recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Makmahono linija žymi dabartinės Indijos Arunačal Pradešo valstijos (raudona spalva) šiaurinę ribą.
Henry McMahon, pagal kurį pavadinta Makmahono linija.
**Makmahono linija** – pasienio tarp Indijos ir Tibeto demarkacinė linija, įteisinta 1914 m. Šimlos konvencijoje tarp britų kolonijinės valdžios ir tuo metu *de facto* nepriklausomo Tibeto atstovų. Pavadinta pagal derybose dalyvavusį ir liniją pasiūliusį britų užsienio sekretorių Henry McMahon.[1] Iki šių dienų Indijos pusė Makmahono liniją traktuoja kaip teisėtą demarkacinę ribą su Kinijos Liaudies Respublika, žyminčią šiaurinę Arunačal Pradešo valstijos ribą, o Kinija ją laiko ginčytina.

Iki Kinijos-Indijos karo
------------------------

MakMahono linija leido Britų Indijai administruoti didelę kalnuotą Himalajų teritoriją, kuri buvo pavadinta Šiaurės rytų pasienio agentūra (*North-East Frontier Agency*). 1947 m. kraštas atiteko nepriklausomybę paskelbusios Indijos žinion, o po metų Tibetas pripažino, kad nepriklausoma Indija perima Britų Indijos susitarimus, įskaitant ir įsipareigojimą dėl Makmahono linijos.[2]

1950 m. Kinijos Liaudies Respublika okupavo Tibetą ir pareiškė pretenzijas į Šiaurės rytų pasienio agentūrą, nes nepripažino Makmahono linijos. Reaguodama į tai, Indijos valdžia įsteigė kariuomenės prižiūrimus pasienio kontrolės postus. Suprastėjus santykiams tarp Kinijos ir Indijos, Makmahono linija tapdavo pavienių konfliktų vieta: 1959 m. rugpjūčio 25 d. nedidelė Indijos karių grupė peržengė liniją ir buvo apšaudyti Kinijos pasienio apsaugos; tų pačių metų spalio 21 d. įvyko nedidelis apsišaudymas, dėl kurio abi pusės kaltino viena kitą. Nors Kinijos premjeras Džou Enlai pasiūlė abiejose Makmahono linijos pusėse atitraukti kariuomenes ir taip suformuoti demilitarizuotą zoną, Indijos premjeras Džavaharlalis Nehru tokio pasiūlymo nepriėmė.[3] Palaipsniui Kinija sustiprino savo karines pajėgas regione ir 1962 m. spalio 20 d. peržengusi liniją pasistūmėjo į Indijos kontroliuojamą dalį. Šis įsiveržimas bei panašūs veiksmai viena diena anksčiau Aksai Čino regione sukėlė trumpai trukusį Kinijos–Indijos karą. Nepaisant silpno Indijos pasipriešinimo, netrukus kinai atsitraukė iki Makmahono linijos, pabaigdami karą tų pačių metų gruodžio mėnesį. Teritorija buvo faktiškai grąžinta Indijos žinion.

Po Kinijos-Indijos karo
-----------------------

Nepaisant 1972–1981 m. vykusių Indijos ir Kinijos derybų dėl ginčytino teritorijos statuso, susitarimo nepavyko pasiekti. 1972 m. kraštas paskelbtas Indijos sąjungine teritorija, jam suteiktas Arunačal Pradešo vardas, o 1987 m. teritorija įgavo valstijos statusą. Iki šių dienų Indijos pusė Makmahono liniją traktuoja kaip teisėtą demarkacinę ribą, o Kinija ją laiko ginčytina.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Li, X. (2012). *China at War: An Encyclopedia.* ABC-CLIO, p. 271
2. ↑  Brunet-Jailly, E. (2015). *Border Disputes: A Global Encyclopedia*. ABC-CLIO, p. 524
3. ↑  Li, X. (2012). *China at War: An Encyclopedia.* ABC-CLIO, p. 271

Susiję straipsniai
------------------

* Faktinės kontrolės linija – kitas ginčytinas Kinijos–Indijos pasienio ruožas Aksai Čino regione.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Aleksandras Dubčekas svk. *Alexander Dubček*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1921 m. lapkričio 27 d.Uhrovec, Čekoslovakija |
| Mirė | 1992 m. lapkričio 7 d. (69 metai)Praha, Čekoslovakija |
|  |
| Veikla | Čekoslovakijos politinis veikėjas |
|  |
|  **Vikiteka** | Alexander Dubček |

**Aleksandras Dubčekas** (*Alexander Dubček*, 1921 m. lapkričio 27 d. Uhrovec – 1992 m. lapkričio 7 d. Praha) – Čekoslovakijos politinis veikėjas, Prahos pavasario lyderis.

Biografija
----------

1963–1966 m. vadovavo slovakų komunistams, kovojusiems dėl slovakų ir čekų lygių teisių. 1967 m. prasidėjus neramumams, tapo Čekoslovakijos KP pirmuoju sekretoriumi.

1968 m. palaikė politines ir ekonomines reformas. Tai sukėlė SSRS nepasitenkinimą, todėl 1968 m. rudenį, į Prahą įvedus Varšuvos sutarties šalių kariuomenę, buvo priverstas atsisakyti KP vadovo posto.

Į politiką grįžo 1989 m. pabaigoje. Vaclavui Havelui tapus prezidentu, buvo išrinktas parlamento pirmininku. Žuvo 1992 m. lapkričio 7 d. per autoavariją. Palaidotas Bratislavoje, Slovakija.

| Partijos politinės pareigos
 |
| --- |
| Prieš tai:**Antonín Novotný** | **Čekoslovakijos komunistų partijos pirmasis/generalinis sekretorius**1968–1969 m. | Po to:**Gustáv Husák** |
| **Jurgis Karnavičius** |
| --- |
| Gimė | 1912 m. balandžio 6 d.Sankt Peterburgas, Rusija |
| Mirė | 2001 m. spalio 5 d. (89 metai)Vilnius |
| Tėvas | Jurgis Karnavičius |
| Motina | Nina Vorotnikova-Karnavičienė |
| Vaikai | Jurgis Karnavičius |
|  |
| Veikla | pianistas, pedagogas |
| Partija | 1950 m. SSKP |

**Jurgis Karnavičius** (1912 m. balandžio 6 d. Sankt Peterburge – 2001 m. spalio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos pianistas, pedagogas, profesorius.

Biografija
----------

Tėvas kompozitorius Jurgis Karnavičius (1884–1941), sūnus pianistas Jurgis Karnavičius (g. 1957 m.).

Baigė Kauno muzikos mokyklą, 1933 m. Kauno konservatorijoje baigė Lidijos Dauguvietytės fortepijono klasę. 1934–1938 m. stažavo Berlyne ir Paryžiuje pas Aleksandrą Lybermaną.

1938–1941 m. Kaune privačiai mokė skambinti fortepijonu. 1941–1949 m. dėstė Kauno, 1949–1993 m. LSSR konservatorijoje, 1949–1983 m. jos rektorius, nuo 1969 m. profesorius. 1943–1944 m. dar dirbo Kauno didžiojo teatro, 1944–1946 m. Kauno valstybinio teatro koncertmeisteriu. 1947 m. Kauno dešimtmetės muzikos mokyklos, 1948–1949 m. Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklos direktorius.

Kūryba
------

Surengė solo koncertų. Repertuarą sudarė J. S. Bacho, L. van Bethoveno, R. Šumano, F. Šopeno, F. Listo, P. Čaikovskio, M. K. Čiurlionio kūriniai.

Lietuvos ir tarptautinių (1962–1986 m. Čaikovskio Maskvoje, 1976 m. H. von Karajano Berlyne, 1980 m. Vercelli Italijoje, 1983 m. Miunchene, 1985 m. Paryžiuje) konkursų žiuri narys, 1982 m. Čiurlionio konkurso Vilniuje žiuri pirmininkas.

Mokiniai
--------

Gintautas Abarius, Borisas Borisovas, Ramutis Čepinskas, Margarita Dvarionaitė, Edmundas Gedgaudas, Petras Geniušas, Rūta Ibelhauptienė, Rimantas Janeliauskas, Jurgis Karnavičius, Mūza Rubackytė, Rokas Zubovas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Jurgis Karnavičius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. - 222
2. ↑  Ar dukart du visada keturi? // Literatūra ir menas, 2012-04-06, Nr. 3374
3. ↑  Aldona Eleonora Radvilaitė. *Jurgis Karnavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. - 455 psl.

Literatūra
----------

* Aldona Eleonora Radvilaitė. J. Karnavičius. Kūrybinės biografijos puslapiai. Muzika, 1985, nr. 5
„Apolonas Sauroktonas" (romėnų kopija, marmuras, Luvras)
**Praksitelis** (sen. gr. Πραξιτέλης; apie 390 m. pr. m. e. Atėnuose – 330 m. pr. m. e.) – graikų skulptorius, vėlyvosios klasikos atstovas.

Skulptoriaus Kefisodoto sūnus ir mokinys. Naujai pradėjo vaizduoti Olimpo dievus. Jo skulptūrų („Apolonas Sauroktonas", arba „Apolonas, užmušantis driežą"; „Satyras, pilantis vyną"; „Knido Afroditė", apie 350 m. pr. m. e.) dievai jaunatviški, gražūs, svajingi. Jie vaizduojami laisvomis pozomis, kasdieniškose situacijose.

Praksitelio skulptūroms, kurios visos iš marmuro, būdingas grakštumas, minkšta modeliuotė, subtilūs šviesšešėliai.

Apie Praksitelio kūrinius žinoma iš antikos raštų, romėnų kopijų.

Manoma, kad jis sukūrė išlikusias skulptūrų grupes – „Hermį su mažuoju Dionisu" ir Mantinėjos bazės reljefą, kuris vaizduoja Letą, Artemidę ir Apoloną.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Praksitelis*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IX t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1982. T.IX: Pintuvės-Samneris, 149 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
|  |
| **Didžiojo Irano istorija** |
| **Senovės Persijos istorija** |
| *Rašidunai > Omejadai* |
| *Abasidai* | Tachiridai |
|  | Safaridai |
| Bujidai | Samanidai |
| Gaznevidų dinastija |
| Seldžiukai |
| Chorezmidai | Guridai |
| *Mongolų imperija* |
| Ilchanatas |
| Timūridų dinastija |
| Safavidų dinastija |
| Afšaridai > Zendai | Duraniai |
| Kadžarai > Pehlevi |
| Irano Islamo Respublika | Afganistanas, Turkestanas |
| **Didžiojo Irano regionai:** |
| Kurdistanas, Lorestanas, Chuzestanas, Irakas, Azerbaidžanas, Tabaristanas, Farsas, Jazdas, Kermanas, Chorasanas, Chorezmas, Sistanas, Beludžistanas, Makranas |

**Makranas** (pers. مکران) – regionas Azijoje, pietų Pakistane ir pietryčių Irane, Arabijos jūros ir Omano įlankos pakrantėje. Makranas pasižymi pusdykumių ir dykumų augmenija bei dramatiškais smiltainio uolų kraštovaizdžiais. Regionas nusidriekęs pakrante ~1000 km, yra retai gyvenamas. Svarbiausi miestai yra Čahbeharas, Gvataras, Dživanis, Gvadaras, Pasnis, Ormara. Gyventojai verčiasi žvejyba, prekyba.

Istorija
--------

Achemenidų imperijos laikais regionas sudarė Makos satrapiją, kuri apėmė ne tik šiuolaikinį Makraną, bet ir Bahreiną, Omaną, Jungtinius Arabų Emyratus bei Beludžistaną. Per Makaraną babiloniečiai susisiekdavo su Indija. Persų valdovas Darijus I surengė žygį per Makraną, pasiekė Indo žiotis ir 519 m. pr. m. e. užkariavo Sindą. Makraną buvo pasiekęs ir Aleksandras Makedonietis, tačiau dykumose žuvo daug jo karių. Manoma, kad VII a. Makrane gyvavo budizmas. Vėliau pakrantes ėmė kontroliuoti arabai, dalis krašto buvo pavaldus Maskato sultonatui. Į Makraną nuolat reidus rengė beludžiai, dabar Makranas laikomas pietine Beludžistano dalimi. Britų valdymo metais Pakistane esanti Makrano dalis (išskyrus Omanui pavaldų Gvadarą) sudarė Makrano kunigaikštystę.

2004 m. per Makraną nutiestas Makrano plentas iš Karačio į Gvadarą.

Makrano kraštovaizdis Pakistane
**Alex Acker**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1983 m. sausio 21 d. |
| Gimimo vieta | Kalifornija, JAV |
| Ūgis | 1,96 m |
| Svoris | 83 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Gdynės "Asseco Prokom" |
| **Pozicija** | atakuojantis gynėjas |
| NBA naujokų birža |
| 2005 m. | 60 šaukimu,Jutos „Jazz" |
| Profesionalūs klubai |
| 2002-2005200520062006-20072007-20082008-200920092009-20102010-20122012- | PapperdineDetroito „Pistons"Patevilio „Patriots"Pirėjo „Olympiacos"„Barcelona"Detroit "Pistons"Los Andželo "Clippers"Milano "Armani Jeans"Le Mano "Sarthe Basket"Gdynės "Asseco Prokom" | 1,815,414,81,33,5 |
|  |

**Alexas Ackeris** (g. 1983 m. sausio 21 d. Kalifornijoje) – JAV krepšininkas, šiuo metu žaidžiantis Gdynės "Asseco Prokom".

A. Ackeris savo karjerą pradėjo Papperdino universitete NCAA lygoje. Per trejus metus trukusią karjerą šioje komandoje krepšininkas vidutiniškai pelnė po 14,4 taško.

2005 m. NBA naujokų biržoje buvo pašauktas paskutinis – 60-imtas, A. Ackerį pasirinkusi Jutos „Jazz" komanda teises į žaidėją netrukus perleido Detroito „Pistons" ekipai.

A. Ackeris vos prasidėjus sezonui buvo paskolintas NBDL lygos Patevilio „Patriots" komandai, kurioje ir baigė sezoną. NBA lygoje krepšininkas spėjo sužaisti 5 rungtynės ir per jas vidutiniškai pelnė po 1,8 taško.

2006 m. vasarą nepavykus sugrįžti į NBA, A. Ackeris nusprendė atvykti į Europą ir pasirašė kontraktą su Pirėjo komanda, kuriai atstovaudamas Eurolygos varžybose buvo dvyliktas lygoje pagal naudingumo koeficientą, devintas pagal pelnomus taškus bei šešioliktas pagal atkovotus kamuolius.

2007 m. vasarą krepšininkas nusprendė pereiti į „Barcelona" ekipą. 2008 m. rugsėjo 29 d. krepšininkas pasirašė sutartį su Detroit "Pistons" komanda. 2009 m. vasario 16 d. A. Acker’is buvo iškeistas Los Andželo "Clippers".

2009 m. rugpjūčio  d. A. Ackeris pasirašė sutartį su Milano "Armani Jeans" klubu. 2010 m. balandžio 2 d. paliko ekipą dėl prastų rezultatų ir traumų.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Vytautas Steponas Buterlevičius** |
| --- |
| Gimė | 1939 m. lapkričio 22 d. (83 metai)Anykščiuose |
|  |
| Veikla | inžinierius, Lietuvos profsąjungų ir politinis veikėjas. |
| Partija | 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija |

**Vytautas Steponas Buterlevičius** (g. 1939 m. lapkričio 22 d. Anykščiuose) – inžinierius, Lietuvos profsąjungų ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

1967–1972 m. mokėsi Šiaulių politechnikume, 1991 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius ekonomistas.

1965–1967 m. Vietinės pramonės ir komunalinių įmonių profsąjungos grupinio komiteto pirmininko pavaduotojas, 1967–1971 m. Panevėžio Butų ūkio valdybos, namų valdybos vyr. inžinierius, 1971–1975 m. Panevėžio gamybinės butų ūkio valdybos vyr. inžinierius, 1975–1990 m. Specialaus tresto vadovas, tresto Jungtinio profsąjungų komiteto pirmininkas, 1990–1992 m. Panevėžio komunalinio ūkio valdybos viršininkas, 1992 m. UAB „Pasažas" direktorius, 1992–1996 m. BĮ „Invariantas" generalinis direktorius, 1996–2000 m. AB „Metalistas" administratorius. 2000–2003 m. Panevėžio miesto savivaldybės administratorius, administracijos direktorius. nuo 2003 m. Miesto ūkio skyriaus statinių naudojimo priežiūros inžinierius.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio skyriaus narys.

Nuo 1995 iki 2002 m. gegužės mėn. (LDDP sąraše) ir nuo 2003 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1980 m. Panevėžio rankinio federacijos prezidentas, Lietuvos rankinio federacijos teisėjų asociacijos viceprezidentas, rankinio treneris visuomenininkas. Nacionalinės Verslo Administratorių Asociacijos narys.
**Jurgis Karuža** (1866 m. kovo 30 d. Karužai, Rudaminos valsčius – 1953 m. spalio 29 d. Kaunas) – Lietuvos gydytojas dermatovenerologas, medicinos daktaras.

Biografija
----------

1894 m. baigė Sankt Peterburgo karo medicinos akademiją. 1906 m. medicinos daktaras.

Iki 1917 m. dirbo karo gydytoju Rusijoje, 1919 m. grįžęs į Lietuvą – Kauno karo ligoninėje. 1920–1922 m. Aukštųjų kursų lektorius Kaune. 1923–1935 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas (iki 1930 m. Lietuvos universitetas), 1923–1935 m. Odos ir venerinių ligų katedros vedėjas, nuo 1930 m. profesorius. 1920–1932 m. dar ir Susisiekimo ministerijos Geležinkelininkų valdybos vyr. gydytojas, sanitarijos tarnybos viršininkas. 1935 m. įkūrė Lietuvos dermatovenerologų draugiją, jos pirmininkas. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Bibliografija
-------------

* Odos ligos, 1926 m.
* Paskaitos apie vyrų ir moterų gonorėją ir *ulcus motte*, 1934 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jurgis Karuža*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 514 psl.
2. ↑   Archyvuota kopija 2018-04-14 iš Wayback Machine projekto.
**Jurgis Kėkštas, Kiakštas** (rus. *Георгий Георгиевич Кякшт*, 1873 m. vasario 7 d. Kaune, Vilijampolėje – 1936 m. kovo 19 d. ar 22 d. Kaune) – baleto artistas, baletmeisteris, pedagogas.

Biografija
----------

Baigęs Teatro mokyklą Sankt Peterburge 1891-1910 m. šoko Marijos teatre. 1909-1911 m. dalyvavo S. Diagilevo „Rusų sezonuose". Nuo 1910 m. šoko užsienyje. 1919 m. grįžo į Lietuvą, nuo 1920 m. vadovavo Vienos valstybės operos teatrui ir jo baleto mokyklai. 1925-1930 m. teatro „Colon" Buenos Airėse baletmeisteris. 1930 m. Kaune įsteigė baleto studiją, dirbo baletmeisteriu Valstybės teatre, atnaujino Čaikovskio „Gulbių ežerą". Vienas geriausių XIX a. pab.- XX a. pr. klasikinių vaidmenų atlikėjų.

Svarbiausi vaidmenys
--------------------

* Mėlynasis Paukštis – Piotras Čaikovskis. Miegančioji gražuolė
* Bazilis – Liudvikas Minkus. Don Kichotas
* Francas – Leo Delibas. Kopelija
* Arlekinas – Rikardas Drigo. Arlekinada, choreografas Marius Petipa
* Ivanuška – Čezarė Pugnis. Arkliukas kupriukas
* Faunas – Aleksandras Glazunovas. Metų laikai

Šaltiniai
---------

1. ↑  JURGIS ŽALKAUSKAS. LIETUVOS BALETUI 50 METŲ
2. ↑  Aliodija Ruzgaitė. *Jurgis Kiakštas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 10 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Mako Iwamatsu |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Makoto Iwamatsu |
|  |
| Gimė | 1933 m. gruodžio 10 d. Kobė, Hiogo prefektūra, Japonija Japonijos imperija |
| Mirė | 2006 m. birželio 21 d. (72 metai) Somis, Kalifornija, Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
|  |
| Šalis | JAV |
| Tautybė | Amerikos japonas |
| Išsilavinimas | Pasadena Community Playhouse |
|  |  |
| Sutuoktinis | Shizuko Hoshi |
|  |  |
|  |
| Aktyvumo metai | 1959–2006 m. |
| Užsiėmimas | Aktorius, įgarsintojas |
| Žymesni vaidmenys |
| Iroh(„Avataras: paskutinis oro valdytojas", 2005–2006 m.) |
|  |
|  |

**Mako (Makoto) Ivamacu** (jap. 岩松 マコ = *Iwamatsu Mako*; g. 1933 m. gruodžio 10 d. – 2006 m. liepos 21 d.) buvo japonų kilmės JAV aktorius ir įgarsintojas. Jis buvo nominuotas daugybei apdovanojimų. Beveik visą savo karjerą vadinosi **Mako** vardu, praleisdamas savo pavardę. Jis taip turi savo žvaigždę Holivudo šlovės alėjoje, adresu 7095 Hollywood Blvd.

Ankstyvieji gyvenimo metai
--------------------------

Mako gimė Kobėje, Japonijoje. Jis buvo rašytojo ir knygų iliustruotojo sūnus. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui jo tėvai tapo politiniai disidentai, jie neturėjo kito pasirinkimo kaip pabėgti į JAV. Po to kai jo tėvai išvyko į JAV, juo rūpinosi jo močiutė. Pasibaigus karui jis taip pat atvyko į JAV. 1949 m. jis įstojo į armiją, o 1950 m. jis gavo JAV pilietybę.
Atolo brozas
**Atolo brozas** (angl. *Atholl Brose, Athol Brose, Athole Brose*) – škotiškas gėrimas, gaunamas maišant avižinį brozą, medų, viskį ir kartais grietinėlę (ši paprastai naudojama šventiškesnėmis progomis). Su grietinėle gamintas gėrimas yra gana panašus į *Baileys Irish Cream* ('Baileys airiškąjį grietinėlės likerį').

Atolo brozu kartais vadina ir Kranachaną, kuris gaminamas iš beveik tokių pačių ingredientų. 

Pagal legendą gėrimas pavadintas pagal 1-ąjį Atolo erlą, kuris 1475 m. nuslopino sukilimą Škotijos aukštumose į maištininkų lyderio šulinį įpylęs tokio mišinio. Tokio mišinio paragavę maištininkai buvo lengvai sugaudyti.

Receptas
--------

Receptas (1948 m.), priskiriamas *Royal Scots Fusiliers* ('Karališkajam škotų fuzilierių') pulkui:

* 7 dalys avižinio brozo
* 7 dalys viskio
* 5 dalys grietinėlės
* 1 dalis medaus

Avižinis brozas gaminamas mirkant avižinius miltus (dribsnius) triskart didesniame šalto vandens tūryje, po to perkošiamas per musliną, kad pašalinti avižines šiukšles. 

Visas dalis patariama maišyti sidabriniu šaukštu, jei toks turimas.

Nuorodos
--------

1. ↑  Simon, André (1948). A Concise Encyclopædia of Gastronomy. Section VIII, Wines and Spirits. London: The Wine and Food Society. viii + 178.

* Davidson, Alan (1999). The Oxford Companion to Food. Oxford, New York: Oxford University Press. xix + 892. ISBN 0-19-211579-0.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Atogrąžiniai metai** (taip pat **tropiniai** ar **kalendoriniai** metai) – laiko tarpas tarp dviejų gretimų pavasario lygiadienių. Atogrąžiniai metai trunka 365,24219 dienas ir yra mūsų kalendoriaus pagrindas.

Keliamuosius metus stengiamasi priderinti taip, kad kiekvienas pavasario lygiadienis išeitų tuo pačiu metų laiku, kadangi žmonės laiko tarpą „metai" suvokia kaip metų laikų kaitą – nuo vieno pavasario iki kito. Atogrąžiniai metai nėra tas pats, kas vienas Žemės apskriejimas aplink Saulę (*žvaigždiniai metai*). Pagrindinė nesutapimo priežastis – Žemės ašies precesija (pasvirimas). Dėl to danguje nuolatos slenka pavasario lygiadienio taškas, ta pačia kryptimi kaip ir Žemės skriejimas aplink Saulę. Pilnas ciklas įvyksta kartą per 25 765 metus. Formulė sinodiniams periodams skaičiuoti:

{\displaystyle {\frac {1}{T\_{\text{ato}}}}={\frac {1}{T\_{\text{prec}}}}+{\frac {1}{T\_{\text{sid}}}}}

įstatę skaičius, galime sužinoti, kad atogrąžiniai metai trunka {\displaystyle T\_{\text{ato}}\approx 0.99996T\_{\text{sid}}}. Sideriniai metai yra 365,25636 dienos, o atogrąžiniai – 365,24219 dienos, ir tai sutampa su žinynuose pateikiamu skaičiumi. Toks smulkus kabinėjimasis visiškai pateisinamas, kai reikia nagrinėti ilgesnius laiko tarpus. Sideriniai ir atogrąžiniai metai nesutampa per 0,014 dienos. Taigi, per tūkstantį metų susidaro 14 dienų, per du tūkstančius – beveik mėnuo. Jei nepaisytume Žemės ašies pokrypio, Joninės labai greitai taptų nebe trumpiausios nakties švente.
| **Vytautas Jonas Skuodis** |
| --- |
| Gimė | 1928 m. lapkričio 25 d.Alinava, Panevėžio rajonas |
| Mirė | 2011 m. birželio 21 d. (82 metai)Kaune |
| Sutuoktinis (-ė) | Irena Nijolė |
| Vaikai | Egidijus |
|  |
| Veikla | mokslininkas, ornitologas, muziejininkas |
|  |
| Alma mater | 1952 m. Vilniaus universitetas |

**Vytautas Jonas Skuodis** (1928 m. lapkričio 25 d. Alinavoje, Panevėžio raj. – 2011 m. birželio 21 d. Kaune) – Lietuvos mokslininkas, ornitologas, muziejininkas.

Biografija
----------

1947 m. baigė Ukmergės 1-ąją berniukų gimnaziją, tais pačiais metais įstojo į Vilniaus pedagoginį institutą, bet po 2-jų kursų perėjo į VU Gamtos fakultetą, kurį baigė 1952 m. įgydamas biologo-zoologo specialybę.

1950 m. pradėjo dirbti LMA Biologijos institute laborantu. 1951–1974 m. Kauno zoologijos muziejaus direktorius. 1974 m. paskirtas LMA Zoologijos ir parazitologijos instituto Ornitologijos laboratorijos inžinieriumi, tais pat metais paskirtas šios laboratorijos vadovu, kuriuo buvo iki 1976 m. Nuo 1977 m. vadovavo šios laboratorijos Paukščių sezoninių migracijų tyrimo grupei. 1983–1985 m. laboratorijos vyr. inžinierius. Iki 1988 m. instituto neetatinis mokslinis bendradarbis.

Tyrinėjo Lietuvos paukščius, jų migraciją. Ornitologiniais klausimais paskelbė apie 20 mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Naudingų paukščių apsauga, 1954 m.
* Paukščių migracija: pagal žiedavimo Lietuvoje 1929–1959 m. duomenis, 1965 m. kartu su A.Vaitkevičiumi
* Žuvinto rezervatas, 1968 m. rusų kalba
* Miško paukščių ir žvėrių biologija ir medžioklės ūkio pagrindai, 1971 m.
* Tadas Ivanauskas, 1976 m.
* Floros ir faunos apsaugos problemos, 1981 m.
* Sezoninių paukščių migracijos tyrimas, modeliavimas ir prognozė, 1987 m. rusų kalba
* Paukščių žiedavimas Lietuvoje 1960–1974 m. 1989 m. kartu su A. Kupryte

Šaltiniai
---------

* Tamara Arnastauskienė, Algimantas Jakimavičius. Lietuvos zoologai XVIII–XX a. – Vilnius: Ekologijos institutas, 1997. – ISBN 9986-443-11-3
Koordinatės: 18°51′0″ p. pl. 159°47′24″ v. ilg.﻿ / ﻿18.85000°š. pl. 159.79000°r. ilg.﻿ / 18.85000; 159.79000

Aitutaki vaizdas iš kosmoso
**Aitutaki**, taip pat **Araura, Ararau** arba **Utataki**, – sala Ramiajame vandenyne, priklausanti pietinei Kuko salų grupei, šiauriau Rarotongos. Turi apie 2000 gyventojų. Pagrindinė ūkio šaka – turizmas (antra salyne pagal turistų skaičių). Pagrindinė gyvenvietė – Arutanga. Veikia Aitutaki oro uostas.

Geografija
----------

Atolo plotas 18,05 km², su **Maunga Pu** kalva virš jūros iškilęs 123 m. Supanti lagūna užima 50-74 km². Salą formuojantis barjerinis rifas yra maždaug lygiakraščio trikampio formos, kurio kraštinės ilgis 12 km. Jo pietinė pusė panirusi į vandenyną, rytinė – sudaryta iš grupės mažų salelių (tarp jų – **Mangere, Akaiami** ir **Tekopua**). Vakarinėje dalyje – turistų poilsio ir vandens pramogų vietos. Į šiaurę driekiasi derlingos žemės su auginamais tropiniais vaisiais ir daržovėmis. Dvi iš 15 Aitutaki salelių (motu) yra vulkaninės, kitos – koralinės kilmės.

Aitutaki padalinta į 8 administracinius rajonus ir 19 tapere (čiabuvių genčių žemės). Aštuoni kaimai: **Amuri, Ureia, Arutanga, Reureu, Nikaupara, Vaipae, Tautu, Vaipeka**.

Istorija
--------

Salą atrado kapitonas Viljamas Blajus 1789 m. plaukęs burlaiviu „Bounty". Aitutaki tarp Kuko salų pirmoji priėmė krikščionybę.
1942 m. saloje įsikūrė JAV ir Naujosios Zelandijos karo bazės.

Galerija
--------

* Salos žemėlapisSalos žemėlapis
* PakrantėPakrantė

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Aitutaki** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Aitutaki
* Aitutaki kelionių gidas
* Aitutaki tinklalapis
* Fotogalerija
| Čertovicasvk. *Čertovica* |
| --- |
| Kalnų perėjos kelias |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** |  Slovakija |
| **Aukščiausias taškas** | 1 232 m |
| **Koordinatės** | 48°54′20″ š. pl. 19°44′09″ r. ilg.﻿ / ﻿48.90556°š. pl. 19.73583°r. ilg.﻿ / 48.90556; 19.73583Koordinatės: 48°54′20″ š. pl. 19°44′09″ r. ilg.﻿ / ﻿48.90556°š. pl. 19.73583°r. ilg.﻿ / 48.90556; 19.73583 |

**Čertovica** (svk. *Čertovica*) – kalnų perėja Žemųjų Tatrų kalnų grandinėje Slovakijoje.

Geografija
----------

Perėja jungia istorinio Liptovo regiono Bocianskos slėnį ir Hrono aukštupio (*Horehronie, Horné Pohronie*) regiono Štiavničkos slėnį. Jos aukštis siekia 1 232 m virš jūros lygio. Čia veda aukščiausiai Slovakijos kalnų perėjose nutiestas asfaltuotas automobilių kelias (regioninis kelias nr.78, įsiliejantis į tarptautinį A8 maršrutą). Čertovicos kalnų perėja yra atvira visus metus, neskaitant retų atvejų, kai ji trumpam gali būti uždaroma žiemos metu dėl smarkiai pablogėjusių oro sąlygų.

Turizmas
--------

Pagal 2005 m. duomenis, perėją kasdien kirto vidutiniškai po 2000 automobilių. Populiari perėja nutiesta per Žemųjų Tatrų nacionalinio parko teritoriją. Čia yra įrengtas nedidelis, visus metus veikiantis turistų aptarnavimo kompleksas. Siūlomi vasaros ir žiemos maršrutai su kalnų slidinėjimo trasomis. Čertovica – taip pat svarbi daugelio žygeivių kalnų maršrutų pradžios ir pabaigos vieta, kadangi perėja yra kalnagūbrio viduryje, be to, nuo čia palyginti netoli iki tokių turistų lankomų populiarių viršukalnių, kaip 2 043 m aukščio Diumbieras (aukščiausia) ir 2 024 m aukščio Chopokas (trečioji aukščiausia). Be gamtos paminklų lankomos ir Slovakijos nacionalinio sukilimo atminimo vietos.

Kalnų slidinėjimas
------------------

Slidinėjimo trasos
Kalnų slidinėjimo sezonas trunka gruodžio–kovo mėnesiais. Trasos yra pritaikytos tiek patyrusiems, tiek ir pradedantiems slidininkams. Čertovicoje veikia 2 slidinėjimo kompleksai: „Čertova svadba" ir „STIV". Ant kalnų šlaitų dirba sniego gaminimo įranga, lyginimo mašinos, veikia keltuvai, slidinėjimo inventoriaus nuomos punktai. Duomenys „Čertova svadba" koplekse:

* Viršutinė stotis – 1460 m
* Bazinė stotis –1120 m
* Aukščių skirtumas – 340 m
* Keltuvai – 4 (2450 žm./val.)
* Trasų ilgis – 4 800 m (tame tarpe su dirbtiniu sniegu – 2000 m)

„STIV" komplekse:

* Bazinė stotis – 1238 m
* Viršutinė stotis –1380 m
* Aukščių skirtumas – 152 m
* Keltuvai – 2 (1050 žm./val.)
* Trasų ilgis – 1125 m (tame tarpe su dirbtiniu sniegu ir apšvietimu – 625 m)

* Čertovica-STIV
* Čertovica-Čertova svadba
* Turistinis kompleksas
* Vaizdas į kalnus
* Sustojimo vieta
* Rodyklės

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Čertovica** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Čertovicos turistinis kopleksas *certovica.sk* svetainėje
* Slidinėjimo trasų duomenys ir žemėlapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Lauko kraštas
Atminimo lauko Šaulių kryžius
Laukas
**Atminimo laukas** (dar kitaip *Atgimimo laukas*) – Lietuvos Atgimimo paminklas Jonavoje, tarp Panerių gatvės galo ir geležinkelio šlaito Atminimo parke. Manoma, kad šioje vietoje buvo sušaudyti Nepriklausomos Lietuvos šauliai ir jaunalietuviai (istorinių dokumentų apie tai nerasta).

Istorija
--------

Vaizdas į Panerių g. pusę
1995 m. Atminimo parko žemumoje, prie Panerių gatvės kelio, tremtinė Aldona Rutkauskienė pradėjo vežti akmenis, kasti drenažą. Po kelių mėnesių pradėjo ryškėti Šaulių kryžiaus kontūrai iš akmenų. 

A. Rutkauskienė per dvejus metus rideno, skaldė akmenis, tvirtino juos cementu, nuiminėjo velėną, lauko pakraštes sutvirtino virbais ir pasodino gėlių.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Jonavos šaulių kryžius

Literatūra
----------

* Atminimo laukas // Regina Kasperavičiūtė-Karaliūnienė. Jonavos krašto kryždirbystė ir kryždirbiai. Atgimimo paminklai. - Jonava: Linotipas, 2006. - 66 [1] p. ISBN 9955-415-19-3
| **Kurianskių Bagno draustinis** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | Miškų |
| **Vieta** | Plaskų valsčius, Štabino valsčius |
| **Koordinatės** | 53°50′ š. pl. 23°18′ r. ilg.﻿ / ﻿53.833°š. pl. 23.300°r. ilg.﻿ / 53.833; 23.300Koordinatės: 53°50′ š. pl. 23°18′ r. ilg.﻿ / ﻿53.833°š. pl. 23.300°r. ilg.﻿ / 53.833; 23.300 |
| **Plotas** | 1713.62 km² |
| **Įsteigimo data** | 1985 m. |
| **Pavaldumas** | Valstybinis |

**Kurianskių Bagno draustinis** (lenk. *Rezerwat przyrody Kuriańskie Bagno*) – draustinis, esantis Augustavo lygumoje, Augustavo girioje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje, Plaskų ir Štabino valsčiuose. Šiaurinėje draustinio dalyje, 10 m aukštyje auga eglės ir viksvos. Pietinėje dalyje auga pelkiniai miškai. Pietvakarinėje Augustavo girios dalyje, aukštapelkėse auga plaukuotasis beržas ir karpotasis beržas. Draustinyje gyvena šios žinduolių rūšys: briedis, elnias, stirna, šernas, pilkasis vilkas, kurtinys, lapė, barsukas, kuna ir usūrinis šuo. Taip pat gyvena šios paukščių rūšys: pilkoji gervė, jerubė ir juodasis gandras.

Literatūra
----------

* A.W. Sokołowski, Przyroda województwa podlaskiego i jej ochrona, Łomżyńskie Towarzystwo Naukowe im. Wagów, Lomža 2006 m.
**Lietuvos kooperatyvų taryba** – Lietuvos visuomeninė kredito, vartotojų ir gamybos kooperatyvų organizacija, veikusi 1925–1940 m. būstinė Kaune.

Istorija
--------

Lietuvos kooperatyvų taryba įkurta P. Šalčiaus iniciatyva, Vyriausybėje panaikinus Kooperacijos departamentą. Tikslas – remti ir skatinti kooperacijos judėjimą, plėtoti šalies ir užsienio kooperatyvų ryšius, atstovauti kooperatyvams valdžios įstaigose ir visuomeninėse organizacijose. Lietuvos kooperatyvų tarybos nariai buvo pavieniai kooperatyvai ir kooperatyvų centrinės organizacijos: Lietuvos kooperacijos bendrovių sąjunga, Kooperacijos bankas, Pienocentras, Lietūkis ir kt. Kooperatyvų tarybos įstatai, kuriuos parengė P. Šalčius, įregistruoti 1925 m. sausio 30 d. Aukščiausias LKT organas buvo įgaliotinių susirinkimas. Įgaliotiniai – tai kooperatyvų sąjungų valdybų nariai arba jų paskirti asmenys. Reikalus tvarkė Tarybos valdyba, ją vieneriems metams rinko narių įgaliotinių susirinkimas.

Veikla
------

Lietuvos kooperatyvų taryba parengė Kooperacijos įstatymo pataisų projektą, siuntė savo atstovus į valdžios įstaigas ginti kooperatyvų interesų, rašė memorandumus vyriausybei, pvz. kai kooperacijos atstovai nebuvo pakviesti prisidėti steigiant Žemės ūkio rūmus, atstovavo Lietuvos kooperacijai Tarptautinėje kooperatyvų sąjungoje, į kurią įstojo 1930 m. skelbė informaciją apie Lietuvos kooperaciją užsienio spaudoje, šaukė kooperatyvų kongresus. 1925 m. taryba įsteigė draudimo bendrovę „Kooperacija". 1925–1940 m. leido žurnalą „Talka", kurį perėmė iš Lietuvos kooperacijos bendrovių sąjungos, 1928–1935 m. – laikraštį „Bendras darbas", kooperacinę literatūrą.

Lietuvos kooperatyvų taryba 1927 m. vienijo apie 700 kooperatyvų su daugiau kaip 100 000 narių. Ketvirtojo dešimtmečio pabaigoje buvo planuota vietoj Lietuvos kooperatyvų tarybos įsteigti Kooperacijos rūmus, bet dėl TSRS okupacijos nespėta.

Valdybos pirmininkai
--------------------

* Petras Šalčius – 1925-1929 m. ir 1937-1940 m.
* Jurgis Krikščiūnas – 1929-1931 m. ir 1934 m.
* Vincas Kvieska – 1931-1933 m. ir 1934–1935 m.
* A. Vaitkevičius – 1935–1937 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vincentas Lukoševičius. *Lietuvos kooperatyvų taryba*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 251 psl.
**Lietuvos kompiuterininkų sąjunga** – Lietuvos kompiuterininkų, informatikos specialistų ir mėgėjų kūrybinė visuomeninė organizacija, veikianti Vilniuje, Geležinio Vilko g. 12-113.

Istorija
--------

Lietuvos kompiuterininkų sąjungos steigiamasis suvažiavimas įvyko 1989 m. rugsėjo 19–21 d. Oficialiai LIKS įregistruota 1990 m. sausio 29 d. Nuo 1998 m. Europos informatikos profesionalų sąjungos (CEPIS), nuo 2001 m. Tarptautinės informacijos apdorojimo federacijos (IFIP) narė. Nuo 1996 m. Intelektikos sekcija yra tikroji Europos kompiuterinės intelektikos koordinacinio komiteto (ECCAI) narė. Nuo 2000 m. Lietuvos kompiuterininkų sąjunga yra ECDL fondo narė. Turi apie 500 narių (2008 m.).

Veikla
------

Kas dveji metai organizuoja Kompiuterininkų dienas, per kurias vyksta informatikos mokslininkų, informacijos technologijų specialistų ir pedagogų konferencijos, seminarai, reguliariai rengia dirbtinio intelekto mokslininkų, informacijos technologijų mokytojų, universitetų ir kolegijų informatikos katedrų vedėjų seminarus, atlieka informatikos įstatymų projektų ir programinės įrangos paketų ekspertizes, vykdo įvairius projektus. Lietuvos kompiuterininkų sąjungą valdo narių suvažiavimas ir jame renkama taryba, vykdomasis organas – valdyba.

Tarybos pirmininkai
-------------------

* Gintautas Žintelis – 1989-1995 m.
* Alfredas Otas – 1995-2010 m.
* Saulius Maskeliūnas – nuo 2010 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Viktoras Dagys. *Lietuvos kompiuterininkų sąjunga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 251 psl.

Nuorodos
--------

* Lietuvos kompiuterininkų sąjunga Archyvuota kopija 2009-04-30 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| ‹ 1804 Jungtinės Amerikos Valstijos 1812 › |
| 1808 metų JAV prezidento rinkimai |
| 1808 m. lapkričio 4 d. – 1808 m. gruodžio 7 d. |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
| Kandidatas | **Džeimsas Medisonas** | Charles C. Pinckney |
| Partija | Demokratai-respublikonai | Federalistai |
| Valstija | Virdžinija | Pietų Karolina |
| Kandidatas į viceprezidentus | **George Clinton** | Rufus King |
| Rinkėjų kolegijos balsų | **122** | 47 |
| Laimėta valstijose | **12** | 5 |
| Rinkėjų balsų | 124 732 | 62 431 |
| Santykis | 64.8 % | 32.4 % |
|  |  |  |
|  |
| 1808 metų JAV prezidento rinkimų rezultatų žemėlapis. |
| 
**Tuometinis prezidentas** 
Tomas Džefersonas
Demokratai-respublikonai

**Išrinktasis prezidentas**
Džeimsas Medisonas
Demokratai-respublikonai
 |

**1808 metų JAV prezidento rinkimai** – šeštieji JAV prezidento rinkimai, vykę 1808 m. lapkričio 4 d. – gruodžio 7 d. kuriuose demokratų-respublikonų kandidatas Džeimsas Medisonas užtikrintai nugalėjo federalistų kandidatą Čarlzą Pinknį.

Kai 1801 m. Tomas Džefersonas tapo prezidentu, Medisonas buvo paskirtas ir ėjo JAV valstybės sekretoriaus pareigas. Džefersonas atsisakė siekti trečiosios kadencijos ir palaikė Medisono kandidatūrą į prezidentus. Pareigas einantis viceprezidentas Džordžas Klintonas ir buvęs ambasadorius Džeimsas Monro taip pat siekė demokratų-respublikonų partijos nominacijos prezidento rinkimuose. Medisonas užtikrintai laimėjo, o Džordžas Klintonas buvo dar kartą nominuotas į JAV viceprezidentus. Kaip ir 1804 metų JAV prezidento rinkimuose, Federalistų partija dar kartą nominavo buvusius ambasadorius Pinknį į prezidento postą ir Rufusą Kingą į JAV viceprezidento postą.

Nepaisant nepopuliaraus 1807 m. embargo akto, Medisonas laimėjo daugumą rinkikų kolegijos balsų ir laimėjo rinkimus. Šie rinkimai yra pirmieji iš dviejų atvejų JAV istorijoje, kai pareigas einantis viceprezidentas buvo antrą kartą nominuotas ir perrinktas esant kitam kandidatui į prezidentus (kitas atvejis įvyko 1828 metų JAV prezidento rinkimuose).

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *United States presidential election of 1808*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2023-04-13.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RJungtinės Amerikos Valstijos JAV prezidento rinkimai Jungtinės Amerikos Valstijos |
| --- |
|  |
| 
1789 **·**  1792 **·**  1796 **·**  1800 **·**  1804 **·**  1808 **·**  1812 **·**  1816 **·**  1820 **·**  1824 **·**  1828 **·**  1832 **·**  1836 **·**  1840 **·**  1844 **·**  1848 **·**  1852 **·**  1856 **·**  1860 **·**  1864 **·**  1868 **·**  1872 **·**  1876 **·**  1880 **·**  1884 **·**  1888 **·**  1892 **·**  1896 **·**  1900 **·**  1904 **·**  1908 **·**  1912 **·**  1916 **·**  1920 **·**  1924 **·**  1928 **·**  1932 **·**  1936 **·**  1940 **·**  1944 **·**  1948 **·**  1952 **·**  1956 **·**  1960 **·**  1964 **·**  1968 **·**  1972 **·**  1976 **·**  1980 **·**  1984 **·**  1988 **·**  1992 **·**  1996 **·**  2000 **·**  2004 **·**  2008 **·**  2012 **·**  2016  **·**  2020 | JAV prezidento emblema |

 |
„Asimov's Science Fiction" žurnalas, kuriame 1985 m. apsakymas buvo pirmą sykį publikuotas
**Hokusajo tapyti 24 Fudzijamos vaizdai** (angl. *24 Views of Mt. Fuji, by Hokusai*) – fantastinis Roger Zelazny apsakymas, 1985 m. nominuotas Nebula premijai ir 1986 m. laimėjęs Hugo premiją. Apsakymą iš dalies įkvėpė 1965 m. išleistas Hokusajo paveikslų rinkinys „Hokusai’s Views of Mt. Fuji", kuriame buvo 24 Fudzijamos kalno paveikslai. Iš viso Hokusajis yra nutapęs virš šimto Fudzijamos kalno vaizdų, o labiausiai garsus kitu ciklu – „36 Fudzijamos kalno vaizdai".

Apsakymas pirmą sykį publikuotas 1985 m. „Asimov's Science Fiction" žurnale. Šiuo metu išverstas ir publikuotas prancūzų, lietuvių ir įvairiomis kitomis kalbomis.

Siužetas
--------

Apsakymas suskirstytas į 24 skyrius, kiekvienas atitinka vieną Hokusajo paveikslą iš ciklo. 

Pagrindinė veikėja, amerikietė, keliauja po Fudzijamos kalno apylinkes (Japonija) bėgdama nuo savo buvusio gyvenimo ir buvusio vyro, kuris perkėlė savo sąmonę į visuotinį kompiuterių tinklą, iš kur gali kontroliuoti bet kokius prie jo prijungtus prietaisus ar net sukurti tam tikras elektrines manifestacijas realiame pasaulyje. Ji keliauja aplink Fudzijamos kalną, kaip gidą naudodama Hokusajo ciklo knygutę, vis palygindama matomus vaizdus su kalnu, kaip jis atrodė Hokusajo laikais.

Nuorodos
--------

* Apsakymo puslapis Goodreads portale
* Hokusajo 24 paveikslų ciklas
|  *Alleyne Francique*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Alleyne Jeremy Francique |
| Gimė | 1976 m. birželio 7 d. (46 metai) |
| Atstovauja (-vo) | Grenados vėliava Grenada |
| Aktyvumo metai | 1999 - 2008 |
|  |
| Rungtys | Sprintas |
| Asmeniniai rekordai | 200 m: 20.83  400 m: 44.47 |
|  |
| Pasaulio uždarų patalpų čempionatas |
| **Auksas**2 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
|  |
| Kiti titulai | Sandraugos vicečempionas |
| World Athletics profilis: |  |

**Alleyne Jeremy Francique** (g. 1976 m. birželio 7 d.) – Grenados lengvaatletis, kuris specializuojasi sprinto rungtyse. Du kartus pelnė 400 m pasaulio uždarų patalpų čempiono vardą.

Biografija
----------

Alleyne Francique tarptautinę karjerą pradėjo 1999 m. kuomet sudalyvavo 1999 m. pasaulio čempionate. Sevilijoje vykusiose varžybose sportininkas savo grupėje atbėgo septintas, o galutinėje įskaitoje aplenkė tik atstovus iš Maltos ir Zambijos. Po dvejų metų 2001 m. pasaulio čempionate lengvaatletis pasirodė žymiai sėkmingiau ir pateko į finalą. Finaliniame bėgime jis 400 m distanciją įveikė per 46.23 s ir liko šeštoje vietoje. 2002 m. lengvaatletis debiutavo Sandraugos žaidynėse. Pusfinalyje atbėgęs pirmas, finale jis rungties neįvykdė. 2003 m. pasaulio pirmenybėse Francique vėl pateko į finalą, kuriame pasiekė tokį patį rezultatą, kaip prieš dvejus metus – 6 vieta. Po metų bėgikas debiutavo Pasaulio uždarų patalpų čempionate. Budapešte vykusiose pirmenybėse sportininkas pelnė aukso medalį ir tapo pirmuoju šalies atstovu pelniusi medalį čempionate. Tais pačiai metai sportininkas pateko į nacionalinę olimpinę rinktinę. 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkui pritrūko 0,24 s iki medalio ir liko ketvirtoje vietoje. helisnkyje vykęs 2005 m. pasaulio čempionatas Francique buvo nesėkmingas – pusfinalyje jis liko penktas ir į finalą nepateko. 2006 m. lengvaatlečiui buvo žymiai sėkmingesni. Sportininkas iškovojo sidabro medalius Sandraugos žaidynėse, bei Centrinės Amerikos ir Karibų žaidynėse, o pasaulio uždarų patalpų čempionate pelnė antrąjį aukso medalį. 2007 m. pasaulio čempionate bėgikas pasiekė pusfinalius, kur liko šeštas ir į finalą nepateko. 2008 m. Francique dalyvavo pasaulio uždarų patalpų čempionate ir 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, bet nei viename čempionate nepavyko pasiekti bent antrą etapą.

Nuorodos
--------

* Alleyne Francique IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2012-10-12 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **XML standartai** |
| * XSL
	+ XSLT
	+ XPath

Šablonas
 |

**XSLT** (angl. *eXtensible Stylesheet Language (XSL) transformations*) – kalba, aprašanti XML dokumento transformaciją į HTML dokumentą arba į kitokios struktūros XML dokumentą. Ši kalba neretai naudojama tinklalapių turiniui tiesiogiai iš XML duomenų generuoti, tačiau tai tik vienas iš daugelio jos pritaikymų. XSLT naudoja XML sintaksę.

### „Sveikas pasauli" pavyzdys

Transformuojant XML dokumentą

```
<asmenys>
  <asmuo paso_numeris="MP123456">
    <vardas>Mike</vardas>
    <pavarde>Kebenis</pavarde>
  </asmuo>
  <asmuo paso_numeris="PK123456">
    <vardas>Morka</vardas>
    <pavarde>Ismincius</pavarde>
  </asmuo>
</asmenys>
```

XSLT transformacija, aprašyta šia kalba kaip

```
<?xml version="1.0"?>
<xsl:stylesheet xmlns:xsl="" version="1.0">
<xsl:output method="xml" indent="yes"/> 
 <xsl:template match="/">
    <Transformacija>
       <xsl:apply-templates/>
    </Transformacija>
 </xsl:template>
 <xsl:template match="//asmuo">
     <Irasas>
        <xsl:element name="Paso_numeris">
           <xsl:value-of select="@paso_numeris" />
        </xsl:element>
        <xsl:element name="vardas">
           <xsl:value-of select="vardas/text()" />
        </xsl:element>
     </Irasas> 
  </xsl:template>
</xsl:stylesheet>
```

Gaunamas naujas kitokios struktūros dokumentas:

```
<?xml version="1.0" encoding="UTF-8"?>
<Transformacija>
   <Irasas>
      <Paso_numeris>MP123456</Paso_numeris>
      <vardas>Mike</vardas>
   </Irasas>
   <Irasas>
      <Paso_numeris>PK123456</Paso_numeris>
      <vardas>Morka</vardas>
   </Irasas>  
</Transformacija>
```

XSLT plačiai naudojami XPath elementai. Nėra iki galo sutarta, ar šią kalbą galima laikyti pilnaverte programavimo kalba, tačiau ja įmanoma realizuoti kai kada ir visai sudėtingus algoritmus (pavyzdžiui, šachmatų lentos apėjimą žirgu, kiekviename langelyje apsilankant tik vieną kartą).

### Nuorodos

#### Literatūra

XSLT standartas

### Nuorodos

* XSLT Tutorial (vokiečių kalba)
* XSLT 2.0 nuoroda (vokiečių kalba)
* XSLT, XPath ir nuoroda Archyvuota kopija 2010-06-02 iš Wayback Machine projekto. (vokiečių kalba)

#### XSLT procesoriai

* Microsoft XML Parser
* Xalan-Java
* Xalan-C++
* SAXON
* XT
* Google AJAXSLT
**Valdas Bugelevičius** (g. 1958 m. Kaune) – teisininkas, teisėjas, buvęs Vilniaus m. 1-ojo apylinkės teismo pirmininkas, Lietuvos TSR generalinės prokuratūros prokuroras.

Biografija
----------

1976 m. baigė Kauno m. 29-ąją vid. mokyklą, 1984 m. – teisę Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.

Nuo 1984 m. rugpjūčio mėn. Švenčionių rajono prokuratūros prokuroro vyresnysis padėjėjas, nuo
1988 m. vasario mėn. iki 1990 m. gruodžio mėn. Lietuvos Respublikos generalinės prokuratūros Įstatymų laikymosi pataisos darbų įstaigose priežiūros skyriaus prokuroras.

Nuo 1991 m. sausio mėn. Vilniaus rajono apylinkės teismo teisėjas, nuo 1992 m. kovo mėn. teismo pirmininkas, nuo 1999 m. birželio mėn. iki 2009 m. birželio mėn. Vilniaus m. 1-ojo apylinkės teismo pirmininkas, nuo 2009 m. birželio mėn. to paties teismo teisėjas (naujasis pirmininkas – Stanislovas Juocevičius).

Moka rusų, lenkų bei anglų kalbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdas Bugelevičius Archyvuota kopija 2010-03-06 iš Wayback Machine projekto. (NTA inf.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Almagro**| **Plotas** | 4,1 km² |
| **Gyventojų sk.** | 138 942 (1991) |
| **Gyventojų tankumas** | 33 966 žm./km² |
| ***Komuna*** | C5 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** | Italiano de Buenos Aires ligoninėFederación de BoxClub Almagro |
| 

---

 |

**Almagras** (isp. *Almagro*) – kvartalas centrinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. Kvartalas apribotas La Platos, Rio de Žaneiro gatvių, Nepriklausomybės aveniu, *Sánchez de Bustamante, Sánchez de Loria* ir *Gallo* gatvių bei *Córdoba/Estado de Israel* aveniu. Tai tankiai gyvenimas, komercinis Buenos Airių kvartalas. 

Rivadavijos ir Irigojeno gatvių sankryža

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
**Algimantas Stanislovas Gečys** (g. 1933 m. liepos 16 d. Kaune) – Lietuvos ir JAV lietuvių visuomenės veikėjas, inžinierius.

Biografija
----------

1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. apsigyveno JAV. 1957 m. Filadelfijoje baigė Drekselio technologijos institutą, 1967 m. – magistrantūros studijas.

1957–1988 m. dirbo automobilių ir traukinių gamybos bendrovėje „The Budd Company". 1989–1999 m. JAV finansų departamento monetų kalyklos skyriaus vyr. inžinierius.

1956–1958 m. Studentų ateitininkų, Lietuvių studentų sąjungų veikėjas. 1957–1963 m. Filadelfijos baltų komiteto pirmininkas. JAV lietuvių bendruomenės veikėjas: 1971–1973 m. krašto valdybos vicepirmininkas, 1974–1976 m. 1979–1981 m. 1991–1994 m. visuomeninių reikalų tarybos, 1976–1979 m. 1985–1986 m. ir 2001–2003 m. krašto valdybos pirmininkas, 1987–1988 m. krašto valdybos administratorius. Pasaulio lietuvių bendruomenės veikėjas, 1981–1984 m. valdybos vicepirmininkas. 1988–1992 m. Pensilvanijos lietuvių kilmės gyventojų atstovas, tarpininkavo tarp jį paskyrusių valstijos gubernatoriaus administracijos ir lietuvių bendruomenės. Nuo 1994 m. Lietuvos ambasados JAV konsultacinės tarybos narys. Parašė mokslinių straipsnių, bendradarbiauja lietuvių spaudoje.

Įvertinimas
-----------

* 2003 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Algimantas Stanislovas Gečys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 472 psl.
|  |
| --- |
| Červoni Buro geležinkelio stotis |
| Červoni Buro stotis 
Červoni Buro stotis |
| Šalis | Lenkija |
| Gyvenvietė | Červoni Buras |
| Linijų skaičius | 2 |
| Atidaryta | 1893 m. |

**Červoni Buro geležinkelio stotis** (lenk. *Czerwony Bór stacja kolejowa*) - geležinkelio stotis Červoni Buro kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Zambruvo apskrityje, Zambruvo valsčiuje. Stotis atidaryta 1893 metais. Tai stotis per kurią ėjo Ostrolenka-Lapiai geležinkelio linija ir Zambruvas-Červoni Buras geležinkelio linija. *Ostrolenkos-Lapių geležinkelio linijoje* nuo stoties iki Lubnica Lomžinskos geležinkelio stotelės yra 11 km ir iki Šniadovo geležinkelio stoties yra 10,8 km. *Zambruvo-Červoni Buro geležinkelio linijoje* iki Zagrobi Zakževo geležinkelio stotelės yra 4,2 km.

Ostrolenka-Lapiai geležinkelio linija
-------------------------------------

**Geležinkelio ruožas**| 

Šniadovas
**Červoni Buras**
Lubnica Lomžinska

 |

Zambruvas-Červoni Buras geležinkelio linija
-------------------------------------------

**Geležinkelio ruožas**| 

**Červoni Buras**
Zagrobi Zakževas

 |

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie stotį (lenk.).

Koordinatės: 53°03′33″ š. pl. 22°08′42″ r. ilg.﻿ / ﻿53.05917°š. pl. 22.14500°r. ilg.﻿ / 53.05917; 22.14500