recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Kubos Santjagas*Santiago de Cuba* |
| --- |
| *Kubos Santjago katedra* |
|  |
| 

Kubos SantjagasKubos Santjagas

20°01′0″ š. pl. 75°48′0″ v. ilg.﻿ / ﻿20.01667°š. pl. 75.80000°r. ilg.﻿ / 20.01667; 75.80000﻿ (Kubos Santjagas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Kubos vėliava Kuba |
| **Provincija** | Kubos Santjago provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1514 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 472 255  |
| **Altitudė** | 82 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kubos Santjagas |

**Kubos Santjagas** (isp. *Santiago de Cuba*) – miestas pietryčių Kuboje, Karibų jūros pakrantėje. Provincijos administracinis centras. Svarbus jūrinis uostas (naftos, cukraus, tabako, romo, kavos eksportas). Maisto, metalo apdirbimo, statybinių medžiagų, laivų statybos pramonė. Miestą aptarnauja Antonio Maceo oro uostas. Yra universitetas (įkurtas 1947 m.). Santjage esanti San Pedro de la Rokos tvirtovė įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. 20 km nuo miesto yra Bakonao parkas-muziejus.

Istorija
--------

Kubos Santjagas įkurtas 1514 m. ispanų konkistadoro Diego Velázquez de Cuéllar. 1516 m. gyvenvietę nuniokojo gaisras, tačiau ši greit atstatyta. Santjagas buvo pradiniu punktu Ernano Korteso, Chuano de Grichalvos, Ernando de Soto kelionėms į Amerikos žemyną. 1528 m. pastatyta katedra. 1522–1589 m. Kubos Santjagas buvo Kubos kolonijos sostine.

1953 m. liepos 26 d. Fidelio Kastro vadovaujamos pajėgos Santjage pradėjo Kubos revoliuciją, šturmuodamos Monkados kareivines.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Kuboje |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
Senoji Havana (1982) · Trinidadas ir Indėnų slėnis (1988) · Kubos Santjagas: San Pedro de la Rokos tvirtovė (1997) · Vinjaleso slėnis (1999) · Desembarko del Granmos nacionalinis parkas (1999) · Kubos kavos plantacijų archeologinis kraštovaizdis (2000) · Aleksandro fon Humbolto nacionalinis parkas (2001) · Sjenfuegoso istorinis centras (2005) · Kamagvėjaus istorinis centras (2008) |  |
|  |
| Nematerialusis | 
Tumba fransesa (2008) · Kubietiška rumba (2016) · Punto gvachiro (2017)  · Las Parandas šventė vidurio Kuboje (2018) |

 |
| **Robertas Šarknickas** |
| --- |
|  |
| 2023 m. |
| Gimė | 1974 m. gruodžio 7 d. (49 metai)Kaunas |
| Vaikai | Patricija, Julija |
|  |
| Partija | Tėvynės sąjunga (2006)LVŽS (2016) |
|  |
| Alma mater | LMTA |

2016 m.
**Robertas Šarknickas** (g. 1974 m. gruodžio 7 d. Kaune) – pedagogas, aktorius, režisierius, politikas.

Biografija
----------

Patekęs į Kauno kūdikių namus, augo be tėvų, nuo 14 metų gyveno ir mokėsi įvairiuose Lietuvos vaikų globos namuose Šiauliuose ir Rokiškio rajone, Obeliuose.

1989 m. tęsė mokslus Alantos žemės ūkio mokykloje Molėtų rajone. 1996 m. uždarbiavo statybose Vokietijoje.

1996–2003 m. dirbo Alytaus miesto teatre. 2003 m. baigė LMTA bakalaurą (mokėsi Dalios Tamulevičiūtės kurse). 2014 m. įgijo pedagogo pažymėjimą. 2003–2015 m. dirbo mokytoju Alytaus Šv. Benedikto ir Adolfo Ramanausko-Vanago gimnazijose, Panemunės vidurinėje mokykloje.

2006–2009 m. dirbo vyriausiuoju Alytaus rajono etnografu. 2015–2016 m. Alytaus miesto tarybos narys.

Nuo 2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo narys.

Kūrybinė veikla
---------------

VšĮ kino studijos „A" direktorius ir režisierius. 2007 m. sukūrė dokumentinį filmą „Dzūkų laidojimo apeigos".. Sukūrė kitus dokumentinius filmus („Viskas Dievo valioje", „Būsime švarūs"), vaidmenis filme „Ekskursantė" (rež. A. Juzėnas), TV filmuose („Moterys meluoja geriau"). 2009 m. pastatė vaidybinį filmą „Nepalikit, prašau".

2006 ir 2009 m. – Alytaus miesto kultūros premijos laureatas.

Du kartus išsiskyręs, dukros Patricija ir Julija. Moka rusų, vokiečių kalbas. Pomėgiai: knygos, fotografija, kinas, sportas, kelionės.

Bibliografija
-------------

* *Šarkos sielos šauksmas: atsiminimai*. Vilnius: Versus aureus, 2015. ISBN 978-9955-34-593-0

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys Robertas Šarknickas traukiasi iš konservatorių gretų Archyvuota kopija 2017-02-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Robertas Šarknickas. „Dzūkų laidojimo apeigos"
3. ↑  Robertas Šarknickas. „Nepalikit, prašau" Archyvuota kopija 2017-02-05 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Biografija (2016 m. *vrk.lt*)
* Biografija (2012 m. *vrk.lt*)
* Menininko R. Šarknicko istorija
**Tzlil Nehemya   
 צליל נחמיה**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Tzlil Nehemya |
| Gimimo data | 1995 m. kovo 3 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Izraelis |
| Ūgis | 185 cm |
| Svoris | 77 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | SC Kfar Qasem |
| **Numeris** | nežinoma |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Jaunimo klubai |
| nežinoma | Beitar Tubruk U19 |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2015–20162016201720172018–20192019–20202020–202120212021202220232023– | Ironi Kiryat GatHapoel Nof HaGalilSekzia Ness ZionaBeitar Kfar SabaSekzia Ness ZionaMaccabi NetanyaHapoel Petah TikvaHapoel AfulaAsteras VlachiotiHegelmannAukštutinio Nazareto „Hapoel"SC Kfar Qasem | 18 0(0)02 0(0)33 0(2)06 0(1)24 0(0)00 0(0)02 0(0)20 0(2)01 0(0)35 0(1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2024 m. balandžio 19 d.. |

**Clilas Nechemija** (*Tzlil Tzion Nehemya, צליל נחמיה*; g. 1995 m. kovo 3 d.) – Izraelio futbolininkas, gynėjas. Atstovavo „Hegelmann" klubui.

Karjera
-------

Profesionalo karjerą pradėjo Beitaro „Kiryat Gat" klube. Vėliau rungtyniavo antros pakopos klubuose. 

2018–2019 m. su Ness Zionos „Sektzia" Izraelio antros pakopos pirmenybėse buvo antri.

2019 m. perėjo į aukščiausioje lygoje rungtyniavusį Natanijos „Maccabi". 

Pusmetį praleido Graikijos antros lygos „Asteras Vlachioti" klube.

### FC Hegelmann

2022 m. sausioio mėn. pranešta, kad tapo „Hegelmann" klubo nariu.

2022 m. kovo 15 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FK Panevėžys.

2022 m. liepos 16 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš Jonavos klubą. Po jo įvarčio rezultatas tapo 6:0. Galutinis rungtynių rezultatas 6-0.

2022 m. spalio 9 d. pasižymėjo pelnydamas įvartį rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris. Tuo metu pirmavo varžovai, o po žaidėjo smūgio rezultatas tapo lygus (1-1), kuris nebepakito iki rungtynių pabaigos.

2022 m. gruodžio mėn. tapo aišku, kad žaidėjas palieka FC Hegelmann.

### Vėlesnė karjera

2023 m. sausio mėn. tapo žinoma, kad grįžo į gimtinę ir tęsė karjerą Aukštutinio Nazareto „Hapoel". 

Netrukus perėjo į SC Kfar Qasem.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **FC Hegelmann** | 20 | 2 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

Liga Leumit D2
Antrieji: 2018–2019 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
**Damiras Žutičius**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Damiras Žutičius |
| Gimimo data | 1993 m. liepos 22 d. (30 metų) |
| Gimimo vieta | Kroatija |
| Ūgis | 174 cm |
| Svoris | 69 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2018  2019  2019  2020–2021 | HNK GoricaFK Atlantas Klaipėda→ Atlantas BNK Rudeš Zagreb | 05 0(0)24 0(0)01 0(0)03 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m.. |

**Damiras Žutičius** (*Damir Žutić*; g. 1993 m. liepos 22 d.) – Kroatijos futbolininkas, gynėjas.

Karjera
-------

### HNK Gorica

2018/2019 m. sezoną pradėjo HNK Gorica klube. Elito divizione (1. HNL) pasirodė penkis kartus.

### FK Atlantas

2019 m. atstovavo Klaipėdos „Atlantui". A lygoje sužaidė 24 rungtynes.

Vienerias rungtynes sužaidė Antroje lygoje Atlantas B sudėtyje. 2019 m. rugpjūčio 23 d. įvykusiose rungtynėse prieš Džiugas B pasirodė startinėje sudėtyje. Po pirmojo kėlinio buvo pakeistas. Tuo metu rezultatas buvo 1:0 telšiškių naudai. Rungtynės baigėsi triuškinančia Džiugas B pergale rezultatu 7:0.

2019 m. spalio 30 d. rungtynėse prieš FK Sūduva žaidė visas rungtynes, o klaipdėdiečiai pralaimėjo triuškinamu rezultatu 1:9.

### NK Rudeš

2020/21 m. sezone žaidė Kroatijoje, atstovavo NK Rudeš Zagreb. Antroje lygoje sužaidė trejas rungtynes.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
* Sofascore
* worldfootball.net
| Mergežeris |
| --- |
| Vieta | Varėnos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,046 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,05 km |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Mergežeris

  |
| **Koordinatės** |  54°12′01″ š. pl. 24°31′14″ r. ilg.﻿ / ﻿54.20028°š. pl. 24.52056°r. ilg.﻿ / 54.20028; 24.52056 |

**Mergežeris** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 3,5 km į pietvakarius nuo Varėnos. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,39 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 108,7 m. Krantai daugiausia pelkėti, tik pietinis sausas ir aukštas. Ežerą iš rytų ir pietų supa Mergežerio miškas. Pietvakariuose išteka upelis link netoliese pratekančios Derežnos. Prie ežero įsikūręs Mergežerio kaimas.

Mergežeris yra negilus, bet dumblinas (išvalytose maudymuisi skirtose pakrantėse ne). Pasaulinių karų metais į ežerą buvo verčiamos visos ginklų nuolaužos, puodai. Todėl čia galima rasti istorinių daiktų.

Etimologija
-----------

Ežerėvardis *Mer̃gežeris* greičiausiai kilęs nuo žodžio *merga* („mergaitė, jaunuolė"), nors gali turėti išlaikęs ir seną šaknies *mer-g-* reikšmę, susijusią su drėgnumu (plg. latv. *merga* „dulksna", ček. *mrholiti* „lynoti", liet. *merkà, markà* „linmarka", *mer̃kti* „mirkyti ir t. t.).

### Padavimas apie Mergežerį

*Senais laikais, kur dabar tyvuliuoja Mergežerio ežeras, buvo pieva, o toje pievoje – šaltinio akis. Gretimame kaime gyveno mergina, kurią jos tėvai norėjo išleisti už nemylimo vyro. Mergina nenorėjo tekėti, ji ilgai sėdėdavo po ąžuolu ir verkdavo, kol galiausiai… vieną kartą ganydama jaučius toje akyje nusiskandino.*
Iš akies išsiliejo ežeras, kuris buvo pavadintas Mergežeriu. Pagal ežerą atsirado ir kaimo pavadinimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 211–212
3. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 39.
| **Equus africanus asinus** |
| --- |
| Naminis asilas Maroke |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Neporakanopiai  *( Perissodactyla)* |
| Šeima: | Arkliniai  *( Equidae)* |
| Gentis: | Arkliai  *( Equus)* |
| Pogentė: | Asilai  *( Asinus)* |
| Rūšis: | Afrikinis asilas  *( Equus africanus)* |
| Porūšis: | Naminis asilas  *( Equus africanus asinus)* |

 |

**Naminis asilas** (*Equus africanus asinus*) – naminis gyvulys, domestikuotas afrikinio asilo (*Equus africanus*) porūšis (arklinių šeima). Laukiniai asilai buvo paplitę Telšiu žemaitijos rytų pusdykumėse, tačiau dabar natūralioje aplinkoje praktiškai išnykę. Naminis asilas prijaukintas maždaug prieš 5–6 tūkstančius metų Egipte arba Mesopotamijoje.

Naminis asilas – Elinga K. , kinkomasis ir nešulinis gyvulys. Jis ištvermingas, stiprus (išlaiko krovinį, lygų 2/3 jo kūno masės), atsparus ligoms, nereiklus pašarui. Gyvena 18–20 metų. Šie gyvuliai laikomi daugelyje pasaulio vietų – Kinijoje, Šiaurės, Rytų Afrikoje, Artimuosiuose Rytuose, Pietų, Vidurinėje, Pietryčių Azijoje, Tibete, Mongolijoje, Centrinėje Amerikoje, Pietų Europoje, Kaukaze. 

Skiriamos 3 naminių asilų grupės: mažieji asilai (80–105 cm aukščio) paplitę visuose žemynuose, didieji asilai (115–135 cm aukščio) – Afrikos šiaurėje, Azijoje, veisliniai asilai (135–160 cm aukščio) – Europoje (pvz. Prancūzijoje Puatjė asilai, Ispanijoje Katalonijos asilai), Azijoje, Amerikoje. Didieji ir veisliniai asilai kryžminami su arkliais. Eržilo ir asilės hibridas vadinamas arklėnu, asilo ir kumelės – mulu, taip pat gali kryžmintis su zebru. 2011 m. buvo pripažįstamos 189 asilų veislės.

Naminis asilas laikomas pigia darbine jėga, todėl ypač paplitęs ūkiškai menkai išsivysčiusiuose kraštuose. Ten asilais jojama, jais gabenami kroviniai, naudojami žemei arti, sukti šulinių, malūnų svertinius ratus. Kraštuose, kur asilų fizinės jėgos nebereikia, jie naudojami kaip pramoga jodinėti vaikams, turistams, ganomi kartu su arkliais, poniais. Asiliena bei asilės pienas naudojami maistui (ypač Kinijoje, Italijoje). 

* Jojama ant asilo (Rodas, Graikija)Jojama ant asilo (Rodas, Graikija)
* Asilas, įkinkytas į vežimą (Tunisas)Asilas, įkinkytas į vežimą (Tunisas)
* Asilas, įkinkytas sukti alyvuogių malūną (Marokas)Asilas, įkinkytas sukti alyvuogių malūną (Marokas)
* Asilu ariama žemė (Bulgarija)Asilu ariama žemė (Bulgarija)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Barauskas, Janina Prūsaitė. *Naminis asilas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
2. ↑  American Donkey and Mule Society: Zebra Hybrids
3. ↑  DAD-IS — Domestic Animal Diversity Information System


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Naminis asilas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Joshua Silva**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Joshua Marques Pereira da Silva |
| Gimimo data | 1990 m. rugpjūčio 21 d. (33 metai) |
| Gimimo vieta | Johanesburgas, PAR |
| Ūgis | 192 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Jaunimo klubai |
| 2000–2005  2005–2007  2007–2008  2008–2009 | Internacional Almancil  Sporting CP  Louletano DC  Internacional Almancil |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2009–2011  2009–2010  2010–2011  2011–2012  2012  2013  2013–2014  2014  2015  2015–2016  2016–2019  2019–2021  2021  2022–2023 | SC Olhanense → CDR Quarteirense (skol.)→ SC Farense (skol.)EstrelaTorreenseAnagennisi EpanomiSC FarenseZawisza BydgoszczFK Bodø/GlimtFC Viktoria 1889 BerlinBFC DynamoSC OlhanenseDainavaLouletano DC | 00 0(0)16 0(1)28 0(0)15 0(4)08 0(1)19 0(3)11 0(0)02 0(0)00 0(0)27 0(1)37 0(1)26 0(0)12 0(1)02 0(0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2011 | Portugalijos U-21 rinktinė | 2 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. lapkričio 23 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2021 m. spalio 20 d.. |

**Džošua Silva**, **Džošua Markešas Pereira da Silva** (*Joshua Marques Pereira da Silva* ; g. 1990 m. rugpjūčio 21 d.) – PAR gimęs futbolininkas iš Portugalijos, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje.

Karjera
-------

Futbolininko karjerą pradėjo Portugalijoje. Žaidė Internacional Almancil, Sporting CP, Louletano DC jaunimo ekipose.

Profesionalo karjerą pradėjo SC Olhanense. Buvo skolinamas žemesniųjų divizionų klubams.

2014 m. atstovavo Bydgoščiaus „Zawisza" futbolo klubui, su kuriuo pateko į antrąjį UEFA Europos lygos atrankos etapą.

Vėliau žaidė Budės „Glimt" (Norvegijoje), bei vokiečių „Viktoria 1889 Berlin", ir „Dynamo" klubuose.

2019 m. grįžo į ir „Olhanense", kuris tuo metu žaidė trečios pakopos pirmenybėse. Per du sezonus sužaidė 26 rungtynes.

### Alytaus „Dainava"

Atvyko į Lietuvą. 2021 m. liepos mėn. buvo paskelbta, kad tapo Alytaus „Dainavos" nariu.

A lygoje debiutavo 2021 m. liepos 19 d. rungtynėse prieš Vilniaus „Riterius" 24 min. pelnė pirmąjį rungtynių įvartį. Galutinis rungtynių rezultatas 2:1 alytiškių naudai.

### „Louletano" klubas

2022 m. sausio mėn. pasirašė sutartį su Louletano DC.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2021** | **„Dainava"** | 12 | 1 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Rinktinės
---------

Yra atstovavęs Portugalijos U-21 jaunimo rinktinei. Joje sužaidė dvejas rungtynes.

Šaltiniai
---------

1. ↑  alyga.lt: DFK Dainavos naujokai
2. ↑  sportas.lt: DFK Dainavos naujokai
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway
* alyga.lt svetainė
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* 90minut.pl
* ligaportugal.pt
**Kalumba** (dar ***Sendwe Mwlaba***) – aukščiausioji balubų (Kongo DR) dievybė.

Mitas
-----

Pasak balubų sukūrimo mito, Kalumba sukūrė pirmąjį vyrą ir moterį, kad šie ištirtų Žemę. Sugrįžę Kalumbai jie pranešė, jog Žemėje tvyro tamsa, tėra tik Mėnulis. Taip Kalumba sukūrė Saulę. Nuo tos dienos pirmoji žmonių pora gyveno Žemėje.

Anot kito mito, žmonės apsigyveno Žemėje, kai Kalumba juos ištrėmė iš dangaus už tai, kad šie ėmė kovoti tarpusavyje. Žemėje žmonės kentėjo ir troško sugrįžti į dangų, tad pasistatė jį galintį pasiekti bokštą. Keletui žmonių pavyko, apie savo sėkmę Žemėje likusiems jie bandė pranešti, grodami muzikos instrumentais. Kalumba tai išgirdęs ir sugriovęs bokštą.

Mite apie mirties atsiradimą pasakoma, kad Kalumba, bandydamas užkirsti kelią Mirties įsikūnijimui sutikti žmones, į Žemę vedančius takus pavedė sergėti šuniui ir ožkai. Jie turėjo praleisti tik Gyvenimo įsikūnijimą, kad žmonės gyventų amžinai, tačiau ir vienam, ir kitam nepavyko. Šuo per pirmąją sargybą užmigo, tad Mirtis galėjo praeiti, o ožka, sargybą ėjusi kitą dieną, neleido praeiti Gyvenimui.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  Lynch, Patricia Ann; Roberts, Jeremy (2010). *African Mythology, A to Z* (anglų). Infobase Publishing. ISBN 978-1-4381-3133-7.
2. 1 2  Thomas, Douglas; Alanamu, Temilola (2018-12-01). *African Religions: Beliefs and Practices through History* (anglų). ABC-CLIO. ISBN 978-1-61069-752-1.
3. 1 2 3  „Kalumba Forges the Sun". *Oxford Reference* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-02-15.
Tarandės senosios kapinės.
**Tarandės (Bukiškių) kaimo senosios kapinės** – nuo XIX a. istoriniuose šaltiniuose minima teritorija, kurioje buvo laidojami Tarandės ir Bukiškio kaimų gyventojai.

Istorija
--------

Pirmieji įrašai apie Tarandės kapines randami jau 1841 m. Bukiškių dvaro geometriniame plane, kuriame dabartinė kapinių vieta pažymėta kryželiais. Taip pat Kalvarijų Romos katalikų parapijos Šv. Kryžiaus atradimo bažnyčios Mirties aktų metrikų knygoje, kurioje išlikę įrašai apie 1873 metų gegužės 14 dieną Bukiškių kapinėse palaidotą nuo raupų mirusį berniuką. Tų pačių metų gegužės 27 dieną palaidota nuo senatvės mirusi moteris. O po trijų dienų – nuo raupų miręs vienerių metų berniukas.

Kapinės taip pat pažymėtos 1928 m. bei 1931 m. Varšuvos karinio geografinio instituto sudarytuose žemėlapiuose. 1933 metų Riešės M 1:25000 plane ši vieta skliausteliuose dar įvardinta kaip „Bukiszki", t. y. Bukiškiai.

Nuo 1928 m. kapinių teritorijos reljefas stipriai pakito, paviršiuje aptinkamas neantropologinės kilmės gruntas bei aplink kapinių teritoriją išlikusios, nepažeistos kalvelės. 2-3 m į šiaurę nuo pažymėto sklypo archeologinių tyrimų metu aptikti šešių palaidojimo duobių kontūrai.

2010 m. pabaigoje Tarandės kapinių teritorijai buvo suteikta valstybės apsauga. Tačiau 2012 m. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo nutarimu, kapinės išbrauktos iš Kultūros paveldo vertybių registro grindžiant tuo, jog aktas neatitinka jam įstatymų keliamų reikalavimų ir nėra pagrįstas pakankamais objektyviais duomenimis, leidžiančiais daryti išvadą dėl konkrečios nekilnojamosios kultūros vertybės egzistavimo konkrečioje vietoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
55°02′37″š. pl. 22°38′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.043687°š. pl. 22.637204°r. ilg.﻿ / 55.043687; 22.637204

|  |
| --- |
| **Sudargo Martyno Sederevičiaus pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Sudargo Martyno Sederevičiaus pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Sudargo Martyno Sederevičiaus pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Sudargas, Šakių rajonas |
| **Direktorius(-ė)** | Irena Prūsaitienė |
| **Mokinių skaičius** | 123 |
| **Įkūrimo data** | 1884 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 17 |

Sudargo mokykla
**Šakių rajono Sudargo Martyno Sederevičiaus pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Sudarge (Šakių raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 190823333. Steigėjas Šakių rajono savivaldybės taryba.

Nuo 2012 m. Šakių rajono Kidulių pagrindinės mokyklos Sudargo Martyno Sederevičiaus pagrindinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

1884 m. Sudarge buvo parapinė katalikiška mokykla, kurioje mokėsi 49 vaikai. 1944–1945 m. m. mokykla nedirbo. 1949–1950 m. m. pradžios mokykla pradėta pertvarkyti į septynmetę, nuo 1961–1962 m. m. aštuonmetė mokykla. Įsteigtas bendrabutis, kuriame gyveno apie 30 vaikų. Dalis lietuvių vaikų mokėsi ir iš Kaliningrado srities. Veikė prailgintos darbo dienos grupės, įrengta mokyklos valgykla, mokymo kabinetai, pastatytas dviejų aukštų (8 klasių-kambarių) mūrinis mokyklos pastatas.

Nuo 1986–1987 m. m. įvestas privalomas devynmetis mokymas, mokykla pavadinta nepilna vidurine. Sekančiais mokslo metais ji vadinama devynmete, 1992–1993 m. m. pagrindine (9 klasių), nuo 2000–2001 m. m. pagrindine (10 klasių) mokykla. 2012 m. rugpjūčio 31 d. Sudargo Martyno Sederevičiaus pagrindinė mokykla prijungta prie Kidulių pagrindinės mokyklos.

2021 m. Rugsėjo 2 d. Sudargo Martyno Sederevičiaus pagrindinė mokykla uždaryta.[reikalingas šaltinis]

Pavadinta kunigo knygnešio Martyno Sederevičiaus (1829–1907) vardu.

Direktoriai
-----------

* Rožė Šlėderytė-Brinkmonienė
* Romas Puodžiukaitis
* Genovaitė Sedeikaitė-Bosienė
* Tomas Bajorinas
* Romualdas Puodžiukaitis
* Romualdas Drazdauskas
* Algis Vinča
* Algis Zokaitis
* Nijolė Ūsienė
* Alberta Natalija Dragūnaitienė
* Irena Prūsaitienė
* Robertas Sakas

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2012-01-01 iš Wayback Machine projekto.
**Karlo Kamenar**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Karlo Kamenar |
| Gimimo data | 1994 m. kovo 15 d. (30 metų) |
| Gimimo vieta | Kroatija |
| Ūgis | 174 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | HŠK Posušje |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013–2014  2014–2018  2018–2020  2020  2021  2022–2023  2023– | NK Stupnik  NK Rudeš  NK Osijek → *Vilniaus „Žalgiris" (skol.)*  Mezőkövesd  Zrinjski Mostar  HŠK Posušje | 27 0(6)95 0(8)18 0(1)05 0(1)03 0(?)40 0(3)20 0(5) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2024 m. balandžio 13 d.. |

**Karlas Kamenaras** (kroat. *Karlo Kamenar*; g. 1994 m. kovo 15 d.) – kroatų futbolininkas, saugas. Atstovavo Vilniaus „Žalgirio" klubui.

Karjera
-------

Karjeros pradžioje atstovavo įvairius klubus gimtinėje. Karjerą pradėjo Kroatijos žemesniųjų lygų „Stupnik" ir „Rudeš" ekipose. Su pastarąja komanda iškovojo kelialapį į aukščiausiąją lygą. 2017–2018 m. sezone įmušė pirmąjį klubo įvartį aukščiausioje lygoje.

2018 m. vasarą K. žaidėją įsigijo „Osijek" klubas. Pirmame sezone Karlas sužaidė 16 rungtynių Pirmoje lygoje, o antrajame sezone pagrindinėje sudėtyje neįsitvirtino, sužaidė vos dvi rungtynes.

2020 m. rugpjūtį tapo Vilniaus „Žalgirio" nariu. „Osijek" klubas paskolino žaidėją FK Žalgiris. A lygoje debiutavo 2020 m. rugpjūčio 12 d. rungtynėse prieš FK Sūduvą.

Vėlesniais metais rungtyniavo Mezőkövesd klube (Vengrija) ir HŠK Zrinjski Mostar (Bosnija ir Hercegovina). 2023 m. vasarą perėjo į HŠK Posušje.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2020** | **„Žalgiris"** | 5 | 1 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

su FK Žalgiris
* **A lyga**

čempionas: 2020 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* alyga.lt svetainė
* KFF svetainė
* hrnogomet.com
* Transfermarkt
| **Antanina Vainiūnaitė-Kubertavičienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1896 m. gegužės 14 d.Odesa, Ukraina |
| Mirė | 1973 m. kovo 3 d. (76 metai)Kaunas |
| Palaidotas (-a) | Petrašiūnų kapinėse |
|  |
| Veikla | aktorė |
|  |
| Alma mater | P. Močialovo rusų teatro mokyklą |

**Antanina Vainiūnaitė-Kubertavičienė** (1896 m. gegužės 14 d. Odesoje, Ukraina – 1973 m. kovo 3 d. Kaune) – aktorė.

Biografija
----------

1915–1918 m. baigė P. Močialovo rusų teatro mokyklą.

Okupavus Vilnių, 1919 m. gegužės 19 d. su trupe pėsčiomis atvyko į Kauną ir gruodžio mėn. jau vaidino H. Zudermano „Joninėse". 1935 m. apdovanota DLK Gedimino 3-ojo laipsnio ordinu.

Per 50 teatre praleistų metų suvaidino apie 300 vaidmenų: Dezdemoną ir ledi Makbet V. Šekspyro dramose „Otelas" ir „Makbetas", karalienę F. Šilerio „Don Karle", Aną Andrejevną N. Gogolio komedijoje „Revizorius" ir kitus. Ledi Milford F. Šilerio dramoje „Klasta ir meilė" vaidino net 30 metų. 1956 m. jai suteiktas Lietuvos liaudies artistės garbės vardas. Palaidota Petrašiūnų kapinėse.

Aktorinė veikla
---------------

* Odesos lietuvių mėgėjų spektakliai,
* Nuo 1912 m. „Rūtos" lietuvių draugija,
* 1918 m. Jono Vaičkaus skrajojamojo teatro trupė (Vilnius),
* 1919–1920 m. Jono Vaičkaus skrajojamojo teatro trupė (Kaunas),
* 1920–1961 m. Lietuvių meno kūrėjų draugijos Dramos vaidykla.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Antanina Vainiūnaitė-Kubertavičienė Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Antaninos Vainiūnaitės laidotuvės (1973 03 06)
**Jun Suzuki**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1989 m. balandžio 22 d. (34 metai) |
| Gimimo vieta | Fukuoka, Fukuokos prefektūra, Japonija |
| Ūgis | 1,70 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | baigė karjerą |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2008–20122013–20142015–201620172018–20202021–20222023 | Avispa FukuokaTokyo VerdyAvispa Fukuoka→ Oita Trinita (skol.)Avispa FukuokaFujieda MYFCFK Sūduva | 151 0(6)073 0(2)045 0(9)039 0(5)098 0(8)058 0(4)029 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2024 m. sausio 16 d.. |

**Džunas Suzuki** (鈴木 惇; 1989 m. balandžio 22 d.) – Japonijos futbolininkas, atraminis saugas.

Karjera
-------

2008 m. profesionalo karjerą pradėjo Japonijoje, ir rungtyniavo Fukuokos „Avispa", Tokijo „Verdy", Oitos „Trinita" ir Fudžiedos MYFC klubuose.

Gimtinėje sužaidė 39 rungtynes J1 lygoje (vienas įvartis, du rezultatyvūs perdavimai), 367 rungtynes J2 lygoje (29 įvarčiai, 36 rezultatyvūs perdavimai), ir 58 rungtynes – J3 lygoje (4 įvarčiai, 10 rezultatyvių perdavimų).

### „Sūduvos" klubas

2023 m. vasario 8 d. paskelbta apie naujoką Sūduvos klube.

2023 m. kovo 5 d. įvyko debiutas A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris. Japonas pasirodė startinėje sudėtyje, o vėliau buvo pakeistas.

Po 2023 m. sezono futbolininkas paliko klubą. 2024 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad baigė profesionalo karjerą.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |
| **2023** | **„Sūduva"** | 29 | 0 |
|

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Rinktinės
---------

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Laimėjimai
----------

### Komandiniai laimėjimai

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* national-football-teams
* Globalsportsarchive
| Dorupis |
| --- |
| Dorupis Marcinkonyse Dorupis Marcinkonyse |
| **Ilgis** | 4,5 km |
| **Nuolydis** | 95 cm/km |
| **Baseino plotas** | 17 km² |
| **Žiotys** | Grūda |
| **Šalys** | Lietuva |

**Dorupis** (arba ***Juodupis, Zackagiris***) – upelis pietinėje Lietuvos dalyje, Dzūkijoje, Varėnos rajone, Dzūkijos nacionaliniame parke; Grūdos dešinysis intakas.

Dorupis teka pro Marcinkonių kaimą, kuriame yra patvenktas jo kairysis intakas Duobupis ir sudaro Marcinkonių tvenkinį. Upelis prateka pro Zackagirio pažintinį taką.

XX a. 9-ajame dešimtmetyje Dorupio vidurupyje buvo ištiesinta vaga, nusausintos pelkės, sunaikinta šaltinių. Nenusausintas liko aukštupys ir dalis žemupio.

Pavadinimas kilęs iš žodžių *dóras* („tinkamas, geras, švarus") ir *upė*. Zackagirio (*Dziackagerio*) pavadinimas kilęs nuo miško vardo, šis – galbūt iš blrs. *зацкаваць* („užsiundyti šunis, medžioti su šunimis ar paukščiais").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dorupis (upė). Vilnius21.lt (tikrinta 2022-11-25).
2. ↑  Informacinis stendas Zackagirio pažintiniame take
3. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 17, 65.
Legea|  |
| Pramonė | sporto prekės, tekstilė |
| Įkurta | 1993 m. |
| Centrinė būstinė | Pompėja, Italijos vėliava Italija |
| Produkcija | sportinė apranga, avalynė, kamuoliai ir kt. |
| Tinklalapis | Legea |

**„Legea"** – Italijos sporto įrangos gamintojas, įsikūręs Pompėjoje.

Istorija
--------

1993 m. bendrovę įkūrė broliai Giovanni, Emilia ir Luigi Acanfora. Tapo vienu populiariausių prekės ženklų tarp Italijos mėgėjų futbolo komandų. 

Vėlesniais metais pradėjo bendradarbiauti su profesionalų klubais. Bendradarbiavo su tokiais klubais kaip Palermo, Cosenza Calcio, Reggina Calcio ir Livorno „Calcio" (Italija), Bredos NAC ir N.E.C. (Nyderlandai), New Saints ir Carmarthen Town (Velsas), CD Feirense (Portugalija), Lommel United (Belgija), Odesos „Čornomorecʹ" ir FK Lʹvìv (Ukraina), Suboticos „Spartak" Serbija), NK Celje (Slovėnija), Levadiakos ir Athlītikī Enōsī Larisas 1964 (Graikija), Ermis Aradippou (Kipras).

„Legea" tapo techniniu Juodkalnijos nacionalinės komandos rėmėju.

„Legea" buvo vienintelis Italijos prekės ženklas, rėmęs nacionalinę Šiaurės Korėjos rinktinę 2010 m. FIFA pasaulio čempionate

Šaltiniai
---------

1. ↑  Business is business, says North Korea's sponsor
**Miguel Pires**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Miguel Ângelo Ferreira Pires |
| Gimimo data | 1996 m. spalio 26 d. (27 metai) |
| Gimimo vieta | Portugalija |
| Ūgis | ? cm |
| Svoris | ? kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
|  | Almada U19 |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2015–2017  2017–2018  2018  2018  2018–2020 2020–20212021–20222022– | Portugalija Almada AC  Portugalija Cova Piedade B  Lietuva Stumbras  → *Stumbras B* Portugalija Clube Olímpico do Montijo Portugalija CD PinhalnovenseKipras PO Achyronas-OnisilosKipras AO Agia Napa | 13 0(0)01 0(1)24 0(3)18 0(8)0? 0(?)0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 6 d.. |

**Migelis Piresas** (*Miguel Ângelo Ferreira Pires*; g. 1996 m. spalio 26 d.) – Portugalijos futbolininkas, saugas.

Karjera
-------

Žaidė gimtojoje Portugalijoje. Atstovavo Almada U19 komandai. 2015–2017 m. rungtyniavo Almada AC.

2017–2018 m. rungtyniavo Cova Piedade B ekipoje.

2018 m. tapo Kauno „Stumbro" nariu. Debiutavo rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris 2018 m. rugpjūčio 11 d.

A lygoje žaidė 13 rungtynių. Taip pat žaidė už Stumbras B ekipą (vienerias rungtynes) ir Pirmoje lygoje pasižymėjo įvarčiu.

2019 m. persikėlė į Portugalija – Olímpico do Montijo klubą.

2020–2021 m. sezone rungtyniavo CD Pinhalnovense. 

2021 m. vasarą persikėlė į PO Achyronas-Onisilos (Kipras).

Nuo 2022 m. vasaros rungtyniavo AO Agia Napa (Kipras).

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2018** | **FC Stumbras** | 13 | 0 |
|

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2018-11-16 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Soccerway
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* soccerpunter
**Lietuvos kooperacijos bendrovių sąjunga** – Lietuvos prekybinė organizacija, veikusi 1920–1930 m. Kaune. Pirmasis kooperacijos judėjimo centras Lietuvoje.

Istorija
--------

Įsteigta P. Šalčiaus ir kt. iniciatyva. Vienijo didžiąją dalį miestų ir kaimų vartotojų kooperatyvų. Anksčiau įsikūrusios Kėdainių, Vilkaviškio ir kitos kooperacijos sąjungos tapo Lietuvos kooperacijos bendrovių sąjungos skyriais. 1920 m. Lietuvos kooperacijos bendrovių sąjunga iš Pakaunės sąjungos perėmė žurnalo „Talka" leidimą, bet 1925 m. jį perdavė Lietuvos kooperatyvų tarybai.
Nuo 1920 m. Tarptautinio kooperacijos aljanso, 1924 m. – Tarptautinės didmenų bendrovės narė. 1926 m. pradėjus veikti Žemės ūkio rūmams nutarta Lietuvos kooperacijos bendrovių sąjungą prijungti prie žemės ūkio kooperatyvų sąjungos „Lietūkis". Susijungimas formaliai baigtas 1931 m. sausio 1 d.

Veikla
------

Lietuvos kooperacijos bendrovių sąjunga pirko prekes (vartojimo reikmenis, trąšas ir kt.) užsienyje ir aprūpino jomis kooperatyvus, supirkinėjo žemės ūkio produktus eksportui. Palaikė ryšius su Didžiosios Britanijos, Estijos, Latvijos, Vokietijos kooperacijos sąjungomis. Sąjungos vadovybės iniciatyva, t. p. prisidedant kitiems kooperatininkams, 1920 m. įsteigtas Kooperacijos bankas, surengti pirmieji kooperatyvų kongresai, 1925 m. įkurtas kooperacijos judėjimo centras – Lietuvos kooperatyvų taryba.

Valdybos pirmininkai
--------------------

* Petras Šalčius – 1920–1925 m. ir 1928-1930 m.
* Jonas Pakalka – 1926-1928 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vincentas Lukoševičius. *Lietuvos kooperacijos bendrovių sąjunga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 252 psl.

Nuorodos
--------

* PAKALKA Jonas (1894–1982), Lietuvos Steigiamojo Seimo narys | lrs.lt
Lietuvos geležinkelių ER20 šilumvežis
**Šilumvežis** – lokomotyvas, kurio pirminis energijos šaltinis yra vidaus degimo variklis, dažniausiai dyzelinis. Šilumvežiai pakeitė garvežius XX amžiaus 6-ajame dešimtmetyje.

Šilumvežių pavaros
------------------

Traukinio įsibėgėjimo, stabdymo metu varančiai sistemai tenkančios jėgos pernelyg didelės, kad tiktų įprastinė pavarų dėžė. Todėl šilumvežiai dažniausiai turi elektrinę pavarą. Šilumvežio vidaus degimo variklis suka elektros generatorių, kuris maitina ratus varančius elektros variklius. Šie varikliai panaudojami ir stabdymui. Stabdymo metu elektros variklių (kurie tuomet veikia kaip generatoriai) pagaminta elektros energija retais atvejais gali būti kaip nors panaudojama, tačiau dažniausiai šilumvežiai turi rezistorių bloką jai tiesiog išsklaidyti šilumos pavidalu.

Gali būti taip pat hidraulinė pavara, praeityje bandyti ir kitokie sprendimai.

Šilumvežių išdėstymai
---------------------

Lokomotyvas su „šliužu"
Sunkesni traukiniai gali būti traukiami dviejų ar daugiau lokomotyvų. Šie lokomotyvai dažniausiai sujungiami taip jog mašinistas iš vienos kabinos gali valdyti visus. Pasitaiko (labiau Amerikoje) kabinos neturinčių lokomotyvų kurie kelyje valdomi tik iš kito lokomotyvo, o patys vieni išvis negali važiuoti, arba gali tik lėtai (stoties ribose). Amerikoje taip pat daugiau vieną kabiną teturinčių lokomotyvų – dauguma Europoje naudojamų lokomotyvų turi dvi kabinas (keičiant važiavimo kryptį, nebūtina apsisukti).

Važiuojant nedideliu greičiu, lokomotyvo jėgainė gali pagaminti daugiau elektros energijos nei elektros varikliai geba suvartoti. Jei tai pasitaiko dažnai, naudojami „šliužai" (angl. *slug*) – tik ratų varančiuosius variklius turintys lokomotyvo priedai be jėgainės. Jie gali būti specialiai taip pagaminti bet dažnai taip pat perdirbami iš senų lokomotyvų kurių jėgainė susidėvėjusi.

Šilumvežiai Lietuvoje
---------------------

Lietuvoje dažniausiai naudojami šie šilumvežiai:

| Kategorija | Šilumvežiai |
| --- | --- |
| Magistraliniai krovininiai | M62, 2M62, ER20 |
| Manevriniai (sąstatams kelynuose formuoti, nedideliems atstumams traukti) | TEM2, TGK2, ChME3 |
| Keleiviniai | TEP60, TEP70, TEP70BS |
| Siauros vėžės | TU2, TU7 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šilumvežis. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-03-13).
|  Suvalkų Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Luko |
| **Dekanatas** | Suvalkų Šv. Benedikto ir Romualdo |
| **Savivaldybė** | Suvalkų valsčius |
| **Gyvenvietė** | Suvalkai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1840 m. |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Suvalkų Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Suvalkų Šv. Jėzaus širdies bažnyčia** (lenk. *Kościół Najświętszego Serca Pana Jezusa w Suwałkach*) - bažnyčia esanti Suvalkų mieste, *ul. Adama Mickiewicza* gatvėje, pastatyta 1838-1840 metais. Bažnyčia priklauso Suvalkų Švč. Jėzaus Širdies parapijai. Iš pradžių pastate buvo cerkvė, kurią 1923 m. perėmė katalikai. Cerkvės architektas buvo Henrikas Markonis, bet iš jo suplanuotosios cerkvės beliko tik du bokšteliai. 1986 m. spalio 7 d. bažnyčia įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Palenkės vaivadijos saugomų istorinių paminklų sąrašas (lenk.)[neveikianti nuoroda];
* Cerkvės nuotrauka (1909 m.) ir aprašymas (lenk.)[neveikianti nuoroda].
Tadeusz Konwicki
**Tadeušas Konvickis** (lenk. *Tadeusz Konwicki*; 1926 m. birželio 22 d. Naujoje Vilnioje, Vilniuje – 2015 m. sausio 7 d. Varšuvoje, Lenkija) – lenkų prozininkas, scenaristas ir režisierius.

Biografija
----------

Tėvai – Michał Konwicki ir Jadwiga Kieżun. Gyveno Žemajame Pavilnyje, Vilniuje. 1938–1939 m. mokėsi Vilniaus Žygimanto Augusto gimnazijoje (lenk. *Gimnazjum im. Zygmunta Augusta w Wilnie*). Antrojo pasaulinio karo pradžioje buvo geležinkelio darbininkas ir elektriko padėjėjas Naujosios Vilnios ligoninėje. 1944 m. slapta išlaikė gimnazijos egzaminus. 1944–1945 m. dalyvavo Armijos Krajovos daliniuose ir dalyvavo akcijoje „Audra" (lenk. *Akcja „Burza"*), vėliau partizanavo prieš sovietų valdžią. Išardžius dalinį trumpam apsistojo Glivicėse, vėliau pradėjo studijuoti filologiją Jogailos universitete Krokuvoje, dar vėliau – Varšuvos universitete. Tačiau studijų nebaigė, nes atsisakė laikyti egzaminus iš literatūros. Dirbo įvairiose redakcijose.

1949 m. vedė artistę ir vaikiškų knygų iliustratorę Danutą.

Nuo 50-ųjų metų pradėjo bendradarbiauti kaip scenaristas, pats kurė egzistencinių nuotaikų filmus. Nuo 60-ųjų pradėjo konfliktuoti su komunistais. Buvo išmestas iš komunistų partijos, į kurią įstojo 1952 m. Pasirašė įvairiose peticijose.

Mirė 2015 m. sausio 7 d. Varšuvoje. T. Konvickio vardu pavadintos gatvės Grigaičiuose ir Pūstalaukyje (Vilniaus rajonas).

Kūryba
------

### Literatūra

T. Konvickis kūryboje didelę svarbą teikė prisiminimams iš prieškario Vilniaus krašte. Ironiškai dėmesį skyrė egzistenciniams klausimams, gyvenimo prasmės paieškoms.

### Kinas

Yra sukūręs autorinių filmų. Prisidėjęs prie režisūrinių sprendimų paieškų (pvz. „Isos slėnis", pagal Česlovo Milošo apsakymą). Kaip aktorius prisidėjo prie filmo „Meilės įvykių kronika", sukurtą pagal savo paties apsakymą). Abiejų filmų veiksmas vyksta Lietuvoje. Parašė scenarijų kultiniam istoriniam lenkų filmui „Faraonas" (1966 m.).

Apdovanojimai
-------------

* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius (2006 m. rugpjūčio 31 d. įsakas/dekretas Nr.739)

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tadeusz Konwicki** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Kaniecki, P. *Sylwetka literacka Tadeusza Konwickiego*[neveikianti nuoroda],Culture.pl 21.8.2013.
2. ↑  Būdamas 88-erių mirė garsus lenkų rašytojas T. Konwickis, 2015-01-12
3. ↑  Vieną iš Vilniaus r. savivaldybės gatvių pavadinta lietuvius žudžiusios karinės grupuotės dalyvio vardu, 2017-04-02
4. ↑  LIETUVOS RESPUBLIKOS PREZIDENTAS. Apdovanotų asmenų duomenų bazė Archyvuota kopija 2020-09-19 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **FMA I.Ae. 37** |
|  |
|  |
|  |
| Tipas | Naikintuvas-perėmėjas |
| Gamintojas | Fábrica Militar de Aviones Argentina |
| Kūrėjas | Reimar Horten |
| Būsena | Projektas nutrauktas 1960 m. |

**FMA I.Ae. 37** – reaktyvinio naikintuvo prototipas, iš Vokietijos po Antrojo pasaulinio karo pasitraukusių aviakonstruktorių XX a. šeštame dešimtmetyje kurtas Argentinoje. Lėktuvas niekuomet nebuvo išbandytas skrydyje varomas variklius, o pats projektas 1960 m. buvo nutrauktas.

Kūrimas
-------

Iš Vokietijos į Argentiną pasitraukęs aviakonstruktorius Reimaras Hortenas (*Reimar Horten*) apie 1952 m. pradėjo kurti reaktyvinį naikintuvą, gavusį indeksą I.Ae. 37. Naujasis projektas, priešingai nei 1951 m. nutraukti jo kurti skraidančio sparno projektai, buvo delta sparno tipo naikintuvas su oro įsiurbimo angoms iš abejų nosies pusių.

1953 m. pradėti sumažinto modelio bandymai aerodinaminiame tunelyje. 1954 m. spalio 1 d. pristatytas natūralaus dydžio maketas be variklio, kuris buvo išbandytas ore velkamas transportiniu Ju-52/m3.

Išskirtinė orlaivio ypatybė – pilnai stiklinė nosis ir joje gulomis įrengta piloto pozicija.

Modelio bandymų rezultatai buvo įvertinit teigiamai ir 1955 m. pradėta reaktyviniu varikliu „Rolls-Royce Derwent V" varomo lėktuvo gamyba. Gamybos metu buvo nuspręsta, kad numatyto variklio galios nepakaks naikintuvui. Taip pat gamybos proceso eigoje, 1956 m. buvo nuspręsta įrengti tradicinės konstrukcijos piloto kabiną. Netrukus buvo priimtas sprendimas I.Ae. 37 vystyti kaip ikigarsinį mokymui skirtą lėktuvą, o pačios konstrukcijos pagrindu gaminti galingesnį, dviem sponsonuose sumontuotais varikliais varomą viršgarsinį naikintuvą, gavusį indeksą. I.A.e. 48, galintį išvystyti 2,2 Macho (apie 2700 km/h) greitį.

Prasidėjus lėšų taupymo kampanijai, 1960 m. likus vieneriems metams iki suplanuoto pirmojo I.Ae. 37 skrydžio abu projektai buvo nutraukti.

Specifikacijos (I.Ae. 37)
-------------------------

Orlaivio kūrėjų komanda
**Bendrosios charakteristikos**

* **Įgula:** 1
* **Ilgis:** 11,78 m
* **Sparno mojis:** 10,00 m
* **Aukštis:** 4,92 m
* **Sparnų plotas:** 48,00 m2
* **Svoris:**
	+ **tuščio:** 3300 kg
	+ **kilimo:** 4800 kg
* **Jėgainė:** 16,02 kN traukos turboreaktyvinis variklis Rolls-Royce Derwent V

**Skrydžio duomenys**

* **Maksimalus greitis:** 800 km/h (500 mylių per valandą, 430 mazgų)
* **Skrydžio nuotolis:** 2 000 km (600 mylių, 520 jūrmylių)
* **Skrydžio lubos:** 11 000 m (36089 pėdos)

Bibliografija
-------------

* Rivas, Santiago (2008). „Pioneers & Prototypes: Pulqui, Pulqui II and IA-37/48". *International Air Power Review*. Westport, CT: AIRtime (25): 162–73. ISSN 1473-9917.
* (EN) „I.Ae 37[neveikianti nuoroda]", GVRanjes, Tripod.
* (ES) FMA – Fábrica militar de aviones, Militaria arg.
* (EN) I.Ae 37
* (ES) I.Ae. 37 schemos
* (ES) Aviones, AR.
* (ES) „Hortendes Archyvuota kopija 2012-10-14 iš Wayback Machine projekto.", Disc aircraft, US: Grey falcon

Išnašos
-------

1. ↑  *Proyecto IA 37 ala delta*, Taringa  Archyvuota kopija 2012-07-03 iš Wayback Machine projekto..
2. ↑  Rivas 2008.
**Nemanja Bjelan**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Nemanja Bjelan |
| Gimimo data | 1993 m. lapkričio 16 d. (30 metų) |
| Gimimo vieta | Kninas, Jugoslavija |
| Ūgis | ? cm |
| Svoris | ? kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | vartininkas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2017201720182019201920202021 | FK Kauno ŽalgirisFC StumbrasFK JonavaOFK ŽarkovoSD OyonesaHegelmann LitauenFK Garliava | 11 (0)01 (0)03 (0)05 (0)0? (?)00 (0)12 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. kovo 25 d.. |

**Nemanja Bjelanas** (g. 1993 m. lapkričio 16 d.) – Serbijos ir Kroatijos pilietybes turintis futbolininkas, vartininkas.

Karjera
-------

Karjeros pradžia sietina su FK Sindjelic Belgrad, o vėliau FK Mladenovac (2013/14 m. sezonuose).

Nuo 2016 metų rungtyniavo F.B.K. Kaunas ekipoje, vėliau žaidė Kėdainių FK Nevėžis, FK Kauno Žalgiris, Kauno FC Stumbras ir FK Jonava ekipose.

Pastaraisiais metais treniravosi individualiai ir rungtyniavo Serbijoje (OFK Žarkovo) bei Ispanijoje (SD Oyonesa).

2020 m. sausį oficialiai pranešta, kad Nemanja atstovaus Kauno „Hegelmann Litauen" ekipą.

2021 m. rungtyniavo FK Garliava.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* lietuvosfutbolas.lt
* transfermarket
* flashscore
* Soccerway
| Vilkiautinis |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Varėnos rajonas) |
| Plotas | 0,09 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,73 km |
| Įteka | Vilkiautinė, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Vilkiautinė, kanalas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Vilkiautinis

  |
| **Koordinatės** |  54°07′12″ š. pl. 24°01′18″ r. ilg.﻿ / ﻿54.12000°š. pl. 24.02167°r. ilg.﻿ / 54.12000; 24.02167 |

**Vilkiautinis** – ežeras Lietuvoje, Varėnos rajone, 11 km į pietvakarius nuo Merkinės, Vilkiautinio kaime. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietus – 0,72 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 122,6 m. Krantai žemi, tik šiaurvakarinis krantas kiek aukštesnis. Aplinkui daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Pietinė ežero dalis gausiai užžėlusi vandens augalija. Ežerą prateka iš šiaurės į pietus Vilkiautinė iš Papiškių ežero link Liškiavio ežero (Nemuno baseinas). Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Papiškių kaimas. Ežeras patvenktas, dalis vandens nuteka iškastu į vakarus kanalu, žemiau susiliejančiu su Vilkiautine.

Etimologija
-----------

Ežero pavadinimas padarytas iš žodžio žvėriui *vil̃kas* ar net *vilkiū́tis* („vilkiukas"). Anksčiau ežeras dar minimas kaip *Krùglis* (lenk. *Kruglis*) – nuo liet. *krùglas* (← blrs. *кpyглый*) „apskritas".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 64.
Kauno apskrities herbas
**Kauno apskrities herbas** – vienas iš Kauno apskrities heraldikos atributų. Herbo raudoname lauke sidabrinė tauro galva su auksiniu kryžiumi tarp ragų. Mėlyname bordiūre 10 dvigubų auksinių kryžių.

== Istorija ==ygygykug
Kauno apskrities, kaip teritorinio - administracinio vieneto, pradžią galima laikyti 1564–1566 m. kai reformos metu buvo įkurtas Trakų vaivadijai priklausantis Kauno pavietas. Tuomet Kaunui, kaip ir kitiems Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės pavietams, buvo leista turėti žemės teismo antspaudą su Lietuvos raiteliu. Be didesnių pakeitimų Lietuvos raitelis naudotas apie 250 metų, tik XVIII a. po Lietuvos herbu imtas dar vaizduoti žemės raštininko herbas, kad būtų lengviau nustatyti, kada tas ar kitas dokumentas išduotas.

Pirmaisiais Rusijos Imperijos valdymo metais, siekiant parodyti Kauno priklausomybę Rusijai, žemės teismo antspauduose atsirado du simboliai: viršutinėje dalyje vaizduotas Rusijos dvigalvis erelis, o po juo – Lietuvos raitelis. Tokia simbolika išliko iki 1831 m. sukilimo. 1842 m. gruodžio 18 d. įkurta nauja Kauno gubernija. Iš pradžių siūlyta gubernijos herbe vaizduoti pilies kieme obeliską, Lietuvos raitelį ir Žemaitijos lokį. Tačiau istorinių simbolių neliko, buvo įteisinta vien rusiška (stačiatikiška) atributika. 1843 m. pastatyta Kauno rotušės aikštėje Borodino paminklo kopija tapo Gubernijos herbo simboliu ir išliko iki XX a. pradžios. Vėliau Kauno apskritis herbo neturėjo.

Svarstant herbo idėjas, nė viena iš dviejų negalėjo tinkamai reprezentuoti Kauno apskrities. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės laikais naudotas valstybės herbas, o Rusijos imperijos metais sukurtas gubernijos herbas buvo skirtas rusiškumui ir stačiatikybei pabrėžti. Pritarta Kauno apskrities administracijos prašymui, kad jų heraldika būtų susieta su Kauno miesto (apskrities centro) simbolika. Į apskrities herbą įdėta tik tauro galva su lotynišku kryžiumi tarp ragų. Be to, jame apskrities statusą rodo mėlynas bordiūras su 10 dvigubų auksinių kryžių.

2003 m. liepos 16 d. Kauno apskrities herbas patvirtintas Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu Nr. 159. Herbo etalono autorius dailininkas Rolandas Rimkūnas.

Šaltiniai
---------

* Lietuvos heraldika II / Lietuvos heraldikos komisija prie Respublikos Prezidento (sudarytojas ir parengėjas Edmundas Rimša). Vilnius: Baltos lankos, 2004. ISBN 9955-584-69-6.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kauno apskrities vėliava