recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 56°18′41″ š. pl. 23°33′50″ r. ilg.﻿ / ﻿56.31139°š. pl. 23.56389°r. ilg.﻿ / 56.31139; 23.56389


| Daunoravos I tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Joniškio rajonas) |
| Plotas | 0,079 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,83 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,1 m |
| Didžiausias gylis | 2,7 m |
| Įteka | Dirniškės upelis |
| Išteka | Dirniškės upelis |

**Daunoravos I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, 8 km į šiaurę nuo Joniškio. Sudarytas užtvenkus Dirniškės upelį (Platonio intakas) 0,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,73 km, plotis – iki 0,18 km. Tvenkinys gausiai užžėlęs vandens augalija. Altitudė 43 m. Priešsroviui iškart yra Daunoravos II tvenkinys. Krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmynais, vietomis užpelkėję. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai. Šiaurvakariniu pakraščiu teka Platonis. Į pietus yra Daunoravos kaimas ir buvusi Daunoravos dvaro sodyba, į šiaurę – Daunoriškė. 

Tvenkinys įrengtas 1970 metais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Anita Gradin** |
| --- |
| Gimė | 1933 m. rugpjūčio 12 d.Hiorneforsas, Švedija |
| Mirė | 2022 m. gegužės 23 d. (88 metai) |
|  |
| Veikla | Švedijos žurnalistė, politikė |
| Partija |  |

**Anita Gradin** (1933 m. rugpjūčio 12 d. Hiorneforse, Švedijoje – 2022 m. gegužės 23 d.) – Švedijos žurnalistė, politikė.

Biografija
----------

Studijavo žurnalistiką JAV ir Anglijoje, Buvo Stokholmo universiteto socialinio darbo ir viešojo administravimo magistrė.

1950 m. „*Vesterbottens folkblad*" žurnalistė, 1952 m. Miško darbuotojų sąjungos tarnautoja, 1956–1968 m. „*Arbetarbladet*", 1960–1963 m. darbininkų žurnalo korespondentė, 1960–1967 m. Stokholmo municipaliteto planavimo komiteto, 1967–1968 m. Ministrų kabineto darbuotoja.

1968–1982 m. Stokholmo moterų socialdemokračių federacijos pirmininkė, Švedijos socionomistų sąjungos pirmininkė, 1968–1992 m. Riksdago narė, 1975 m. Švedijos moterų socialdemokračių nacionalinės federacijos pirmininkės pavaduotoja, 1978–1982 m. Europos Tarybos migracijos, pabėgėlių ir demografijos komiteto pirmininkė, 1982–1986 m. darbo ministerijos ministrė be portfelio, 1986–1991 m. užsieniečių reikalų ir moterų lygių teisių ministrė, užsienio prekybos ministrė, 1992–1994 m. Švedijos ambasadorė JTO, Austrijoje ir Slovėnijoje, 1995–1999 m. ES Komisijos narė Vidaus ir teisingumo reikalams.

1986–1999 m. Socialistinio moterų internacionalo pirmininkė ir SI pirmininko pavaduotoja. 1999 m. SI Garbės pirmininkė. Nuo 1987 m. buvo SI žmogaus teisių komiteto pirmininkė.

1989 m. dalyvavo LSDP Atkuriamojoje konferencijoje ir XIV suvažiavime.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Sveriges första EU-kommissionär har dött" (švedų). AFTONBLADET. 2022-05-23. Nuoroda tikrinta 2022-05-23.
**Daumantas Maciulevičius** (1928 m. kovo 22 d. Kaunas – 1998 m. rugpjūčio 29 d. Vilnius) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1951 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1971 m. technikos mokslų daktaras. Stažavo 1976 m. Didžiosios Britanijos, 1980–1981 m. JAV aukštosiose technikos mokyklose.

1956–1962 m. Energetikos ir elektrotechnikos instituto Kaune mokslinis sekretorius. 1962–1969 m. Kauno politechnikos instituto Vilniaus filialo Mašinų teorijos katedros vedėjas. Nuo 1969 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) Taikomosios matematikos ir mechanikos katedros vedėjas, 1976–1979 m. mokymo reikalų prorektorius; nuo 1972 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių darbų kryptis – matematinio programavimo metodų taikymas tampriųjų strypinių sistemų optimaliai sintezei; pirmasis TSRS pritaikė šiuos metodus santvarų konfigūracijai optimizuoti. Paskelbė per 70 mokslinių straipsnių. Su kitais parašė knygą „Mašinų detalių ir mazgų įtempimai ir deformacijos" (1961 m. rusų kalba).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rimantas Belevičius. *Daumantas Maciulevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 737 psl.
**Keturios didžiosios dorybės** arba **pagrindinės dorybės** – dorybių, kuriomis remiasi kitos dorybės sąrašas, kilęs iš senovės graikų filosofijos, pirmąkart aiškiai paminėtas Platono veikale „Valstybė".

Į sąrašą įeina:

* Išmintis arba protingumas (sen. gr. φρόνησις = *phronēsis*, lot. *prudentia*)
* Teisingumas (sen. gr. δικαιοσύνη = *dikaiosynē*, lot. *iustitia*)
* Saikas arba susivaldymas (sen. gr. σωφροσύνη = *sōphrosynē*, lot. *temperantia*)
* Drąsa arba tvirtumas (sen. gr. ἀνδρεία = *andreia*, lot. *fortitudo*)

Platono veikale „Valstybė" Sokratas teigė, kad idealioje valstybėje būtų trys žmonių klasės: žemdirbiams bei amatininkams reikalingas susivaldymas, kariams reikalinga drąsa, valdantiesiems reikalinga išmintis, tuo tarpu teisingumas pasireiškia visų jų harmonija.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  John Rickaby „Cardinal Virtues" // „The Catholic Encyclopedia". Vol. 3. New York: Robert Appleton Company, 1908
2. ↑  Katalikų Bažnyčios Katekizmas, 1805 paragrafas
Anita Thallaug 1957 m.
**Anita Thallaug** (1938 m. vasario 14 d. Berume, Norvegijoje – 2023 m. kovo 20 d.) – norvegų aktorė ir dainininkė.

Slapyvardžiu *Vesla Rolfsen* 1945 metais deiutavo „Edderkoppen" teatre Osle. Šeštajame dešimtmetyje Anita dažnai pasirodydavo NRK televizijos vaikams skirtose laidose. Nuo šeštojo dešimtmečio pabaigos ji buvo aktyvi kaip dainininkė ir turėjo keletą radijo hitų, pavyzdžiui, „Velg April" ir „Elisabeth Serenad"e. 1962, 1963 ir 1966 metais atlikėja dalyvavo Norvegijos „Eurovizijos" atrankoje *Melodi Grand Prix*, tačiau laimėjo tik 1963 metais. 1963 m. „Eurovizijos" dainų konkurse atlikusi dainą „Solhverv", Anita tais metais su kitais trijų valstybių atstovais užėmė paskutinę vietą, nesurinkę nei vieno taško.

Anita Thallaug yra jaunesnioji operos dainininkės Edith Thallaug sesuo.

Filmografija
------------

* 1954: *I moralens navn*
* 1957: *Blondin i fara*
* 1962: *Operation Løvsprett*
* 1964: *Klokker i måneskinn*
* 1990: *Den spanske flue*

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Anita Thallaug er død" (norvegų). 2023-03-21. Nuoroda tikrinta 2023-03-21.

Nuorodos
--------

* Anita Thallaug svetainėje Internet Movie Database **(**angl.**)**

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Inger Jacobsen  *„Kom sol, kom regn"*** |  **Norvegijos atstovė Eurovizijoje**1963 | Po to:**Arne Bendiksen  *„Spiral"*** |
*Kitos reikšmės – Daumantas (reikšmės).*

| ***Daumondus vetusto principum Lituanorum sanguine oriundus***
princeps |
| --- |
|  |
| Kilmės šalis | LDK |
| Žanras | Drama |
| Kalba | Lotynų |
| Premjera | 1690 (1690) |
| Veiksmai | 3 |

„**Kunigaikštis Daumantas, kilęs iš senovinės Lietuvos kunigaikščių giminės**" (lot. *Daumondus vetusto principum Lituanorum sanguine oriundus princeps*) – panegirinė drama, kuri buvo vaidinama 1690 metais jaunųjų Kauno jėzuitų. Dramos mecenatas – Mykolas Daumantas Siesikiškis. Daumantų Siesikiškių giminė save kildino iš Daumanto Videniškio (Rimantaičio). Yra tik vienas išlikęs šio Daumanto paminėjimas.

Kauno jėzuitų 1690-aisiais sukurta drama „Daumantas, kilęs iš senovinės Lietuvos kunigaikščių giminės". Teatro programėlė.
Išlikusioje teatro programėlėje trumpa trijų veiksmų dramos santrauka. Programa pradedama trumpa Strijkovskio Kronikos citata apie Daumantą, sumušusį įsiveržusią Livonijos Ordino kariuomenę.

Veikėjai: kunigaikštis Daumantas, likimo deivė Providencija; Marsas; karo deivė Bellona; kariai; Žiemgalių kariuomenė; belaisvis, vokiečiai.

Struktūra
---------

Prologas.
I veiksmas, 3 dalys. Choras. Interliudija.
II veiksmas, 3 dalys. Choras. Interliudija.
III veiksmas, 3 dalys.
Epilogas.

Veiksmas
--------

Prologas: Providencija, Marso ir Bellonos liepta, puošia brangakmeniais kunigaikščio karūną (mitrą).
Veiksmas I: Daumantas surengia žaidynes, varžytuves. Livonijos ordino kariuomenė įsiveržia į Lietuvą.
Veiksmas II: Daumantas žygiuoja su kariuomene mušti priešo. Karinės pratybos.
Veiksmas III: Mūšis. Livonijos ordino kariuomenė bėga.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Daumondus vetusto principum Lituanorum sanguine oriundus princeps illustrissimae Siesicianae prosapiae, origo de gemino Semigallorum ac Germanorum exercitu triumphans, sub auspiciis…
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Didžioji Akra*Greater Accra* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Ganos vėliava Gana |
| **Administracinis centras** | Akra |
| **Rajonų skaičius** | 10 |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 4 010 054 |
| **Plotas** | 3 245 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 236 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | GH-AA |
|  |
|  **Vikiteka** | Didžioji AkraVikiteka |

**Didžiosios Akros regionas** (angl. *Greater Accra Region*) – Ganos administracinis regionas. Yra šalies pietryčiuose, Atlanto vandenyno pakrantėje, tarp Rytų (šiaurėje), Voltos (rytuose) ir Vidurio (vakaruose) regionų. Administracinis centras – Akra.

Geografija
----------

Būdingos daugiausia lygumos, tik šiaurėje paviršius kalvotas. Rytiniu pakraščiu teka Volta. Priekrantėje yra lagūnų.

Gyventojai
----------

Regione gyvena daugiausia ga ir adangmių etninės grupės, tačiau gausu įvairių tautybių ir religijų žmonių. Didžiosios Akros regionas yra gausiausiai apgyvendintas šalies regionas, dauguma gyventojų gyvena Akroje ir jos priemiesčiuose.

Svarbiausi miestai:

* Akra
* Tema
* Ašaimanas
* Ada
* Tešijė
* Abokobis

* Vienas iš regiono kaimųVienas iš regiono kaimų
* Aburio aukštumosAburio aukštumos
* Balmė biblioteka LegoneBalmė biblioteka Legone
* Sąvartnai ir lūšnynai Akros priemiestyje AgbogblošyjeSąvartnai ir lūšnynai Akros priemiestyje Agbogblošyje

|  |  |
| --- | --- |
|  **Ganos regionai** |  |
| Ašantis | Aukštutiniai Rytai | Aukštutiniai Vakarai | Brongai–Ahafai | Didžioji Akra | Rytai | Šiaurė | Vakarai | Vidurys | Volta |
| Need for Speed: The Run |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | EA Black BoxFirebrand Games (Wii/3DS) |
| Leidėjas | Electronic Arts |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | Brian Tyler |
| Išleidimo data | ŠA: 2011 m. lapkričio 15 d.AU: 2011 m. lapkričio 17 d.EU: 2011 m. lapkričio 18 d. |
|
| Žanras (-ai) | Lenktynių |
| Režimas | Vieno žaidėjo **·** kelių žaidėjų |
|
| Reitingai | ESRB: T |
| **Platforma** | Microsoft WindowsXbox 360PlayStation 3Nintendo 3DSWii |
| Versija | {{{versija}}} |
| Variklis | Frostbite 2 (PC, PS3, X360) |
| Reikalavimai | žr. čia |
| Platinimas | {{{media}}} |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas | {{{pirmtakas}}} |
| Kitos dalys | {{{kitos dalys}}} |
| ea.com |

**Need for Speed: The Run** – 2011 m. lenktynių žanro kompiuterinis žaidimas, studijos „EA Black Box" sukurtas PlayStation 3, Windows, Xbox 360 versijoms, o „Firebrand Games" sukurtas 3DS ir Wii versijoms. Žaidimą išleido „Electronic Arts". Buvo planuojama išleisti ir iOS versiją, tačiau buvo atšaukta.

Žaidime veiksmas vyksta per visą JAV, nuo San Fransisko iki Niujorko, automobiliu važiuojama iš vieno taško į kitą. Kelionės metu tenka lenktyniauti su daugybe kitų lenktynininkų, siekiančių laimėti pagrindinį prizą. Žaidime netrūksta ekstremalių situacijų, nuolatos susiduriama su klimato pokyčiais, bandoma išvengti akistatos su teisėsauga, kuri lydi beveik kiekviename žingsnyje. Bus ir etapas, kai reikės sprukti nuo kelyje pasirodžiusių ginkluotų nusikaltėlių. Kelyje niekada nebus nuobodu, nes žaidėjas pastoviai gauna laiko iššūkių, taip pat galima nuo kelio nustumti varžovus, o atšiauriame klimate teks atsargiau naudoti stabdžius. Kitaip nei ankstesnėse dalyse, nelieka atviro pasaulio, o automobilių pasirinkimas dažniausiai prieinamas per degalines, kurių kelyje yra apstu.

„The Run" kūrėjų buvo plačiai reklamuojamas, tačiau ne visai palankiai vertinamas kritikų. Anot jų, kai kuriose vietose nepakankamai gerai sukurtas ir banalus siužetas, žaidimas baigiasi pernelyg greitai, taip pat itin trūksta nustatymų automobiliams.

2021 m. gegužės 31 d. kompanija „Electronic Arts" pranešė išimanti žaidimą iš prekybos internetu.

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis

Išnašos
-------

1. ↑  "Need for Speed: The Run – first trailer, details". VG247. (2010-04-29)
2. ↑  "Need for Speed: The Run – game preview". Guardian. (211-07-07)
3. ↑  "Need for Speed: The Run Review". *IGN*.
4. ↑  Max\_Joker (2021-05-31). "Sun is setting on some older NFS titles - it's not you, it's us". *r/needforspeed*.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R*Need for Speed* serija |
| --- |
|  |
| Pagrindinė serija | 
* *The Need for Speed* (1994)
* *II*
* *III: Hot Pursuit* (1998)
* *High Stakes*
* *Porsche Unleashed*
* *Hot Pursuit 2*
* *Underground*
* *Underground 2*
* *Most Wanted* (2005)
* *Carbon*
* *ProStreet*
* *Undercover*
* *Shift*
* *Nitro*
* *World*
* *Hot Pursuit* (2010)
* *Shift 2: Unleashed*
* *The Run*
* *Most Wanted* (2012)
* *Rivals*
* *No Limits*
* *Need for Speed* (2015)
* *Payback*
* *Heat*
* *Unbound*
 |

 |
*Chevrolet* rodsteris pikapas renginyje „Camden Show".
**Rodsteris pikapas** (USA angl. *roadster pickup*, Austral. angl. *roadster utility*) – automobilis, kurio kabina priekyje atvira kaip rodsterio, o gale atviras krovininis kėbulas kaip pikapo. Šie kėbulai panašūs į jutus (angl. *ute, coupe utility*), turinčius uždarą kupė tipo kabiną ir atvirą krovininį kėbulą gale.

Šio stiliaus automobiliai Australijoje buvo dažni iki Antrojo pasaulinio karo, po to buvo atgaivinti 1953 m. kompanijos „Ford Australia" kaip modelis *Ford Popular Roadster Utility*.

JAV šis automobilių tipas vadinamas *roadster pickup*, jie buvo populiarūs XX a. 3-4 dešimtmečiais. Nedaug jų išlikę kaip rekonstruoti senoviniai automobiliai (angl. *vintage car*) ar vos važiuojančios lūženos (angl. *jalopy*). 

Keli automobilių gamintojai (pvz. Ford ar Dodge) siūlė tokio tipo automobilius savo komercinių automobilių kataloguose.

Išnašos
-------

1. 1 2  Larry O'Toole, The Good Old Aussie Ute, 2000, page 6
2. ↑  The History of Ford in Australia, Norm Darwin, 1986, page 101

Nuorodos
--------

* Roadster Utility Vehicle Archyvuota kopija 2012-10-09 iš Wayback Machine projekto.
JAV karo laivyno chirurgė Paula Godes po operacijos instruktuoja Lietuvos kareivį. Dešinėje vertėjas Artūras Vailionis 
Neįgaliųjų sportui skirtas 2006 m. Lietuvos pašto ženklas
**Negalia** – gebos, susijusios su asmens ar grupės standartu, sutrikimas. Realybėje yra tiesiog gebėjimų spektras.

Negalią gali sukelti fiziniai, pojūčių, intelektiniai, psichiniai (dar žinomi kaip psichiatriniai ar psichologiniai) sutrikimai ar įvairios lėtinės ligos. Negalia gali būti įgimta ir įgyta (išsivysčiusi po gimimo).

Negalia pastebima kaip tiesiogiai išplaukianti iš individų, kuomet yra susitelkiama į tų individų požiūrius ir kaip jie galėtų geriau funkcionuoti. Šis požiūris yra asocijuojamas su vadinamuoju medicininiu negalios modeliu. Taip pat gali būti pabrėžiama sąveika tarp individų bei jų aplinkos. Čia galima susitelkti į visuomenės vaidmenį ženklinant kai kuriuos žmones kaip turinčius negalią santykinai su kitais, priverčiant ar palaikant negalią tuose žmonėse per prieinamumo nuostatas ir standartus, kurie priimtini daugumai (išankstinis nusistatymas vadinamas „galėjimu"). Šis požiūris yra dažniausiai asocijuojamas su žmonių teisėmis ar socialiniu negalios modeliu.

2006 m. gruodžio 13 d. Jungtinės Tautos priėmė Neįgaliųjų asmenų teisių konvenciją, pirmąją neįgaliųjų teises ginančią sutartį. Tai pirmoji XXI a. žmogaus teisių sutartis, skirta saugoti ir didinti apie 650 milijonų neįgalių žmonių pasaulyje teises ir galimybes. Šalys, kurios pasirašė konvenciją, turės priimti naujus ir pašalinti senus įstatymus, kad asmenys su negaliomis turėtų lygias teises į išsilavinimą, įsidarbinimą ir kultūrinį gyvenimą, teisę turėti ir paveldėti nuosavybę, nebūti diskriminuojamiems dėl santuokos, vaikų ir t. t. nebūti nenorinčiais medicininių eksperimentų objektais.

1976-aisiais Jungtinės Tautos paskelbė Tarptautinius Neįgaliųjų Metus (1981 m.). JT Neįgaliųjų Dešimtmetyje (1983-1993) buvo Pasaulinė Veiksmo Programa Besirūpinanti Neįgaliaisiais. 1979-aisiais Frenkas Bowe buvo vienintelis asmuo su negalia, atstovaujantis bet kokią šalį 1981-ųjų TNM planavime. Šiandien daugelis šalių turi atstovus, kurie ir patys yra asmenys su negaliomis. Dešimtmetis buvo užbaigtas prieš Generalinę Roberto Davila Asamblėją. Ir Bowe, ir Davila yra kurti. 1984 m. UNESCO priėmė ženklų kalbą vaikų ir jaunimo mokymui.

Nuorodos
--------

* www.negalia.lt
* www.lnf.lt


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Negalia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| The Who |
|  
The Who 1975 m. Iš kairės: Roger Daltrey, John Entwistle, Keith Moon, Pete Townshend. |
| Biografija |
| Kilmė | Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė |
| Žanrai | RockHard rockPop rockArt rock |
| Veikla | Muzikos grupė |
| Aktyvumo metai | 1964–198219851988–19891996–19971999–dabar |
| Įrašų kompanija | Decca Records, Brunswick Records, Polydor Records, Track Records, MCA Records, Republic Records, Warner Bros. Records, |
| Svetainė | www.thewho.com |
| Nariai |
| Pete TownshendRoger Daltrey |
| Buvę nariai |
| John EntwistleKeith MoonKenney JonesDoug Sandom |

**The Who** – Anglijos roko grupė, kuri susikūrė 1964 m.

Tai viena iš didžiausių rokenrolo eros pasaulio muzikos grupių, lemiamai prisidėjusi transformuojant rokenrolą į roką. Grupę sudarė Pete Townshend, Roger Daltrey, John Entwistle ir Keith Moon. 1965 m. grupė išleido singlą „My Generation", kuris tapo viena garsiausių visų laikų rokenrolo dainų. The Who pasižymėjo savo siautulingais pasirodymais, kurių metu dažnai sudaužydavo gitarą. 1969 m. grupė išleido pirmąjį albumą roko istorijoje, įvardintą kaip roko opera – „*Tommy*", o 1971 m. albumu *„Who’s Next"* ir dainomis kaip „Baba O’Riley" ir „Won’t Get Fooled Again" nubrėžė tas roko formas, kuriomis pasekė daugybė sunkiojo roko atlikėjų.

The Who per savo karjerą pardavė daugiau nei 100 mln. įrašų ir dažnai įvardijami kaip geriausia visų laikų roko grupė.

1978 m. mirus Keith Moon, The Who beveik nutraukė veiklą, tačiau nuolat atsinaujindavo koncertiniams pasirodymams ir albumų įrašams. 2000 m. susitikę grupės nariai planavo įrašyti naują albumą, tačiau 2002 mirus John Entwistle buvo atidėti įrašai. Dabartinę grupę sudaro Pete Townshend ir Roger Daltrey, kurie 2006 m. sukūrė ir išleido paskutinį albumą „*Endless Wire*".

Nariai
------

* Pete Townshend – gitara, prit. vokalas;
* Roger Daltrey – vokalas;
* John Entwistle – bosinė gitara (iki 2002 m.);
* Keith Moon – mušamieji (iki 1978 m.).

Diskografija
------------

* 1965 My Generation
* 1966 A Quick One
* 1967 The Who Sell Out
* 1969 Tommy
* 1970 Live at Leeds
* 1971 Who’s Next
* 1973 Quadrophenia
* 1975 The Who by Numbers
* 1978 Who Are You
* 1981 Face Dances
* 1982 It’s Hard
* 2006 Endless Wire
* 2019 WHO

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: The Who** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficialus The Who tinklalapis
| **Mykolas Pranciškus Karpavičius** |
| --- |
|  |
| Korab |
| Korab |
|  |
| Gimė | 1744 m. spalio 4 d.Kamenecas, dab. Bresto sr. Baltarusija |
| Mirė | 1803 m. lapkričio 5 d. (59 metai)Berznykas |

**Mykolas Pranciškus Karpavičius** (lenk. *Michał Franciszek Karpowicz* 1744 m. spalio 4 d. Kamenecas, dab. Bresto sr. Baltarusija – 1803 m. lapkričio 5 d. Berznykas, palaidotas Vygriuose) – Lietuvos vyskupas, teologas, 1794 m. sukilimo veikėjas. Vienas žymiausių XVIII a. pab. Lietuvos pamokslininkų.

Biografija
----------

1757-1761 m. mokėsi Jėzuitų kolegijoje Lietuvos Brastoje. 1761-1774 m. Šv. Vincento Pauliečio misionierių kongregacijos narys, mokėsi Varšuvos dvasinėje seminarijoje, 1767 m. įšventintas kunigu. Nuo 1767 m. dėstė filosofiją Varšuvos dvasinėje seminarijoje, 1771-1772 m. – teologiją Krokuvos dvasinėje seminarijoje, 1772–1774 m. – teologiją ir Bažnyčios istoriją Vilniaus diecezinėje seminarijoje. Nuo 1774 m. Gražiškių ir Prienų klebonas. 1783-1794 m. dogmatinės teologijos ir Šv. Rašto profesorius Vilniaus universitete. Dalyvavo 1794 m. sukilime, Lietuvos vyriausiosios tautinės tarybos narys. Sukilimui pralaimėjus iš profesoriaus pareigų atleistas. 1797 m. paskirtas pirmuoju Vygrių vyskupu, konsekruotas 1800 m. Varšuvoje.

Kūryba
------

Mykolo Karpavičiaus pamokslas apie  1794m. sukilimą, pasakytas  Vilniaus Šv. Jonų bažnyčioje, 1794
Didžiąją kūrybos dalį sudaro proginiai pamokslai (išleista apie 40), kurie buvo sakomi Lietuvos vyriausiojo tribunolo sesijų metu, minint reikšmingus istorijos ir kitus įvykius. Palaikė 1791 Gegužės trečiosios konstituciją, pasakė du pamokslus per 1794 m. sukilimą, vienas jų („Kozonius ant gailingo atprovijimo pagrabo") išspausdintas lietuviškai. Pamoksluose, greta religinių šaltinių, rėmėsi ir gyvenamojo laikotarpio aktualijomis, Lietuvos ir visuotinės istorijos, antikinės kultūros pavyzdžiais, pabrėžė patriotinius motyvus, krikščioniškų ir pilietinių vertybių derme, formulavo naują tautos sampratą, apimančią ne vien politines teises turinčius kilminguosius, bet ir žemuosius luomus. Reikšmingas 1776 m. sakytas 10 pamokslų ciklas. Juose, remiantis fiziokratų idėjomis, svarstomos valstiečių švietimo ir teisinės padėties luominėje visuomenėje problemos, kritikuojama baudžiava.

Bibliografija
-------------

Išleisti pamokslų rinkiniai:

* Religiniai ir visuomeniniai pamokslai (*Kazania religii i spolecznośći*) 2 t. 1776-1777 m.
* Įvairiomis progomis sakyti pamokslai (*Kazania w roznych okolicznośćiach miane*) 3 t. 1806 m.
* Pamokslai (*Kazania*), 3 t. 1807-1808 m.
* Pamokslai ir kiti darbai (*Kazania i inne dziela*) 8 t. 1808-1814 m.
* Rinktiniai pamokslai, lietuvių kalba, 2003 m.

Šaltiniai
---------

* Karpavičius, Mykolas Pranciškus. Kozonius. 1794 (Skenuotas leidinys)

1. ↑  Kristina Mačiulytė. *Mykolas Pranciškus Karpavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 488 psl.
| TaštagolasТаштагол |
| --- |
|        |
| *Taštagolo cerkvė Ust Šalymo mikrorajone* |
|  |
| 

TaštagolasTaštagolas

52°46′00″ š. pl. 87°52′00″ r. ilg.﻿ / ﻿52.76667°š. pl. 87.86667°r. ilg.﻿ / 52.76667; 87.86667﻿ (Taštagolas)Koordinatės: 52°46′00″ š. pl. 87°52′00″ r. ilg.﻿ / ﻿52.76667°š. pl. 87.86667°r. ilg.﻿ / 52.76667; 87.86667﻿ (Taštagolas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kemerovo sritis Kemerovo sritis |
| **Rajonas** | Taštagolo rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1939 m. (miestas – nuo 1963 m.) |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 23 059  |
|  |
| **Pašto kodas** | 652990-93 |
| **Tel. kodas** | +7 38473 |
| **Tinklalapis** | www.atr.my1.ru |
|  **Vikiteka** | Taštagolas |

**Taštagolas** (rus. *Таштагол*) – Rusijos miestas Kemerovo srityje, Taštagolo rajono administracinis centras, nutolęs 511 km į pietus nuo Kemerovo, 145 km – nuo Novokuznecko.

Taštagolas – išvystytos kalnakasybos pramonės miestas prie Kondomos upės (Tomės intakas), turintis 23,1 tūkst. gyventojų (2010 m.).

Taštagolo geležinkelio stotis

Geografija
----------

Taštagolas išsidėstęs kalvotame taigos rajone – Kalnų Šorijoje, Altajaus ir Sajanų kalnų sandūroje. Į rytus nuo miesto plyti Šorijos nacionalinis parkas.

Istorija
--------

Vaizdas Į miestą nuo TV bokšto
Miestas savo istoriją skaičiuoja nuo 1939 m. kai šiose apylinkėse įsikūrė pirmoji gyvenvietė prie atrastų geležies rūdynų. Miesto pavadinimas siejamas su tiurkų ir mongolų kilmės žodžiais, kur *taš* – akmuo, *gol* - slėnis, šlaitas. Nuo 1952 m. – darbininkų gyvenvietė, nuo 1963 m. apjungus apylinkių *Kočiuro*, *Šalymo* gyvenvietes – suteiktos miesto teisės.

Ekonomika
---------

Čia išgaunama ir sodrinama geležies rūda, taip pat tiekiama žaliava į Novokuznecko metalurgijos įmones. Pagrindinė miesto įmonė – Taštagolo rūdynas (*Таштагольский рудник*, priklausantis *ОАО Евразруда*). Vystoma statybinių medžiagų pramonė.

Taštagolas yra galutinė stotis Pietų Kuzbaso geležinkelio linijoje „Taštagolas–Novokuzneckas–Kemerovas". Su Altajaus Respublika miestą jungia 2008 m. nutiesta automagistralė į Turočiaką. Su gretimais regionais taip pat susisiekiama oro maršrutais per vietinį oro uostą.

Vaizdingos kalnų apylinkės palankios vystyti turizmą, ypač – kalnų slidinėjimą.

Kultūra, švietimas
------------------

Kalnų Šorijos kelias „Novokuzneckas–Taštagolas"
Veikia kelių valstybinių aukštųjų mokyklų – Sibiro industrijos universiteto, Kuzbaso technikos universiteto – filialai. 

Taštagole veikia miesto kraštotyros, Kalnų Šorijos etnografijos ir gamtos muziejai, Šorijos ekologijos muziejus „Tazgol".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Taštagolo naujo kelio atidarymas Archyvuota kopija 2019-05-23 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Apie Taštagolą oficialiame tinklalapyje
* Miestas svetainėje „Moj gorod"
| **Mykolas Pronckus** |
| --- |
| Gimė | 1936 m. kovo 24 d. (87 metai)Rietave |
| Vaikai | Giedrė, Mindaugas, Mykolas |
|  |
| Veikla | agronomas, žemės ūkio mokslų daktaras, Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
|  |
| Alma mater | 1965 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 2005 m. paskirta valstybinė pensija. |

**Mykolas Pronckus** (g. 1936 m. kovo 24 d. Rietave) – agronomas, žemės ūkio mokslų daktaras, Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1946–1950 m. mokėsi Pakruojo raj. Linkuvos gimnazijoje. 1954 m. baigė Klaipėdos žemės ūkio technikumą, 1955–1965 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, agronomas. 1977–1980 m. Lietuvos žemdirbystės Mokslo tyrimo instituto aspirantas, 1982 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

1954 m. Varnių Karolio Požėlos kolūkio agronomas. 1955–1957 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1957 m. Plungės Melioracijos technikos stoties agrochemikas. 1958–1961 m. LLKJS Plungės rajono komiteto antrasis sekretorius. 1961–1962 m. Plungės valstybinio supirkimo inspekcijos vyr. inspektorius, 1962–1976 m. Plungės gamybinės Žemės ūkio valdybos vyr. agronomas, 1976–1978 m. rajono žemės ūkio valdybos viršininko pavaduotojas, 1978–1989 m. valdybos viršininkas.

1992–2004 m. Seimo narys.

1989 m. LKP Plungės rajono komiteto pirmasis sekretorius. Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, LDDP rajono tarybos pirmininkas. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Plungės rajono skyriaus narys, LSDP tarybos narys.

1990–1993 m. Plungės rajono tarybos deputatas, 2000–2001 m. ir 2007–2015 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys.

Vaikai Giedrė, Mindaugas, Mykolas.

Apdovanojimai
-------------

2005 m. paskirta valstybinė pensija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  A. Juodokas (1995), *Lietuvos Respublikos Seimas: 1992-1996*, Danielius, p. 214–215, ISBN 978-9986-442-06-6
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-10 iš Wayback Machine projekto.
| **Kabyras** |
| --- |
|  |
| Kabyras |
| Gimė | 1440 m.Pratapgarhas, Utar Pradešas, Indija |
| Mirė | 1518 m. (~78 metai)Magharas, Utar Pradešas, Indija |
| Tautybė | indas |
| Religija | islamas/hinduizmas/sikhizmas |
|  |
| Veikla | poetas, filosofas, audėjas |
|  |
|  **Vikiteka** | Kabyras |

**Kabyras** (hind. कबीर, IAST: *Kabīr*; 1440–1518 m.) – Indijos poetas mistikas, rašęs hindi kalba. Padarė didelę įtaką Bhakti judėjimui, yra vienas iš 15 sikhų guru.

Manoma, kad Kabyras buvo nesantuokinis brahmano našlės sūnus, užaugintas musulmonų. Gyveno Varanasyje, buvo audėjas. Savo lyrikoje ir filosofijoje derino vaišnavų ir sufizmo idėjas. Kūrė dvieilius aforizmus, lyrines ir filosofijos didaktines dainas, satyras, paradoksus. Kūriniuose kalbama apie būties laikinumą, įtvirtinama monoteistinė Dievo, kaip vieningo dvasinio prado be požymių (*nirguna*), samprata, teigiama, kad vienintelė Dievo raiška – jo amžinasis žodis, iš tikrųjų atspindintis dieviškąją esatį, o ne įvairiapusišką, bet iliuzinį žmogaus paklydimų pasaulį. Kabyro teigimu, Dievas slypi visose gyvose būtybėse. Iš sufizmo perėmė dvasinės meilės Dievui, pažinimo susiliejime, idėją. Skelbė islamo ir hinduizmo tapatumą. Neigė kastų sistemą, asketizmo, teologinių žinių, ritualizmo naudą. Kabyras kovojo su religiniu fanatizmu, išjuokė visuomenės ydas, ortodoksinę scholastiką, kulto tarnų veidmainystę.

Pasak Kabyro, kiekvienas tiesai, meilei bei gėriui ištikimas žmogus, nepriklausomai nuo religijos ar kastos, yra gerbtinas ir savaime vertybė. Kūrinių kalbai būdingas aukštojo ir žemojo stiliaus, metafizikos ir buitiškumo derinys, gausu folklorinių įvaizdžių, užkoduotų simbolių.

Kabyras buvo beraštis, savo mokymą skelbė hindi ir kitų tarmių mišiniu (*khičri bhaša*). Svarbiausias jo veikalas – *Bijak* – laikomas vienu pirmųjų didesnių hindi literatūros kūrinių. Kabyro idėjų pasekėjai (*Kabir panth*) *Bijak* laiko savo šventraščiu. Kabyro kūrinių taip pat įtraukta į sikhų šventraštį Guru Granthą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kabyras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  *Kabīr*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 107
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 25°59′32″ š. pl. 105°39′59″ r. ilg.﻿ / ﻿25.99222°š. pl. 105.66639°r. ilg.﻿ / 25.99222; 105.66639

Huangguošu krioklys
**Huangguošu krioklys** (kin. 黄果树瀑布, pinyin: *huángguǒshùpùbù* – „geltono vaisiaus medžio krioklys") – vienas didžiausių Kinijos ir visos Rytų Azijos krioklių. Yra šalies pietuose, Guidžou provincijoje, 45 km į pietvakarius nuo Anšuno, Baihės upėje, 903,9 m aukštyje virš jūros lygio. Krioklio kaskados aukštis – 77,8 m, plotis – 101 m. Už krioklio kaskados yra 134 m ilgio natūralus urvas.

Huangguošu krioklys ir keletas mažesnių aplinkinių krioklių įtraukti į Huangguošu krioklio nacionalinį parką. Yra įrengtos 3 apžvalgos aikštelės.

* 
* 
* Gretimas Jinlianžuitano krioklysGretimas Jinlianžuitano krioklys

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Huangguošu krioklys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Kachramanmarašasturk. *Kahramanmaraş* |
| --- |
| *Kachramanmarašo panorama* |
|  |
| 

KachramanmarašasKachramanmarašas

37°35′0″ š. pl. 36°56′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.58333°š. pl. 36.93333°r. ilg.﻿ / 37.58333; 36.93333﻿ (Kachramanmarašas)Koordinatės: 37°35′0″ š. pl. 36°56′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.58333°š. pl. 36.93333°r. ilg.﻿ / 37.58333; 36.93333﻿ (Kachramanmarašas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Turkijos vėliava Turkija |
| **Provincija** | Kachramanmarašo provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 443 575  |
|  |
|  **Vikiteka** | Kachramanmarašas |

**Kachramanmarãšas** (turk. *Kahramanmaraş*) – miestas pietinėje Turkijoje, į šiaurės vakarus nuo Gaziantepo, Rytų Tauro kalnų papėdėje; provincijos centras. 326,2 tūkst. gyventojų (2006 m.). Maisto (cukraus, aliejaus), tekstilės (medvilnės) pramonė, kilimų audimas. Yra universitetas (įkurtas 1993 m.). Mečetės, medresės, bažnyčios.

Istorija
--------

Apie XII a. pr. m. e. miestas buvo Hetitų karalystės miestas-valstybė. VIII a. pr. m. e. užimtas asirų. Romos imperijos laikais vadintas *Germanicia Caesarea*. 645 m. užkariautas arabų, tapo vienu jų skverbimosi į Mažąją Aziją atramos punktų, per karus ne kartą sugriautas. Valdant Omejadų dinastijos kalifui Muavijui I (661–680 m.) atstatytas, Bagdado kalifo Harūno ar Rašido laikais (786–809 m.) sutvirtintas gynybiniais įrenginiais. 1097 m. užimtas kryžiuočių, XII a. – turkų seldžiukų. Nuo 1515 m. priklausė Osmanų imperijai. 1919–1921 m. okupuotas prancūzų. Nuo 1921 m. priklauso Turkijai. Iki 1973 m. miestas vadinosi ***Marašu*** (turk. *Maraş*).

Kachramanmarašas smarkiai apgriautas per 2023 m. žemės drebėjimą.

Šaltiniai
---------

1. "Population of province/district centers and towns/villages by districts - 2012". Address Based Population Registration System (ABPRS) Database.
2. ↑  "Population of province/district centers and towns/villages by districts - 2012". Address Based Population Registration System (ABPRS) Database.
3. ↑  *Kahramanmaraş*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| TazovskisТазовский |
| --- |
| 

TazovskisTazovskis

67°27′0″ š. pl. 78°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿67.45000°š. pl. 78.70000°r. ilg.﻿ / 67.45000; 78.70000﻿ (Tazovskis)Koordinatės: 67°27′0″ š. pl. 78°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿67.45000°š. pl. 78.70000°r. ilg.﻿ / 67.45000; 78.70000﻿ (Tazovskis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5)------ vasaros: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Apygarda** | Jamalo Nencų autonominė apygarda Jamalo nencų autonominė apygarda |
| **Rajonas** | Tazo rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1883 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 6 792  |

**Tazovskis** (rus. *Тазовский*) – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Tiumenės srityje, Jamalo nencų autonominėje apygardoje. Įsikūrusi Tazo kairiajame krante, 8 km nuo jo žiočių Tazo užutėkyje. Tazo rajono centras. Yra aerodromas.

Apylinkėse vykdoma naftos ir gamtinių dujų gavyba, vykdomas žemės ūkis, žvejyba. Veikia krašto muziejus, kuriame kaupiami nencų kultūros eksponatai bei radiniai iš Mangazėjos miesto.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta 1883 m. ir vadinta **Chalmer Sedė** (*Хальмер-Седэ*), kas nencų kalba reiškia „mirusiųjų kalnas". 1949 m. gyvenvietė pervadinta į Tazovskį, 1964 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas.
| Huarasas*Huaraz* |
| --- |
| *Uaraso ginklų aikštė* |
|  |
| 

HuarasasHuarasas

9°31′0″ p. pl. 77°31′0″ v. ilg.﻿ / ﻿9.51667°š. pl. 77.51667°r. ilg.﻿ / 9.51667; 77.51667﻿ (Huarasas)Koordinatės: 9°31′0″ p. pl. 77°31′0″ v. ilg.﻿ / ﻿9.51667°š. pl. 77.51667°r. ilg.﻿ / 9.51667; 77.51667﻿ (Huarasas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Peru vėliava Peru |
| **Departamentas** | Ankašo departamentas |
| **Provincija** | Huaraso provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 57 093  |
| **Altitudė** | 3 052 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Huarasas |

**Huarasas** (isp. *Huaraz*, keč. *Waras*) – miestas vakarinėje Peru, *Callejón de Huaylas* slėnyje, prie Santos upės, *Cordillera Blanca* papėdėje, 3052 m aukštyje. Ankašo regiono bei Huaraso provincijos sostinė. Keliai į Čimbotę, Kasmą, Limą. Į šiaurę nuo miesto yra *Anta* oro uostas.

Huarasas – turistinis centras. Iš miesto vyksta ekspedicijos į Huaskarano nacionalinį parką, Baltąją Kordiljerą ir Huaihuašo Kordiljeros kalnus.

Istorija
--------

Miestas įkurtas 1574 m. ispanų konkistadorų. Huarasas yra seismiškai aktyvioje zonoje, 1970 m. Ankašo žemės drebėjimo metu didelė miesto dalis buvo sugriauta, žuvo 10 tūkst. gyventojų.

Šaltiniai
---------

1. PERU: Áncash Region, *citypopulation.de*
2. ↑  PERU: Áncash Region, *citypopulation.de*

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Aleksas Jonkus** |
| --- |
| Gimė | 1915 m.Dirgalis |
| Mirė | 1948 m. (~33 metai)Darbėnai |
|  |
| Veikla | Lietuvos partizanas |

**Aleksas Jonkus**, slap. **Pilypas Laimė** (1915 m. Dirgalio k. Grūšlaukės vls. Kretingos aps. – 1948 m. Darbėnuose, Darbėnų vls. Kretingos aps.) – Lietuvos partizanas, Kardo rinktinės štabo ūkio skyriaus viršininko pavaduotojas.

Biografija
----------

Baigė Grūšlaukės pradžios mokyklą, dirbo tėvų ūkyje. Nuo 1945 m. Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės štabo patarėjas, nuo 1946 m. sausio 30 d. – rinktinės štabo ūkio skyriaus viršininko pavaduotojas, Širvydo kuopos ūkio skyriaus viršininkas.

1948 m. rugpjūčio 24 d. Ubagiškių k. Darbėnų vls. pateko į enkavedistų ir stribų pasalą, buvo sunkiai sužeistas į galvą ir be sąmonės atgabentas į MVD Darbėnų vls. poskyrį. Tardymo metu žiauriai nukankintas (dvirankiu pjūklu nupjautos kojos ir pan.)

Atminimas įamžintas paminkluose Darbėnų NKVD-MVD-MGB kieme (1992 m.) ir Grūšlaukės šventoriuje (1999 m.).

Šaltiniai
---------


* Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo departamento archyvinė pažyma. – 1998, kovo 6 d. – L. 5
* Laisvės kovų archyvas. – Kaunas, 1993. – T. 7. – P. 8, 15, 19–20
* Hitleriniai parašiutininkai. – Vilnius, 1966. – P. 86, 89.

Literatūra
----------

* Bronius Kviklys. Mūsų Lietuva. – Vilnius, 1992. – T. 4. – P. 247.
* Stanislovas Burba. Kada mokytojas padės gėlę ant partizano kapo? – Švyturys – 1997, balandžio 5
* Memorialinis akmuo už Lietuvos laisvę žuvusiems partizanams. – Švyturys – 1999, gegužės 19
Kacbalgeris
**Kacbalgeris** (vok. *Katzbalger*) – trumpas Renesanso laikų kalavijas plačia geležte su neišreikštu smaigaliu, būdinga S ar 8 pavidalo garda iš sulenkto strypo ar sulenktos plieninės pynės bei platėjančia buožele. Kacbalgeris – būdingas landsknechtų kalavijas. Juos naudodavo pikininkai, lankininkai, arbaletininkai, arkebūzininkai ir artileristai kaip papildomą ginklą kirstynėms, kuriose jų pagrindiniai ginklai netinkami.

Kacbalgerio ilgis – 75-85 cm, masė – 1–2 kg.

Pavadinimo kilmė
----------------

Kacbalgerio pavadinimą aiškina pora hipotezių:

* vok. *Katzbalger* kilęs iš *Katze* 'katė' + *Balg* 'kailis, oda'. Anksčiau kacbalgerių makštys būdavo aptrauktos kačių kailiukais. Kitas variantas – kacbalgerius nešiodavo be makštų, pakabintus ant raiščio iš katės kailio.
* vok. *Katzbalger* kilęs iš *Katze* 'katė' + *balgen* 'peštis, mušti'. Kacbalgeriai taip pavadinti todėl, kad juos naudodavo artimose kautynėse, kurias, atseit, vadindavo „kačių peštynėmis".

Nuorodos
--------

* Lutel Customized 13001 Early 16th Century Katzbalger
* Katzbalger by Steve Moffatt

Iliustracijos:

* Kacbalgerio efesas Archyvuota kopija 2009-05-19 iš Wayback Machine projekto.
| Šilainių prancūzų karių kapinės |
| --- |
| Šilainių kaimo prancūzų kapai |
| 

Šilainių prancūzų karių kapinėsŠilainių prancūzų karių kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°55′46″š. pl. 23°51′26″r. ilg.﻿ / ﻿54.929328°š. pl. 23.857353°r. ilg.﻿ / 54.929328; 23.857353Koordinatės: 54°55′46″š. pl. 23°51′26″r. ilg.﻿ / ﻿54.929328°š. pl. 23.857353°r. ilg.﻿ / 54.929328; 23.857353 |

 |
| Vieta | Kauno rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Užliedžių seniūnija |
| Naudotas | 1812–1814 m. |

**Šilainių prancūzų karių kapinės** – kapinės buvusiame Šilainių kaime, Kauno rajono savivaldybėje. Pripažintos istoriniu ir memorialiniu regioninės reikšmės paminklu. Į LR Kultūros vertybių registrą kapinės įtrauktos 1994 m. (unik. kodas 21112).

Kapinės išsidėsčiusios ant nedidelės, pušimis apaugusios kalvos, prie pat automagistralės Via Baltica, Šilainių mikrorajono kaimynystėje. Iš kitos pusės driekiasi statomų privačių namų kvartalas. Teritoriją žymi medinis kryžius, šalia jo pastatytas granitinis kryžiaus formos paminklas. Kapinės sunykusios, antkapinių paminklų neišlikę.

Istorija
--------

Prancūzų kareivių kapų atsiradimas Šilainiuose siejamas su netoliese, apie 0,7 km į vakarų pusę, esančiu Linkuvos dvaru, kuomet XIX a. pradžioje jis priklausė dvaro ūkvedžiui J. Strumilai. Prancūzijos kariuomenei traukiantis per Lietuvą iš Rusijos 1812–1814 m. karo, dalis kareivių buvo apsistoję ir Strumilos dvare. Apie čia mirusius prancūzus byloja dvikalbis įrašas lietuvių ir prancūzų kalbomis ant granitinio paminklo: *„Grįžtantiems iš Rusijos 1812-1814 m. karo prancūzų kariams, mirusiems Strumilos dvare, atminti. Su pagarba Šilainių kaimo gyventojai"*.

Galerija
--------

* Medinis kryžiusMedinis kryžius
* Granitinis paminklasGranitinis paminklas

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kapinės". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2016-01-05.
|  |
| --- |
| Calo |
| Kalbama | IspanijaBrazilijaPrancūzijaPortugalija |
| Kalbančiųjų skaičius | 70 000 |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | - |
| Kilmė | Mišrios kalbos Čigonų-ispanų kalbos  **Calo kalba** |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | - |
| ISO 639-2 | - |
| ISO 639-3 | rmr |
| SIL | ? |

**Calo** (orig. *Zincalo*) – kalba, kuria kalba čigonai (*Gitanos* arba *Zincarli*) kilę iš Ispanijos. Kartu su portugališkuoju – braziliškuoju *calao*, kataloniškuoju *romanó* ir braziliškuoju *errumantxela* sudaro iberišką čigonų kalbų grupę.

Kalba *calo* atsirado čigonų žodžiams taikant ispanų kalbos gramatiką ir palaipsniui išstūmė senąją čigonų kalbą. Ispanijos čigonai šią kalbą naudojo tarpusavio bendravimui, siekdami išlikti nesuprasti aplinkinių.

Kastilijoje rasti XVI a. ir XVII a. dokumentai rodo, kad čigonų kalba sutikta priešiškai ir vadinta nesuprantamu čigonų žargonu (*cingerionza*). Ispanų literatūroje Cervantes ir Luiso de Gongoro i Argotas kūriniuose vaizduojami čigonai, kurie dar nenaudoja *calo* kalbos. Iš to galima spręsti, kad calo dar nebuvo susiformavęs. Pirmi calo tekstai atsirado tik XVIII amžiuje.

Pagal Marcėlio Kaurthalio pasiūlytą sistemą, tai yra pogadialektas.

Nežiūrint čigonų kultūros uždarumo, calo žodžiai pateko į ispanų kalbą per flamenco dainas, Andalūzijos dialektą ir kalinių kalbą. XVII a. kastilietiška kalba naudojosi čigonų kalbos skoliniais.

Skolinių pavyzdžiai: *gacho* (*žmogus* iš romiško *gadjo*), *chaval* (*vaikinas*, anksčiau „sūnus"), *parnė* („pinigai"), *currelar* arba *currar* („darbininkas"), *fetén* („nuostabus"), *pinreles* („pėda"), *biruji* („šalta"), *churumbel* („vaikas").

Dabar calo kalba domisi kalbos žinovai. Bandyta net išversti čigonų leksiką ir ispanų kalbos posakius pakeisti posakiais iš kitų čigonų dialektų.

Nuorodos
--------

* Calo kalba Ispanijoje
* Europos romai – dokumentas.pdf
* rmr Duomenys apie kodu „rmr" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Aleksejus Kiričenkarus. *Алексе́й Илларио́нович Кириче́нко*ukr. *Олексій Іларіонович Кириченко*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1908 m. vasario 25 d.Chersono srityje, Ukraina |
| Mirė | 1975 m. gruodžio 28 d. (67 metai)Maskva, Rusija |
| Palaidotas (-a) | Novodevičės kapinėse |
|  |
| Veikla | tarybinis partinis ir valstybės veikėjas |
| Partija | TSKP CK Politinio biuro narys |
|  |
|  **Vikiteka** | Aleksejus Kiričenka |

**Aleksejus Kiričenka** (rus. *Алексе́й Илларио́нович Кириче́нко*, ukr. *Олексій Іларіонович Кириченко*, g. 1908 m. vasario 25 d. Chersono srityje, Ukraina – 1975 m. gruodžio 28 d. Maskvoje) – tarybinis partinis ir valstybės veikėjas, buvęs TSKP CK Politinio biuro narys.

Biografija
1936 m. baigė Azovo-Juodosios jūros socialistinės žemėtvarkos inžinierių – mechanikų institutą, dirbo žemės ūkio mechanizacijos technikumo dėstytoju, mokymo dalies vedėju.

1938–1941 m. – Ukrainos KP CK aparato darbuotojas. Patiko tuomet Ukrainą valdžiusiam N. Chruščiovui ir stulbinamai sparčiai kilo pareigose: CK instruktorius, Kadrų sektoriaus vedėjas, Pramonės skyriaus vedėjas. 1941–1945 m. – Ukrainos KP CK sekretorius pramonei, vėliau – kadrams. Karo metais- kelių frontų karinių tarybų narys, generolas majoras intendantas. 1945–1949 m. – partijos Odesos miesto ir srities komitetų pirmasis sekretorius.

1949–1953 m. – Ukrainos KP CK antrasis sekretorius, 1953–1957 m. – pirmasis sekretorius (pirmas ukrainietis Ukrainos KP vadovo pareigose).

1957–1960 m. – TSKP CK sekretorius, faktiškai antrasis pagal svarbą asmuo partijoje. Po konflikto su N. Chruščiovu 1960 m. sausio mėn. išsiųstas dirbti TSKP Rostovo srities komiteto pirmuoju sekretoriumi, tačiau jau birželio mėn. iš šių pareigų atleistas ir dirbo Penzos prietaisų gamybos mokslinio – tyrimo instituto dyzelinių įrengimų gamyklos direktoriumi. Nuo 1962 m. – pensijoje.

1952–1961 m. – TSKP CK narys, 1953–1955 m. – kandidatas į TSKP CK Politinio biuro narius, 1955–1960 m. – TSKP CK Politinio biuro narys. TSRS Aukščiausiosios Tarybos 2–5 šaukimų deputatas.

Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.
Apdangalas ant sarkofago Esteros ir Mordekajaus kape
**Calūnas** (lenk. *całun*) – laidotuvių liturgijoje naudojamas patiesalas, apdangalas, dažniausiai juodos spalvos, papuoštas religine simbolika. Kaip medžiaginė karsto uždanga dedama arba ant karsto, arba tiesiama ant žemės. 

Jeigu pamaldose už mirusius kūno nėra, gali būti patiesiamas calūnas. Katalikų bažnyčiose calūnas netiesiamas prie katafalko, kuris skiriamas mirusiojo kūnui padėti. Jis netiesiamas ir sekmadieniais, iškilmių ir švenčių dienomis, taip pat dienomis, kai po Mišių išstatomas Švč. Sakramentas. Jo negali būti ir ne gedulinėse Mišiose. *Absolutio (Libera)* apeigoms calūną bažnyčios viduryje ar prie šoninio altoriaus papuošia žvakidėmis su geltono vaško žvakėmis, gėlėmis.

Per Vėlines bažnyčioje tiesiamas calūnas arba statomas katafelis su karstu. Tai panašiai kaip stačiatikiai, uždengiantys mirusiojo veidą, nes mirusysis jau nebepriklauso gyviesiems. Laidotuvių procesą lydinčių religinių apeigų metu calūno drobe dengiamas karstas reiškia tą patį – jis paslepiamas po mirties paslapties skraiste.

Lietuvos laidotuvių liturgijoje naudotų austų calūnų yra pripažintų sakralinės dailės kūriniais, įtrauktais į Kultūros vertybių registrą.

Etimologija
-----------

„Calūnas" – į lietuvių kalbą atėjęs polonizmas, kurio reikšmės: *didelis uždangalas; gedulingas juodas karsto užtiesalas, krepas; lovos uždangalas; stora gelumbė; prastas vienuolio drabužis* ir kt.

Įvairūs posakiai:

* „*Nūnai pasaulis kaip calūnas - juodas*" (Aldona Puišytė)
* „*Trys grabai ant calūno stokso*" (Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė)
* „*Ir juodo audeklo calūnai jau slegia merdėjantį kūną*" (Vincas Mykolaitis-Putinas)
* „*Mes gulime aikštėj ant akmenų užkloti gedinčio dangaus calūno*" (Vytautas Ambrazas)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Calūnas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Lietuvos Vyskupų Konferencijos instrukcija. Laidojimo apeigos
2. ↑  Katalikiškų laidotuvių apeigos Kaune (XX–XXI a. sandūra)
3. ↑  Kun. M. Talutis. Vėlinės Punsko bažnyčioje, 2013
4. ↑  R. Kregždys. 2016. Lietuvių kalbos polonizmų žodynas
Liuba 
**Liuba** – apie 3-4 mėn. mamutė (*Mammuthus primigenius*), kuri žuvo prieš maždaug 37 000 m. ir kurios sušalęs kūnas 2007 m. gegužės mėn. buvo aptiktas Jamalo pusiasalyje (Rusija) amžiname įšale.

Mamutės kūną aptiko šiaurės elnių augintojas ir medžiotojas nencas Jurijus Chudis (*Юрий Худи*). Mamutę Liuba pavadino jos tyrinėtojai radėjo žmonos vardu.
  
Jaunutė mamutė (ji dar buvo žindoma pienu) sveria 50 kg, yra 85 cm aukščio ir 130 cm ilgio (nuo straublio iki uodegos), taigi, dydžiu atitinka stambų šunį. 

Radimo metu mamutė buvo itin gerai išsilaikiusi. Jos akys ir straublys buvo sveiki, kūną dar dengė kailio likučiai.
Mamutės kūnas buvo nuvežtas į *Jikei* universitetą Japonijoje tyrimams (tarp jų – kompiuterinei tomografijai), o vėliau vėl grįžo į Rusiją. Tiriant mamutę buvo sužinotas mamutų vidaus organų išsidėstymas. Jos kvėpavimo takuose ir virškinimo trakte aptikta daug dumblo, todėl manoma, kad ji nuskendo. Tikimasi, kad paėmus vidinių organų pavyzdžius ir juos atitirpinus bus galima tirti tų laikų mikroorganizmus ir bus galima nuskaityti šios mamutų rūšies genomą. Tikimasi tiriant oro likučius plaučiuose sužinoti ką nors naujo apie to meto Žemės atmosferą.
  
Mamutės kūnas laikomas specialiame konteineryje šaldytuve.

Nuorodos
--------

1. ↑  Baby Mammoth ‘Lyuba’ Astounds Scientists Archyvuota kopija 2007-10-27 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Rincon, Paul (2007-07-10). „Baby mammoth discovery unveiled". *news.bbc.co.uk* (The BBC). Nuoroda tikrinta 2007-07-13.
3. ↑  Solovyov, Dmitry (2007-07-11). „Baby mammoth find promises breakthrough". *reuters.com* (Reuters). Nuoroda tikrinta 2007-07-13.
4. ↑  Internal Organs of Frozen Baby Mammoth Imaged with CT
5. ↑  „Lyuba" gives scientists glimpse of mammoth insides

Iliustracijos:

* „Liuba" ant stalo