recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 55°29′49″š. pl. 24°27′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.496991°š. pl. 24.459612°r. ilg.﻿ / 55.496991; 24.459612

|  Vadoklių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Panevėžio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vadokliai |
| **Adresas** | Ramygalos g. |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1773 m. |

**Vadoklių kapinių Visų Šventųjų koplyčia** – koplyčia, esanti Vadoklių miestelio veikiančiose kapinėse, Panevėžio rajone, prie kelio  **1204**  Kavarskas–Taujėnai–Vadokliai–Ramygala . Koplyčia Vadoklių Švč. Jėzaus Širdies parapijai nepriklauso, ji yra seniūnijos žinioje. Atidaroma ir papuošiama per Vėlines.

Koplyčia stūkso gausių palaidojimų apsuptyje. Statinys tinkuoto mūro, su skliautuotu rūsiu, pusapskrite apside. Nedideliame bokšte pakabintas varpelis. Bokštelio smailėje įtaisytas ornamentuotas kryžius. Bokštelio ir statinio sienų angos (langai, durys) arkinės. Cokolis sudėtas iš skaldytų akmenų, jame įrengti arkiniai langeliai. Koplyčioje išlikę kai kurie bažnytinės paskirties daiktai. Menkai prižiūrima.

Istorija
--------

Istorijos šaltiniuose Vadokliai pirmą kartą paminėti 1378 m. Vadoklių koplyčia minima 1773 m. dokumentuose. Manoma, jog jos fundatorius buvo Petras Bironas. Nuo seno koplyčioje vykdavo Vėlinių pamaldos.

* Galinis fasadasGalinis fasadas
* Vaizdas į altoriųVaizdas į altorių
* Į balkono pusęĮ balkono pusę

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vadoklių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Vadoklių kapinių koplyčia – nerakinamas tvarkdarių sandėlis
2. ↑  Panevėžio r. biblioteka. 2013 m. sukanka...
3. ↑  Panevėžio rajono koplyčios
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Taimyro (dolgano-nencų) autonominė apygardaТаймырский (Долгано-Ненецкий) автономный округ |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1930 – 2007** |  → |

 |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Federalinė apygarda (nuo 2000)** | Sibiro federalinė apygarda |
| **Kraštas (iki 1990)** | Krasnojarsko kraštas Krasnojarsko kraštas |
| **Administracinis centras** | Dudinka |
| **Oficialios kalbos** | rusų, dolganų, nencų |
|  |
| **Gyventojų** | 39 000 (2006) |
| **Plotas** | 879 900 km² |

**Taimyro (dolgano-nencų) autonominė apygarda** (rus. *Таймырский (Долгано-Ненецкий) автономный округ*) arba **Taimyrija** buvo federalinis subjektas Rusijos šiaurėje, Sibire, daugiausia Taimyro pusiasalyje. Centras – Dudinka.

Istorija
--------

**Taimyro nacionalinė apygarda** įkurta 1930 m. priklausė Krasnojarsko kraštui. 1977 m. pervadinta į Taimyro (dolgano-nencų) autonominę apygardą. Po 1990 metų tapo savarankišku administraciniu vienetu Rusijos sudėtyje, 2007 m. sausio 1 d. vėl prijungta prie Krasnojarsko krašto, tačiau visiškai panaikinta (be atskiro statuso), tapo Taimyro rajono dalimi.

Gyventojai
----------

### Miestai

Didžiausios Taimyrijos gyvenvietės buvo:

* Norilskas
* Kajerkanas
* Dudinka
* Talnachas
* Snežnogorskas
* Chatanga
* Diksonas

### Tautinė sudėtis

2002 m. tautinė sudėtis buvo:

* rusai – 58,6 %
* dolganai – 13,9 %
* nencai – 7,7 %
* nganasanai – 1,9 %
* evenkai – 0,8 %
* encai – 0,5 %
* kiti – 16,7 %

Rajonai
-------

Apygardoje buvo 3 administraciniai rajonai:

* Diksono
* Ust Jenisiejaus
* Chatangos
Koordinatės: 55°14′27″š. pl. 22°17′34″r. ilg.﻿ / ﻿55.2407853°š. pl. 22.2928944°r. ilg.﻿ / 55.2407853; 22.2928944


|  Tauragės Šv. Vilniaus kankinių Antano, Jono ir Eustachijaus cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм во имя святых Виленских мучеников Антония, Иоанна и Евстафия |
| **Dekanatas** | Klaipėdos stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Tauragės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Tauragė |
| **Adresas** | Sandėlių g. 1 |
| **Statybinė medžiaga** | Tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1933 m. |

**Tauragės Šv. Vilniaus kankinių Antano, Jono ir Eustachijaus cerkvė** stovi Tauragėje.

Istorija
--------

Pirmoji Vilniaus kankinių cerkvė Tauragėje pastatyta 1853 metais buvusios muitinės pastate. 1875 m. pastatyta nauja akmeninė cerkvė vidaus reikalų ministerijos lėšomis. I pasaulinio karo metu ir po jo cerkvė buvo tapusi sandėliu. Stačiatikiai ne kartą prašė vidaus reikalų ministerijos ir seimo grąžinti cerkvę, tačiau ji 1925 m. buvo parduota varžytinėse ir nugriauta. Jos vietoje pastatyti šaulių rūmai.

Stačiatikiai mišias laikydavo liuteronų maldos namuose ir nuosavuose butuose. Tik 1933 m. jie pastatė nedidelę medinę šventyklą kapinėse. Vyriausybė tam skyrė 5000 litų, kurių neužteko. Buvo pradėta rinkti aukas. 1937 m. parapijoje buvo 608 tikinčiųjų. 1948 m. sovietų valdžia parapiją oficialiai įregistravo. 1958 m. pastatas išplėstas, tais metais parapijoje buvo 170 tikinčiųjų.

Galerija
--------

* Iš rytų pusės
* Iš vakarų pusės
* Galinė dalis su atminimo lenta
* Stačiatikių šeimos kapas prie cerkvės

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tauragės Šv. Vilniaus kankinių Antano, Jono ir Eustachijaus cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Orthodoxy.lt Archyvuota kopija 2007-11-10 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°36′9.22″ š. pl. 25°10′53.85″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6025611°š. pl. 25.1816250°r. ilg.﻿ / 54.6025611; 25.1816250

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Pauliaus bažnyčia.*

|  Vaidotų Šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Trakų |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vaidotai |
| **Adresas** | Statybininkų g. 3 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1910 m. |
| **Stilius** | neobarokas |

**Vaidotų Šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vaidotuose (Vilniaus rajonas), Vokės dešiniajame krante, 1 km į vakarus nuo kelių  **202**  Kirtimai–Pagiriai–Baltoji Vokė  ir  **A19**  Vilniaus pietinis aplinkkelis  sankirtos. Pamaldos vyksta lenkų ir lietuvių kalbomis.

Istorija
--------

Vilniaus raj. Šv. Stepono parapijos klebonas 1813 m. Vaidotų kaime (1 km į pietus nuo Baltosios Vokės, Vokės kairiajame krante) pastatė koplyčią. Hilarijus Lenskis ir Vladimiras Lenskis 1910 m. Baltojoje Vokėje pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. 1921 m. įkurta Vokės parapija. Nuo 1949 m. klebonavęs garbės kanauninkas Leopoldas Chomskis (1885–1982), (palaidotas šventoriuje) 1979 m. bažnyčią suremontavo.

Anksčiau bažnyčia buvo vadinama **Baltosios Vokės Šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia**.

Architektūra
------------

Bažnyčia neobarokinė, kryžminio plano, bebokštė, su apside. Vidus 3 navų, bazilikinis, dengtas cilindriniais skliautais. Navas skiria pilioriai. Šventoriuje stovi plieno strypų varpinė. Tvora medinių statinių.

* 2014 m.
* Varpinė
* Vaizdas nuo vartų
* Priekis
* Galinė dalis
* Bažnyčios interjeras

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vaidotų Šv. apaštalo Pauliaus Atsivertimo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vaidotų parapija
* Vilniaus arkivyskupija. Vaidotų parapija Archyvuota kopija 2016-07-25 iš Wayback Machine projekto.
Bernardinų vienuolynas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tikocino bernardinų vienuolynas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Tikocino bernardinų vienuolynas** (lenk. *Zespół Klasztorny Bernardynów w Tykocinie*) – tai bernardinų vienuolių vienuolynas Tikocino mieste, *ul. Klasztorna* gatvėje. Vienuolynas pastatytas 1771–1791 m.

Istorija
--------

Martynas Goštautas ir jo sesuo Aleksandra 1479 m. į miestą pakvietė bernardinų vienuolius. 1480 m. vasario 8 d. pagal popiežiaus Siksto IV bulę buvo įkurtas vienuolynas. 1483 m. buvo pastatyta prezbiterija, kurioje apsigyveno pirmieji vienuoliai. 1559 m. buvo pastatyta medinė Šv. Morkaus bažnyčia, į kurią persikėlė vienuoliai. 1630 m. Kristupas Viesiolovskis finansavo naujo altoriaus įrengimą. Naujojo vienuolyno statybos, pietinėje miesto dalyje, prasidėjo 1771 m. kurias finansavo etmonas Jonas Klemensas Branickis. 1791 m. užbaigta statyti rytinė vienuolyno dalis. 1837 m. pastatyta bažnyčia, o 1853 m. vienuolyno vartai. 1864 m. vienuolynas buvo uždarytas apkaltinus vienuolius, kad šie dalyvavo 1863 m. sukilime. Tuo metu vienuolyne gyveno 13 vienuolių. XX a. septintajame dešimtmetyje čia pradėjo gyventi savo tarnystę baigę kunigai ir vienuoliai. Nuo 1998 m. čia prižiūrimos moterys su psichine negalia, kuriomis rūpinasi *Lomžos Caritas*.

* Vienuolyno vartai

Nuorodos
--------

* Lomžos Carito tinklalapis (lenk.).

Literatūra
----------

* Nagórski W. Maroszek J. Tykocin. Miasto królewskie, wyd. AZ Media, Tykocin 2004, s. 77-81
* Roszkowski W. Tykocin. Miasteczko bajeczka, wyd. Kreator, Białystok 2003, s. 54-57
* Zimnoch J. Krótka historia Tykocina, cz. 1, wyd. Klub Dobrego Człowieka, Warszawa 1998, s. 75-76
Koordinatės: 55°21′57″š. pl. 21°52′04″r. ilg.﻿ / ﻿55.36592°š. pl. 21.86765°r. ilg.﻿ / 55.36592; 21.86765

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*

|  Vainuto Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Šilutės |
| **Savivaldybė** | Šilutės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vainutas |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1869 m. |
| **Stilius** | neobarokas |

**Vainuto Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vainuto miestelyje, prie kelio  **165**  Šilalė–Šilutė , Šyšalės (Šyšos dešiniojo intako) kairiajame krante.

Aptarnauja Žvingių Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčią, Bikavėnų Šv. Roko ir Vizbarų Šv. Pranciškaus Asyžiečio koplyčias.

Istorija
--------

Vainute 1606 m. pastatyta medinė bažnyčia, prie jos įsteigta parapinė mokykla. 1770 m. pastatyta nauja bažnyčia. Jai 1806 m. priklausė Galnės kaimas (17 valakų). Vainute 1841 m. gyveno 3 kunigai, klebonas gavo 69,3 rb per metus. Per miestelio gaisrą 1853 m. bažnyčia sudegė, 1856 m. pastatyta mažesnė medinė bažnyčia. Ją vyskupas Motiejus Valančius išpeikė, paragino statyti mūrinę, pažadėjo parūpinti projektą.

1860 m. bažnyčia pradėta statyti. Inžinieriaus Dambrausko projektas per 1863 m. sukilimą dingo. Valdžia 1864 m. statybą sustabdė. Po įvairių prašymų 1866 m. leista statyti. 1869 m. bažnyčia pastatyta ir įrengta. Ją 1883 m. konsekravo vyskupas Mečislovas Leonardas Paliulionis.

Bažnyčia nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą. 1955 m. Vainuto klebonas kun. I. Juškys suremontavo bažnyčios pastatą: cinkuota skarda uždengė stogą, užmūrijo per karą patrankų sviedinių išdaužytas sienas, sutvarkė įlaužtas lubas. Kitais metais išdažytas bažnyčios vidus, restauruoti altoriai. 1958 m. atstatyti abu per karą nudaužti bažnyčios bokštai. 1986 m. klebonu paskirtas kunigas S. Letukas sutvarkė šventoriaus aplinką, atstatė šventoriaus vartus, pastatė Lurdo koplytėlę.

2021 m. su lenkų specialistų pagalba suremontuotas bažnyčios vidus.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, dvibokštė, su apside. Joje 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Šventoriuje yra lurdo grota. Šalia bažnyčios stovi 1931 m. pastatyta klebonija.

Galerija
--------

* Šoninis bažnyčios fasadas
* Bažnyčios interjerasBažnyčios interjeras
* Vargonų chorasVargonų choras

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dievo tarnui žemiški patogumai – prioritetas *kauno.diena.lt*
2. ↑  Padėkos bažnyčios rėmėjams ir aukotojams šventė Vainute *silutesnaujienos.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vainuto Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vainuto Šv. Jono Krikštytojo parapija (dekanato inf.)
* Bažnyčios panoraminės nuotraukos (*panoramas.lt*)
|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tikocino Didžioji sinagoga** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Tikocino Didžioji sinagoga** (lenk. *Wielka Synagoga w Tykocinie*) – baroko architektūros stiliaus sinagoga, esanti Lenkijos Tikocino mieste *ul. Koziej 2* gatvėje, šalia Tikocino Mažosios sinagogos. Tai viena iš seniausių sinagogų Lenkijoje. Sinagoga yra kvadrato formos: ilgis 18 m, plotis 18 m.

Istorija
--------

Sinagoga pastatyta 1642 m. buvusioje Tikocino Senosios sinagogos vietoje. XVIII a. šalia sinagogos pastatytas bokštelis. XIX a. 4 dešimtmetyje sinagoga buvo rekonstruota. Per Antrąjį pasaulinį karą sinagoga buvo nusiaubta. Po karo sinagogoje įrengta parduotuvė. 1965 m. sinagogoje kilo gaisras, kurio metu sudegė unikalūs istoriniai eksponatai. 1974–1978 m. sinagoga buvo restauruota. Nuo 1977 m. veikia Tikocino Žydų kultūros muziejus. 1992 m. sinagogoje lankėsi Izraelio prezidentas Chaimas Hercogas. Per metus šią sinagogą aplanko apie 40 000 turistų. Šalia sinagogos įsikūręs restoranas, kuriame tiekiamas žydų tradicinis maistas.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Sinagogos aprašymas (lenk.) Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto..
* Sinagogos aprašymas ir jos nuotraukos (angl.) Archyvuota kopija 2005-04-11 iš Wayback Machine projekto.;
* Sinagogos aprašymas (angl.) Archyvuota kopija 2012-03-14 iš Wayback Machine projekto..

Koordinatės: 53°12′21″ š. pl. 22°46′01″ r. ilg.﻿ / ﻿53.20583°š. pl. 22.76694°r. ilg.﻿ / 53.20583; 22.76694
*Kitos reikšmės – Tremtinių koplyčia.*
Koordinatės: 55°05′56″š. pl. 24°15′49″r. ilg.﻿ / ﻿55.099002°š. pl. 24.263697°r. ilg.﻿ / 55.099002; 24.263697


|  Tremtinių koplyčia (Jonava) |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Jonavos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šmatai |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1992 m. |

**Tremtinių koplyčia** – mūrinė koplyčia, esanti Jonavos kapinėse, prie krašto kelio  **144**  Jonava–Kėdainiai–Šeduva . Priklauso Jonavos Šv. Apaštalo Jokūbo parapijai (Jonavos dekanatas, Kauno arkivyskupija). Idėjos autorius – Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos (LPKTS) Jonavos skyrius. Architektė – Lina Preišegalavičienė (projekto autorė). Dailininkai S. Savickas ir A. Krištopaitis, kalvis K. Šimkus. Viduje yra paveikslai, klausykla, suolai. Virš koplyčios stogo įrengti varpai. Lapkričio 1 d. aukojamos Šv. Mišios.

Istorija
--------

Pradėta statyti 1990 m. birželio mėn. Baigta – 1992 m. Atidengta ir pašventinta 1992 m. birželio 14 d. Pastatė Jonavos valstybinė statybos įmonė. Techninę priežiūrą vykdė LPKTS narys Antanas Gabužis (1928–2008). Sąmatinė vertė – 52 300 rublių.

Nuotraukos
----------

* Koplyčios priekisKoplyčios priekis
* Šoninis fasadasŠoninis fasadas
* Galinė dalisGalinė dalis
* Kryžius ant stogoKryžius ant stogo

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tremtinių koplyčia (Jonava)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Jonavos istorija[neveikianti nuoroda] (Jonava.org informacija)
2. ↑  Jonavos paminklai
3. ↑  Jonavos Šv. Apaštalo Jokūbo parapijos informacija
4. ↑  Koplyčios statybos dokumentacija // Jonavos Šv. Apaštalo Jokūbo parapijos archyvas
*Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*
Koordinatės: 55°34′00″š. pl. 25°57′11″r. ilg.﻿ / ﻿55.566567°š. pl. 25.952984°r. ilg.﻿ / 55.566567; 25.952984


|  Vajasiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Zarasų |
| **Savivaldybė** | Zarasų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vajasiškis |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1863 m. |

Bažnyčia 2015 m.
**Vajasiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vajasiškyje (8 km į rytus nuo Daugailių), Alksno ežero vakariniame krante.

Parapijoje veikia Juknėnų koplyčia.

Istorija
--------

Vajasiškis iki 1795 m. buvo Vilniaus vyskupo, Salako dvaro valda. Apie 1795 m. pastatyta bažnyčia. 1796 m. leista laikyti pamaldas. Vajasiškyje gyveno kunigas, kuris laikydavo Šv. Mišias, bet kitų religinių patarnavimų neteikė. 1862 m. atvykęs kunigas Liudvikas Jokūbauskas 1863 m. pastatė naują medinę bažnyčią.

1902 m. pastatyti bažnyčios tarnų namai. Kunigas Jonas Deveikis 1911 m. pastatė medinę kleboniją, 1912 m. suremontavo ir atnaujino bažnyčią, nupirko parapijai 4 ha žemės. Kunigas J. Armalis 1918 m. suremontavo kleboniją. Klebono kanauninko Antano Bačkio rūpesčiu 1935 m. pastatytas parapijos namas su sale. 1940 m. įkurta parapija. 1943 m. pastatyta prieglauda. Vajasiškis garsėjo Šv. Jono ir ypač Šv. Onos atlaidais.

Architektūra
------------

Bažnyčia kryžminio plano, dvibokštė, su siauresne už navas apside. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė, joje – 4 varpai.

* Bažnyčia su varpine
* Vajasiškio bažnyčios varpinė (XVIII a.)
* Vajasiškio bažnyčios varpinės varpas

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vajasiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos svetainė Archyvuota kopija 2018-08-13 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Semiatičės mūšis |
| --- |
| Semiatičės mūšio paveikslas |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1863 m. vasario 6–7 d. |
| Vieta | Europa, Rusijos imperija, Lenkijos Kongreso karalystė, Semiatičė |
| Rezultatas | Rusijos kariuomenės pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
|  1863 m. sukilėliai |  Rusijos imperija |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| Vladislavas Cichorskis Valentas Levandovskis Romanas Roginskis | Zachar Maniukin |
| Pajėgos |
| 4300 | 2500 |
| Nuostoliai |
| 200 | 70 |

**Semiatičės mūšis** (lenk. *Bitwa pod Siemiatyczami*) – mūšis įvyko 1863 m. vasario 6-7 d. 1863 m. sukilimo metu tarp 1863 m. sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės.

Mūšis
-----

Jau nuo 1860 m. Semiatičės mieste kildavo įvairūs nedideli protestai prieš carinę valdžią. 1862 m. į miestą buvo atsiųstas Rusijos imperijos kariuomenės garnizonas. Kunigaikštienės Anos Jablonovskos rūmuose buvo kaupiami ginklai ir ruošiamasi sukilimui. 1863 m. sausio 22 d. prasidėjo sukilimas visoje buvusioje Abiejų Tautų respublikos teritorijoje. Semiatičės mieste sukilėliai puolė Rusijos kariuomenės įgulas 1863 m. vasario 6-7 d. bet mūšį galiausiai pralaimėjo.

* Mūšio schemaMūšio schema
*Kitos reikšmės – Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia.*
Koordinatės: 55°15′12″ š. pl. 24°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.25333°š. pl. 24.76667°r. ilg.﻿ / 55.25333; 24.76667


|  Ukmergės Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Ukmergės |
| **Savivaldybė** | Ukmergės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Ukmergė |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 8 |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1820 m. |
| **Stilius** | neoklasicizmas |

**Ukmergės Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Ukmergėje. Neoklasicistinė, turi baroko bruožų.

Parapijos teritorijoje yra Vaižganto kapinių, Bernotiškių koplyčios.

Bažnyčios interjeras
Pagrindinis fasadas

Istorija
--------

Ukmergėje pirmoji bažnyčia pastatyta apie 1387 m. (viena pirmųjų Lietuvoje). Klebonui išlaikyti Jogaila skyrė 3 valakus žemės. Apie 1560 m. pastatyta nauja parapijos bažnyčia. Maskvos kariuomenė 1655 m. bažnyčią sudegino. Ji iki 1674 m. atstatyta. Vėlesnė, statyta 1764 m. 1786 m. sudegė. Netrukus pastatyta laikina. Ukmergėje 1761–1773 m. veikė jėzuitų misija.

Klebono Motiejaus Šneideravičiaus rūpesčiu ir parapijiečių aukomis 1800–1820 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. Jai 1813 m. priklausė šie kaimai: Baubliai, Kunigiškiai (arba Padraziai), Mažeikiai, Neprausčiai, Vareikiai. Rusijos valdžia 1842 m. bažnyčios žemes nusavino. Liko sklypas mieste ir 18 ha Mikailiškių palivarkas. Parapija, priklausiusi Vilniaus vyskupijai, 1849 m. su dekanatu prijungta prie Žemaičių vyskupijos. Bažnyčia 1875 m. ir 1901–1902 m. remontuota. Ukmergės dekanatas 1926 m. priskirtas Kauno arkivyskupijai.

Pagal inžinieriaus Vaclovo Michnevičiaus projektą klebono Leono Špokevičiaus rūpesčiu ir parapijiečių lėšomis (dalį lėšų davė JAV lietuvis Pr. Kalibatas) bažnyčia 1931–1939 m. perstatyta. Ji padidinta, pristačius presbiteriją ir dvi zakristijas buvusio fasado gale. Buvusios apsidės gale pastatytas naujas fasadas su portiku. Bažnyčią 1935 m. iš naujo konsekravo arkivyskupas Juozapas Skvireckas. Klebonas Jonas Aleksiūnas (1901–1987), (Ukmergėje 1947–1957 m.) ją suremontavo.

Architektūra
------------

Bažnyčia neoklasicistinė, turi baroko bruožų, stačiakampio plano, bebokštė. Vidus 3 navų, dengtų cilindriniais skliautais. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su stulpiniais vartais. Jame stovi klasicistinė varpinė. Jos apačia akmenų mūro, viršus medinis.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ukmergės Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Ukmergės Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapijos svetainė

* Bažnyčios interjeras
* Centrinis bažnyčios altorius
* Altorius bažnyčios kairiojoje navoje
* Altorius bažnyčios dešiniojoje navoje
* Sakykla
* Vargonai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.*
Koordinatės: 54°55′55″š. pl. 22°53′24″r. ilg.﻿ / ﻿54.931892°š. pl. 22.889905°r. ilg.﻿ / 54.931892; 22.889905

|  Valakbūdžio Švč. Mergelės Marijos, Angelų Karalienės, bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Šakių |
| **Savivaldybė** | Šakių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Valakbūdis |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1945 m. |

**Valakbūdžio Švč. Mergelės Marijos, Angelų Karalienės, bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Valakbūdžio kaime, 10 km į pietvakarius nuo Šakių.

Istorija
--------

1921 m. įkurta parapija, pamaldos laikytos klėtyje. Kunigo Antano Grybino rūpesčiu 1922–1923 m. pastatyta laikina bažnyčia. Kunigo Stanislovo Vasiukevičiaus pastangomis 1936 m. pastatyta medinė vienabokštė bažnyčia (pašventinta 1936 m. rugpjūčio 9 d.), 1937 m. – parapijos salė. 1944 m. bažnyčia sudegė. 1945 m. pastatyta dabartinė medinė. Išliko senosios bažnyčios pamatai, prie jų sumūrytas lurdas.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė. Šventoriaus tvora medinių statinių.

* Galinis fasadasGalinis fasadas
* Kryžius ant bokštelioKryžius ant bokštelio
* Lietvamzdžio detalėLietvamzdžio detalė
* Senosios bažnyčios pamataiSenosios bažnyčios pamatai
* Šv. Marijos statulaŠv. Marijos statula
Koordinatės: 56°18′02″ š. pl. 22°05′19″ r. ilg.﻿ / ﻿56.30056°š. pl. 22.08861°r. ilg.﻿ / 56.30056; 22.08861


|  Ukrinų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Mažeikių |
| **Savivaldybė** | Mažeikių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Ukrinai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1857 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.*
**Ukrinų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Ukrinų kaime, 6 km į pietryčius nuo Židikų, Kvistės (Varduvos kairiojo intako) dešiniajame krante. Liaudies architektūros formų.

Istorija
--------

Ukrinų bažnyčiai dvarininkas Laurynas Pilsudskis 1776 m. dovanojo 4 valakus žemės. Ukrinų ir Bukančių bajorkaimių bajorai (šlėktos) 1803 m. pastatė naują bažnyčią. Ji ir varpinė 1852 m. liepos 21 d. sudegė. 1857 m. parapijiečių lėšomis pastatyta dabartinė medinė bažnyčia (buvo Židikų parapijos filija), 1913 m. bažnyčia prailginta.

Architektūra ir interjeras
--------------------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su 2 bokšteliais, trisiene apside. Įrengti 4 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame yra dviaukštė varpinė (apatinis aukštas mūrinis, viršutinis – medinis), kapinės.

Bažnyčios centrinis altorius – liaudiškai interpretuotų baroko formų. Abipus jo yra durys į zakristiją, kuri yra vienodo su presbiterija aukščio. Apsidės kairėje pusėje įrengta sakykla, po ja ir priešais – klausyklos. Vargonų choras paremtas dviem stulpais, už kurių yra dvivėrės segmentinės arkos pagrindinės durys.

Greta bažnyčios yra kapinės, kuriose iki šių dienų išliko keli Stepono Gailevičiaus iškalti akmeniniai kryžiai su užrašais.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

* Varpinė
* Bažnyčia iš šiaurės pusės
* undefined
* Bažnyčios interjeras
* Centrinis altorius
* Prie bažnyčios esančios kapinės, kuriose yra akmenkalio S. Gailevičiaus sukūrtų akmeninių dirbinių.
* Akmuo su įrašu prie įėjimo į bažnyčią per šonines duris
* 
*
Koordinatės: 55°53′09″š. pl. 24°46′08″r. ilg.﻿ / ﻿55.885907°š. pl. 24.768939°r. ilg.﻿ / 55.885907; 24.768939

|  Uoginių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Kupiškio |
| **Savivaldybė** | Kupiškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Uoginiai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1716 m. |

**Uoginių Šv. Marijos Magdalietės koplyčia** – koplyčia, esanti Uoginių kaime, Kupiškio rajone, į pietvakarius nuo Antašavos. Koplyčia pasiekiama iš kelio  **124**  Kupiškis–Vabalninkas–Biržai  Uoginiuose, pavažiavus 2,8 km pro Adomo Petrausko etnografinį muziejų. Priklauso Antašavos Šv. Hiacinto (Jackaus) parapijai.

Šv. Marijos Magdalietės koplyčia pastatyta Uoginių kaimo kapinėse. Kaip ir kitose kapų koplyčiose, čia būdavo šarvojami mirusieji, laikomos gedulingos mišios. Uoginių koplyčioje 1803–1807 m. mišias laikydavo poetas kunigas Antanas Strazdas.

Koplyčia pastatyta 1716 m. Ji yra valstybės saugomas regioninės reikšmės paminklas.

Architektūra
------------

Tai viena iš Lietuvoje paplitusių daugiakampių medinių koplyčių, kurių tolimais prototipais laikytinos šešiakampės ir aštuonkampės mūrinės barokinės bažnyčios, o artimesniais – baroko ir klasicizmo epochų medinės centriškojo bei ištęsto tūrio daugiakampės bažnyčios. Šios tūrinės formos buvo pamėgtos liaudies meistrų. 

Uoginių koplyčia aštuonkampio plano, ties pagrindiniu įėjimu pristatytas žemesnis už pagrindinį tūrį ir atviras dvišlaitis prieangis (2,25x2,67 m). Varpinę atstoja ant prieangio įtaisytas nedidelis keturkampis bokštelis su jame pakabintu varpu. Koplyčios viršūnes puošia kaltiniai kryžiai. Pastatas vertikaliai apkaltas lentelėmis, durys plačios, dvivėrės, langai puošnūs, su dekoratyviais antlangiais-karnizais. Priekyje – memorialinė lenta, įamžinusi Uoginiuose kunigavusį Antaną Strazdą.

* Bokštelis su varpuBokštelis su varpu
* Atminimo lenta A. StrazduiAtminimo lenta A. Strazdui

Objekto apsauga
---------------

1997 m. koplyčia įtraukta į Kultūros vertybių registrą (kodas 15979 Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto.), 2005 m. pripažinta valstybės saugomu objektu.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Kapinių koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-12-01.
3. ↑  Koplyčia Uoginių kaime[neveikianti nuoroda] (*Architektūros objektai*)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Uoginių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Antašavos Šv. Hiacinto (Jackaus) parapija
* *Architektūros objektai*: Uoginių koplyčia[neveikianti nuoroda]
* Gegužinės Uoginiuose
* "Uoginiai, kur pokštavo Adomas ir kunigavo Strazdelis"
* "Koplyčiai – 300 metų"
Koordinatės: 55°05′47″š. pl. 22°54′28″r. ilg.﻿ / ﻿55.0963939°š. pl. 22.9077189°r. ilg.﻿ / 55.0963939; 22.9077189


|  Skirsnemunės Šv. Jurgio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Jurbarko |
| **Savivaldybė** | Jurbarko rajonas |
| **Gyvenvietė** | Skirsnemunė |
| **Adresas** | M. Gadliausko g. 8 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1903 m. |
| **Stilius** | neogotika |
| **Klebonas** | Egidijus Periokas |

 *Kitos reikšmės – Šv. Jurgio bažnyčia.*
**Skirsnemunės Šv. Jurgio bažnyčia** – katalikų bažnyčia Skirsnemunės kaime, Jurbarko rajone, 0,7 km į šiaurę nuo kelio  **141**  Kaunas–Jurbarkas–Šilutė–Klaipėda .

Parapijoje atstatyta Pažėrų koplyčia.

Istorija
--------

Mikalojus Jonavičius Kęsgaila 1523 m. testamentu dalį turto paliko Skirsnemunės bažnyčiai. 1636 m. jai dovanotas Geišių kaimas, įsteigta parapija. 1791 m. pastatyta nauja bažnyčia. Po 1818 m. gaisro bažnyčia atstatyta. 1841 m. Skirsnemunėje gyveno 2 kunigai, parapijai priklausė 8 valakai ir 3 margai žemės.

Klebono Kazimiero Žekevičiaus (1840–1926; palaidotas šventoriuje) pastangomis architektas Ustinas Golinevičius 1892 m. suprojektavo mūrinę bažnyčią. Valdžia 1896 m. leido ją statyti. Sutikęs prižiūrėti statybą inžinierius Nikolajus Andrejevas 1898 m. perdarė projektą. Pagal jį iki 1903 m. bažnyčia pastatyta. Ją 1919 m. konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. Klebonas V. Semenavičius 1935 m. bažnyčią suremontavo.

Šventoriuje palaidotas kunigas Antanas Jakaitis (1907–1981).

Parapija garsėja Šv. Baltramiejaus atlaidais.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, lotyniško kryžiaus plano, dvibokštė, su zakristijomis ir apside. Išlikęs nebenaudojamas 1632 m. H. Bedekerio liedintas varpas.

Bažnyčioje sumontuoti garsaus vargonų meistro Martyno Masalskio vargonai, apie 1903-uosius sukurti meistro dirbtuvėje Panevėžyje. Šiais vargonais vargonavo kompozitorius Stasys Šimkus. Tai didžiausi istoriniai vargonai Jurbarko krašte.

Galerija
--------

* Priekinio fasado fragmentas
* Priekyje kunigų kapai
* Galinis fasadas
* Interjeras
* Bažnyčios statytojo kun. K. Žekevičiaus kapas
* Atminimo lenta kun. A. Petraičiui, perlaidotam iš Vytėnų koplyčios

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Skirsnemunės Šv. Jurgio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Skirsnemunės Šv. Jurgio bažnyčios internetinė svetainė
* Skirsnemunės Šv. Jurgio parapija
* Bažnyčios vargonai
**Užusienis** (rus. *застенок*, lenk. *zaścianek*, blrs. *засценак*) – už gatvinių kaimų išsikėlusios sodybos, dažniausiai įsiterpusios tarp kitų dvarų žemių.

Abiejų Tautų Respublikoje tai buvo kaimas ar kaimo dalis, kuriame gyveno neturtingi bajorai, neturintys valstiečių ir dirbantys savo žemę.

Užusienių atsiradimas ir reikšmė
--------------------------------

Užusieniai susiformavo Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje po XVI a. valakų reformos, vėliau jie egzistavo ir Rusijos imperijoje. 1557 m. valakų reformos instrukcijose buvo įvesta trilaukė sistema ir visos valstiečių žemės buvo padalintos į tris laukus su tiksliai nubrėžtomis ribomis.
Po žemių išmatavimo liko tam tikri neišmatuoti rėžiai, kurie buvo išnuomojami smulkiesiems bajorams. Tai buvo neišmatuota žemė, priklausiusi šieno laukams, ariamai žemei, pelkėms ir t. t. 

Bajorų kaimo dalis nuo valstiečių apgyvendintos dalies buvo atribota. Kai kurie mokslininkai užusienio kilmę sieja su arti dvaro buvusia žeme. Užusieniai dažniausiai buvo sukuriami, augant vienai šeimai ir smulkinant tėvoninį dvarą. Užusienių bajorija išlaikė teisinį ir kultūrinį atskyrimą, taip pat teismo, politines ir ekonomines privilegijas. Ji buvo izoliuota nuo valstiečių aplinkos („mišrios" santuokos buvo labai retos). Ji išsiskyrė patriotizmu, religingumu, dideliu prisirišimu prie riterių tradicijų ir krašto. Kai kuriose vietovėse iš tokio pobūdžio kaimų prie pavardės buvo išlikęs būdvardis „Szlachecka (-ckie)", pvz. Brzeźno Szlacheckie.

Užusieniai taip pat egzistavo ir Mazovijoje, Podolėje, Polesėje, Voluinėje ir kt.

Įvairiuose Rusijos regionuose taip buvo vadinamas vienas ūkis (rus. односелье), ūkis (rus. хутор), sodyba (rus. заимка), vienkiemis (rus. однодворок), vienišas kaimas dykynėje (rus. посёлок на пустоши), kuris buvo už bendros valstiečių žemių ribos.

Rusų filologas Aleskandras Potebnia veikale „Apie rusų kalbos garsų istoriją" žodį (rus. застенок) sieja ne su žodžiu „siena" (lot. *murus*, gr. στία), bet su žodžiu стен (lot. umbra, gr. σχιά), kas reiškė mišką, kuris buvo riba tarp kaimui skirtų žemių. 

Sovietmečiu dalis užusienių buvo apgyvendinti ar sunaikinti, dalis virto kaimais.

Nuorodos
--------

1. ↑  Užusienio reikšmė terminų žodyne.
2. 1 2  Adam Stanisław Krasiński: Słownik synonimów polskich T. 2. Wyd. Akademii Umiejętności; w druk. „Czasu" F. Kluczyckiego, 1885, s. 243.
3. ↑  Застенок, в землевладении // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб. 1890—1907.
4. ↑  Застить // Толковый словарь живого великорусского языка : в 4 т. / авт.-сост. В. И. Даль. — 2-е изд. — СПб. : Типография М. О. Вольфа, 1880—1882.
Koordinatės: 55°46′23″š. pl. 24°44′40″r. ilg.﻿ / ﻿55.773142°š. pl. 24.744554°r. ilg.﻿ / 55.773142; 24.744554


|  Subačiaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Kupiškio |
| **Savivaldybė** | Kupiškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Subačius |
| **Adresas** | Biržų g. 6 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1940 m. |
| **Stilius** | romantizmas |

 *Kitos reikšmės – Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia.*
**Subačiaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Subačiaus mieste, 1 km į šiaurę nuo geležinkelio stoties, prie Viešintos ir jos dešiniojo intako Kumpono santakos.

Parapijoje veikia Lukonių, Žiliškių, Tiltagalių, Miliūnų, Stračnių koplyčios.

Istorija
--------

Iš Subačiaus miestelio parapijos kunigo Pr. Kazlausko palikimo bažnyčios statybai vyskupas paskyrė 10 000 litų. Nupirktas 2,5 ha žemės sklypas. 1940 m. pradžioje būsimos bažnyčios rektoriumi paskirtas kunigas Povilas Mikalajūnas (1943 m. palaidotas šventoriuje). Pastatyta medinė bažnyčia 1940 m. spalio 6 d. pašventinta. 1941 m. sausio 9 d. įsteigta parapija. Prie jos iš Subačiaus miestelio parapijos priskirtos 28 gyvenvietės. Po Antrojo pasaulinio karo nusavinta ūkiniams pastatams suvežta medžiaga.

Priekinis fasadas

Architektūra
------------

Bažnyčia kryžminio plano, vienabokštė, 24 m ilgio, karkasinės konstrukcijos. Turi 3 altorius. Yra 2 zakristijos. Šventoriaus tvora medinių statinių.

Nuorodos
--------

* Parapijos svetainė Archyvuota kopija 2014-11-10 iš Wayback Machine projekto.
* Subačiaus Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčios panoraminių fotografijų katalogas
*Kitos reikšmės – Sąrašas:Bažnyčios turinčios Šv. apaštalo evangelisto Mato titulą.*
Koordinatės: 55°36′01″š. pl. 21°35′59″r. ilg.﻿ / ﻿55.600404°š. pl. 21.599672°r. ilg.﻿ / 55.600404; 21.599672


|  Veiviržėnų Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Gargždų |
| **Savivaldybė** | Klaipėdos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Veiviržėnai |
| **Adresas** | Laisvės g. 28 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1769 m. |

**Veiviržėnų Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Veiviržėnų miestelyje, prie kelio  **2202**  Klaipėda–Veiviržėnai–Endriejavas , Veiviržo dešiniajame krante. Liaudies architektūros formų, vyraujančių baroko bruožų. 

Parapijoje yra Veiviržėnų kapinių koplyčia.

Istorija
--------

Pirmąją medinę bažnyčią 1639 m. pastatydino Rietavo seniūnas. Jai 1639 m. paskirta pyliava nevykdyta. 1641 m. dovanotas žemės sklypas. 1693 m. bažnyčia atstatyta.

1769 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Ji buvo Rietavo parapijos filija. 1795 m. įkurta parapija. Nuo 1804 m. minima parapinė mokykla. Bažnyčiai 1806 m. priklausė Dūdinų kaimas. Bažnyčia 1882 m. atstatyta.

1930 m. audra nugriovė bažnyčios bokštelį, netrukus suremontuotas. 1937 m. sudegė varpinė. 1946 m. pabaigoje suimtas Veiviržėnų vikaras, buvęs Telšių kunigų seminarijos profesorius dr. Kazimieras Olšauskas, nuteistas 10 m. lagerio.

1982 m. liepos 28 d. naktį piktadariai apgadino didįjį altorių.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, vyraujančių baroko bruožų, laužyto stačiakampio plano, su bokšteliu. Yra 7 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi mūrinė varpinė.

Literatūra
----------

* Veiviržėnų bažnyčios ir parapijos istorija (sud. Janina Valančiūtė). - Kaunas: Judex, 2005. - 244 p.: iliustr. - ISBN 9955-581-42-5

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Veiviržėnų Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Veiviržėnų Šv. apaštalo evangelisto Mato parapija (vyskupijos inf.)
Koordinatės: 54°59′26″ š. pl. 25°30′32″ r. ilg.﻿ / ﻿54.99056°š. pl. 25.50889°r. ilg.﻿ / 54.99056; 25.50889

|  Sužionių Šv. Felikso Valua bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Naujosios Vilnios |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Sužionys |
| **Adresas** | Žalioji g. 1 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1795 m. |
| **Stilius** | klasicizmas |

**Sužionių Šv. Felikso Valua bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Sužionių gyvenvietėje, 16 km į šiaurę nuo Nemenčinės, Sužionio ežero pietiniame krante. Klasicistinė, turi neogotikos elementų. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba.

Parapijoje yra Skirlėnų koplyčia.

Sužionių bažnyčia (2016 m.)

Istorija
--------

Sužionių medinė koplyčia minima 1744 metais. 1782 m. Tyzenhauzai pardavė Sužionis Benediktui Karpiui. 1782 m. esama aprašymų kaip atrodė bažnyčia. Karpių šeimos lėšomis 1795 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia ir klebonija kurios didžiausiu fundatoriumi minimas Jonas Karpis. Sužionių dvaro savininkas Jonas Tiškevičius ją 1856 m. atnaujino, taip pat pakvetė kleboną Mykolą Sienevičių. Manoma, kad Sužionių gyventojai 1863 m. dalyvavo sukilime, pralaimėjus, caro valdžia bažnyčią 1866 m. uždarė. Sužionių apylinkių tikintieji 1878 m. prašė grąžinti uždarytą bažnyčią ir leisti joje laikyti pamaldas. Bažnyčią valdžia grąžino su sąlyga, kad Sužionyse bus tik lietuviškos pamaldos. Kunigas Karolis Obolevičius, nors formaliai laikė lietuviškas pamaldas, bet tikinčiųjų neišmokė melstis ir giedoti lietuvių kalba.

1905 m. Sužionių bažnyčia tapo parapijinė į Sužionis paskirtas kunigas Pranciškus Raštutis pamokslus pradėjo sakyti lietuviškai. Į Sužionis paskirtas kunigas A. Raupelis lietuviškų pamaldų nelaikė.

Architektūra
------------

Bažnyčia klasicistinė, turi neogotikos elementų, stačiakampio plano, su bokšteliu. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais. Šventorius apmūrytas. Jame stovi mūrinė varpinė.

Galerija
--------

* Bažnyčią juosia mūrinė tvoraBažnyčią juosia mūrinė tvora
* Šventoriaus kampe – kaulinyčiaŠventoriaus kampe – kaulinyčia
* Kunigų kapaiKunigų kapai
* Smailės kryžiusSmailės kryžius

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sužionių Šv. Felikso Valua bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sužionių Šv. Felikso Valua parapija Archyvuota kopija 2016-09-14 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Versli Lietuva logotipas
**Versli Lietuva** – Lietuvos valstybinė viešoji įstaiga, agentūra, įsteigta verslo skatinimo tikslais.

Istorija
--------

1997 metų rudenį įkurta **Lietuvos ekonominės plėtros agentūra** (LEPA, angl. *Lithuanian Development Agency*), sujungus Lietuvos investicijų ir Lietuvos eksporto plėtros agentūras. Agentūra buvo pavaldi Lietuvos Respublikos Europos reikalų ministerijai.

Tikslai buvo skatinti bei pritraukti tiesiogines užsienio investicijas į Lietuvą, didinti Lietuvos prekių ir paslaugų eksportą, formuoti palankaus verslui ir investicijoms Lietuvos įvaizdį užsienio šalyse ir skatinti Lietuvos verslo konkurencingumo augimą.

LEPA struktūrą sudarė Investicijų skatinimo, Rinkodaros ir komunikacijos ir Tarptautinės prekybos plėtros departamentai, Administravimo ir plėtros, ir Analitinis skyriai bei dvi atstovybės (Vokietijoje ir Belgijoje) ir aštuoni informacijos centrai užsienyje (Lenkijoje, Ispanijoje, Vokietijoje, Rusijoje, Prancūzijoje, Italijoje, Suomijoje ir Jungtinėje Karalystėje). Agentūroje dirbo 65 darbuotojai.

1998 m. agentūra tapo pavaldi Lietuvos respublikos ūkio ministerijai.

2009 m. LEPA išskaidyta į VšĮ „Versli Lietuva" ir VšĮ „Investuok Lietuvoje".

Direktoriai
-----------

* Paulius Lukauskas – 2009–2013 m.
* Lina Vaitkevičienė – 2013 m.
* Mantas Nocius – 2013–2015 m.
* Rūta Pentiokinaitė – 2015–2017 m.
* Daina Kleponė – nuo 2017 m.

Išnašos
-------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Portalas
|  |
| --- |
| Čarna Bialostockos geležinkelio stotis |
| Šalis | Lenkija |
| Gyvenvietė | Čarna Bialostocka |
| Linijų skaičius | 2 |
| Atidaryta | 1862 m. |

**Čarna Bialostockos geležinkelio stotis** (lenk. *Czarna Białostocka stacja kolejowa*) – geležinkelio stotis Čarnos Bialostockos mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Čarna Bialostockos valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotį eina vietinė miesto linija, kuri jungia pagrindinę stotį su miesto pramoniniu rajonu ir Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stoties iki Vulka Ratovieckos geležinkelio stotelės yra 3,8 km ir iki Machnačo geležinkelio stoties yra 3,9 km. 

**Geležinkelio ruožas**| 

Vulka Ratoviecka
**Čarna Bialostocka**
Machnačas

 |

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie stotį (lenk.).

Koordinatės: 53°18′19″ š. pl. 23°16′45″ r. ilg.﻿ / ﻿53.30528°š. pl. 23.27917°r. ilg.﻿ / 53.30528; 23.27917
Koordinatės: 55°37′49.33″ š. pl. 24°6′57.6″ r. ilg.﻿ / ﻿55.6303694°š. pl. 24.116000°r. ilg.﻿ / 55.6303694; 24.116000


|  Vadaktėlių Šv. Jono Nepomuko bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Panevėžio-Krekenavos |
| **Savivaldybė** | Panevėžio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vadaktėliai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1910 m. |

**Vadaktėlių Šv. Jono Nepomuko bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vadaktėlių kaime, 7 km į pietus nuo Naujamiesčio, Nevėžio dešiniajame krante. Turi neogotikos ir liaudies architektūros bruožų.

Pietinis šonas
Galinė dalis

Istorija
--------

Dokumentuose minima 1773 m. remontuota Vadaktėlių koplyčia. Manoma, jog jos fundatorius buvo Kuršo kunigaikštis Petras Bironas. Centrinis bažnyčios altorius padarytas 1773–1880 metais. Vadaktėlių dvaro savininkai Izabelė ir Ivonas Kopanskiai koplyčią 1880 m. suremontavo. Ją 1881 m. gegužės 17 d. konsekravo pavyskupis Aleksandras Beresnevičius. Izabelė Kopanskienė bažnyčiai dovanojo 8,5 dešimtinės žemės, skyrė 160 rb per metus, prievolių.

1902–1905 m. Vadaktėlių kuratas buvo kunigas Juozas Tumas-Vaižgantas. Kunigo Aleksandro Garnevičiaus rūpesčiu 1910 m. bažnyčiai pristatyti bokštai, ji suremontuota. 1930 m. įsteigta parapija. Po Antrojo pasaulinio karo klebonas Gediminas Ignas Blynas (1917–1981) suremontavo bažnyčią, subūrė parapijos chorą, rūpinosi vaikų katekizacija.

1956 m. iš Sibiro grįžęs klebonas Alfonsas Kadžius pats išdažė bažnyčią.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi neogotikos (bokštuose) ir liaudies architektūros bruožų, stačiakampio plano, su trisiene apside, dvibokštė, su bokšteliu. Vienanavė. Šventorius apsodintas gyvatvore. Jame yra kapinės. Interjere yra 1725 metais nuliedintas varpas, ir XVIII amžiaus pabaigoje tapytas kunigaikščio P. Birono portretas, ir to paties šimtmečio krikštykla, dvi drožėjo V. Svirskio skulptūros – „Šventas Petras" ir „Šventas Povilas".

Nuorodos
--------

* Vadaktėlių parapija Archyvuota kopija 2008-05-05 iš Wayback Machine projekto.
* Vadaktėlių bažnyčią saugos valstybė, Panevėžio balsas, 2007.02.06 Archyvuota kopija 2016-04-06 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°46′12″š. pl. 24°49′03″r. ilg.﻿ / ﻿54.769904°š. pl. 24.817493°r. ilg.﻿ / 54.769904; 24.817493

|  Vievio Šv. Onos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Elektrėnų |
| **Savivaldybė** | Elektrėnų savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Vievis |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 16 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1931 m. |
| **Stilius** | neobarokas |

 *Kitos reikšmės – Šv. Onos bažnyčia.*
**Vievio Šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vievyje, Vievio ežero šiauriniame krante.

Istorija
--------

Galinė dalis
Pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1550 m. XVII a. Bogdanas Oginskis katalikų bažnyčią perdavė stačiatikiams (1619 m. Vievyje buvo 2 stačiatikių cerkvės). Manoma, kad abi cerkvės ir vienuolynas Vievyje panaikinti po 1625 m. mirus B. Oginskiui. Mat jo vaikai buvo perėję į katalikybę. 1688 m. pastatyta nauja bažnyčia, 1794 m. ji sudegė. 1796 m. pastatyta medinė bažnyčia, 1812 m. vėl sudegė.

1816–1821 m. Gabrielius Oginskis pastatė naują katalikų bažnyčią. Jai susenus, pastatyta 1859 m. Šią 1907 m. uždegė žaibas. Tais pačiais metais parengtas mūrinės bažnyčios projektas. 1908–1914 m. bažnyčia išmūryta iki langų. Po karo statyba tęsta 1925–1931 m. (iš naujo projektavo inžinierius Vaclovas Michnevičius), ja rūpinosi klebonas Juozapas Mincevičius su parapijiečiais. 1907–1931 m. pamaldos būdavo kapų koplyčioje (lenkų kalba). Tik nuo 1923 m. kas antrą sekmadienį pamaldos laikytos lietuvių kalba. 1944 m. sudegė klebonija. Valdžios reikalavimu 1959–1979 m. Vievyje buvo įsikūrusi Kaišiadorių vyskupijos kurija.

1980 m. bažnyčia apiplėšta.

Architektūra
------------

Bažnyčia neobarokinė, turi klasicizmo elementų, balsvų plytų, lotyniško kryžiaus plano, bazilikinė, su 2 aukštais fasado bokštais. Vidus 3 navų, dengtas kryžminiais skliautais. Šventorių juosia mūrinė tvora su meniškais metaliniais vartais (archit. M. Vaidakavičius). Šventoriuje palaidoti kun. J. Mincevičius ir vikaravę P. Budrauskas, Č. Kavaliauskas (teologas, Biblijos vertėjas) bei kun. altarista R. Šalčiūnas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vievio Šv. Onos bažnyčia *visit-elektrenai.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vievio Šv. Onos bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos svetainė *vievioparapija.lt*
* Vievio parapijos bendruomenė *facebook.com*
* Elektrėnų dekanatas. Parapijos ir kunigai *kaisiadorys.lcn.lt*
* Vievio Šv. Onos bažnyčia *panoramas.lt*
Koordinatės: 56°05′59″ š. pl. 25°24′59″ r. ilg.﻿ / ﻿56.09972°š. pl. 25.41639°r. ilg.﻿ / 56.09972; 25.41639

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia.*

|  Čedasų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Rokiškio |
| **Savivaldybė** | Rokiškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Čedasai |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1913 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Čedasų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Čedasų miestelyje, prie Vyžuonos ir Miniaukos santakos.

Istorija
--------

Priekinis fasadas
Gedeonas Rajeckis iki 1516 m. pastatė bažnyčią. Ji XVI a. pabaigoje atiteko evangelikams reformatams. XVII a. antrojoje pusėje sunyko. Žemaičių kaštelionienės Marijos Rachelės Gorskienės lėšomis 1742 m. pastatyta eglinių rąstų bažnyčia su 2 bokšteliais ir 2 zakristijomis. 1788 m. įkurta parapija, pradėtos rašyti metrikų knygos.

1843 m. bažnyčiai duota 40 dešimtinių žemės. Klebono Juozapo Kuzmicko rūpesčiu 1901–1913 m. pastatyta akmenų mūro bažnyčia. Iš senosios bažnyčios perkelti 8 registrų vargonai. J. Kuzmicko lėšomis pastatyta klebonija, ūkiniai trobesiai. 1915 m. į Rusiją išvežti 2 varpai.

1920 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa. Bažnyčią 1922 m konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. Klebono Pr. Vainausko iniciatyva 1938 m. bažnyčia apdengta skarda. 1944 m. apgriauta. Klebono Kazio Čepulio rūpesčiu 1946 m. suremontuota.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano (35 × 19 m), su dviem 53,2 m aukščio bokštais. Vidus 3 navų. Įrengti 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Bažnyčios kriptoje palaidotas klebonas J. Kuzmickas (mirė 1925 m.).

Nuorodos
--------

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2009-05-29 iš Wayback Machine projekto.
* Archyvuota kopija 2007-08-13 iš Wayback Machine projekto.
* Čedasų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°52′52″š. pl. 22°53′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.880979°š. pl. 22.887156°r. ilg.﻿ / 55.880979; 22.887156

|  Varputėnų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Varputėnai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |

 *Kitos reikšmės – Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.*
**Varputėnų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Varputėnų kaime, prie  **159**  Užventis–Šaukėnai–Kuršėnai  kelio. Pastatyta apie 1787 m.

Istorija
--------

2015 m. kovo mėn.
Varputėnų bažnyčią 1792 m. pastatė Varputėnų dvaro savininkas Motiejus Jelenskis. Ji buvo Kelmės, vėliau Šaukėnų parapijos filija.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, bebokštė, su šonine zakristija. Įrengti 3 altoriai. Šventoriuje stovi medinė varpinė. Bažnyčia orientuota taip, kad pagrindinis altorius matytųsi per dvaro langą ir kad dvarininkams nereiktų kasdien vykti į bažnyčią, o pasimelsti jie galėtų ir žiūrėdami į už 1450 m esantį altorių.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Varputėnų Šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |