recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  Flathedai |
| --- |
| Flathedų šeima prie tipioFlathedų šeima prie tipio |
| Gyventojų skaičius |  ? |
| Populiacija šalyse | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos (Montanos vėliava Montana) |
| Kalba (-os) | anglų, Montanos sališų |
| Religijos | tradicinė religija, krikščionybė |
| Giminingos etninės grupės | kiti sališai (ypač kalispelai, spokanai, kordelenai, liloetai), kultūriškai – kutenajai |

**Flathedai** (angl. *Flathead* – 'plokščiagalviai'), t. p. ***Biteruto sališai*** (*Bitterroot Salish*) arba tiesiog ***sališai*** (sav. *séliš*) – indėnų sališų (vidinių) tauta, gyvenanti JAV, Montanos valstijoje. Jų tradicinės žemės driekėsi Biteruto upės (Kolumbijos baseinas) slėnyje. Populiacija nežinoma (kartu su kalispelais ir spokanais – apie 8000). Gimtoji Montanos sališų kalba nykstanti (70 kalbėtojų 2013 m.), vartoja anglų kalbą.

Pavadinimo „flathedai" kilmė neaiški – priešingai, nei daugelis kitų sališų, ši tauta savo kaukolių nedeformavo (kita vertus, palyginus su deformuojančiais, jų galvos buvo plokštesnės). Pagal jų savivardžio *seliš* suteiktas visų, sališų kalbomis kalbančių tautų pavadinimas.

XVIII a. flathedai perėmė žirgus, perėjo prie bizonų medžioklės Didžiosiose lygumose. Kariavo su juodakojais. Nuo XIX a. pr. užmezgė ryšius su europiečiais, dalyvavo prekyboje kailiais. Nuo 1841 m. į jų žemes atsikėlė krikščionių misionieriai. Per XIX a. indėnų karus flathedai kariavo JAV pusėje. 1855 m. kartu su kalispelais ir kutenajais pateko į bendrą rezervaciją. Į ją tauta persikėlė tik 1891 m. nes dauguma flathedų persikėlimui priešinosi. 1904–1908 m. rezervacija suskirstyta į ruožus, o 1910 m. joje ėmė kurtis baltieji.

Dabar verčiasi miško ruošos darbais, turizmu, valdo vandens jėgainę. Turi savivaldą, komitetą, stengiasi puoselėti papročius, gaivinti kalbą. Dabartiniai flathedai kartu su kutenajais, kalispelais ir dalimi spokanų sudaro sališų ir kutenajų genčių konfederaciją ir gyvena Flathedo indėnų rezervate vakarų Montanoje.

* Flathedų indėnas (1898 m.)Flathedų indėnas (1898 m.)
* Flathedų delegacija (1884 m.)Flathedų delegacija (1884 m.)
* Flathedų mokasinaiFlathedų mokasinai
* Flathedų plunksnų karūnaFlathedų plunksnų karūna

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Салиши*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
| Kusų valsčiusAmtsbezirk Kussen |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1874 – 1945** |  |

 |
| *Kusų valsčius Pilkalnio apskrityje* |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Provincija** | Rytų Prūsija |
| **Administracinis centras** | Kusai |
|  |
| **1874–1945** | Pilkalnio apskritis |

**Kusų valsčius** (vok. *Amtsbezirk Kussen*) – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Pilkalnio apskričiai. Valsčiaus centras buvo Kusuose.

Istorija
--------

Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms" iš 7 kaimo bendruomenių ir 2 dvaro apygardų. 1928 m. Kusų dvaro apygarda prijungta prie Kusų kaimo bendruomenės. 1928–1940 m. valsčių sudarė 7 kaimo bendruomenės (Bružų, Budžiūnų, Kusų, Račių, Urblaukių, Valindžių, Vasantkiemių) ir Kalbasų dvaro apygarda, kuri 1940 m. pertvarkyta į vietinės policijos apygardą (*Ortspolizeibezirk*).

Valsčius buvo pietinėje apskrities dalyje, Stalupėnų ir Gumbinės apskričių paribyje. Valsčiumi tekėjo Būdupė, Kusupė, Draugupė ir Eimenys, pietryčiuose telkšojo nedidelės Budžiūnų ir Tyrbalio pelkės. Didžiausia gyvenvietė 1939 m. buvo valsčiaus centras ir bažnytkaimis Kusai (662 gyv.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vasilijus Safronovas, Valsčius, 2, Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-10-03.
2. ↑  Amtsbezirk Kussen, Territoriale Veränderungen in Deutschland und deutsch verwalteten Gebieten 1874–1945 (vok.). Nuoroda tikrinta 2021-12-09.
3. ↑  Landkreis Pillkallen Archyvuota kopija 2021-10-05 iš Wayback Machine projekto. verwaltungsgeschichte.de (vok.). Nuoroda tikrinta 2021-12-09.
**Aretas Gėgžna**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1988 m. lapkričio 29 d. (34 metai) |
| Gimimo vieta | Lietuva |
| Ūgis | 177 cm |
| Svoris | 68 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK Nevėžis |
| **Numeris** | 10 |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 20??–2013  2014–2015  2016–2020  2021– | Nevėžis  Lietava  Nevėžis  Nevėžis | 0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)26 0(4) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2021 m. spalio 31 d.. |

**Aretas Gėgžna** (g. 1988 m. lapkričio 29 d.) – Lietuvos futbolininkas. Žaidžia saugo pozicijoje. Jungiasi į puolimą. Ilgą laiką žaidė šalies Pirmoje lygoje ir būdavo vienas rezultatyviausių ekipos žaidėjų.

Karjera
-------

Ilgametis „Nevėžio" futbolo klubo žaidėjas. Klube žaidė jaunimo komandose (nuo 2004 m.), vėliau pateko į pagrindinę komandą. 

Nuo 2014 m. buvo Jonavos „Lietavos" žaidėjas. 2015 m. su Lietava tapo Pirmos lygos nugalėtoju. 

Nuo 2016 m. žaidė Kėdainių „Nevėžio" klube. 2020 m. vėl tapo Pirmos lygos nugalėtoju, šį kartą atstovaudamas Kėdainių „Nevėžiui".

2021 m. žaidė Nevėžio ekipoje, kuri debiutavo A lygoje. 2021 m. balandžio 17 d. rungtynėse prieš FK Panevėžys pelnė debiutinį įvartį A lygoje. Buvo išrinktas į simbolinę turo rinktinę kaip puolėjas.

2021 m. spalio 18 d. rungtynėse prieš FK Žalgiris pasižymėjo pelnydamas įvartį.

Statistika
----------

A lygos ir Pirmos lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| 2018 | „Nevėžis" |  ? |  ? |
| 2019 | „Nevėžis" |  ? |  ? |
| 2020 | „Nevėžis" |  ? |  ? |
| **2021** | **„Nevėžis"** | 26 | 4 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa;

Trenerio karjera
----------------

2020 m. įgijo UEFA B trenerio licenciją.

Pasiekimai
----------

Futbolo klubas „Nevėžis"
* Pirmos lygos laimėtojas: 2020 m.

Futbolo klubas „Lietava"
* Pirmos lygos laimėtojas: 2015 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Archyvuota kopija 2022-05-30 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* transfermarkt
* Soccerway
* alyga.lt
* lietuvosfutbolas.lt
* lfe.lt


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | FK Nevėžis sudėtis |  |
| 6 Biliaminu Nurudeen · 8 Yuta Suzuki · 9 Nika Toklikishvili · 11 Jevhen Mohil · 13 Lukas Berednikovas · 18 Soichiro Suzuki · 22 Arminas Lukoševičius · 34 Robertas Granauskas · 35 Rokas Župerka · 77 Vakaris Skibiniauskas · 91 Mindaugas Butkus · 99 Karolis Rukuiža · x Aurimas Raginis
 |
Treneris: Lietuva Darius Gvildys |
*Tarybiniais laikais Varduva buvo vadinama Žemaičių Kalvarija*.

| Varduva |
| --- |
| Varduva ties Grieže, Mažeikių raj. Varduva ties Grieže, Mažeikių raj. |
| **Ilgis** | 96 km |
| **Baseino plotas** | 590 km² |
| **Vidutinis debitas** | 5,17 m³/s |
| **Ištakos** | Skuodo rajonas |
| **Žiotys** | Venta |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Varduva |

**Varduva** – upė šiaurės vakarų Lietuvoje; Ventos kairysis intakas. Prasideda Skuodo rajono rytuose, 4 km į rytus nuo Barstyčių, prie Paparčių kaimo, šalia Varduvos pelkės. Teka į pietryčius Plungės rajono teritorija. Už Žemaičių Kalvarijos pasuka į šiaurės rytus ir šiaurę bei teka per Mažeikių rajoną. Įteka į Ventos upę 183 km nuo jos žiočių, pasienyje su Latvija, kiek į šiaurę nuo „Mažeikių Naftos".

Didesni intakai:

* dešinieji – Pagardenis, Sruoja;
* kairieji – Bradumas, Kvistė, Gūžė, Dubulis, Eglynupis.

Aukštupio vaga sureguliuota, už santakos su Sruoja – labai vingiuota. Vagos vidutinis nuolydis 88 cm/km. Ties Ruzgais upės vidutinis debitas yra 5,17 m³/s, didžiausias – 113 m³/s, minimalus žiemą – 0,22 m³/s, minimalus vasarą – 0,13 m³/s. Metinė vandens lygio svyravimo amplitudė – 3,8 m. Pavasarį upe nuteka 33 % metinio nuotėkio, vasarą 10 %, rudenį 21 %, žiemą 36 %. Varduva vidutiniškai užšąla sausio 9-10 d. ledus laužia dažniausiai kovo pabaigoje. Didžiausias ledo storis žiemą – 61 cm.

Varduva ties Renavu, Mažeikių raj.
Varduvos vaga kelete vietų užtvenkta, susidarę tvenkiniai: Renavo HE tvenkinys (31 ha), Ukrinų tvenkinys, Juodeikių tvenkinys (276 ha). Upės aukštupys ir vidurupis įeina į Žemaitijos nacionalinį parką, žemupys – į Varduvos kraštovaizdžio draustinį. Didesnės gyvenvietės prie Varduvos: Žemaičių Kalvarija, Užežerė, Seda, Kulšėnai, Renavas, Vadagiai, Ukrinai, Ruzgai.

Upėvardis
---------

Ankstesnė upės vardo forma buvo ***Vardava***, ji vadinosi ir ***Sedula***. Upėvardis Varduva kildinamas iš žodžių *virti, verda* („verstis, kunkuliuoti"), *virdinti* („virti").

Upės pavadinimo kilmė minima padavime Žemaičių Kalvarijoje, Sedoje ir Renave:

„*Kai didysis Lietuvos kunigaikštis Vytautas ir Lenkijos–Lietuvos karalius Jogaila atvažiavo į Žemaičius juos krikštyti, tada suvarydavo žmones būriais į vandenį ir duodavo kiekvienam būriui vardą. Pavyzdžiui, vienas vyrų būrys bus gavęs Jono vardą, ir žmonės, esą tame būryje visi bus Jonai. Kitame būryje bus moterys, ir jos visos taip pat turės vieną vardą. Kadangi toje upėje žmones krikštijo ir davė vardus, tai ši upė ir buvo pavadinta Varduva (Vardadavė)*."

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Rainys. *Varduva*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 452
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 362
3. ↑  Vykintas Vaitkevičius. Lietuvos krikštas: istorija ir tautosaka. Įbridę į upę žmonės krikštijami
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Raitelis ant vargo akmenyje iš Hunnestad’o monumento
Hyrokina (*Ludwig Pietsch* piešinys, 1865 m.)
**Vargas** (angl. *warg*; iš sen. skand. *vargr* 'vilkas') – skandinavų mitologijoje *vargais* vadino vilką Fenrirą ir jo sūnus Skolą (*Skoll*) ir Hatį (*Hati*). Pasiremdamas tuo Dž. R. R. Tolkinas savo kūriniuose žodžiu *warg* (iš sen. anglų kalbos) vadino blogiui tarnaujančias vilkiškas būtybes.

Etimologija
-----------

Protogermanų *\*wargaz* reiškia 'smaugikas' (žr. dabartinį vokišką *würgen* ir kartu 'piktadaris, nusikaltėlis, išgama'. Žodis šved. *varg* reiškia 'vilkas'. Artimas žodis yra sen.angl. *warg* 'didelis vilkas'. Olandų kalboje *Warg* kartais reiškia 'ernis'.

Skandinavų mitologijoje
-----------------------

Skandinavų mitologijoje *vargais* vadino mitinius vilkus Fenrirą, Skolą ir Hatį.

Vilkai taip pat buvo laikomi kai kurių humanoidų „žirgais". Pvz. runų akmenyje šved. *Rökstenen* yra keningas *Gunros žirgas* (Gunra – viena iš valkirijų), reiškiantis 'vilkas'. Skandinavų poemoje *Hyndluljóð* 'Hyndlos baladė', velva Hyndla joja vilku, o į Baldro laidotuves milžinė Hyrokina (*Hyrrokin*) atvyko raita ant vilko.

Tolkino vargai
--------------

Tolkino knygose vargai (angl. *wargs*) yra spėjamai protingų būtybių, primenančių vilkus, rūšis. Jie sudarę sąjungą su orkais, kuriems kautynėse leidžia jodinėti ant savo nugarų. Galbūt jie buvo kilę iš Draugluino vilktakų ar Karcharoto. Kartais juos vaizdavo kaip dalinai protingus, turinčius savo kalbą, sąmoningai sudariusius sąjungą orkais, o ne laukinius, orkų prijaukintus gyvūnus.

Ant vilkų jojantys orkai pirmą kartą paminėti „Tinuvielės pasakoje", ankstyvojoje Bereno ir Lutienos istorijos versijoje, kuri buvo parašyta 3-ią dešimtmetį ir paskelbta po mirties kaip „Viduržemio istorijos" dalis.

„Hobite" vargai pasirodė du kartus. Pirmą kartą jie su orkais (knygoje vadintais goblinais), medžiojo Bilbą Beginsą, Gandalfą ir dvarfus, kitą kartą juos sutiko Penkių armijų mūšyje.

„Žiedų valdove" jie daugiausia minimi „Žiedo brolijos" viduryje, kur vargų gauja Eregione be orkų užpuolė broliją. Žiedo karo metu (Trečiojo Amžiaus 3018-3019 m.) vargai slankiojo apie Bree sienas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Flagmanas „Viktorija"
**Flagmanas**, *flagmano laivas* – laivas, iš kurio vadovauja laivų junginio vadas, irgi vadinamas *flagmanu*, kuriame veikia jo štabas ir flagmano vadavietė. Flagmano laivas paprastai turi tam skirtas patalpas, ryšių ir valdymo įrangą.

Flagmano vadavietėje veikia štabo postai, joje būna ryšių karininkai iš sąveikaujančių laivyno, armijos ir aviacijos junginių ir dalinių.

Flagmano laivas paprastai turi iškėlęs junginio vado (flagmano) vėliavą. Flagmanas savo vadavietei paprastai pasirenka galingiausią, stambiausią, labiausiai prestižinį laivą.

Rusijos Federacijos karinio laivyno flagmanai
---------------------------------------------

* Šiaurės laivynas – sunkusis atominis raketinis kreiseris „Petras Didysis" (1144 projektas „Orlan");
* Juodosios jūros laivynas – gvardijos raketinis kreiseris „Maskva" (1164 projektas „Atlant");
* Ramiojo vandenyno laivynas – gvardijos raketinis kreiseris „Variagas" (1164 projektas „Atlant");
* Baltijos laivynas – eskadrinis minininkas „Nastoičivyj" (956-A projektas „Saryč").
| Arenalis |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Kosta Rika Kosta Rika |
|  |
| Aukštis | 1670 m |
|  |
| Tipas | Stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | veikiantis |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2006 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 10°27′48″ š. pl. 84°42′12″ v. ilg.﻿ / ﻿10.46333°š. pl. 84.70333°r. ilg.﻿ / 10.46333; 84.70333Koordinatės: 10°27′48″ š. pl. 84°42′12″ v. ilg.﻿ / ﻿10.46333°š. pl. 84.70333°r. ilg.﻿ / 10.46333; 84.70333 |

**Arenalis** (isp. *Volcán Arenal*) – aktyvus, andezitinio tipo stratovulkanas Kosta Rikoje, Alachuelos provincijoje, Arenalio ugnikalnio nacionaliniame parke, apie 90 km nuo San Chosė. 1670 m aukščio. Taip pat buvo vadinamas tokiais pavadinimais kaip *Costa Rica Rio Frio*, *Canastos*, *Cerro de los Guatusos*.

Arenalis yra jauniausias ir aktyviausias Kosta Rikos ugnikalnis, bent 4000 metų senumo. Pirmą kartą rimčiau ištirtas 1937 m. ekspedicijos į viršūnę.

Buvo neaktyvus apie 400 metų, su augalija ant šlaitų, iki 1968 m. liepos 29 d. žemės drebėjimo sukelto išsiveržimo, besitęsusio kelias dienas, sunaikinusio Arenalio miestą (žuvusiųjų skaičius 87) ir viską gretimose apylinkėse, žalos patirta iki 232 km² ploto regione. Išsiveržimo metu taip pat susiformavo trys nauji aktyvūs krateriai ir ugnikalnis iki šiol labai aktyvus.

Arenalio išsiveržimas 2006 m.
Išsiveržimai dažni (kartais kas 5-10 min.), bet nestiprūs, Strombolio tipo, galimi stebėti iš saugaus atstumo, dėl ko Arenalis yra populiari turistų atrakcija, su ypatingai gražiu reginiu naktimis. Kalno viršūnė dažniausiai slepiasi debesyse, ugnikalnis šildo keletą karštųjų versmių, taip pat mėgiamų turistų.

Paskutinis didesnis išsiveržimas įvyko 2006 m.

Nuorodos
--------

* Arenal Volcano, Costa Rica (Anglų)
* Vėliausios Arenalio išsiveržimų nuotraukos
* Apie Arenalio ugnikalnį Archyvuota kopija 2007-05-23 iš Wayback Machine projekto.
**Kerštas** – atsilyginimas piktu už padarytą skriaudą, įžeidimą, nužudymą, išprievartavimą, išdavystę ar kitą blogą poelgį.

Mafijoje, įvairiose gaujose kerštas – dažnas reiškinys. Kerštas būdingas visoms pasaulio kultūroms. Kai kuriose bendruomenėse ir visuomenėse, pavyzdžiui, Somalyje, Artimuose Rytuose genčių paprotinė teisė gali atstoti teisės sistemą ir palaikyti teisingumą jose. Kraštutiniu atveju taikomas kraujo kerštas. Pastarasis paprotys, atsiradęs pirmykštėje visuomenėje kaip atsakas į kitos giminės nario padarytą nusikaltimą, skriaudą ir suteikęs teisę bei įpareigojęs nužudyti kitos giminės narį – atkeršyti už giminaičio nužudymą, įžeidimą, moters pagrobimą. Toks paprotys galėjo turėti ir sakralinę reikšmę.

Išnašos
-------

1. ↑  Dabartinės lietuvių kalbos žodynas. Vilnius: Lietuvių kalbos institutas, 2012, ISBN 978-609-411-079-5
2. 1 2  Michael Price (June 2009). *Revenge and the people who seek it* **40**. apa.org. p. Print version: page 34. Nuoroda tikrinta 1 October 2010.
3. ↑  Rachel Stein. 2019. *Vengeful Citizens, Violent States: A Theory of War and Revenge*. Cambridge University Press.
4. ↑  *Kraujo kerštas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-11-22.
Koordinatės: 16°25′0″ p. pl. 152°15′0″ v. ilg.﻿ / ﻿16.41667°š. pl. 152.25000°r. ilg.﻿ / 16.41667; 152.25000

Salos palydovinė nuotrauka
**Maupitis** – sala Prancūzijos Polinezijoje, Draugijos salyne, Pavėjinėse salose. Tai vakariausia salyno sala, esanti 40 km į vakarus nuo Bora Boros. Įeina į Maupiti komuną. Plotas 13,5 km². Gyvena 1295 gyventojai (2017 m.). Svarbiausia gyvenvietė – Vaiea.

Sala vulkaninės kilmės, aukštis iki 380 m (Teurafaatui k.). Yra viena lagūna, penkiomis rifo salelėmis atskirta nuo vandenyno. Yra 2 laivybinės pratakos.

Svarbiausios ūkio šakos – kopros gamyba ir indinė morindos auginimas.

Saloje randama 850 m. pr. m. e. archeologinių radinių. Maupičio salą 1722 m. atrado olandas Jakob Roggeveen. Istoriškai salą sieją stiprūs kultūriniai ryšiai su Bora Bora.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)

Nuorodos
--------

* Žemėlapis Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| „Flaws" |
|  |
| Bastille singlas |
| iš albumo *Bad Blood* |
| Išleistas | 2012 m. spalio 19 d. (2012-10-19) |
| Formatas | Skaitmeninė versija |
| Įrašytas | 2012 m. |
| Žanras | Alternatyvus rokas, synthpop |
| Trukmė | 3:37 |
| Įrašų kompanija | Virgin |
| Autorius | Dan Smith |
| Bastille singlų chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „Bad Blood"(2012) | „**Flaws**"(2012) | „Pompeii"(2013) |

 |

**„Flaws"** – britų grupės Bastille daina iš jų debiutinio studijinio albumo „Bad Blood".

Pirmoji debiutinio singlo versija buvo išleista nepriklausomos įrašų kompanijos „Young and Lost Club" kaip vilininis singlas kartu su daina „Icarus". Vėliau takelis skaitmeniniu formatu buvo perleistas 2012 m. spalio 19 d. Šįkart jis pakilo į 21 UK Singles Chart topo vietą. Trečiąjį sykį daina buvo perleista 2014 m. kovo 3 d. tačiau jai nepavyko pasiekti aukštesnės vietos tope.

Vaizdo klipas
-------------

Buvo išleistos dvi vaizdo klipo versijos. Pirmasis pasirodė kartu su 2012 m. dainos perleidimu ir buvo įkeltas į YouTube 2012 m. rugsėjo 12 d. Jo ilgis yra trijų minučių ir keturiasdešimt vienos sekundės ilgio. Antrasis vaizdo klipas buvo išleistas 2014 m. singlo perleidimo proga. Jame pateikiamos ištraukos iš vaizdo įrašų, nufilmuotų per grupės gyvavimo metus.

EP Dainos
---------

Skaitmeninė versija
1. „Flaws" – 3:37
2. „Durban Skies" – 4:11
3. „Flaws" (Cinematic’s in My Soul remiksas) – 4:29
4. „Flaws" (Gyvai iš Scala) – 3:45
5. „Flaws" (vaizdo klipas) – 3:41

Pasirodymas topuose
-------------------

| Topas (2012) | Aukščiausiapozicija |
| --- | --- |
| Belgija (Ultratip Flanders) | 22 |
| Škotija (Official Carts Company) | 22 |
| Jungtinės Karalystės singlai (Official Charts Company) | 21 |

Išleidimo istorija
------------------

| Šalis | Data | Formatas | Leidėjas |
| --- | --- | --- | --- |
| Jungtinė Karalystė | 2012 m. spalio 19 d. | Skaitmeninė versija | Virgin Records |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bastille – Flaws. YouTube
2. ↑  „Ultratop.be – Bastille – Flaws"
3. ↑  „Archive Chart"
4. ↑  „November 2012/ Archive Chart"
5. ↑  iTunes – Music – Flaws – EP by Bastille
**Atšaukimo kultūra, nutildymo kultūra, pašalinimo kultūra** (angl. *cancel culture*, nuo *cancel* – „atšaukti") – reiškinys, kai dėl konkrečių veiksmų ar pasisakymų viešas žmogus ar organizacija patiria masinį gėdinimą ir puolimą socialiniuose tinkluose. Pašalinimo iš socialinės grupės forma, kuri gali būti atliekama internete, socialiniuose tinkluose arba gyvai. Tai tam tikra ostrakizmo forma, kai žmogus imamas sąmoningai ignoruoti iš viešosios erdvės. Dažniausiai tokias reputaciją griaunančias reakcijas sukelia nekorektiškas galios pozicijoje esančiųjų kalbėjimas apie pažeidžiamas visuomenės grupes, tačiau „atšaukimas" gali grėsti ir už politines ar kitokias pažiūras.

Kultūra pasireiškia tuo, kad nustojama sekti ar remti žmones ar įmones po to, kai jie padarė ar pasakė ką nors kitiems nepriimtino ar įžeidžiančio, ypač jei tai liečia rasizmą ar žeidžia seksualines mažumas. Be to, socialiniuose tinkluose imama ieškoti informacija, kuri galėtų apjuodinti, pakenkti subjektams, kurie prieš tai yra pasisakę kažką visuomenei nepriimtino. Toks reiškinys gali būti taikomas ne tik dabartiniams gyviems žmonėms, bet net ir istorinėms asmenybėms dėl jų „negarbingo" istorinio palikimo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žmonių nutildymo kultūra visame pasaulyje yra labai pavojinga – religijos laisvės gynėjas, *laikmetis.lt*
2. ↑  Vytautas Sinica. Sinica. Kultūrą keičia cenzūra („cancel culture" Lietuvoje), *delfi.lt*
3. ↑  Cancel culture / atšaukimo kultūra. Kaip veikia minios teismas socialiniuose tinkluose? Laida „Kultūros savaitė", 2020-11-28, Lrt.lt (tikrinta 2022-06-16).
4. ↑  Karolina Vainiūtė. Socialiniuose tinkluose įsisiautėjo „Cancel culture" – kas tai yra? Kaunozinios.lt (tikrinta 2022-06-16).
5. ↑  Kristina Tamelytė. „Atšaukimo kultūra", arba Nebeskaitysime „Hario Poterio" 2020-08-07, Bernardinai.lt (tikrinta 2022-06-16).
6. ↑  Justinas Stanevičius. Ar „cancel" kultūra – pasikėsinimas į žodžio laisvę? 2021-06-24, Lrt.lt (tikrinta 2022-06-16).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Cotoneaster salicifolia** |
| --- |
| Gluosnialapis kaulenis (Cotoneaster salicifolia)Gluosnialapis kaulenis (*Cotoneaster salicifolia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Pošeimis: | Obeliniai  *( Maloideae)* |
| Gentis: | Kaulenis  *( Cotoneaster)* |
| Rūšis: | Gluosnialapis kaulenis  *( Cotoneaster salicifolia)* |

 |

**Gluosnialapis kaulenis** (*Cotoneaster salicifolius*) – erškėtinių šeimos, obelinių pošeimio, kaulenių genties puošnus augalas. Paplitęs Kinijoje.

Visžalis arba pusiau visžalis skėstašakis, vešlus, ilgomis plonomis šakelėmis, iki 5 m aukščio krūmas. Lapai lancetiški arba pailgai ovalūs, 3–8 cm ilgio, 1–2 cm pločio, palaipsniui smailėjantys, pamatas pleištiškas. Viršutinė lapų pusė ryškiai žalia, plika, su įspaustinėmis gyslomis, šiek tiek raukšlėta, apatinė pilkšva, veltiniška, plaukuota. Lapkotis trumpas, rausvas. Žiedai balti, susitelkę į žiedynus. Vaisiai beveik rutuliški, apie 5 mm skersmens, skaisčiai raudoni.
**Mau rākau** (maor. *Mau rākau* 'laikyti ginklą') – kovos menas, paremtas tradiciniais maorių ginklais.

Ginklai
-------

'Ketvirtoji pozicija su taiaha
Vyriškis, laikantis *tao* (ietį)
*Mau rākau* reiškia įgudusį ginklų naudojimą. Terminas maor. *mau taiaha* ' reiškia taiahos, o ne kokių kitų ginklų naudojimą.

Pasakojama, kad naudoti ginklus mokydavo *Whare-tū-taua* ('karo namai' ar 'karo mokykla'). Žodžiu *Whare-tū-taua* vadindavo pagrindinį jaunų karių *toa* apmokymą karo meno. 

Nuolatinės mokyklos veikia Rotorua ežero Mokojos saloje, jose mokoma kautis taiaha.

Mitologija
----------

Maorių mituose pasakojama, kad tokius ginklus kaip taiaha ir patu įteikė miško dievas Tāne bei karo dievas *Tū*, du *Rangi-nui* ir *Papatuanuku* sūnūs.

Nuorodos
--------

* New Zealand Qualifications Authority Mau Rākau assessment guides Archyvuota kopija 2007-02-25 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑  A bit of Hollywood in Rotorua tikanga programme Archyvuota kopija 2008-10-15 iš Wayback Machine projekto.
| **Endromidae** |
| --- |
| Keršasparnis verpikas (*Endromis versicolora*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Keršasparniai verpikai  *( Endromidae)* |

 |

**Keršasparniai verpikai** (*Endromidae*) – drugių (*Lepidoptera*) šeima. Lietuvoje gyvena vienintelė šios šeimos rūšis – **keršasparnis verpikas** (*Endromis versicolora*). Patinai su oranžiškai rudais sparnais, IV-V mėn. skraido dieną ir naktį, patelės – gerokai šviesesnės ir stambesnės; jos skraido tik naktį. Gyvena lapuočių ir mišriuose miškuose, krūmynuose. Vikšras žalias su šviesesne nugara. Randamas V-VI mėn. ant beržų, lazdynų, alksnių. Žiemoja lėliukė po samanomis. Lietuvoje reta rūšis.

Nuorodos
--------

* Endromidae Archyvuota kopija 2004-11-06 iš Wayback Machine projekto.
* Endromidae Archyvuota kopija 2004-10-28 iš Wayback Machine projekto.
* Family: Endromidae Archyvuota kopija 2004-07-28 iš Wayback Machine projekto. nuotraukos
Kolumbas (Nr. 17) prie Derlingumo jūros (Nr. 2)
**Kolumbas** (lot. *Colombo*, 15°06′p. pl. 45°48′r. ilg.﻿ / ﻿15.1°p. pl. 45.8°r. ilg.﻿ / -15.1; 45.8) – smūginis Mėnulio krateris, esantis kraterių grupėje į pietvakarius nuo Derlingumo jūros. Pavadintas ispanų keliautojo K. Kolumbo (1446−1506) garbei.

Kolumbo krateris LROC nuotraukoje
Kolumbo krateris (17, žr. schemą) yra katerių grupėje į pietvakarių pusę nuo Derlingumo jūros ir į rytus nuo Nektaro jūros. Jis matomas rytiniame matomosios Mėnulio pusės pakraštyje, šiek tiek piečiau pusiaujo. Kolumbo skersmuo 76 km. Tai senas, nereguliarių sienų krateris. Jo šiaurės vakarinė siena suardyta jaunesnio mažo kraterio. Rytinės sienos vidinis šlaitas yra platus ir sudarytas iš trijų terasų, dėl to siena atrodo tarsi triguba. Į šiaurę nuo Kolumbo yra kitas pažymėtinas krateris Goklenijus (16, žr. schemą).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Moore, Patrick; Rees, Robin. *Patrick Moore's Data Book of Astronomy*. Cambridge University Press, 2014, p. 55
2. ↑  Wilkinson, John. *The Moon in Close-up– A Next Generation Astronomer's Guide*. Springer Science & Business Media, 2010, p. 178
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Meriones** |
| --- |
| Mongolinė smiltpelė (Meriones unguiculatus)Mongolinė smiltpelė (*Meriones unguiculatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Peliniai  *( Muridae)* |
| Pošeimis: | Smiltpelės  *( Gerbillinae)* |
| Gentis: | Mažosios smiltpelės  *( Meriones)* |

 |

**Mažosios smiltpelės** (*Meriones*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis. Išvaizda šiek tiek primena žiurkes. Kailis tankus, kai kurių rūšių trumpas. Nugarinė pusė vienspalvė, ochrinės, smėlio spalvos, kartais pilka ar ruda. Šonai šviesesni už nugarą. Pilvas ir galūnės baltos, šviesiai geltonos, tamsiai geltonos ar šviesiai pilkos spalvos. Kūnas iki 15 cm, o kai kurių rūšių – net iki 18,5 cm ilgio. Ausys vidutinio dydžio ar didelės, akys didelės. Uodega apaugusi tankiais plaukais ir gale turi nedidelį šepetėlį. Priekinių galūnių pirmasis pirštas gerai išsivystęs, visada su stambiu nagu. Pėda siaura, jos pagalvėlė apaugusi plaukais, bet kartais plika.

Paplitusios stepėse, pusdykumėse ir dykumose Šiaurės Afrikoje, Mažojoje Azijoje, Vidurinėje Azijoje, Kazachstane, Irane, Užbaikalėje, Mongolijoje ir Kinijoje.

Aktyvios naktį. Dieną slepiasi pačių išraustų urvuose. Urvai dažnai būna sudėtingos konstrukcijos. Žiemojimo urvai išrausti gana giliai, iki 2 m gylyje, maždaug 4 m ilgio. Urvus išrausia šalia vienas kito, todėl susidaro ištisos galerijos.

Minta sėklomis, augalų dalimis, vabzdžiais. Daugelis rūšių kaupia maisto atsargas žiemai. Per metus būna 2-3 vados, kurių kiekvienoje 1-11 jauniklių (vidutiniškai 4-6). Nėštumas trunka 25-29 d. Perneša kai kurias ligas.

Gentyje apie 17 rūšių:

**Pogentė. Parameriones**

* Persinė smiltpelė (*Meriones persicus*)
* Karališkoji smiltpelė (*Meriones rex*)

**Pogentė. Cheliones**

* Indinė smiltpelė (*Meriones hurrianae*)

**Pogentė. Meriones**

* Vinogradovo smiltpelė (*Meriones vinogradovi*)
* Eglūninė smiltpelė (*Meriones tamariscinus*)
* *Meriones tristrami*

**Pogentė. Pallasiomys**

* Mongolinė smiltpelė (*Meriones unguiculatus*)
* Dienovidinė smiltpelė (*Meriones meridianus*)
* *Meriones dahli*
* *Meriones chengi*
* Afrikinė smiltpelė (*Meriones shawi*)
* Raudonuodegė smiltpelė (*Meriones libycus*)
* *Meriones arimalius*
* *Meriones caudatus*
* Sundevalo smiltpelė (*Meriones crassus*)
* *Meriones sacramenti*
* *Meriones zarudnyi*
Kresty kalėjimas Peterburge
**Kresty** (rus. *Кресты*) – kalėjimas Rusijoje, Sankt Peterburgo Arsenalo krantinėje. Vienas didžiausių ir žinomiausių Rusijos kalėjimų, užima 4,5 ha teritoriją. Šiuo metu jame veikia tardymo izoliatorius.

Istorija
--------

Veikia nuo 1892 m. Iki 1868 m. toje vietoje veikė „Vyno miestelis". Kai kalinių nebesutalpino Petropavlovsko tvirtovė, pagal architekto V. Lvovo projektą vyno rūsių statiniai buvo pritaikyti trumpalaikio kalinių laikymo centrui. 1884 m. pagal architekto A. Tomiško projektą teritorijoje pastatytas naujas kalėjimas. Dviejuose 5 aukštų kryžiaus formos (iš čia kilo ir jo pavadinimas, rus. kryžius – *Крест*) korpusuose yra 960 kamerų, galinčių sutalpinti 1150 kalinių. Tačiau visada jų kalėjime buvo gerokai daugiau.

Iki 1905 m. čia buvo laikomi tiek kriminaliniai nusikaltėliai, tiek politiniai kaliniai. Po 1905 m. revoliucijos kalėjime ėmė vyrauti politiniai kaliniai. Po 1917 m. Spalio perversmo Kresty kalėjime kalinti sovietinės valdžios priešininkai, nuo 3 dešimtmečio pabaigos – ir prasidėjusių masinių represijų aukos. Nuo 1964 m. tardymo izoliatorius, turi ir muziejų. 2006 m. priimtas sprendimas kalėjimą iškelti, o pastatus parduoti. Nuo 2007 m. naujasis kalėjimas pradėtas statyti priemiestiniame Kolpine.

Žymiausi kaliniai
-----------------

Kalėjime kalėjo lietuvių knygnešiai, 1916 m. – poetas Julius Janonis.

Rusijos politiniai veikėjai: Aleksandras Kerenskis, Petras Miliukovas, Levas Trockis, Anatolijus Lunačiarskis, Levas Kamenevas, būsimasis maršalas Konstantinas Rokosovskis, istorikas Levas Gumiliovas, aktorius Georgijus Žžonovas, poetas Nikolajus Zabolockis ir kiti.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kresty** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  *Kresty*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 14 psl.

Koordinatės: 59°57′14″ š. pl. 30°21′52″ r. ilg.﻿ / ﻿59.95389°š. pl. 30.36444°r. ilg.﻿ / 59.95389; 30.36444
|  |
| --- |
| Zadora |
|  |
| Informacija |
| Herbas nuo | 1292, išlikęs dokumentuose nuo 1399 |
| Herbo skydas | Mėlyname lauke sidabrinė nutraukta liūto, alsuojančio raudona ugnimi, galva. |
| Devizas | Flammans pro recto- liepsnojantis tiesai |
| Naudojamas | Daugėlos, Kęsgailos, Lanskoronskiai... (163 giminės Lietuvoje ir Lenkijoje) |

**Zadora** arba **Budziszyn**, **Flamen**, **Flamma**, **Płomień**, **Płomieńczyk** – Lietuvos ir Lenkijos bajorų herbas.

Aprašas
-------

Mėlyname lauke sidabrinė nutraukta liūto, alsuojančio raudona ugnimi, galva. Virš skydo grotelinis šalmas su riterio karūna. Šalmaskraistė mėlyna su baltu pamušalu. Šalmo papuošalas – tokia pati liūto galva kaip skyde.

Istorija
--------

Herbas žinomas nuo 1292 m. kai jį karalius suteikė Pšedborui iš Bžezės. Pirmąjį žinomą antspaudą su šiuo herbu 1399 m. uždėjo jo vaikaitis, Karūnos didysis maršalka Zbigniew iš Bžezės. Jo tiesioginiai palikuonys Lietuvoje- Lanskoronskiai. Herbui priklauso daugybė bajorų giminių Lenkijoje ir Lietuvoje. 1413 m. pagal Horodlės susitarimą šį herbą gavo ir Trakų vaivada Jaunius Valimantaitis. Iš jo herbą paveldėjo Kęsgailos.

Herbo bajorai
-------------

Alantai, Andriuškevičiai, Bakevičiai, Balcerovskai, Balickiai, Bartošai (*Bartosz, Bartoszewicz, Bartoszewski, Bratasz*), Benkai (*Bąk*), Borchovskiai (*Borchowski, Borski, Brochowski, Brohomir*), Chrestovskiai, Ciecharževskiai, Cieselskiai, Ciminskiai, Ciževskiai, Dobčinskiai, Dolholevskiai, Daugėlos (*Dowgiałło, Dowgiało*), Gorlickiai, Hauntalai, Havnulevičiai, Havrykovičiai , Jaškovskiai, Kantautai, Karvaičiai (*Karwacjan, Karwaczian*), Kazirod, Kšečovskiai (*Krzeczowski, Krzetowski, Krzętowski*), Lanskoronskiai (Lanckoronski), Langertai, Lachnickiai, Lencai (*Lenc, Lenczewski, Lenczowski, Leniec*), Liubomelskiai, Lačkovskiai (*Łączkowic, Łączkowski*), Maršalkevičiai, Narbutai (*Narbut, Narbutt*), Nivickiai, Pačkovskiai, Paskuckiai (*Paskucki, Paskudzki, Paszkowicz, Paszkowski, Paszkudzki*), Pigacai, Pluksniai (*Płuksnia, Płuksnio*), Prondzinskiai, Pšeclavskiai, Rosperskiai (*Rosperski, Rozperski, Rospierski*), Rošeckiai (*Roszecki, Roszocki*), Rusakovskiai (*Rusakowski, Rusocki, Russakowski, Russocki*), Rvockiai, Samotai, Siekeržinskiai, Skvarzinskiai, Stoltonai, Strykai (*Stryk, Strykowski, Strzyszka, Strzyżewski*), Špakauskai, Šuldžinskiai, Šveiceriai, Valteriai, Vlodzislavskiai (*Włodzisławski, Wodzisławski*), Vojenskiai, Vžeščiai, Zadorskiai (*Zadora, Zadroski*), Zavišos, Ziminskiai, Zuzelskiai, Žaganai, Žycienskiai (Życieński, Życiński, Żyniecki).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dźmitry Matviejčyk (2016). *Herboŭnik biełaruskaj šlachty* (baltarusių) **4**. Miensk: Беларусь. p. 292-296. ISBN 978-985-01-1175-3.  (lenkiškai)

Žymesni atstovai
----------------

* Przecław Lanckoroński, kunigaikštis, kazokų etmonas.
* Stanisław Lanckoroński, Karūnos didysis etmonas.

Kiti straipsniai
----------------

* Herbas
* Heraldika
* Bajoro herbas

Nuorodos
--------

Genealogija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Jeruzalės karalystė** – krikščionių karalystė Levante, įkurta 1099 m. po Pirmojo kryžiaus žygio. Ji egzistavo beveik du šimtmečius (1099–1291 m.), kol mameliukai užėmė paskutinę jos valdą Akrą.

Iš pradžių karalystė buvo tik per kryžiaus žygį užimtų miestų rinkinys. Galios viršūnėje karalystė užėmė dabartinę Izraelio ir Palestinos teritoriją. Ji tęsėsi nuo dabartinio Libano šiaurėje iki Sinajaus dykumos pietuose. Jai priklausė kai kurios dabartinės Jordanijos ir Sirijos sritys. Be to, buvo bandymų išplėsti karalystę į Fatimidų Egiptą. Jos karaliai turėjo tam tikrą autoritetą kitose kryžiuočių valstybėse: Tripolio grafystėje, Antiochijos kunigaikštystėje ir Edesos grafystėje.

Daug tradicijų ir institucijų kryžiuočiai su savimi atsivežė iš Vakarų Europos ir visąlaik buvo su ja artimi politiniai ir geneologiniai ryšiai. Tačiau tai buvo gana maža karalystė ir jai dažnai trūko karinės ir finansinės paramos iš Europos. Jeruzalės karalystė turėjo glaudesnius santykius su kaimynine Armėnijos karalyste ir Bizantijos imperija, iš kurių perėmė rytietiškus bruožus, be to, karalystei darė įtaką anksčiau buvusios musulmoniškos institucijos. Socialiniu atžvigiu kryžiuočiai nebendraudavo su musulmonais ir Rytų krikščionimis, kuriuos jie valdė.

Iš pradžių Islamo pasaulis nekreipė dėmesio į karalystę, bet XII a. viduryje kaimyninės musulmonų valstybės susivienijo ir pradėjo atkariauti prarastą teritoriją. 1187 m. Saladinas užėmė pačią Jeruzalę ir XIII a. pradžioje karalystę sudarė tik siaura Viduržemio jūros pakrantės juosta, kurioje buvo tik keli miestai. Šiuo laikotarpiu valstybė kartais buvo vadinama „Akros karalyste", o ją valdė Lusignano dinastija iš kryžiuočių Kipro karalystės. Sustiprėjo ryšiai su Tripoliu, Antiochija ir Armėnija. Karalystėje vis didesnę įtaką turėjo Italijos miestai-valstybės, tokie kaip Venecija ir Genuja bei Šventosios Romos imperatorių ambicijos. Tuo tarpu kaimynines teritorijas sujungė Ajubidų ir Mameliukų dinastijos, o karalystė visai prarado reikšmę regione, į kurį XIII a. vidury įsiveržė Chorezmšachai ir mongolai. Mameliukų sultonai Baibars ir al-Ashraf Khalil užėmė visas likusias kryžiuočių tvirtoves ir karalystė išnyko.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jeronimas Vielopolskis** |
| --- |
| Vielopolskiai |
| Herbas „ Starykoń" |
| Herbas „ Starykoń" |
|  |
| Gimė | 1712 m. |
| Mirė | 1779 m. kovo 13 d. |
| Tėvas | Pranciškus Vielopolskis |
| Motina | Ana Liubomirska |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Baltojo erelio ordinasBaltojo erelio ordinas |

**Jeronimas Vielopolskis** (lenk. *Hieronim Wielopolski*; 1712–1779 m. kovo 13 d.) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Šventosios Romos imperijos grafas, Karūnos didysis žirgininkas (1754–1774), Karūnos armijos generolas-leitenantas (1752), Karūnos raitelių gvardijos pulko vadas (nuo 1745), Karūnos didysis taurininkas (1750–1754), Krokuvos generalinis seniūnas (1768–1779). Pšemikovo ir Žarnoveco seniūnas, Krokuvos partijos regimentarijus 1765 metais.

Biografija
----------

Jeronimo Vielopolskio žmona Uršulė Potocka
Lenkijos magnatų Vielopolskių giminės atstovas, herbo „Starykon" savininkas. Seradzo vaivados ir Krokuvos generalinio seniūno Pranciškaus Vieloposkio (1658–1732) ir jo antros žmonos Anos Liubomirskos (m. 1736) sūnus. Įbroliai – Karūnos didysis žirgininkas Karolis (m. 1773) ir Sandomiro vaivada Janas (m. 1774).

1733 metais Jeronimas Vielopolskis pasirašė Stanislovo Leščinskio elekciją. 1764 metais tapo Karūnos karinės komisijos nariu.

Buvo Čartoriskių konfederacijos nariu 1764 metais, Konvokacinio (1764) seimo nuo Krokuvos vaivadijos deputatu.

1773–1775 metų seime Stanislovo Augusto Poniatovskio buvo paskirtas Nuolatinės tarybos nariu. 1776 metais tapo Andžejaus Mokronovskio konfederacijos nariu.

Baltojo erelio (1757) ir Švento Stanislovo (1765) ordinų kavalierius.

1741 metais vedė Uršulę Potocką (1725–1806), Terebovlio seniūno Mykolo Pranciškaus Potockio (m. po 1753) ir Marianos Katskos (m. 1752) dukterį. Santuoka buvo bevaikė.

Literatūra
----------

* Kawalerowie i statuty Orderu Orła Białego 1705–2008, 2008

Nuorodos
--------
Kijaus salos krantas
Onegos Kryžiaus vienuolynas. Kairėje – dalis varpinės, dešinėje – Kryžiaus pastatymo soboras (rus. *Крестовоздвиженский собор*).
**Kijus** (rus. *Кий, Кий-остров*) – nedidelė sala Baltosios jūros Onegos įlankoje, už 8 km nuo Onegos upės žiočių, už 15 km nuo Onegos
miesto. Salos ilgis apie 1,5 km, o plotis – iki 800 m. Plotas apie 1,5 km². Šiaurės vakaruose Kijus sąsmauka Pereima, kuri per potvynius užliejama, jungiasi su gretima Fareso sala. Sala apaugusi pušynais. Kai kurios uolos yra 25 m virš jūros lygio aukščio.

Kijaus sala sudaryta iš granito uolų, kurios yra Baltijos skydo pamatinių uolienų išeiga paviršiuje. Kai kur pakrantėse yra smėlio paplūdimiai. Atoslūgių metu kai kuriose pakrantės vietose vanduo atsitraukia šimtus metrų. Apsinuoginusiu dugnu per kelias valandas galima apeiti visą Kijaus salyną. Kartais laikoma, kad Kijus, Faresas, Krestovis ir kai kurios kitos kaimyninės salos sudaro *Kijaus salyną*.

Kijus priklauso Archangelsko srities Onegos rajonui.

1656 m. saloje buvo pastatytas Onegos Kryžiaus vienuolynas (rus. *Онежский Крестный монастырь*), kuris buvo panaikintas 1922 m.
  
1760 m. saloje anglų pirkliai įrengė miško biržą, kur mediena būdavo perkraunama iš mažųjų upių laivų į didelius jūrinius.
  
1924 m. saloje įkurti poilsio namai „Kijskij" (rus. *Кийский*), kuriuose gali apsistoti iki 200 poilsiaujančių.

Nuorodos
--------

* Кий-остров Archyvuota kopija 2011-12-17 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kijus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Kikkoman|  |
| Komercinis pavadinimas | Kikkoman korporacija |
| Originalus pavadinimas | キッコーマン株式会社 |
| Forma | AB |
| Pramonė | Maisto pramonė |
| Įkurta | Japonija Japonija (1917 m. (1917 m.)) |
| Centrinė būstinė | Noda, Čibos prefektūra, Japonija |
| Svarbiausi darbuotojai | Noriaki Horikiri (prezidentas) |
| Darbuotojų | 6771 (2017 m.) |
| Tinklalapis | kikkoman.com |

**Kikkoman** (jap. キッコーマン株式会社 = *Kikkōman Kabushiki-gaisha*) – tarptautinė Japonijos kompanija, gaminanti maisto produktus ir gėrimus: sojų ir kitokius padažus, marinatus, saldumynus, sakę, sultis, sojų pieną ir kt. Įkurta 1917 m. gruodžio 7 d. turi padalinius ir gamyklas JAV, Nyderlanduose, Singapūre ir kitur.

Kompanijos istorija siekia XVII a. kada Takanaši šeima pradėjo sojų padažo gamybos verslą. Laikui bėgant Takanaši šeima ir nuo jos atskilusi Mogi giminės linija įkūrė kelias sojų padažo kompanijas, kurios 1917 m. susijungė į Noda Shoyu korporaciją. 1964 m. korporacijos pavadinimas buvo pakeistas į dabartinį – Kikkoman.

Galerija
--------

* Sojų padažo buteliukas.Sojų padažo buteliukas.
* Kompanijos centrinė būstinė.Kompanijos centrinė būstinė.
* Įvairios sojų pieno rūšys.Įvairios sojų pieno rūšys.

Nuorodos
--------

Oficialus puslapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Corporate Profile, kikkoman.com
2. ↑  Overseas expansion, kikkoman.com
3. ↑  History of Kikkoman, Soyinfo Center
**Gesatai** (lot. *Gaesatae*; gr. Γαισάται) – didelė galų karių grupė, kuri buvo įsikūrusi Alpėse ties Ronos upe ir kuri kovėsi prieš Romos respubliką 224 m. Telamono mūšyje.

Graikų istorikas Polibijus rašė, kad pavadinimas *gaesatae* reiškė 'samdiniai' nors kai kurie šių laikų mokslininkai, lygindami pavadinimą su sen.airių *gáe* 'ietis; akstis', teigė, kad jis reiškė 'ietininkai', ir lygino jį su viduramžių airių *fianais*, kurie buvo nedidelės bežemių jaunų vyrų kariaunos, veikusios nepriklausomai nuo to meto karalysčių.

Pagal Polibijaus aprašymą Cizalpinės Galijos bojai ir insubrai sumokėjo Konkolitano (*Concolitanus*) ir Aneroesto (*Aneroëstes*) vadovaujamiems gesatams didelius pinigus, kad gesatai kautųsi prieš romėnus, kas turėjo būti atsakas į ankstesnės galų teritorijos Piceno kolonizaciją. Artėdami prie Romos galai įveikė ir sutriuškino Romos kariuomenę, bet atvykus konsulo Liucijaus Emilijaus Papo (*Lucius Aemilius Papus*) vadovaujamai kariuomenei galai paklausė Aneroesto patarimo atsitraukti išsigabenant surinktą karo grobį. Papas juos persekiojo, o konsulo Gajaus Atilijaus Regulo (*Gaius Atilius Regulus*) vadovaujami daliniai užkirto gesatams kelią ties Telamonu (Etrurija)..

Polibijus aprašė, kaip kovėsi gesatai: jie kovėsi nuogi (kiti galai kovėsi dėvėdami kelnes ir lengvus apsiaustus), tiek dėl didelio pasitikėjimo savimi, tiek nenorėdami, kad drabužiai kliūtų už spygliuotų krūmokšnių..
  
Diodoras Sikulas (*Diodorus Siculus*) taip pat rašė, kad dalis galų kovėsi nuogi, pasitikėdami gamtos apsauga.. Šių tvirto sudėjimo nuogų karių pasirodymas ir jų trimitų bei karo šūkių garsai išgąsdino romėnus, tačiau gesatų maži skydai prastai saugojo nuo romėnų aksčių, tad gesatai buvo nublokšti atgal, o jų sąjungininkai išžudyti. Konkolitanas buvo paimtas į nelaisvę. Aneroestas su keliais pasekėjais pabėgo.

222 m. gesatus vėl nusamdė, bet galų pajėgas Klastidijaus mūšyje (*Battle of Clastidium*) Insubrijoje sunaikino romėnų kavalerija.

Nuorodos
--------

1. ↑  Polybius, *Histories* 2:22.1
2. ↑  *Dictionary of the Irish Language*, Compact Edition, Royal Irish Academy, 1990, p. 352
3. ↑  James MacKillop, *Dictionary of Celtic Mythology*, Oxford University Press, 1998, pp. 217–218
4. ↑  Polybius, *Histories* 2.:5
5. ↑  Polybius, *Histories* 2:26-27
6. ↑  Polybius, *Histories* 2:28.3-7
7. ↑  Diodorus Siculus, *Historical Library* 5.30
8. ↑  Polybius, *Histories* 2:29.5-30.9
9. ↑  Polybius, *Histories* 2:31.1-2
10. ↑  Polybius, *Histories* 2.34
11. ↑  Plutarch, *Marcellus*, 6-7
| Maud Adams |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Maud Solveig Christina Wikström |
|  |
| Gimė | 1945 m. vasario 12 d. (77 metai)Liuleo, Švedija |
|  |
| Šalis |  Švedija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Andrėja Adams(„Žmogus su auksiniu pistoletu", 1974 m.)  Aštunkojė  („Aštuonkojė", 1983 m.)  –  („Žvilgsnis į žmogžudystę", 1985 m.) |
|  |
|  |

**Mod Adams** (šved.  *Maud Adams* , g. 1945 m. vasario 12 d. Liuleo) – Švedijos modelis ir aktorė, geriausiai žinoma iš filmų apie agentą 007 Džeimsą Bondą „Žmogus su auksiniu pistoletu", „Aštuonkojė" ir „Žvilgsnis į žmogžudystę" kuriuose ji atliko skirtingus vaidmenis. Ji vienintelė aktorė, vaidinusi net 3 serijos filmuose.

Biografija
----------

Mod gimė Gustavo ir Thyra Wikström šeimoje Liuleo mieste, esančiame netoli poliarinio rato.

Jos kelias į populiarumą prasidėjo 1963 m. kuomet ją parduotuvėje pastebėjo fotografas. Įkalbėjęs nusifotografuoti, jis vėliau jos nuotraukas nusiuntė grožio konkurso „Mis Švedija" organizatoriams žurnalui „Allers".

Mod tapo modeliu ir eilę metų sėkmingai dirbo agentūroje „Eileen Ford" Paryžiuje bei Niujorke.

1970 m. ji sulaukė kvietimo filmuotis. Debiutiniame filme „The Boys in the Band" pradiniuose juostos kadruose ji suvaidino fotografui pozuojančią manekenę. Vėliau ji dar pasirodė atskirose įvairių serialų („Kojak", „Hawaii Five-O") dalyse.

1974 m. Mod tapo žinoma visame pasaulyje, kuomet buvo pakviesta į bondiados filmą „Žmogus su auksiniu pistoletu" suvaidinti piktadarę ir Rodžerio Mūro priešininkę.

Vėliau ji filmavosi fantastinėje juostoje „Rollerball" (1975), trileryje „Tattoo" (1981), kol prodiuseris Albertas R. Broccoli 1983 m. vėl pasiūlė jai vaidmenį filme apie agentą 007. Šį kartą tai buvo filmas „Aštuonkojė" ir vienas pagrindinių juostos vaidmenų, kuriame Mod įkūnijo deimantų kontrabandininkę. Aktorei tuo metu buvo 37 ir ji tapo antrąja pagal amžių vyriausia Bondo mergina (vyriausia nuo 1964 m. filmo „Auksapirštis" buvo 38 m. Honor Blackman).

1985 m. paskutiniame bondiados Rodžerio Mūro filme „Žvilgsnis į žmogžudystę", Mod gavo epizodinį vaidmenį, suvaidinusi moterį minioje.

1983-84 m. ji filmavosi JAV seriale „Emerald Point NAS". Vėliau ji atliko dar keletą vaidmenų įvairiuose TV filmuose ir serialuose, taip pat ir gimtojoje Švedijoje. Paskutinis jos vaidmuo buvo 2010 m. trumpametražiame filme „The Rooneys".

Asmeninis gyvenimas
-------------------

1966 m. Mod ištekėjo už fotografo Roy Adamso, su kuriuo išsiskyrė 1975 m.

1999 m. ji ištekėjo antrą kartą – už buvusio teisėjo Charleso Rubino. Pora gyvena Los Andžele. Vaikų neturi.

Aktorė moka 5 kalbas: švedų, prancūzų, vokiečių, italų ir anglų.

Apdovanojimas
-------------

1984 m. – „Academy of Science Fiction, Fantasy & Horror Films" – geriausia antrojo plano aktorė („filmas Aštuonkojė").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Maud Adams Biography at IMDb.com
2. ↑  [httphttp://www.bondstars.com/maudadams/index.htm „Maud Adams"]. Nuoroda tikrinta January 14, 2015.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Maud Adams** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
| ***Baladė apie Keiblą Hougą*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Ballad of Cable Hogue |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Sam Peckinpah |
| Scenaristas (-ai) | John CrawfordEdmund Penney |
| Vaidina | Jason Robards  Stella Stevens |
| Metai | 1970 |
| Žanras | vesternas, komedija |
| Trukmė | 121 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 3,7 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Baladė apie Keiblą Hougą** (angl.  *The Ballad of Cable Hogue*) – 1970 m. JAV sukurtas vesternas. Iš kitų šio žanro juostų ši išsiskiria retomis susišaudymų bei prievartos scenomis, tačiau pradžioje nesulaukė deramo įvertinimo ir tik po kelerių metų imtas vadinti dar vienu režisieriaus Sam Peckinpah talento įrodymu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jason Robards – Keblas Hougas
* Stella Stevens – Hildė
* David Warner – Džošua
* Strother Martin – Bovenas
* Slim Pickens – Benas
* L. Q. Jones - Tagartas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Keiblą Hougą du jo bičiuliai Tagartas ir Bovenas apgavo ir paliko vieną dykumoje mirti, tačiau klajodamas Keiblas netikėtai atrado vandens šaltinį, kuris padėjo jam išgyventi. Susitikęs pro šalį vykstantį diližansą, jis sužino, kad iki artimiausio miesto yra mažiausiai 20 mylių, o aplinkui – nei vieno vandens telkinio. Keiblas nuskuba į miestą ir už paskutinius pinigus įsigyja 2 akrus žemės prie atrasto šaltinio. Nors niekas netiki, kad dykumoje yra vandens, Keiblas, padedamas abejotinos reputacijos dvasininko Džošua, netrunka pasistatyti pakelės užeigos ir pardavinėti vandenį pro šalį vykstantiems keleiviams.

Praeina 3 metai ir pas Keiblą diližanu užklysta Tagartas su Bovenu. Keiblas apsimeta ant jų nepykstąs ir pasakoja kaip jam puikiai sekasi, suprasdamas, kad buvę jo bičiuliai būtinai sugrįš.