|  |
| --- |
| Prancūzų kalba *français* |
| Kalbama | Prancūzija |
| Kalbančiųjų skaičius | Gimtoji ~79,9 mln.Apie 274 mln. prancūzakalbių (gimtoji ir antroji; 2022) |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | 11 |
| Kilmė | Indoeuropiečių Italikų  Romanų   Vakarų
    Galo-romanų
     Oïl
      Prancūzų |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | 
28 valstybės
* Belgijos vėliava BelgijaBenino vėliava BeninasBurkina Faso vėliava Burkina FasasBurundžio vėliava BurundisKamerūno vėliava KamerūnasKanados vėliava KanadaCentrinės Afrikos Respublikos vėliava Centrinės Afrikos RespublikaČado vėliava ČadasKomorų vėliava KomoraiKongo Respublikos vėliava Kongo RespublikaKongo Demokratinės Respublikos vėliava Kongo Demokratinė RespublikaDžibučio vėliava DžibutisPusiaujo Gvinėjos vėliava Pusiaujo GvinėjaPrancūzijos vėliava PrancūzijaGabono vėliava GabonasGvinėjos vėliava GvinėjaHaičio vėliava HaitisDramblio Kaulo Kranto vėliava Dramblio Kaulo KrantasLiuksemburgo vėliava LiuksemburgasMadagaskaro vėliava MadagaskarasMonako vėliava MonakasNigerio vėliava NigerisRuandos vėliava RuandaSenegalo vėliava SenegalasSeišelių vėliava SeišeliaiŠveicarijos vėliava ŠveicarijaTogo vėliava TogasVanuatu vėliava Vanuatu

36 organizacijos
* FrankofonijaJungtinių Tautų vėliava Jungtinės Tautos TOKEuropos Sąjungos vėliava ESAfrikos Sąjungos vėliava ASNATO vėliava NATO PPO Europos TarybaIr kitos

 |
| Prižiūrinčios institucijos | Académie française (Prancūzijoje); Office québécois de la langue française (Kvebeke) |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | fr |
| ISO 639-2 | fre (B)/fra (T) |
| ISO 639-3 | fra |
| SIL | FRN |
| Geografinis paplitimas |
|  |

**Prancūzų kalba** (*français*) – indoeuropiečių romanų kalbų grupės kalba. Kalbančiųjų pasaulyje yra apie 129 mln. Giminingiausios kalbos yra Oil kalbos, istoriškai Prancūzijos šiaurinėje ir Belgijos pietinėje dalyse vartotos vietinės kalbos.

Prancūzų kalba yra daugelio tarptautinių organizacijų oficiali arba darbo kalba (Jungtinių Tautų Organizacija, Europos Sąjunga, Tarptautinis olimpinis komitetas, Pasaulio prekybos organizacija, Tarptautinis teisingumo teismas, Interpolas, Pasaulinė pašto sąjunga, Europos transliuotojų sąjunga ir daugelis kitų).

Istorija
--------

### Romėnų įsiveržimas į Galiją

Prancūzų kalba susidarė iš liaudinės lotynų kalbos, išstūmusios vietines kalbas. Iki romėnų įsiveržimo į Galiją (58-52 m. pr. m. e. vadovavo Julijus Cezaris) šiuolaikinės Prancūzijos teritorijoje daugiausia gyveno keltų gentys, kurias romėnai vadino galais, tačiau buvo ir kitų etninių/kalbinių grupių – iberų pietų Prancūzijoje ir Ispanijoje, ligūrų Viduržemio jūros pakrantėje, graikų savo kolonijose (pvz. Masalijoje šiuolaikinio Marselio vietoje), finikiečių, vaskonų (Prancūzijos pietvakariuose).

Nors prancūzai mėgsta save kildinti iš galų (*nos ancêtres les Gaulois*), tačiau šiuolaikinėje prancūzų kalboje yra mažiau nei 200 keltiškos kilmės žodžių (daugiausia vietovių ir augalų pavadinimų bei žemdirbystės terminų). Savo ruožtu, kai kurie gališki žodžiai, kuriems nebuvo atitikmenų lotynų kalboje, pateko į lotynų kalbą (pvz. aprangos pavadinimas *les braies*). Lotynų kalba greitai tapo visos Galijos lingua franca, vartojama prekybos, valstybiniams ir švietimo reikalams (tačiau tai buvo ne klasikinė lotynų kalba, o šnekamoji liaudies lotynų kalba, kuria kalbėjo romėnų kareiviai ir prekybininkai).

### Frankai

Nuo III a. į Romos imperiją iš rytų veržėsi germanų gentys, kai kurios iš jų apsigyveno Galijoje. Prancūzų kalbos formavimuisi didžiausią įtaką turėjo frankai (šiaurės Prancūzijoje), alemanai (ties dabartine Prancūzijos-Vokietijos siena), burgundai (Ronos slėnyje) ir vizigotai (Akvitanijoje). Šios germaniškai kalbančios gentys padarė didelę įtaką tų vietovių lotynų kalbai, pakeisdamos tiek tarimą, tiek ir sintaksę. Taip pat kito žodynas: apie 15 % šiuolaikinės prancūzų kalbos žodžių yra germaniškos kilmės, ypač daug žodžių ir posakių, susijusių su jų socialine struktūra ir karine taktika.

### Langue d'Oïl

Viduramžių italų poetas Dantė, lotyniškai rašydamas savąją *De vulgari eloquentia*, romanų kalbas suskirstė taip: „*nam alii oc, alii si, alii vero dicunt oil*" („vieni sako oc, kiti sako si, o dar kiti sako oïl"). Tuo jis išskyrė 3 kalbų grupes: *oïl kalbas* (šiaurės Prancūzijoje); *oc kalbas* (pietų Prancūzijoje) ir *si kalbas* (Italijoje ir Iberijos pusiasalyje). Šiuolaikiniai kalbininkai viduramžių Prancūzijos kalbas skirto į 3 geografinius pogrupius: *Langue d'oïl* ir *Langue d'oc* yra dvi pagrindinės grupės, o trečioji, Frankų-provansalų, laikoma tarpine tarp pirmųjų dviejų grupių.

Šiuolaikinė prancūzų kalba yra *langue d'oïl*, t. y. kalba, kuri vartoja žodį "oïl" (dabartinėje kalboje "oui"), reiškiantį „taip". Šios kalbos (pikardų, valonų, frankų, normanų) buvo veikiamos germaniškų kalbų, kuriomis kalbėjo užkariautojai frankai (nuo Klovio I valdymo laikų išplėtę savo įtaką į visą šiaurinę Galiją). Šiuolaikinė prancūzų kalba susidarė iš Paryžiaus apylinkėse vartotos *Oïl* kalbos (frankiškoji teorija), arba iš standartizuotos oficialios kalbos, kuri rėmėsi visoms *Oïl* kalboms būdingomis savybėmis (lingua franca teorija). Žodis *Oïl* kilęs iš lotyniškojo *hoc ille* („taip yra").

*Langue d'oc* kalbos, kuriose žodis „taip" buvo *oc*, yra kalbų grupė Prancūzijos pietuose ir Ispanijos šiaurėje (priklauso tokios kalbos kaip gaskonų ir provansalų); šios kalbos beveik nepatyrė frankų įtakos. Žodis *oc/òc* kilęs iš lotyniškojo *hoc*.

Dabartinėje prancūzų kalboje yra du žodžiai, reiškiantys „taip", *oui* ir *si*; pastarasis naudojamas atsakant į neigiamą klausimą. *Si* kilęs iš lotyniškojo *sic* („taigi"), ir susijęs su italų, ispanų ir katalonų kalbų žodžiais, reiškiančiais „taip".

### Kitų kalbų įtaka

Ankstyvaisiais viduramžiais Prancūzijos gyventojų kalba patyrė ir kitų kalbinių grupių poveikį.

Nuo V iki VIII amžiaus keltų kalbomis kalbančios gentys iš pietvakarinės Britanijos salos dalies (Velso, Kornvalio, Devono migravo per Lamanšo sąsiaurį į Bretanę. Tai buvo viena iš britų kalbų, dėl prancūzų kalbos įtakos suformavusi į dabartinę bretonų kalbą. 

VI-VII a. vaskonai peržengė Pirėnų kalnus, jų buvimas paveikė pietvakarių Prancūzijos oksitanų kalbą – susidarė tarmė, vadinama *gaskonų kalba*.

Nuo IX a. į Prancūzijos teritoriją veržėsi vikingai iš Skandinavijos, jie įsikūrė šiaurės vakaruose, dabartinėje Normandijoje. Vietinę kalbą jie papildė daugeliu žodžių, pirmiausia susijusių su jūrininkyste.

1066 m. normanai užkariavo Angliją ir joje išplatino normanų kalbą. Ši prancūzų kalbos tarmė tapo Anglijos administravimo ir literatūros kalba, vadinama anglonormanų kalba. Iki XIV a. vidurio ji buvo Anglijos aukštuomenės ir prekybos kalba, per ją į anglų kalbą pateko daugybė prancūziškų žodžių. 

Daugelis žodžių, susijusių su prabangos prekėmis, prieskoniais, mokslais ir matematika, viduramžiais į prancūzų kalbą pateko iš arabų kalbos.

### Šiuolaikinė prancūzų kalba

Daugelis kalbininkų visas oïl kalbas iki maždaug 1300 m. kartu vadina senąja prancūzų kalba (*ancien français*). Anksčiausias žinomas rašto paminklas šia kalba yra 842 m. Strasbūro priesaika, senąja prancūzų kalba buvo rašomos epinės dainos *chanson de geste*.

1539 m. Villers-Cotterêts ediktu Prancūzijos karalius Pranciškus I prancūzų kalbą paskelbė oficialia Prancūzijos valstybės administracijos ir teismų kalba (iki tol buvo vartojama lotynų kalba). Diegiant standartizuotą kanceliarijos kalbą ir išnykus linksniavimui, šis dialektas vadinamas viduriniąja prancūzų kalba (*moyen français*). Po unifikacijos, standartizacijos ir kalbos švarinimo laikotarpio, XVII ir XVIII amžių prancūzų kalba neretai vadinama klasikine (*français classique*), tačiau daugelis kalbininkų prancūzų kalbą nuo XVII a. iki dabar paprasčiausiai vadina šiuolaikine prancūzų kalba (*français moderne*). 

1634 m. Kardinolas Rišeljė įkūrė Prancūzų akademiją (Académie française), kuri tapo oficialia įstaiga, besirūpinančia prancūzų kalbos švara ir išlikimu. Ją sudaro iki gyvos galvos skiriami 40 akademikų. Akademija vis dar veikia, jos spaudimu užsienietiški žodžiai keičiami prancūziškais (pvz. vieni iš naujausių pakeitimų – *software* pakeista į *logiciel*, o *email* į *courriel*; tačiau prancūzišką žodį kompiuteriui pavadinti, *ordinateur*, sukūrė ne akademija, o kompanijos IBM pasamdytas kalbininkas). 

Nuo XVII iki XIX amžiaus, Prancūzija buvo galingiausia kontinentinės Europos valstybė; dėl to ir dėl Švietimo epochos įtakos prancūzų kalba tapo išsilavinusios Europos lingua franca, ypač meno, literatūros ir diplomatijos srityse. Daugelio šalių monarchai, pvz. Prūsijos karalius Frydrichas II arba Rusijos imperatorė Jekaterina II, ja laisvai kalbėjo ir rašė. 

Šiuo metu prancūzų kalba patiria vis didesnį anglų kalbos spaudimą (pastaroji XX a. pirmoje pusėje išstūmė prancūzų kalbą, tapdama vyraujančia kalba pasaulyje), ypač tarptautinio verslo, mokslo ir populiariosios kultūros srityse. Prancūzijoje imamasi priemonių, kad reklamose greta užsienietiškų žodžių būtų prancūziškas vertimas, o radijuje ne mažiau 40 % dainų būtų transliuojama prancūzų kalba. Prancūzijos regionuose taip pat stiprėja vietinių kalbų pripažinimo reikalavimai.

Geografinis paplitimas
----------------------

  Valstybės, kuriose prancūzų kalba yra daugumos gimtoji kalba
  Valstybės, kuriose ji yra oficiali arba administracinė kalba, bet ne daugumos gimtoji kalba
  Valstybės, kuriose ji yra mažumos arba antroji kalba
  Valstybės, kuriose yra vietinė frankofonų mažuma
Šalis ir regionus, kurių nacionalinė kalba yra prancūzų arba kur ši kalba yra paplitusi vienija tarptautinė Frankofonijos organizacija. 

### Valstybinė kalba

#### Nepriklausomose valstybėse

Prancūzų kalba yra valstybinė 28-ose nepriklausomose valstybėse:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Nr. | Šalis | Žemynas |
|
| 1. | Kongo Demokratinės Respublikos vėliava Kongo Demokratinė Respublika | Afrika
  |
| 2. | Prancūzijos vėliava Prancūzija | Europa
  |
| 3. | Kanados vėliava Kanada | Šiaurės Amerika
  |
| 4. | Madagaskaro vėliava Madagaskaras | Afrika
  |
| 5. | Kamerūno vėliava Kamerūnas | Afrika
  |
| 6. | Dramblio Kaulo Kranto vėliava Dramblio Kaulo Krantas | Afrika
  |
| 7. | Burkina Faso vėliava Burkina Fasas | Afrika
  |
| 8. | Nigerio vėliava Nigeris | Afrika
  |
| 9. | Senegalo vėliava Senegalas | Afrika
  |
| 10. | Belgijos vėliava Belgija | Europa
  |
| 11. | Gvinėjos vėliava Gvinėja | Afrika
  |
| 12. | Ruandos vėliava Ruanda | Afrika
  |
| 13. | Čado vėliava Čadas | Afrika
  |
| 14. | Haičio vėliava Haitis | Šiaurės Amerika
  |
| 15. | Burundžio vėliava Burundis | Afrika
  |
| 16. | Benino vėliava Beninas | Afrika
  |
| 17. | Šveicarijos vėliava Šveicarija | Europa
  |
| 18. | Togo vėliava Togas | Afrika
  |
| 19. | Centrinės Afrikos Respublikos vėliava Centrinės Afrikos Respublika | Afrika
  |
| 20. | Kongo Respublikos vėliava Kongo Respublika | Afrika
  |
| 21. | Gabono vėliava Gabonas | Afrika
  |
| 22. | Komorų vėliava Komorai | Afrika
  |
| 23. | Pusiaujo Gvinėjos vėliava Pusiaujo Gvinėja | Afrika
  |
| 24. | Džibučio vėliava Džibutis | Afrika
  |
| 25. | Liuksemburgo vėliava Liuksemburgas | Europa
  |
| 26. | Vanuatu vėliava Vanuatu | Okeanija
  |
| 27. | Seišelių vėliava Seišeliai | Afrika
  |
| 28. | Monako vėliava Monakas | Europa
  |

#### Priklausomose teritorijose

| Nr. | Šalis | Žemynas | Šalies statusas |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | Prancūzijos Polinezijos vėliava Prancūzijos Polinezija | Okeanija | Prancūzijos užjūrio bendrija |
| 2. | Naujosios Kaledonijos vėliava Naujoji Kaledonija | Okeanija | Ypatingą statusą turinti užjūrio bendrija |
| 3. | Aostos slėnio vėliava Aostos slėnis | Europa | Italijos autonominis regionas |
| 4. | Sen Marteno vėliava Sen Martenas | Šiaurės Amerika | Prancūzijos užjūrio bendrija |
| 5. | Voliso ir Futūnos vėliava Volisas ir Futūna | Okeanija | Prancūzijos užjūrio bendrija |
| 6. | Šv. Bartolomėjaus salos vėliava Šv. Bartolomėjaus sala | Šiaurės Amerika | Prancūzijos užjūrio bendrija |
| 7. | Sen Pjero ir Mikelono vėliava Sen Pjeras ir Mikelonas | Šiaurės Amerika | Prancūzijos užjūrio bendrija |
| 8. | Prancūzija Klipertono sala | Šiaurės Amerika | Prancūzijos valdžiai tiesiogiai pavaldi mažo ploto teritorija |
| 9. | Prancūzijos Pietų Sričių vėliava Prancūzijos Pietų Sritys | Afrika ir Antarktida | Prancūzijos užjūrio bendrija |

Prancūzų kalba taip pat yra oficiali Prancūzijos užjūrio regionų statusą turinčiose teritorijose — Reunione, Gvadelupėje, Martinikoje, Prancūzijos Gvianoje ir Majote.

### Teisinė padėtis Prancūzijoje

Frankofonijos vėliava
Pagal Prancūzijos Konstituciją, nuo 1792 m. prancūzų kalba yra oficiali Prancūzijos Respublikos kalba. Prancūzų kalbą privaloma vartoti oficialioje valstybės institucijų veikloje, švietimo sistemoje (su nedidelėmis išimtimis) ir teisiniuose sandoriuose; reklamose užsienietiški žodžiai turi būti išversti (plačiau žr. Toubon įstatymas). 

Prancūzijoje gyvenančios tautos taip pat vartoja ir kitas kalbas (plačiau žr. Prancūzijos kalbos)

### Teisinė padėtis Kanadoje

Dvikalbis (Anglų/Prancūzų) stop ženklas Otavoje.
Prancūzų kalba yra viena iš dviejų oficialių Kanados kalbų (greta anglų kalbos). Kanados įstatymai (tarp jų – Kanados teisių ir laisvių chartija) numato, kad vyriausybinių įstaigų paslaugos visoje Kanados teritorijoje turi būti prieinamos tiek anglų, tiek ir prancūzų kalba; Kanados parlamento posėdžiuose užtikrinamas vertimas į abi kalbas; užrašai ant kanadietiškų prekių turi būti abejomis kalbomis. Prancūzų kalba yra gimtoji apie 22 % Kanados gyventojų, dar 18 % yra dvikalbiai. 

Nuo 1974 m. prancūzų kalba yra vienintelė oficiali Kvebeko provincijos kalba. 1977 m. Kvebeke priimta Prancūzų kalbos chartija (dar žinoma kaip „Loi 101"), kuria numatytas privalomas prancūzų kalbos vartojimas švietimo sistemoje (išskyrus tą atvejį, kai moksleivis ar jo tėvai didžiąją dalį savo išsilavinimo gavo Kanadoje anglų kalba) – tuo siekiama priversti imigrantų vaikus perimti prancūzų, o ne anglų kalbą. Chartijoje taip pat buvo numatyta, kad reklamoje ir ženkluose, teismuose bei parlamente galima vartoti tik prancūzų kalbą (dėl prieštaravimų konstitucijai 1993 m. šis įstatymas buvo pakeistas – reklamoje ir ženkluose leista vartoti ir kitas kalbas, jei užrašas prancūziškai yra aiškiai dominuojantis). 

Prancūzų kalba taip pat yra oficiali Naujojo Bransviko provincijoje. Ontarijo, Naujosios Škotijos ir Manitobos provincija neturi oficialios kalbos statuso, tačiau provincijų vyriausybės suteikia visas paslaugas prancūzų kalba tose bendruomenėse, kuriose gyvena daug frankofonų. Ontarijo provincijos vyriausybė Kanados sostinę Otavą oficialiai pripažįsta dvikalbiu miestu.

### Teisinė padėtis kitose šalyse

Dvikalbis ženklas Briuselyje
Prancūzų kalba yra viena iš oficialių Šveicarijos kalbų. Ja kalbama vakarinėje šalies dalyje (Ženevos, Vo, Niošatelio ir Juros kantonai, dalis Berno, Valė ir Fribūro kantonų). Frankofonai sudaro ~20 % Šveicarijos gyventojų (maždaug 1,55 mln. žm.).

Prancūzų kalba yra viena iš oficialių Belgijos kalbų. Ja kalbama pietinėje šalies dalyje (Valonijoje) ir sostinėje Briuselyje). 

Greta italų kalbos, prancūzų kalba yra oficiali kalba Italijos Aostos slėnio provincijoje. Ji yra oficiali Monako kunigaikštystės kalba. Prancūzų kalba kaip oficiali arba administracinė kalba vartojama keliolikoje centrinės ir vakarų Afrikos šalių.

### Tarmės

*Pagrindinis straipsnis – Prancūzų kalbos tarmės*.
Dabartinė prancūzų kalba turi Il-de-Franso, Puatjė, Normandijos, Pikardijos, Valonijos, Lotaringijos, Burgundijos tarmes ir pietryčių (frankų provansalų) tarmių grupę.

Egzistuoja keliolika geografinių prancūzų kalbos variantų, iš kurių svarbiausi:

* Belgijos prancūzų kalba
* Šveicarijos prancūzų kalba
* Kvebeko prancūzų kalba
* Akadijos prancūzų kalba
* Niufaundlendo prancūzų kalba
* Magrebo prancūzų kalba

### Kreolų kalbos

Prancūzų kalbos pagrindu susidarė keletas kreolinių kalbų:

* Antilų kreolų kalba (patua; vartojama Mažųjų Antilų salose)
* Haičio kreolų kalba
* Lanc-Patuá (vartojama šiaurės Brazilijoje)
* Mauricijaus kreolų kalba
* Michif (vartojama Kanadoje, susidarė prancūzų kalbai kontaktuojant su kri indėnų kalba)
* Luizianos kreolų kalba
* Reuniono kreolų kalba
* Seišelių kreolų kalba
* Tay Boi (vartota Vietname, išnykusi)

Garsų sistema
-------------

*Pagrindinis straipsnis – Prancūzų kalbos fonetika ir rašyba*.
Prancūzų kalbos tarimas vadovaujasi aiškiomis taisyklėmis, tačiau rašyba remiasi istoriniu (o ne fonetiniu) principu. Tarimo taisyklės kinta priklausomai nuo tarmės, tačiau literatūrinės kalbos tarties principai yra tokie:

* jungimas (*liaison*: žodžio gale esantis priebalsis, paprastai s, x, z, t, d, n ir m, dažniausiai netariamas (tačiau žodžio pabaigoje esantys 'c', 'r', 'f', ir 'l' paprastai yra tariami). Kai kitas žodis prasideda balsiu, netariamas priebalsis yra tariamas, kad sudarytų jungtį tarp dviejų žodžių. Kai kuriais atvejais jungimas yra privalomas, pvz. *s* žodžių junginiuose *les amants* ar *vous avez*; kai kurie yra neprivalomi arba kinta priklausomai nuo tarmės ar registro, pvz. pirmoji *s* junginiuose *deux cents euros* ar *euros irlandais*; kai kuriais atvejais jungtis nedaroma, pvz. *s* junginyje *beaucoup d'hommes aiment*. Jei žodžio gale esantis priebalsis sudvigubinamas ir prirašoma netariama raidė *e* (pvz. *Parisien* → *Parisienne*), tas priebalsis visada aiškiai ištariamas.
* balsių iškritimas (*elision*): kai po vienskiemenio žodžio (pvz. *je* arba *que*) eina žodis, prasidedantis balsiu, tas žodis netenka savo galinio balsio, kuris pakeičiamas apostrofu ('). Pvz. vietoje *je ai* rašoma ir tariama *j'ai*.
* nosiniai balsiai – po balsių einantys „n" ir „m" netariami, o padaro prieš juos einantį balsį nosiniu. Ši taisyklė negalioja, kai n arba m sudvigubinami arba iškart po jų eina kitas balsis.
* digrafai: balsiams ir dvibalsiams žymėti rašte naudojamos dviejų ir daugiau raidžių kombinacijos.
* geminacija (sudvigubintos raidės): šiuolaikinėje prancūzų kalboje dvigubai rašomi priebalsiai tariami kaip vienas (nors iki pat 8 d-mečio kine ar televizijoje buvo galima išgirsti ilginimą). Pvz. *illusion* tariama [ilyzjő], o ne [illyzjõ]. Tačiau geminacija galima sakinyje, tarp dviejų žodžių.
* Kirtis pastovus – visada paskutiniame skiemenyje.
* rašyboje kirčio ženklai gali rodyti garso tarimą, skirti vienodai tariamus žodžius arba tiesiog rodyti žodžio etimologiją.

Gramatika
---------

*Pagrindinis straipsnis – Prancūzų kalbos gramatika*.
Pagrindinės prancūzų kalbos gramatinės ypatybės (bendros su kitomis romanų kalbomis) yra šios:

* išnyko lotynų kalboje buvęs linksniavimas
* tik dvi gramatinės giminės
* iš lotynų kalbos parodomųjų įvardžių susidarė gramatiniai artikeliai
* iš pagalbinių žodžių susidarė nauji veiksmažodžių laikai

Žodžių tvarka sakinyje yra veiksnys-tarinys-papildinys, išskyrus atvejus, kai papildinys yra įvardis (šiuo atveju žodžių tvarka yra veiksnys-papildinys-tarinys).

Žodynas
-------

Didžioji dalis prancūziškų žodžių yra kilusi iš šnekamosios, arba kitaip – liaudinės lotynų kalbos, arba kilę iš lotyniškų ar graikiškų žodžių šaknų. 

Iš lotynų kalbos kilusius prancūzų kalbos žodžius yra sunkiau atpažinti nei, pvz. itališkuosius, nes prancūzų kalba išsivystė iš liaudinės kalbos, o nekirčiuoti paskutinieji skiemenys daugeliu atvejų nukrito arba perėjo į kitą žodį. 

Manoma, kad iš įprastiniame žodyne, tokiame kaip Petit Larousse arba Micro-Robert Plus (35,000 žodžių), esančių žodžių, 12 % (4200) yra skoliniai iš kitų kalbų. Apie 25 % (1054) iš šių skolinių yra atėję iš anglų kalbos (dauguma jų palyginti neseniai). Maždaug 707 žodžiai yra pasiskolinti iš italų kalbos, 550 iš senųjų germanų kalbų, 481 iš senųjų galo-romanų kalbų, 215 iš arabų kalbos, 164 iš vokiečių kalbos, 160 iš keltų kalbų, 159 iš ispanų kalbos, 153 iš olandų kalbos, 112 iš persų kalbos ir sanskrito, 101 iš indėnų kalbų, 89 iš kitų Azijos kalbų, 56 iš Afrikos kalbų, 55 iš slavų ir baltų kalbų, 144 iš kitų kalbų.

Kalbai būdinga iš dalies dvidešimtinė skaičiavimo sistema, t. y. dvidešimt yra naudojamas kaip pagrindas skaitmenims nuo 70 iki 99 sudaryti. Pavyzdžiui, 80 prancūzų kalba yra quatre-vingts, kas reiškia keturiskart po dvidešimt. Tokiam skaičiavimui įtakos turėjo pakrantėję gyvenusios keltų (bretonų) gentys ir vikingai.

Rašyba
------

Prancūzų kalba rašoma lotynų abėcėle su 5 papildomais diakritiniais ženklais (kairinis kirtis, dešininis kirtis, sedilė, stogelis ir dierezė (du taškai). 

Rašyba archaiška (susiformavusi apie XVIII a. tarimas stipriai nuo jos nutolęs).

Vartojimas Lietuvoje
--------------------

Prancūzų institutas ir Prancūzijos ambasada Vilniuje.
Prancūzų kalbos vartojimas Lietuvoje paplito tarp aukštuomenės XIX a. Tarpukario Lietuvoje prancūzų kalbą neretai mokėjo Lietuvos inteligentijos nariai, o nuo 1936 m. ji tapo pagrindinė dėstoma užsienio kalba Lietuvos mokyklose. Dar tarybiniais laikais prancūzų kalba užleido pozicijas anglų ir vokiečių kalboms. 2004/2005 mokslo metais Lietuvoje prancūzų kaip pirmosios užsienio kalbos mokėsi 10610 moksleivių 212 mokyklų, kaip antrosios kalbos – 7817 moksleivių 230 mokyklų.

Lietuvoje veikia šios organizacijos, prisidedančios prie prancūzų kalbos skleidimo Lietuvoje:

* Prancūzų kultūros centras prie Prancūzijos ambasados Vilniuje
* Lietuvos – Prancūzijos asociacija
* Lietuvos – Prancūzijos prekybos rūmai, Frankofonijos verslo forumas
* Prancūzų kalbos mokytojų ir dėstytojų asociacija
* Frankofonų studentų klubas „CLEF" (Cercle Lituanien des Étudiants Francophones)
* „Union presse francophone" Lietuvos skyrius
* Frankofoniškųjų šalių studijų centras Mykolo Riomerio universitete
* Šiaulių universiteto prancūzų kultūros centras

Būtiniausi posakiai
-------------------

| Lietuviškai | Prancūziškai |
| --- | --- |
| Prancūziškai | *Français* |
| Lietuviškai | *Lituanien* |
| Taip | *Oui* |
| Ne | *Non* |
| Laba diena | *Bonjour* |
| Laba diena (po pietų)/labas vakaras | *Bon après-midi* / *bonsoir* |
| Labos nakties! | *Bonne nuit !* |
| Sudie | *Au revoir* |
| Prašom | *S'il-vous-plaît* |
| Ačiū | *Merci* |
| Atsiprašau | *Pardon* / *désolé* (jei sako vyras) / *désolée* (jei sako moteris) |
| Nes/Todėl kad | *Parce que* |
| Kodėl? | *Pourquoi ?* |
| Kas (žmogus)? | *Qui ?* |
| Kas (daiktas)? | *Quoi ?* |
| Kada? | *Quand ?* |
| Kur? | *Où ?* |
| Kaip? | *Comment ?* |
| Kiek? | *Combien ?* |
| Aš nesuprantu | *Je ne comprends pas* |
| Padėkite! | *Aidez-moi !* |
| Kur yra tualetas? | *Où sont les toilettes ?* |
| Aš nemoku prancūziškai | *Je ne parle pas français* |
| Ar mokate angliškai? | *Parlez-vous anglais ?* |
|

Pastabos
--------

1. ↑  Įskaitant jos užjūrio valdas, Kanada (ypač Kvebekas ir Naujasis Bransvikas), Belgija (Valonija ir Briuselis), Šveicarija, Liuksemburgas ir Monakas. Valstybinė kalba Haityje, daugelyje centrinės ir vakarų Afrikos valstybių; plačiai vartojama kai kuriose Azijos šalyse (Vietnamas, Laosas, Kambodža) ir šiaurės Afrikos šalyse (Tunisas, Alžyras), kai kuriose JAV valstijose (Luiziana).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Ethnologue: French". Nuoroda tikrinta 23 September 2017.
2. ↑  „French language is on the up, report reveals". *thelocal.fr*. 6 November 2014.
3. ↑  *Vidas Kavaliauskas. Prancūzų kalba*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010. 786-787 psl.
4. ↑  Walter & Walter 1998.
5. ↑  Lietuvių daugiakalbystė – tarp anglų ir rusų (Veidas)

Nuorodos
--------

Vikižodynas 

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Prancūzų kalba***

* Žiūrėti prancūzų kalba (France 24) TV žinių kanalas prancūzų kalba (tiesiogiai)
* Radijo stotis *RFI* prancūzų kalba (tiesiogiai) Archyvuota kopija 2009-01-19 iš Wayback Machine projekto.
* Radijo stotis *RFI* prancūzų kalba (tiesiogiai) Archyvuota kopija 2010-10-31 iš Wayback Machine projekto.
* Radijo stotis Kanados prancūzų kalba *Radio-Canada*
* fra Duomenys apie kodu „fra" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
* Ethnologue informacija
* lietuvių-prancūzų kalbų žodynas

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RItalikų ir romanų kalbos |
| --- |
|  |
| *Italikų* | 
 *faliskų*  **·**  *lotynų*  **·**  *oskų*  **·**  *umbrų* |  |
|  |
| Rytų romanų kalbos | 
arumunų · istrorumunų · meglenorumunų · rumunų |
|  |
| Italų–romanų kalbos | 
*dalmatų* · italų · istroromanų · korsikiečių · ligūrų (monegaskų) · lombardų · neapoliečių · sardinų · siciliečių · venetų |
|  |
| Galų–romanų kalbos | 
Frankoprovansalų · friulų · gaskonų · katalonų · ladynų · oksitanų · prancūzų (normandų · pikardų · valonų) · *retų*? · romanšių |
|  |
| Iberų–romanų kalbos | 
astūrų · galisų · ispanų (kastiliečių) · ladino · *mazarabų* · mirandiečių · portugalų |
|  |
| *Pasviruoju šriftu* pažymėtos mirusios kalbos. |

 |