Resolution Imaging Spectroradiometer* palydovo nuotrauka (2009 m.).

Pungvės baseinas
----------------

Administraciškai Pungės baseinas apima dalį Sofalos ir Manikos provincijų Mozambike bei didelę dalį Mutasos rajono Zimbabvėje. Nedidelis plotelis baseino Zimbabvėje patenka į Njangos rajoną (*Nyanga district*).

Pungvės baseino teritorijoje Mozambike gyvena apie 1 081 000 žmonių, o Zimbabvėje – apie 95 869 žmonės.

Nuorodos
--------

1. ↑  „Development Of The Pungwe River Basin Joint Integrated Water Resources Management Strategy Archyvuota kopija 2011-09-28 iš Wayback Machine projekto.".
2. ↑  Zimbabwe Population data
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Salos žemėlapis
**Karaliaus Jurgio sala** (angl. *King George Island*), **Vaterlo sala** (rus. *остров Ватерлоо*), **Gegužės 25-osios sala** (isp. *Isla 25 de Mayo*) – didžiausia Pietų Šetlando salyno Antarktyje sala. Ilgis 95 km, plotis 25 km. Salos plotas 1150 km². Virš 90 % salos ploto dengia ledynas.

Jūrų dramblių, jūrų leopardų, Vedelio ruonių gulyklos, pingvinų perimvietės.

Karaliaus Jurgio sala 1891 m. atrasta britų ekspedicijos, vadovaujamos William Smith. 1821 m. saloje žiemojo 11 jūreivių (pirmas peržiemojimas Antarktyje). 1908 m. sala, drauge su kitomis Pietų Šetlando salomis prijungta į Britanijos Folklando salų dependenciją. Į salą pretenzijas yra pareiškusios Argentina ir Čilė.

Karaliaus Jurgio saloje yra daug tyrimų stočių, tyrinėjančių regiono geologiją, paleontologiją, biologiją, ekologiją. 2004 m. Rusijos ortodoksų bažnyčia prie Rusijos Belinshauzeno stoties pastatė medinę Šv. Trejybės cerkvę, kuri yra labiausiai į pietus nutolę maldos namai pasaulyje.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Karaliaus Jurgio sala** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Didysis Lietuvos kelias – vienas iš senovės Lietuvos prekybinių kelių.
**Prekybinis kelias** – logistinių išteklių visuma, kuri jungia įvairius transportui skirtus kelius prekėms pergabenti. Tradiciškai buvo skirstomi į dvi grupes: žemyninius ir vandens kelius, nors pagal platesnę sąvokos prasmę prekybiniai keliai gali būti skirstomi ir pagal šiuolaikinę prekių gabenimo metodiką (geležinkeliais, dujotiekiais, oro prekybiniais keliais ir t. t.). Gali būti naudojamas multimodalinis pervežimas, kai to paties reiso metu krovinys gabenamas keliais skirtingais metodais.

Istorija
--------

Įvairūs prekybiniai keliai pradėjo kurtis 2000 m. pr. m. e. Pirmieji regionai įtvirtinę prekybinių kelių struktūrą – Vakarų Azija, Viduržemio jūros regionas, Kinija, Indija. Dažniausiai prekės buvo pergabenamos organizuotais didelio masto karavanais. Dažniausiai gabentos tik vertingos prabangos prekės, kadangi tik jos galėdavo atsipirkti ilgose karavanų kelionėse. Ilgainiui įsitvirtino ilgo nuotolio prekybiniai keliai, kurie jungė skirtingas civilizacijas ir kultūras, pavyzdžiui Smilkalų kelias ar Šilko kelias.

Apie 1860 m. pradėjo vystytis laisvoji prekyba, kuri paskatino platesnį prekių judėjimą tarp skirtingų šalių.

Šiuolaikiniai prekybiniai keliai pradėjo kurtis kartu su pramonės perversmu. Pradėti tiesti modernūs keliai, kuriais galima judėti greičiau. Šiais laikais prekybinius arklius ar kupranugarius pakeitė prekybiniai sunkvežimiai. Prekės taip pat gabenamos prekybiniais laivais, lėktuvais, geležinkeliais, vamzdynais.

Lietuvoje
---------

* Gintaro kelias
* Didysis Lietuvos kelias

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPrekybiniai keliai |
| --- |
|  |
| 
Arbatos kelias · Druskos kelias · Gintaro kelias · Hanzos lyga · GT kelias · Jūrinis šilko kelias · Kambodža-Dvaravati kelias · Kelias iš variagų pas graikus · Via Maris · Romėnų-indų prekyba · Karališkasis kelias · Prieskonių kelias · Šilko kelias · Smilkalų kelias · Prekybos trikampis · Volgos prekybinis kelias · Transsacharinė prekyba · Transmalakinė prekyba |

 |