recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pataisos teksto originalas.
**19-oji JAV Konstitucijos pataisa** – Jungtinių Amerikos Valstijų Konstitucijos pakeitimas, kuris uždraudė riboti JAV piliečių teisę balsuoti dėl jų lyties. Iš esmės šia pataisa buvo pripažinta konstitucinė moterų teisė balsuoti rinkimuose. Ši pataisa buvo dešimtmečius trukusio judėjimo už moterų teisę dalyvauti rinkimuose kulminacija. Ši pataisa reikšminga tiek pasauliniam judėjimui už moterų teisę balsuoti, tiek ir platesniam moterų teisių judėjimui. Pirmą kartą pataisa dėl moterų teisės balsuoti JAV Kongrese pristatyta 1878 metais, tačiau JAV Atstovų rūmai šiai pataisai pritarė tik 1919 metų gegužės 21 dieną. Pataisa gan greitai buvo priimta JAV Senate ir perduota valstijų ratifikacijai, o pasiekus reikalingas 36 valstijų ratifikacijas, įsigaliojo 1920 m. rugpjūčio 18 d.

Iki 1776 metų moterys galėjo balsuoti keliose kolonijose, kurios vėliau tapo JAV dalimi, tačiau iki 1804 metų kiekviena valstija savo konstitucijose uždraudė moterims balsuoti. Organizacijos, palaikančios moterų teises, tapo aktyvesnės tik 19 amžiaus viduryje. 1848 metais Seneka Falls susirinkimas priėmė Jausmų deklaraciją, kurioje buvo raginama užtikrinti lygias teises abiejų lyčių piliečiams ir suteikti moterims teisę balsuoti.

Nors 19-oji JAV Konstitucijos pataisa ir įgalino 26 milijonus Amerikos moterų balsuoti jau 1920 metų JAV prezidento rinkimuose, tačiau galingas moterų rinkėjų blokas pradėjo daryti įtaką tik po kelių dešimtmečių. Be to, ši pataisa afroamerikiečių kilmės moterims balsavimo teisę suteikė tik oficialiai, nes kai kurios valstijos sudarė kliūtis balsuoti afroamerikiečiams.

Išnašos
-------

1. 1 2  *Nineteenth Amendment*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2023-01-19.
2. ↑  *19th Amendment*. History. Nuoroda tikrinta 2023-01-19.
3. ↑  Federal Suffrage Amendment. Berkeley.edu. Nuoroda tikrinta 2023-01-19.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RJAV Konstitucijos pataisos |
| --- |
|  |
| 
I **·**  II **·**  III **·**  IV **·**  V **·**  VI **·**  VII **·**  VIII **·**  IX **·**  X **·**  XI **·**  XII **·**  XIII **·**  XIV **·**  XV **·**  XVI **·**  XVII **·**  XVIII **·**  XIX **·**  XX **·**  XXI **·**  XXII **·**  XXIII **·**  XXIV **·**  XXV **·**  XXVI **·**  XVII | JAV herbas |

 |
**Mintis** – Australijos lietuvių spaustuvė, 1951–1988 m. veikusi Sidnėjuje.

Veikla
------

Spaustuvę įsteigė 6 narių akcinė bendrovė; jos nariai Antanas Baužė, Aleksandras Mauragis, Vitalijus Šopys ir Pranas Nagys buvo spaustuvės vadovai. 1955 m. savininkais tapo P. Nagys ir Elena Nagienė, nuo 1977 m. – Zigmas Kyzelis.

Išspausdino 55 knygas latvių, 19 – lietuvių, 7 – anglų, 3 – estų, po vieną slovakų, ukrainiečių, vokiečių ir kitomis kalbomis, apie 40 lietuviškų smulkiųjų spaudinių (kalendorių, programų, įstatų ir kt). 1951–1970 m. spausdino savaitraštį „Mūsų pastogė", laikraštį „Lietuvos keliu" (4 numerius, 1970 m.), lietuvių leidžiamą antikomunistinis žurnalą „News Digest International", 25 periodinius leidinius kitomis kalbomis. Savo lėšomis išleido 6 knygas: 

* Antanas Skirka. Kur bėga Šešupė. Pasakojimai ir legendos, 1964 m.
* Jonas Matusas. Šaulių sąjungos istorija, 1966 m.
* Terra Australis, Australijos lietuvių poezijos rinkinys, 1972 m.
* Juozas Slavėnas. Baltijos balsas. Apsakymėliai priaugančiam lietuvių jaunimui, 1973 m.
* Magdalena Marija Slavėnienė. Nežinomi keleiviai, 1973 m.
* Juozas Almis Jūragis. Akmens ir paukščio metas, eilėraščių rinkinys, 1977 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Domas Kaunas. *Mintis (spaustuvė)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. - 189 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie detalę mechanikoje. Apie kitas reikšmes skaitykite straipsnyje Guolis.*
Riedėjimo guoliai
**Guolis** – mechaninis įtaisas, mažinantis ašies sukimosi trintį.

Riedėjimo guoliai
-----------------

Jie besisukančius velenus išlaiko reikiamoje padėtyje ir priimdami veikiančias apkrovas, perduoda jas korpusui. Šie guoliai nuo slydimo guolių skiriasi tuo, kad tarp dviejų žiedų yra riedėjimo kūnai, kurie, velenui sukantis, rieda žiedais. Ši sandara slydimo trintį pakeičia riedėjimo trintimi, todėl riedėjimo guolių trinties koeficientas 20-25 % mažesnis negu slydimo guolių. Riedėjimo guoliai dirba su mažesniais energijos nuostoliais ir mažiau įšyla. Jų trinties momentas mažai priklauso nuo sukimosi dažnio. Juos nesunku tepti, paprasta prižiūrėti. Riedėjimo guoliai yra standartizuoti tarptautiniu mastu, ir tai palengvina jų pakeičiamumą. Velenų medžiagoms ir jų terminiam apdirbimui nėra keliami aukšti reikalavimai. Dėl šių pranašumų riedėjimo guoliai naudojami daugumos mašinų atramose.

Tačiau nepaisant pranašumų, riedėjimo guoliai turi ir trūkumų. Jie yra jautrūs smūgiams, labiau nei slydimo guoliai žadina virpesius ir triukšmą. Jų leistinas sukimosi dažnis mažesnis nei slydimo guolių su skystąją trintimi. Riedėjimo guolių funkciškumas labai priklauso nuo žiedų tarpusavio persikreipimo laisvumo, bei ašinio įveržimo. Todėl mašinos yra kruopščiai surenkamos. Jie jautrūs dulkėms, dėl to guolių mazgai turi būti kruopščiai sandarinami.

Principinės guolio dalys
------------------------

* Išorinis ir vidinis žiedai su riedėjimo takeliais;
* Riedėjimo kūnai;
* Separatorius.

Animacinis guolių judėjimo vaizdas

Guolių klasifikacija
--------------------

Guoliai skirstomi į grupes pagal:

* Priimamos apkrovos kryptį,
* Riedėjimo kūnų skaičių,
* Galėjimą nusistatyti,
* Riedėjimo kūnų formą:
	+ *ritininis guolis* – riedėjimo kūnai yra ritiniai;
	+ *rutulinis guolis* – riedėjimo kūnai yra rutuliukai;
	+
* Išorinius matmenis,
* Tepimo būdą:
	+ *dagtinio tepimo guolis* – tepalas į guolį iš tepalo rezervuaro patenka į rezervuarą panardintu dagčiu, dėl kapiliarinių jėgų;
	+ *diskinio tepimo guolis* – tepalas besisukant į guolį patenka nuo koncentriško veleno disko, panardinto į tepalo rezervuarą;
	+ *priverstinio tepimo guolis* – alyva į guolį nepertraukiamai švirkščiama;
	+ *savitakio tepimo guolis* – alyva į guolio arba veleno kakliuko viršų, kai atmosferos slėgis yra normalus, teka savaime, be papildomo slėgio.
	+ *savitepis guolis* – guolis užlietas tepamąja medžiaga, kad nereikėtų arba beveik nereikėtų papildyti tepalo;
	+ *slėginio tepimo guolis* – alyva į guolį nepertraukiamai švirkščiama po veleno kakliuku.
| Oseidžas |
| --- |
| **Ilgis** | 444 km |
| **Baseino plotas** | 39 627 km² |
| **Vidutinis debitas** | 308 m³/s |
| **Ištakos** | Ozarkų plynaukštė, Kanzasas |
| **Žiotys** | Misūris |
| **Šalys** | JAV |
|  |
|  **Vikiteka** | Oseidžas |

**Oseidžas** (angl. *Osage River*) – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, daugiausia Misūrio valstijoje; Misūrio dešinysis intakas. Prasideda keliomis ištakomis rytų Kanzase, Ozarkų plynaukštėje. Pagrindinėmis ištakomis laikomos Mažojo Oseidžo ir Mer de Zino upės, kurios susilieja netoli Neveidos miestelio. Nuo ten upė teka į rytus, smarkiai vinguriuoja. Įteka į Misūrį 24 km į rytus nuo Džeferson Sičio.

Oseidžo baseinas
Didžiausi intakai: Saut Grandas (kairieji), Sokas, Pom de Teras, Najangva (dešinieji).

Vidurupyje Oseidžas patvenktas – sudaryti Ozarkų (220 km²) ir Hario Triumano (225–810 km²) tvenkiniai.

Didesni miestai prie upės: Vorsas (Varšuva), Leik Ozarkas, Taskambija. Upė pavadinta pagal indėnus oseidžus.

Šaltiniai
---------

1. ↑
Koordinatės: 56°07′11″š. pl. 24°03′50″r. ilg.﻿ / ﻿56.1196°š. pl. 24.0640°r. ilg.﻿ / 56.1196; 24.0640

|  |
| --- |
| **Guostagalio pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Guostagalio pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Guostagalio pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Guostagalis, Pakruojo raj. |
| **Direktorius(-ė)** | Jonas Jocius |
| **Mokinių skaičius** | 88 |
| **Įkūrimo data** | 1928 m. |
| **Uždarymo data** | 2010 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 10 |

**Pakruojo rajono Guostagalio pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pakruojo raj. Guostagalyje, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190065657. Steigėjas – Pakruojo rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1928 m. įsteigta pradžios mokykla, 1949–1986 m. septynmetė, aštuonmetė, nuo 1986 m. pagrindinė mokykla. 2010 m. mokykla uždaryta.

Direktoriai
-----------

* Jonas Jocius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pakruojo r. Guostagalio pagrindinė mokykla. Vz.lt (tikrinta 2022-09-11).
2. ↑  Guostagalis. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-09-11).
3. ↑  Pakruojo r. Guostagalio pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-09-11).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Jonas Spietinis** |
| --- |
| Gimė | 1950 m. kovo 7 d. (73 metai)Vilkuose, Rokiškio rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Stanislava |
| Vaikai | Tomas, Virginijus, Vilius |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Utenos rajono savivaldybės ūkio, profsąjungų, politinis ir visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija;
* 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija.

 |
|  |
| Alma mater | Kauno politechnikos institutas |

**Jonas Spietinis** (g. 1950 m. kovo 7 d. Vilkuose, Rokiškio rajonas) – Lietuvos ir Utenos rajono savivaldybės ūkio, profsąjungų, politinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1957–1965 m. mokėsi Žiobiškio aštuonmetėje mokykloje, 1965–1968 m. Juodupės vidurinėje mokykloje, 1973 m. baigė Kauno politechnikos instituto Statybos ir santechnikos fakultetą, inžinierius-statybininkas.

1973–1975 m. tarnavo TSRS kariuomenėje, dirbo darbų vykdytoju, 1975–1980 m. Utenos Statybos tresto aikštelės gamybinės bazės vedėjas, 1980–1992 m. Tarpkolūkinės statybos organizacijos pirmininko pavaduotojas, 1992–2002 m. SP UAB „Utenos vandenys" Vandentiekio cecho viršininkas, nuo 2002 m. Utenos apskrities viršininko administracijos Teritorijų planavimo ir statybos valstybinės priežiūros skyriaus vedėjas, nuo 2006 m. Teritorijų planavimo ir statybos valstybinės priežiūros departamento direktorius.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, Utenos rajono tarybos pirmininkas, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus narys, LSDP tarybos narys, Utenos skyriaus pirmininko pavaduotojas, 2002–2005 m. skyriaus pirmininkas, nuo 2005 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas, nuo 2010 m. Utenos teritorijų planavimo ir statybos valstybės priežiūros skyriaus vedėjas.

1990–1995 m. Utenos rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. valdybos narys, nuo 2004 m. LSDP frakcijos vadovas.

Lietuvos statybininkų inžinierių sąjungos narys, Lietuvos visuomeninių paslaugų profesinių sąjungų federacijos pirmininko pavaduotojas. Sutuoktinė Stanislava, vaikai Tomas, Virginijus, Vilius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Perpjautas amžiaus kiaušinis
**Amžiaus kiaušinis** (kin. 皮蛋, pinyin: *pídàn*) – kinų virtuvės užkandis, gaminamas kiaušinius kelias savaites ar mėnesius laikant specialiame mišinyje.

Delikatesas yra paveldėtas iš Mingų dinastijos. Iki šiol šis užkandis yra populiarus Kinijoje, Japonijoje, Korėjoje.

*Amžiaus kiaušinių* ruošimui dažniausiai yra naudojami ančių ir vištų, o kartais ir putpelių kiaušiniai. Kiaušiniai aptepami mišiniu iš arbatos, druskos, pelenų ir molio, po to vyniojami į ryžių lukštus ir šiaudus, sudedami į pintines ir užkasami į žemę. Egzistuoja daug gaminimo variantų, bet visada svarbiausia taisyklė yra ta, kad prie kiaušinių nepatektų oras. Cheminiai procesai vyksta 15-20 dienų, priklausomai nuo oro temperatūros, bet dažnai kiaušiniai laikomi 3-4 mėnesius. Jeigu *amžiaus kiaušinius* palikti apvalkale, jie gali išsilaikyti keletą metų. 

Kiaušinio baltymas įgauna želatininę konsistenciją, pasidaro tamprus, tamsiai rudos spalvos, pusiau permatomas. Trynys tampa kreminės konsistencijos, spalva tamsi nuo pilkos iki beveik juodos su žaliu atspalviu, skleidžia stiprų amoniako kvapą.

Daugiau *amžiaus kiaušiniai* kulinariškai nebeapdorojami, valgomi kaip užkandis. Serviruojami supjausčius plonais griežinėliais, kartu patiekiant sojų ar austrių padažą. Kiaušiniai taip pat naudojami kaip ingredientas pagrindiniams patiekalams, o susmulkinti dažnai dedami į ryžių košę
Amūro–Jakutsko magistralė pažymėta oranžine spalva
**Amūro–Jakutsko geležinkelis** arba **Amūro–Jakutsko magistralė** (rus. *Амуро-Якутская магистраль*) – geležinkelio linija Rusijoje, jungianti Jakutijos miestus su Transsibiro ir Baikalo–Amūro magistralėmis. Prasideda Amūro srityje, Tyndos mieste, esančiame prie BAM’o. Toliau linija eina į šiaurę, kerta Stano kalnagūbrį ir driekiasi Jakutijos teritorija. 2019 m. nuolatiniam naudojimui atidarytas visas ruožas iki Žemutinio Bestiacho (Lenos dešiniajame krante, priešais Jakutską).

Pirmi magistralės statybos darbai pradėti dar 1930–1935 m. kai nutiesta Transsibiro geležinkelio atšaka į Tyndą. 1972 m. pradėjus BAM’o statybas, tęsta ir Amūro–Jakutsko linijos statyba. 1979 m. linija pasiekė Berkakitą, vėliau pratęsta iki Neriungrio. 2004 m. geležinkelis pasiekė Tomotą, 2007 m. Amgos upę, 2010 m. Žemutinį Bestiachą.

Jei Amūro-Jakutsko magistralės pradžia laikytina Skovorodino stotis prie Transsibiro geležinkelio, tai visas magistralės ilgis iki Žemutinio Bestiacho yra 1239 km. Iš jų 439 km sudaro nuolat naudojamas, keleivinis ruožas Skovorodinas–Neriungris, 368 km pagal laikiną eksploataciją veikiantis ruožas Neriungris–Tomotas ir 432 km statoma atkarpa Tomotas–Žemutinis Bestiachas. Ateities planuose yra linijos pratęsimas iki Magadano bei tunelio po Beringo sąsiauriu statybos.

Geležinkelio linija driekiasi per kalnuotą, amžino įšalo sukaustytą, tankiai upių išraižytą ir miškingą Sibiro dalį. Statant liniją, įrengti svarbūs tiltai per Giliujaus, Timptono, Čulmano, Aldano, Amgos upes, tunelis po Stano kalnagūbriu.

Pagrindinės stotys: Skovorodinas, Tynda, Nagornas, Zolotinka, Berkakitas, Neriungris, Čulmanas, Didysis Nimnyras, Aldanas, Žemutinis Kuranachas, Tomotas, Aukštutinė Amga, Ulu, Chaptagajus, Žemutinis Bestiachas.

* Keleivinis traukinys TomoteKeleivinis traukinys Tomote
* Traukinys į Berkakitą 1976 m.Traukinys į Berkakitą 1976 m.
* Traukinys tarp Tomoto ir NeriungrioTraukinys tarp Tomoto ir Neriungrio
* Aldano geležinkelio stotisAldano geležinkelio stotis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Росжелдор издал приказ об открытии для постоянной эксплуатации участка Томмот – Нижний Бестях
**Jonas Stoskeliūnas** (literatūrinis slapyvardis **St. Keliūnas** ir **J. Papelenis**; 1913 m. liepos 10 d. Kampuočiuose, Suvalkų gubernija – 1991 m. kovo 11 d. Punskas, Lenkija) – Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas, mokytojas ir poetas.

Biografija
----------

Gimė ir augo ūkininkų šeimoje. Mokėsi privačiai, vėliau Seinų „Žiburio" gimnazijoje Lazdijuose. 1932 m įstojo į Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą. Jį baigė, tapdamas lietuvių kalbos ir literatūros specialistu. 1937 m. vienerius metus tarnavo Lietuvos kariuomenėje. Nuo 1938 metų mokytojavo Marijampolės marijonų, vėliau Alytaus gimnazijose. 1944 m. grįžo į gimtuosius Kampuočius, kur dirbo tėvų ūkyje. Nuo 1949 m. dėstė Elko bendrojo lavinimo licėjuje, po to Suvalkų licėjuje. Trumpai vadovavo Punsko lietuvių kultūros namams. 1956 m. su grupe bendraminčių įsteigė Punsko bendrojo lavinimo licėjų. Neteisingai apkaltintas, 1960 m. iš darbo atleistas. Mokytojas buvo priverstas mokyti Vidugirių, Navinykų ir Vaitakiemio pradinėse mokyklose. 1966 metais jam buvo leista grįžti į Punsko licėjų, kur jis dirbo pedagoginį darbą iki pat išėjimo į pensiją 1977 m.

Lituanistas Jonas Stoskeliūnas ne tik mokė ir auklėjo vaikus, bet ir rašė kraštotyros straipsnius į „Aušrą", parengė keletą vadovėlių Lenkijos lietuviškom mokyklom. Rinko tautosaką ir kūrė eiles, kurias skelbė leidiniuose „Jaunimo draugas" ir „Aušra", o 1990 m. išleido poemą apie jotvingių Šiurpilių pilį – „Šiurpilų gynimas".

Literatūra
----------

* Juozas Sigitas Paransevičius. Jonas Stoskeliūnas. Gyvenimas ir kūryba, Aušra, Punskas, 2003

Įvertinimas
-----------

* Ordino „Už nuopelnus Lenkijai" Aukso kryžius

Nuorodos
--------

* Biografija[neveikianti nuoroda]
| ***Amžinai kartu*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Amžinai kartu |
| Kilmės šalis |  Lietuva Rumunija |
| Režisierius | Lina Lužytė |
| Prodiuseris (-iai) | Dagnė Vildžiūnaitė |
| Operatorius | Oleg Mutu |
| Metai | 2016 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 88 min. |
| Kalba | lietuvių k. |
| **IMDb įrašas** |

**Amžinai kartu** (angl. *Together For Ever*) – režisierės Linos Lužytės 2016 m. sukurtas vaidybinis filmas apie nuolatines moters pastangas sukurti idealią šeimą ir neprarasti savojo „aš". Pasaulinė filmo premjera įvyko Karlovy Varų kino festivalyje. Filmas dalyvavo „East of the West" konkursinėje programoje. Filmo premjera Lietuvoje – 2016 m. sausio 20 d.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Moteris realizuoja save, kurdama tobulos šeimos iliuziją. Jos vyras ją vis iš naujo sugriauna – rizikinga kaskadininko profesija nėra moters vizijos dalis. Nebylūs konfliktai baigiasi dukros pabėgimu – policijoje ji pasako, kad neturi tėvų. Ar įmanoma būti kartu, jei vienintelis kelias – pabėgti?

Kūrybinė grupė
--------------

* Režisierė – Lina Lužytė
* Operatorius – Oleg Mutu
* Kostiumų dailininkas – Kęstas Rimdžius
* Vaidina – Gabija Jaraminaitė, Dainius Gavenonis, Giedrius Savickas
* Prodiuserė – Dagnė Vildžiūnaitė

Įvertinimas
-----------

Filmas atrinktas į 2016 m. Karlovi Varų kino festivalio (Čekija) „East of the West" konkursinę programą..

Filmas buvo nominuotas devyniose apdovanojimų „Sidabrinė gervė 2017" kategorijose, filme vaidinusi aktorė Gabija Jaraminaitė apdovanojimuose pripažinta geriausia metų aktore.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Karlovy Varų festivalio konkursinė programa

Nuorodos
--------

* Oficialus filmo Facebook puslapis
* Po lietuviško filmo „Amžinai kartu" pasaulinės premjeros – puikūs vertinimai
* Trumpasis filmo anonsas Archyvuota kopija 2020-06-25 iš Wayback Machine projekto.
| **Jonas Tarlo (m. 1550)** |
| --- |
| Tarlos |
| Herbas „Topor" |
| Herbas „Topor" |
|  |
| Mirė | 1550 m. |
| Tėvas | Stanislovas Tarlo |
| Motina | Margarita Magiera |
| Sutuoktinis (-ė) | Dorota Tarnovska |
| Vaikai | Jonas, Mikalojus,Ana, Elžbieta |

**Jonas Tarlo** (? – 1550) – Lenkijos valstybinis veikėjas, Karūnos didysis raikytojas (1522–1546), Karūnos didysis pataurininkas (1546–1550), Karūnos didysis taurininkas (1550), Pilznovo seniūnas.

Biografija
----------

Lenkijos bajorų Tarlų giminės atstovas, herbo „Topor" savininkas. Drogovisko seniūno Stanislovo Tarlos (m. po 1515) ir Margaritos Magieros sūnus. Broliai – Pšemyslo vyskupas Stanislovas (apie 1480–1544), Lvovo vaiskis Povilas (m. 1553) ir Radomo kaštelionas Gabrielius (m. 1565).

Šeima ir vaikai
---------------

Buvo vedęs Dorotą Tarnovską (m. iki 1540), Sadecko kašteliono Jono Tarnovskio (m. 1527) dukterį, nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus ir dvi dukteris:

* Jonas (m. 1587) – karaliaus sekretorius, Malogoščio ir Radomo kaštelionas, Liublino vaivada
* Mikalojus (m. 1571), karaliaus sekretorius, Sandomiro vėliavininkas, karalienės Barboros pataurininkis.
* Ana, Haličo vėliavininko Stanislovo Fredruso Herburto žmona
* Elžbieta, Karūnos didžiojo etmono Jurgio Jazloveckio (1510–1575) žmona.

Nuorodos
--------

* Ян Тарло на сайте «Родовод»
NGC1427A - netaisyklingoji galaktika.
**Netaisyklingoji galaktika** – netaisyklingos formos galaktika, kuri turi daug tarpžvaigždinės medžiagos, dujų ir dulkių. Jos žymimos **Ir** (*irregular*). Tokios galaktikos sudaro ~5 % visų galaktikų. Tai dažniausiai mažos masės (108 - 1010 Saulės masių), nesimetriškos, padrikos struktūros žvaigždžių debesys. Jų skersmuo yra 3000–30000 šviesmečių. Centrinis telkinys nėra ryškus, nes žvaigždžių koncentracija centre nedidelė. Skirtingų netaisyklingųjų galaktikų regimojo paviršiaus vienetinio kampinio ploto spindesys labai nevienodas. Taip pat jis nevienodas ir tos pačios galaktikos skirtingose vietose. Ryškesnės dėmės - tai pagreitėjusios žvaigždėdaros židiniai. Juose iš dujų tebesiformuoja daug naujų žvaigždžių. Intensyvi žvaigždėdara tokiuose židiniuose trunka keliolika ar keliasdešimt milijonų metų. Stambiausi iš jų tampa jaunais kamuoliniais spiečiais. Tačiau Ir galaktikose randama ir vidutinio amžiaus bei labai senų kamuolinių spiečių.

Cheminė tarpžvaigždinių dujų sudėtis skirtingose Ir galaktikose yra gana skirtinga. Tačiau visur už helį sunkesnių elementų yra nedaug (kelis ar keliasdešimt kartų mažiau negu Saulėje). Dėl to jose susidaro žvaigždės, kurios savo chemine sudėtimi užima tarpinę padėtį tarp nemetalingųjų ir normalios cheminės sudėties žvaigždžių. Netaisyklingosios galaktikos savo chemine evoliucija atsiliko nuo spiralinių ir masyvių elipsinių galaktikų, nes jos formavosi ir tebesiformuoja iš mažesnio tankio progalaktinių debesų. Todėl vidutinis žvaigždinis tankis tebėra mažesnis negu spiralinėse ir elipsinėse galaktikose.

Kai kuriose netaisyklingose galaktikose, ypač stambesnėse, galima aptikti kažką panašaus į menkas skersės ir spiralinių vijų užuomazgas. Anksčiau buvo manoma, kad Didysis Magelano Debesis ir Mažasis Magelano Debesis yra netaisyklingosios galaktikos. Tačiau vėliau buvo atrasta, jog jos turi spiralinę struktūrą ir skerses. Šiuo metu jos priskiriamos SBm tipui.

Nuorodos
--------

* Encyclopedia of science
* Astronomijos enciklopedinis žodynas Archyvuota kopija 2014-06-17 iš Wayback Machine projekto.

Kiti šaltiniai:

* 
* A. Ažusienis, A. Pučinskas, V. Straižys Astronomija, Vilnius, 2003, 608p. ISBN 9986-435-10-2
Koatlikuės paminklas. Nacionalinis antropologijos muziejus, Meksika
**Koatlikuė** (nah. *Cōātlīcue* „su gyvačių rūbu") arba ***Koatlantunan*** (*Cōātlāntonān* „mūsų gyvačių žemės motina") – actekų žemės ir mirties deivė, Uicilopočtlio motina.

Pasak mito, Koatlikuė buvusi pamaldžia našle ir gyvenusi podraug su savo sūnumis – Senconuicnaua (*centzonhuitznāhua* „400 pietinių žvaigždžių") ir dukterimi, mėnulio deive Kojolšauke (*Coyolxauhqui*). Kasdien Koatlikuė užlipdavusi atnašavimui į Koatepeko kalną. Sykį kalno viršūnėje iš dangaus link jos nukritęs plunksnų kamuolys kurį Koatlikuė paslėpusi už juostos. Tas kamuolys paslaptingai dingęs, o Koatlikuė greitai pajutusi esanti nėščia. Tai sužinoję sūnūs įpykę, o dukteris patarusi jiems nužudyti gėdą atnešusią motiną. Bet vaikas įsčiose pažadėjęs apginti Koatlikuę. Prisiartinus žudikams, Uicilopočtlis gimęs ir išbaidęs sūnus, o Kojolšaukei nukirtęs galvą.

Koatlikuė yra Žemės įpaveikslinimas, iš kurios kasdien pakyla saulė–Uicilopočtlis, išvaikantis mėnulį ir žvaigždes. Kita vertus, Koatlikuė yra mirties deivė, nes praryja visa, kas gyva.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Мифы народов мира. *Коатликуэ* , Р. В. Кинжалов – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
| **Sofija Kaštanova** |
| --- |
| Gimimo vardas | Sofija Kaštanova |
| Visas vardas | Софья Каштанова |
| Gimė | 1987 m. rugpjūčio 6 d. (35 metai)Maskva, Rusija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Sofija Kaštanova** (rus. *Софья Каштанова*, g. 1987 m. rugpjūčio 6 d. Maskvoje) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

Būdama keturiolikos baigė mokyklą eksternu, penkiolikos išvyko į Maskvą studijuoti aktorystės. 

2004 m. Sofija įstojo į Maskvos dailės teatro mokyklą-studiją, Romano Kozako ir jo klasės draugo Dmitrijaus Brusnikino kinematografijos kursą ir iš pirmo karto. 

2007 m. baigė Maskvos dailės teatro studijos mokyklą (R. Kozako ir D. Brusnikino kursą). Gavusi diplomą, mergina pradėjo karjerą kine.

Pirmą kartą pasirodė seriale „Detektyvai" (5 sezonas, serija „Mados auka", 2006 m.), būdama antro kurso studentė.

Gatvėse tapo atpažįstama po Olgos Stolpovskajos režisuotos dramos „Atsitiktinis ryšys".

Pastaraisiais metais kviečiama filmuotis į populiarius serialus.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
**Netesybos** – įstatymų, sutarties ar teismo nustatyta pinigų suma, kurią skolininkas privalo sumokėti kreditoriui, jeigu prievolė neįvykdyta arba netinkamai įvykdyta (LR CK 6.71 str.); civilinė-teisinė sankcija.

Netesybos, kaip prievolių įvykdymo užtikrinimo būdas, plačiausiai naudojamos prievoliniuose santykiuose tarp juridinių asmenų, rečiau – prievoliniuose santykiuose tarp fizinių bei juridinių asmenų ir tarp fizinių asmenų, pavyzdžiui: gyvenamųjų patalpų nuomos santykiuose, atsiskaitant už komunalines paslaugas, suteikiant paskolas fiziniams asmenims.

Paskirtis
---------

Netesybų paskirtis – skatinti skolininką tinkamai ir laiku įvykdyti prievolę, nes netesybos yra laikomos *papildoma prievole* prie pagrindinės, o tai reiškia, kad net sumokėjęs netesybas skolininkas neatleidžiamas nuo pagrindinės prievolės įvykdymo, išskyrus įstatymu ar sutartimi numatytus atvejus.

Rūšys
-----

Netesybų apibrėžimas nurodo jų atsiradimo teisinį pagrindą. Pagal šį požymį, jas galima suskirstyti į 3 grupes:

* įstatymo nustatytos netesybos;
* sutarties nustatytos netesybos;
* teismo nustatytos netesybos.

Įstatymo nustatytos netesybos (**įstatyminės**) atsiranda pagal įstatymą arba poįstatyminį aktą. Tokiame teisės akte nurodoma už kokius teisės pažeidimus šios netesybos taikomos, jų dydis, išieškojimo tvarka. Reikalavimai dėl įstatyminių netesybų paprastai yra imperatyvinio pobūdžio, ir prievolės šalys savo susitarimu negali nustatyti kitaip, jeigu teisės aktas šalims tokios teisės nesuteikia.

Sutarties nustatytos netesybos (**sutartinės**) atsiranda pagal sutartį, sudarytą šalių susitarimu. Sutartyje nurodomas šių netesybų dydis, už kokius teisės pažeidimus jos taikomos ir kokia jų išieškojimo tvarka. Dėl sutartinių netesybų šalys turi susitarti raštu,- nepaisant to, kokia forma (žodžiu, raštu, notarine forma) susitarta dėl pagrindinės prievolės.

**Teismo** nustatytos netesybos atsiranda teismui priėmus sprendimą dėl tokios sankcijos prievolę pažeidusiam kreditoriui taikymo. Jų dydis ir išieškojimo tvarka nustatoma teismo sprendimu.

Nuorodos
--------

* Teisininko komentaras. Netesybos (Advokato Irmanto Balsio kontora, 2011 m. gegužės 29 d. 19:32)
**Apostilė** – konsulinė pažyma, kuria oficialiai patvirtinamas parašo tikrumas, dokumentą pasirašiusiojo asmens pareigos ir, kai reikia, dokumente esančio antspaudo arba ženklo tapatumas, atitinkanti pridedamą prie 1961 m. spalio 5 d. Hagos konvencijos dėl užsienio valstybėse išduotų dokumentų legalizavimo panaikinimo esantį pavyzdį.

Pažymoje esantys parašas, antspaudas ir ženklas netvirtinami. Apostilės tekstas gali būti išdėstytas oficialia ją išduodančios valstybinės institucijos kalba. Be to, antraštės gali būti pateiktos ir antra kalba. Pavadinimas *APOSTILLE (Convention de La Haye du 5 octobre 1961)* turi būti rašomas prancūzų kalba.

Apostilė yra patvirtinimo patvirtinimas. Apostile galima tvirtinti tiek originalą, tiek ir prieš tai notaro patvirtintą originalo kopiją. Dokumentai su apostile galioja visose valstybėse, prisijungusiose prie 1961 m. spalio 5 d. Hagos konvencijos dėl užsienio valstybėse išduotų dokumentų legalizavimo panaikinimo. Sutarties šalys, ratifikavusios konvenciją, privalo turėti registrą arba kartoteką, kurioje daromi įrašai apie išduotas pažymas, nurodant pažymos eilės numerį ir išdavimo datą; dokumentą pasirašiusio asmens pavardę ir pareigas, o nepasirašytuose dokumentuose - antspaudą arba ženklą uždėjusią valstybinę instituciją. Bet kurio suinteresuotojo asmens prašymu valstybinė institucija, kuri išdavė pažymą, privalo patvirtinti, ar pažymoje esantys įrašai atitinka registro arba kartotekos duomenis.

Apostilę išduoda šalies (federacinėje valstybėje - federacijos subjekto) institucija (žemės, kantono kanceliarija), valstybės pareigūnas (pvz. konsulinis pareigūnas), tarnautojas, taip pat privatus asmuo (pvz.notaras). Už apostilės išdavimą imama rinkliava. Pažyma išduodama pasirašiusiojo arba kiekvieno asmens, kuriam priklauso dokumentas, prašymu. Lietuvoje - Užsienio reikalų ministerija (Konsulinis departamentas), LR URM pavaldžios diplomatinės atstovybės bei konsulinės įstaigos.

Nuorodos
--------

* Išdavimo tvarka[neveikianti nuoroda] (LR URM informacija)
Sūris L’Etivaz buvo pirmasis Šveicarijos produktas (išskyrus vynus), 2000 m. gavęs *appellation d’origine contrôlée* statusą. 2013 m. statuso pavadinimas buvo pakeistas į *appellation d’origine protégée* (AOP). AOP logotipas matomas ant sūrio ritinėlio viršaus.
***Appellation d’origine protégée*** (**AOP**, saugoma kilmės vietos nuoroda) – Šveicarijos geografinė nuoroda, skirta apsaugoti tradicinių maisto produktų, išskyrus vyną, kilmės vietos ir kokybę. Vynams skirta atskira nuoroda, *appellation d’origine contrôlée*, AOC.

Praeityje, *appellation d’origine contrôlée* sertifikavimas buvo naudojamas tiek vynams, tiek kitiems maisto produktams. Siekiant atitikti Europos Sąjungoje egzistuojančią kontrolės sistemą, 2013 m. *appellation d’origine contrôlée* statusas ne vyno produktams buvo pakeistas į *appellation d’origine protégée.*

Šveicarijos geografinės nuorodos
--------------------------------

***Appellation d’origine protégée*** (**AOP**, saugoma kilmės vietos nuoroda) patvirtina, kad „viskas nuo žaliavų iki perdirbimo ir galutinio produkto yra kilę iš vieno aiškiai apibrėžto kilmės regiono".

***Indication géographique protégée*** (**IGP**, saugoma geografinė nuoroda) patvirtina, kad produktai buvo „arba pagaminti, apdoroti, arba paruošti jų kilmės vietoje".

***Appellation d’origine contrôlé*** (**AOC**, kontroliuojamos kilmės vietos nuoroda) naudojama vynams.

Produktai
---------

### Appellation d’origine protégée (AOP)

* Cardon épineux genevois
* Munder Safran
* Rheintaler Ribelmais
* Abricotine
* Damassine
* Eau-de-vie de poire du Valais
* Zuger / Rigi Kirsch
* Pain de seigle valaisan
* Poire à Botzi

Sūriai
* Berner Alpkäse
* Bloderkäse-Sauerkäse
* Emmentaler
* L'Etivaz
* Formaggio d'alpe ticinese
* Glarner Alpkäse
* Gruyère
* Raclette du Valais
* Sbrinz
* Tête de Moine
* Vacherin fribourgeois
* Vacherin Mont-d’or

#### AOP kandidatai

* Bois du Jura
* Boutefas
* Bündner Bergkäse
* Huile de noix de Sévery
* Jambon de la borne
* St. Galler Alpkäse
* Cuchaule, reikiami dokumentai 2016 m. balandžio 22 d. priduoti Federaliniam žemės ūkio biurui.

### Indication géographique protégée (IGP)

* Bündnerfleisch
* Glarner Kalberwurst
* Jambon cru du Valais
* Longeole
* Lard sec du Valais
* St. Galler Bratwurst
* Saucisse d'Ajoie
* Saucisse aux choux vaudoise
* Saucisson neuchâtelois et Saucisse neuchâteloise
* Saucisson vaudois
* Viande séchée du Valais
* Zuger Kirschtorte

#### IGP kandidatai

* Appenzeller Mostbröckli
* Appenzeller Siedwurst
* Appenzeller Pantli
* Berner Zungenwurst

Šaltiniai
---------

1. 1 2   Archyvuota kopija 2016-09-16 iš Wayback Machine projekto. (nuoroda tikrinta 2015 m. rugpjūčio 9 d.)
2. 1 2 3 4 5 6 7  PDO Products Archyvuota kopija 2016-08-16 iš Wayback Machine projekto. aop-igp.ch
3. ↑  PGI Products Archyvuota kopija 2016-10-13 iš Wayback Machine projekto. aop-igp.ch
| Lugasit. *Città di Lugo* |
| --- |
| *Esčių pilis* |
|  |
| 

LugasLugas

44°25′00″ š. pl. 11°55′00″ r. ilg.﻿ / ﻿44.41667°š. pl. 11.91667°r. ilg.﻿ / 44.41667; 11.91667﻿ (Lugas (Italija))Koordinatės: 44°25′00″ š. pl. 11°55′00″ r. ilg.﻿ / ﻿44.41667°š. pl. 11.91667°r. ilg.﻿ / 44.41667; 11.91667﻿ (Lugas (Italija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Emilija-Romanija Emilija-Romanija |
| **Provincija** | Ravenos provincija |
|  |
| **Meras** | Raffaele Cortesi |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 32 777  |
| **Plotas** | 116 km² |
| **Tankumas** (2010) | 283 žm./km² |
| **Altitudė** | 15 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 48022 |
| **Tel. kodas** | 0545 |
| **Tinklalapis** | www.comune.rimini.it |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Ilarijus Galeatietis |

**Lugas** (it. *Lugo*) – miestas Italijoje, Emilijoje-Romanijoje, Ravenos provincijoje.

Istorija
--------

Miestas pirmąkart paminėtas 782 m. bet pavadinimas Lucus minimas tik nuo 1071 m. Tai buvo Kunijo grafų valda nuo 1161 m. bet 1202 m. Lugas grįžo popiežiaus valstybei. Po to valdė Da Polentos, Pepoliai, Viskončiai ir Estės, kuriems miestas priklausė iki 1597 m, kai vėl grįžo popiežiui.

1424 m. Zagonaros pilyje (dabar sugriauta) vyko mūšis, kuriame milaniečiai nugalėjo florensiečius.

1797 m. kai Prancūzijos revoliucionieriams įsiveržus į Šiaurės Italiją Imolos vyskupas Barnaba Čiaramonti (vėliau tapęs popiežiumi Pijumi VII) kreipėsi į pasauliečius, prašydamas susilaikyti nuo bergždžio pasipriešinimo galingam priešui. Lugo miestas atsisakė pasiduoti ir buvo siaubiamas tol, kol vyskupas puolė ant kelių prieš generolą Ogero.

1859 m. po referendumo Lugas tapo Italijos karalystės dalimi. Per Antrąjį pasaulinį karą ties Senijo upe ėjo frontas tarp nacių ir sąjungininkų 1944 m. gruodį – 1945 m. balandžio 10 d. Miestas buvo sugriautas, bet greitai atsigavo.

1993 m. sausio 19 d. šalia Lugo įvyko nepaaiškintas sprogimas.

Miestai partneriai
------------------

* Kolumbija Kodacis, Kolumbija
* Prancūzija Šosi le Rua, Prancūzija
* Vokietija Kulmbachas, Vokietija
* Italija Nervesa dela Batalija, Italija
* Airija Veksfordas, Airija
* Izraelis Jokneamas, Izraelis
**Neti, neti** (skr. नेति नेति – 'nei šìta, nei šìta') – Brihadaranjaka Upanišadoje sutinkami žodžiai, kuriais neigiamas visatos reiškinių egzistavimas (*via negativa*). Reiškiniai suprantami kaip šydas, gožiantis Brahmaną – galutinę tikrovę, kuri vienintelė egzistuojanti.

Advaita vedantoje negatyviu skyrimu (jis būdingas džnaninui, pasirinkusiam intelektinį kelią) laikomas supratimo, jog galutinė tikrovė yra „nei šita, nei šita", taikymas visiems reiškiniams.

Šankara, komentuodamas Brihadaranjaka Upanišadą, teigė: „Iš tiesų Brahmanas kai kada nusakomas tokiais apibūdinimais kaip „žinojimas, palaima, Brahmanas, Atmanas" ir t. t. bet, jei norime nusakyti tikrąją jo prigimtį, tai [padaryti] neįmanoma. Mums belieka „nei šita, nei šita", pašalinant visas pozityvias charakteristikas, kurias galima manyti esant jam būdingas."

Išnašos
-------

1. 1 2 3  Rytų išminties enciklopedija. Tyto alba. Vilnius, 2010. 305 psl.
2. ↑  Harold Coward, Harold G. Coward, Toby Foshay, Jacques Derrida. Derrida and Negative Theology. SUNY Press, 1992, p. 204. .
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tekseliai |
| --- |
|  |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |
| **Sukūrimo vieta** | Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| **Kilmė** | Marševo veislės avysxleisteriai, linkolnai |

**Tekseliai** – avių veislė išvesta Nyderlanduose (Tekselio saloje) XX a. viduryje, mišrinant vėlai bręstančias ir vilningas vietines Marševo veislės avis su Linkolno ir Leisterio veislių avinais. Jau 1933 m. pirmieji tekseliai buvo įvežti į Prancūziją, ir sukurtas dar mėsingesnių prancūziškų tekselių tipas.

Savybės
-------

Šios veislės avys auginamos Belgijoje, Čekijoje, Slovakijoje, Ispanijoje, Indonezijoje, Peru, Rusijoje, Vokietijoje, netgi kai kuriose Afrikos šalyse. Mat tekseliai greitai auga ir bręsta, pasižymi geru mėsingumu ir vilningumu. 

Iš 100 ėriavedžių gaunama 160-190 ėriukų, kurie per parą priauga 300-400 g, o būdami 4 mėn. amžiaus, sveria 40-45 kg. Suaugę avinai sveria 100-130 kg, ėriavedės – 65-80 kg, nuo jų prikerpama 4-6 kg 10-15 cm ilgio ir 31-36 mikronų storio baltos vilnos. Avys beragės, galva balta ir plika, o ausų ir nosies galiukai juosvi. Avių skerdenos išeiga siekia 50-54 %. Į Lietuvą tekseliai įvežti 2003 m.
| Apple I |
| --- |
| Visiškai surinktas, rankų darbo mediniu korpusu Apple I |
| **Tipas** | Asmeninis kompiuteris |
| **Išleidimo data** | 1976 m. balandžio 11 d. |
| **Nutraukimo data** | 1977 m. rugsėjo 30 d. |
| **Procesorius** | MOS 6502 @ 1 MHz |
| **Operatyvioji atmintis** | 4 Kb standartinė8–48 Kb su atminties kortele |
| **Operacinė sistema** |  |

Apple I iš vidaus
**Apple I** arba **Apple–1** – asmeninis kompiuteris, kurį *Apple Computer Company* (dabar Apple Inc.) gamino 1976–1977 m. Šį kompiuterį sukūrė ir pats sukonstravo Stivas Vozniakas.

Istorija
--------

S. Vozniako draugas Stivas Džobsas sumanė parduoti šį aparatą. Apple I buvo pirmasis *Apple* kompanijos produktas, todėl šio projekto finansavimui S. Džobsas pardavė vienintelę susisiekimo priemonę – Volkswagen Microbus, o S. Vozniakas pardavė savo kalkuliatorių HP-65 už 500 JAV dol. Kompiuteris pirmą kartą pademonstruotas Savadarbių kompiuterių klube 1976 m. Palo Alte, Kalifornijoje.

Apple I 1976 m. liepos mėn. buvo parduodamas už 666, 66 JAV dol. nes S. Vozniakas „mėgo pasikartojančius skaičius". Priešingai, nei kiti mėgėjų kurti kompiuteriai, kurie buvo parduodami kaip detalių ir komponentų rinkiniai, Apple I buvo visiškai surinkta montažinė plokštė su daugiau kaip 60 lustų. Tačiau vartotojui pačiam dar teko pridėti korpusą, maitinimo transformatorių, įtampos jungiklį, klaviatūrą, monitorių. Vėliau už 72 JAV dol. buvo siūloma papildoma sąsajos plokštė ryšiui su kasetiniu magnetofonu, duomenų saugojimui.

1977 m. balandžio mėn. kompiuterio kaina nukrito iki 475 JAV dol. Juo buvo prekiaujama iki rugpjūčio mėn. nors jau balandžio mėn. buvo pasirodęs Apple II. Iš viso buvo pagaminta apie 200 Apple I kompiuterių.

Palikimas
---------

2012 m. duomenimis, kolekcionieriai turi išsaugoję apie 50 šio modelio aparatų. 2003 m. buvo pagamintas Apple I klonas, suderinamas su originalia programine įranga, kuris vadinosi Replica 1 ir kainavo apie 200 JAV dol. Taip pat išleidžiami detalių komplektai su savarankiško surinkimo instrukcijomis. Šį kompiuterį palaiko emuliatorius MESS.

2013 m. gegužės mėn. Vokietijos mieste Kelne vykusiame aukcione vienas pirmųjų „Apple-1" parduotas už rekordinę sumą – maždaug 670 tūkst. dolerių. Originalus 1976-ųjų gamybos aparatas buvo vienas iš šešių dar vis veikiančių „Apple 1" kompiuterių. 2012 m. lapkritį vienas iš jų „Breker" aukcione buvo nupirktas už 640 tūkst. dolerių.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-10-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2013-06-08 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Apple I** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kompiuterių Apple I ir Apple II pradžia
* Apple I naudotojo vadovas
* Apple I savininkų klubas
**Tekstilininkų ir dailininkų gildija** – menininkų gildija įsikūrusi Kaune (M. Valančiaus g. 21), priklausanti Lietuvos dailininkų sąjungai. Gildijai priklauso galerija *Balta*.

Istorija
--------

Organizacija vienija didelį būrį meninės tekstilės profesionalų ir kitų sričių dailininkus. Nuo 2000 m. veikiančios organizacijos tikslas – šiuolaikinės meninės tekstilės vystymas ir populiarinimas Lietuvoje ir visame pasaulyje. Gildija įgyvendina ir inicijuoja tarptautinius projektus, rengia parodas Lietuvoje ir už jos ribų; organizuoja viešus meno renginius Kauno gatvėse, užsiima labdaringa veikla.

Nemaža dalis tekstilininkų ir dailininkų gildijos viešų meno renginių ar parodų surengta bendradarbiaujant su kitomis meno ir kultūros institucijomis. Gildija yra nuolatinė Kauno bienalės TEXTILE partnerė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Apie galeriją Archyvuota kopija 2014-12-18 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Tinklalapis Archyvuota kopija 2014-12-18 iš Wayback Machine projekto.
* Rekvizitai Archyvuota kopija 2014-12-18 iš Wayback Machine projekto.
„Apple" parduotuvė Niujorke.
**„Apple Shop"** – specializuota „Apple" parduotuvė, įkuriama prekybos centruose arba atskirose parduotuvių patalpose. Interjeras turi atitikti griežtus „Apple" bendrovės reikalavimus, o darbuotojai apmokami pagal oficialią bendrovės programą. 

„Apple Shop" statusas yra trečias pagal rangą statusas, suteikiamas parduotuvėms. Aukščiausias yra tik pačios kompanijos „Apple" parduotuvėms priklausantis statusas, sekantis žengia „Apple Premium Reseller", kurį Lietuvoje turi tik „iDeal" bei „iDream" parduotuvės.

2017 m. viename iš Vilniuje esančių „Topo centrų", atidaryta pirmoji Lietuvoje „Apple Shop" parduotuvė. Tai 2-oji tokia parduotuvė Baltijos regione. Kaip ir kitoms parduotuvėms Baltijos šalyse („iDeal", „iShop"), „Apple" įrangą tiekia „ACME Grupės" „AVAD Baltic" filialas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Vilniuje atidaryta „Apple" parduotuvė". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2017-09-18.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RApple Inc. |
| --- |
|  |
| Svarbiausi darbuotojai | 
**Įkūrėjai**: Steve Jobs, Steve Wozniak, Ronald Wayne; **Vadovas**: Tim Cook |  |
|  |
| Techninė įranga | 
 iPad (Air, Pro) **·**  iPhone (Pro) **·**  iPod (Touch) **·**  Mac (iMac, Pro, mini, Studio) **·**  MacBook (Air, Pro) **·**  Display (Pro, Studio) **·**  AirPods (Pro, Max) **·**  EarPods **·**  TV **·**  Watch; **Procesoriai**: Apple M1 **·**  Apple A15 (ir ankstesni); **Jungtys**: Lightning |
|  |
| Programinė įranga | 
**Operacinės sistemos**: iOS **·**  iPadOS **·**  macOS **·**  tvOS **·**  watchOS; **kt**.: Face ID **·**  Finder **·**  iWork **·**  iTunes **·**  Safari **·**  Shazam **·**  Siri |
|  |
| Parduotuvės ir paslaugos | 
Shop **·**  App Store **·**  iTunes Store **·**  Mac App Store; **kt**.: Arcade **·**  Books **·**  Fitness **·**  iCloud **·**  Maps **·**  Music **·**  News **·**  Pay **·**  Podcasts **·**  TV |
|  |
| 
Kategorija **·**  Vikiteka |

 |
| Ermitažo tiltas*Эрмитажный мост* |
| --- |
|  |
| 59°56′33″ š. pl. 30°19′00″ r. ilg.﻿ / ﻿59.94250°š. pl. 30.31667°r. ilg.﻿ / 59.94250; 30.31667﻿ (Ermitažo tiltas)Koordinatės: 59°56′33″ š. pl. 30°19′00″ r. ilg.﻿ / ﻿59.94250°š. pl. 30.31667°r. ilg.﻿ / 59.94250; 30.31667﻿ (Ermitažo tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Sankt Peterburgas,Rusijos vėliava Rusija |
| **Kerta** | Žiemos kanalas |
| **Ilgis** | 22,1 m |
| **Plotis** | 15,2 m |
| **Pastatytas** | 1766 m. |
| **Konstrukcija** | Bešarnyrinė arka |

**Ermitažo tiltas** (rus. *Эрмитажный мост*) – seniausias Sankt Peterburgo akmeninis tiltas per Žiemos kanalą (*Зимняя канавка*), jungiantis 1-ąją ir 2-ąją Admiraliteto salą miesto Centriniame rajone, Rūmų krantinėje, tarp Ermitažo teatro ir Didžiojo (Senojo) Ermitažo.

Ermitažo tiltas – viena mėgiamiausių fotografų ir dailininkų vietų. Jo vaizdas nuo Milijoninės gatvės – vienas iš Sankt Peterburgo simbolių.

Istorija
--------

Pirmas medinis tiltas šioje vietoje pastatytas 1718–1720 m. tik šalia Žiemos rūmų iškasus kanalą. Akmeninis vienos angos tiltas pastatytas 1766 m. įrenginėjant granitinę Nevos krantinę. Elipsės formos 9,73 m pločio arka buvo sumūryta iš klinčių plytų ir apdailinta granito plokštėmis. Iki 1828 m. buvo vadinamas Aukštutiniu krantinės bei Žiemos rūmų tiltu. Po to, kai P. Čaikovskio operoje „Pikų dama" Liza puolė nuo Ermitažo tilto į Žiemos kanalą, plačiai pradėtas naudoti „Lizos tiltelio" pavadinimas

1934 m. tilto anga buvo pakeista į gelžbetoninę, paliekant buvusį išorės vaizdą.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2018-01-14 iš Wayback Machine projekto. (visit-peterburg inf.)
Pripažintas *papabile* kardinolas *Giuseppe Siri*, neišrinktas popiežiumi 1958, 1963 ir 1978 m. konklavose
**Papabile** (it. *Papabile*, 'galintis būti popiežiumi') – vatikanistų pradėtas naudoti ir pripažintas itališkas terminas nusakyti Katalikų Bažnyčios hierarchui, dažniausiai kardinolui, realiam kandidatui būti išrinktam popiežiumi.

Romoje populiari patarlė „Kas į konklavą atvyksta popiežiumi, tas iš jos išvyksta kardinolu". Artėjant naujo popiežiaus rinkimams, paprastai aktyviai aptariamos *papabile* kandidatūros į Šv. Petro sostą. Jų pavardės dažniausiai minimos vatikanistų prognozėse, sudaromi favoritų, „tamsiųjų arkliukų" (tų, kurių išrinkimas būtų netikėtumas), kompromisinių kandidatūrų sąrašai.

Istorija
--------

Žiniasklaidoje dažnai minėti *papabile* kardinolai išties tapdavo popiežiais. Tai  *Eugenio Pacelli* (Pijus XII,išrinktas 1939 m.), *Giovanni Montini* (Paulius VI, išrinktas 1963 m.), *Joseph Ratzinger* (Benediktas XVI, išrinktas 2005 m.). Tačiau dažnai būdavo taip, kad realiausi kandidatai dėl vienokių ar kitokių priežasčių netapdavo popiežiais. Kardinolas *Giuseppe Siri* prieš 1958 m. konklavą turėjo daugiausiai šansų užimti sostą, tačiau į jį netikėtai pateko kardinolas *Angelo Roncalli*, tapęs popiežiumi Jonu XXIII. Panašiai ir kardinolas *Giovanni Benelli*, negavęs daugumos palaikymo dviejose 1978 m. konklavose. Rugpjūčio mėn. konklavoje laimėjo kardinolas *Albino Luciani* (Jonas Paulius I), o po jo trumpalaikio buvimo soste spalio mėn. *Giovanni Benelli* vėl pralaimėjo, šį kartą – Karoliui Voitylai (Jonas Paulius II), kurio kandidatūra žiniasklaidoje visiškai nebuvo svarstoma. 

Prieš 2005 m. konklavą *papabile* kardinolais laikyti: Joseph Ratzinger, Carlo Maria Martini, Christoph Schönborn, Jorge Mario Bergoglio, Angelo Sodano, Francis Arinze ir kt.

Prieš 2013 m. konklavą *papabile* kardinolais laikyti:  

* Angelo Amato, italas, 74 m.
* Francis Arinze, nigerietis, 80 m.
* Angelo Bagnasco, italas, 70 m.
* Philippe Barbarin, prancūzas, 62 m.
* Jorge Bergoglio, argentinietis, 76 m.
* Tarcisio Bertone, italas, 78 m.
* João Braz de Aviz, brazilas, 65 m.
* Luis Antonio Tagle, filipinietis, 55 m.
* Timothy M. Dolan, amerikietis, 63 m.
* Antonio Cañizares Llovera, ispanas, 67 m.
* Sean Patrick O'Malley, amerikietis, 68 m.
* George Pell, australas, 71 m.
* Mauro Piacenza, italas, 68 m.
* Gianfranco Ravasi, italas, 70 m.
* Malcolm Ranjith, šrilankietis, 68 m.
* Norberto Rivera Carrera, meksikietis, 70 m.
* Óscar Andrés Rodríguez Maradiaga, hondūrietis, 70 m.
* Leonardo Sandri, argentinietis, 69 m.
* Robert Sarah, gvinėjietis, 67 m.
* Crescenzio Sepe, italas, 69 m.
* Angelo Scola, italas, 71 m.
* Peter Turkson, ganietis, 64 m.
* Marc Ouellet, kanadietis, 68 m.
* Christoph Schönborn, austras, 68 m.
* Odilo Scherer, brazilas, 63 m.
* Péter Erdő, vengras, 60 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* Kas taps naujuoju popiežiumi? Archyvuota kopija 2013-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| Erna Schurer |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Emma Costantino |
|  |
| Gimė | 1942 m. balandžio 18 d. (80 metų)Neapolis, Italija |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Erna Schürer** (g. 1942 m. balandžio 18 d. Neapolis) – italų aktorė, kartais žinoma „Erna Scheurer" ir „Erna Schuler" pseudonimais.

Karjerą padėjo kaip modelis, jos nuotraukas ne kartą spausdino „Vogue", „Harper‘s Bazaar" ir kiti apie madą rašantys žurnalai. Vėliau ji aktyviai reiškėsi ne tik kine, bet ir teatre, o vėlesniais metais televizijoje vedė įvairias laidas.

Dalinė filmografija
-------------------

* Lūpdažis (1960)
* Lola Koltas (1967)
* Erotissimo (1969)
* Vasaros meilė (1970)
* Valerija viduje ir išorėje (1972)
* Nusirenk prieš žudiką (1975)
* Mergelė, jautis ir ožiaragis (1977)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Erna Schurer** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Paonegės rajonasПрионежский районPrionežjen rajonÄnižröunan rajon |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Karelijos Respublika Karelijos Respublika |
| **Administracinis centras** | Petrozavodskas |
| **Oficialios kalbos** | rusų, karelų, vepsų |
| **Įkūrimo data** | 1927 |
| **Vadovas** | Vadim Suchariov (rajonas) |
| **Vadovas** | Grigorij Šemet (administracija) |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 22 259 (7) |
| **Plotas** | 4 475 km² (8) |
| **Tankumas** (2019) | 5 žm./km² |

**Paonegės rajonas** (rus. *Прионе́жский райо́н*, karel. *Prionežjen rajon*, vep. *Änižröunan rajon*) – administracinis vienetas Karelijos Respublikoje, Rusijos Federacijoje, vienas iš penkiolikos Karelijos administracinių darinių. Išsidėstęs respublikos pietryčiuose. Vakaruose Paonegės rajonas ribojasi su Karelijos Respublikos Priažos rajonu, šiaurėje – su Kondopogos rajonu bei Petrozavodsko miestu, kuris į Paonegės rajoną neįeina, pietuose – su Leningrado srities Podporožės rajonu, o rytuose Paonegės rajoną skalauja Onegos ežeras. Administracinis centras – Petrozavodskas.