recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***Visi nori būti italais*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Everybody Wants to Be Italian |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Jason Todd Ipson |
| Scenaristas (-ai) | Jason Todd Ipson |
| Metai | 2007 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 105 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 3 mln. dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Visi nori būti italais** (angl.  *Everybody Wants to Be Italian*) – 2007 m. JAV sukurta romantinė komedija.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Džeikas Bjanskis, kuriam priklauso nedidelė žuvies parduotuvė šiaurės Bostone, niekaip negali susitaikyti su skyrybomis su savo mergina Izabele. Nors po jo išdavystės praėjo 8 metai, Izabelė ištekėjo ir susilaukė 3 vaikų, Džeikas kasdien jai skambina, o per pažinties metines ateina su gėlėmis, nepaisydamas nei jos vyro, nei nuolatinio priminimo, kad meilė jau negrįžtamai baigėsi. Susirūpinę Džeiko bendradarbiai Styvas ir Džanluka stengiasi, kad šis susipažintų su kitomis moterimis ir pamirštų Izabelę. Kartą šie susipažįsta su simpatiška veterinare Marisa Kosta ir pakviečia ją į vakarėlį, skirtą vienišiems italams, į kurį įkalba ateiti ir Džeiką. Jiedu susipažįsta ir pradeda susitikinėti, tačiau jau per pirmą pasimatymą Džeikas pareiškia turintis merginą, o Izabelei taip pat papasakoja apie naują pažintį. Kadangi šiai tai nerūpi, Džeikas pradeda susitikinėti su Izabele. Judviejų santykiai rutuliojasi, kol netikėtai Izabelė nusprendžia palikti savo vyrą ir persikraustyti pas Džeiką. Pastarasis nesugeba atsispirti buvusiai meilei, Marisa jį palieka, tačiau gyvenimas su Izabele ir jos vaikais pasirodo ne toks romantiškas, apie kokį jis svajojo.

Mėgindamas išspręsti susidariusią situaciją, Džeikas padeda Izabelės vyrui susigrąžinti žmoną, o pats skuba pas Marisą, tačiau ši išvyksta į Italiją. Jis važiuoja iš paskos ir randa ją restorane su buvusiu vaikinu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jay Jablonski – Džeikas Bjanskis
* Cerina Vincent – Marisa Kosta
* Marisa Petroro – Izabelė
* John Kapelos – Styvas
* John Enos III – Džanluka
* Tammy Pescatelli – Katerina
* Dan Cortese – Maiklas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 53°27′ š. pl. 5°46′ r. ilg.﻿ / ﻿53.450°š. pl. 5.767°r. ilg.﻿ / 53.450; 5.767

Salos padėtis
**Amelandas** (ol. *Ameland*, fryz. *It Amelân*) – sala Nyderlanduose, Vakarų Fryzų salų grandinės rytinėje dalyje. Sudaro savivaldybę, priklausančią Fryzijos provincijai. Sala nutįsusi iš rytų į vakarus, žema (aukštis iki 4 m), sudaryta daugiausia iš smėlio kopų. Plotas – 58,8 km². Yra šiek tiek miškų. Vyrauja kultūriniai kraštovaizdžiai.

Amelande 2014 m. gyveno 3591 žmogus. Saloje yra šie kaimai: Holumas, Nesas, Burenas, Balumas. Yra švyturys, pakilimo takas, mokykla, paplūdimys, 4 bažnyčios. Yra kelto linija iš Holverdo. Atoslūgio metu žemyną galima pasiekti ir pėsčiomis.

Sala šaltiniuose minima nuo VIII a. kaip Ambla. Iki XV a. mokėjo duoklę Olandijai. 1424 m. fryzų valdovas Ritske Jelmera paskelbė laisvąją vasalystę. Amelandas oficialiai į Nyderlandų sudėtį įtrauktas tik 1813 m.

Galerija
--------

* Kopų kraštovaizdisKopų kraštovaizdis
* PakrantėPakrantė
* NesasNesas
* Holumo bažnyčiaHolumo bažnyčia

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Amelandas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Nagasakisjap. 長崎市 |
| --- |
|        |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

NagasakisNagasakis

32°47′00″ š. pl. 129°52′00″ r. ilg.﻿ / ﻿32.78333°š. pl. 129.86667°r. ilg.﻿ / 32.78333; 129.86667﻿ (Nagasakis)Koordinatės: 32°47′00″ š. pl. 129°52′00″ r. ilg.﻿ / ﻿32.78333°š. pl. 129.86667°r. ilg.﻿ / 32.78333; 129.86667﻿ (Nagasakis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+9) |
|  |
| **Valstybė** | Japonijos vėliava Japonija |
| **Regionas** | Kiūšiū regionas |
| **Prefektūra** | Nagasakio prefektūra |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 446 007  |
| **Plotas** | 406,35 km² |
| **Tankumas** (2009) | 1 098 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | wwww.city.nagasaki.nagasaki.jp |
|  **Vikiteka** | Nagasakis |

**Nagasakis** (jap. 長崎市 = *Nagasaki-shi* 'Ilgas iškyšulys') – miestas Japonijoje, Nagasakio prefektūroje, Kiūšiū salos vakaruose, prie Nagasakio įlankos. Prefektūros sostinė. Čia gyvena apie 449 tūkst. gyventojų. Tai yra vienas geriausių natūralių jūros uostų Japonijoje, jo ilgis apie 5 km. Išvystyta angliakasybos, žuvies pramonė, yra laivų statyklos, elektros gamyklos. 1949 m. čia įkurtas Nagasakio universitetas.

Istorija
--------

1945 m. rugpjūčio 9 dieną 11:02 vietos laiku ant Nagasakio buvo numesta antroji atominė bomba – „Dručkis". Buvo sugriauta apie trečdalis miesto, JAV skaičiavimais, žuvo 40 tūkst. žmonių. Bombos sprogimo vietoje pastatytas memorialas aukoms atminti.

Miesto simboliai
----------------

Oficiali miesto gėlė – hortenzija, medis – taukinis žvakmedis.

* Atominės bombos sprogimas NagasakyjeAtominės bombos sprogimas Nagasakyje
* Tramvajus NagasakyjeTramvajus Nagasakyje
* Sōfuku-ji šventykla*Sōfuku-ji* šventykla
*
| **OC-38** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | revolveris |
| **Konstruktorius** | Igoris Stečkinas |
| **Šalis** | Rusija |
| **Sukurtas** | 2001 m. |
| **Gamintas** | nuo 2002 m. CKIB SOO |
| **Naudotas** | nuo 2002 m. |
| **Naudotojai** | Rusija |
| **Kalibras, mm** | 7,62 |
| **Šovinys, mm** | 7,62×41,5 mm SP-4 |
| **Svoris, kg** | 0,82 (be lazerinio taikiklio) |
| **Ilgis, mm** | 191 |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 90 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 420 |
| **Taikymo tolis, m** | 25 |
| **Maks. šūvio nuotolis, m** | 50 |
| **Dėtuvė** | 5 šov. būgne |

**7,62 mm Stečkino begarsis revolveris OC-38** (rus. *ОЦ-38*) – begarsis Igorio Stečkino sukurtas revolveris. Gamintas nedidelėmis partijomis pagal specialius užsakymus.

Aprašas
-------

Revolverio ОC-38 konstrukcija gana neįprasta. Jo smūginis nuleidžiamasis mechanizmas yra dvigubo veikimo, su atviru gaiduku. Turi rankinį saugiklį, kuris prieinamas iš abiejų pusių ir kuris leidžia nešioti šį revolverį su užvestu gaiduku. Šaudo iš apatinės būgno kameros. Užtaisymui būgnas atverčiamas dešinėn ir priekin ant vertikalios ašies, esančios vietoje tarp vamzdžio ir lazerinio taikiklio korpuso, esančio virš vamzdžio. Lazerinio taikiklio įjungimo mygtukas yra virš nuleistuko lankelio ir valdomas dešinės rankos nykščiu.

Būgnas užtaisomas SP-4 beatbrailiais šoviniais, tam naudojama plokščia apkaba 5 šoviniams.

Standartinės komplektuotės OC-38 neturi lazerinio taikiklio, kuris tiekiamas užsakovui pageidaujant.

Šūvio tylumą užtikrina ypatinga šovinio konstrukcija. Šūvio metu kulką išstumia ne parako dujos, o specialus stūmoklis, kuris išsviedžia ikigarsinę kulką ir įstringa tūtelės kakliuke. Dujos lieka tūtelėje.

Nuorodos
--------

1. 1 2  7,62-мм револьвер специальный Стечкина на сайте КПБ
2. ↑  ОЦ-38 на сайте world.guns.ru Archyvuota kopija 2010-05-26 iš Wayback Machine projekto.
**Algimantas Kazragis** (1931 m. balandžio 16 d. Plungėje – 2019 m. gruodžio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius chemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1955 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1990 m. chemijos mokslų daktaras. 2000 m. Tarptautinės ekologijos ir gyvybinės veiklos saugos mokslų akademijos narys korespondentas.

1955–1957 m. dirbo Akmenės statybinių medžiagų kombinate, 1957–1959 m. Valstybinio plano komisijoje, 1962–1963 m. Valstybiniame mokslinio tyrimo darbų koordinavimo komitete. Nuo 1963 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1990 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, 1996–2001 m. Chemijos ir bioinžinerijos katedros vedėjas, nuo 1993 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrimų sritys – fizikinė chemija, chemijos termodinamika, vietinių žaliavų panaudojimas šilumos izoliacijai. Sukūrė chemijos reakcijos laipsnio nustatymo metodą (vadinamasis Kazragio metodas), su kitais parengė bendrosios chemijos laboratorinių darbų metodinių nurodymų. 4 išradimų bendraautorius.

Bibliografija
-------------

* Chemija nechemikams, 1992 m.
* monografiją Cheminių elementų atominių parametrų dėsningumai, 2002 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Algimantas Kazragis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 680 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Algimantas Jakučionis** |
| --- |
| Gimė | 1940 m. rugsėjo 7 d. (82 metai) |
|  |
| Veikla | inžinierius kelininkas, Šiaulių miesto ūkio ir visuomenės veikėjas |
| Partija | 1988-1991 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdis |
|  |
| Alma mater | 1964 m. Kauno politechnikos institutas |

**Algimantas Jakučionis** (g. 1940 m. rugsėjo 7 d.) – inžinierius kelininkas, Šiaulių miesto ūkio ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Gimė 1940 09 07. 1941 06 14 su motina buvo ištremtas į Kalnų Altajų. Tėvas žuvo Rešiotų lageryje 1942 02. Žuvus tremtyje ir motinai, 1947m. kartu su našlaičiais parvežtas į Lietuvą.
1964 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Dirbo Pasvalio KSER 27, Šiaulių m. kelių statybos-remonto valdyboje(nuo meistro iki viršininko). Kelių projektavimo instituto „Kelprojektas" Šiaulių skyriaus viršininkas(1984-2010). Daugelio Lietuvos automobilinių kelių projektų autorius.Sudarė ir išleido knygą "UAB Kelprojekto Šiaulių skyriui-50m".

1988–1991 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis. 1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas.Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos narys.
OLAF emblema
European Anti-fraud Office, Rue Joseph II, Briuselis
**OLAF** (pranc. *Office Européen de Lutte Anti-Fraude*), *Kovos su sukčiavimu tarnyba* - Europos Sąjungos institucija, kurią 1999 m. įsteigė Europos Komisija.

Būstinė yra Briuselyje (Belgija).

Tikslas
-------

Pagrindinis OLAF tikslas - Europos Bendrijų finansinių interesų apsauga ir kova su sukčiavimu bei kitomis neteisėtomis veikomis, kenkiančiomis Europos Bendrijų finansiniams interesams.

Veikla
------

OLAF buvo įkurta 1999 m. balandžio 28 d. Europos Komisijos sprendimu.

OLAF atlieka nepriklausomus tyrimus dėl neteisėto finansinės paramos panaudojimo atvejų, sukčiavimų muitų srityje, neteisėtai panaudotų subsidijų ir mokesčių nemokėjimo atvejų.

Siekdama padėti Europos Sąjungos valstybėms narėms stiprinti kovą su sukčiavimu, korupcija ir kita neteisėta veikla, OLAF palaiko tiesioginius ryšius su valstybių narių policijos ir kitomis teisėsaugos institucijomis. OLAF taip pat bendradarbiauja su užsienio valstybių (ne Europos Sąjungos) teisėsaugos institucijomis.

OLAF yra ne policinė, o finansinių nusikaltimų tyrimą ir prevenciją koordinuojanti institucija, turinti specialų nepriklausomos institucijos statusą.

Nuo 2000 m. kovo 1 d. OLAF vadovauja generalinis direktorius Franz-Hermann Brüner.

Ryšiai su Lietuva
-----------------

Lietuvoje institucija ryšiams su OLAF yra Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnyba.

OLAF taip pat bendradarbiauja su Lietuvos muitine, Specialiųjų tyrimų tarnyba, Valstybės saugumo departamentu ir kitomis finansinę kontrolę atliekančiamomis institucijomis.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: OLAF** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Europos Komisijos sprendimas dėl OLAF steigimo Archyvuota kopija 2007-07-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  OLAF vadovai

* OLAF svetainė
* OLAF veiklos ataskaitos **(**angl.**)**
* OLAF partneriai Europos Sąjungos valstybėse
Koordinatės: 56°0′40″ š. pl. 22°58′52″ r. ilg.﻿ / ﻿56.01111°š. pl. 22.98111°r. ilg.﻿ / 56.01111; 22.98111


| Gergždelių didysis tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Šiaulių rajonas) |
| Plotas | 0,332 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,14 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Didžiausias gylis | 7 m |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |

**Gergždelių didysis tvenkinys** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 2 km į šiaurės rytus nuo Kuršėnų. Sudarytas išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 1,55 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 97,4 m. Krantai žemi, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurėje išteka 20 m ilgio upelis į Gergždelių vidurinį tvenkinį (Ventos baseinas). Pietrytiniu pakraščiu teka Gergždas. Į pietus už kelio  **203**  Kuršėnų aplinkkelis  telkšo Kuršėnų didysis tvenkinys. Aplinkui plyti dirbami laukai, tik dalyje rytinės pakrantės auga miškelis. Į rytus įsikūręs Gergždelių kaimas, į vakarus – Drąsučiai ir Pakuršėniai. Šiaurinėje pakrantėje yra maudykla.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
|  |
| --- |
| Nivaklų kalba*Yofuasha* |
| Kalbama | Paragvajus, Argentina |
| Kalbančiųjų skaičius | ~2800 |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | Matakų-gvajkurų Matakų  **Čorotų** |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-3 | crq, crt |

**Čorotų kalba** arba **manchujų kalba** – matakų-gvajkurų kalbų šeimos kalba, vartojama indėnų čorotų, gyvenančių Gran Čiake, aplink Pilkomajo upę. Kalbančiųjų skaičius – apie 2800 žmonių. Vartojama Paragvajaus Bokerono ir Prezidento Hajeso departamentuose, Argentinos Saltos provincijoje (bendruomenėse prie Tartagalio) bei kelių šeimų pietryčių Bolivijoje.

Išskiriami du pagrindiniai dialektai:

* Iyojwa’ja [crt] – Argentinoje, ~800 žmonių
* Iyo’wujwa [crq] – Argentinoje, Paragvajuje, Bolivijoje, ~2000 žmonių

Praktiškai visi čorotai vartoja savo kalbą, tačiau dėl menko gyventojų skaičiaus kalba susiduria su pavojumi išnykti. Bolivijoje greičiausiai jau išnykusi.

Kalba dėstoma misijų pradinėse mokyklose, yra išverstos Biblijos dalys.

Nuorodos
--------

* crt Duomenys apie kodu „crt" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
* crq Duomenys apie kodu „crq" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*

1. ↑
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Daugailių herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2004-08-03* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Daugailių herbas** – Daugailių miestelio ir seniūnijos heraldinis simbolis.

Aprašas
-------

Mėlyname herbinio skydo lauke sidabrinis raitelis ant sidabrinio žingsniuojančio žirgo su auksiniais krepšiu per petį ir pentinais, trimituojantis dešinėje rankoje laikomu auksiniu pašto ragu.

Istorija
--------

Miestelis anksčiau herbo neturėjo.

Pro Daugailius 1836 m. buvo nutiestas Peterburgo-Varšuvos plentas, įsteigta pašto stotis, pastatyti nakvynės namai. XIX a. antroje pusėje kelionę diližanu pro Daugailius ir apsilankymą juose yra aprašęs Antanas Baranauskas.

Ieškant simbolikos miestelio herbui, nutarta pavaizduoti senovinį paštininką – raitelį su pašto krepšiu ir ragu. Toks simbolis rodo, kad kadaise įkurta pašto stotis, kuri suvaidino svarbų vaidmenį miestelio istorijoje, o komunikacijos priemonės svariai prisidėjo prie krašto augimo.

Daugailių herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino 2004 m. rugpjūčio 3 d. Etalono autorė – dailininkė Vida Navikienė.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Daugailių vėliava
| Čorumasturk. *Çorum* |
| --- |
| *Archeologijos muziejus* |
|  |
| 

ČorumasČorumas

40°33′0″ š. pl. 34°57′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.55000°š. pl. 34.95000°r. ilg.﻿ / 40.55000; 34.95000﻿ (Čorumas)Koordinatės: 40°33′0″ š. pl. 34°57′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.55000°š. pl. 34.95000°r. ilg.﻿ / 40.55000; 34.95000﻿ (Čorumas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Turkijos vėliava Turkija |
| **Provincija** | Čorumo provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 206 572  |
| **Altitudė** | 801 m |

**Čorumas** (turk. *Çorum*) – miestas Turkijos šiaurėje, į šiaurės rytus nuo Ankaros, prie Ankaros–Samsuno plento; provincijos centras. 178,5 tūkst. gyventojų (2004 m.). Odos, cemento pramonė. Vario, žalvario dirbinių amatai. Grūdų, vaisių, galvijų, ožkų prekyba.

Istorija
--------

 Hatušos griuvėsiai netoli Čorumo 
Senovėje Čorumas buvo Hetitų imperijos dalis. Netoli nuo miesto išlikę buvusios hetitų sostinės Hatušos griuvėsiai. 1650–1200 m. prieš Kristų susiformavo hetitų imperija. Hatusa, hetitų sostinė, buvo įsikūrusi ir dominavo visame regione.

Senovės graikų šaltiniuose miestas buvo žinomas kaip Nikonija (Nikonya), o Bizantijos laikotarpiu – kaip Evkaite.

Dabartinio miesto ištakos siekia XVI a. Pavadinimas nežinomos kilmės ir pirmą kartą patvirtintas Osmanų įrašuose, turint omenyje seldžiukų tvirtovę Čorum Kalesį, kurią aprašė Evliya Çelebi. XVI amžiaus viduryje tvirtovė buvo padalinta į keturias mahales arba kvartalus. 

Nuo 1867 iki 1922 m. Čorumas buvo Angoros vilajeto dalis.

Iki mūsų laikų išliko senieji Osmanų laikotarpio namai, XIX a. laikrodžio bokštas ir miesto muziejus, kuriame eksponuojami įvairūs regione kasinėjimų artefaktai.

Kas trejus metus Čorume vyksta tarptautinis hetitų archeologų kongresas.

Sportas
-------

* Çorum FK – futbolo klubas;
* „Çorum Şehir" („Šechiro") stadionas, talpinantis 15 tūkst. žiūrovų.

Išnašos
-------

1. ↑  Çorum FK TFF.org svetainėje
2. ↑  Globalsportsarchive

Nuorodos
--------

* Oficiali miesto svetainė
**Ivan Hladík**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Ivan Hladík |
| Gimimo data | 1993 m. sausio 30 d. (30 metų) |
| Gimimo vieta | Mijava, Slovakija |
| Ūgis | 193 cm |
| Svoris | 82 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | ŠKF Sereď |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2010–2016  2012–2013 20132014–20152016–20182019–20202021–20222022– | Senica→TJ Baník Ružiná (skol.)→MFK Vrbové (skol.)→Rimavská Sobota (skol.)Spartak TrnavaFK Sūduva MarijampolėPuszczaŠKF Sereď | 13 0(0)31 0(1)0? 0(?)37 0(2)48 0(4)30 0(0)28 0(0)0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. balandžio 30 d.. |

**Ivanas Hladíkas** (*Ivan Hladík*, g. 1993 m. sausio 30 d.) – futbolininkas iš Slovakijos, gynėjas.

Karjera
-------

Žaidė gimtinėje. Nuo 2010 m. priklausė FK Senica, tačiau buvo skolinamas žemesniųjų divizionų klubams.

Nuo 2016 m. rungtyniavo stipriausioje šalies komandoje – Trnavos „Spartak".

Nuo 2019 m. FK Sūduva narys. A lygoje sužaidė 16 rungtynių, per kurias dukart buvo įspėtas. Sužaidė 4 LFF taurės turnyro ir 3 Europos taurių turnyrų mačus.

2019 m. lapkritį pranešta, kad sutartis su žaidėju pratęsta dar vienam sezonui.

Nuo 2021 m. sausio mėn. atstovavo MKS Puszcza Niepołomice ({{Lenkija]]). Nuo 2022 m. rungtyniavo ŠKF Sereď (Slovakija).

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2019** | **„Sūduva"** | 19 | 0 |
| **2020** | **„Sūduva"** | 11 | 0 |
|

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai
----------

**FC Spartak Trnava**

2017, 2018 (šalies čempionas);
**FK Sūduva Marijampolė**

* **A lyga**

čempionas: 2019
vicečempionas: 2020
LFF taurės laimėtojas: 2019

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Eurofotbal.cz svetainė
* Globalsportsarchive
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Uropeltidae** |
| --- |
| Skydauodegė gyvatė (Plectrurus guentheri)Skydauodegė gyvatė(*Plectrurus guentheri*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Žvynaropliai  *( Squamata)* |
| Pobūris: | Gyvatės  *( Serpentes)* |
| Šeima: | Skydauodegės gyvatės  *( Uropeltidae)* |

 |

**Skydauodegės gyvatės** (*Uropeltidae*) – gyvačių (*Serpentes*) šeima, kuriai priklauso rausiančios gyvatės. Jų kūnas smulkus, cilindriškas, 20-70 cm ilgio. Spalva juoda, raudona ar geltona. Juodos spalvos kūnas dažnai būna su metališku žvilgesiu. Galva nedidelė, nusmailėjusio kūgio formos. Uodega tarsi bukai nukirsta, su vienu ar keliais stambiais skydeliais. Tokia uodega tarnauja kaip atrama gyvatei raustis į dirvožemį. Be to, jos tokia uodega užverčia landą į urvą. 

Kaukolės kaulai tvirtai suaugę. Galva padengta stambiais skydeliais. Ypač stiprus tarpžandikaulinis skydelis, kuris sudaro nusmailėjusį snukį. Šis skydas atlaiko gana didelį krūvį gyvatei rausiantis gilyn dirvožemyje. Akys su stambiu vyzdžiu, silpnai išsivysčiusios.

Paplitusios Indijoje ir Šri Lankoje. Gyvena priekalnėse ir kalnuotose vietose. Minta sliekais ir kitais bestuburiais. Pagautos yra ramios, net nesistengia pabėgti, apsiriečia aplink pirštą ir susingsta. Gyvavedės. Atveda 3-8 jauniklius.

Gentys
------

Šeimoje yra 8 gentys, 47 rūšys:

* *Brachyophidium*
* *Melanophidium*
* *Platyplectrurus*
* *Plectrurus*
* *Pseudotyphlops*
* *Rhinophis*
* *Teretrurus*
* Skydauodegiai (*Uropeltis*)

Galerija
--------

* Melanophidium bilineatum*Melanophidium bilineatum*
* Melanophidium punctatum*Melanophidium punctatum*
* Plectrurus pulneyensis*Plectrurus pulneyensis*
* Rhinophis microlepis*Rhinophis microlepis*
* Ceiloninis skydauodegis (Uropeltis ceylanicus)Ceiloninis skydauodegis (*Uropeltis ceylanicus*)
* Uropeltis liura *Uropeltis liura*
* Uropeltis melanogaster*Uropeltis melanogaster*

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Skydauodegės gyvatės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Čondonas |
| --- |
| **Ilgis** | 606 km |
| **Baseino plotas** | 18 900 km² |
| **Ištakos** | Selenjacho kalnagūbris |
| **Žiotys** | Laptevų jūra |
| **Šalys** | Rusija (Jakutija) |

**Čondonas** (rus. *Чондон*, jak. *Чондоон*) – upė Rusijoje, šiaurės Jakutijoje (Ust Janos ulusas). Prasideda Selenjacho kalnagūbrio pašlaitėje. Teka į šiaurės vakarus, vėliau pasuka į šiaurės rytus, smarkiai vinguriuodama teka per Janos-Indigirkos žemumą. Žemupyje pasuka vėl į šiaurės vakarus, įteka į Laptevų jūros Čondono užutėkį (Janos įlankos dalis).

Didžiausi intakai: Buor Jurjachas (kairysis), Ygania, Dodomas, Nučia (dešinieji).

Upės baseine yra ~6600 ežerų, kurių bendras plotas 500 km². Čondonas užšąla rugsėjo pabaigoje ar spalio pradžioje, atitirpsta birželį. Peršąla iki dugno.

Čondono žiočių regione gyvena įvairios žuvys (omuliai, nelmos, muksunai, seliavos).

Prie Čondono yra Tumato gyvenvietė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Чондон*,Большая советская энциклопедия, T. XXIX (Чаган—Экс-ле-Бен). – Москва: Советская энциклопедия, 1978
| **Mercurialis perennis** |
| --- |
| Daugiametis laiškenis (Mercurialis perennis)Daugiametis laiškenis (*Mercurialis perennis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Karpažoliniai  *( Euphorbiaceae)* |
| Gentis: | Laiškenis  *( Mercurialis)* |
| Rūšis: | Daugiametis laiškenis  *( Mercurialis perennis)* |

 |

**Daugiametis laiškenis** (*Mercurialis perennis*) – karpažolinių (*Euphorbiaceae*) šeimos, laiškenių (*Mercurialis*) genties augalas.

Daugiametis žolinis augalas. Šakniastiebis šliaužiantis, gana ilgas. Stiebai kylantys, nešakoti, 15-40 cm aukščio. Lapai priešiniai, ploni, kotuoti, lancetiškai ovališki, smailiaviršūniai, karbuotai pjūkliškais pakraščiais, tamsiai žali, išsidėstę viršutinėje stiebo dalyje. Žiedynai gelsvai žalsvi, varpos pavidalo, išauga lapų pažastyse. Žiedai dvinamiai, be vainikėlio, su trilape taurele. Kuokelinis žiedynas – į kamuolėlius susitelkę kuokeliniai žiedai, apgaubti pievinėmis sklaistėmis. Kamuolėliai sudaro pertrauktas varpas. Žiede dažniausiai 10 kuokelių. Piesteliniai žiedynai trumpesni už kuokelinius, taip pat negausiažiedžiai (iš 1-4 žiedų). Vaisius – suplota, trilypė, rutuliška, šiurkščiai plaukuota dėžutė. Sėklos rutuliškos, smailiaviršūnės, plikos, duobėtos, su mėsinga ataugėle. Augalas patrintas pamėlynuoja.

Vaisiai
Žydi balandžio – gegužės mėn. vaisiai subręsta gegužės – birželio mėn. Dauginasi sėklomis, palaipomis ir šakniastiebiais. Dažnas visoje Lietuvoje. Auga lapuočių (daugiausia ąžuolynų ir uosynų) ir mišriuose miškuose, krūmuose, ypač derlinguose dirvožemiuose. Nuodingas, ypač gyvuliams, nes lapuose yra cianogeninių gliukozidų. Kartais vartojamas mėlyniems dažams gaminti, nes turi daug indigo.

Vaistams vartojama žolė. Ji pjaunama vasarą. Žaliavoje yra metilamino izomero merkurialino, trimetilamino, saponinų, eterinio aliejaus, karčiųjų, dažinių, mineralinių medžiagų.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 68 psl.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Daugiametis laiškenis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Čongmingas**, **Čongmingdao**, anksčiau ***Čungmingas*** (kin. 崇明島 / 崇明岛, pinyin: *Chóngmíng Dǎo*) – aliuvinė sala Jangdzės estuarijoje, prie Rytų Kinijos jūros, Šanchajaus teritorijoje. Po dirbtinės plėtros XX a. sala tapo antra didžiausia žemyninėje Kinijoje,[1] po Hainano. Kartu su netoliese esančiomis Čangsingo ir Hengšos salomis administraciškai sudaro miesto Čongmingo rajoną.

Verčiamasi žvejyba, žuvų apdorojimu, amatais; auginami ryžiai, daržovės, sojos, vilnamedžiai, cukranendrės, tekstilės pramone.[2]

Geografija
----------

Salos ilgis iš vakarų į rytus siekia 80 km, iš šiaurės į pietus – 13–18 km, bendras plotas – 1267 km². Apie 650 000 gyventojų (2005 m.). Kadangi sala susiformavo iš upių nuosėdinių sąnašų, joje nėra pastebimų iškilimų; vidutinis salos aukštis virš jūros lygio siekia 3–4 m. Sala apsaugota pylimais nuo potvynių.

Istorija
--------

Anksčiau, apie VII a. šioje vietoje, prie Jangdzės žiočių, buvo susiformavusios dvi aliuviškos salos: Šišadao ('Vakarų smėlio sala') ir Dongšadao ('Rytų smėlio sala'). XVII amžiuje abi salos susijungė į vieną, pavadintą Čongmingdao.

Šaltiniai
---------

1. ↑  "Chongming Island" in the *Encyclopedia of Shanghai*, p. 52. Archyvuota kopija 2013-03-02 iš Wayback Machine projekto. Shanghai Scientific & Technical Publishers (Shanghai), 2010. Hosted by the Municipality of Shanghai.
2. ↑  „Čongming". *VLE*. Nuoroda tikrinta 2019-09-25.
| Šiaurės Dvina |
| --- |
| Šiaurės Dvina Archangelske Šiaurės Dvina Archangelske |
| **Ilgis** | 744 km |
| **Baseino plotas** | 357 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 3490 m³/s |
| **Ištakos** | Suchona, Jugas |
| **Žiotys** | Baltoji jūra |
| **Šalys** | Rusija |

**Šiaurės Dvina** (rus. *Северная Двина*) – upė Rusijoje, europinės dalies šiaurėje. Teka Vologdos ir Archangelsko sritimis. Susidaro susiliejus Suchonos ir Jugo upėms ties Didžiojo Ustiugo miestu. Teka į šiaurės vakarus Rytų Europos lyguma. Iki santakos su Vaga teka plačiu slėniu, skaidosi į atšakas. Toliau slėnis smarkiai susiaurėja. Nuo santakos su Pinega vėl slėnis išplatėja, o vaga skaidosi į protakas, kurios suteka ties Archangelsku. Įteka į Baltosios jūros Dvinos užutėkį, sudaro deltą (plotas 900 km²).

Didžiausi intakai: Vyčegda, Uftiuga, Pukšenga, Pinega (dešinieji), Vaga, Jemca (kairieji).

Upė užšąla nuo spalio arba lapkričio iki balandžio. Suchonos upe, Kubenos ežeru Šiaurės Dvina sujungta su Baltijos-Baltosios jūrų kanalu. Pinegos upe ir kanalu jungiasi su Kulojumi. Laivuojama. Prie Šiaurės Dvinos įsikūrę miestai: Didysis Ustiugas, Kotlasas, Novodvinskas, Archangelskas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Государственный водный реестр
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
3. ↑  *Šiaurės Dvina*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 254 psl.
| Daugailių I piliakalnis |
| --- |
| Piliakalnis nuo Daugailių bažnyčios pusės |
| 

Daugailių I piliakalnisDaugailių I piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°35′26″ š. pl. 25°50′13″ r. ilg.﻿ / ﻿55.59056°š. pl. 25.83694°r. ilg.﻿ / 55.59056; 25.83694Koordinatės: 55°35′26″ š. pl. 25°50′13″ r. ilg.﻿ / ﻿55.59056°š. pl. 25.83694°r. ilg.﻿ / 55.59056; 25.83694 |

 |
| Vieta | Utenos rajonas |
| Seniūnija | Daugailių seniūnija |
| Aukštis | 15-18 m |
| Plotas | 40 x 30 |
| Priešpilis | gyvenvietė |
| Naudotas | I - II tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1958, 1970, 1990 |
| Tirtas | 1985 m. |

**Daugailių I piliakalnis** (A911) – piliakalnis Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Daugailių šiauriniame pakraštyje, 150 m į šiaurę nuo Daugailių bažnyčios.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnio 15–18 m aukščio stačiašlaitę kalvą supa pelkės. Piliakalnio aikštelė 40 x 30 m dydžio, apardyta statant Daugailių bažnyčią, kuri ant piliakalnio stovėjo iki 1766 m. ir šventoriuje laidojant mirusiuosius. Išliko kultūrinio sluoksnio liekanų. Piliakalnio šiaurės vakarų papėdėje yra senovės gyvenvietė.

Tyrimai
-------

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1958 m. ir 1970 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1985 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Rasta lipdytos lygiu ir brūkšniuotu paviršiumi keramikos. 1990 m. Gintautas Zabiela aikštelėje, tirdamas vietą kryžiui statyti l m² plote, rado XVIII a. bažnyčios pamatų akmenų, kapą ir 1764 m. Kuršo šilingą.

Istorija
--------

1254 m. minima Daugailių pilis.

Iki 1685 m. ant piliakalnio pastatyta Daugailių bažnyčia, kurią 1766 m. sudegino žaibas. XX a. pokariu piliakalnyje buvo laidojama (teigiama, kad ir sovietų kolaborantai), kaip išlikę. 1990 m. bažnyčios vietoje pastatytas kryžius.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Šikšnių piliakalnis 8 km | Gutaučių piliakalnis 5 km | Zokorių piliakalnis 8,5 km |  |
| Maneičių piliakalnis 8 km |  | Ūžėniškių piliakalnis 8 km |
| Bajoriškių piliakalnis 2 km | Garnių piliakalniai 2,9 km  Kubilių piliakalnis 5,6 km | Gatelių piliakalnis 8,5 km |

Nuotraukos
----------

* Daugailių piliakalnis iš pietų pusėsDaugailių piliakalnis iš pietų pusės
* Daugailių piliakalnis nuo Daugailių kapiniųDaugailių piliakalnis nuo Daugailių kapinių

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gintautas Zabiela. *Daugailių piliakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 516 psl.

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.

Nuorodos
--------

* Daugailių I piliakalnis
| Daubėnų senovės gyvenvietė |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Daubėnų senovės gyvenvietėDaubėnų senovės gyvenvietė

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°59′12″š. pl. 21°14′52″r. ilg.﻿ / ﻿55.986721°š. pl. 21.247796°r. ilg.﻿ / 55.986721; 21.247796Koordinatės: 55°59′12″š. pl. 21°14′52″r. ilg.﻿ / ﻿55.986721°š. pl. 21.247796°r. ilg.﻿ / 55.986721; 21.247796 |

 |
| Vieta | Kretingos rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Darbėnų seniūnija |
| Plotas | 4,1673 ha |
| Naudotas | I tūkst. II pusė – II tūkst. pr. |
| Žvalgytas | 2011 m. |
| Registro Nr. | u. k. 37962 |

**Daubėnų senovės gyvenvietė** (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas 37962) – archeologinė gyvenvietė vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Daubėnuose (Darbėnų seniūnija), 130 m į vakarus nuo kelio  **218**  Kretinga–Skuodas , Tenžės upelio kairiajame krante.

Senovės gyvenvietė
------------------

Neįtvirtinta senovės gyvenvietė apima aukštumos kyšulį, įsiterpiantį į Tenžės upelio vingio slėnį. Saugoma teritorija netaisyklingo plano, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 315 m ilgio, nuo 110 m pločio šiaurinėje dalyje iki 165 m pločio pietinėje pusėje, apnaikinta ilgalaikių arimų. Išilgai vakarinio pakraščio praeina lauko kelias Daubėnai–Lazdininkai. Iš šiaurės ir pietų ją riboja nedidelės daubos, iš vakarų – Tenžės slėnis, iš rytų – geležinkelis Kretinga–Darbėnai.

Teritorijos plotas – 4,1673 ha.

1,35 km į vakarus yra Erškėtyno šaltinis ir akmuo, Erškėtyno koplyčia, 2,3 km į pietvakarius – Joskaudų (Tarvydų, Dimitravo) kapinynas, 2,9 km į pietryčius – Genčų kapinynas.

Tyrimai
-------

2011 m. senovės gyvenvietę išaiškino ir žvalgė Klaipėdos universiteto Baltijos regiono istorijos ir archeologijos institutas (archeologinės ekspedicijos vadovas Vykintas Vaitkevičius).

Ištirtas 2 m² plotas, kuriame aptiktas iki 40 cm storio kultūrinis sluoksnis su 25 cm skersmens ir 7 cm gylio plokščiadugne stulpaviete, rasta pavienių archeologinių radinių: molio tinko trupinių, žiestos keramikos su linijiniu ornamentu šukė, 2 lipdytos lygiosios keramikos šukės, metalinio šlako gabalėlis.

Datuojamas I tūkstantmečio II puse – II tūkstantmečio pradžia.

2014 m. liepos 22 d. registruota nekilnojamųjų kultūros vertybių registre.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vykintas Vaitkevičius, Gintautas Zabiela, Vita Bukantaitė. Archeologijos vertybės projektuojamo dujotiekio trasoje Klaipėdos ir Kretingos rajonuose. – Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2011 metais. – Vilnius, 2012. – P. 590–591

* Vykintas Vaitkevičius. Projektuojamo dujotiekio dviejose alternatyviose trasose Klaipėdos ir Kretingos rajonuose 2011 m. archeologinių žvalgomųjų tyrimų ataskaita. – T. 1, 2. – Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. – F. 39, ap. 1, b. 2213, 2214

Nuorodos
--------

* Daubėnų senovės gyvenvietė, Daubėnų k. Darbėnų sen. Kretingos r. sav. – Kultūros vertybių registras Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto.
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2011 metais
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 57°36′ š. pl. 7°20′ v. ilg.﻿ / ﻿57.600°š. pl. 7.333°r. ilg.﻿ / 57.600; 7.333

Salos padėtis
**Šiaurės Juistas** (angl. *North Uist*, škot. gėl. *Uibhist a Tuath*) – sala Škotijoje, Išoriniuose Hebriduose, tarp Hariso šiaurėje ir Benbekjulos pietuose. Plotas – 303,05 km².

Salos kranto linija vingiuota, gausu įlankų, užutėkių. Krantai skardingi. Aplink gausu smulkių salelių (Balešeras, Bernerėjus, Grimsėjus, Borerėjus ir kt.). Paviršius daugiausia plokščias, plyti durpynai, tyrai, šlapynės. Tik pietryčiai kalvoti (aukštis iki 347 m).

2011 m. Šiaurės Juiste gyveno 1254 gyventojai. Dalis tebevartoja gėlų kalbą. Pagrindinė gyvenvietė – Lochmadis. Sala su Benbekjula (per Grimsėjų), Bernerėjumi, Balešeru jungiasi pylimais. Veikia keltai į Skajų, Luiso salą.

Yra XIII a. Šv. Trejybės bažnyčios griuvėsiai, Barpa Langaso kernas, Pobul Fino akmenų ratai, Fir Bhreigės menhyrai.

* Salos krantasSalos krantas
* ViržynaiViržynai
* Pobul Fino akmenų rataiPobul Fino akmenų ratai
* Šv. Trejybės bažnyčios liekanosŠv. Trejybės bažnyčios liekanos
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tylihulo limanas |
| --- |
| Vaizdas į limanąVaizdas į limaną |
| Vieta | Ukraina |
| Plotas | 170 km² |
| Kilmė | jūrinis |
| Didžiausias gylis | 19 m |
| Įteka | Tylihulas |
|  |
|  Vikiteka | Tylihulo limanas |

**Tylihulo limanas** (ukr. *Тилігульський лиман*) – limanas Ukrainoje, Odesos ir Mykolajivo srityse, Juodosios jūros pakrantėje. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 80 km, plotis iki 2,5 km. Nuo jūros skiria 7 km ilgio ir 4 km pločio sausumos ruožas. Į šiaurinį limano galą įteka Tylihulo upė, o pietuose protakomis jungiasi su jūra.

Tylihulo limanas, kaip ir kiti Juodosios jūros pakrantės limanai, susidarė nusekus jūrai. Limanas įtrauktas į dviejų draustinių teritoriją, taip pat yra saugomas Ramsaro konvencijos. Populiarus turistinis objektas.

Pavadinimas kilęs iš turkų kalbos ir reiškia „pasiutęs ežeras" (*Deli Göl*).
| Akstino viršūnė |
| --- |
| **Aukštis** | 4250 m |
| **Žemynas** | Azija |
| **Šalys** | Kirgizijos vėliava Kirgizija |
| **Kalnynas** | Tian Šanis |
| **Pirmasis įkopimas** | 1959 m. |

**Akstino viršūnė**, **Gedimino Akstino viršūnė** – 4250 m aukščio viršukalnė Tian Šanyje, Terskėjaus Alatau kalnagūbryje, Kirgizijoje.

1959 m. žuvus Gediminui Akstinui, jo draugas A. Romanovas surengė ekspediciją į Tian Šanį ir, praėjus 47 dienoms, spalio 12 d. įkopė į bevardę viršūnę, jai suteikė Gedimino Akstino vardą. Ekspedicijoje dalyvavo 9 asmenys, tarp jų ir lietuvių alpinistai Marytė Melinskaitė, Kazys Montsvilas, Paulius Normantas (Kauno kūno kultūros instituto katedros vedėjas).

Iki 2012 m. į Akstino viršūnę įkopė apytikriai 770 alpinistų iš Lietuvos, o iki 2017 m. tai padarė 930.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Akstino viršūnė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-03-14.
2. ↑  „Lietuviškos viršūnės". Kalnai.lt. Nuoroda tikrinta 2022-03-14.
3. ↑  *Gedimino Akstino aukštikalnės*. 8diena. Nuoroda tikrinta 2022-03-14.
| ***Aksominės rankos*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Mani di velluto |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Castellano & Pipolo |
| Vaidina | Adriano Celentano  Eleonora Giorgi  Olga Karlatos Ania Pieroni |
| Metai | 1979 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Aksominės rankos** (it.  *Mani di velluto*) – 1979 m. sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Adriano Celentano – Gvidas Kvileris
* Eleonora Giorgi – Tilė
* Olga Karlatos – Petula Kviler
* John Sharp – Benis
* Ania Pieroni
* Gino Santercole
* Sandro Ghiani

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Inžinierius Gvidas Kvileris išrado itin atsparų stiklą, kurį ėmė naudoti visos juvelyrinės parduotuvės bei bankai. Jis praturtėjo, o vagims atėjo liūdnos dienos. Kvilerio žmona Petula, su kuria jis jau seniai nebegyvena, sutinka skirtis tik mainais į visas įmonės akcijas, kurias ji tuoj pat parduotų. Gvidas, norėdamas pamaloninti savo draugę Megę, sutinka su sąlygomis, tačiau mergina, sužinojusi, kad šis tapo vargšu, tuoj pat jį palieka. Gvidas bando ją pavyti motoroleriu, tačiau patenka į avariją ir atsiduria fontane. Jį išgelbėja vagišių porelė, brolis ir sesuo, palaikę jį savo „kolega". Gvidas netrunka įsimylėti merginą Tilę, tačiau priverstas slėpti savo tapatybę, nes ši neapkenčia Kvilerio, dėl kurio išradimo kalėjime atsidūrė jos senelis. Siekdamas palankumo, Gvidas pats apsimeta vagimi ir pradeda „darbuotis" kartu su jais...

Apdovanojimai
-------------

* David di Donatello – geriausias aktorius (A. Celentano), geriausias prodiusavimas
VIII a. koptų mozaika, vaizduojanti Šv. Oną su įprastu tylos ženklu – pirštu, priglaustu prie lūpų
**Tyla** – garso, triukšmo nebuvimas, akustinių virpesių numalšimas. Tyla nebūtinai reiškia visišką garsų nebuvimą („spengianti, mirtina, kurčia tyla"), bet visų pirma įkyrių, triukšmingų garsų paliovą. Tyla – akustinė ramybė.

Klausą turintis žmogus visiškoje akustinėje tyloje nebūna niekad – net išnykus aplinkos garsams lieka girdėti kvėpavimas, širdies plakimas. Visiška tyla per ilgesnį laiką žmogui gali sukelti haliucinacijas, psichikos sutrikimus.[1] Įprasta tyla (kai garsas būna 20–60 decibelų tarpsnyje) žmogui palanki – jo psichika pailsi, pagerėja miego kokybė.

Tylos simbolika
---------------

Simboliškai tyla gali turėti dvejopą reikšmę: vieną vertus, tai mirties, neišmanymo, negalėjimo išgirsti to, ko trokštama simbolis, kita vertus – tyla reiškia dvasinę ramybę. Dvasinėse tradicijose tyla laikoma ta terpe, kurioje geriausiai girdima tai, kas vadinama vidiniu balsu, kur apsivaloma nuo perteklinio triukšmo. Krikščioniškoje, budistinėje monastiškoje tradicijoje, advaita vedantoje, sufizme, daoizme pabrėžiama vidinės mistinės tylos svarba, norint pasiekti vidinį augimą. Tokiu dvasiniu keliu einantys žmonės dažnai sąmoningai atsisako perteklinio kalbėjimo – priima tylos įžadą arba be reikalo nekalba, atsideda apmąstymams rimtyje. Pvz. indų tradicijoje vienas iš žodžių išminčiui, dvasiniam mokytojui pavadinti yra *muni* („tylūnas"). Tyla (t. y. nurimdytos mintys) – būtina meditacijos dalis. Tylos ir dvasinių atverčių sąryšį rodo, pvz. kad iš neaiškų kalbėjimą, „maumojimą" reiškiančios šaknies ide. *\*mu-* kildinamas sen. graikų *μυστήριον* („šventa paslaptis, slėpinys, misterija"). Su tyla sietinas ir lietuvių anapusinio pasaulio pavadinimas *dausos*.[2]

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Dainius Razauskas, „Tylos žodžiai". *Miestelėnai (kultūrologinis almanachas): Tyla ir postmodernioji kultūra*, Vilnius, 1999, p. 193–207.

Vikicitatos 

Wikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Tyla***
*Apie Izraelio miestą žr. Akrė (Izraelis)*.

| Akrė*Acre* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Akrės vėliava | Akrės herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Šiaurės regionas |
| **Administracinis centras** | Rio Brankas |
| **Mezoregionai** | 2 |
| **Mikroregionai** | 5 |
| **Savivaldybės** | 22 |
| **Gubernatorius** | Binho Marques |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 906 876 |
| **Plotas** | 164 122 km² |
| **Tankumas** (2021) | 6 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | AkrėVikiteka |

Akrė
**Akrė** (port. *Acre*) – valstija šiaurės vakarų Brazilijoje. Šiaurėje ribojasi su Amazonės, rytuose – trumpa atkarpa su Rondonijos valstija, vakaruose su Peru, pietuose su Bolivija. Administracinis centras – Riu Brankas.

Istorija
--------

1897 m. pagal Ajakučo sutartį Akrė perduota Bolivijai. 1899–1900 m. žygį į teritoriją surengė Amazonės valstijos finansuojamas keliautojas Luiz Galvez Rodrigues de Aria. 1899 m. Galvesas save pasiskelbė Akrės respublikos prezidentu, bet netrukus buvo suimtas Brazilijos pajėgų. 1900 m. gruodį Akrė vėl nesėkmingai bandė skelbti nepriklausomybę. 1899 m. generolas José Plácido de Castro organizavo sukilimą ir paskelbė Trečiąją Akrės respubliką. 1903 m. pasirašyta Petropolio sutartis, pagal kurią Bolivija grąžino Brazilijai Akrės teritoriją. 1904 m. Akrė tapo Brazilijos federacine teritorija, o nuo 1962 m. – valstija.

Geografija
----------

Didžiąją valstijos dalį užima Amazonijos džiunglės. Klimatas pusiaujinis; karštas ir drėgnas. Svarbiausios upės: Akrė, Žurua, Purusas. Paviršius – plyna Amazonės žemuma.

Gyventojai
----------

2006 m. valstijoje gyveno virš 646 tūkst. gyventojų. Rasinė sudėtis: baltaodžiai (24,1 %), mulatai (*pardo*) (72,6 %), juodaodžiai (2,2 %), azijiečiai ir indėnai (1,1 %). Akrėje gyvena panų kalbomis kalbantys indėnai (kašinavai, jaminavai ir šanenavai), taip pat kulinų, jine, aravanų, ašaninkų kalbomis kalbantys indėnai.

Regionai
--------

Akrės valstija padalinta į 2 mezoregionus:

* *Vale do Juruá*
* *Vale do Acre*

Šaltiniai
---------

1. ↑  BRAZIL: States and Major Cities, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  **Brazilijos valstijos** |  |
| Akrė | Alagoasas | Amapa | Amazonė | Bahija | Espirito Santas | Gojasas | Maranjanas | Mato Grosas | Minas Žeraisas | Para | Paraiba | Parana | Pernambukas | Piaujis | Pietų Mato Grosas | Pietų Rio Grandė | Rio de Žaneiras | Rondonija | Roraima | Santa Katarina | Seara | Seržipė | San Paulas | Šiaurės Rio Grandė | Tokantinsas |
**Tyler Cavanaugh**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1994 m. vasario 9 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Sirakūzai, Niujorko valst. JAV |
| Ūgis | 2,06 m |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Stambulo „Bahçeşehir" |
| **Pozicija** | sunkusis krašto puolėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 2017–2018 2017–2018 2018–20192018–20192019–2020 2020–20212021–20232023– | Atlantos „Hawks" → Erio „BayHawks" Jutos „Jazz"  → Solt Leik Sičio „Stars" Berlyno „Alba"Tenerifės „Iberostar" Kauno „Žalgiris"Stambulo „Bahçeşehir" |  |
| Šalies rinktinė |
| 2022– | Jungtinės Amerikos Valstijos Jungtinės Amerikos Valstijos |  |
|  |

**Taileris Robertas Kavanou** (*Tyler Robert Cavanaugh*, g. 1994 m. vasario 9 d.) – Jungtinių Valstijų krepšininkas, rungtyniaujantis sunkiojo krašto puolėjo pozicijoje.

2012–2014 m. atstovavo Veik Foresto universiteto komandą, 2015–2017 m. – Džordžo Vašingtono universiteto komandą. 2017–2018 m. pradėjo karjerą NBA, Atlantos „Hawks" klube, kuriam laikui buvo skolinamas dukterinei Erio „BayHawks" komandai. Už „Hawks" sužaidė keletą rezultatyvių rungtynių (pelnė po 16, 14 taškų). 2018 m. perėjo į Jutos „Jazz", už kurią žaidė 11-oje rungtynių, skolintas Solt Leik Sičio „Stars" klubui, kurį tuo metu treniravo būsimas Kauno „Žalgirio" treneris Martinas Šileris.

2019 m. Kavanou persikėlė į Europą: žaidė Berlyno „Alboje", Tenerifės „Iberostar" (7,6 tšk. 4,5 atk. kam. 9,6 naud. balo Ispanijos lygoje), o 2021 m. su Kauno „Žalgiriu" sudarė „2+1" m. trukmės sutartį.

2022 m. debiutavo JAV rinktinėje pasaulio čempionato atrankos varžybose prieš Urugvajų.

Laimėjimai
----------

* Vokietijos krepšinio bundeslyga: 2020 m.
* Karaliaus Mindaugo taurė: 2022, 2023 m.
* Lietuvos krepšinio lyga: 2023 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Žalgiris" pristatė Cavanaugh: pasirašyta ilgalaikė sutartis, *basketnews.lt*
2. ↑  Cavanaugh debiutas JAV rinktinėje pažymėtas triuškinančia pergale, *basketnews.lt*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Stanislovas Aleksandras Malachovskis** |
| --- |
| Malachovskiai |
| Malachovskių herbas |
| Malachovskių herbas |
|  |
| Gimė | 1770 m. |
| Mirė | 1849 m. (~79 metai) |
| Tėvas | Mikalojus Malachovskis |
| Motina | Mariana Eva Mencinska |

Grafas **Stanislovas Aleksandras Malachovskis** (1770–1849) – Lenkijos aristokratas, nacionalinės kavalerijos rotmistras, pulkininkas, Varšuvos kunigaikštystės brigados generolas, Lenkijos kongreso karalystės senatorius-vaivada, masonas.

Biografija
----------

Lenkijos bajorų Malachovskių giminės atstovas, herbo „Nalenč" savininkas. Lenčicos ir Seradzo vaivados Mikalojaus Malachovskio (1730–1784) jaunesnysis sūnus nuo santuokos su Marina Eva Mencinska. Vyresnysis brolis – Lenkijos kongreso karalystės senatorius-vaivada, grafas Janas Nepomukas.

Mokėsi Jogailos universitete, Krokuvoje. Prie Stanislovo Augusto Poniatovskio buvo diplomatinėje tarnyboje. 1790–1791 m. įėjo į Lenkijos pasiuntinybės sudėtį vadovaujamos Petro Pranciškaus Potockio Stambule. 1792 m. dalyvavo ATR-Rusijos kare. 1807 m. Napoleonui sudarius Varšuvos kunigaikštystę, Stanislovas Malachovskis už savo lėšas surinko pulką ir tapo jo vadu pulkininko laipsnyje. Buvo apdovanotas „Virtuti Militari" ordinu. 1809 m. dalyvavo Lenkijos-Austrijos kare, 1812 m. dalyvavo Napoleono Bonaparto Maskvos kampanijoje. Pateko į rusų nelaisvę.

1831 m. rugpjūčio 11 d. Stanislovas Aleksandras Malachovskis buvo paskirtas Lenkijos kongreso karalystės senatoriumi-vaivada. 1831 m. sukilimo metu buvo vaivadijų regimentu kairiajame Vyslos krante.

Buvo memuarų autorius.

Šeima
-----

1793 m. vedė Aną Stadnicką (m. 1852), nuo santuokos su kuria turėjo tris sūnus ir dvi dukteris:

* Henrikas (1794–1864), 1830–1831 m. sukilimo dalyvis
* Gustavas (1797–1835), 1830–1831 m. sukilimo dalyvis
* Julijus (1801–1831), 1830–1831 m. sukilimo dalyvis
* Gabriela Malachovska
* Karolina

Nuorodos
--------
Koordinatės: 54°57′20″ š. pl. 23°2′50″ r. ilg.﻿ / ﻿54.95556°š. pl. 23.04722°r. ilg.﻿ / 54.95556; 23.04722

| Šakių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Šakių rajonas) |
| Plotas | 0,05 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,42 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Didžiausias gylis | 3 m |
| Įteka | 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | bevardis upelis |

**Šakių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šakių rajone, Šakių miesto centre. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Siesarties intakas) 0,17 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,56 km, plotis – iki 0,14 km. Altitudė 49,5 m. Krantai neaukšti, apaugę medžiais. Vakarinėje pakrantėje yra įkurtas Juozo Lingio parkas, stovi Šakių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia, savivaldybės ir valstybės įstaigų pastatai. Rytinėje pakrantėje įkurtas Šakių tvenkinio parkas. Tvenkinio užtvanka eina kelias  **3806**  Šakiai–Slavikai , kuris ties rytiniu užtvankos galu susikerta su keliais  **140**  Kaunas–Zapyškis–Šakiai  ir  **138**  Vilkaviškis–Kudirkos Naumiestis–Šakiai . Vakarine tvenkinio pakrante eina kelias  **3810**  Šakiai–Prūseliai .

Tvenkinys įrengtas 1975 m. Dumblo išvalymo darbai atlikti 2011 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998