recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Atėnų olimpinis stadionas |
| --- |
| OAKA |
|  |
| Vieta | Atėnai, Graikija |
| Atidarytas | 1982 m. rugsėjo 8 d. |
| Renovuotas | 2002–2004 m. |
| Savininkas | Graikijos vyriausybė |
| Operatorius | OAKA S.A. |
| Paviršius | Žolė |
| Architektas | Santiago Calatrava (renovacija) |
| Talpa | 72 080 sėdimų vietų |
| Lauko matmenys | 105 x 68 m |
| Nuomininkai | AÉK Athī́naPanathīnaïkós AÓ |

**Atėnų olimpinis stadionas „Spiros Louis"** (gr. Ολυμπιακό Στάδιο „Σπύρος Λούης", Olympiakó Stádio „Spiros Louis") yra Atėnų olimpinio sportinio komplekso dalis. Pavadintas Spiridon Louis, pirmojo 1896 m. modernaus olimpinio maratono nugalėtojo, vardu. Tai įvairios paskirties stadionas Atėnuose, Graikijoje.

Istorija
--------

Pastatytas 1980–1982 m. Europos atletikos varžyboms, vykusioms 1982 m. Stadioną 1982 m. rugsėjo 8 d. atidarė Graikijos prezidentas *Konstantinos Karamanlis*. Stadione 1991 m. vyko Viduržemio jūros žaidynės, taip pat 1997 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatas.

Buvo renovuotas 2004 m. vasaros olimpinės žaidynėms. Po renovacijos oficialiai atidarytas 2004 m. liepos 30 d. Stadione vyko atletikos rungtys ir futbolo varžybos. Atidarymo ceremonija vyko rugpjūčio 13 d. uždarymas rugpjūčio 29 d. Stadiono vietos olimpiadai buvo sumažintos iki 71 030 vietų. 56 700 sėdimų vietų buvo paliktos bėgimo ir lauko rungtims, futbolo varžyboms sėdimų vietų skaičius buvo padidintas.

Futbolas
--------

Stadione namų rungtynes žaidžia AÉK Athī́na ir Panathīnaïkós AÓ. Taip pat yra žaidusi Olympiakós SFP. Didžiausias žiūrovų skaičius (75 263) susirinko 1983 m. lapkričio 3 d. į futbolo varžybas tarp Olympiakós ir Hamburger SV.

2007 m. gegužės 23 d. vyko UEFA Čempionų lygos finalas tarp AC Milan ir Liverpool FC, kuriame 2-1 laimėjo Milano klubas.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Atėnų olimpinis stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPasaulio lengvosios atletikos čempionato stadionai |
| --- |
|  |
| 
Helsinkis 1983 · Roma 1987 · Tokijas 1991 · Štutgartas 1993 · Geteborgas 1995 · Atėnai 1997 · Sevilija 1999 · Edmontonas 2001 · Sen Deni 2003 · Helsinkis 2005 · Osaka 2007 · Berlynas 2009 · Tegu 2011 · Maskva 2013 · Pekinas 2015 · Londonas 2017 · Doha 2019 · Judžinas 2021 · Budapeštas 2023 · Tokijas 2025 |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Užkandžiai ir vakarienė pateikta PIA kompanijos skrydžio metu
**Maitinimas lėktuve (skrydžio metu)** – maistas ir gėrimai, kurie skrydžio metu pateikiami lėktuvo keleiviams. Paprastai jų kaina įskaičiuota į lėktuvo bilieto kainą.

Nedidelio atstumo reisuose nepatiekiami karštieji patiekalai. Paprastai patiekiami šalti užkandžiai, taip pat riešutai ir sūdytos lazdelės atskiroje pakuotėje. Trumpo atstumo reisuose taip pat patiekiami karštieji ir gaivieji gėrimai. Paprastai užsakant lėktuvo bilietą, keleiviams suteikiama galimybė pasirinkti specialų maistą.

Skrydžio maistas, kurį gamina specialios maitinimo kompanijos, skrydžio metu pašildomas karštu garu. Dažnai pagamintas maistas užšaldomas, o prieš pat skrydį atšildomas. Iš vienos pusės maisto kokybė, dėl didėjančios gamintojų konkurncijos, pastoviai kyla. Iš kitos pusės, biudžetinės skrydžių kompanijos stengiasi taupyti pasirinkdamos ne tokį kokybišką maistą.

Kokybė ir maisto pasirinkimas priklauso nuo skrydžių bendrovės skrydžio atstumo ir klasės. Meniu ir maisto patiekimas pirmoje ir verslo klasėse skiriasi nuo ekonominės. Skrydžio maistas pirmojoje ir verslo klasėse paprastai patiekiamas porceliano induose ir stiklinėse, o ne vienkartiniuose induose iš plastiko ir kartono. Dažnai, pirmosios klasės seviravime patiesiama staltiesė.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Maitinimas lėktuve** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Kašanasکاشان |
| --- |
| *Aga Bozorgo mečetė* |
|  |
| 

KašanasKašanas

33°59′0″ š. pl. 51°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿33.98333°š. pl. 51.43333°r. ilg.﻿ / 33.98333; 51.43333﻿ (Kašanas)Koordinatės: 33°59′0″ š. pl. 51°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿33.98333°š. pl. 51.43333°r. ilg.﻿ / 33.98333; 51.43333﻿ (Kašanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3:30)------ vasaros: (UTC+4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Irano vėliava Iranas |
| **Provincija** | Isfahano provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 304 487  |
| **Altitudė** | 982 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kašanas |

**Kašanas** (pers. کاشان = *Kāshān*) – miestas centriniame Irane, Isfahano provincijoje, į pietus nuo Teherano; įsikūręs Kuhrudo kalnų pietryčių papėdėje, oazėje viduryje pusdykumių. Apie 300 tūkst. gyventojų. Per eina Teherano-Kermano geležinkelis ir plentas.

Kašane klesti amatinė gamyba – čia gaminami rankų darbo medvilniniai ir šilkiniai audiniai, persiški kilimai, fajansas, rožių vanduo, metalo dirbiniai. Veikia 1974 m. įkurtas universitetas. Apylinkėse auginami vaismedžiai, rožės.

Paveldas
--------

Mieste yra XI–XVII a. architektūros paminklų: XI a. Aga Bozorgo mečetė, XIII a. Persijos šacho Abaso I Didžiojo mauzoliejus, XIX a. Borudžerdo rūmai, Fino sodas (XVII a.), įvairūs kiti rūmai, sodai, skverai. Kašano apylinkėse yra VIII a. pr. m. e. Tepe Sialko zikurato liekanos.

Istorija
--------

Kašano apylinkės gyvenamos nuo priešistorinių laikų, o gyvenvietės kūrėsi seniau, nei prieš 7000 metų. XI a. valdant seldžiukams, Kašane pastatyta tvirtovė (jos sienos išlikusios iki šių dienų). Sefevidų laikais miestas buvo valdovų poilsio vieta. Valdant Abasui Didžiajam Kašane įveistas labai vertingas Fino sodas. 1778 m. miestą nuniokojo žemės drebėjimas, tačiau Kadžarų laikais daugelis sefevidų namų perstatyta, įkurta naujų rūmų.

Galerija
--------

* Pirties stogasPirties stogas
* Borudžerido rūmaiBorudžerido rūmai
* Tabatabėjų rūmaiTabatabėjų rūmai

Šaltiniai
---------

1. IRAN: Cities & Towns, *citypopulation.de*
2. ↑  IRAN: Cities & Towns, *citypopulation.de*
3. ↑  *Kašanas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Zigmantas Pocius** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. kovo 26 d.Didvėjyje, Raseinių raj. |
| Mirė | 1997 m. lapkričio 3 d. (62 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | lituanistas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | 1993 m. Tėvynės Sąjunga |

**Zigmantas Pocius** (1935 m. kovo 26 d. Didvėjyje, Raseinių raj. – 1997 m. lapkričio 3 d. Vilniuje) – lituanistas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1954 m. baigė Viduklės vidurinę mokyklą, o 1959 m. Vilniaus universitetą.

1959–1964 m. mokytojavo Kudirkos Naumiestyje, Klaipėdoje. 1964–1984 m. Enciklopedijų leidyklos jaunesnysis redaktorius, redaktorius, Meno redakcijos vedėjas. 1984–1988 m. leidyklos „Mokslas" vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1990–1991 m. Vilniaus universiteto leidyklos direktorius. 1991–1992 m. leidyklos „Mokslas" direktorius, 1992–1996 m. Mokslo ir enciklopedijų leidyklos direktorius.

1993 m. Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys. 1996–1997 m. Seimo narys. Palaidotas Viduklėje (Raseinių raj.)
Kašanetas ir petankės rutulys
**Kašanetas** (pranc. *cochonnet* 'maža kiaulė') – medinis rutuliukas, naudojamas petankės žaidime.

Kašanetai turi būti pagaminti iš medžio arba sintetinės medžiagos, turėti gamintojo ženklą ir tarptautinės federacijos (FIPJP) patvirtinimą, kad tiksliai atitinka keliamus standartus. Jų diametras – 30 mm (leidžiama paklaida: +/–1mm). Svoris – nuo 10 iki 18 gramų. Kad atitiktų diametro ir svorio reikalavimus, kašanetai tradiciškai gaminami iš buksmedžio arba buko. Dažyti kašanetus yra leidžiama, bet yra draudžiama, kad juos pakeltų ar pritrauktų magnetas.

Plieninius rutulius reikia mesti kuo arčiau medinio. Taškai skaičiuojami pagal tai, kiek arčiausiai kašaneto esančios komandos rutulių lenkia priešininkų arčiausiai kašaneto esantį rutulį. Išmestas kašanetas turi matytis iš lankelio (metimo vietos), jeigu nesimato, reikia mesti iš naujo.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Petankė

Nuorodos
--------

* Lietuvos petankės asociacija – Oficialios petankės taisyklės

Šaltiniai
---------

1. ↑  LPA - oficialios petankės taisyklės
| Amalė |
| --- |
| Sureguliuota upelio vaga Amalių soduose Sureguliuota upelio vaga Amalių soduose |
| **Ilgis** | 6,2 km |
| **Baseino plotas** | 9,8 km² |
| **Ištakos** | Davalgonių miškas |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Amalė** – upė Kaune. Dešinysis Nemuno intakas, ištakos Davalgonių miške. Didžioji upės dalis reguliuota, žemupys kanalizuotas, plečiant Petrašiūnų mikrorajoną ir Kauno HE statybų metu. Didžioji dalis upelio suvaryta į lietaus nuotekų vamzdžius ir srūva po asfaltu, vis dar laisvai teka pro Amalių sodus. Dėl riboto pralaidumo kartais patvinsta.

Amalė pramoninės zonos pakraštyje

Etimologija
-----------

Upės pavadinimas neaiškios kilmės: vienų autorių siejamas su augalu *amalu*, kitų – su indoeuropiečių prokalbe (plg. albanų *amë* – „upės vaga", hetitų *amiḭara-* – „griovys", graikų *ἀμάρα* – „griovys", hipotetinė *am-* – „upės vaga, griovys"). Tačiau šaknis gali būti ir neskaidyta – plg. trakų *Amala, Amela*, lenkų *Jemielnia*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos upės (hidrografija ir nuotėkis): monografija /B.Gailiušis, J.Jablonskis, M.Kovalenkovienė. – Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001. – 792 p. ISBN 9986-492-64-5.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Sterilizacija** – chirurginė operacija, kuria siekiama visiškai nutraukti paciento reprodukcinę funkciją, nesumažinant jo lytinio potraukio. Vyrams ir moterims sterilizacijos būdai yra skirtingi. Sterilizacija yra faktiškai negrįžtama kontracepcija. 

Manoma, kad tai yra labai efektyvi kontracepcija – nėštumų pasitaiko rečiau nei 1 proc. atvejų.

Moters sterilizacija
--------------------

Tai yra negrįžtamas gimdymų kontrolės būdas. Sterilizacijos metu moters kiaušintakiai, kuriais kiaušinėliai keliauja iš kiaušidžių į gimdą, yra perrišami, nupjaunami arba blokuojami kokiu nors kitu būdu. Kiaušintakiai taip pat gali būti tiesiog pašalinami. Dėl to spermatozoidai nebegali pasiekti kiaušinėlio ir jo apvaisinti. Tai yra ypač efektyvus metodas.

Kiaušintakių perrišimas neturi įtakos hormonams, moters ciklui ar seksualumui. Tai neatsiliepia ir krūtims, odai ar svoriui, o makštis, gimda ir kiaušidės išlieka tokios pačios. Pakinta tik kiaušintakiai. Tačiau kartais po sterilizacijos būna gausesnės mėnesinės, be to, sterilizacijos nepatartina atlikti keletas mėnesių po gimdymo.

Sterilizacijos operacija paprastai užtrunka apie 30 minučių. Naudojamas arba vietinis nuskausminimas, arba bendrasis. Operuojant pilve padaromos dvi labai mažos įpjovos, kurioms užsiūti reikia tik vieno ar dviejų dygsnių.

Rečiau naudojama moters sterilizacijos rūšis yra ***histerektomija*** (gimdos pašalinimas). 

Sterilizacija neapsaugo nuo jokių lytiniu keliu plintančių ligų.

Vyro sterilizacija
------------------

Vyrų sterilizacija (arba ***vazektomija***) taip pat yra negrįžtamas kontracepcijos būdas. Jos metu vyro sėkliniai latakai, kuriais iš sėklidžių į varpą keliauja spermatozoidai, yra perrišami, perpjaunami arba blokuojami kitu būdu. Dėl to spermatozoidai nebepatenka į sėklą, kuri yra ejakuliuojama lytinių santykių metu, ir tada vyras nebegali apvaisinti moters.

Šis kontracepcijos metodas ypač efektyvus ir nesukelia jokių komplikacijų (angliškoje versijoje tai neteigiama). Tai greitesnis, paprastesnis ir pigesnis būdas nei moters sterilizacija – jo metu taikoma dažniausiai tik vietinis nuskausminimas, pati operacija užtrunka apie 15-20 minučių ir nėra būtina hospitalizacija. Vazektomija nepakeičia vyro lytinės potencijos, organizmas ir toliau gamina vyriškus hormonus, išlieka erekcija ir ejakuliacija.

Operacijos metu, ties spermos kanalais sėklidėse, įšvirkščiami vietiniai nuskausminamieji ir padaroma mažytė įpjova. Per įpjovą sėkliniai latakai ištraukiami, nupjaunami ir perrišami. Įpjova tokia maža, kad jos netgi nereikia susiūti. Operacija atliekama ambulatoriškai gydytojų kabinetuose, klinikose ir ligoninėse. Vyro nevaisingumas po vazektomijos nėra fiksuojamas iš karto – reikia palaukti nuo keleto savaičių iki kelių mėnesių, kadangi nevaisingumas nustatomas tik tada, kai vyro sėkloje neaptinkama spermatozoidų.
Koordinatės: 55°32′27″š. pl. 25°52′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.5409°š. pl. 25.8763°r. ilg.﻿ / 55.5409; 25.8763

|  Juknėnų Aušros Vartų Gailestingumo Motinos koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Zarasų |
| **Savivaldybė** | Utenos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Juknėnai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1998 m. |

**Juknėnų Aušros Vartų Gailestingumo Motinos koplyčia** – koplyčia, veikianti Utenos rajone, Daugailių seniūnijoje, Juknėnuose, prie kelio  **4909**  Tauragnai–Sirvydžiai–Daugailiai . Priklauso Vajasiškio šv. Jono Krikštytojo parapijai.

Koplyčios interjeras

Istorija
--------

1998 m. monsinjoro Petro Baltuškos (1930-2012) iniciatyva Utenos dekanate buvo atidaryti nauji maldos namai – Juknėnų koplyčia.

Kaime uždarius vaikų lopšelį–darželį, pastatą siekta parduoti. Buvo suorganizuoti keli aukcionai, tačiau niekas nepirko pastato. Tada seniūnas paminėjo kun. P. Baltuškai, kad galėtų įsirengti maldos namus. Kunigas pasitarė su gyventojais ir 1997 m. kovo 27 d. Juknėnų bei Kubilių kaimo gyventojai parašė prašymą Utenos rajono savivaldybei: „*Prašome suteikti neatlyginamai Juknėnų kaime esantį vaikų lopšelio – darželio pastatą, kuriame mūsų religinė bendruomenė įrengtų maldos namus*". Buvo pridėti 5 lapai gyventojų parašų (132 parašai). 1998 m. kovo 25 d. klebonas P. Baltuška parašė prašymą rajono merui: „*Prašau perduoti Daugailių bažnyčiai religiniams tikslams nemokamam naudojimui Juknėnų k. Vajasiškio parapijoje, Daugailių seniūnijoje buvusį vaikų lopšelį – darželį*". Prašymas buvo patenkintas ir trylika metų monsinjoras P. Baltuška aptarnavo Juknėnų koplyčią. Steigiant koplyčią, monsinjorui daug talkino jau į amžinybę iškeliavusieji juknėniškiai Julius Čeburnys, Vanda Stepanavičienė ir Mamertas Jočys.

Koplyčia tituluota Aušros Vartų Gailestingumo Motinos vardu, tad tomis dienomis kaip ir Vilniaus Aušros Vartuose, taip ir Juknėnų koplyčioje švenčiama Švč. Mergelės Marijos Gailestingumo Motinos šventė. Koplyčioje pakabintas Aušros Vartų Marijos paveikslas.

Utenos rajono savivaldybės ir Juknėnų bendruomenės iniciatyva 2009 m. koplyčia Juknėnuose buvo suremontuota – padidintos patalpos. 

Nuo 2011 m. lapkričio 13 d. koplyčią aptarnavo Utenos Kristaus Žengimo į dangų parapijos vikaras Vitalijus Kodis.

Galerija
--------

* Vaizdas į altoriųVaizdas į altorių
* ZakristijaZakristija
* KlausyklaKlausykla

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juknėnų Aušros Vartų Gailestingumo Motinos koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Vajasiškio parapija Archyvuota kopija 2018-08-13 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2 3  Oninių šventė Juknėnuose
Jules-Albert de Dion 1899 m.
Markizas **Žiulis Feliksas Filipas Alberas de Dionas** (pranc. *Marquis Jules Félix Philippe Albert de Dion*, 1856 m. kovo 9 d. Nante, Atlanto Luara – 1946 m. rugpjūčio 19 d. Paryžiuje) – Prancūzijos automobilių pramonės pradininkas.

Biografija
----------

Augo žinomų prancūzų dvikovininkų šeimoje, buvo susidomėjęs mechanika. 1881 m. pasigamino garo variklio maketą, panašų į matytą vienoje parduotuvėje. Inžinieriai Žoržas Butonas (*Georges Bouton*) ir jo svainis Šarlis Trepardo (*Charles Trépardoux*) buvo įkūrę parduotuvę Leone, Landuose, kur jie gamino mokslinius žaislus. Prireikus pinigų svajonės – sukurti garais varomą automobilį – įgyvendinimui, jie sutiko su De Diono pasiūlymu bendradarbiauti.

1883 m. jie įkūrė bendrovę „de Dion-Bouton"; tuo metu tai buvo stambiausias pasaulyje automobilių gamintojas. Jie bandė pritaikyti jūrinius garo variklius automobiliui, kuris naudojo diržus priekiniams ratams varyti ir buvo vairuojamas iš galo. 1884 m. jie pagamino jau iš priekio vairuojamą, galiniais ratais varomą automobilį, kuris galėjo vežti keturis žmones.

1887 m. Dionas dalyvavo „Pirmosiose Europos automobilių lenktynėse", kurias surengė žurnalas „*Le Vélocipède*". Nors ir baigė trasą iki galo, Dionas nebuvo pripažintas nugalėtoju, nes jis buvo vienintelis varžybų dalyvis. 1894 m. liepos 22 d. dalyvavo dar vienose automobilių lenktynėse, kurias suorganizavo žurnalas „*Le Petit*". Trasa driekėsi 122 kilometrus, nuo Paryžiaus iki Ruano. Nors jas įveikė pirmas, vėlgi buvo diskvalifikuotas, nes automobilis neatitiko standartų. Po jų nusprendė gaminti automobilius su vidaus degimo varikliu. 1905 m. „de Dion-Bouton" buvo pagaminusi daugiau kaip 40 000 benzininių variklių, kuriuos naudojo kiti automobilių gamintojai.

1898 m. jis įsteigė Paryžiaus automobilių parodą (pranc. *Mondial de l'Automobile*). Alberas de Dionas mirė 1946 m. būdamas 90 metų.

Literatūra
----------

* Georgano, G. N. *Cars: Early and Vintage*, 1886–1930 m. Londonas: „Grange-Universal", 1990 m. (perspausdintas „AB Nordbok" 1985 m. leidimas).
* Wise, David Burgess, „De Dion: The Aristocrat and the Toymaker", in Ward, Ian, executive editor. *The World of Automobiles* (Londonas: „Orbis Publishing", 1974 m.), 5 tomas, psl. 510-4.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jules-Albert de Dion** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Carolina Ardohain |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Ana Carolina Ardohain Dos Santos |
|  |
| Gimė | 1978 m. sausio 17 d. (44 metai), Argentina |
|  |
| Šalis | Argentina Argentina |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Lulú (2002)(Rebelde way, 2002 m. - 2003 m.) |
|  |
|  |

**Ana Carolina Ardohain Dos Santos** (g. 1978 m. sausio 17 d. Santa Rosa, La Pampa, Argentina) – supermodelis ir taip pat garsi televizijos žvaigždė Argentinoje, taip pat gerai žinoma kaip **Pampita**.

Biografija
----------

Jos mama Tanhia Dos Santos yra brazilė, su dukra ji kartu užsiima Capoeira (tai egzotiškas susiliejimo šokis su vidine kova). Kai Carolinai sukako 17 metų, ji paliko namus ir atvyko į Bueno Aires. Dirbo pardavėja tol kol, ją pastebėjo vienas prodiuseris, kuriam buvo reikalinga daili mergina su charakteriu. Taigi Pampita atitiko jo reikalavimus.

Carolina susituokė su modeliu bei fotografu Martín Barrantes 2002 metų lapkritį. Tačiau po trejų metų, jie išsiskyrė. Greitai po to, ji pradėjo gyventi su Benjamín Vicuña (garsiu aktoriu iš Santjago, Čilės). Netrukus laikraščiai išspausdino nuotraukas, kuriose ji vedžioja savo skaliką ir aiškiai matyti, kad ji yra nėščia. Carolina ir Benjamin susilaukė dukros vardu Blanca (toks buvo Benjamin senelės vardas). *"Šis vaikas buvo tai, ko mes taip laukėme ir dukrelę pamilome vos tik ją pamatę. Aš esu tokia laiminga…*" - sakė aktorė. Gimimas taip pat padėjo susitaikyti Benjaminui ir jo mamai.

2008 m. vasario 29 d. Vicuña ir Ardohain susilaukė sūnaus Bautistos.

Karjera
-------

Carolina taip pat užsiima fotografavimuosi, nes jai labai patiko *Victoria’s Secret* ir *Wonderbra*. Ji tapo mašinų ženklo „Honda", bei „Coca - cola" veidu Argentinoje. Taip pat ji dalyvavo televizijos šou: "El Rayo" ir "El Sitio", kurie turėjo labai aukštus reitingus. *FIFA World Cup South Korea-Japan 2002* kampanijoje, ji buvo nacionalinės futbolo komandos atstovė ir buvo vadinama *Gerąja motuše*.

Ardohain buvo pakviesta į ispanų televizijos šou „El Show de Flo" 2002 metų rugsėjį.

Aktorės karjerą pradėjo Argentinos serialuose: "Rebelde Way" (2003) ir "Doble Vida" (2005). 2004 metų vasario menesį, ji buvo žiuri nare, tarptautiniame muzikos festivelyje Čileje. Tapo labai populiari Lotynų Amerikoje bei Jungtinėse Amerikos Valstijose.

Carolina yra ne tik natūralaus grožio mergina, bet ir labai įdomi asmenybė bei įdomaus charakterio žmogus. Ji taip pat labai mėgsta viską, kas yra susiję su šokiu. Ardohain dalyvavo Čilės televizijos šou "Šokis su žvaigžde", kol nepradėjo lauktis antrojo vaiko. Dabar ji paliko truputi nuošaliau savo karjerą ir didžiausią laiko dalį skiria šeimai, taip pat užsiima įvairiais darbais.

Filmografija
------------

| Metai | Pavadinimas | Vaidmuo | Žanras |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995–2000 | "El Rayo" | Žurnalistė (2000) | TV šou |
| 2002 | "El Show de Flo" |  | TV šou |
| 2002–2003 | "Rebelde Way" | Lulú (2002) | TV serialas |
| 2005 | "Doble vida" | Ema | TV serialas |

Nuorodos
--------

* Oficiali Pampitos svetainė Archyvuota kopija 2006-05-12 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Nevis*Nevis* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Nevio vėliava |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Sent Kitso ir Nevio vėliava Sent Kitsas ir Nevis |
| **Administracinis centras** | Čarlstaunas |
| **Parapijų** | 5 |
| **Ministras pirmininkas** | Christen Springette |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 12 106 |
| **Plotas** | 93 km² |
| **Tankumas** (2006) | 130 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | NevisVikiteka |

**Nevis** (angl. *Nevis*) – sala Karibuose, Pavėjinių Antilų grupės vidiniame žiede, Mažųjų Antilų grupės šiaurėje. Kartu su Sent Kristoferio sala sudaro Sent Kitso ir Nevio federaciją. Sala yra 350 km į pietryčius nuo Puerto Riko, 80 km į vakarus nuo Antigvos, nuo Sent Kristoferio atskirta 3,2 km pločio sąsiauriu.

Geografija
----------

Salos plotas – 93 km². Paviršius kalnuotas, aukščiausias taškas yra užgesusi Nevio viršukalnė (985 m). Veikia fumarolės, karštosios versmės. Iš šiaurės ir rytų Nevį supa koraliniai rifai. Paviršių dengia krūmynai, antriniai miškai, kalnuose išlikusios džiunglės. Yra trumpų vandeningų upokšnių.

Gyventojai
----------

2006 m. Nevyje gyveno 12 106 žmonės. Pagrindinė gyvenvietė – Čarlstaunas (salos vakaruose). Verčiamasi daugiausia turizmu, lengvatinio apmokestinimo (*offshore*) ekonomika. Sala turi plačią autonomiją nuo Sent Kitso – turi savo ministrą pirmininką, vyriausybę, mokesčių. Yra Vance W. Amory tarptautinis oro uostas.

Istorija
--------

Sala nuo seno buvo gyvenama karibų ir vadinta *Oualie*. 1498 m. ją pasiekė Kristupas Kolumbas ir pavadino *San Martin*, bet vėliau dėl kartografinių netikslumų šis pavadinimas teko Sen Marteno salai. Vėliau ispanai salą vadino *Nuestra Señora de las Nieves*, nuo ko kilo ir dabartinis pavadinimas Nevis. Saloje neretai apsistodavo britų laivai, 1620 m. Anglija paskelbė Nevį savo valda, o pirma britų kolonija įkurta 1628 m. Po 1670 m. Madrido sutarties ispanai pripažino britų pretenzijas į salą, čia įsikūrė jūrinis teismas. Nevis tapo svarbiu vergų prekybos bei cukraus gamybos pramonės centru. XVIII a. Nevyje buvo pagaminama 20 % visos Britų imperijos cukraus produkcijos. XVII–XVIII a. vyko nuolatiniai karai tarp britų Nevyje ir prancūzų Sent Kitse. Kolonistus taip pat puldinėjo vietiniai karibai ir su jais sumišę pabėgę vergai (marūnai).

1882 m. Nevis, Angilija ir Sent Kitsas sudarė bendrą britų koloniją, 1967 m. jos sudarė asocijuotą valstybę, o 1971 m. Angilija atsiskyrė. 1983 m. Sent Kitsas ir Nevis tapo nepriklausoma valstybe. 1998 m. referendume dauguma Nevio gyventojų balsavo už nepriklausomybę nuo Sent Kitso, tačiau reikiamo 2/3 balsavusiųjų palaikymo nesulaukta.

* Salos reginysSalos reginys
* BangolaužisBangolaužis
* Salos kraštovaizdisSalos kraštovaizdis
**Stepono Batoro trakto bunkeriai** – keturi koviniai bunkeriai Vilniuje, abipus Stepono Batoro gatvės (buvusio Stepono Batoro trakto). 1923–1929 m. puolimams iš Naujosios Vilnios pusės atremti įrengti bunkeriai yra vieninteliai to meto koviniai bunkeriai Vilniuje.

Istorija
--------

Vilniaus fortifikacijos tikslais buvo numatyta įrengti dvylika kovinių bunkerių kompleksų, tačiau įrengtas tik vienas – keturių bunkerių, po du kiekvienoje Stepono Batoro trakto pusėje. Bunkerius projektavo karo inžinierius kapitonas Vladislavas Višinskis, nors manoma, kad bunkerių situacijai įtaką padarė įtvirtintos teritorijos „Vilnius" komendantas generolas Hugonas Grybšas, turėjęs patirties įtvirtinimų statyboje kalnuotose Balkanų vietovėse. 1923 m. spalio 17 d. tuometinės lenkų valdžios pasirašyta sutartis su T. Szopos ir K. Zimmermano statybos įmone dėl požeminių amunicijos sandėlių ir dviejų slėptuvių prie Stepono Batoro trakto. Dėl hiperinfliacijos tuomet sąmata siekė virš 21 mlrd. Lenkijos markių.

Nutiesus Stepono Batoro gatvę, trys bunkeriai atsidūrė šiaurinėje jos pusėje, vienas liko pietinėje, prie pat Pūčkorių atodangos.

Kompleksas
----------

Dvejetas arčiausiai dabartinės Stepono Batoro gatvės esančių bunkerių yra vienodi. Keliolika kareivių skirta talpinti slėptuvė 30 m ilgio požeminiu koridoriumi sujungta su atviromis sunkiųjų kulkosvaidžių šaudymo pozicijomis. Trečiasis bunkeris statytas kiek vėliau, jame įrengti platesni suolai, stalai, lentynos, vidinės šaudymo angos. Įėjimas apsaugotas labirintu. Ketvirtasis bunkeris, įrengtas po kalva, statytas paskutinis. Jame prie įėjimo įrengta slėptuvė įgulai, iš jos vedantis požeminis koridorius išsišakoja į dvi atšakas, kurių viena veda į stebėjimo bokštelį, kita – į šaudymo pozicijas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Darius Pocevičius (2016). *100 istorinių Vilniaus reliktų*. pp. 594–599.
Kalnagūbrio vaizdas
**Sterlingo kalnagūbris** (angl. *Stirling Range*) – kalnagūbris pietvakarių Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje, apie 330 km į pietryčius nuo Perto. Iškilęs Vakarų Australijos plokščiakalnio pietvakariniame pakraštyje, driekiasi 80 km rytų–vakarų kryptimi apie 65 km į šiaurę nuo Olbanio ir Indijos vandenyno pakrantės. Didžiausias aukštis 1096 m (Blaf Nolo kalnas). Būdingos stačios uolėtos viršukalnės, įvairi augmenija.

Kalnagūbrį pirmasis iš europiečių 1802 m. pastebėjo Australijos tyrinėtojas Metju Flindersas. 1835 m. pavadintas pirmojo Vakarų Australijos gubernatoriaus Džeimso Sterlingo (*James Sterling*) garbei. Kalnagūbrio ir gretimų lygumų gamtai apsaugoti 1957 m. įkurtas Sterlingo Kalnagūbrio nacionalinis parkas, apimantis 1157 km² plotą.

Sterlingo kalnagūbris – viena iš nedaugelio vietų Vakarų Australijoje, kur retkarčiais iškrinta sniegas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Stirling Range*, Encyclopaedia Britannica. Nuoroda tikrinta 2022-04-29.
2. ↑  *Stirling Range National Park*, Parks and Wildlife Service. Nuoroda tikrinta 2022-04-29.
| **Vladislavas Avižienis** |
| --- |
| Gimė | 1938 m. gegužės 28 d. (84 metai)Stulgiai, Šiaulių apskr. |
|  |
| Veikla | lietuvių inžinierius technologas, habilituotas technologijos mokslų daktaras. |

**Vladislavas Avižienis** (1938 m. gegužės 28 d. Stulgiai, Šiaulių apskr.) – lietuvių inžinierius technologas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1963 m. baigė Kijevo maisto pramonės technologijos institutą. 1992 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras

1970-1975 m. Vilniaus fermentinių preparatų gamyklos cecho viršininkas ir mokslinio centro sektoriaus vedėjas. 1975-1992 m. Taikomosios enzimologijos instituto (1984-1989 m. mokslinis gamybinis susivienijimas „Fermentas") laboratorijos vedėjas, nuo 1992 m. bendrovės „Biosintezė" vadovaujantysis inžinierius technologas.

Mokslinė veikla
---------------

Sukūrė bakterinio lizocimo preparato, kuris vartojamas gyvuliams ir paukščiams gydyti bei profilaktikai, gamybos technologiją ir įdiegė į gamybą. Įdiegė multifermentinių preparatų alaus ir vyno gamybai. 38 išradimų autorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vladislavas Avižienis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 350 psl.
| **Vladimiras Ščiurovas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1955 m. vasario 14 d.Dūkštas, Ignalinos rajonas |
| Mirė | 1999 m. kovo 11 d. (44 metai)Visagine |
|  |
| Veikla | politologas, Lietuvos politinis veikėjas |
|  |
| Alma mater | 1991 m. Leningrado politologijos institutas |

**Vladimiras Ščiurovas** (1955 m. vasario 14 d. Dūkšte, Ignalinos rajonas – 1999 m. kovo 11 d. Visagine) – politologas, Lietuvos politinis veikėjas.

Biografija
----------

1962–1972 m. mokėsi Dūkšto vidurinėje mokykloje. 1973 m. baigė Vilniaus 21–ąją politechnikos mokyklą. 1991 m. baigė Leningrado politologijos institutą ir įgijo politologo specialybę.

1976–1981 m. Vilniaus kuro aparatūros remonto gamyklos Dūkšto filialo meistras kontrolierius, 1981–1987 m. Statybos ir montavimo tresto šaltkalvis montuotojas. 1987–1990 m. V. Rylovo kolūkio pirmininko pavaduotojas. 1990–1991 m. Rimšės kolūkio pirmininko pavaduotojas.

1991–1993 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės įgaliotinio padėjėjas Visagine, 1993–1995 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės įgaliotinis Visagine. 1995–1999 m. Visagino miesto meras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „VLADIMIRO ŠČIUROVO ATMINIMUI | Visagino savivaldybė". *VLADIMIRO ŠČIUROVO ATMINIMUI | Visagino savivaldybė*. Nuoroda tikrinta 2022-08-15.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Algimantas Lapėnas** | **Visagino meras**1995–1999 | Po to:**Antanas Ivanauskas**

 |
|  |
| --- |
| Beniliukso Sąjungaol. *Benelux Unie*pranc. *Union Benelux*liuks. *Benelux-Unioun*fryz. *Benelúks Uny*vok. *Benelux-Union* |
|  |
|  |
| Įkurta | 1948 m. sausio 1 d. (1948-01-01) |
| Tipas | Politinė-ekonominė sąjunga |
| Būstinė | Briuselis |
| Narystė | Belgijos vėliava BelgijaNyderlandų vėliava NyderlandaiLiuksemburgo vėliava Liuksemburgas |
| Oficialios kalbos | Olandų, prancūzų(vokiečių, liuksemburgiečių, vakarų fryzų) |
| Tinklalapis | www.benelux.int |

**Beniliukso Sąjunga** (ol. *Benelux Unie*, pranc. *Union Benelux*, liuks. *Benelux-Unioun*), arba **Beniliuksas** – politinė-ekonominė sąjunga tarp trijų kaimyninių monarchijų: Belgijos, Nyderlandų ir Liuksemburgo, išsidėsčiusi šiaurės – Vakarų Europoje, tarp Prancūzijos ir Vokietijos, sudaryta 1948 m. Dažnai Beniliuksu vadinamos apskritai visos minėtos trys šalys (nebūtinai ekonomine prasme).

Pavadinimo kilmė
----------------

Pavadinimas (*Benelux*) pasirinktas pagal sąjungą pasirašiusių šalių pavadinimus: **Be**lgië (Belgija) + **Ne**derland (Nyderlandai) + **Lux**emburg (Liuksemburgas).

Istorija
--------

**Beniliukso ekonominė sąjungos** (ol. *Benelux Economische Unie*, pranc. *Union Economique Benelux*) sutarties (pasirašyta 1944 m. , įsigaliojo 1958 m.) tikslas – laisvas darbo jėgos, kapitalo, prekių ir paslaugų judėjimas šiame regione. Beniliukso įkūrimas prisidėjo prie Europos Sajungos atsiradimo, nors tiesioginiai ES pirmtakai buvo sukurti anksčiau: Europos Anglių ir Plieno Sąjunga – 1951 m. Europos Ekonominė Bendrija – 1957 m. Visos trys Beniliukso šalys buvo tarp ES steigėjų, kartu su VFR, Prancūzija ir Italija.

Beniliukso sutartis buvo pasirašyta penkiasdešimčiai metų, tačiau 2008 m. birželio 17 d. pasirašytas jos atnaujinimas, šįkart neribotam terminui. Sąjungos pavadinimas pakeistas iš *Beniliukso Ekonominė Sąjunga* į *Beniliukso Sąjunga*. Pagrindinis organizacijos tikslas – trijų narių kooperacija platesniame europiniame kontekste. Naujoji sutartis numato galimybę Beniliuksui bendradarbiauti su kitomis ES valstybėmis bei regioninėmis bendradarbiavimo struktūromis. Nuo šiol Beniliuksas skiria didžiausią dėmesį trim temoms: vidaus rinkai ir ekonominei sąjungai, tvarumui, teisingumui ir vidaus reikalams. Sumažintas organizacijos struktūrų skaičius. Lieka penkios institucijos: Beniliukso Ministrų Komitetas, Beniliukso Taryba, Beniliukso Parlamentas, Beniliukso Teisingumo Teismas bei Beniliukso Generalinis Sekretariatas. Sutartyje taip pat įvardyta Beniliukso Intelektinės Nuosavybės Organizacija.

Demografija
-----------

Beniliukse gyvena apie 27 562 217 gyventojų ir užima apie 74 640 km² ploto. Tokiu būdu Beniliukso gyventojų tankumas yra 369 žm./km².

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Beniliuksas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Beniliukso oficiali svetainė
* Beniliukso parlamentas
* Beniliukso teismas Archyvuota kopija 2006-02-24 iš Wayback Machine projekto.

v • a • r **Europos regionai** 

Vakarų Europa | Rytų Europa | Šiaurės Europa | Pietų Europa | Vidurio Europa   
 Skandinavija | Baltijos valstybės | Beniliuksas
| ***Kraujo grupė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Clint Eastwood |
| Scenaristas (-ai) | Brian Helgeland |
| Vaidina | Clint EastwoodJeff Daniels |
| Metai | 2002 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 110 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Kraujo grupė** (angl. *Blood Work*) – 2002 m. sukurtas trileris, kurį režisavo ir pagrindinį vaidmenį atliko Clint Eastwood, pelnęs prizą Venecijos kino festivalyje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Clint Eastwood – Teris Makalebas
* Jeff Daniels – Džasperas
* Anjelica Huston – daktarė Bonė Foks
* Wanda De Jesus – Graciela
* Tina Lifford – detektyvė Džej Vinston
* Dina Eastwood – reporterė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Buvęs FTB agentas Teris Makalebas, anksčiau ieškojęs serijinių žudikų, po širdies transplantacijos išėjo į pensiją. Paskutinis jo ieškotas žudikas paspruko sužeistas į nugarą.

Po keleto metų Makalebą aplanko moteris, kurios sesuo taip pat žuvo nuo maniako rankos ir kuri tapo jo širdies donore. Jausdamas pareigą, Makalebas nusprendžia jai padėti, bet netrukus supranta, kad jo nesurastas žudikas grįžo ir vėl ėmėsi žmogžudysčių. Dar daugiau, jis nužudė moterį tam, kad šios širdis atitektų Makalebui ir šis vėl galėtų įsijungti į jo gaudynes. Nors policija ir nepatenkinta savarankišku Makalebo tyrimu, šis pamažu išsiaiškina, kad žudikas – jo artimas draugas Džasperas...
|  |
| --- |
| Albanijos vėliava*Flamuri i Shqipërisë* |
|  |
| Naudojimas |  Nacionalinė vėliava |
| Santykis | 5:7 |
| Priimta | 1992 m. balandžio 7 d. |
| Aprašas | Raudonos spalvos audeklas, kurio viduryje – juodas dvigalvis erelis |
| Sukūrė | Sadik Kaceli |

**Albanijos vėliava** (alb. *Flamuri i Shqipërisë*) – vienas oficialių Albanijos valstybės simbolių. Vėliava – raudonos spalvos audeklas, kurio viduryje – juodas dvigalvis erelis.

Jis paimtas iš Albanijos nacionalinio didvyrio Gregorijaus Kastrijoto (dar žinomo kaip Skanderbegas), XV amžiuje vadovavusio albanų sukilimui prieš Osmanų imperiją ir trumpam iškovojusiam nepriklausomybę (1443–1478), antspaudo. Spėjama, kad Skanderbego erelis paveldėtas iš Bizantijos imperijos herbo. Erelis turi 25 plunksnas, simbolizuojančias 25 metus, kuriuos Skanderbergas kovojo prieš turkus ir 25 Skanderbego surengus mūšius prieš juos.

1911 metais *Dede Gjon Luli*, būdamas su savo vyrais tarp dviejų frontų (su slavais ir turkais), šiaurės Albanijos Alpėse nuo Deçic viršūnės paskelbė Albanijos nepriklausomybę. Tai buvo pirmas kartas po 500 metų, kai buvo iškelta Albanijos valstybinė vėliava. 1912 Vloroje Albanijos buvo oficialiai paskelbta nepriklausomybė. Albanijos Karalystės ir komunistinės Albanijos laikais buvo naudota vėliava labai panaši į dabartinę. Pirmojoje virš erelio buvo pavaizduotas Skanderbego šalmas, antrojoje – raudona žvaigždė su geltonu apvadu. Dabartinė vėliava oficialiai patvirtinta 1992 metų balandžio 7 dieną.

Tokią pačią vėliavą, kaip tautinę vėliavą naudoja Kosovo ir Makedonijos albanai.

Albanijos prekybos ir karinė jūrų vėliava skiriasi nuo valstybinės vėliavos. Prekybos vėliavą sudaro trys horizontalios juostos: raudona, juoda ir raudona. Karinė jūrų vėliava panaši į valstybinę vėliavą, tačiau čia erelis pavaizduotas baltame fone, o apatinėje vėliavos dalyje yra raudona juosta.

* Albanijos vėliava naudota 1946–1992Albanijos vėliava naudota 1946–1992
* Albanijos Karalystės vėliava (1928–1939)Albanijos Karalystės vėliava (1928–1939)
* Prekybos vėliava. Proporcijos: 2:3 Prekybos vėliava. Proporcijos: 2:3
* Karinė jūrų vėliava. Proporcijos: 2:3 Karinė jūrų vėliava. Proporcijos: 2:3

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Albanijos vėliava** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Albanijos vėliava **(**angl.**)**
* Vexilla-Mundi

**Europos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Herbai |
Koordinatės: 54°55′22″š. pl. 23°56′33″r. ilg.﻿ / ﻿54.922859°š. pl. 23.942621°r. ilg.﻿ / 54.922859; 23.942621


|  Kauno pal. Jurgio Matulaičio namų koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Kauno I |
| **Savivaldybė** | Kauno miestas |
| **Gyvenvietė** | Kaunas |
| **Adresas** | Žeimenos g. 6 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1995 m. |

**Kauno pal. Jurgio Matulaičio namų koplyčia** – vargdienių seserų kongregacijai priklausanti koplyčia, įsikūrusi palaimintojo arkivyskupo Jurgio Matulaičio namuose Kaune, Eiguliuose, Žeimenos g. 6. Seserų leidimu ja naudojasi ir Kauno pal. arkivyskupo Jurgio Matulaičio parapija, kol nebaigta parapijos bažnyčia. Koplyčioje kiekvieną dieną seserys su parapijos tikinčiųjų bendruomene dalyvauja šv. Mišiose.

Koplyčios interjeras
Koplyčia vienuolijos namuose užima jų šiauriniame gale pastatytą pusiau apskrito plano priestatą su iškeltu metaliniu kryžiumi. Naujoji parapijos bažnyčia iškilusi už 100 m nuo koplyčios.

Istorija
--------

Kertinis pal. Jurgio Matulaičio namų akmuo pašventintas 1993 m. rugsėjo 28 d. o namai pašventinti 1995 m. spalio 15 d. Pal. arkivyskupo Jurgio Matulaičio parapija Eiguliuose įkurta po metų – 1996 m. spalio 10 d.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kauno pal. Jurgio Matulaičio namų koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo Vargdienių seserų kongregacija. Pal. Jurgio Matulaičio namai
* Palaimintojo Jurgio Matulaičio parapijos Kaune istorija
Muziejus bažnyčios rūsiuose
**Kauno muziejus neregiams** – Kauno senamiestyje (Nepriklausomybės a. 14), Šv. Mykolo Arkangelo (Įgulos) bažnyčios rūsiuose įsikūręs muziejus.

Istorija
--------

Kauno technologijos universiteto Studentų atstovybės organizuoto tarptautinio mainų projekto „XXI amžiaus katakombos" metu (2005 m. rugsėjo mėnesį) Lietuvos ir užsienio šalių studentai, vadovaujami skulptoriaus, Nacionalinės premijos laureato Roberto Antinio sukūrė muziejų neregiams. Muziejaus idėja – jutiminė patirtis ir šios patirties raiškos būdai (klausa, uoslė, lytėjimas). Erdvines instaliacijas primenančią muziejaus ekspoziciją „XXI amžiaus katakombos" sudaro aštuonios skirtingos dalys: brasta, landa, sodas, pirmas slenkstis, riba, antras slenkstis, fragmentai, atmintis. Ekspozicija yra visiškai nematoma, lankytojai ją gali tik pajausti per garso, lytėjimo bei uoslės pojūčius. Anot R. Antinio, muziejaus lankytojai turi brautis pro kabančius daiktus, elastingas juostas, garsų, kvapų, pirštų lietimo erdves. Informacija lankytojams pateikiama Brailio raštu ir įprastais ženklais bei užrašais.

Nuorodos
--------

* Įgulos bažnyčios požemiuose - muziejus neregiams
* Kauno Soboro požemiuose įsikurs muziejus neregiams

Šaltiniai
---------

1. ↑  Muziejaus informacija
| Kauno paliaubos |
| --- |
| Priklauso: Lenkijos–Lietuvos karas |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data: | 1920 m. lapkričio 29 d. |
| Vieta: | Kaunas |
| Rezultatas: | Paliaubos
* nustatyta 6 km neutrali teritorija tarp Lietuvos ir Liucijaus Želigovskio kariuomenių;
* numatyti plebiscitai ginčijamose teritorijose.
 |

 |

**Kauno paliaubos** – 1920 m. lapkričio 29 d. Kauno geležinkelio stotyje, spaudžiant Tautų Sąjungai, pasirašyta paliaubų sutartis tarp Lietuvos ir Antrosios Lenkijos Respublikos vyriausybių atstovų.

Istorija
--------

1920 m. spalio 9 d. praėjus vos dviem dienoms po Suvalkų sutarties prasidėjo vadinamasis Želigovskio maištas, kurio tikslas buvo užimti kuo daugiau naujai susikūrusios Lietuvos valstybės teritorijos. Po mėnesį trukusių kovų Lietuvos kariuomenei pavyko lapkričio 21 d. sustabdyti lenkų agresiją Giedraičių mūšyje ir pradėti kontrpuolimą, tačiau Tautų Sąjungai reikalaujant kariniai veiksmai tą pačią dieną nutraukti siekiant sustabdyti tolimesnį karo veiksmų išsiplėtimą. Tautų Sąjungai siekiant sudaryti paliaubas tarp abiejų šalių 1920 m. lapkričio 29 d. Kauno geležinkelio stotyje pasirašyta paliaubų sutartis tarp Lietuvos ir Lenkijos vyriausybių atstovų. Pagal šią sutartį nustatyta 6 km pločio neutralioji zona tarp Lietuvos ir Liucijaus Želigovskio kariuomenių bei numatyta surengti plebiscitus ginčijamose teritorijose, tačiau šie taip niekada ir nebuvo surengti, o L. Želigovskio užimta teritorija prijungta prie Lenkijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lithuania and Poland - Armistice Protocol concluded under the auspices of the League of Nations Military Commission of Control, signed at Kowno, November 29, 1920* (1922 LNTSer 45; 9 LNTS 63).
2. ↑  Prieš 90 metų Lietuva atsisakė klastingo plano ir išvengė unijos su Lenkija
| **Xerocomus chrysenteron** |
| --- |
| Auksakotis aksombaravykis (*Xerocomus chrysenteron*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Baravykiniai  *( Boletaceae)* |
| Gentis: | Aksombaravykis  *( Xerocomus)* |
| Rūšis: | Auksakotis aksombaravykis  *( Xerocomus chrysenteron)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Auksakotis aksombaravykis** (lot. *Xerocomus chrysenteron*, sin. *Boletus chrysenteron*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, aksombaravykių (*Xerocomus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Lapuočiai, spygliuočiai, mišrieji miškai, parkai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlės paviršius suaižėjęs, kotas raudonai dryžuotas.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–8 cm skersmens, jauna apvaliai kūgiška, senesnių – iškili. Paviršius aksomiškas, žalsvai pilkai rudas, dažniausiai sutrūkinėjęs, suaižėjęs, trama tarpeliuose, įtrūkimuose raudona. Vamzdeliai iš pradžių gelsvi, vėliau žalsvai ar rusvai gelsvi. Kotas 3–7 cm ilgio, 1–2 cm storio, gelsvas, apatinėje dalyje, o kartais ir visas raudonas ar rausvai dryžuotas. Sporos 13–15 (19)×4–6 μm.

**Būdingi požymiai:** trama perlaužta ar perpjauta pamažu mėlynuoja, malonaus kvapo ir skonio.

Auga pavieniui. Mėgsta ąžuolo, lazdyno kaimynystę. Valgomas, neretas. Vartojamas šviežias, džiovintas.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 80 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Auksakotis aksombaravykis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Auksaspalvis retriveris |
| --- |
|  |
|  |
| Standartas: | Nr. 111, XVIII FCI grupė, 1 sekcija |
| Ūgis (ties ketera) |
| Patinas: | 55-61 cm |
| Kalė: | 51-56 cm |
| Svoris |
| Patinas: | 30-36 kg |
| Kalė: | 25-31 kg |
| Savybės |
| Plaukas: |  |
|  |
| Aktyvumas: | Vidutinis |
|  |
| Intelektas: | Aukštas |
|  |
| Temperamentas: | Ramus, tykus, jautrus, romus, lengvai dresuojamas |
|  |
| Tinkamumas apsaugai: | Žemas |
|  |
| Tinkamumas tarnybai: | Aukštas |
|  |
| Vados dydis: | 7-12 šuniukų (dažniausiai) |
|  |
| Ilgaamžiškumas: | 12-13 m. |

**Auksaspalvis retriveris** – šunų veislė. Kilmės šalis – Didžioji Britanija. Anksčiau buvo naudojamas medžioklėje atnešti pašautą laimikį, o dabar – namų šuo, paukštšunis, lauko varžybų dalyvis, neįgaliųjų vedlys.

Kilmės istorija
---------------

Manoma, kad auksaspalvių retriverių veislė buvo išvesta XIX a. pabaigoje, sukryžminus šviesius lygiaplaukius retriverius su jau išnykusiais vandens tvidspanieliais. Pirmieji auksaspalviai parodoje sudalyvavo 1908 m.

Išvaizda
--------

Kailio spalva gali būti nuo kreminės iki auksinės, kuri su amžiumi šviesėja. Kailis gali būti lygus arba banguotas su tankia, neperšlampama pavilne.

Viršugalvis platus, nukarusios ausys vidutinio ilgumo, prasidedančios maždaug akių aukštyje. Šunys pasižymi maloniai žvelgiančiomis tamsiomis akimis su tamsiais apvadais.

Auksaspalvio retriverio akys
Šis šuo buvo išvestas pašautiems vandens paukščiams atnešti, todėl jo nasrai švelnūs, retai kada grybšteli ar įkanda.

Snukio gale – stambi juoda nosis. Tamsios lūpos atvėpusios. Kūnas tvirtas, stiprus ir raumeningas. Priekinės kojos su vešliomis plaukų nuokaromis, o itin raumeningas užpakalines kojas dengia stora oda ir tankus kailis.

Auksaspalvių retriverių kailis su pavilne, todėl jį reikia dažnai šukuoti.

Charakteris ir elgesys
----------------------

Auksaspalvis retriveris yra ramus, meilus, švelnus, draugiškas, jautrus, budrus šuo. Labai draugiški su vaikais.

Lengvai dresuojamas. Kadangi auksaspalviai retriveriai buvo išvesti tarnauti žmonėms, jam būtinas protinis ir fizinis aktyvumas. Šiems šunims patinka sportuoti, tai padeda išlaikyti gerą formą, vystyti raumenis, be to, jie labai mėgsta maudytis vandens telkiniuose. Tai protingi šunys, kurie labai dažnai dresuojami akliesiems ir žmonėms su negalia prižiūrėti.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Russula aurea**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Auksaviršė ūmėdė (Russula aurea)Auksaviršė ūmėdė (*Russula aurea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Ūmėdė  *( Russula)* |
| Rūšis: | Auksaviršė ūmėdė  *( Russula aurea)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Auksaviršė ūmėdė** (*Russula aurea*) – ūmėdinių šeimos grybas.

Kepurėlė 5-7 cm skersmens, iškili, senų vaisiakūnių netaisyklinga, horizontali, kartais įdubusi, aukso geltonumo, švelniai raudona, vidurys tamsesnis, kartais dėmėta, kraštai lygūs arba vagoti, paviršius blizgantis arba matinis, kartais šiurkštus. Lakšteliai balti, senų grybų gelsvi, tamsesniais pakraščiais, trapūs, platūs, stori, pagrindais suaugę. Kotas 3-7 cm ilgio, 1-2,5 cm storio, jaunų vaisiakūnių plikas, vidus purus, baltas, vėliau geltonas. Trama stangri, balta, švelnaus arba truputį deginančio skonio. Sporos tinkliškai karpuotos, jų masė geltona. Auga liepos – rugsėjo mėn. lapuočių ir spygliuočių miškuose. Randama visur, bet negausiai. Geras, valgomas grybas, trečios kategorijos.
**Auksinio įvarčio taisyklė** – įvairiose sporto šakose naudojama taisyklė, kai esant lygiam rezultatui, norima išsiaiškinti rungtynių nugalėtoją ir tam skiriamas papildomas laikas (pratęsimas). Kartais ji vadinama *„staigios mirties"* taisykle, nes per pridėtą laiką įmuštas įvartis lemdavo nugalėtoją. Rungtynės būdavo nutraukiamos po įskaityto įvarčio. Anksčiau taisyklė buvo taikyta futbole, lakrose, ledo ritulyje, žolės riedulyje ir kitose sporto šakose. Ši taisyklė paplito atkrintamosiose, bei finalo rungtynėse, kai reikėjo išsiaiškinti, kas pateks į kitą etapą arba kas laimėjo trofėjų.

Istorinės ištakos
-----------------

Pirmą kartą ši taisyklė paminėta 1868 m. tačiau tuo metu šis terminas nebuvo naudojamas.

FIFA šią naujovę pristatė 1993 m. Buvo tikimasi, kad tokia naujovė privers komandas labiau pulti pratęsimo metu ir bandyti išplėšti pergalę nelaukiant baudinių serijos.

Futbolas
--------

UEFA Europos futbolo čempionato pirmenybės 1996 m. buvo pirmasis žemyno čempionatas, kuriame per pratęsimus viena komanda buvo *„nužudoma"*. 

1998 m. ši taisyklė buvo pritaikyta ir Pasaulio čempionate.

Vėliau futbole šios taisyklės buvo atsisakyta, nes komandos pradėjo žaisti dar atsargiau ir eksperimentas nepasiteisino.

Šaltiniai
---------

1. ↑  fifa.com: Sydney 2000, Norwegen gewinnt Gold Archyvuota kopija 2019-11-09 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2012-10-15 iš Archive.is projekto

Nuorodos
--------

* Golden goal explained (anglų k.)
* Žaidimo taisyklės (FIFA) Archyvuota kopija 2014-07-09 iš Wayback Machine projekto.