recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Laminas (reikšmės).*
**Laminas** (angl. *lamins*), *V klasės tarpinių gijų baltymai* – fibriliniai baltymai, veikiantys kaip ląstelės branduolio apvalkalo atraminiai baltymai ir dalyvaujantys transkripcijos branduolyje reguliacijoje. Laminai, reaguodami su asocijuotais apvalkalo vidinės membranos baltymais, sudaro branduolio pamušalą. Jie dalyvauja branduolio apvalkalo išardyme ir sumontavime kariokinezėje bei branduolio porų išdėstyme.

A, B ir C tipų laminai
----------------------

Gyvūninėse ląstelėse yra A ir B tipų laminų, kurie skiriasi ilgiu ir pI. Žmogaus ląstelėse yra trys jų genai, valdomi diferencijuotai.

* B tipo laminai. Jų yra visose eukariotinėse ląstelėse. B1 ir B2 laminai yra koduojami genų LMNB1 ir LMNB2, esančių lokusuose 5q23 ir 19q13.
* A tipo laminai sintetinami tik po gastruliacijos. A ir C laminai yra įprastiniai A tipo laminai, gaunami skirtingai sukerpant iš LMNA geno (lokusas 1q21) gautą transkriptą.
* C tipo laminai yra ekspresuojami diferencijuotai pagal audinių tipus.

Funkcija ir sandara
-------------------

Laminai būna sutelkti dviejose branduolio vidaus vietose. Jie sudaro branduolio pamušalą, esantį po vidine apvalkalo membrana, ir savotišką šydą, nukleoplazmoje. 

Lyginant laminus su citoplazmos tarpinių gijų baltymais aptikta, kad laminai turi papildomas 42 aminorūgščių liekanas (šešias heptadas) spiralėje 1b. Domeno C galas turi lokalizavimo branduolyje žymę (angl. *nuclear localization signal; NLS*), Ig klostės tipo domeną. 

Laminas A toliau apdorojant praranda paskutines 15 aminorūgščių ir farnezilintą cisteiną. A ir C laminai, jungdamiesi galva prie uodegos, sudaro homodimerus.

Mitozės metu laminus fosforilina MPF veiksnys (angl. *Mitosis-Promoting Factor* 'mitozę skatinantis veiksnys'), kas pradeda branduolio pamušalo ir apvalkalo išardymą. Kariokinezės metu atskyrus chromatides (ar chromosomas) branduolio pamušalo dalelių laminai būna defosforilinami, kas pradeda naujų branduolio apvalkalų sumontavimą.
**Juzė Dzindziliauskaitė-Jazbutienė** (1908 m. spalio 31 d. Tbilisyje, tuometinėje Rusijos Imperijoje – 2005 m. gegužės 12 d. Sarasota, Florida, JAV) – Lietuvos krepšininkė, Europos vicečempionė.

Biografija
----------

Lietuvos moterų krepšinio rinktinė 1938 m. Europos pirmenybėse. Kapitonė Juzė Dzindziliauskaitė-Jazbutienė – pirma iš kairės.
Su tėvais grįžo į Lietuvą, 1930 m. baigė Kauno „Aušros" mergaičių gimnaziją. 1930-34 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo ekonomiką, 1938 m. baigė Aukštuosius kūno kultūros kursus. Dirbo Kauno apygardos kūno kultūros instruktore, vadovavo tautinių šokių saviveiklininkams.

Priklausė Lietuvos fizinio lavinimosi sąjungai, vadovavo šios sąjungos moterų krepšinio komandai, kuri 1938 m. nugalėjo Pasaulio lietuvių tautinėje olimpiadoje. Tais pačiais metais Europos moterų krepšinio pirmenybėse Romoje, būdama Lietuvos moterų krepšinio rinktinės kapitone, su komanda užėmė antrąją vietą. Aktyviai ruošė III Europos vyrų krepšinio čempionatą Kaune – buvo organizacinio komiteto narė.

Per Antrąjį pasaulinį karą pasitraukė į Vokietiją, vėliau į Kolumbiją, kur vadovavo tautinių šokių rateliui, koledže dėstė kūno kultūrą. 1958 m. apsigyveno Floridoje (JAV).

Šaltiniai
---------

* Jungtinių Amerikos Valstijų lietuviai. (I t.) – Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras, Vilnius, 1998
* Vidas Mačiulis, Vytautas Gudelis. Halė, kurioje žaidė Lubinas ir Sabonis. 1939–1989. – Respublikinis sporto kombinatas, Kaunas, 1989
| Lamingtono nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Sudūlėję kalnai ir skardžiai Sudūlėję kalnai ir skardžiai |
| **Vieta:** | Australijos vėliava Australija (Kvynslando vėliava Kvynslandas) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Kanungra |
| 

Žemėlapis rodantis Lamingtono nacionalinis parkas vietą.Lamingtono nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 28°08′0″ p. pl. 153°06′0″ r. ilg.﻿ / ﻿28.13333°š. pl. 153.10000°r. ilg.﻿ / 28.13333; 153.10000Koordinatės: 28°08′0″ p. pl. 153°06′0″ r. ilg.﻿ / ﻿28.13333°š. pl. 153.10000°r. ilg.﻿ / 28.13333; 153.10000 |
| **Plotas:** | 206 km² |
| **Įkurtas:** | 1915 m. |
| **Valdymas:** | Queensland Parks and Wildlife Service |
|  **Vikiteka:** | Lamingtono nacionalinis parkas |

**Lamingtono nacionalinis parkas** (angl. *Lamington National Park*) – saugoma gamtos teritorija rytų Australijoje, Kvinslande, 75 km į pietus nuo Brisbano. Įkurtas 1915 m. Nuo 1986 m. įeina į UNESCO pasaulio paveldo objektą – „Gondvanos drėgnuosius miškus".

Būdingas paviršius – upių slėnių suskaidyta Lamingtono plynaukštė (iki 900 m aukščio) bei Makfersono kalnagūbris (iki 1200 m). Pagrindinės upės: Nerangas, Albertas, Kumera. Upių slėnių šlaituose atsiveria skardžiai, gausu krioklių (žymiausias – Elabanos krioklys). Lamingtono nacionaliniame parke veši drėgnieji tropiniai miškai, kuriuose auga įvairios palmės, eukaliptai, notofagai. Daug paukščių rūšių, kurių tarpe daug retų, endeminių (pvz. Alberto lyrauodegis). Sutinkamas endeminis Lamingtono vėžys (*Euastacus sulcatus*).

* Elabanos krioklysElabanos krioklys
* DžiunglėsDžiunglės
* Sericulus chrysocephalus paukštis*Sericulus chrysocephalus* paukštis

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lamingtono nacionalinis parkas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
Entonis Karas 2008 metais
**Entonis Karas** (angl. *Anthony Caro*, 1924–2013) – Anglijos XX a. antros pusės skulptorius, abstrakčiosios skulptūros atstovas.

Biografija
----------

Entonis Karas gimė 1924 m. kovo 8 d. Londone. Studijavo inžineriją Kristaus koledže Kembridže ir skulptūrą: 1946 m. Regento gatvės politechnikoje Londone, 1947−1952 m. Karališkosios akademijos mokyklose. 1951−1953 m. dirbo Henrio Muro padėjėju. Nuo 1952 m. kūrė pavienių figūrų molio skulptūras, skirtas išlieti iš bronzos. Nuo 1953 iki 1979 m. dėstė Šv. Martyno dailės mokykloje Londone. 1956 m. *Naviglio* galerijoje Milane įvyko pirmoji jo personalinė paroda, 1957 m. *Gimpel Fils* galerijoje Londone − pirmoji paroda D. Britanijoje. 1959 m. E. Karas su „Ford" fondo parama lankėsi JAV, kur sutiko skulptorių Deividą Smitą (1906−1965). Jo paveiktas pradėjo kurti beobjektinę, abstrakčiąją skulptūrą. 1959 m. buvo apdovanotas prizu už skulptūrą Paryžiaus bienalėje. Nuo 1960 m. kūrė skulptūras iš suvirinto ar varžtais sujungto plieno bei aliuminio. 1963 m. įvyko jo paroda *Whitechapel* galerijoje Londone, kuri plačiai išgarsino skulptorių. 1963−1964 m. jis dėstė Beningtono koledže Vermonte.

1987 m. E. Karui buvo suteiktas Britanijos imperijos ordino riterio rangas (jis įgijo „sero" titulą). 1992 m. jis buvo apdovanotas Praemium Imperiale prizu iš Japonijos meno asociacijos ir 1997 m. apdovanojimu už gyvenimo pasiekimus iš Tarptautinio skulptūros centro. 2000 m. E. Karas apdovanotas Britanijos Nuopelnų ordinu, 2004 m. priimtas į Britų karališkosios akademijos narius ir 2008 m. apdovanotas Jack Goldhill apdovanojimu už skulptūrą „Promenada". 2005 m. įvyko jo kapitalinė retrospektyvinė paroda Tate Britain galerijoje Londone. Entonis Karas mirė nuo širdies smūgio 2013 m. spalio 23 d. Londone. Jis buvo vedęs tapytoją Šeilą Girling, su kuria susilaukė dviejų sūnų.

Galerija
--------

* „Susikirtimai", Torontas
* „Promenada", Jorkšyro skulptūrų parkas, JK
* „Monsūno srovė", Hiršhorno muziejus, Vašingtonas
* „24 valandos", Tate Britain

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Anthony Caro** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* wikiart.org kūrinių galerija
* Vėlyvųjų kūrinių galerija

Šaltiniai
---------

* Encyclopaedia Britannica
* Biografija Teito galerijos tinklalapyje
* „BBC News"
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Natūralios kalbos generavimas** yra viena iš natūralios kalbos apdorojimo užduočių – natūralios kalbos generavimas naudojantis sistemos duomenų baze.

Natūralios kalbos generavimą galima įsivaizduoti kaip Natūralios kalbos suvokimo atvirkštinį procesą. Skirtumą galima aprašyti taip: natūralios kalbos suvokimui sistema turi nustatyti įvedamų duomenų prasmę, o natūralios kalbos generavimui sistema ieško būdo kaip „mintį" išreikšti žodžiais.

Etapai
------

Teksto generavimo procesas gali būti paprasčiausiu teksto dalių kopijavimu iš iš anksto sudaryto sąrašo, galbūt naudojant jungiamuosius žodelius. Rezultatas gali būti patenkinamas horoskopų arba verslo laiškų sudarymui, tačiau sudėtinga natūralios kalbos generavimo sistema reikalauja planavimo ir informacijos suliejimo etapų tam, kad sugeneruotas tekstas atrodytų natūralus ir nebūtų pasikartojimų. Tipiniai etapai yra:

**Turinio nustatymas**: nustatyti svarbiausius požymius, kuriuos verta paminėti. Metodai naudojami šiame etape yra susiję su duomenų išgavimo (data mining).

**Pranešimo planavimas**: Bendras pateikiamos informacijos organizavimas.

**Sakinio paruošimas**: Panašių sakinių suliejimas natūralumui ir skaitomumui pagerinti. Pavyzdžiui, sakiniai „Kitas traukinys važiuos į Klaipėdą" ir „Kitas traukinys važiuos 10 valandą" gali būti sulieti į „Kitas traukinys važiuos į Klaipėdą 10 valandą".

**Leksikalizavimas**: Sąvokos žodinis realizavimas.

**Susietų sakinių generavimas**: Žodžių sujungimas naudojant įvardžius bei kitus būdus.

**Sintaksinis ir morfologinis realizavimas**: Šis etapas yra atvirkštinis įvedimo apdorojimui: naudojantis prieš tai surinkta informacija, konstruojami sakinių blokai pagal sintaksines ir morfologines taisykles.

**Orfografinis realizavimas**: Skyrybos ženklų dėliojimas, didžiųjų raidžių sudėjimas, kitas teksto formatavimas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie meno srovę. Apie filosofinį požiūrį skaitykite straipsnyje Natūralizmas (filosofija).*
**Natūralizmas** (pranc. *naturalisme < naturalis* – įgimtas, gamtinis) – XIX a. paskutinių dešimtmečių dailės, teatro, literatūros srovė.

Vėlyvoji realizmo atmaina. Pagrindinis jos principas – objektyvus ir tikslus tikrovės vaizdavimas. Rašytojai natūralistai teigė, kad menininkas, vaizduodamas pasaulį, privalo moksliškai analizuoti ekonominius socialinius santykius, remtis stebėjimu ir dokumentais, veikėjų charakteriuose pabrėžti fiziologinius veiksnius (ypač paveldėjimą). Natūralistinėje literatūroje visai nevertinami dvasiniai dalykai – moralė, tikėjimas, joje vyrauja kovos už būvį, smurto, instinktų tenkinimo ir išsigimimo temos. Žmogus priklausomas nuo biologinės prigimties, gyvenimo atsitiktinimų, jo elgesį lemia įgimtos savybės, fizinė būsena. Veikėjų charakteriai atsiskleidžia per kalbą, kurioje gausu šiurkščių, net vulgarių posakių. Populiariausi žanrai – romanas, novelė, drama.

Vienas žymiausių natūralizmo atstovų – prancūzų rašytojas Emilis Zola. Dvidešimties romanų cikle „Rugonai Makarai", remdamasis tiesioginiais aplinkos stebėjimais, tyrinėjimais bei dokumentais, jis parodo aplinkos ir paveldėjimo įtaką penkioms vienos giminės kartoms.

Lietuvoje natūralizmas neturėjo atstovų, išskyrus vieną kitą natūralistinį elementą kai kurių rašytojų kūriniuose.

Šiuolaikinei – populiariajai – literatūrai (detektyvams, meilės romanams) būdingi iškreipti natūralizmo bruožai. Iš esmės tai paviršutiniškas tikrovės vaizdavimas. Tikrovė, ypač neigiami gyvenimo reiškiniai – smurtas, narkomanija, ištvirkavimas – šiuolaikinėje literatūroje vaizduojama be gilesnio idėjinio įprasminimo, vien siekiant išlaikyti skaitytojo dėmesį.
Koordinatės: 55°44′39″š. pl. 24°06′19″r. ilg.﻿ / ﻿55.744071°š. pl. 24.1052°r. ilg.﻿ / 55.744071; 24.1052

|  Naudvario koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Panevėžio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Naudvaris (Panevėžys) |
| **Adresas** | Dvaro g. 9A |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 2009 m. |

**Naudvario koplyčia** – koplyčia, esanti Naudvario km. Naujamiesčio seniūnijoje, Panevėžio rajone. Įsikūrusi buvusio Naudvario dvaro atnaujintoje kalvėje. Naujamiesčio klebonas čia keliskart aukojo šv. mišias. Vietos gyventojai renkasi į gegužines pamaldas, pašarvojami parapijiečiai.

Istorija
--------

Naudvario dvaro sodybos kalvės pastatas pastatytas XIX a. viduryje. Kolūkio laikais čia veikė medžio dirbtuvės. Pastatas restauruotas ir pritaikytas koplyčiai 2009 m. Paskelbtas valstybės saugomu regioniniu architektūros paminklu 1997 m.

Architektūra
------------

Koplyčios pastatas kompaktinis, stačiakampio plano, 1 aukšto su pastoge, tinkuoto nedegtų molio plytų mūro su keraminių plytų intarpais sienomis. Pastatas uždengtas dvišlaičiu stogu su keraminių čerpių danga. Statinio restauracijos metu buvusio dūmtraukio vietoje įrengta varpinė. Priekyje ant kraigo įtaisytas geležinis kryžius. Koplyčios viduje išsaugotas tinkuoto keraminių plytų mūro žaizdras.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Naudvario koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Nykstantis bajorų palikimas
2. ↑  Panevėžio rajono dvarus naikina laikas ir žmonės
3. ↑  „Objekto Nr. 23442 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
| Ouk Parkasangl. *Oak Park* |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

Ouk ParkasOuk Parkas

41°47′59″ š. pl. 87°47′59″ v. ilg.﻿ / ﻿41.79972°š. pl. 87.79972°r. ilg.﻿ / 41.79972; 87.79972﻿ (Ouk Parkas (Ilinojus))Koordinatės: 41°47′59″ š. pl. 87°47′59″ v. ilg.﻿ / ﻿41.79972°š. pl. 87.79972°r. ilg.﻿ / 41.79972; 87.79972﻿ (Ouk Parkas (Ilinojus)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Ilinojus Ilinojus |
|  |
| **Gyventojų** (2000) | 50 824  |
| **Plotas** | 12 km² |
| **Tankumas** (2000) | 4 235 žm./km² |

**Ouk Parkas** (angl. *Oak Park*) – miestas JAV, Ilinojaus valstijoje, įsikūręs Čikagos priemiestyje. Ouk Parkas yra Ilinojaus apygardoje *Cook County*. Pagal 2003 m. JAV gyventojų surašymą mieste yra 50,824 gyventojai. Miestas rytuose ir šiaureje ribojasi su Čikaga.

Istorija
--------

Frank Lloyd Wrighto namas ir studija Ouk Parke
Ouk Parkas įkurtas 1902 m. Iki tol dalis Ouk Parko teritorijos priklausė Cicero miesteliui.

Ouk Parke gyveno nemažai žymių žmonių: architektas Frank Lloyd Wright, rašytojiai Ernest Hemingway ir Edgar Rice Burroughs, psichologas Carl Rogers, Ilinojaus gubernatorius Patrick Quinn.

Nuorodos
--------

* Internetinė svetainė
**Natura 2000** – Europos Sąjungoje esantis saugomų teritorijų tinklas. Jis įkurtas 1992 m. įgyvendinant Buveinių ir Paukščių direktyvas. Šiuo metu Natura 2000 užima beveik 18 % ES sausumos ploto.

Istorija
--------

1992 m. gegužę ES šalys narės priėmė Buveinių direktyvą, kuri reikalauja apsaugoti gyvūnų ir augalų rūšis, įsteigiant specialias saugomas teritorijas. Panašus reikalavimas yra įvardintas ir 1979 m. priimtoje Paukščių direktyvoje. Tuo pagrindu buvo įkurtas bendras Natura 2000 tinklas, kuris užtikrintų abiejų direktyvų įgyvendinimą.

Dydis
-----

2009 m. gruodžio mėn. duomenimis, Natura 2000 saugomos sausumos teritorijos buvo 754 710 km² dydžio ir užėmė 17,6 % ES ploto. Tuo tarpu jūrinis – 167 561 km². Natura 2000 saugomos teritorijos nėra tolygiai išsidėstę visose ES šalyse narėse ir svyruoja nuo 34 % visos Bulgarijos teritorijos iki 7,1 % Didžiosios Britanijos. Tuo tarpu Lietuvoje Natura 2000 tinklas apima 13 % šalies ploto.

Formavimas
----------

Natura 2000 stendas Aukštadvario regioniniame parke
Natura 2000 tinklo kūrimas yra kiekvienos valstybės narės atsakomybė. Jų iniciatyva yra atrenkamos vietovės, kuriose aptinkamos Buveinių ir Paukščių direktyvose minimos rūšys. Vietovių tinkamumas turi būti peržiūrimas ir patvirtinamas Europos Komisijos. Įteisintų teritorijų apsauga rūpinasi pačios valstybės. Finansavimas gali būti iš dalies dengiamas LIFE-Nature ar kitų programų lėšomis.

Apsauga
-------

Natura 2000 priklausančiose teritorijose turi būti užtikrinama esama ekologinė vertė. Ūkinė veikla jose gali būti vykdoma, tačiau ribojama, jeigu tai daro neigiamą poveikį buveinėms ir rūšims.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Europos bendrijos svarbos natūralios buveinės Lietuvoje
* Europinės svarbos saugomų teritorijų tinklo NATURA 2000 internetiniai vartai Archyvuota kopija 2014-10-11 iš Wayback Machine projekto.

Išnašos
-------

1. ↑  Natura 2000 skiltis Europos Komisijos puslapyje
2. ↑  Natura 2000 Area Calculation, European Commission
3. ↑  Valstybinė saugomų teritorijų tarnyba Archyvuota kopija 2019-10-20 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  About Natura 2000 Networking Programme
5. ↑  Bendra informacija apie Europos ekologinį tinklą Natura 2000 Archyvuota kopija 2012-11-01 iš Wayback Machine projekto. Aplinkos Ministerija
| Vepsų nacionalinė kaimo gyvenvietėvep. *Vepsän rahvahaline küläkund*rus. *Сельское поселение Вепсское национальное* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Vologdos sritis Vologdos sritis |
| **Administracinis centras** | Timošinas |
| **Oficialios kalbos** | vepsų, rusų |
| **Įkūrimo data** | 2009 |
| **Vadovas** | Larisa Ivanova |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 924 (4) |
| **Plotas** | 1 666,3 km² |
| **Tankumas** (2017) | 0,55 žm./km² |

Municipalinių darinių junginys, 2009 m.
**Vepsų nacionalinė kaimo gyvenvietė** (vep. *Vepsän rahvahaline küläkund*, rus. *Сельское поселение Вепсское национальное*) – municipalinis darinys Vologdos srities Babajevo rajone, Rusijoje. Aprėpia 39 kaimus, administracinis centras – Timošino kaimas. Dauguma gyventojų – vepsai.

Istorija
--------

Vepsų nacionalinė kaimo gyvenvietė buvo sudaryta 2009 m. balandžio 13 d. sujungiant Timošino, Kuisko nacionalines vepsų ir Komonevo kaimo gyvenvietes. Šios kaimo gyvenvietės savo ruožtu buvo sudarytos 2006 m. birželio 1 d. jos įėjo į to paties pavadinimo kaimo tarybas.

Nuo 1989 m. įvairiuose gyvenvietės kaimuose reguliariai rengiamas tarpregioninis vepsų kultūros festivalis „Gyvybės medis" (vep. *Elonpu*).

Iki 2011 m. gyvenvietės teritorijoje nebuvo mobiliojo ryšio.

Išnašos
-------

1. ↑  Закон Вологодской области от 13 апреля 2009 № 2003-ОЗ
2. ↑  IX Межрегиональный фестиваль вепсской культуры «Древо жизни»[neveikianti nuoroda]
**Juši** (kin. 雨師, pinyin: *Yǔ Shī* – 'lietaus valdovas') kinų mitologijoje – lietaus dievybė, kurios kultas išsilaikė nuo gilios senovės iki pat XX a. Dalyje paminklų jis buvo siejamas su senovinės dievybės Gunguno sūnumi Siuanminu, o kituose šaltiniuose laikytas Bi žvaigždyno dievybe, retkarčiais tapatinamas su vienu Šanjan paukščiu, kuris turėjęs galią tai padidėti, tai sumažėti, ir kai įtraukdavo orą savin, tai išdžiūdavo jūros.

„Kalnų ir jūrų knygos" (kin. 山海經, pinyin: *Shānhǎijīng*) paaiškinimuose rašoma, kad Juši turėjo vabzdžio lėliukės pavidalą. Vėliau Juši įgavo visiškai antropomorfinį pavidalą ir imtas šventyklose vaizduoti kaip galingas karvedys su geltonais šarvais, juoda barzda, kairioje rankoje laikantis puodynę su drakonu, o dešine tarsi šlaksto lietų (kitais atvejais jo dešiniojoje rankoje septynių žvaigždžių kardas, su kuriuo jis nukreipia lietų).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Мифы народов мира. *Юй-ши* , Б. Л. Рифтин – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
| Žamanšinas |
| --- |
| Tiltas per Žamanšiną Novo Progreso savivaldybėje Tiltas per Žamanšiną Novo Progreso savivaldybėje |
| **Ilgis** | 510 km |
| **Baseino plotas** | 58 711 km² |
| **Vidutinis debitas** | 2216 m³/s |
| **Ištakos** | Kašimbo kalnagūbris |
| **Žiotys** | Tapažosas |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Žamanšinas |

**Žamanšinas** (isp. *Rio Jamanxim*) – upė Brazilijoje, Paros valstijoje; dešinysis, didžiausias Tapažoso intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Kašimbo kalnuose, 460 m aukštyje, ties Paros ir Mato Groso valstijų sandūra. Teka į šiaurę. Įteka į Tapažosą ties Poso Grande.

Didžiausi intakai: Klaras, Novas, Aruris.

Žamanšino upė
Vagoje daug slenksčių, todėl laivyba sudėtinga. Žamanšino prieigose įsikūręs Novo Progresas. Žemupyje sudarytas Žamanšino nacionalinis parkas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Vepsų nacionalinis valsčius*Вепсская национальная волостьVepsän rahvahaline volost’* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Karelijos Respublika Karelija |
| **Rajonas** | Paonegės rajonas |
| **Administracinis centras** | Šioltozeras |
| **Kaimo gyvenvietės** | 3 |
| **Oficialios kalbos** | rusų, vepsų |
| **Įkūrimo data** | 1994 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 3 493 |

**Vepsų nacionalinis valsčius** (vep. *Vepsän rahvahaline volost’*, rus. *Вепсская национальная волость*) – autonominė teritorija Rusijoje, Karelijos Respublikos pietuose, Onegos ežero pakrantėje. Apima pagrindines šiaurės vepsų gyvenamas žemes (vepsai sudaro 34,41 % teritorijos gyventojų). Administracinis centras – Šioltozeras.

Istorija
--------

Vepsų nacionalinis valsčius sudarytas 1994 m. atskyrus nuo Paonegės rajono. 1996 m. turėjo atskiro administracinio vieneto statusą, į jį pateko 13 gyvenviečių. 2004 m. valsčius vėl prijungtas prie Paonegės rajono.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Valsčių sudarė 3 kaimo gyvenvietės (*сельское поселение*):

* Šokšos
* Šioltozero
* Rybrekos
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Otonė Viskontisit. *Ottone Visconti*** |
| --- |
|  |
| Otone Viskontis. XIX a. piešinys |
| Viskončiai |
| Viskončių herbas |
| Viskončių herbas |
|  |
| Gimė | 1207 m. |
| Mirė | 1295 m. rugpjūčio 8 d. (~88 metai) |
| Tėvas | Ubaldas Viskontis |
| Motina | Anastasija |
|  |
| Veikla | Milano arkivyskupas, Viskončių šeimos narys, Viskončių valdymo Milane pradininkas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Otonė Viskontis |

**Otonė Viskontis** (it. *Ottone Visconti*; 1207 m. – 1295 m. rugpjūčio 8 d.) – Milano arkivyskupas, Viskončių šeimos narys, Viskončių valdymo Milane pradininkas.

Biografija
----------

Otonė Viskontis buvo Masino (*Massino*), Albicatės (*Albizzate*) ir Besnatės (*Besnate*) valdovo Ubaldo Viskončio (*Ubaldo Visconti*) ir Anastasijos (spėjama, iš *Pirovano* šeimos) sūnus. Prieš tapdamas arkivyskupu buvo popiežiaus legato ir kardinolo Otaviano Ubaldinio (*Ottaviano Ubaldini*) padėjėjas. 1260 m. buvo Novaros podesta.

1262 m. liepos 22 d. pakeitė Leoną da Peregą (*Leone da Perego*) ir tapo Milano arkivyskupu. Jį išrinko popiežius Urbonas IV kaip opoziciją Martinui dela Torei (*Martino della Torre*) ir Sicilijos karaliui Manfredui. Dėl valdžios mieste kovojo su dela Torėmis, ypač su Napu dela Tore (*Napo della Torre*), kuris neįleido Otonės į Milaną ir 1276 m. sumušė Otonės sūnėno Teobaldo Viskončio (*Teobaldo Visconti*) kariuomenę prie Angeros. Bet kitais metais Otonė Viskontis sutriuškino dela Torę Desijo mūšyje. Šia pergale prasidėjo Viskončių valdymas Milane ir Lombardijoje, besitęsęs iki 1450 m.

Otonė Viskontis buvo efektyvus miesto valdovas, išpuošęs miestą ir sustiprinęs jo ekonomiką. Pasenęs jis pasitraukė į Klervo (*Clairvaux*) abatiją Prancūzijoje, kurioje 1295 m. ir mirė. Iš Otonės valdžią Milane perėmė jo sūnėnas Matėjas (*Matteo I Visconti*).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Rodrigas Borcha Sevaljosas*Rodrigo Borja Cevallos*** |
| --- |
|  |
| Rodrigo Borja Cevallos |
| Gimė | 1935 m. birželio 19 d. (87 metai)Kite |
|  |
| Veikla | teisininkas, Ekvadoro politinis veikėjas, Ekvadoro prezidentas |
| Partija | 1967 m. Ekvadoro demokratinės kairės partija |
|  |
| Alma mater | Ekvadoro universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Rodrigo Borja Cevallos |

**Rodrigas Borcha Sevaljosas** (*Rodrigo Borja Cevallos*, g. 1935 m. birželio 19 d. Kite) – teisininkas, Ekvadoro politinis veikėjas, 1988–1992 m. Ekvadoro prezidentas.

Biografija
----------

Baigė Kito Amerikos koledžą, Ekvadoro universitetą, 1958 m. licenciatas, 1960 m. teisės daktaras. Studijų metais vadovavo *Moksleivių teisių asociacijai*, dirbo *HCJB* radijuje, dienraštyje „*El comercio*", vėliau vertėsi advokato praktika, dėstė kaip valstybinės teisės profesorius, parašė konstitucinės teisėtyros straipsnių ir monografijų.

1962 m. nuo Liberalų partijos buvo išrinktas parlamento – Nacionalinio kongreso nariu. Po 1963 m. karinio perversmo atsidėjo profesijai – 1963 – 1983 m. Ekvadoro centrinio universiteto profesorius. 1966 m. grįžus civilinei valdžiai išrinktas (steigiamosios) Konstitucinės Asamblėjos nariu, kartu su kitais teisininkais rengė naują šalies Konstituciją.

1967–1970 m. Ekvadoro demokratinės kairės partijos (PID) iniciatorius ir ideologas, Ekvadoro Nacionalinio kongreso narys. 1983 m. Konstitucijos reformos dalyvis.

1978, 1984, 1998 ir 2002 m. kandidatavo prezidento rinkimuose, 1988–1992 m. Ekvadoro prezidentas. Jo valdymo pradžioje infliacija siekė 75,6 %, pabaigoje ekonomikos augimas, atgaivinus verslus ir žemės ūkį siekė 4,4 %. Įsteigė valstybinę naftos įmonę „Petroecuador", įvykdė darbo rinkos reformą, padidinęs profsąjungų teises, 1992 m. inicijavo Andų pakto pasirašymą.

Nuo 1994 m. Šiaurės Karolinos universiteto profesorius. Sorbonos, Buenos Airių, Bolivijos, Ešvilio (JAV), Kordobos universitetų garbės daktaras. Keliolikos knygų, tarp jų „*Politikos enciklopedija*" ir „*Politinė ir konstitucinė teisė*" autorius.

1986–1989 m. Socialistų Internacionalo vicepirmininkas, nuo 1989 m. Socialistų Internacionalo garbės pirmininkas.
Koordinatės: 55°43′8″ š. pl. 22°41′49″ r. ilg.﻿ / ﻿55.71889°š. pl. 22.69694°r. ilg.﻿ / 55.71889; 22.69694


| Naudvario tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Kelmės rajonas) |
| Plotas | 0,261 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,96 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,8 m |
| Didžiausias gylis | 6 m |
| Įteka | Varmė,Varmikė, 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Varmė |

**Naudvario tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kelmės rajone, 7 km į pietus nuo Užvenčio. Sudarytas užtvenkus Varmės upę (Ventos intakas) 11,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis pietryčių-šiaurės vakarų-pietvakarių kryptimi - 1,94 km, plotis – iki 0,45 km. Yra nedidelė – 4 arų sala. Altitudė 130 m. Krantai neaukšti. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai, auga 3 miškeliai. Užtvankos ketera eina kelias  **158**  Kelmė–Užventis . Aplink tvenkinį yra šie kaimai: Gudeliškiai, Pagiriškiai, Šiliškiai. Priešsroviui ant Varmės upės telkšo Sirūniškių tvenkinys. Vakarinėje pakrantėje yra paplūdimys. 

Tvenkinys įrengtas 1986 metais. 2015 m. tvenkinio vanduo buvo pažemintas 2 m ir atlikti tvenkinio hidrotechninių įrenginių remonto darbai.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Medus
**Natūralus saldiklis** – gamtos sukurtas saldus maisto priedas, galintis pakeisti cukrų maisto produktų gamyboje. Gaunamas iš gamtinių žaliavų: sveikų grūdų, vaisių, daržovių.

Natūralūs saldikliai turi tokių medžiagų, kokių yra jų pagaminimui naudojamoje žaliavoje. Jie suteikia organizmui įvairių maisto medžiagų, kurių reikia ląstelėms, siekiant užtikrinti optimalų augimą, apsaugą ir jėgų atgavimą. Natūraliuose saldikliuose gali būti antioksidantų, medžiagų, reikalingų organizmo valymui, taip pat tai yra geras energijos šaltinis. Saldiklius geriau vartoti pagamintus iš nehibridizuotų žaliavų.

Natūralūs saldikliai
--------------------

* + Citrozė
	+ Fruktozė
	+ Izomaltas **E953**
	+ Ksilitas **E967**
	+ Maltitas
	+ Manitas (Manitolis) **E421**
	+ Medus
	+ Palatinitas
	+ Sirupas (cukrinių runkelių, kukurūzų sirupai)
	+ Sorbitas (Sorbitolis) **E420**
	+ Steviozidas
	+ Taumatinas **E957**

Vartojimas
----------

Natūralūs saldikliai dažniausiai yra pakankamai maistingi ir kaloringi. Dėl to jų turėtų vengti žmonės, sergantys diabetu bei turintys viršsvorį. Tuo atveju natūralius saldiklius geriau pakeisti dirbtiniais arba juos derinti tarpusavyje.
**Otto Heinrich Treumann**  (1919 m. spalio 30 d. Fiurtas, Vokietija – 2001 m. birželio 6 d. Vespas, Nyderlandai) – vokiečių ir olandų grafikas.

Biografija
----------

1935-1936 m. studijavo Grafikos mokykloje Amsterdame, 1936–1940 m. Naujoje meno mokykloje (*Nieuwe Kunstschool*) Amsterdame; mokyklos vadovas Paul Citroen (1896–1983).

Antrojo pasaulinio karo metais dirbo pogrindyje. Po 1945 m. laisvai samdomas grafikas, nuo 1947 m. laikraščiams *Kunstzijde Knie* ir *Rayon Revue*. Už savo darbus daug kartų buvo apdovanotas. Vienas žymiausių darbų – 1963 m. sukurtas Izraelio oro linijų bendrovės El Al logotipas. 1962-1990 m. sukūrė 11 pašto ženklų Nyderlandų paštui.

Literatūra
----------

* Amstutz, Walter: W*ho’s who in Graphic Art* (Volume I), Zürich 1962
* Amstutz, Walter: *Who’s who in Graphic Art* (Volume II), Zürich 1982 ISBN 3856347798
* Kussmaul, Sibylle/ Jüdisches Museum Franken (Hrsg.): *Otto Treumann, Graphikdesigner*: (Katalog zur Ausstellung "Otto Treumann, Graphikdesigner" im Jüdischen Museum Franken in Fürth, vom 28. März 2000 bis 30. Juli 2000); Fürth/Schnaittach 2000 ISBN 3-9805388-7-7
* Treumann, Otto: *Otto Treumann - graphic designer*; Amsterdam 1975

Nuorodos
--------

* Otto Treumann – Nederlands Archief Grafisch Ontwerpers (NAGO)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 Žemės planeta prieš 550 mln metų – skilęs Rodinijos kontinentas
**Rodinija** – senovinis žemynas. Pavadinimas sudarytas iš rus. *Родина* 'tėvynė, gimtinė'. Tai buvo pirmasis superkontinentas, susidaręs maždaug prieš 1200 mln. m. ir gyvavęs iki 750 mln. m. Manoma, kad Rodinija galutinai susiformavo prieš 900 mln. metų. Jos branduolys buvo Laurentijos kontinentas. Superkontinentą suardė Žemės karštis: dėl padidėjusio šilumos srauto mantijoje atsirado pakilimas tarp Laurentijos ir Antarktikos-Australijos, pluta toje vietoje plonėjo, kol galiausiai susidarė riftas. Kitas riftas atsivėrė tarp Laurentijos ir Baltikos kontinentų prieš 600 mln. metų. Po Rodinijos skilimo visos jos dalys buvo susijungusios į Panotijos, o vėliau į Pangėjos superkontinentus.

Rodinijos klimatas buvo atšiaurus – atmosferoje buvo mažiau kaip 5 % dabartinio deguonies lygio. Nebuvo ultravioletinių spindulių skydo – ozono. Siautėjo dideli potvyniai.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŽemynai |
| --- |
|  |
| Pasaulio žemynai | 

Afrika | Antarktida | Australija | Azija | Europa | Pietų Amerika | Šiaurės Amerika
Ramiojo vandenyno salos (Okeanija) nepriklauso jokiam žemynui
 |  |
|  |
| Mikrožemynai | 

Madagaskaras | Zelandija
 |
|  |
| Istoriniai superžemynai | 

Gondvana | Laurazija | Pangėja | Panotija | Rodinija
 |
|  |
| Mitiniai žemynai | 

Atlantida | Pietų Žemė
 |

 |
| **Adomas Žemelis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1922 m.Skuodas |
| Mirė | 1948 m. rugpjūčio 14 d. (~26 metai)Barzdžių Medsėdžiai |
| Tautybė | lietuvis |
| Tėvas | Jurgis Žemelis |
|  |
| Veikla | partizanas |
| Pareigos | Kardo rinktinės štabo sekretorius, Skirmanto (Skuodo) kuopos vadas |

**Adomas Žemelis**, slap. **Girulis Jonas** (1922 m. Skuodas, Skuodo vls. Kretingos apskr. – 1948 m. rugpjūčio 14 d. Barzdžių Medsėdžiai, Darbėnų vls. Kretingos apskr.) – Lietuvos partizanas, Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės štabo sekretorius, Skirmanto (Skuodo) kuopos vadas.

Atminimo ženklas Barzdžių Medsėdžiuose žuvusiems Adomui Žememliui, Jonui Vibriui ir Valerijai Jockienei atminti (aut. dizaineris Romas Navickas), 2018 m.

Biografija
----------

Gyveno ir tarnavo Skuode. 1944 m. pab. pasitraukė į mišką, tapo LLA organizacijos nariu. Vienas iš Kretingos apskrities partizanų junginio – Kardo rinktinės kūrėjų, nuo 1945 m. lapkričio 15 d. rinktinės štabo raštvedys, nuo 1946 m. sausio 30 d. – štabo stovyklos komendanto pavaduotojas, nuo 1946 m. kovo mėn. – štabo sekretorius, vėliau – Skirmanto (Skuodo) kuopos vadas.

Žuvo 1948 m. rugpjūčio 14 d. Barzdžių Medsėdžių kaime (Salantų vls. Kretingos apskr.), per susišaudymą su MGB vidaus kariuomenės 24-ojo šaulių pulko kareiviais ir Salantų stribais, apsuptas su trimis partizanais slapto sovietų saugumo informatoriaus *Žaibo* sodyboje.

Vardas įamžintas 2018 m. Barzdžių Medsėdžiuose pastatytame tipiniame atminimo ženkle.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vakarų Lietuvos partizanų sritis. Atlasas: Kęstučio, Prisikėlimo, Žemaičių apygardos. – Parengė E. Jankauskienė, R. Trimonienė, D. Žygelis. – Vilnius, 2010. – P. 187, eil. Nr. 48-18  
Vilius Baltinas. Kas tu, s/o „Žaibe?" – Mažoji Lietuva – 1990 m. rugsėjo 12 d. – P. 7  
Hitleriniai parašiutininkai. Serija: Faktai kaltina. Dokumentų rinkinys. – Parengė Boleslovas Baranauskas. – Vilnius, 1966. – P. 87, 88, 90, 92–94

* Lietuvos ypatingasis archyvas. – F. K-1, ap. 3. – B. 1176. – L. 24-25. – B. 1178. – L. 236-237; ap. 58. – B. 11951/3, t. 1, l. 8-9, 81
* Dalia Kuodytė. Žemaičių apygarda Kardo (Kardų) rinktinė. – Laisvės kovų archyvas. – Kaunas, 1993. – T. 7. – P. 4, 8, 16
* Julius Kanarskas. Kretingiškiai kovose dėl Lietuvos valstybingumo. – Klaipėda, 2016, p. 68, 69, 75, 77, 89, 94, 156
* Leonas Rimeikis. Klajūnas. – Mažeikiai, 2013. – P. 160-161
| **Taufa'ahau Tupou V** |
| --- |
| Tongos karalius |
|  |
| Taufa'ahau Tupou V |
| Tupou |
| Visas vardas | Siaosi Tāufaʻāhau Manumataongo Tukuʻaho Tupou V |
| Gimė | 1948 m. gegužės 4 d.Tongatapu, Tonga |
| Mirė | 2012 m. kovo 18 d. (63 metai)Pokfulamas, Honkongas |
| Tėvas | Taufa'ahau Tupou IV |
| Motina | Halaevalu Mataʻaho ʻAhomeʻe |
| Sutuoktinis (-ė) | neturi |
| Tongos karalius |
| Valdė | 2006 m. rugsėjo 11 d. (16 metų) |
| Karūnavimas | 2008 m. rugpjūčio 1 d. |
| Pirmtakas | Taufa'ahau Tupou IV |
| Įpėdinis | 'Aho'eitu 'Unuaki'otonga Tuku'aho |

**Taufa’ahau Tupou V** (**George Tupou V**, tongo kalba: **Siaosi Tupou V**, pilnas vardas **Siaosi Tāufaʻāhau Manumataongo Tukuʻaho Tupou V**, g. 1948 m. gegužės 4 d. Tongatapu, Tonga – 2012 m. kovo 18 d.) – Tongos karalius, valdęs nuo 2006 m. rugsėjo 11 d. iki 2012 m. kovo 18 d.

Biografija
----------

Jis buvo vyriausias buvusio karaliaus Tāufaʻāhau Tupou IV sūnus. Buvo karūnuotas princu jau 1966 m. gegužės 4 d. Įprastiniame ankstyvajame gyvenime jis buvo geriau žinomas kaip *Tupouto*.

Naujasis karalius baigė eilę mokslų – vidurinę mokyklą Šveicarijoje, aukštesniąją mokyklą Oklande, mokyklą Kembridže, o vėliau studijavo Oksfordo universitete ir Karališkajoje karinėje akademijoje Sandhurste.

Būdamas princu jis padarė didelį įspūdį Tongos politikams, tad nuo 1979 iki 1988 m. ėjo užsienio reikalų ministro pareigas.

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Karalius nebuvo vedęs ir neturėjo vaikų, kurie būtų oficialūs titulo pasekėjai. Tačiau jis turėjo dukterį ʻIlima Lei Tohi, kuri gimusi ne santuokoje, o jos dėka karalius jau buvo tapęs seneliu. Tačiau pagal Tongos konstituciją jo duktė neturi teisės perimti sosto.

Tupou V karūnuotas karaliumi 2006 m. rugsėjo 11 d. ir tapo 23-iuoju Tongos karalystės valdovu.

Nuorodos
--------

* Taufa’ahau Tupou V interviu BBC kanalui, liepos 31, 2008 m.

|  |
| --- |
| Taufa'ahau Tupou V **Tupou****Gimė:** 1948 m. gegužės 4 d. |
| Karališkieji titulai |
| Anksčiau valdė**Taufa'ahau Tupou IV** | **Tongos karalius**2006 m. rugsėjo 11 d. - 2012 m. kovo 18 d. | **Vėliau valdė****'Aho'eitu 'Unuaki'otonga Tuku'aho** |
|  *Masoud Azizi*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Masoud Azizi |
| Gimė | 1985 m. vasario 2 d. (37 metai) |
| Atstovauja (-vo) |  Afganistanas |
|  |
| Rungtys | Sprintas |
| Asmeniniai rekordai | 60: 7,25 (NR)  100 m: 11,11 (NR)  200 m: 22,65 (NR) |
|  |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Masoud Azizi** (1985 m. vasario 2 d.) – Afganistano lengvaatletis, šalies nacionalinis rekordininkas ir olimpinės rinktinės narys.

Biografija
----------

2004 m. sportininkas buvo deleguotas atstovauti savo šalia pasaulio uždarų patalpų čempionate, bet bėgime nestartavo. 2006 m. Azijos žaidynėse Azizi 100 m distanciją įveikė per 11,40 s ir galutinėje įskaitoje liko 23-ioje vietoje. 2008 m. lengvaatletis buvo vienas iš keturių sportininkų atstovavusių Afganistaną vasaros olimpinėse žaidynėse. 100 m bėgime savo grupėje užfiksavo 11,45 s laiką ir savo grupėje liko paskutinis, o bendroje įskaitoje 76 vietą. 2009 m. Azijos uždarų patalpų žaidynėse Azizi startavo 60 m bėgimo distancijoje. Savo grupėje atbėgęs paskutinis jis užfiksavo 7,25 s laiką, kas tapo Afganistano nacionaliniu rekordu. 2009 m. pasaulio čempionate Azizi 100 m distanciją įveikė per 11,79 s ir galutinėje rikiuotėje tenkinosi 88 vieta. 2011 m. sportininkas buvo deleguotas atstovauti savo šaliai 2011 m. pasaulio čempionate.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Masoud Azizi". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. sausio 9 d..
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 14°14′ p. pl. 169°28′ v. ilg.﻿ / ﻿14.233°š. pl. 169.467°r. ilg.﻿ / 14.233; 169.467

Tau iš palydovo
Salos žemėlapis
**Tau** (angl. *Tau*, sam. *Taʻū*) – vulkaninė sala Ramiajame vandenyne, Samoa salyne, Amerikos Samoa, Manua salų spiečiuje. Plotas – 44,31 km².

Sala susidariusi užgesusio ugnikalnio vietoje. Jos ilgis 10 km, plotis 6 km. Paviršius kalnuotas, iškyla į 931 m aukštį (Latos kalnas, aukščiausia Amerikos Samoa vieta). Salą supa rifas. Visa pietrytinė Tau pusė patenka į Amerikos Samoa nacionalinį parką.

2010 m. Tau saloje gyveno 873 gyventojai. Sala administraciškai priklauso Manua rajonui. Pagrindinės gyvenvietės: Tau, Faleasao, Fitiuta, Luma, Siufaga. Prie Fitiutos yra lėktuvų pakilimo takas. Pagal šiaurinį Tau krantą nutiestas kelias. Rytinėje pakrantėje yra archeologinė Saua vietovė, siejama su Lapitos kultūra.

Statūs salos krantai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tau (sala)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Sąsiaurio nuotrauka
**Bab al Mandebas** (arab. باب المندب‎ = *Bāb al-mandab* – „Ašarų vartai") – sąsiauris tarp Afrikos ir Arabijos pusiasalio (Azijos). Ilgis 109 km, plotis iki 90 km.

Juo Raudonoji jūra susisiekia su Indijos vandenynu (Adeno įlanka). Sąsiauris turi didelę strateginę reikšmę, kadangi per čia eina pagrindinės jūrų linijos iš Europos per Sueco kanalą su Pietų Azija, Tolimaisiais Rytais, Rytų Afrika ir Australija. Dėl šios priežasties kolonijiniu laikotarpiu čia stengėsi įsitvirtinti Europos kolonijinės valstybės – Anglija, Pranūzija, Italija. Faktiškai sąsiaurį kontroliavo anglai, kurie valdė Perimą, Adeną ir kitus svarbius taškus palei sąsiaurį.

Perimo sala (anglų valdyta 1755–1801 m. o vėliau nuo 1857 iki 1967 m. kol ji atiteko Pietų Jemenui) sąsiaurį skiria į dvi dalis: vakarinis – 20 km pločio ir 340 m gylio Dacht al Meium (srovė teka į šiaurę), rytinis – 3,2 km pločio ir 13 m gylio Babel Iskender (srovė teka į pietus).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bab al Mandebas(parengė MELC). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2021-12-26).
| Pičinča |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Ekvadoras Ekvadoras |
|  |
| Aukštis | 4784 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius | pleistocenas |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2004 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 0°10′0″ p. pl. 78°35′0″ v. ilg.﻿ / ﻿0.16667°š. pl. 78.58333°r. ilg.﻿ / 0.16667; 78.58333Koordinatės: 0°10′0″ p. pl. 78°35′0″ v. ilg.﻿ / ﻿0.16667°š. pl. 78.58333°r. ilg.﻿ / 0.16667; 78.58333 |

**Pičinča** (isp. *Pichincha*) – aktyvus ugnikalnis centriniame Ekvadore, Pičinčos provincijoje, į vakarus nuo šalies sostinės Kito. Sudaro dvi viršukalnės: Guagva (aukštis 4784 m) ir Ruku (4698 m). Aktyvi kaldera yra Guagvoje, vakarinėje kalno dalyje.

Pičinča – vienas pagrindinių Kito kraštovaizdžio elementų. Abi viršūnės gerai matomos iš miesto ir į jas lengva įkopti. Ugnikalnis ne kartą pelenais buvo padengęs miestą (1660, 1999 m.).

1822 m. gegužės 24 d. Pičinčos ugnikalnio pašlaitėje įvyko Pičinčos mūšis tarp nepriklausomybės kovotojų ir ispanų armijos.

Nuorodos
--------

* Ugnikalnių duomenų bazė Archyvuota kopija 2009-01-26 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°52′14″š. pl. 24°50′31″r. ilg.﻿ / ﻿54.870531°š. pl. 24.842044°r. ilg.﻿ / 54.870531; 24.842044

Mitkiškių akmuo
Mitologinio akmens aplinka
**Mitkiškių akmuo su „Kristaus, Marijos ir avinėlio pėdomis"** – mitologinis akmuo Elektrėnų savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Neries ir Sukros upelių santakos, ties Mitkiškių kaimu, priešais salą Neryje (kitame krante – Kernavės piliakalniai). Nuo kelio  **4717**  Vievis–Kazokiškės–Paparčiai–Žasliai  matomas prie akmens stovintis kryžius. Akmenį žymi pastatyti ženklai.

Akmuo
-----

Akmuo pilko stambiagrūdžio granito, netaisyklingos formos, 1,95 m ilgio, 1,6 m pločio ir iki 0,3 m aukščio nuo dabartinio žemės paviršiaus. Akmens paviršiuje yra 36 cm ilgio, 8–15 cm pločio ir iki 5 cm gylio įdubimas, vadinamas „Kristaus pėda", kitas įdubimas (griovelis), vadinamas „Marijos pėda", yra 39 cm ilgio, 4-10 cm pločio ir iki 6 cm gylio, trečiasis įdubimas – kiek pailgas, 8x5 cm dydžio ir iki 2,5 cm gylio, vadinamas „Avinėlio pėda".

XIX a. prie šio akmens laikytos mišios, dedamos aukos. 1935 m. prie akmens buvusi aukų dėžutė.

Legendos
--------

Pasak padavimų, Mitkiškių akmuo buvęs kitados stovėjusios bažnyčios vietoje. Akmenį bandyta skaldyti, bet tik pradėjęs darbą akmenskaldys apakęs, o iš akmens ėmęs tekėti kraujas. Archeologinėje literatūroje Mitkiškių akmuo minimas nuo XIX a. vidurio. Laikomas šventu, tikima, kad turi gydomųjų galių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Mitkiškių akmuo su „Kristaus, Marijos ir avinėlio pėdomis"". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-12-01.
2. ↑  Vykintas Vaitkevičius. *Mitkiškių akmuo*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 254 psl.
| Vilkvedis |
| --- |
| **Ilgis** | 21 km |
| **Baseino plotas** | 62 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,3 m³/s |
| **Ištakos** | Račių apylinkės |
| **Žiotys** | Mūša |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Vilkvedis** – upė šiaurės Lietuvoje, Šiaulių ir Joniškio rajonuose; Mūšos dešinysis intakas. Prasideda 5 km į pietryčius nuo Gruzdžių, netoli Račių kaimo. Teka šiaurės rytų kryptimi. Įteka į Mūšą 149 km nuo jos santakos su Nemunėliu, greta Buvainių.

Intakai: Vidurbalis (dešinysis), Norupis, Jonelis (kairieji).

Visa upės vaga sureguliuota. Jos vidutinis nuolydis – 137 cm/km. 7 km nuo Vilkvedžio žiočių įrengtas 8 ha Valdomų tvenkinys. Gyvenvietės prie upės: Daujočiai, Valdomai, Taurakiai, Buvainiai.

Upėvardis kilęs nuo žodžių *vilkas* (toks žvėris) ir *vesti* („rodyti kryptį").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vilkvedis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 526
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 384
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 56°08′01″š. pl. 22°21′34″r. ilg.﻿ / ﻿56.133485°š. pl. 22.359473°r. ilg.﻿ / 56.133485; 22.359473

|  Mitkaičių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Telšių |
| **Savivaldybė** | Telšių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Mitkaičiai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1829 m. |

 *Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.*
**Mitkaičių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Mitkaičių kaime, 5 km į šiaurės rytus nuo Nevarėnų, Starkupio (Pievio dešiniojo intako) slėnio dešiniajame krante.

Istorija
--------

2015 m. vasarą
Mitkaičių kapinėse 1829 m. iškilusios koplyčios statybą parėmė vietos dvarininkai: Jurgis Daukantas (generolo leitenanto Teodoro Daukanto senelis) 1892 m. dovanojo 60 dešimtinių žemės. Po Antrojo pasaulinio karo tapo bažnyčia.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su šonine zakristija.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mitkaičių Švč. Mergelės Marijos bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Jonas Rimantas Klimas** |
| --- |
| Gimė | 1939 m. balandžio 21 d. (84 metai)Užsieniuose, Salako valsčius |
| Sutuoktinis (-ė) | Genovaitė |
| Vaikai | Arūnas, Rūta |
|  |
| Veikla | Lietuvos miškininkas, visuomenės veikėjas |
| Partija | 1995 m. Lietuvių tautininkų sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1963 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Jonas Rimantas Klimas** (g. 1939 m. balandžio 21 d. Užsieniuose, Salako valsčius) – Lietuvos miškininkas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1953 m. baigė Kazitiškio septynmetę mokyklą, 1958 m. – Vilniaus miškų technikumą. 1963 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1963–1965 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1966–1974 m. Ukmergės miško pramonės ūkio darbų saugos inžinierius, naujų technologijų diegimo ir statybos remonto vyr. inžinierius. 1974–1978 m. Nemenčinės miškų ūkio direktorius. 1978–1990 m. Vilniaus miškų ūkio gamybinio susivienijimo generalinis direktorius. 1990–1991 m. Miškų ūkio ministerijos Nacionalinių parkų skyriaus viršininkas. 1992–1993 m. miškų ūkio ministras. 1993–1994 m. Lietuvos banko Socialinių reikalų departamento direktorius. 1995–1996 m. Susisiekimo ministerijos skyriaus viršininkas. Nuo 1997 m. Vilniaus miškų urėdijos urėdo pavaduotojas.

Studijų metais vadovavo LŽŪA studentų klubui. 1989–1992 m. Visuomeninės Rytų Lietuvos tarybos prie LTSR, nuo 1990 m. kovo mėn. – prie Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo pirmininkas. 1995 m. Lietuvių tautininkų sąjungos narys. 1993–1999 m. Lietuvių etninės kultūros draugijos pirmininkas. Karaliaus Mindaugo kolegijos narys ir kraštiečių Ažvinčių klubo veiklos koordinatorius. 1984 m. įkūrė folkloro ansamblį „Nalšia", 1986 m. – kraštiečių klubą „Nalšia". 1998 m. sudarė ir išleido 1944 m. „Armija krajova" nužudyto poeto J. Klimo eilėraščių rinktinę „Pasižadėjimas", 1999 m. – kraštotyros knygą apie Rytų Aukštaitiją „Kukuoja gegiutė".

Sutuoktinė Genovaitė, vaikai Arūnas, Rūta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jonas Rimantas Klimas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 268 psl.
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| Xu Mengtao |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Kinija** |
| Akrobatinis slidinėjimas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2022 Pekinas | Tramplinas |
| **Sidabras** | 2014 Sočis | Tramplinas |
| **Sidabras** | 2022 Pekinas | Komanda |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2013 Vosas | Tramplinas |
| **Sidabras** | 2009 Inavaširo | Tramplinas |
| **Sidabras** | 2011 Dyr Valis | Tramplinas |
| **Sidabras** | 2019 Juta | Komanda |
| **Bronza** | 2015 Kreiščbergas | Tramplinas |
| **Bronza** | 2017 Siera Nevada | Tramplinas |
| **Bronza** | 2019 Juta | Tramplinas |

**Xu Mengtao** (g. 1990 m. liepos 12 d. Anšane) – Kinijos akrobatinio slidinėjimo sportininkė, kuri specializuojasi šuolių nuo tramplino rungtyse. Olimpinė čempionė.

Biografija
----------

2006 m. sportininkė debiutavo pasaulio taurės varžybose. 2009 m. pasaulio čempionato sidabro laimėtoja. Savo debiutinėse 2010 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Mengtao iškovojo 6-ą vietą.

2011 m. Kinijos atstovė iškovojo antrąjį sidabro medalį pasaulio čempionatuose. 2013 m. slidininkė pirmą kartą tapo pasaulio čempione. 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Mengtao finale užėmė antrąją vietą ir tapo olimpine vicečempione.

2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse slidininkė dalyvavo dvejose rungtyse. Mišrios komandos varžybose pelnytas sidabras, o individualioje akrobatinių šuolių nuo tramplino rungtyje Mengtao pirmą kartą tapo olimpine čempione.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2022 m. vasario 19 d.