recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Jadvyga Drungaitė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1905 m. balandžio 1 d.Užpaliai |
| Mirė | 1994 m. liepos 29 d. (89 metai)Berčiūnai |
|  |
| Veikla | pedagogė, poetė, žurnalistė, redaktorė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Jadvyga Drungaitė** (1905 m. balandžio 1 d. Užpaliuose – 1994 m. liepos 29 mėn. Berčiūnuose) – Lietuvos pedagogė, poetė, prozininkė, žurnalistė, redaktorė.

Biografija
----------

1918–1921 m. mokėsi Zarasų pradžios mokykloje. Mokytojavo Bikūnų (Antalieptės valsčius) pradžios mokykloje. Atsisakiusi mokytojos darbo, 1923–1927 m. mokėsi Rokiškio gimnazijoje. Besimokydama Rokiškio gimnazijoje, Jadvyga susirgo džiova, ilgai gydėsi. Nuo 1928 m. studijavo Lietuvos universiteto Teologijos–filosofijos fakultete. 1940 m. fakultetą uždarius mokslus tęsė Vilniaus universitete, gavo jau tarybinį diplomą, kurį vėliau pakeitė į vokišką.

Prasidėjus vokiečių okupacijai, atvyko į tėvų nuomojamą malūną Savitiškyje, šalia Panevėžio. Prasidėjus antrajai tarybinei okupacijai, 1945 m. mirė tėvas. Jadvygai teko dirbti sunkų fizinį darbą malūne. Tik, kai karui baigiantis buvo subombarduotas malūnas, ji nusipirko namelį Panevėžyje, Pušaloto gatvėje. Panevėžio Suaugusiųjų gimnazijoje dėstė lietuvių kalbą. Mirus motinai, persikėlė į Berčiūnus pas brolį Antaną, kur ir gyveno iki mirties.

Pirmuosius savo kūrinėlius *Jūružės* slapyvardžiu išspausdino dar 1921 m. besimokydama Zarasų keturklasėje mokykloje. Nuo 1921 m. pradėjo rašyti eilėraščius, studijuodama rašė ir noveles, publicistinius straipsnius, recenzijas,
kuriuos spausdino leidiniai „Rytas", „Pavasaris", „Lietuvos aidas", „XX amžius", „Naujoji Romuva" ir kt. 1934 m. „Lietuvos aidas" išspausdino jos novelę „Nuklydėliai meilėje". Pagal ją parašė ir scenarijų kino filmui.

Noveles daugiausia spausdindavo žurnale „Naujoji vaidilutė", kurį 1932–1933 m. 1936–1937 m. ir redagavo. 1935–1938 m. žurnalo „Moteris" redaktorė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Danguolė Ragažinskaitė. Jadvyga Drungaitė. Panevėžio kraštą išgarsinę. Konferencijos, įvykusios 2005 m. gruodžio 16 d. pranešimų tezės. Lietuvos istorijos draugijos Panevėžio skyrius, Panevėžys, 2005 m. Archyvuota kopija 2012-08-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 113 psl.
**Pėteris Šmitas** (*Pēteris Šmits*, 1869 m. gruodžio 25 d. Raunoje, Cėsių raj. – 1938 m. birželio 5 d. Rygoje) – žymus latvių kalbininkas, tautosakininkas, etnografas, mitologas.

Biografija
----------

Baigęs Peterburgo universiteto svetimų kalbų skyrių, 1886–1899 m. Kinijoje tęsė kinų kalbos studijas. 1899–1920 m. dėstė Vladivostoko Tolimųjų Rytų institute (nuo 1918 m. universitete). Nuo 1907 m. profesorius. Nuo 1920 m. dėstė Latvijos universitete.

Kūryba
------

P. Šmito pastangomis parengti ir išleisti visi pagrindiniai senųjų latvių mitologijos šaltinių bei tautosakos rinkiniai. „Latvių mitologijoje" (1918 m. antras leidimas 1926 m.) lygino lietuvių ir latvių dievus, „Baltų filologijos įvade" (1936 m.) aptarė lietuvių kalbą ir jos tarmes, senuosius lietuvių raštus.

Parašė „Kalbotyros įvadą" (1934 m.) darbų apie mandžiūrų mongolų, kinų ir kt. kalbas. Parengė rinkinį „Latvių pasakos ir padavimai" (1925–1937 m. 15 t.), „Latvių dainos" (1936–1939 m. 4 t.), „Latvių liaudies tikėjimai" (1940–1941 m. 4 t.). Paskelbė straipsnių apie lietuviškus motyvus latvių liaudies dainose (išsp. 1924 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pēteris Šmits*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2024-04-30.

Nuorodos
--------

* P. Šmito knyga „Latvių mitologija", 1926 m. Archyvuota kopija 2007-09-15 iš Wayback Machine projekto.
* Antkapinis paminklas Archyvuota kopija 2012-04-10 iš Wayback Machine projekto.

]]
Nepuolimo pakto žemėlapis
**Juodojo kaspino diena** – atmintina diena, Lietuvoje minima rugpjūčio 23 d.

Istorija
--------

1939 m. rugpjūčio 23 d. Maskvoje Vokietijos užsienio reikalų ministras J. Ribentropas ir SSRS užsienio reikalų liaudies komisaras V. Molotovas pasirašė abiejų šalių nepuolimo paktą, kuris turėjo įtakos Antrojo pasaulinio karo pradžiai. Paktas panaikino ir Baltijos šalių, taip pat ir Lietuvos, nepriklausomybę. Papildomuose slaptuose protokoluose Estija ir Latvija buvo priskirtos SSRS, o Lietuva palikta Vokietijai. Rugsėjo 28 d. V. Molotovas ir J. Ribentropas pasirašė antrąjį Vidurio Europos padalijimo aktą, pagal kurį Lietuva atiduota SSRS sik sik sik you know what time it is bro

.

1989 m. rugpjūčio 23 d. prisimindamas Ribentropo–Molotovo paktą, atėmusį Baltijos šalių nepriklausomybę, Lietuvos Sąjūdis, Estijos liaudies frontas ir Latvijos liaudies frontas surengė akciją „Baltijos kelias". Akcijos metu Lietuvos, Latvijos ir Estijos gyventojai (apie 2 mln.) susikibdami rankomis sudarė gyvą grandinę per Baltijos valstybes, taip simboliškai atskirdami Baltijos valstybes nuo Sovietų Sąjungos, išreikšdami norą būti laisvais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Česlovas Laurinavičius, *Molotovo–Ribbentropo paktas*, Visuotinė lietuvių enciklopedija, 2022-01-05. Nuoroda tikrinta 2022-05-20.
2. ↑  *Baltijos kelias*, Visuotinė lietuvių enciklopedija, 2021-10-11. Nuoroda tikrinta 2022-05-20.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Pulsatilla vulgaris** |
| --- |
| Paprastoji šilagėlė (Pulsatilla vulgaris)Paprastoji šilagėlė (*Pulsatilla vulgaris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Vėdrynažiedžiai  *( Ranunculidae)* |
| Šeima: | Vėdryniniai  *( Ranunculaceae)* |
| Gentis: | Šilagėlė  *( Pulsatilla)* |
| Rūšis: | Paprastoji šilagėlė  *( Pulsatilla vulgaris)* |

 |

**Paprastoji šilagėlė** (*Pulsatilla vulgaris*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos daugiametis žolinis augalas. Labai panaši ir maišoma su pievine šilagėle (*Pulsatilla pratensis*), nuo kurios skiriasi apyžiedžio lapeliais, kurie dukart ilgesni už kuokelius. Šakniastiebis tvirtas, stiebas status, jo pamate lapai sudaro skrotelę. Lapo lakštas plunksniškas, su įskeltomis dalimis. Žiedai pavieniai, iš pradžių varpelio pavidalo, vėliau prasiskečia. Apyžiedžio lapeliai melsvai violetiniai. Augalas kuokelių ir piestelių turi daug. Vaisiai apaugę plaukeliais. Šaknis siekia iki 1 m gylio.

Auga šlaituose, sausuose miškuose. Paplitusi Vidurio Europoje, pietų Skandinavijoje. Lietuvoje paplitimas neaiškus.

Paprastosios šilagėlės žiedas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji šilagėlė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Komo ežeras |
| --- |
| Komo ežero reginysKomo ežero reginysKomo ežero reginys |
| Vieta | Italijos vėliava Italija (Lombardija) |
| Plotas | 146 km² |
| Kilmė | Ledyninis, tektoninis |
| Vidutinis gylis | 154 m |
| Didžiausias gylis | 410 m |
| Tūris | 22,5 km³ |
| Įteka | Ada, Mera |
| Išteka | Ada |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Komo ežeras

  |
| **Koordinatės** |  46°00′00″ š. pl. 9°16′00″ r. ilg.﻿ / ﻿46.00000°š. pl. 9.26667°r. ilg.﻿ / 46.00000; 9.26667 |
|  |
|  Vikiteka | Komo ežeras |

**Komo ežeras** (it. *Lago di Como*, senovėje: lot. *Larius Lacus*) – ežeras šiaurės Italijoje, Lombardijoje, Alpių pietinėse pašlaitėse. Telkšo tektoninėje įduboje, 198 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis (šiaurės-pietų kryptimi) 46 km, plotis iki 4,5 km. Pietinėje dalyje ežeras išsišakoja į dvi atšakas. Gylis iki 410 m.

Krantai daugiausia aukšti, skardingi. Yra nedidelė Komasino salelė. Komo ežeru prateka Ados upė (Po baseinas). Laivyba, žvejyba. Ežero pakrantėse įsikūrę kurortai – Komas, Lekas ir kt.

Lierna yra vienas iš gražiausių kaimų visame Komo ežere, įsikūrusi Como ežero centro. Ji garsi savo ekskliuzyvumu ir yra populiarus kelionės tikslas Europos aukštai aristokratijai ir tarptautiniams VIP, kurie čia gali mėgautis visišku privatumu. Esant viduryje ežero, Lierna siūlo įspūdingą ir ikonišką vaizdą į Bellagio. Siauros akmeninės gatvės, spalvingos namai ir kalnų takai, kuriuos sukūrė Leonardo da Vinci, prisideda prie unikalios ir įdomios atmosferos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 221
|  |
| --- |
| Aizkrauklė–Panevėžys elektros jungtis |
|  |
| Vieta |
| **Šalys** | Latvijos vėliava Latvija, Lietuvos vėliava Lietuva |
| **Trasa** | Aizkrauklė–Panevėžys |
| Savininkai |
| **Partneriai** | Augstsprieguma tikls, Litgrid |
| Gamyba |
| **Atidarymas** | 1969 m. |
| Techninė informacija |
| **Jungties tipas** | Antžeminė oro linija |
| **Ilgis** | 83 km |
| **Kintamoji srovė** | 330 kV |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Aizkrauklės–Panevėžio elektros jungtis** – elektros jungtis tarp Latvijos ir Lietuvos.

1970 m. pradėtas jungties eksploatavimas. Tai viena iš 7-ių elektros jungčių tarp Lietuvos ir Latvijos bei viena iš keturių, kurios turi 330 kV kintamoji elektros srovę. Jungtis sujungta su Pliavinių hidroelektrine ir Panevėžio transformatorių pastote.

2024 m. paskelbta apie projektavimo darbų pirkimą šios linijos rekonstrukcijai su tikslu užbaigti jungties rekonstrukciją iki 2029 m. Jų metu ketimama esamas viengrandės linijos atramas bei laidus pakeisti dvigrandėmis atramomis, įrengiant vienos grandies laidininkus ir sudarant galimybę ateityje prijungti antrą grandį.

Jungtis Latvijos teritorijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Modernizuota Panevėžio pastotė – patikimam energetikos sistemos darbui
2. ↑  „Litgrid" ruošiasi rekonstruoti vieną iš elektros linijų tarp Lietuvos ir Latvijos
| **Vladimiras Volčiok** |
| --- |
| Gimė | 1963 m. spalio 8 d. (60 metų)Grigiškėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Liudmila |
| Vaikai | Darja, Aleksandra |
|  |
| Veikla | teisininkas, Trakų rajono politinis veikėjas, buvęs Seimo narys |
| Partija | 2003 m. Darbo partija |
|  |
| Alma mater | 1992 m. Vilniaus universitetas |

**Vladimiras Volčiok** (g. 1963 m. spalio 8 d. Grigiškėse) – teisininkas, Trakų rajono politinis veikėjas, buvęs Seimo narys.

Biografija
----------

1980 m. baigė Grigiškių vidurinę mokyklą, mokėsi Vilniaus technologijos technikume. 1992 m. baigė Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą.

1981–1983 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1985–1991 m. Trakų rajono Buitinio gyventojų aptarnavimo kombinato fotografas. 1991 m. kovo – rugpjūčio mėn. Trakų rajono žemės ūkio įmonės „Pergalė" juristas, 1991–1996 m. Trakų rajono Žemėtvarkos skyriaus Karijotiškių agrarinės reformos tarnybos viršininkas, 1994-1995 m. Trakų rajono savivaldybės juristas, 1997–2004 m. Vilniaus apskrities viršininko administracijos Trakų rajono žemėtvarkos skyriaus vyr. specialistas, 2004 m. UAB „Golbena" direktoriaus pavaduotojas; 2000–2004 m. Seimo, 2004–2008 m. Seimo narys.

2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Trakų rajono savivaldybės tarybos narys, valdybos narys, kolegijos narys.

1999–2003 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Trakų rajono skyriaus narys. Nuo 2003 m. Darbo partijos narys.

2002–2003 m. Lietuvos tradicinio karatė do federacijos viceprezidentas.

Žmona Liudmila, vadybininkė. Dukros Darja ir Aleksandra..

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vladimiro Volčiok biografija Archyvuota kopija 2008-09-20 iš Wayback Machine projekto. (LRS nario tinklavietė 2004-2008 m.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje pernelyg plačiai remiamasi su straipsnio objektu artimai susijusiais šaltiniais.**Dėl to straipsnyje pateikiama informacija gali būti nepakankamai objektyvi. Jei galite, straipsnio informaciją pagrįskite nuorodomis į nepriklausomus antrinius šaltinius |


|  |
| --- |
| El Fuego |
| Kilmė |  Lietuva |
| Žanrai | klasikapopopera |
| Aktyvumo metai | 2008 - dabar |
| Nariai |
| Rokas SpalinskasPaulius Bagdanavičius Edgaras Davidovičius |

**„el Fuego"** (isp. „Ugnis") – Lietuvos vokalinė vaikinų grupė, kurios sudėtyje – trys operinio balso vokalistai, Lietuvos muzikos ir teatro akademijos magistrantai.

Nariai
------

Grupę sudaro trys nariai: Rokas Spalinskas, Paulius Bagdanavičius, Edgaras Davidovičius. Gražvydas Staigvilas pasitraukė 2019 m. Kiti pasitraukę nariai: Tomas Pavilionis, Eugenijus Chrebtovas, Jonas Sakalauskas.

Grupės biografija
-----------------

Ši pop-klasikos grupė sukurta kaip analogas tarptautinei operinės pop muzikos grupei Il Divo. Kviečiami koncertuoti įvairiuose bendruose koncertuose bei TV laidose, dalyvavo „Dainų dainoje". Kaip atskiri nariai 2008 m. dalyvavo LTV muzikiniame projekte „Triumfo arka". Pradėjusi koncertuoti, ši grupė išleido pirmąjį ir debiutinį savo albumą. Vaidina LNOBT, Klaipėdos muzikiniame teatre bei koncertuoja užsienyje.

2010 m. dalyvavo LNK muzikiniame projekte „Žvaigždžių duetai 4" (kartu su modeliu Jurgita Tvarijonaite) bei TV3 muzikiniame projekte „Muzikos čempionų taurė". 2011 m. su daina „Esu žmogus" dalyvavo nacionalinėje atrankoje į 2011 m. Euroviziją ir išleido antrąjį albumą „Žodžiai gyvenimui". 

2008 m. išleido pirmąjį savo albumą.

Diskografija
------------

### Albumai

„Fuego" (2008) [Zuzi Records]

„Žodžiai gyvenimui" (2011) [Zuzi Records]

### Papildomos dainos

* Žvaigždžių milijonai (2009 m. konkurso „Dainų daina" kūrinys)
* Esu žmogus (2011 m. nacionalinės atrankos į Euroviziją kūrinys)

Nuorodos
--------

* „el Fuego" muzikinė svetainė
| *Wii Fit* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | „Nintendo" |
| Leidėjas | „Nintendo" |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | JP 2007 m. lapkričio 30 d.EU 2008 m. balandžio 25 d.AUS 2008 m. gegužės 8 d.ŠA 2008 m. gegužės 19 d. |
|
| Žanras (-ai) | Sporto žaidimas |
| Režimas | Vieno žaidėjo |
|
| Reitingai | ESRB: E (visiems)PEGI: 3 |
| **Platforma** | Nintendo Wii |
| Versija |  |
| Variklis |  |
| Platinimas |  |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas |  |
| Kitos dalys | Wii serija |
|  |

 „Wii Fit" žaidimas: stovint ant Wii Balance Board svarstyklių ir keičiant svorio balansą tarp kojų galima reguliuoti virtualaus šuolininko su slidėmis nuo tramplino judesius.
**Wii Fit** – 2007 m. fitneso užsiėmimų žaidimas, sukurtas Japonijos „Nintendo" kompanijos ir išleistas „Wii" konsolei.

„Wii Fit" buvo parduodamas supakuotas su Wii Balance Board elektroninėmis svarstyklėmis ir sulaukė didelio populiarumo, viso 22,67 mln. žaidimo kopijų buvo parduota. Žaidimą kritikai įvertino 80 iš 100 balų vidurkiu *metacritic.com* suvestinės duomenimis.

Apie žaidimą
------------

„Wii Fit" yra vienam žaidėjui skirtas fitneso pratimų ir minižaidimų rinkinys, susietas su Wii Balance Board valdikliu. Wii Balance Board yra elektroninės svarstyklės, turinčios keturias jautrias zonas (po dvi kiekvienai pėdai) ir todėl galinčios reaguoti į svorio balanso pasikeitimus. 

„Wii Fit" yra 4 užsiėmimų grupės:

* jogos (15 pratimų)
* jėgos treniruotės (15 pratimų)
* aerobikos (9 pratimai)
* balanso (9 minižaidimai)

„Wii Fit" gali nustatyti KMI, žaidime galima sekti svorio numetimo progresą. Žaidėjui jogos ir jėgos pratimuose padeda virtualus treneris (galima pasirinkti moterį arba vyrą). Balanso ir aerobikos žaidimuose valdomas susikurtas Mii avataras (animacinio žmogeliuko pavidalo veikėjas). Žaidimai vykdomi statant pėdas ar remiant rankas ant Wii Balance Board svarstyklių, ar stovint ant jų ir permetant svorį nuo vienos kojos ant kitos.

Didžiulį „Wii Fit" populiarumą lėmė tariamas ar tikras reklamuotas teigiamas užsiėmimų poveikis sveikatai. Atsirado ligoninių, kurios naudojo „Wii Fit" reabilitacijos programoms. Buvo atlikti tyrimai su „Wii Fit", patvirtinantys galimą užsiėmimų teigiamą poveikį pusiausvyros laikysenos atstatymui ar palaikymui.

Vėliau buvo išleistos „Wii Fit" atnaujintos versijos su papildymais „Wii Fit Plus" (2009) ir „Wii Fit U" (2013, „Wii U" konsolei).

Išnašos
-------

1. ↑  nintendo.co.jp
2. ↑  metacritic.com
3. ↑  Destructoid[neveikianti nuoroda]
4. ↑  CNN
5. ↑  marianjoy.org Archyvuota kopija 2017-08-29 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* giantbomb.com
* mobygames.com
Severstal|  |
| Forma | akcinė bendrovė |
| Pramonė | metalurgija, kalnakasyba, metalo apdirbimo pramonė |
| Įkurta | 1993 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Aleksejus Mordašovas |
| Centrinė būstinė | Čerepovecas, Rusijos vėliava Rusija |
| Svarbiausi darbuotojai | Aleksejus Mordašovas |
| Produkcija | plienas, valcuotas metalas, vamzdžiai, vinys, metalo konstrukcijos ir kt. |
| Pajamos | 5,32 mlrd. JAV dolerių (2021 m.) |
| Darbuotojų | >50 000 |
| Padaliniai | Severstal Rossijskaja Stal, Severstal Resurs |
| Tinklalapis | severstal.com |

**Severstal** (rus. *Северсталь* 'šiaurės plienas') – Rusijos kalnakasybos, metalurgijos ir metalo apdirbimo pramonės įmonė. Įsteigta 1993 m. būstinė Čerepovece.

Įmonė išsivystė iš 1955–1959 m. pradėjusio veikti Čerepoveco metalurgijos kombinato. 1993 m. kombinatas privatizuotas, Aleksejus Mordašovas iš jo sudarė akcinę bendrovę „Severstal". 2021 m. tai buvo viena didžiausių Rusijos kompanijų.

„Severstal" išgauna metalo gamybai reikalingą geležies rūdą ir akmens anglį bei vykdo metalurgijos pramonę (bendrovei priklauso „Karelskyj Okatyš" rūdų sodrinimo kombinatas Kostomukšoje, „Olkon" rūdų sodrinimo kombinatas Olenegorske, „Vorkutaugol" akmens anglių gavybos ir apdirbimo įmonė Vorkutoje, Čerepoveco metalurgijos kombinatas, Ižorsko vamzdžių gamykla ir kt.). Gamina plieną, valcuotą metalą, vamzdžius, kitus geležies gaminius.

2022–2023 m. atsakant į Rusijos įsiveržimą Ukrainon, kai kurios valstybės (Jungtinė Karalystė, Australija, Ukraina, Kanada, Naujoji Zelandija, JAV) kompanijai paskelbė sankcijas.

* Čerepoveco metalurgijos kombinatasČerepoveco metalurgijos kombinatas
* Karelskij Okatyš geležies rūdos kasyklaKarelskij Okatyš geležies rūdos kasykla
* Vorkutos anglių apdirbimo kombinatasVorkutos anglių apdirbimo kombinatas

Šaltiniai
---------

1. ↑  200 крупнейших частных компаний России 2021. *forbes.ru*
2. ↑  Северсталь, *forbes.ru*
3. ↑  Каталог продуктов, *severstal.com*
4. ↑  Sanctions List Search
| Nepasiekiamumo polius*Полюс недоступности* |
| --- |
| *Lenino paminklas stotyje „Nepasiekiamumo polius" 2007 m.* |
|  |
| 

Nepasiekiamumo poliusNepasiekiamumo polius

82°06′0″ p. pl. 54°58′0″ r. ilg.﻿ / ﻿82.10000°š. pl. 54.96667°r. ilg.﻿ / 82.10000; 54.96667﻿ (Nepasiekiamumo polius (stotis)) |
|  |
| **Valstybė** | TSRS vėliava TSRS |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1958 m. |
|  |
| **Altitudė** | 3 791 m |

**Nepasiekiamumo polius** (rus. *Полюс недоступности*) – Tarybų Sąjungos antarktinė mokslinė stotis, 1958 m. pastatyta Rytų Antarktidoje, ledo plynaukštėje, 3791 m virš jūros lygio, Pietų pusrutulio nepasiekiamumo poliuje (tiesa, dabar yra keletas skirtingų taškų, pretenduojančių į šį titulą). Ledo storymės apimtis – 2980 m. Artimiausia stotis – Amundseno–Skoto, už 878 km. Vidutinė metinė oro temperatūra −56,8 °C.

Stotį 1958 m. gruodžio 14 d. įkūrė 3-iosios TSRS ekspedicijos, vadovaujamos Jevgenijaus Tolstikovo, nariai, keliavę iš „Mirno" stoties. Jie dvi savaites atliko meteorologinius, aktinometrinius, geologinius bei geomagnetinius stebėjimus, zondavo ledyno storymę, išgręžtas 60 m gylio gręžinys ledo temperatūrai matuoti.

Iš viso pradžioje į stotį atvyko 18 žmonių, iš jų 5 mokslininkai. Mažyčiame pastate galėjo gyventi 4 žmonės, veikė radijo stotis ir elektrinė. Pastatytas Lenino biustas. Po trijų dienų dalis ekspedicijos dalyvių išskrido lėktuvu į „Mirno" stotį, liko 14 žmonių. Jie stotį užkonservavo ir gruodžio 26 d. išvyko traktorinių rogių keliu atgal į „Mirną".

Vėliau stotis taip ir nebuvo atkurta, tačiau ją aplankė keletas ekspedicijų: 1964 m. – 8-oji TSRS ekspedicija, 1965 m. JAV ekspedicija „Pietų ašigalis–Karalienės Matildos Žemė", 1967 m. – 12-oji TSRS ekspedicija. 2006 m. stoties liekanas pasiekė brito Henrio Kuksono (*Henry Cookson*) ekspedicija N2i su sniego aitvarais (šis pasiekimas įtrauktas į Gineso rekordų knygą). 2011 m. stotį pasiekė Sebastiano Koplando ekspedicija.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Полюс\_недоступности*,Большая советская энциклопедия, T. XX (Плата—Проб). – Москва: Советская энциклопедия, 1975
2. ↑  Трешников А. Ф. *История открытия и исследования Антарктиды*. – М.: Географгиз, 1963. – С. 332–333.
3. ↑   Саватюгин Л. М. Преображенская М. А. 5.4.2 Станция Полюс Недоступности // *Российские исследования в Антарктике* : [Монография : В 3 т.]. – СПб.: Гидрометеоиздат, 1999. – Т. 1. – С. 70—72.
**Paulo Bento**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Paulo Jorge Gomes Bento |
| Gimimo data | 1969 m. birželio 20 d. (54 metai) |
| Gimimo vieta | Lisabona, Portugalija |
| Ūgis | 1,75 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Pietų Korėjos vyrų futbolo rinktinė (treneris) |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
|  | Palmense |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1987–1988 1988–1989 1989–1991 1991–1994 1994–1996 1996–2000 2000–2004 | Oriental Futebol Benfica Estrela Amadora Vitória Guimarães  Benfica Oviedo Sporting CP | ? (?)? (?) 37 (0)95 (13) 49 (2) 136 (4) 92 (2) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 1992–2002 | Portugalija Portugalija | 35 0(0) |
|  Treniruotos komandos |
| 2005–2009 2010–201420162016–20172018 2018– | Sporting CP Portugalija PortugalijaCruzeiroOlympiacos FCChongqing LifanPietų Korėja Pietų Korėja |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2019. |

**Paulu Žoržė Gomešas Bentu** (*Paulo Jorge Gomes Bento*; g. 1969 m. birželio 20 d.) – buvęs Portugalijos futbolininkas, rungtyniavęs atraminio saugo pozicijoje, taip pat futbolo treneris.

Karjeros pradžioje Bentu rungtyniavo įvairiuose ne pirmo pajėgumo Portugalijos klubuose, kol 1994 m. tapo „Benfica" klubo nariu. Ten praleidęs 2 sezonus persikėlė į Ispaniją, „Real Oviedo" klubą. Karjerą baigė Portugalijoje, Lisabonos „Sporting" komandoje.

Paulu Bentu Portugalijos rinktinėje žaidė 10 metų, 36 kartus išbėgo į aikštę. Po 2000 m. Europos čempionato pusfinalio varžybų su Prancūzija, Bentu buvo suspenduotas 5 mėnesiams nes drauge su Abeliu Šavjeru ir Nunu Gomešu apstumdė rungtynių arbitrą. Baigė karjerą rinktinėje po 2002 m. pasaulio čempionato.

Baigęs karjerą „Sporting" klube, Bentu tapo komandos jaunimo treneriu, o nuo 2005 m. – pagrindinės komandos treneriu. Pradžioje manyta, kad Bentu dirbs šį darbą tik laikinai, tačiau po sėkmingo sezono su treneriu sutartis pratęsta. 2010 m. po keleto nesėkmingų varžybų atsistatydinus Portugalijos rinktinės treneriui Karlušui Keirozui, Bentu pasiūlytas jo postas. 2012 m. Europos čempionate jo vadovaujama Portugalijos rinktinė pasiekė pusfinalį, kuriame po baudinių serijos pralaimėjo Ispanijai.

Laimėjimai
----------

### Žaidėjo karjera

Estrela Amadora
* Taça de Portugal: 1989–90 m.

Benfica
* Taça de Portugal: 1995–96 m.

Sporting
* Primeira Liga: 2001–02 m.
* Taça de Portugal: 2001–02 m.
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2002 m.

### Trenerio karjera

Sporting
* Taça de Portugal: 2006–07, 2007–08 m.
* Supertaça Cândido de Oliveira: 2007, 2008 m.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Korėja-Japonija 2002 | I etapas | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Belgija-Nyderlandai 2000 | pusfinalis | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Paulo Bento profilis svetainėje National-Football-Teams.com
37°05′18″š. pl. 7°58′29″v. ilg.﻿ / ﻿37.0883°š. pl. 7.9747°v. ilg.﻿ / 37.0883; -7.9747

| Estádio Algarve |
| --- |
|  |
| Vieta | Portugalija Almansilis |
| Atidarytas | 2004 m. |
| Architektas | Populous |
| Talpa | 30 002 žiūrovai |
| Nuomininkai | SC Farense  Louletano DC |

**Estádio Algarve** – futbolo stadionas Almansilyje (pietų Portugalija), tarp Faro ir Lolės. Jame namų rungtynes žaidžia SC Farense ir Louletano DC. Stadione taip pat vyksta kasmetinė *Algarvės taurė* (moterų futbolo rinktinių tarptautinė taurė). Stadione telpa 30 002 žiūrovai. Pastatytas 2000 m. pagal UEFA ir FIFA standartus UEFA Euro 2004 m. čempionatui. 

Be futbolo, stadione vyksta muzikos festivaliai ir koncertai. 2007 m. vyko Portugalijos ralis, kaip dalis 2007 m. pasaulio ralio čempionato sezono.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REuro 2004 stadionai |
| --- |
|  |
| 
Estádio da Luz (Lisabona) · Estádio José Alvalade (Lisabona) · Estádio do Dragão (Portas) · Estádio do Bessa Século XXI (Portas) · Estádio Municipal de Braga (Braga) · Estádio Municipal de Aveiro (Aveiras) · Estádio Cidade de Coimbra (Koimbra) · Estádio D. Afonso Henriques (Gimarainsas) · Estádio Dr. Magalhães Pessoa (Leirija) · Estádio Algarve (Faras/Lolė) |

 |
Piskas po žemės drebėjimo
**2007 m. Peru žemės drebėjimas** – 8 balų galingumo žemės drebėjimas, įvykęs vakarinėje Peru pakrantėje 2007 m. rugpjūčio 15 d. 18 val. 40 min. vietos laiku. Drebėjimo epicentras buvo 150 km į pietryčius nuo Limos, 39 km gylyje.

Padariniai
----------

Nuo drebėjimo labiausiai nukentėjo Ikos departamento miestai – Ika, Piskas, Činča Alta, Limos departamento miestas San Visente de Kanjetė. Be to, drebėjimas buvo smarkiai jaučiamas Limoje (kur dužo langai, skilinėjo pastatai), Pukaljpoje, Ikitose, Kontamanoje, Truchiljuje, Kachamarkoje. 17 žmonių žuvo ir apie 70 sužeista kai drebėjimo metu sugriuvo bažnyčia Ikoje, Piske sugriuvo 85 % pastatų, žuvo 430 žmonių, griuvo katedra. Iš viso oficialiais duomenimis žuvo 519 žmonių ir 1366 sužeisti.

Šatiniai
--------

1. ↑  „Preliminar report" (PDF). Suarchyvuota iš originalo 2008-05-28. Nuoroda tikrinta 2020-12-08.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: netinkamas URL (link)
2. ↑  „Magnitude 8.0 - NEAR THE COAST OF CENTRAL PERU". Suarchyvuota iš originalo 2007-08-18. Nuoroda tikrinta 2020-12-08.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: netinkamas URL (link)
3. ↑  Josephs, Leslie (2007 m. rugpjūčio 15 d.). „Strong Quake Kills at Least 17 in Peru". Suarchyvuota iš originalo 2007-08-25. Nuoroda tikrinta 2020-12-08.`{{cite news}}`: CS1 priežiūra: netinkamas URL (link)
4. ↑  Barrionuevo, Alexei (2007 m. rugpjūčio 25 d.). „Quake Orphan Reflects Peru’s Loss, and Anger". *New York Times*.
5. ↑  „Earthquake in Peru: Situation Report No. 20". *ReliefWeb*. 2007 m. rugsėjo 25 d.
**Nashville SC**| Vaizdas:Nashville Soccer Club emblema.png |
| **Pavadinimas** | Nashville Soccer Club |
| **Įkurtas** | 2016 m. gegužės 19 d. |
| **Stadionas** | *Geodis Park* stadionas, Nešvilis, Tenesis |
| **Talpa** | 32 000 |
| **Vadovas** | Jungtinės Amerikos Valstijos nežinoma |
| **Vyr. treneris** | Jungtinės Amerikos Valstijos nežinoma |
| **Lyga** | Major League Soccer |
| **2024** | TBA |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Alianza Fútbol Club**, o trumpiau vadinamas **Alianza** – Panamos futbolo klubas, įsikūręs šalies sostinėje Panamoje.

Namų rungtynes žaidžia *Geodis Park* stadione (angl. *Geodis Park*), talpinančiame 30 tūkst. žiūrovų.

Istorija
--------

Klubas įkurtas 2016 m. gegužės 19 d. Rungtyniavo aukščiausioje lygoje, Major League Soccer.

Pasiekimai
----------

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Spalvinė gama
-------------

|  |  |
| --- | --- |
| **NASHVILLE** | **NASHVILLE** |

Apranga
-------

Sportinės aprangos pokyčiai
Namuose rungtyniavo tradicine apranga.

Garsesni žaidėjai
-----------------

Žaidėjai, atstovavę nacionalinei rinktinei.
* Jungtinės Amerikos Valstijos , atraminis saugas;

Užsieniečiai
* ?

Garsesni treneriai
------------------

* ?

Šaltiniai
---------

1. ↑  Informacija apie Alianza FC Panamá klubą
2. ↑  [ Apie žaidėją: ]

Nuorodos
--------

* [ **Oficiali klubo svetainė**]
* [ SOCCERWAY]
* [ SOFASCORE]
* [ FLASHSCORE]
* [ Transfermarkt]
* [ Globalsportsarchive]
Charly|  |
| Pramonė | sporto prekės, tekstilė |
| Įkurta | 1949 m. |
| Centrinė būstinė | Leonas, Meksikos vėliava Meksika |
| Produkcija | sportinė apranga, avalynė, kamuoliai ir kt. |
| Tinklalapis | [] |

**„Charly"** – Meksikos sporto įrangos gamintojas, įsikūręs Leone (Gvanachuatas). Gamina futbolo ir sportinius batelius, taip pat įvairius drabužius, įskaitant marškinėlius, polo marškinėlius, gobtuvus, švarkus, antblauzdžius, šortus ir kitus drabužius, vartininkų pirštines. Viena didžiausių sportinės aprangos įmonių Meksikoje ir yra išskirtinis Skechers partneris, leidžiantis joms parduoti savo batelus Meksikoje.

Istorija
--------

1949 m. įkurta bendrovė kaip maža batų įmonė, pavadinta „Campanita" (ispanų k. mažas varpelis), kuri iš pradžių pardavinėjo tik kūdikių batelius. 

1977 m. įmonė nusprendė plėsti savo veiklą ir pradėjo siūlyti sportbačius kitokio amžiaus žmonėms ir pakeitė pavadinimą į „Charly".

2010 m. Charly sudarė sandorį su Skechers ir tapo oficialiu jų batų platintoju po to, kai Skechers paliko Meksikos rinką.

Plečiantis verslui ir didesnei sėkmei, 2014 m. bendrovė nusprendė pradėti savo futbolo įrangos liniją. Iš pradžių bendrovė rėmė tik antrojo diviziono – Ascenso MX – komandas, tačiau jos pardavimo ir rinkodaros sėkmė paskatino pradėti remti „Liga MX" pirmojo diviziono komandas ir net komandas bei žaidėjus už šalies ribų.

Šaltiniai
---------
**Éder**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Éderzito António Macedo Lopes |
| Gimimo data | 1987 m. gruodžio 22 d. (36 metai) |
| Gimimo vieta | Bisau, Bisau Gvinėja |
| Ūgis | 1,90 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 20062007–20082008–20122012–20152015–201620162016– | FC Oliveira do HospitalGD TourizenseA. Académica de Coimbra OAFSC BragaSwansea City AFC→ Lille OSC (skol.)Lille OSC | 23 (18)  42 (11)  83 (12)60 (26)13 (0)13 (6)0 (0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2012– | Portugalija Portugalija | 29 (4) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2016 m.. |

**Ederzitas Antonijus Masedas Lopešas**, trump. **Ederis** (g. 1987 m. gruodžio 22 d. Bisau) – Bisau Gvinėjoje gimęs Portugalijos futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje Prancūzijos klube Lille OSC bei Portugalijos rinktinėje.

Futbolininko karjerą pradėjo 1999 m. ADC Adémia jaunimo komandoje. Yra žaidęs FC Oliveira do Hospital, GD Tourizense, A. Académica de Coimbra OAF, SC Braga, Swansea City AFC. Nuo 2016 m. atstovauja Lille OSC komandai.

2012 m. debiutavo Portugalijos rinktinėje, kuriai atstovavo 2014 m. pasaulio taurėje. Euro 2016 m. čempionato finalinėse rungtynėse prieš Prancūziją pelnė vienintelį rungtynių įvartį.

Tarptautinė karjera
-------------------

Éder pasirinko atstovauti Portugalijos rinktinei. 2012 m. rugpjūčio mėn. buvo pakviestas į 2014 m. pasaulio futbolo čempionato atrankos rungtynes prieš Liuksemburgą. Rungtynėse nežaidė. Debiutavo rugsėjo 11 d. paskutinėse rungtynių prieš Azerbaidžaną minutėse, pakeitęs Hélder Postiga.

Žaidė 2014 m. pasaulio taurėje.

Savo pirmąjį įvartį pelnė draugiškose rungtynėse prieš Italiją 2015 m. birželio 16 d. Stade de Genève stadione.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Brazilija 2014 | I etapas | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Prancūzija 2016 | 1 vieta | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
| **Marvanas II** |
| --- |
|  |
| Marvano II vardo kaligrafija |
| Gimė | apie 684 m. |
| Mirė | 750 m.Egiptas |
| Tėvas | Muhamedas ibn Marvanas |
|  |
| Pareigos | kalifas 744–750 m. |

**Marvanas II** (arab. مروان بن محمد = *Marwān ibn Muḥammad*, apie 684–750 m.) – VIII a. paskutinis arabų kalifas iš Omejadų dinastijos, valdęs 744–750 m.

Biografija
----------

Marvanas II buvo Muhamedo, kalifo Marvano I sūnaus, sūnus (Marvanas ibn Muhamedas). Jis 12 metų išbuvo Armėnijos valdytoju, kur užsigrūdino kovose Kaukaze ir Azerbaidžane. Jo pajėgas sudarė maži, apmokami ir patyrusių vadų vadovaujami daliniai. 744 m. jis parėmė Jazidą III nuverčiant kalifą Validą II, tačiau tais pačiais metais mirus Jazidui III pareiškė savo pretenzijas tapti kalifu prieš Jazido III įpėdiniu patvirtintą Ibrahimą ibn Validą. Marvano pajėgos sumušė pagrindinio kito konkurento Suleimano ibn Hišamo (kalifo Hišamo sūnaus) pajėgas ir pačioje 744 m. pabaigoje Marvanas įžengė į Damaską. Ibrahimas ibn Validas ir Suleimanas ibn Hišamas pasitraukė į Palmyrą. Vienas pirmųjų tikslų, kurį įgyvendino Marvanas II, buvo sostinės perkėlimas iš Damasko į Haraną, kur buvo jam artimesni ir ištikimesni kaisitų klanai.

Kol Marvanas II kariavo Sirijoje ir Irake, 747 m. Chorasane iškilo nauji sukilėliai, vedami Abu Muslimo su šūkiu už Mahometo šeimos įpėdinius. Iš tikro tai buvo Abasidų organizuotas sukilimas, istorijoje žinomas „Abasidų revoliucijos" pavadinimu, kurį Marvanas II įvertino per vėlai ir karas (Trečioji fitna) tarp Omejadų dėl sosto virto karu dėl visos dinastijos išlikimo. Abu Muslimo pajėgos sparčiai augo iš musulmonų persų, šiitų ir kitų, priešiškai nusiteikusių Omejadams. Chorasano valdytojas pabėgo ir sukilėliai užėmė Mervą. Po to Abu Muslimas sumušė tris Marvano II pasiųstas armijas. 750 m. Abu Muslimo pajėgos triumfališkai įžengė į Kufą ir vėliau tais metais sumušė Marvano II pajėgas lemiamame mūšyje prie Didžiojo Zabo upės. Marvanas II pabėgo į Siriją, o po to į Palestiną, bet nesulaukė paramos. Po to jis pasitraukė į Egiptą, kur buvo suimtas ir nužudytas tais pačiais 750 metais. Omejadai prarado valdžią kalifate ir naujas kalifas Abual Abasas as Safa pradėjo Abasidų dinastiją. Marvanas II taip pat buvo paskutinis kalifas, valdęs vientisą kalifatą, nes po Abasidų įsigalėjimo atskilo vakarinės kalifato dalys, kur pasitraukęs Omejadų atstovas Abdur Rahmanas I pratęsė dinastiją.

Šaltiniai
---------

* Enciklopedija Britannica
* Asma Afsaruddin. *The First Muslims: History and Memory*, 2013
| **Abd al Malikasarab. عَبْد الْمَلِك** |
| --- |
|  |
| Abd al Maliko atvaizdas auksinio dinaro averse (~695 m.) |
| Omejadai |
| Gimė | 646 m.Medina, Rašidų kalifatas |
| Mirė | 705 m. spalio 9 d. (~59 metai)Damaskas, Omejadų kalifatas |
| Tėvas | Marvanas I |
| 5-asis Omejadų kalifato kalifas |
| Valdė | 685 m. balandžio 12 d. – 705 m. spalio 9 d. |
| Pirmtakas | Marvanas I |
| Įpėdinis | Al Validas I |

**Abd al Malikas** (arab. عَبْد الْمَلِك ٱبْن مَرْوَان ٱبْن الْحَكَم = *ʿAbd al-Malik ibn Marwān ibn al-Ḥakam*, ~646 m. – 705 m. spalio 9 d.) – penktasis Omejadų dinastijos kalifas, valdęs 685–705 m. Kalifo Marvano I sūnus.

Biografija
----------

Abd al Malikas gimė apie 646 m. Medinoje, Hidžaze, būsimajam Omejadų kalifui Marvanui ibn al Hakamui. Studijavo šariatą Damaske. Būdamas 16 metų, Omejadų dinastijos pradininko Muavijos I paskirtas Medinos kanceliarijos vadovu. 683 m. Medinoje kilus sukilimui (antroji fitna) prieš Muavijos I sūnų kalifą Jazidą I (v. 680–683), Omejadai (ir Abd al Malikas) buvo išvaryti iš miesto. 683 m. Medinos sukilėliai buvo nugalėti Jazido siųstos kariuomenės.

Mirus Jazidui I ir jo įpėdiniui Muavijai II, dauguma arabų genčių savo ištikimybę paskelbė Omejadų varžovui, Mekoje įsikūrusiam kalifui Abd Alahui ibn al Zubairui. 684 m. kalifu išrinktas Abd al Maliko tėvas Marvanas. Po metų kalifu tapęs Abd al Malikas 691 m. sumušė Mekos valdytoją Abd Alahą ibn al Zubairą ir užėmė Iraką. 692–697 m. nuslopino charidžitų sukilimus Irake ir Chorasane.

Valdant Abd al Malikui reformuota valstybės administracija. Vietoj graikų ir persų kalbų įvesta valstybinė arabų kalba, imta kaldinti arabiškas monetas (vietoj iki tol naudotų Bizantijos ir Sasanidų). Pertvarkyta mokesčių sistema. Abd al Malikas finansavo Uolos kupolo šventyklos ir al Aksos mečetės statybą Jeruzalėje.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  „Abd al Malikas". *vle.lt*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2024-03-29.
2. ↑  Suleman, Mehrunisha; Rajbee, Afaaf. „The Lost Female Scholars of Islam". *Emel magazine*. Emel magazine. Nuoroda tikrinta 23 February 2015.
3. ↑  Dixon 1971, p. 17.
4. 1 2  Gibb 1960, p. 76. sfn error: no target: CITEREFGibb1960 (help)
5. ↑  Hawting 2000, p. 48. sfn error: no target: CITEREFHawting2000 (help)
6. 1 2  „'Abd al-Malik". *Encyclopedia Britannica*. I: A-Ak - Bayes (15th leid.). Chicago, IL: Encyclopedia Britannica, Inc. 2010. pp. 14–15. ISBN 978-1-59339-837-8.

Šaltiniai
---------

* Dixon, 'Abd al-Ameer (1971). *The Umayyad Caliphate, 65–86/684–705: (A Political Study)*. London: Luzac. ISBN 978-0718901493.
* Gibb, H. A. R. „ʿAbd al-Malik b. Marwān". **1**. pp. 76–77. `{{cite book}}`: Missing or empty `|title=` (pagalba)
* Hawting, G. R. „Rawḥ b. Zinbāʿ". **8**. p. 466. `{{cite book}}`: Missing or empty `|title=` (pagalba)
Abonementinis garsiakalbis „EMS" (rus. *„ЭМЗ"*) 1952 m.
Radijo taško komponentai
**Abonementinis radijo taškas** (taip pat: *radijo taškas, taškas, laidinis radijas, radijo reproduktorius, abonementinis garsiakalbis*) – įrenginys, leidžiantis abonentui priimti radijo programas, transliuojamas laidais, o ne eteriu.

Abonementiniai radijo taškai buvo statomi valstybinėse įmonėse, įstaigose ir butuose. Buvo manoma, jog taškai bus naudingi skubiai pranešant apie karinį ar civilinį pavojų, nurodant ką tuomet daryti, net jei ir nebeveiktų įprastiniams imtuvams reikalingas elektros tinklas. Todėl taškams pradėjus nykti, buvo iniciatyvų juos sugrąžinti.

Už butuose pastatytus radijo taškus reikėjo mokėti abonementinį mokestį, atsisakyti buvo negalima, nors taško klausytis buvo nebūtina. Valstybinėse įstaigose bei gamyklose bet kokiu metu buvo galima nutraukti transliaciją ir pranešti kokį nors vietinės reikšmės nurodymą, pavyzdžiui, kvietimą kokiam asmeniui nueiti pas direktorių.

Paprasčiausi taškai turėjo tik garsiakalbį, įtampą žeminantį transformatorių ir garso reguliatorių. Jie priimdavo vieną, pagrindinę programą. Laidais galėjo būti transliuojamos ir kitos, aukštu dažniu moduliuotos programos (dažnai 78 ir 120 kHz) kurias priimdavo sudėtingesni taškai su daugiau elektronikos. 1990 m. buvo siūloma pereiti prie penkių programų transliacijos.

Lietuvoje radijo taško kištukas nesiskyrė nuo standartinio 220 V elektros tinklo kištuko ir per klaidą įjungus į 220 V rozetę pasitaikydavo aparatą sudeginti. Rozetė taškui turėdavo užrašą „Radio".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
|  |
| --- |
| Amerika |
|  |
| Plotas | 42 549 000 km² |
| Gyventojų | 964 920 000 |
| Valstybės | 35 |
| BVP (PPP) | 27,43 trln. JAV dol. |
| BVP gyventojui | 28 428 JAV dol. |
| Laiko juostos | nuo UTC-10 iki UTC |

 *Kitos reikšmės – Amerika (reikšmės).*
**Amerika** – sausumos masyvas tarp Ramiojo ir Atlanto vandenynų, dažniausiai įvardijamas kaip pasaulio dalis, kurią sudaro du žemynai: Šiaurės Amerika ir Pietų Amerika. Amerika apima taip pat ir Karibų jūros salas bei Grenlandiją, bet Islandija nelaikoma Amerikos dalimi dėl istorinių prirės į pietus driekiasi 15 500 km. Plotas – 42,5 mln. km². Populiacija – 858 mln. (2002 m.). Abiejų žemynų vakariniu pakraščiu eina aukšti jauni kalnai – Kordiljeros, rytiniu kraštu – žemesni ir senesni kalnai. Žemynus supa Atlanto ir Ramusis vandenynai, juos jungia Panamos sąsmauka.

Istorija
--------

Pirmieji žmonės pasiekė Ameriką per Beringo tiltą ~10 000 pr. m. e. Vikingai Amerikos krantus pasiekė X a. tačiau vėliau ryšiai nutrūko. Europiečių kolonizacija prasidėjo tik po Kolumbo kelionių. Ir Europiečiai čia pradėjo kurti savo kolonijas.

Etimologija
-----------

Pasaulio dalies pavadinimo kilmė susijusi su mūsų planetos geografinio pažinimo raida. Ji pavadinta pagal keliautoją Amerigą Vespučį. Pirmą kartą naujos europiečių atrastos žemės taip pavadintos 1507 metais, kai Martino Valdzemiulerio žemėlapyje jos pirmą kartą buvo pavaizduotos kaip atskiras sausumos masyvas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Amerika** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikižodynas 
Vikižodynas
Laisvajame žodyne yra terminas **Amerika**

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „World Economic Outlook". International Monetary Fund. 2018.
**Aukštoji partinė mokykla** – SSRS aukštojo mokslo įstaiga 1946-1991 m. ruošusi vadovaujančius politinius SSRS darbuotojus bei oficialių SSRS visuomenės informavimo priemonių vadovus.

Struktūra
---------

Aukštosios partinės mokyklos buvo akivaizdinės ir neakivaizdinės. Jos buvo kuriamos stambiausiuose SSRS administraciniuose vienetuose - respublikose, srityse ir kraštuose, ir buvo pavaldžios aukščiausiam atitinkamo administracinio vieneto komunistų partijos organui - respublikiniam centro komitetui, srities obkomui ar krašto kraikomui. Visų aukštųjų partinių mokyklų mokymo programas sudarinėjo ir jų vykdymą kontroliavo SSKP CK Aukštoji partinė mokykla Maskvoje bei SSKP CK Neakivaizdinė aukštoji partinė mokykla.

Studijuoti aukštosiose partinėse mokyklose buvo priimami tik asmenys su aukštuoju išsilavinimu, ne vyresni kaip 40 metų, ne mažiau penkerių metų esantys SSKP nariais ir tik su centro komiteto, obkomo ar kraikomo rekomendacija. Taip pat būdavo reikalaujama, kad priimami asmenys jau turėtų darbo komunistų partijoje, komjaunime ar žiniasklaidoje patirtį arba būtų pasireiškę kaip geri komunistų partijos ir sovietų valdžios organų darbo organizatoriai.

Pavyzdžiui, Lietuvos TSR veikusi Vilniaus aukštoji partinė mokykla buvo įkurta 1945 m.; ji veikė iki 1990 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Высшая партийная школа при ЦК КПСС. Большая советская энциклопедия. (tikrinta 2012-03-24)
| Rybinsko tvenkinys |
| --- |
| Tvenkinys pavasarįTvenkinys pavasarįTvenkinys pavasarį |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija |
| Plotas | 4580 km² |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 5,5 m |
| Didžiausias gylis | 25–30 m |
| Tūris | 25,5 km³ |
| Įteka | Volga, Šeksna, Mologa, Sogoža, Uchra, Sitė ir kt. |
| Išteka | Volga |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Rybinsko tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  58°22′0″ š. pl. 38°25′0″ r. ilg.﻿ / ﻿58.36667°š. pl. 38.41667°r. ilg.﻿ / 58.36667; 38.41667 |
|  |
|  Vikiteka | Rybinsko tvenkinys |

**Rybinsko tvenkinys** (rus. *Рыбинское водохранилище*) arba **Rybinsko marios** (*Рыбинское море*) – didelis tvenkinys Rusijoje, Volgos baseine. Driekiasi per Jaroslavlio, Tverės ir Vologdos sričių teritorijas.

Tvenkinio vietoje prieš 17 tūkst. metų telkšojo ledyninis ežeras, vėliau jis nuseko ir susidarė Šeksnos-Mologos žemuma. Tvenkinys susidarė 1941–1947 m. ties Rybinsko miestu patvenkus Volgos upę Rybinsko hidroelektrinės užtvanka. Dėl tvenkinio buvo iškeldinta apie 130 tūkst. gyventojų, užlietas Mologos miestas, dalis Vesjegonsko miesto, Leušino vienuolynas, Jugos-Dorfejevo vienuolynas, 3645 km² miškų. Tvenkinio apylinkėse klimatas tapo drėgnesnis, švelnesnis.

Tvenkinį sudaro 3 dalys: Volgos, Mologos ir Šeksnos užlieti slėniai. Ilgis pagal Volgą 112 km, pagal Mologą 198 km, pagal Šeksną 204 km, plotis – iki 60 km. Metinis vandens lygio svyravimas iki 5 m. Tvenkinys užšąla lapkritį, atitirpsta gegužę. Vykdoma laivyba (farvateriai eina buvusių upių vagomis), Rybinsko tvenkinys yra Volgos-Baltijos vandens kelio dalis.

Žvejyba (sterlės, seliavos, peledės, stintos, lydekos, unguriai, šamai, vėgėlės, vijūnai, šalviai, karosai, skersasnukiai, meknės, lynai ir kt.).

Miestai prie Rybinsko tvenkinio: Rybinskas, Čerepovecas, Vesjegonskas, Pošechonje Volodarskas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 363

Tvenkinio krantas žiemą
| Vazuzos tvenkinys |
| --- |
| Vazuzos tvenkinysVazuzos tvenkinysVazuzos tvenkinys |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija |
| Plotas | 97 km² |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 5 m |
| Didžiausias gylis | 30 m |
| Tūris | 0,55 km³ |
| Įteka | Vazuza, Gžatė, Osuga |
| Išteka | Vazuza |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Vazuzos tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°51′0″ š. pl. 34°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.85000°š. pl. 34.70000°r. ilg.﻿ / 55.85000; 34.70000 |

**Vazuzos tvenkinys** (rus. *Вазузское водохранилище*) – tvenkinys Rusijoje, Tverės ir Smolensko srityse, sudarytas patvenkus Volgos intaką Vazuzą. Ilgis 77 km, plotis iki 2 km. Gylis siekia 30 m. Metų bėgyje vandens lygis svyruoja 10 m. Vazuzos tvenkinys jungiasi su Jauzos ir Ruzos aukštupio tvenkiniais ir sudaro Vazuzos hidrosistemą.

Tvenkinys sudarytas 1977–1978 m. Užtvanka 800 m ilgio, veikia hidroelektrinė. Tvenkinys naudojamas drėkinimo, hidroenergetikos reikmėms, Maskvos aprūpinimui vandeniu. Populiari poilsiavietė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 80
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje pernelyg plačiai remiamasi su straipsnio objektu artimai susijusiais šaltiniais.**Dėl to straipsnyje pateikiama informacija gali būti nepakankamai objektyvi. Jei galite, straipsnio informaciją pagrįskite nuorodomis į nepriklausomus antrinius šaltinius |

55°05′46″š. pl. 23°48′18″r. ilg.﻿ / ﻿55.09605°š. pl. 23.805011°r. ilg.﻿ / 55.09605; 23.805011

Agrokoncerno grupė| Agrokoncerno grupė Babtuose |
| Komercinis pavadinimas | UAB Agrokoncerno grupė |
| Forma | UAB |
| Pramonė | Žemės ūkis |
| Įkurta | 1990 m. |
| Centrinė būstinė | Vėrupės g. 1, Babtų k. Kauno r. |
| Svarbiausi darbuotojai | Ramūnas Karbauskis, Edgaras Šakys |
| Darbuotojų | ~1200 (2010) |
| Tinklalapis | www.agrokoncernas.lt/ |

**Agrokoncerno įmonių grupė** – vienas didžiausių Lietuvos žemės ūkio koncernų, veikiančių agrocheminio aptarnavimo, žemės ūkio produkcijos realizacijos ir kitose agroverslo srityse.

Edgaras Šakys yra įmonės Agrokoncernas, UAB vadovas.

Istorija
--------

Savo veiklą Agrokoncerno įmonių grupė pradėjo 1990 metais kaip nedidelė konsultacijų ir prekybos įmonė. Šiuo metu Agrokoncerno grupė yra 24 bendrovių susivienijimas, teikiantis Lietuvos žemdirbiams įvairias paslaugas, taip pat siūlantis technologijas, produktus. 2008 metų Agrokoncerno grupės apyvarta apie 1,4 milijardo Lt.

Pagrindinės koncerno bendrovės – UAB „Agrokoncernas", UAB „Agrokoncerno grūdai", SIA „Latagrokoncerns".

Bendrovės
---------

UAB „Agrokoncernas": prekyba trąšomis ir pesticidais; trąšos importuojamos iš Rusijos, Baltarusijos, Lenkijos, perkamos Lietuvos trąšų gamyklose, Vokietijos koncerno BASF produktai. 2008 metų bendrovės apyvarta apie 280 mln. lt.

UAB „Agrokoncerno grūdai": grūdų ir rapsų, kitos žemės ūkio produkcijos sandėliavimas, talpyklos.

UAB „Agrokoncerno technika": žemės ūkio mašinų prekyba ir remontas, plečia kita Agrokoncerno grupės įmonė.

UAB „Šiaulių agrocentras", Naisių ŽŪB, Bridų ŽŪB, Draugo ŽŪB, Žeimelio ŽŪB, Žvirblonių ŽŪB,Gečių ŽŪB : agrotechnologijų Agrokoncerno grupės žemės ūkio bendrovės, sertifikuotos sėklos plėtra.

Kitos bendrovės – UAB „Agrokoncerno grupė", UAB „Vilkaviškio agrocentras", UAB „Klaipėdos agrocentras", UAB „Gargždų agrochemija", UAB „Kėdainių agrochemija", UAB „Rapsų centras", UAB „Pakruojo agrocentras", UAB „Raseinių grūdai", UAB „Marijampolės agrocentras", UAB „Agroekologija", UAB „Gintaro pasaulis", UAB „Radviliškio agrocentras", UAB „Biomasės centras".

Agrokoncerno grupė yra UAB „Žemaitijos grūdai", AB „Jonavos grūdai", AB „Rokiškio grūdai" akcininkė.

Nuorodos
--------

* Agrokoncerno grupės svetainė
| Volgogrado tvenkinys |
| --- |
| Volgogrado tvenkinysVolgogrado tvenkinysVolgogrado tvenkinys |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija |
| Plotas | 3117 km² |
| Kilmė | dirbtinis |
| Vidutinis gylis | 10,1 m |
| Tūris | 31,5 km³ |
| Įteka | Volga |
| Išteka | Volga |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Volgogrado tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  49°07′0″ š. pl. 44°56′0″ r. ilg.﻿ / ﻿49.11667°š. pl. 44.93333°r. ilg.﻿ / 49.11667; 44.93333 |

**Volgogrado tvenkinys** arba **Volgogrado vandens saugykla** (rus. *Волгоградское водохранилище*) – dirbtinis vandens telkinys Rusijoje, Volgogrado ir Saratovo srityse, Volgos upės slėnyje. Suformuotas Volgos 22-ojo TSKP suvažiavimo hidroelektrinės. Užpildytas 1958–1961 m.

Ilgis 540 km, plotis iki 17 km, vyraujantis gylis 10,1 m. Metinė vandens lygio amplitudė 3 m. Tvenkinys naudojamas drėkinimui, žvejybai, laivybai.

Pagrindiniai uostai: Kamyšinas, Nikolajevskas, Bykovas, Primorskas, Dubovka.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.