recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Biloksis*Biloxi* |
| --- |
| *Biloksio rotušė* |
|  |
| 

BiloksisBiloksis

30°24′0″ š. pl. 88°55′0″ v. ilg.﻿ / ﻿30.40000°š. pl. 88.91667°r. ilg.﻿ / 30.40000; 88.91667﻿ (Biloksis)Koordinatės: 30°24′0″ š. pl. 88°55′0″ v. ilg.﻿ / ﻿30.40000°š. pl. 88.91667°r. ilg.﻿ / 30.40000; 88.91667﻿ (Biloksis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Misisipė Misisipė |
| **Apygarda** | Harisono apygarda |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 46 212  |
| **Plotas** | 175,7 km² |
| **Tankumas** (2019) | 263 žm./km² |
| **Altitudė** | 6 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Biloksis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Bilòksis |

**Biloksis** (angl. *Biloxi*) – miestas Jungtinių Valstijų pietryčiuose, Misisipės valstijos pietuose, Meksikos įlankos pakrantėje. Harisono apygardos centras (su Galfportu); trečias pagal dydį valstijos miestas. Sudaro aglomeraciją su Galfportu. Nuo tiesioginės jūros Biloksį užstoja Misisipės–Alabamos barjerinių salų juosta.

Pro miestą eina 90-asis JAV greitkelis, plentai į Naująjį Orleaną, Mobilą. Biloksio oro uostas yra Galfporte. Verčiamasi žvejyba ir žuvies perdirbimu, turizmu. Didelis lošimų centras (kazino). Veikia meno muziejus. Yra svarbi Keslerio oro pajėgų bazė. Miestą dažnai niokoja uraganai.

2020 m. 58 % miesto gyventojų buvo baltieji, 21,8 % – afroamerikiečiai, 9,5 % – lotynoamerikiečiai, 5,8 % – mišrios kilmės.

Istorija
--------

1699 m. prancūzai indėnų biloksių žemėse įkūrė Fort Morepo arba Senojo Biloksio tvirtovę. 1720 m. dabartinio miesto vietoje įkurtas Fort Lui. Vėliau kraštas priklausė britams, ispanams. 1848 m. pastatytas Biloksio švyturys. XIX a. pab. į miestą nutiestas geležinkelis, plėtota žuvies konservų pramonė. Nuo 1896 m. – miestas. 1941 m. įkurta karinės aviacijos bazė. XX a. antrojoje pusėje plėtojosi turizmas, steigėsi kazino. 1855, 1906, 1909, 1947, 1969, 2005 m. Biloksį smarkiai nusiaubė uraganai.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. 
4. ↑
5. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Bilòksis.
6. ↑
7. ↑  Biloxi, *Encyclopaedia Britannica*
8. ↑  Debbie Stringer. 2010. „Biloxi’s Guiding Light". *Today in Mississippi* (Ridgeland, MS), Volume 63, Number 5, May 2010.
*Šis straipsnis apie karinių lėktuvų gamyklą. Apie kitas* Sokol *prasmes skaitykite straipsnyje Sokol.*
**Sokol** (rus. *авиастроительный завод «Сокол»*) – aviacijos gamykla Nižnij Novgorode (Rusija), gaminanti karinius lėktuvus. Apie gamyklą susiformavo Nižnij Novgorodo Maskvos rajonas. 2006 m. turėjo 6736 darbuotojus.

Istorija
--------

1929 m. spalio 21 d. – TSRS Darbo ir gynybos taryba priėmė sprendimą Nižnij Novgorode statyti Aviacijos gamyklą Nr.21.
  
1932 m. vasario 1 d. gamykla pradėjo veikti.

1932 m. gamykla pagamino pirmąjį lektųvą – naikintuvą I-5, kuris buvo gaminamas 1932–1934 m.
  
1934 m. imta gaminti naikintuvus I-16. Jų bandytojas buvo Valerijus Čkalovas, 1934–1938 m. buvęs gamyklos šef – pilotas.

1936 m. gamyklai suteiktas Sergo Ordžonikidzės vardas.

1941 m. gamykloje įkurtas Vyriausiojo konstruktoriaus skyrius, kuriam vadovauti ėmė Semionas Lavočkinas. Lavočkinas sukūrė naikintuvus LaGG-3 (kartu su Gudkovu ir Gorbunovu), La-5, La-5FN, La-7, kurie buvo gaminami Antrojo pasaulinio karo metais. Karo metais gamykla pagamino 17691 lėktuvą, tai buvo ketvirtis visų TSRS pagamintų naikintuvų.

1948–1949 m. gamykla gamino La-15 – pirmąjį reaktyvinį Lavočkino konstruktorių biuro naikintuvą.

1949 m. gamykla pradėjo bendradarbiauti su Mikojano konstruktorių biuru, ir iki šiol gamykla „Sokol" žinoma kaip MiG-ų gamintojas.
  
1949-1952 m. gamykloje gaminti naikintuvai MiG-15.

1952–1954 m. – gaminti naikintuvai MiG-17, 1955-57 – MiG-19 (pirmas viršgarsinis tarybinis naikintuvas).

1959 m. – prasidėjo serijinė MiG-21 gamyba. Naikintuvas MiG-21 – masiškiausiai gamintas viršgarsinis naikintuvas pasaulyje.

1969–1985 m. – gamintas perėmimo naikintuvas MiG-25.
  
1979 m. prasidėjo sunkiojo tolimojo perėmimo naikintuvo MiG-31 gamyba.

Nuo 1984 m. gaminamas mokomasis kovinis naikintuvas MiG-29UB.

„Sokol" gamykla tiekė naikintuvus į daugiau kaip 30 pasaulio valstybių. Per 45 MiG'ų gamybos metus „Sokol" pagamino 13500 MiG naikintuvų.

1994 m. gamykla buvo privatizuota ir buvo pavadinta *Atviroji akcinė bendrovė „Nižnij Novgorodo aviacijos gamykla Sokol"* (rus. *Открытое акционерное общество «Нижегородский авиастроительный завод „Сокол"»*).

2008 m. pradžioje gamykla paskelbė, kad:

* 2008 m. pabaigoje pradės serijinę lėktuvų Jak-130 gamybą pagal Rusijos Gynybos ministerijos užsakymą.
* Pradėjo organizuoti naujo naikintuvo MiG-35 gamybą, kuri turėtų prasidėti 2009–2010 m.

Produkcija
----------

### Kariniai lėktuvai

* perėmimo naikintuvas MiG-31E (*МиГ-31Э*)
* mokomasis – kovinis naikintuvas MiG-29UB
* laivinis naikintuvas MiG-29K
* mokomasis kovinis naikintuvas Jak-130

### Civiliniai lėktuvai

* lengvasis keleivinis lėktuvas M-101T Gžel
* lėktuvas – amfibija Akkord-201

### Lėktuvų modernizacija

Modernizuoja pasenusius naikintuvus MiG-21 į MiG-21BIS arba Mig-21-93. Modernizacijos metu pakeičiama avionika, ginkluotė, atnaujinami varikliai.

Nuorodos
--------

1. ↑  Upgraded Fighter MiG-21 BIS Archyvuota kopija 2008-06-11 iš Wayback Machine projekto.

* Nizhny Novgorod Aircraft building plant SOKOL Archyvuota kopija 2009-02-27 iš Wayback Machine projekto.
| Bazorų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Bazorų piliakalnisBazorų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°26′7.7″ š. pl. 24°9′4.3″ r. ilg.﻿ / ﻿54.435472°š. pl. 24.151194°r. ilg.﻿ / 54.435472; 24.151194Koordinatės: 54°26′7.7″ š. pl. 24°9′4.3″ r. ilg.﻿ / ﻿54.435472°š. pl. 24.151194°r. ilg.﻿ / 54.435472; 24.151194 |

 |
| Vieta | Alytaus rajonas |
| Seniūnija | Pivašiūnų seniūnija |
| Aukštis | 6-11 m |
| Plotas | 56x15 |
| Naudotas | I tūkstantmetis - II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1965 |
| Registro Nr. | AL38 |

**Bazorų piliakalnis** – piliakalnis Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Bazorų Pivašiūnų seniūnija. Pasiekiamas važiuojant keliu Lelionys – Tabalenka, Bazorų pradžioje pasukus į kairę šiaurės kryptimi nežymiu lauko keliuku, pavažiavus 1,6 km iki karjero, nuo jo per laukus į šiaurės rytus eiti 300 m.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis yra atskiroje kalvoje, Punelės kairiajame krante. Aikštelė ovali, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 56 m ilgio ir 15 m pločio, 3 m aukštesne pietrytine dalimi. Šlaitai vidutinio statumo, 6 m aukščio pietryčiuose ir 11 m šiaurės rytuose į Punelę. Aikštelė sunkiai išsiskiria, nes piliakalnis buvo ilgai ariamas, iš jo pietinio šlaito kastas žvyras. Aikštelė dirvonuoja, rytinis šlaitas apaugęs medžiais.

Į pietvakarius buvo 0,2 ha ploto papėdės gyvenvietė, į rytus – Bazorų kapinynas.

Tyrimai
-------

1972 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Rumbonių piliakalnis 7 km | Kružiūnų piliakalnis 3,5 km | Gerulių piliakalnis 13 km |  |
| Kieliško piliakalnis 17 km |  | Pivašiūnų piliakalnis 15 km  Einoronių piliakalnis 15 km |
| Alytaus piliakalnis 7 km | Poteronių piliakalnis 9 km | Daugų piliakalnis 12 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 38 (Nr. 73)

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Bazorai
| Bazorų kapinynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Bazorų kapinynasBazorų kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°26′0″ š. pl. 24°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.43333°š. pl. 24.16667°r. ilg.﻿ / 54.43333; 24.16667Koordinatės: 54°26′0″ š. pl. 24°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.43333°š. pl. 24.16667°r. ilg.﻿ / 54.43333; 24.16667 |

 |
| Vieta | Alytaus rajonas |
| Seniūnija | Pivašiūnų seniūnija |
| Plotas | 500 m² |
| Naudotas | XIV a. – XV a. |

**Bazorų kapinynas** – kapinynas Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, Bazorų kaime.

Tyrimai
-------

1981 m. Alytaus kraštotyros muziejus (vadovas Eugenijus Svetikas) ištyrė 500 m² plotą; rado 65 XIV a. – XV a. kapus. Dviejuose kapuose greta palaikų rasta šunų griaučių, paukščių kaulų, darbo įrankių (plačiaašmenių pentinių kirvių, įtveriamų peilių, skiltuvų su titnago gabalais, galąstuvų, adata), papuošalų (auskarų, įvairių segių, žiedų), žvangučių, diržo sagčių ir grandžių, įmovinių ietigalių, žiestų puodų ir jų dalių – iš viso 216 dirbinių. 9 kapuose rasta Kęstučio denarų.

Radinius saugo Alytaus kraštotyros muziejus, osteologinę medžiagą – Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto antropologijos laboratorija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eugenijus Svetikas. *Bazorų kapinynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 741 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Canis lupus dingo** |
| --- |
| Dingas (Canis lupus dingo)Dingas (*Canis lupus dingo*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Šuniniai  *( Canidae)* |
| Triba: | Tikrieji šunys  *( Canini)* |
| Gentis: | Šunys  *( Canis)* |
| Rūšis: | Pilkasis vilkas  *( Canis lupus)* |
| Porūšis: | Dingas  *( Canis lupus dingo)* |

 |
| Binomas |
| ***Canis lupus dingo***Meyer, 1793 |

**Dingas** (*Canis lupus dingo*) – šuninių (*Canidae*) šeimos žinduolis, sulaukėjęs šuo. Tai pačios gryniausios veislės šuo, nes nėra kitų laukinių šunų, su kuriais galėtų kryžmintis[reikalingas šaltinis]. Australijos dingai lengvai išliko gamtoje, nors maždaug prieš 4000 metų jie čia buvo atvežti aborigenų kaip naminiai šunys. Turbūt tai vieninteliai likę grynakraujai priešistorinių naminių šunų palikuonys [reikalingas šaltinis]. Poruojasi vieną kartą per metus, jauniklius užaugina bendruomeniniais medžiotojais. Maitinasi driežais, triušiais, graužikais, o kartais ir vaisiais ar augalais. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dingas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Dingų tvora Sterto nacionaliniame parke
Dingų tvora (rožinė linija)
**Dingų tvora** arba **Šunų tvora** (angl. *Dingo Fence, Dog Fence*) – 5 614 km ilgio tvora Australijoje avių bandų apsaugai nuo dingų, ilgiausia tvora pasaulyje.[1] Prasideda Džimbore, netoli Dolbio, Kvinslande, ir baigiasi prie uolų Didžiosios Australijos įlankos pakrantėje, Nalarboro lygumoje, netoli Nandru gyvenvietės. 

Tvora tęsiasi nederlingomis lygumomis per Kvinslando, Naujojo Pietų Velso ir Pietų Australijos valstijas. Tvoros ruožai kiekvienoje valstijoje turi savo pavadinimus. Tvora daugiausia 1,8 m aukščio, vietomis įrengtas baterijomis maitinamas apšvietimas. Tvoros trasa 5 m į abi puses išvalyta nuo augmenijos. Vietose, kur tvorą kerta nedideli, vietinės reikšmės keliai, įrengti vartai, didesnio eismo keliuose, plentuose ir geležinkeliuose įrengti specialūs siaurų metalinių strypų paviršiai, trukdantys gyvulių ir žvėrių judėjimui.

XIX a. pabaigoje pradėtos įrengti tvoros valstijų apsaugai nuo triušių, tačiau norėto tikslo nepasiekta, ir tvoros apleistos. XX a. pradžioje jas pradėjo taisyti ir pritaikyti apsaugai nuo dingų. 1930 m. vien Kvinslande buvo 32 000 km tokių tvorų. XX a. penktajame dešimtmetyje tvoros sujungtos į vieną, jų priežiūra pradėjo rūpintis valstijų vyriausybės. Iki 1980 m. tvora buvo 8 614 km ilgio, vėliau sutrumpinta.[2] Iš dalies tvoros įrengimas pasiteisino, tačiau dingai Australijos pietrytinėse valstijose visiškai neišnyko. Be to, dėl sumažėjusio plėšrūnų skaičiaus padaugėjo kengūrų ir triušių, kurie nualina avių ir galvijų ganyklas. Dėl audrų, potvynių ir kupranugarių veiklos tvoroje atsiranda plyšių, todėl tvora pastoviai patruliuojama ir taisoma.

Laikoma, kad tvora saugo ir pačius dingus nuo susimaišymo su naminiais šunimis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Simon Royal, *Dingo fence dismantlement could help farmers and the environment, ecologist claims*, ABC News, 2018 m. vasario 4 d. Nuoroda tikrinta 2020-01-02.
2. ↑  Kaushik Patowary, *Dingo Fence: Australia’s 5,600Km Dog Fence*, Amusing Planet, 2013 m. lapkričio 1 d. Nuoroda tikrinta 2020-01-02.
**Dinas Virdžilis** (it. *Dino Virgili*, 1925 m. Čerezeto di Martinjakas, Udinės provincija, Italijos karalystė – 1983 m. birželio 16 d. Udinė, Italija) – friulų rašytojas, friulistas, mokytojas, administratorius.

Biografija
----------

1937–1941 m. mokėsi Antonijo Zanono technikos institute, tačiau baigė Katerinos Perkoto institutą, kuriame susipažino su čia dėsčiusiu Džuzepe Markečiu. D. Virdžilis bendradarbiavo su leidiniais „La vôs di Martignà", „Strapaese", bet ypač intennsyviai rašė į žurnalą „La Patrie dal Friûl", dirbo kituose Friulų filologijos draugijos žurnaluose, 1967–1974 m. vadovavo friulų žurnalui „Sot la nape". Enriko Fruko mokykloje Udinės pakraštyje dirbo mokytoju, vedė Friulų filologijos draugijos organizuojamus friulų kultūros kursus.

D. Virdžilio gyvenime lemtingais tapo 1949 m. kai įsikūrė friulų literatų draugija „Risultive". Ši draugija pasisakė už Friulio autonomiją ir savo kūriniuose siekė stiprinti friulų tautinį sąmoningumą. Pokario friulų kūrėjai norėjo atsinaujinti, išsivaduoti iš P. Coručio kūrybinės įtakos, tačiau D. Virdžilis nepritarė ir P. P. Pazolinio poetikai, nes ji, D. Virdžilio nuomone, yra nevietinė ir todėl iškreipia friulų charakterį. D. Virdžilis pasisakė už kūrybą, kylančią iš pačios friulų tautos, iš jos tradicijų. Be to, P. P. Pazolinis friulų kalbą matė kaip poetinę, o „Risultive" grupės nariai, taigi ir D. Virdžilis, ją norėjo išplatinti visose gyvenimo srityse. D. Virdžilis rašė ir romanus, jiems būdinga veikėjų gausa ir šakotas siužetas. Rašytojas pasižymėjo plačia kalbine kompetencija. Tyrė Friulio ladynų kūrybą.

Išnašos
-------

1. 1 2  Rienzo Pellegrini. „VIRGILI DINO (1925–1983)". DIZIONARIO BIOGRAFICO DEI FRIULANI. Nuoroda tikrinta 2021-11-03.

Bibliografija
-------------

* D. Virdžilio bibliografija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Dinozaurų evoliucija
*Eoraptor lunensis*, vieno iš seniausių žinomų dinozaurų, piešinys
**Dinozaurų evoliucija** prasidėjo maždaug prieš 230  milijonų metų vidurinio ir vėlyvojo triaso periodu, apie 20 milijonų metų po permio-triaso masinio rūšių išnykimo, kurio metu išnyko apie 95 % visų Žemės organizmų rūšių. Apie tai sprendžiama iš radiologinių absoliutaus amžiaus nustatymo metodų, panaudotų tyrinėjant uolienas, kuriose randami ankstyvųjų dinozaurų genties eoraptorių fosilijos.

Vienas iš ankstyvųjų dinozaurų protėvių buvo didelis archozauras *Saurosuchus*, tačiau didžiausio tyrinėtojų susidomėjimo nusipelnė kitas gyvūnas. *Lagosuchus*, Argentinoje atrastas 30 cm ilgio gyvūnas, laikomas panašiausiu į dinozaurus archozauru. Ilgą laiką jis laikytas tiesioginiu visų dinozaurų protėviu. Nesutarimai šiuo klausimu tęsėsi iki 1994 m. kai Paul Sereno pakartotinai ištyrė *Lagosuchus* radinį. Sereno nustatė, kad pirmasis kaip *Lagosuchus* aprašytas skeleto fragmentas galėjo būti "chimera", t. y. kaulų fragmentai galėjo priklausyti skirtingiems gyvūnams. Dėl to kitas *Lagosuchus* radinys buvo pervadintas į *Marasuchus*. Dabartiniu paleontologų manymu *eoraptorius* yra bendras visų dinozaurų protėvis. Fosilijų analizė rodo, kad tai buvo nedideli dvikojai plėšrūnai.

Seniausiais tikraisiais dinozaurais laikomi keletas radinių iš vidurinio triaso (225 mln. metų senumo) sluoksnių Ischigualasto ir Santa Maria formacijose (Argentinoje ir Brazilijoje): *Herrerasaurus*, *Staurikosaurus* ir *Eoraptor* buvo vikrūs plėšrūnai, o *Pisanosaurus* - žolėdis. Tarp to laikotarpio gyvūnijos dinozaurai dar buvo reti ir anaiptol nedominuojanti grupė.

Situacija pasikeitė po kelių milijonų metų, perėjime iš Karnio į Norį, kai masiškai išmirė pirmykščiai ropliai ir amfibijos, kurie dar vadinami paleotetrapodais. Išmirė 42 proc. tetrapodų šeimų. Vadinamieji neotetrapodai, tarp jų ir dinozaurai, užėmė atsilaisvinusias ekologines nišas. Triaso - juros sandūroje prieš 202 mln. metų įvyko dar vienas masinis rūšių išmirimas, po kurio paleotetrapodai visiškai išnyko, o juros periodu praktiškai visi (žinomi) sausumos gyvūnai, didesni nei 1 m, buvo dinozaurai.

Kreidos periodo pabaigoje, masinio rūšių išnykimo laikotarpiu prieš maždaug 65 mln. metų, visos dinozaurų rūšys išnyko, išskyrus vieną šaką, iš kurios išsivystė pirmieji paukščiai. Kitos diapsida poklasio rūšys, susijusios su dinozaurais, taip pat pergyveno masinį rūšių išnykimo laikotarpį.
| Medaliai |
| --- |
| Damir Mikec |
| Vyrų sportinis šaudymas |
| **Atstovaujant:  Serbija**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Sidabras** | 2020 Tokijas | 10 m pistoletas |
| Pasaulio čempionatas |
| **Sidabras** | 2018 Čangvonas | 50 m pistoletu |

**Damiras Mikecas** (serb. *Дамир Микец*, g. 1984 m. kovo 31 d. Splite, Jugoslavija) – Serbijos šaulys sportiniu pistoletu. 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių medalininkas.

Biografija
----------

Savo debiutinėse 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Mikec užėmė 13-ą vietą vyrų pneumatinio pistoleto rungtyje ir 7-ą vietą pistoletu iš laisvosios padėtis rungtyje. 2009 m. pelnytas pirmasis medalis pasaulio taurės etape – sidabras. 2011 m. serbas tapo vasaros Universiados vicečempionu.

2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užimta 17-a vieta pneumatikos rungtyje ir 16-a vieta laisvosios padėties rungtyje. 2015 m. pelnė savo pirmąjį Europos čempionatų medalį – sidabrą pneumatikos rungtyje.

2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse serbas pneumatikos kvalifikacijoje nuo 10 m linijos liko 25-as, o pistoleto nuo 50 m linijos rungtyje užimta 18-a vieta. Tais pačiais metais Mikec laimėjo pasaulio taurės finalo varžybas. 2018 m. pasaulio sportinio šaudymo čempionate iškovotas sidabro medalis vyrų šaudyme pistoletu nuo 50 m linijos.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Foroughi vyrų pneumatinio pistoleto rungties atrankoje surinko 580 taškus ir su penktu geriausiu rezultatu pateko į finalą. Finaliniame etape Irano atstovas pasiekė naują olimpinį rekordą ir tapo 2020 m. olimpiados nugalėtoju.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. liepos 24 d..
2. ↑  „ISSF Profile". issf-sports.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. liepos 24 d..
Nusileidimas į Damlato urvą
**Damlato urvas** (turk. *Damlataş*) yra Alanijos miesto centre, vakarinėje pusiasalio dalyje, Turkijoje.

Oro temperatūra urve nuolat laikosi +22 – +23˚C, oro drėgnumas – 90 %. Urve yra gana didelis kiekis anglies su nedideliu radioaktyvumu.

50 m ilgio siauras praėjimas veda į cilindro formos ertmę, kurioje atsiveria įvairiaspalvis stalaktitų ir stalagmitų darinių vaizdas, kurių amžius apie 15 000 metų. Didžiausia jų sankaupa yra 13-14 m pločio ir 15 m aukščio. Iš pagrindinio urvo salės galima patekti į mažesnę kelių metrų aukščio šalia esančią ertmę.

Urvas buvo atrastas 1948 m. statant uostą. Urve rekomenduojama būti sergantiems astma. Urvo oro analizė parodė, kad čia yra 10-12 kartų daugiau anglies dioksido. Gydomosiomis savybėmis yra ir nedidelis radioaktyvumas bei oro jonizacija.

Įėjimas į Damlato urvą yra mokamas ir kainuoja 4,5 liros (9 Lt). Šalia įėjimo į urvą yra paplūdimys ir parkas.

Nuorodos
--------

* Dalmato urvas Archyvuota kopija 2008-06-17 iš Wayback Machine projekto.
| **Jekaterina Kuznecova** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Jekaterina Kuznecova |
| Visas vardas | Клавдия Дрозд (Дрозд-Бунина) |
| Gimė | 1985 m. liepos 12 d. (37 metai)Kijevas, Ukraina |
| Gyven. vieta | Kijevas |
| Tautybė | ukrainietė |
| Pilietybė |  Ukraina |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Jekaterina Kuznecova** (ukr. *Катерина Олегівна Кузнецова*, g. 1987 m. liepos 12 d. Kijeve) – Ukrainos aktorė.

Biografija
----------

Aktorės tėvas – buvęs futbolininkas, nusipelnęs sporto meistras Olegas Kuznecovas, o motina – Ukrainos lengvaatletė Alla Borysenko.

Apie 10 metų dainavo Kijevo chore „Ogoniok". Ji svajojo tapti operos dainininke, bet nusprendė įstoti į aktorinį. Sprendimui įtakos turėjo Bernardo Šo pjesė „Pigmalionas", kurioje vaidino Bohdanas Beniukas, Anatolijus Hostikojevas ir jo žmona Natalija Sumskaja. 

2009 m. baigė I. K. Karpenko-Kary Kijevo nacionalinį teatro, kino ir televizijos universitetą (S. A. Moisejevo kursai) [šaltinis nenurodytas 855 dienos]. Vėlesniais metais bendradarbiavo su Kijevo akademiniu jaunimo teatru.

Studijuodama magistrantūroje vedė rytines laidas. 2004 m. dalyvavo filmuojant grupės „Leprechauns" klipą „Miestas".

Debiutavo 2006 m. kai atliko nedidelį vaidmenį Ukrainos ir Rusijos televizijos seriale „Velnias iš Orli. Angelas iš Orli".

Filmavosi serialuose „Muchtaro sugrįžimas 2", „Tik meilė", „Pradėk nuo pradžių", Marta" (2008), „Moteris nelinkusi į nuotykius" (2008), „Didelis skirtumas" (2008), „Tu negali įsakyti savo širdžiai" (2007), „Geriausias 3D filmas". Ji vaidino televizijos seriale „Virtuvė".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
| ***„Nekenčiu atostogų"*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| Režisierius | Stefanas Klavjė (pranc. *Stéphane Clavier*) |
| Metai | 2007 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 86 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Nekenčiu atostogų** (pranc. *Je hais les vacances*) – 2007 metų prancūziška komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Šeimyna vyksta atostogauti į Korsiką, bet pakeliui sužino, kad viešbutis, kuriame ketino apsistoti buvo susprogdintas. 
Nelieka nieko kito, tik vyksti prie jūros pas giminaitį Etjeną. 
Atvykusieji įsikūrė, o sūnus panoro nueiti į šalia esantį kempingą. 
Jaunuolis ten susirado panelę, o tėvukas irgi susipažino su žavia mergina. 
Vyras negrįžo namo visą naktį, o paskui aiškino, kad padėjo draugui nuvykti į ligoninė, kad nusėdo telefono baterija. 
Floriana, kad nuramintų nervus išėjo į kalnus pasivaikščioti, pasiklydo ir ten susipažino su piemeniu, kuris ganė ožkas.

Aktoriai
--------

*Aktorius – veikėjas*
* Stéphane Freiss : *Bruno*, šeimos galva, kuris išgėrė ir nelabai prisiminė ką veikė naktį;
* Carole Richert : *Florence*, žmona, kuri yra keturių vaikų mama;
* Stéphane de Groodt : *Étienne*, jų giminaitis;
* Paul Charlent : *Mathieu*, penkiolikmetis jaunuolis;
* Thomas Doucet : *Lionel*, dar vienas sūnus;
* Clémence Lassalas : *Camille*, dukrytė;
* Maëva Pasquali : *Clara*, naujoji tėtuko pažįstama;
* François Vincentelli : *piemuo*.

Kūrėjai
-------

* Prodiuseriai: Stéphane Clavier
* Režisierius: Stéphane Clavier
* Scenaristai: Jean-Luc Goossens

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB duomenų bazė
* themoviedb duomenų bazė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Nekaltumo prezumpcija** – vienas svarbiausių baudžiamojo proceso principų. Asmuo laikomas nekaltu tol, kol teismas (ir tik teismas) nenustato kitaip (nepriklausomai nuo to, ar asmuo prisipažįsta, padaręs nusikaltimą). Šis principas yra įtvirtintas nacionaliniuose ir tarptautiniuose teisės aktuose.

Lietuvos Respublikos Konstitucijos 31 straipsnyje nustatyta, kad *asmuo laikomas nekaltu, kol jo kaltumas nėra įrodytas įstatymo numatyta tvarka ir pripažintas įsiteisėjusiu teismo nuosprendžiu*. Nekaltumo prezumpcijos principas taip pat detalizuotas LR baudžiamojo proceso kodekso (LR BPK) 11 straipsnyje (*niekas negali būti pripažintas kaltu padaręs nusikaltimą, taip pat negali būti nubaustas kriminaline bausme kitaip, kaip teismo nuosprendžiu ir remiantis įstatymu*). Pažymėtina, kad nekaltumo prezumpcija galioja tiek sulaikant, tiek suimant asmenį, taip pat ikiteisminio tyrimo metu. Atlikdami procesinius veiksmus, ikiteisminio tyrimo pareigūnai (pvz. policija, jos pareigūnai) privalo laikytis nekaltumo prezumpcijos nuostatų.
Sokokės katė
**Sokokės katė** (angl. *Sokoke*) – trumpaplaukių kačių veislė. Šios katės gana retos, kaip atskira veislė pripažinta palyginti neseniai.

Istorija
--------

Šios katės kilusios iš Sokokės miško Kenijoje. Tai nemažas, izoliuotas masyvas, todėl jame gyvena daug neįprastų gyvūnų rūšių. Yra žinoma, jog XXa. netoli šio miško gyveno britų pora, kuri pastebėjo neįprastas laukines kates. Jos skyrėsi nuo Didžiojoje Britanijoje auginamų kačių, nes išvaizda priminė mažyčius gepardus: jų kojos ir kūnas buvo ilgesni, ausys ir akys labai didelės.

Britų pora pasigavo katiną ir katytę bei pradėjo juos laikyti namuose. Katės nesiveržė atgal į mišką, tačiau kiaurą dieną karstėsi po medžius, medžiojo vabzdžius, o vakarais rupšnodavo žolę.

Vėliau dvi Sokokės katės buvo nuvežtos į Daniją, kur pradėta rūpintis naujos veislės pripažinimu. Ir šiandien veislininkai atsiveža šių kačių tiesiai iš Kenijos.

1983 m. veislė buvo preliminariai pripažinta, jai suteiktas Afrikos trumpaplaukės pavadinimas. 1992 m. veislė galutinai pripažinta ir pavadinta dabartiniu vardu – Sokokės katės.

Charakteris
-----------

Sokokės katės ilgus metus gyveno miškuose, todėl išsaugojo orumą bei savarankiškumą. Savininkams paprastai reikia užsitarnauti katės pasitikėjimą.

Tai judrios, protingos ir žaismingos katės. Nebijo lietaus. Puikiai plaukioja, gaudo žuvį. Mėgsta bendrauti, gerai jaučiasi su žmonėmis ir šunimis. Gali gyventi kambaryje, tačiau geriau jaučiasi sode.

Fizinės savybės
---------------

Sokokės katės – vidutinio dydžio. Kūnas raumeningas, lankstus, krūtinė plati. Kojos ilgos ir lieknos, letenos ovalios. Uodega vidutini ilgio, smaili. Stambių kaulų, todėl šios katės gana sunkios.

Galva gana nedidelė, nosis tiesi, smakras tvirtas. Ausys vidutinio dydžio, apskritais galiukais, aukštai ant viršugalvio. Akys migdolo arba elipsės formos.

Plaukas labai trumpas, kailis žvilgus, glotnus. Beveik nėra poplaukio. Sokokės katės būna tik marmuro piešinio. Akys – gintarinės arba šviesiai žalios.

Šaltiniai
---------

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
| **Jekaterina Guseva** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Jekaterina Guseva  Екатери́на Гу́сева |
| Visas vardas | Jekaterina Guseva |
| Gimė | 1976 m. liepos 9 d. (46 metai)Maskva, Rusija |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, televizija |
| Pareigos | Aktorė, dainininkė |

**Jekaterina Guseva** (rus. *Екатери́на Константи́новна Гу́сева*, g. 1976 m. liepos 9 d. Maskvoje) – Rusijos aktorė, dainininkė.

Biografija
----------

Debiutas kine įvyko 1997 m. kai nusilmavo trileriyje „Gyvatės pavasaris", atlikusi pagrindinį jaunos mokytojos Dinos vaidmenį.

Vėliau sekė kiti projektai, o išpopuliarėjo, kai pasirodė seriale „Brigada", kurioje aktorė turėjo vaidinti pagrindinio veikėjo mylimąją. Serialas buvo teigiamai įvertintas, o Gusevai pasipylė pasiūlymai vaidinti filmuose. Npagrindinių vaidmenų gausos, aktorė ilgą laiką buvo suvokiama kaip Olga iš Brigados. Vėlesniais metais vaidino tęsinyje – „Brigada. Įpėdinis".

Ne kartą teko vaidinti istorines asmenybes, įskaitant Jekateriną I, žymių romanų herojes. J. Gusevos filmografija reguliariai pasipildydavo dramomis, romantiškais filmais ir trileriais, tačiau ilgą laiką joje buvo mažai komedijų. 

2015 m. pasirodė juostoje „Nematomieji", kurioje vaidino ir Ilja Liubimovas, Goša Kucenko ir Natalija Rudova. Vėliau aktorė kartu su jais vaidino filme „Plonas ledas". 2019 m. filmavosi komedijoje „Naminukas". Tais pačias (2019) metais pasirodė ir seriale „A.L.Ž.I.R.", kuriame aktorė įkūnijo tragiško likimo žinomą operos dainininkę Sofiją Ter-Ašaturovą.

2022 m. suvaidino komedijoje „Aš noriu! Aš padarysiu!", kurioje filmavosi Stanislavas Dužnikovas ir Valentina Liapina. Vėliau sekė melodrama „Amanat" (2022).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
*Šis straipsnis apie meteorologinį reiškinį. Apie filmą skaitykite straipsnyje Migla (filmas).*
Kylanti migla pamiškėje (Tubiai)
Migla kalvose
**Migla** – meteorologinis reiškinys, kurio metu ore susidaro maži kabantys vandens lašeliai. Migla gali atsirasti dėl savaiminių gamtinių sąlygų ar vulkaninio aktyvumo. Migla dažna tose vietose, kur šaltas oras užslenka virš įšilusio vandens, drėgnų laukų, pievų. Migla taip pat trumpam susidaro iškvėpus šiltą orą šaltoje aplinkoje ar prigaravusioje pirtyje.

Lietuvoje migla būdingai kyla vasaros antros pusės arba rudens pradžios vakarais, kai šaltas vakaro oras užslenka ant per dieną įkaitintų vandens telkinių ir žemės. Taip pat miglą galima dažnai pamatyti vėsų rytą virš vandens telkinių.

Miglą galima sukelti dirbtinai naudojant aerozolius, jei drėgmės lygis yra tinkamas.

Lietuvių ir bendrai indoeuropiečių mitinėje sampratoje žodis *miglà* (ide. *\*mighlā*) susijęs su miegu, miegojimu (abu žodžiai kilę iš tos pat šaknies \**meigh-*. Migla, ūkana daugelyje pasaulio tradicijų dažnai laikoma pirmine terpe, kuri buvusi prieš pasaulio sutvėrimą. Be to, migla daugelyje tradicijų gali būti suprantama psichiškai, dvasiškai ir kitąsyk siejama su mintimis, susimąstymu.

Taip pat skaitykite
-------------------

* rūkas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Julius Pokorny. *Indogermanisches etymologisches Wörterbuch*, Tübingen–Berne–Munich: A. Francke, 1957/1969.
2. ↑  Dainius Razauskas. „Pasaulio sapnas. Mistinės kosmogonijos užuominos lietuvių tautosakoje". *Tautosakos darbai*, 2012, t. 44, p. 81–97.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Migla** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Miglė Klupšaitė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1993 m. rugpjūčio 18 d. (29 metai)Šiauliai, Lietuva |
|  |
| Veikla | Sportinių šokių šokėja |
|  |
| Išsilavinimas | Šokio bakalauras |
| Alma mater | Klaipėdos universitetas |

**Miglė Klupšaitė** (g. 1993 m. rugpjūčio 18 d. Šiauliuose) – sportinių šokių šokėja, daugkartinė Lietuvos Lotynų Amerikos sportinių šokių suaugusiųjų grupės čempionė (2015 m. 2016 m. 2017 m.), Šiaurės Europos šalių vicečempionė (2016 m.), Europos taurės finalininkė (2014 m.) ir tarptautinių pasaulio reitingo varžybų prizininkė bei nugalėtoja. Nuo 2014 m. šoka su Jokūbu Venckumi.
Šokėjų pora Lotynų Amerikos sportinių šokių pasaulio reitinge [] nuo 2015 m. yra pirmajame geriausių pasaulio šokėjų porų 25-tuke tarp maždaug 2600 reitinguotų.

Biografija
----------

Miglė Klupšaitė sportinių šokių pasaulyje atsirado 5-erių metų ir nuo tada intensyviai mokosi sportinių šokių subtilybių. Dar besimokydama 11-oje klasėje šokėja nusprendė persikelti iš Šiaulių į Vilnių ir visiškai susitelkti į šią veiklą.
2012 m. Šiaulių Didždvario gimnaziją nuotoliniu būdu su pagyrimu baigusi M. Klupšaitė mokslus toliau tęsė Klaipėdos universiteto menų fakulteto sportinių šokių katedroje, kur gilinosi į šokio krypties, sportinių šokių programos studijas, o 2016 m. įgijo šokio bakalauro kvalifikacinį laipsnį.

Nuo 2010 m. M. Klupšaitė yra Lietuvos sportinių šokių rinktinės narė, ne kartą turėjusi privilegiją atstovauti Lietuvai Europos ir pasaulio sportinių šokių čempionatuose bei 2017 m. Pasaulio žaidynėse.
2009–2014 m. M. Klupšaitė šoko su Luku Petkevičiumi. Nuo 2014 m. sportininkė šoka su Jokūbu Venckumi.

Svarbiausi rezultatai
---------------------

| Metai | Varžybos | Vieta |
| --- | --- | --- |
| 2009 | Lietuvos Lotynų Amerikos sportinių šokių pirmenybės, jaunimo grupė | 2 |
| 2009 | Lietuvos standartinių sportinių šokių pirmenybės, jaunimo grupė | 2 |
| 2010 | Lietuvos Lotynų Amerikos sportinių šokių čempionatas, jaunimo grupė | 3 |
| 2013 | Lietuvos Lotynų Amerikos suaugusių sportinių šokių čempionatas | 2 |
| 2014 | Lietuvos Lotynų Amerikos suaugusių sportinių šokių čempionatas | 2 |
| 2014 | Europos taurės čempionatas | 4 |
| 2014 | Šiaurės Europos šalių čempionatas | 5 |
| 2015 | Lietuvos Lotynų Amerikos suaugusių sportinių šokių čempionatas | 1 |
| 2016 | Lietuvos Lotynų Amerikos suaugusių sportinių šokių čempionatas | 1 |
| 2016 | Šiaurės Europos šalių čempionatas | 2 |
| 2017 | Lietuvos Lotynų Amerikos suaugusių sportinių šokių čempionatas | 1 |

Nuorodos
--------

* Pasaulio sportinių šokių federacija
* M. Klupšaitės ir J. Venckaus pasirodymai varžybose

Galerija
--------

* Miglė Klupšaitė ir Jokūbas VenckusMiglė Klupšaitė ir Jokūbas Venckus
* Miglė Klupšaitė ir Jokūbas VenckusMiglė Klupšaitė ir Jokūbas Venckus
* Miglė Klupšaitė ir Jokūbas VenckusMiglė Klupšaitė ir Jokūbas Venckus
* Miglė Klupšaitė ir Jokūbas VenckusMiglė Klupšaitė ir Jokūbas Venckus
**Migonių lobiai** – papuošalų ir metalo žaliavos lobiai, rasti Pasvalio rajono savivaldybės teritorijoje Migonių kaime.

Lobiai
------

2007 m. leidinys
Pirmasis lobis rastas 1931 m. ariamame lauke. Šį lobį sudaro nebaigti dirbiniai: dvi žalvarinės apyrankės, segė, trys papuošalų dalys ir dvi trikampio pjūvio žalvarinės lazdelės. Datuojamas VII a. Manoma, priklausė juvelyrui.

Antrasis lobis rastas XX a. ketvirtame dešimtmetyje Migonių k. laukuose, radėjų atiduotas juvelyrams, perpirktas muziejininkų. Šį lobį sudaro trys sidabrinės antkaklės: dvi balnelinės, viena pergniaužtais galais. Datuojamas VI a. – VII a. manoma, užkastas pavojaus metu. Lobius saugo Biržų krašto muziejus „Sėla".

Literatūra
----------

* Mykolas Michelbertas, Stanislovas Sajauskas, Raimonda Norkutė ir kiti. Lietuvos lobiai Vilnius, 2007 m.
* Biržų krašto muziejus „Sėla", Biržai, 2008 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Roma Songailaitė. *Migonių lobiai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 71 psl.
**Procesas**| 
Pirmojo originalaus leidimo viršelis |
| **Autorius** | Franz Kafka |
| **Šalis** | Vokietija |
| **Žanras** | Filosofinis, distopinis, absurdo, paranojinis |
| **UDK:** | 821.112.2(436)-31 |
| **Pilna knyga** | Der Prozess (vok.) |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Der Prozess |
| **Šalis** | Vokietija |
| **Kalba** | vokiečių |
| **Leidykla** | Verlag Die Schmiede |
| **Išleista** | 1925 m. |
| **Pirmasis lietuviškas leidimas** |
| **Pavadinimas** | Procesas |
| **Leidykla** | Vaga |
| **Išleista** | 1981 m. |
| **Vertėjas** | Antanas Gailius |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 264 |
| Kafka mirė nespėjęs romano pabaigti. Knyga išleista jau po autoriaus mirties. |

**Procesas** – vienas iš trijų nebaigtų Franco Kafkos romanų, pasirodžiusių po jo mirties (kiti du – „Amerika" ir „Pilis"). 1925 m. jau po Kafkos mirties, romano struktūrą sutvarkė ir jį publikavo rašytojo draugas Max Brod, nepaisydamas Kafkos anksčiau išsakyto prašymo rankraštį sunaikinti.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

30-ojo gimtadienio rytą banko tarnautojas Jozefas K. areštuojamas dėl jam pačiam nežinomų priežasčių. Nepaisant arešto, Jozefui K. galima laisvai judėti ir tęsti darbinę veiklą. Jis bando sužinoti, kuo yra kaltinamas ir kaip galėtų būti išteisintas, tačiau jo pastangos lieka bevaisės. Dėl to jis stoja prieš nesuprantamai veikiantį teismą, kurio kanceliarija yra įsikūrusi didelio nušiurusio namo palėpėje. Su teisės sritimi susijusios moterys, Jozefui K. prisistatančios „pagalbininkėmis", jaučia jam seksualinį potraukį.

Apimtas nevilties, Jozefas K. nesėkmingai bando rasti įėjimą į teismą. Jis ima skirti vis daugiau dėmesio procesui, nors iš pradžių planavo elgtis priešingai. Jį vis giliau įtraukia košmariškas siurrealistiškos biurokratijos labirintas, jis vis giliau skverbiasi į teisės pasaulį. Lygiai taip pat į paties Jozefo K. pasaulį ima kištis teismas. Tiek nuo skaitytojo, tiek nuo Jozefo K. slepiama, ar iš tikrųjų vyksta koks nors slaptas teismo procesas. Tą patį galima pasakyti apie teismo sprendimą – Jozefas K. apie jį nesužino, tačiau nujaučia, kad jo laikas jau baigėsi. Jis paklūsta nesuvokiamam, paslaptingam teismo sprendimui, taip ir nesužinojęs, kuo jis yra kaltinamas ir ar iš tikrųjų yra paskelbtas teismo nuosprendis. 31-ojo gimtadienio išvakarėse Jozefą K. į karjerą nusiveda du vyrai ir ten jį nuduria „*lyg kokį šunį*".

Šaltiniai
---------

1. ↑
| ***Dabar viskas atvirkščiai*** |
| --- |
|  |
| Filmo plakatas |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Douglas Barr |
| Scenaristas (-ai) | Chad Hodge  Nathan Nipper |
| Vaidina | Carly Pope  Brian Austin Green  Sara Rue  |
| Metai | 2003 |
| Žanras | Drama, komedija |
| Trukmė | 120 min. |
| Kalba | anglų |
| Platintojas | ABC Family |
| **IMDb įrašas** |

**Dabar viskas atvirkščiai** (angl. *This Time Around*) – amerikiečių drama, romantinė komedija, kuri pasirodė 2003 m. Režisierius Douglas Barr.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kara ir Driū mokėsi vienoje mokykloje. Merginai šie laikai nebuvo pats maloniausias prisiminimas. Ji patyrė pažeminimą, kai pakvietė jį pasižiūrėti filmo, o ją viešai atstūmė. Su drauge Gabe jos perėjo ir mokėsi katalikiškoje mokykloje. Vėliau, po 11 metų, jie vėl susitinka. Piaro meistrė turi reklamuoti Driū restoraną. Draugė Gabė įkalba Karą, kad ši atkeršytų už paauglystės skriaudas. Priverstų įsimylėti, o paskui jį mestų. Jie kartu lanko kulinarijos paskaitas, kartu mokosi kulinarijos paslapčių, bendrauja. Po kurio laiko Driū pasirodo, kad naujoji pažįstama apie jį žino daugiau, negu 10 metų kartu su juo išbuvusi Melisa.

Veikėjai
--------

*Aktorius – veikėjas*
* Gina Tognoni : Cara Cabot, Kara piaro meistrė
* Carly Pope : Melissa „Mel" Rochester, melisa, Driū buvusi mergina.
* Brian Austin Green : Drew Hesler, Driū.
* Sara Rue : Gabby Castellani, gabė, Karos draugė

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb svetainėje (anglų k.)
| **Ostoja Bobruvo Marychos draustinis** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | Miškų-vandens |
| **Vieta** | Krasnapolio valsčius |
| **Koordinatės** |  |
| **Plotas** | 208.51 km² |
| **Įsteigimo data** | 1960 m. |
| **Pavaldumas** | Valstybinis |

**Ostoja Bobruvo Marychos draustinis**, **Seinos bebrų buveinių draustinis** (lenk. *Rezerwat przyrody Ostoja Bobrów Marycha*) - draustinis esantis šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje, Krasnapolio valsčiuje. Draustinyje saugomi miškai ir gyvūnija. Draustinyje teka Seinos upė, kurioje gyvena nemažai bebrų. Saugomos medžių rūšys yra eglė, pušis, ąžuolas, beržas ir alksnis. Saugomos augalų rūšys yra paprastasis žalčialunkis (*Daphne mezerum*), paprastasis sinavadas (*Aquilegia vulgaris*), gebenė lipikė (*Hedera helix*), pataisas varinčius (*Lycopodium annotinum*) ir kanapinis kemeras (*Eupatorium cannabinum*).

Šaltiniai
---------

* 1960 m. draustinio įsteigimo įstatymas (lenk.) Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto..

Koordinatės: 54°08′00″ š. pl. 23°17′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.13333°š. pl. 23.28333°r. ilg.﻿ / 54.13333; 23.28333
Koordinatės: 51°45′30″ š. pl. 107°12′12″ r. ilg.﻿ / ﻿51.75833°š. pl. 107.20333°r. ilg.﻿ / 51.75833; 107.20333

Pagrindinis duganas
**Ivolgos vienuolynas „Chambyn Sumė"** (rus. *Иволгинский дацан «Хамбын Сумэ»*, tibet. དགའ་ལྡན་བཀྲ་ཤིས་ཆོས་འཁོར ) – budistų vienuolynų kompleksas (dacanas) Rusijoje, Buriatijoje, Aukštutinės Ivolgos kaime. Tai pagrindinis Rusijos dvasinis budizmo centras bei vertingas architektūros paminklas.

Vienuolyno statybos planai pradėti 1945 m. TSRS vadovybei sušvelninus požiūrį į religijų ribojimą. 1946 m. Aukštutinės Ivolgos kaime pradėtos rengti pirmos viešos budistinės apeigos. 1951 m. valdžia suteikė žemės plotą vienuolyno ir lamų namų statybai. 1970–1972 m. pastatyta pagrindinė šventykla.

Dabar vienuolyno kompleksą sudaro:

* Cogčen Duganas – pagrindinė šventykla;
* Maidarin Sumė – nedidelė, medinė Maitrėjos Budos šventykla;
* Devažin Sumė – Suchavatis, molinis dviaukštis pastatas;
* Sachjusan Sumė – kvadratinis medinis duganas, pašvęstas dharmapaloms
* Čoira Duganas – buvęs pirmasis duganas, dabar šventojo Bodi medžio oranžerija.

Taip pat vienuolyno teritorijoje įkurtos bibliotekos, budizmo instituto korpusai, viešbutis, budistinio meno muziejus, stūpos, lamų gyvenamieji namai bei pagalbiniai statiniai. Prie pagrindinio dugano veikia lankytojų centras.

Ivolgos vienuolynas – svarbus turistinis, religinis Užbaikalės centras, gausiai lankomas ne tik Rusijos gyventojų, bet ir lankytojų iš užsienio. Vyksta patarnavimai, vadinami churalais, kasdienės pamaldos, ritualai. 1991 m. įkurtas budizmo institutas Daši Čojnchorlinas (veikia filosofijos, tantrizmo, ikonografijos ir medicinos fakultetai).

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ivolgos vienuolynas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2014-02-15 iš Wayback Machine projekto.
| Ivultino rajonas*Иультинский район* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+12)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Autonominė apygarda** | Čiukčių autonominė apygarda Čiukčių autonominė apygarda |
| **Administracinis centras** | Egvekinotas |
| **Gyvenviečių skaičius** | 7 |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 4 835 |
| **Plotas** | 138 140 km² |
| **Tankumas** (2021) | 0,04 žm./km² |

**Ivultino rajonas** (rus. *Иультинский район*, čiukč. *Ивылтин район*) – administracinis rajonas Rusijoje, Čiukčių autonominės apygardos šiaurinėje dalyje. Administracinis centras – Egvekinotas.

Geografija
----------

Rajonas yra Rytų Sibiro jūros ir Čiukčių jūros pakrantėje, pietryčiuose siekia Beringo jūrą (Kryžiaus įlanką). Priklauso Vrangelio, Heraldo salos. Teka Amguema, Paljavaamas, Kyvekvynas, Kuvetas.

Nutiestas Ivultino–Egvekinoto kelias.

Istorija
--------

Rajonas įkurtas 1953 m. su centru Egvekinote. 1973 m. iš dalies Ivultino rajono sudarytas Šmito rajonas. 2008 m. Šmito rajonas vėl prijungtas, sudarytas Rytų rajonas. Po kelių mėnesių jam grąžintas Ivultino rajono pavadinimas. 2009 m. Bilingso gyvenvietė atiduota Čiaūno rajonui.

Gyvenvietės
-----------

Didžiausios gyvenvietės:

* Egvekinotas (mtg, 2955 gyv.)
* Ryrkapijus (636)
* Amguema (459)
* Konegrinas (367)
* Šmito Kyšulys (mtg, 238)
* Uelkalis (210)
* Vankaremas (175)
* Nutepelmenas (161)
* *Leningradskis* (0)
* *Ušakovskojė* (0)
* *Ivultinas* (0)

* Vrangelio salos tundraVrangelio salos tundra
* Rajono kraštovaizdisRajono kraštovaizdis
* Šmito Kyšulio oro uostasŠmito Kyšulio oro uostas
* Ivultino–Egvekinoto keliasIvultino–Egvekinoto kelias

Šaltiniai
---------

1. ↑  ČUKOTSKIJ AVTONOMNYJ OKRUG, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
| **Čiukčių autonominės apygardos rajonai** |  |
| Anadyris | Bilibinas | Čiaūnas | Čiukčių | Ivultinas | ProvidenijaMiestų apygardos: Anadyris |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Klasifikavimo**  (arba mašininio mokymosi) **algoritmas** – algoritmas, automatiškai suskirstantis pradinę objektų aibę į dvi ar daugiau grupių, kuomet atrankos kriterijai nėra trivialūs.

Klasifikuodamas algoritmas remiasi galimomis nustatyti objektų savybėmis (angl. *attributes*). Kiekviena savybė turi vardą ir tipą. Savybės gali būti tolydžios (pvz. ilgis) arba diskrečios (pvz. metai). Diskrečios savybės gali būti rūšiuojamos (pvz. sėklų skaičius ankštyje) arba neturinčios akivaizdžios rūšiavimo sekos (pvz. žmogaus profesija).

Klasifikavimo algoritmui pateikiamas savybių sąrašas, jau (paprastai žmogaus) suklasifikuota „apmokymo aibe" (angl. *training set*) bei vienas ar keli objektai, kurių grupė iš anksto nežinoma ir ją reikia nustatyti šiuo algoritmu. Algoritmo kokybė tikrinama jo darbe nenaudojama žinomai suklasifikuota tikrinimo aibe (angl. *testing set*).

Klasifikavimo algoritmai plačiai naudojami bioinformatikoje (baltymų ir DNR sekoms klasifikuoti), elektroninio pašto sistemose (žinutėms rūšiuoti ir šlamštui filtruoti) ir kitose srityse. Paprastai iš anksto neaišku, kuris iš daugybės žinomų algoritmų geriausiai dirbs konkrečiu atveju, todėl jie bandomi naudojant kurią nors klasifikavimo algoritmų biblioteką.

Nuorodos
--------

* WEKA – atviro kodo klasfikavimo algoritmų biblioteka
* Microsoft SQL Server realizuota mašinos mokymosi technologija
Eismas Maseru gatvėje
Šiame straipsnyje pateikiama **Lesoto transporto** sistemos apžvalga. Lesotas yra žemyninė valstybė, tad ji neturi nei vieno jūrų uosto.

Sausumos keliai
---------------

Iki Lesoto nepriklausomybės paskelbimo 1966 m. šalyje buvo vos vienas asfaltuotas kelias sostinėje Maseru. Tačiau po 1966 m. šalies keliai buvo sparčiai vystomi. 1999 m. šalyje buvo 5 940 km kelių, iš kurių 1 087 km buvo asfaltuoti.

Geležinkeliai
-------------

Šalyje yra tik vienas 1905 m. pastatytas 2,6 km ilgio geležinkelio kelias, kurį aptarnavo Pietų Afrikos Respublikai priklausanti kompanija.

2008 m. prasidėjo kalbos apie planus nutiesti naują geležinkelio kelią.

Oro transportas
---------------

Šalyje yra 28 oro uostai, iš kurių trys yra su asfaltuotais takais. Vienintelis tarptautinis oro uostas yra Mošoešoe I oro uostas. Jis taip pat turi vienintelį šalyje ilgesnį taką nei 1 523 m. – jo ilgis siekia 3 200 m.

Vandens transportas
-------------------

Lesotas yra žemyninė šalis, neturinti nei vieno uosto, tad visas vandens transportas yra priklausomas nuo šalies kaimynės Pietų Afrikos Respublikos. Artimiausias ir pagrindinis uostas, kuriuo naudojasi Lesotas yra PAR miestas Durbanas.

Nuorodos
--------

v • a • r **Afrikos šalių transportas** 

Alžyras • Angola • Beninas • Bisau Gvinėja • Botsvana • Burkina Fasas • Burundis • CAR • Čadas • Dramblio Kaulo Krantas • Džibutis • Egiptas • Eritrėja • Etiopija • Gabonas • Gambija • Gana • Gvinėja • Kamerūnas • Kenija • Komorai • Kongas • Kongo DR • Lesotas • Liberija • Libija • Madagaskaras • Malavis • Malis • Marokas • Mauricijus • Mauritanija • Mozambikas • Namibija • Nigerija • Nigeris • Pietų Afrika • Pusiaujo Gvinėja • Ruanda • San Tomė ir Prinsipė • Seišeliai • Senegalas • Siera Leonė • Somalis • Sudanas • Svazilandas • Tanzanija • Togas • Tunisas • Uganda • Vakarų Sachara • Zambija • Zimbabvė • Žaliasis Kyšulys  
  
Britų Teritorijos Indijos vandenyne • Majotas • Reunjonas • Šv. Elena