recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Vilius Antanas Kazanavičius** |
| --- |
| Gimė | 1936 m. liepos 6 d. (87 metai)Kriaunos, Rokiškio apskritis |
|  |
| Veikla | ekonomistas, ūkio ir visuomenės veikėjas |
| Partija | 1963 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1968 m. Kauno politechnikos institutas |

**Vilius Antanas Kazanavičius** (g. 1936 m. liepos 6 d. Kriaunose, Rokiškio apskritis) – Lietuvos ekonomistas, ūkio ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1957 m. baigė Vilniaus geležinkelio transporto technikumą ir įgijo techniko statybininko specialybę. 1957–1964 m. Pabaltijo geležinkelio Šiaulių apygardos namų ir statinių remonto ruožo meistras, darbų vykdytojas, 1962–1964 m. viršininkas. 1964–1966 m. 2-osios gelžbetoninių konstrukcijų gamyklos skyriaus viršininkas. 1967–1969 m. Šiaulių remonto gamyklos „Mechanika" direktorius.

1968 m. baigė Kauno politechnikos institutą ir įgijo inžinieriaus ekonomisto specialybę. 1969–1973 m. Šiaulių miesto Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, 1973–1980 m. Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1978 m. Maskvoje apgynė ekonomikos mokslų kandidato disertaciją tema „Miesto infrastruktūros organizavimo ir planavimo tobulinimas".

1976–1981 m. LKP revizijos komisijos narys. Nuo 1981 m. LKP CK narys. 1975–1990 m. LSSR AT deputatas. 1981–1990 m. LSSR MT pirmininko pavaduotojas. 1990–1992 m. SSRS atstovas Mozambike, vėliau pensininkas.

Miesto vadovas
--------------

Per 11 jo vadovavimo Vykdomajam komitetui metų Šiauliai ryškiai pasikeitė. Atsirado daug naujų statinių, įkurta naujų mokymo ir kultūros įstaigų, pertvarkytos ir išplėtotos iki tol veikusios, įrengta parko estrada, pastatyta Povilo Višinskio biblioteka, Respublikinės ligoninės chirurgijos korpusas, Dailės galerija, Kauno politechnikos instituto Šiaulių fakultetas, Santuokų rūmai, Inžinierių ir Mokytojų namai, „Saulės" ir „Laiko" kino teatrai, Vaikų dailės mokykla.

Jo iniciatyva Šiauliai pirmieji Lietuvoje įsirengė pėsčiųjų bulvarą, kuris ir šiandien puošia miestą. Pakito ir miesto komunalinis ūkis – išplėtotos vandenvietės, pastatyti du nauji viadukai, nutiesta naujų gatvių, kapitaliai suremontuota nemaža dalis senųjų, įkurti Lieporių ir Dainų parkai. Miesto vadovas pagyvino miesto intelektualinį ir kultūrinį gyvenimą, aktyviai rėmė miesto Dailininkų, Architektų ir kitų kūrybinių sąjungų, Dramos teatro, Inžinierių namų veiklą.

Bibliografija
-------------

* Neišsiųsti laiškai: prisiminimai ir pamąstymai. – Vilnius: Gairės, 2005. – 389 p.: iliustr. – ISBN 9986-625-63-7

Įvertinimas
-----------

* Šiaulių miesto savivaldybės tarybos 2000 m. rugsėjo 14 d. sprendimu Nr. 82 suteiktas Šiaulių miesto garbės piliečio vardas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-02-15 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Vytautas Šemeta. *Vilius Antanas Kazanavičius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. - 274
3. ↑   Archyvuota kopija 2014-12-28 iš Wayback Machine projekto.
| **Diphylleia grayi** |
| --- |
| Diphylleia grayi*Diphylleia grayi* žiedai ir lapai |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Vėdrynažiedžiai  *( Ranunculidae)* |
| Šeima: | Raugerškiniai  *( Berberidaceae)* |
| Gentis: | Diphylleia  *( Diphylleia)* |
| Rūšis: | Diphylleia grayi  *( Diphylleia grayi)* |

 |
| Binomas |
| ***Diphylleia grayi***F.Schmidt, 1868 |

**Diphylleia grayi** (*Diphylleia grayi*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) skyriaus, raugerškinių (*Berberidaceae*) šeimos, *Diphylleia* genties, daugiamečių vaistažolių rūšis.

*Diphylleia grayi* lapai ir uogos

Paplitimas
----------

Savaime paplitę vidurio ir šiaurinėje Japonijoje bei Rusijai priklausančioje Sachalino saloje, kurioje paplitęs negausiai. Mėgsta pakankamai drėgną dirvožemį.

Apibūdinimas
------------

*Diphylleia grayi* turi įdomią savybę – lyjant, jo žiedlapiai praranda baltą pigmentą ir tampa skaidriai permatomi it stiklas, o sausi vėl atgauna buvusį baltą pigmentą. Dėl šių savybių, šis augalas vadinamas „gėle skeletu".

Augalas auga gana lėtai ir užauga iki 0,4 m aukščio bei išsikeroja iki 1 m pločio. Jų lapai dideli, platūs, apie 20–25 cm ilgio. Žydi gegužės pabaigoje – birželio mėnesį. Žiedynas skėčio formos, iki 8–12 baltų, nedidelių Žiedų, kurių skersmuo iki 2 cm. Jų vaisius – tamsiai mėlynos spalvos uoga, panaši į mėlynes, kuri subręsta rugpjūtyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  interflora.com.au / Skeleton Flower Archyvuota kopija 2015-09-11 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  nksad.ucoz.ru / барбарисовые

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Diphylleia grayi** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* theplantlist.org / *Diphylleia grayi* F.Schmidt
* youtube.com / Beautiful "Skeleton Flower" Turns Transparent When It Rains- Diphylleia grayi
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Hiperbolė (matematika)
Matematikoje **hiperbolė** – kreivė plokštumoje, sudaryta iš dviejų nesikertančių begalinių šakų, kurios kiekvieno taško atstumų nuo dviejų pastovių taškų (vadinamų židiniais) skirtumo absoliutus dydis yra pastovus. Hiperbolė – vienas iš kūgio pjūvių, kertant sukimosi kūginį paviršių plokštuma, lygiagrečia jo dviem sudaromosiom. Hiperbolės gali būti įvairaus pavidalo: su įvairiais atstumais nuo centro iki viršūnės ir įvairiais ekscentricitetais.

Vienas hiperbolės praktinių taikymų – skaičiuojant trajektoriją kūno, turinčio pakankamai energijos pabėgti iš kito masyvaus kūno gravitacinio lauko. Šiuo atveju hiperbolės židinys – masyvaus kūno centras. Pavyzdžiui, hiperbolines trajektorijas Saulės atžvilgiu (t. y. hiperbolės židinys yra Saulės centras) turi žmogaus sukurti objektai „Voyager 1" ir „Voyager 2", o taip pat pirmasis žinomas tarpžvaigždinis asteroidas „ʻOumuamua" ir pirmoji žinoma tarpžvaigždinė kometa 2I/Borisov(en).

Lygtys
------

### Kanoninė lygtis

{\displaystyle {\frac {{x}^{2}}{{a}^{2}}}-{\frac {{y}^{2}}{{b}^{2}}}=1.}
Ši lygtis yra vadinama hiperbolės kanonine lygtimi. Ji turi du parametrus a ir b, kurie atitinkamai yra hiperbolės realus ir menamas pusašiai.
| **Rolandas Janavičius** |
| --- |
| Gimė | 1970 m. spalio 16 d. |
| Mirė | 2007 m. liepos 1 d. (36 metai)KlaipėdaLėbartų kapinėse |
| Tautybė | lietuvis |
|  |
| Veikla | Dainininkas |

**Rolandas Janavičius** (1970 m. spalio 16 d. – 2007 m. liepos 1 d. Klaipėdoje) – popmuzikos atlikėjas, išgarsėjęs su grupe „Rondo", vėliau pradėjęs solinę karjerą.

Biografija
----------

Muzikinę karjerą pradėjo grodamas pučiamaisiais instrumentais ir dainuodamas. 1987 m. pakviestas į profesionalų ansamblį „Nerija". Nuo 1991 iki 1996 m. dainavo grupėje „Rondo". 1995 m. išleido pirmąjį solinį albumą „88-uosius prisiminus" ir, panaudodamas įgytą sceninę patirtį, ėmėsi šou programų kūrėjo ir atlikėjo veiklos.

Būdamas 25-erių susirgo nosiaryklės vėžiu. Vėliau keletą metų sirgo skrandžio ir žarnyno vėžiu, nuo kurio 2007 m. birželio 30 d. naktį mirė Klaipėdos universitetinėje ligoninėje. Palaidotas Lėbartų kapinėse.

Diskografija
------------

### Albumai

* *1988-uosius prisiminus* (1995 m.)
* *Aš sugrįžau* (1997 m.)
* *Surask savy jėgų* (1999 m.)
* *Lūpos kaip medus* (2006 m.)

### Radijo singlai

* *Tu pašauki mane* (2005 m.)
* *Nepaleisk mano meilės* (2006 m.)
* *Apkabink mane* (2006 m.)
* *Lūpos kaip medus* (2006 m.)

Nuorodos
--------

1. ↑

* Rolando puslapis Frype.lt Archyvuota kopija 2008-02-24 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| ***Mėnulis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija JAV |
| Režisierius | Bernardo Bertolucci |
| Metai | 1979 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 142 min. |
| Kalba | italų ir anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Mėnulis** (it. *La luna*) – 1979 m. režisieriaus Bernardo Bertolucci sukurta drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jill Clayburgh – Katerina
* Matthew Barry – Džo
* Veronica Lazar – Marina
* Fred Gwynne – Duglas
* Alida Valli – Džiuzepės motina
* Tomas Milian – Džiuzepė
* Elisabetta Campeti – Ariana

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Paauglys Džo gyveno Los Andžele kartu su tėvais, tačiau vieną dieną viskas pasikeitė: jo tėvas Duglas mirė nuo širdies smūgio, o motina Katerina apsisprendė, kad jiems būtina skubiai persikelti į Italiją. Tiesa ta, kad kažkada ji čia gyveno, buvo operos solistė, o tikrasis Džo tėvas yra jos buvęs meilužis.

Naujoje vietoje Džo netrunka įnikti į narkotikus ir motina bet kokiomis priemonėmis stengiasi išgelbėti sūnų, net ir incestu. Jie vyksta į vietą, kur kažkada gyvendavo, kur randa tikrąjį Džo tėvą...
Bartolomėjaus Sprangerio „Autoportretas" (apie 1580-85, Meno istorijos muziejus Vienoje)
**Bartolomėjus Sprangeris** (ol. *Bartholomeus Spranger*, vok. *Bartholomäus Spranger*, 1546 m. kovo 21 d. Antverpenas – 1611 m. rugpjūtis, Praha) – XVI a. flamandų tapytojas ir grafikas. Šiaurės manierizmo atstovas. Jo tapybos darbams būdingas nuogų figūrų sudėtingomis pozomis vaizdavimas. Paveikslai dažniausiai alegoriniai, antikiniais motyvais. Lietuvos dailės muziejaus rinkiniuose yra jo paveikslas „Šv. Uršulė su kankinėmis" (nuolatinėje ekspozicijoje Radvilų rūmuose).

Biografija
----------

Bartolomėjus Sprangeris gimė 1546 m. kovo 21 d. Antverpene. Iš pradžių mokėsi pas Antverpeno dailininkus Jan Mandijn (1557-1559) ir Cornelis van Dalem (1560-1564). Po to trumpai dirbo Paryžiuje ir Lione. Paryžiuje dirbo su Francesco Primaticcio ir Niccolo dell’Abbate. 1565 m. atvyko į Italiją. Dirbo Parmos S. Maria della Steccata bažnyčioje, kur jo stilius buvo lemiamai paveiktas Antonio da Correggio ir Parmigianino kūrybos. 1566 m. apsistojo Romoje, buvo Taddeo Zuccari pagalbininku. Jį protegavo Giulio Clovio. 1567 m. Sprangeris jau gaudavo užsakymų iš kardinolo Alessandro Farnese. 1570 m. popiežius Pijus V priėmė jį į Vatikano dailininkus. 1575 m. Šv. Romos imperatorius Maksimilijonas II išsikvietė Sprangerį į Vieną. Vėliau dailininkas persikraustė į Maksimilijono įpėdinio imperatoriaus Rudolfo II dvarą Prahoje, kur buvo paskirtas oficialiu dvaro dailininku 1581 m. 

Imperatorius labai mėgo Sprangerio kūryba. Sakoma, kad dailininko dirbtuvės buvo visai netoli Rudolfo II apartamentų. Sprangeris tapo viena dvaro įžymybių. Prahoje 1582 m. buvo apvesdintas su iš pasiturinčios giminės kilusia Christina Muller. Aegidius Sadeler ir Hendrik Goltzius graviūros pagal Sprangerio paveikslus išpopuliarino dailininką Europoje. 1602 m. jis lankėsi Nyderlanduose. Jo vėlyvojo manierizmo įtaka pasireiškė Harlemo ir Utrechto dailininkų kūryboje. Sprangeris mirė 1611 m. rugpjūtį Prahoje tuometinės politinės ir karų suirutės metu. Didžiausia Sprangerio darbų kolekcija sukaupta Vienos Meno istorijos muziejuje.

Darbų galerija
--------------

* „Venera ir Adonis" (apie 1587, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Minervos pergalė prieš nemokšiškumą" (1591, Meno istorijos muziejus Vienoje)
* „Apolonas ir mūzos" (po 1590, Meno istorijos muziejus Vienoje)
* „Teisybės ir Prudencijos alegorija" (1599−1600, Luvras, Paryžius)
* „Sara pristato Hagarą Abraomui" (XVI a. pb. Dalvičo paveikslų galerija, Londonas)
* „Karalių pagarbinimas" (XVI a. pb. Londono nacionalinė galerija)

Išnašos
-------

1. ↑  LDM informacija Archyvuota kopija 2015-01-21 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bartholomeus Spranger** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Bartholomeus Spranger WGA tinklalapyje
* Bartholomeus Spranger Lichtenšteino muziejaus tinklalapyje
Žemyno šlaitas (angl. *Continental Slope*) pavaizduotas vandenyno kranto schemoje
**Žemyno šlaitas** arba ***kontinento šlaitas*** – vandenyno dugno dalis, esanti tarp kontinentinio šelfo ir vandenyno guolio; povandeninis žemyno pakraštys. Būdingas plotis 20–100 km, nuolydis – 4–7° (prie vulkaninių ir koralinių salų – iki 40–50°). Žemyninis šlaitas prasideda 200–600 m gylyje, tęsiasi iki 2–3 km ir giliau. Bendras žemyninio šlaito ilgis – apie 320 000 km. Sudaro 6,8 % Pasaulinio vandenyno ploto.

Nuožulniausi žemyniniai šlaitai ten, kur žemyno pakrantė seismiškai stabili, nėra didelių upių žiočių, o stačiausi – kur pakrantėse iškilę jauni kalnai. Daugelis Ramiojo vandenyno žemyno šlaitų statesni, negu Atlanto, o Indijos vandenyno šlaitai patys lėkščiausi. Apie pusė žemyninių šlaitų leidžiasi tiesiai į giliavandenius lovius ar mažiau gilias įdubas, o kiti daugiausia užsibaigia akumuliacinėmis lygumomis arba žemyninėmis pakilumomis. Perėjimas tarp žemyno ir vandenyno Žemės plutos paprastai būna žemiau už žemyno šlaito.

Žemynų šlaitai dažnai būna išraižyti povandeninių kanjonų, leidžiasi pakopomis (pvz. Argentinos šlaitas Atlante turi 8 pakopas), sudaro plynaukštes (Bleiko plynaukštė Atlante, Gobano – Biskajos įlankoje, Vėringo – Norvegijos jūroje, Kambelo – Ramiajame vandenyne). Vietomis susidaro labai sudėtingi tektoninių lūžių suskaidyti žemyno šlaitai, kurių dugno reljefą sudaro horstų ir grabenų kompleksai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Olegas Pustelnikovas. *Žemyno šlaitas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Venk–Žvo). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2014
2. 1 2  *continental slope*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
*Kitos reikšmės – Šlaitas (reikšmės).*
Žemyno šlaitas (angl. *Continental Slope*) pavaizduotas vandenyno kranto schemoje
**Žemyno šlaitas** arba ***kontinento šlaitas, panuovolis*** – vandenyno dugno dalis, esanti tarp kontinentinio šelfo ir vandenyno guolio; povandeninis žemyno pakraštys. Tai vandenyno dugno dalis, prasidedanti ten, kur šelfas staigiai nuožulnėja ir leidžiasi į kelių šimtų ar net tūkstančių metrų gylį. Tikroji žemyno ir vandenyno riba. Būdingas plotis 20–100 km, nuolydis – 4–7° (prie vulkaninių ir koralinių salų – iki 40–50°). Žemyninis šlaitas prasideda 200–600 m gylyje, tęsiasi iki 2–3 km ir giliau. Bendras žemyninio šlaito ilgis – apie 320 000 km. Sudaro 6,8 % Pasaulinio vandenyno ploto.

Nuožulniausi žemyniniai šlaitai ten, kur žemyno pakrantė seismiškai stabili, nėra didelių upių žiočių, o stačiausi – kur pakrantėse iškilę jauni kalnai. Daugelis Ramiojo vandenyno žemyno šlaitų statesni, negu Atlanto, o Indijos vandenyno šlaitai patys lėkščiausi. Apie pusė žemyninių šlaitų leidžiasi tiesiai į giliavandenius lovius ar mažiau gilias įdubas, o kiti daugiausia užsibaigia akumuliacinėmis lygumomis arba žemyninėmis pakilumomis. Perėjimas tarp žemyno ir vandenyno Žemės plutos paprastai būna žemiau už žemyno šlaito.

Žemynų šlaitai dažnai būna išraižyti povandeninių kanjonų, leidžiasi pakopomis (pvz. Argentinos šlaitas Atlante turi 8 pakopas), sudaro plynaukštes (Bleiko plynaukštė Atlante, Gobano – Biskajos įlankoje, Vėringo – Norvegijos jūroje, Kambelo – Ramiajame vandenyne). Vietomis susidaro labai sudėtingi tektoninių lūžių suskaidyti žemyno šlaitai, kurių dugno reljefą sudaro horstų ir grabenų kompleksai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žemyno šlaitas Archyvuota kopija 2013-12-24 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2 3  Olegas Pustelnikovas. *Žemyno šlaitas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Venk–Žvo). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2014
3. 1 2  *continental slope*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Apaštalas Matas evangelistas (aut. Guido Reni, XVII a. pr.)
**šnepeta Matas** (hebr. ‏מתי ‏‎ „Viešpaties dovana" ; gr. Απόστολος Ματθαίος) – vienas iš Jėzaus Kristaus apaštalų. Pagal Naująjį Testamentą buvo muitininkas iš Kafarnaumo, vėliau tapo apaštalu. Tradiciškai jam priskiriama pirmosios evangelijos autorystė.

Istorija
--------

Apaštalas Matas aprašė Jėzaus Kristaus gyvenimą ir mokymą. Jis taip pat turėjo kitą vardą, Levis, o jo tėvas buvo Alfiejus (Mk 2,14). Vardas Matas retai sutinkamas Šventajame Rašte. Jis kilęs iš hebrajiško vardo Mattaj arba Mattanja, kas reiškia „Dievo dovana" – taip pat kaip Dorotas, Bogdanas, Teodoras, Božydaras, Deusdeditas ir t. t.

Apie tolimesnę Mato gyvenimą beveik nieko nežinoma. Pagal vienus šaltinius jis skelbė evangeliją Etiopijoje, kur ir buvo nukankintas, pagal kitus šaltinius jam buvo įvykdyta mirties bausmė Mažojoje Azijoje Ieralopio mieste.

Italijos mieste Salerno San-Matteo bazilikoje saugomi jo palaikai, pagal vieną versiją jie buvo atvežti į Italiją X a.

Dabar ginčijama Mato evangelijos autorystė. Manoma, kad ji parašyta graikiškai apie 85 m. ir vėliau per klaidą priskirta apaštalui Matui. Tai grindžiama teksto analize ir palyginimu su Evangelija pagal Morkų.

Laikoma, kad Apaštalas Matas parašė evangeliją žydams ir krikščionims, kurie atsivertė iš judaizmo.

Matas evangelistas yra gerbiamas katalikų ir stačiatikių. Jo minėjimo diena pas katalikus yra rugsėjo 21 d. pas stačiatikius – lapkričio 16 d.

Apaštalo Mato simbolis – angelas.

Šventas Matas yra buhalterių, bankininkų, apskaitininkų, biržos maklerių ir mokesčių rinkėjų šventasis globėjas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Apaštalas Matas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RDvylika apaštalų |
| --- |
|  |
| 
Simonas Petras · Jokūbas vyresnysis · Jonas · Andriejus · Pilypas · Baltramiejus · Matas · Tomas · Jokūbas jaunesnysis · Tadas · Simonas Kananietis · Judas Iskariotas |

 |
| ***Gelmė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Abyss |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | James Cameron |
| Prodiuseris (-iai) | Gale Anne Hurd**Specialus leidimas:**Van Ling |
| Scenaristas (-ai) | James Cameron |
| Kompozitorius | Alan Silvestri |
| Vaidina | Ed HarrisMary ElizabethMastrantonioMichael BiehnJ.C. QuinnLeo Burmester |
| Metai | 1989 |
| Žanras | Mokslinė fantastika,nuotykių |
| Trukmė | 140 min.170 min. (spec. versija) |
| Kalba | anglų |
| Platintojas | 20th Century Fox |
| Biudžetas | 70 mln. JAV dol. |
| Pajamos | 90 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Gelmė** (angl. *The Abyss*) – 1989 m. JAV mokslinės fantastikos nuotykių filmas, režisuotas James Cameron. Pagrindinius vaidmenis atliko Ed Harris, Mary Elizabeth Mastrantonio ir Michael Biehn.

Atlanto vandenyne nuskendus amerikiečių povandeniniam laivui, JAV paieškos komanda bendradarbiauja kartu su naftos platformos įgula, siekdama skubiau už rusų laivus surasti nuskendusį laivą. Vandenyno gelmėse jie aptinka neregėtas, paslaptingas nežemiškas būtybes.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Atlanto vandenyne nuskendus amerikiečių atominiam povandeniniam laivui, ištirti šią mįslingą avariją pasiunčiama specialios parengties grupė SEAL, su savimi gabenanti prototipinį prietaisą, skirtą gelmių tyrinėjimams. Po virtinės keistų, netikėtų įvykių, įgula ima įtarti, kad avariją sukėlė nežemiškos kilmės laivas. Jie taip pat įsitikinę, kad netrukus jiems gali tekti susidurti su nežemiška gyvybe. Tačiau tam jie turi pasinerti prarajon į nepaprastai gilų povandeninį kanjoną. Situaciją apsunkina paranoja apnikęs vienas iš SEAL karininkų, keliantis grėsmę visai įgulai.

Apdovanojimai ir įvertinimas
----------------------------

Oskarai
Laimėjo:

* Geriausi specialieji efektai

Nominacijos:

* Geriausias režisierius/pastatymo dekoracijos (Leslie Dilley, Anne Kuljian)
* Geriausia kinematografija (Mikael Salomon)
* Geriausias garsas (Don J. Bassman, Kevin F. Cleary, Richard Overton, Lee Orloff)

Filmų vertinimo tinklalapio Rotten Tomatoes įvertinimų suvestinės vidurkis – 88 %. Metacritic filmui skyrė 62 balus iš 100.

Išnašos
-------

1. ↑  „The Abyss (1989)". *Box Office Mojo*. Suarchyvuotas originalas 2009-03-03.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
2. ↑  „The 62nd Academy Awards (1990) Nominees and Winners". *Oscars.org*. Suarchyvuotas originalas 2015-04-02. Nuoroda tikrinta 2011-08-01.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
3. ↑
4. ↑
| **Aloisas Alchaimeris** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1864 m. birželio 14 d.Marktbraitas, Bavarija |
| Mirė | 1915 m. gruodžio 19 d. (51 metai)Vroclavas, tada Prūsijos karalystė |
|  |
| Veikla | psichiatras neuropatologas |
| Sritis | demencijos tyrimai |
|  |
| Alma mater | Berlyno universitetas |
| Parašas |
|  |

**Aloisas Alchaimeris** (*Alois Alzheimer*, 1864 m. birželio 14 d. – 1915 m. gruodžio 19 d.) – Vokietijos medikas, psichiatras neuropatologas. Žinomas dėl savo veiklos nagrinėjant ankstyvąją demencijos formą. Be to, jo pomėgiai buvo gamtos istorija ir botanika.

Mokslinė veikla
---------------

A. Alzheimeris pradėjo savo medicinos mokslus Berlyne ir mokėsi Viurcburgo ir Tiubingeno universitetuose. Nislas ir Alzheimeris kartu atliko išsamų nervų sistemos patologijos tyrimą, ypač domėjosi smegenų žievės anatomija. 1902 m. Emilis Krepelinas pakvietė A. Alchaimerį dirbti su juo Haidelbergo universitetinės psichiatrijos klinikoje. 1903 m. abu persikėlė dirbti į universiteto psichiatrijos kliniką Miunchene. Būtent tais metais A. Alzheimeris apibūdino Alcheimerio ligą. Jis taip pat aprašė aterosklerozės smegenų pokyčius, nervų ląstelių praradimą korpuso juostoje sergant Hantingtono liga ir smegenų pokyčius sergant epilepsija.

1906 m. A. Alzheimeris pateikė preliminarią savo histologinių tyrimų išvadą Tiubingene apie 51 metų amžiaus moterį, kuri sirgo ankstyvosios demencijos forma ir mirė per ketverius metus nuo ligos atsiradimo.

Jis paskelbė savo išvadas 1907 m. pranešdamas apie smegenų pažeidimus. Vėlesniais savo karjeros metais A. Alzheimeris sutelkė dėmesį į glialinių ląstelių pokyčius. Jo žinomiausi darbai buvo apie „Westphal-Strümpell" smegenų pseudosklerozę, dabar žinoma kaip Vilsono liga. A. Alzheimeris mirė sulaukęs 51 metų nuo širdies nepakankamumo po endokardito.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alois Alzheimer (1864–1915) and the Alzheimer syndrome
**Lukas Spalvis**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1994 m. liepos 27 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Vilnius, Lietuva |
| Ūgis | 1,89 m |
| Svoris | 78 |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Jaunimo klubai |
| 002012–2013 | SV Weil 1910SC FreiburgAaB |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013–20162016–20182017–20182018–2021 | AaBSporting CP→1. FC Kaiserslautern *(skol.)*1. FC Kaiserslautern | 53 (26)00 0(0)24 0(5)05 0(1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2014–2017 | Lietuva Lietuva | 18 (2) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2015. |

**Lukas Spalvis** (g. 1994 m. liepos 27 d.) – Lietuvos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Savo laiku atstovavo Lietuvos jaunimo rinktinėms ir nacionalinei rinktinei.

Karjera
-------

Treniravosi Vokietijos jaunimo ekipose. 2012 m. tapo Danijos „Aalborg BK" jaunimo komandos nariu.

### Aalborg BK

2013 m. debiutavo Danijos Superlygoje prieš „Viborg FF" klubą.

2015 m. sezoną pradėjo ypač rezultatyviai, tapdamas rezultatyviausiu lygos žaidėju.

### Sporting

L. Spalvis nuo 2016 m. liepos mėn. karjerą tęsė viename pajėgiausių Portugalijos klubų Lisabonos „Sporting". Sezoną baigė Danijoje.

#### Kaiserslautern

2017 m. liepos 6 d. sezonui nuomos pagrindais persikėlė į Vokietijos 1. FC Kaiserslautern klubą.

### Kaiserslautern

2018 m. gegužės pradžioje pasirašė ketverių metų kontraktą su Kaizerslauterno klubu.

2018 m. rugpjūčio mėn. patyrė ilgalaikę kelio traumą, buvo tikimasi kad sugrįš į aikštę 2021 m. Tuo pat metu (2020 m. birželio-gruodžio mėn.) Kaizerslauterno klubas išgyveno finansinę krizę, L. Spalvis sugrįžo į Lietuvą, ir kurį laiką treniravosi „Panevėžio" klube. Vėliau sugrįžo į Kaiserslautern, tačiau 2021 m. spalio viduryje klubas sutartis su klubu buvo nutraukta abipusiu susitarimu.

Rinktinės
---------

Lukas Spalvis buvo Lietuvos U-19 ir U-21 rinktinių nariu, 2014 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje, varžybose prieš Kazachstaną.

Įvarčiai rinktinėje
-------------------

| # | Data | Vieta | Varžovas | Įvartis | Rezultatas | Varžybos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2014 m. birželio 6 d. | Gdanskas | Lenkija Lenkija | 1–0 | 1–2 | Draugiškos varžybos |
| 2. | 2015 m. rugsėjo 8 d. | Vilnius | San Marinas San Marinas | 2–1 | 2–1 | XV Europos futbolo čempionato atranka |
|

Laimėjimai
----------

AaB
* Danijos Superliga: 2013–14
* Danijos futbolo taurė: 2013–14
* Geriausias Lietuvos futbolininkas: 2015

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Spalvis og den tyske omvej til den danske top | Tipsbladet
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Nuorodos
--------

* [ Soccerway]
* [ Transfermarkt]
* National-Football-Teams.com
|  |
| --- |
| **Austrijos istorija** |
| Keltai (Norikas) |
| *Romos imperija* (Norikas, Retija) |
| Avarų marka, Karantanija |
| *Frankų imperija* |
| *Šventoji Romos imperija* |
| Ostarrîchi (Babenbergai) |
| Habsburgų monarchija: |
| Austrijos kunigaikštystė > Austrijos erchercogystė > Austrijos imperija > Austrija-Vengrija |
| Vokiečių Austrija |
| Pirmoji Respublika |
| *Trečiasis Reichas* (Anšliusas) |
| Antroji Respublika |
| **Istoriniai regionai:** |
| Štirija, Karintija, Zalcburgas, Austrija, Tirolis, Burgenlandas, Forarlbergas |

**Vokiečių Austrija** (vok. *Deutschösterreich*) Austrijos-Vengrijos dualistinėje monarchijoje neoficialiai vadinti tie daugiatautės valstybės regionai, kur vyravo vokiškai kalbantys gyventojai.

„Vokiečių Austrijos respublikos" susikūrimas
--------------------------------------------

Po Austrijos-Vengrijos imperijos iširimo besibaigiant Pirmajam pasauliniam karui, 1918 m. spalio 21 d. vokiečių gyvenamų teritorijų atstovai, išrinkti dar 1911 m. susirinko Žemutinės Austrijos landtago rūmuose Vienoje kaip „Laikinasis savarankiškos Vokiečių Austrijos valstybės nacionalinis susirinkimas". 1918 m. spalio 30 d. buvo išrinkta valstybės taryba (vyriausybė). Susirinkimo pirmininkais išrinktas Vokiečių nacionalinio judėjimo atstovas *Franz Dinghofer*, krikščionis socialistas *Jodok Fink* ir socialdemokratas *Karl Seitz*.

Po Vittorio Veneto kautynių italų frontas buvo pralaužtas, ir Austrija buvo priversta Padujoje pasirašyti karo paliaubas. 1918 m. lapkričio 11 d. sosto atsisakė imperatorius Karolis I. 

Veikiant vokiečių revoliucijai 1918 m. lapkričio mėnesį buvo siekiama sudaryti demokratinę Austrijos respubliką, kuri būtų vokiečių respublikos dalimi. Sekdami Wilsono programa vokiečiai austrai norėjo prijungti prie savo valstybės vokiečių gyvenamas teritorijas Čekijoje, Galicijoje ir Bukovinoje, tačiau šiems tikslams pasipriešino čekai, italai ir jugoslavai, kurie okupavo dalį Austrijos žemių. Šalyje siautė badas, trūko kuro. Laikinąjį nacionalinį susirinkimą pakeitė steigiamasis susirinkimas, kuriame stipriausiomis partijomis buvo socialdemokratai, krikščionys socialistai ir vokiečių tautininkų partija. Buvo paskelbta apie Habsburgų dinastijos, titulų ir ordinų panaikinimą, pradėtos socialinės reformos. Steigiamajam susirinkimui teko kovoti su separatistiniais Austrijos dalių judėjimais (Tirolis, Karintija) ir su komunistiniu judėjimu. 1919 m. kovo mėn. sudarytas koalicinis kabinetas, kuriam vadovavo *Renner*.

1919 m. rugsėjo 10 d. valstybės kancleris *Karl Renner* pasirašė Sen Žermeno sutartį. Ratifikuojant šią sutartį nacionalinis susirinkimas spalio 21 d. pagal sutarties sąlygas pakeitė respublikos pavadinimą iš *Vokiečių Austrijos* į *Austriją*.

Nuorodos
--------

1. ↑  *Provisorische Nationalversammlung*
**Federalinė rezervų sistema** (angl. *Federal Reserve System; **FED***) – JAV centrinis bankas, įkurtas 1913 metais, priėmus Federalinį rezervų aktą. Federalinis rezervas yra pusiau valstybinė bankų sistema (vyriausybės subjektas su privačiais interesais) sudaryta iš:

1. Valstybės prezidento paskirtos Federalinės valdytojų tarybos;
2. Federalinio atvirosios rinkos komiteto;
3. Dvylikos regioninių Federalinių rezervų bankų, įsikūrusių didžiuosiuose JAV miestuose, turinčiu po devynis direktorių tarybos narius;
4. Privačių JAV bankų;
5. Patariamųjų tarybų.

Tikslas ir funkcijos
--------------------

JAV centrinio banko funkcijas atlieka Federalinė rezervų sistema (FED). Monetarinę politiką FED įgyvendina naudodama tris įrankius – atvirosios rinkos operacijas, diskonto normą ir privalomųjų atsargų reikalavimus. Už diskonto normą ir privalomų atsargų reikalavimus bankams atsakinga FED valdyba (angl. The Board of Governors), tuo tarpu Federalinis atvirosios rinkos komitetas (angl. The Federal Open Market Committee, FOMC) yra atsakingas už atviros rinkos operacijas. Naudodamasi visais šiais įrankiais, FED daro įtaką bankų sistemos likvidumui ir lėšų, kurias bankai laiko federaliniuose rezervų bankuose kiekį. Federalinė fondų norma (angl. federal funds rate) yra palūkanų norma, už kurią bankai skolina šias federaliniuose rezervų bankuose laikomas lėšas kitiems bankams vienai nakčiai. Ši palūkanų norma yra laikoma bazine JAV dolerių palūkanų norma, nes jos pokyčiai veikia trumpalaikes palūkanų normas, užsienio valiutų santykius, ilgalaikes palūkanų normas, pinigų kiekį ir paskolų rinką. Šie pokyčiai taip pat turi įtakos ir ekonomikos procesams – nedarbo lygiui, gamybos apimtims, prekių ir paslaugų kainoms – tai ir yra vienas pagrindinių monetarinės politikos tikslų. FOMC sudaro 12 narių. Iš jų 7 – FED valdybos nariai ir Niujorko federalinio rezervų banko prezidentas. Likusias 4 vietas užima 11 FED priklausančių rezervų bankų prezidentai, kurie kasmet keičiasi rotacijos principu.

FOMC posėdžiauja 8 kartus per metus. Šiuose posėdžiuose FOMC įvertina ekonomikos ir finansinius rodiklius ir nustato monetarinės politikos kryptis. Komitetas taip pat vertina, kaip siekiama ilgalaikių tikslų – kainų stabilumo ir tvaraus ekonomikos augimo. Posėdžiuose nutariama, ar esama bazinė palūkanų norma atitinka ekonomikos vystymąsi, jeigu ne, ji keičiama.

Valdymas
--------

Šiuo metu Federalinės rezervų sistemos pirmininkas yra Jerome Powell.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „The Federal Reserve Bank Discount Window & Payment System Risk Website". *Federal Reserve System*. Nuoroda tikrinta February 1, 2023.
2. ↑  *Federalinė rezervų sistema*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-02-25.
| Irvinasangl. *Irvine* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

IrvinasIrvinas

33°41′3″ š. pl. 117°47′33″ v. ilg.﻿ / ﻿33.68417°š. pl. 117.79250°r. ilg.﻿ / 33.68417; 117.79250﻿ (Irvinas (JAV))Koordinatės: 33°41′3″ š. pl. 117°47′33″ v. ilg.﻿ / ﻿33.68417°š. pl. 117.79250°r. ilg.﻿ / 33.68417; 117.79250﻿ (Irvinas (JAV)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-8)------ vasaros: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Kalifornija Kalifornija |
| **Apygarda** | Orindžo apygarda |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 215 529  |
| **Plotas** | 172,115 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 252 žm./km² |
| **Altitudė** | 17 m |
|  |
| **Tinklalapis** | cityofirvine.org |
|  **Vikiteka** | Irvinas |

**Irvinas** (angl. *Irvine*) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kalifornijos valstijos pietvakariuose, Orindžo apygardoje. Įsikūręs apie 60 km į pietryčius nuo Los Andželo (priklauso jo aglomeracijai). 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turėjo 215 tūkst. gyventojų. Per miestą teka *San Diego Creek* upė.

Veikia Kalifornijos universitetas Irvine (UCI), Konkordijos universitetas.

Istorija
--------

Teritorijoje gyventa tongva indėnų genties. 1769 m. čia lankėsi ispanų keliautojas Gasparas de Portola (*Gaspar de Portolà*). Buvo įkurta fortų, apsistojo ispanų misionieriai.

1821 m. Meksikai atgavus nepriklausomybę nuo Ispanijos, šioje vietovėje buvo atgautos žemės, išvaryti misionieriai, žemę pradėta dalinti Meksikos piliečiams. Po Meksikos-JAV karo teritorija perėjo JAV valdžion.

Apie XIX a. 7-ąjį deš. teritoriją išpirko Benjamin ir Thomas Flint, Llewellyn Bixby bei James Irvine (kurio vardu pavadinta gyvenvietė) ir įkūrė avių rančas. Pastarasis perpirko žemę iš kitų ir prijungė prie savo valdų. Prie jo sūnaus vietovė išaugo į ūkininkų bendruomenę (auginta miežiai, lima pupelės, alyvuogės, smidrai, braškės ir apelsinai). 1888 m. per vietovę buvo nutiestas Santa Fė geležinkelis, iš ūkininkų bendrijos susiformavusi gyvenvietė buvo pavadinta Maifordu (*Myford*), Irvino sūnaus vardu. 1914 m. miestelis pervadintas į Irviną.

1965 m. atidarytas Kalifornijos universitetas Irvine.

Miestai partneriai
------------------

Miestai, su kuriais Irvinas yra užmezgęs partnerystės ryšius:

* Japonija Cukuba, Japonija
* Taivanas Taojuanas, Taivanas
* Meksika Hermosiljas, Meksika

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *Irvine*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-06-02.
2. ↑  Erwin Gustav Gudde, William Bright (2004). *California Place Names: The Origin*. University of California Press. ISBN 9780520242173. Nuoroda tikrinta 2011-01-28.
3. ↑  „Sister Cities Program". City of Irvine. Nuoroda tikrinta 2015-11-02.
| **Saturniidae** |
| --- |
| Mažoji saturnija (Eudia pavonia)Mažoji saturnija (*Eudia pavonia*) |
| Rudoji saturinija (Aglia tau), patinėlisRudoji saturnija (*Aglia tau*), patinėlis |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Saturnijos  *( Saturniidae)* |

 |

**Saturnijos** (*Saturniidae*) – drugių šeima. Tai viena didžiausių drugių šeimų – pasaulyje yra apie 1200-1500 rūšių, Europoje - 10 rūšių.

Požymiai
--------

Drugiai stambūs, su dėmėmis ant kiekvieno sparno. Patinėlių antenos dvieiliškai šukiškos, patelių šukos smulkesnės. Sparnai stambūs, pilvelis storas, trumpas. Vikšrai pliki, stori, apaugę karpelėmis.

Paplitimas
----------

Daugiausia rūšių gyvena tropikuose ir subtropikuose. Kai kurios rūšys išplatintos žmonių kaip šilkverpiai.

Lietuvoje 2 saugotinos rūšys:

* Rudoji saturnija arba aglija (*Aglia tau*)
* Mažoji saturnija (*Eudia pavonia*)

Nuorodos
--------

1. ↑  Fauna Europaea. Saturniidae  Archyvuota kopija 2007-10-01 iš Wayback Machine projekto.

* Saturnia homepage, saturnijos
* , pasaulio saturnijos

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Saturnijos** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Boleslovas Ambrazas** (1900 m. rugsėjo 17 d. Pakarklių k. Krakių valsčius, Kėdainių apskr. – 1977 m. rugsėjo 18 d. Šiauliuose) – vargonininkas, chorvedys, muzikos mokytojas.

Biografija
----------

Mokėsi Krakių progimnazijoje, o vietos vargonininkas išmokė skambinti pianinu ir griežti vargonais.

1926–1936 m. vargonininkavo ir vadovavo chorui Sidabravo (Radviliškio r.) parapijoje, mokytojavo progimnazijoje.

1936 m. persikėlęs į Šilutę, dirbo pašte. 1939 m. vokiečiams okupavus Klaipėdos kraštą, B. Ambrazas išvyko į Zarasus – dirbo pašte ir vadovavo moterų vokaliniam ansambliui. 1940 m. apsigyveno Vilniuje, kur dirbo pašte ir vargonininkavo Arkikatedroje (buvo vargonininkų K. Kavecko ir A. Gimžausko pavaduotojas). 1945 m. B. Ambrazas sugrįžo į Krakes, dirbo pašto viršininku, mokytojavo ir vadovavo chorui miestelio mokykloje.

1945 m. rudenį sovietų saugumo suimtas ir ištremtas į Archangelską, po metų perkeltas į Irkutską. Čia sutiko savo vyriausiąjį sūnų, kuris padėjo išgyventi tremties kančias. Grįžęs iš tremties, apsigyveno pas savo artimuosius Šeduvoje (Radviliškio r.), kur gavo darbo pašte ir vidurinėje mokykloje – vadovavo moksleivių chorui.

1950 m. perkeltas į Šiaulius, dirbo pašte ir vadovavo miesto mėgėjų chorams bei vokaliniams ansambliams. 1952–1956 m. sėkmingai dirbo su alaus fabriko „Gubernija" mišriuoju choru. Kolektyvą parengė 1955 m. respublikinei dainų šventei, chorų apžiūrose laimėjo pirmųjų ir kitų prizinių vietų, nemažai koncertavo.

1957–1962 m. vadovavo Šiaulių baldų kombinato mišriajam chorui, kuris buvo parengtas 1960 m. respublikinei dainų šventei, gerai pasirodė ir konkurse.

Nuo 1962 m. B. Ambrazas daug metų kūrybiškai vadovavo Šiaulių kultūros namų darbo veteranų mišriajam chorui (apie 60 dalyvių). Choras dalyvavo koncertuose, dainų šventėse ir kituose renginiuose.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
XIX a. piešinys, vaizduojantis thagius, smaugiančius keliautoją
**Thagiai** (angl. *Thuggee*, hind. ठग्गी, IAST: *ṭhaggī*) – Pietų Azijoje paplitusi organizuota plėšikų gauja. Pirmas jos paminėjimas žinomas 1350 m. veikale *Ẓiyāʾ-ud-Dīn Baranī*, ji gyvavo iki XIX a. pr. kai buvo išnaikinta britų.

Thagiai buvo gerai organizuota grupuotė, veikusi Pietų Azijoje (daugiausia Indijoje). Jos pavadinimas kildinamas iš sanskrito *sthaga* – „klastingas, suktas, nedoras", nuo *sthag-/sthagnati* – „slėpti, dengti, nutylėti". Tai buvo pakelių plėšikai, kurie klastos būdu prisijungdavo prie keliautojų (tiek pavienių, tiek didelių karavanų) ir, įgavę jų pasitikėjimą, pasitaikius progai nužudydavo ir apiplėšdavo. Thagiai turėdavo įvairius metodus, kaip apgauti keliautojus. Jie apsimesdavo vedliais, dažnai veikdavo grupėmis, su būsimomis aukomis praleisdavo, jei reikia, keletą dienų, kol rasdavo tinkamą laiką ir metą žmogžudystei. Dažniausiai žudydavo pavakare arba naktį, atokiose vietose. Aukų žudymui plačiai naudojo smaugimo virvę (*noose, phasingar*) ar kitaip auką pasmaugdavo (diržu, suvyniotu turbanu ir kt.). Lavonus užkasdavo, įmesdavo į artimiausią šulinį ar kitaip paslėpdavo.

Thagių sistema buvo griežtai disciplinuota, veikė darbo pasidalinimas (žvalgai, aukos užkalbėtojai, įkalčių naikintojai ir kt.). Gaujos vadas buvo vadinamas džemadaru. Thagiu dažniausiai buvo tampama per giminystės liniją, taip pat juo buvo galima tapti praėjus gaujos narių išbandymus kandidatui, jos nariais buvo paverčiami pagrobti vaikai. Kiek ši gauja nužudė žmonių nėra žinoma, yra spėjimų, kad jų aukomis tapę ~2 mln. žmonių, nors dauguma pateikia mažesnius skaičius. Thagių džemadaras Behramas, gyvenęs 1765–1840 m. Gineso rekordų knygoje įrašytas kaip daugiausia žmonių nužudęs žmogus. Jam priskirtos 931 žmogžudystės, tačiau šis skaičius nepaliudijamas.

XIX a. britai, užvaldę Indiją, pradėjo organizuotą thagių persekiojimą, pritaikė tam naujas teisines ir informacines sistemas, detektyvinę metodologiją. Apie 1830 m. thagiai buvo išnaikinti.

Britų valdymo laikais apie thagius sklido įvairios legendos, vėliau jie tapo populiariu filmų, knygų tematikos objektu. Vyravo įsivaizdavimas, kad thagiai yra religinė sekta, garbinanti mirties deivę Kali, ir žudanti žmones jos labui. Tačiau iš tiesų, dauguma britų sugautų thagių buvo musulmonai. Nors neneigiama, kad jie turėję savitų ritualų, visgi pagrindine jų veiklos priežastimi laikomas noras pasipelnyti.

Bibliografija
-------------

* Dash, Mike *Thug: the true story of Indias mola ram killed thousands' ISBN 1-86207-604-9, 2005*
* Dutta, Krishna (2005) The sacred slaughterers. Book review of *Thug: the true story of India’s murderous cult* by Mike Dash. In *The Independent* (Published: 8 July 2005) text Archyvuota kopija 2005-07-12 iš Wayback Machine projekto.
* Guidolin, Monica „Gli strangolatori di Kali. Il culto thag tra immaginario e realtà storica", Aurelia Edizioni, 2012, ISBN 978-88-89763-50-6.
* Paton, James 'Collections on Thuggee and Dacoitee', British Library Add. Mss. 41300
* Woerkens, Martine van *The Strangled Traveler: Colonial Imaginings and the Thugs of India* (2002)
|  |
| --- |
| Davorin Popović |
|  
Davorin Popović 1995 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Davorin Popović |
| Gimė | 1946 m. rugsėjo 23 d.  Sarajevas, Jugoslavijos vėliava Jugoslavija |
| Mirė | 2001 m. birželio 18 d. (54 metai)  Sarajevas, Bosnijos ir Hercegovinos vėliava Bosnija ir Hercegovina |
| Žanrai | rokas, pop |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | 1964–2001 |
| Susijusi veikla | Indexi |
| Svetainė | davorin.ba/muzika |

**Davorin Popović** ( 1946 m. rugsėjo 23 d. Sarajeve – m. 2001 m. birželio 18 d. ten pat) buvo bosnių dainininkas, žinomas visoje buvusioje Jugoslavijoje. 1964–2001 metais jis buvo roko grupės „Indexi" pagrindinis vokalistas.

Biografija
----------

Jaunystėje Davorin buvo sėkmingas krepšininkas, kurį laiką jis žaidė Bosnijos ir Hercegovinos jaunimo nacionalinėje komandoje.

1968 m. baigė sportininko karjerą. Po to jis studijavo politikos mokslus Sarajevo universitete.

1964 metais Davorin prisijungė prie roko grupės „Indexi", kuri susiformavo prieš dvejus metus. Nuo 1975 m. atlikėjas turėjo sėkmingą solinę karjerą, be grupės „Indexi" jis išleido tris solinius albumus. Jo debiutinis albumas „Svaka je ljubav ista osim one prave" pasirodė 1976 metais.

Kartu su grupe „Indexi" kelis kartus dalyvavo Jugoslavijos atrankoje į „Euroviziją". Kolektyvas pirmą kartą dalyvavo 1967 metais su daina „Pružam ruke". Antrą kartą pasirodė 1969 m. kur su kūriniu „Zaborav" užėmė 5 vietą. Vėliau grupė atrankos konkursuose dalyvavo 1973–1975, 1982, 1983 ir 1987 m.

1995 metais Davorin su daina „Dvadeset prvi vijek" 1995 m. „Eurovizijos" dainų konkurse užėmė 19 vietą.

Atlikėjas mirė 2001 m. birželio 18 d. nuo kasos vėžio.

Diskografija
------------

* *Svaka je ljubav ista osim one prave* (1976)
* *S tobom dijelim sve* (1984)
* *S tobom dijelim sve* (1995)

Nuorodos
--------

* Atlikėjo tinklalapis Archyvuota kopija 2014-11-07 iš Wayback Machine projekto.

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Alma ir Dejan  *„Ostani kraj mene"*** |  **Bosnijos ir Hercegovinos atstovas Eurovizijoje**1995 | Po to:**Amila Glamočak  *„Za našu ljubav"*** |
Koordinatės: 54°01′16″š. pl. 23°58′16″r. ilg.﻿ / ﻿54.0212°š. pl. 23.9712°r. ilg.﻿ / 54.0212; 23.9712

|  Druskininkų Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas" cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм в честь иконы Божией Матери «Всех скорбящих Радость» |
| **Dekanatas** | Vilniaus apskrities stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Druskininkų savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Druskininkai |
| **Adresas** | Vasario 16-osios g. 2 |
| **Pastatyta** | 1865 m. |

**Druskininkų Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų džiaugsmas" cerkvė** – stačiatikių cerkvė Druskininkuose.

Istorija
--------

Interjeras
Pirmoji laikina šventykla Druskininkuose pastatyta 1857 m. nuosavame name Gardino gubernatoriaus pavaduotojo Jakovo Rožnovo pastangomis. Jis taip pat padengė visas naujosios cerkvės statymo išlaidas ir ji buvo pastatyta 1865 m. Nuo 1895 m. prie cerkvės įkurta mokykla. TSRS laikais 1947 m. oficialiai užregistruota parapija, kurioje buvo 350 narių. 1957 ir 1978 m. cerkvė remontuota.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Druskininkų Šv. Gabrieliaus cerkvė

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Druskininkų Dievo Motinos ikonos „Visų liūdinčiųjų Džiaugsmas" cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Храм в честь иконы Божией Матери «Всех скорбящих Радость» (Orthodoxy.lt)
Bakčungbo vieta Vietname
Hujės rūmai
**Bakčungbo** (viet. *Bắc Trung Bộ* – „Šiaurės Centrinis regionas") – regionas šiaurės vidurio Vietname. Jį sudaro 6 provincijos: Hatinio provincija, Ngeano provincija, Kvangbinio provincija, Kvangčio provincija, Tanhojos provincija ir Tuatieno-Hujės provincija.

Provincijos
-----------

Bakčungbo statistika| Provincija | Sostinė | Gyventojų skaičius (2009) | Plotas (km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Hatinio provincija | Hatinis | 1 230 300 | 6 025,6 km² |
| Ngeano provincija | Vinis | 2 919 200 | 16 490,7 km² |
| Kvangbinio provincija | Donghojus | 848 000 | 8 065,3 km² |
| Kvangčio provincija | Dongha | 599 200 | 4 747,0 km² |
| Tanhojos provincija | Tanhoja | 3 405 000 | 11 133,4 km² |
| Tuatieno-Hujės provincija | Hujė | 1 088 700 | 5 062,6 km² |

Kultūra
-------

Regione yra 3 iš 7 UNESCO Pasaulio paveldo vietų: Fongniakebango nacionalinis parkas (2003 m.) dėl gamtos, Hujės paminklų kompleksas (1993 m.) ir Ho dinastijos citadelė (2011 m.) dėl kultūros.

Išnašos
-------

1. ↑
|  |
| --- |
| Elpida |
|  
Elpida 1986 m. Eurovizijoje |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Elpida Karayiannopoulou |
| Dar žinoma | Elpida |
| Gimė | 1949 m. spalio 1 d. (74 metai)  Spercheiada, Graikijos vėliava Graikija |
| Veikla | dainininkė, dainų autorė |
| Aktyvumo metai | 1970–1997 |

**Elpida Karayiannopoulou** (gr. Ελπίδα Καραγιαννοπούλου; g. 1949 m. spalio 1 d. Spercheiada) – graikų dainininkė.

Biografija
----------

Elpida gimė 1949 metais spalio 1 d. Spercheiada mieste. Būdama keturiolikos metų, kartu su dviem savo vyresniais broliais persikėlė į Graikijos sostinę Atėnus. Baigusi mokyklą, Elpida norėjo būti architekte, bet vietoj to pradėjo mokytis topografijos.

Dainininkės karjerą pradėjo 1970 metais, kai ji tapo orkestro atlikėja, vėliau su jais įrašė albumą. 1972 m. kaip solo dainininkė debiutavo muzikos festivalyje Salonikuose su daina „Den Ton Eida", kuri sulaukė didelio dėmesio. Tais pačiais metais įrašė pirmąjį solinį albumą. Per ateinančius trejus metus atlikėja dalyvavo 13 tarptautinių dainų konkursuose, o 1975 metais Viña del Mar festivalyje Čilėje užėmė pirmą vietą.

1979 metais Elpida pasirinkta atstovauti Graikijai 1979 m. „Eurovizijos" konkurse. Atlikusi dainą „Sokrati", su 69 taškais užėmė aštuntą vietą iš 19 dalyvių. Po dalyvavimo atlikėja išleido albumą Izraelyje, kuris tapo auksiniu, o Portugalijoje albumų topuose pasiekė 6 vietą. 1986 metais antrą kartą pasirodė „Eurovizijos" konkurse, šį kartą kaip Kipro atstovė. Su daina „Tora Zo" Elpida surinko tik 4 taškus ir užėmė paskutinę – 20 vietą.

1997 m. Elpida baigė dainininkės karjerą.

Diskografija
------------

* 1972: *Den Ton Eida*
* 1973: *Elpida*
* 1975: *Koita To Fos*
* 1975: *Epi Skinis*
* 1976: *Elpida*
* 1978: *Borei*
* 1979: *Sokrati*
* 1979: *Elpida*
* 1979: *Ta Oraiotera Tragoudia Mou* (kompiliacija)
* 1981: *Me Tin Elpida*
* 1983: *Me Logia Apla*
* 1987: *Flas*
* 1988: *16 Apo Ta Oraiotera Tragoudia* (kompiliacija)
* 1989: *Ela na Paizoume*
* 1990: *Tragoudontas Tis Epohes, 10*
* 1990: *Selida 16*
* 1992: *To Palio Na Legetai*
* 1994: *Mes Sti Nihta Hathika*
* 1994: „Zileia"/„Kameno Harti" (maxi single)
* 1995: *To Lathos Kai To Pathos*
* 1997: *Me Tragoudia Kai Logia ta Oraiotera Mou, 1972-87* (kompiliacija)

Nuorodos
--------

* Elpida *Discogs* svetainėje

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Tania Tsanaklidou  *„Charlie Chaplin"*** |  **Graikijos atstovė Eurovizijoje**1979 | Po to:**Anna Vissi  *„Autostop"*** |
| Prieš tai:**Lia Vissi  *„To Katalava Arga"*** |  **Kipro atstovė Eurovizijoje**1986 | Po to:**Alexia  *„Aspro Mavro"*** |
Sven-Göran Eriksson
**Sven-Göran Eriksson** (g. 1948 m. vasario 5 d.) – švedų futbolo treneris.

S. G. Eriksonas jaunystėje žaidė Švedijos žemesnių lygų komandose (KB Karlskoga, Degerfors IF), bet 1975 metais dėl kelio traumos nebegalėjo žaisti ir tapo Degerfors IF klubo komandos treneriu, vėliau vyriausiuoju treneriu. Su šia komanda per 3 sezonus iš trečios lygos pakilo į pirmąją.
Po šios sėkmės treneriu susidomėjo stipresni klubai ir 1979 metais jis perėjo į Geteborgo komandą, su kuria patį pirmą sezoną laimėjo šalies taurę, o 1982 metais laimėjo čempionatą, šalies taurę ir UEFA taurę.

Kitais metais treneris jau dirbo Portugalijoje, SL Benfica klube, su kurio komanda dvejus metus iš eilės laimėjo šalies čempionatą, taip pat pateko į UEFA taurės finalą. Vėliau S. G. Eriksonas persikėlė į Italiją, kur treniravo AS Roma, su šia komanda 1986 metais laimėjo Italijos taurę.

2000 metais pakviestas treniruoti Anglijos rinktinę sutiko ir 2001 metų sausį pradėjęs dirbti rinktinėje, tapo pirmuoju Anglijos rinktinės treneriu užsieniečiu.
2002 m. pasaulio čempionate rinktinė sėkmingai pasirodė grupių varžybose, nors ir pateko į vieną stipriausių grupių, tačiau ketvirtfinalyje turėjo pripažinti būsimų čempionų (Brazilijos komandos) pranašumą.
2006 metais Futbolo Asociacija paskelbė, kad po 2006 m. pasaulio čempionato Eriksoną trenerio pareigose pakeis Steve McClaren.

2007 m. vasarą Erikssonas pradėjo treniruoti Anglijos Premier lygoje žaidžiančią Manchester City komandą.

2010 m. spalio 3 d. tapo Leicester City klubo treneriu. 2011 m. spalio 25 d. abipusiu susitarimu paliko Leičesterio klubo postą.

Treniruotos komandos
--------------------

* Degerfors IF (1977–1978)
* IFK Göteborg (1979–1982)
* SL Benfica (1982–1984)
* AS Roma (1984–1987)
* ACF Fiorentina (1987–1989)
* SL Benfica (1989–1992)
* UC Sampdoria (1992–1997)
* SS Lazio (1997–2001)
* Anglija (2001–2006)
* Manchester City FC (2007–2008)
* Meksika (2008–2009)
* Dramblio Kaulo Krantas (2010)
* Leicester City (2010-2011)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑