recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Pozityvus mąstymas** – psichotechnika, mąstymo būdas, paremtas savitaiga, kurio tikslas teigiamai veikti sąmonę bei pasąmonę. Vadinamojo *išsipildančio pranašavimo* (***Self-fulfilling prophecy***) dėka pozityvusis mąstymas turi padėti siekiant asmeninių tikslų.

Istorija
--------

Pozityvaus mąstymo išeities pozicija grįsta tuo, kad žmogaus smegenys gali būti „programuojamos", t. y. leidus pasąmonėje įsišaknyti tam tikram įsitikinimui, šis turi sąlygoti praktinį jo įgyvendinimą ar bent jau palengvinti pasirinkto tikslo pasiekimą.

1921 Oskaras Šelbachas (*Oscar Schellbach*) įkūrė Mentalinio pozityvizmo institutą, platino vad. *Sielofonijos plokšteles* („Seelephonie-Platten") bei parašė knygą Mano sėkmės sistema („Mein Erfolgs-System", 300.000 egz.). 1937 m. Napoleonas Hilas išleido knygą ***Galvok ir būk turtingas** !* (daugiau nei 1 mln. egz. tiražu), vėliau važinėjo po JAV ir vedė seminarus, platindamas universalios sėkmės filosofijos pagrindus.

Atstovai
--------

Napoleonas Hilas, Joseph Murphy, Erhard Freitag, Oscar Schellbach, Norman Vincent Peale, Anthony Robbins, Brian Tracy, Tom Peters, Vera F. Birkenbihl, Jürgen Höller, Deilas Karnegis.

Technika
--------

Kiekvieną dieną turi būti tariamos tam tikros afirmacijos. Tikslai - įvairūs: gera savijauta ir jos siekis, nuotaikos pakėlimas, įsitikinimų įtvirtinimas, sėkmės „pritraukimas".

Pozityviojo mąstymo atveju mechaniškasis sąmonės „programavimas" tik tariant tam tikras frazes gali būti neveiksmingas. Būtina imtis konkrečios veiklos, kuria siekiama tam tikrų tikslų ir kuriuos būtina aiškiai ir periodiškai sau įvardinti, įsivaizduoti siekiamą rezultatą kaip jau įvykusį. Kadangi pasąmonė nesugeba atskirti tikrovės nuo realybės, sėkmės faktas užregistruojamas kaip tikras, ir tai skatina didesnį pasitikėjimą savimi. Pozityvių minčių įsitvirtinimas pasąmonėje suteikia vidinių jėgų ir ryžto žmogaus veikloje.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Autosugestija
* Meditacija
* Atsipalaidavimas

Nuorodos
--------

* Populiariosios psichologijos straipsnis, autorius Olegas Lapinas
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Italijos demografiją**.

**Gyventojų skaičius:**  58 126 212 (2009 m. apskaičiavimai) 

Gyventojų amžiaus piramidė
Populiacijos kitimas 1960 - 2006 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais.
**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 13,5 %
* *15-64 m.:* 66,3 %
* *65 m. ir vyresni:* 20,2 % (2009 m. apsk.)

**Amžiaus mediana:**

* *bendra:* 43,3 m.
* *vyrų:* 41,8 m.
* *moterų:* 44,8 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** -0,047 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 8,18 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 10,72 mirčių/1000 gyv. per metus (2008 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 2,06 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 5,51 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 80,2 m.
* *vyrų:* 77,26 m.
* *moterų:* 83,33 m. (2009 apsk.)

**Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:**

* *bendras:* 98,4 %
* *vyrų:* 98,8 %
* *moterų:* 98 % (2001 m. surašymas)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Italija (angliškai) Archyvuota kopija 2017-07-09 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Italijos miestai

v • a • r **Europos gyventojai** 

Airija |
Albanija |
Andora |
Armėnija |
Austrija |
Azerbaidžanas |
Baltarusija |
Belgija |
Bosnija ir Hercegovina |
Bulgarija |
Čekija |
Danija |
Estija |
Graikija |
Gruzija |
Islandija |
Ispanija |
Italija |
Jungtinė Karalystė |
Juodkalnija |
Kazachija |
Kosovas |
Kroatija |
Latvija |
Lenkija |
Lichtenšteinas |
Lietuva |
Liuksemburgas |
Makedonija |
Malta |
Moldavija |
Monakas |
Norvegija |
Nyderlandai |
Portugalija |
Prancūzija |
Rumunija |
Rusija |
San Marinas |
Serbija |
Slovakija |
Slovėnija |
Suomija |
Švedija |
Šveicarija |
Turkija |
Ukraina |
Vatikanas |
Vengrija |
Vokietija
**Margarita Vaičekonienė-Sliesoraitytė** (1958 m. kovo 14 d. Kamenio mieste, Altajaus krašte), muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Seneliai ir tėvai – 1941 – ųjų tremtiniai. Būdama 2,5 metų su tėvais ir seneliais grįžo į Panevėžį. Mokėsi 1-ojoje aštuonmetėje ir 7-ojoje vidurinėje mokykloje, baigė vaikų muzikos mokyklą (mokyt. V. Grytienės akordeono klasė). 1974–1978 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio J. Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (dėst. G. Viržonienė). 1978–1983 muziką studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė I. Kačinskienė).

1983–1986 Panevėžio 16-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytoja ir vaikų chorų vadovė, dainavo Švietimo darbuotojų chore „Nevėžis".

Nuo 1986 Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos dėstytoja, nuo 1993 Panevėžio konservatorijos pagrindinės muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1997 muzikos mokytoja metodininkė, nuo 1982 folklorinio ansamblio „Versmė" vadovė.

1989 pradžioje mokytoja suorganizavo Panevėžio politinių kalinių ir tremtinių mišrųjį chorą (75 dalyviai), kuris pasivadino vardu „Likimai". Kolektyvas aktyviai įsitraukė į politinę – koncertinę veiklą, 1991 sausio 10-13 budėjo prie Parlamento rūmų Vilniuje, koncertavo ne tik savo mieste, bet ir Vilniuje, Rygoje, Šiauliuose, Biržuose, Anykščiuose, Pasvalyje, Rokiškyje ir kitur. Jis gieda bažnyčiose, dalyvavo 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių dainų šventėse „Leiskit į Tėvynę" Kaune (1991), Vilniuje (1993), Panevėžyje (1995) ir Klaipėdoje (1997), surengė per 250 koncertų ir išpopuliarino daug tremtinių dainų bei giesmių.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Mulu kalno nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Klintinės smailės Mulu nac. parke Klintinės smailės Mulu nac. parke |
| **Vieta:** | Malaizijos vėliava Malaizija (Saravakas) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Miris |
| 

Žemėlapis rodantis Mulu kalno nacionalinis parkas vietą.Mulu kalno nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 4°07′55″ š. pl. 114°55′08″ r. ilg.﻿ / ﻿4.13194°š. pl. 114.91889°r. ilg.﻿ / 4.13194; 114.91889Koordinatės: 4°07′55″ š. pl. 114°55′08″ r. ilg.﻿ / ﻿4.13194°š. pl. 114.91889°r. ilg.﻿ / 4.13194; 114.91889 |
| **Plotas:** | 528,6 km² |
| **Įkurtas:** | 1974 m. |
| **Valdymas:** | Saravako miškų ūkis |
|  **Vikiteka:** | Mulu kalno nacionalinis parkas |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 1013 |

**Mulu kalno nacionalinis parkas** (malaj. *Taman Negara Gunung Mulu*) – saugoma gamtos sritis Malaizijoje, Borneo saloje, Saravako valstijos šiaurės rytuose, Brunėjaus pasienyje. Įsteigtas 1974 m.

Nacionalinis parkas apima antro pagal aukštį kalno Saravake – Mulu (2376 m) – apylinkes. Būdingi karstiniai reiškiniai – klintiniai karstiniai atlikuoniai (smilės), gilūs kanjonai, daug urvų (bendras ištirtų požeminių galerijų ilgis 295 km). Parke yra Air Džerniho urvynas ir Lubang Nasib Baguso urvas, su didžiausia pasaulyje Saravako grota (atrasta 1981 m.). Priekalnėse veši drėgnieji atogrąžų miškai.

Mulu kalno nacionalinis parkas pasižymi didele gamtine įvairove: aptikta apie 3500 aukštesniųjų augalų rūšių, iš jų apie 1500 gaubtasėklių rūšių, 67 žinduolių rūšys, 262 paukščių rūšys. Tarp būdingų parko gyvūnų yra malakinis kalao, baltakuodis ragasnapis, itin retas šalmuotasis kalao, 12 rūšių šikšnosparniai, barzdotasis šernas, didžioji gimnūra, vakarinis ilgakulnis, krabaėdė makaka, malajinis lokys, sumatrinis raganosis, orangutanas.

Nuo 1977 m. Mulu kalno nacionalinio parko karstą tiria Didžiosios Britanijos speleologai. 2000 m. parkas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Parkas yra itin atokioje vietoje, pasiekiamas tik per Mulu oro uostą arba plaukiant aukštyn Baramo upe iš Mirio.

* Elnių urvasElnių urvas
* Temstant pakyla būriai šikšnosparniųTemstant pakyla būriai šikšnosparnių
* Parke gausu gyvačių (Rhabdophis chrysargos)Parke gausu gyvačių (*Rhabdophis chrysargos*)
* Džiunglių upelisDžiunglių upelis
* Mulu kalnasMulu kalnas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mulu kalno nacionalinis parkas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
| Gelvonų herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2016-04-14* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Gelvonų herbas** – Lietuvos heraldikos komisijos priimtas Gelvonų miestelio (Širvintų raj.) heraldinis simbolis, jo identiteto ir savivaldos ženklas, 2016 m. balandžio 14 d. patvirtintas LR Prezidentės dekretu Nr. 1K-627.

Aprašas
-------

Gelvonų herbe akcentuojami Švč. Mergelės Marijos simboliai – mėlyno fono skyde vaizduojami rožės žiedai ir auksinis pėdos pėdsako siluetas. Sukūrė dailininkas Juozas Galkus.

Pėdos simbolis siejamas su Švč. Mergelės Marijos apsilankymo vieta – Gelvonų Pliaterių koplyčioje saugomas Švč. Mergelės Marijos pėdos akmuo, ant kurio apsireiškusi Dievo Motina įspaudė pėdą. Vienas iš ankstyviausių šaltinių, aprašančių Gelvonų pėduotąjį akmenį, yra išlikęs Vilniaus vyskupo Mykolo Slupskio 1670 m. atliktas žmonių, patyrusių stebuklus prie to akmens, protokolas. Pėduotasis akmuo vadinamas Švč. Mergelės Marijos pėda.

Istorija
--------

Gelvonų istorija siekia 1385 m. kuomet šis vardas buvo paminėtas istoriniuose kryžiuočių karo kelių į Lietuvą aprašymuose. Lietuvos valstybės istorijai Gelvonai reikšmingi kaip Didžiosios Kovos apygardos Lietuvos partizanų veikimo po Antrojo pasaulinio karo teritorija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Širvintų rajono savivaldybė. Lietuvos heraldikos komisija patvirtino Gelvonų herbą[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Dekretas Dėl Gelvonų herbo tvirtinimo
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Larus argentatus** |
| --- |
| Sidabrinis kiras (Larus argentatus)Sidabrinis kiras (*Larus argentatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Sėjikiniai paukščiai  *( Charadriiformes)* |
| Šeima: | Kiriniai  *( Laridae)* |
| Gentis: | Kirai  *( Larus)* |
| Rūšis: | Sidabrinis kiras  *( Larus argentatus)* |

 |
| Binomas |
| ***Larus argentatus***Pontoppidan, 1763 |

**Sidabrinis kiras** (*Larus argentatus*) – kirinių (*Laridae*) šeimos paukštis, kuris išvaizda panašus į paprastąjį kirą, bet už jį žymiai didesnis, dar skiriasi ir snapo bei kojų spalva. Nugara ir sparnai pilki. Sparnų galai juodi su baltomis dėmėmis. Snapas geltonas su raudona dėme posnapyje. Kojos raudonos.

Kūnas 56 cm ilgio, sveria 1–1,8 kg. Jaunikliai labai panašūs į tokio pat dydžio kitų rūšių kirų jaunus paukščius.
Balsas panašus į kitų kirų. Skrisdamas šaukia lyg kvatodamas „cha-ga-ga", tupėdamas – skambiai „ijach-ijach-ijach" arba gerkliniu „kvo-kvo".

Minta panašiai kaip ir kiti stambūs kirai.
Peri kaimyniniuose kraštuose, labiau paplitęs šiaurėje.
Gyvena Šiaurės Amerikoje, Azijoje ir Europoje. Lietuvoje dažnas pajūryje traukimo metu.

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sidabrinis kiras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Sidabra |
| --- |
| Sidabra Joniškyje Sidabra Joniškyje |
| **Ilgis** | 45 km |
| **Baseino plotas** | 144 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,4 m³/s |
| **Ištakos** | Juodžiai |
| **Žiotys** | Platuonė |
| **Šalys** | Latvija, Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Sidabra |
|  |
| 

| Vietovardžio kirčiavimas  ( kirčiuotė) |
| --- |
|
| *Vardininkas:* | Sidabrà |
| *Kilmininkas:* | Sidabrõs |
| *Naudininkas:* | Si̇̀dabrai |
| *Galininkas:* | Si̇̀dabrą |
| *Įnagininkas:* | Si̇̀dabra |
| *Vietininkas:* | Sidabrojè |

 |

**Sidabra** (latv. *Sidrabe*) – upė Lietuvoje (Joniškio r.) ir Latvijoje (Jelgavos sav.); Platuonės intakas. Išteka Joniškio rajone, ties Juodžių kaimu. Vaga iki Milvydžių kaimo (ties Lietuvos-Latvijos pasieniu) sureguliuota – iškastas gilus griovys. Įteka į Platuonę 26 km nuo jos žiočių. Įrengti 5 tvenkiniai prie Linkaičių, Jauneikių, Kalnelio, Joniškio (2).

Sidabra ties Šarkiais
Upėvardis kelyje  **1607**  Joniškis–Vaineikiai–Šarkiai . Šalia tilto, dešinėje, įrengtas hidrologinių matavimų punktas
Didžiausi intakai – Vilkiaušis (dešinysis), Kuisupis (kairysis).

Pavadinimo kilmė siejama su žodžiu *sidabras*. Prie upės žmonių gyventa nuo seno. Tai liudija Linkaičių pilkapynas, Jauneikių kaJoniškis District Municipalitypinynas. Vidurupyje V-XIII a. buvo įsikūręs vienos Vakarų Žiemgalos žemės Sidabrės centras.

Upėvardis kilo nuo metalo pavadinimo *sidabras*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Sidabra*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 659
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 297
**Italijos eurų monetų** averse vaizduojami įvairūs Italijos meno kūriniai. Kiekvienos monetos (nuo 1 cento iki 2 eurų) dizainą kūrė skirtingi dizaineriai: Eugenio Driutti, Luciana De Simoni, Ettore Lorenzo Frapiccini, Claudia Momoni, Maria Angela Cassol, Roberto Mauri, Laura Cretara ir Maria Carmela Colaneri. Visose monetose vaizduojamos 12 Europos Sąjungos žvaigždžių, gamybos metai, susikertančios raidės *RI* (*Repubblica Italiana* , Italijos Respublika) ir raidė *R*, reiškianti Romą. Nors apyvartoje euro monetos šioje šalyje pasirodė 2001 m. pabaigoje, šiose monetose įrašyti 2002 m.

Visų monetų dizainą rinko Italijos TV žiūrovai balsavimo būdu. Vienintelis 1 euro monetos dizainas buvo išrinktas tuo metu šalies prezidento Carlo Azeglio Ciampi. Joje vaizduojamas Leonardo da Vinci kūrinys Vitruvijaus žmogus. Pasak C. Ciampi, toks pasirinkimas simbolizuoja „monetos tarnystę žmogui, o ne atvirkščiai".

2 eurų proginės monetos
-----------------------

*Pagrindinis straipsnis – 2 eurų proginės monetos*.
* Pasaulio maisto programai – penkiasdešimt metų (2004)Pasaulio maisto programai – penkiasdešimt metų (2004)
* Europos Konstitucijos pasirašymo pirmosios metinės (2005)Europos Konstitucijos pasirašymo pirmosios metinės (2005)
* XX žiemos olimpinės žaidynės – Turinas, (2006)XX žiemos olimpinės žaidynės – Turinas, (2006)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Italijos eurų monetos** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Italy Euro Coins


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REuras |
| --- |
|  |
| Kita | 
* Europos ekonominė ir pinigų sąjunga
* Euro zona
 |
|  |
| Administravimas | 
* Europos Centrinis Bankas
* Europos centrinių bankų sistema
* Eurosistema
* Euro grupė
 |
|  |
| Nominalai | 

|  |  |
| --- | --- |
| Banknotai | 
5 Eur · 10 Eur · 20 Eur · 50 Eur · 100 Eur · 200 Eur · 500 Eur |
|  |
| Monetos | 
1 ct · 2 ct · 5 ct · 10 ct · 20 ct · 50 ct · 1 Eur · 2 Eur · 2 Eur proginės monetos · Euro monetų rinkinys |

 |
|  |
| Monetos pagal šalį | 

|  |  |
| --- | --- |
| EU šalys | 
* Airija
* Austrija
* Belgija
* Estija
* Graikija
* Ispanija
* Italija
* Kipras
* Kroatija
* Latvija
* Lietuva
* Liuksemburgas
* Malta
* Nyderlandai
* Portugalija
* Prancūzija
* Slovakija
* Slovėnija
* Suomija
* Vokietija
 |
|  |
| Ne EU šalys | 
* Andora
* Monakas
* San Marinas
* Vatikanas
 |

 |

 |
| **Alminas Mačiulis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1961 m. kovo 31 d. (62 metai) |
|  |
| Alma mater | 
* 1984 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas,
* 1997 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas

 |

**Alminas Mačiulis** (g. 1961 m. kovo 31 d.) – lietuvių inžinierius, transporto vadybininkas, valstybės tarnautojas.

Biografija
----------

1984 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Mechaninės technologijos fakultetą ir įgijo transporto inžinieriaus ekonomisto kvalifikaciją. 1997 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete apsigynė socialinių mokslų daktaro laipsnį.

1984–1991 m. buvo Lietuvos mokslų akademijos Ekonomikos instituto Transporto problemų skyriaus ekonomistas, mokslinis bendradarbis.
1991–1993 m. Susisiekimo ministerijos Ekonominių programų ir prognozių skyriaus viršininko pavaduotojas. 1993–1996 m. – Transporto politikos ir programų skyriaus viršininkas, 1996–1997 m. – Transporto politikos ir investicijų departamento direktorius. 1997–2000 m. – Transporto politikos ir tarptautinių ryšių departamento direktorius, 2000–2001 m. – Tarptautinių ryšių ir Europos integracijos departamento direktorius.

2001–2002 m. Susisiekimo viceministras. 2002 m. balandžio mėn. – 2009 m. birželio mėn. – ministerijos valstybės sekretorius. 2009–2011 m. – Susisiekimo ministerijos kancleris. 2011 m. vasario mėn. – 2012 m. gruodžio mėn. buvo Transporto Investicijų Direkcijos vadovas.

Nuo 2012 m. – Ministro pirmininko kancleris.

Šaltiniai
---------

1. ↑   (DELFI inf.)
| Ravičiuslenk. *Rawicz* |
| --- |
|        |
| *Ravičiaus rotušė* |
|  |
| 

RavičiusRavičius

51°37′0″ š. pl. 16°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.61667°š. pl. 16.88333°r. ilg.﻿ / 51.61667; 16.88333﻿ (Ravičius)Koordinatės: 51°37′0″ š. pl. 16°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.61667°š. pl. 16.88333°r. ilg.﻿ / 51.61667; 16.88333﻿ (Ravičius) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Didžiosios Lenkijos vaivadija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1638 m. |
| **Meras** | Tadeusz Pawłowski |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 21 183  |
| **Plotas** | 7,81 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 2 712 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 63-900 |
| **Tinklalapis** | www.rawicz.pl |
|  **Vikiteka** | Ravičius |
|  |
| **Kirčiavimas** | Rãvičius |

**Ravičius** (lenk. *Rawicz*; vok. *Rawitsch*) – miestas vidurio Lenkijoje. Apskrities centras. Nuo 1999 m. priklauso Didžiosios Lenkijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Lešno vaivadijoje. 21 183 gyventojai (2011 m. duomenys).

Istorija
--------

Miestą protestantų pabėgėliams iš Silezijos Trisdešimtmečio karo metu (1638 m. tais pačiais metais suteiktos miesto teisės) įkūrė Adamas Olbrachtas Pšyjma-Pšyjemskis (*Adam Olbracht Przyjma-Przyjemski*). XIX a. pr. mieste stovėjo protestantų bažnyčia ir rotušė. Pagrindinė miesto pramonė buvo cigarų ir uostomo tabako gamyba. Prekiauta grūdais, vilna, galvijais, kailiais bei mediena. 1905 m. gyveno 11 403 žmonės.
| **Oskaras Kurnatauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1834 m. |
| Mirė | 1911 m. (~77 metai)Ryga |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Latvijos evangelikų reformatų kunigas |
| Pareigos | Vicesuperintendentas |
|  |
| Alma mater | Tartu universitetas |

**Oskaras Jonas Kurnatauskas** (vok. *Oscar Ferdinand Johannes von Kurnatowski*, rus. *Оскаръ Курнатовскій*, latv. *Oskars Kurnatovskis*; 1834 m. Kražiuose – 1911 m. Rygoje) – Lietuvos ir Latvijos evangelikų reformatų kunigas, vicesuperintendentas.

Biografija
----------

Kurnatauskų giminė Lietuvoje įsikūrė 1676 m. kai iš Poznanės atvykęs Andriejus Kurnatovskis buvo paskirtas Slucko kunigaikštystės paseniūniu. Vėliau devyni Kurnatauskų vyrai tarnavo kunigais Lietuvos reformatų bažnyčioje „Unitas Lithuaniae".

Oskaras gimė ir augo žinomo Žemaitijos distrikto vicesuperintendento ir Kėdainių kunigo Tito Romano Kurnatausko vienuolikos asmenų šeimoje. Baigęs Slucko gimnaziją, jis studijavo teologiją Dorpato universitete. Paskirtas kunigauti į Biržus, šiame mieste praleido 18 metų. Kartu su superintendentu Konstantinu Močiulskiu pastatė iki mūsų dienų išlikusią raudonų plytų Biržų evangelikų reformatų bažnyčią.

1875 m. Kuršo reformatų konsistorijos pakviestas persikėlė gyventi į Mintaują, joje iki 1910 m. ėjo kunigo ir Konsistorijos patarėjo pareigas. Iš Mintaujos važinėjo į Rygą, kur miesto reformatų bažnyčioje telkėsi lietuvių tikinčiųjų bendruomenė, nuo 1902 m. turėjusi vieną-dvi lietuviškas pamaldas per mėnesį. Kartu su kunigu Alfredu Geistu (vok. *Alfred Geist*) užaugino bendruomenę iki penkių šimtų ir jau 1908 m. buvo įkurta atskira Rygos evangelikų reformatų lietuvių parapija. 1910 m. Kurnatovskiai pervažiavo gyventi į Rygą.

Šeimoje užaugo šeši vaikai, iš kurių labiausiai žinomas Konstantinas Kurnatauskas – pirmasis Kelmės progimnazijos direktorius ir Kauno valstybinio universiteto profesorius, Lietuvos reformatų bažnyčios Sinodo išrinktas išeivių generaliniu superintendentu.

O.Kurnatauskas nebuvo abėjingas krašto istorijai. 1884 m. kartu su Mintaujos apskrities teisėju baronu Francu fon 
Bistramu, Mintaujos gimnazijos mokytoju Karlu Boy ir kunigu Augustu Bylenšteinu dalyvavo tiriant lietuvių Griežės ir latvių Griezės apylinkes.

Įvertinimas
-----------

* Rusijos caras apdovanojo 1863-1864 m. sukilimo numalšinimo atminimo medaliu

Šaltiniai
---------

* Valdis Teraudkalns. *Reformātu tradicija Latvijas teritorijā 20 gadsimtā*, p. 79 Archyvuota kopija 2018-02-13 iš Wayback Machine projekto.
* *Kunigas Oskaras Kurnatauskas*  (biografija) // Lietuvos evangelikų reformatų enciklopedija
* *Oskaras Jonas Kurnatauskas*
* Egidijus Ūksas. *Prisimenant kunigą prof. dr. Konstantiną Kurnatauską*
* Ernestas Vasiliauskas. *Julijus Dioringas – XIX amžiaus Šiaurės Lietuvos tyrėjas* psl. 141 // www.zurnalai.vu.lt Archyvuota kopija 2016-02-22 iš Wayback Machine projekto.
|  *Ray Ewry*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Raymond Clarence Ewry |
| Gimė | 1873 m. spalio 14 d.  Lafajetas, JAV |
| Mirė | 1937 m. rugsėjo 29 d. (63 metai)  Long Ailandas, JAV |
| Atstovauja (-vo) | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava JAV |
|  |
| Rungtys | Šuoliai |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**8 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**8 |
|  |

**Ray Ewry** (g. 1873 m. spalio 14 d. - m. 1937 m. rugsėjo 29 d.) – JAV lengvaatletis, daugkartinis olimpinis čempionas. Pirmasis žmogus istorijoje laimėjęs aštuonis olimpinių aukso medalių.

Biografija
----------

Paryžiuje vykusiose antrosiose moderniose 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse amerikietis dalyvavo trijose lengvosios atletikos rungtyse. Šuolių į tolį iš vietos, trišuolio iš vietos ir šuolio į aukštį iš vietos rungtyse amerikietis pelnė aukso medalius. 1904 m. vasaros olimpinėse žaidynėse amerikietis laimėjo aukso medalius šuolių į tolį iš vietos, trišuolio iš vietos ir šuolio į aukštį iš vietos rungtyse. 1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Ray Ewry laimėjo šuolių į tolį iš vietos ir šuolio į aukštį iš vietos rungtis. Amerikietis tapo daugiausiai aukso medalių laimėjusiu sportininku istorijoje.

Nuorodos
--------

* Sports Reference svetainėje Archyvuota kopija 2020-04-17 iš Wayback Machine projekto.
Oskar Schindler
**Oskaras Šindleris** (vok. *Oskar Schindler*; 1908 m. balandžio 28 d. Cvitau, Moravija, Austrija-Vengrija – 1974 m. spalio 9 d. Hildesheimas, Vokietija) – istorinė Antrojo pasaulinio karo asmenybė, savo pasiaukojamais veiksmais išgelbėjusi apie 1 200 žydų gyvybes.

Biografija
----------

Gimė 1908 m. balandžio 28 d. ir augo Sudetuose, vokiečių šeimoje ir prieš Antrąjį pasaulinį karą tapo Abvero agentu. Karo metu pasibaisėjęs savo tautiečių nacių elgesiu su žydais, prie iš žydo pramonininko perimtos emalės indų gamyklos Krokuvoje sukūrė stovyklą su pakenčiamomis sąlygomis.

Būdamas gudriu ir įtakingu SS sluoksniuose, jis sugebėjo išlaviruoti ir sunkiose situacijose, nors du kartus buvo areštuotas. Baigiantis karui, kai žydai buvo pradėti masiškai naikinti, jis karinės gamyklos kūrimo dingstimi Čekijoje evakavo apie 1000 žydų, tokiu būdu jiems išgelbėdamas gyvybes, nors nauja gamykla neišleido nei vieno tinkamo ginklo. Po karo, O. Šindleriui patyrus sunkumų, išgelbėti žmonės jam atsidėkojo – jis po pusmetį praleisdavo Izraelyje kaip gerbiamas kitatautis. Suteiktas Pasaulio tautų teisuolio vardas.

Apie jį parašyta populiari knyga „Šindlerio sąrašas", taip pat sukurtas populiarus filmas „Šindlerio sąrašas".

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Oskar Schindler** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Šindlerio istorija Archyvuota kopija 2007-10-23 iš Wayback Machine projekto.
* Oskaras ir Emilie Schindler Yad Vashem Memoriale
* Oskaro Šindlerio sąrašas - Auschwitz.dk
* Holokausto teisuolių bibliografija Archyvuota kopija 2013-10-26 iš Wayback Machine projekto.
* JAV Holokausto memorialinis muziejus - Oskar Schindler Archyvuota kopija 2006-07-19 iš Wayback Machine projekto.
* Interviu su Mimi Reinhard, Šindlerio sekretore
Butelis ir taurė "Pilsner Urquell" alaus
**Pilzenas** (vok. *Pilsner*, *Pilsener* ar tiesiog *Pils*) – tai šviesiojo lagero tipo alus, sukurtas XIX a. viduryje Pilzeno mieste (dabartinėje Čekijoje).

Pagal standartą LST 1394:2009 „Alaus pramonė. Aiškinamasis žodynas" *pilzenas* yra šviesusis žemutinės fermentacijos nestiprus alus, pasižymintis aiškiai juntamu apynių kartumu ir aromatu.

Istorija
--------

Iki XIX a. vidurio Čekijoje tradiciškai buvo gaminamas viršutinės fermentacijos alus elis, jis buvo tamsus ir drumstas. Tuo tarpu kai kurie Bavarijos aludariai savo alų, gamintą su apatinės fermentacijos mielėmis, saugodavo vėsiai, nuo ko alus tapdavo skaidresnis, gaivesnio skonio, ilgiau išsilaikydavo.

Pilzeno miesto alaus darykla „Mešťanský Pivovar" (dabar vadinasi „Pilsner Urquell") nusisamdė bavarą *Josef Groll*, kuris, panaudodamas bavarišką alaus išlaikymo (*lagern*) būdą ir naują šviesų salyklą, 1842 m. sukūrė pirmąjį pilzeno tipo alų (*pilsner*). Ši šviesiųjų apynių, minkšto Pilzeno apylinkių vandens, apynių ir bavariško brandinimų būdo kombinacija sukūrė skaidrų, auksinės spalvos alų, kuris sparčiai išplito po Europą. Šiam alui plisti po Centrinę Europą padėjo ir gerėjantis to metu susisiekimas, šis alaus gamybos būdas buvo plačiai imituojamas.

Šiuolaikinis pilzenas
---------------------

Išradus modernias šaldymo sistemas, alui gaminti lagero būdu nebebūtini šalti urvai ar rūsiai, kuriuose būtų laikomas alus. Kai kurios daryklos (pvz. *Pilsner Urquell*) dalį alaus saugo tradiciniu būdu.

Šiuolaikiniai pilzeno tipo alūs yra labai šviesios spalvos (nuo blyškiai gelsvos iki auksinės), aiškiai jaučiamas apynių kvapas ir skonis. Čekiški pilzenai (pvz. *Pilsner Urquell* ar *Staropramen*) paprastai būna švelnesnio skonio, o vokiški – kartesni, ypač Vokietijos šiaurinėje dalyje. Žinomos vokiško pilzeno rūšys – *Flensburger*, *Beck's*, *Bitburger*, *Fürstenberg*, *Herrenhäuser*, *Jever*, *König*, *Krombacher*, *Radeberger*, *St Pauli Girl*, *Veltins*, *Wernesgrüner*.

Pilzeno tipo alų gamino beveik visos didesniosios Lietuvos alaus daryklos. Lietuvoje pilzenais („pilsneris") paprastai būna silpniausia daryklos gaminama šviesiojo alaus rūšis (pvz. Utenos ir Kalnapilio *Pilsner*, Tauro *Pilzneris*, Švyturio *Gintarinis*).

Nuorodos
--------

1. ↑  plzenas in LST 1394:2009 „Alaus pramonė. Aiškinamasis žodynas" Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Bribriai |
| --- |
| Gyventojų skaičius | 10 000 |
| Populiacija šalyse | Kosta Rika |
| Kalba (-os) | ispanų, bribrių |
| Religijos | šamanizmas |
| Giminingos etninės grupės | čorotegai, kabekarai, borukai |

**Bribriai** (*Bribri*) – indėnų tauta, gyvenanti pietinėje Kosta Rikoje. Dauguma gyvena Limono provincijoje, Talamankos kantone (Bribri, Puerto Vjecho ir kt. gyvenvietės). Kita grupė gyvena Puntarenaso provincijoje, Buenos Airių kantone. Populiacija siekia ~10 tūkst. žmonių. Kalba čibčų kalbų šeimai priklausančia bribrių kalba, dalis kalba tik ispaniškai.

Verčiasi žemdirbyste, ypač bananų, kakavmedžių auginimu, taip pat augina kukurūzus, pupeles, šakniagumbius. Medžioja paukščius, žvejoja, augina kiaules. Labiausiai paplitę amatai yra krepšių pynimas ir muzikos instrumentų gamyba. Gyvena mediniuose namuose ant polių, gan toli vienas nuo kito.

Bribrių tikėjimas animistinis, turi šamanizmo bruožų. Tikima dievu-kūrėju Sibu.
Broliai (iš dešinės) Marselis Diušanas, Žakas Vijonas ir Raimonas Diušanas-Vijonas 1913 m. Piuto
**Raimonas Diušanas-Vijonas** (Diušampas-Vijonas, pranc. *Raymond Duchamp-Villon*, 1876–1918) – Prancūzijos XX a. pradžios skulptorius, vienas pirmųjų kubistinės skulptūros atstovų.

Biografija
----------

Raimonas Diušanas-Vijonas (orig. Raimonas Diušanas) gimė 1876 m. lapkričio 5 d. Danvilio komunoje prie Ruano. Vienas jo brolių buvo vėliau vienu iš garsiausių XX a. avangardinių menininkų tapęs Marselis Diušanas. 1894−1898 m. jis mokėsi mediciną Paryžiaus universitete. Dėl ligos jam teko apleisti studijas ir jis nusprendė tapti skulptoriumi. 1902 m. pirmą kartą jo skulptūra buvo eksponuota Nacionalinės dailės draugijos salone. 1903 m. jo skulptūra buvo jame eksponuota antrą kartą ir skulptorius apsigyveno Neji prie Senos netoli Paryžiaus. 1905 m. įvyko R. Diušano-Vijono paroda Rudens salone ir bendra su broliu, tapytoju Žaku Vijonu, Legripo galerijoje. Kartu su broliu R. Diušanas-Vijonas 1907 m. apsigyveno Paryžiaus priemiestyje Piuto. Ankstyvoji R. Diušano-Vijono skulptūra buvo paveikta O. Rodeno, po 1910 m. jis pradėjo kurti supaprastintų formų kubistinius kūrinius. Jis 1907 m. buvo priimtas į Rudens salono vertinimo komisiją ir po 1910 m. daug prisidėjo prie kubizmo skulptorių propagavimo. R. Diušanas-Vijonas eksponavo kartu su kitais avangardistais Paryžiuje ir užsienyje: 1913 m. Arsenalo parodoje Niujorke, S. V. U. Mánes galerijoje Prahoje ir 1914 m. „Audros" (*Der Sturm*) galerijoje Berlyne.

Pirmojo pasaulinio karo metu R. Diušanas-Vijonas tarnavo armijos medicinos tarnyboje. Jo dalinys stovėjo Šampanėje, kur 1916 m. skulptorius susirgo vidurių šiltine, nuo kurios mirė 1918 m. spalio 19 d. ligoninėje Kanuose. Garsiausia jo skulptūra minima „Arklys" (1914).

Galerija
--------

* „Katė"
* „Įsimylėjėliai"
* „Maggy"
* „Arklys"

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raymond Duchamp-Villon** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Encyclopaedia Britannica
* Gugenheimo muziejaus informacija
| Pilvė |
| --- |
|  Pilvė Pilviškiuose |
| **Ilgis** | 57,1 km |
| **Baseino plotas** | 329,8 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,94 m³/s |
| **Ištakos** | Ežerėlio apylinkės |
| **Žiotys** | Šešupė |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Pilvė |

**Pilvė** – upė Lietuvoje; Šešupės dešinysis intakas. Prasideda Kauno rajone, pelkynuose į pietryčius nuo Ežerėlio. Teka į pietvakarius Prienų rajonu, Kazlų Rūdos savivaldybe per Kazlų Rūdos miškus; smarkiai vingiuoja. Žemupyje teka į vakarus, teka Vilkaviškio rajonu. Įteka į Šešupę Pilviškiuose (153 km nuo Šešupės žiočių).

Intakai: Kunigupis, Didžiupis, Plaušinė, Vabalkšnė (kairieji), Bartupė, Rūdupis (dešinieji).

Slėnio plotis 20–60 m. Pilvės debitas vidurupyje (ties Senažiške): vidutinis – 1,03 m³/s, didžiausias – 20,2 m³/s, minimalus – 0,007 m³/s (vasarą) iki 0,001 m³/s (žiemą). Dalis vidurupio įeina į Kazlų Rūdos kraštovaizdžio draustinį. Žemupyje prie Pilvės įrengtas pramoninės žuvininkystės kompleksas.

Didesnės gyvenvietės prie Pilvės: Jūrės GS, Čečetai, Šalniškė, Valaitiškė, Bebruliškė, Pačtoriškė, Griešiai, Antanavas, Užpilviai, Pilviškiai.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *pilvė* („dumblas, dumblynė").

* Pilvė 1,5 km šiauriau Ąžuolų Būdos
* Pilvė Pagramdinėje
* Užšalęs upelis Pliopliuose

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Pilvė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. 381 psl.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Anechaspranc. *Aného* |
| --- |
| *Anechas iš lagūnos pusės* |
|  |
| 

AnechasAnechas

6°14′0″ š. pl. 1°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.23333°š. pl. 1.60000°r. ilg.﻿ / 6.23333; 1.60000﻿ (Anechas)Koordinatės: 6°14′0″ š. pl. 1°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.23333°š. pl. 1.60000°r. ilg.﻿ / 6.23333; 1.60000﻿ (Anechas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Togo vėliava Togas |
| **Regionas** | Pajūrio regionas |
| **Prefektūra** | Ežerų prefektūra |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 48 000  |
|  |
|  **Vikiteka** | Anechas |

**Anechas** (pranc. *Aného*) − Togo miestas, uostas įsikūręs Pajūrio regione; 45 km į rytus nuo Lomės. Jis yra tarp jūros ir Togo ežero.

Istorija
--------

Anechas – istoriškai svarbiausia genų etninės grupės teritorija. Manoma, kad seniausia karalystė XVII a. buvo įkurta Anecho Glidži rūmuose, ir ją įkūrė išeiviai iš ga etninės grupės vakaruose (dab. Gana). XIX a. čia atskilo Lawson ir Adžigo linijos. Visos šios trys tradicinės dinastijos vis dar oficialiai valdo Aneche.

Nuo XVII a. Anechas tapo vienu svarbiausių regiono prekybinių miestų, vykdęs prekybą su portugalais. Šiems jis buvo žinomas kaip **Mažasis Popo** (pagal ryčiau esantį jorubų miestą Didįjį Popo). Kuomet regione įsitvirtino Vokietijos kolonijinė imperija, jie įkūrė savo Togolando koloniją. Anechas 1886 m. tapo pirmąja jos sostine ir ja išbuvo iki 1897 m. kuomet sostinė perkelta į Lomę, kadangi Anechas patyrė kranto eroziją. Iš Vokietijos kolonijos laikų išlikę keletas žymių miesto bažnyčių.

Vėliau Anechas tapo Prancūzijos Togolendo uostu. Dėl istorinės svarbos ir architektūros 2000 m. įregistruotas kaip kandidatas tapti Pasaulio kultūros paveldu.

Miestas susideda iš trijų dalių: vakarinė dalis Anechoganas driekiasi tarp Togo ežero ir jūros. Čia gausu vietinių pirklių namų ir rūmų. Zébé yra ryčiau, ir čia koncentruojasi Vokiečių kolonijiniai pastatai. Glidži yra šiauriau, ir čia yra ne tik valdovų rūmai, bet ir koncentruojasi šventosios girios, yra vudu religijos dvasinis centras.

Sportas
-------

* AS Gbohloé-Su des Lacs - futbolo klubas.
* „de Boka" stadionas, talpinantis 10 000 žiūrovų.

Išnašos
-------

1. ↑  STADE DE BOKA: 10 000 capacity

Nuorodos
--------

Anecho įtraukimas į pasaulio paveldo sąrašą (pranc.)
**Europos notarų tinklas** (angl. *European Notarial Network*; **ENN**) – Europos Sąjungos pagalbinis instrumentas klausimams, peržengiantiems valstybių sienas spręsti. Tikslas - padėti notarams tarptautinėje praktikoje. ENN sudaro 21 ES valstybės narės ir Kroatija.

Istorija
--------

2006 m. spalio 11 d. Marselyje (Prancūzija) CNUE nusprendė kurti tinklą.

2007 m. lapkritį ENN pradėjo savo veiklą.

Lietuva
-------

Europos notarų tinklo ir Lietuvos notarų rūmų pastangomis buvo parengtas informacinis biuletenis "Paveldėjimas Europoje", kuriame aprašomas paveldėjimo procedūrų Europos Sąjungos šalyse (išskyrus Daniją) bei Kroatijoje reglamentavimas.

Lietuvos notarų rūmų atstove Europos notarų tinkle paskirta Kauno miesto 27-ojo notaro biuro notarė Miglė Čirbaitė. Ji 2008 m. gruodžio 3 d. dalyvavo Antrajame Europos notarų tinklo atstovų susitikime Paryžiuje (Prancūzija).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Apie ENN Archyvuota kopija 2015-03-31 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Europos notarų tinklo atstovų susitikimas

Tinklavietė Archyvuota kopija 2013-04-14 iš Wayback Machine projekto.
**Europos teisės akademija** (angl. *Academy of European Law*, vok. *Europäische Rechtsakademie*, **ERA**) – kvalifikacijos kėlimo bei stažavimosi įstaiga Tryre (Reino kraštas-Pfalcas, pietvakarių Vokietija).

Europos teisės akademija yra teisės mokymo centras bei forumas, skirtas visos Europos teisininkams. Jis veikia kaip jungiamoji grandis tarp sprendimus Europoje priimančių centrų, išsidėsčiusių Briuselyje, Liuksemburge ir Strasbūre, bei Europos teisę praktikuojančių teisininkų. Europos teisės akademija [ERA] organizuoja konferencijas, seminarus, mokslinius vizitus, kalbų kursus, teisinio mokymo projektus, leidybinę veiklą.

Istorija
--------

Europos teisės akademija, kaip viešoji įstaiga, buvo įkurta Europos Parlamento iniciatyva 1992 m.

Sritis – ES teisė, EŽTT teisė (žmogaus teisės), ESTT praktika. Rengia kursus, vasaros mokyklas, ekskursijas. Mokymosi kalbos – anglų, prancūzų, vokiečių (kursai verčiami paraleliai žodžiu).

Stipendijos
-----------

Kursams finansuoti teikiamos Peter Caesar vardo stipendijos. Pretendentai – ES šalių valstybės tarnautojai, teisininkai ir kt.

Nuorodos
--------

* Europos teisės akademija (anglų, vokiečių, prancūzų, italų k.)
**Europos pašto ir telekomunikacijų administracijų konferencija** (CEPT) buvo įkurta 1959 m. birželio 26 d. kaip Europos valstybių telekomunikacijų ir pašto organizacijas koordinuojanti institucija. Akronimas kilęs iš prancūziško pavadinimo varianto *Conférence européenne des administrations des postes et des télécommunications*.

CEPT buvo atsakinga už Europos telekomunikacijų standartų instituto (ETSI) įsteigimą 1988 m.

CEPT struktūra skirstoma į tris pagrindines dalis:

* Elektroninių ryšių komitetas (ECC) yra atsakingas už radijo ryšio ir telekomunikacijų reikalus. ECC sudarytas 2001 m. rugsėjį susijungus ECTRA ir EMTT (Europos radijo ryšio komitetas)
	+ ECC nuolatinis sekretoriatas yra Europos elektroninių ryšių tarnyba (ECO)
* Europos pašto reguliavimo komitetas (CERP, pranc. *Comité européen des régulateurs postaux*) yra atsakingas už pašto reikalus
* Komitetas dėl TTS politikos (Com-TTS) yra atsakingas už CEPT veiksmų koordinavimo organizavimą, rengiantis TTS Tarybos veiklos posėdžių eigai, įgaliotoms konferencijoms, Pasaulio telekomunikacijų plėtros konferencijoms, Pasaulio telekomunikacijų standartizacijos asamblėjoms.

Valstybės narės
---------------

*2007 m. spalio mėn. duomenimis: 48 valstybės.*

Airija, Albanija, Andora, Austrija, Azerbaidžanas, Baltarusija, Belgija, Bosnija ir Hercegovina, Bulgarija, Čekija, Danija, Estija, Graikija, Gruzija, Islandija, Ispanija, Italija, Jungtinė Karalystė, Juodkalnija, Kroatija, Kipras, Latvija, Lenkija, Lichtenšteinas, Lietuva, Liuksemburgas, Makedonija, Malta, Moldova, Monakas, Nyderlandai, Norvegija, Portugalija, Prancūzija, Rumunija, Rusija, San Marinas, Serbija, Slovakija, Slovėnija, Suomija, Švedija, Šveicarija, Turkija, Ukraina, Vatikanas, Vengrija, Vokietija.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Tarptautinė telekomunikacijų sąjunga
* Pasaulinė pašto sąjunga
* WiMAX

Nuorodos
--------

* CEPT tinklalapis
* ECC tinklalapis
* ECO tinklalapis
* CERP tinklalapis
* Com-TTS tinklalapis
| Karališkosios Maroko ginkluotosios pajėgos*arab. القوات المسلحة الملكية* |
| --- |
|  |
| Įkurtos | 1956 m. |
| Žmogiškieji resursai |
| Amžius | 18 metų |
| Privalomoji tarnyba(šauktiniai) | 355 479 vyrų, 16–49 amžiaus,343 016 moterų, 16–49 amžiaus (2008 m.) |
| Mobilizaciniai resursai | 9 152 580 vyrų, 15–49 amžiaus, 9 080 830 moterų, 15–49 amžiaus |
| Tinkamų karinei tarnybai | 7 627 988 vyrų, 15–49 amžiaus, 
7 754 873 moterų, 15–49 amžiaus |
| Aktyvus  personalas | 196 300 (2006 m.) (25 vieta pasaulyje) |
| Rezervo dydis | 150 000 (2002 m.) |
| Finansinės išlaidos |
| Biudžetas | 7 630 mln. (MAD) ~2 600 mln. litų |
| Proc. nuo BVP | 5 % |
| Karinė pramonė |
| Užsienio tiekėjai | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos Prancūzijos vėliava Prancūzija Ispanijos vėliava Ispanija |

**Karališkosios Maroko karinės pajėgos** (arab. القوات المسلحة الملكية) kaip nacionalinės ginkluotosios pajėgos sudarytos 1956 m. Marokui iškovojus nepriklausomybę. Armijos pagrindą sudarė kolonijinėse Prancūzijos ir Ispanijos karinėse pajėgose tarnavę marokiečiai ir nacionalinio–išsivadavimo judėjimo kariai.

Skirstymas
----------

| Armijos rūšis: | Kiekis | Įkurta |
| --- | --- | --- |
| Karališkosios sausumos pajėgos | 178 000 | 1956 m. |
| Karališkosios karinės oro pajėgos | 13 500 | 1956 m. |
| Karališkosios jūrų pajėgos | 7 800 | 1960 m. |
| Karališkoji Maroko žandarmerija | 40 000 | 1956 m. |
| Pagalbinės pajėgos (nacionalinė policija ir žvalgyba) | 45 000 | 1956 m. |
| Maroko Karališkoji apsauga | 6 000 | 1956 m. |
| **VISO:** | **255 300** | **-** |

Istorija
--------

1950 metais karaliaus Hasano II–jo nurodymu Maroko karališkosios karinės pajėgos nuslopino partizaninį judėjimą Rifo kalnuose, kur vietiniai berberai kovojo už regiono nepriklausomybę. Operacijoje dalyvavo apie 20 000 karių.

1960 metais karališkosios karo pajėgos ne kartą dalyvavo kariniuose veiksmuose prieš Alžyro armiją šalies pasienyje.

Karo pradžioje su Vakarų Sachara, Maroko ginkluotosios pajėgos ženkliai sustiprėjo ir 1990 m. antroje pusėje reguliarioje armijoje tarnavo jau 195 500 karių (175 000 sausumos armija, 13 500 – oro pajėgos ir 7 000 – jūrų pajėgos). 1994 m. išlaidos gynybai sudarė 1/10 šalies biudžeto.

Po nepriklausomybės paskelbimo Maroko armija ne kartą šalyje vykdė ir destabilizacinius veiksmus prieš monarchiją. 1971 m. birželio 10 d. buvo pabandyta užimti karaliaus rūmus Shirate, netoli sostinės Rabato, o 1972 m. rugpjūčio 16 d. buvo bandymas numušti karaliaus lėktuvą, grįžtantį namo iš oficialaus vizito Prancūzijoje.

Armija taip pat malšino protesto demonstracijas ir nepaklusnumo akcijas 1981 m. Kasablankoje ir 1990 m. – Fese.

Galerija
--------

* Fregata „Mohamedas V" (FFGHM 611), 2005 m.Fregata „Mohamedas V" (FFGHM 611), 2005 m.
* Malunsparnis HH-65A „Delfinas" 2006 m. dalyvauja gelbėjimo operacijojeMalunsparnis HH-65A „Delfinas" 2006 m. dalyvauja gelbėjimo operacijoje

Išnašos
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Maroko karinės pajėgos** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  CIA World Factbook, Maroko ginkluotosios pajegos
*Šis straipsnis apie atlikėją. Apie muzikos grupę skaitykite straipsnyje Marilyn Manson (grupė).*
Marilyn Manson pasirodymo Romoje metu
**Marilyn Manson** (tikrasis vardas **Brian Hugh Warner**; g. 1969 m. sausio 5 d.) – dainininkas, žinomas dėl savo ekstravagantiško stiliaus. Amerikos visapusiškas menininkas, muzikantas, dailininkas, poetas, fotografas, aktorius ir režisierius.

Biografija
----------

Brian Hugh Warner gimė 1969 m. Jis yra vienintelis vaikas savo šeimoje. Jaunystėje studijavo žurnalistiką ir teatrą Broward koledže. Būdamas 18-os metų persikėlė į Floridą ir pradėjo rašyti poemas bei istorijas.

1989 Warner sugalvojo įkurti roko muzikos grupę. Jo grupė buvo žinoma kaip „Marilyn Manson & The Spooky Kids". Dabar jie žinomi paprasčiausiai kaip „Marilyn Manson". Jo sceninis vardas Marilyn Manson yra filmų žvaigždės Marilyn Monroe ir psichinio žudiko Charles Manson vardų kombinacija.

JAV žiniasklaida kaltino M. Manson'ą už 1999 m. žudynes „Columbine" mokykloje, todėl jis pasirodė filme „Bowling for Columbine" (2002), kuriame išreiškė savo nuomonę apie apkaltinimus ir pačias žudynes.

Nuo 1999 iki 2001 Brianas buvo susižadėjęs su striptizo šokėja ir aktore Rose McGowan. Šįkart jis vedė Dita Von Teese, tačiau jų santuoka truko tik pusmetį. Nuo 2007 iki 2010 draugavo su Evan Rachel Wood. Šiomis dienomis jis nebe toks šokiruojantis, Mansono muzika yra labiau poetiška. Jo naujausias albumas – „The Pale Emperor".

Nuorodos
--------

* Oficiali Marilyn Manson svetainė
| Mansuraالمنصورة‎ |
| --- |
| *Saulėlydis Mansuroje* |
|  |
| 

MansuraMansura

31°03′0″ š. pl. 31°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿31.05000°š. pl. 31.38333°r. ilg.﻿ / 31.05000; 31.38333﻿ (Mansura)Koordinatės: 31°03′0″ š. pl. 31°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿31.05000°š. pl. 31.38333°r. ilg.﻿ / 31.05000; 31.38333﻿ (Mansura) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Egipto vėliava Egiptas |
| **Muhafaza** | Dakahlijos muchafaza |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1219 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 480 494  |
|  |
|  **Vikiteka** | Mansura |

**Mansura** (arab. المنصورة‎ = *Al Manṣūra*) – miestas šiaurės Egipte, Nilo deltoje, prie Nilo atšakos Damietos, 120 km į šiaurės rytus nuo Kairo. Dakahlijos muchafazos administracinis centras. Medvilnės valymo, aliejaus spaudimo, ryžių valymo, tekstilės pramonė. Prekybos medvilne, ryžiais, linais, vaisiais centras. Yra nacionalinis muziejus, Saleh Ajub el Kebiro mečetė, Šinavio rūmai, universitetas (įkurtas 1962 m.).

Istorija
--------

1219 m. Miestą įkūrė Ajubidų generolas Al Adilas I. Po pergalingo Mansuros mūšio (1250 m.) prieš kryžininkus (Septintasis kryžiaus žygis) miestas pavadintas Mansura („pergalingoji"). Čia buvo įkalinta daug kryžininkų, tarp jų ir karalius Liudvikas IX Šventasis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 501
Havajų Šiaurės Vakarų salos
**Maro rifas** (havajiečių kalba *Nalukalala*) – didžiausias Havajų salyno Šiaurės Vakarų salų koralinis rifas. Plotas ~1 935 km². Rifą 1820 m. plaukdamas banginių medžioklės laivu „Maro", jį atrado kapitono Džozefas Alenas (Joseph Allen) (jis taip pat aptiko ir Gardnerio uolas).

Šio atolo forma neįprasta – ne būdingas ovalas ar apskritimas, bet išsibarsčiusi struktūra. Didžioji rifo dalis slypi po vandeniu. Didžiausias sausumos plotas (atoslūgio metu) ~4000 m².

Geologija
---------

Maro rifas yra suirusio ugnikalnio, priklausančio Havajų – Imperatoriaus kalnagūbriui, viršūnė. Jis, kaip ir kaimyniniai ugnikalniai, susiformavao, kai ši tektoninės plokštės vieta slinko virš karštojo taško, dabar esančio po povandeniniu Loihi ugnikalniu. Tada vulkaninė veikla iškėlė ugnikalnį, kuris po tam tikro geologinio laikotarpio užgeso, milžiniškas lavos svoris įlenkė Žemės plutą, ir ugnikalnis ėmė grimzti, o jo pakraščiai apaugo koralais.

Fauna ir flora
--------------

Atole gyvena 37 koralų rūšys (2000-2001 m. mokslinės ekspedicijos duomenys), gausu dumblių. Iš žuvų paminėtinos šeriadantinių, chirurgžuvinių, stauridinių, rifinių ryklių, galapaginių ryklių (*Carcharhinus galapagensis*) populiacijos.

Nuorodos
--------

* Šiaurės Vakarų salų koralinių rifų ekosistemos draustinis Archyvuota kopija 2006-02-12 iš Wayback Machine projekto.
* Išsamus Havajų valstijos žinynas

Koordinatės: 25°25′ š. pl. 170°35′ v. ilg.﻿ / ﻿25.417°š. pl. 170.583°r. ilg.﻿ / 25.417; 170.583

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RHavajų salynas |
| --- |
|  |
| Didžiosios salos | 

Havajai (sala) | Maui | Kahoolavė | Lanai | Molokai | Oahu | Kauai | Niihau
 |  |
|  |
| Havajų Šiaurės Vakarų salos | 

Nihoa | Nekerio sala | Prancūzų fregatų sekluma | Gardnerio uolos | Maro rifas | Laisanas | Lisianskio sala | Perlo ir Hermeso atolas | Midvėjaus atolas | Kurės atolas
 |
|  |
| Ugnikalniai | 

Loihi | Kilauea | Mauna Loa | Mauna Kea
 |
|  |
| Vietovės, salelės, kiti objektai | 

Honolulu | Perl Harboras | Lehua | Kaula |

 |
**Manosfera** (angl. *manosphere*) – svetainių ir internetinių forumų visuma, kurie propaguoja vyriškumą, aršią opoziciją feminizmui, ginocentrizmui, kartais ir mizoginiją. Manosferai tradiciškai priklauso judėjimai už vyrų bei tėvų teises, inceliai, MGTOW ir pikaperiai (PUA). Neretai manosfera siejama su radikaliąja politine dešine, kai kurios bendruomenės propaguoja prievartą prieš moteris.

Istorija
--------

Manosfera susiformavo socialinių judėjimų dėka XX a. 8–9 deš. Kai kurios grupės, laikančios save manosferos dalimi, kaip judėjimas už vyrų teises, egzistavo dar prieš atsirandant manosferos sampratai. Manoma, kad terminas „manosfera" pirmąkart panaudotas 2009 m. tinklaraščių kūrimo platformoje „Blogger". Šį žodį išpopuliarino pornografijos kūrėjas bei knygų autorius Aijanas Aironvudas (*Ian Ironwood*). Terminas tapo geriau žinomas, kuomet populiarioji žiniasklaida pradėjo informuoti visuomenę apie vyrus, įvykdžiusius smurto aktus prieš moteris, pasitelkusius seksualinę prievartą ar priekabiavusius internete.

Tyrinėtojos Emos Džein (*Emma A. Jane*) tvirtinimu, XXI a. 1–2 deš. tapo lemtingu laikotarpiu, kuomet manosferos bendruomenės pradėjo reikštis ne tik internete, bet ir realiame gyvenime.

Išnašos
-------

1. 1 2  *Hodapp, Christa. Men's Rights, Gender, and Social Media. — Lanham, MD : Lexington Books, 2017. — ISBN 978-1-49-852617-3.*
2. ↑  *Zuckerberg, Donna. Not All Dead White Men: Classics and Misogyny in the Digital Age. — Cambridge, Massachusetts, 2018. — ISBN 978-0-674-97555-2.*
3. 1 2  *Jones, Callum; Trott, Verity; Wright, Scott (2019-10-08). „Sluts and soyboys: MGTOW and the production of misogynistic online harassment" (PDF). New Media & Society.*
4. 1 2  *Ging, Debbie (2019). „Alphas, Betas, and Incels: Theorizing the Masculinities of the Manosphere". Men and Masculinities. 22 (4): 638—657.*
5. ↑  *Marwick, Alice & Lewis, Rebecca (2017-05-15), ﻿Media Manipulation and Disinformation Online﻿, New York: Data & Society Research Institute.*
6. ↑  *Nagle, Angela. Kill All Normies: Online Culture Wars From 4Chan And Tumblr To Trump And The Alt-Right. — Alresford, UK : Zero Books, 2017. — ISBN 978-1-78535-543-1.*