recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
2023 m.
**Valdemaras Rupšys** (g. 1967 m. gegužės 2 d. Šiaulių r.) – Lietuvos karininkas. Generolas, nuo 2019 m. Lietuvos kariuomenės vadas.

Biografija
----------

### Mokslai

1985 m. įstojo į Novočerkasko ryšių aukštąją karo mokyklą (RTFSR). 1987 m. būdamas seržantu, buvo 414 mokomosios grupės būrio vado pavaduotojas. 1989 m. mokslus nutraukė.

1990 m. lapkričio 11 d. prisiekė tarnauti Lietuvai, pradėjo tarnybą krašto apsaugos sistemoje].

Baigė LKA, Baltijos gynybos koledžą (Estija), JAV sausumos karo koledžą.

### Karjera

Nuo 1992 m. tarnavo Lauko kariuomenės brigados Šiaulių motodesantinio būrio, tada kuopos vadu. 1996 m. paaukštintas, paskirtas Šiaulių Kauno kunigaikščio Vaidoto motorizuoto pėstininkų bataliono štabo viršininku-bataliono vado pavaduotoju, vėliau bataliono S3 viršininku. Lietuvos kariuomenėje įkūrus antrąją motorizuotųjų pėstininkų brigadą „Žemaitija", 2001 m. majoras V. Rupšys ėjo Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Kęstučio motorizuoto pėstininkų bataliono vado pavaduotojo-štabo viršininko pareigas, o netrukus buvo paskirtas Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kęstučio motorizuoto pėstininkų bataliono vadu. Šiose pareigose tarnavo iki 2005 m. 2006 m. pulkininkas leitenantas V. Rupšys paskirtas tarnauti Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijoje. 2008 m. lapkričio 24 d. rotuotas į LR KAM Personalo ir socialinės saugos departamentą.

2011 m. suteiktas pulkininko laipsnis. Skirtas vadovauti Mechanizuotajai pėstininkų brigadai „Geležinis Vilkas". 2013 m. rugpjūčio 1 d. paskirtas į LR KAM Personalo departamento direktoriaus pareigas. 2014 m. rugsėjo 1 d. skirtas Lietuvos kariuomenės vado generolo leitenanto Jono Vytauto Žuko padėjėju.

2016 m. skirtas Sausumos pajėgų vadu. Prezidentės dekretu suteiktas brigados generolo laipsnis. 2018 m. lapkritį, minint Lietuvos kariuomenės atkūrimo 100-metį, suteiktas generolo majoro laipsnis.

2019 m. liepą paskirtas Lietuvos kariuomenės vadu.

2019 m. lapkričio 18 d. suteiktas generolo leitenanto laipsnis.

2023 m. liepos 10 d. suteiktas generolo laipsnis.

Apdovanojimai
-------------

Skatintas Sausio 13-osios atminimo medaliu, Rusijos kariuomenės išvedimo iš Lietuvos atminimo ženklu, Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medaliu, Krašto apsaugos sistemos garbės ženklu „Už nuopelnus krašto apsaugai", Lietuvos kariuomenės pajėgų medaliu „Už pasižymėjimą", Lietuvos kariuomenės medaliu „Už nuopelnus", kitais apdovanojimais, padėkomis, vardinėmis dovanomis.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *Valdemaras Rupšys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-08-05.
2. ↑  Nausėda Rupšiui suteikė aukščiausią generolo laipsnį. LRT. 2023-07-10. Nuoroda tikrinta 2023-07-23.

* Oficiali Lietuvos kariuomenės interneto svetainė Archyvuota kopija 2019-11-11 iš Wayback Machine projekto.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vytautas Jonas Žukas** | **Lietuvos kariuomenės vadas** 2019 - m. | Po to:**-** |
Koordinatės: 55°47′04″š. pl. 22°49′27″r. ilg.﻿ / ﻿55.784565°š. pl. 22.824256°r. ilg.﻿ / 55.784565; 22.824256

|  Pakupelkio šv. Mikalojaus sentikių cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Свято-Никольская церковь |
| **Savivaldybė** | Kelmės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pagančiukai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |

**Pakupelkio sentikių cerkvė** – rusų stačiatikių (sentikių) maldos namai Kelmės rajone, Šaukėnų seniūnijoje, Pagančiukų kaime, prie kelio  **2112**  Šaukėnai–Vaiguva–Kalniškiai , apie 5 km į pietvakarius nuo Šaukėnų. Priklauso Pakupelkio (Leonuvkos) sentikių religinei bendruomenei.

Šaukėnų krašte, aplinkui Dubėnus, Pakupelkį, Pagančiukus, Lykšilį, gyvena keliolika sentikių. Sentikiai per metus švenčia dvi pagrindines šventes – Šv. Trejybės (Troicą), atitinkančią katalikų Visų Šventųjų dieną ir Šv. Nikolajaus, vykstančią gegužės 22 d. Šio šventojo vardu pavadinta ir cerkvė Pagančiukų kaime, šalia Lykšilio. Senoji Pamario cerkvė Pakupelkyje pradėjo veikti 1907 m.

Vietos sentikių bendruomenė yra kentėjusi nuo daugelio įsilaužimų į cerkvę, ikonų ir kryžių vagysčių.

Pastatas suremontuotas. Savivaldybė pagelbėjo uždengti cerkvės stogą. Statinio sienos sutvirtintos masyviomis atramomis, viduje įrengta plieno sija.

* Iš toliIš toli
* Šventoriaus vartaiŠventoriaus vartai
* Sienas remia atramosSienas remia atramos

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Lietuvos sentikių kultūros paveldas Archyvuota kopija 2014-04-23 iš Wayback Machine projekto.
* Pakupelkio sentikių religinė bendruomenė (*Пакупелькская (Леонувская) староверческая религиозная община*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi.**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą. |



| Panemunės–Tilžės  aplinkkelio tiltas |
| --- |
| **Ilgis** | ~300 m |
| **Pastatytas** | planuojama baigti 2015 m. |

**Panemunės–Tilžės aplinkkelio tiltas** – statomas automobilių kelio tiltas per Nemuną, Lietuvos Respublikos ir Rusijos Federacijos Kaliningrado srities pasienyje. Tiltas yra svarbi europinio kelio E77 ir Lietuvos magistralinio kelio  **A12**  Ryga–Šiauliai–Tauragė–Kaliningradas  dalis.

Tilto statybą organizuoja Rusijos Federacija. Kartu su tilto statybomis Lietuvos pusėje tiesiamas 4 km ilgio Panemunės miesto aplinkkelis, statomas 463 m tiltas ir 85 m estakada per Nemuno prataką, Rusijos pusėje – Tilžės aplinkkelis. Numatoma, kad naujasis tiltas leis perskirstyti eismo srautus – juo važiuos automobiliai, o 1967 m. statytas Karalienės Luizos tiltas taps pėsčiųjų tiltu.

Šaltiniai
---------

* Lietuvos automobilių kelių direkcija Archyvuota kopija 2015-02-23 iš Wayback Machine projekto.
* Kauno keliai

| Artimiausi tiltai per Nemuną |
| --- |
| prieš srovę: | **Panemunės–Tilžės aplinkkelio tiltas** | pasroviui: |
| Jurbarko tiltas | Karalienės Luizos tiltas |
| Malborkaslenk. *Malbork* |
| --- |
|              |
| *Malborko miesto panorama iš pilies bokšto* |
|  |
| 

MalborkasMalborkas

54°02′0″ š. pl. 19°03′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.03333°š. pl. 19.05000°r. ilg.﻿ / 54.03333; 19.05000﻿ (Malborkas)Koordinatės: 54°02′0″ š. pl. 19°03′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.03333°š. pl. 19.05000°r. ilg.﻿ / 54.03333; 19.05000﻿ (Malborkas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Pamario vaivadija |
| **Valsčius** | Malborko |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1286 (miesto teisės) |
| **Meras** | Andrzej Rychłowski |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 38 478  |
| **Plotas** | 17,15 km² |
| **Tankumas** (2006) | 2 244 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 82-200 iki 82-210 |
| **Tinklalapis** | www.malbork.pl |
|  **Vikiteka** | Malborkas |

**Malborkas** arba **Marienburgas** (lenk. *Malbork*, vok. *Marienburg*; istoriškai ir liet. *Malbarkas*, *Malburgas*[reikalingas šaltinis]) – miestas šiaurinėje Lenkijoje, Pamario vaivadijoje, prie Nogato upės. Malborko pavieto sostinė. 41 000 gyventojų (2001 m.). 5 km į rytus nuo Malborko centro yra karinis aerodromas, jame dislokuota Lenkijos karinių oro pajėgų 22-oji taktinės aviacijos bazė.

Pilies istorija
---------------

Miesto įkūrimas susijęs su Marienburgo pilies įkūrimu. 1286 m. suteiktos miesto teisės. 1309–1457 m. Marienburge buvo Teutonų ordino Didžiojo magistro rezidencija ir ordino valstybės sostinė.

Po karo senamiestis sunaikintas, iš turistinių įžymybių liko tik pilis.

Malborko panorama su Nogatu bei ordino pilimi

Nuorodos
--------

* Miesto svetainė (lenkų k.)
| Gribtainių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|295px]] |
| 

Gribtainių piliakalnisGribtainių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°15′16″š. pl. 25°30′47″r. ilg.﻿ / ﻿56.25441°š. pl. 25.51304°r. ilg.﻿ / 56.25441; 25.51304Koordinatės: 56°15′16″š. pl. 25°30′47″r. ilg.﻿ / ﻿56.25441°š. pl. 25.51304°r. ilg.﻿ / 56.25441; 25.51304 |

 |
| Vieta | Latvija |
| Seniūnija | Jekabpilio savivaldybė Elkšnių valsčius |
| Aukštis | 11 m |
| Naudotas | II a. – XIII a. |
| Žvalgytas | 1924 |
| Tirtas | 1968 m. |
| Registro Nr. | 900  |

**Gribtainių, Gribtanių piliakalnis, Saukos piliakalnis** (latv. *Saukas pilskalns, Dievakalns, Dievkalniņš*) – piliakalnis Latvijoje, Sėloje, Jekabpilio savivaldybės teritorijoje, Elkšnių valsčiuje, Saukos ežero rytiniame krante. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 900. Pasiekiamas keliu Druvos – Sauka – Viesytė ties Mazgribtainiais.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas 11 m aukščio atskiroje kalvoje Saukos ežero rytiniame krante, iš pietų ir šiaurės apsaugotoje nedidelių upelių, iš rytų – pelkės. Piliakalnį 1898 m. lankė Augustas Bilenšteinas, 1924 m. birželio 20 d. žvalgė Ernestas Brastinis, 1968 m. nedidelius tyrimus atliko Janis Grauduonis. Nustatyta, kad piliakalnis apgyvendintas II a. vėliau daug kartų tvirtintas, todėl aikštelė ir šlaitai gerokai pakeisti. Rasta šiek tiek keramikos.

Piliakalnio vakarų šlaitą skalauja ežero vandenys. Į rytus nuo piliakalnio yra kitas kalnelis, kuris, kaip manoma, buvo naudojamas kulto reikalams. 1,3 km į rytus yra akmuo su „velnio pėda", 1,7 km – 165,4 m aukščio Ormanių kalnas.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Pilverų piliakalnis 59 km | Kūlinių piliakalnis 7 km | Kauprės piliakalnis 34 km |  |
| Skosos piliakalnis 8 km |  | Dignajos piliakalnis 40 km |
| Ziemelių piliakalnis 10 km | Knavų piliakalnis 4 km Stupelių piliakalnis 12 km | Aknystės piliakalnis 16 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kultūras Ministrijas 29.10.1998 rīkojums Nr.128, publicēts laikrakstā „Latvijas Vēstnesis" 18.12.1998
2. ↑  Gribtainių, Saukos piliakalnis. Vietos
3. ↑  Latvijos kultūros paminklų apsaugos inspekcija
4. ↑  „Saukas pilskalns | Latvijas pilskalni / Latvian hillforts". *Latvijas pilskalni* (latvių). Nuoroda tikrinta 26 February 2024.
| **Macropus giganteus** |
| --- |
| Didžioji pilkoji kengūra (Macropus giganteus)Didžioji pilkoji kengūra (*Macropus giganteus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Poklasis: | Sterbliniai  *( Marsupialia)* |
| Būrys: | Dvikapliai sterbliniai  *( Diprotodontia)* |
| Šeima: | Kengūriniai  *( Macropodidae)* |
| Gentis: | Didžiosios kengūros  *( Macropus)* |
| Rūšis: | Didžioji pilkoji kengūra  *( Macropus giganteus)* |

 |
| Binomas |
| ***Macropus giganteus***Shaw, 1790 |
| Paplitimas |

**Didžioji pilkoji kengūra** (*Macropus giganteus*) – kengūrinių (*Macropodidae*) šeimos sterblinis žinduolis. Rūšis paplitusi rytų Australijoje: beveik visame Kvynslande (išskyrus Keip Jorko pusiasalio vakarus), Naujajame Pietų Velse ir vietomis Tasmanijoje (daugiausia rytuose).

Didžioji pilkoji kengūra labai panaši į vakarinę pilkąją kengūrą, kuri ilgai laikyta šios porūšiu. Didžioji (rytinė) kengūra pasižymi tolygesniu kailio spalvos išsidėstymu – vakarinių kengūrų kailis tamsesnis, o snukis beveik baltas, o didžiųjų pilkųjų kontrastas ne toks ryškus. Taip pat didžiosios pilkosios kengūros neturi vakarinėms būdingos baltos juostos ant šlaunų. Būdingas ryškus lytinis dimorfizmas – patelės sveria ~40 kg, patinai ~90 kg.

Didžiosios pilkosios kengūros jauniklius veda tik palankiausiu metų laiku (pavasarį ir ankstyvą vasarą). Atsiveda 1–2 jauniklius. 11 mėnesių kengūriukai praleidžia sterblėje. Išgyvena vidutiniškai 7–10 metų, nelaisvėje – virš 20.

Gyvena įvairiose ekosistemose – atviruose miškuose, savanose, kalnuose. Gyvena nedideliais būriais, kuriuos sudaro dominuojantis patinas, 2–3 patelės su jaunikliais ir 2–3 patinai. Dienomis dažniausiai ilsisi pavėsyje, o maitinasi pradėjus temti. Ėda įvairią žolę.

Kartais medžiojamos dėl mėsos arba siekiant išvyti iš ganyklų. Bendra populiacija gausi, bet Tasmanijoje XX a. pab. smarkiai sumažėjo. Ten smarkiai apribojus jų medžioklę, populiacija atsikūrė.

* Paaugęs jauniklis, žįstantis pienąPaaugęs jauniklis, žįstantis pieną
* Patelė ir jauniklisPatelė ir jauniklis
* PatinasPatinas
* Tasmaninio porūšio didžiosios pilkosios kengūrosTasmaninio porūšio didžiosios pilkosios kengūros

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Žinduolių pavadinimų žodynas: lotynų, lietuvių, anglų, prancūzų, rusų, vokiečių kalbomis* / [rengė P. Bluzma (ats. red.), R. Mažeikytė, E. Mickevičius, J. Prūsaitė, K. Baranauskas, R. Baleišis]. – Vilnius : Ekologijos inst. l-kla, 2002
2. 1 2 3 4 5  *Macropus\_giganteus*,ADW – Animal Diversity Web. University of Michigan, Museum of Zoology.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didžioji pilkoji kengūra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 16°50′ p. pl. 123°25′ r. ilg.﻿ / ﻿16.833°š. pl. 123.417°r. ilg.﻿ / 16.833; 123.417

Kingo įlankos palydovinė nuotrauka
Derbio prieplauka atoslūgio metu
**Kingo įlanka** (angl. *King Sound*) – Indijos vandenyno dalis prie šiaurės vakarinių Australijos krantų, Vakarų Australijoje. Įsiterpusi tarp Dampyro Žemės ir Jampio (*Yampi*) pusiasalių. Ilgis apie 145 km, plotis iki 56 km. Vakaruose ties žiotimis yra Leveko kyšulys (*Cape Leveque*), rytuose įlanka užsibaigia ties keturių Piratų salyno salų virtine. Krantai vingiuoti, yra nedidelių salų. Būdingos seklumos, rifai. Įteka Ficrojus, Mida, Lenardas, Mėja ir Robinsonas. Įlankos pietinėje dalyje kyšo pusiasalis, kurio vakariniame krante įsikūręs Derbio uostamiestis.

Kingo įlankoje vyksta didžiausi Australijoje ir vieni didžiausių pasaulyje potvynių ir atoslūgių svyravimai (iki 11,8 m prie Derbio).

Pirmasis įlankoje apsilankęs europietis buvo anglų jūrininkas Viljamas Dampiras 1688 m. Įlanką australų tyrinėtojo Filipo Parkerio Kingo garbei pavadino 1838 m. įlanką tyrinėję anglų laivo „Beagle" kapitonai Džonas Stoksas (*John Stokes*) ir Džonas Vikamas (*John Wickham*).

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *King Sound*, Encyclopaedia Britannica. Nuoroda tikrinta 2022-02-14.
2. ↑  *Tides*, Derby Tourism. Archyvuota 2007-02-18. Nuoroda tikrinta 2022-02-14.

Nuorodos
--------

* King Sound, Western Australia For Everyone
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Koordinatės: 54°31′ š. pl. 8°38′ r. ilg.﻿ / ﻿54.517°š. pl. 8.633°r. ilg.﻿ / 54.517; 8.633

Salos padėtis
**Pelvormas** (vok. *Pellworm*, fryz. *Polweerm*) – sala Šiaurės Fryzų salyne, Vatų jūroje, priklauso Vokietijai, Šlėzvigui-Holšteinui. Plotas 37 km². Paviršius plokščias.

Saloje 2021 m. gyveno 1228 gyventojai. Sudaro savivaldybę. Veikia kelto linija į Nordštrando pusiasalį (su juo jungia ir damba), vėjo jėgainių parkas.

Senovėje Pelvormas buvo Štrando salos dalimi, tačiau 1634 m. potvynio banga išskaidė tą salą į Pelvormą, Nordštrando pusiasalį ir keletą salelių.

* Sala iš lėktuvoSala iš lėktuvo
* Pelvormo švyturysPelvormo švyturys
* Pelvormo bažnyčiaPelvormo bažnyčia
* PakrantėPakrantė

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Bevölkerung der Gemeinden in Schleswig-Holstein 4. Quartal 2021". *statistik-nord.de*
Įvairių Interneto maršrutų grafinis atvaizdavimas.
**Internetas** (angl. *Internet*) – pasaulinis kompiuterių tinklas, jungiantis visuotinius ir vietinius kompiuterių tinklus.

Kompiuterių tinklai jungiami įvairiomis ryšio linijomis ir maršrutizatoriais (spec. įrenginiais arba kompiuterio programomis), kurie iš vieno tinklo gautus duomenų paketus modifikuoja ir nukreipia į kitą tinklą.

Interneto protokolai turi kelis lygius. Žemiausiame lygyje (kuris reikalingas visiems aukštesniems) naudojami IPv4 ar IPv6 protokolai, kiekvienam kompiuteriui suteikiant tuo metu unikalų IP adresą. Kitame lygyje, ryšiui tarp kompiuterių palaikyti naudojami TCP/IP ir UDP protokolai. Jie sukuria kanalą duomenims perduoti. Dar aukštesniame lygyje naudojami konkrečiam tikslui skirti protokolai (HTTP – tinklalapiams perduoti, SMTP – elektroniniam paštui, FTP – paskiroms byloms siųsti ir pan).

Naudotojo kompiuteris prie interneto gali būti jungiamas per modemą, ISDN įrangą, DSL įrangą arba skirtinę liniją (kai interneto paslaugą tiekia telefoninio ryšio bendrovė), kabelinį modemą (kai interneto paslaugą tiekia kabelinė televizija), radijo ryšį. Interneto vartotojo kompiuteryje turi būti įtaisyta tinklo plokštė, įdiegta speciali programinė įranga.

Prie interneto prisijungęs vartotojas gali naudotis elektroniniu paštu, pasaulinio informacijos tinklo (angl. W(orld) W(ide) W(eb), WWW) duomenų masyvais, iš tinklo kompiuterių atsisiųsti failų, juos naujinti, kopijuoti, šalinti (FTP), dalyvauti diskusijų grupėse, kreiptis į interneto žiniasklaidą, interaktyviai bendrauti pokalbių kambariuose (IRC), pirkti ir parduoti įvairias prekes, kurti tinklalapius ir kita.

Interneto veiklą koordinuoja, plečia ir tobulina specialios organizacijos.

Rašyba
------

Rašyba.....................

Interneto istorija
------------------

*Pagrindinis straipsnis – Interneto istorija*.
### Interneto augimas

|  |  |
| --- | --- |
| **Metai** | **Stotys** |
| **1969** | 4 |
| **1971**/4 | 23 |
| **1974**/6 | 62 |
| **1977**/3 | 111 |
| **1981**/8 | 213 |
| **1982**/5 | 235 |
| **1983**/8 | 562 |
| **1984**/10 | 1 024 |
| **1985**/10 | 1 961 |
| **1986**/11 | 5 089 |
| **1987**/12 | 23 174 |
| **1988**/10 | 56 000 |
| **1989**/10 | 159 000 |
| **1990**/10 | 313 000 |
| **1991**/10 | 617 000 |
| **1992**/10 | 1 136 000 |
| **1993**/10 | 2 056 000 |
| **1994**/10 | 3 864 000 |
| **1995**/7 | 6 642 000 |
| **1996**/7 | 13 881 000 |

Taip pat skaitykite
-------------------

* Palydovinis internetas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vilius Stakėnas. Internetas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 177 psl.

Nuorodos
--------

* Dar viena interneto istorijos versija Archyvuota kopija 2014-02-22 iš Wayback Machine projekto.
* Interneto archyvas
* Internet Block Diagram Archyvuota kopija 2005-05-26 iš Wayback Machine projekto.
| **Nesse Godin** |
| --- |
| Gimė | 1928 m. kovo 28 d.Šiauliai |
| Mirė | 2024 m. kovo 5 d. (95 metai)Vašingtonas, JAV |
|  |
| Veikla | mokytoja, istorikė |

**Nese Godin** (1928 m. kovo 28 d. Šiauliuose – 2024 m. kovo 5 d. Vašingtone, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV mokytoja, istorikė.

Biografija
----------

Gimė 1928 m. kovo 28 d. Šiauliuose. 1941 m. rugpjūtį kartu su tėvais buvo uždaryta į Šiaulių getą. 1944 m. artinantis sovietams buvo perkelta į Štuthofo koncentracijos stovyklą. Iš Štuthofo buvo perkelinėjama vis į kitas stovyklas, kol galiausiai 1945 m. kovo 10 d. buvo išvaduota sovietų. 1950 m. praleidusi kelerius metus pabėgėlių stovykloje Vakarų Vokietijoje kartu su motina, vyru ir vaikais išvyko į JAV, kur apsigyveno Vašingtone. Gyvendama JAV N. Godin aktyviai dalyvavo įvairiuose renginiuose ar paskaitose skirtose nepamiršti Holokausto nusikaltimų. Apie savo išgyvenimus yra pasakojusi įvairiose JAV valstybinėse įstaigose, mokyklose bei kas savaitę dalyvaudavo paskaitose JAV Holokausto memorialiniame muziejuje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nesse Godin. Legacy. Nuoroda tikrinta 2024-03-09.

Nuorodos
--------

* Biografija (ang.)
**Kėdainiai United**|  |
| **Pavadinimas** | VšĮ Kėdainių sporto idėjos |
| **Įkurtas** | 2020 m. |
| **Arena** | Kėdainių arena |
| **Talpa** | 2200 |
| **Vadovas** | Martynas Šležys |
| **Vyr. treneris** | Nerijus Kestenis |
| **Lyga** | Optibet Futsal A lyga |
|  |  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**„Kėdainiai United"** – Lietuvos futsalo klubas iš Kėdainių.

Istorija
--------

Komandos namų aikštė yra Kėdainių arena.

2022–2023 m. sezone Kėdainiai United nugalėjo KAFF futsal I lygos pirmenybėse, ir iškovojo teisę žaisti finaliniame I lygos turnyre dėl vietos Futsal A lygoje. Turnyras vyko kovo 12 d. dalyvauti galėjo KAFF ir PAFF I lygos pirmenybių nugalėtojai. Tuo metu PAFF I lygos pirmenybės dar tebevyko, todėl PAFF delegavo tuo metu pirmaujančią FK Dembava, su sąlyga kad jei pasibaigus PAFF pirmenybėms FK Dembava nelaimėtų pirmosios vietos, FK Dembava prarastų galimybę kilti į A lygą. FK Dembava laimėjo finalinį turnyrą rezultatu 7:4, tačiau nelaimėjo PAFF pirmenybių ir neteko galimybės kilti į Futsal A lygą. Tokiu būdu Kėdainiai United, nors ir pralaimėjo finaliname turnyre, įgijo teisę kilti į Futsal A lygą.

2023 m. vasario mėn. klubas buvo įregistruotas įmonių registre.

Sezonai
-------

### Salės futbolo varžybos

| Sezonas | Lygmuo | Vieta reg. | Vieta atkr. | Futsal taurė |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2020–2021 m. | *nevyko dėl COVID-19* | – | – | I etapas |
| 2021–2022 m. | *KAFF pirmenybės nevyko* | – | – | – |
| 2022–2023 m. | KAFF Futsal I lyga | 1 | – | I etapas |
| 2023–2024 m. | Futsal A lyga | 8 | 5-8 | 1/8 f. |

Sudėtis
-------

*Atnaujinta: 2024 m. sausio 24 d.*

Vartininkai
Robertas Granauskas
Martynas Šležys
Martas Vaitkevičius
Egidijus Žagaras ⭐
Gynėjai
Robertas Bolotov
Marius Činikas
Nerijus Kestenis
Tomas Rakašius
Rolandas Slepakovas
Saugai
Radvilas Bliukis ✰⭐
Šarūnas Činikas
Aretas Gėgžna
Martynas Juknevičius
Evaldas Kugys
Rimvydas Lipnevičius
Arminas Lukoševičius
Ąžuolas Smagurauskas
Martynas Vaitkus
Puolėjai
Lukas Berednikovas
Žaidėjai
Vadym Bezverkhyi
Deividas Latušenka
Arnoldas Trakšelis
⭐–Lietuvos vyrų salės futbolo rinktinę atstovavę žaidėjai

✰–Lietuvos vaikinų iki 19 m. salės futbolo rinktinę atstovavę žaidėjai

Nuorodos
--------

* Klubo Facebook paskyra

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvos salės futbolo varžybos |
| --- |
|  |
| Salės futbolas Lietuvoje · Lietuvos salės futbolo klubai · Lietuvos vyrų salės futbolo rinktinė |
|  |
| Sezonai | 
1999-2000 · 2000-2001 · 2001-2002 · 2002-2003 · 2003-2004 · 2004-2005 · 2005-2006 · 2006-2007 · 2007-2008 · **2008–2009** · **2009–2010**  · **2010–2011** · **2011–2012** · **2012–2013** · **2013–2014** · **2014–2015** · **2015–2016** · **2016–2017** · **2017–2018** · **2018–2019** · **2019–2020** · **2020–2021** · **2021–2022** · **2022–2023** · **2023–2024** |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje ar jo dalyje netvarkingai nurodytos išnašos.**Jūs galite padėti Vikipedijai sutvarkydami išnašas ar pašalindami perteklines nuorodas į šaltinius. |

| Juliette Marquis |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Juliette Dudnik |
|  |
| Gimė | 1980 m. balandžio 16 d. (43 metai)Kijevas, Ukrainos TSR |
|  |
| Šalis |  TSRS JAV |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Mūn(„Merginos gyvenimas", 2003 m.) |
|  |
|  |

**Džuljeta Markis** (angl. *Juliette Marquis*, g. 1980 m. balandžio 16 d.) – Ukrainoje gimusi amerikiečių aktorė ir modelis.

Biografija
----------

Džuljeta gimė Kijeve, Ukrainos žydų šimoje, kuri 1988 m. emigravo į JAV: „- Mes atvykome trise turėdami 450 dolerių. Buvo karščiausia vasara Čikagoje per paskutinius 40 metų ir aš pradėjau eiti į mokyklą jau antrą savaitę po atvykimo. Čia nebuvo rusų ar vertėjo mokykloje, o niekas iš mūsų nekalbėjo angliškai. Bet kai esi vaikas, greitai adaptuojiesi. Mano tėvams buvo kur kas sunkiau", - prisimena ji.

Sulaukusi 14, Džuljeta tapo modeliu ir ilgainiui tai virto jos pagrindiniu užsiėmimu. Mergina dirbo Majamyje, Amsterdame ir Paryžiuje. Šiame mieste ji pradėjo lankyti aktorinius kursus, tačiau kad taptų tikra aktore, turėjo sugrįžti į Niujorką, kur teatre atliko pirmuosius vaidmenis. Po to, kai jai pavyko gauti pirmą vaidmenį televizijoje (serialas „Įstatymas ir tvarka"), Džuljeta nusprendė daugiau dėmesio skirti vaidybai ir 2002 m. persikėlė gyventi į Los Andželą. 

2003 m. po kelių epizodinių pasirodymų, ji gavo pagrindinį vaidmenį filme „Merginos gyvenimas". Tikra istorija apie pornografinių filmų aktorę paremta juosta, kurioje taip pat vaidino James Woods ir Rosario Dawson, pelnė Džuljetai pirmuosius apdovanojimus Milano ir Las Vego kino festivaliuose.

Kiti žymesni jos vaidmenys – filmuose „London" (2005 m.), „Into the Sun" (2005 m.) ir „Phantom Love" (2007 m.).

Filmografija
------------

* 2003 – „Merginos gyvenimas"
* 2004 – „Chicks With Sticks"
* 2005 – „London"
* 2005 – „Into the Sun"
* 2006 – „The Insurgents"
* 2006 – „The Phobic"
* 2007 – „Phantom Love"

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Natural Born Storyteller". Suarchyvuotas originalas 2015-06-17. Nuoroda tikrinta January 28, 2015. `{{cite web}}`: Cite has empty unknown parameter: `|3=` (pagalba)
2. ↑  Juliette Marquis Biography at IMDb.com

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juliette Marquis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
| TU2 |
| --- |
| TU2Siauruko istoriją menantis lokomotyvas TU2-145 Pakruojyje |
| Istorija |
| Valstybė | TSRS vėliava TSRS |
| Metai | 1955 m. |
| Gamintojas | Kaluga |
| Pagamintų vienetų | 281 |
| Pirmtakas | TU1 |
| Operatoriai | Aukštaitijos siaurasis geležinkelis |
| Techninė informacija |
| Ilgis (m) | 10740 mm |
| Aukštis (m) | 3470 mm |
| Plotis (m) | 2450 mm |
| Ratai | 950 mm |
| Ratų skaičius | 2о-2о |
| Svoris | 32 t |
| Maksimalus greitis | 76 km/h |
| Variklis | 1D12 galia 300 AG tipas V12 |
| Kuras | dyzelinas |
| Vėžė | 750 mm vėžė |

**TU2** – 750 mm pločio vėžės rusiškas dyzelinis lokomotyvas (šilumvežis), su elektrine pavara, skirtas siaurajam geležinkeliui, keleiviniams ir prekiniams traukiniams.

Istorija
--------

XX amžiaus viduryje pradėti naudoti Lietuvos siauruosiuose geležinkeliuose, kur pakeitė garvežius. TU2 lokomotyvai gaminti nuo 1955 iki 1959 metų Kalugoje (Rusija); iš viso pagamintas 281 lokomotyvas. Lokomotyvo greitis 76 km/h (bandymuose) ir 50 km/h (reisuose). Jie naudojami iki šiol (ne muziejuose) Lietuvoje (Aukštaitijos siaurajame geležinkelyje), Latvijoje, Ukrainoje. Rusijoje tokie šilumvežiai yra muziejuose ir eksploatuojami vaikų geležinkeliuose. Baltarusijoje TU2-113 stovi Breste muziejuje. Dėl siaurųjų geležinkelių ruožų trumpinimo juos griaunant ar perkalant į plačiąją (1520 mm) vėžę bei likusių ruožų uždarymo, krovinių vežimo siauraisiais geležinkeliais nutraukimo ir t. t. jie naudojami kur kas mažiau.

* TU2-139 Panevėžio geležinkelio stotyjeTU2-139 Panevėžio geležinkelio stotyje
* Lokomotyvų TU2-150 dvitrauka Rekstino miške, Panevėžio raj.Lokomotyvų TU2-150 dvitrauka Rekstino miške, Panevėžio raj.
* Lokomotyvas TU2-051 Biržų geležinkelio stotyjeLokomotyvas TU2-051 Biržų geležinkelio stotyje
* TU2-013   Anykščių geležinkelio stotyjeTU2-013 Anykščių geležinkelio stotyje
* TU2-093 ir TU2-139   Anykščių geležinkelio stotyjeTU2-093 ir TU2-139 Anykščių geležinkelio stotyje
* Šilumvežis TU2-010 Minsko vaikų geležinkelyjeŠilumvežis TU2-010 Minsko vaikų geležinkelyje

Šaltiniai
---------

* TU2 puslapis (anglų k. yra skiltis Lietuvai) Archyvuota kopija 2010-07-26 iš Wayback Machine projekto.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: TU2** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| **Mindaugas Skritulskas** |
| --- |
| Gimė | 1975 m. vasario 1 d. (49 metai)Palanga |
| Sutuoktinis (-ė) | Ramunė |
| Vaikai | Vakaris, Gediminas, Tautvydas |
|  |
| Veikla | politinis bei visuomenės veikėjas |
| Pareigos | Lietuvos Respublikos Seimo narys |
| Partija | 1993 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | 1997 m. Klaipėdos universitetas, 2002 m. Mykolo Romerio universitetas |

**Mindaugas Skritulskas** (g. 1975 m. vasario 1 d. Palangoje) – Lietuvos ir Palangos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Gimė 1975 m. vasario 1 d. Palangoje politinio kalinio - rezistencijos dalyvio, gydytojo Eduardo Vytauto Skritulsko (1932 - 2015) ir ekonomistės Vidos Stanislavos Skritulskienės (1944 - 2010) šeimoje. 1997 m. Klaipėdos universitete baigė istorijos bakalauro, 2002 metais Mykolo Romerio universitete - teisės magistro studijas.

2000–2003 m. Palangos savivaldybės mero patarėjas teisės ir valdymo klausimais, Palangos miesto valdybos narys, 2003–2006 m. Palangos savivaldybės mero pavaduotojas, Lietuvos Respublikos atstovas Europos Sąjungos Regionų komitete.

2000–2020 m. Palangos savivaldybės tarybos narys. 2007–2020 m. Ekonomikos ir finansų komiteto pirmininkas.

2006-2011 m. ir 2018-2020 m. verslo įmonių vadovas. 2011-2018 m. Klaipėdos teritorinės darbo biržos direktorius.

Nuo 1997 m. Tėvynės sąjungos Palangos skyriaus narys, skyriaus pirmininko pirmasis pavaduotojas.

Nuo 2020 m. Seimo narys. 

Sutuoktinė Ramunė, sūnūs Vakaris, g. 2007 m.; Gediminas, g. 2008 m.; Tautvydas, g. 2011 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-26 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Kas jie – į Seimą išrinkti 49 parlamento naujokai?". *alfa.lt*. 2020-10-27. Nuoroda tikrinta 2024-02-26.
| **Alfredas Stasys Nausėda** |
| --- |
| Gimė | 1950 m. birželio 17 d. (73 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Vitalija |
| Vaikai | Laima, Rima, Daiva, Saulius |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Šilutės rajono visuomenės bei politinis veikėjas |
| Partija | 
* 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija,
* 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija,
* 2016 m. Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga

 |

**Alfredas Stasys Nausėda** (g. 1950 m. birželio 17 d.) – Lietuvos ir Šilutės rajono visuomenės bei politinis veikėjas.

Biografija
----------

1961 m. baigė Stubrių pradinę mokyklą, 1965 m. – Katyčių aštuonmetę mokyklą, 1969 m. – Rietavo tarybinį ūkį-technikumą, 1976 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją.

1976–1978 m. Šilutės rajono žemės ūkio valdybos vyresnysis energetikas. 1978–1988 m. Juknaičių eksperimentinio ūkio vyriausiasis inžinierius, 1988–1993 m. Rusnės žuvininkystės ūkio vyriausiasis inžinierius. 1993–1995 m. Šilutės rajono žemės ūkio skyriaus vyresnysis specialistas, 1995–2002 m. Šilutės rajono žemės ūkio valdybos viršininkas. 2002–2015 m. Šilutės rajono savivaldybės administracijos Kaimo reikalų skyriaus vedėjas.

1995–1997 m. 2002 m. gruodžio mėn. – 2003 m. kovo mėn. ir 2015–2016 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 2016 m. Seimo narys.

1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, 2001–2016 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šilutės rajono skyriaus, nuo 2016 m. Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos narys.

Dukros iš pirmosios santuokos su Augenija Nausėdiene (1948-1999): Daiva, Laima ir Rima. Antroji žmona Vitalija, sūnus Saulius.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2019-05-20 iš Wayback Machine projekto.
Radvilų dvaras Kėdainiuose, XIX a.
**Kėdainių dvaras** – dvaras, buvęs Kėdainiuose.

Istorija
--------

Rūmų 20 a. nuotrauka
Spėjama, kad pirmasis Kėdainių savininkas Radvila Astikaitis apie XV a. vidurį ant stataus ir vaizdingo kairiojo Nevėžio kranto pastatė dvarą. 1629 m. vakarinėje Kėdainių dalyje plytėjusiuose dvaro laukuose apsigyveno vokiečiai evangelikai liuteronai, kurie dešimčiai metų buvo atleisti nuo mokesčių. 1667 m. Kėdainių dvaras priklausė Vilniaus vaivadai kunigaikščiui Jonušui Radvilai (su 534 valstiečių dūmais).

1811 m. per vedybinius ryšius Kėdainiams atitekus vokiečių kilmės lenkų grafo Pranciškaus Čapskio nuosavybėn, dešiniajame Dotnuvėlės krante grafas įkūrė naują dvaro sodybą. Vėliau, 1844 m. šios vietoje Marijonas Čapskis pasistatė mūrinius dvaro rūmus bei šalimais įveisė parką. Dvaro teritorijoje taip pat buvo pastatyta sūrių gamykla ir alaus darykla.

Po 1863 m. sukilimo numalšinimo Marijonas Čapskis buvo apkaltintas sukilėlių remimu ir ištremtas į Sibirą, o jo dvaras konfiskuotas. 1866 m. nauju dvaro savininku tapo Rusijos armijos generolas Eduardas Totlebenas (1818–1884), kuris tariamai vis tiek kilniaširdiškai sumokėjo buvusiam dvaro šeimininkui ir vėliau iš pagrindų rekonstravo dvaro rūmus bei išplėtė parką. Po 1871 m. perstatymo rūmai pasipuošė dviem bokštais su piramidinėmis vėlyvojo renesanso formų viršūnėmis. 1884 m. E. Totlebenas mirė užsienyje, kur buvo išvykęs gydytis. Laikinai buvo palaidotas Kėdainiuose, Totlebenų koplyčioje-mauzoliejuje. 1886 m. dvaras buvo atskirtas nuo miesto.

Totlebenai dvarą valdė iki I pasaulinio karo. Tarpukariu rūmuose veikė mokytojų seminarija, melioratorių mokykla. 1944 m. Liepos 30 d. Kėdainių dvaras buvo susprogdintas besitraukiančių vokiečių karių. Spėta išsaugoti tik tarp griuvėsių rastą unikalų Saulės laikrodį, kuris dabar stovi Kėdainių Rotušės skulptūrų kiemelyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kėdainių senamiesčio nekilnojamojo kultūros paveldo apsaugos specialiojo teritorijų planavimas" (PDF). Kultūros paveldo departamentas. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2017-12-13. Nuoroda tikrinta 2017-12-12.
2. ↑  „Kėdainių krašto istorijoje - Totlebenų šeimos pėdsakai". bernardinai.lt. Nuoroda tikrinta 2017-12-12.
Muitinės kriminalinės tarnybos emblema
**Muitinės kriminalinė tarnyba** (sutr. **MKT**) - Lietuvos muitinės specialioji įstaiga, įsteigta 2002 m. kovai su kontrabanda ir kitais muitų teisės aktų pažeidimais ir nusikaltimais. Tarnybos steigėjas - Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos.

Pagal Operatyvinės veiklos įstatymą Muitinės kriminalinė tarnyba yra operatyvinės veiklos subjektas.

Teisiniai pagrindai
-------------------

Muitinės kriminalinė tarnyba savo veikloje vadovaujasi Lietuvos Respublikos muitinės įstatymu, Tarnybos Lietuvos Respublikos muitinėje statutu, Muitinės kriminalinės tarnybos nuostatais, Lietuvos Respublikos muitinės pareigūnų etikos kodeksu ir kitais teisės aktais.

Veikla
------

Muitinės kriminalinę tarnybą sudaro 3 regioniniai skyriai (Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje).

Muitinės kriminalinė tarnyba atlieka ikiteisminį tyrimą dėl nusikaltimų, susijusių su muitinės veikla, juos tirdama, gali taikyti kriminalinės žvalgybos veiksmus ir priemones. Tarnyba taip pat analizuoja informaciją, susijusią su pažeidimų tendencijomis ir priežastimis ir pagal kompetenciją imasi priemonių joms šalinti.

Muitinės kriminalinė tarnyba organizuoja prevencinio pobūdžio priemones kontrabandos ir kitų nusikaltimų užkardymui, teisės aktų nustatyta tvarka sulaiko neteisėtai gabenamas prekes, daiktus bei su jais susijusius asmenis.

Tarnyba bendradarbiauja su Lietuvos Respublikos teisėsaugos ir kitomis valstybės institucijomis, kartu su jomis vykdo bendras operacijas. Ji taip pat bendradarbiauja su Europos Sąjungos institucijomis ir kitų šalių institucijomis.

Išnašos
-------

1. ↑  „Lietuvos Respublikos muitinės įstatymas". *2004 m. balandžio 27 d. įstatymas Nr. IX-2183*. Lietuvos Respublikos Seimas. Nuoroda tikrinta 2024-03-09.
2. ↑  MKT nuostatai[neveikianti nuoroda]
3. ↑  „Dėl Lietuvos Respublikos muitinės pareigūnų etikos kodekso patvirtinimo". *2006 m. gruodžio 27 d. įsakymas Nr. 1B-888*. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos. Nuoroda tikrinta 2024-03-09.

Nuorodos
--------

* Archyvuota kopija 2019-04-14 iš Wayback Machine projekto. (Muitinės kriminalinės tarnybos puslapis Lietuvos muitinės svetainėje)
| Berberų regionasAchagaras ⵃoⴳⴳⴰⵔ |
| --- |
|  |
| Šalis | pietinis Alžyras |
| Tautos | berberai (tuaregai) |
| **Kalba** | tuaregų |
| **Miestai** | Tamanrasetas |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |
|  |
|  |

**Achagaro kalnynas** (arab. جبال هقار) – didžiulė, tuščia, beveik Prancūzijos dydžio plynaukštė Sacharos centre. Teritorijos plotas apie 550 000 km². Aukščiausia vieta – pietryčių Alžyre esantis Tahato kalnas (2918 m).

Iš trijų pusių apsuptas kyšančių uolų, vakaruose Achagaras pereina į Tanezrufto plynaukštę („Troškulio šalį").

Nors Achagaras, arba Hogaras, vadinamas kalnynu, iš tikrųjų tai plynaukštė. Jos viduryje, Atakoru vadinamoje srityje, atvėsę lavos srautai sudarė vulkanines uolienas, kurios sulūžinėjo ir suskilinėjo kaip milžiniškos šlako krūvos paviršius.

Iš šio klodo beveik iki 3000 m aukščio kyla gausybė bokštų, kūgių ir strėlių, susidariusių iš fonolito vulkaninės uolienos. Lavai vėstant uoliena sutrūkinėjo į pailgas prizmes, panašias į milžiniškus stačius šparagų ryšelius ar vargonų vamzdžius. Vien Atakoro teritorijoje yra daugiau kaip 300 šių monolitų. Klajoklių tuaregų gentis, mažiausiai 2000 metų gyvenanti Achagare, vadino šią vietovę *Assekrem* („pasaulio galas").

Tarp tų kalnų visiškai nėra augmenijos, maža jos ir visame Achagaro masyve. Kritulių iškrinta retai ir nedaug, tačiau vienur kitur stačiasieniuose kanjonuose vanduo susirenka į duburius ir sudaro sąlygas augti šiokiems tokiems žalumynams – tai sukuria iliuziją, kad gilumoje vėsiau.

Tautos vardas – tuaregai – arabiškai reiškia „Dievo paliktieji", nes jie vėlai atvirto į islamą ir iki šiol kiek nukrypsta nuo griežčiausių šio tikėjimo dogmų. Moterys nedengia veido ir turi daug įtakos šeimos reikalams; tuaregų šeimos daugiausia monogaminės.

Šiandien Achagaro regionas yra gausiai lankomas turistų.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Scheffel, Richard L.; Wernet, Susan J. eds. (1980). *Natural Wonders of the World*. United States of America: Reader's Digest Association, Inc. pp. 32–33. ISBN 0-89577-087-3.
2. ↑  *Ahaggar*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-07-26.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMagribo regionai |
| --- |
|  |
| Vakarų Magribas | 
Rifas **·**  Habtas **·**  Tamasna (Šavija **·**  Dukala **·**  Abda **·**  Rahamna **·**  Sraghna **·**  Čiadma) **·**  Susas **·**  Tadla **·**  Tekna |
|  |
| Vidurio Magribas | 
Oranė **·**  Algerua **·**  Kabilija **·**  Konstantinua **·**  Uarsenis **·**  Oresas |
|  |
| Rytų Magribas | 
Ifrikija **·**  Kirenaika **·**  Tripolitanija **·**  Marmarika |
|  |
| Sacharos Magribas | 
Mzabas **·**  Guiras **·**  Sauira **·**  Gurara **·**  Tuatas **·**  Tidikeltas **·**  Achagaras **·**  Ridhas **·**  Zibanas **·**  Tanezruftas **·**  Fesanas |

 |
|  |
| --- |
| JAV valstybės sekretorius*United States Secretary of State* |
| JAV valstybės sekretoriaus emblema 
JAV valstybės sekretorius Anthony Blinken |
| Įkurta | 1789 m. liepos 27 d. (1789-07-27) |
| Tipas | Valstybės sekretorius |
| Departamentas | JAV valstybės departamentas |
| Rezidencija | Vašingtonas, JAV |
| Pirmas ėjęs pareigas | Tomas Džefersonas |
| Oficiali svetainė | www.state.gov |

JAV valstybės sekretoriaus vėliava
**JAV Valstybės sekretorius** (angl. *United States Secretary of State*) – JAV Valstybės departamento (Užsienio reikalų ministerijos atitikmuo) vadovas.

Departamentas įkurtas 1789 m. JAV Valstybės sekretorius atitinka daugelio šalių Užsienio reikalų ministro pareigas. JAV Valstybės sekretorius – ketvirtas pagal svarbą ir eilę pavaduoti prezidentą, pareigūnas.

Valstybės sekretorių skiria JAV prezidentas, o po klausymo Senato Užsienio reikalų komitete jį patvirtina JAV Senatas. Valstybės sekretorius kartu su JAV iždo sekretoriumi, JAV gynybos sekretoriumi ir JAV generaliniu prokuroru paprastai laikomi keturiais svarbiausiais ministrų kabineto nariais dėl jų atitinkamų departamentų svarbos.

Šiuo metu JAV Valstybės sekretoriaus pareigas eina Anthony Blinken. Jis yra 71-asis istorijoje JAV Valstybės sekretorius.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Jungtinių Valstijų valstybės sekretorių sąrašas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Heads of State, Heads of Government, Ministers for Foreign Affairs", Protocol and Liaison Service, United Nations. Nuoroda tikrinta November 2, 2012.
2. ↑  "Cabinets and Counselors: The President and the Executive Branch" (1997).

Nuorodos
--------

JAV valstybės depatramento tinklapis
Vyriškis su katiliuku
**Katiliukas** (angl. *bowler hat, coke hat, derby, billycock*) – kieta fetrinė skrybėlė su aptakiu viršumi.

Istorija
--------

Prekystalis su katiliukais
Katiliukas buvo sukurtas 1849 m. Londono skrybėlininkų Tomo ir Viljamo Boulerių (*Thomas and William Bowler*), gavusių užsakymą iš skrybėlių prekybos firmos *Lock & Co. of St. James’s*, kuri buvo įkurta 1676 m. ir veikia iki dabar. *Lock & Co* turėjo užsakymą sukurti klientui prie galvos priglundančią skrybėlę žemu viršumi, kad apsaugotų jodinėjančių jėgerių galvas nuo žemai augančių medžių šakų. Iki tol jie dėvėjo cilindrus, kuriuos lengvai numušdavo ir sugadindavo. Buvo tikimasi, kad naujosios skrybėlės apsaugos jėgerius, jei šiuos užpuls brakonieriai.

Nuorodos
--------

1. ↑  „The history of the Bowler hat at Holkham" (PDF). Coke Estates Ltd. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2012-02-12. `{{cite web}}`: Cite has empty unknown parameter: `|coauthors=` (pagalba)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Katiliukas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Petras Arminas-Trupinėlis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1853 m. birželio 16 d.Deksniškiuose, Gižų valsčius, dab. Vilkaviškio raj. |
| Mirė | 1885 m. kovo 18 d. (31 metai)Marijampolėje |
|  |
| Veikla | lietuvių poetas, vertėjas |
|  |
| Alma mater | 1871 m. Veiverių mokytojų seminarija |

**Petras Arminas-Trupinėlis** (1853 m. birželio 16 d. Deksniškiuose, Gižų valsčius, dab. Vilkaviškio raj. – 1885 m. kovo 18 d. Marijampolėje) – lietuvių poetas, vertėjas.

Biografija
----------

Atminimo akmuo rašytojo tėviškėje
1871 m. baigė Veiverių pedagoginius kursus. Mokytojavo Alvite, Naumiestyje, 1877–1883 m. Marijampolės gimnazijos mokytojas. Valdžios įtartas antirusiška veikla perkeltas į Augustavą. 1884 m. atsisakė mokytojo vietos ir grįžo į Marijampolę. Platino draudžiamą lietuvišką spaudą.

Nuo 1883 m. bendradarbiavo laikraščiuose „Aušra", „Nemuno sargas" ir kt. Paskelbė istorinių tyrinėjimų (*Nusidavimai Lydos pilies* ir kt.). Publicistikoje, istoriniuose straipsniuose aukštino lietuviškumą. Sukūrė eilėraščių, pasakėčių. kūriniai, parašyti sklandžia kalba, turintys silabotoninės eilėdaros požymių, veikė lietuvių poezijos raidą.

Į lietuvių k. išvertė dalį Adomo Mickevičiaus baladės „Tėvo sugrįžimas" (1884 m.), „Trys Budriai" (1892 m.) ir poemos „Gražina" fragmentų (1903 m.), Liudviko Kondratovičiaus-Syrokomlės poemas „Kaimo mokykla" (1884 m.) ir „Piastų duktė" (1884 m.), A. Puškino *Skendinys* (1884 m.; pirmasis meninis A. Puškino vertimas į lietuvių kalbą), I. Krylovo ir I. Krasickio pasakėčių. Sudarė „Lietuvišką chrestomatiją", bet negavo leidimo spausdinti.

Bibliografija
-------------

* Raštai, Tilžė, 1893 m.
* Raštai, Vilnius, 1907 m.
* Eilės, Vilnius, 1970 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Leonas Gineitis. Arminas-Trupinėlis, Petras. Lietuvių literatūros enciklopedija. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas. – Vilnius, 2001. – ISBN 9986-513-95-2
2. ↑  *Petras Arminas-Trupinėlis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 30 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

  

**Gimdymas** – placentinių žinduolių fiziologinis procesas, kurio metu vaisius iš gimdos yra išstumiamas į išorę. Taip pat išstumiami vaisiaus dangalai ir placenta.

Žmonės
------

Gimdymas cezario pjūvio pagalba
Paprastai naujagimis gimsta 38–41 nėštumo savaitę (maždaug suėjus 9 nėštumo mėnesiams arba 280 dienų). Jeigu gimsta anksčiau – tai vadinama *priešlaikiniu gimdymu*, jeigu vėliau – *užsitęsusiu nėštumu*. Gimdymo terminas paprastai apskaičiuojamas pagal paskutinių mėnesinių datą.

Artėjančio gimdymo požymiai: 36–38 savaitę gimdos dugnas nusileidžia žemyn, likus kelioms dienoms iki gimdymo truputį sumažėja nėščiosios svoris. Gimda tampa labai jautri, net silpni dirgikliai gali sukelti jos susitraukimus. Prieš gimdymą gimdos kaklelis suminkštėja, sutrumpėja, truputį prasiveria, vaisius stipriau spaudžia dubens dugną, moteriai gali pasidaryti lengvesnis kvėpavimas. Gimdymo pradžia – pirmieji reguliarūs (ne rečiau kaip kas 10–15 min.) gimdos raumenų susitraukimai – sąrėmiai, kurie rodo gimdymo proceso pradžią. Gimdymas trunka apie 7–10 valandų. Jo eiga skirstoma į tris laikotarpius:

1. gimdos kaklelio atsivėrimas – trunka nuo reguliarių gimdos susitraukimų (sąrėmių) pradžios iki visiško gimdos kaklelio atsidarymo. Dažniausiai šio laikotarpio pabaigoje nubėga vaisiaus vandenys;
2. vaisiaus išstūmimas – trunka tol, kol vaisius užgimsta. Jo metu vaisius išstumiamas per gimdymo takus;
3. placentos atsiskyrimas – prasideda vaisiui užgimus, o baigiasi placentos išstūmimu. Šis laikotarpis pavojingas gimdyvei dėl galimo kraujavimo.

Vaisiui gimus nukerpama virkštelė ir naujagimis pradeda „savarankišką" gyvenimą. Vidutinis naujagimio ūgis yra apie 51–53 cm, svoris – 3,3–3,7 kg.

Dauguma moterų (apie 90 %) gimdymo metu jaučia skausmus. Skausmas malšinamas vaistais, arba moterys konsultacijose mokomos, kaip skausmo išvengti ar jį sumažinti. Gimdymas, kurio metu kūdikis gimsta neįprastai, tačiau operacijos metu prapjaunant motinos pilvo ertmę, vadinama cezario pjūviu. Vėlyvose nėštumo stadijose patartina rečiau mylėtis siekiant nesukelti priešlaikinio gimdymo. Kūdikiai, gimę anksčiau ar vėliau nei įprastas terminas, būna kiek mažiau gyvybingi. Prieš pat gimdymą būtina laikytis kūno higienos.

XVII–XIII a. tikėtina, kad nesėkmingi gimdymai nusinešdavo daugiau nei 1 % gimdyvių gyvybių, o gimdančiai moteriai ne vieną kartą tokia tikimybė išaugdavo iki 4 %. Šiuo metu JAV 20–34 m. moteriai t. y. šešta pagal dažnumą mirties priežastis. Išsivyščiusiose šalyse kur netaikomi pažangiausi medicinos metodai gimdymai vis dar palyginus neretai baigiasi komplikacijomis ar net gimdyvių ir (ar) naujagimių žūtimis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Helmuth, Laura (2013-09-10). „The Disturbing, Shameful History of Childbirth Deaths". *Slate*. ISSN 1091-2339. Nuoroda tikrinta 2024-02-22.
2. ↑  „A WHO report shows that pregnancy is killing 800 women a day". *The Economist*. ISSN 0013-0613. Nuoroda tikrinta 2024-02-22.

Nuorodos
--------

* Gimdymo animacija
Įprastas 12 cm diskas (kairėje) ir 8 cm diskas (dešinėje)
**MiniDVD** (taip pat **Mini DVD** arba **miniDVD**) – DVD disko, kurio skersmuo yra 8 cm (3,15 colių), formatas. Daugumoje MiniDVD formato diskų telpa 1,4 GB duomenų, tačiau yra variantų, kurie talpina iki 5,2 GB.

Talpa
-----

Įrašomi 8 cm diskai dažniausiai naudojami DVD vaizdo kamerose. Dažniausiai pasitaikantys MiniDVD diskai talpina 1,4 GB duomenų, tačiau yra variantų, pvz. dvisluoksniai arba dvipusiai diskai, kurie gali pasiūlyti iki 5,2 GB saugyklos vietos. Kaip ir įprasti didesni DVD diskai, Mini DVD gali būti +R, +R DS, +R DL, +R DL DS, +RW, +RW DS, -R, -R DS, -R DL, -R DL DS, -RW ir -RW DS variacijų.

| Fizinis dydis | Vieno sluoksnio talpa | Dviejų sluoksnių talpa |
| --- | --- | --- |
| 12 cm, vienpusis | 4,7 GB | 8,5 GB |
| 12 cm, dvipusis | 9,4 GB | 17,0 GB |
| 8 cm, vienpusis | 1,46 GB | 2,66 GB |
| 8 cm, dvipusis | 2,92 GB | 5,32 GB |
|

Išnašos
-------

1. 1 2  *120 mm DVD - Read-Only Disk* (PDF) (Standard) (anglų) (3rd leid.). ECMA. 2001 m. balandžio mėn. p. 4. 267.
2. 1 2  *80 mm DVD - Read-Only Disk* (PDF) (Standard) (anglų) (3rd leid.). ECMA. 2001 m. balandžio mėn. p. 4. 268.