recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Marija Šilkarskytė-Arsenjeva** |
| --- |
| Gimimo vardas | Marija Šilkarskytė |
| Gimė | 1886 m. gruodžio 9 d.Juodžionys, Lietuva |
| Mirė | 1921 m. rugpjūčio 16 d. (~35 metai)Juodžionys, Lietuva |
| Palaidotas (-a) | Juodžionių kapinės |
| Tautybė | lietuvė |
| Sutuoktinis (-ė) | Nikolajus Arsenjevas |
|  |
| Veikla | profesorė |
| Sritis | romanų filologija |
| Organizacijos | Maskvos universitetas |
|  |
| Alma mater | Sorbonos universitetas |

**Marija Justina Šilkarskytė-Aresnjeva** (lenk. *Maria Szyłkarska*, g. 1886 m. gruodžio 9 d. Juodžionyse, Pasvalio r. – m. 1921 m. rugpjūčio 16 d. ten pat) – Lietuvos filologė, profesorė.

Gimė Juodžionių dvare, dab. Pasvalio rajone, filosofo Vladimiro Šilkarskio sesuo. Baigė Mintaujos gimnaziją, 1904–1910 m. studijavo Sorbonoje (Paryžius). 1916 m. tapo Maskvos universiteto Romanų literatūros katedros privatdocente, 1918 m. – profesore. 1919–1921 m. Maskvos universiteto Istorijos-filologijos fakulteto Rusų kalbos ir rusų literatūros katedros profesorė. ~1920 m. norėjo prisidėti kuriant Lietuvos universitetą, bet gavusi pasiūlymą tapti prancūzų kalbos lektore, darbo atsisakė ir grįžo į Maskvą.

1919 m. ištekėjo už prof. Nikolajaus Arsenjevo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marija Arsenjeva-Šilkarskytė. Lietuvių enciklopedija, I t. Bostonas: Lietuvių enciklopedijos leikla, 1953, T. 1: A.
2. ↑
3. ↑  Biržys, Petras, 1932. *Lietuvos miestai ir miesteliai*, II t. 569–570 p.
| **Marius Marijonas Ročius** |
| --- |
| Gimė | 1963 m. vasario 9 d. (60 metų)Vilniuje |
|  |
| Veikla | Lietuvos inžinierius programuotojas, politinis veikėjas, šachmatininkas |
| Partija | 
* 1991 m. Lietuvos socialdemokratų partija;
* 1999 m. Lietuvos socialdemokratų sąjunga.

 |
|  |
| Išsilavinimas | aukštasis |
| Alma mater | 1986 m. Vilniaus universitetas |

**Marijonas Ročius** (g. 1963 m. vasario 9 d. Vilniuje) – inžinierius programuotojas, Lietuvos politinis veikėjas, šachmatininkas, vyresnysis tarptautinis meistras (SIM).

Biografija
----------

1981 m. baigė Vilniaus Antano Vienuolio vidurinę mokyklą, 1986 m. Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą. 2000 metais stažavosi JAV.

1986 m. Ekonomikos ministerijos skaičiavimo centro inžinierius programuotojas, 1991 m. AB „Pajus" vadybininkas, nuo 2000 m. UAB „Investicijų portfelių valdymas" generalinis direktorius. 
1997–2000 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.

1991–1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1991–1992 m. LSDP sekretorius. 1991–1999 m. Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos narys, atsakingasis sekretorius, tarptautinis sekretorius. 1993–1999 m. LSDP tarybos narys, 1997–1999 m. LSDP valdybos narys, užsienio sekretorius, 1999 m. Etikos ir procedūrų komisijos narys, 1993–1999 m. Vilniaus skyriaus tarybos narys. Nuo 1999 m. „Socialdemokratija – 2000" narys. Nuo 2007 m. Lietuvos šachmatų federacijos viceprezidentas.

Esperanto klubo „JUNECO" narys, šachmatų klubo „Diagonalė" narys. Šachmatų kandidatas į sporto meistrus. Žaidžia ir korespondenciniais šachmatais. Vyresnysis tarptautinis meistras, SIM (2002 m.).

Išnašos
-------

1. ↑  Lietuvos šachmatų federacijos prezidentu antrai kadencijai perrinktas Gediminas Paviržis

Nuorodos
--------

* Anketa: Marijonas Ročius
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Port ŽantilisPort-Gentil |
| --- |
| *Port Žantilio panorama* |
|  |
| 

Port ŽantilisPort Žantilis

0°43′0″ p. pl. 8°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿0.71667°š. pl. 8.78333°r. ilg.﻿ / 0.71667; 8.78333﻿ (Port Žantilis)Koordinatės: 0°43′0″ p. pl. 8°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿0.71667°š. pl. 8.78333°r. ilg.﻿ / 0.71667; 8.78333﻿ (Port Žantilis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Gabono vėliava Gabonas |
| **Provincija** | Pajūrio Ogovės provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1873 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 125 000  |
|  |
|  **Vikiteka** | Port Žantilis |

**Port Žantilis** (pranc. *Port-Gentil*) – antras pagal dydį Gabono miestas, įsikūręs šalies vakaruose, prie Lopeso kyšulio, Atlanto vandenyno pakrantėje, Ogovės deltos saloje. Pajūrio Ogovės provincijos centras. 125,0 tūkst. gyventojų (2001 m.). Svarbus jūrų uostas (išvežama nafta, mediena). Yra tarptautinis oro uostas. Naftos perdirbimo, medienos apdirbimo (įskaitant faneros gamybą), maisto, farmacijos pramonė, laivų remontas. Yra šiluminė elektrinė. Apylinkėse išgaunama nafta ir gamtinės dujos.

Istorija
--------

Port Žantilį 1873 m. įkūrė prancūzai, sudarę taiką su Orungu karalyste. Pavadintas prancūzų kolonisto Émile Gentil garbei. Kolonijiniais laikais miestas buvo svarbus medienos, dramblio kaulo, kaučiuko tiekimo centras.
Koordinatės: 54°32′54″š. pl. 23°20′46″r. ilg.﻿ / ﻿54.548334°š. pl. 23.346163°r. ilg.﻿ / 54.548334; 23.346163


|  Marijampolės Švč. Trejybės cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм Пресвятой Троицы |
| **Dekanatas** | Kauno stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Marijampolės miesto savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Marijampolė |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1901 m. |
| **Stilius** | istorizmas |

**Marijampolės Švč. Trejybės cerkvė** stovi Marijampolėje, P. Armino g. 38A. Priklauso Marijampolės Švč. Trejybės parapijai.

Istorija ir dabartis
--------------------

Galinė dalis
1901 m. cerkvė pastatyta kaip kapinių koplyčia. 2007 m. senosiose kapinėse esanti cerkvė restauruota grąžinta stačiatikiams ir pritaikyta tikinčiųjų reikmėms. Liturgijos vyksta kas mėnesį. Cerkvę aptarnauja kunigas Igor Rinkevič iš Kauno stačiatikių Apreiškimo parapijos. Švč. Trejybės parapijai priklauso apie 60 žmonių.

Nuorodos
--------

* Cerkvės istorija
* Apie parapijos gyvenimą ir cerkvę
| **Vilius Juodelis** |
| --- |
| Gimė | 1953 m. spalio 8 d. (69 metai)Lietuva Desiukiškiai, Anykščių rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Alma |
| Vaikai | Jaunius, Andrius |
|  |
| Veikla | Lietuvos ekonomistas, Anykščių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Vilius Juodelis** (g. 1953 m. spalio 8 d. Desiukiškiuose, Anykščių rajonas) – Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis veikėjas.

Biografija
----------

1961–1965 m. mokėsi Desiukiškių pradžios mokykloje, 1965–1972 m. Kurklių vidurinėje mokykloje, 1972–1973 m. Vilniaus 21–oje technikos mokyklose, 1973–1976 m. Zaporožės ir Viazmos aviacijos mokyklose. 1976–1981 m. studijavo Vilniaus universitete, ekonomistas, 1989–1991 m. studijavo Peterburgo politologijos institute, politologas.

1976–1977 m. Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos frezuotojas, 1977–1978 m. „Anykščių vynas" gamyklos tekintojas, 1978–1981 m. Anykščių melioracijos statybos montavimo valdybos tekintojas, tiekėjas, planavimo skyriaus ekonomistas. 1981–1989 m. LKP Anykščių rajono komiteto organizacinio skyriaus instruktorius, organizacinio skyriaus vedėjas, 1991–1997 m. UAB „Akvilė" direktorius, 1997–2000 m. ūkininkas, 2000–2003 m. Anykščių rajono savivaldybės administratorius. 2003–2008 m. Utenos apskrities viršininko administracijos Vidaus audito tarnybos vedėjas, 2008–2011 m. ir 2011–2015 m. Anykščių raj. savivaldybės administracijos direktorius.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Anykščių rajono skyriaus narys, 2005–2015 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.

1995–1997 m. 1997–2000 m. (LDDP sąraše), 2007–2008 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Alma, vaikai Jaunius, Andrius.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  *Vilius JUODELIS*. Anykštėnų biografijų žinynas. Nuoroda tikrinta 2021-10-19.
2. ↑  Kas yra kas Utenos apskrityje 2001. Neolitas, 2001, p. 81.
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| **Tigraliūtis** |
| --- |
| Tigraliūtis Kanberos (Australija) zoosode |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Katiniai  *( Felidae)* |
| Pošeimis: | Didžiosios katės  *( Pantherinae)* |
| Gentis: | Panteros  *( Panthera)* |

 |
| **Panterų (*Panthera*) genties hibridinė rūšis** |
|  |
| ***Panthera tigris*  × *Panthera leo***  |
|  |

**Tigraliūtis** arba **tigonas, tiglonas** (angl. *Tigon*, vok. *Tigon, Töwe*) – tai plėšriųjų žinduolių, katinių šeimos, didžiųjų kačių pošeimio bei panterų genčiai priskiriamų ir sukryžmintų tigro patino  (lot. *Panthera tigris*) ir liūto patelės  (lot. *Panthera leo*) hibridas.

Išvaizda
--------

Tigraliūčiai stambūs, raumeningo kūno su apvalia galva gyvūnai. Jie paveldėjo bendrą liūtų ir tigrų genomą ir turi abiem jiems bendrus kūno išvaizdos bruožus, nors jų išvaizdoje daugiau dominuoja tigro (tėvo) bruožai. Jų kailis oranžinis, dryžuotas, dėmėtas, papilvė balta. Dažniausiais atvejais už abu tėvus (tigrą ir liūtę) mažesni. 

Iš tigrų paveldėjo dryžuotą kailį bei turi tigrams būdingą pomėgį - mėgsta vandenyje maudynes. Iš liūtų paveldėjo karčius (pas patinus), nors jie ir nėra tokie žymūs bei taškuotą kailį, kas būdinga mažiems liūtų jaunikliams. 

Tigraliūčiai auginami nelaisvėje ir žymiai rečiau paplitę nei jiems artimi liūtigriai.

Artimiausios rūšys
------------------

Artimiausi liūtigriai, kurie išvaizda labai panašūs tik žymiai stambesni nei tigrai ir liūtai.

Papildomai
----------

* Panterų hibridai

Nuorodos
--------

* Tigon (youtube.com), *(anglų k.)*
| **Marijonas Babenskas** |
| --- |
| Gimė | 1910 m. birželio 17 d.Viena |
| Mirė | 1997 m. liepos 11 d. (87 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos veterinarijos gydytojas helmintologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras |
|  |
| Išsilavinimas | biomedicinos mokslų daktaras |
| Alma mater | 1938 m. Brno aukštoji veterinarijos mokykla |

**Marijonas Babenskas** (1910 m. birželio 17 d. Viena – 1997 m. liepos 11 d. Vilnius) – Lietuvos veterinarijos gydytojas helmintologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1938 m. baigė Brno aukštąją veterinarijos mokyklą. 1952 m. apgynė kandidatinę disertaciją „Žarnų tinkamumo dešrų gamybai serologinis nustatymas", 1966 m. veterinarijos mokslų kandidatas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1943–1945 m. Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios divizijos pulko vyriausiasis veterinarijos gydytojas. 1947–1951 m. žemės ūkio ministro pavaduotojas, 1952–1956 m. Gyvulininkystės ir veterinarijos instituto direktoriaus pavaduotojas. 1956–1960 m. Biologijos instituto Parazitologijos laboratorijos vadovas. 1960–1967 m. Veterinarijos instituto direktorius; 1967 m. profesorius. 1970–1990 m. Zoologijos ir parazitologijos instituto Helmintologijos laboratorijos vadovas. 7 išradimų iš vabzdžių imuniteto ir naujų biologijos kovos su vabzdžiais, žemės ūkio kenkėjais, metodų autorius.

Bibliografija
-------------

* Imunologinė žemės ūkio gyvulių fascioliozės diagnostika, 1969 m. rusų kalba;
* Organizmo ir jo virškinamojo trakto mikrofloros obligatinė simbiozė, su kt. 1989 m. rusų k.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Marijonas Babenskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 406 psl.
| **Marijonas Miceika** |
| --- |
| Gimė | 1911 m. rugsėjo 13 d.Jurbarke |
| Mirė | 1996 m. (~85 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas |
| Partija | 1932 m. LKP1940 m. TSKP |

**Marijonas Miceika** (1911 m. rugsėjo 13 d. Jurbarke – 1996 m. Vilniuje) – Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1927 m. eksternu baigė Šiaulių gimnazijos keturias klases. 1932–1938 m. kalintas. 1938–1939 m. LKP CK instruktorius Tauragės apskrityje. 1939–1940 m. LKP Kauno apskrities komiteto narys ir sekretorius.

1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. LKP Vilniaus apskrities komiteto sekretorius. 1941–1943 m. dirbo Penzoje, Maskvoje, buvo LKP CK ir LTSR LKT įgaliotinis evakuotųjų LTSR piliečių reikalams Sverdlovsko srityje. Nuo 1943 m. LKP Pietų srities komiteto II sekretorius, Vilniaus miesto, apskrities komiteto sekretorius. 1945–1948 m. Partinės kolegijos prie LKP CK narys. 1949–1950 m. LKP Pasvalio apskrities, 1950–1952 m. Šiaulių srities komiteto sekretorius. 1956 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie TSKP CK. 1956–1957 m. LTSR popieriaus ir medžio apdirbimo pramonės ministro pavaduotojas. 1957–1959 m. LTSR Liaudies ūkio tarybos skyriaus viršininkas. 1959–1976 m. LTSR Aukščiausiojo teismo narys. 1949–1952 m. LKP CK narys. 1940–1947 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas.

Įvertinimas
-----------

1981 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Romas Šarmaitis. *Marijonas Miceika*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 66
**Ignalinos miškų urėdija** − viena iš 42 Lietuvos miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą. Ji apima didžiąją Ažvinčių-Minčios girios dalį, bei mažą Labanoro-Pabradės girios dalį Kaltanėnų seniūnijoje.

Ignalinos miškų urėdijos saugomoms teritorijoms priskirta pusė visų miškų, tai Aukštaitijos Nacionalinio parko, regioninių parkų (Gražutės ir Sirvėtos), valstybinių draustinių miškai, saugomų kraštovaizdžio objektų sklypai, genetiniai draustiniai bei kiti ekosistemų apsaugos bei rekreaciniai miškai. Nemažą saugomų teritorijų plotą užima miškai su apribotu ūkiniu režimu, laukų apsauginiai miškai, vandens telkinių zonų apsaugos ir kiti apsauginiai miškai.

Per metus vidutiniškai iškertama apie 65 000 ktm medienos. Kasmet atkuriama per 180 ha miškų. 70 proc. užsodinama, 30 proc. paliekama savaiminiam atžėlimui. Urėdija pati apsirūpina sėklomis ir sodinukais. Sodmenys miško atkūrimui auginami keturiuose daigynuose. Kasmet išauginama 1200 tūkst. vnt. sėjinukų ir 850 tūkst. vnt. sodinukų.

Bendras urėdijos plotas − 65 000 ha, iš jų 23 000 ha valstybiniai miškai. Vyrauja spygliuočių medynai. Ignalinos miškų urėdas − Alfredas Aškelėnas.

Urėdijos valstybinius miškus administruoja 7 girininkijos.

Girininkijos
------------


|  |  |
| --- | --- |
| **Girininkija** | **Girininkijos vieta** |
| **Seniūnija** | **Gyvenvietė** |
| Daugėliškio | Naujojo Daugėliškio seniūnija | Naujasis Daugėliškis |
| Dūkšto | Dūkšto seniūnija | Ąžuolynė |
| Kaltanėnų | Kaltanėnų seniūnija | Kaltanėnai |
| Kazitiškio | Kazitiškio seniūnija | Kazitiškis |
| Minčiagirės | Tauragnų seniūnija | Šeimatis |
| Tverečiaus | Tverečiaus seniūnija | Tverečius |
| Vaišniūnų | Ignalinos seniūnija | Vaišniūnai |

Nuorodos
--------

* Ignalinos miškų urėdijos tinklalapis
Koordinatės: 55°20′27″ š. pl. 26°09′33″ r. ilg.﻿ / ﻿55.34083°š. pl. 26.15917°r. ilg.﻿ / 55.34083; 26.15917


|  Ignalinos Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Ignalinos |
| **Savivaldybė** | Ignalinos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Ignalina |
| **Adresas** | Bažnyčios a. 4 |
| **Pastatyta** | 1999 m. |
| **Stilius** | modernizmas |

**Ignalinos Švč. Mergelės Marijos Gimimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Ignalinoje.

Istorija
--------

Ignalinoje 1929 m. pastatyta medinė koplyčia, priklausiusi Vidiškių parapijai. 1938 m. pradėtą bažnyčios statybą nutraukė karas. Po jo neužbaigtą bažnyčią rajono valdžia nusavino ir pavertė kultūros namais, vėliau biblioteka.

1961 m. bažnyčia įrengta gyvenamajame name. Pagal architekto R. Krištapavičiaus ir dizainerio V. Dineikos projektą 1989 m. lapkričio 11 d. pradėta statyti nauja mūrinė (kertinį akmenį ir pamatus pašventino arkivyskupas Julijonas Steponavičius). 1990 m. įsteigta parapija. 1996 m. rugpjūčio 18 d. pašventinta koplyčia apatiniame naujojo pastato aukšte, 1999 m. pabaigoje arkivyskupas Audrys Juozas Bačkis pašventino ir visą bažnyčią.

Architektūra
------------

Pastatas modernistinis. Bažnyčios interjere yra S. Kuzmos skulptūros.

XX a. bažnyčia
--------------

1961 m. įkurta bažnyčia buvo tradicinio gyvenamojo namo formos, stačiakampio plano, su bokšteliu. Greta stovėjo dvistulpė varpinėlė. Šventoriaus tvora lentinė.

Nuorodos
--------

* Parapijos svetainė
**Ignalinos rajono geležinkelio būdelės** – buvusios gyvenamosios vietovės (iš viso 6) Ignalinos rajono savivaldybės vakarinėje dalyje, prie geležinkelio ruožo Vilnius–Turmantas. Tai buvo gyvenvietės, kurios 1959–1979 m. gyventojų surašymų metu būdavo nepriskirtos jokiam miesteliui, kaimui ar viensėdžiui, tad jų gyventojai buvo apskaitomi kaip gyvenantys atskirose vietovėse. Būdelės buvo vadinamos greta esančių gyvenviečių vardu, kartais – numeruojamos. Nuo 1989 m. gyventojų surašymo tokios būdelės jau nebeaptinkamos (tikriausiai buvo prijungtos prie atitinkamų gyvenviečių).

Į pietus nuo Ignalinos rajono tame pačiame geležinkelio ruože buvo Švenčionių rajono geležinkelio būdelės (iš viso 15).

Gyventojai
----------

Būdelės administraciškai buvo Grybėnų apylinkės, Gubavos apylinkės, Kazitiškio apylinkės, Naujojo Daugėliškio apylinkės, Palūšės apylinkės, Sokiškių apylinkės ir Vidiškių apylinkės ribose. Surašymų metu jose būdavo surašyta nuo 0 iki 26 žmonių.

| Būdelė | 1959 m. surašymas | 1970 m. surašymas | 1979 m. surašymas |
| --- | --- | --- | --- |
| Grybėnai | 0 | 11 | 3 |
| Ligūnai (Nr. 581) | 0 | 2 | 2 |
| Ligūnai (Nr. 582) | 0 | 7 | 3 |
| Lobiniai | 26 | 18 |  |
| Palaukoja | 15 | 14 |  |
| Paltiškė | 18 | 4 |  |
| ***Iš viso:*** | 59 | 56 | 8 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos TSR kaimo gyvenamosios vietovės 1959 ir 1970 metais (Visasąjunginių gyventojų surašymų duomenys)*. Vilnius: Centrinė statistikos valdyba prie Lietuvos TSR Ministrų tarybos, 1974.
2. ↑  *Lietuvos TSR kaimo gyvenamosios vietovės (1979 metų Visasąjunginio gyventojų surašymo duomenys)*. Vilnius: Lietuvos TSR Centrinė statistikos valdyba, 1982.
| **Picea glauca** |
| --- |
| Baltoji eglėBaltoji eglė (*Picea glauca*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pušūnai  *( Pinophyta)* |
| Klasė: | Pušainiai  *( Pinopsida)* |
| Šeima: | Pušiniai  *( Pinaceae)* |
| Gentis: | Eglė  *( Picea)* |
| Rūšis: | Baltoji eglė  *( Picea glauca)* |

 |

**Baltoji eglė** (*Picea glauca*) – pušinių (*Pinaceae*) šeimos, eglių (*Picea*) genties visažalis spygliuotis medis. Baltoji eglė yra Manitobos provincijos (Kanada) ir Pietų Dakotos valstijos (JAV) simbolis.

Paplitimas
----------

Plačiai paplitusi Šiaurės Amerikoje, nuo centrinės Aliaskos iki Niufaundlando, pietuose arealas siekia Montaną, Mičiganą ir Meiną. Atskiri populiacijos plotai yra Pietų Dakotoje, Vajominge.

Lietuvoje kartais auginama parkuose, prie sodybų.

Aprašymas
---------

Aukštis apie 15-30 m (kartais iki 40 m). Kamieno skersmuo 1 m ir daugiau. Spygliai 8–16 mm ilgio, melsvai žali, šakelių viršutinėje pusėje palinkę į priekį, apatinėje iškilę aukštyn. Kankorėžiai cilindriški, 3–6 cm ilgio, 1,5–2,5 cm pločio.

Baltosios eglės mediena naudojama popieriaus gamybai, kitai medienos produkcijai.

Išskiriami 4 porūšiai:

* *Picea glauca glauca*
* *Picea glauca densata*
* *Picea glauca albertiana*
* *Picea glauca porsildii*

Baltosios eglės kankorėžiai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Hans Nienstaedt and John C. Zasada. White Spruce, *usda.gov*
2. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 46


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Baltoji eglė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Ignas Aleškevičius** |
| --- |
| Gimė | 1950 m. rugpjūčio 27 d.Krekštėnai, Alytaus rajonas |
| Mirė | 2010 m. balandžio 12 d. (59 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Laimutė |
| Vaikai | Irmantas, Laura |
|  |
| Veikla | agronomas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1993 m. Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1977 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Ignas Aleškevičius** (1950 m. rugpjūčio 27 d. Krekštėnuose, Alytaus raj. – 2010 m. balandžio 12 d.) – agronomas, Lietuvos ir Alytaus rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Tėvai išaugino 9 vaikus. 1977 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, įgijo mokslinio agronomo specialybę.
Atitarnavęs armijoje, 1972–1975 m. Alytaus rajono „Gimtosios žemės" kolūkyje dirbo brigadininku, 1975–1980 m. Alytaus rajono Rimėnų sovietinio ūkio agronomas, 1980–1985 m. Alytaus rajono „Volungės" kolūkio vyriausias agronomas.

1985–1987 m. LKP Alytaus rajono komiteto Žemės ūkio skyriaus vedėjas. 1987–1990 m. Alytaus rajono žemės ūkio valdybos vyriausias agronomas. 1993–1995 m. UAB „Krokialaukio pieninė" direktorius. 1995–1997 m. ir 2000–2007 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narys. 1995–1996 m. Alytaus rajono savivaldybės meras.

1996–1997 m. Seimo narys. 1997–2001 m. Alytaus apskrities viršininkas. 2001–2003 m. Alytaus rajono savivaldybės mero patarėjas.

Nuo 2003 m. AB „Lytagra" Alytaus ir Marijampolės regionų vadybininkas.

1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) narys. Žmona Laimutė, sūnus Irmantas, duktė Laura.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  *Mirė Ignas Aleškevičius*, alytausgidas.lt. Nuoroda tikrinta 2021-06-16.
2. ↑  *Kas yra kas Alytaus apskrityje 2001*, Neolitas, 2001, p. 25, ISBN 978-9986-709-23-7
3. ↑  *Kas yra kas Lietuvoje*, Politika, 1997, p. 13, ISBN 978-9986-625-03-2

Nuorodos
--------

* Kandidato anketa (vrk.lt)

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:***postas sukurtas*** | **Alytaus rajono meras**1995–1997 | Po to:**Algirdas Vrubliauskas** |
| Jilano apskritis宜蘭縣 |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Taivano vėliava Taivanas |
| **Administracinis centras** | Jilanas |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 460 908 |
| **Plotas** | 2 143,6251 km² |
| **Tankumas** (2009) | 215 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | TW-ILA |
|  |
| **Tinklalapis** | www.e-land.gov.tw |

**Jilano apskritis** (kin. 桃園縣, pinyin: *Táoyuán Xiàn*; pe̍h-ōe-jī: *Thô-hn̂g-kōan*) – viena iš Taivano apskričių. Tai 17-a pagal dydį apskritis šalyje. Yra šalies šiaurės rytinėje dalyje. Šiaurės vakaruose ribojasi su Sinbėjumi, rytuose su Taojuanu ir Sindžu apskritimi, pietryčiuose su Taidžongu ir pietuose su Hualiano apskritimi. Administracinis centras – Jilanas.

Geografija
----------

Apie 10 km nuo apskrities krantų, Ramiajame vandenyne, išsidėsčiusi Guišan Dao sala, kuri yra negyvenama ir paskelbta gamtiniu rezervatu. Retai apgyvendintuose vakariniame ir pietiniame Jilano apskrities regionuose driekiasi Vidurio Taivano kalnagūbris. Aukščiausia viršukalnė apskrityje yra Nanhubeišanas (南湖 北山; 3535 m), esantis pasienyje su Taidžongo miestu. Pietuose ši kalnų grandinė smenga į Filipinų jūrą. Šiaurės vakarinėje dalyje apskrities ribą formuoja Suešano kalnagūbris (雪山 山脉).

Gyventojai
----------

Dauguma gyventojų susitelkę ties Lanjango upės žiotimis, prie Ramiojo vandenyno. Apskrities teritorijoje gyvena kavalanai, viena iš Taivano aborigenų genčių.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Jilano apskritis yra padalinta į:

1 miestą

* Jilanas

3 miesto tipo gyvenvietes

* Luodongas
* Suao
* Toučengas

8 kaimo tipo gyvenvietes

* Datongas
* Dongšanas
* Dziaosi
* Nanao
* Sansingas
* Vudziė
* Juanšanas
* Džuangvėjus

|  |  |
| --- | --- |
|  **Taivano administracinis suskirstymas** |  |
| **Provincijos**: Fudzianas | Taivanas
**Išskirtieji miestai**: Gaosiongas | Sinbėjus | Taidžongas | Tainanas | Taipėjus | Taojuanas
**Taivano provincijos miestai**: Dziaji | Dzilongas | Sindžu
**Fudziano provincijos apskritys**: Dzinmenas | Liandziangas
**Taivano provincijos apskritys**: Dziaji | Džanghua | Hualianas | Jilanas | Junlinas | Miaoli | Nantou | Penghu | Pingdongas | Sindžu | Taidongas |
**Ignas Budrys** (1933 m. gruodžio 25 d. Grigaičiai (Plungė), Plungės valsčius – 1999 m. sausio 29 d. Vilnius) – Lietuvos dailininkas akvarelininkas.

Biografija
----------

1959 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1960–1965 m. dėstė Vilniaus vaikų dailės mokykloje ir Lietuvos dailės institute.

Nuo 1959 m. dalyvavo parodose, 1960–1994 m. surengė apie 20 individualių parodų. Sukūrė savito stiliaus lyriškų ir dramatiškų, įtaigių lietuvių bruožų peizažų, teminių kompozicijų (ciklai „Senasis Vilnius" 1961–1983 m. ir 1988–1993 m. „Žemaitija" 1962–1973 m. „Eglė žalčių karalienė" 1964–1979 m. „Lietuva - mano džiaugsmas ir skausmas" 1989–1993 m.), portretų (Antanas Švažas, 1962 m. Jonas Graičiūnas, 1964 m. ir 1983 m.), natiurmortų („Natiurmortas su dievukais" 1964 m.). Kūriniams būdinga sodrus koloritas, ryškus kontūrinis piešinys, laisvas platus potėpis, meistriška technika. Nuolatinę jo darbų ekspoziciją turi parengęs Žemaičių dailės muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis. *Ignas Budrys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 562 psl.
| **Ignas Balčiūnas** |
| --- |
| Gimė | 1925 m. spalio 2 d. (97 metai)Obeliai, Rokiškio apskritis |
|  |
| Veikla | veterinarijos gydytojas mikrobiologas |
| Partija | 1973 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1955 m. Lietuvos veterinarijos akademija |

**Ignas Balčiūnas** (g. 1925 m. spalio 2 d. Obeliuose) – Lietuvos veterinarijos gydytojas mikrobiologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

Brolis Balys Balčiūnas. 1955 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1977 m. veterinarijos mokslų daktaras.

1955–1992 m. dirbo Veterinarijos institute, 1974–1992 m. Paukščių ligų laboratorijos vadovas; 1996 m. profesorius.

Paskelbė mokslinių straipsnių apie paukščių tuberkuliozę, salmoneliozę, virusines ligas. 1958 m. sukūrė kompleksinį antigeną paukščių tuberkuliozei ir salmoneliozei diagnozuoti, naują paukščių ligų profilaktikos metodą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ignas Balčiūnas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. - 170
2. ↑  *Ignas Balčiūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. - 485 psl.
| **Andrius Narbekovas** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. lapkričio 11 d. (63 metai)Gargždai |
|  |
| Veikla | gydytojas chirurgas, kunigas |
| Organizacijos | Vytauto Didžiojo universitetasMykolo Romerio universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | humanitarinių mokslų daktaras |
| Alma mater | Kauno medicinos institutasLaterano universitetas |

**Andrius Narbekovas** (g. 1959 m. lapkričio 11 d. Gargždai) – Lietuvos gydytojas chirurgas, kunigas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

Gimė daugiavaikėje šeimoje. Brolis futbolininkas Arminas Narbekovas. 1984 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1993 m. baigė Kauno kunigų seminariją, įšventintas kunigu. 1998 m. baigė Popiežiškojo Laterano universiteto Jono Pauliaus II šeimos ir santuokos studijų instituto filialą Vašingtone.

1984–1985 m. Klaipėdos miesto ligoninės, 1985–1988 m. Pasvalio rajoninės ligoninės chirurgas, 1988–1990 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija) klinikinis ordinatorius. 1993–1995 m. Vilniaus kunigų seminarijos dėstytojas, studijų prefektas. Nuo 1993 m. Vilniaus arkikatedros bazilikos kunigas rezidentas. Nuo 1998 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 2004 m. Teologijos katedros vedėjas, nuo 2005 m. ir universiteto santuokos ir šeimos studijų centro direktorius. Nuo 2001 m. ir Lietuvos teisės universiteto (nuo 2004 m. Mykolo Romerio universitetas) dėstytojas, nuo 2008 m. profesorius. Nuo 2012 m. Šv. Teresės bažnyčios ir Aušros vartų koplyčios kunigas rezidentas.

Lietuvos bioetikos komiteto prie Lietuvos Sveikatos Apsaugos Ministerijos narys – ekspertas, Lietuvos Kultūrinės Psichiatrijos Asociacijos valdybos narys. Nuo 2013 m. Nacionalinės sveikatos tarybos narys.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinės veiklos sritys: bioetika, bioteisė, šeimotyra. Parašė straipsnių santuokos, šeimos, moralės, bioteisės, eutanazijos ir kitais klausimais.

Bibliografija
-------------

* Bioetika, 2004 m.
* Meilė ir pasirengimas šeimai: vaisingumo pažinimas, su kitais, 2004 m.
* Nėštumo nutraukimo etika, su kitais, 2005 m.
* Medicinos etika, su A. Širinskiene, 2007 m.
* Lytiškumo ugdymo etika, vadovėlis aukštųjų mokyklų studentams, 2008 m.
* Medicina, etika ir teisė apie žmogų iki gimimo, su kitais, 2013 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  '**. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 50 psl.**

Nuorodos
--------

* Prof. dr. Andriaus Narbekovo asmeninis tinklalapis
| Vinicairus. *Винницы*vep. *Vingl* |
| --- |
|  |
|  |
| 

VinicaiVinicai

60°37′54″ š. pl. 34°46′00″ r. ilg.﻿ / ﻿60.63167°š. pl. 34.76667°r. ilg.﻿ / 60.63167; 34.76667﻿ (Vinicai)Koordinatės: 60°37′54″ š. pl. 34°46′00″ r. ilg.﻿ / ﻿60.63167°š. pl. 34.76667°r. ilg.﻿ / 60.63167; 34.76667﻿ (Vinicai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Leningrado sritis Leningrado sritis |
| **Rajonas** | Podporožės rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1137 |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 2 059  |
|  |
| **Pašto kodas** | 187760 |
| **Tel. kodas** | +7 81365 |

**Vinicai** (rus. *Винницы*, vep. *Vingl*) – kaimas Podporožės rajone, Leningrado srityje, Rusijos Federacijoje, Ojatės dešiniajame krante. Administracinis Vinicų kaimo gyvenvietės centras.

Esama prielaidos, kad rusiškas kaimo pavadinimas susijęs vepsų kalbos žodžiu *venänik* 'rusas'. Pirmą kartą rusų šaltiniuose minimas 1137 m. IKi XX a. antrosios pusės vietovardis *Vinicai* reiškė ne vientisą gyvenamąją vietovę, o visą grupę nedidelių gyvenviečių, išsidėsčiusių arti viena kitos. 1926 m. surašymo duomenimis, į kaimą įėjo daugiau kaip keturiasdešimt gyvenviečių. Kaimo branduoliu tapo Vinicų valsčius (gyvenvietė prie parapinės cerkvės).

Išnašos
-------

1. 1 2  Энциклопедия «Культура Ленинградской области». Село Винницы.
2. ↑  ПФА РАН, ф. 195, оп. 3, д. 92, лл. 224–255, 387–414
| **Andrius Kazimieras Zaviša** |
| --- |
|  |
| Zavišos |
| Herbas „Łabędź" |
| Herbas „Łabędź" |
|  |
| Gimė | 1614 m. |
| Mirė | 1678 m. birželio 23 d. (~64 metai) |
| Tėvas | Kristupas Zaviša |
| Motina | Katerina Tiškevičiūtė |
| Sutuoktinis (-ė) | Aleksandra Oginskaitė |
| Vaikai | Jonas Mykolas Zaviša, Kristupas Stanislovas Zaviša |
|  |
|  **Vikiteka** | Andrius Kazimieras Zaviša |

**Andrius Kazimieras Zaviša** (apie 1614–1678 m. birželio 23/26 d.) – LDK valstybinis veikėjas, Lietuvos didysis raštininkas (1650–1678). Minsko (nuo 1638), Čečersko ir Slanimo senūnas.

Biografija
----------

Lietuvos bajorų Zavišų giminės atstovas, herbo „Łabędź" savininkas. Lietuvos dvaro ir didžiojo maršalkos, Vilniaus kašteliono Kristupo Zavišos (apie 1600–1670) ir Katerinos Tiškevičiūtės vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – Breslaujos seniūnas Janas Jurgis Zaviša (apie 1620–1671).

Nuo 1650 iki 1678 metų užėmė Lietuvos didžiojo raštininko pareigybę. 1655 metais įstojo į Tyšovecko konfederaciją, įkurtą Lenkijos-Lietuvos magnatų kovoje prieš Švedijos armiją.

Palaidotas Bernardinų vienuolyne Minske.

Šeima ir vaikai
---------------

Andriaus Kazimiero Zavišos žmona Aleksandra Oginskaitė
Apie 1645 metus vedė Aleksandrą Oginskaitę, Minsko vaivados ir Trakų kašteliono, kunigaikščio Aleksandro Oginskio (apie 1585–1667) ir Katerinos Palubinskaitės dukterį. Jų vaikai:

* Jonas Mykolas Zaviša (1658–1685), Minsko seniūnas
* Kristupas Stanislovas Zaviša (1660–1721), Minsko vaivada

Nuorodos
--------

* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 1: Абаленскі – Кадэнцыя. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 684 с.: іл. ISBN 985-11-0314-4.
„Makita" kompanijos elektrinis oblius
**Elektrinis oblius** – elektrinis įrankis, skirtas medienos obliavimui.

Elektrinio obliaus pirmtakas buvo medinis oblius su aštriu peiliu – rankinis įrankis, kuris buvo vertinamas šimtmečiais, dailidės pasididžiavimas, perduodamas iš kartos į kartą. Šiuolaikinis elektrinis oblius naudojamas medžio sluoksniui greitai pašalinti, sulyginti ką tik nupjautą lentą ar rąstą. Medžio drožlės darbo metu patogiai išmetamos per šoną. Beveik visi modernūs elektriniai obliai leidžia šalinti skiedras į vieną iš pasirinktų pusių (kairę arba dešinę). Jeigu oblius turi dulkių nusiurbimo atvamzdį, prie jų galima prijungti ir maišelį drožlėms arba nusiurbimo sistemą.

Charakteristikos
----------------

Priklausomai nuo elektrinių įrankių gamintojo ir konkretaus modelio, obliai sukami 0,5-2,3 kW galios variklių. Įrankiai viršijantys 1 kW paprastai yra skirti profesionalams. Didžiausias obliavimo gylis, arba nuimamos medienos sluoksnio storis, siekia nuo 1,5 iki 9 mm. Šį gylį galima reguliuoti bene visuose šiuolaikiniuose obliuose.

Be laidinių elektrinių oblių (220–230 V) rinkoje egzistuoja ir akumuliatoriniai modeliai (18 V). Belaidžiai obliai yra patogesni ir mobilesni.

Saugiam darbui atlikti naudojami apsauginiai akiniai, antveidžiai, ausinės.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Elektrinis oblius** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Į ką atkreipti dėmesį renkantis elektrinį oblių? (*delfi.lt/daraupats*) Archyvuota kopija 2016-03-19 iš Wayback Machine projekto.
U3 logotipas
**U3** – *Microsoft Windows* operacinių sistemų programų standartas, pagal kurį programos paleidžiamos tiesiai iš specialios USB atmintinės. Šios programos gali į kompiuterį rašyti rinkmenas bei informaciją, tačiau visa tai pašalinama atmintinę atjungus.

U3.com konsorciumas U3 aprašą atitinkančias atmintines vadina *USB Smart Drives* („išmoningosios USB atmintinės"). Nuo įprastų USB atmintinių jos skiriasi tuo, kad jose yra „U3 Launchpad" programa. Ji atitinka *Windows* *Start* meniu bei kontroliuoja U3 programų diegimą.

U3 platforma
------------

### *U3 Launchpad*

*U3 Launchpad* – tai programa, esanti U3 įrenginyje. Ji suderinta taip, kad automatiškai pasileistų prie kompiuterio prijungus USB atmintinę. [neveikianti nuoroda]

Programa veikia *Windows 2000* (jeigu ji atnaujinta SP4 pataisų rinkiniu) ir naujesnėse versijose. *U3 Launchpad* nepritaikyta *MacOS* ar *Linux* sistemoms. [neveikianti nuoroda]

### U3 programos

Visiškai su U3 standartu suderinama programa turi būti „mobili" (nedidelė, pritaikyta nešiojamiesiems prietaisams). Be to, ZIP archyve turi būti XML rinkmena, nurodanti U3 įrenginiui kaip paleisti programą ir ką pateikti *U3 Launchpad*. [neveikianti nuoroda]

### Techninė įranga

U3 atmintinėse yra du dalmenys. Vienas skirtas *U3 Launchpad*, o antras – programoms bei duomenims saugoti. Pasirinktinai gali būti įdiegtos papildomos U3 standarto programos.

### Suderinamumas

*U3 Launchpad* ir kitos U3 programos veiks tik naujesnėse *Windows* versijose, tačiau duomenis galima skaityti ir rašyti bet kuriuo tam tinkamu kompiuteriu.

Priemonės programuotojams
-------------------------

Informacija apie U3 standarto programų kūrimą ir U3 programavimo priemonių rinkinys pateikiami registruotiems kūrėjams oficialioje U3 interneto svetainėje. Fiziniai asmenys turi užsiregistruoti kaip bendrovės arba dalyvauti forumuose. [neveikianti nuoroda]

Modifikacija
------------

*U3 Launchpad* programą galima pakeisti bet kokia kita programa, naudojantis Universal Customizer 1.0.0.8 Archyvuota kopija 2007-02-22 iš Wayback Machine projekto. programa. Taip pat yra galimybė negrįžtamai pašalinti U3 funkciją, naudojantis tam skirta *U3 Launchpad* funkcija *Uninstall* arba U3 kūrėjų sukurta specialia programa (žr. U3 svetainę).

Taip pat skaitykite
-------------------

* USB
* USB atmintinės

Nuorodos
--------

### Oficialios svetainės

* Oficiali U3 svetainė
* U3 Support Archyvuota kopija 2008-07-03 iš Wayback Machine projekto.
* U3 Developer Knowledge Base[neveikianti nuoroda]
* U3 Software Central Archyvuota kopija 2006-01-26 iš Wayback Machine projekto.

### Apžvalgos

* „PC Magazine" Archyvuota kopija 2006-07-17 iš Wayback Machine projekto. Žurnalas apžvelgia *U3 Launcher* ir kitas U3 programas (yra nuotraukų)
* Giriamas supaprastintas mobilių programų kūrimas. Archyvuota kopija 2006-01-11 iš Wayback Machine projekto.
* U3 gidas naujokams

### Priemonės programuotojams

* U3 programavimo priemonių rinkinys Archyvuota kopija 2006-11-14 iš Wayback Machine projekto. (reikia registruotis)
* U3 platformos apžvalga Archyvuota kopija 2005-12-14 iš Wayback Machine projekto. (pdf)
Elektrinis galąstuvas
**Elektrinis galąstuvas** – įvairioms medžiagoms ir gaminiams bei įrankių dalims galąsti, šlifuoti, valyti skirtas elektrinis įrankis, turintis įvairios paskirties darbinius diskus. Paprastai galąstuvu aštrinami pagrindiniai pjaunamieji – kerpamieji įrankiai su ašmenimis (peiliai, kirviai, pjūklai, žirklės, skustuvai).

Gali būti stacionarūs pramoniniai ir kompaktiški staliniai galąstuvai, naudojami namų dirbtuvėse. Universalūs galąstuvai komplektuojami su didelio ir mažesnio grūdėtumo galandimo akmenimis, taip pat galandimo disku, suporuotu su šlifavimo juosta, šveitimo šepečiu ir kt. Specializuoti įrankiai skirti galąsti konkretiems instrumentams su lygiais, dantytais ir kitokios formos ašmenimis (grąžtų galvutėms, diskinių pjūklų geležtėms, pjovimo grandinėms ir t. t.).

Galąstuvo konstrukcija
----------------------

Didesniąją galąstuvo korpuso dalį užima elektros variklis su atrama, įtvirtinta prie darbinio stalo. Iš abiejų pusių nuo variklio lygiagrečiai vienas nuo kito įtaisyti du skirtingo grūdėtumo abrazyviniai diskai, skirti grubiam ir tiksliam ruošinio apdirbimui. Diskų dydžiai yra 150–250 mm, storiai – 16–32 mm. Jie pridengti apsauginiais lieto metalo gaubtais, įrengti reguliuojami permatomi dangteliai apsaugoti operatorių nuo kibirkščių. Prie atviros galandimo disko dalies pritvirtinta reguliuojama atrama, į kurią reikiamu kampu atremiamas aštrinamas ruošinys. 

Asinchroninis variklis užtikrina palyginti nedidelį sukimosi greitį ir žemą triukšmo lygį. Darbinė įtampa – 220 V, naudojama galia – 200–5000 V, laisvos eigos sūkių skaičius – 1380–2980 aps./min. (sausam galandimui), 90–135 aps./min. (šlapiam galandimui). Rinkoje egzistuoja ir akumuliatoriniai galąstuvų modeliai (18 V). 

* Galąstuvas su dviem abrazyviniais diskais
* Galąstuvas su šveitimo šepečiu
* Darbas su galąstuvu
* Apsauginis stiklelis virš galandimo zonos
* Stacionarios staklės

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Elektrinis galąstuvas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Galąstuvo priežiūra (*delfi.lt/daraupats*)[neveikianti nuoroda]
*Apie kitą Jeleniavo valsčiuje esančią kalvą panašiu pavadinimu žr. Kšemieniuchos kalnas*.
**Kšemianiuchos kalnas** (lenk. *Góra Krzemianiucha*) – moreninė kalva šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Suvalkų apskrities Jeleniavo valsčiuje, prie Kžemiankos kaimo, kelio iš Suvalkų į Jeleniavą dešinėje pusėje. Pavadinimas sietinas su titnagu (lenk. *Krzemien*), kuris buvo randamas kalne. Viršūnės aukštis – 254,1 m virš jūros lygio, ant jos stovi Kšemianuchos radijo ir televizijos bokštas. Nuo Kšemianuchos kalno retransliuojamos *Polskie Radio Program 2*, *Radio RMF FM*, *Polskie Radio Trójka*, *Radio Białystok*, *Radio Zet*, *Polskie Radio Program 1*, *Radio Maryja* ir *TVP 2*, *TVP1*, *Polsat* televizijos programos.

Koordinatės: 54°11′45″ š. pl. 22°52′30″ r. ilg.﻿ / ﻿54.19583°š. pl. 22.87500°r. ilg.﻿ / 54.19583; 22.87500

Šaltiniai
---------

* Retransliatoriaus internetinis puslapis (lenk.);
* Kšemianiuchos kalnas (lenk.) Archyvuota kopija 2008-12-05 iš Wayback Machine projekto..

Nuorodos
--------

* Padėtis žemėlapyje
* Vaizdas iš kosmoso
**Algimantas Urmonas** (g. 1942 m. kovo 13 d. Kaune) – teisininkas, teisėtyrininkas administratyvistas, kriminologas, Mykolo Romerio universiteto (MRU) profesorius.

Biografija
----------

### Išsilavinimas

Nuo 1965 m. iki 1970 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją. Nuo 1973 m. iki 1977 m. Visasąjunginiame Nusikalstamumo priežasčių tyrimo prevencinių priemonių rengimo Prokuratūros mokslinio tyrimo institute studijavo aspirantūroje, apgynė teisės kandidato disertaciją, 1979 m. sausio 16 d. – daktaro disertaciją. 2006 m. gegužės 3 d. atliko habilitacinę procedūrą (pateikė darbų santrauką „Socialiniai pokyčiai ir žmogiškieji santykiai administracinės teisės erdvėje"), socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.

### Veikla

Nuo 1958 iki 1960 m. Vilniaus centrinio knygyno sandėlio darbininkas, nuo 1960 m. iki 1962 m. Naujųjų statybinių medžiagų instituto laborantas, nuo 1962 m. iki 1965 m. Vilniaus plastmasinių dirbinių gamyklos ekstruzijos aparatininkas, saugumo technikos inžinierius.

Nuo 1970 m. iki 1984 m. Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo instituto Nusikalstamumo priežasčių tyrimo ir įstatymų tobulinimo skyriaus jaunesnysis mokslinis bendradarbis, vyr. mokslinis bendradarbis, sektoriaus vedėjas, nuo 1984 m. iki 1990 m. Vilniaus Minsko aukštosios VRM mokyklos fakulteto Specialiųjų teisinių disciplinų katedros (kursų Administracinė teisė, Kriminologija) dėstytojas.

1990–1993 m. Lietuvos policijos akademijos Administracinės teisės ir vidaus reikalų įstaigų administracinės veiklos katedros vedėjas. Nuo 1993 m. iki 2001 m. LR vidaus reikalų ministerijos Štabo vystymosi skyriaus viršininkas, Valdymo departamento vystymosi skyriaus viršininkas, Strateginio vystymosi skyriaus viršininko pavaduotojas, Viešojo saugumo departamento Strategijos formavimo skyriaus viršininko pavaduotojas.

Nuo 2002 m. vasario 1 d. iki 2005 m. vasario 9 d. MRU Teisės fakulteto Administracinės teisės ir proceso katedros docentas (nuo 1993 m. iki 2002 m. sausio 31 d. Policijos teisės, Administracinės teisės ir proceso katedros docentas – nepagrindinėse pareigose), nuo 2005 m. vasario 10 d. MRU TF Administracinės teisės ir proceso katedros vedėjas, nuo 2006 m. liepos 3 d. MRU Teisės fakulteto Administracinės teisės ir proceso katedros profesorius.

Stažavosi pagal JTO Vystymo programos Nepilnamečių kriminalinės justicijos programą 1998 m. (Austrija), pagal nusikalstamumo kontrolės programą 1999 m. (Lionas ir Paryžius, Prancūzija). Kvalifikaciją kėlė užsienio teisinėse įstaigose kaip Danijos policijos koledžas (1994 m.), Suomijos viešojo administravimo institutas (1995 m.), Škotijos Glazgo policijos koledžas (1997 m.).

Išnašos
-------

1. ↑  Biografija[neveikianti nuoroda] MRU svetainė

Nuorodos
--------

* Profesinė svetainė[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kintamoji žvaigždė** – žvaigždė, kurios šviesumas kinta. Pagal kitimo priežastį skiriamos **užtemdomosios** ir **fizikinės** kintamosios žvaigždės.

Skirstymas, pagrindinės klasės
------------------------------

Užtemdomos kintamosios yra dvinarės (ir daugianarės) žvaigždės. Šių žvaigždžių orbitų plokštuma nukreipta į Žemę briauna, tad jų nariai, skriedami aplink masės centrą, periodiškai vienas kitą užtemdo. Taip pat galimas atvejis, kai ryškis kinta dėl aplink skriejančių planetų.

Fizikinėse kintamosiose žvaigždėse ryškumas kinta dėl procesų, vykstančių pačioje žvaigždėje. Pagrindiniai fizikinių kintamųjų žvaigždžių tipai yra tokie:

* Periodinės kintamosios žvaigždės
	+ Cefeidės (klasikinės cefeidės, virginidės, lyridės)
	+ Miridės
	+ Cefėjo β tipo žvaigždės
	+ Skydo δ ir Fenikso SX tipo žvaigždės
	+ Tauro RV žvaigždės
	+ Pusiau taisyklingos kintamosios
	+ Netaisyklingos kintamosios žvaigždės
	+ Tauro T žvaigždės (Orionidės)
* Sproginėjančios žvaigždės
	+ Novos
	+ Supernovos
	+ Nykštukinė nova
	+ Cetidės

Kintamųjų žvaigždžių žymėjimas
------------------------------

Žymimos lotyniškomis raidėmis nuo R iki Z (pvz.: R Sct, Y Lyn), jei trūksta pažymėjimų – dviejų lotyniškų raidžių kombinacija (RR, …, RZ; SS, …, SZ, …, ZZ; AA, …, AZ; …; QQ, …, QZ (išskyrus J)), po to – raide V su skaičiumi (pvz. V 1061 Cyg).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ochroma pyramidale** |
| --- |
| Kūginė balza (*Ochroma pyramidale*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Dedešviniai  *( Malvaceae)* |
| Gentis: | Balza  *( Ochroma)* |
| Rūšis: | Kūginė balza  *( Ochroma pyramidale)* |

 |

**Kūginė balza** (isp. *Ochroma pyramidale*) – dedešvinių (*Malvaceae*) šeimos, balzų (*ochroma*) genties medžių rūšis paplitusi tropinėje Pietų Amerikoje bei Centrinėje Amerikoje.

Tai aukštas, greitai augantis lapuotis medis. Balza gali pasiekti 30 m aukštį. Gali būti visažalis, o vietovėse kur ilgi sausros periodai – metantis lapus. Lapai delniški, 30-50 cm ilgio.

Kūginės balzos mediena labai minkšta ir lengva. Išdžiovintos medienos tankis 100–200 kg/m³. Mediena naudojama itin lengvų daiktų gamyboje: iš balzos gaminamos plūdės, lėktuvų, automobilių dalys, banglentės, plaustai, valtys, laivų dalys.

* Balzos žiedasBalzos žiedas
* Balzos medienaBalzos mediena
| Rūdavos mūšis |
| --- |
| Vinrichas Kniprodė |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1370 m. vasario 18 d. |
| Vieta | ties *Rūdava* (dabar *Melnikovo* kaimas), 18 km į šiaurę nuo Karaliaučiaus. |
| Rezultatas | Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės pralaimėjimas |

 |
| Konflikto šalys |
| LDK | Teutonų ordinas |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| Algirdas ir Kęstutis | Vinrichas Kniprodė |
| Nuostoliai |
|  | maršalkatrys komtūraidaug riterių |

**Rūdavos mūšis** (vok. *Schlacht bei Rudau*) − Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Vokiečių ordino kariuomenių mūšis, įvykęs 1370 m. vasario 18 d. ties *Rūdava* (dabar *Melnikovo* kaimas), 18 km į šiaurę nuo Karaliaučiaus.

Lietuvių kariuomenė, vadovaujama Algirdo ir Kęstučio, vasario 17 d. užėmė ir sudegino Rūdavos pilį. Prie pilies vasario 18 d. priartėjo Vokiečių ordino kariuomenė, vadovaujama didžiojo magistro Vinricho fon Kniprodės (*Winrich von Kniprode*). Vokiečių kronikos teigia, kad lietuviai čia skaudžiai pralaimėję (patyrę tarp 1000 ir 5500 karių nuostolį). Tačiau, atrodo, kad kaip ir aprašant Strėvos mūšį taip ir šį, lietuvių nuostoliai buvo žymiai perdėti.

Mūšyje žuvo ordino kariuomenės vadas − maršalka, trys komtūrai (pilių bei sričių viršininkai) ir daugybė riterių. Nors lietuviai ir turėjo atsitraukti, bet tai nebuvo didelis smūgis, nes jie netrukus galėjo iš naujo pradėti savo puolimus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  A. Šapoka. Lietuvos istorija.
| **Algimantas Černiauskas** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. rugsėjo 23 d. (73 metai)Marijampolė |
|  |
| Veikla | architektas, politinis ir visuomenės veikėjas |
| Partija | 1980 m. LKP |
|  |
| Alma mater | 1973 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas |

**Algimantas Černiauskas** (g. 1949 m. rugsėjo 23 d. Marijampolėje) – Lietuvos architektas, Šiaulių miesto politinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1967–1970 m. studijavo Kauno politechnikos institute, 1973 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą.

1973–1990 m. dirbo Miestų statybos projektavimo instituto Šiaulių skyriaus architektas, 1985–1990 m. vyr. architektas. 1990–1994 m. Šiaulių miesto vyriausiasis architektas, Architektūros ir urbanistikos skyriaus vedėjas. 1992–1994 m. Šiaulių miesto valdybos narys. Nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto dėstytojas. 1996–2004 m. savivaldybės įmonės „Šiaulių planas" direktoriaus pavaduotojas, vyr. architektas. Nuo 2004 m. studijos „A&U" savininkas ir vadovas.

Visuomeninė veikla
------------------

1980–1990 m. LKP narys. 1990–1992 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas. Lietuvos architektų sąjungos narys, 1980–1989 m. Lietuvos architektų sąjungos Šiaulių skyriaus pirmininkas.

Darbai
------

* 1975 m. Radviliškio detalusis planas
* 1978 m. profilaktoriumas Plungėje
* 1976 m. Skuodo detalusis planas
* 1974–1985 m. Šiaulių gyvenamųjų rajonų (Dainai, Turgaus, Ežero) detalusis planas
* 1986 m. Saulės laikrodžio aikštė Šiauliuose (su kitais architektais)
* 1994 m. bendrovės „Lietuvos draudimas" pastato Šiauliuose projektas
* 1997–2000 m. Šiaulių centrinės dalies specialusis planas
* 1998 m. Telšių apskrities administracijos pastatas
* 2000 m. parduotuvė „Iris" (Šiauliai)
* 2001 m. parduotuvė „Iki" (Telšiai)
* 2002 m. Telšių centrinė turgavietė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Visuotinė lietuvių enciklopedija, IV t. 315 psl.