recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Desigual®|  |
| Pramonė | mažmeninė prekyba |
| Įkurta | 1984 m. Ibisa, Ispanija |
| Įkūrėjas (-ai) | Thomas Meyer |
| Centrinė būstinė | Ispanija Madridas, Ispanija |
| Produkcija | drabužiai • aksesuarai • batai |
| Pajamos | Didėjimas 828 mln. eurų (2013) |
| Darbuotojų | 3800 (2013) |
| Tinklalapis | www.desigual.com |

**„Desigual"** – ispanų drabužių parduotuvių tinklas. Kompanija pasižymi savo produkcijoje naudojanti itin spalvingą bei ryškų dizainą. Viena sparčiausiai augančių mados bendrovių pasaulyje.

2013 m. pab. kompanijoje dirbo daugiau nei 3800 žmonių iš 83 skirtingų pasaulio šalių. 2012 m. parduota daugiau nei 22 milijonai įvairių „Desigual" aprangos prekių. 2013 m. pab. pasaulyje buvo 405 vardinės prekės ženklo parduotuvės, „Desigual" drabužiai buvo prieinami daugiau nei 11 tūkst. parduotuvių, turėjo atskirus savo prekių skyrius 2500 universalinių parduotuvių. „Desigual" produkcija yra pardavinėjama daugiau nei 110-yje pasaulio šalių.

2013 m. kompanijos pajamos siekė 828 mln. eurų, 18 % daugiau nei prieš tai buvusiais metais. 2013 m. buvo atidarytos 89-ios naujos parduotuvės, žengta į įvairias naujas rinkas, įskaitant Braziliją, Čilę bei Honkongą. Toliau stiprinamos pozicijos Europos šalyse, ypač Prancūzijoje, Italijoje bei Belgijoje. Internetinė prekyba prieinama 20-yje šalių.

Kompanija vykdo itin sparčią plėtrą, turi planų pajamas didinti 20–25 % kiekvienais metais. 2014 m. pab. tikimasi, jog pardavimai peržengs 1 mlrd. eurų ribą. Kompanijos pajamos didėja itin greitais tempais, 2007 m. jos siekė 86 mln. eurų, 2010 m. – 450 mln. o 2013 m. užbaigė su 828 mln. eurų pelnu.

Kompaniją 1983 m. įkūrė dvidešimtmetis šveicaras Thomas Meyer. Jaunasis dizaineris turėjo viziją sukurti prekės ženklą, kuris būtų nuotaikingas, ryškus bei įkvepiantis, taip pat ir kurio produkcija būtų prieinama visiems. Pirmasis jo sukurtas drabužis – džinsinis švarkelis, sulopytas iš įvairių senų džinsinių audinių. 1986 m. atidaryta pirmoji parduotuvė Ibisoje, Ispanijoje. Kompanijos logo siukūrė dizaineris Peret, kuris įmonėje dirba iki šiol.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Desigual – It’s not the same – English Company Profile Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto. Oficialus kompanijos tinklalapis. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 16 d.
2. 1 2 3  „Desigual ends 2013 with a turnover rise of 18 percent" Tinklalapis „Fashion United", 2014 m. kovo 25 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 16 d.
3. 1 2  „Desigual debuts at New York Fashion Week"[neveikianti nuoroda] Kompanijos pranešimas spaudai, 2013 m. rugsėjo 5 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 16 d.
4. ↑  „Desigual Looks to Expand, Compete with Zara" Tinklalapis „Sourcing Journal Online", Tara Donaldson, 2014 m. sausio 24 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 16 d.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Desigual** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficialus „Desigual" tinklalapis
* „Desigual" socialiniame tinkle „Facebook"
| Desnogorskasrus. *Десногорск* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

DesnogorskasDesnogorskas

54°09′11″š. pl. 33°17′24″r. ilg.﻿ / ﻿54.153°š. pl. 33.290°r. ilg.﻿ / 54.153; 33.290﻿ (Desnogorskas)Koordinatės: 54°09′11″š. pl. 33°17′24″r. ilg.﻿ / ﻿54.153°š. pl. 33.290°r. ilg.﻿ / 54.153; 33.290﻿ (Desnogorskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Smolensko sritis Smolensko sritis |
| **Rajonas** | Desnogorsko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 25 345  |
|  |
|  **Vikiteka** | Desnogorskas |

**Desnogòrskas** (rus. *Десногорск*) – miestas Rusijos vakaruose, 153 km į pietryčius nuo Smolensko, prie Desnos upės (sudarytas tvenkinys). Rajono centras. Netoliese praeina senasis Varšuvos plentas. Veikia Smolensko branduolinė jėgainė.

Istorija
--------

1966 m. TSRS Ministrų Taryba priėmė sprendimą Smolensko srities Roslavlio rajone statyti atominę jėgainę, kurios statybos prasidėjo 1971 m. o 1972 m. imti statyti gyvenamieji pastatai darbininkams. 1974 m. įregistruota naujoji gyvenvietė Desnogorskas. 1982 m. pradėjo veikti atominė jėgainė. 1989 m. Desnogorskui suteiktos miesto teisės.

Paminklas šeimai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pasaulio vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006–2014. (VLKK versija)
| Desna |
| --- |
| Desna ties Černigovu Desna ties Černigovu |
| **Ilgis** | 1130 km |
| **Baseino plotas** | 88 900 km² |
| **Vidutinis debitas** | 360 m³/s |
| **Ištakos** | Smolensko aukštuma |
| **Žiotys** | Dniepras |
| **Šalys** | Rusija, Ukraina |

**Desna** (ukr. ir rus. *Десна*) – upė Rusijoje ir Ukrainoje; Dniepro kairysis intakas.

Prasideda Smolensko aukštumoje, Smolensko srityje. Iki Briansko teka į pietryčius Briansko sritimi; aukštupyje krantai žemi, pelkėti, vaga vingiuota. Nuo Briansko pasuka į pietvakarius ir teka Ukrainos teritorija (Černigovo, Kijevo sritimis). Krantai aukštėja. Nuo santakos su Seimu slėnis išsiplečia, upė smarkiai vingiuoja, sudaro senvages. Įteka į Dnieprą šiek tiek į šiaurę nuo Kijevo. Užšalusi nuo gruodžio iki balandžio.

Didžiausi intakai: Sudostė, Snovas (dešinieji), Bolva, Snežetė, Navlia, Neriusa, Seimas, Ostioras, Šostka.

Desna laivuojama 535 km nuo žiočių. Prie upės įsikūrę šie miestai: Jelnia, Desnogorskas, Žukovka, Selcas, Brianskas, Trubčevskas (Rusija), Seversko Novgorodas, Černigovas, Ostioras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 131
**Palingenezė** (sen. gr. πάλιν, γένεσις – 'tapsmas, gimimas') – filosofijoje, teologijoje ir biologijoje vartojama sąvoka; filosofijoje ji apibūdina (plačiausiąja jos prasme) teoriją (pvz. pitagoriečių), kad žmogaus siela nemiršta drauge su kūnu, bet atgimsta iš naujo įsikūnydama. Taigi, palingenezė atitinka metempsichozę.

Siauresne prasme palingenezės terminas vartojamas A. Šopenhauerio filosofijoje. Pastarasis šį terminą taikė savo doktrinai, kad valia nemiršta, bet iš naujo manifestuoja naujuose individuose. A. Šopenhaueris atmetė tradicinę metempsichozės doktriną, kad persikūnija tam tikra siela.

Žodžio *palingenesis* arba *palingenesia* vartoseną galima atsekti iki stoikų, kurie šiuo žodžiu įvardijo nepaliaujamą visatos atkūrimą po to, kai ją į save sugeriąs Demiurgas. Pasak Filono, Nojus ir jo sūnūs vadovavę Žemės „atnaujinimui" arba „atgimimui". Juozapas Flavijus palingenezės terminu įvardijo žydų tautos atgimimą, Plutarchas – sielų transmigraciją, Ciceronas – savo sugrįžimą iš tremties.

Naujame Testamente aptinkama teologinė dvasinio atgimimo samprata, tačiau pats žodis sutinkamas tik dusyk. Palingenezės terminą vartojo ir Bažnyčios Tėvai, taip įvardydami krikšto apeigą arba atgailos būseną.

Naujaisiais laikais palingenezės sąvoką imta vartoti biologijoje (pvz. Ernst Haeckel ir Fritz Müller), įvardijant tikslų protėvių bruožų atkartojimą paveldėjimo keliu, priešinant jį kenogenezei (*καινός* 'naujas'), kai paveldėti bruožai pakinta veikiami aplinkos.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  „Encyclopædia Britannica", 1911 m. leidimas, straipsnis „Palingenesis".
**Žemyninė Prancūzija** arba **Metropolinė Prancūzija** (pranc. *France métropolitaine* arba *la Métropole*), taip pat žinoma kaip **Europinė Prancūzija** (pranc. *Territoire européen de la France*) – Prancūzijos teritorija, kuri geografiškai yra Vakarų Europoje. Šis bendras pavadinimas europiniams Prancūzijos regionams yra vartojamas kasdieniame gyvenime Prancūzijoje, tačiau neturi jokios administracinės reikšmės. Iš tiesų, Prancūzijos užjūrio regionai turi tokį patį administracinį statusą kaip ir žemyniniai. Žemyninė Prancūzija apima žemyninę Prancūzijos dalį ir Korsiką. 

Priešingai, Prancūzijos užjūrio valdos yra bendras visų Prancūzijos teritorijų, esančių už Europos ribų, pavadinimas. Žemyninė ir Užjūrio Prancūzija kartu sudaro Prancūzijos Respubliką. Žemyninė dalis užima 551 500 km² (įskaitant 1 530 km² vidaus vandenis) teritoriją arba nuo bendro kiekio 82,0 % Prancūzijos teritorijos, 3,3 % išskirtinės ekonominės zonos (IEZ) ir 95,9 % Prancūzijos Respublikos gyventojų. Kai kurios nedidelės Prancūzijos dalys (pavyzdžiui, Serdanija) yra Pirėnų pusiasalio dalis.

Užjūrių Prancūzijoje žmogus iš žemyninės Prancūzijos dažnai yra vadinamas *métro*, žodžio *métropolitain*  trumpiniu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  cia.gov / France; The World Factbook
2. ↑  „Sea Around Us – Fisheries, Ecosystems and Biodiversity". Nuoroda tikrinta 2018-06-20.
**Žemutinė Gvinėja** (pranc. *Bass-Guinée*, angl. *Lower Guinea*) – gamtinė sritis Vidurio Afrikoje, iš rytų juosiama Gvinėjos įlankos. Į Žemutinę Gvinėją visiškai ar iš dalies patenka Kamerūnas, Pusiaujo Gvinėja, Gabonas, Kongo Respublika, Kongo Demokratinė Respublika, Angola.

Apima pakrantės žemumą ir virš jos kylančią Pietų Gvinėjos aukštumą (aukštis iki 3000 m). Klimatas pereinantis iš pusiaujinio (šiaurėje) į atogrąžų pasatinį (pietuose). Metinis kritulių kiekis 1000–1500 mm, pakrantėse žemumoje šiaurėje 3000–4000 mm, pietiniame pakraštyje 100–250 mm, Kamerūno ugnikalnio papėdėje – iki 10 000 mm. Svarbiausia upė – Kongas. Būdingi pusiaujo drėgnieji miškai, įpiečiau nuo Kongo – savanos, pačiuose pietuose – pusdykumės ir dykumos.

Taip pat Žemutine Gvinėja vadinamas Atlanto vandenyno pakrantės ruožas nuo Biafros įlankos (Nigerija) šiaurėje iki Kvanzos žiočių (Angola) pietuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 112
Koordinatės: 55°21′0.45″ š. pl. 23°32′28.34″ r. ilg.﻿ / ﻿55.3501250°š. pl. 23.5412056°r. ilg.﻿ / 55.3501250; 23.5412056

|  Paliepių Šv. Kryžiaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Raseinių |
| **Savivaldybė** | Raseinių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Paliepiai (Ariogala) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | apie 1840 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

 *Kitos reikšmės – Šv. Kryžiaus bažnyčia.*
**Paliepių Šv. Kryžiaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Paliepių kaime, 11 km į šiaurės rytus nuo Ariogalos. Liaudies architektūros formų. Bažnyčios šventorius ribojasi su kaimo kapinėmis. Šalia stovi Paliepių kapinių koplyčia, parapijos teritorijoje dar yra Lepšiškės koplyčia.

Istorija
--------

Paliepiuose 1754 m. pastatyta medinė kapų koplyčia. Apie 1840 m. ji padidinta, paskirtas kunigas, tapo Betygalos parapijos filija. XIX a. buvo parapinė mokykla, prieglauda. 1908–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienanavė, su virš kraigo iškilusiu bokšteliu. Aukštą frontoną vainikuojantis aštuoniasienis bokštelis padalytas dviem karnizais, uždengtas varpo formos šalmu ir barokine trijų tarpsnių baze ažūriniam kryžiui. Priekinio fasado duris dengia žemas prieangis su 4 kolonų portiku. 

Orderinis 4 kolonų didysis altorius išsiskiria reljefiškai papuoštu antablemento frizu ir frontonėlio voliutomis. Įrengti panašūs šoniniai altoriai.

Į šventorių veda geležiniai vartai su ažūrine arka tarp mūrinių stulpų. Mūrinė tvora iš dalies atskiria šventorių nuo kapinių, bet prie bažnyčios yra įsiterpusių keliolika eilinių parapijiečių kapaviečių. Šventoriuje stovi medinė 3 aukštų varpinė. Jos barokinis šalmas panašus į bažnyčios bokšto šalmą. Joje pakabintas Antano Zvolinskio dirbtuvėse 1852 m. nulietas varpas.

Galerija
--------

* Bažnyčia su varpine, 2013 m.Bažnyčia su varpine, 2013 m.
* Bažnyčia po perdažymo, 2018 m.Bažnyčia po perdažymo, 2018 m.
* Bažnyčios apsidėBažnyčios apsidė
* Trijų tarpsnių varpinėTrijų tarpsnių varpinė
* InterjerasInterjeras
* VargonaiVargonai
* Grindų dangaGrindų danga
* Iškylantis iš grindų katafelis (pakyla karstui)Iškylantis iš grindų katafelis (pakyla karstui)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 13460 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paliepių Šv. Kryžiaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Paliepių Šv. Kryžiaus parapija
* Bronius Kviklys. Paliepių Šv. Kryžiaus bažnyčia
| **Valerianas Kuibyševasrus. *Куйбышев Валериан Владимирович*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1888 m. birželio 6 d.Omske |
| Mirė | 1935 m. sausio 25 d. (46 metai)Maskvoje |
| Palaidotas (-a) | Nekropolis prie Kremliaus sienos |
|  |
| Veikla | tarybinis partinis ir valstybės veikėjas |
| Partija | TSKP CK Politinio biuro narys |
|  |
|  **Vikiteka** | Valerianas Kuibyševas |

**Valerianas Kuibyševas** (rus. *Куйбышев Валериан Владимирович*, 1888 m. birželio 6 d. Omske – 1935 m. sausio 25 d. Maskvoje) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, nuo 1927 m. iki mirties buvo TSKP CK Politinio biuro narys. Artimas J. Stalino bendražygis, daug prisidėjęs prie jo valdžios įtvirtinimo, aktyvus industrializacijos ir kolektyvizacijos ir pirmųjų penkmečių organizatorius.

Biografija
----------

Mokėsi Karo medicinos akademijoje (iš jos 1906 m. pašalintas už dalyvavimą studentų demonstracijoje). Už dalyvavimą bolševikinėje veikloje ne kartą teistas, tremtyje buvo 7 metus. 1917 m. tapo Samaros bolševikų organizacijos vadovu, miesto Tarybos pirmininku, vadovavo bolševikiniam sukilimui mieste. Buvo išrinktas į Rusijos Steigiamąjį susirinkimą. Priešinosi Bresto taikos sutarties sudarymui.

1918–1919 m. dirbo propagandinį darbą Raudonojoje Armijoje. 1919–1920 m. buvo Tarybų Rusijos pasiuntiniu marionetinėje Bucharos Liaudies Respublikoje. Nuo 1920 m. užėmė įvairias pareigas RTSFR valdžios organuose: Aukščiausios liaudies ūkio tarybos prezidiumo narys, Vyriausiosios elektros tiekimo valdybos viršininkas. 1922–1923 m. – Rusijos KP CK sekretorius. 1923–1926 m. – Centrinės kontrolės komisijos pirmininkas, Darbininkų ir valstiečių inspekcijos liaudies komisaras. 1926–1930 m. – TSRS Aukščiausios liaudies ūkio tarybos pirmininkas. 1930–1934 m. – TSRS Gosplano pirmininkas ir TSRS Liaudies komisarų tarybos pirmininko bei Darbo ir gynybos tarybos pirmininko pavaduotojas, faktiškai vadovavo visai TSRS pramonei. Nuo 1934 m. – Tarybinės kontrolės komisijos pirmininkas.

Mirė nuo širdies smūgio. Palaidotas prie Kremliaus sienos Maskvoje. Po mirties V. Kuibyševo vardas buvo plačiai naudojamas tarybinėje propagandoje, virš 25 miestų (tarp jų Samara) ir gyvenviečių, kanalas, gamyklos, kolūkiai, teatrai ir institutai pavadinti jo vardu.

V. Kuibyševo žmona bei brolis buvo represuoti.

Nuorodos
--------

* Biografija (rusų kalba).
| **Valerija Ema Cukermanienė** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. spalio 31 d.Kaunas |
| Mirė | 2018 m. balandžio 3 d. (82 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Eugenijus Cukermanas |
|  |
| Veikla | architektė, baldų projektuotoja. |
|  |
| Alma mater | 1960 m. Kauno politechnikos institutas |

**Valerija Ema Cukermanienė** (1935 m. spalio 31 d. Kaunas – 2018 m. balandžio 3 d. Vilniuje) – Lietuvos architektė, baldų projektuotoja.

Biografija
----------

1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1960–1990 m. dirbo Baldų projektavimo konstravimo biure Vilniuje, 1994–1995 m. bendrovėje „Vilniaus baldų kombinatas", 1998–1999 m. bendrovėje „Skraja".

Jos baldai eksponuoti tarptautinėse parodose Vokietijoje, Čekijoje, Lenkijoje, Graikijoje, Indijoje, Danijoje, Bulgarijoje, Vengrijoje, TSRS, pelnė daugelį apdovanojimų Lietuvos ir TSRS baldų konkursuose.

Vyras Eugenijus Cukermanas.

Darbai
------

Sukūrė baldų administraciniams pastatams, viešbučiams, restoranams ir kavinėms. Svarbesni baldų projektai:

* LTSR Ministrų Taryba (1968 m.)
* LTSR valstybinis plano komitetas (1972 m.)
* Švietimo ir mokslo ministerija (1975 m.)
* Lietuvos akademinis dramos teatras (1981 m.)
* Viešbutis „Villon" (1990 m.)
* Lietuvos nacionalinė filharmonija (1992 m.)
* Restoranas „Gabija" (Palanga, 1985 m.)

Parengė per 50 masinės gamybos svetainės, miegamojo, prieškambario bei kontūrinių baldų komplektų projektų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  MELC. Valerija Ema Cukermanienė. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2018-08-20. Nuoroda tikrinta 2022-08-29.
2. ↑  Skaudi netektis: anapilin iškeliavo baldų kūrėja V. E. Cukermanienė, diena.lt, 2018-04-03
3. ↑   Visuotinė lietuvių enciklopedija, IV t.
**Bronė Gailiūtė-Spies** (g. 1926 m. Tauragėje) – Belgijos lietuvių bendruomenės veikėja, dainininkė.

Biografija
----------

Per Antrąjį pasaulinį karą, 1942 metais, okupacinė nacių kariuomenė ją išvežė priverčiamiems darbams į Vokietiją. Ten susipažino su olandu Martynu Spies ir už jo ištekėjo. 1945 m. šeima su kelių mėnesių dukrele Marijana pervažiavo į Olandiją. Dvyliką metų gyveno šioje šalyje, 1951 m. gimė sūnus Andrius. Su vyro giminėmis nesutarė tautiniais klausimais, todėl nusprendė persikelti gyventi į Belgiją. 

Su abiem vaikais apsistojo Lježe, vėliau atvyko ir vyras. 1958 m. gimė sūnus Vytukas. Bronė Gailiūtė–Spies mokėsi prancūzų kalbos, dirbo pagalbine darbininke viešbučiuose ir restoranuose. Vėliau įstojo į Gretry Muzikos akademiją (pranc. *L'académie de musique Grétry*) Lježe ir ją baigė su *Excellence A* diplomu. Koncertavo Belgijoje, Olandijoje ir Vokietijoje; tarp jų ir tautiečių susibūrimuose. Televizijos BRT F culture surengtame konkurse „Chanteurs sans frontières", padainavusi lietuvių liaudies dainą „Kas bernelio sumislyta", laimėjo pirmąją vietą. 1981 m. įdainavo ilgai grojančią plokštelę.

Nuo 1957 m. aktyviai dalyvavo Belgijos lietuvių bendruomenės veikloje. Subūrė tautiečių šokių ansamblį, repeticijos vykdavo garaže Moelingen'e – kaimelyje, kuriame ji ir gyveno. Olandų rašytojų kūrinių motyvais parašė vaidinimą „Žmonoje gerbk motiną", kuris buvo karo pabėgelių iš Lietuvos sėkmingai buvo suvaidintas Lježe. 1966 metais Lietuvos TSR Kultūrinių ryšių su tautiečiais užsienyje komiteto kvietimu lankėsi gimtinėje. Grįžusi kelionės įspūdžius pateikė išeivių prieštaringai įvertintame straipsnyje „Europos lietuvyje". 

Viso savo gyvenimo istoriją aprašė knygoje „Tulpen met doornen" (liet. *Spygliuotos tulpės*, 2003 m. išleido „Artloros" leidykla). Autobiografinis kūrinys 2006 m. pasirodė ir lietuvių kalba.

Šaltiniai
---------

* *Belgijos lietuviai pasakoja* // Kaleidoskopas, 2005 m.[neveikianti nuoroda]
* Jūratė Mičiulienė. *Belgijoje neauga rūtos, o grybus galima tik fotografuoti* // Lietuvos žinios, 2007 m.[neveikianti nuoroda]
**Prokuratūros tyrėjas** (vok. *Ermittlungsperson der Staatsanwaltschaft* - 'tyrimo asmuo prokuratūros'; iki 2004 m. rugpjūčio 30 d. - *Hilfsbeamte der Staatsanwaltschaft*, 'pagalbinis prokuratūros pareigūnas') Vokietijoje yra pareigūnas, turintis įgaliojimus baudžiamojo persekiojimo srityje vykdyti tam tikras specialias priemones; teisėsaugos pareigūnas; teisinė pareigybė.

Istorija
--------

Toks institutas (t. y. teisinė figūra) buvo sukurta, kai teisėjo veiksmai nebuvo įmanomi laiku arba ikiteisminio tyrimo sėkmė būna gerokai sumažinta (dėl delsimo, laiko sąnaudų, patiriamų rūpinantis privalomaisiais teismo leidimais). 

Statusą reglamentuoja federalinis Teismų santvarkos įstatymas (*Gerichtsverfassungsgesetz*, GVG) § 152 Abs. 1). Federalinių žemių vyriausybės prokuratūros tyrėjų statusą reglamentuoja įgyvendinamaisiais nutarimais (*Verordnung*, dažniausiai vad. *Verordnung über Ermittlungspersonen der Staatsanwaltschaft*).

Įgaliojimai
-----------

Prokuratūros tyrėjas turi įgaliojimus skirti baudžiamojo proceso priemones, esmingai (*erheblich*) ribojančias kaltinamojo teises (pvz. paskirti asmens kratą).

Šaltiniai
---------

1. ↑  BT-Drucksache 15/3482, S. 251 (oficialus pagrindimas dėl sąvokos (1. Justizmodernisierungsgesetz); PDF, 134 kB)
2. ↑  § 81 a StPO (Vokietijos baudžiamojo proceso kodeksas)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Echinacea purpurea** |
| --- |
| Rausvažiedė ežiuolė (*Echinacea purpurea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Ežiuolė  *( Echinacea)* |
| Rūšis: | Rausvažiedė ežiuolė  *( Echinacea purpurea)* |

 |

**Rausvažiedė ežiuolė** (*Echinacea purpurea*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalas. Kilęs iš Šiaurės Amerikos, bet dabar kaip dekoratyvinis auginamas daugelyje vietų.

Daugiametis, 60-100 cm žolinis augalas trumpu šakniastiebiu. Stiebas rausvas, paprastas arba šakotas. Apatiniai lapai susitelkę į skrotelę, pailgai kiaušiniški, stiebiniai – kiaušiniškai lancetiniai, aštriais galiukais. Žydi liepos-rugpjūčio mėnesiais pavieniais, stambiais, purpuriniais arba pilkšvai raudonais, liežuviniais žiedais. Vaisiai – pilkos sėklytės.

Rausvažiedė ežiuolė kaip dekoratyvinis augalas auginama soduose, gėlynuose. Žiedai, rečiau šaknys turi vaistinių savybių. Augalo preparatai pasižymi skausmą malšinančiomis ir antiseptinėmis savybėmis, skatina fagocitų aktyvumą ir pažeistų ląstelių regeneraciją. Žiedų nuoviru gydomi furnukulai, pūlingos žaizdos, opos, nudegimai.

* ŽiedasŽiedas
* DulkinėsDulkinės
* Baltažiedė veislėBaltažiedė veislė
| Ravanasuzb. *Ravon* |
| --- |
| 

RavanasRavanas

39°57′50″ š. pl. 71°08′0″ r. ilg.﻿ / ﻿39.96389°š. pl. 71.13333°r. ilg.﻿ / 39.96389; 71.13333﻿ (Ravanas)Koordinatės: 39°57′50″ š. pl. 71°08′0″ r. ilg.﻿ / ﻿39.96389°š. pl. 71.13333°r. ilg.﻿ / 39.96389; 71.13333﻿ (Ravanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Uzbekijos vėliava Uzbekija |
| **Vilajetas** | Ferganos vilajetas |
| **Rajonas** | Socho rajonas |
|  |
| **Gyventojų** () | 10 000  |

**Ravanas** − Uzbekijos miestas, Socho tumano (eksklavo) administracinis centras, esantis Socho upės dešiniajame krante. Dauguma gyventojų − tadžikai. 

Susisiekimas su likusia Uzbekijos teritorija sunkus, nes Socho tumanas yra apsuptas Kirgizijos teritorijos. 

Gyventojai daugiausia užsiima žemės ūkiu, augina bulves ir vaisius. Nuo XX a. paskutinio dešimtmečio vidurio gana daug vyrų reguliariai važiuoja uždarbiauti į Rusijos Federaciją.

Nuorodos
--------

1. ↑  КИРГИЗИЯ-УЗБЕКИСТАН анклав СОХ
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Ravadidai** (pers. روادیان = *Rawadyan*) – valdovų dinastija, kilusi iš Tebrizo, valdžiusi 955–1071 m. Visą pietinį Afganistaną ji valdė 979–1054 m. Savo tautine kilme dinastija buvo kurdiška.

Ravadidų valstybės šiaurėje klestėjo Širvanšachų valstybė, Aranas, o vakaruose – Bagratidų Armėnija, rytuose ir pietuose – Gaznevidų valstybė.

Kilmė
-----

Ravadidai savo kilme buvo arabai, atvykę į regioną VIII a. tačiau labai stipriai kurdizuoti. Jų protėvis Ravadas dar VIII a. paskirtas vietininku Tebrize, kur išlaikė savo giminės liniją. Dar Kalifato laikais Ravadidų giminė buvo stipri. Manoma, kad dar prieš įsigalint Sadžidams, t. y. IX a. pradžioje, Ravadidai faktiškai kontroliavo Pietinį Azerbaidžaną. Vėliau jų galios buvo nusilpnintos kitų čia valdžiusių dinastijų – Sadžidų, Salaridų, todėl apie 100 metų apie juos nieko nežinoma.

Raida
-----

Ravadidų valstybės svarbiausi miestai
X a. viduryje, nusilpus Salaridų valdžiai, Tebrizo mieste įsiviešpatavo Ravado palikuonis Huseinas II, kuris iš naujo įtvirtino dinastiją. Jo sūnus Abulhidžas pasinaudojo suirute, kuomet Salaridų valdovas Ibrahimas paliko sostą ir 979 m. pradėjo karą prieš Salaridus. 981 m. jis nugalėjo Ibrahimą, o 984 m. galutinai užėmė visas jiems priklausiusias sritis.

Svabiausias Ravadidų priešas per visą laikotarpį buvo Bagratidų Armėnija ir Gruzija. Tiek Abulhidžas, tiek jo sūnus Mamlanas siekė pajungti šias valstybes, tačiau patyrė labai stiprų pasipriešinimą ir planų galutinai atsisakė 988 m.

Taikaus klestėjimo Ravadidų valstybė pasiekė XI a. I pusėje, valdant Vahsudanui. Tai buvo istorinių kataklizmų laikotarpis, nes Ravadidams grasino Gaznevidai pietuose (nusiaubė valstybę 1028 m.) ir tiurkai ogūzai. Vahsudanas pastarųjų didelę dalį apgyvendino savo valstybėje ir suteikė jiems labai palankias sąlygas, labai paspartindamas krašto tiurkizaciją.

Likimas
-------

1054 m. Vahsudanui nebepavyko atsilaikyti prieš naujus priešus – Seldžiukus ir teko pripažinti jų viešpatavimą. Nepaisant to, Ravadidai dar 17 m. išlaikė savo liniją, valdydami kaip Seldžiukų vasalai, kol 1071 m. sultonas Alp Arslanas panaikino valstybę.

Valdovų sąrašas
---------------

|  |
| --- |
| **Azerbaidžano istorija** |
| **Senovės Persijos istorija** |
| Albanija (Aršakidai > Mihranidai) |
| *Rašidunai > Omejadai > Abasidai* |
| Derbentas, Širvanas, Aranas (Šadadidai), |
| Sadžidai > Salaridai > Ravadidai |
| *Seldžiukai* > Eldegizidai > *Chorezmidai* |
| *Ilchanidai* > Jalairidai > *Timūridai* |
| Kara Kojunlu > Ak Kojunlu > Safavidai |
| Azerių chanatai (XVIII a.): |
| Širvanas, Baku, Karabachas, Gandža, Kuba, Šakė, Nachčivanas, Chojus, Tebrizas, Ardebilis |
| *Rusijos imperija* |
| Azerbaidžano Demokratinė Respublika |
| Užkaukazės TFSR > Azerbaidžano TSR |
| Azerbaidžano Respublika |

* Muhammad Ibn Husain (? -apie 951 ?)
* Husain II (955–983)
* Abulhidž Muhammad (983–988)
* Mamlan I (988–1019)
* Vahsudan (Wahsudan) (1019–1054)
* Mamlan II (1054–1071)
| **Viktoras Emanuelis III** |
| --- |
| Trečiasis suvienytos Italijos karalius |
|  |
| Viktoras Emanuelis III |
| Savojų dinastija |
| Visas vardas | Vittorio Emanuele Ferdinando Maria Gennaro |
| Gimė | 1869 m. lapkričio 11 d.Neapolis |
| Mirė | 1947 m. gruodžio 28 d. (78 metai)Aleksandrija |
| Palaidotas (-a) | Šv. Kotrynos vienuolynas, Egiptas |
| Tėvas | Umberto I |
| Motina | Margherita Maria Teresa Giovanna |
| Sutuoktinis (-ė) | Juodkalnijos Elena |
| Italijos karalius |
| Kiti titulai | Etiopijos imperatorius, Albanijos karalius |
| Valdė | 1900 m. liepos 29 d. - 1946 m. gegužės 9 d. |
| Pirmtakas | Umberto I |
| Įpėdinis | Umberto II |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Juodojo erelio ordinasJuodojo erelio ordinas |
|  |
|  **Vikiteka** | Viktoras Emanuelis III |
| Parašas |
|  |

Viktoro Emanuelio III monograma
**Viktoras Emanuelis III** (pilnas vardas **Vittorio Emanuele Ferdinando Maria Gennaro**) (1869 m. lapkričio 11 d. – 1946 m. gegužės 9 d.) buvo trečiasis suvienytos Italijos karalius. Jis valdė nuo 1900 m. liepos 29 d. iki pat savo mirties 1946 m. gegužės 9 d. Tuo pačiu jis turėjo dar du titulus – Etiopijos imperatoriaus ir Albanijos karaliaus.

Jo valdymo metais Italija dalyvavo abiejuose pasauliniuose karuose, taip pat savo geriausius laikus tuo metu išgyveno Italijos fašizmas.

Biografija
----------

Viktoras Emanuelis III gimė Neapolyje 1869 m. lapkričio 11 d. Jis buvo vienintelis antrojo suvienytos Italijos karaliaus Umberto I sūnus.

Viktoras Emanuelis III išsiskyrė savo neįprastai žemu net ir tų laikų standartams ūgiu – jis buvo vos 1,53 m ūgio.

Šeima
-----

1896 m. spalio 24 d. karalius vedė Juodkalnijos princesę Eleną. Kartu jie susilaukė trijų vaikų, iš kurių vienintelis sūnus Umberto II tapo paskutiniu suvienytos Italijos karaliumi.

* Viktoro Emanuelio III žmona Juodkalnijos ElenaViktoro Emanuelio III žmona Juodkalnijos Elena

Nuorodos
--------

|  |
| --- |
| Viktoras Emanuelis III **Savojų dinastija** |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai:**Umberto I** | **Italijos karalius**1900–1946 | Po to:**Umberto II** |
| **Viktoras Hausmanislatv. *Viktors Hausmanis*** |
| --- |
| Gimė | 1931 m. gruodžio 6 d. (91 metai)Jelgava |
|  |
| Veikla | latvių literatūros ir teatro istorijos tyrinėtojas |
| Organizacijos | Latvijos universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | habilituotas daktaras |
| Alma mater | Latvijos pedagoginis institutas |

**Viktoras Hausmanis** (latv. *Viktors Hausmanis*, 1931 m. gruodžio 6 d. Jelgava) – latvių literatūros ir teatro istorijos tyrinėtojas.

Biografija
----------

1952 m. baigė Latvijos pedagoginį institutą. 1972 m. habilituotas daktaras, 1989 m. Latvijos mokslų akademijos narys

Nuo 1957 m. Latvijos universiteto Literatūros, folkloro ir meno instituto (iki 1992 m. Latvijos mokslų akademijos Kalbos ir literatūros institutas), mokslo darbuotojas, 1983–1999 m. jo direktorius; nuo 1987 m. profesorius. 1989–2001 Latvijos mokslų akademijos Humanitarinių ir socialinių mokslų skyriaus vedėjas.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrinėjo latvių išeivijos teatrą ir dramaturgiją. Parašė veikalų apie J. Rainį, studijų apie H. Gulbio, – R. Blaumanio. A. Alunano dramas, aktorius L. Berzinią, V. Lynę ir kitus. J. Rainio „Raštų" vienas rengėjų.

Bibliografija
-------------

* Rainis ir teatras, Riga: Liesma, 1965 m.
* Rainio kūrybos procesas, Riga: Zinatne, 1971 m.
* Rainio dramaturgija, Riga: Zinatne, 1973 m.
* Rainis šiuolaikiniame teatre, Riga: Liesma, 1990 m.
* Latvių drama. XX amžiaus pirmoji pusė, su B. Kalnačiu, Riga: Zinatne, 2004 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Silvestras Gaižiūnas. *Viktoras Hausmanis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 420 psl.

Nuorodos
--------

* Viktoras Hausmanis. Latvijos mokslininkai
| Dyburių senosios kapinės |
| --- |
| Dyburių kapinių vaizdas iš pietų pusės |
| 

Dyburių senosios kapinėsDyburių senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°56′44″š. pl. 21°35′47″r. ilg.﻿ / ﻿55.94562°š. pl. 21.596411°r. ilg.﻿ / 55.94562; 21.596411Koordinatės: 55°56′44″š. pl. 21°35′47″r. ilg.﻿ / ﻿55.94562°š. pl. 21.596411°r. ilg.﻿ / 55.94562; 21.596411 |

 |
| Vieta | Plungės rajonas |
| Seniūnija | Šateikių seniūnija |
| Plotas | 0,04 ha |
| Naudotas | XVI–XIX a. |
| Žvalgytas | 1974, 2000, 2010 m. |

**Dyburių senosios kapinės** (arba ***Marų kapeliai***) yra vakariniame Plungės rajono savivaldybės pakraštyje, Dyburiuose (Šateikių seniūnija), 2 km į šiaurę nuo kelio  **A11**  Šiauliai–Palanga , Minijos kairiajame krante.

Kapinės
-------

Įrengtos į upės vingio kilpą įsiterpiančio kyšulio viršūnėje. Jos netaisyklingo plano, pailgos šiaurės - pietų kryptimi, 25 m ilgio ir 18 m pločio, apjuostos griovio ir žemių-akmenų pylimo, vidaus pusėje aptvertos statinių tvora, kurios pietiniame gale yra varteliai. Pakraščiuose ant pylimo auga keletas senų ąžuolų ir kitų medžių. Laidojimo žymių nesimato. 

Kapinėse stovi koplytėlė, koplytstulpis ir 6 kryžiai. Jie mediniai, priekiniais fasadais atsukti į pietus. Prie vieno kryžiaus pritvirtinta medinė Nukryžiuotojo skulptūra. Koplytėlė stačiakampė stačiasienė, vienkamarė, dvišlaičiu skardos stogeliu, su Marijos ir vaikelio skulptūra.

Teritorijos plotas – 0,04 ha.

0,15 km į pietvakarius yra Dyburių (Bulikų) senosios kapinės.

Istorija
--------

Veikė XVI–XIX a. vadinamos Kapeliais, Marų kapeliais. Jose laidoti Dyburių kaimo gyventojai. Mirusius pradėjus laidoti Kartenos parapijos kapinėse, kaimo kapinaitėse retsykiais laidoti savižudžiai, skenduoliai, nekrikštyti mirę kūdikiai, 1917–1918 m. – dizenterijos aukos. 

Nuo seno kapinėse buvo statomi mažosios memorialinės architektūros statiniai, prie kurių kaimo gyventojai rinkdavosi per gegužines pamaldas paminėti mirusiųjų. Pamaldos prasidėdavo kaime prie Navardauskų sodybos kryžiaus, nuo kurio, giedant Visų Šventųjų litaniją, eisena patraukdavo į kapines.

Kapines 1974 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 2000 ir 2010 m. – Julius Kanarskas.

Kapinės su jose esančiais kryždirbystės statiniais vertingos kaip Žemaičių kraštui būdingas etninės kultūros paminklas. Kultūros vertybių registre neregistruotos.

Nuotraukos
----------

* Dyburių kapinių vaizdas iš šiaurės vakarų pusėsDyburių kapinių vaizdas iš šiaurės vakarų pusės
* Dyburių kapinių koplytėlėDyburių kapinių koplytėlė
* Dyburių kapinių koplytėlės interjerasDyburių kapinių koplytėlės interjeras
* Dyburių kapinių koplytstulpisDyburių kapinių koplytstulpis
* Kryžius su Nukryžiuotojo skulptūraKryžius su Nukryžiuotojo skulptūra
* Juozo Vilko kryžiusJuozo Vilko kryžius
* Dyburių kaimo bendruomenės kryžiusDyburių kaimo bendruomenės kryžius
* Jurgio Bariso kryžiusJurgio Bariso kryžius
* Konstantino Navardausko kryžiusKonstantino Navardausko kryžius
* Petro Mazalo kryžiusPetro Mazalo kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑   Veronika Simutienė. Dyburiai // Žemaičių saulutė, 1997 m. spalio 10 d. Nr. 37
|  |
| --- |
| Boaz Mauda  בועז מעודה |
| Pilnas vardas | Boaz Mauda |
| Gimė | 1987 m. balandžio 23 d. (36 metai)  Eljakimas, Izraelio vėliava Izraelis |
| Žanrai | mizrahi, etninė, akustinė muzika |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | 2007–dabar |

**Boaz Mauda** (hebr. ‏בועז מעודה‏‎, g. 1987 m. balandžio 23 d. Eljakime) – Izraelio dainininkas.

Biografija
----------

Boaz Mauda užaugo Eljakime, miestelyje šiaurės Izraelyje. Jo šeima yra kilusi iš Jemeno. 2007 metais laimėjo realybės šou *Kohav Nolad*.

2007 m. lapkričio 14 d. Izraelio televizijos kanalas *Channel 2* nusprendė, kad jų šalį Belgrade atstovaus Boaz. 2008 m. vasarį vykusiame nacionaliniame finale *Kdam Eurovision 2008* Boaz atliko 5 kūrinius, už kuriuos balsavo komisija ir žiūrovai. Tokiu būdu paaiškėjo, kad Izraelio atstovas Eurovizijos konkurse atliks „Ke’ilu Kan" (dar žinoma kaip „The Fire in Your Eyes"). Dainą parašė 1998 m. Eurovizijos nugalėtoja Dana International. Sėkmingai įveikęs konkurso pusfinalį, atlikėjas pateko į finalą, kuriame su 124 taškais (3 taškus gavo iš Lietuvos) užėmė devintą vietą.

Diskografija
------------

### Albumai

* 2009: *Boaz Mauda*

### Singlai

* 2007: *Menagen ve-shar*
* 2008: *Ke’ilu Kan / The Fire in Your Eyes*
* 2008: *Mi haya ma’amin* (su Marina Maximillian Blumin)
* 2008: *Oreakh BaOlam*
* 2009: *Lakhzor HaBaita*
* 2009: *Time To Pray* (su Sirusho & Jelena Tomašević)
* 2011: *Shniya Ve’od Ahat*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Boaz Mauda** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina *The Fire in Your Eyes*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Teapacks  *„Push the Button"*** |  **Izraelio atstovas Eurovizijoje**2008 | Po to:**Noa ir Mira Awad  *„There Must Be Another Way"*** |
**Lester McCalebb**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1985 m. gegužės 4 d. (38 metai) |
| Gimimo vieta | Naujasis Orleanas, JAV |
| Ūgis | 1,78 m |
| Svoris | 82 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | įžaidėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 2008–20092009–20102010–20122012–20142014–201520162016–20172017–2019 | Mersin BBBelgrado „Partizan"Sienos „Montepaschi" Stambulo „Fenerbahçe Ülker"Miuncheno „Bayern"Limožo „CSP" „Gran Kanarija" „Saragosa" |  |
| Šalies rinktinė |
| 2011–201x | Šiaurės Makedonija Makedonija |  |
|  |

**Lesteris Bo Makalebas** (*Lester „Bo" McCalebb / Лестер „Бо" Мекејлеб*; g. 1985 m. gegužės 4 d.) – amerikiečių krepšininkas, turintis dvigubą JAV/Makedonijos pilietybę. Rungtyniavo įžaidėjo pozicijoje.

Makalebas pradžioje rungtyniavo „New Orleans Privateers" koledžo komandoje. 2008 m. pradėjo profesionalo karjerą Turkijos klube „Mersin BB", tapo daugiausiai kamuolių perimančiu lygos žaidėju. 2009 m. perėjo į Belgrado „Partizan", su kuriuo laimėjo šalies čempionatą ir taurę, Adrijos taurę bei pateko į Eurolygos finalo ketvertą. 2010 m. tapo Sienos „Montepaschi" žaidėju.

Bo Makalebas priėmė Makedonijos pilietybę ir tapo pagrindiniu šios šalies rinktinės lyderių. Jo vedama komanda 2011 m. Europos čempionate sensacingai pateko į finalo ketvertą, o pats Makelebas tapo rezultatyviausiu žaidėju ir išrinktas į geriausių turnyro žaidėjų penketuką.

Laimėjimai
----------

* Adrijos lyga: 2009–2010
* Koračo taurė (Serbijos krepšinio taurė): 2010
* Eurolygos finalo ketvertas: 2009–2010, 2010–2011
* Ispanijos krepšinio supertaurė: 2016
* Italijos krepšinio supertaurė: 2010
* Italijos krepšinio taurė: 2011
* Krepšinio lyga Serija A: 2011
* Europos krepšinio čempionatas, 4 vieta: 2011

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Another Masterpiece For MVP 'La Bomba'". *eurobasket2011.com.*
|  |
| --- |
| Hovig Demirjian  gr. Χουίγ Δεμιργιαν |
|  |
| Biografija |
| Dar žinomas | Hovig |
| Gimė | 1989 m. sausio 3 d. (34 metai)Nikosija, Kipro vėliava Kipras |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | 2009–dabar |
| Svetainė |  |

**Hovig Demirjian** (gr. Χουίγ Δεμιργιαν, arm. Հովիկ Դեմիրճյան, g. 1989 m. sausio 3 d. Nikosijoje), geriau žinomas kaip **Hovig** – armėnų kilmės Kipro dainininkas.

Biografija
----------

Hovig gimė Kipre, nors turi ir armėnų šaknų. Studijavo rinkodarą, dirbo biure, o netrukus iškeitė monotonišką darbą į dainininko amatą. Išmoko groti gitara ir fortepijonu ir nusprendė studijuoti džiazo vokalą. Vienas pirmųjų didesnių pasiekimų buvo antroji vieta muzikos konkurse Larnakoje. 2009 metais išgarsėjo vietiniame „X faktoriuje", o po metų startavo Kipro nacionalinėse atrankose į „Euroviziją", su daina „Goodbye" užėmęs 3 vietą. Antrą kartą dėl bilieto į populiarųjį dainų konkursą Hovig kovojo 2015 metais su kūriniu „Stone in a River", kuris pelnė atlikėjui 4 vietą finale.

2016 m. spalio 21 d. Kipro nacionalinio transliuotojo sprendimu išrinktas atstovauti šaliai 2017 metų „Eurovizijoje" su daina „Gravity".

Nuorodos
--------

* Daina „Stone in a River"
* Daina „Gravity"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Minus One  *„Alter Ego"*** |  **Kipro atstovas Eurovizijoje**2017 | Po to:**–** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Hovardas Hjusasangl. *Howard Hughes*** |
| --- |
|  |
| Hovardas Hjusas 1938 m. |
| Gimė | 1905 m. gruodžio 24 d.Humblis, Teksasas, JAV |
| Mirė | 1976 m. balandžio 5 d. (70 metų)pakeliui į Hiustoną, JAV |
| Tėvas | Howard R. Hughes Sr. |
| Motina | Allene Stone Gano |
| Sutuoktinis (-ė) | Ella Botts Rice (1925–1929)  Jean Peters (1957–1971) |
|  |
| Veikla | verslininkas, pilotas, režisierius, filantropas |
|  |
| Alma mater | Kalifornijos technologijų institutas, Raiso universitetas (nebaigė) |

**Hovardas Robardas Hjusas jaunesnysis** (angl. *Howard Robard Hughes Jr.*) – amerikiečių verslininkas, lakūnas, filmų režisierius, filantropas, žinomas kaip vienas finansiškai sėkmingiausių pasaulio žmonių tame laikotarpyje. Išgarsėjo kaip filmų režisierius, vėliau tapo svarbiu žmogumi aviacijos industrijoje. Jis buvo garsus ir dėl savo ekscentriško elgesio, kurio viena priežasčių buvo obsesinis kompulsinis sutrikimas.

XX a. 3 deš. gale Hovardas Hjusas išgarsėjo Holivude kaip filmų kūrėjas. 1932 m. Hovardas įkūrė „Hughes Aircraft Company", kuri pagamino tokius lėktuvus kaip Hughes H-4 Hercules ir Hughes H-1 Racer. Su jais pasiektas ne vienas pasaulio greičio rekordas.

Žurnalas „Flying" Hjusą įtraukė į 51 aviacijos herojaus sąrašą, kuriame jis užėmė 25 vietą.

Hovardas Hjusas mirė skrisdamas į Hiustoną iš Meksikos 1976 m. balandžio 5 d. dėl inkstų nepakankamumo.
|  |
| --- |
| Bob Benny |
| Pilnas vardas | Emilius Wagemans |
| Gimė | 1926 m. gegužės 18 d.Sint Niklasas, Belgijos vėliava Belgija |
| Mirė | 2011 m. kovo 29 d. (84 metai)Sint Niklasas, Belgijos vėliava Belgija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkas |

**Bob Benny** (tikr. *Emilius Wagemans*, 1926 m. gegužės 18 d. Sint Niklase – 2011 m. kovo 29 d. ten pat) buvo Belgijos dainininkas.

Bob Benny muzikinė karjera prasidėjo Antrojo pasaulinio karo pabaigoje. 1951 metais debiutavo radijuje, tais pačiais metais įrašė pirmąjį albumą „Mijn haart spreekt tot u".

1959 ir 1961 metais atlikėjas dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse su dainomis „Hou toch van mij" ir „September, gouden roos" (užėmė atitinkamai 6-ą ir 15-ą vietas).

2001 m. Bob Benny patyrė insultą, vėliau – ir finansinių sunkumų. Mirė 2011 m. kovo 29 d. slaugos namuose Sint Niklase.

Nuorodos
--------

* Daina *Hou toch van mij* (1959 m.)

  


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Fud Leclerc  *„Ma petite chatte"*  *„Mon amour pour toi"*** |  **Belgijos atstovas Eurovizijoje**1959, 1961 | Po to:**Fud Leclerc  *„Mon amour pour toi"*  *„Ton nom"*** |
| Berdyžasblrs. *Бердыж* |
| --- |
| 

BerdyžasBerdyžas

52°49′16″š. pl. 30°57′44″r. ilg.﻿ / ﻿52.8210228°š. pl. 30.9622192°r. ilg.﻿ / 52.8210228; 30.9622192﻿ (Berdyžas)Koordinatės: 52°49′16″š. pl. 30°57′44″r. ilg.﻿ / ﻿52.8210228°š. pl. 30.9622192°r. ilg.﻿ / 52.8210228; 30.9622192﻿ (Berdyžas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| **Sritis** | Gomelio sritis Gomelio sritis |
| **Rajonas** | Čačersko rajonas |
|  |
|  **Vikiteka** | Berdyžas |

**Berdyžas** (blrs. *Бердыж*) – paleolito stovyklavietė Baltarusijoje, 3 km į pietus nuo Berdyžo kaimo, Čačersko rajonas, Gomelio sritis.

Tyrimai
-------

Berdyžo stovyklavietę 1926–1929 m. ir 1938–1939 m. tyrinėjo K. Palikarpovičius ir S. Zamiatninas, 1959–1961 m. – V. Budzko. Rasta daug gyvulių kaulų, dauguma mamutų, akmeninių įrankių – titnaginių antgalių, ietigalių, peilių, gremžtukų, rėžtukų. 100–120 m į šiaurės vakarų nuo stovyklos 1953 m. buvo atidengtas ankstyviausias kultūrinis sluoksnis, kai kurių archeologų priskiriamas Mustjė kultūrai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Berdyžas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 79 psl.
Berenikės Garbanų žvaigždynas
Berenikės Garbanos naktiniame danguje
**Berenikės Garbanos** (*Coma Berenices*, *Com*) – 42-as pagal dydį šiaurinio pusrutulio žvaigždynas. Tai neryškių žvaigždžių grupelė tarp Skalikų ir Liūto. Lietuvoje matomas ištisus metus.

Berenikės Garbanų žvaigždyne yra šiaurinis mūsų Galaktikos polius.

Berenikė yra realiai egzistavusi istorinė asmenybė, gyvenusi 246 pr. m. e. ir ištekėjusi už Ptolemėjaus III Evergeto. Ji buvo geras raitelis.  Pasak legendos, savo garbanas Berenikė paaukojo dievams. Erastotenas žvaigždyną vadino ir Ariadnės plaukais. Johann Bayer 1603 m. detaliai apibrėžė žvaigždyno ribas veikale *Uranometria*. Tai vienintelis žvaigždynas, pavadintas realiai egzistavusio žmogaus vardu (Skydas buvo vadinamas *Scutum Sobiescianum*, Jono III Sobieskio garbei, but dabar tas pavadinimas sutrumpintas).

Svarbesni objektai
------------------

* Kamuolinis spiečius M 53, spiralinės galaktikos M 64 (*Juodoji Akis* arba *Blogio Akis*), M 98 ir M 99, elipsinė galaktika M 85.

Ryškiausia žvaigždė:

* **Diadema** – α Com (dvinarė: 4m,32 ir 5m,22)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Coma Berenices, constellation boundary". *The Constellations* (International Astronomical Union). Nuoroda tikrinta 27 February 2014.
2. ↑  Ridpath, Ian. „Coma Berenices". *Star Tales*. Nuoroda tikrinta 11 April 2012.
**Rusų formalizmas** – svarbi literatūrologinė mokykla, gyvavusi Rusijoje nuo 1910 iki 1930 metų. Ji apima įtakingų Rusijos ir TSRS mokslininkų, tokių kaip Viktoras Šklovskis, Jurijus Tyanovas, Vladimiras Propas, Borisas Eichenbaumas, Romanas Jakobsonas, Borisas Tomaševskis, Grigorijus Gukovskis, darbus. Jie revoliucionavo literatūrinę kritiką 1914–1930 metais, sukurdami poezijos kalbos ir literatūros specifiką ir autonomiją. Rusų formalizmas darė didelę įtaką struktūralizmui ir tokiems mąstytojams kaip Michailas Bahtinas ir Jurijus Lotmanas. Šio judėjimo nariai svariai paveikę moderniąją literatūros kritiką, išvystė ją lygia greta su struktūralizmu ir poststruktūralizmu.

Rusų formalizmas buvo nevienakryptis judėjimas, skelbęs ne vieningą doktriną, neturėjęs pagrindinių tikslų ir siekių. Iš tikrųjų „Rusų formalizmas" apibūdina du skirtingus judėjimus: OPOJAZ (*,Общество изучения Поэтического Языка* „Poezijos mokslo kalbos asociacija") Sankt Peterburge ir Maskvos kalbininkų ratelį. Taigi, tikslingiau remtis „Rusų formalizmu", nei vartoti platų ir abstraktų terminą – „formalizmas".

Sąvoka *formalizmas* pirmą kartą pavartota judėjimo konkurentų ir buvo atmesta pačių šios mokyklos narių. Kaip pasakė vienas iš didžiausių formalistų, Borisas Eichenbaumas: „Sunku gražinti tai, kas sukurta, bet tai nebuvo labai vykęs naujadaras. Tai galėjo būti tinkama nebent kaip supaprastintas kreipinys, bet jis netinkamas kaip terminas, apribrėžiantis „Poezijos mokslo kalbos asociacijos" veiklą".

Skiriamosios idėjos
-------------------

Rusų formalizmas išsiskiria tuo, kad pabrėžia literatūrinių veiksnių funkciją ir jos originalią literatūros istorijos koncepciją. Rusų formalistai gynė „mokslinį" poezijos kalbos nagrinėjimo metodą, prieštaraudami suartėjimui su tradicine psichologine ir kultūrine-istorine prieigomis.

Dvi pagrindinės taisyklės grindžiančios formalizmo literatūros tyrinėjimą:

* literatūra, o greičiau, tos jos vertybės, kurios atskiria ją nuo kitų žmogiškųjų veiklų, privalo sudaryti literatūrinės teorijos tyrimo objektą.
* „literatūriniai faktai" turi turėti pirmenybę prieš metafizinius literatūrinės kritikos įsipareigojimus, ar tai būtų filosofiniai, estetiniai ar psichologiniai įsipareigojimai. Kad pasiektų šituos tikslus, buvo išvystyti keli modeliai.

Formalistai sutarė dėl autonominio pobūdžio poetiškos kalbos ir jos specifikos, kaip objekto literatūrinės kritikos moksle.
Hugo Freund & Co| Hugo Freund & Co |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Juvelyrika |
| Įkurta | 1908 m. rugsėjo 5 d. (1908-09-05) |
| Įkūrėjas (-ai) | Hugo Freund |
| Centrinė būstinė | Prahoje, Čekoslovakijoje |
| Produktai | Papuošalai, laikrodžiai |
| Pajamos | 146 987 JAV dol. (1933 m.) |
| Darbuotojų | 300 |

**Hugo Freund & Co"** buvo juvelyrinių dirbinių įmonė, įkurta 1908 m. Prahoje I vaisių rinkos srityje. Šios bendrovės steigėjas buvo Hugo Freund.

Istorija
--------

„Hugo Freund & Co" turėjo filialus Vienoje, Pforcheime, Antverpene ir Šveicarijoje, kurie palaikė nuolatinius ryšius su PBX Prahoje ir ne tik pirko, bet ir eksportavo bei informavo PBX apie svarbias užsienio naujoves ir rinkos situaciją.

Atėjus laikui, kai buvo sunkiau importuoti užsienio prekes ir kai reikėjo atitrūkti nuo užsienio tiekėjų ir jo užsienio gamyklų, ponas Freundas nusprendė sutaupyti didelius muito ir užsienio valiutos mokesčius.

Pasibaigus Antrajam pasauliniam karui buvo nacionalizuotas visas privatus verslas, tarp jų ir bendrovė „Hugo Freund & Co".

Galerija
--------

* Hugo Freund & CoHugo Freund & Co
* BiurasBiuras
* SandėliaiSandėliai
* Laukimo kambarysLaukimo kambarys

Literatūra
----------

* Hugo Freund. Oficiali biografija.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Hugo Freund & Co** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Hugo Freund & Spol.
* Hugo Freund apie www.holocaust.com
* Silver Lipstick Holder, Hugo Freund Prague, cca 1935
* Hugo Freund apie www.geni.com
|  |
| --- |
| Ferrari 125 S |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Ferrari |
| Metai | 1947 m. (pagaminti 2 modeliai) |
| Dizaineris (-iai) | Gioachino Colombo |
| Chronologija |
| Po to | Ferrari 159 S |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | sportinis automobilis |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | 1.5 L (1496.77 cc) Colombo V12 |
| Išmatavimai |
| Kita informacija |

**Ferrari 125 S** (taip pat vadinamas **125 Sport**) – pirmasis automobilis, kurį pagamino Italijos automobilių gamintojas Ferrari. Tuo pačiu jis tapo pirmuoju automobiliu, kuriam vardą suteikė Ferrari kompanija. 125 Sport buvo pristatytas visuomenei 1947 m. gegužės 11 d. Pjačencos lenktynių trasoje.

Ferrari 125 S modelis turėjo 1,5 L V12 variklį. Su juo automobilis išvystydavo 118 AG.

Šis modelis dalyvavo 14 lenktynių 1947 m. ir šešias iš jų laimėjo. Pagrindinėse tų metų Italijos *Mille Miglia* (1000 mylių) lenktynėse važiavę du lenktynininkai su šiuo automobiliu laimėti nesugebėjo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Ferrari 125 S 01C". *barchetta.cc*. Nuoroda tikrinta 11 July 2019.
Ferrari 599 GTO avec Ferrari 458 Italia derrièreFerrari 599 GTO.
**Ferrari 599 GTB Fiorano** – GT klasės Ferrari, kuris pakeitė 575 M Maranello modelį. Jis buvo pristatytas Ženevos automobilių parodoje 2006 metais. Automobilio pavadinimas reiškia Fiorano Ferrari testavimo trasą.

Savybės
-------

Tai kompanijos dvivietis flagmanas, turintis priekyje montuojamą variklį. Visiškai naujas dizainas buvo sukurtas Pininfarina kompanijos kartu su Ferrari stilistu. Automobilis išsiskiria originaliai atrodančiais tik dviem galiniais žibintais, ilgu variklio gaubtu. Didelis 6.0 L V12 variklis išvysto maksimalią 620 AG (456 kW) galią – tai galingiausias iki šiol gamintas serijinis Ferrari automobilis. Jo 608 Nm sukimo momentas taip pat yra didžiausias iš visų GT klasės Ferrari. Bendrovė teigia, kad automobilis pasiekia įspūdingą 330 km/h greitį, nuo 0 iki 100 km/h spurtuoja per 3.7 sekundės, o per 11 sekundžių pasiekia 200 km/h greitį. Tačiau įvairių testavimų metu buvo pasiekti dar įspūdingesni rezultatai – tik 3.2 s iki 100 km/h.

Nuorodos
--------

* Oficialus Ferrari tinklalapis Archyvuota kopija 2008-12-08 iš Wayback Machine projekto.