recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sofijos sritisbulg. *Софийска област* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Bulgarijos vėliava Bulgarija |
| **Administracinis centras** | Sofijos mieste |
| **Savivaldybių skaičius** | 22 |
| **Gubernatorius** | Krasimir Zhivkov |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 247 489 |
| **Plotas** | 7 059 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 35 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Sofijos sritisVikiteka |

**Sofijos sritis** (bulg. *Софийска област*) – sritis Bulgarijoje. Į srities teritoriją neįeina Sofijos miestas, kuris turi savo administracinį centrą. Srities administracinis centras yra Sofijos mieste. Ribojasi su Perniku, Kiustendilu, Blagojevgradu, Pazardžiku, Plovdivu, Loveču, Vraca, Montana ir Sofijos miestu. Šiaurės vakaruose turi pasienio ruožą su Serbija.

7 059 km² kalnuotoje teritorijoje gyveno 247 489 gyventojai (2011 m. duomenys). Šiaurėje stūkso pietiniai Balkanų kalnų šlaitai. Pietuose Rilos kalnų masyvas bei Musala (aukščiausias taškas). Taip pat yra keletas mažesnių kalnų bei slėnių.

Gerai išvystyta srities pramonė. Kasyba ir spalvotųjų metalų gamyba yra ekonomikos pagrindas. Taip pat svarbus faktorius yra vario kasyba bei perdirbimas. Technikos pramonė (autobusai, mašinų dalys, elektronika). Maisto bei cukraus fabrikai.

Miestai
-------

Teritorija yra padalinta į 22 savivaldybes. Didesni srities miestai: Botevgradas, Etropolė, Ichtimanas, Kostinbrodas, Samokovas ir kiti.

Tautinė sudėtis
---------------

Iš 247 489 srities gyventojų (2011 m. duomenys), 230 781 žmogus identifikavo save kaip:

* bulgarai: 210 974 (91,42 %)
* čigonai: 17 079 (7,40 %)
* kitos tautybės: 2 728 (1,18 %)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RBulgarijos sritys |
| --- |
|  |
| 
Blagojevgradas · Burgasas · Chaskovas · Dobričas · Gabrovas · Jambolas · Kerdžalai · Kiustendilas · Lovečas · Montana · Pazardžikas · Pernikas · Plevenas · Plovdivas · Razgradas · Rusė · Silistra · Slivenas · Smolianas · Sofija (miestas) · Sofija · Stara Zagora · Šumenas · Tergovištė · Varna · Veliko Tirnovas · Vidinas · Vraca | Bulgarija |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| KK124 |
| --- |
| **Kupiškis-Vabalninkas-Biržai** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 51,45 km |
| Pradžia | Kupiškis |
| Pabaiga | Biržai |
| Apskritys | Panevėžio |
| Miestai | Kupiškis, Vabalninkas, Biržai |
|  |
| Krašto kelias 124 Biržų rajone |

**Krašto kelias 124** – kelias, jungiantis Kupiškį ir Biržus. Kelio ilgis – 51,45 kilometro.

Kelias prasideda ties Kupiškiu, žiedinėje sankryžoje su  **122**  Daugpilis–Kupiškis–Panevėžys . Eina Kupiškio ir Biržų rajonų teritorija. Baigiasi Biržuose, Vabalninko g.

Svarbiausios gyvenvietės šalia kelio: Klausučiai, Jokūbiškiai, Kratiškiai, Mieliūnai, Vabalninkas, Antašava.

Ties Kupiškio apylinkėmis kertą Lėvenį, ties Antašava kerta Pyvesą.

Prie Gikonių

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
| **Russula vesca** |
| --- |
| Tikroji ūmėdė (*Russula vesca*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Ūmėdė  *( Russula)* |
| Rūšis: | Tikroji ūmėdė  *( Russula vesca)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Tikroji ūmėdė** (*Russula vesca*) – ūmėdžių (*Russula*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutinio didumo. Kepurėlė 5-10 cm skersmens, iš pradžių neryškiai iškili, vėliau paplokščia, net įdubusi, sausa, tik drėgnu oru lipni, matinė, kieta, rausvai ruda, geltonai ruda, violetiškai raudona, išmarginta pilkomis, gelsvomis dėmėmis, odelė blogai lupasi. Lakšteliai balti, ploni, tankūs, kartais šakoti, priaugtiniai. Kotas 2-6 cm ilgio, 1-2,5 cm storio, baltas, stangrus, į pagrindą smailėjantis. Trama balta, kieta, malonaus kvapo ir skonio.

Auga liepos–rugsėjo mėnesiais lapuočių ir spygliuočių miškuose. Lietuvoje dažna. III kategorijos. Vertingiausia ūmėdė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vincentas Urbonas. *Grybai*. Vilnius: Mokslas, 1986. p. 87.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tikroji ūmėdė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**London Institute Cargo Clauses (A)** – tarptautiniame versle pripažintos Londono draudikų instituto visų rizikų Krovinių draudimo draudimo apsaugos sąlygos.

Sutrumpintai šios sąlygos yra vadinamos ICC(A). Šių sąlygų populiariausia versija buvo sudaryta 1982 metais.

Nedraudiminiai įvykiai
----------------------

Draudimo apsauga apima visas rizikas, kurios atsitinka kroviniui jo vežimo metu (įskaitant Bendrosios avarijos nuostolius), išskyrus nedraudiminių įvykių sąraše išvardintas rizikas. Tarp pagrindinių nedraudiminių įvykių yra šie:

* Vidinės krovinio savybės
* Natūralus krovinio nutekėjimas/nubyrėjimas
* Netinkamas krovinio supakavimas
* Transporto priemonės netinkamumas vežti krovinius
* Karo rizika
* Streikų rizika

Draudiminiai įvykiai
--------------------

Kadangi ICC(A) yra visų rizikų draudimas, Draudiminių įvykių sąrašo šiame draudimo apsaugos variante nėra. ICC(A) apima šias rizikas:

* Vagystę/apiplėšimą
* Transporto priemonės avariją
* Ugnies/sprogimo riziką
* Gamtinių jėgų poveikį
* Bendrąją avariją
* Šaldymo įrenginio sugedimą
* Krovinio įlenkimą, sutrenkimą, sudaužymą įprasto vežimo metu
* Trečiųjų asmenų veiką

Kitos Krovinių draudimo sąlygos
-------------------------------

ICC(A) sąlygos yra populiariausios Krovinių draudimo sąlygos tarp Londono draudikų instituto naudojamų draudimo apsaugos variantų. ICC(B) ir ICC(C) sąlygos apibrėžia siauresnę draudiko atsakomybę.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| KK147 |
| --- |
| **Tauragė-Pašventys** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 31,7 km |
| Pradžia | Tauragė |
| Pabaiga | Pašventys |
| Apskritys | Tauragės |
|  |
| Kelias Karšuvos girioje |

**KK147** – krašto kelias, jungiantis Tauragę ir Pašventį (Jurbarko raj.) Kelio ilgis – 31,7 kilometro. Šiame krašto kelyje yra 1 „juodoji dėmė".

Maršrutas
---------

Pašventyje
Ties Žirniškiais
Kelias prasideda Tauragėje, Gedimino gatvėje. Eina per Tauragės ir Jurbarko rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Stragutė, Baltrušaičiai ir Eičiai. Baigiasi Pašvenčio kaime, 10 km į vakarus nuo Jurbarko, sankryžoje su  **141**  Kaunas–Jurbarkas–Šilutė–Klaipėda  krašto keliu. Prie Baltrušaičių kerta Šešuvies upę, ties Eičiais – Laukėsos durpyno siaurąjį geležinkelį.

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
| Ostralindasangl. *Australind* |
| --- |
| *Lešeno estuarija Ostralinde* |
|  |
| 

OstralindasOstralindas

33°16′48″ p. pl. 115°43′34″ r. ilg.﻿ / ﻿33.28000°š. pl. 115.72611°r. ilg.﻿ / 33.28000; 115.72611﻿ (Ostralindas)Koordinatės: 33°16′48″ p. pl. 115°43′34″ r. ilg.﻿ / ﻿33.28000°š. pl. 115.72611°r. ilg.﻿ / 33.28000; 115.72611﻿ (Ostralindas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Valstija** | Vakarų Australija Vakarų Australija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1841 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 15 988  |
|  |
|  **Vikiteka** | Ostralindas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Òstralindas |

**Ostralindas** (angl. *Australind*) – miestas Australijos pietvakariuose, Vakarų Australijos valstijoje, Harvio grafystėje. Banberio priemiestis. Įsikūręs Lešeno estuarijos pakrantėje, prie Kolio ir Bransviko upių, apie 11 km į šiaurės rytus nuo Banberio centro. 15 988 gyventojai (2021 m.).

Istorija
--------

Gyvenvietę suplanavo ir XIX a. penktojo dešimtmečio pradžioje įkūrė „Vakarų Australijos žemės bendrovė" (*Western Australian Land Company*). Buvo tikimasi didelio kolonistų skaičiaus ir planuojama veisti arklius eksportui į Britų Indiją (pagal šią idėją ir gyvenvietės pavadinimas – *Australia* + *India*). Tačiau norinčių įsikurti atsirado nedaug: iki 1842 m. atvyko tik 440 naujakurių, o 1843 m. gyvenvietė beveik apleista – dirvožemis pasirodė per skurdus, o klimatas – netinkamas (per daug lietaus žiemą ir per mažai vasarą). Galutinai projekto atsisakyta 1875 m.

Nepaisant šių nesėkmių, Ostralindas išaugo į nedidelį pakrantės miestelį ir liko svarbiausia gyvenviete Harvio-Bransviko regione. XIX a. septintajame dešimtmetyje Ostralinde buvo mokykla, pašto skyrius ir sandėlis. 1898 m. miestelyje gyveno 33 žmonės, 1971 m. – 418. Sparčiau pradėjo augti XX a. pabaigoje, plečiantis Banberiui: 1981 m. Ostralinde buvo daugiau nei 1600, o 2001 – jau apie 10 tūkst. gyventojų.

Galerija
--------

* Gyvenamieji namai šiaurinėje miesto dalyjeGyvenamieji namai šiaurinėje miesto dalyje
* 3,8 m pločio ir 6,7 m ilgio Šv. Mykolo bažnyčia, manoma, mažiausia Australijoje.3,8 m pločio ir 6,7 m ilgio Šv. Mykolo bažnyčia, manoma, mažiausia Australijoje.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Australind. 2021 Census All persons QuickStats* Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2022-09-20.
2. ↑  *Ostralindas*, Pasaulio vietovardžiai. Nuoroda tikrinta 2022-09-20.
3. 1 2  *Australind, WA*, Aussie Towns. Nuoroda tikrinta 2022-09-20.
4. ↑  *Population of Western Australia*, Western Mail, p. 23, 1898-04-22. Nuoroda tikrinta 2022-09-20.
5. ↑  *Leschenault Regional Park Establishment Plan* Archyvuota kopija 2022-09-23 iš Wayback Machine projekto. Western Australian Planning Commission, 2017 m. liepa, p. 23. Nuoroda tikrinta 2022-09-21.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| KK152 |
| --- |
| **Linkuva-Joniškis** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 32,22 km |
| Pradžia | Linkuva |
| Pabaiga | Joniškis |
| Apskritys | Šiaulių |
|  |
| Kelias Rimšoniuose, prie Pašvitinio |

**KK152** – krašto kelias, jungiantis Joniškį ir Linkuvą. Kelio ilgis – 32,22 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių" nėra.

Maršrutas
---------

Kelias prasideda Joniškyje, Pašvitinio gatvėje. Eina per Joniškio ir Pakruojo rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Beržininkai, Kepaliai, Pašvitinys, Gegiedžiai, Triškoniai, Dūčiai. Baigiasi Linkuvoje, sankryžoje su  **211**  Linkuva–Žeimelis  ir  **151**  Pakruojis–Linkuva . Kelias kerta šias upes: Kireną, Ašvinę, Virčiuvį, Juodupį, Švitinį.

Kelias prie Linkuvos

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Enterolobium cyclocarpum** |
| --- |
| Tikroji rintausė (*Enterolobium cyclocarpum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Pošeimis: | *Mimosoideae*  *( Mimosoideae)* |
| Gentis: | Rintausė  *( Enterolobium)* |
| Rūšis: | Tikroji rintausė  *( Enterolobium cyclocarpum)* |

 |

**Tikroji rintausė** (*Enterolobium cyclocarpum*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos medžių rūšis, priklausanti rintausių (*Enterolobium*) šeimai. Paplitusi Amerikos tropikuose: nuo vidurio Meksikos iki Venesuelos iš šiaurės Brazilijos (Roraimos).

Tai vidutinio aukščio, 25–35 m užaugantis medis, kurio kamieno skersmuo būna iki 3,5 m. Žievė yra šviesiai pilka, su tamsiais, raudonai rudais vertikaliais įtrūkimais. Medžio laja labai plati, ypač plačiai išsikeroja pavienės, saulėtose pievose augančios tikrosios rintausės. Miškuose augantys individai turi siauresnę lają. Lapai sudėtiniai, plunksniški, 15–40 cm ilgio ir 17 cm pločio, sudaryti iš 4–15 porų lapelių (jų ilgis 2–6 cm). Kiekvienas lapelis savo ruožtu sudarytas iš 40–70 mažų, 8–15 mm ilgio lapelių. Medis yra visžalis, tačiau sausojo laikotarpio metu (gruodį–vasarį) dalis lapijos gali nukristi. Žiedynai sferiški, 3 cm ilgio sudaryti iš ~50 kvapnių žiedų. Vaisius – 7–12 cm skersmens sausa dėžutė su spirališkomis ankštimis. Kiekvienoje jų yra po 8-20 sėklų.

Tikroji rintausė Centrinėje Amerikoje auginama kaip dekoratyvinis augalas, vertinama dėl savo pavėsingos lajos. Augalas gausiai lankomas bičių. Mediena lengva, atspari vandeniui, naudojama baldų, durų, langų rėmų, laivų gamybai. Meksikoje medžio sėklos vietomis valgomos. Tikroji rintausė yra Kosta Rikos nacionalinis medis, pagal jį pavadinta Gvanakastės provincija.

* Plačialajis individas Kosta RikojePlačialajis individas Kosta Rikoje
* Lapai ir vaisiaiLapai ir vaisiai
* LapijaLapija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ostrovnojus*Островной* |
| --- |
|        |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

OstrovnojusOstrovnojus

68°03′10″ š. pl. 39°30′50″ r. ilg.﻿ / ﻿68.05278°š. pl. 39.51389°r. ilg.﻿ / 68.05278; 39.51389﻿ (Ostrovnojus)Koordinatės: 68°03′10″ š. pl. 39°30′50″ r. ilg.﻿ / ﻿68.05278°š. pl. 39.51389°r. ilg.﻿ / 68.05278; 39.51389﻿ (Ostrovnojus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Murmansko sritis Murmansko sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 2 177  |
| **Altitudė** | 11 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Ostrovnojus |

**Ostrovnojus** (rus. *Островной*) – miestas Rusijoje, Murmansko srityje, 360 km į pietryčius nuo Murmansko, Barenco jūros pakrantėje, 12 km nuo Jokangos žiočių; sudaro uždarąją teritoriją. Yra Rusijos šiaurės laivyno karinė bazė „Gremicha". Miesto apygardą sudaro dvi dalys, viena nuo kitos atskirtos 5 km atstumu. Į ją taip pat patenka Sviatyj Noso kyšulys. Sausuma susisiekimo nėra, iš Murmansko galima patekti sraigtasparniu arba laivu.

Istorija
--------

Nuo 1611 m. minimas samių kaimas ***Jokanga*** (*Йоканга*). 1915 m. čia pradėta kurti karinio laivyno bazė. 1930 m. gyvenvietė tapo rajono centru, 1938 m. pavadinta ***Gremicha*** (*Гремиха*). 1981 m. jai suteiktas uždarojo miesto statusas ir kodinis pavadinimas ***Murmanskas-140***. Nuo 1992 m. miestas oficialiai vadinamas Ostrovnojumi.

* Miesto aikštėMiesto aikštė
* Gyvenamųjų namų kvartalasGyvenamųjų namų kvartalas
* Vaizdas nuo jūrosVaizdas nuo jūros
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| KK131 |
| --- |
| **Alytus-Kalvarija** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 57,12 km |
| Pradžia | Kaunas |
| Pabaiga | Alytus |
| Apskritys | Alytaus, Marijampolės |
| Miestai | Alytus, Kalvarija |
|  |
| Nemunaičių tiltas |

**KK131** – krašto kelias, jungiantis Alytų ir Kalvariją. Kelio ilgis – 57,12 kilometro. Šiame krašto kelyje yra 2 „juodosios dėmės", abi – Alytaus miesto teritorijoje.

Maršrutas
---------

### Aprašymas

Kelias prasideda Alytuje, Santaikos gatvėje. Eina per Alytaus, Lazdijų, Marijampolės rajonus, Kalvarijos savivaldybę. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Luksnėnai, Varanauskas, Santaika, Peršėkininkai, Mergalaukis, Simnas, Kavalčiukai, Krosna, Naujiena, Jusevičiai. Baigiasi Kalvarijoje, Alytaus gatvėje, trišalėje sankryžoje su  **201**  Marijampolė–Kalvarija .

Alytuje kertasi su  **132**  Alytus–Seirijai–Lazdijai  ir geležinkeliu, vedančiu iš Alytaus pramonės mikrorajono, piečiau Angininkų kerta Peršėkės upę, Kavalčiukų kaimo teritorijoje kerta Marijampolės – Alytaus geležinkelį, ties Krosna jį kerta darsyk, Naujienose kerta Šeštokų – Marijampolės geležinkelį.

  

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Insubrai** (lot. *insubri*) – Insubrijos (dabartinė Lombardija) gyventojai. Jų žemes užkariaujant Romai jie buvo keltai, bet susidarė susiliejant iki tol ten gyvenusioms ligūrų, keltų ir italikų grupėms su galų gentimis, kurios atėjo iš dabartinės pietų Prancūzijos.

224 ar 225 m. pr. m. e. Romos kariuomenė, vadovaujama konsulo Liucijaus Emilijaus Papo (*Lucius Aemilius Papus*), Telamono mūšyje sumušė galų kariuomenę, kurią sudarė insubrų, bojų, lingonų, taurinų, gesatų ir kt. galų grupės. Dvejais metais vėliau romėnai, paremti savo sąjungininkų galų cenomanų, sunaikino vienintelius insubrų įtvirtinimus prie Acerės (*Acerrae*) ir vėliau insubrus vėl sumušė Klastidijaus mūšyje (*Battle of Clastidium*). Sumušus gezatus insubrai buvo priversti sutikti su 221 m. pr. m. e. Mediolano užėmimu ir priverstine sąjunga su romėnais, o nugalėtojai aneksavo daug jų žemių.

215–217 m. pr. m. e. Hanibalo įsiveržimo metu insubrai sukilo ir palaikė kartaginiečius. Dar kartą kartaginiečius jie palaikė 200 m. pr. m. e. kare su Hamilkaru. Po dar kelių susidūrimų insubrai 194 m. pr. m. e. ėmė palaikyti romėnus, už tai išlaikė tam tikrą savo sostinės autonomiją. 89 m. pr. m. e. insubrai gavo lotynų pilietybę, o 49 m. pr. m. e. – Romos pilietybę.

Spėjama, kad insubrų romanizacija buvo sparti, nes keltų ir lotynų kalbos buvo gana panašios. Per trumpą laiko tarpsnį po užkariavimo insubrų tarpe atsirado keli rašytojai, pvz. Cecilijus Stacijus (*Caecilius Statius*).

Pagal insubrus buvo pavadinta ir Insubrija bei insubrų kalba.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Italijos tautos |
| --- |
|  |
| Italikai | 
 Ekvai **·**  Fidėnai **·**  Hernikai **·**  Lotynai (Faliskai **·**  Sikulai) **·**  Oskai (Aurunkai **·**  Ausonai **·**  Kampanai **·**  Marukinai **·**  Peligniai **·**  Sabinai) **·**  Samnitai (Brutijai **·**  Frentaniai **·**  Lukaniai) **·**  Picėnai **·**  Umbrai (Marsai, Volskai) **·**  Vestinai |  |
|  |
| Kiti indoeuropiečiai | 
Keltai (Insubrai **·**  Leopontijai **·**  Orobijai) **·**  Venetai (Histrai **·**  Liburnai) **·**  Japygai (Mesapiai **·**  Peucetijai **·**  Daunijai) |
|  |
| Tirsėnai | 
 Etruskai **·**  Retai |
|  |
| Neidentifikuoti | 
 Elymai **·**  Euganėjai **·**  Karnai  **·**  Protosardinai (Korsai **·**  Balariai **·**  Jolėjai) **·**  Ligūrai **·**  Sikanai |

 |
| KK143 |
| --- |
| **Jonava-Kloniniai Mijaugonys** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 45,82 km |
| Pradžia | Jonava |
| Pabaiga | Kloniniai Mijaugonys |
| Apskritys | Kauno, Vilniaus |
|  |
| Kelias netoli Žaslių |

Prie Venecijos kaimo
Tarp Ruklos ir Gegužinės
Prie Jonavos – Kaišiadorių rajonų ribos
**KK143** – krašto kelias, jungiantis Jonavą ir Kloninius Mijaugonis. Kelio ilgis – 45,82 kilometro. Šiame krašto kelyje yra viena „juodoji dėmė".

Maršrutas
---------

Kelias prasideda Jonavoje, Ruklos gatvėje, trišalėje sankryžoje su  **A6**  Kaunas–Zarasai–Daugpilis  ( **E262**  Kaunas-Utena-Daugpilis-Rėzeknė-Ostravas ) – Taurostos gatve. Eina per Jonavos ir Kaišiadorių rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Rukla, Gegužinė, Zūbiškės, Stabintiškės, Žasliai, Žaslių geležinkelio stoties gyvenvietė, Gilučiai. Baigiasi Kloniniuose Mijaugonyse, ties viaduku su magistrale  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda . kelias dusyk kerta Laukystos upę, 3 km į pietus nuo Žaslių kelią kerta geležinkelis Kaišiadorys-Vievis.

Nuorodos
--------

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
Koordinatės: 55°03′19″š. pl. 22°07′09″r. ilg.﻿ / ﻿55.0552°š. pl. 22.1191°r. ilg.﻿ / 55.0552; 22.1191

Dvaro spirito varykla

**Šereitlaukio dvaras** – buvęs dvaras Šereitlaukyje (Pagėgių savivaldybė). Iki šių dienų išliko tik spirito varyklos pastatas, svirnas, žlaugtų bokštai ir parko liekanos. Tvarkomas dvaro parkas, išvalyti tvenkiniai, atidengti ir konservuoti ūkinių pastatų pamatai. Spirito varyklos pastate 2010 m. rugpjūčio pradžioje įkurtas visuomeninis muziejus, kur eksponuojamos paskutinių Šereitlaukio dvaro savininkų palikuonio Konrado Stegės asmeninio archyvo nuotraukos ir muziejaus steigimo iniciatorės Kristinos Blankaitės surinkti eksponatai.

Istorija
--------

Dvaro užuomazgos stebimos XIV a. Ryškesnė dvaro veikla prasideda 1525 m. kai Šereitlaukis tapo Prūsijos kunigaikščio žemės valda. Dvare veikė dviejų girnų malūnas, buvo didelė avių banda, minimi amatininkai. Vėliau čia buvo įkurtas didelis žirgų ūkis, auginta daug daržovių ir javų, veikė spirito varykla.

XIX a. pradžioje nuo dvaro rūmų pastato vakarų kryptimi nutiesta tiesi 2 km alėja į dvaro kapines, kur stovėjo maža koplytėlė. Išliko tik pavadinimas – Koplyčkalnis ir nykstanti alėja. XX a. pradžioje įkurtas jau buvo spirito gamykla, mišriojo tipo parkas ir tvenkinių sistema. Dvaro rūmai sudegė I pasaulinio karo metais, o II pasaulinis karas visiškai sunaikino pastatą. Sovietmečiu pastatytos fermos po Nepriklausomybės atgavimo virto griuvėsiais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šereitlaukio dvaras. Kapamatyti.lt (tikrinta 2023-06-25).
2. ↑  Šereitlaukio dvaras. Sodybugidas.lt (tikrinta 2023-06-25).
3. ↑  Ingrida Semaškaitė. „Lietuvos dvarai". Enciklopedinis žinynas. – Vilnius, „Algimantas", 2010. // psl. 392

* Dvaro nuotraukos
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

SS oberšiucės apykaklės antsiuvai
Vermachto oberšiucė kalbasi su žydais (Lietuva}.
**Oberšiucė** (vok. *Oberschütze* 'vyresnysis šaulys') - Vokietijos karinis laipsnis, atitinkąs laipsnį „vyresnysis eilinis". Šis laipsnis pirmiausia buvo įvestas XIX a. pabaigoje Bavarijos kariuomenėje. 1920 m. laipsnis buvo įvestas reichsvere. 

Laipsniai *oberšiucė* ir jo analogai *oberkanonierius* (vok. *Oberkanonier*), *oberpionierius* (vok. *Oberpionier*) ir kt. buvo sukurti tam, kad būtų išskirti paprasti eiliniai, pasižymintys didesniais gebėjimais, bet netinkami tapti jefreitoriais. Kitose tautose *oberšiucė* atitinka laipsnį *pirmos klasės eilinis*. 

Vermachte irgi buvo oberšiucės laipsnis. Jo nebuvo tik nuo 1934 m. spalio iki 1936 m. spalio, tada eiliniams kareiviams nebuvo suteikiamas oberšiucės laipsnis. 
  
Antrojo pasaulinio karo metais oberšiucės laipsnis buvo plačiai naudojamas tiek vermachte, tiek liuftvafėje. Laipsnis buvo naudotas ir SS kariuomenėje, kur jis vadinosi *SS oberšiucė* (vok. *SS-Oberschütze*). Tuo metu suteikiamas oberšiucės laipsnis rodė ne gebėjimą vadovauti ir gabumus, bet ištarnautą laiką. Šiucė, ištarnavęs nuo pusės metų iki metų galėjo gauti oberšiucės laipsnį. Labai daug kareivių išsyk būdavo pakeliami iš šiucių į jefreitorius. 

Oberšiucės laipsnį suteikdavo kareiviams, kurie nebūdavo perspektyvūs ateityje tapti puskarininkiais, nors už tą patį ištarnautą laiką jie galėdavo tapti tiek oberšiucėmis, tiek jefreitoriais. 

Šiuolaikinėje Vokietijos kariuomenėje oberšiucės laipsnio nėra. 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| jaunesnis laipsnis**šiucė**{eilinis) | **SS laipsnis****oberšiucė**(vyresnysis kareivis) | vyresnis laipsnis**šturmmanas**(jefreitorius) |
Koordinatės: 55°28′49″š. pl. 22°19′33″r. ilg.﻿ / ﻿55.4804°š. pl. 22.3258°r. ilg.﻿ / 55.4804; 22.3258

|  |
| --- |
| **Obelyno pagrindinė mokykla** |
| Obelyno pagrindinė mokykla herbasObelyno pagrindinė mokykla herbas |
| Obelyno pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Mokyklos g. 1, Naujasis Obelynas |
| **Direktorius(-ė)** | Arūnas Betingis |
| **Mokinių skaičius** | 155 |
| **Įkūrimo data** | 1985 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 16 |

**Šilalės rajono Obelyno pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šilalės raj. Naujajame Obelyne, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190333863. Steigėjas Šilalės rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Šilalės Dariaus ir Girėno progimnazijos skyrius.

Istorija
--------

Mokykla 2021 m.
Obelyno aštuonmetė mokykla atidaryta 1985 m. rugsėjo 1 d. Obelyno kaime į pietryčius nuo Šilalės miesto, už Akmenos upės. 1986 m. tapo Obelyno devynmete mokykla, 1998 m. dešimtmete pagrindine. 2021 m. mokykla prijungta prie Šilalės Dariaus ir Girėno progimnazijos kaip skyrius.

Direktoriai
-----------

* Arūnas Betingis

Nuorodos
--------

1. ↑  Šilalės r. Obelyno pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-17).
2. ↑  Šilalės Dariaus ir Girėno progimnazijos Obelyno daugiafunkcis centras. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-17).

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2008-04-07 iš Wayback Machine projekto.
| Obelė |
| --- |
| **Ilgis** | 37,6 km |
| **Baseino plotas** | 175,6 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,89 m³/s |
| **Ištakos** | Vantainių apylinkės |
| **Žiotys** | Kruoja |
| **Šalys** | Lietuva |

**Obelė** – upė šiaurės Lietuvoje, Radviliškio ir Pakruojo rajonuose; Kruojos dešinysis intakas (Mūšos baseinas). Prasideda 8 km į šiaurę nuo Radviliškio, netoli Vantainių kaimo. Teka daugiausia pro dirbamus laukus šiaurės rytų kryptimi. Vaga labai vingiuota. Įteka į Kruoją 18 km nuo jos žiočių, 6 km į vakarus nuo Pakruojo, prie Kareiviškio kaimo.

Intakai:

* dešinieji – Vėzgė;
* kairieji – Raganė, Bedrė, Skalbupis, Kapupė, Salupis.

Vidutinis upės nuolydis – 144 cm/km. Obelė 22 km nuo žiočių patvenkta, sudarytas 67 ha Petraičių tvenkinys. Gyvenvietės prie Obelės: Voskoniai, Paobeliai, Petraičiai, Stačiūnai, Dargužiai, Užubeliai, Poškiečiai.

Upėvardis kilęs nuo medžio pavadinimo *obelis*.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Obelė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 228
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 233–234
Koordinatės: 55°23′42″ š. pl. 22°17′9″ r. ilg.﻿ / ﻿55.39500°š. pl. 22.28583°r. ilg.﻿ / 55.39500; 22.28583

**Obelyno-Ringių miškai** – miškai vakarų Lietuvoje, Tauragės ir Šilalės rajonuose, 10 km į šiaurę nuo Tauragės. Priklauso Tauragės miškų urėdijai, Obelyno girininkijai. Apima 63,9 km² plotą. Masyvą sudaro Obelyno, Ringių, Sutkų miškai.

Paviršius banguotas. Būdingi velėniniai jauriniai glėjiški priemoliai ir priesmėliai. Miškai patenka į Jūros baseiną: vakariniu pakraščiu teka Akmena, per miškus – Bremena ir Šunija su savo intakais (Žalpe, Ringe, Irtuona).

Medynai:

* eglynai: 39 %
* beržynai: 37 %
* drebulynai: 10 %
* juodalksnynai: 7 %
* pušynai: 3 %
* baltalksnynai: 3 %
* ąžuolynai: 1 %
* uosynai ir kt.: 1 %

Jaunuolynai sudaro 24 % medynų, pusamžiai medžiai 50 %, pribręstantys 17 %, brandūs 9 %.

Obelyno-Ringių miškuose yra briedžių, stirnų, šernų, kiškių, usūrinių šunų, kiaunių, lapių, jerubių, slankų. 53-ajame Obelyno miško kvartale riogso akmuo Velnio stalas, Ringių miško 14-ajame kvartale auga saugoma eglė (aukštis 40 m, skersmuo 120 cm).

Šalia miškų įsikūrę kaimai: Ringaliai, Patulė, Ruibiškė, Šakvietis, Griaužai, Sutkai, Užbūdupis, Kreiviai, Pūtvė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Obelyno‑Ringių miškai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
2. ↑  *Obelyno–Ringių miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 229
| **Mimetidae** |
| --- |
| *Ero aphana* (patelė) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Vorai  *( Araneae)* |
| Šeima: | Šeriuotvoriai  *( Mimetidae)* |

 |

**Šeriuotvoriai**, **Vorų ėdikai** (*Mimetidae*) – vorų šeima.

Pasaulyje žinoma 12 genčių, 154 rūšys. Vorai nedaro tinklų, o verpia atskiras gijas. Maitinasi tik vorais, kurie gali būti didesni už juos pačius. Savo grobį čiumpa žaibiškai, sušvirkščia paralyžiuojančius nuodus ir per įkandimo vietą iščiulpia. Dažniausiai šie vorai ir aptinkami voro, kurį jie ką tik suėdė, tinkle.

*Ero* genties rūšys atskiriamos viena nuo kitos pagal pilvelio formą ir spalvą, krūtinės skydo piešinį. Pilvelis storas, turi vieną ar dvi kuprų poras. Vorų kojos ilgos, žieduotos ir dygliuotos. Patelė deda 7-9 kiaušinėlius į meistriškai pagamintą, lašo formos kokoną, kuris ilgu stiebu pritvirtinamas ant šakų ir kitų augalų dalių. Patelė jaunikliais nesirūpina.

Lietuvoje dvi rūšys:

* Dygusis šeriuotvoris (*Ero furcata*),
* Dvikupris šeriuotvoris (*Ero cambridgei*).

Nuorodos
--------

* Family: Mimetidae (pirate or cannibal spiders) Archyvuota kopija 2004-12-15 iš Wayback Machine projekto.
* Pirate spiders. Family Mimetidae, su nuotraukomis
* Mimetidae Archyvuota kopija 2005-03-18 iš Wayback Machine projekto. (angl. aprašymas) iš L. Watson and M. J. Dallwitz (2004 onwards). The families of spiders represented in the British Isles. Archyvuota kopija 2007-09-01 iš Wayback Machine projekto.
**Lietuvos kultūros centrų asociacija** – Lietuvos visuomeninė organizacija, vienijanti Lietuvoje veikiančius kultūros centrus ir rūmus.

Veikla
------

Lietuvos kultūros centrų asociacija įkurta 2003 m. Vilniuje. Turi 140 narių (2008 m.). Atstovauja kultūros centrams ir rūmams, koordinuoja jų veiklą, rūpinasi jų integravimu į įvairius šalies ir tarptautinius projektus, pristatymu Lietuvoje ir užsienyje, kuria kultūros plėtojimo Lietuvoje projektus, dalyvauja kitų institucijų kultūros plėtojimo programose, teikia siūlymus ir projektus vyriausybei ir kitoms valdžios institucijoms dėl teisės aktų, susijusių su kultūros įstaigų veikla, teikia metodinę ir kitą informaciją nariams, palaiko ryšius su kitais šalių panašiomis organizacijomis ir kita. Valdymo institucijos – visuotinis susirinkimas, taryba, prezidentas.

Prezidentas: Romas Matulis – nuo 2003 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos kultūros centrų asociacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 256 psl.
2. ↑  Lietuvos liaudies kultūros centras Archyvuota kopija 2016-03-10 iš Wayback Machine projekto.
Čekijos masyvas. Šumava
**Čekijos masyvas** (ček. *Český masiv, Česká vysočina*) arba **Bohemijos masyvas** (vok. *Böhmische Masse*) – neaukštų, sudūlėjusių kalnų masyvas daugiausia šiaurės vakarų Čekijoje, dalis – Vokietijoje ir Lenkijoje. Sudarytas iš keleto mažesnių masyvų: Rūdinių kalnų, Šumavos, Sudetų, Čekijos Miško, Čekijos-Moravijos aukštumos, atskirų kalnagūbrių bei tektoninės įdubos, kur plyti Palabio žemuma. Aukštis iki 1602 m (Snežka).

Masyvas susidaręs hercininės ir alpinės kalnodarų metu iš suraukšlėtų prekambro kristalinių ir metamorfinių uolienų sluoksnių, perkirstų paleozojaus granitoidų intruzijų. Paviršius smarkiai denuduotas. Yra akmens ir rusvosios anglių, geležies, cinko, švino, urano rūdų, grafito, kaolino telkinių. Trykšta mineralinės versmės (Marianske Laznių, Karlovy Varų, Teplicės kurortai).

Čekijos masyvas patenka daugiausia į Elbės baseiną (kerta Vltava, Ohržė). Per rytinę dalį teka Morava (Dunojaus intakas) ir jos intakai, per šiaurės rytų pakraštį – Oderio intakai. Daug tvenkinių ir hidroelektrinių. Lygumose auga ąžuolynai, ąžuolų ir skroblų miškai, kalnuose – mišrieji bukų, eglių, pušų miškai, aukščiau – eglynai. Slėniuose auginami javai, cukriniai runkeliai.

Čekijos masyve įsikūrę daug svarbių Čekijos miestų – Praha, Pilzenas, Česke Budejovicai, Pardubicės, Liberecas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Čekijos masyvas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Čekis** (pranc. *Cheque*, angl. *Check*) – nustatyta tvarka išrašytas mokėjimo dokumentas (vertybinis popierius), kuriuo jį išrašęs asmuo įsako bankui be sąlygų išmokėti čekyje įrašytą pinigų sumą (arba perkelti ją į pateikėjo einamąją sąskaitą) čekyje nurodytam arba jį pateikusiam asmeniui. Kaip ir vekselis šis vertybinis popierius yra mokėjimo priemonė ir yra įprasta civilinėje apyvartoje. Jo galiojimui yra nustatyti minimalūs reikalavimai (nustatoma įstatymų ir kitų teisės aktų). Čekis išrašomas tik bankui ir negali būti akceptuojamas. Čekį gali išrašyti fizinis ar juridinis asmuo, turintis sąskaitą banke. Kiekvienas čekis sujungia trijų asmenų sandėrį: banko, mokėtojo, gavėjo.

Čekių rūšys
-----------

* Kelionės čekiai – patogi ir saugi mokėjimo priemonė kelionėje. Beveik visose pasaulio šalyse juos galima išgryninti bankuose arba jais atsiskaityti už prekes ir paslaugas. Kelionės čekiai padės išvengti nuostolių ir nesklandumų, jei būsite apvogti ar juos pamesite.
* Banko čekiai – tai čekiai, išrašomi asmenims ar įmonėms, norintiems atsiskaityti su užsienio partneriais, sumokėti už prekes ar paslaugas arba perduoti pinigus kitam asmeniui užsienyje. Juose nurodoma konkreti pinigų suma ir jos gavėjas.

Banko čekio ir vekselio palyginimas
-----------------------------------

Banko ar asmens čekis bei jo panaudojimo būdas atsiskaitymuose yra panašus į vekselį. Tačiau yra vienas esminis skirtumas: čekis nėra juridinis dokumentas, patvirtinantis skolą, jis teturi tik moralinį aspektą patvirtinant finansinį įsipareigojimą. Neapmokėtas čekis, priešingai negu vekselis, negali būti protestuojamas (t. y. pradedama teisminė skolos išieškojimo procedūra) ir bankai jį paprasčiausiai grąžins čekio pateikėjui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *čekis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Abotabadas*ایبٹ آباد* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

AbotabadasAbotabadas

34°09′0″ š. pl. 73°13′0″ r. ilg.﻿ / ﻿34.15000°š. pl. 73.21667°r. ilg.﻿ / 34.15000; 73.21667﻿ (Abotabadas)Koordinatės: 34°09′0″ š. pl. 73°13′0″ r. ilg.﻿ / ﻿34.15000°š. pl. 73.21667°r. ilg.﻿ / 34.15000; 73.21667﻿ (Abotabadas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5)------ vasaros: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Pakistano vėliava Pakistanas |
| **Provincija** | Chaiber Pachtunchva |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 148 587  |
| **Altitudė** | 1 260 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Abotabadas |

**Abotabadas** (urd. ایبٹ آباد = *Ābṭābād*) – miestas šiaurės Pakistane, Chaiber Pachtunchvos provincijoje, Orašo slėnyje, 50 km į šiaurės rytus nuo Islamabado. Miestas įsikūręs kalnų apsuptyje, pasižymi maloniu klimatu. Netoli Abotabado prasideda Karakorumo plentas į Kiniją. Verčiamasi maisto, lengvąja pramone, apylinkėse yra kurortų. Veikia Hazaros universitetas, karo akademija, medicinos, technologijų kolegijos.

Istorija
--------

Abotabadas pavadintas Britų Indijos armijos generolo Džeimso Aboto (*James Abbott*) garbei, kuris miestą įkūrė 1853 m. Britų valdymo laikais Abotabadas buvo Hazaros rajono centru. Miestas tapo svarbiu kariniu centru bei kurortu, tapo prestižiniu miestu. 2005 m. miestas apgriautas žemės drebėjimo. 2011 m. Abotabade rastas ir JAV specialiųjų pajėgų karių nukautas teroristinės grupuotės Al-Qaeda vadovas Osama bin Ladenas.
|  |
| --- |
| Arzu Ece |
| Pilnas vardas | Arzu Özkaraman |
| Gimė | 1963 m. rugsėjo 22 d. (59 metai)Stambulas, Turkijos vėliava Turkija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkė |

**Arzu Ece** ( g. 1963 m. rugsėjo 22 d. Stambule ) kaip *Arzu Özkaraman*) – Turkijos dainininkė.

Dainininkės karjerą pradėjo 1975 metais, išleidusi dvigubą singlą „Bir daha" / „Sen yok musun". 1987 metais pirmą kartą dalyvavo Turkijos „Eurovizijos" nacionalinėje atrankoje, kur atliko dvi dainas: „Keloglan", atlikusi su Rüya Ersavci, Fatih Erkoç ir Harun Kolçak bei „Bir gün bize yetmez", atlikusi su Cihan Okan. Abi dainos finale sulaukė aukštų komisijos įvertinimų, tačiau jų nepakako pirmai vietai užimti. Po metų atrankoje su atlikėja Cigdem Tunc kaip duetas „Grup Tema" pasirodė su daina „Zig Zag".

1989 m. nacionalinėje atrankoje pasirodė su dviem dainomis - „Elif'in aldi beni" ir „Bana bana", atlikusi su grupe Pan. Kovo mėn. vykusiame finale pavyko nugalėti dainai „Bana bana" ir buvo išrinkta atstovauti Turkijai 34-ajame Eurovizijos dainų konkurse Lozanoje (Šveicarija). Gegužės 6 d. vykusiame koncerte grupei pavyko surinkti tik 5 taškus ir užėmė 21-ą vietą. 1990 m. dainos „Bana bana" remiksas išleistas Švedijoje singlo pavidalu.

1991 metais vėl dalyvavo „Eurovizijos" nacionalinėje atrankoje, finale su atlikėja Gür Akad atlikusios kūrinį „Sessiz geceler", užėmė antrą vietą.

1995 metais laimėjo nacionalinę atranką su daina „Sev". „Eurovizijoje" ji tarp 23 dalyvių užėmė 16 vietą. Tų pačių metų rugsėjo mėn. išleido albumą „Sebebi yok".

1999 m. ištekėjo už Ali Otyam, turi sūnų. 2007 m. pora išsiskyrė. 2009 m. jai buvo diagnozuota leukemija.

Nuorodos
--------

* Daina „Sev"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Burak Aydos  *„Esmer Yarim"*** |  **Turkijos atstovė Eurovizijoje**1995 | Po to:**Şebnem Paker  *„Beşinci Mevsim"*** |
|  *Arūnas Jurkšas*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Arūnas Jurkšas |
| Gimė | 1972 m. gegužės 3 d. (51 metai) |
| Atstovauja (-vo) | Lietuvos vėliava Lietuva |
|  |
| Rungtys | Ieties metimas |
| Asmeniniai rekordai | 82,24 m (#2) |
|  |
|  |
| Kiti titulai | Nacionalinis čempionas |
| World Athletics profilis: |  |

**Arūnas Jurkšas** (g. 1972 m. gegužės 3 d. Jurbarke) – buvęs Lietuvos lengvaatletis, kuris specializavosi ieties metime, olimpietis.

Biografija
----------

Baigė Panevėžio internatinės sporto mokyklą.

1990 m. A.Jurkšas pirmą kartą pelnė Lietuvos čempionato medalį - bronzos medalis ietį numetus 58,00 m. Nuo 1992 m. iki 2000 m. Jurkšas tapo absoliučiu Lietuvos ieties metimo čempionu. 1998 m. atstovavo Lietuvai Europos čempionate, bet finalo nepasiekė. 1999 m. pasaulio čempionate atrankiniame etape pagerino Lietuvos rekordą, bet į finalą nepateko. 2000 m. Suomijoje vykusiose varžybose A.Jurkšas pagerino nacionalinį rekordą ietį numesdamas 82,24 m. Tais pačiais metais sportininkas dalyvavo Sidnėjaus olimpinėse žaidynėse, bet į finalą nepateko.

Pasiekimai
----------

| Metai | Čempionatas | Vieta | Pozicija | Pap. |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1998 | Europos čempionatas | Budapeštas, Vengrijos vėliava Vengrija | 18 | 77,34 m |
| 1999 | Pasaulio čempionatas | Sevilija, Ispanijos vėliava Ispanija | 16 | 79,56 m (NR) |
| 2000 | Olimpinės žaidynės | Sidnėjus, Australijos vėliava Australija | 29 | 73,05 m |

Nuorodos
--------

* A.Jurkšas IAAF puslapyje
Pasaulio šalyse naudojamos greičio ribojimo sistemos:██ km/val)

██ mi/val

██ abi sistemos

██ nėra

Lietuvoje naudojamas greičio ribojimo ženklas (70 km/val).
**Greičio ribojimas** – saugaus eismo priemonė, kuria keliuose yra nustatomas saugus leistinas maksimalus greitis transporto priemonėms. Greičio limitas įprastai rodomas ženklais ir matuojamas kilometrais per valandą arba myliomis per valandą. Transporto priemonių greičio ribojimo taisyklių laikymąsi prižiūri šalių policijos tarnybos. Kai kuriose šalyse greičio ribojimų nėra, pavyzdžiui, didelėje dalyje autobanų Vokietijoje.

Pirmieji greičio ribojimai 10 mi/val (16 km/val) buvo įvesti 1861 m. Jungtinėje Karalystėje.

2018 m. didžiausias oficialus greičio ribojimas buvo JAE – 160 km/val.

Viena pagrindinių priežasčių greičio ribojimui keliuose yra siekis didinti kelių saugumą bei mažinti žuvusių eismo dalyvių skaičių. Pasaulio sveikatos organizacijos teigimu, greičio keliuose ribojimas yra viena iš priemonių žūčių keliuose mažinimui. 2021 m. pasaulyje žuvo 1,3 milijonas žmonių nuo eisme įvykusių avarijų. Tam tikrais atvejais gali būti ribojamas ir minimalus greitis keliuose. 

Taip pat viena iš greičio ribojimų priežasčių gali būti šalių noras sumažinti aplinkos taršą nuo transporto naudojimo. Vokietijoje 2021 m. buvo siūlomas įvesti visuotinis 130 km/val greičio ribojimas, taip siekiant sumažinti teršalų išmetimą ir aplinkos taršą. Taip pat kai kurios šalys miestuose įvedė 30 km/val greitį, taip pat norint kovoti su klimato tarša bei triukšmu.

Lietuvos kelių policija naudoja įvairias priemones saugaus greičio keliuose reguliavimui ir fiksavimui. Šios priemonės yra rankinės, automatinės, taip pat įrengiamos patrulių automobiliuose.

Greičio ribojimai Lietuvoje
---------------------------

Pagal Lietuvos kelių eismo taisykles, šalyje automobilių greičio ribojimai yra tokie:

* Gyvenvietėse 50 km/val
* Ne gyvenvietėse: keliuose su asfalto arba betono danga – 90 km/val, kituose keliuose – 70 km/val
* Automagistralėse ir greitkeliuose: automagistralėse – nuo balandžio iki spalio – 130 km/val, nuo lapkričio iki kovo – 110 km/val, greitkeliuose – nuo balandžio iki spalio – 120 km/val, nuo lapkričio iki kovo – 110 km/val.

Šaltiniai
---------

1. ↑  MINIMUM SPEED: REGULATION AND PENALTIES IN AUSTRIA, 23.02.2016, Autorevue Austria.
2. ↑  „Driving on the Autobahn". *www.german-way.com*. Nuoroda tikrinta 2019-04-14.
3. ↑  Aubin, Jean-Pierre; Désilles, Anya (2016-07-13). *Traffic Networks as Information Systems: A Viability Approach*. Springer. ISBN 9783642547713.
4. ↑  New speed limit for Abu Dhabi’s Mafraq-Ghweifat highway
5. ↑  World report on road traffic injury prevention
6. ↑  Pietrasik, T (21 June 2021). „Road traffic injuries". *www.who.int*. Nuoroda tikrinta 2021-12-25.
7. ↑  „Germany considers Autobahn speed limit to fight climate change". *www.thelocal.de* (anglų). 2019-01-21. Nuoroda tikrinta 2019-04-14.
8. ↑  „The impact of lowered speed limits in urban and metropolitan areas" (PDF).
9. ↑  Policijos naudojami transporto priemonių važiavimo greičio matavimo prietaisai Archyvuota kopija 2022-10-05 iš Wayback Machine projekto.
10. ↑  Greičio apribojimai Lietuvoje
**Greičiausias ratas** – autosporto lenktynėse žiedinėje trasoje lenktynininko įveiktas ratas nuvažiuotas greičiausiai.

Fiksuojama Formulėje 1, Moto GP, A1 Grand Prix, GP2 lenktynių serijose. A1 Grand Prix ir GP2 už greičiausiai įveiktą ratą lenktynininkui skiriami taškai. Iki 1960 sezono (imtinai) Formulės 1 lenktynėse buvo skiriamas 1 taškas.

### Formulė 1 greičiausi ratai

(Storesniu šriftu pažymėti šiuo metu lenktyniaujantys sportininkai)

| Vieta | Pilotas | Gr. ratų |
| --- | --- | --- |
| 1 | Vokietija **Michael Schumacher** | 76 |
| 2 | Prancūzija Alain Prost | 41 |
| 3 | Suomija Kimi Räikkönen | 35 |
| 4 | Jungtinė Karalystė Nigel Mansell | 30 |
| 5 | Jungtinė Karalystė Jim Clark | 28 |
| 6 | Suomija Mika Häkkinen | 25 |
| 7 | Austrija Niki Lauda | 24 |
| 8= | Argentina Juan Manuel Fangio | 23 |
| 8= | Brazilija Nelson Piquet | 23 |
| 10 | Austrija Gerhard Berger | 21 |

### Moto GP greičiausi ratai

Giacomo Agostini
(Storesniu šriftu pažymėti šiuo metu lenktyniaujantys sportininkai)

| Vieta | Lenktynininkas | Gr. ratų |
| --- | --- | --- |
| 1 | Italija Giacomo Agostini | 117 |
| 2 | Italija **Valentino Rossi** | 82 |
| 3 | Ispanija Ángel Nieto | 81 |
| 4 | Jungtinė Karalystė Mike Hailwood | 79 |
| 5 | Australija Michael Doohan | 46 |
| 6 | Italija Max Biaggi | 42 |
| 7 | Jungtinė Karalystė Phil Read | 36 |
| 8 | Rodezija Jim Redman | 35 |
| 9= | Jungtinė Karalystė John Surtees | 34 |
| 9= | Italija Carlo Ubbiali | 34 |

Nuorodos
--------

* Moto GP greičiausių ratų statistika (motogp.com) Archyvuota kopija 2006-04-27 iš Wayback Machine projekto.
**Institucinis investuotojas** (angl. *institutional investor*)) - organizacija, (su)renkanti dideles pinigų sumas ir investuojanti lėšas į vertybinius popierius bei nekilnojamąjį turtą; kolektyvinis investuotojas. Institucinių investuotojų veikla taip pat apima įmonių administravimą (valdymą). Gauto pelno dalį turi teisę investuoti į aukščiau paminėto pobūdžio turtą.

Rūšys
-----

Tipiškais instituciniais investuotojais būna bankai, draudimo bendrovės, pensijų ir alternatyvaus investavimo bei investiciniai fondai. Jų vaidmuo ekonomikoje turi atlikti labai specializuoto investuotojo vaidmenį, o gautas lėšas iš savo klientų privalo profesionaliai investuoti. Pavyzdžiui, paprastas darbuotojas gaus pensiją iš savo darbdavio. Darbdavys perleis savo darbuotojo pensijos valdymą fondui, o fondas savo ruožtu pirks bendrovių akcijas ar kitus finansinius produktus. Fondai naudingiausi dėl to, kad jie diversifikuos savo portfelyje esančius vertybinius popierius, o tai paskirsto rizika. Taigi jei kai kurios investicijos bus nesėkmingos, kitos galbūt atsvers savo pelningumu.

Reikšmė
-------

Institucinis investuotojas turi didžiulę įtaką administruojant įmonę, nes jų akcijų dalis būna pakankamai solidi ir jie gali paveikti ir netgi priimti lemtingus sprendimus. Instituciniai investuotojai gali laisvai pardavinėti ir pirkti bendrovių akcijas. Jie gali pasistengti, kad įmonė išliktų moki arba jie gali pasiūlyti išleisti privačios bendrovės akcijas ir aprūpinti savo globojamą įmonę kapitalu. Visos šios funkcijos priskiriamos investicijų valdymui.