recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 18°23′05″ š. pl. 95°12′28″ v. ilg.﻿ / ﻿18.38472°š. pl. 95.20778°r. ilg.﻿ / 18.38472; 95.20778

Ejipantlos krioklys
**Ejipantlos krioklys** (isp. *Salto de Eyipantla*) – krioklys Meksikoje, Verakruso valstijoje, Los Tustlaso krašte, San Andres Tustlos savivaldybėje. Krioklys yra ~40 m pločio ir 50 aukščio, susidaręs Katemako upėje, tekančioje iš Katemako ežero į Meksikos įlanką. Sausuoju metu laiku susiskaido į sraujas. Krioklio pavadinimas nahuatlių kalba reiškia „trys sraujos".

Ejipantlos krioklys yra populiarus turistinis objektas. 2006 m. čia filmuotos filmo „Apokalipto" scenos.

Galerija
--------

* Vaizdas iš viršausVaizdas iš viršaus
* Iš šonoIš šono
* Katemakas tuoj už krioklioKatemakas tuoj už krioklio

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ejipantlos krioklys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „Salto de Eyipantla, la casa del señor de las lluvias". Government of Veracruz. March 7, 2012. Suarchyvuotas originalas May 17, 2014. Nuoroda tikrinta May 17, 2014.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
2. ↑  „El Salto de Eyipantla y Nanciyaga: Ofrecen naturaleza y magia en una sola visita". *El Norte* (Monterrey). January 4, 2004. p. 3.
3. ↑  „Molestan turistas a Gibson". *Reforma* (Mexico City). February 12, 2004. p. 8.
| **Vilhelmas Martynas Variakojis** |
| --- |
|  |
| V. Variakojis 1937 m. |
| Gimė | 1912 m. lapkričio 19 d.Rygoje |
| Mirė | 1988 m. kovo 2 d. (75 metai)Panevėžyje |
| Palaidotas (-a) | Ramygalos gatvės kapinėse |
|  |
| Veikla | stalo tenisininkas, krepšininkas, TSRS sporto meistras, treneris. |

**Vilhelmas Martynas Variakojis** (1912 m. lapkričio 19 d. Rygoje – 1988 m. kovo 2 d. Panevėžyje) – stalo tenisininkas, krepšininkas, TSRS sporto meistras, treneris.

Biografija
----------

1932 m. baigė Šiaulių gimnaziją, studijavo Vytauto Didžiojo universitete, 1938 m. baigė Aukštuosius kūno kultūros kursus.

1932 m. pradėjo dalyvauti stalo teniso varžybose. 1936–1939 m. keturis kartus dalyvavo pasaulio stalo teniso pirmenybėse. 1937, 1940, 1942–1944, 1949–1951 m. 23 kartus Lietuvos čempionas, iš jų 8 kartus vienetų varžybose. 1950 m. TSRS stalo teniso turnyro nugalėtojas, 1951 m. TSRS stalo teniso dvejetų varžybų čempionas.

1937–1940 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės žaidėjas.

1951–1969 m. – Panevėžio vaikų sporto mokyklos direktorius ir treneris. 1969–1974 m. Panevėžio miesto kūno kultūros ir sporto komiteto pirmininkas.

1952 m. TSRS sporto meistras, 1957 m. TSRS nusipelnęs treneris, 1964 m. LTSR nusipelnęs kūno kultūros ir sporto veikėjas.

Knygų „Stalo tenisas" (1959 m.), „Kartu su sportu" (1988 m.) autorius.

Palaidotas Panevėžio Kristaus Karaliaus Katedros kapinėse.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Vilhelmas (Vilius) *Martynas Variakojis*. Panevėžio kraštas virtualiai. Nuoroda tikrinta 2023-04-09.
2. ↑  *Vilhelmas Martynas Variakojis*. Lietuvos sporto enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-04-09.
3. ↑  Panevėžio V. Variakojo sporto mokykla *lse.lt*
| Šuoja |
| --- |
| **Ilgis** | 46 km |
| **Baseino plotas** | 245 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,34 m³/s |
| **Ištakos** | Vaižgų apylinkės |
| **Žiotys** | Kiršinas |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Šuoja** – upė šiaurės vidurio Lietuvoje, Radviliškio ir Panevėžio rajonuose; Kiršino (Nevėžio baseinas) kairysis intakas. Prasideda Vaižgų kaimo apylinkėse, 7 km į pietryčius nuo Šeduvos. Teka į pietryčius, toliau šiaurės rytus; iki santakos su Liūliu vadinama **Kūriu**. Už santakos su Liūliu teka į pietus ir jau vadinama Šuoja. Įteka į Kiršiną prie Baibokėlių, 3 km nuo jo žiočių.

Intakai: Sakalupis, Nasupis, Liūlys, Antytupis, Vinkšnupis, Smirdėlė, Alkupis (kairieji), Laba, Trinupis, Guopys (dešinieji).

Upės vagoje įrengti 2 tvenkiniai: Švaininkų tvenkinys (27 ha) ir Liberiškio tvenkinys (70 ha).

Gyvenvietės prie Šuojos: Dapšioniai, Davongalis, Kurys, Sujetai, Pavinkšniai, Gilbonys, Kairiai, Viburiai, Nauradai, Strolionys, Liberiškis, Pakalniškis.

Upėvardis galimai finiškos kilmės (plg. suom. *Šuoju*, karel. *Шуо, Шуо-ярви*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Šuoja*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 225-226
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
**Vilenas Vadapalas** (g. 1954 m.) – Lietuvos advokatas, teisėtyrininkas tarptautininkas, europeistas, buvęs Vilniaus universiteto (VU) profesorius, Europos Sąjungos Bendrojo Teismo teisėjas, VU Teisės f. Tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės katedros vedėjas.

Biografija
----------

Baigė vienpakopes teisės studijas VU Teisės fakultete. 1983 m. sausio 28 d. Maskvos M. Lomonosovo valstybiniame universitete apgynė teisės kandidato disertaciją tema „Aplinkybės, pašalinančios valstybės atsakomybę tarptautinėje teisėje" (LMT nostrifikuota į socialinių mokslų teisės krypties daktaro), teisės mokslų kandidatas, socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras. 1995 m. lapkričio 20 d. Varšuvos universitete – habilituoto daktaro disertaciją tema „Valstybių atsakomybės tarptautinėje teisėje realizavimas", habilituotas daktaras. Nuo 2012 m. Europos teisės instituto (Vienoje) narys. 2014 ir 2015 m. įgijo kandidatų į Vieningo patentų teismo teisėjus Budapešto mokymo centro sertifikatus.

Po studijų VU Teisės fakulteto dėstytojas (asistentas, docentas, profesorius).
Dėstė vientisųjų vienpakopių teisės studijų dalykus kaip Tarptautinė viešoji teisė (nuo 1981 m.), Žmogaus teisės, (nuo 1991 m.), Žmogaus teisės Europoje, ES teisė (nuo 2000 m.), Europos Bendrijų Teisingumo teismo praktika, ES konstitucinė teisė, Lietuvos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą teisiniai pagrindai ir kt. (iki 2004 m. vasaros). 

Buvo *Jean Monnet* Europos Sąjungos teisės katedros vedėjas; Europos Sąjungos studijų asociacijos – Lietuva pirmininkas; Seimo darbo grupės Konstitucijos pataisoms, reikalingoms stojimui į ES, pranešėjas; Tarptautinės teisininkų komisijos narys (2003 m. balandžio mėn.). Derybininkas derybose dėl Lietuvos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą. LR derybų delegacijų ir derybų grupių narys. Nuo 2004 m. gegužės 12 d. ES Pirmosios Instancijos Teismo, iki 2013 m. Europos Sąjungos Bendrojo Teismo teisėjas.

1991-1993 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės patarėjas tarptautiniams santykiams. 1996-1997 m. Kęstučio Stungio advokato kontoros advokatas. 1997-2004 m. Europos teisės departamento prie LR TM direktorius. 2014-2015 m. Stambulo Yeditepe universiteto Teisės fakulteto profesorius, Europos Sąjungos teisės ir konkurencijos teisės dėstytojas. Nuo 2015 m. Vilniaus komercinio arbitražo teismo arbitras. Nuo 2016 m. advokatų kontoros „Vadapalas, Vaitekūnas ir partneriai EUROLEX" advokatas, partneris. Praktikos sritys - Europos Sąjungos teisė, tarptautinė teisė, žmogaus teisės ir kt.

Paskelbė mokslinių straipsnių, parašė vadovėlių, monografijų, kitokių mokslo darbų ES teisės ir tarptautinės teisės srityse.

Moka anglų, lenkų, prancūzų, rusų ir vokiečių kalbas.

Vedęs. Sūnus Mindaugas Vadapalas (g. 1977 m.), advokatų kontoros „Vadapalas, Vaitekūnas ir partneriai EUROLEX" advokatas, partneris.

Darbai
------

* V. Vadapalas. Lietuvos Respublikos stojimo į Europos Sąjungą konstituciniai pagrindai // Europos Sąjungos teisė ir Lietuva. Vilnius, 2002.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos mokslo potencialas Archyvuota kopija 2013-12-03 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  EBTT informacija **(**liet.**)**
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Teddy Scholten |
|  |
| Biografija |
| Gimė | 1926 m. gegužės 11 d.Reisveikas, Nyderlandai |
| Mirė | 2010 m. balandžio 8 d. (83 metai)Reisveikas, Nyderlandai |
| Žanrai | pop, liaudies muzika |
| Veikla | dainininkė, vedėja |
| Aktyvumo metai | 1955–1975 |

**Dorothea Margaretha „Teddy" Scholten** (mergautinė pavardė *Van Zwieteren*; 1926 m. gegužės 11 d. – 2010 m. balandžio 8 d.) – olandų dainininkė, 1959 m. Eurovizijos nugalėtoja.

1959 metais atstovavusi Nyderlandams, laimėjo 1959 m. Eurovizijos dainų konkursą su daina „Een beetje". Muziką dainai sukūrė Dick Schallies, žodžius sukūrė Willy van Hemert.

Su vyru Henk Scholten ji įrašė keletą albumų, iš jų daugelis dainų skirta vaikams. Šeštajame-septintajame dešimtmečiuose ji dalyvavo populiariuose Nyderlandų televizijos šou. 1965 ir 1966 metais ji vedė Nacionalinę dainų šventę.

  


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Corry Brokken** | **Nyderlandų atstovas Eurovizijoje**1959 | Po to:**Rudi Carrell** |
| Prieš tai:**André Claveau** | **Eurovizijos dainų konkurso laimėtojas**1959 | Po to:**Jacqueline Boyer** |
| Kujunis-Mazarunisangl. *Cuyuni-Mazaruni* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Gajanos vėliava Gajana |
| **Administracinis centras** | Bartika |
| **Tarybų skaičius** | 2 |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 18 375 |
| **Plotas** | 47 213 km² |
| **Tankumas** (2012) | 0,39 žm./km² |

**Kujunis-Mazarunis** (angl. *Cuyuni-Mazaruni*) – vienas iš 10-ies Gajanos regionų. Yra šalies šiaurės vakaruose, ribojasi su Venesuela, Brazilija. Įeina į Guajana Esekiba regioną, į kurį pretenduoja Venesuela. Administracinis centras – Bartika.

Iki 1980 m. priklausė Mazarunio-Potaro apskričiai. Dabar regionas vadinamas pagal pagrindines upes – Kujunį ir Mazarunį.

Svarbiausios gyvenvietės: Bartika, Isanas, Iseneru, Kartunis, Peters Mainas, Arimu Mainas, Kamarangas, Keveigekas, Imbaimadajus, Tumerengas ir Kamikusa.

Kaimyninės tarybos
------------------

* VII-1 Kujunis
* VII-2 Mazarunis/Žemutinis Berbisas Esekibas

Šaltiniai
---------

1. ↑  GUYANA, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
| **Gajanos regionai** |  |
| Barima-Vainis | Pomerūnas-Supenamas | Esekvibo salos-Vakarų Demerara | Demerara-Mahaika | Mahaika-Berbisas | Rytų Berbisas-Koranteinas | Kujunis-Mazarunis | Potaras-Siparunis | Aukštutinis Takutu-Aukštutinis Esekvibas | Aukštutinė Demerara-Berbisas |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Portveino taurė
**Portveinas** – spirituotas portugališkas vynas. Kilęs iš šiaurinės Portugalijos provincijų. Pavadinimas „portveinas" kilęs iš vieno svarbiausių Portugalijos jūrų uosto Porto. Vienas geriausiai žinomų pietietiškų vynų. 

Raudonasis rubino spalvos (*Ruby*), baltasis (*Branco*) ir auksinis (*Tawny*) vynas. Saldus su vaisių prieskoniu. Baltasis yra saldžiausias iš visų portveinų. 

Įprastas vynas tapo stipresnis dėl to, jog portugalai į eksportuodami įpildavo vyno spirito ir taip ilgiau išlaikydavo nesugedusiu. Taigi į Britų salas plukdomas vynas įgaudavo brendžio prieskonį ir netrukus šis skonis tapo portugališko vyno skiriamuoju ženklu.

Gamyba
------

Raudonasis portveinas ilgai brandinami. Dažniausiai tai kelių vynų mišinys.

Baltasis portveinas taip pat bręsta keletą metų statinėse, o paskui supilstomas į butelius.

Vartojimas
----------

Dėl savo (dažniausiai) saldaus skonio, portveinas yra vartojamas kaip desertinis vynas.
|  |
| --- |
| Luveno katalikiškasis universitetaspranc. *Université catholique de Louvain* |
| lot. *Universitas Catholica Lovaniensis* |
| Įkurtas | 1425 / 1834 m. |
| Tipas | Visuomenės |
| Rektorius | Vincent Blondel |
| Darbuotojų | 5139 (2008 m.) |
| Studentų | 31 130 (2017 m.) |
| Vieta | Naujasis Luvenas, Belgija |
| Svetainė | uclouvain.be |

Luveno katalikiškasis universitetas
**Luveno katalikiškasis universitetas** (pranc. *Université catholique de Louvain*), **UCLouvain** – vienas žymiausių Belgijos universitetų Naujajame Luvene dėstomąja prancūzų kalba, tęsiantis seniausio pasaulyje katalikiškojo Leuveno universiteto veiklą. Koimbros grupės narys. 2009 m. buvo 22 000 studentų, 5139 dėstytojai.

Istorija
--------

Luveno universitetas įsteigtas Brabanto kunigaikščio Žano Burgundiečio (1403-1427 m.) prašymu popiežiaus Martyno V 1425 m. gruodžio 9 d. suteikta bule. Po 1797 m. Kampo-Formijo taikos, kuria Austrijos imperijos valdos atiteko Prancūzijai, senasis universitetas Direktorijos įsaku buvo uždarytas. 1815-1832 m. veikė Luveno valstybinis universitetas. 1834 m. lapkričio 8 d. Maline įsteigtas universitetas dėstomąja prancūzų kalba, kuris netrukus buvo perkeltas į senojo universiteto rūmus. Nuo 1890 m. universitete galėjo studijuoti ir moterys. Nuo 1930 m. jame dėstyta ir olandų kalba. Per Pirmąjį ir Antrąjį pasaulinį karą sudegė universiteto biblioteka. Po 1968 m. studentų riaušių Leuveno universitetas skilo į flamandiškąjį ir prancūziškąjį. Flamandiškasis Leuveno katalikiškasis universitetas liko senosiose patalpose, prancūzakalbis Luveno katalikiškasis universitetas (UCLouvain) įsikūrė 1971 m. pradėtame ir 1979 m. baigtame statyti studentų miestelyje Naujajame Luvene.

2004 m. birželio 29 d. sudaryta *Luveno akademija*, apjungusi prancūzakalbius Belgijos universitetus, 2007 m. parengė planą nuo 2010 m. spalio 1 d. sujungti visas Belgijos katalikiškas aukštąsias mokyklas į vieną. Jungiami:

* Monso katalikų universitetiniai fakultetai, FUCaM, įsteigti 1965 m. Monse
* Notre-Dame de la Paix universitetiniai fakultetai, įsteigti 1831 m. Namiure
* Sent Luiso universitetiniai fakultetai, įsteigti 1858 m. Briuselyje kaip Filosofijos mokykla
* Luveno katalikiškasis universitetas

Struktūra
---------

* Architektūros, inžinerijos, urbanistikos ir aplinkotvarkos fakultetas
* Ekonomikos, socialinių ir politinių mokslų fakultetas
* Filosofijos ir literatūros fakultetas
* Medicinos fakultetas
* Psichologijos ir edukologijos fakultetas
* Taikomųjų mokslų fakultetas
* Teisės fakultetas
* Teologijos fakultetas
* Tiksliųjų ir gamtos mokslų fakultetas
* Inžinerinės biologijos, agronomijos ir aplinkosaugos fakultetas
* Biblioteka, įkurta 1971 m.
* 4 mokslinės laboratorijos

Universiteto žmonės
-------------------

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ramūnas Labanauskas. *Luveno katalikiškasis universitetas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 48 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Luveno katalikiškasis universitetas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Koordinatės: 50°40′10″ š. pl. 04°36′44″ r. ilg.﻿ / ﻿50.66944°š. pl. 4.61222°r. ilg.﻿ / 50.66944; 4.61222
Technikumas Donecke
**Technikumas** (rus. *техникум*, lenk. *technikum*) – valstybinė specialaus vidurinio profesinio mokymo įstaiga, plačiai veikusi SSRS ir kai kuriose sovietinio bloko šalyse. Technikumuose buvo teikiamas „specialusis vidurinis išsilavinimas". Technikumai ruošė vidurinės grandies specialistus įvairioms liaudies ūkio šakoms: pramonei, medicinai, švietimui ir kultūrai, armijai, žemės ūkiui, statyboms, transportui ir kt. Šios mokymo įstaigos priėmė moksleivius, baigusius nepilną vidurinę mokyklą ar jau turinčius bendrąjį vidurinį išsilavinimą. Technikumų absolventai galėjo toliau tęsti studijas aukštosiose mokyklose. Panašios mokymo įstaigos, teikusios mokymą iš įvairių technikos šakų, dar vadintos **politechnikumais**.

SSRS 1975 m. veikė 4286 specialiojo vidurinio mokymo įstaigos, tarp kurių buvo 2746 technikumai: pramoninė statyboje – 1236, statyboje – 220, transporte – 213, ryšių sistemoje – 31, žemės ūkyje – 681, ekonomikoje – 361.

Iširus SSRS, dauguma technikumų Nepriklausomų Valstybių Sandraugos šalyse buvo pavadinti koledžais, kai kurie išliko.

Lietuvoje
---------

Po Lietuvos okupacijos 1940 m. prasidėjo ir joje veikusios švietimo sistemos pertvarka Sovietų Sąjungos pavyzdžiu. Siekiant parengti specialistus, imta plėsti specialiųjų vidurinių mokyklų tinklą. Vieni pirmųjų įsteigtų technikumų: 

* Vilniaus prekybos technikumas (1946),
* Vilniaus geležinkelių transporto technikumas (1948),
* Klaipėdos žemės ūkio technikumas (1946),
* Panevėžio hidromelioracijos technikumas (1950),
* Rietavo žemės ūkio technikumas (1951),
* Telšių taikomosios dailės technikumas (1951) ir kt.

1951–1952 m. iš viso jų buvo 49. Visa švietimo sistema buvo centralizuotai valdoma iš Maskvos. 1987 m. buvo 66 technikumai, kuriuose mokėsi beveik 59 tūkst. moksleivių. Moksleiviai, baigę technikumą (kaip ir bendrojo lavinimo vidurinę mokyklą, profesinę technikos mokyklą) galėjo pradėti dirbti arba tęsti mokslą aukštojoje mokykloje.

Lietuvoje technikumai veikė iki 1991 m. Juose buvo vykdomas mokymas pagal specialiojo vidurinio mokslo programas. Mokymo trukmė buvo 3,5 – 4 metai, o įstojusieji po vidurinės mokyklos mokėsi metais trumpiau nei įstojusieji po pagrindinės. Technikumų absolventų diplomai liudijo įgytą specialųjį vidurinį išsilavinimą ir suteiktą profesinę kvalifikaciją (techniko, technologo ir kt.), pakankamą dirbti ne tik techninį darbą, bet ir vadovauti kitiems darbuotojams. LR Vyriausybės 1991 m. kovo 12 d. potvarkiu Nr. 125 P technikumai (kartu ir visos kitos specialiosios vidurinės mokyklos – pedagogikos, prekybos, medicinos, kultūros, muzikos) buvo likviduoti, o jų bazėje įsteigtos aukštesniosios mokyklos. Aukštesniosios mokyklos diplomas (kodas 4001) pakeitė ankstesnį LTSR egzistavusį vienodo pavyzdžio specialiojo vidurinio mokslo diplomą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Technikumas tarpt. žodžių žodyne Archyvuota kopija 2014-02-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Informacija apie specialųjį vidurinį išsilavinimą liudijančius diplomus

Nuorodos
--------

* Apie technikumą Didžiojoje tarybinėje enciklopedijoje (rusų k.)
* Švietimo sistema Lietuvoje 1940–1990 metais Archyvuota kopija 2014-05-14 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 54°38′30.48″ š. pl. 23°19′47.72″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6418000°š. pl. 23.3299222°r. ilg.﻿ / 54.6418000; 23.3299222

|  Šunskų šv. Marijos Magdalietės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Marijampolės |
| **Savivaldybė** | Marijampolės savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Šunskai |
| **Adresas** | Varpo g. 36 |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų ir plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1865 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Šunskų šv. Marijos Magdalietės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šunskų miestelyje, 10 km į šiaurę nuo Marijampolės, Žvirgždės, (Šešupės kairiojo intako), dešiniajame krante.

Istorija
--------

Galinis fasadas
Šunskų kaimo kapinėse XVIII a. antrojoje pusėje buvo koplyčia. Prie jos 1785 m. pastatyta klebonija, apsigyveno kunigas. 1795 m. pastatyta akmenų mūro bažnyčia, Vilkaviškio parapijos filija. 1819 m. veikė parapinė mokykla.

Prastai pastatyta bažnyčia pradėjo griūti. Kunigo Simano Kudirkevičiaus rūpesčiu 1865 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją konsekravo vyskupas Konstantinas Irenėjus Lubenskis. Kunigas Jonas Totoraitis 1906 m. įsteigė „Žiburio" draugijos skyrių ir biblioteką.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, vienabokštė, su žema trisiene apside, šoniniais priestatais. Šventoriaus tvora metalinė, jos cokolis akmenų mūro, stulpai sumūryti iš plytų. Tvoroje įmūryta koplyčia.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šunskų šv. Marijos Magdalietės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
„Bosch Magneto Co" produkcijos planavimo departamentas 1918 m. – vienas iš technostruktūros pavyzdžių
**Technostruktūra** – organizacijos struktūros dalis, kurią sudaro įvairūs analitikai, kurie projektuoja ir formalaus valdymo, kontrolės, prisitaikymo struktūras, jas palaiko.

Henrio Mintsbergo nuomone, technostruktūros įtaka remiasi kompetencijos sistema, bet pasireiškia per biurokratinės kontrolės sistemos vystymą. Tuo tapu stipri organizacijos ideologija mažina biurokratinės kontrolės (o kartu ir technostruktūros) poreikį. Dėl to technostruktūra paprastai priešinasi organizacijos ideologijos vystymuisi ir palaikymui.

Technostruktūros analitikai paprastai menkai tesiidentifikuoja su savo organizacija.

Kadangi technostruktūros projektuojamos kontrolės ir prisitaikymo sistemos labiau reikalingos, kai kas nors keičiasi, technostruktūra skatina daryti nuolatinius pokyčius. Tai daroma, net jei pačiai organizacijai šie pokyčiai nenaudingi. Kita vertus, Mintsbergo nuomone, šie pokyčiai paprastai būna gana atsargūs, nes technostruktūra siekia standartizuoti visų kitų organizacijos dalių darbą, o dideli pokyčiai tam trukdo.

Iš organizacijos tikslų technostruktūra labiausiai linksta susitelkti į operacinius, išmatuojamus, tikslus, nes jie leidžia lengviausiai pagrįsti biurokratinės kontrolės naudą. Iš jų technostruktūra labiausiai linksta į našumą, ekonominius tikslus.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Henry Mintzberg, „Power In and Around Organizations", Prentice Hall, 1983, 134-137 psl.
|  |
| --- |
| Luzmila Carpio |
| Pilnas vardas | Luzmila Carpio |
| Gimė | 1954 m. (~69 metai)Bolivija Kala Kala, Potosi departamentas, Bolivija |
| Žanrai | folkloras, Andų muzika |
| Kūrinių kalbos | kečujų, aimarų |
| Veikla | vokalistė |
| Instrumentai | vokalas, čarangas, kena |
| Aktyvumo metai | 1970- |
| Įrašų kompanija | Lauro, Accords Croises |
| Svetainė |  |

**Lusmila Karpijo** (*Luzmila Carpio*, g. 1954 m. *Qala-Qala* kaime Potosi departamente) – Bolivijos dainininkė. Atlieka tradicines dainas aimarų ir kečujų kalbomis, groja su *charango* ir *quena*.

Paauglystėje išvyko gyventi į Orurą. Ten tapo indėnų muzikos kolektyvo nare, su kuriuo dalyvavo konkurse Kočabamboje. Lusmilos atlikta daina *Siway Azucena* greitai išpopuliarėjo visoje Bolivijoje ir buvo pirmoji indėniška daina, sulaukusi tokio pasisekimo. Dainininkės balsas pasižymi aukštomis tonacijomis. Luzmila Carpio dainose apdainuojamas žmogaus ir gamtos ryšis, santarvė.

2006 m. Bolivijos prezidentas Evo Moralesas Lusmilą Karpijo paskyrė Bolivijos ambasadore Prancūzijoje.

Diskografija
------------

* *Tincu Tincu Tincu* (1970)
* *Sumaj Llajta* (1980)
* *Ruphay & Luzmila Carpio* (1982)
* *Luzmila Carpio en Radio Francia* (1983)
* *Huayños* (1988)
* *Arawi. The Spirit of the Andes* (1998)
* *Reina del Folklore 1970-71* (1999)
* *Lo Mejor de Luzmila Carpio* (1999)
* *Kuntur Mallku-The Messenger* (2000)
* *Song of the Earth and Stars* (2004)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Luzmila Carpio svetainėje Last.fm
* Luzmila Carpio atlieka *Ama Sua, Ama Llulla, Ama Qhella*
| Tedžonas대전 |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

TedžonasTedžonas

36°21′0″ š. pl. 127°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.35000°š. pl. 127.38333°r. ilg.﻿ / 36.35000; 127.38333﻿ (Tedžonas)Koordinatės: 36°21′0″ š. pl. 127°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.35000°š. pl. 127.38333°r. ilg.﻿ / 36.35000; 127.38333﻿ (Tedžonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+9) |
|  |
| **Valstybė** | Pietų Korėjos vėliava Pietų Korėja |
| **Provincija** | provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 1 488 435  |
| **Plotas** | 540 km² |
| **Tankumas** (2020) | 2 756 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Tedžonas |

**Tedžonas** (kor. 대전 = *Taejŏn*) – miestas Pietų Korėjos vidurio vakaruose. Didelis susisiekimo mazgas. Išvystyta šilko, medvilnės, mašinų, maisto pramonė. Apylinkėse išgaunamos volframo rūdos.

Istorija
--------

Tedžonas ilgą laiką buvo nedidelis kaimas. Tačiau 1905 m. nutiesus geležinkelį Seulas-Pusanas ir čia pastačius stotį, gyvenvietė pradėjo augti. 1926 m. valdant japonams buvo nutiestas geležinkelis į Mokpą ir tai dar labiau paspartino miesto plėtrą. Dabar tai antras miestas šalyje pagal augimo spartą.

1993 m. Tedžone vyko Pasaulinė paroda.

### Pavadinimo kilmė

Anksčiau miestas vadinosi *Hanbat*, kas senąja korėjiečių kalba reiškė „platus laukas". Dabartinis pavadinimas (*Taejŏn* arba *Daejŏn*) dabartine kalba reiškia tą patį.

Švietimas
---------

Mieste įsikūrę nemažai universitetų, privačių ir valstybinių tyrimų centrų. Žinomiausi iš jų yra: Korėjos mokslo ir technologijų institutas (KAIST), Čungnamo valstybinis universitetas, Pėčė universitetas, Usong universitetas, Informacinių technologijų vystymo institutas, Euldži universitetas, Hanbat valstybinis universitetas, Tedžono universitetas, Korėjos kosmoso tyrimų institutas.

Sportas
-------

Tedžone 2002 m. vyko XVII pasaulio futbolo čempionatas.

Šaltiniai
---------

1. SOUTH KOREA: Cities # Provinces, *citypopulation.de*
2. ↑  SOUTH KOREA: Cities # Provinces, *citypopulation.de*
3. SOUTH KOREA: Cities # Provinces, *citypopulation.de*
4. ↑  SOUTH KOREA: Cities # Provinces, *citypopulation.de*
| Imbarės akmuo (Laumės kūlis) |
| --- |
| Akmens vaizdas iš pietryčių pusės |
| 

Imbarės akmuo (Laumės kūlis)Imbarės akmuo (Laumės kūlis)

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°02′16″š. pl. 21°33′48″r. ilg.﻿ / ﻿56.0377°š. pl. 21.56327°r. ilg.﻿ / 56.0377; 21.56327Koordinatės: 56°02′16″š. pl. 21°33′48″r. ilg.﻿ / ﻿56.0377°š. pl. 21.56327°r. ilg.﻿ / 56.0377; 21.56327 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Imbarės seniūnija |
| Aukštis | 1,5 m |
| Plotas | 3,2×4,2 m |
| Žvalgytas | 1993 m. |

**Imbarės akmuo**, vadinamas *Laumės kūliu* (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 21119, senas registro kodas – M153) – mitologinis akmuo šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Imbarės kaime (Imbarės seniūnija), ties riba su Žvainiais, 0,27 km į vakarus nuo kelio Salantai – Imbarė, 0,75 km į rytus nuo Salanto ir Alkupio santakos, kairiuose jų krantuose.

Akmuo
-----

Akmuo stambus, pailgas šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, susmegęs žemėje, virš kurios kyšanti dalis 4,2 m ilgio, 3,2 m pločio, 1,4–1,5 m aukščio. Viršutinėje plokštumoje yra pėdą primenantis įdubimas, kurio ilgis 25 cm, plotis 8–10 cm, gylis 2–4 cm.

1994 m. įrašytas į Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų laikinąją apskaitą, 2000 m. registruotas kultūros vertybių registro mitologinių vietų sąraše (M153), 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.

0,1 km į pietvakarius yra Imbarės alka, 0,34 km į pietryčius – rytus – Imbarės akmuo su dubenėliais, 0,65 km į pietryčius – Imbarės II akmuo su dubenėliais, 1,24 km į pietvakarius – Imbarės piliakalnis.

Istorija
--------

Vietos gyventojai akmenį vadina *Laumės akmeniu* ir pasakoja, kad ant jo laumės papjovė pavogtas žmonių avis. Kiti pasakoja, kad prie akmens laumės papjovusios vogtą veršį. Seniau akmeniu gąsdindavo vaikus, drausdami jiems prie jo eiti, kad laumė nepagriebtų.

Seniau šalia akmens telkšojo kūdra, netoli kurios gulėjo *Šventyklos vartais* vadintas kitas stambus akmuo, o arčiau Alkupio aukštumoje stūksojo akmuo su dubenėliais. Pasakojama, kad senovėje šioje vietoje buvusi pagonių šventykla.

1979 m. melioratoriai kūdrą nusausino, Šventyklos akmenį suskaldė, o Laumės akmenį aplinkui atkasė ir nesėkmingai bandė nutempti šalin, tačiau jis tik pasviro ant šono ir liko gulėti dirvoje.

1993 m. žvalgė Vykintas Vaitkevičius, 1999 m. – Julius Kanarskas.

Literatūra
----------

* Vykintas Vaitkevičius. Mosėdžio ir Salantų apylinkių senosios šventvietės. – Liaudies kultūra – 1995, Nr. 3. – P. 14

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vykintas Vaitkevičius. Senosios Lietuvos šventvietės: Žemaitija. – Vilnius: Diemedis, 1998. – P. 73, 74
2. ↑  Valstybės žinios – 2001 m. birželio 21 d. – Nr. 50. – P. 93
3. ↑  Kultūros vertybių registras: Akmuo vad. Laumės kūliu, Kretingos r. sav. Imbarės k. (Imbarės sen.)

Nuorodos
--------

* „Akmuo vad. Laumės kūliu". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2018-02-05.
* Imbarės Laumės kūlis: Kretingos krašto enciklopedija Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 61°10′10.2″ š. pl. 28°46′25.1″ r. ilg.﻿ / ﻿61.169500°š. pl. 28.773639°r. ilg.﻿ / 61.169500; 28.773639

Imatros krioklys F. Matvejevo paveiksle (1819 m.)
**Imatra** (suom. *Imatrankoski*) – krioklys pietryčių Suomijoje, Vuoksos upėje, Imatros mieste. Susidaręs 7 km nuo Vuoksos ištakos iš Saimos ežero, toje vietoje, kur vanduo prasimuša pro Salpauselkės gūbrį. Susideda iš daugelio 23–50 m pločio slenksčių (pakopų); bendras aukštis 18,4 metro. Krioklys tęsiasi per 1,5 km. Vidutinis debitas 475–620 m³/s.

XX a. 3-ajame dešimtmetyje ant krioklio įrengta Imatros hidroelektrinė (galia 155 MW). Dabar Imatros krioklys atsikuria tik tada, kai atveriami hidroelektrinės šliuzai (vasaros pavakarėmis ir per Kalėdas). Šis įvykis pritraukia daug turistų.

* Imatros slenksčiai 1897 m.Imatros slenksčiai 1897 m.
* Vuoksos vaga, kai šliuzai uždarytiVuoksos vaga, kai šliuzai uždaryti
* Krioklys, atidarius šliuzusKrioklys, atidarius šliuzus
* Imatros HEImatros HE

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 164
2. ↑  *Imatra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005

Nuorodos
--------

* Imatros krioklio paleidimas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Imatra (krioklys)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Lymnocryptes minimus** |
| --- |
| Oželis nykštukas (Lymnocryptes minimus)Oželis nykštukas (*Lymnocryptes minimus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Sėjikiniai paukščiai  *( Charadriiformes)* |
| Šeima: | Tilvikiniai  *( Scolopacidae)* |
| Gentis: | **Oželiai nykštukai**  *( Lymnocryptes)* |
| Rūšis: | Oželis nykštukas  *( Lymnocryptes minimus)* |

 |
| Binomas |
| ***Lymnocryptes minimus***Brunnich, 1764 |

*Lymnocryptes minimus*
**Oželis nykštukas** (*Lymnocryptes minimus*) – tilvikinių (*Scolopacidae*) šeimos, monotipinės **oželių nykštukų** (*Lymnocryptes*) genties slapukaujantis paukštis, kuris pabaidytas skrenda nedaug ir tuoj nusileidžia ant žemės. Kūno ilgis apie 19 cm, svoris – 50-90 g.

Viršugalvis ir pakaušis juodi su rusvomis smulkiomis dėmelėmis. Galvos šonuose plati šviesi juostelė. Nugara juoda, violetinio ir žalio atspalvio, išmarginta rusvomis dėmelėmis ir dviem išilginėmis juostomis. Vairuojamosios plunksnos rusvai pilkos su gelsvomis dėmelėmis. Vidurinė pora ilgesnė, jų viršūnės aštrios. Kūno apatinė pusė balta. Pagurklis ir krūtinės priekis rusvi su baltomis dėmelėmis. Snapas šviesus, gelsvas, tik galas juodas. Kojos žalsvai pilkos.

Lietuvoje reta rūšis. Gyvena pelkių klampynėse. Lizdą suka ant žemės. Deda 4 gelsvai rusvus kiaušinius, išmargintus rudomis dėmėmis.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Oželis nykštukas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Vandeniniai strazdai** |
| --- |
| Amerikinis vandeninis strazdas (*Cinclus mexicanus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Vandeniniai strazdai  *( Cinclidae)* |

 |
| Binomas |
| ***Cinclidae***Lesson, 1828 |

**Vandeniniai strazdai** (*Cinclidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima.

Išvaizda
--------

Tai vieninteliai šio būrio paukščiai, sugebantys nardyti ir plaukioti po vandeniu. Nedideli, apkūnūs, trumpa uodega ir stipriomis kojomis. Kūno ilgis 14-22 cm, masė 40-90 g.

Biologija
---------

Gyvena poromis ir pavieniui. Didesnių būrių niekada nesudaro.

### Lizdas

Lizdą įsirengia apgriuvusiuose upių šlaituose. Lizdas didelis, rutuliškas, iš samanų susuktas.

Mityba
------

Minta vandenyje ir šalia vandens aptinkamais bestuburiais.

Paplitimas
----------

Paplitę kalnuotose Amerikos, Azijos, Europos vietovėse bei Afrikos Atlaso kalnuose.

Šeimoje 1 gentis ir 5 rūšys.

Gentys
------

* Vandeniniai srazdai – *Cinclus* Borkhausen, 1797
**Kurelininkai** (latv.  *kurelieši, Kureļa grupa*) – Vokietijos kariuomenės latvių karinis junginys per Antrąjį pasaulinį karą.

Istorija
--------

Įkurtas 1944 m. liepos mėn. Vadas generolas Janis Kurelis (1882–1954 m.), pagal kurio pavardę ir buvo vadinami kariai. Dalinį buvo numatyta panaudoti fronte ir diversijoms TSRS kariuomenės užnugaryje. 1944 spalio mėn. junginyje buvo apie 3000 karių. Tačiau Latvių antinacinio pasipriešinimo organizacija Latvijos vyriausioji taryba tikėjosi, kad šis dalinys taps būsimos Latvijos išlaisvinimo armijos branduoliu. Tokie siekiai nepatiko Vokietijos kariuomenės Kuršo grupuotės vadovybei, todėl 1944 m. lapkričio 14 d. 8.00 val. vokiečių SS ir SD daliniai, vadovaujami F. Jekelno ir P. Fukso, apsupo Kurelininkų štabą ir suėmė apie 450 karių. Aštuoni dalinio štabo karininkai, tarp jų štabo viršininkas kapitonas Kristupas Upelniekas ir techniniai darbuotojai buvo sušaudyti Liepojoje.

Kurelininkų padalinys, iš viso apie 600 karių, kuriems vadovavo leitenantas Robertas Rubenis, nepasidavė ir iki 1944 m. gruodžio mėn. kovojo prieš Vokietijos karinius dalinius prie Ventspilio ir tik užėjus šalčiams nutarė nutraukti pasipriešinimą. J. Kurelis buvo išvežtas į Vokietiją, kiti suimtieji – į Štuthofo koncentracijos stovyklą. Vokietijai kapituliavus, dalį jų suėmė TSRS NKVD ir išvežė į Sibiro koncentracijos stovyklas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gintautas Ereminas. *Kurelininkai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 209 psl.
|  |
| --- |
| Waylon |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Willem Bijkerk |
| Gimė | 1980 m. balandžio 20 d. (43 metai)Apeldornas, Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| Žanrai | kantri, pop, rokas, soul |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | 1997–dabar |
| Susijusi veikla | The Common Linnets, Santa Rosa, Millstreet |
| Svetainė | waylon.nl |

**Willem Bijkerk** (g. 1980 m. balandžio 20 d. Apeldorne), geriau žinomas kaip **Waylon** – olandų dainininkas.

Biografija
----------

Pseudonimą Waylon atlikėjas pasiėmė iš savo muzikinio idealo – amerikiečių kantri atlikėjo Waylon Jennings. 2001 metais buvo pakviestas prisijungti prie Waylon Jennings turo JAV, tačiau tais pačiais metais amerikietis mirė, o Willem grįžo į gimtuosius Nyderlandus.

Atlikėjas išpopuliarėjo 2008-aisiais televizijos projekte „Olandijos talentai" ir tapo pirmuoju olandu, pasirašiusiu kontraktą su „Motown". 2009 metais išleido albumą „Wicked Ways" albumą, kuris užėmė 3 vietą populiariausiųjų sąraše. 2011 m. išleido antrąjį albumą, o po metų buvo išrinktas geriausiu dainininku „3FM" apdovanojimuose.

2014 metais kartu su Ilse DeLange suformavo duetą „The Common Linnets" ir tų metų „Eurovizijoje" triumfavo pirmajame pusfinalyje, finale užėmė 2 vietą. Tai buvo aukščiausias šalies pasiekimas nuo 1975 metų. Vis dėlto atlikėjas po konkurso nusprendė palikti grupę ir koncentruotis į solinę karjerą.

Nuo 2016 metų atlikėjas taip yra vienas iš projekto „Nyderlandų balsas" mokytojų. 2018 m. Waylon su daina „Outlaw in 'Em" antrą kartą atstovavo Nyderlandams „Eurovizijoje" Lisabonoje.

Diskografija
------------

* 2009: *Wicked Ways*
* 2011: *After All*
* 2014: *Heaven After Midnight*
* 2016: *Seeds*
* 2018: *The World Can Wait*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Waylon (dainininkas)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Anouk  *„Birds"*** |  **Nyderlandų atstovas Eurovizijoje  (dueto The Common Linnets sudėtyje)**2014 | Po to:**Trijntje Oosterhuis  *„Walk Along"*** |
| Prieš tai:**O'G3NE  *„Lights and Shadows"*** |  **Nyderlandų atstovas Eurovizijoje**2018 | Po to:**–** |
| Manresaisp. *Manresa* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

ManresaManresa

41°43′0″ š. pl. 01°49′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.71667°š. pl. 1.81667°r. ilg.﻿ / 41.71667; 1.81667﻿ (Manresa)Koordinatės: 41°43′0″ š. pl. 01°49′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.71667°š. pl. 1.81667°r. ilg.﻿ / 41.71667; 1.81667﻿ (Manresa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Katalonija Katalonijos regionas |
| **Provincija** | Barselonos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 75 297  |
| **Plotas** | 41,6 km² |
| **Tankumas** (2014) | 1 810 žm./km² |
| **Altitudė** | 238 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Manresa |

**Manresa** (isp. ir kat. *Manresa*) – miestas šiaurės rytų Ispanijoje, Katalonijoje, Barselonos provincijoje, 65 km į šiaurės vakarus nuo Barselonos, prie Kardenerio upės. Tekstilės, chemijos (gumos, mineralinių trąšų), elektrotechnikos, odos pramonė, vystomas turizmas. Apylinkėse kasama kalio druska. Manresoje veikia konservatorija, meno mokykla. Į rytus nuo miesto įsteigtas Sant Ljorenso del Munto gamtos parkas, tolėliau iškyla Monseratas.

Paveldas
--------

Manresoje išlikę daug tradicinės architektūros paveldo: Senasis romėnų tiltas (atstatytas XII a. vėliau sugriautas 1939 m. ir atstatytas 1962 m.), XIV a. Naujasis tiltas, XIV–XV a. Švč. Mergelės Marijos bažnyčia (kataloniškosios gotikos stilius), XVII a. barokinė jėzuitų Šv. Ignaco bažnyčia, pastatyta ant uolos (joje kurioje kurį laiką gyveno jėzuitų ordino steigėjas Šv. Ignacas Lojola), XVIII a. barokinė rotušė ir Teismo rūmai, taip pat šiuolaikinės architektūros Manresos kazino.

Istorija
--------

Senovėje Manresa (romėnų vadinta *Minorisa*) buvo iberų gyvenvietė. 711 m. miestą užėmė arabai, bet 796 m. apleido. Vėliau miestas pateko į Karolio Didžiojo valdą. Po vietos gyventojų sukilimo 827 m. Manresa buvo nusiaubta frankų, o 841 ir 842 m. vėl užpulta arabų. Miestas buvo apleistas, o atkurtas vėl X a. Rekonkistos laikais Manresa buvo svarbi tvirtovė kovoje prieš maurus, iki 1492 m. gyveno didelė žydų bendruomenė. Klestintį miestą vėliau nuniokojo maro epidemija. 1522–1523 m. Manresoje buvo apsistojęs Ignacas Lojola, todėl miestas tapo piligrimystės vieta. XIX a. plėtojosi audimo verslas. Manresa apgriauta per Ispanijos pilietinį karą.

Sportas
-------

* Manresos „Bàsquet" – krepšinis.

Galerija
--------

* La Cova – Šv. Ignaco bažnyčia*La Cova* – Šv. Ignaco bažnyčia
* Švč. Mergelės Marijos bažnyčiaŠvč. Mergelės Marijos bažnyčia
* Senasis tiltas (Pont Vell)Senasis tiltas (*Pont Vell*)
* Manresos kazinoManresos kazino

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Manresa*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008
| Gelzenkirchenasvok. *Gelsenkirchen* |
| --- |
|              |
| *Operos rūmai* |
|  |
| 

GelzenkirchenasGelzenkirchenas

51°31′0″ š. pl. 7°6′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.51667°š. pl. 7.10000°r. ilg.﻿ / 51.51667; 7.10000﻿ (Gelzenkirchenas)Koordinatės: 51°31′0″ š. pl. 7°6′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.51667°š. pl. 7.10000°r. ilg.﻿ / 51.51667; 7.10000﻿ (Gelzenkirchenas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Šiaurės Reinas-Vestfalija Šiaurės Reinas-Vestfalija |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 270 000  |
| **Plotas** | 104,84 km² |
| **Tankumas** (2007) | 2 575 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Gelzenkirchenas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Gelzenkìrchenas |

**Gelzenkirchenas** – miestas Vokietijos Rūro baseino šiaurėje, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje.

Mieste stovi didžiausia Vokietijoje saulės energijos jėgainė, kita anglimi kūrenama jėgainė turi aukščiausią kaminą visoje Vokietijoje (302 metrai).

Istorija
--------

Pirmą kartą miesto vardas paminėtas 1150 m. bet iki pat XIX a. čia buvo mažas kaimelis, kol neprasidėjo industrinė revoliucija. 1840 m. pradėjus anglies kasimą regione, Gelzenkirchene gyveno 6 tūkst. žmonių. 1900 m. gyventojų skaičius išaugo iki 138 000.

Miesto transportas
XX a. pradžioje miestas tapo svarbiausiu angliakasybos centru visoje Europoje ir tuo užsitarnavo „tūkstančio fakelų miesto" vardą.

Sportas
-------

Mieste 1974 m. vyko X pasaulio futbolo čempionatas, 1988 m. – VIII Europos futbolo čempionatas, o 2006 m. – XVIII pasaulio futbolo čempionatas. Stipriausias klubas yra FC Schalke 04.

Nuorodos
--------

* Oficialus miesto puslapis (vokiečių k.)
| Imbarės Medsėdžiai |
| --- |
| Gyvenvietė panaikinta apie 1927 m. |
| [[Vaizdas:|270px]] |
| 

Imbarės MedsėdžiaiImbarės Medsėdžiai

 |
| **Koordinatės** | 56°01′08″š. pl. 21°33′40″r. ilg.﻿ / ﻿56.019°š. pl. 21.561°r. ilg.﻿ / 56.019; 21.561﻿ (Imbarės Medsėdžiai)Koordinatės: 56°01′08″š. pl. 21°33′40″r. ilg.﻿ / ﻿56.019°š. pl. 21.561°r. ilg.﻿ / 56.019; 21.561﻿ (Imbarės Medsėdžiai) |
|  |
| **Apskritis** | Klaipėdos apskrities vėliava Klaipėdos apskritis |
| **Savivaldybė** | Kretingos rajono savivaldybės vėliava Kretingos rajono savivaldybė |
| **Seniūnija** | Imbarės seniūnija |

**Imbarės Medsėdžiai** – buvęs kaimas šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 4 km į pietus - pietvakarius nuo Salantų, Salanto kairiajame krante.

Etimologija
-----------

Pavadinimas žemaitiškai *Imbaries Medsiedē* reiškia Imbarės miško viensėdžius (žem. *medē* – liet. *miškas*; žem. *sieda* – liet. *vienkiemis, viensėdis*). Rašytiniuose šaltiniuose vietovardis rašomas lenk. *Inbory*, rus. *застроекъ Инбары, Имброды Медседы*, liet. *Imbarės Medsėdžiai*.

Geografija
----------

Plytėjo į rytus nuo Salanto upės, dabartinio Imbarės kaimo pietvakarinėje - vakarinėje dalyje, prie kelio  **2313**  Salantai–Skaudaliai–Nasrėnai . Vakariniame pakraštyje auga *Ožkinio krūmų*, rytuose – *Biržtvos* miškas. Reljefas lygus, nežymiai kalvotas. Šiaurėje ir vakaruose ribojosi su Imbarės kaimo, pietuose - pietryčiuose – su Imbarės dvaro žemėmis. Į vakarus driekėsi Salanto slėnyje buvusios Imbarės dvaro ganyklos ir šienaujamos pievos.

Istorija
--------

Susiformavo XIX a. Imbarės dvaro ir kaimo ganyklų ir miško žemėje. Iš pradžių tai buvo vienos, vėliau – kelių vienkieminių sodybų užusienis, priklausęs Imbarės kaimo bendruomenei. XX a. pradžioje tapo savarankišku kaimu, kuriame 1923 m. buvo 11 ūkių ir 54 gyventojai. Lietuvos žemės reformos metu apie 1927 m. prijungtas prie Imbarės kaimo.

| Administracinis-teritorinis pavaldumas |
| --- |
| 1861–1880? m. | Platelių seniūnija, Gintališkės valsčius, Telšių apskritis |
| 1880–1915 m. | Salantų valsčius, Telšių apskritis |
| 1915–1927 m. | Salantų valsčius, Kretingos apskritis |

Gyventojai
----------

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1902 m. ir 1923 m.** |
| **1902 m.** | **1923 m.sur.** |
| 59 | 54 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Literatūra
----------

* Julius Kanarskas. Imbarės žemė: žvilgsnis į 755 metų praeitį. - Kretinga: Kretingos muziejus, 2008

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos apgyventos vietos. - Kaunas, 1925. - P. 119
2. ↑  *Алфавитный списокъ населенныхъ мѣстъ Ковенской губерніи*. – Ковна, Тіпографія Губернскаго Правленія, 1903.
3. ↑  *Lietuvos apgyventos vietos: pirmojo visuotinojo Lietuvos gyventojų 1923 m. surašymo duomenys*. Kaunas: Finansų ministerija. Centralinis statistikos biūras, 1925.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Agkistrodon piscivorus** |
| --- |
| Vandeninis mokasinas (Agkistrodon piscivorus)Vandeninis mokasinas(*Agkistrodon piscivorus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Žvynaropliai  *( Squamata)* |
| Pobūris: | Gyvatės  *( Serpentes)* |
| Šeima: | Angys  *( Viperidae)* |
| Pošeimis: | Duobagalvės angys  *( Crotalinae)* |
| Gentis: | Skydasnukiai  *( Agkistrodon)* |
| Rūšis: | Vandeninis mokasinas  *( Agkistrodon piscivorus)* |

 |
| Binomas |
| ***Agkistrodon piscivorus***Lacépčde, 1789 |

**Vandeninis mokasinas** (*Agkistrodon piscivorus*) – skydasnukių (*Agkistrodon*) genties roplys, priklausantis angių (*Viperidae*) šeimai, duobagalvių angių (*Crotalinae*) pošeimiui. Ilgis 75-120 cm. Turi termolokatorius, kuriais visiškoje tamsoje aptinka šiltakraujį grobį. Gaudo žuvis, smulkius žinduolius, driežus, paukščius ir net kitas gyvates.

Dauginasi kasmet pavasarį. Gyvavedis. Atveda iki 10 jauniklių.

Paplitęs JAV. Gyvena prie vandens telkinių.

Nuodai
------

Gyvatės įkandimas yra hemotoksinis, kuris sukelia sutinimą bei nekrozę įkandimo vietoje. Suteikus skubią medicinę pagalbą, mirties išvengiama. Nuodingesnė už kitus savo genties atstovus, tačiau ne tiek nuodinga kaip barškuolės. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vandeninis mokasinas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Veinas Gretzkis** (angl. *Wayne Gretzky*; g. 1961 m. sausio 26 d. Brantforde, Ontarijuje, Kanadoje) – kanadiečių ledo ritulininkas, žaidęs centro puolėjo pozicijoje, *Finikso „Coyotes"* bendrasavininkis.

Pradėjo žaisti ledo ritulį nuo 6 metų, vyresnių (10 metų) komandoje. Būdamas 15 metų, tris kartus pasirodė ant ledo „Ontario Hockey Association" (OHA). Nuo 1977 iki 1978 m. sezone žaidė OHA Su Sent Mari „Greyhounds". 1978 m. žaidė Kanados jaunių rinktinėje.
1978 m. pasirašė sutartį su WHA lygos Indianapolio „Racers" komanada, tačiau joje žaidė vieną sezoną, nes dėl finansinių sunkumų lyga žlugo. Į NHL lygą patekusiems Edmontono „Oilers" buvo leista pasirinkti 2 vartininkus ir 2 žaidėjus iš WHA lygos, ir jie pasirinko W. Gretzkį. Pirmajame savo NHL sezone laimėjo Harto apdovanojimą (naudingiausio žaidėjo apdovanojimas). Jis vienintelis gavo apdovanojimą kaip naujokas.

1988 m. rugpūčio mėn. buvo iškeistas Los Andželo „Kings" klubui. 1994 m. kovo 24 d. pasiekė naują įvarčių rekordą (802).

1996 m. vasario 29 d. jis buvo iškeistas Sent Luiso „Blues" komandai. Tų pačių metų liepos 22 d. kaip lasivasis agentas pasirašė sutartį su Niujorko „Rangers". 1999 m. balandžio 16 d. pasitraukė iš profesionalaus sporto.

1999 m. lapkričio 23 d. buvo įtrauktas į NHL šlovės muziejų.

Phoenix Coyotes
---------------

2000 m. liepos 2 d. tapo vienu iš komandos dalininku. 2005 m. rugpjūčio mėnesį tapo komandos vyriausiuoju treneriu. 2009 m. rugsėjo 24 d. pasitraukė iš vyriausiojo trenerio posto, teikdamas, kad "<..> Abu likę pretendentai į Phoenix Coyotes klubą, pareiškė, kad aš netinku jų ateities planams, todėl kreipiausi į generalinį vadybininką D. Maloney ir patariau ieškoti kuo pakeisti mane vyriausiojo trenerio pareigose."

Apdovanojimai
-------------

* Art Ross apdovanojimas (daugiausiai įvarčių pelnęs žaidėjas) 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1989, 1991, 1994
* Hart apdovanojimas (naudingiausias žaidėjas) 1981, 1982, 1983, 1984, 1985, 1986, 1987, 1989
* Ledi Bing apdovanojimas 1980, 1991, 1992, 1994, 1999
* 4 kartus laimėjo Stenlio taurę 1984, 1985, 1987, 1989
* Daugiausiai įmuštų įvarčių (894)
* Daugiausiai perdavimų (1962)
* Daugiausiai įvarčių per vieną kėlinį (4) (1984 m. vasario 18 d. trečiajame kėlinyje su Sent Luiso „Blues")

Nuorodos
--------

* Oficialus W. Gretzky puslapis

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Archyvuota kopija 2012-12-17 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑
7. ↑