recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Kudinų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Kudinų piliakalnisKudinų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°38′49.8″ š. pl. 23°24′30.8″ r. ilg.﻿ / ﻿55.647167°š. pl. 23.408556°r. ilg.﻿ / 55.647167; 23.408556Koordinatės: 55°38′49.8″ š. pl. 23°24′30.8″ r. ilg.﻿ / ﻿55.647167°š. pl. 23.408556°r. ilg.﻿ / 55.647167; 23.408556 |

 |
| Vieta | Radviliškio rajonas |
| Seniūnija | Šiaulėnų seniūnija |
| Aukštis | 12­-18 m |
| Plotas | skersmuo 25 m |
| Naudotas | I tūkstantmetis - XIII a. |
| Žvalgytas | 1903, 1967 |
| Registro Nr. | A626K / 23865, 23866, 5559 / AR873 |

**Kudinų piliakalnis su gyvenviete**, *Šiaulės kalnas, Kalnai, Šiaulėnai* (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A626K, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR873) – piliakalnis Radviliškio rajono savivaldybės teritorijoje, prie Kudinų kaimo, Šiaulėnų seniūnija. Pasiekiamas keliu Šiaulėnai – Lenartuva Viliošiuose už 100 m įvažiavus į mišką, pasukus į kairę pietryčių kryptimi, per tvenkinio pylimą pradžioje vedančiu miško keliuku pavažiavus 1,3 km – yra už 100 m priekyje pietuose, kiek kairiau.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, juosiamoje daubų. Šlaitai statūs, 12­-18 m aukščio. Aikštelė apvali, 25 m skersmens, 1,5 m žemesniu pietiniu, 2,2 m - šiauriniu, 3,3 m - vakariniu, 6 m - rytiniu kraštu nei centras. Pietiniame ir šiauriniame aikštelės pakraščiuose supiltas 1 m aukščio, 10 m pločio pylimas. Šiaurinėje pusėje yra 6 m pločio terasa.

Aikštelės centre stovi kryžius. Piliakalnis dirvonuoja, šlaituose auga pavieniai medžiai.

Piliakalnio papėdėse, 2,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 150 m į šiaurės vakarus nuo piliakalnio yra Varpinės kalnas, toliau už jo - Kartuvių kalnas – jame rasta žmonių kaulų, radinių.

Kudinų piliakalnis (Šiaulės kalnas)

Tyrimai
-------

Piliakalnį 1903 m. žvalgė Liudvikas Kšivickis, 1967 m. žvalgomuosius archeologinius tyrimus atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Bubių piliakalnis 27 km  Normančių piliakalnis 14 km | Žuvininkų piliakalnis 30 km | Pakalniškių piliakalnis (Radviliškis) 34 km  Velžių piliakalnis 22 km |  |
| Kalniškių piliakalnis (Šaukėnai) 41 km  Burbaičių piliakalnis 21 km |  | Diauderių piliakalnis 17 km  piliakalnis 18 km |
| Tytuvėnų piliakalnis 14 km  Šiaulelių piliakalnis 19 km | Zvėgių piliakalnis 23 km  Betygalos piliakalnis 33 km | Vaitiekūnų piliakalnis 21 km  Naujaupio piliakalnis 31 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Lietuvos TSR archeologijos atlasas, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 88 (Nr. 341)

* Lietuvos kultūros ir gamtos paminklų atlasas. Enciklopedijų leidykla, Vilnius, 1991 m. p 54-55.
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.164
* Krzywicki L. Żmudz starożytna. Dawni Żmudzini i ich warownie. Warszawa, 1906. p. 12, 13, 15, 40.
* Liudvikas Kšivickis. Žemaičių senovė. Kaunas, Marijampolė, 1928. p. 12, 13, 41.

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalniai
| **Kęstutis Bakutis** |
| --- |
| Gimė | 1962 m. vasario 20 d. (61 metai)Ariogala |
| Sutuoktinis (-ė) | Violeta |
| Vaikai | Gediminas |
|  |
| Veikla | pedagogas |
| Pareigos |  |
|  |
| Alma mater | 1984 m. Vilniaus pedagoginis institutas |

**Kęstutis Bakutis** (g. 1962 m. vasario 20 d. Ariogaloje) – Lietuvos pedagogas.

Biografija
----------

1969–1980 m. mokėsi Ariogalos vidurinėje mokykloje. 1984 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą.

Raseinių Prezidento Jono Žemaičio gimnazijos technologijų mokytojas. 1999 m. birželio 28 d. suteikta darbų ir buities kultūros (technologijų) mokytojo-eksperto kvalifikacija. 2006 m. tapo Pasaulinės technologijų mokytojų asociacijos nariu. 2006 m. mokytojo paruoštas gimnazistas Gedas Dukauskas tapo respublikinės technologijų olimpiados laureatu (nugalėtoju).

2009 m. vasario 16 d. įteiktas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis už etninės kultūros puoselėjimą. 2010 m. kovo 17 d. vienam iš penkių geriausių šalies mokytojų, pelniusių Metų mokytojo vardą, įteikta premija.

Žmona Violeta – fizikos ir matematikos mokytoja, sūnus Gediminas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2010-01-09 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑
| **Kęstutis Mažeika** |
| --- |
|  |
| Kęstutis Mažeika |
| Gimė | 1982 m. balandžio 28 d. (41 metai)Marijampolėje |
|  |
| Organizacijos | Lietuvos Respublikos Seimas |
| Pareigos | Seimo narys |
|  |
| Alma mater | Lietuvos veterinarijos akademija |

**Kęstutis Mažeika** (g. 1982 m. balandžio 28 d. Marijampolėje) – žemės ūkio mokslų daktaras, Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Užkrečiamųjų ligų katedros lektorius, Marijampolės politikas, buvęs Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos Marijampolės skyriaus pirmininkas.

2016 m. vienmandatėje rinkimų apygardoje išrinktas į LR Seimą. 2020 m. vienmandatėje Sūduvos pietinėje apygardoje išrinktas į LR Seimą antrai kadencijai.

Biografija
----------

2000 m. baigė Marijampolės 6-ąją vidurinę mokyklą. 2006 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją (LVA), įgijo veterinarijos gydytojo specialybę. Studijuodamas dalyvavo studentų ir jaunimo organizacijų veikloje. Po studijų dirbo LVA Karjeros centro vadovu. 2013 m. apgynė daktaro disertaciją iš žemės ūkio mokslų srities.

2009 m. tapo ūkininku (užsiima augalininkyste, bitininkyste, dekoratyviniais paukščiais). Yra Lietuvos žemės savininkų sąjungos tarybos narys, Kauno žvejų draugijos pirmininko pavaduotojas.

2015 m. kovo 28 dienos vakarą, važiuodamas V. Kudirkos gatve Marijampolėje, perėjoje partrenkė ir mirtinai sužalojo pėsčiąjį.

2015 m. buvo išrinktas į Marijampolės savivaldybės tarybą, vadovavo Aplinkos apsaugos komitetui.

Įteisino vandens paukščių medžioklę Žuvinto biosferos rezervate.

2022 m. sausio mėn. pranešė nusprendęs pasitraukti iš Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos ir ketinąs prisijungti prie naujai kuriamos Demokratų sąjungos Vardan Lietuvos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga[neveikianti nuoroda]
2. ↑
3. ↑  Žiniasklaida: nuslėpti Seimo nario biografijos faktai – pėsčiųjų perėjoje pražudė žmogų
4. ↑  „Vyriausybės smūgis Žuvinto rezervatui: galima medžioti vandens paukščius", alytausnaujienos.lt, 2020-09-10. Nuoroda tikrinta 2020-09-10.
5. ↑  Sukritikavęs LVŽS, K.Mažeika jungiasi prie S.Skvernelio: „Slogu stebėti tai, kas vyksta su partija". 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2021-02-02.

Nuorodos
--------

* Kęstučio Mažeikos biografija (*vrk.lt*)

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Kęstutis Navickas** | **Lietuvos Respublikos aplinkos ministras**2019 - 2020 | Po to:**Simonas Gentvilas** |
| Levaniškių akmuo |
| --- |
| Levaniškių akmuo 2017 m. gegužės mėn. |
| 

Levaniškių akmuoLevaniškių akmuo

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°16′01″š. pl. 25°26′56″r. ilg.﻿ / ﻿55.267°š. pl. 25.449°r. ilg.﻿ / 55.267; 25.449Koordinatės: 55°16′01″š. pl. 25°26′56″r. ilg.﻿ / ﻿55.267°š. pl. 25.449°r. ilg.﻿ / 55.267; 25.449 |

 |
| Vieta | Molėtų rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Čiulėnų seniūnija |
| Registro Nr. | 5358 |

**Levaniškių akmuo**, arba **Geležinė boba** – mitologinis akmuo, esantis Molėtų rajone, Čiulėnų seniūnijoje, Levaniškių kaime, 0,6 km į rytus nuo kelio  **2805**  Stacijava–Skudutiškis–Kaniūkai . Stambus riedulys slūgso miškelyje, prie vadinamojo Kačergoraisčio vakarinio pakraščio. Prie objekto išlikęs informacinio ženklo betoninis stovas. Akmuo iš dalies suskaldytas, smarkiai apkerpėjęs, apsamanojęs, supamas vešlių brūzgynų, sunkiai pasiekiamas (nėra tako).

Levaniškių akmuo nuo 1992 m. yra regioninės reikšmės mitologinis paminklas (unik. kodas 5358).

Duomenys
--------

Natūralus riedulys yra rausvas stambiagrūdis granitas, perskeltas į tris dalis, didžioji dalis 2,6 m ilgio rytų vakarų kryptimi ir 2,6 m pločio rytiniame gale, bei 1,6 m pločio vakariniame gale, iki 1,1 m aukščio, mažesnioji akmens dalis 1,1x1 m dydžio ir iki 0,9 m aukščio, trečioji – išvežta statyboms. Didesniojo akmens vakariniame šone yra du vienas kitam statmeni grioveliai. Tai akmens skaldymo žymės, vienas jų 90 cm ilgio, kitas – 135 cm ilgio, griovelių plotis 4-6 cm.

Akmuo iki skaldant buvo apie 5,7 m ilgio šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi, iki 2,25 m pločio, 1,1 m aukščio. Maždaug už 40 m į šiaurės vakarus nuo akmens, ant kalvelės, yra 26 stambokų akmenų pusratis.

Padavimai
---------

Pirmą kartą akmenį norėta suskaldy­ti statant Molėtų bažnyčią, vėliau - mėginant dirbti girnas. 

Padavimai įvairūs: pasak vienų, tai esanti suakmenėjusi moteris, vadinama Geležine boba, kiti aiškiai nebenurodo, jog akmeniu pavirto boba: *„senų senovėje buvo tokia boba su geležine kačerga ir ji vaikščiojusi ir žmones mušusi su kačerga. Paskiau, sako, ji palindus žemėsna. Tas akmuo pana­šus į bobą (...)"*. Likusieji variantai kalba, jog po akmeniu *„sėdinti boba, kuri geležimi pavirtusi"*, be to, ja kaimo žmonės baugindavo vaikus, buvo tiki­ma, jog vėlai vakare ta boba mažus vaikus gaudanti ir nešanti po akmeniu. Raistą, prie kurio guli geležinė boba, žmonės pavadino Kačergoraisčiu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Akmuo". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-05-23.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Levaniškių akmuo** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vykintas Vaitkevičius. Žmonės, pavirtę akmenimis
**Liudomiras Nastopka** (1909 m. kovo 27 d. Goryje, Gruzija – 1985 m. Biržų rajone, LTSR) – Lietuvos pedagogas, šaulys.

Biografija
----------

Tėvas, baigęs Dorpato veterinarijos institutą, dirbo Vidurinėje Azijoje, vėliau Gruzijoje (Goryje ir Tbilisyje) bei Ukrainoje. Motina, dvasininko Martyno Cumfto duktė, po Mintaujos gimnazijos baigimo, mokytojavo.

1918 m. daugiavaikė Nastopkų šeima grįžo į gimtąją šalį. Liudomiro sesuo Halina užaugusi tapo žinoma rašytoja ir vertėja, brolis Jaroslavas – Lietuvos Respublikos diplomatu. Trečias brolis Valentinas, išsimokslinęs veterinarijos gydytoju, žuvo autoavarijoje.

Liudomiras Nastopka baigė Panevėžio gimnaziją, vėliau studijavo Vienos universiteto Gamtos – matematikos fakultete. Studijų nebaigė. 1925–1928 m. Biržų gimnazijoje dirbo mokytoju. 1930–1931 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje, Pirmojo Lietuvos Prezidento karo mokykloje įgijo atsargos jaunesniojo leitenanto laipsnį. 1932 m. paskirtas Aukštadvario progimnazijos mokytoju. 1935 m. perkeltas dėstyti matematiką į Kaišiadorių gimnaziją, kartu buvo karinio parengimo instruktorius.

Šaulių sąjungos Trakų rinktinės Kaišiadorių kuopos vadas. Nuo 1933 m. – Atsargos karininkų sąjungos valdybos narys. Įstojo į Tautininkų sąjungą, 1934 m. išrinktas valdybos nariu, paskirtas šios organizacijos jaunimo karinio parengimo ir drausmės vadu.

1940 m. rugsėjo 1 d. Vilniuje buvo įsteigta X valstybinė gimnazija, kurios direktoriumi patvirtintas L.Nastopka. Pokaryje Biržuose daug metų dėstė matematiką ir fiziką, 1950–1951 m. buvo Biržų 1-osios vidurinės mokyklos direktoriumi. Miesto šachmatininkų buvo vadinamas „nevainikuotu čempionu", nors oficialiose varžybose ir nedalyvaudavo. 

Palaidotas evangelikų reformatų kapinaitėse Rinkuškių kaime ant Širvenos ežero kranto.

Buvo vedęs Feliciją Apolainytę, pora užaugino dukteris Feliciją Nijolę (g. 1934 m.) ir Liubomirą Eleną (g. 1937 m.). Paliko vertingą prisiminimų rankraštį „Mano šeimos kronika" (saugomas Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto rankraštyne), ištraukos buvo paskelbtos periodinėje spaudoje.

Įvertinimas
-----------

* Šaulių žvaigždė (1939 m.)

Šaltiniai
---------

* Borisas Januševičius. *Iš Rinkuškių kilę šviesuoliai* // birzietis.lt
* *Aukštadvario ir Semeliškių valsčių šauliai* // lajarchyvas.wordpress.com
* *Nastopka Liudomiras* // kaisiadoriumuziejus.lt

Nuorodos
--------

* *Biržų gimnazijos VI klasės mokiniai su mokytoju Liudomiru Nastopka 1927 m.* Archyvuota kopija 2018-06-20 iš Wayback Machine projekto.
* Liudomiras Nastopka. *Šis tas apie Ukrainą* // Šiaurės Atėnai, 2014-04-01
| Lukštų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Lukštų piliakalnisLukštų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°1′12.9″ š. pl. 25°43′44.5″ r. ilg.﻿ / ﻿56.020250°š. pl. 25.729028°r. ilg.﻿ / 56.020250; 25.729028Koordinatės: 56°1′12.9″ š. pl. 25°43′44.5″ r. ilg.﻿ / ﻿56.020250°š. pl. 25.729028°r. ilg.﻿ / 56.020250; 25.729028 |

 |
| Vieta | Rokiškio rajonas |
| Seniūnija | Juodupės seniūnija |
| Aukštis | 16 m |
| Plotas | 45x30 |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. - I tūkstantmetis |
| Registro Nr. | AR938 / 23841, 23842, 5625 /A559KP |

**Lukštų piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23842) Rokiškio rajono savivaldybės teritorijoje, Lukštų pietinėje dalyje, Juodupės seniūnija. Pasiekiamas keliu Lukštai – Obeliai pavažiavus 700 m nuo Lukštų ir už kelio susikirtimo su naftotiekiu pasukus į dešinę vakarų link sodybos, yra už jos tvarto.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, esančiame gilaus slėnio rytiniame krašte. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 45x30 m dydžio. Jos šiaurės rytų krašte supiltas 0,4 m aukščio, 4 m pločio pylimas, už kurio iškastas 5 m pločio, 0,7 m gylio griovys. Už griovio supiltas antras 35 m ilgio, 1,2 m aukščio, 6 m pločio puslankio formos pylimas 1,7 m aukščio išoriniu šlaitu. Pietvakarių – pietų šlaite, 5 m žemiau aikštelės yra nuolaidi 2 m pločio terasa, pietrytiniame šlaite ­ 15x8 m dydžio terasa. Šlaitai statūs, 16 m aukščio, viršutinėje dalyje pastatinti.

Piliakalnis apardytas arimų, aikštelėje iškastos duobės. Jis apaugęs spygliuočiais.

Rytinėje papėdėje, 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 13000 m².

Tyrimai
-------

1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Rokiškio kraštotyros muziejus.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Bryzgių piliakalnis 13 km  Sidabrinės piliakalnis 14 km | Aknystos piliakalnis 15 km | Dvietės piliakalnis 28 km |  |
| Žiobų piliakalnis 44 km |  | Moveliškių piliakalnis 29 km  Drikeniškių piliakalnis 29 km |
| Moškėnų piliakalnis 18 km  Martiniškėnų piliakalnis 20 km | Papilių piliakalnis (Rokiškis) 11 km  Petrešiūnų piliakalnis 20 km | Junkūnų piliakalnis 12 km  Stasiūnų piliakalnis 15 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 100 (Nr. 401)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.168

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalniai. Lukštai
| Mančiūnų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Mančiūnų piliakalnisMančiūnų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°53′34.2″ š. pl. 24°35′5″ r. ilg.﻿ / ﻿54.892833°š. pl. 24.58472°r. ilg.﻿ / 54.892833; 24.58472Koordinatės: 54°53′34.2″ š. pl. 24°35′5″ r. ilg.﻿ / ﻿54.892833°š. pl. 24.58472°r. ilg.﻿ / 54.892833; 24.58472 |

 |
| Vieta | Kaišiadorių rajonas |
| Seniūnija | Žaslių seniūnija |
| Aukštis | 4-13 m |
| Plotas | 67x50 |
| Naudotas | I tūkstantmetis – II tūkstantmečio pradžia |
| Registro Nr. | AR317 / 5035 /A311P |

**Mančiūnų piliakalnis** – piliakalnis Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, prie Mančiūnų, Žaslių seniūnija. Pasiekiamas keliu Žasliai – Zūbiškės už Laukystos upelio pasukus į kairę šiaurės vakaruosna lauko keliuku, už 300 m yra kairėje.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas Laukystos dešiniojo kranto aukštumos kyšulyje. Aikštelė trikampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 67 m ilgio ir 50 m pločio šiaurės vakarų krašte. Čia supiltas puslankio formos 52 m ilgio, 1 m aukščio, 15 m pločio pylimas, kurio išorinis 1,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 4 m pločio, 0,5 m gylio griovį. Už griovio supiltas antras 0,5 m aukščio, 4 m pločio pylimas, už kurio iškastas antras 2 m pločio, 0,3 m gylio griovys, geriau pastebimas tik šiaurės vakarų šlaite prie upelio. Šlaitai vidutinio statumo, 13–­4 m (šiaurės vakaruose) aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja, šiaurės rytų – rytų šlaitas ir aikštelės dalys apaugusios jaunais alksniais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 16500 m².

Tyrimai
-------

1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Išmatavimai: apie 140 x 140 m dydžio.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Tartoko piliakalnis 16 km | Dubių piliakalnis 23 km  Mančiušėnų piliakalnis 19 km | Janionių piliakalnis 10 km  Budelių piliakalnis 7 km |  |
| Rumšiškių piliakalnis 24 km |  | Kernavės piliakalniai 16 km  Paparčių piliakalnis 12 km Latvių piliakalnis 14 km |
| Bijautonių piliakalnis 17 km  Dovainonių piliakalnis 23 km | Žaslių piliakalnis 3 km Kalninių Mijaugonių piliakalnis 10 km | Paalkių piliakalnis 18 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 5035 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 103 (Nr. 411).

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V.1973, p.120.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1. – Ap.1. – B.26. – P.177.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Mančiūnai
| Meškininkų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Meškininkų piliakalnisMeškininkų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°7′52″ š. pl. 22°41′26.2″ r. ilg.﻿ / ﻿55.13111°š. pl. 22.690611°r. ilg.﻿ / 55.13111; 22.690611Koordinatės: 55°7′52″ š. pl. 22°41′26.2″ r. ilg.﻿ / ﻿55.13111°š. pl. 22.690611°r. ilg.﻿ / 55.13111; 22.690611 |

 |
| Vieta | Jurbarko rajonas |
| Seniūnija | Jurbarkų seniūnija |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. - II tūkstantmečio pradžia |
| Tirtas | 2003-2004 m. |
| Registro Nr. | AR259 / 2044 / A682P |

**Meškininkų piliakalnis** (*Bišpiliukas*) – piliakalnis (A682P) Jurbarko rajono savivaldybės teritorijoje, prie Meškininkų kaimo, Jurbarkų seniūnija. Pasiekiamas plentu  **198**  Jurbarkas–Skaudvilė  Vajotuose pavažiavus į kairę žvyrkeliu vakarų kryptimi 950 m ir antroje sankryžoje pasukus link mūrinės sodybos į dešinę šiaurės kryptimi 380 m, nuo jos paėjus per Vajotos upelį 330 m į šiaurės vakarus, yra priekyje, 50 m į vakarus nuo miško krašto.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje Mituvos kairiajame ir Vajotos dešiniajame krantuose. Aikštelė trikampio formos, orientuota pietvakarių–šiaurės rytų kryptimi, 45 m ilgio, 35 m pločio šiaurės rytuose. Jos šiaurės rytų pusėje supiltas lanko formos 44 m ilgio, 2 m aukščio, 13,5 m pločio pylimas, kurio išorinis 3,5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 6,5 m pločio, 1,5 m gylio griovį. Šlaitai ­buvę 12­-13 m aukščio, dabar likę 9­-10 m.

Piliakalnis apardytas: aikštelės kraštai nugriuvę į upes (dabar Mituvos tvenkinys), vakarinėje dalyje pylimas nuskleistas, jame iškastos duobės. Piliakalnis pradėtas tvarkyti: stiprinamas eroduojantis šlaitas, praretinti želdiniai. Apaugęs lapuočiais medžiais.

Tyrimai
-------

2003-2004 m. Gintautas Zabiela aikštelės pietvakerinėje dalyje ištyrė 167 m² plotą, aptiko iki 35 cm storio kultūrinį sluoksnį su lygia keramika, titnago nuoskalomis, akmenų grindinėliais, stulpaviete. Atrodo, kad smėlingame kyšulyje iki įrengiant piliakalnį I tūkstantmetyje pr. m. e. buvo neįtvirtinta gyvenvietė.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. I tūkstantmečio antrąja puse -­ II tūkstantmečio pradžia. 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Kiukiškių piliakalnis 16 km | Eržvilko piliakalnis 14 km | Kalnųjų piliakalnis 33 km  Gabrieliškių piliakalnis 36 km |  |
| Gilandžių piliakalnis 34 km  Opstainių I piliakalnis 35 km |  | Kartupėnų piliakalnis 20 km |
| Burgaičių piliakalniai 10 km | Kalnėnų piliavietė 8 km  Kukarskės piliakalnis 9 km | Antkalniškių piliakalnis 11 km  Jurbarko piliakalnis 7,5 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t.2 p. 107­-108 (Nr. 435)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.115.

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalniai
**Mitologijos enciklopedija** – dvitomis enciklopedinis mitologijos leidinys lietuvių kalba, verstas iš latvių kalbos. Mitologijos enciklopedijoje gausu žinių apie įvairių pasaulio tautų dievus ir deives, pusdievius, demoniškas ir mitines būtybes, dvasias, epinius ir mitologinius herojus, mitologinius vaizdinius, aprašomos žinomos mitologemos, mitologinės sąvokos.

Mitologija enciklopedijoje traktuojama kaip žmonijos istorijos ir kultūros dalis.

Latvių kalba „Mitologijos enciklopedija" išleista 1993–1994 m. Rygoje. Ją rengiant dalyvavo autoriai ir konsultantai iš Latvijos ir užsienio, įskaitant nemažai buvusios Tarybų Sąjungos mokslininkų, dalyvavusių rengiant leidinį „Pasaulio tautų mitai". Nemaža dalis straipsnių išversti būtent iš pastarojo leidinio (kai kurie sutrumpinti).

Mitologijos enciklopediją išleido leidykla „Vaga". Leidinys yra iš serijos „Mitologijos enciklopedija". Išleidimo metai – 1997 m. (I tomas) ir 1999 m. (II tomas).

Apimtis
-------

Du tomai. Mitologijos enciklopediją sudaro apie 2500 straipsnių.

Viename tome – apie 400, kitame – 573 psl. Formatas – 18 x 25 cm.

Vertėjai
--------

Iš latvių kalbos vertė I. T. Ermanytė, L. Kudirkienė, R. Kvašytė, Ž. O. Markevičienė, D. Murmulaitytė, I. N. Sisaitė, G. Šlapelytė, R. Zajančkauskaitė.

Turinys
-------


|  |  |
| --- | --- |
| **I tome** pateikiamos šios mitologinės sistemos:* Afrikos tautų mitologija
* Armėnų mitologija
* Australų mitologija
* Budizmo mitologija
* Džainizmo mitologija
* Egiptiečių mitologija
* Elamitų mitologija
* Eskimų mitologija
* Estų mitologija
* Etruskų mitologija
* Germanų ir skandinavų mitologija
* Graikų mitologija
* Hetitų mitologija
* Huritų mitologija
* Indėnų mitologija
* Indų mitologija
 | **II tome** pateikiamos šios mitologinės sistemos:* Iranėnų mitologija
* Islamo mitologija
* Japonų mitologija
* Kaukazo tautų mitologija
* Keltų mitologija
* Kinų mitologija
* Krikščionybės mitologija
* Lietuvių mitologija
* Lyvių mitologija
* Mongolų mitologija
* Prūsų mitologija
* Romėnų mitologija
* Slavų mitologija
* Šumerų - akadų mitologija
* Tibetiečių mitologija
* Tiurkų tautų mitologija
* Ugrofinų mitologija
* Vakarų semitų mitologija
* Žydų mitologija.
 |

Literatūra
----------

1. ↑  Dainius Razauskas. „Mitologijos enciklopedija".

* *Mitologijos enciklopedija*. Vaga, 1997 & 1999. ISBN 5-415-00508-0
* *Mitoloģijas enciklopēdija*. Rīgā: Latvijas enciklopēdija, 1993-1994 (red. R. Akmentiņš ir kt.)
| Norgėlų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Norgėlų piliakalnisNorgėlų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°37′42.5″ š. pl. 21°44′02.9″ r. ilg.﻿ / ﻿55.628472°š. pl. 21.734139°r. ilg.﻿ / 55.628472; 21.734139Koordinatės: 55°37′42.5″ š. pl. 21°44′02.9″ r. ilg.﻿ / ﻿55.628472°š. pl. 21.734139°r. ilg.﻿ / 55.628472; 21.734139 |

 |
| Vieta | Klaipėdos rajonas |
| Seniūnija | Judrėnų seniūnija |
| Aukštis | 15 m |
| Plotas | 36x26 |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1909, 1963 |
| Registro Nr. | A407P / 5180 / AR462 |

**Norgėlų piliakalnis**, *Mataičiai, Vytauto kalnas* (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A407P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR462) – piliakalnis Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Norgėlų kaimo, Judrėnų seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Veiviržėnai – Judrėnai pasukus į Endriejavą pro Mataičius, ties buvusiomis Norgėlų fermomis ­- rytų kryptimi į dešinę keliu, pavažiavus 1,3 km laukais į rytus, pietus ir vėl į rytus, yra kairėje.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje prie Šalpalės ir Vytauto santakos. Aikštelė trikampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 36 m ilgio, 26 m pločio šiauriniame gale. Jos šiauriniame krašte supiltas 26 m ilgio, 4 m aukščio, 24 m pločio pylimas, kurio 6 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 7 m pločio, 1,7 m gylio griovį, už kurio kyla 0,8 m aukščio, 4 m pločio antras pylimas. Rytiniame pylimo gale yra senasis įvažiavimas. Šlaitai statūs, 15 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.

Pylimas apardytas duobių, paliktų XIX a. antrojoje pusėje piliakalnį kasinėjant kunigaikščiui Oginskiui (rasta žalvarinių dirbinių). Piliakalnis apaugęs mišriu mišku, aikštelė dirvonuoja.

500 m į šiaurę nuo piliakalnio yra VIII a. – XI a. senkapis, tyrinėtas 1909 m.

Tyrimai
-------

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1963 m. atliko Lietuvos istorijos institutas.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Antkalnio piliakalnis 24 km  Gerduvėnų piliakalnis 19 km  Gargždų piliakalnis 21 km | Vieštovėnų piliakalnis 22 km  Žvaginių piliakalnis 11 km | Skroblio piliakalnis 14 km Pauškių piliakalnis 11 km |  |
| Laistų piliakalnis 24 km  Dovilų piliakalnis 23 km |  | Šiuraičių piliakalnis 29 km |
| Veiviržėnų piliakalnis 9 km  Šiūparių piliakalnis 9 km | Gedikų piliakalnis 12 km  Žakainių piliakalnis 20 km | Padievaičio piliakalnis 20 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Lietuvos TSR archeologijos atlasas, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 116 (Nr. 478).

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.132
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899.

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalnių atlasas Archyvuota kopija 2009-04-18 iš Wayback Machine projekto.
* Lietuvos piliakalniai
| Obonių piliakalnis |
| --- |
| Obonių piliakalnio fragmentas 2017 m. |
| 

Obonių piliakalnisObonių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°47′24.5″ š. pl. 25°15′48.7″ r. ilg.﻿ / ﻿55.790139°š. pl. 25.263528°r. ilg.﻿ / 55.790139; 25.263528Koordinatės: 55°47′24.5″ š. pl. 25°15′48.7″ r. ilg.﻿ / ﻿55.790139°š. pl. 25.263528°r. ilg.﻿ / 55.790139; 25.263528 |

 |
| Vieta | Kupiškio rajonas |
| Seniūnija | Šimonių seniūnija |
| Aukštis | 8 m |
| Plotas | 24x30 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Registro Nr. | AR567 / 5285 /A538P |

**Obonių piliakalnis**, *Zūbiškių piliakalnis* – piliakalnis Kupiškio rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės vakarus nuo Vairiškių, Šimonių seniūnija. Pasiekiamas keliu Adomynė – Juodupėnai, ties antrąja Obonių kaimo sodyba kairėje, vakaruose ant kalniuko, pasukus į dešinę rytų kryptimi, į pelkėtą lapuočių mišką, juo paėjus 500 m į rytus. Piliakalnį rasti sunku, nes miškas labai tankus, pelkėtas, be didesnių orientyrų.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas pelkėje esančioje atskiroje kalvoje, miške. Tai žema kalva, tarsi sala. Aikštelė ovali, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 24x30 m skersmens, pakraščiais apjuosta 0,3 m aukščio, 3 m pločio pylimu. 3 m žemiau jo, šlaite, piliakalnį juosia griovys ir 140 m ilgio, 0,6-0,8 m aukščio, 4 m pločio pylimas. Šlaitai vidutinio statumo, 8 m aukščio.

Piliakalnis apardytas bulviarūsių. Apaugęs lapuočiais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

Piliakalnio apsauga
-------------------

1973 m. įtrauktas Lietuvos kultūros paminklų sąrašą, 1992 m. registruotas Kultūros vertybių registre (u. k. 5285) Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto. 1998-05-19 Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu. Nutarimas dėl išskirtinę kultūrinę vertę turinčių nekilnojamojo kultūros paveldo objektų ir pastatų ir patalpų, skirtų saugoti ir eksponuoti kilnojamąsias kultūros vertybes, sąrašų patvirtinimo – 2007-02-07; Nr. 193. Paminklo teritorijos plotas 0,59 ha.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Kerelių piliakalnis 8 km  Aukštupėnų piliakalnis 18 km | Vaduvų piliakalnis 6 km | Rudžių piliakalnis 15 km  Aisetos piliakalnis 18 km |  |
| Papilių piliakalnis (Kupiškis) 11 km  Stirniškių piliakalnis 27 km |  | Radžionių piliakalnis 18 km  Dauliūnų piliakalnis 21 km |
| Gaigalių piliakalnis 12 km | Bugailiškių piliakalnis 4 km  Aluotų piliakalnis 9 km | Juodonių piliakalnis 12 km  Žaibiškių piliakalnis 26 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 118 (Nr. 488).

Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.141

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalniai. Obonys
* Kupiškėnų mintys – *„TARP MIŠKŲ IR PELKIŲ PASLAPTINGAS OBONIŲ PILIAKALNIS"*
* Kupiškėnų mintys – *„OBONIŲ KAIMO PRAEITĮ SAUGO ŠVIESŪS ŽMONĖS"*
| Opstainio I piliakalnis |
| --- |
| Piliakalnio papėdėje – tiltelis |
| 

Opstainio I piliakalnisOpstainio I piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°6′0.3″ š. pl. 22°7′30.7″ r. ilg.﻿ / ﻿55.100083°š. pl. 22.125194°r. ilg.﻿ / 55.100083; 22.125194Koordinatės: 55°6′0.3″ š. pl. 22°7′30.7″ r. ilg.﻿ / ﻿55.100083°š. pl. 22.125194°r. ilg.﻿ / 55.100083; 22.125194 |

 |
| Vieta | Pagėgių savivaldybė |
| Seniūnija | Vilkyškių seniūnija |
| Aukštis | 17-20 m |
| Plotas | 84x40 |
| Naudotas | I tūkstantmetis - XIII a. |
| Registro Nr. | AR1110/ 23812, 23813, 3387 /A508KP |

**Opstainių I piliakalnis**, **Vilkyškių piliakalnis** su gyvenviete – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 23813) Pagėgių savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Raudondvario, Vilkyškių seniūnija. Pasiekiamas keliu Vilkyškiai – Šereiklaukis pavažiavus 2,2 km, yra 300 m į dešinę, vakaruose, neprivažiavus dešinėje kelio pusėje esančios užtvankos.

Rodyklė šalia kelio  **4229**  Vilkyškiai–Bitėnai–Panemunė

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, bevardžio upelio kairiajame krante. Aikštelė trapecinė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 84 m ilgio, 40 m pločio šiauriniame krašte ir 18 m pločio pietuose, 7 m žemesniu pietiniu kraštu. Aikštelės šiauriniame krašte supiltas 40 m ilgio, 4 m aukščio, 39 m pločio pylimas, už kurio iškastas 9 m pločio, 1 m gylio griovys. Už griovio supiltas antras 0,3 m aukščio, 6,5 m pločio pylimas, už kurio iškastas antras 9 m pločio, 2 m gylio griovys. Rytiniame aikštelės krašte yra 0,8 m aukščio, 9 m pločio pylimas. Pietrytiniame šlaite yra 3,5 m pločio senojo kelio vieta. Šlaitai statūs, 17-20 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, aikštelės vakarinis šonas nugriuvęs. Jis apaugęs lapuočiais medžiais ir krūmais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.: 612. Paminklo teritorijos plotas 44000 m².

Gyvenvietė
----------

Į rytus – pietryčius ir šiaurę nuo piliakalnio, 2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios ir grublėtos keramikos, į vakarus – sukamųjų girnų akmuo. 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Vartūliškių piliakalnis 5,5 km | Greižėnų piliakalnis 9 km Gilandžių piliakalnis 7,5 km | Kiukiškių piliakalnis 27 km |  |
| Birštoniškių piliakalnis 12 km |  | Meškininkų piliakalnis 35 km |
| Rambynas 6 km  Ragainės piliakalnis 10 km | Opstainių II piliakalnis 1,5 km  Šereitlaukio II piliakalnis 5 km | Kalnėnų piliakalnis 35 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 23812 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t.2 p. 182 (Nr. 822)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p. 182
* Hollack E. Erläuterungen zur vorgeschichtlichen Übersichtskarte von Ostpreußen. Glogau, Berlin, 1908. p. 3
* Crome H. 1937. Karte und Verzeichnis der vor- und frühgeschichtlichen Wehranlagen in Ostpreußen // Altpreußen. Juni. Heft 3, p. 124 (Nr. 3).
* Crome H. Verzeichnis der Wehranlagen Ostpreußens // Prussia. 1940. p. 140.

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalniai
| Papušynio piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Papušynio piliakalnisPapušynio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°36′51.7″ š. pl. 23°05′07.4″ r. ilg.﻿ / ﻿55.614361°š. pl. 23.085389°r. ilg.﻿ / 55.614361; 23.085389Koordinatės: 55°36′51.7″ š. pl. 23°05′07.4″ r. ilg.﻿ / ﻿55.614361°š. pl. 23.085389°r. ilg.﻿ / 55.614361; 23.085389 |

 |
| Vieta | Kelmės rajonas |
| Seniūnija | Tytuvėnų seniūnija |
| Aukštis | 24 m |
| Plotas | 78x43 m |
| Naudotas | I tūkstantmetis - II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1967 |
| Registro Nr. | A1327K / 24513, 24514, 5132 / AR414 |

**Papušynio piliakalnis su gyvenviete**, *Kubilių piliakalnis, Birutės kalnas, Birutkalnis* (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A1327K, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR414) – piliakalnis Kelmės rajono savivaldybės teritorijoje, tarp Papušynio ir Kubilių kaimų, Tytuvėnų seniūnija. Pasiekiamas iš plento  **157**  Kelmė–Tytuvėnai  už Dubysos, prieš Mosteikius pasukus į kairę šiaurės kryptimi, pavažiavus 1,3 km, už Gryžuvos pavažiavus į dešinę, iki sodybos – yra į kairę, į vakarus nuo jos.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas kranto kyšulyje, Dubysos kairiajame ir Gryžuvos dešiniajame krantuose, ties upių santaka. Iš vakarų jį juosia Dubysos slėnis, iš pietų – Gryžuvos upė, iš šiaurės – griova, kuria teka Molkasio upelis. Iš rytų prieina gretima aukštuma, nuo kurios piliakalnį skiria gana gili dauba. Šlaitai statūs, natūralūs, iki 24 m aukščio. Aikštelė keturkampė, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 78x43 m dydžio, apjuosta iki 1 m aukščio, 15 m pločio pylimu. 2 m žemiau jos šiaurės vakarų kampo yra 0,5 m pločio terasa, dar 2 m žemiau – antra 12 m pločio terasa.

Piliakalnis apardytas arimų, pirmoji terasa – apkasų, pietinis šlaitas – į jį įsirėžusio kelio. Dirvonuoja, šlaitai apaugę lapuočiais, kurie gerokai prakirsti.

Vakarinėje papėdėje 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai
-------

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1967 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – XIII a.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Kalniškių piliakalnis (Vaiguva) 22 km  Burbaičių piliakalnis 5,5 km | Bubių piliakalnis 26 km  Kurtuvėnų piliakalnis 22 km | Normančių piliakalnis 22 km |  |
| Galinių piliakalnis 22 km  Šilgalio piliakalnis 36 km |  | Kudinų piliakalnis 20 km  Diauderių piliakalnis 35 km |
| Gaučiškės piliakalnis 12 km  Šeduviškės piliakalnis 7,5 km | Bulavėnų piliakalnis 8 km  Lyduvėnų piliakalnis 14 km | Pagryžuvio piliakalnis 4 km  Šiaulelių piliakalnis 15 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Lietuvos TSR archeologijos atlasas, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 88 (Nr. 338)

* Lietuvos kultūros ir gamtos paminklų atlasas. Enciklopedijų leidykla, Vilnius, 1991 m. p 28-29.
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p. 128.
* P. Jagminas. Birutės piliakalnis // Komunistiniu keliu (Tytuvėnai).- 1958 birželio
* V. Rimkus. Kubilių piliakalnis // Bičiulis (Kelmė).- 1992 birželio 20 d.
* V. Rimkus. Kubilių piliakalnis mena karžygę Birutę // Tiesa.- 1993 sausio 7 d.

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalniai
Koordinatės: 56°03′28″š. pl. 24°23′20″r. ilg.﻿ / ﻿56.057891°š. pl. 24.388928°r. ilg.﻿ / 56.057891; 24.388928

|  Pasvalio Dievo Motinos Globėjos cerkvė |
| --- |
|  |
| **Gyvenvietė** | Pasvalys |
| **Adresas** | Nepriklausomybės g. 12 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1903 |

**Pasvalio Dievo Motinos Globėjos cerkvė** – buvusi stačiatikių cerkvė Pasvalyje, Nepriklausomybės g. 12, oficialiai uždaryta 1959 m. Išlikęs medinės cerkvės pastatas be kupolų, su originaliomis eksterjero puošybos detalėmis, aptvertu kiemu. Pasvalio miesto istorinėje dalyje stūksantis cervės pastatas ir šventoriaus tvora yra vertingųjų savybių turintys objektai (unikalus kodas 17100).

Istorija
--------

Pirmoji Šv. Mitrofano cerkvė Pasvalyje 1870 m. įrengta vietos kataliko gyventojo išnuomotame name, buvo Biržų filija. 1903 m. už iždo lėšas pastatyta nauja medinė Dievo Motinos Globėjos cerkvė. 

Po Pirmojo pasaulinio karo cerkvėje ilgai nebuvo pamaldų, todėl Biržų apskrities valdyba ketino ją nugriauti. Lietuvos stačiatikių Vyskupijos tarybos ir tikinčiųjų prašymu, pastatas buvo paliktas stačiatikiams. Pamaldos atnaujintos 1924 m. Bendruomenė savo klebono neturėjo, jis atvažiuodavo iš Biržų ar Gegabrastos. Pasvalyje 1927 m. buvo 31 stačiatikis.

Po 1863 m. caro valdžios konfiskuota ir perduota šiai cerkvei Vilniaus Kapitulos nuosavybė – apie 2 ha žemės, vandens malūnas – nusavinta bei išnuomota įvairiems asmenims.

Po Antrojo pasaulinio karo cerkvė buvo Gegabrastos filija, joje retkarčiais vyko pamaldos. 1948 m. Pasvalio malūno direktoriaus nurodymu išnešus liturginius daiktus supilti grūdai. Oficialiai išregistruota tik 1959 m. bet pamaldų joje nebebuvo. Pasvalyje tuomet gyveno apie 20 stačiatikių. Apgriauta, be kupolų ir kryžių cerkvė stovėjo malūno, naudojusio jos patalpas sandėliui ir archyvui, kieme.

Apie 1978 m. buvusioje cerkvėje įsikūrė Pasvalio melioracijos valdybos pučiamųjų orkestro „Dūdoriaus" klubas. Jo nariai susiremontavo patalpas, įsirengė apšildymą, pridūrė priestatą (iš kiemo pusės). Klube grojo apie 30 orkestrantų. 

Pastate jau sovietmečiu kaupta krašto senųjų stogastulpių ir dievulių kolekcija: nykstančių kaimų pakelių stogastulpius, koplytstulpius bei kitas muziejines vertybes buvusioje stačiatikių cerkvėje maždaug nuo 1970 m. dėjo kraštotyrininkas Antanas Stapulionis.

Pasak ilgamečio „Dūdoriaus" klubo vadovo Algirdo Mikalausko, statant klubo priestatą, šventoriuje rasta palaidotų žmonių kaulų, tvarkant teritoriją dar buvo pastebima cementinių kryželių, manoma, likusių nuo Pirmojo pasaulinio karo.

Literatūra
----------

* Regina Laukaitytė. *Stačiatikių Bažnyčia Lietuvoje XX amžiuje*. Vilnius: Lietuvos istorijos instituto leidykla, 2003. ISBN 9986-780-52-7

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Cerkvė". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-10-18.
2. ↑  Per pusę šimtmečio „Dūdoriaus" orkestrantus gyvenimo virsmai ir džiugino, ir skaudino
3. ↑  Pasvalio krašto muziejaus istorija

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
| Pelenių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Pelenių piliakalnisPelenių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°22′27.1″ š. pl. 25°37′51″ r. ilg.﻿ / ﻿55.374194°š. pl. 25.63083°r. ilg.﻿ / 55.374194; 25.63083Koordinatės: 55°22′27.1″ š. pl. 25°37′51″ r. ilg.﻿ / ﻿55.374194°š. pl. 25.63083°r. ilg.﻿ / 55.374194; 25.63083 |

 |
| Vieta | Molėtų rajonas |
| Seniūnija | Suginčių seniūnija |
| Aukštis | 10 m |
| Plotas | 25x10 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1970 |
| Registro Nr. | AR668 / A888KP / 3214, 24039, 24040 |

**Pelenių piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė Molėtų rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Pelenių, Suginčių seniūnija. Pasiekiamas keliu Gečiai – Kuktiškės sankryžoje pasukus į kairę, pavažiavus 300 m ir tvarkomoje sodyboje keliuku pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi, už 430 m yra dešinėje pietvakariuose, ties miško pakraščiu.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 25x10 m dydžio. Šiaurės – šiaurės vakarų šlaite, 2,5 m žemiau aikštelės yra 15 m ilgio, 4 m pločio terasa, tvirtinta akmenimis. Šlaitai vidutinio statumo, 5­-10 m aukščio.

Piliakalnis apaugęs pušimis.

Šiaurinėje papėdėje, 2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta geležinio ietigalio su užbarzdomis viršūnė, lipdytos keramikos.

Tyrimai
-------

1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų nepastebėta. 1978 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 4,83 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 542000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Andreikėnų piliakalnis 3 km | Gimžiškių piliakalnis 7 km | Kuktiškių piliakalnis 3,5 km |  |
| Runionių piliakalnis 17 km |  | Dryžių piliakalnis 9 km |
| Vorėnų piliakalnis 2,5 km | Antaraisčių piliakalnis 3 km | Budrių piliakalnis 19 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 24039 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 132 (Nr. 565).
3. ↑  Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva. I. V. 1996. P.203.

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.148
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 2, p. 128-129.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Peleniai
| **Petras Simavičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1948 m. liepos 11 d. (75 metai)Didieji Burbiškiai |
| Sutuoktinis (-ė) | Regina Kumbaraitė |
| Vaikai | Andrius, Lina |
|  |
| Veikla | gydytojas, Lietuvos, Šiaulių rajono ir miesto visuomenės veikėjas |
|  |
| Alma mater | Kauno medicinos institutas |

**Petras Simavičius** (g. 1948 m. liepos 11 d. Burbiškių kaime, Telšių apskritis) – Lietuvos gydytojas, Šiaulių rajono ir miesto visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Užgirių pradinėje mokykloje, vėliau – Nevardėnų septynmetėje mokykloje, Pavandenės vidurinėje mokykloje. 1972 m. baigė Kauno medicinos instituto gydomosios medicinos fakultetą, įgijo gydytojo akušerio-ginekologo licenciją. 2004 m. Klaipėdos universiteto Socialinių mokslų fakultete įgijo viešojo administravimo magistro kvalifikacinį laipsnį.

1972 m. pradėjo dirbti Šiaulių gimdymo namuose akušeriu-ginekologu. 1974–1996 m. Šiaulių rajono centrinės ligoninės akušeris-ginekologas, vėliau skyriaus vedėjas, Šiaulių rajono centrinės ligoninės vyriausiasis gydytojas. 1996–2018 m. Šiaulių ligoninės vyr. gydytojas, generalinis direktorius.

1990–1995 m. Šiaulių rajono liaudies deputatas, 1995 m. iki rugsėjo 6 d. (LDDP sąraše) Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys.

2002 m. Šiaulių kolegijos steigiamosios tarybos pirmininkas; aktyvus Lietuvos gydytojų sąjungos ir Lietuvos gydytojų vadovų sąjungos narys; Nacionalinės sveikatos priežiūros įstaigų asociacijos viceprezidentas; Šiaulių universiteto visuomenės tarybos narys.

Savo patirtį, žinias, atliktų darbų išvadas P. Simavičius apibendrino ir publikavo daugiau nei 20 Lietuvos ir užsienio sveikatos apsaugos sistemos analizei skirtų leidinių.

2019 m. ba­lan­džio 23 die­ną Lie­tu­vos Aukš­čiau­sia­sis Teis­mas at­me­tė Pet­ro Si­ma­vi­čiaus skun­dą ir pa­li­ko ga­lio­ti Lie­tu­vos ape­lia­ci­nio teis­mo 2018 me­tais lie­pos 13 die­ną pa­skelb­tą nuo­spren­dį, ku­riuo me­di­kas pri­pa­žin­tas kal­tu dėl ky­ši­nin­ka­vi­mo.

Įvertinimas
-----------

* 1998 m. suteikta aukščiausioji sveikatos apsaugos organizatoriaus kvalifikacinė kategorija.
* 2005 m. Nusipelnęs sveikatos apsaugos darbuotojas, įteiktas Nusipelniusio sveikatos apsaugos darbuotojo garbės ženklas.
* 2005 m. Sveikatos apsaugos ministerijos Padėkos raštas už dalyvavimą Nacionalinio sveikatą stiprinančių ligoninių tinklo kūrimo ir tobulinimo darbe.
* 2006 m. UAB „Medikų žinios" „Metų vadovo" nominacija už nuopelnus sveikatai.
* 2008 m. Lietuvos sutrikusios psichikos žmonių globos bendrijos padėkos raštas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Atkaklaus žemaičio užmojis – būti laimingam. // Zita Katkienė. Šiauliečiai laikraščio puslapiuose. Šiauliai, Lucilijus, 2011. p.306-311,
2. ↑  Petras Simavičius. Autobiografija
3. ↑  *Teismai aiškinasi, kaip pardavinėjamos ligos*. Šiaulių kraštas. Nuoroda tikrinta 2023-12-13.
| **Algirdas Dulkinas** |
| --- |
| Gimė | 1939 m. birželio 6 d.Zembiškis, Krakių valsčius, Kėdainių apskritis |
| Mirė | 1987 m. birželio 6 d. (48 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija |

**Algirdas Dulkinas** (1939 m. birželio 6 d. Zembiškyje, Krakių valsčius, Kėdainių apskritis – 1987 m. birželio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1960–1965 m. Vilniaus universitete studijavo Lietuvių kalbą ir literatūrą.

1959–1960 m. Kėdainių rajono Ažytėnų kultūros namų direktorius. 1964–1974 m. žurnalo „Švyturys" skyriaus redaktorius. 1974–1987 m. – žurnalo „Šeima" vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Daugiausia rašė socialinėmis bei moralės temomis.

Įvertinimas
-----------

* 1988 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija (po mirties) už apybraižas, straipsnius ir kitas etinės dvasinės tematikos publikacijas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 114 psl.
| Prano Stanaičio tiltas |
| --- |
| 

Prano Stanaičio tiltasPrano Stanaičio tiltas

54°45′20.63″ š. pl. 22°59′14.93″ r. ilg.﻿ / ﻿54.7557306°š. pl. 22.9874806°r. ilg.﻿ / 54.7557306; 22.9874806﻿ (Prano Stanaičio tiltas)Koordinatės: 54°45′20.63″ š. pl. 22°59′14.93″ r. ilg.﻿ / ﻿54.7557306°š. pl. 22.9874806°r. ilg.﻿ / 54.7557306; 22.9874806﻿ (Prano Stanaičio tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Slabadai,Vilkaviškio rajonas |
| **Kerta** | Šešupę |
| **Ilgis** | 76 m |
| **Plotis** | 5,55 m |
| **Pastatytas** | 1931 m. |

**Prano Stanaičio tiltas** – automobilių tiltas kelyje  **5118**  Slabadai–Sūdava–Opšrūtai , kertantis Šešupę ties Slabadais, Vilkaviškio rajone. 1931 m. pastatytas gelžbetoninis, akmenimis grįstas tiltas vadinamas iš gretimo Matarnų kaimo kilusio inžinieriaus Prano Stanaičio tiltu (vardas suteiktas 1996 m.). Kairiajame krante – Šapalų kaimas, dešiniajame – Slabadai. 1996 m. tiltas įtrauktas į Kultūros vertybių sąrašą (u. k. 22197).

Konstrukcija
------------

Tiltą suprojektavo P. Stanaitis. Statinys kompaktiškas, paprastų formų, 3 tarpatramių. Angos 25+21+25 m. Ant betoninių atramų įrengtos gelžbetoninės sijos su Gerberio šarnyrais. Pamatai įrengti be polių ant gero pagrindo – kieto molio. Tilto ilgis 76 m, plotis 5,55 m. 1958 m. pagal pirminį projektą buvo atstatytas vienas tarpatramis (išsprogdintas 1944 m.). Važiuojamojoje dalyje išlikęs lauko akmenų grindinys. Ant tilto atitvarinės betoninės sienos pritvirtinta lenta su tilto pavadinimu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Prano Stanaičio tiltas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Slabadų ir Matarnų kaimai: prancūzų kapas ir talentingi broliai Stanaičiai. Pastatė tiltą *santaka.info*

Nuorodos
--------

* Tiltas per Šešupę kelyje Nr. 5118 Slabadai–Sūdava–Opšrūtai 0,5 km[neveikianti nuoroda] (Henriko Kebeikio kolekcija, 111-117 nuotraukos)

  


| Artimiausi tiltai per Šešupę |
| --- |
| prieš srovę: | **Prano Stanaičio tiltas** | pasroviui: |
| Geležinkelio tiltas Pilviškiuose | Vinco Kudirkos tiltas |
| Prano Vaičaičio sodyba-muziejus |
| --- |
| Sodybos gyvenamasis namas |
| 

Prano Vaičaičio sodyba-muziejusPrano Vaičaičio sodyba-muziejus

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°52′35″š. pl. 22°58′58″r. ilg.﻿ / ﻿54.876313°š. pl. 22.982848°r. ilg.﻿ / 54.876313; 22.982848Koordinatės: 54°52′35″š. pl. 22°58′58″r. ilg.﻿ / ﻿54.876313°š. pl. 22.982848°r. ilg.﻿ / 54.876313; 22.982848 |

 |
| Vieta | Šakių rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Sintautų seniūnija |
| Plotas | 12 547 kv. m |
| Registro Nr. | u. k. 10553 |

**Prano Vaičaičio sodyba-muziejus** – poeto, vertėjo Prano Vaičaičio (1876–1901) tėviškės sodyba su memorialine ekspozicija, esanti Šakių rajono savivaldybėje, Sintautų miestelyje, Ežero g. 1. Sodyba įsikūrusi priešingoje Pentos II upelio pusėje nuo Sintautų kapinių. Pagrindinėje P. Vaičaičio gatvėje pastatyta lankytino objekto rodyklė (0,2 km).

Atminimo lenta
Medžio paminklas ir klėtelė
Atminimo akmuo šalia gyvenamojo namo
Ant gyvenamojo namo įtaisyta atminimo lenta su įrašu *Šioje sodyboje 1876–1901 gyveno poetas Pranas Vaičaitis*. Sodyboje minimi poeto jubiliejai, vyksta kiti renginiai.

Istorija
--------

P. Vaičaitis gimė Santakuose prie Sintautų. Į dabartinę sodybos vietą jo tėvai persikėlė iki 1880 m. kai kaimas buvo suskirstytas į vienkiemius. Pranui tuomet buvo ketveri. Poeto tėviškėje Sintautuose, dab. Ežero g. 1, autentiškų pastatų nelikę. Apie 1911-1912 m. buvo pastatytas naujas, raudonų plytų namas. Senoji troba nugriauta, klėtis sudegė per Antrąjį pasaulinį karą. 1945 m. sovietų valdžia iškėlė sodybos šeimininkus Vaičaičius ir čia įkūrė NKVD. 1950 m. sodyboje veikė Mašinų ir traktorių stoties kontora. Kolūkmečiu namas buvo virtęs daugiabučiu. 1993 m. sodyba grąžinta teisėtiems savininkams. 

Tėviškės sodybos vietoje 1965 m. pastatytas betoninis, memorialinis paminklas (jame esantis įrašas nėra tikslus). 1995 m. Vaičaičių giminės iniciatyva name įrengtas poeto memorialinis kambarys. 1996 m. sodybos kieme iškilo medinė skulptūra (aut. Kęstutis Krasauskas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vida Girininkienė. Pranas Vaičaitis ir Sintautai arba Sintautai ir Pranas Vaičaitis *literaturairmenas.lt*
2. 1 2  „Poeto Prano Vaičaičio tėviškės sodybos vieta". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  Poeto Prano Vaičaičio sodyba *lithuaniainworld.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Prano Vaičaičio sodyba-muziejus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Šakių rajono savivaldybė. Žymių žmonių sodybos Archyvuota kopija 2023-05-26 iš Wayback Machine projekto. *sakiai.lt*