recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| **Klaipėdos „Varpo" gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Klaipėdos „Varpo" gimnazija herbas|center|100px]] |
| Klaipėdos „Varpo" gimnazija |
| **Adresas** | Budelkiemio g. 7, Klaipėda |
| **Direktorius(-ė)** | Rasa Mašurinienė |
| **Mokinių skaičius** | 472 (2023- 2024mm.) |
| **Įkūrimo data** | 1989 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | 33 |
| **Pedagogų skaičius** | 51 mokytojas (2023-2024 mm.) |

**Klaipėdos „Varpo" gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Bandužių mikrorajone, Budelkiemio g. 7, (pašto kodas:LT-95245) , vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190451324.

Mokykla yra *Comenius* mainų programos dalyvė.

Istorija
--------

Įkurta 1989 m. kaip Klaipėdos 27-oji vidurinė mokykla. Įkūrimo pradžioje joje mokėsi 1287 mokiniai, dirbo 82 mokytojai ir pagal mokinių skaičių tai buvo viena didžiausių vidurinių mokyklų Klaipėdoje. 1993 m. pavadinta „Varpo" mokyklos vardu, 2008 m. tapo gimnazija. 1993–1994 m. m. mokykloje mokėsi 2319 mokinių ir dirbo 143 pedagogai, vėliau skaičiai ėmė mažėti.

Veikla
------

Gimnazijos mokiniai dalyvauja kraštotyrinėje veikloje, kasmet dalyvauja respublikiniame Euroscolos konkurse, Konstitucijos egzamine, respublikiniame konkurse „Pažink Europą".

Taipogi mokykloje veikia:

* Liaudiškos muzikos ans. „Joginta"
* Krepšinis
* Sportinių žaidimų būrelis
* Bendras fizinis paruošimas
* Renginių organizavimas ir IKT

Direktoriai
-----------

* Valerijus Kuzliakinas (1989-2015)
* Rasa Mašurinienė (2016-dabar)

Mokytojai
---------

Įkūrus mokyklą, joje dirbo 82 pedagogai, tačiau 2023 m. mokykloje dirbo 51 mokytojai. Iš jų – 4 ekspertai, 16 metodininkų ir 12 vyr. mokytojai.

Mokiniai
--------

* Viktorija Beinoraitė (g. 1988 m.) – šachmatininkė

Viktorija Perminaitė (Vika) ir Rasa Kaklytė – „Mango" atlikėjos.​

Šaltiniai
---------

1. ↑  Klaipėdos "Varpo" gimnazija (Rekvizitai)
2. 1 2 3  Gimnazijos istorija („Varpo" gimnazijos internetinė svetainė)
3. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Klaipėdos Varpo gimnazija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Mokyklos tinklalapis
Koordinatės: 54°59′38.86″ š. pl. 23°38′9.64″ r. ilg.﻿ / ﻿54.9941278°š. pl. 23.6360111°r. ilg.﻿ / 54.9941278; 23.6360111

|  |
| --- |
| **Batniavos mokykla-daugiafunkcis centras** |
| Batniavos mokykla-daugiafunkcis centras herbasBatniavos mokykla-daugiafunkcis centras herbas |
| Batniavos mokykla-daugiafunkcis centras |
| **Adresas** | Mokyklos g. 4, Bubiai |
| **Direktorius(-ė)** | Ona Kukcinavičienė |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1927 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 11 |

**Kauno rajono Batniavos mokykla-daugiafunkcis centras** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Bubiuose (Kauno raj.), Mokyklos g. 4, vykdanti ikimokyklinio, priešmokyklinio, pradinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191091181. Steigėjas Kauno rajono savivaldybės taryba.

Mokykloje dirba 11 mokytojų (2019 m.).

Mokykla 2013 m.
Mokyklos stadionas

Istorija
--------

1924 m. Tolivardžių kaime skirtas 2 ha ploto sklypas būsimosios mokyklos statybai. 1925 m. suręstas pastatas iš buvusio Paštuvos dvaro svirno. Jame 1927 m. įkurta pradinė mokykla su 3 komplektais klasių ir 98 mokiniais. Šiose patalpose mokykla išbuvo iki 1961 m. sausio mėn. 1950–1951 mokslo metais mokykla tapo septynmete, 1961 m. – aštuonmete.

1961 m. Bubių kaime pastatytas naujas mokyklos pastatas. 1979 m. rugsėjo 1 d. mokykla perkelta į naują pastatą. 1986 m. mokykla tapo nepilna vidurine, 1988 m. – devynmete, nuo 1992 m. – pagrindine mokykla. 2009 m. pastatytas naujas mokyklos priestatas, kuriame įsikūrė valgykla, biblioteka.

Kauno rajono savivaldybės tarybos 2016 m. vasario 25 d. sprendimu Nr. TS-61, Batniavos pagrindinė mokykla reorganizuota į mokyklą-daugiafunkcį centrą.

2019 m. rugsėjo mėn. Batniavos mokykloje-daugiafunkciame centre atšvęstas mokyklos keturiasdešimtmetis (nuo 1979 m.). Batniavoje mokykla veikia jau šimtą metų. Per tą laiką keitėsi pavadinimai, mokymo programos, pastatai, o dabartinėje vietoje skaičiuojamas ketvirtas mokyklos dešimtmetis.

Direktoriai
-----------

* A. Dobrovolskas
* 1974–1990 m. Stasys Naureckas
* Ona Kukcinavičienė

Žymūs mokiniai
--------------

* Aušra Gudauskienė, Birštono politikė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kauno r. Batniavos mokykla-daugiafunkcis centras. *aikos.lt*
2. ↑   Archyvuota kopija 2019-12-18 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
| **Mesovelia furcata** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Šešiakojai  *( Hexapoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Straubliuočiai  *( Hemiptera)* |
| Pobūris: | Blakės  *( Heteroptera)* |
| Šeima: | Netikrosios vandenskrodės  *( Mesoveliidae)* |
| Pošeimis: | *Mesoveliinae*  *( Mesoveliinae)* |
| Gentis: | *Mesovelia*  *( Mesovelia)* |
| Rūšis: | Plaukuotoji vandenskrodė  *( Mesovelia furcata)* |

 |
| Binomas |
| ***Mesovelia furcata***Mulsant & Rey, 1852 |

**Plaukuotoji vandenskrodė** (*Mesovelia furcata*) yra blakių pobūrio gentis, kurios atstovai gyvena vandens paviršiuje ir ant vandens ir sausumos ribos.

Šios šeimos blakių kūnas 3 – 4 mm ilgio, ištempto ovalo formos, žalsvos spalvos, išmargintas tamsiai rudomis dėmėmis bei dryžiais. Dažniausiai tai besparniai vabzdžiai, bet randami ir sparnuoti vabzdžiai. Greičiausiai tai susiję su poreikiu užimti gretimas teritorijas ar migruoti. Galva didelė, antenos ilgos, plonos, iš 4-ių segmentų. Pilvelio apačia apaugusi tankiais, sidabriškais, vandens nepraleidžiančiais plaukeliais. Kojos ilgos, ypač užpakalinių kojų pora.

Kiaušinėlius deda į vandens augalų vidų (dėtis apie 100 kiaušinėlių). Nauja karta išsirita pavasarį, išsineria 5 kartus ir tampa suaugusiomis blakėmis. Išsiritusios nimfos labai panašios į suaugusius individus, skiriasi tik dydžiu.

Plėšrūnai. Minta tiek gyvais, tiek negyvais nariuotakojais.

Plačiai paplitusi Europoje, Artimuosiuose Rytuose ir rytinėje Palearkties dalyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Watson, L. and Dallwitz, M.J. 2003 onwards. British insects: the families of Hemiptera. Version: 29th December 2011. http://delta-intkey.com Archyvuota kopija 2013-07-19 iš Wayback Machine projekto.. Žiūrėta 2012.09.13
2. ↑  The Pondweed bug Microcosmos.nl. Žiūrėta 2012.09.13
3. ↑  Distribution of Mesovelia furcata Archyvuota kopija 2016-03-14 iš Wayback Machine projekto. Fauna Europaea (2011) Fauna Europaea version 2.4. Web Service available online at. Žiūrėta 2012.09.13
Meteoritų lietus pavaziduotas ant Žemaitkiemio herbo
**Žemaitkiemio meteoritas** – meteoritas arba tiksliau chondritinių meteoritų lietus, kritęs 1933 m. vasario 2 d. Kliepšių kaimo apylinkėse, netoli Žemaitkiemio (Ukmergės rajono savivaldybė).

Surinkta 22 gabalai, jų bendra masė 44,1 kg, didžiausio gabalo masė 7,3 kg. Gabalai buvo rasti 5,5 km² plote tarp Kliepšių ir Žemaitkiemio. Didžioji dalis saugoma Vilniaus universitete, 1,1 kg Rusijos Mokslų Akademijoje, 2,1 kg Čekijos muziejuje, 0,6 kg Londono muziejuje. Meteoritą taip pat turi Ukmergės kraštotyros muziejus.

Žemaitkiemio meteoritas priklauso paprastiesiems, L6 klasės akmeniniams chondritams. Meteoritas sudarytas iš olivino chondrulių ir labai smulkios pagrindinės masės, kurioje yra olivino ir pirokseno kristalų bei jų nuolaužų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žemaitkiemio meteoritas – Astronomijos enciklopedinis žinynas Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Žemaitkiemio meteoritas. LIETUVA 101 įdomiausia vieta. 102 psl. Vilnius 2009 m. ISBN 978-9955-38-157-02
3. ↑  *Ukmergės kraštotyros muziejus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015
4. ↑  Žemaitkiemio meteoritas. LIETUVA 101 įdomiausia vieta. 102 psl. Vilnius 2009 m. ISBN 978-9955-38-157-02
**Reinoldso skaičius** – bedimensinė konstanta, parodanti inercinių ir klampos jėgų skystyje santykį.

Esant mažiems Reinoldso skaičiams srautas yra laminarinis, o prie didelių Reinoldso skaičių jis tampa turbulentišku.
Tai yra viena iš svarbiausių bedimensinių konstantų hidrodinamikoje ir yra naudojama, kartu su Oilerio skaičiumi, aprašant srautų judėjimo panašumą.

Reinoldso skaičiaus išraiška:

{\displaystyle {\mathit {Re}}={\rho v\_{s}^{2}/L \over \mu v\_{s}/L^{2}}={\rho v\_{s}L \over \mu }={v\_{s}L \over \nu }}
kur:

* *v*s – tai skysčio greitis, (m s-1)
* *L* – charakteringas sistemos ilgis, (m)
* μ – skysčio dinaminės klampos koeficientas, (N s m-2) arba (Pa s)
* ν – skysčio kinematinės klampos koeficientas: ν = μ / ρ, (m² s-1)
* ρ – skysčio tankis, (kg m-3).

Reinoldso skaičius pavadintas pagerbiant anglų fiziką ir inžinierių Osborną Reinoldsą, tyrusį klampaus skysčio tekėjimą, turbulencijos ir tepimo teorijos problemas.

Matematinis išvedimas
---------------------

Reinoldso skaičius gali būti gautas iš Navjė-Stokso lygties (iš esmės tai trys lygtys kiekvienai greičio komponentei) nespūdžiam skysčiui:

{\displaystyle \rho \left({\frac {\partial \mathbf {v} }{\partial t}}+\mathbf {v} \cdot \nabla \mathbf {v} \right)=-\nabla p+\mu \nabla ^{2}\mathbf {v} +\mathbf {f} }
Vienas iš būdų gauti bedimensinius dydžius – padauginti abi lygties puses iš daugiklio:

{\displaystyle L \over \rho V^{2}}
kur:

* {\displaystyle V} yra greitis (m/s).
* {\displaystyle L\,} charakteringas sistemos ilgis, (m).
* {\displaystyle \rho \,} skysčio tankis (kg/m³)

Pažymėję:

{\displaystyle \mathbf {v'} ={\frac {\mathbf {v} }{V}},\ p'=p{\frac {1}{\rho V^{2}}},\ \mathbf {f'} =\mathbf {f} {\frac {L}{\rho V^{2}}},\ {\frac {\partial }{\partial t'}}={\frac {L}{V}}{\frac {\partial }{\partial t}},\ \nabla '=L\nabla }
galime perrašyti Navjė-Stokso lygtis bedimensinėje formoje:

{\displaystyle {\frac {\partial \mathbf {v'} }{\partial t'}}+\mathbf {v'} \cdot \nabla '\mathbf {v'} =-\nabla 'p'+{\frac {\mu }{\rho LV}}\nabla '^{2}\mathbf {v'} +\mathbf {f'} }
kur :{\displaystyle {\frac {\mu }{\rho LV}}={\frac {1}{\mathrm {Re} }}}

Galiausiai, praleisdami štrichus gausime:

{\displaystyle {\frac {\partial \mathbf {v} }{\partial t}}+\mathbf {v} \cdot \nabla \mathbf {v} =-\nabla p+{\frac {1}{\mathrm {Re} }}\nabla ^{2}\mathbf {v} +\mathbf {f} }
Taip pat matome, kad kai {\displaystyle \mathrm {Re} \to \infty }, klampos narys lygtyje išnyksta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Matulis. Kompleksiniai skaičiai ir funkcijos. – Vilnius: Ciklonas, 2003. – 183 p. ISBN 9955-497-28-9
Kampilanas (ilgesnis) ir du krisai
Kampilanas ir kalisas
**Kampilanas** – garsus ilgas Filipinų kalavijas, iki šiol dar naudojamas Filipinų musulmonų, ypač mėgstamas Maranao ir Maguindanao morų. Šis pavadinimas pačiai naudojamas visame salyne, patys kampilanai gana įvairios konstrukcijos.

Kampilanai būna vienašmeniai, 85–100 cm ilgio. Rankena paprastai gana ilga, kad atsvertų ilgą geležtę. Rankena dažnai iš tvirtos medienos. Gana būdinga rankenos forma – gardos skersinis ir buoželė primena pražiotus žvėries (krokodilo ar kitokio plėšrūno) nasrus. Kai kurių kampilanų rankenos turi kutus iš ožio plaukų.

Geležtė ties pamatu paprastai stora ir siaura, link galo platėja ir plonėja. Galas neretai dvišakas arba nugarėlė prie smaigalio turi priekin nukreiptą smaigalį. Dalis senovinių kampilanų turi sluoksninės sandaros geležtę – geležtės centrinis sluoksnis plieninis. Kai kurių senų kampilanų geležtės yra raštuotos, raštas susidaręs kalant geležtę. Gerai nukalta geležtė yra universali – ji lengvai nukerta galūnę, ja galima kapoti lianas ir krūmus džiunglėse.

* Kampilanas ir jo makštisKampilanas ir jo makštis
* Kampilanų rankenosKampilanų rankenos
* KampilanasKampilanas

Nuorodos
--------

* Filipino weaponry – Moro kampilan (kamagong hardwood) Archyvuota kopija 2008-08-07 iš Wayback Machine projekto.
* Diagram of the Different Parts of a Kampilan in the Two Major Mindanao Dialects Archyvuota kopija 2008-08-29 iš Wayback Machine projekto.

Nuotraukos:

* [neveikianti nuoroda],  Archyvuota kopija 2007-03-07 iš Wayback Machine projekto. [neveikianti nuoroda]
* Šiuolaikinis treniruočių kampilanas
* Filipnų kalavijai: 1 ir 4 – kampilanai, 2 ir 3 – talibongai
* Kampilanai su kutais. Greta – prie kampilanų tvirtinami skambalėliai
* Šiuolaikiniai kampilanai
*Apie stotį Ventos mieste žr. Akmenės geležinkelio stotis*.
Koordinatės: 56°20′27″š. pl. 22°12′17″r. ilg.﻿ / ﻿56.3409°š. pl. 22.2046°r. ilg.﻿ / 56.3409; 22.2046

|  |
| --- |
|    **Ventos geležinkelio stotis** |
|  |
| **Adresas** | Pumpurai |
| **Atidaryta** | 1872 m. |
| **Aptarnaujanti įmonė** | AB „Lietuvos geležinkeliai" |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | km | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
| ↑ PRIEKULĖ ↑ |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | (Lietuvos–Latvijos siena) |
| *Lūšė* |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  | 5,7 | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
| *Naudvaris* |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | BUGENIAI |
|  | 7,1 | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 | 4,9 |  |
| **VENTA** |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  | 9,1 | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
| MAŽEIKIAI |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  |  |
| ↓ AKMENĖ ↓ |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | ↓ LAIŽUVA ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Ventos geležinkelio stotis** – geležinkelio stotis Mažeikių rajono savivaldybėje, Pumpurų kaime į rytus nuo Ventos upės. Tai nedidelė geležinkelio stotis krovininėje linijoje Mažeikiai–Bugeniai, naudojama traukiniam prasilenkti vienabėgėje linijoje. Iki XX a. pabaigos buvo nedidelis geležinkelio mazgas – čia atsiskirdavo keliai nuo Mažeikių link Lūšės ir Bugenių (dabar likęs kelias tik link Bugenių).

Istorija
--------

1872 m. pro Pumpurų kaimą nutiesta geležinkelio linija ir čia pastatyta stotis su 3 atsarginiais keliais ir keliais trobesiais. Stotis atidaryta 1879 m. Carinės Rusijos pareigūnai ją oficialiai vadindavo rus. *Виндава*, bet vokiečiai pakabino iškabą vok. *Wenta*. Kartais ši stotis buvo vadinama ir *Velte, Velta* – toks pavadinimas randamas tų laikų gubernijų knygose, 1885 m. kelių žemėlapyje.

1905 m. šią stotį saugojo rusų kareiviai, įvyko susišaudymas su revoliucionieriais, vienas sukilėlis žuvo. 1915 m. balandžio pabaigoje vokiečių kariuomenė sudegino geležinkelio stoties namą, prekių sandėlį, o susprogdinę šalia esantį geležinkelio tiltą per Ventą pasitraukė į Ylakius. Iki I pasaulinio karo čia buvo 2 žydų krautuvės.

Gyventojai
----------

Ventos geležinkelio stotis iki 1976–1979 m. buvo atskira gyvenvietė.

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1902 m. ir 1902 m.** |
| **1902 m.** |
| 48 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ventos geležinkelio stotis. Geltoni.lt (tikrinta 2023-07-30).
2. ↑  Архангельский А. С. Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР (справочник). – Москва, Транспорт, 1981.
3. ↑  Ventos geležinkelio stotis. Mažeikių krašto enciklopedija.
4. ↑  *Venta*. Mūsų Lietuva, T. 4. – Bostonas: Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1968. – 373 psl.
5. ↑  *Алфавитный списокъ населенныхъ мѣстъ Ковенской губерніи*. – Ковна, Тіпографія Губернскаго Правленія, 1903.
| Petrašiailenk. *Pietrasze* |
| --- |
| 

PetrašiaiPetrašiai

54°13′55″ š. pl. 22°19′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.23194°š. pl. 22.31667°r. ilg.﻿ / 54.23194; 22.31667﻿ (Petrašiai)Koordinatės: 54°13′55″ š. pl. 22°19′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.23194°š. pl. 22.31667°r. ilg.﻿ / 54.23194; 22.31667﻿ (Petrašiai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Varmijos Mozūrų vaivadija Varmijos Mozūrų vaivadija |
| **Apskritis** | Geldapės apskritis |
| **Valsčius** | Geldapės valsčius |

**Petrošiai**, **Petrašiai** (lenk. *Pietrasze*, vok. *Pietraschen*, (1938–1945 m. vok. *Rauental (Ostpr.)*)) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose: Varmijos Mozūrų vaivadijos Geldapės apskrities Geldapės valsčiuje.

Aprašymas
---------

Petrašiai išsistatę Varmijos Mozūrų vaivadijos šiaurės rytuose ir yra aštuonis kilometrus nutolę į pietus nuo apskrities centro Geldapės. Pasiekiami krašto kelyje Nr. DK65 prie Geldapės pasukus keliu į *Kamionkas* (lenk. *Kamionki*). Geležinkelio prieigos nėra.

1565 m. įsikūręs kaimas po 1740 m. buvo vadintas *Petraškiais* (vok. *Pietraschken*), o prieš 1900 m. tapęs *Petrašiais* (vok. *Pietraszen*), iki 1945 m. buvo apylinkėje išsiskaidžiusi gyvenvietė. Nuo 1874 m. priklausė Geldapės apskrities *Skočių* (vok. *Skötschen*, dab. lenk. *Skocze*)  prūsiškam valsčiui. 1910 m. kaime suskaičiuotas 181 gyventojas. 1933 m. jame gyveno 178, o 1939 m. – 169 kaimiečiai. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos tikintieji evangelikai liuteronai buvo priskirti Geldapės parapijai, o katalikai – katalikų bažnyčiai Geldapėje. Pokaryje evangelikai liuteronai priklauso liuteroniškai Geldapės parapijai, katalikai meldžiasi savo katalikiškoje Geldapės bažnyčioje.

Totorių kalnas
--------------

Apie kilometrą į šiaurės rytus nuo kaimo nutolusi iškili 308 m aukščio moreninė kalva yra vadinama *Totorių kalnu* (lenk. *Tatarska Góra*). Tai viena aukščiausių viršūnių Šiaurės Lenkijoje. Seniau ji buvo žinoma kaip *Frydricho Kalnas* (vok. *Friedrichauer Berg*) ir *Eglių Viršukalnis* (vok. *Tannenkopf*), o 1953 m. kovo 4 d. šiai kalvai suteiktas dabartinis vardas. Naujasis pavadinimas siejamas su 1656–1657 m. totorių kariuomenės žygiu į Rytprūsius ir legendiniais ant šio kalno nakvojusiais raiteliais.

Viršūnėje telkšo 1,87 ha ploto senkantis ir durpynu virstantis ežerėlis. Turistams sunkiai prieinamas, nes spiečiai uodų telkiasi virš vandens paviršiaus ir apylinkėse. Retažiedės viksvos, ilgalapės saulašarės ir kitų retų augalų radimvietė. Nuo 1999 m. *Totorių Kalnas* paskelbtas valstybės saugomu gamtos–kraštovaizdžio kompleksu, o 2012 m. įkurtas to paties pavadinimo rezervatas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ortsinformationen nach D. Lange. *Geographisches Ortsregister Ostpreußen (2005)*
2. ↑  Amtsbezirk Grönfleet
3. ↑  Uli Schubert. *Gemeindeverzeichnis (Landkreis Goldap)*
4. ↑  Michael Rademacher. *Deutsch-österreichisches Ortsbuch, Landkreis Goldap* Archyvuota kopija 2012-12-05 iš Archive.is projekto
5. ↑  Monitor Polski. Dziennik urzedowy Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej Nr. A-34
6. ↑  Tatarska Góra rezervatem przirody Archyvuota kopija 2018-10-23 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°25′33″ š. pl. 21°6′31″ r. ilg.﻿ / ﻿55.42583°š. pl. 21.10861°r. ilg.﻿ / 55.42583; 21.10861

Biržtvyno iškyšulys – nedidelis iškyšulys į šiaurę nuo Žirgų iškyšulio
Biržtvyno arba Žirgų ragas – didelis kyšulys, žvelgiant nuo Agilos kopos
Pats Biržtvyno iškyšulio galas
**Birštvyno iškyšulys** arba ***Biržtvyno ragas*** – kyšulys Lietuvoje, Kuršių nerijoje, 1 km į šiaurės rytus nuo Pervalkos, Karvaičių kraštovaizdžio draustinyje, 15 km į šiaurę nuo Nidos.

Kyšuliu vadinamas arba nedidelis iškyšulys 0,6 km į šiaurę nuo Žirgų iškyšulio, arba visas didelis pusiasalis tarp Agilos (Naglių) įlankos šiaurėje ir Pervalkos įlankos.

Biržtvyno ragas vokiškai vadintas *Birwinscher Haken*, vietos kuršininkų kalba – *Brivinše rags*. Vietovardis kilęs nuo žodžio *biržtvýnas* – 'beržynas, biržtva'.


Biržtvyno ragasBiržtvyno ragas
Rago padėtis Neringoje

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Žirgų ragas*. Mažosios Lietuvos enciklopedija, T. IV (Rahn–Žvižežeris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
2. ↑  *Biržtvyno ragas*. Mažosios Lietuvos enciklopedija, T. I (A–Kar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2000
Darjeno sritis
Kunų kaimas Darjeno džiunglėse
**Darjeno sritis** (isp. *Región de Darién, Tapón del Darién*) − kalnuota ir izoliuota, selva apaugusi sritis, esanti Panamos ir Kolumbijos sienų sandūroje, Panamos sąsmaukoje. Darjeno sritis yra Panamos Darjeno provincijoje ir Kolumbijos Čoko departamente. Jos ilgis yra apie 160 km, o plotis apie 50 km.

Per Darjeno sritį turėtų tęstis Panamerikos plentas, tačiau Darjeno srityje 87 km plentas nėra nutiestas, nes bijoma, kad tai pakenks šio regiono ekologijai. Biologai kalnuotoje Darjeno vietovėje aptiko daugybę naujų gyvūnų rūšių. Mokslui iki šiol nežinomos buvo trys medlaipės, trys stiklavarlės, viena rupūžė, viena salamandra ir dvi *Pristimantis* šeimos varlės.

Paviršiui būdinga Darjeno aukštuma, iškylanti iki 1875 m. Regioną kerta Atrato upė bei daug smulkesnių upių ir upokšnių. Vyrauja retai gyvenami drėgnieji atogrąžų miškai. Įsteigti Los Katijoso, Darjeno nacionaliniai parkai. Darjeno sritis – viena drėgniausių vietų pasaulyje.

Darjeno regione nuo seno gyvena indėnai emberai ir kunai. Pagrindinės jų gyvenvietės – La Palma, Javisa, El Realis.

Darjeno srityje automobilių kelių nėra. Susisiekimas galimas motorinėmis valtimis, pirogomis. Tai svarbi migrantų, keliaujančių iš Pietų Amerikos link Jungtinių Amerikos Valstijų, trasa. 2021 m. šį kelią kirto ~150 tūkst. migrantų, 2023 m. – apie pusė milijono. Daugiausia keliauja venesueliečiai, haitiečiai, taip pat per Ekvadorą atvykę migrantai iš Afrikos, Azijos šalių (Afganistano, Irano, Vietnamo, Pakistano ir kt.). Išvykstama dažniausiai iš Kolumbijos miesto Nekokli. Regionas keliautojams pavojingas dėl sunkiai įveikiamų kelių per džiungles, kalnus, upes, atogrąžų ligų, gausaus ir nuolatinio lietaus, taip pat dėl plėšikavimo, narkomafijos kartelių veiklos. Nemažai migrantų šiame kelyje žūsta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Zamorano, Juan (6 October 2023). „Migrants pass quickly through once impenetrable Darien jungle as governments scramble for answers". AP News.
2. ↑  Villalón, Nick Paton Walsh, Natalie Gallón, Brice Lainé, Carlos (15 April 2023). „On one of the world’s most dangerous migrant routes, a cartel makes millions off the American dream". *CNN*.
3. ↑  *Darien Gap: Desperate Journey to America*. CBS Reports. CBS News.

Nuorodos
--------

* Darjeno sritis ir Panamerikos plentas Archyvuota kopija 2012-07-25 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
* Bald and Bankrupt, Dokumentuota kelionė migrantų takais per Darjeno sritį, YouTube
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Myriophyllum** |
| --- |
| Varpotoji plunksnalapė (Myriophyllum spicatum)Varpotoji plunksnalapė (*Myriophyllum spicatum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | *Haloragidaceae*  *( Haloragidaceae)* |
| Gentis: | Plunksnalapė  *( Myriophyllum)* |

 |

**Plunksnalapė** (*Myriophyllum*) - *Haloragaceae* šeimos gentis, kuriai priklauso vandens, pelkių ir sausumos žoliniai augalai. Genties pavadinimas iš graikų k. *myrios* – daugybė, *phyllon* – lapas; lapai smulkiai plunksniškai susiskaldę. Kartais ši gentis iškiriama į atskirą plunksnalapinių (*Myriophyllaceae*) šeimą.

Morfologija
-----------

Lapai pražanginiai arba priešiniai, rečiau menturiniai. Žiedai maži, susibūrę į pundelius bei šluoteles. Vaisius riešuto arba kaulavaisio pavidalo. Lietuvoje augančių rūšių lapai išsidėstę po 3-6 menturėse, paprastai plunksniškai susikaldę, apaugę liaukiniais plaukeliais. Žiedai vienalyčiai arba dvilyčiai (viršūniniai – vyriški, viduriniai – dvilyčiai, apatiniai – moteriški), susitelkę į iš vandens išsikišusias varpas.

Savybės
-------

Dauguma šios genties rūšių pasižymi savybe išskirti į aplinką alelopatiškai aktyvias medžiagas, kurios neigiamai veikia įvairius fitoplanktono ir zooplanktono organizmus.

Rūšys
-----

Gentyje yra apie 45 rūšys, Lietuvoje auga 3 rūšys:

* Pražangiažiedė plunksnalapė (*Myriophyllum alterniflorum*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.
* Varpotoji plunksnalapė (*Myriophyllum spicatum*). **Pav.**
* Menturinė plunksnalapė (*Myriophyllum verticillatum*)
| **Vytautas Aleksandras Cinauskas** |
| --- |
| Gimė | 1930 m. birželio 6 d.Pandėlyje, Rokiškio raj. |
| Mirė | 2005 m. birželio 7 d. (75 metai)Vilniuje |
| Palaidotas (-a) | Kairėnų kapinėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Elvyra |
| Vaikai | Gytis, Roma |
|  |
| Veikla | rašytojas, poetas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 1998 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius |

**Vytautas Aleksandras Cinauskas** (1930 m. birželio 6 d. Pandėlyje, Rokiškio raj. – 2005 m. birželio 7 d. Vilniuje) – rašytojas, poetas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1941 m. birželio 14 d. su šeima sovietų valdžios ištremtas į Altajaus kraštą, Raskazichos gyvenvietę. Čia mirė iš bado du broliukai, su mama liko tik vyriausias Vytautas ir sesutė Dalia. Tėvas, Lietuvos policijos tarnautojas, iš karto atskirtas, 1941 m. žuvo Kraslage. 1947 m. kartu su mama ir sesute iš tremties pabėgo į Lietuvą. Lankė Obelių gimnaziją. 1948 m. gegužės 5 d. suimtas ir vėl ištremtas į Krasnojarsko kraštą, Kozačinsko rajoną. Po metų pervežtas šiauriau į stibio kasyklas Šiaurės Jenisejsko rajone.
1956 m. grįžo į Lietuvą. Dirbo betonuotoju Kauno HES statyboje, 1958–1996 m. Geologinės žvalgybos ekspedicijos gręžimo meistras, gręžimo darbų vykdytojas, geologinio gręžimo inžinierius, Kompleksinės geologinės žvalgybos ekspedicijos remontinių darbų cecho vyresnysis meistras. 1996–2000 m. Seimo narys.

Lietuvos kultūros fondo tarybos narys, Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių bendrijos etikos komisijos pirmininkas, tarybos narys, Tremtinių grįžimo fondo valdybos pirmininkas. Pilietybės suteikimo komisijos narys. Tautos fondo (JAV) įgaliotinių Lietuvoje darbo grupės narys. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.
Žmona Elvyra, sūnus Gytis, duktė Roma. 1998 m. apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino 5-ojo laipsnio ordinu.

Palaidotas Kairėnų kapinėse.

Kūryba
------

V. Cinausko poezijoje vyrauja konkretūs vaizdai, istorinio ir gyvenamojo meto visuomenės realijų apmąstymai, linkstama į retoriką; vėlesnieji eilėraščiai pasižymi paradoksalumu, ironija.

Eilėraščiai
* *Kad būtum šalia* (1992 m.)
* *Tai kaip, sūnau, ten Lietuvoj…* (1995 m.)
* *Ir atmintis, ir dabartis* (1998 m.)

Parašė tremties tematikos prozos kūrinių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vytautas Aleksandras Cinauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| Gulu*Gulu* |
| --- |
| *Šv. Juozapo katedra* |
|  |
| 

GuluGulu

02°46′00″ š. pl. 32°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿2.76667°š. pl. 32.30000°r. ilg.﻿ / 2.76667; 32.30000﻿ (Gulu)Koordinatės: 02°46′00″ š. pl. 32°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿2.76667°š. pl. 32.30000°r. ilg.﻿ / 2.76667; 32.30000﻿ (Gulu) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ugandos vėliava Uganda |
| **Rajonas** | Gulu rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 113 144  |
| **Altitudė** | 1 100 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Gulu |

**Gulu** (angl. *Gulu*) – miestas Ugandos šiaurinėje dalyje, ~300 km į šiaurę nuo Kampalos, antras pagal dydį miestas šalyje. Rajono centras. Yra oro uostas, stotis prie Tororo–Pakvačo geležinkelio linijos. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Maisto pramonė. Veikia universitetas, kelios ligoninės, katalikų bažnyčia, karinis dalinys.

Dominuojanti tauta Gulu mieste – ačioliai (~80 % gyventojų).

Istorija
--------

Gulu miestas XX a. antroje pusėje tapo vienu iš kovų tarp Ugandos armijos ir Viešpaties pasipriešinimo armijos centrų.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
Koordinatės: 48°51′57″ š. pl. 02°20′22″ r. ilg.﻿ / ﻿48.86583°š. pl. 2.33944°r. ilg.﻿ / 48.86583; 2.33944

| Radvilos gatvė (Paryžius) |
| --- |
|  |
| Gatvės pradžia ties *rue des Petits-Champs*. |
| **Gyvenvietė** | Paryžius |
|  |
| **Ilgis** | 0,094 km |
| **Pradžia** | rue des Petits-Champs |
| **Pabaiga** | (akligatvis) |
| **Miesto dalys** | Centras, Pirmoji apygarda |

**Radvilos gatvė** (pranc. *Rue Radziwill*) – gatvė Prancūzijos sostinės Paryžiaus centre. Pavadinta Karolio Stanislovo Radvilos (pravarde „Pone mielasis") – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didiko, Abiejų Tautų Respublikos valstybės ir karinio veikėjo vardu.

Istorija
--------

Kardinolui Armanui Žanui de Rišeljė priklausiusioje žemėje nutiesta gatvė pirmą kartą paminėta dar 1640 m. tąkart ji vadinosi *rue des Bons-Infants*. Gatvėje būstus sau rasdavo miesto muzikantai, dirbę netolimoje 
„Karališkojoje muzikos akademijoje" (dab. Paryžiaus nacionalinė opera). Jų tarpe buvo ir Fransua Kuperenas – garsus baroko kompozitorius ir klavesininkas. 

XVIII a. pab. pastatą gatvėje įsigijo vienas turtingiausių Europos aristokratų Karolis Stanislovas Radvila, tuo metu Prancūzijoje bandęs organizuoti pasipriešinimą Pirmajam Abiejų Tautų Respublikos padalijimui. Gatvė, matyt, Didžiosios emigracijos metu Paryžiun atvykusių sukilėlių iš buvusios Lietuvos–Lenkijos valstybės įtakoje, 1867 m. vasario 26 d. buvo pavadinta dabartiniu vardu.

Vos 7,6 m pločio ir nepilno šimto metrų ilgio gatvelė garsi keliais savo pastatais. XVIII a. Napoleono Bonaparto įsakymu šioje teritorijoje įsikūrė Prancūzijos nacionalinis bankas (arch. Žiulis Arduenas Mansaras, pranc. *Jules Hardouin Mansart*). Pastatai po to dar kelis kartus buvo rekonstruojami, o 1912 m. Bankui eilinį kartą besiplėčiant, gatvė virto akligatviu. Buvusiuose Radvilų rūmuose (namas Nr. 33) XIX a. buvo įsikūręs paryžiečių tarpe prastą vardą turėjęs viešbutis „Hôtel de Hollande".

Išnašos
-------

1. ↑  Paris 1er - La rue Radziwill
2. ↑  Gauthier, Laure (2008). *Mâelodies urbaines: la musique dans les villes d'Europe (XVIe-XIXe siecles)* – Presses Paris Sorbonne, p. 256 ISBN 978-2-84050-563-1
3. ↑  rue Radziwill Archyvuota kopija 2016-03-03 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Paris (France). Conseil municipal (1884). Rapports et documents, p. 210.
5. ↑  rue Radziwill Archyvuota kopija 2016-03-03 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  „Infos pratiques Rue Radziwill". Cityzeum.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Radvilos gatvė (Paryžius)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Gauthier, Laure (2008). *Mâelodies urbaines: la musique dans les villes d'Europe (XVIe-XIXe siecles)* – Presses Paris Sorbonne, p. 256 ISBN 978-2-84050-563-1
* „Infos pratiques Rue Radziwill". Cityzeum.
* „Paris 1er - La rue Radziwill". Paristoric.
* Paris (France). Conseil municipal (1884). Rapports et documents. Imprimerie municipale.
* „rue Radziwill". Mairie de Paris. Archyvuota kopija 2016-03-03 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jonas Viktoras Antoneskurumun. *Ion Victor Antonescu*** |
| --- |
| Rumunijos kondukatorius |
|  |
| 180 |
| Gimė | 1882 m. birželio 15 d.Piteštis, Rumunija |
| Mirė | 1946 m. birželio 1 d. (63 metai)Žilava, Rumunija |
| Tautybė | rumunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Marija Antonesku |
| Religija | Rumunijos stačiatikis |
| Rumunijos kondukatorius |
| Vadovavo | 1940 m. rugsėjo 6 d. - 1944 m. rugpjūčio 23 d. (3 metai) |
| Ankstesnis | Karolis II Rumunas *(kaip Rumunijos karalius)* |
| Vėlesnis | nėra |
| Rumunijos ministras pirmininkas |
| Vadovavo | 1940 m. rugsėjo 5 d. - 1944 m. rugpjūčio 23 d. (3 metai) |
| Ankstesnis | Ionas Gigurtu |
| Vėlesnis | Konstantinas Sanatesku |
|  |
| Pareigos | kareivis, maršalas |
| Partija | jokios\* |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Michajo Narsiojo Ordinas |
|  |
|  **Vikiteka** | Ion Antonescu |
|  |
| \*1940-41 m. formaliai buvo Geležinės gvardijos sąjungininkas |

**Jonas Antoneskas** (rumun. *Ion Victor Antonescu*; 1882 m. birželio 15 d. – 1946 m. birželio 1 d.) – rumunų karininkas, valdęs Rumuniją antrojo pasaulinio karo metais, vėliau nuteistas už karo nusikaltimus. Antoneskas, Rumunijos Armijos karininkas pagarsėjo 1907 m. valstiečių sukilime ir pirmojo pasaulinio karo metais. Tarpukariu simpatizavo antisemitinėms fašistinėms Nacionalinei krikščionių partijai ir Geležinei gvardijai. Buvo karinis atašė Prancūzijai, vėliau – generalinio štabo vadas, Oktaviano Gogos kabinete trumpai ėjęs gynybos ministro pareigas. Vėlyvajame ketvirtajame dešimtmetyje dėl politinių pažiūrų karaliaus Karolio II įsakymu buvo sulaikytas, tačiau vėl iškilo 1940 m. politinės krizės metu ir kartu su Geležinės gvardijos lyderiu Horijumi Sima įkūrė Nacionalinę Legionierių Valstybę. Sudaręs aljansą su Nacistine Vokietija ir Ašimi bei užsitikrinęs Hitlerio paramą, 1941 m. legionierių sukilimo metu Geležinę gvardiją eliminavo. Buvo ne tik šalies ir vyriausybės vadovas, bet 1941-43 m. kartu ėjo ir užsienio reikalų ministro pareigas. Po Barbarosos operacijos, kurioje dalyvavo ir jau tuomet Ašiai priklausanti Rumunija (ir kurios metu Rumunija atgavo TSRS aneksuotas Besarabiją ir Šiaurės Bukoviną) jis tapo ir Rumunijos maršalu.

Antoneskas nepriklausomai nuo sąjunginės Vokietijos vykdė Holokaustą – jo metu išžudyta 400 000 Besarabijos, Ukrainos ir Rumunijos žydų bei Rumunijos čigonų.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Kazys Žvirblis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1935 m. kovo 4 d.Krivinskuose, Anykščių raj. |
| Mirė | 1999 m. lapkričio 25 d. (64 metai)Šiauliuose |
| Palaidotas (-a) | Donelaičio kapinės |
| Sutuoktinis (-ė) | Danguolė |
| Vaikai | Nomera, Loreta |
|  |
| Veikla | inžinierius, Šiaulių miesto ūkio, politinis ir visuomenės veikėjas |
| Partija | 1993 m. Lietuvos centro sąjunga |

**Kazys Žvirblis** (1935 m. kovo 4 d. Krivinskuose, Anykščių raj. – 1999 m. lapkričio 25 d. Šiauliuose) – inžinierius, Šiaulių miesto ūkio, politinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

AB „ELGA" generalinis direktorius. Šiaulių pramonininkų asociacijos prezidentas.

1993 m. Lietuvos centro sąjungos narys. 1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas, 1997–1999 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. Žmona Danguolė, dukros Nomera, Loreta. Palaidotas Donelaičio kapinėse.
Vikipedijos favikonas Latviškoji Vikipedija|  |
|  |
| URL | lv.wikipedia.org |
| Tipas | socialinė žiniasklaida, enciklopedija |
| Kalba(-os) | Latvių kalba |
| Savininkas | Vikimedijos fondas |
| Startavo | 2003 m. birželio 6 d. |

**Latviškoji Vikipedija** (latv. *Vikipēdija latviešu valodā*) – latvių kalba kuriamas laisvosios interneto enciklopedijos Vikipedijos skyrius, Vikimedijos fondo projektas. Interneto enciklopedija kuriama, remiantis laisvojo turinio bei vikio principais.

Istorija
--------

Vikipedijos projekto reklama Rygoje.
Pradėta kurti 2003 m. birželio mėn. 2007 m. liepos 19 d. Vikipedija peržengė 10 tūkst. straipsnių ribą, 2013 m. rugpjūčio 17 d. – 50 tūkst. 2020 m. sausio 24 d. Vikipedijoje jau buvo 100 tūkst. straipsnių.

2015 m. kovo 11 d. buvo inicijuotas Latviškosios vikipedijos bendruomenės ir keleto privačių partnerių (Latvijos universitetas ir kt.), projektas (lat. Latvijas Vikipēdijas maratons; latviškosios Vikipedijos maratonas), kuriuo užsibrėžta iki Latvijos valstybės šimtmečio paminėjimo datos 2018 m. lapkričio 18 d. Vikipedijoje sukurti 100 tūkst. str. Projektą rėmė tiek *Delfi.lv*, tiek įvairios Latvijos įžymybės. Tuo metu joje buvo beveik 60 tūkst. str. Iki pastarosios datos buvo sukurta bemaž 90 tūkst. straipsnių.

2018 m. liepos 3 latviškoji ir kt. Vikipedijos laikinai apribojo prieigą protestuodamos prieš ES autorinių teisių įstatymų pakeitimus.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Latgališkoji Vikipedija
* Lietuviškoji Vikipedija
* Žemaitiškoji Vikipedija

Šaltiniai
---------

1. ↑  „"Vikipēdijas" latviešu versijai jau desmit gadi" (latvių). Neatkarīgā Rīta Avīze. 5 June 2013. Nuoroda tikrinta 21 July 2014.
2. ↑  „Vikipēdijā tapuši jau 100 000 rakstu latviešu valodā". *nra.lv* (latvių). Nuoroda tikrinta 2023-08-24.
3. ↑  „'Vikipēdijas maratonā' skubina apdzīt Igauniju un Lietuvu". *DELFI* (latvių). 2015-03-11. Nuoroda tikrinta 2018-02-28.
4. ↑  „Vikipēdija latviešu valodā atkal brīvi pieejama". *Dienas bizness* (latvių). Nuoroda tikrinta 2018-07-05.

Nuorodos
--------

* Skaitomiausi straipsniai (statistika atnaujinama kas mėnesį)
* Svetainės peržiūrų skaičius (statistika atnaujinama kas dieną)
**Aleksandras Melechas** (1931 m. sausio 2 d. Grigiškėse, Trakų valsčiuje) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija
----------

1957–1964 choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje – technikume (dėst. L. Abarius, J. Narvidas, R. Balčiūnas).

Nuo 1958 Grigiškių vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovas. Vaikų choras – 1969 ir 1970 respublikinių dainų švenčių konkursų laureatas. Mokytojas daug metų sėkmingai dirbo su mokyklos vyresniųjų klasių mergaičių ir mišriuoju chorais. Mergaičių vokalinis ansamblis yra respublikinių „Dainų dainelės" konkursų laureatas. Pedagogas mokykloje buvo subūręs berniukų chorą, kuris 1967 respublikiniame moksleivių festivalyje laimėjo antrąją vietą, dalyvavo 1968 respublikiniame berniukų chorų sąskrydyje Vilniuje.

A. Melechas daug metų vadovavo ir suaugusiųjų chorams bei vokaliniams ansambliams. 1970 respublikinei dainų šventei parengė Trakų rajono mokytojų mišrųjį chorą, o 1975 analogiškai dainų šventei Lentvario kilimų fabriko ir Grigiškių bandomojo popieriaus kombinato mišriuosius chorus. Grigiškių kultūros namų mišrųjį chorą parengė 1980 ir 1985 respublikinėms dainų šventėms. Chorai pelnė prizinių vietų respublikinių dainų švenčių konkursuose, dalyvavo Trakų rajono dainų šventėse ir kituose renginiuose. Merginų vokalinis ansamblis – respublikinių „Sidabrinių balsų" konkurso laureatas.

A. Melechas buvo Trakų rajono dainų švenčių ir tarprajoninių festivalių dirigentas. 

1969 m. apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, o 1981 m. - Kultūros žymūno ženklu.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Stanislavas Dubauskas** g .1936 m. liepos 1 d. Kurkliai) – Lietuvos bibliotekininkas, pedagogas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1962 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą. 1973 m. pedagogikos mokslų kandidatas.

1954–1955 m. Jonavos rajoninės bibliotekos vedėjas. 1964–1965 m. Vilniaus universiteto bibliotekos Mokslinio knygų tvarkymo skyriaus vedėjas. 1964–2000 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1972–1980 m. VU Kauno vakarinio fakulteto Bibliotekininkystės ir bibliografijos katedros vedėjas; 1983 m. docentas. 1994–1999 m. Lietuvos nacionalinės M. Mažvydo bibliotekos Mokslinių tyrimų skyriaus vyr. redaktorius.

1997 m. enciklopedinio žodyno „Knygotyra" red. kolegijos narys ir vienas rengėjų. 1999 m. knygos „Bibliotekininkystės studijos Vilniaus universitete" sudarytojas.

Bibliografija
-------------

* Bibliotekų fondų komplektavimo šaltiniai (1974 m.)
* Bendrieji bibliotekų fondų kompletavimo klausimai (1997 m.)
* Teoriniai bibliotekininkystės pagrindai (su kt. 2 d. 1990–1995 m.).
* Knygotyra: Enciklopedinis žodynas. Alma littera, ISBN 9986-02-352-1

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Stanislavas Dubauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 166 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Skydo galva (raudona skydo galva sidabriniame lauke)
**Skydo galva** – garbingoji heroldinė figūra, viršutinė skydo sritis, paprastai juostos pavidalo ir kitos spalvos.

Galvos aukštis nėra griežtai apibrėžtas, būna nuo 1/4 iki 1/3 skydo aukščio. Jei galva neturi savo figūrų, aukštis paprastai artimas 1/4, jei turi – tuomet 1/3. Kai kuriuose viduramžių bei Renesanso herbuose galvos aukštis kartais būdavo artimas beveik pusei skydo aukščio. Tuomet skydas praktiškai tampa *perkirstas*. Siaurų (žemų) galvų Anglijos ir Škotijos heraldikoje nebūna.

Apatinė galvos riba paprastai tiesi, bet gali būti ir kitų formų.

Skydo galva galėjo būti naudojama kaip jaunesnės linijos ženklas. Dažnai jaunesnių linijų herbai būdavo pažymėti bordiūrais. Tačiau atvejais, kai pagrindinės linijos skydas jau turi bordiūrą, tuomet jaunesniosios linijos herbai būdavo žymimi papildomai uždėta galva.

Miestų heraldikoje skydo viršuje galėjo būti pridedama galva, kuri nurodydavo miesto priklausomybę. Galvoje dažnai būdavo suspaustas valstybės herbas. Tai buvo būdinga vokiškajai heraldikos tradicijai.

Daug itališkų herbų turėjo galvas, kuriose buvo Neapolio karalystės arba Šventosios Romos imperijos herbo variantas, taip buvo žymimas priklausymas Gvelfų ar atitinkamai Gibelinų stovyklai.

* Skydas su siauresne galvaSkydas su siauresne galva
* Rombinis skydas su galvaRombinis skydas su galva
* Skydo galva su mobiliosiomis figūromis (žvaigždėmis)Skydo galva su mobiliosiomis figūromis (žvaigždėmis)
* Skydo galva su stambiai dantyta apačiaSkydo galva su stambiai dantyta apačia
* Skydas su dantytai liepsniška apačios linijaSkydas su dantytai liepsniška apačios linija
* Skydas su skydo galva, kurios apatinė dalys mūriškai dantytaSkydas su skydo galva, kurios apatinė dalys mūriškai dantyta
* Auksinėmis bitėmis damaskuota skydo galvaAuksinėmis bitėmis damaskuota skydo galva
* Skydas su galva banguota apačia, kur galvą pridengia kairioji šoninė (kairysis šonas).Skydas su galva banguota apačia, kur galvą pridengia kairioji šoninė (kairysis šonas).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Skydo galva** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Šypsenėlė** (kartais siūlomi pakaitalai – *emotikonas, emograma, jausmaženklis*) – specifinis emocijų žymėjimas, naudojamas rašytiniame, dažniausiai – kompiuterių ir trumpųjų žinučių tekstuose. Sudarytas dažniausiai iš specialiųjų simbolių (skliaustelių, kablelių, brūkšnelių etc.), savo išvaizda primena žmogaus veidą. Savo esme šypsenėlės artimos ASCII menui. 

Pirmas žinomas šypsenėlių panaudojimo atvejis užfiksuotas laikraštyje „New York Times". JAV Prezidento Abraomo Linkolno kalbos nuoraše, išspausdintame laikraštyje „New York Times" buvo aptiktas įrašas: „(plojimai ir juokas ;)". Tiesa, visai tikėtina, kad tai buvo ne šypsenos žymė, o paprasčiausia spausdinimo klaida.

Pirmą kartą ASCII emocijas :-) ir :-(, kartu su siūlymu jas naudoti realių emocijų reiškimui, pasiūlė Scott Fahlman. Savo siūlymą jis išdėstė Carnegie Mellon University kompiuterių mokslo elektroninėje skelbimų lentoje 1982 m. rugsėjo 29 d. Originalus žinutės tekstas:

|  |
| --- |
| <pre.raw style="border: 0px;">
19-Sep-82 11:44 Scott E Fahlman  :-)
From: Scott E Fahlman <Fahlman at Cmu-20c>
I propose that the following character sequence for joke markers:
-)
Read it sideways. Actually, it is probably more economical to mark
things that are NOT jokes, given current trends. For this, use
-( |

Dažniausiai pasitaikančios šypsenėlės
-------------------------------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 
```
:-)
```
 | šypsena | 
```
:-(
```
 | liūdesys |
| 
```
:-|
```
 | rimtumas | 
```
:-/
```
 | kreivas vypsnys (abejonė) |
| 
```
:-D
```
 | juokas | 
```
:-E
```
 | įsiūtis |
| 
```
:-O
```
 | nuostaba | 
```
:-]
```
 | piktdžiuga |
| 
```
8-]
```
 | piktdžiugiškas susidomėjimas | 
```
:-P
```
 | iškištas liežuvis |
| 
```
:-x
```
 | nenoras daugiau kalbėti | 
```
:-*
```
 | bučinys |
| 
```
:-@
```
 | prancūziškas bučinys |

Šios bei daugelis kitų *šypsenėlių* kompensuoja tekstui būdingą neverbalinio bendravimo trūkumą, įgalina interneto pokalbių programose reikšti savo jausmus, emocijas, todėl yra labai paplitusios.

Rytų Azijos šypsenėlės
----------------------

Rytų Azijoje yra paplitusios šypsenėlės, kurių supratimui nereikia pasukti galvos į kairę. Jos dažniausiai sutinkamos tokioje formoje, kaip (\*\_\*), kur žvaigždutės atstoja akis, vidurinis simbolis, dažniausiai pabraukimo brūkšnys, – burną, o skliaustai – veido kontūrus. Vartojama daug visokiausių simbolių akims išreikšti, todėl jos daugiausia ir atspindi vaizduojamą nuotaiką, skirtingai nuo vakarietiškųjų šypsenėlių, kurių nuotaika išreiškiama per burna. Dažnai azijietiškos šypsenėlės trumpinamos – vietoj (^\_^), kuri reiškia šypsojimąsi, dažnai vartojama tiesiog ^\_^ (be veido kontūrų), ar net ^^ (be veido kontūrų ir burnos).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  CNN.com: *„:-) turns 25"*. **(**angl.**)**
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Kostas Dambrauskas** |
| --- |
| Gimė | 1899 m.Šiauliai |
| Mirė | 1958 m. (~59 metai)Žagarė |
| Palaidotas (-a) | Šiaulių kapinės |
|  |
| Veikla | mokytojas, radijo aparatūros konstruktorius |

**Kostas Dambrauskas** (1899 m. Šiauliuose – 1958 m. Žagarėje, palaidotas senosiose Šiaulių kapinėse) – mokytojas, radijo aparatūros konstruktorius.

Biografija
----------

Šiauliuose baigė pradžios mokyklą ir gimnaziją, vėliau mokytojų kursus. 1923 m. įstojo į Lietuvos universiteto Matematikos – fizikos fakultetą, tačiau dėl sunkių materialinių sąlygų mokslų nebaigė.

Nuo vaikystės domėjosi mechanika. Baigęs mokytojų kursus nuo 1919 m. dirbo Šiaulių pradinėje mokykloje. Sukonstravo ir pagamino reikiamų mokymo priemonių savo mokyklai, gimnazijai, mokytojų seminarijai, buvo pakviestas dirbti ir į šias mokymo įstaigas. Šiaulių berniukų gimnazijoje kartu su mokiniais konstravo radijo aparatus, kartu su Stasiu Brašiškiu eksperimentavo darydamas įvairias antenas, atliko bandymų su elektromagnetinėmis bangomis, sukonstravo dvilempį radijo imtuvą su ausinėmis.

Domėjosi etnografija, dalyvavo kraštotyros ekspedicijose, rašė straipsnius.

Paskutinius gyvenimo metus praleido Žagarėje, ten ir mirė. Palaidotas seniausioje kapinių dalyje, ant kalnelio. Ilgą laiką kapo vieta nebuvo žinoma. 1989 m. Aušros muziejaus darbuotoja Genovaitė Žukauskienė kapavietę surado, sutvarkė, ant kapo pastatyta medinė paminklinė lenta su dekoratyviniais elementais (autorius tautodailininkas Aleksas Steponavičius).