recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Mars 5 |
| --- |
|  |
|  |
| **Šalis:** |  TSRS |
|  |
| **Organizacija:** |
|  |
| **Misijos tikslas:** | Marsas |
|  |
| **Programa:** | Mars programa |
|  |
| **Misijos tipas:** | Dirbtinis palydovas |
|  |
| **Paleidimo data:** | 1973 m. liepos 25 d. |
|  |
| **Paleidimo įrenginys:** | nd |
|  |
| **Masė:** | 3 440 kg |
|  |
| **Misijos rezultatas:** | Dalinai sėkminga |

**Mars 5** – SSRS bepilotis erdvėlaivis, skirtas Marso tyrimams. „Mars 5" priklausė programai „Mars". Zondas „Mars 5" buvo paleistas iš Baikonuro kosmodromo 1973 m. liepos 25-ąją. Jį iškėlė „Proton" serijos raketa nešėja.

Kelionės tikslą „Mars 5" pasiekė 1974 m. vasario 12 d. Vos pradėjęs skrieti savąja orbita aplink Marso planetą tiriamasis zondas patyrė nesėkmę. Kaip spėjama, mikrometeoras pramušė aparato prietaisų skyrių ir pažeidė hermetiškumą. Sovietų dirbtinis palydovas dar veikė apie dvi savaites. Paskutinis ryšio seansas užfiksuotas vasario 28 d. Per šį laiką zondas į Žemę atsiuntė apie 60 aukštos kokybės Marso paviršiaus nuotraukų, taip pat duomenų apie planetos temperatūrą, paviršių, atmosferą ir magnetinį lauką. Misija, nutraukta dėl prarasto ryšio su aparatu, buvo viena sėkmingesnių „Mars" programoje.

| • Mars programa •  • TSRS • |
| --- |
| • Mars 1 • Mars 2 • Mars 3 • Mars 4 • Mars 5 • Mars 6 • Mars 7 • |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mars 5** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |



|  |
| --- |
| **Mars Science Laboratory** |
|  |
| **Organizacija:** | NASA |
| **Misijos tikslas:** | Marsas |
| **Misijos tipas:** | Marsaeigis |
| **Paleidimo data:** | 2011 m. |
| **Paleidimo įrenginys:** | *Atlas V 541* |
| **Masė:** | 899 kg |
| **Misijos rezultatas:** | Vyksta |

**Mars Science Laboratory** (MSL) – NASA misija, skirta Marso tyrimams. Šiuo tikslu 2011 metų lapkričio 26 į Marsą paleistas marsaeigį „Curiosity" transportuojantis erdvėlaivis, kuris Marse sėkmingai nusileido 2012 m. rugpjūčio 6 d.

„MSL" 3 kartus sunkesnis ir 2 kartus platesnis, negu prieš tai Marse dirbę marsaeigiai „dvyniai" „Spirit" ir „Opportunity". „MSL" turi daugiausia mokslinių prietaisų iš visų iki šiol į Marsą siųstų aparatų. „MSL" tirs dirvožemio pavyzdžius, miltelius, kurie bus gaunami gręžiant akmenis ir pan. Tikimasi, kad „MSL" veiks apie 2 metus.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Mars 1 |
| --- |
|  |
|  |
| **Šalis:** |  TSRS |
|  |
| **Organizacija:** |
|  |
| **Misijos tikslas:** | Marsas |
|  |
| **Programa:** | Mars programa |
|  |
| **Misijos tipas:** | Praskriejimas |
|  |
| **Paleidimo data:** | 1962 m. lapkričio 1 d. |
|  |
| **Paleidimo įrenginys:** | nd |
|  |
| **Masė:** | nd |
|  |
| **Misijos rezultatas:** | Nesėkminga |

**Mars 1** (1962 Beta Nu 1) – SSRS bepilotis erdvėlaivis, skirtas Marso tyrimams, paleistas 1962 m. lapkričio 1 d. Šis erdvėlaivis buvo pirmasis iš SSRS programos „Mars" erdvėlaivių. „Mars 1" turėjo fotografuoti Marso paviršių, tirti Marso magnetinį lauką, radiaciją, atmosferos sudėtį ir pan. 1963 m. kovo 21 d. parsiuntus didelį kiekį informacijos, visi ryšiai nutrūko. Ryšys nutrūko, ko gero, dėl klaidos erdvėlaivio programinės įrangos dalyje, atsakingoje už antenos darbą.

| • Mars programa •  • TSRS • |
| --- |
| • Mars 1 • Mars 2 • Mars 3 • Mars 4 • Mars 5 • Mars 6 • Mars 7 • |
Koordinatės: 55°21′40″ š. pl. 24°23′47″ r. ilg.﻿ / ﻿55.36111°š. pl. 24.39639°r. ilg.﻿ / 55.36111; 24.39639

|  |
| --- |
| **Šėtos gimnazijos Pagirių Adomo Jakšto daugiafunkcis centras** |
| [[Vaizdas:|Šėtos gimnazijos Pagirių Adomo Jakšto daugiafunkcis centras herbas|center|100px]] |
| Šėtos gimnazijos Pagirių Adomo Jakšto daugiafunkcis centras |
| **Adresas** | Pagiriai, Kėdainių raj. |
| **Direktorius(-ė)** | Vitalija Zamulskienė |
| **Mokinių skaičius** | 90 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 15 |

Dabartinė mokykla Liepų g. 21 (šalia varpinės bokšto)
**Kėdainių rajono Šėtos gimnazijos Pagirių Adomo Jakšto daugiafunkcis centras** – Šėtos gimnazijos padalinys Kėdainių raj. Pagiriuose, Liepų g. 21, kur teikiamos pradinio ugdymo 1-3 klasių programos, priešmokyklinio ir ikimokyklinio ugdymo švietimo paslaugos. Centre gali būti vykdomos ir kitos neformaliojo vaikų ir (ar) suaugusiųjų neformaliojo švietimo programos, teikiamos kultūros, socialinės ir kitos paslaugos vietos bendruomenei.

Istorija
--------

Iki 2010 m. buvo Pagirių Adomo Jakšto pagrindinė mokykla – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pagiriuose, Mokyklos g. 3, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba (buvęs įstaigos kodas 291019820).

2001 m. rugsėjo 28 d. reorganizuota Pagirių mokykla iš vidurinės į pagrindinę.

Nuo 2010 m. liepos 1 d. Pagirių Adomo Jakšto pagrindinė mokykla reorganizuota į Šėtos gimnazijos Pagirių Adomo Jakšto pradinio ugdymo skyrių. Mokykla persikėlė į kitą pastatą (Liepų g. 21).

Daugiafunkcis centras oficialiai atidarytas 2015 m. sausio 9 d. Be mokymo klasių, netrukus čia įsikūrė biblioteka, Šėtos kultūros centro Pagirių skyrius, pirminės sveikatos priežiūros punktas, senjorų ir senjorų-pedagogų klubai.

Direktoriai
-----------

* Mečislovas Kutėla
* Vitalija Zamulskienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pagiriai: nykstantis miestelis trijų rajonų sankirtoje Archyvuota kopija 2020-06-26 iš Wayback Machine projekto.*rinkosaikste.lt*

Nuorodos
--------

* Šėtos gimnazijos skyrius – Pagirių Adomo Jakšto daugiafunkcis centras *setosgimnazija.lt*
* Šėtos gimnazijos Pagirių Adomo Jakšto daugiafunkcis centras *aikos.smm.lt*
Koordinatės: 55°16′51″ š. pl. 24°15′9″ r. ilg.﻿ / ﻿55.28083°š. pl. 24.25250°r. ilg.﻿ / 55.28083; 24.25250


|  Šėtos Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Kėdainių |
| **Savivaldybė** | Kėdainių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šėta |
| **Adresas** | Lakštingalų g. 2 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1782 m. |

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*
**Šėtos Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šėtos miestelyje, prie kelio  **145**  Kėdainiai–Šėta–Ukmergė , Obelies dešiniajame krante. Turi istoristinių bruožų.

Bažnyčios interjeras

Istorija
--------

Šėtos savininkas Bagdonas Petkevičius su Steponu Kuncevičiumi 1499 m. pastatė bažnyčią, dovanojo jai beneficiją. XVI a. pabaigoje bažnyčia perduota evangelikams reformatams. Šėtos klebonas, Vilniaus kanauninkas Motiejus Ancuta 1680 m. pastatė naują medinę bažnyčią. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. Bažnyčiai sudegus, 1772–1782 m. pastatyta nauja mūrinė. Ji 1805 m. gegužės 17 d. per miestelio gaisrą sudegė.

1817 m. atstatyta. 1897 m. parengtas ir patvirtintas bažnyčios padidinimo projektas; pastatytas bokštas. 1906 m. įsteigta senelių prieglauda, 1909 m. – biblioteka. Per Pirmąjį pasaulinį karą bažnyčia apgriauta. Klebonas Jurgis Tilvytis ją suremontavo. Klebono F. Kapočiaus ir kitų rūpesčiu 1918 m. įsteigta „Saulės" draugijos progimnazija.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi istoristinių bruožų, stačiakampio plano, su masyviu bokštu. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora mūrinė.

Šventoriuje stovi mūrinė koplyčia (kaulinyčia), istorijos paminklas kankinei Adelei Dirsytei, antkapinis kryžius kun. Antanui Danilai (1915-1999), koplytstulpis „nužudytiems negimusiems kūdikiams".

Nuotraukos
----------

* Bažnyčia iš pietvakarių pusės
* Bažnyčia iš vakarų pusės
* Bažnyčios fasado fragmentas
* Galinė dalis
* Pagrindinis altorius
* Vaizdas į vargonus
* Vargonai
* Šventoriaus koplyčia (kaulinyčia)
* Paminklas kankinei A. Dirsytei
* Koplytstulpis

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 43945 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šėtos Švč. Trejybės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos puslapis
Koordinatės: 56°08′21″š. pl. 23°32′52″r. ilg.﻿ / ﻿56.139125°š. pl. 23.547848°r. ilg.﻿ / 56.139125; 23.547848

|  Balkaičių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Joniškio |
| **Savivaldybė** | Joniškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Balkaičiai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | XIX a. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

Galinis fasadas
**Balkaičių koplyčia** – veikianti koplyčia Joniškio rajone, Saugėlaukio seniūnijoje, Balkaičių kaimo kapinėse. Pasiekiama iš kelio  **209**  Joniškis–Žeimelis–Pasvalys , šiauriau Bariūnų pasukus Mindaugiuose į šiaurę keliu  **1640**  privažiuojamasis kelias prie Mindaugių  nuo kelio  **209**  Joniškis–Žeimelis–Pasvalys  apie 3 km iki Balkaičių, toliau – į dešinę apie 1,2 km sezoniniu lauko keliu palei Ašvinės upelį iki kapinių.

Kraštiečiai sueina į Balkaičių koplyčią per Šv. Baltramiejaus atlaidus. Koplyčia yra Joniškio rajono „Piligrimų kelyje". Šalia stovi informacinis stendas.

Manoma, kad koplyčia pastatyta XIX a. pirmoje pusėje. Koplyčią supa kapinės, ji yra liaudiškų formų, architektūra būdinga Joniškio kraštui. Esama registruotų kultūros vertybių: skulptūros „Nukryžiuotasis" (unik. kodas 8973 ir 8974), ornamentuotas kryžius (8975). Prie koplyčios tebėra apeiginis akmuo su smailiadugniu dubeniu, datuojamu XV a. pabaiga – XVI a. pradžia. Kapinėse prie vartelių stūkso iš lauko akmenų suręstas paminklas su kryžiumi ir įrašu, kad tai XII a. alkakalnis.

Architektūra
------------

Koplyčia išlaikiusi pagrindinius liaudiškos sakralinio pastato struktūros elementus. Suręsta iš sienojų ir apkalta vertikaliomis lentomis su lentjuostėmis, valminis stogas dengtas skarda. 

Koplyčios tūris monumentalus, sudėtinis, planas asimetriškas, užbaigtas trisiene netaisyklinga apside, kurios šone pristatyta beveik kvadratinė zakristija. Apsidėje įrengtas primityvių orderinių formų altorius. 

Pagrindinis šiaurės vakarų fasadas simetriškas su stačiakampe portalo anga vidurinėje dalyje; dvivėrės durys apkaltos „eglute". Portalą dengia plati stoginė, atremta į išilginę siją, kurią laiko du skersiniai rąsteliai. Virš stoginės yra kvadratinis choro langelis, sudalytas į keturias dalis. Fasadą užbaigia valminio stogo šlaitas ir virš kraigo kylantis kvadratinio skerspjūvio bokštelis, dengtas keturšlaičiu stogeliu su kryžiumi. Į šoninius ir apsidės fasadus saulė patenka pro nedidelius stačiakampius langus, apjuostus siaurais lentų apvadais su palangių prikaltėmis, zakristiją dengia pailgintas stogo šlaitas. Pastogė apjuosta kyšančio karnizo. Koplyčioje lubos su atviromis sijomis. Į jas remiasi ir choras bei galerija, įrengta išilgai pietinės sienos. 

* Balkaičių alkakalnio paminklasBalkaičių alkakalnio paminklas
* Interjero fragmentas (vaizdas pro langą)Interjero fragmentas (vaizdas pro langą)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balkaičių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Balkaičių koplyčia (*siauliai.lt*)[neveikianti nuoroda]
* Balkaičių koplyčia (*joniskis.lt*) Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
* Balkaičių koplyčia (nuotraukos)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Moanda |
| --- |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

MoandaMoanda

1°34′0″ p. pl. 13°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿1.56667°š. pl. 13.20000°r. ilg.﻿ / 1.56667; 13.20000﻿ (Moanda)Koordinatės: 1°34′0″ p. pl. 13°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿1.56667°š. pl. 13.20000°r. ilg.﻿ / 1.56667; 13.20000﻿ (Moanda) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Gabono vėliava Gabonas |
| **Provincija** | Aukštutinės Ogovės provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 37 000  |

**Moanda** (pranc. *Moanda*) – miestas pietryčių Gabone, Aukštutinės Ogovės provincijoje, prie Alembės – Fransvilio kelio. ~37 tūkst. gyventojų (2008 m.).

Tai yra vienas svarbiausių mangano gavybos centrų pasaulyje. Gavyba vykdoma nuo 1957 m. kompanijos *Compagnie Minière de l’Ogooué*. Per metus iškasama ~2 mln. tonų mangano. Kasyba vyksta 42 km² plote Bangombės plynaukštėje. Iki 1986 m. veikė 75 km ilgio kabantis geležinkelis į Mbindą (Kongas), skirtas mangano eksportui, tačiau vėliau išvežimas pradėtas vykdyti per nutiestą Transgabono geležinkelį.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi.**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą. |

*Šis straipsnis yra apie banko paslaugų teikimą specifinėmis mobiliųjų telefonų technologijomis (SMS, WAP). Banko paslaugų teikimas įprastu telefoniniu ryšiu yra aptariamas straipsnyje Telefoninė bankininkystė.*

**Mobilioji bankininkystė** – paslauga, leidžianti banko klientui kontroliuoti savo sąskaitą ir vykdyti operacijas per mobiliojo ryšio priemones. Jos apima prekių pirkimą ir pardavimą, piniginius nurašymus ir užskaitymus bei sutikimo vykdyti sandorius davimą per internetą mobiliuoju telefonu.

Veikimo principas
-----------------

Vartotojas per mobilųjį įrenginį (mobilųjį telefoną ar mobilųjį delninį kompiuterį), veikiantį GSM tinkle, kreipiasi banko nurodytu numeriu per savo mobiliojo ryšio operatoriaus SMS centrą. Operatorius kliento kreipimąsi koduoja ir persiunčia į banke esantį modemą arba SMS vartus.

Vartotojo užklausą gavusi programinė įranga analizuoja ją ir pateikia ją banko duomenų bazių valdymo sistemai. Ši priima bei vykdo užklausas, formuoja bei pateikia atsakymus, kurie vėl yra koduojami ir per mobiliojo ryšio operatoriaus SMS centrą siunčiami klientui.

Įprastai, mobiliuoju banku galima gauti informaciją trim būdais:

* pareikalavus klientui, remiantis į banką atsiųsta nustatytos formos užklausa;
* įvykus pasikeitimams sąskaitose, t. y. nurašius ar užskaičius į sąskaitą lėšas;
* reguliariai, t. y. informacija pateikiama į mobilųjį telefoną automatiškai tam tikru laiku, mėnesio ar savaitės dienomis.
Lotoso formos žibintais papuošta budistinė šventykla Kjongdžu mieste Pietų Korėjoje.
**Budos gimtadienis** – viena pagrindinių budistinių švenčių, kurios metu prisimenamas maždaug 563 m. pr. m. e. Lumbinyje (dabartinio Nepalo teritorija) įvykęs Budos gimimas. Šventė minima budizmo išpažinėjų įvairiose šalyse, daugiausiai Azijoje: Tailande, Vietname, Korėjoje, Kinijoje, Japonijoje ir kitur. Kai kuriose valstybėse ši diena yra valstybinė šventė.

Budos gimtadienis švenčiamas pavasarį, tačiau tiksli data priklauso nuo vietos tradicijų, o dėl kai kur naudojamo mėnulio kalendoriaus gali kiekvienais metais būti skirtinga. Pavyzdžiui, Japonijoje šventė minima balandžio 8 d. Kinijoje, Korėjoje, Pietryčių Azijoje – balandžio–gegužės mėn. o Tibete kai kuriais metais ir birželio pradžioje.[1]

Šventės metu tvarkomi ir papuošiami namai, nuplaunamos Budos skulptūros, prie jų aukojamas maistas. Taip pat gėlėmis ir žibintais dekoruojamos šventyklos, deginami smilkalai, vyksta specialios pamaldos.[2] Teigiama, kad tądien naudojama žibintų gausa simbolizuoja išmintį ir nušvitimą.[3]

Šventė Kinijoje vadinama *fó dàn* (kin. 佛誕, 佛诞), Japonijoje – *kanbutsue* (jap. 灌仏会) arba *hana-matsuri* (jap. 花祭り), Korėjoje – *chopa-il* (kor. 초파일), Vietname – *Phật Đản*.

Galerija
--------

* Žibintai šventykloje Pietų Korėjoje
* Žibintai Šri Lankoje
* Gimusio Budos statulėlė Japonijoje
* Simbolinis Budos nuprausimas Honkonge

Šaltiniai
---------

1. ↑  Acharya, S. (2004). *Suns of God.* Adventures Unlimited Press, p. 351
2. ↑  Griffin, R. H. & Shurgin, A. H. (2000). *Junior Worldmark Encyclopedia of World Holidays.* U·X·L.
3. ↑  The National Folk Museum of Korea.(2014). *Encyclopedia of Korean Seasonal Customs.* p. 150
Instituto pastatas Oslo centre.
**Norvegijos Nobelio institutas** įkurtas 1904 m. Osle (Kristianijoje). Institutas yra miesto centre, netoli Karališkųjų rūmų.

Pagrindinė Nobelio instituto užduotis yra padėti Norvegijos Nobelio komitetui atrinkti Nobelio taikos premijos laureatus ir organizuoti kasmetinius premijos teikimo renginius Osle.

Institutas yra surinkęs 180 tūkstančių tomų biblioteką, susidedančią iš knygų taikos tyrimų ir tarptautinių santykių temomis. Nobelio institutas taip pat turi tyrimų padalinį, vykdantį mokslinį darbą taikos ir karo tema. Šis skyrius sudarytas iš mokslininkų, kurie moksliniam darbui kviečiami iš viso pasaulio.

Nobelio institutas organizuoja susitikimus, seminarus ir paskaitas, taip pat rengia vadinamąjį Nobelio simpoziumą. Į šiuos renginius informacijos ir nuomonių apsikeitimui kviečiami specialistai iš daugelio šalių.

Institutas turi 5 nuolatinius darbuotojus, kuriems vadovauja Oslo universiteto istorijos profesorius Geir Lundestad.

Nuorodos
--------

* Norvegijos Nobelio institutas ir Norvegijos Nobelio komitetas Archyvuota kopija 2013-10-13 iš Wayback Machine projekto. – oficialus puslapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Zaičunas** |
| --- |
|  |
| Čingų dinastija |
| Gimė | 1856 m. balandžio 27 d.Pekinas |
| Mirė | 1875 m. sausio 12 d. (18 metų)Pekinas |
| Tėvas | Jidžu |
| Motina | Imperatorienė Cisi |
| Sutuoktinis (-ė) | Xiaozheyi |
| Kinijos imperatorius |
| Ankstesnis | Jidžu |
| Vėlesnis | Zaitian |

**Zaičunas** (*Zaichun*; 1856 m. balandžio 27 d. – 1875 m. sausio 12 d.) buvo dešimtasis Čingų dinastijos imperatorius. Kadangi savo karaliavimo metu 1861–1875 m. jis buvo paauglys, už jį valdė jo motina imperatorienė Cisi. Zaičunas neturėjo įtakos valdant šalį, bet jo vardu pavadinta *Tongdži restauracija*, nesėkmingas bandymas modernizuoti Kiniją.

Biografija
----------

Zaičunas buvo vienintelis išgyvenęs imperatoriaus Jidžu ir imperatorienės Cisi sūnus. Jo pirmasis valdymo vardas buvo Čisiangas (祺祥 *Qixiang*), kol jo motina parinko kitą vardą Tongdži (同歸與治 *Tongzhi*), kuris reiškia „kartu atstatyti tvarką", o skaitant alternatyviai „mama ir sūnus imperatoriai" (母子同治天下), o tai atitiko padėtį šalyje, nes iš tiesų valdė našlė Cisi.

Zaičunas tapo imperatoriumi būdamas 5 metų, kai mirė jo tėvas. Jo tėvo parinktą regentą Sušuną (*Sushun*) pašalino imperatoriaus našlės Cisi ir Cian bei princas Gongas.

Zaičunas vedė Siaodžeji (*Xiaozheyi*) iš mongolų klano. Jis mirė nuo raupų, būdamas 18 metų. Jis palaidotas Huilingo mauzoliejuje, Hebėjuje. Jis neturėjo sūnų paveldėti sostą.

Cisi ir Cian toliau valdė kaip regentės, kai nauju imperatoriumi padarė Zaitianą, princo Čuno sūnų, kuris valdė kaip imperatorius Guangsu. Siaodžeji mirė praėjus keliems mėnesiams po vyro mirties.
Koordinatės: 54°11′34″ š. pl. 25°34′44″ r. ilg.﻿ / ﻿54.19278°š. pl. 25.57889°r. ilg.﻿ / 54.19278; 25.57889

Zajašiškių miškas žvelgiant iš Bėčionių
**Zajašiškių miškas** (arba ***Švedų miškas, Zajasiškių miškas***) – miškas Lietuvoje, Šalčininkų rajono pietryčiuose, 2 km į vakarus nuo Dieveniškių, siekia Gudijos sieną. Priklauso Šalčininkų miškų urėdijos Dieveniškių girininkijai. Apima 13 km² plotą.

Paviršius banguotas. Būdingi jauriniai silpnai sujaurėję smėliai bei velėniniai jauriniai vietomis glėjiški priesmėliai. Miškas patenka daugiausia Gaujos baseinan (teka Rodūnė, Berželis).

Medynai:

* pušynai: 87 %
* eglynai: 9 %
* beržynai: 3 %
* juodalksnynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 48 % medynų, pusamžiai medžiai 49 %, pribręstantys 5 %.

Miško fauna negausi.

Per mišką eina kelias  **3939**  Dieveniškės–Švedų miškas . Rastas Dieveniškių pilkapynas, stūkso akmuo Mokas, Šaltinių akmuo. Didžiuma miško patenka į Dieveniškių istorinį regioninį parką. Miške ir greta įsikūrę šie kaimai: Zajašiškės, Albertina, Didieji Gedūnai, Žižmai, Lobas, Apikartai, Gužiniai, Naujieji Miežionys, Senieji Miežionys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Brukas. *Zajasiškių miškas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 610
| Piribebujus*Piribebuy* |
| --- |
|        |
| *Piribebujaus bažnyčia* |
|  |
| 

PiribebujusPiribebujus

25°28′0″ p. pl. 57°03′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.46667°š. pl. 57.05000°r. ilg.﻿ / 25.46667; 57.05000﻿ (Piribebujus)Koordinatės: 25°28′0″ p. pl. 57°03′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.46667°š. pl. 57.05000°r. ilg.﻿ / 25.46667; 57.05000﻿ (Piribebujus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Paragvajaus vėliava Paragvajus |
| **Departamentas** | Kordiljeros departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 27 594  |
| **Altitudė** | 230 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Piribebujus |
|  |
| **Kirčiavimas** | Piribebùjus |

**Piribebujus** (isp. *Piribebuy*, gvar. *Pirĩvevúi*) – miestas Paragvajuje, Kordiljeros departamente, 72 km į pietryčius nuo Kaakupės, aukštumose, prie Piribebujaus upės. Plentai į Kaakupę, Paragvari. Verčiamasi žemės ūkiu, amatais, turizmu. Yra Pedro Pablo Kabaljero karo muziejus, paminklas didvyriams, bažnyčia. Miestas garsėja *Poncho Para’i de 60 Listas* šokių švente.

Istorija
--------

Piribebujus pradėjo kurtis dar XVII a. tapo parapijos centru. 1868 m. Trigubo Aljanso karo metu, į Piribebujų sostinę perkėlė Fransiskas Solanas Lopesas. 1869 m. miestą užėmė Aljanso pajėgos, netoliese įvyko žymus Akosta Nju mūšis, kuriame paragvajiečių veteranų ir vaikų kariauna bandė pasipriešinti įsiveržėliams. Oficialiai Piribebujaus savivaldybė įkurta 1900 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Pirates of the Sea |
|  |
| Biografija |
| Kilmė |  Latvija |
| Žanrai | PopmuzikaEurodance |
| Aktyvumo metai | 2008 |
| Nariai |
| Roberto MeloniAleksandra KurusovaJanis Vaišlia |

**Pirates of the Sea** – muzikos grupė, kuri atstovavo Latvijai 2008 m. Eurovizijos dainų konkurse Belgrade su daina „Wolves of the Sea". Grupę sudaro Latvijoje gyvenantis italų dainininkas Roberto Meloni, moderniojo šokio šokėja Aleksandra Kurusova, taip pat televizijos ir radijo laidų vedėjas Janis Vaišlia. Roberto Meloni 2007 m. jau atstovavo Latvijai Eurovizijoje su grupe Bonaparti.lv.

Dainą „Wolves of the Sea" sukūrė švedų autoriai Jonas Liberg, Johan Sahlen, Claes Andreasson ir Torbjorn Wassenius. Pirates of the Sea su savo daina pirmiausia žiuri vertinimu pakliuvo tarp 20 Eirodziesmos pusfinalininkų. 2008 m. vasario 2 d. Pirates of the Sea startavo I pusfinalyje ir gavo daugiausia televizijos žiūrovų balsų iš abiejų pusfinalių, surinkdami 12010 balsus. Tačiau žiuri vertinimu grupė savo pusfinalyje užėmė 9-tą vietą iš 10.

Pirates of the Sea kovo 1 d. nugalėjo ir Nacionalinės atrankos finale Ventspilyje, surinkdami 29 228 balsus ir aplenkdami Aishą ir Andrį Ėrglį. Gegužės 22 d. Pirates of the Sea sėkmingai pasirodė Eurovizijos dainų konkurso II pusfinalyje ir pateko į finalą. Finale daugiausia taškų gavo iš Airijos (12) ir užėmė 12-tą vietą.
Tonatijus Borchijos kodekse
**Tonatijus** (nah. *Tōnatiuh* „Saulė"), kitaip ***Kuautemokas*** („smingantis erelis"), ***Pilcintektetlis*** („jaunasis valdovas"), ***Totekas*** („mūsų vadas"), ***Šipilis*** („turkio spalvos viešpats") – actekų saulės dievas. Vaizduojamas kaip jaunuolis raudonu veidu ir ugniniais plaukais, dažniausiai sėdintis, su Saulės skrituliu arba pusskrituliu užnugaryje. Kad nuolatos išliktų jaunas ir stiprus, Tonatijus kasdien turi būti girdomas aukų krauju, kitaip naktį bekeliaudamas per požeminį pasaulį jis gali žūti; dėl šios priežasties Tonatijaus garbei kasdien vidurdienį aukotas mūšyje puolusių karių kraujas.

Pasak actekų, visata pergyveno keletą amžių, kurių metu saule būdavo vis skirtingas dievas. Penktosios saulės amžiuje saule tapo Tonatijus, kalendoriškai įvardijamas Naui Olin („keturi judesiai"). Apie saulės kilmę actekai turėjo daug mitų; žymiausias šis: po pasaulio sutvėrimo (arba penktojo amžiaus pradžioje) susirinko dievai, kad nuspręstų, kuris iš jų tapsiąs saulės dievu. Tam jie sukūrę laužą, į kurį turėjęs žengti išrinktasis, bet visi dievai bijoję siaubingos kaitros. Galiausiai Nanauatlis („nušašęs niežais"), kenčiąs nuo sunkios ligos, metęsis liepsnon, kur pradėjęs spirgėti, kaip ant anglių kepama mėsa. Po jo žengęs Tekistekatlis („esantis kriauklėje"), trissyk iki Nanauatlio bandęs įžengti į laužą, bet atšokęs dėl neištveriamo karščio. Nanauatlis tapęs saule, o Tekistekatlis – mėnesiu (dievu Mectliu). Pradžioje mėnulis švytėjęs taip pat ryškiai kaip ir saulė, bet kažkas suirzęs ant šio dievo ir į jį metęs triušį. Nuo to laiko Mectlis vaizduojamas kaip juodas skritulys arba vandens indas, kuriame yra triušis.

Tonatijus yra karių–erelių sąjungos globėjas, o jo simbolis – erelis. Actekų visuomenėje Tonatijaus kultas buvo ypač ryškus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Мифы народов мира. *Тонатиу* , Р. В. Кинжалов – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tomtoras*Томтор* |
| --- |
| *Tomtoras (2013)* |
|  |
| 

TomtorasTomtoras

63°15′0″ š. pl. 143°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿63.25000°š. pl. 143.20000°r. ilg.﻿ / 63.25000; 143.20000﻿ (Tomtoras)Koordinatės: 63°15′0″ š. pl. 143°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿63.25000°š. pl. 143.20000°r. ilg.﻿ / 63.25000; 143.20000﻿ (Tomtoras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+11) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Jakutija Jakutija |
| **Rajonas** | Oimiakono rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 578  |
| **Altitudė** | 740 m |

**Tomtoras** (rus. *Томтор*) – gyvenvietė Rusijoje, rytų Jakutijoje, Oimiakono uluse, Verchojansko kalnagūbrio įduboje, 30 km į šiaurės vakarus nuo Oimiakono, prie Kuidusuno upės. Yra oro uostas, praeina senasis Kolymos trakto ruožas. Yra mokykla, ligoninė, biblioteka, kultūros namai, krašto muziejus. Tomtoras žinomas kaip viena šalčiausių vietų Šiaurės pusrutulyje, savo temperatūra artimas Oimiakonui ir Verchojanskui (vidutinė metinė -16 °C, nepatvirtinta žemiausia -71,2 °C).

Istorija
--------

Tarybiniais metais veikė belaisvių stovyklos, čia kalėjo žymus rusų rašytojas ir rezistentas Varlamas Šalamovas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Europa (reikšmės).*
Europos salos dislokacija:  

• 2 : Europos sala  

(KM : Komorai, MG : Madagaskaras, MU : Maurikijus, MZ : Mozambikas, RE : Rejunjonas)
**Europa** – 28 km² ploto sala Mozambiko sąsiauryje, tarp Madagaskaro ir Mozambiko. Geografinės koordinatės: 22°20′S 40°22′E. Kranto linijos ilgis 22,2 km.

Sala pavadinta pagal britų laivą „Europa", kuris čia lankėsi 1774 m. Europa yra Prancūzijos teritorija nuo 1897 m.

Salą juosia koraliniai paplūdimiai, o rytinėje pusėje esantis koralinis rifas suformavęs apie 9 km² lagūną.

Saloje auga krūmai, euforbijos, sizalio plantacijų likučiai.

Europa yra svarbi paukščių migracijos vieta; joje yra viena didžiausių Žemėje žaliųjų vėžlių (*Chelonia mydas*) perimviečių; gyvena XVIII amžiuje įveistos ožkos.

Šiuo metu saloje nuolatinių gyventojų nėra, bet praeityje (1860–1920 m.) būta mėginimų ją apgyvendinti. Meteorologinė stotis.

Uostų saloje nėra, tačiau įrengtas apie 1,5 km ilgio nusileidimo – pakilimo takas.

* Palydovinė Europos salos nuotraukaPalydovinė Europos salos nuotrauka
* Europos salos žemėlapisEuropos salos žemėlapis
Koordinatės: 54°53′48″š. pl. 23°53′12″r. ilg.﻿ / ﻿54.8967°š. pl. 23.8868°r. ilg.﻿ / 54.8967; 23.8868

Aikštėje stovinti rotušė
Rotušės aikštės vaizdas iš rytų pusės
Kauno rotušės aikštė XX amžiaus pradžiojeKauno rotušės aikštė XX amžiaus pradžioje
**Kauno rotušės aikštė** – seniausioji ir pagrindinė Kauno senamiesčio aikštė. XV a. Kauno Rotušės aikštėje veikė 9 vaško lydymo krosnys. Viena jų, nuo 2002 m. yra eksponuojama. Viduramžiais Rotušės aikštėje vyko turgūs, mugės, iškilmės, kiti renginiai. Kauno rotušės aikštę ir kitus senamiesčio kvartalus jungia Muziejaus, T. Daugirdo, Aleksoto, Muitinės, Vilniaus, M. Valančiaus ir A. Jakšto gatvės. Seniausias aikštės namas – Rotušės a. 2-2a, siekiantis XVI a. pradžią.

Pagrindinė Rotušės aikštės dominantė – Kauno rotušė. Kauno Rotušės aikštės ansamblį sudaro:

* Kauno rotušė;
* Kauno Šv. Pranciškaus Ksavero (Jėzuitų) bažnyčia (1720 m.) su vienuolyno pastatais (1768 m.);
* Zabielų namas (XVI a.);
* Siručio rūmai (XVIII a.)
* Arklių pašto stoties pastatų kompleksas (XIX a. pradžia; architektas J. Poussier), dabar – Ryšių istorijos muziejus;
* Kunigų seminarijos rektorato rūmai;
* Kauno Švč. Trejybės (Seminarijos) bažnyčia su bernardinų vienuolynu.

Šalia Rotušės aikštės, ties Vilniaus gatve stovi Kauno arkikatedra bazilika. 1977 m. Rotušės aikštėje atidengtas paminklas lietuvių romantizmo poetui Maironiui. 2005 m. šalia Kunigų seminarijos, atidengtas paminklas Žemaičių vyskupui Motiejui Valančiui.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kauno rotušė

Literatūra
----------

* Vytautas Levandauskas, Regina Levandauskienė, Žibartas Simanavičius. Kauno rotušės aikštė. – V.: Mintis, 1981.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vaško lydymo krosnį Rotušės aikštėje dengs naujas stiklas // Kauno diena, 2009 m. lapkričio 3 d.
2. ↑  Kaunas. Turistui apie miestą. - Aut. J. Daunienė, A. Gulbinskienė, V. Kugevičius, A. Semaška. – Vilnius, „Mintis", 1977. // psl. 11


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kauno rotušės aikštė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Kauno simfoninis orkestras** – Lietuvos orkestras Kaune.

Įsteigtas 2004 m. koncertinę veiklą pradėjo 2005 m. Orkestro pirmtakas – nuo 1988 m. veikęs Kauno kamerinis orkestras. Pirmasis koncertas surengtas 2005 m. vasario 5 d. Pirmasis orkestro vadovas – Italijos smuikininkas Pavelas Bermanas. Šiuo metu orkestro vadovas – Algimantas Treikauskas. Nuo 2006 m. orkestro vyr. dirigentas – Modestas Pitrėnas.

Veikla
------

Repertuarą sudaro klasikinė ir romantinė muzika. Orkestras atliko Lietuvos ir užsienio šalių kompozitorių (Giedrius Kuprevičius, Vidmantas Bartulis, Zita Bružaitė, Ludwig van Beethoven, Volfgangas Amadėjus Mocartas, Johannes Brahms) kūrinius.

Žymiausi kūriniai:

* Ludwig van Beethoven. VII simfonija, 2005 m.
* Antoninas Dvoržakas. IX simfonija, 2006 m.
* Carmen Cubana. Lotyniškoji popopera, kartu su *The Scorpions* ir *Electric Light Orchestra*, 2008 m.
* Maurice Ravel. Orkestrinis kūrinys Bolero, 2009 m.

Koncertams dirigavo Lietuvos ir užsienio dirigentai, tarp jų: Juozas Domarkas, Robertas Šervenikas, Petras Bingelis, Martynas Staškus, Andre de Quadro (JAV), Frederico Longo (Italija), Viačeslav Bartnovskij (Baltarusija), Alexis Soriano (Ispanija), Hans Ek (Švedija) ir kiti.

Koncertuose dalyvavo pianistai Petras Geniušas, Mūza Rubackytė, Martyna Jatkauskaitė, Prancūzijos pianistas Vardan Mamikonian, Italijos pianistė Ana Markovina, smuikininkai Vilhelmas Čepinskis, violončelininkas Davidas Geringas, dainininkai Virgilijus Noreika, Irena Milkevičiūtė, Edgaras Montvidas, Kauno valstybinis choras, amerikietė saksofonininkė Nancy Boone, korėjietė pianistė Meehyun Ahn.

Orkestras koncertavo Lietuvoje, Norvegijoje, Lenkijoje, Estijoje, Italijoje, dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Orkestras - perspektyva jauniesiems muzikams // Kauno diena, 2008 m. gruodžio 22 d.

Nuorodos
--------

* Kauno miesto simfoninis orkestras
Kauno Švč. Trejybės bažnyčia
**Kauno susirėmimas** – didžiausio masto ir plačiausio visuomenės atgarsio susilaukęs susirėmimas tarp lietuvių ir lenkų tikinčiųjų 1926 m. rugsėjo 26 d. Kauno Švč. Trejybės bažnyčioje, kurio metu suimti 9 asmenys ir 4 sunkiai sužeisti.

Istorija
--------

1926 m. rugsėjo 26 d. Kauno lenkai suplanavo surengti iškilmingą jubiliejinę procesiją, buvo numatyta, kad ji prasidės Švč. Trejybės bažnyčioje. Toliau einant per miesto centrinę dalį planuota aplankyti Kauno arkikatedrą baziliką, Šv. Kryžiaus (karmelitų) ir Jėzuitų bažnyčias. Procesijos metu choras, pritariant orkestrui, turėjo giedoti giesmes lenkų kalba. Procesijos dieną dienraštyje „Rytas" išspausdintas straipsnis, kuriame teigta, esą lenkai ketina surengti tautinę demonstraciją, prisidengdami religine procesija, tai paskatino lietuvius sutrukdyti šią procesiją. 

Apie konfliktą „Lietuvos žiniose" buvo rašoma: „1926 m. rugsėjo 26 d. 2 val. po pietų prieš prasidedant procesijai bažnyčioje kilo triukšmas. Esą lenkai jau buvo pasiėmę bažnytines vėliavas, bet lietuviai jas atėmė. Lenkai bandė atsiimti. Ginčui išspręsti pas Švč. Trejybės bažnyčios kleboną pasiųsta 6 asmenų delegacija. Lenkai užpuolė iš bažnyčios einančią delegaciją, daužė ją lazdomis. Konfliktas įgavo didelį mastą ir procesijos saugumą užtikrinti turėjusiems policininkams netgi teko kviestis pastiprinimą. Minia šventoriuje pradėjo šaudyti iš revolverių, atsakant į tai buvo atsišaudoma pro bažnyčios langus. Policija suėmė 9 asmenis, 4 įvykių dalyviai sunkiai sužeisti."

Smurtinis konfliktas Švč. Trejybės bažnyčioje sukėlė karštus ginčus tiek lietuvių, tiek Lietuvos lenkų spaudoje. „Rytas" minėtą procesiją interpretavo kaip lenkų žygį, siekiant vėl „užkariauti" Bažnyčią Lietuvoje. Esą žmonių pasipiktinimą sukėlė tai, kad tada, kai lenkų ir lietuvių santykiai buvo įtempti, Vilniaus krašte uždarinėtos lietuviškos mokyklos, imta rengti demonstratyvų tautinį „žygį". Teigta, jog patriotiškai nusiteikę žmonės, ypač jaunimas, neapsikentė ir norėjo sutrukdyti lenkų tautinei eisenai, nes manė, kad rengiama religinė procesija yra tik priedanga. Kaip rodo Kauno arkivyskupijos kurijos atliktas tyrimas, visi apklausti lenkakalbiai liudininkai tvirtino,
esą jokios tautiškos demonstracijos nenorėta daryti, sumanyta rengti tik jubiliejinę procesiją, kurios tikslas buvo tik tikybinis. 

„Dzień Kowieński" teigimu, 1926 m. rugsėjo 26 d. incidentas Švč. Trejybės bažnyčioje – ne stichiška, instinktyvi nepasitenkinimo išraiška bažnyčioje susirinkusios lietuvių minios, bet iš anksto apgalvota akcija, turinti tikslą sutrukdyti lenkų procesiją. Esą minėta akcija iš anksto suplanuota tam tikros organizuotos grupės. Lenkų spauda pernelyg sureikšmino šį incidentą, suteikė jam kone gerai organizuoto antilenkiško „pogromo" etiketę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kauno bažnyčių lietuvėjimas XX a. 3-iajame dešimtmetyje
| Kauno senasis uostas |
| --- |
|  |
| 

Kauno senasis uostasKauno senasis uostas

54°53′40″š. pl. 23°53′12″r. ilg.﻿ / ﻿54.8944°š. pl. 23.8868°r. ilg.﻿ / 54.8944; 23.8868﻿ (Kauno senasis uostas)Koordinatės: 54°53′40″š. pl. 23°53′12″r. ilg.﻿ / ﻿54.8944°š. pl. 23.8868°r. ilg.﻿ / 54.8944; 23.8868﻿ (Kauno senasis uostas) |
|  |
| Vieta | Kaunas |
| Statusas | Neveikiantis |
| Atidarymas | XV a. |
| Paskirtis | Upių uostas |

**Kauno senasis uostas** – uostas, buvęs Kauno senamiestyje, dešiniajame Nemuno krante prie Neries žiočių (Kauno santakos), šalia Aleksoto tilto ties Vytauto bažnyčia.

Istorija
--------

Kauno panorama. Tomašas Makovskis, 1600 m.
Kauno uostas ir Aleksoto tiltas. Napoleono Ordos piešinys, 1875 m.
Kauno senojo uosto panorama XX amžiaus pradžioje
Kauno prieplauka (senasis uostas)XX amžiaus pradžia
Žinomas nuo XV a. LDK laikų, buvo pagrindinis Kauno miesto uostas. Prie Vytauto bažnyčios buvo muitinė, pakrantėje yra aptinkama prekybinė keramika. Ties uostu Nemuno krantinė buvo sutvirtinta mediniais poliais, o jos pakraščiu ėjo akmenimis grįsta gatvė. Nemuno vagos ypatybės ties Kauno senamiesčiu netoli santakos leido šioje vietoje keisti laivų judėjimo kryptį, didesnieji laivai tik nuo Kauno galėjo plaukti žemyn.

O. Magnusas 1539 m. Nemuno ir Neries santaką iliustravo trijų laivų, pakrautų prekių, piešiniais. Apie 1600 m. daryta T. Makovskio graviūra vaizduoja Kauną, kurio prieigose uostas lankomas įvairių laivų. Uostas veikė iki XX a. vidurio, tačiau po II pasaulinio karo sunyko.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bertašius, M. Dingęs miestas. Viduramžių Kaunas archeologinių tyrimų duomenimis, 2013, Kaunas: KTU leidykla.
2. ↑  Stein, W. Vom deutschen Kontor in Kowno. Hansische Geschichtsblätter, 1916, Jh.22. S. l, p. 229.
3. ↑  „Carta Marina"
4. ↑  Mindaugas Berašius. Senasis Kauno uostas. Autc.lt (tikrinta 2022-03-26).
| Berkanasركان / ⴱⴻⵔⴽⴰⵏ |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

BerkanasBerkanas

34°55′0″ š. pl. 2°19′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.91667°š. pl. 2.31667°r. ilg.﻿ / 34.91667; 2.31667﻿ (Berkanas)Koordinatės: 34°55′0″ š. pl. 2°19′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.91667°š. pl. 2.31667°r. ilg.﻿ / 34.91667; 2.31667﻿ (Berkanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Maroko vėliava Marokas |
| **Regionas** | Rytų |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 109 237  |
|  |
|  **Vikiteka** | Berkanas |

**Berkanas** (arab. بركان, ber. ⴰⴱⵔⴽⴰⵏ = *Aberkan*) – miestas šiaurės rytų Maroke, įsikūręs Tarifos lygumoje, prie Viduržemio jūros, netoli sienos su Alžyru.

Berkanas vadinamas Maroko citrusinių vaisių pramonės sostine. Aukštos kokybės šviežių vaisių ir daržovių gausu ištisus metus. Miesto centre yra didelė apelsino statula. Šalia Berkano yra populiarus Viduržemio jūros kurortas Saidija. Miesto komercinėje ir verslo zonoje yra daugybė kavinių ir juvelyrinių dirbinių parduotuvių.

Vietiniai gyventojai kilę iš berberų genčių, tačiau atvykėliai iš kitų šalies vietų, dažniausiai yra arabų kilmės. Miesto pavadinimas vietinių berberų amazighų kalba reiškia *juodasis*.

Istorija
--------

Iki prancūzams užimant Maroką, tai buvo maža gyvenvietė. 1917 m. čia gyveno vos 368 žmonės. Okupacinė valdžia siekė, kad kalnuose gyvenančios gentys įsikurtų mieste, todėl visaip skatino jo augimą. Dėl palankios geografinės padėties ir pelną nešančios citrusinių vaisių pramonės miestas augo. 1936 m. jame gyveno 3 600 žmonių ir dėl migrantų antplūdžio vis augo. 1960 m. šis skaičius viršijo 20 tūkst. 1982 m. jau buvo daugiau nei 60 tūkst.

Sportas
-------

* RS Berkane – futbolo klubas; rungtyniavo Botola pirmenybėse.
* Savivaldybės stadionas, talpinantis 15 tūkst. žiūrovų;

Šaltiniai
---------

1. ↑  RS BERKANE pagal SOCCERWAY
2. ↑  RS BERKANE pagal Transfermarkt
3. ↑  RS BERKANE pagal Globalsportsarchive
4. ↑  worldstadiums informacija (archyvuota)
| ***Berlyno romanas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija Vokietija |
| Režisierius | Liliana Cavani |
| Metai | 1985 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 122 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Berlyno romanas** (it. *Interno Berlinese*) – režisierės Lilianos Cavani sukurtas filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Gudrun Landgrebe – Luiza fon Holendorf
* Kevin McNally – Hainsas fon Holendorfas
* Mio Takaki – Mitsuko
* Hanns Zischler – Volfas fon Holendorfas
* Massimo Girotti – Verneris
* Philippe Leroy – Herbertas
* William Berger – profesorius

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1938 m. Berlynas. Diplomato Hainso fon Holendorfo žmona Luiza dailės pamokose susipažįsta su Mitsuko, Japonijos ambasadoriaus dukra. Tarp moterų po kurio laiko įsiplieskia romanas, į kurį vėliau Mitsuko įtraukia ir Hainsą. Jie nesėkmingai keletą kartų mėgina nutraukti santykius, kol galiausiai apie tai sužino slaptoji policija. Tokie ryšiai gali užtraukti gėdą valdžios viršūnėms ir komplikuoti diplomatinius santykius,o kai Mitsuko pabėga iš namų ir pasislepia pas Holendorfus, Hainsas verčiamas kuo skubiau viską nutraukti. Jis siūlo moterims slėptis Hamburge, tačiau Mitsuko pasirenka kitą variantą ir duoda visiems išgerti nuodų. Ji ir Hainsas miršta, o Luiza lieka gyva...

Apdovanojimai
-------------

| Apdovanojimas | Kategorija | Asmuo | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- |
| Berlyno kino festivalis | Auksinis lokys | Liliana Cavani | Nominacija |
| Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas | geriausia nauja aktorė | Enrica Maria Scrivano | Laimėjo |
| geriausia scenografija |  | Nominacija |
| David di Donatello | geriausia kinematografija |  | Nominacija |
| geriausia scenografija |  | Nominacija |
|
| Berlyno šv. Jadvygos katedra |
| --- |
|  |
| Architektas | Georg Wenzeslaus von Knobelsdorff |
| Statybų pabaiga | 1887 m. |
| Paskirtis | katalikų bažnyčia |

**Berlyno šv. Jadvygos katedra** (vok. *St.-Hedwigs-Kathedrale*) – baroko stiliaus katalikų bažnyčia Berlyne, Bebelio aikštėje. Katedra priklauso Berlyno arkivyskupijai.

Bažnyčia buvo pastatyta Silezijos maldininkams. Pirmasis projektas, kurtas Georgo Venzeslauso fon Knobelsdorfo buvo panašus į Romos Panteoną. Statyba pradėta 1747 m. katedra konsekruota 1773 m. nors statybos dar vyko iki 1778 m. Katedra taip pat baigta statyti ir 1886–1887 m. Bažnyčia buvo apgriauta per Antrąjį pasaulinį karą, 1952–1963 m. rekonstruota pagal Hanso Šviperto projektą, pastatas įgijo gelžbetoninį kupolą, interjeras buvo sumodernintas.

Katedros kriptoje palaidoti daugelis Berlyno vyskupų, yra XVI a. Dievo Motinos atvaizdas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *St. Hedwigs Kathedrale Berlin : Destruction and reconstruction*.  Archyvuota kopija 2018-04-14 iš Wayback Machine projekto.
| Berlyno koncertų rūmai |
| --- |
|  |
| Vieta | Berlynas, Vokietija |
| Statybų pradžia | 1818 m. |
| Statybų pabaiga | 1821 m. |
| Atidarymas | 1821 m. birželio 18 d. |
| Paskirtis | Koncertų salė |

**Berlyno koncertų rūmai** (vok. *Konzerthaus Berlin*), anksčiau – **Karališkojo teatro rūmai** (*Königliches Schauspielhaus*) – neoklasicizmo stiliaus koncertų salė Berlyne, Vokietijoje.

Pastatą suprojektavo žymus to laiko architektas Karlas Frydrichas Šinkelis, pastatas buvo pastatytas 1818–1821 m. ant Nacionalinio teatro, suprojektuoto architekto K. G. Langhanso, griuvėsių, likusių po 1817 m. gaisro. Į naująjį statinį įterptos senojo portiko kolonos. Statinys subombarduotas per Antrąjį pasaulinį karą, vėliau rekonstruotas, išorė atkurta kone identiškai. Šiuo metu koncertų rūmuose įsikūręs simfoninis orkestras *Konzerthausorchester Berlin*.

Pastatą puošią skulptūros muzikos ir dramos tema. Pastato fasade – milžiniškas jonėninis portikas su laiptais, kuriuos vainikuoja Apolono skulptūra, kurioje jis lekia grifų traukiamu vežimu. Prieš teatrą pastatyta marmurinė Frydricho Šilerio statula, kurią 1869 m. iškalė Reinholdas Begasas. XX a. 4 deš. naciai ją pašalino, kūrinys į savo vietą grąžintas 1988 m.

Amerikiečių akustikos eksperto L. Beraneko vertinimu, kuris rėmėsi dirigentų, muzikantų ir išmanančių klausytojų apklausomis, akustiniu požiūriu ši koncertų salė yra viena iš penkių geriausių pasaulyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Karl Friedrich Schinkel*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
2. ↑  Long, Marshall, „What is So Special About Shoebox Halls? Envelopment, Envelopment, Envelopment", *Acoustics Today*, April 2009, pp.21-25 Archyvuota kopija 2017-08-08 iš Wayback Machine projekto.
| Karvaičių kopa |
| --- |
| Vaizdas nuo kopos į Pervalkos pusę. Horizonte – ryšių bokštas ant Skirpsto kopos |
| 

Karvaičių kopaKarvaičių kopa

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°23′18″š. pl. 21°03′56″r. ilg.﻿ / ﻿55.388328°š. pl. 21.065479°r. ilg.﻿ / 55.388328; 21.065479Koordinatės: 55°23′18″š. pl. 21°03′56″r. ilg.﻿ / ﻿55.388328°š. pl. 21.065479°r. ilg.﻿ / 55.388328; 21.065479 |

 |
| Vieta | Neringos savivaldybė |
| Aukštis | 59,40 m |
| Plotas | 92,93 ha |
| Registro Nr. | 0310200030003 (identifikavimo kodas) |

**Karvaičių kopa** arba **Karvaičių kalnas** – valstybės saugomas geomorfologinis gamtos paminklas, esantis Neringos savivaldybėje, tarp Pervalkos ir Preilos, Kuršių marių pusėje ties Ožkų ragu, Karvaičių kraštovaizdžio draustinio šiaurinėje dalyje. 

Atminimo paminklas šalia kopos
Kopa apželdinta mišku (kalnine pušimi), jos būklė stabili, esminių pakitimų nėra. Kopos aukštis apie 60 m. Jos papėdėje nuo marių pusės driekiasi Neringos dviračių takas, šalia kurio stovi Eduardo Jonušo darbo stogastulpis su įrašu atminti dingusius Karvaičius ir kalbininką Liudviką Rėzą.

Istorija
--------

Karvaičių kalnas saugo tragišką Kuršių nerijos kaimo užpustymo istoriją. Iki 1797 m. kalno vietoje buvo Karvaičių kaimas, kurio gyventojai traukdamiesi nuo smėlio pustymo, buvo priversti persikelti į kitas nerijos vietas. Apie 1600 m. miškas prie Karvaičių jau buvo praretėjęs. Nepaisant kaimo gyventojų pastangų kasti smėlį, statyti tvoras, sustabdyti pustomą smėlį nesisekė – atslinkusi kopa laidojo kaimo trobesius, pasiglemžė vietinę bažnyčią. 

Pasakojama legendų apie kunigaikštį Karvaitį, milžinės Neringos tėvą, gyvenusį ant Karvaičių kopos buvusioje deivės Laimos šventykloje. Šiuos pasakojimus eiliuotai surašė Mažosios Lietuvos tautosakininkas Eduardas Gizevijus.

Duomenys
--------

Kopa paskelbta gamtos paminklu LR Vyriausybės 1995 m. gruodžio 18 d. nutarimu Nr. 1578. Patenka į Kretingos miškų urėdijos Nidos girininkijos (138, 139, 142, 143, 146, 147 kv.) teritoriją. Pagrindiniai gamtos paminklo duomenys:

* Aukštis – 59,40 m
* Ilgis – 1300 m:
* Plotis – 960 m
* Plotas – 92,93 ha

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Saugomų teritorijų valstybės kadastras Archyvuota kopija 2021-01-26 iš Wayback Machine projekto. *stk.am.lt*
2. 1 2  Kuršių nerijos nacionalinio parko direkcija. Karvaičių kopa *nerija.lrv.lt* Archyvuota kopija 2021-07-27 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  *Karvaičių kalnas*. Mažosios Lietuvos enciklopedija, T. I (A–Kar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2000


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RNeringos savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Nacionaliniai parkai | 
Kuršių nerijos nacionalinis parkas |
|  |
| Biosferos poligonas | 
Kuršių marių |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Agilos kopa • Angių kalnas • Karvaičių kopa • Lydumo ragas • Marių mergelio atodanga • Naglių ragas • Raganos kalnas • Skirpsto kopa • Urbo kalnas • Vecekrugo kopa • Vingio kopa |

 |
*Apie vienuolių ordiną žr. Kartūzai*.

| Kartuzailenk. *Kartuzy* |
| --- |
|        |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

KartuzaiKartuzai

54°20′0″ š. pl. 18°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.33333°š. pl. 18.20000°r. ilg.﻿ / 54.33333; 18.20000﻿ (Kartuzai)Koordinatės: 54°20′0″ š. pl. 18°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.33333°š. pl. 18.20000°r. ilg.﻿ / 54.33333; 18.20000﻿ (Kartuzai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Pamario vaivadija |
| **Apskritis** | Kartuzų apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 15 742  |
| **Plotas** | 6,8 km² |
| **Tankumas** (2010) | 2 315 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Kartuzai |

**Kartùzai**  (lenk. *Kartuzy*, kašub. *Kartuzë*) – miestas šiaurės Lenkijos šiaurėje, Pamario vaivadijoje, Kašubų aukštumoje, 32 km į vakarus nuo Gdansko. Apskrities (pavieto) centras. Miestas įsikūręs ežeringoje vietovėje, šalia Karčemno, Mažojo Klaštorno, Didžiojo Klaštorno ir Melenko ežerų. Stotis prie Gdansko Pruščiaus–Lebos geležinkelio linijos. Metalo, medienos apdirbimo, maisto pramonė, gaminami vaistai, pagalbinė mokslo priemonės. Plėtojami dailieji amatai (siuvinėjimas, keramikos dirbiniai), turizmas, vandens sportas.

Kartuzai yra kašubų kultūrinis centras. Veikia Kašubų muziejus, kasmet liepos mėnesį vyksta mugė. Yra barokinė Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (pastatyta 1386 m. perstatyta 1733 m.). Netoli miesto įsteigtas Kašubų kraštovaizdžio parkas.

Istorija
--------

Dabartinio miesto teritorija gyvenama nuo neolito laikų. 1381 m. pastatytas kartūzų vienuolynas, o 1391 m. jau buvo kaimas ir palivarkas. Po ATR padalinimų atiteko Prūsijai, vienuolyno valdos buvo konfiskuotos, vėliau uždarytas ir vienuolynas. Miesto teisės suteiktos 1923 m.

Galerija
--------

* Miesto aerofotografijaMiesto aerofotografija
* Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčiaŠvč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
* Vienas vienuolyno pastatųVienas vienuolyno pastatų

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pasaulio vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006–2014. (VLKK versija)
2. ↑  Kartuzy. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2023-05-05).