recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 56°12′08″š. pl. 24°45′07″r. ilg.﻿ / ﻿56.202111°š. pl. 24.752005°r. ilg.﻿ / 56.202111; 24.752005

|  Biržų šv. arkangelo Mykolo cerkvė |
| --- |
|  |
| **Gyvenvietė** | Biržai |
| **Adresas** | Kęstučio g. 12 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1865–1876 |

**Biržų Šv. arkangelo Mykolo cerkvė** – stačiatikių cerkvė, stovėjusi Biržuose, veikusi iki 1949 m. Šiuo metu buvusios cerkvės pastate Kęstučio g. 12 (buv. Pasvalio g.) įsikūrę Biržų evangelinio tikėjimo krikščionių bendruomenės maldos namai.

Istorija
--------

Biržų stačiatikių parapija įkurta 1864 m. buvo viena iš mažiausių Lietuvoje. Mūrinė cerkvė pastatyta už iždo ir grafo Jono Tiškevičiaus lėšas. Su carine valdžia gerus santykius stengęsis palaikyti grafas kitame Agluonos upės krante skyrė stačiatikių parapijai žemės sklypą ir 4000 rublių cerkvės statybai. Ji iškilo per metus, buvo tradicinės rusų bažnytinės architektūros – su būdingais svogūno formos kupolais. 

1912 m. už Šv. Sinodo lėšas cerkvė kapitališkai suremontuota.

Nepriklausomos Lietuvos laikais Žemės reforma nepalietė 1873 m. cerkvei grafo dovanotos 32 ha žemės ir gyvenamųjų pastatų, todėl nedidelė parapija turėjo savo kleboną. Stačiatikių bendruomenės narių skaičius sumažėjo nuo 370 iki 106 žmonių 1937 m. Tuo metu parapiją aptarnavo du šventikai – Timofejus Orlovas ir Foma Petrovičius. Abu jie mirė 1939 m. ir palaidoti šalia cerkvės, skliautiniame rūsyje. 

Po Antrojo pasaulinio karo cerkvė buvo Lebeniškių filija, retkarčiais laikytos pamaldos. 1948 m. rugsėjį vietos valdžios sprendimu cerkvė paversta gūdų sandėliu (buvo patraukti liturginiai reikmenys, brezentu uždengtas ikonostasas). 1949 m. Rusijos stačiatikių bažnyčios reikalų tarybos įgaliotinis cerkvę išregistravo. 

Nenaudojamos cerkvės pastatas neteko charakteringų kupolų, jame buvo įkurtas Biržų krašto muziejus. Į šią vietą prie muziejaus buvo perkeltas paminklas poetui Stanislovui Dagiliui (1843–1915). Skulptorės Ninos Nikolajevnos Gronskajos paminklas iškilmingai atidengtas 1923 m. tuometinėje Aptiekos aikštėje, dabartinės J. Bielinio gatvės, autobusų stoties ir turgaus teritorijoje.1989 m. muziejus persikėlė į atstatytus Radvilų rūmus, o buvusios cerkvės pastatą rajono Savivaldybė perdavė sekmininkams.

Literatūra
----------

* Regina Laukaitytė. *Stačiatikių Bažnyčia Lietuvoje XX amžiuje*. Vilnius: Lietuvos istorijos instituto leidykla, 2003. ISBN 9986-780-52-7

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kada baigsis aušrininko klajonės? Archyvuota kopija 2018-09-08 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Biržų religinės bendruomenės ir jų maldos namai[neveikianti nuoroda]
|  |
| --- |
| „Hold the Line" |
|  |
| Toto singlas |
| iš albumo *Toto* |
| Išleistas | 1978 m. spalio 2 d. |
| Formatas | 7" • 12" (45 rpm) |
| Įrašytas | 1978 m. rugpjūtį (Los Andželas, JAV) |
| Žanras | sunkusis rokas • jachtos rokas |
| Trukmė | 3:29 |
| Prodiuseris | Toto |

**„Hold the Line"** – roko grupės Toto daina, išleista 1978 m. jų debiutiniame albume „Toto". Daina buvo parašyta grupės klavišininko David Paich'o, o atlikta Bobby Kimball'o. Taipogi, išleista kaip debiutinis grupės singlas, kuris susilaukė didelės sėkmės JAV – Billboard Hot 100 sąraše užkopė į 5-ją vietą (tarp 1978–1979-ųjų žiemos). O Jungtinėje Karalystėje 14-tą vietą. Toto grupės koncertuose ši daina buvo grojama kone visados, įskaitant ir vokalisto Bobby Kimball'o solinės karjeros pasirodymuose. 

Davidas Paichas pakomentavo, kad dainos kūrimas prasidėjo nuo pianino rifo, girdimo dainos pradžioje. Jis teigia, kad kai užsikabino už tos melodijos, jis diena po dienos negalėjo nustoti jos groti, iki kol pradėjo dainuoti priedainio žodžius „*Hold the line, love isn't always on time*". Pasak jo, daina buvo sukurta gan greitai.[reikalingas šaltinis]

Atlikėjai
---------

* Bobby Kimball – pagrindiniai ir pritariamieji vokalai;
* Steve Lukather – elektrinė gitara, pritariamieji vokalai;
* Steve Porcaro – klavišiniai;
* David Paich – pianinas, pritariamieji vokalai;
* David Hungate – bosinė gitara;
* Jeff Porcaro – būgnai;
* Lenny Castro – perkusiniai.

Išnašos
-------

1. ↑  AllMusic — „Toto" album. Patikrinta pakartotinai 2016-10-13.

Nuorodos
--------

* „Hold The Line" dainos oficialus muzikinis vaizdo klipas YouTube.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Jurgis Kolesinskis** (1836 m. balandžio 14 d. Ramonų kaime, Šipliškės valsčius, dab. Lenkija – 1912 m. kovo 5 d. Čikagoje, JAV) – kunigas, 1863 m. sukilimo dalyvis, JAV lietuvių pirmosios Šv. Jurgio bažnyčios Čikagoje pirmasis klebonas.

Biografija
----------

Mokėsi Smalėnų vienuolyno ir Marijampolės mokyklose. 1853 metais tapo marijonu, o 1859 m. įšventintas kunigu. Dalyvavo 1863 metų sukilime, buvo sukilėlių kapelionas. Caro valdžios dvidešimčiai metų ištremtas į Sibirą. 1888 m. gavęs leidimą grįžti į Lietuvą, apsigyveno Marijampolės marijonų vienuolyne. 1890 m. emigravo į JAV, tapo pirmuoju Pittsiono bažnyčios klebonu. 1892 m. persikėlė į Čikagą ir buvo paskirtas pirmosios JAV lietuvių Šv. Jurgio bažnyčios pirmuoju klebonu. Marijonų vienuoliams buvo nupirktas namas, kas įgalino juos 1913 m. rugpjūčio 18 d. pradėti savo veiklą Amerikoje: atidaryti tris vienuolynus ir įkurti atskirą vienuolių ordino provinciją. Kai JAV lenkų katalikai pasikvietė į Ameriką lenkų marijonus, jie pateko lietuvių marijonų jurisdikcijon. Kartu su kun. Feliksu Kudirka laikomas marijonų veiklos JAV pradininkais. Vėliau klebonavo įvairiuose JAV lenkų parapijose. Nuo 1902 m. gyveno prie šv. Jurgio parapijos esančiose senelių namuose. Palaidotas Čikagos šv. Kazimiero kapinėse.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Holginas*Holguín* |
| --- |
| *Holgino gatvė* |
|  |
| 

HolginasHolginas

20°53′19″ š. pl. 76°15′26″ v. ilg.﻿ / ﻿20.88861°š. pl. 76.25722°r. ilg.﻿ / 20.88861; 76.25722﻿ (Holginas)Koordinatės: 20°53′19″ š. pl. 76°15′26″ v. ilg.﻿ / ﻿20.88861°š. pl. 76.25722°r. ilg.﻿ / 20.88861; 76.25722﻿ (Holginas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Kubos vėliava Kuba |
| **Provincija** | Holgino provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1514 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 326 740  |
| **Plotas** | 666 km² |
| **Tankumas** (2004) | 491 žm./km² |
| **Altitudė** | 150 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Holginas |

**Holginas** (isp. *San Isidoro de Holguín* arba *Holguín*) – ketvirtas pagal dydį Kubos miestas, esantis salos šiaurės vakaruose, netoli nuo Atlanto vandenyno pakrantės, 72 km į rytus nuo Las Tunaso ir 105 km į šiaurės vakarus nuo Kubos Santjago. Provincijos administracinis centras. 326 740 gyventojų (2004 m.) Svarbus Rytų Kubos transporto ir prekybos centras.

Istorija
--------

XVI a. pr. teritorijos į šiaurę nuo Bajamo buvo perleistos vienam iš pirmųjų Kubos salos kolonistų, Ispanijos armijos kapitonui Garcia Holguínui. Dabartinio Holgino miesto vietoje jis įkūrė galvijų ūkį. Aplink ėmė kurtis gyvenvietė, buvo pastatyta bažnyčia. 1752 m. *San Isidoro de Holguín* pavadinta gyvenvietė gavo miesto teises, o 1790 m. čia gyveno 12 000 žmonių. Miestas sparčiai augo XX a. 6-ąjį ir 7-ąjį dešimtmečiais, kai Fidelio Kastro vadovaujama vyriausybė vykdė industrializacijos programą. 1975 m. padalijus Orientės provinciją į atskiras provincijas, Holginas tapo provincijos sostine. 2008 m. miestą labai apgriovė uraganas Ike.

Ekonomika
---------

Miestą supa derlingos žemės. Jame perdirbamas cukrus ir mėsa, gaminami cigarai, keramikos dirbiniai, batai, baldai ir kt. Mieste yra alaus darykla „Cerveceria Bucanero", kuri gamina „Bucanero", „Cristal" ir „Mayabe" alaus rūšis. Per miestą driekiasi svarbiausia salos geležinkelio linija. Yra Tarptautinis Frank País oro uostas. Už 31 km į šiaurę yra miesto uostas Gibara.

Kultūra
-------

Mieste yra Šv. Izidoriaus katedra (*Catedral de San Isidoro*, pastatyta 1720 m. rekonstruota 1730, 1815, 1862 ir 1910 m.), universitetas, regioninis istorijos muziejus (*Museo Provincial de Holguín*), gamtos muziejus, meno galerija, biblioteka, beisbolo stadionas. Miestas garsėja parkų gausa (*Parque Calixto García*, *Parque Infantil*, *Parque San Jose*, *Parque San Isidoro*, *Parque Marti* ir kt.) Nuo 275 m aukščio Loma de la Kruzo kalvos atsiveria miesto panorama.
| **Jurgis Kazimieras Ancuta** |
| --- |
| Ancutos herbas |
| Ancutos herbas |
|  |
| Gimė | ~ 1650 m.1737 m. gegužės 16 d. |
| Mirė | 1737 m. gegužės 16 d.Vilnius |

**Jurgis Kazimieras Ancuta** (apie 1650 m. – 1737 m. gegužės 16 d. Vilnius ?) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės pamokslininkas, Vilniaus vyskupo sufraganas.

Biografija
----------

Brolis (ar pusbrolis) Motiejus Juozapas Ancuta. Mokėsi Vilniaus akademijoje ir Popiežiškajame Sapienza universitete Romoje. 1708 m. (tikėtinai kanonų) teisės daktaras.

1723–1737 m. Vilniaus vyskupo sufraganas. Jo vardu išleistos jėzuito S. Sokulskio knygos „Katalikų tikėjimo teisės pilnatvė Lenkijos Karalystėje ir Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje" (lot. *Jus plenum religionis catholicae in Regno Poloniae et Magno Ducatu Lithuaniae*, 1719 m. lenkų kalba 1767 m.), „*Studiodromus orthodoxus*" (1721 m.) turėjo įtakos kitatikių teisių varžymams.

| Romos katalikų bažnyčios vadovai |
| --- |
| Prieš tai:**Motiejus Juozapas Ancuta** |  **Vilniaus Vyskupas-sufraganas**1723–1737 | Po to:**Antanas Juozapas Žolkovskis** |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Tumelis. *Jurgis Kazimieras Ancuta*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 478 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Laukėsa-WTL** - uždaroji akcinė bendrovė, bendra Lietuvos ir Vokietijos įmonė, įsteigta 1994 metais, Tauragės rajono Gaurės seniūnijos Eičių kaime.

1965 metais buvo pradėti ruošti „Laukėsos" durpių gamybos plotai. Laukų paruošimo ir gyvenvietės statybos darbus vykdė Durpynų statybos valdyba. Pirmąsias durpes įmonė pradėjo gaminti 1968 m. Šiuo metu bendrovė eksploatuoja 2000 ha gamybos teritoriją.

Bendrovės generalinis direktorius - Albinas Černauskas.

Bendrovės gamybinis pajėgumas - 600 tūkst. m³ durpių per sezoną. Durpių išteklių turėtų pakakti dar 50-čiai metų.

Produkcija
----------

Durpyno prieigos
Pagrindinė įmonės produkcija - mažaskaidės trupininės ir gabalinės durpės. Ši įmonės pirmoji šalyje (1992 m.) pradėjo mechanizuotai gaminti mažaskaides gabalines durpes. Tokių durpių gamybos apimtys iki šiol išlieka didžiausios respublikoje. 95 procentus realizuojamos produkcijos sudaro eksportas.
| Bikanerasबीकानेर |
| --- |
| *Džunagarho tvirtovė* |
|  |
| 

BikanerasBikaneras

28°01′0″ š. pl. 73°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿28.01667°š. pl. 73.30000°r. ilg.﻿ / 28.01667; 73.30000﻿ (Bikaneras)Koordinatės: 28°01′0″ š. pl. 73°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿28.01667°š. pl. 73.30000°r. ilg.﻿ / 28.01667; 73.30000﻿ (Bikaneras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Radžasthanas |
| **Rajonas** | Bikanero rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 647 804  |
| **Plotas** | 28,4 km² |
| **Tankumas** (2011) | 22 810 žm./km² |
| **Altitudė** | 242 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Bikaneras |

**Bikaneras** (hind. बीकानेर, IAST: *Bīkāner*) – miestas šiaurės vakarų Indijoje, Radžasthane, Taro dykumos apsuptyje, 330 km į šiaurės vakarus nuo Džaipuro. Miestą drėkina Gangos ir Indiros Gandi kanalai. Geležinkelių ir plentų mazgas. Tradicinė kilimų, šilkinių šalikų, apsiaustų, dramblio kaulo dirbinių gamyba. Maisto, tekstilės pramonė. Turizmas. Veikia 4 universitetai.

Paveldas
--------

Bikanere išlikę daug architektūros vertybių: ištaiginga Džunagarho tvirtovė, 1594 m. pastatyta iš raudono smiltainio ir marmuro, 1896 m. indų-saracėnų stiliaus Lakšmi Nivas rūmai, 1926 m. Lalgarho rūmai, 1486 m. Maru Najak Dži vaišnavų šventykla, dar keletas hinduistų ir džainų šventyklų. 30 km nuo Bikanero yra hinduistinė Karni Mata šventykla, kurioje šventomis laikomos žiurkės. Aplinkinėse dykumose rengiami kupranugarių safariai.

Istorija
--------

Iki XV a. vid. dabartinio miesto vieta buvo retai gyvenamoje dykroje, vadintoje Džangladešu. 1488 m. Bikaneras įkurtas vieno radžputų klano vado Rao Bikos. Jis davė pradžią Bikanero kunigaikštystei. Valdant Mogolams, Bikaneras tapo šios imperijos vasaline valstybe. Bikaneras padėjo Mogolams įveikti Mevarą, už tai gavo daug žemių, buvo pastatyta Džunagarho tvirtovė. XVIII a. miestas įsivėlė į vietinius karus, o 1818 m. tapo pavaldus britams. Bikanero maharadža Ganga Singhas tapo svarbiu Britų Indijos pareigūnu. Tuo metu pastatyti ištaigingi rūmai. 1949 m. Bikaneras prisijungė prie Indijos.

* Tvirtovės kiemasTvirtovės kiemas
* Gangos rūmai tvirtovėjeGangos rūmai tvirtovėje
* Lakšmi Nivas rūmaiLakšmi Nivas rūmai
* Bhandasaro džainų šventyklaBhandasaro džainų šventykla

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 62
| Laukė |
| --- |
|  Laukė ties Eidininkais |
| **Ilgis** | 10,8 km |
| **Baseino plotas** | 63,8 km² |
| **Ištakos** | Dalgų apylinkės |
| **Žiotys** | Aitra |
| **Šalys** | Lietuva |

**Laukė** – upė Lietuvoje, Rietavo savivaldybėje; viena iš Aitrą sudarančių upių. Prasideda šalia Dalgų kaimo. Teka į šiaurės rytus laukais, tada per miškus šiaurėn, o žemupyje – į šiaurės vakarus. Ties Vincentavu (3 km į pietus nuo Tverų) Laukė suteka su Aitrale ir sudaro Aitrą (Jūros baseinas, 31,2 km nuo jos žiočių).

Intakai: Lendrupis, Gelžupis, Sklinda, Navada (dešinieji).

Aukštupio vaga ištiesinta. Greta upės įsikūrę Eidininkai ir Vincentavas.

Upėvardis *Laukė* kildinamas nuo žodžio *laukas* („vieta be medžių" arba „su balta dėme", iš pirminės baltumo, šviesumo reikšmės).

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 183
| **Lactarius acerrimus**Apsauga: 2(V) – Pažeidžiama rūšis |
| --- |
| (Lactarius acerrimus)Aitriakvapis piengrybis (*Lactarius acerrimus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Piengrybis  *( Lactarius)* |
| Rūšis: | Aitriakvapis piengrybis  *( Lactarius acerrimus)* |

 |
|  Index Fungorum |
| Binomas |
| ***Lactarius acerrimus***Max Britzelmayr, 1893 |
| **Sinonimas** |
| 

|  |
| --- |
| *Lactifluus acerrimus* (Britzelm.) Kuntze 1898 |

 |

**Aitriakvapis piengrybis** (*Lactarius acerrimus*) – ūmėdinių šeimos piengrybių genties nevalgomas grybas. Randamas visoje Europoje.

Biologija
---------

Simbiotrofas. Auga vasarą ir rudenį lapuočių miškuose, dažniausiai ąžuolynuose. Šiltesniuose kraštuose randamas plačialapių lapuočių miškuose. Tinka kalkingas ir neutralus dirvožemis.

Kepurėlė 2–10 cm skersmens, pradžioje lygi, vėliau įgaubta, kiek banguojančiais kraštais. Jos paviršius drėgnu oru slidus. Įvairių ochros atspalvių, tamsesnė centre, su išreikštais koncentriniais žiedais. Lakšteliai palyginti reti, ploni, nuaugtiniai, tos pačios spalvos kaip ir kepurėlė. Kotas iki 10 cm aukščio, 1,5 cm skersmens, tuščiaviduris, plikas, lygus, šviesesnis už kepurėlę. Trama tanki, balta, aitri. Sporų maišelis ochrinis, sporos 10-14×9-13 µm.

Populiacija Lietuvoje
---------------------

1992 m. aitriakvapis piengrybis įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

Žinomos 4 populiacijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos Respublikos saugomų gyvūnų, augalų ir grybų rūšių sąrašas
2. ↑  Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, Lututė, 2007, 722 p. ISBN 978-9955-692-71-3

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Aitriakvapis piengrybis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Fotogalerija Archyvuota kopija 2015-09-24 iš Wayback Machine projekto.
*Apie kaimą Šilutės rajone žr. Aisėnai (Šilutė)*.

| Aisė |
| --- |
|  Aisė Pėžaičiuose |
| **Ilgis** | 24,8 km |
| **Baseino plotas** | 64 km² |
| **Ištakos** | Klaipėdos r. |
| **Žiotys** | Veiviržas |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Aisė |

**Aisė** – upė Klaipėdos ir Šilutės rajonų savivaldybių teritorijose, Veiviržo dešinysis intakas.

Prasideda Brožių kaime (Vėžaičių seniūnija) ir teka Pajūrio žemuma į pietvakarius 7 km ištiesinta vaga, Trepkalnio kaimo apylinkėse pasuka į vakarus, teka Padumblės miško pakraščiu, ties Šiūparių gyvenviete pasuka į pietus, teka per Pėžaičius, Dvylius; Dyglių kaime pasuka į pietvakarius, teka Stonaičių miško pakraščiu ir pasiekusi Aisėnus, pasukusi į vakarus, įteka į Veiviržą 10 km nuo jo žiočių.

Aisė šalia Aisėnų dvaro malūno
Slėnis 200–400 m pločio, išryškėja žemiau Pėžaičių. Vagos plotis 6–10 m, gylis 0,4–2,5 m. 17 km nuo ištakos vaga reguliuota. Vidutinis nuolydis 2,59 m/km. Srovės greitis 0,1–0,3 m/s.

Aisė priklauso Veiviržo ichtiologiniam draustiniui. Nuo 2003 m. Aisėje saugomi šlakiai, upėtakiai, nėgės, paprastieji kūjagalviai. Nuo spalio 1 d. iki gruodžio 31 d. Aisėje mėgėjiška žūklė uždrausta visais mėgėjiškos žūklės įrankiais ir būdais.

Vietovardis sietinas su indoeuropietiško žodžio „eis" šaknimi, kurio prasmė „judantis", „greitai judėti". 1384 m. Kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymai mini *Ayse*, Kasparas Henenbergeris 1576 m. žemėlapyje *Eisse*.

Intakai:

* kairieji – Piaunė (atstumas iki žiočių 19,7 km), Dumblė II (13,4), A-1 (10,4).
* dešinieji – Pasausoji (23,4), Dumblė I (17,6), A-2 (11,3), Šakos upelis (3,8).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Rainys. *Aisė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 203 psl.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Sutapimas** – bendrąja prasme, pastebimas kelių ar daugiau reiškinių ar aplinkybių atsitiktinis atitikimas, susiderinimas, nesant akivaizdaus priežastinio ryšio tarp jų.

Sutapimas taip pat yra loginė kategorija, kuria naudojamasi moksliniuose tyrimuose, kriminalistikoje, taip pat ir kitoje racionalioje žmonių veikloje analizuojant įvairius reiškinius bei įvykius. Sutapimas gali būti traktuojamas kaip pagrindas įvykių ar reiškinių sąryšiui. Kitaip tariant, sutapimas nėra sąryšio tarp reiškinių įrodymas, tačiau esant tarpusavyje susijusiems reiškiniams, sutapimų tikimybė didesnė.

Statistiniu požiūriu, sutapimai yra neišvengiami ir todėl nelaikomi reikšmingais. Vienas iš pavyzdžių yra *Gimtadienių paradoksas*, kuris teigia, kad 23 žmonių grupėje, tikimybė, kad dviejų žmonių gimtadieniai bus tą pačią dieną, yra didesnė nei 50 %.

Ypatingai išsiskiriančiais sutapimais neretai naudojamasi siekiant įrodyti parapsichologinius sugebėjimus ar sąmokslo teorijas. Dėl panašių priežasčių, sutapimai taip pat gali būti kuriami dirbtinai, siekiant sukurti tam tikrą įtaigą.

Matematikoje naudojama *matematinio sutapimo* sąvoka, kai skirtingų skaičiavimų galutiniai rezultatai sutampa ar skiriasi labai nežymia dalimi, pavyzdžiui, {\displaystyle e^{\pi }-\pi \approx 19,9990999} yra beveik lygu 20 arba {\displaystyle \,111111111^{2}=12345678987654321}, tačiau nors tokių sutapimų yra daug, jie retai panaudojami kitaip nei vien tik įdomybės.

Optikoje sutapimu vadinamas atsitiktinis dviejų ar daugiau spindulių fokusavimasis viename taške.
|  |
| --- |
| 1X Band |
|  
1X Band grupės vokalistas Cole Moretti |
| Biografija |
| Kilmė | Liubliana, Slovėnijos vėliava Slovėnija |
| Žanrai | rokas, pop |
| Kūrinių kalbos | slovėnų, anglų |
| Aktyvumo metai | 1991–1997 |
| Nariai |
| Cole Moretti  Tomaž Kosec  Andrej Bedjanič  Brane Vidan |

**„1X Band"** – slovėnų grupė, gyvavusi dešimtojo dešimtmečio pabaigoje.

1993 m. atstovavo Slovėnijai „Eurovizijos" dainų konkurse su daina „Tih deževen dan" (liet. *Tyli, lietinga diena*). Tai buvo pirmas kartas, kai šalis dalyvavo šiame konkurse. Bandant išlaikyti atitinkamą dalyvių skaičių, Europos transliuotojų sąjunga surengė konkursą, kuriame iš 7 Pietų Europos šalių, kurios norėjo patekti į „Euroviziją", buvo išrinktos trys: Slovėnija, Kroatija bei Bosnija ir Hercegovina. Deja, grupė „1X Band" gavo tik 9 taškus ir liko ketvirtoje vietoje nuo galo. Dėl prasto rezultato šaliai teko vieneriems metams pasitraukti iš konkurso.

Grupė buvo aktyvi iki 1997 m. Per grupės gyvavimo laiką išleido du albumus. 1993 m. grupė dalyvavo „Mak-festu" festivalyje Makedonijoje.

Grupės nariai
-------------

* Cole Moretti – vokalas, gitara
* Tomaž Kosec – būgnai
* Andrej Bedjanič – klavišiniai
* Brane Vidan – bosinė gitara

Diskografija
------------

* 1992 – *Novo jutro*
* 1995 – *Tak je ta svet*
* 1995 – *On a rainy day* (singlas)

Nuorodos
--------

* Daina *Tih deževen dan*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**–** |  **Slovėnijos atstovai Eurovizijoje**1993 | Po to:**Darja Švajger  *„Prisluhni mi"*** |
| **Valdas Aleknavičius** |
| --- |
| Gimė | 1968 m. liepos 21 d. (54 metai)Kapsukas |
| Sutuoktinis (-ė) | Rūta |
| Vaikai | Vilius, Ugnė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kalvarijos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Valdas Aleknavičius** (g. 1968 m. liepos 21 d. Kapsuke) – Lietuvos ir Kalvarijos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1987 m. baigė Kapsuko tarybinį ūkį – technikumą, augalų apsaugos agronomas. 1995 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, ekonomistas organizatorius.

1996–2000 m. UAB „Kantrija" direktorius, 2000–2004 m. SP UAB „Kalvarijos komunalininkas" direktorius, 2004–2007 m. UAB „Kalkomas" direktorius. 2007–2009 m. UAB „Egofortas" komercijos direktorius. 2015–2020 m. UAB Marijampolės apskrities atliekų tvarkymo centro Ūkio ir komercijos vadybininkas.

2009–2011 m. ir 2020 m. sausį – birželį – Kalvarijos savivaldybės administracijos direktorius. 2011–2015 m. Kalvarijos savivaldybės meras. 2021 m. sausį paskirtas Žemės ūkio ministerijos kancleriu.

1997–2000 m. Marijampolės rajono savivaldybės tarybos narys, 2000–2009 m. ir 2011–2020 m. Kalvarijos savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1997 m. Tėvynės sąjungos Kalvarijos skyriaus narys.

Kalvarijos savivaldybės bendruomenių asociacijos pirmininkas, Kalvarijos VVG pirmininkas, Kalvarijos bendruomenės valdybos narys. Moka rusų, lenkų, anglų kalbas. Sutuoktinė Rūta, vaikai Vilius, Ugnė.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *Valdas Aleknavičius* Archyvuota kopija 2022-01-23 iš Wayback Machine projekto.. Kas yra kas Lietuvoje 2018. Nuoroda tikrinta 2022-02-22.
2. 1 2   Archyvuota kopija 2022-02-22 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Kalvarijos savivaldybėje – vėl pareigų rokiruotės. Sūduvos gidas. Nuoroda tikrinta 2022-02-22.
4. ↑  Žemės ūkio ministerijos kancleris – Valdas Aleknavičius. Lrt.lt. Nuoroda tikrinta 2022-02-22.
5. ↑
6. ↑  *Po skandalo – į kanclerio postą: rimti kaltinimai rinkėjus viliojus pažadu išasfaltuoti kelią karjerai netrukdo*. Lrytas.lt. Nuoroda tikrinta 2022-02-22.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Jonas Ščeponis** | **Kalvarijos meras**2011–2015 | Po to:**Vincas Plikaitis** |
*Apie kaimą Širvintų rajone žr. Laukysta (Širvintos)*.

| Laukysta |
| --- |
|  Laukystos žemupys netoli Zūbiškių |
| **Ilgis** | 22,1 km |
| **Baseino plotas** | 131,5 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,82 m³/s |
| **Ištakos** | Žaslių apylinkės |
| **Žiotys** | Neris |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Laukysta** – upė Lietuvoje, Kaišiadorių rajone; Neries kairysis intakas. Prasideda 5 km į pietryčius nuo Žaslių. Teka į šiaurę, paties aukštupio baseinui priklauso Žaslių, Limino ir Statkūniškės ežerai. Prateka užtvankų virtinę. Žemupyje teka į šiaurės vakarus, vingiuoja Gegužinės miško pakraščiu. Įteka į Nerį 66 km nuo jos žiočių, ties Kaspariškėmis.

Intakai: Babranka, Gamanta (dešinieji). Vidutinis nuolydis – 298 cm/km.

Tvenkiniai Laukystos slėnyje: 

* Beicūnų (19,5 km nuo žiočių, 15,6 ha)
* Ovsenkos (18,9 km nuo žiočių, 14,8 ha)
* Mančiūnų (17,2 km nuo žiočių, 5,4 ha)
* Papartėlių (15,1 km nuo žiočių, 11 ha)
* Prozariškių (13,9 km nuo žiočių, 14 ha)
* Paukščių (12,5 km nuo žiočių, 23 ha)

Prie Laukystos įsikūrę: Mančiūnai, Papartėliai, Prazariškės, Paukščiai, Bertešiūnai, Daubara, Krivonėliai, Šilonys, Kaspariškės, Kasparai.

Upėvardžio šaknis *lauk-* gali būti dvejopos kilmės: nuo *laukas* („lygi vieta be medžių") arba *laukas, laukys* („žirgas balta kakta") su senesne reikšme, rodančia baltą spalvą, švytėjimą (plg. sen. gr. λευϰός „šviesus", lot. *lucidus* „aiškus, šviesus").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Laukupė |
| --- |
| Laukupė ties Rokiškiu Laukupė ties Rokiškiu |
| **Ilgis** | 23 km |
| **Baseino plotas** | 52 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,38 m³/s |
| **Ištakos** | Varaščinos durpynas |
| **Žiotys** | Nemunėlis |
| **Šalys** | Lietuva |

**Laukupė** – upė šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajono savivaldybės teritorijoje; Nemunėlio dešinysis intakas.

Prasideda Varaščinos durpyne, 4 į pietryčius nuo Rokiškio. Teka į vakarus pro Rokiškį, įteka į Nemunėlį 176 km nuo jo žiočių, ties Laukupėnais.

Intakas – Ravupis (kairysis).

Vaga nuo ištakos iki Rokiškio reguliuota, Rokiškyje ant Laukupės įrengta 5 užtvankų kaskada; tvenkinių plotai (nuo ištakų link žiočių): 0,8 ha, 7,6 ha, 6,1 ha, 1 ha, 0,6 ha.

Ilgis 24 km, baseino plotas 60 km². Vagos plotis iki 5 m, reguliuotos – iki 6 m. Vidutinis nuolydis 2,23 m/km. Vidutinis debitas žiotyse 0,42 m³/s.

Ties Moškėnais, kairiajame krante, yra Moškėnų piliakalnis.

Upėvardis kilęs nuo žodžio *laukas* (matyt, jau antrine reikšme „plati, šviesi vieta").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Algirdas Rainys. *Laukupė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 616 psl.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 183

Nuorodos
--------

* *Łankupa*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. V (Kutowa Wola — Malczyce). Warszawa, 1884, 585 psl. **(**lenk.**)**
**HD 181433 b** – egzoplaneta, skriejanti apie K3IV spektrinės klasės žvaigždę HD 181433, esančią Povo žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 87,3 šviesmečio (26,8 parseko).

HD 181433 b struktūra nėra iki galo aiški, ši planeta gali būti tiek superžemė, tiek į Neptūną panaši dujinė milžinė. Planeta yra 6,3566 karto masyvesnė už Žemę, jos spindulys siekia apie 0,214 Jupiterio spindulio. Tai mažiausia HD 181433 sistemoje atrasta planeta. HD 181433 b, kaip ir kitų šios sistemos planetų, masė nustatyta radialinių greičių metodu. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 9,3745 (± 0,0002) paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,0801 (± 0,0001) av, o ekscentricitetas – 0,336 (± 0,014). HD 181433 b pusiausvyros temperatūra – 660 K.

Apie HD 181433 b atradimą pranešta 2008 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 181433 b, šioje sistemoje dar atrastos HD 181433 c ir HD 181433 d planetos.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Bouchy, F.; et al. (2009). „The HARPS search for southern extra-solar planets. XVII. Super-Earth and Neptune-mass planets in multiple planet systems HD 47186 and HD 181433". *Astronomy and Astrophysics* **496** (2): 527–531. Bibcode:2009A&A...496..527B. arXiv:0812.1608. doi:10.1051/0004-6361:200810669.
2. 1 2  „HD 181433 b". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-04-18.
3. 1 2 3  „HD 181433 b". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-04-18.
4. 1 2 3  „HD 181433 b". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-04-18.
5. ↑  „Planet HD 181433 b". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-04-18.
Kurilų trumpauodegė katė
**Kurilų trumpauodegės** (angl. *Kurilian Bobtail*, rus. *Курильский бобтейл*) – natūrali kačių veislė. Skiriamasis bruožas – trumpa (apie 8 cm), tačiau ilgaplaukė uodega. Šios veislės katės labai retos, gyvena tik Kurilų salose. Dabar veisiamos ir kačių augintojų. Spėjama, kad kilo iš japonų trumpauodegių kačių.

Charakteris
-----------

Kurilų trumpauodegės dažniausiai gerai sutaria su kitomis katėmis bei šunimis. Gerai prisitaiko prie pokyčių, draugiškos, neįkyrios, tačiau mėgsta dėmesį. Geros medžiotojos ir žvejės, mėgsta vandenį.

Fizinės savybės
---------------

Kurilų trumpauodegių kūnas tvirtas, raumeningas, kresnas. Užpakalinės kojos ilgesnės už priekines. Galva didelė, ausys – vidutinės. Akys didelės, migdolo pavidalo. Antakiai ir ūsai ilgi, nosis šiek tiek įgaubta. 

Plaukas ilgas, švelnus. Kurilų trumpauodegės būna įvairių spalvų: juodos, rusvos, su baltais lopais arba rainos.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kurilų trumpauodegė katė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Informacija apie veislę anglų k. Archyvuota kopija 2017-10-26 iš Wayback Machine projekto.
**HD 107148 b** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę HD 107148, esančią Mergelės žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 167 šviesmečius (51,2 parseko).

HD 107148 b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 0,21 Jupiterio masės, o spindulys – apytikriai 0,856 Jupiterio spindulio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 48,056 (± 0,057) paros, jos orbitos didysis pusašis – 0,269 (± 0,016) av, o ekscentricitetas – 0,05 (± 0,17). HD 107148 b pusiausvyros temperatūra – 537 K.

Apie HD 107148 b atradimą pranešta 2006 m. Planeta aptikta Havajuose esančioje W. M. Keck observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. HD 107148 b yra vienintelė šioje sistemoje atrasta planeta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Butler, R. P.; et al. (2006). „Catalog of Nearby Exoplanets". *The Astrophysical Journal* **646** (1): 505–522. Bibcode:2006ApJ...646..505B. arXiv:astro-ph/0607493. doi:10.1086/504701.
2. 1 2  „HD 107148 b". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-03-13.
3. 1 2  „HD 107148 b". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-03-13.
4. 1 2  „Planet HD 107148 b". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-03-13.
5. ↑  „HD 107148 b". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-03-13.
| Laukstenių pilkapynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Laukstenių pilkapynasLaukstenių pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°26′00″ š. pl. 26°07′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.43333°š. pl. 26.11667°r. ilg.﻿ / 55.43333; 26.11667Koordinatės: 55°26′00″ š. pl. 26°07′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.43333°š. pl. 26.11667°r. ilg.﻿ / 55.43333; 26.11667 |

 |
| Vieta | Ignalinos rajonas |
| Seniūnija | Kazitiškio seniūnija |
| Naudotas | VII a. - VIII a. |
| Tirtas | 2000-2001 m. |

**Laukstenių pilkapynas** – pilkapynas Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, apie 1,2 km į pietus nuo Laukstenių kaimo (Kazitiškio seniūnija), miške.

Tyrimai
-------

Abipus proskynos išliko 35 pilkapiai. Kai kurie pilkapiai sulėkštėję, apardyti, jų sampiluose iškasta duobių. Dauguma pilkapių yra 5–7 m skersmens ir 0,5-0,8 m aukščio, dalis – 8–9 m skersmens, apie 1 m aukščio ir apie 3 m skersmens, iki 0,3 m aukščio. Jų sampilus juosia apskritos ir pailgos duobės, dalis pilkapių su akmenų vainikais; išliko vainikų liekanų. 2000-2001 m. Vida Kliaugaitė pilkapyne ištyrė 3 apardytus pilkapius ir spėjamo pilkapio vietą. Mirusieji laidoti sudeginti negiliose duobėse su įkapėmis arba be jų. Įkapės ypač negausios; rasta verpstukas ir žalvarinė įvija. Sampiluose aptikta degėsių sluoksnių, jie buvo apkrauti akmenų vainikais. Pilkapius juosė ovalios duobės, jose aptikta akmenų. Aplink viena pilkapį rastos 3 duobės, pripildytos žemių ir degėsių. Pilkapių forma ir sampilai būdingi I tūkstantmečio viduriui ir antrajai pusei. Ištirtieji pilkapiai datuojami VII a. - VIII a.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Laukstenių pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 615 psl.
**HD 215497 b** – egzoplaneta, skriejanti apie K3V spektrinės klasės žvaigždę HD 215497, esančią Tukano žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 142,2 šviesmečio (43,6 parseko).

HD 215497 b yra į Neptūną panaši dujinė milžinė. Planetos masė siekia 6,3566 Žemės masės, o spindulys – apytikriai 0,214 Jupiterio spindulio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per maždaug 3,93 paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,047 av, o ekscentricitetas – 0,16. HD 215497 b pusiausvyros temperatūra – 984 K.

Apie HD 215497 b atradimą pranešta 2009 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 215497 b, šioje sistemoje dar aptikta HD 215497 c planeta. HD 215497 b skrieja arčiausiai HD 215497 žvaigždės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lo Curto, G.; et al. (2010). „The HARPS search for southern extra-solar planets. XXII. Multiple planet systems from the HARPS volume limited sample". *Astronomy and Astrophysics* **512**. A48. Bibcode:2010A&A...512A..48L. arXiv:1411.7048. doi:10.1051/0004-6361/200913523.
2. 1 2 3  „HD 215497 b". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-04-04.
3. 1 2  „HD 215497 b". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-04-04.
4. ↑  „Planet HD 215497 b". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-04-04.
5. 1 2  „HD 215497 b". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-04-04.
**HD 215497 c** – egzoplaneta, skriejanti apie K3V spektrinės klasės žvaigždę HD 215497, esančią Tukano žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 142,2 šviesmečio (43,6 parseko).

HD 215497 c yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 0,33 Jupiterio masės, o spindulys – apytikriai 1,11 Jupiterio spindulio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 567,94 (± 2,7) paros, jos orbitos didysis pusašis yra 1,282 av, o ekscentricitetas – 0,49. HD 215497 c pusiausvyros temperatūra – 185,8 K.

Apie HD 215497 c atradimą pranešta 2009 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 215497 c, šioje sistemoje dar aptikta HD 215497 b planeta. HD 215497 c yra antroji pagal nuotolį nuo HD 215497 žvaigždės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lo Curto, G.; et al. (2010). „The HARPS search for southern extra-solar planets. XXII. Multiple planet systems from the HARPS volume limited sample". *Astronomy and Astrophysics* **512**. A48. Bibcode:2010A&A...512A..48L. arXiv:1411.7048. doi:10.1051/0004-6361/200913523.
2. 1 2 3  „HD 215497 c". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-04-06.
3. 1 2  „HD 215497 c". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-04-06.
4. ↑  „Planet HD 215497 c". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-04-06.
5. 1 2  „HD 215497 c". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-04-06.
**HD 108874 b** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę HD 108874. Nuo Saulės sistemos nutolusi 223 šviesmečius. Be HD 108874 b, šioje sistemoje dar atrasta HD 108874 c planeta. Gali būti, kad su pastarąja planeta HD 108874 b sudaro 4:1 orbitinį rezonansą.

HD 108874 b yra dujinė milžinė. Jos masė siekia 1,36 Jupiterio masės (432 kartus masyvesnė už Žemę), o spindulys apytikriai 1,21 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 394,5 paros, jos orbitos spindulys – 1,04 av, o ekscentricitetas – 0,13. HD 108874 b pusiausvyros temperatūra – 257 K. Jei ši planeta turi palydovų, juose turėtų būti gausu anglies (skirtingai nuo Saulės sistemos dangaus kūnų, kuriuose gausu silikatų).

Apie HD 108874 b atradimą pranešta 2002 m. Planetą atrado JAV mokslininkų komanda, vadovaujama Paul Butler, Geoffrey Marcy, Steven Vogt ir Debra Fischer. Havajuose esančioje W. M. Keck observatorijoje 1999–2002 m. iš viso buvo atlikta 20 radialinių greičių stebėjimų. Remiantis gautais duomenimis ir buvo atrasta ši egzoplaneta.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Planet HD 108874 b". The Extrasolar Planet Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2020-02-13.
2. 1 2 3  „HD 108874 b". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-02-13.
3. ↑  Vogt, Steven S.; et al. (2005). „Five New Multicomponent Planetary Systems". *The Astrophysical Journal* **632** (1): 638–658. Bibcode:2005ApJ...632..638V. doi:10.1086/432901.
4. 1 2  „HD 108874 b". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-02-13.
5. ↑  Bond; Lauretta; O'Brien (2010). „The Diversity of Extrasolar Terrestrial Planets". *Proceedings of the International Astronomical Union* **5**: 399. Bibcode:2010IAUS..265..399B. arXiv:1001.3901. doi:10.1017/S1743921310001079.
6. ↑  Butler, R. Paul; et al. (2003). „Seven New Keck Planets Orbiting G and K Dwarfs". *The Astrophysical Journal* **582** (1): 455–466. Bibcode:2003ApJ...582..455B. doi:10.1086/344570.  Nežinomas parametras `|citeseerx=` ignored (pagalba)
**Janas van de Kapelė** (ol. *Jan van de Cappelle*, 1626 m. sausio 25 d. Amsterdamas, Nyderlandai – 1679 m. gruodžio 22 d. Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, marinistas, peizažistas.

Biografija
----------

Janas van de Kapelė gimė Amsterdame 1626 m. sausio 25 d. Jo tėvas Franchoys van de Cappelle buvo pasiturintis dažų prekybininkas ir jo verslą sūnus vėliau paveldėjo. Janas van de Kapelė nebuvo profesionaliu dailininku, o labiau mėgėju, kuris tapė laisvu nuo verslo laiku. Iki 1653 m. Janas vedė Anna Grootingh, kuri irgi buvo kilusi iš pasiturinčios šeimos. 1653 m. jos motina paliko jai 3 namus Amsterdame, bet dailininko šeima gyveno ketvirtame. Po mirties 1679 m. Janas van de Kapelė paliko 6 namus Amsterdame, namą kaime, laisvalaikio jachtą. Turtas pinigais ir skolų raštais buvo įvertintas 92 720 guldenų. Kapelė turėjo 4 sūnus ir 3 dukteris.

Po mirties Kapelės kolekcijoje buvo 200 paveikslų ir 6000 piešinių, iš kurių 883 Hendrick Avercamp ar jam priskiriamų piešinių, 9 Simon de Vlieger paveikslai ir virš 300 piešinių, 6 Rembranto paveikslai ir apie 500 piešinių, 10 Jan van Goyen paveikslų ir virš 400 piešinių, 16 Jan Porcellis ir 5 Hercules Seghers paveikslų. Taip pat kitų dailininkų kūrinių. Janas van de Kapelė buvo savamokslis dailininkas. Jį paveikė Simon de Vlieger ir vėliau Hendrick Dubbels ir Willem van de Velde (Jaunesnysis). Gali būti, kad su pastaraisiais dailininkais Kapelė dirbo kartu Vespe apie 1650 m. kur Simon de Vlieger (miręs 1653 m.) turėjo savo namą. Jano van de Kapelės ankstyvasis stilius pasižymėjo šaltais tonais, vėlesnėje kūryboje tonai tapo šiltesniais. Viso Kapelė paliko kiek mažiau nei 150 paveikslų. Po maždaug 1665 m. jis tikriausiai nebetapė. Janas van de Kapelė mirė 1679 m. gruodžio 22 d. Amsterdame.

Darbų galerija
--------------

* „Pasveikinimo salvė" (apie 1650, Amsterdamo valstybinis muziejus) „Pasveikinimo salvė" (apie 1650, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Laivai ant inkaro štilio metu" (Amsterdamo valstybinis muziejus) „Laivai ant inkaro štilio metu" (Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Žiemos peizažas" (1652-53, Amsterdamo valstybinis muziejus) „Žiemos peizažas" (1652-53, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Laivai štilio metu" (1650-55, Los Andželo apygardos muziejus, Los Andželas) „Laivai štilio metu" (1650-55, Los Andželo apygardos muziejus, Los Andželas)

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jan van de Cappelle** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Walter A. Liedtke. *Dutch Paintings in the Metropolitan Museum of Art, Volumes 1-2*. New York, -2007, p. 119
* Oxford Reference
* wga.hu
**Prakritai** (skr. प्राकृत = IAST: *prākṛta* – „prigimtinis", „paprastas") – vidurinės indų kalbos ir tarmės, vartotos Indijoje V a. pr. m. e.–X m. e. a. (pali kalba vartojama iki šių dienų kaip Pietryčių Azijos budistų kulto kalba). Seniausi įrašai iš III a. pr. m. e. Skiriami trys prakritų raidos laikotarpiai:

* ankstyvasis (jam priklauso archajinė budistų kanono pali kalba, Ašokos įrašų prakritai, ankstyvasis paišači),
* vidurinysis (jam priskiriama šauraseni, magadhi, maharaštri, paišači),
* vėlyvasis, kuriam priklauso apabhramša.

Iš pradžių prakritai buvo šnekamosios kalbos tarmės, vėliau dalis jų tapo literatūrinėmis kalbomis. Prakritais sukurta mokslinės, filosofinės, religinės, grožinės literatūros. Tai dalies klasikinių dramų veikėjų kalba. Prakritai turėjo įtakos klasikiniam sanskritui, nuo kurio skiriasi tuo, jog neturi sonantų ir dvibalsių, supaprastėjęs jų konsonantizmas, linksniavimo ir asmenavimo sistemos, ryškus polinkis į atvirą skiemenį, analitizmo tendencijos.

Naujosios indų kalbos kilo iš prakritų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Prakritai*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IX t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1982. T.IX: Pintuvės-Samneris, 149 psl.

Nuorodos
--------

* pra SIL ISO 639 kalbos kodo „pra" dokumentacija (angl. *SIL Documentation for ISO 639 identifier: „pra"*)
* pka SIL ISO 639 kalbos kodo „pka" dokumentacija (angl. *SIL Documentation for ISO 639 identifier: „pka"*)
* pka Linguist kalbos kodo „pka" informacija (angl. *The Linguist List: Information by code: „pka"*)
* pka MultiTree kalbos kodo „pka" informacija (angl. *MultiTree: A Digital Library of Language Relationships: Information by code: „pka"*)
**Janas van der Heidenas** (ol. *Jan van der Heyden*, 1637 m. kovo 5 d. Gorinchemas, Nyderlandai – 1712 m. kovo 28 d. Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas-peizažistas, išradėjas.

Biografija
----------

Janas van der Heidenas gimė 1637 m. kovo 5 d. Gorincheme. Jis buvo trečiasis iš 8 šeimos vaikų. Van der Heidenas buvo iš pradžių apmokytas tapybos vietos stiklo dekoruotojo. Keli tokios kūrybos pavyzdžiai išliko. Apie 1650 m. šeima persikraustė į Amsterdamą. 1661 m. birželio 26 d. Janas van der Heidenas dokumentuotas Amsterdame vedęs Sara ter Hiel iš Utrechto. Van der Heideno anksčiausiai išlikę paveikslai datuojami 1659 m. ir buvo 2 portretai. Didžiąją Jano van der Heideno kūrybos dalį sudaro miesto peizažai, iš kurių dalis yra įsivaizduotų vietovių. Jo peizažams būdingas vaiskios šviesos ir tikslus architektūrinių detalių vaizdavimas.

1670 m. Janas van der Heidenas buvo pasamdytas prižiūrėti Amsterdamo gatvių žibintus, 1673 m. pradėjo vadovauti miesto gaisrininkų brigadai. Kartu su broliu Nikolasu Van der Heidenas 1668 − 1671 m. laikotarpiu sukūrė naujovišką vandens pumpavimo mechanizmą. 1679 m. jis įsigijo žemės Koestraat gatvėje, kur pasistatė namą ir įkūrė gaisro gesinimo mechanizmų gamyklą. 1690 m. dailininkas, kartu su sūnumi Janu, publikavo savo paties iliustruotą knygą apie gaisro gesinimo siurblius. Janas van der Heidenas mirė 1712 m. kovo 28 d. Gyvenimo pabaigoje jis buvo turtingu, po mirties savo nuosavybėje turėjo apie 70 savo paveikslų. Kai kuriuose jo peizažuose įvairias detales tapė Adrianas van de Veldė.

Darbų galerija
--------------

* „Westerkerk bažnyčia Amsterdame" (apie 1660, Nacionalinė Londono galerija)
* „Kaimo namas prie Vlito kanalo netoli Delfto" (1665, Karališkoji kolekcija)
* „Kaimo kelias" (1667, Štedelis, Frankfurtas prie Maino)
* „Amsterdamo rotušė" (1667, Uficių galerija, Florencija)
* „Amsterdamo vaizdas" (1670, Amsterdamo valstybinis muziejus)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jan van der Heyden** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vašingtono dailės galerijos informacija
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
**HD 37124 d** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę HD 37124, esančią Tauro žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 107,6 šviesmečio (33 parsekus).

HD 37124 d yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 0,696 Jupiterio masės (221 kartą masyvesnė už Žemę), o spindulys – apytikriai 1,25 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 1862 paras, jos orbitos didysis pusašis – 2,807 (± 0,038) av, o ekscentricitetas – 0,16 (± 0,14). HD 37124 d pusiausvyros temperatūra – 133,5 K.

Apie HD 37124 d atradimą pranešta 2003 m. Planeta aptikta W. M. Keck obervatorijoje (Havajai), taikant radialinių greičių metodą. Be HD 37124 d, šioje sistemoje atrastos dar dvi planetos – HD 37124 b ir HD 37124 c (taip pat dujinės milžinės).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vogt, Steven S.; et al. (2005). „Five New Multicomponent Planetary Systems" (PDF). *The Astrophysical Journal* **632** (1): 638–658. Bibcode:2005ApJ...632..638V. doi:10.1086/432901.
2. ↑  Jianghui Ji; et al. (2003-05-23). „The Librating Companions in HD 37124, HD 12661, HD 82943, 47 Uma and GJ 876: Alignment or Antialignment?". *The Astrophysical Journal* **591**: L57–L60. Bibcode:2003ApJ...591L..57J. arXiv:astro-ph/0305448. doi:10.1086/377038.
3. 1 2 3 4  „HD 37124 d". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-02-21.
4. 1 2 3  „HD 37124 d". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-02-21.
5. ↑  „Planet HD 37124 d". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-02-21.
6. ↑  „HD 37124 d". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-02-21.
**HD 181433 c** – egzoplaneta, skriejanti apie K3IV spektrinės klasės žvaigždę HD 181433, esančią Povo žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 87,3 šviesmečio (26,8 parseko).

HD 181433 c yra dujinė milžinė, jos masė siekia 0,674 Jupiterio masės (214,2902 karto masyvesnė už Žemę). HD 181433 c masė nustatyta radialinių greičių metodu. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 1014,5 (± 0,6) paros, jos orbitos didysis pusašis yra 1,819 (± 0,001) av, o ekscentricitetas – 0,235 (± 0,003). HD 181433 c pusiausvyros temperatūra – 141,6 K.

Apie HD 181433 c atradimą pranešta 2008 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 181433 c, šioje sistemoje dar atrastos HD 181433 b ir HD 181433 d planetos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bouchy, F.; et al. (2009). „The HARPS search for southern extra-solar planets. XVII. Super-Earth and Neptune-mass planets in multiple planet systems HD 47186 and HD 181433". *Astronomy and Astrophysics* **496** (2): 527–531. Bibcode:2009A&A...496..527B. arXiv:0812.1608. doi:10.1051/0004-6361:200810669.
2. 1 2 3  „HD 181433 c". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-04-17.
3. ↑  „Planet HD 181433 c". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-04-17.
4. 1 2  „HD 181433 c". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-04-17.
5. ↑  „HD 181433 c". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-04-17.
Lietuvos kosmos asociacijos logotipas
**Lietuvos kosmoso asociacija** buvo įkurta 2007 m. kelių Lietuvos mokslo bei tyrimų institucijų. Šios institucijos dirba inžinerijos, informacinių technologijų, gamtos išteklių, žemės ūkio, biomedicinos ir biotechnologijos, fundamentaliųjų mokslų srityse.

2008 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybė pavedė Lietuvos švietimo ir mokslo ministerijai pradėti derybas su Europos kosmoso agentūra dėl bendradarbiavimo. 2009 m. buvo įsteigta Nacionalinė kosmoso asociacija, susidedanti iš 22 narių, o 2010 m. liepos 7 d. asociacija pavadinta Lietuvos kosmoso asociacijos vardu.

Lietuvos kosmoso asociacijos nariai aktyviai dalyvauja bendrose Slėnių programose, Nacionalinėse kompleksinėse programose, Jungtinių tyrimų programose ir Europos 7BP programoje.

LitSat-1 (Misija Lituanica 80) – 2014 m. pirmasis Kauno technologijos universiteto ir Lietuvos kosmoso asociacijos vykdomos ilgalaikės kosmoso programos etapas.

Nuorodos
--------

* Oficiali asociacijos svetainė Archyvuota kopija 2012-08-17 iš Wayback Machine projekto.