recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Algirdas Jurgis Kliučininkas** (g. 1932 m. lapkričio 20 d. Naujiena, Krosnos valsčius) – Lietuvos inžinierius technologas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1963 m. Maskvoje baigė Tekstilės ir lengvosios pramonės instituto neakivaizdinį skyrių. 1968 m. Kauno politechnikos institute apgynė disertaciją „Audimo staklių virpesių ir triukšmo tyrimai ir priemonės jų mažinimui", technikos mokslų kandidatas. 1986 m. Maskvos D. Mendelejevo cheminės technologijos institute apgynė disertaciją „Teoriniai pagrindai, metodai ir priemonės užterštumui dulkėmis ir triukšmais kontroliuoti bei mažinti tekstilės pramonėje", technikos mokslų daktaras.

1953–1963 m. dirbo Tekstilės pramonės institute Kaune. Nuo 1963 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, nuo 1988 m. profesorius.

Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrimų sritis ergonomikos problemos – oro užterštumo dulkėmis kontrolė, dulkių valymas iš oro, virpesių ir triukšmo mažinimas. 42 išradimų autorius, tarp jų 2 patentai, svarbesni – pjezoelektrinis dulkių analizatorius, įtaisas medžiagos, sudarytos iš mažų dalelių, masei nustatyti, talpinių keitiklių taikymas aplinkos veiksniams tirti.

Bibliografija
-------------

* Ergonomika, 2000 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Algirdas Jurgis Kliučininkas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 283 psl.
Koordinatės: 54°41′28.3189″ š. pl. 25°17′4.0636″ r. ilg.﻿ / ﻿54.691199694°š. pl. 25.284462111°r. ilg.﻿ / 54.691199694; 25.284462111

| Krantinės arka |
| --- |
|  |
| Menininkas | Vladas Urbanavičius |
| Metai | 2009 m. |
| Meno kryptis |  |
| Medžiagos, technika | Skulptūra |
| Matmenys | {{{matmenys}}} |
| Miestas (vieta) | Vilnius |
| Muziejus |  |

2013 m.
**„Krantinės arka"** – skulptūra Vilniuje, Neries krante tarp Karaliaus Mindaugo ir Žaliojo tilto.

Istorija
--------

2008 m. pradžioje „Vilniaus – Europos kultūros sostinės 2009" surengė meno kūrinių viešosiose erdvėse sukūrimo konkursą. Jį laimėjo Vl. Urbanavičiaus, Roberto Antinio ir Mindaugo Navako projektai.

Skulptūra Neries krantinėje atsirado 2009 m. vasario 17 d. Tuo pačiu metu priešingame Neries krante pastatytos R. Antinio ir M. Navako skulptūros. Autoriui už skulptūrą buvo sumokėta 10 tūkstančių litų. Skulptūros kaina – 28 962 Eur (100 000 Lt).

Skulptūrai sukurti buvo panaudoti geležiniai vamzdžiai, iškasti ir atvežti iš Rusijos bei Ukrainos. Skulptūra iš vidaus sutvirtinta karkasu.

Kontroversijos
--------------

„Krantinės arka" dažnai kritikuojama, skulptūrą iškelti yra raginę ir menininkai profesionalai. 2014 m. įregistruota elektroninė peticija, kurią be kitų palaikė architektas Napalys Kitkauskas ir teatrologė Gražina Mareckaitė. Peticijoje teigiama, jog skulptūra 2009 m. įrengta laikinai ir turėjusi stovėti iki 2010 m. pabaigos, todėl Vilniaus miesto savivaldybė, tapusi kūrinio ir jo eksponavimo autorinių teisių savininke, turėtų skulptūrą iškelti.

Skulptūros autorius Vl. Urbanavičius teigia, jog visos diskusijose išsakomos nuomonės dėl skulptūros jam yra naudingos, o įsakymas skulptūrą demontuoti „būtų jokia tragedija".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. 1 2 3  „Krantinės arka": skulptorius nepripažįsta laikinumo Archyvuota kopija 2016-11-04 iš Wayback Machine projekto.
4. 1 2  Vilniaus skulptūrą „Krantinės arka" prašoma iškelti į kitą vietą
5. ↑
| Lotmiškisvok. *Lattenwalde* |
| --- |
| 

LotmiškisLotmiškis

55°04′59″š. pl. 20°44′10″r. ilg.﻿ / ﻿55.083°š. pl. 20.736°r. ilg.﻿ / 55.083; 20.736﻿ (Lotmiškis)Koordinatės: 55°04′59″š. pl. 20°44′10″r. ilg.﻿ / ﻿55.083°š. pl. 20.736°r. ilg.﻿ / 55.083; 20.736﻿ (Lotmiškis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
| **Rajonas** | Zelenogradsko rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1372 m. |

**Lotmiškis** (vok. *Lattenwalde*) – buvęs kaimas Kuršių nerijoje, pusiaukelėje tarp Rasytės (šiaurėje) ir Šarkuvos (pietuose). Kaimą mena Lotmiškio gatvė Nidoje.

Etimologija
-----------

Kaimo vardas – lietuviškas vedinys iš vok. *Latte* – „kartelė, statinis, skersinis" + vok. *Wald* – „miškas".

Istorija
--------

Pirmąkart minimas 1664 m. bet jau 1762 m. pažymėta, kad „kaimas sunaikintas bedievių žmonių" (tikriausiai rusų kariuomenės, baigiantis Septynerių metų karui). Keli likę gyventojai persikėlė į Šarkuvą ir Pilkopą. XVIII a. kaimas užpustytas, smėlis užnešė ir Naująjį Lotmiškį. Lotmiškio likučius amžiams palaidojo smėlynai.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Kęstutis Vaškelis. Turisto atlasas. – Vilnius, Mintis, 1994. // psl. 91
3. ↑  Neišlikę kaimai. Archyvuota kopija 2022-02-18 iš Wayback Machine projekto. Nerija.lrv.lt (tikrinta 2022-02-18).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

 *Šis straipsnis apie gyvūną. Apie žvaigždyną skaitykite straipsnyje Žirafa (žvaigždynas).*

| **Giraffa camelopardalis** |
| --- |
| Žirafa (Giraffa camelopardalis)**Žirafa** (*Giraffa camelopardalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Žirafiniai  *( Giraffidae)* |
| Gentis: | **Žirafos**  *( Giraffa)* |
| Rūšis: | Žirafa  *( Giraffa camelopardalis)* |

 |
| Binomas |
| ***Giraffa camelopardalis***Linnaeus, 1758 |
| Žirafa (Giraffa camelopardalis)Paplitimas |

**Žirafa** (*Giraffa camelopardalis*) – žirafinių (*Giraffidae*) šeimos stambus porakanopis žinduolis, paplitęs Afrikos (daugiausia Rytų) savanose.

Ją nesunku pažinti iš ilgo kaklo ir ryškių dėmių ant kūno. Patinų ūgis iki 5,5 m, sveria 800-1930 kg, patelių ūgis iki 4,5 m, svoris 550-1180 kg. Kailis gelsvai rudas su leopardiškomis dėmėmis. Kiekvieno individo kailio raštas unikalus. Abiejų lyčių žirafos turi ragelius, tačiau patinų didesni. Kaklas labai ilgas, kad gyvūnas galėtų pasiekti medžių lapiją. Kojos taip pat ilgos, priekinės 10 

Gyvena nedidelėmis ~12 individų grupėmis. Minta akacijų, miramedžių, viršūklių lapais ir vaisiais. Turi ilgą ir kietą liežuvį. Suaugusios žirafos natūralių priešų beveik neturi, į jas kartais kėsinasi liūtai, tačiau galingu kojos spyriu žirafa gali sulaužyti priešo kaulus. Jauniklius gali užpulti liūtai, hienos, hieniniai šunys. Gyvenimo trukmė laukinėje gamtoje 20-25 metai, nelaisvėje - iki 28 metų. Nėštumas trunka apie 15 mėn. paprastai gimsta vienas jauniklis, nors pasitaiko ir dvynukų. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žirafa** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Muller, Z. Bercovitch, F. Brand, R. Brown, D. Brown, M. Bolger, D. Carter, K. Deacon, F. Doherty, J.B. Fennessy, J. Fennessy, S. Hussein, A.A. Lee, D. Marais, A. Strauss, M. Tutchings, A. Wube, T. (2018 m.) „Giraffa camelopardalis". *iucnredlist.org*
2. ↑  Lory Herbison, George W. Frame „Northern giraffe". *britannica.com*
3. ↑  „Giraffes (Giraffa spp.) Fact Sheet: Reproduction & Development". *ielc.libguides.com*

Vikižodynas
Birgijus yra pietvakarinėje Mėnulio matomosios pusės dalyje
**Birgijus** (lot. *Byrgius*, 24°42′p. pl. 64°18′v. ilg.﻿ / ﻿24.7°p. pl. 64.3°v. ilg.﻿ / -24.7; -64.3) – smūginis Mėnulio krateris, esantis Mėnulio matomosios pusės pievakariuose. Pavadintas šveicarų matematiko, astronomo ir laikrodininko Josto Biurgio (lotyniškai Birgijus, 1552−1632) garbei.

Birgijaus krateris su Birgijumi A (dešinėje) ir Birgijumi D (kairėje ir šiek tiek į viršų)
Birgijaus krateris yra į vakarus nuo Drėgmės jūros Mėnulio pietvakarinėje pusėje. Skersmuo 87 km, sienos iškyla 2,1 km virš dugno. Birgijus yra pažymėtinas Mėnulio krateris ne tiek dėl savęs, kiek dėl jo rytinėje sienoje įsiterpusio jauno ir šviesaus Birgijaus A kraterio (19 km skersmens, 24°30′p. pl. 63°22′v. ilg.﻿ / ﻿24.5°p. pl. 63.37°v. ilg.﻿ / -24.5; -63.37), kuris turi daugiau nei 300 km ištįsusių spindulių sistemą, gerai matomą iš Žemės. „Kagujos" duomenys rodo, kad Birgijaus A krateris išmuštas prieš 48 mln. metų, bet tai įmanoma patvirtinti tik paėmus mėginius iš kraterio. Kitoje Birgijaus kraterio pusėje ir šiek tiek šiauriau yra Birgijaus D krateris (27 km skersmens). Šiaurinėje Birgijaus kraterio pusėje pralaužęs jo sieną prasideda slėnis, kuris šiaurėje sujungia kraterį su įduba *Rimae Sirsalis*
*.*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Moore, Patrick; Rees, Robin. *Patrick Moore's Data Book of Astronomy*. Cambridge University Press, 2014, p. 53
2. ↑  NASA informacija Archyvuota kopija 2017-06-30 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Wlasuk, Peter T. *Observing the Moon*. Springer Science & Business Media, 2013, p. 104
| Paleologai |
| --- |
|   |
| Kilmė | Makedonija |
| Pradininkas | Mykolas VIII Paleologas |
| Titulas | Bizantijos imperatoris |
| Laikotarpis | XIII–XV a. |
| Šalys | Bizantija |

|  |
| --- |
| **Graikijos istorija** |
| **Senovės Graikijos istorija** |
| Rytų Romos imperija |
| Bizantijos imperija: |
| Justinianai > Heraklijai > Isaurai > Makedonai > Dukai > Komninai > Angelai > Paleologai |
| Frankokratija: |
| Lotynų imperija, Epyro desp. Morėjos desp. Nakso kun. Achajos kun. Atėnų kun. Tesalonikų kun. Jūrinė Venecija |
| *Osmanų imperija* |
| Rumelijos, Salų, Joaninos ejaletai |
| Graikijos karalystė |
| Graikijos pilietinis karas |
| Graikijos Respublika |

**Paleologų dinastija** (gr: Παλαιολόγος, dgs. Παλαιολόγοι) – Bizantijos graikų kilminga šeima ir Bizantijos imperatorių dinastija. Po Ketvirto kryžiaus žygio šeimos nariai pabėgo į Nikėją ir po kurio laiko užvaldė Nikėjos imperiją. Mykolas VIII Paleologas tapo imperatoriumi 1259 m. ir užėmė Konstantinopolį 1261 m. Jo palikuonys valdė Bizantijos imperiją iki Konstantinopolio užėmimo 1453 m. Tad tai yra ilgiausiai valdžiusi Bizantijos dinastija.

Dinastija
---------

Paleologai kilę iš nežymių valdininkų Makedonijos temoje. Tai buvo sena šeima. Jurgis Paleologas, Aleksijaus I Komnino draugas, buvo Diracho įgulos vadas per Diracho mūšį su normanais 1081 m. bet jo protėviai nežinomi. Pirmasis susisiejo giminystės ryšiais su Bizantrijos imperatoriais Aleksijus Paleologas, kurio žmona buvo Zoės Dukainos anūkė. O ši buvo Konstantino X jauniausia dukra, jos vyras – Adrianas Komninas, imperatoriaus Aleksijaus I jaunesnysis brolis. Kitas Aleksijus Paleologas vedė Ireną Angeliną, vyriausią imperatoriaus Aleksijaus III ir Eufrozinės Kamateros dukrą. Jų dukra Teodora Paleogina vedė pusbrolį Androniką Paleologą, kilusį iš Zoės. Jų sunus tapo imperatoriumi Mykolu VIII.

Mykolo VIII sūnus buvo Andronikas II, kuris vedė Aną iš Vengrijos ir susilaukė sūnaus Mykolo Paleologo, kartais vadinamo IX. Jo sūnus, Androniko II anūkas, buvo Andronikas III Paleologas.

| Dinastija |
| --- |
| Prieš tai:**Angelų dinastija** | **Bizantijos imperatoriai**1261–1453 | Po to:**Otomanų imperija** |


|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |
Koordinatės: 55°21′08″š. pl. 25°17′33″r. ilg.﻿ / ﻿55.352108°š. pl. 25.292398°r. ilg.﻿ / 55.352108; 25.292398

|  |
| --- |
| **Molėtų rajono Alantos gimnazija** |
| Molėtų rajono Alantos gimnazija herbasMolėtų rajono Alantos gimnazija herbas |
| Molėtų rajono Alantos gimnazija |
| **Adresas** | A. Kraujelio g. 3, Alanta |
| **Direktorius(-ė)** | Dalia Skebienė |
| **Mokinių skaičius** | 204 |
| **Įkūrimo data** | 1781 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 32 |

**Molėtų rajono Alantos gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Molėtų rajone, Alantoje, A. Kraujelio g. 3, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191227973.

Istorija
--------

1781 m. pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta Alantos mokykla. Joje mokėsi keturi mokiniai. 1853 m. įsteigta Ovantos parapinė mokykla. 1905 m. veikė daraktorinė mokykla. Daraktoriai: J. Korsakas, Jankauskas. 1906 m. įsteigta valstybinė mokykla. Vedėjas – A. Kliučinskas. 1918 m. pradėjo veikti Alantos pradžios mokykla. Vedėjai: J. Puodžius, S. Slapšys, M. Šeduikis. 1944 m. mokykla tapo Alantos progimnazija. Direktoriai: V. Karvelis, P. Meškuotis, K. Skyrelis, H. Eigelis, R. Lamauskas. 1950 m. pavadinta Alantos vidurinė mokykla.

Direktoriai
-----------

* Nuo 1950 m. H. Martinėnas, M. Šeduikis, P. Lysas, N. Kryžanauskas, A. Leonovas, V. Jakučionis, H. Danišauskas;
* Dalia Skebienė.

Žymūs mokytojai
---------------

* Stasys žygelis, Matematikas
* Henrikas Danišauskas, mokytojas metodininkas
* Valdas Kazlas, koncertmeisteris, kazlų Rūdos politikas

Žymūs mokiniai
--------------

* Pranas Jankauskas, pulkininkas, pedagogas
* Antanas Kairys, zootechnikas, Radviliškio rajono politikas
* Nina Puteikienė, žurnalistė, Klaipėdos politikė
* Vytautas Skripka, poetas
* Vytas Jonas Šapola, ekonomistas, Ukmergės rajono politikas
* Petras Tarasenka, archeologas, muziejininkas
* Saulius Žvironas, tarptautinės kategorijos rankinio teisėjas

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
**Deividas Šemberas**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1978 m. rugpjūčio 2 d. (45 metai) |
| Gimimo vieta | Vilnius, Lietuva |
| Ūgis | 186,5 cm |
| Svoris | 74 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | gynėjas, saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 199619971998-20012002-20122012-20142014-2015 | Žalgiris-2 VilniusŽalgiris VilniusDinamo MoskvaCSKA MoskvaAlaniâ VladikavkazŽalgiris Vilnius | 15 (0)25 (3)88 (2)254 (1)52 (0)53 (7) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 1996-2013 | Lietuva Lietuva | 82 (0) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2014. |

**Deividas Šemberas** (g. 1978 m. rugpjūčio 2 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas. Ilgą laiką atstovavęs šalies nacionalinei rinktinei, kurį laiką buvo jos kapitonu. Gali žaisti saugo arba gynėjo pozicijoje.

Futbolininko karjera
--------------------

Karjerą pradėjo Vilniaus „Žalgirio" dublerių komandoje, o 1997 m. debiutavo pagrindinėje komandoje. 1998 m. pasirašė kontraktą su Maskvos „Dinamo" ir nuo tada iki 2014 m. žaidė Rusijoje. 2012 m. liepos viduryje pasirašė dvejų metų sutartį su Vladikaukazo „Alania" klubu. Futbolininkas yra Rusijos čempionatų rekordininkas, kaip daugiausiai rungtynių sužaidęs legionierius. 2004 m. buvo išrinktas į geriausių Rusijoje žaidžiančių žaidėjų pirmą vienuolikę, 2003 ir 2006 m. į antrą vienuolikę. 2005 m. Deividas Šemberas išrinktas geriausiu Lietuvos metų futbolininku.

2014 m. vasario pabaigoje sugrįžo į Lietuvą ir pasirašė sutartį su Vilniaus „Žalgirio" klubu. Po 2015 m. A Lygos sezono nusprendė baigti profesionalo karjerą.

Deividas Šemberas

Futbolo veikla
--------------

Netrukus po paskelbimo apie karjeros pabaigą, 2015 m. gruodžio 3 d. buvo išrinktas A lygos klubų asociacijos prezidentu. Po to to beveik dvejus metus dirbo FK Žalgiris sporto operacijų direktoriumi.

2020 m. spalio mėn. tapo Lietuvos mažojo futbolo asociacijos, Lietuvos mažojo futbolo rinktinės bei būsimo „Leisure Leagues" Lietuvoje projekto ambasadoriumi.

Laimėjimai
----------

* Rusijos Premjer lyga (2003, 2005, 2006 m.)
* Rusijos futbolo taurė (2001/02, 2004/05, 2005/06, 2007/08, 2008/09, 2010/11 m.)
* Rusijos futbolo supertaurė (2004, 2006, 2007, 2009 m.)
* UEFA taurė (2005 m.)
* Pirmojo kanalo taurė (2007 m.)
* Geriausias Lietuvos futbolininkas (2005 m.)
* Geriausias Lietuvoje žaidžiantis futbolininkas (2014 m.)
* Lietuvos A Lyga (2015 m.)
* LFF taurės čempionas: (1997, 2014, 2015 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2019-06-01 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* Futbolinis.lt
* National-football-teams.com
Investicijų portfelio **diversifikavimas** – priemonė valdant ir investuojant turimas vertybes.

Gali būti nustatoma (teisės aktų arba bendrovės vadovybės), kad į vieno emitento vertybinius popierius ar pinigų rinkos priemones gali būti investuota ne daugiau kaip tam tikras procentas (Lietuvoje – 5 procentai kolektyvinio investavimo subjekto) turtą sudarančių grynųjų aktyvų.

Į vieno emitento vertybinius popierius ar pinigų rinkos priemones Lietuvoje gali būti investuota daugiau kaip 5 procentai, bet ne daugiau kaip 10 procentų grynųjų aktyvų, su sąlyga, kad tokių investicijų bendra suma nėra didesnė kaip 40 procentų grynųjų aktyvų (šis apribojimas netaikomas indėliams ir išvestinėms investicinėms priemonėms, kuriomis prekiaujama ne biržos rinkoje, jeigu jų emitentą prižiūri priežiūros institucija).

Investicijos į indėlius vienoje kredito įstaigoje negali sudaryti daugiau kaip tam tikro procento (Lietuvoje – 20 procentų) kolektyvinio 

  

subjekto turtą sudarančių grynųjų aktyvų.

Bendra investicijų į vieno asmens išleistus vertybinius popierius, pinigų rinkos priemones ar indėlius bei įsipareigojimų, atsirandančių iš išvestinių finansinių priemonių sandorių su tuo asmeniu, suma negali būti didesnė kaip tam tikra dalis (Lietuvoje – 20 procentų) kolektyvinio investavimo subjekto turtą sudarančių grynųjų aktyvų.

Taip pat gali būti nustatoma, kad investicijos į 

ll

kokios nors valstybės ar savivaldybių išleistus arba garantuotus vieno emitento vertybinius popierius ar pinigų rinkos priemones negali būti didesnės kaip tam tikra dalis (Lietuvoje į Europos Sąjungos valstybių išleistus popierius – 35 procentai) kolektyvinio investavimo subjekto turtą sudarančių grynųjų aktyvų.

Vertybinių popierių priežiūros subjektas (institucija, fondo vadovybė, kontrolės subjektas) gali leisti investuoti į tam tikrus vertybinius popierius ar pinigų rinkos priemones ir didesnę dalį grynųjų aktyvų, jei tokiu atveju investuotojų interesai būtų pakankamai apsaugoti, investuota į, pavyzdžiui, ne mažiau kaip 6 emisijų vertybinius popierius ar pinigų rinkos priemones, o į vienos emisijos vertybinius popierius ar pinigų rinkos priemones investuota ne daugiau kaip tam tikra dalis (pvz. 30 procentų) grynųjų aktyvų.

Investicijos į obligacijas tam tikrais atvejais negali būti didesnės kaip tam tikra dalis (pavyzdžiui, 25 procentai) grynųjų aktyvų. Gali būti nustatoma, kad kai į tokias vieno emitento obligacijas investuojama daugiau kaip keli procentai (bet ne daugiau kaip, pvz. 25 procentai) grynųjų aktyvų, bendra tokių investicijų suma negali būti didesnė kaip, pavyzdžiui, 80 procentų grynųjų aktyvų.

Taip pat gali būti nustatoma, kad į įmonių, priklausančių grupei, kuri turi sudaryti konsoliduotą finansinę atskaitomybę, išleistus vertybinius popierius ir pinigų rinkos priemones gali būti investuota ne daugiau kaip tam tikra dalis (pvz. 20 procentų) grynųjų aktyvų.
| **Romualdas Eičas** |
| --- |
| Gimė | 1940 m. rugsėjo 19 d. (83 metai)Tauragėje |
|  |
| Veikla | muzikos mokytojas ir chorvedys. |

**Romualdas Eičas** (g. 1940 m. rugsėjo 19 d. Tauragėje) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija
----------

Turi vieną brolį Vytautą ir dvi seseris: Virginiją ir Reginą

1947–1957 m. mokėsi Tauragės 2-ojoje vidurinėje mokykloje. 1957 m. rudenį įstojo į Kauno J. Gruodžio muzikos mokyklą ir dvejus metus mokėsi trimituoti (dėst. M. Zaščiurinskas) ir solinio dainavimo (dėst. L. Staneika). 1969–1973 m. choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. B. Zubrickas). 1984–1989 m. muziką neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė doc. P. Jankauskas).

Nuo 1963 m. akompanavo Tauragės dainų ir šokių liaudies ansamblio „Jūra" šokėjams. 1964–1986 m. Tauragės politechnikumo moksleivių pučiamųjų orkestro vadovas. Specialiųjų vidurinių mokyklų meno mėgėjų konkursinėse apžiūrose orkestras pelnė pirmųjų ir kitų prizinių vietų. Keletą metų vadovavo ir Tauragės mėsos kombinato pučiamųjų orkestrui. 1981–1983 m. vadovavo Tauragės buitinio gyventojų aptarnavimo kombinato vyrų ir moterų vokaliniams ansambliams – respublikiniuose konkursuose jie laimėjo pirmųjų ir antrųjų vietų. 1978–1980 m. Tauragės vaisių – daržovių perdirbimo kombinato moterų choro vadovas: chorą parengė 1980 m. respublikinei dainų šventei.

1971–1990 m. Norkaičių (Tauragės r.) kultūros namų darbuotojas, kurį laiką mokytojavo Griešpelkių II (Tauragės r.) aštuonmetėje ir Tauragės 1-ojoje vidurinėje mokykloje.

Nuo 1990 m. rudens Tauragės moksleivių kūrybos centro berniukų choro (30 dalyvių) vadovas. Berniukai koncertuoja mokyklose ir kultūros bei švietimo įstaigose, gieda bažnyčioje.

Nuo 1992 m. Tauragės politinių kalinių ir tremtinių mišriojo choro (30 dalyvių) vadovas. Kolektyvą parengė 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje, 1993, 1995 ir 1997 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių dainų šventėms Vilniuje, Panevėžyje ir Klaipėdoje, 1998 m. politinių kalinių ir tremtinių šventėms Ariogaloje ir Jurbarke.

R. Eičas pasireiškia ir kaip dainininkas (baritonas) solistas – buvo respublikinių konkursų „Sidabriniai balsai" laureatas ir prizininkas. 1980 m. dirigavo Tauragės rajono dainų šventėje.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Jonas Čečiotas** |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Gimė | 1796 m. birželio 24 d.Malušicai prie Naugarduko, dab. Baltarusija |
| Mirė | 1847 m. rugpjūčio 1 d.Druskininkai |
| Tėvas | Tadeušas Čečiotas |
| Motina | Klara Haciskich |
|  |
|  **Vikiteka** | Jonas Čečiotas |
| Parašas |
|  |

**Jonas Čečiotas** (lenk. *Jan Czeczot*, blrs. *Ян Чачот*, 1796 m. birželio 24 d. Malušicai prie Naugarduko, dab. Baltarusija – 1847 m. rugpjūčio 1 d. Druskininkai, palaidotas Ratnyčioje, dab. Druskininkų dalis) – Lietuvos visuomenės veikėjas, poetas, tautosakos rinkėjas.

Biografija
----------

Jono Čečioto kapas Druskininkų Ratnyčios kapinėse 
Kilęs iš smulkiųjų bajorų. 1809-1815 m. mokėsi Naugarduko dominikonų kolegijoje, 1815-1816 m. Vilniaus universitete. Draugavo su A. Mickevičiumi, redagavo pirmuosius A. Mickevičiaus poezijos rinkinius. 1818 m. birželio 16 d. įstojo į Filomatų draugiją. Su kitais slaptų draugijų nariais suimtas ir 1823 m. kovo 10 d. – 1824 m. spalio 22 d. kalintas Vilniuje, vėliau ištremtas į Orenburgo guberniją. 1831 m. Rusijos valdžiai leidus apsigyveno Lepelyje, rinko baltarusių tautosaką, rašė eilėraščius, kūrė dainų tekstus. 1841-1844 m. tvarkė A. Chreptavičiaus bibliotekos archyvą Ščorsuose netoli Naugarduko.

Bibliografija
-------------

* Kaimiečių dainelės (*Piosenki wieśniacze*) baltarusių liaudies dainų rinkinys, 6 t. 1837-1846 m.
* Giesmelės apie senovės lietuvius iki 1434 m (*Śpiawki o dawnych Litwinach do roku 1434*), Vilnius, 1994 m.

Literatūra
----------

* S. Świrko. Z Mickiewiczem pod rękę, czyli życie i twórczość Jana Czeczota, Warszawa. 1989

Šaltiniai
---------

1. ↑  Virgilijus Pugačiauskas. *Jonas Čečiotas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 272 psl.
| **Puntius titteya** |
| --- |
| Vyšninis Barbusas (*Puntius titteya*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Karpžuvės  *( Cypriniformes)* |
| Šeima: | Karpinės  *( Cyprinidae)* |
| Gentis: | Puntijai  *( Puntius)* |
| Rūšis: | Vyšninis barbusas  *( Puntius titteya)* |

 |

**Vyšninis barbusas** arba **vyšninis puntius** (*Puntius titteya*) – karpinių (*Cyprinidae*) šeimos žuvis. Vyšniniai barbusai gyvena Šri Lankos pietvakarių gėlo vandens rezervuaruose – Kelanio ir Nilvalo upių slėniuose.

Aprašymas
---------

Normalus kūno ilgis – 2,5 cm, kai kurie gali pasiekti 5 cm.

Patinai turi rausvą pilvą ir rudos-žalios spalvos nugarą, kurią nuo šonų atskiria plati ruda-raudona šoninė linija. Patelių pilvas yra blyškus, nugara yra gelsvai pilka, šoninė linija taip pat yra ruda-raudona.

Laikymo sąlygos
---------------

Akvariumo talpa turėtų būti nuo 35 L, temperatūra — 22-27 °C, pH — 6.0 – 8.0.

Išnašos
-------

1. 1 2  „Encyclopedia of Life". *eol.org*. Nuoroda tikrinta 2023-08-23.
**Zenonas Komskis** (g. 1945 m. gegužės 16 d. Kentrių kaime) – muzikos mokytojas ir choro dirigentas.

Biografija
----------

Baigęs Tauragės vienerių metų chorvedžių kursus (diriguoti mokė V. Naraškevičius), 1962–1966 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos technikume (dėst. N. Domarkienė). 1966–1971 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. J. Motiekaičio klasė). Vėliau savo kvalifikaciją kėlė Lietuvos kultūros darbuotojų tobulinimosi institute Vilniuje.

Nuo 1971 m. Tauragės rajoninių kultūros namų dainų ir šokių liaudies ansamblio „Jūra" meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvą parengė 1975 ir 1980 m. respublikinėms dainų šventėms, su juo koncertavo Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Rusijoje, Kaliningrado srityje, Užkarpatėje ir Gruzijoje, prizinių vietų pelnė įvairiuose konkursuose. Iki 1983 m. buvo Tauragės vaikų muzikos mokyklos mokytojas ir choro vadovas – parengė 1975, 1977 ir 1980 m. respublikinėms dainų šventėms. 1974–1990 m. Tauragės mėsos kombinato mišriojo choro vadovas – kolektyvą parengė 1975, 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, nemažai koncertuodavo savo rajone ir kitur. 1984–1990 m. Tauragės švietimo darbuotojų mišriojo choro vadovas. Choras dalyvaudavo koncertuose, parengtas 1985 m. respublikinei ir 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei. Šiai šventei dar parengė miesto įmonių jungtinį vyrų chorą ir jungtinę liaudišką kapelą (kartu su V. Valiuku). 1987–1990 m. vadovavo Tauragės politechnikumo moksleivių pučiamųjų orkestrui, o 1994 m. Tauragės žemės ūkio ir technikos mokykloje suorganizavo merginų chorą. Taip pat vadovavo Tauragės miesto ir rajono įvairių įmonių ir įstaigų vokaliniams ansambliams bei kaimo kapeloms.

1989 m. Tauragės kultūros namuose suorganizavo kamerinį mišrųjį chorą; yra jo meno vadovas ir dirigentas. Choras pasirodo koncertuose, dalyvavo 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, 1995 ir 1997 m. Baltijos ir Šiaurės šalių chorų festivaliuose Rygoje ir Gotlande (Švedija).

Z. Komskis – Tauragės rajono dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas, 1979 m. zoninės eksperimentinės dainų šventės Tauragėje ir 1981 m. dainų ir šokių ansamblių šventės Kaune dirigentas. 1982 m. jis apdovanotas Kultūros žymūno ženklu. Yra Lietuvos chorų sąjungos narys.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
OGMA – Indústria Aeronáutica de Portugal, S.A.| Forma | akcinė bendrovė |
| Pramonė | aviacijos ir gynybos |
| Įkurta | 1918 m. |
| Centrinė būstinė | Alverka do Ribatežas, Portugalija |
| Produkcija | orlaivių komponentų gamyba, orlaivių techninis aptarnavimas |
| Tinklalapis | OGMA |

**OGMA – Indústria Aeronáutica de Portugal, S.A.** – Portugalijos aviacijos pramonės įmonė, įkurta 1918 m. Nuo įkūrimo užsiėmė lėktuvų ir lėktuvų variklių technine priežiūra bei lėktuvų dalių gamyba bei logistine parama.

Pirmasis pavadinimas buvo port. *Parque de Material Aeronautico* 'Aeronautikos medžiagų parkas'. 1928 m. pavadinimas buvo pakeistas į port. *Oficinas Gerais de Material Aeronáutico* 'Aeronautikos medžiagų bendrosios dirbtuvės'. 1994 m. pavadinimas pakeistas į port. *OGMA – Indústria Aeronáutica de Portugal* 'OGMA Portugalijos aeronautikos pramonė'.

OGMA įsikūrusi Alverkoje, maždaug 15 km į šiaurę nuo Lisabonos. Kompanijoje dabar dirba 1520 žmonių. Kompanija turi 3 km ilgio pakilimo taką. 

OGMA klientai yra tiek iš Portugalijos, tiek iš užsienio, tiek civilinės, tiek karinės institucijos bei kompanijos. OGMA yra autorizuotas techninio aptarnavimo centras *Embraer* ir *Lockheed Martin* lėktuvams, *Eurocopter* sraigtasparniams ir *Rolls-Royce* orlaivių varikliams. OGMA aptarnauja tokius lėktuvus kaip *C-130 Hercules*, *P-3 Orion*, *F-16 Fighting Falcon*, *Embraer ERJ 145* šeima, *Embraer E-Jets*, *Airbus A320* šeima, *Embraer Legacy 600/650* ir *Embraer Lineage 1000*.

Nuo įkūrimo kompanija buvo valstybės nuosavybė. 2005 m. *Airholding SGPS* konsorciumas, sudarytas iš *Embraer* ir *EADS*, įsigijo 65% OGMA akcijų. Likę 35% akcijų liko Portugalijos valstybei, kuri jas valdo per kompaniją *Empordef*.

2006 m. liepos 10 d. OGMA atidarė Verslo reaktyvinių lėktuvų centrą (*Executive Jets Center*), kuris turi pagerinti *Embraer Legacy 600* ir būsimų *Embraer* kuriamų verslo lėktuvų techninį aptarnavimą.

Nuorodos
--------

1. ↑  Brochura OGMA Archyvuota kopija 2015-03-19 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Press Release (data: 10/08/2006) Archyvuota kopija 2011-07-20 iš Wayback Machine projekto.
Kioskas „Lietuvos spauda" Savanorių prospekte, Vilniuje
Kioskas Ispanijoje
Spaudos kioskas Maskvoje
**Kioskas** (iš turk. *köşk* 'gėlių paviljonas') – nedidelis pastatas, skirtas mažmeninei prekybai, maitinimo produktų pardavimui arba paslaugų teikimui.

Žodžio kilmė
------------

Žodis „kioskas" atėjo į lietuvių kalbą iš pranc. *kiosque* 'būda', pers. *کوشک kushk* 'rūmai' arba turk. *köşk* 'gėlių paviljonas'.

Istorija
--------

Pirmasis kioskas buvo pastatytas 1473 m. Mehmudo II valdymo laiku. 

Sultonas Achmedas III (1703–1730) pastatė stiklinį kambarį-kioską su vaizdu į rūmus.

Pirmasis savitarnos, interaktyvus kioskas buvo sukurtas 1977 m. Ilinojaus universitete „Urbana-Champaign". Savitarnos kiosko sistema buvo įdiegta 1985 m. ir susidėjo iš daugiau nei 600 kioskų. Vos po šešerių metų, 1991 m. parodoje „Comdex" buvo pristatytas pirmasis savitarnos kioskas su interneto ryšiu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „What is kiosk?". *www.techtarget.com*. Nuoroda tikrinta 2023-08-23.
2. ↑  „КИОСК. Происхождение слова, этимология". *classes.ru*. Nuoroda tikrinta 2023-08-23.
3. ↑  „История и происхождение киосков". *kabina.net.ua*. Nuoroda tikrinta 2023-08-23.
4. ↑  „Pertech Industries Inc". *www.pertechindustries.com*. Nuoroda tikrinta 2023-08-23.
*Šis straipsnis apie pilį. Apie upelį skaitykite straipsnyje Pieštvė.*
Seredžiaus piliakalnis
**Pieštvė, Pieštvėnai** – buvusi lietuvių pilis, XIV a. stovėjusi dabartiniame Seredžiuje (Jurbarko raj.), Pieštvės upelio kairiajame krante, kiek žemiau Nemuno ir Dubysos santakos, ant Seredžiaus piliakalnio. Buvęs rytinis papilys taip pat neišlikęs – užstatytas sodybomis. Strateginėje vietoje stovėjusi pilis buvo puldinėjama Vokiečių ordino, galiausiai sudeginta 1363 m.

Istorija
--------

Pieštvė pirmą kartą paminėta 1293 m. Ordino metraštininko Petro Dusburgiečio kronikoje. Vėliau jos vardas sutinkamas kronikininkų Vygando Marburgiečio ir žygiuose į Lietuvą dalyvavusio Hermano Vartbergės raštuose, kuriuose įvardijama kaip *Beisten, Bisten, Pistene*.

Lietuvos gynybiniame kare su kryžiuočiais Pieštvės pilis vaidino reikšmingą vaidmenį, nuo XIII a. pabaigos iki XIV a. 7-to dešimtmečio stabdžiusi Ordino veržimąsi Nemuno vaga į Lietuvos gilumą. Vardo užrašymo istoriniuose šaltiniuose įvairovė lėmė, kad vėlesniems autoriams ji buvo nežinoma arba ieškojo įvairiose vietose. Pilies vietos nelokalizavo XV a. rašęs Janas Dlugošas ar XVI a. – Motiejus Strijkovskis. XVII a. Albertas Kojelavičius „Lietuvos istorijoje" Pieštvę tapatino su Bisene, panašiai rašė Simonas Daukantas. Ilgai su Seredžiumi tapatinta Bisenės pilis buvo gerokai toliau į vakarus, Kartupėnų piliakalnyje.

2023 m. ant kalno Seredžiuje (priešais seniūniją) pasodintas ąžuolynas Pieštvės gynėjų atminimui, pastatytas atminimo paminklas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Pieštvė, Pieštvėnai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
2. ↑  Monografija „Seredžius". Pieštvės pilis 250 metų kovų epochoje *versme.lt* 89, 90 psl.
3. ↑  Seredžiuje pasodintas ąžuolynas Pieštvės pilies gynėjams pagerbti *alkas.lt*

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos pilys
* Romas Batūra. Pieštvės pilis Lietuvos gynyboje. Legendinės Lietuvos pradžios pilis *llt.lt*
Originalus Gintaro kambarys 1931 m.
**Gintaro kambarys** (rus. *Янтарная комната*; vok. *Bernsteinzimmer*) – kambarys, sukurtas XVIII a. pr. vokiečių ir danų menininkų Prūsijos karaliui Frydrichui I.

Gintaro kambarį Prūsijos karaliaus Frydricho I sūnus Frydrichas Vilhelmas 1716 m. padovanojo Rusijos valdovui Petrui I. Petras I šį prašmatnų kambarį įsakė įrengti carų vasaros rezidencijos rūmuose Carskoje Selo (dabar Puškinas) netoli Sankt Peterburgo ir pavertė jį ištaiginga pokylių sale. Rusijos architektas Bartolomėjas Rastrelis papildė ją dvidešimt keturiais veidrodžiais ir perlamutru inkrustuotomis grindimis, nes originalus kambarys buvo mažesnis, nei jam skirta patalpa.

Antrasis pasaulinis karas
-------------------------

Prasidėjus Vokietijos invazijai į SSRS per II pasaulinį karą, rūmai buvo vokiečių užimti, Gintaro kambarys išvežtas į Karaliaučiaus pilį. Kurį laiką jis buvo viešai rodomas, bet, artėjant frontui, vokiečiai kambarį vėl supakavo į dėžes, kurias sukrovė pilies rūsiuose. 1944 m. balandį britų bombonešiai miestą subombardavo.

Pasibaigus karui, pilies rūsiuose šio unikalaus lobio jau nebebuvo. Sklido gandai, kad vokiečiai skubiai išgabeno dėžes su gintaro kambariu laivu, kurį nuskandino rusų povandeninis laivas. Galiausiai 1959 m. buvo gauti duomenys, kad kambarys paslėptas druskos kasyklose. Tačiau, kai prie tariamos slaptavietės atvyko tyrinėtojai, įvyko paslaptingas sprogimas ir kasyklą užliejęs vanduo privertė nutraukti paieškas.

Atstatymas
----------

Atstatytas Gintaro kambarys
Gintaro kambario atstatymas buvo pradėtas 1981 m. Minint Sankt Peterburgo 300-ąsias metines 2003 m. Gintaro kambarys buvo pilnai atstatytas Sankt Peterburgo menininkų. Dabar jis eksponuojamas Jekaterinos rūmuose.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gintaro kambarys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Gintaro kambarys Archyvuota kopija 2006-05-16 iš Wayback Machine projekto. (anglų, vokiečių k.)
* International Bibliography of Publications about the Amber Room Archyvuota kopija 2009-02-27 iš Wayback Machine projekto.

Išnašos
-------

1. ↑  Enke P. Bernsteinzimmer –– Report: Raub, Verschleppung und Suche eines weltbekannten Kunstwerkes. Berlin. Verlag der Wirtschaft, 1986; Мосякин А.Г. Прусское проклятие. С. 163–200.
| **Viktorija Senkutė** |
| --- |
|  |
| 2022 m. Europos čempionate |
| Gimė | 1996 m. balandžio 12 d. (27 metai) |
| Tautybė | lietuvė |
|  |
| Veikla | sportininkė |
| Sritis | Akademinis irklavimas |
|  |
|  **Vikiteka** | Viktorija Senkutė |

**Viktorija Senkutė** (g. 1996 m. balandžio 12 d.) – Lietuvos irkluotoja.

Biografija
----------

2019 m. pasaulio akademinio irklavimo čempionate užimta 29-oji vieta.

2022 m. Europos akademinio irklavimo čempionate lietuvė finišavo ketvirta B finale ir galutinėje rikiuotėje liko 10-a. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio čempionate Senkutė kartu su Lietuvos keturviete rinktine (Dovilė Rimkutė, Donata Karalienė, Ieva Adomavičiūtė) užėmė 7-ą vietą.

2023 m. pasaulio akademinio irklavimo čempionate Senkutė užėmė šeštą vietą moterų vienviečių valčių kategorijoje bei pelnė kelialapį į 2024 m. vasaros olimpines žaidynes.

Šaltiniai
---------

1. ↑  D. Rimkutei ir D. Karalienei – pasaulio čempionato sidabras, D. Nemeravičiui – olimpinis kelialapis

Nuorodos
--------

* Tarptautinės irklavimo federacijos profilis
Koordinatės: 55°15′40″š. pl. 24°47′01″r. ilg.﻿ / ﻿55.261016°š. pl. 24.783636°r. ilg.﻿ / 55.261016; 24.783636

|  |
| --- |
| **Ukmergės specialiojo ugdymo centras Vyturėlis** |
| [[Vaizdas:|Ukmergės specialiojo ugdymo centras Vyturėlis herbas|center|100px]] |
| Ukmergės specialiojo ugdymo centras Vyturėlis |
| **Adresas** | Ukmergė |
| **Direktorius(-ė)** | Janina Sližienė |
| **Mokinių skaičius** | 35 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | 2012 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 22 |

**Ukmergės specialiojo ugdymo centras „Vyturėlis"** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ukmergėje, Veterinarijos g. 5, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba kurtiesiems ir neprigirdintiesiems, judesio ir padėties sutrikimų, kalbos ir kitų komunikacijos sutrikimų, intelekto sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 190324857. Steigėjas Ukmergės rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

2012 m. rugsėjo 1 d. Ukmergės specialiojo ugdymo centras „Vyturėlis" prijungtas prie Ukmergės „Ryto" specialiąja mokykla.

Direktoriai
-----------

* Janina Sližienė;
* Elena Šemetienė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Istorija.[neveikianti nuoroda] Lm.lt (tikrinta 2022-04-23).
| **Igor Grosu** |
| --- |
| Igor Grosu |
| Gimė | 1972 m. lapkričio 30 d. (50 metų)MoldavijaAndrušul de Susas, Moldavijos TSR |
|  |
| Pareigos | Moldavijos parlamento prezidentas |
| Partija | Veiksmas ir solidarumas |
|  |
|  **Vikiteka** | Igor Grosu |

**Igoris Grosu** (rumun. *Igor Grosu*; g. 1972 m. lapkričio 30 d.) – Moldavijos politikas, nuo 2021 m. kovo 23 d. einantis šalies parlamento pirmininko pareigas. Politinės partijos „Veiksmas ir solidarumas" vadovas.

Biografija
----------

1990–1995 m. studijavo Valstybiniame Moldavijos universiteto istorijos fakultete.

Nuo 2019 m. kovo mėnesio – Moldovos parlamento narys. Majai Sandu laimėjus valstybės prezidento rinkimus, 2020 m. tapo „Veiksmas ir solidarumas" partijos vadovu.

Vedęs, turi 3 vaikus. Moka rusų, rumunų ir anglų kalbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Igorio Grosu CV" (PDF). *Oficiali ES svetainė* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-10-31.
2. ↑  „Igor Grosu". *Rise Moldova* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-10-31.
3. ↑  „Igor Grosu". *alegeri.md* (rumunų). Nuoroda tikrinta 2021-10-31.
| Bedugnė |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Varėnos rajonas) |
| Plotas | 0,041 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,76 km |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Bedugnė

  |
| **Koordinatės:** | 54°19′52″ š. pl. 24°29′16″ r. ilg.﻿ / ﻿54.33111°š. pl. 24.48778°r. ilg.﻿ / 54.33111; 24.48778Koordinatės: 54°19′52″ š. pl. 24°29′16″ r. ilg.﻿ / ﻿54.33111°š. pl. 24.48778°r. ilg.﻿ / 54.33111; 24.48778 |

**Bedugnė** – ežeras Lietuvoje, Varėnos rajone, 9,5 km į šiaurės vakarus nuo Senosios Varėnos, Geidukonių telmologiniame draustinyje. Ežeras ovalo formos, ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,3 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 127,8 m. Krantai žemi, plačiai užpelkėję – aplink plyti ~ 40 ha dydžio Geidukonių pelkė. Krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Pietvakariuose iš ežero išteka upeliukas link A-2 upelio (Abistos intakas). Šalia įsikūręs Geidukonių kaimas. Kiek atokiau į šiaurės rytus eina kelias  **128**  Naujieji Valkininkai–Daugai–Alytus .

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |
| --- |
| Bilingo akvadromas |
| Bilingo akvadromas 
Bilingo akvadromas |
| 

Bilingo akvadromasBilingo akvadromas

 |
| Tipas | Atostogų parkas |
| Geografinė padėtis | 52°14′42″ š. pl. 0°48′46″ v. ilg.﻿ / ﻿52.24500°š. pl. 0.81278°r. ilg.﻿ / 52.24500; 0.81278Koordinatės: 52°14′42″ š. pl. 0°48′46″ v. ilg.﻿ / ﻿52.24500°š. pl. 0.81278°r. ilg.﻿ / 52.24500; 0.81278 |
| Artimiausias miestas | Nortamptonas, Jungtinė Karalystė |
| Įkurtas | 1945 m. |
| Valdytojas | Billing Aquadrome Limited  Royale Life Group |

**Bilingo akvadromas** (angl. *Billing Aquadrome*) – atostogų kurortas ir vandens sporto uostas Didžiojo Bilingo rajone, Nortamptone, Jungtinėje Karalystėje. Įkurtas užtvenkus Nino upę.

Istorija
--------

1945 m. įkurta parką administruojanti kompanija „Billing Aquadrome Limited", kuri pritaikė parką komercinei veiklai.

1949 m. balandį atidaryta parko teritorijoje kursuojanti siaurojo geležinkelio linija.

Uostas
------

Parko prieplauka pritaikyta sportinių ir individualių siaurųjų laivų naudojimui. Vienu metu uoste gali būti prišvartuota iki 180 motorlaivių.

Infrastruktūra
--------------

Parko teritorijoje įrengtas karavanų parkas, viešbutis, restoranas, barai, miško turistiniai takai, siaurojo geležinkelio linija. Įrengtas pramogų parkas, atrakcionai, baseinas, minigolfo aikštynas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Northampton's 5000 years history
2. ↑  BILLING AQUADROME LIMITED
3. ↑  Biling Aquadrome

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
**Reiki** (jap. 臼井靈氣療法 – *dvasinės gyvybės jėga*) – vienas iš alternatyviosios medicinos gydymo būdų, skirtas dvasiniam, fiziniam tobulėjimui bei psichinei, emocinei ir fizinei žmogaus sveikatai atstatyti.

Mikao Usui pradėjo vystyti reiki XIX amžiaus pradžioje Japonijoje. Jis tvirtino gavęs galimybę gydyti žmones be energijos išsekimo, kurią įgijo po 3 savaičių badavimo ir meditacijų ant Kuramos kalno. Nuo tada, kaip teigiama, Reiki galia kitiems žmonėms perduodama iniciacijų metu, kai reiki meistras mokytojas suaktyvina mokinio energetinius taškus, kad per jo energetinę sistemą pratekėtų daugiau Reiki energijos. Pastaruoju metu populiarėja netradicinės iniciacijos per atstumą (angl. distance attunements). Mikao Usui teigė pirmąsias žinias apie Reiki gavęs perskaitęs senuosius tibetiečių raštus, kildinamus prieš 2500 metų.

Reiki praktikantai seanso metu daro į paprastus rankų uždėjimus panašius veiksmus, kurių metu jie teigia tampantys gydančios energijos Reiki laidininkais. Šią energiją jie gauna iš Visatos. Ši energija dar vadinama Visatos gyvybine energija. Ši energija harmonizuojanti ir sustiprinanti vidaus organų funkcijas, šalinanti iš organizmo šlakus ir toksinus, sugrąžinanti dvasinę pusiausvyrą, subalansuojanti energetiką, valanti kūną ir sąmonę. 

Mikao Usui remdamasis Meidži imperatoriaus poezija suformulavo penkis dvasinius reiki principus, kurie yra reiki praktikos pagrindas:

* Aš esu be pykčio.
* Aš esu ramus.
* Aš esu dėkingas.
* Aš esu sąžiningas.
* Aš myliu visus aplinkinius.

2002 m. JAV mokslininkai ištyrė reiki poveikį įvairaus amžiaus grupių abiejų lyčių pacientams, sveikstantiems po infarkto. Pacientus atsitiktinai suskirsčius į keturias grupes, trys iš jų buvo gydomos įvairaus lygio reiki meistrų dvi su puse savaitės, o ketvirtoji grupė buvo kontrolinė. Reiki gydymas neturėjo jokio teigiamo poveikio palyginus su kontroline grupe. Taip pat pažymėtina, jog reiki meistrai užrištomis akimis negalėjo nustatyti kokios amžiaus grupės ar lyties pacientus jie gydo.

2008 m. anglų mokslininkai išanalizavę 205 įvairiomis kalbomis publikuotus su reiki susijusius klinikinius tyrimus priėjo prie išvados, jog nėra įrodymų, kad reiki būtų veiksmingas gydant bet kokį susirgimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Effect of Reiki Treatments on Functional Recovery in Patients in Poststroke Rehabilitation[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Effects of reiki in clinical practice: a systematic review of randomised clinical trials

Nuorodos
--------

* Reiki Healing - Wellbeing
* Skeptic's Dictionary: Reiki
* National Council Against Health Fraud straipsnis apie reiki
Koordinatės: 54°38′13″š. pl. 22°44′04″r. ilg.﻿ / ﻿54.6370°š. pl. 22.7344°r. ilg.﻿ / 54.6370; 22.7344

Stoties pastatas apie 1902 m.
**Eitkūnų geležinkelio stotis** (rus. *станция Чернышевское*) – geležinkelio stotis Rusijoje, Karaliaučiaus krašte, Eitkūnuose (rus. Černyševskojė). Pirmoji pasienio su Lietuva stotis kelyje nuo Karaliaučiaus link Kauno. Keleivinių ir prekinių traukinių stotis. Į rytus geležinkeliu artimiausia Eitkūnams stotis – Kybartų geležinkelio stotis, esanti jau Lietuvos teritorijoje.

Istorija
--------

Kairioji stoties užrašo dalis (Rytprūsių muziejus)
XIX a. Eitkūnų miestelis buvo Rytprūsiuose, už kelių kilometrų į rytus nuo jų ėjo Prūsijos–Rusijos siena. 1860 m. iki Eitkūnų nutiestas Prūsijos Ostbanas – geležinkelis nuo Berlyno iki Karaliaučiaus ir Eitkūnų. Toliau geležinkelis į Rusijos imperiją. Stotis pastatyta pagal F. Štiulerio projektą. Nuo 1896 m. čia buvo persėdimo punktas važiuojantiems traukiniu „Nord-Express" iš Europos į Rusiją.

XX a. tarpukariu siena buvo su Lietuva, Po II pasaulinio karo Karaliaučiaus kraštas ir Lietuva atiteko TSRS, todėl Eitkūnų stoties kaip pasienio posto svarba pranyko, ji buvo panaikinta, tačiau žlugus TSRS čia susidarė Lietuvos–Rusijos siena ir Eitkūnai vėl tapo pasienio punktu. 2009 m. stotis atnaujinta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Станция Чернышевское. Railwayz.info (tikrinta 2023-08-31).
2. ↑  *Ejtkuny*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. II (Derenek — Gżack). Warszawa, 1881, 320 psl. **(**lenk.**)**
3. ↑  Схема железных дорог Российской Империи. Издание И. Ф. Зауера. 1912 г. Картографическое заведение А. Ильина, Издательство Ильина, Российская империя. JPG
4. ↑  Cernysevskoe – Eydtkuhnen/Eydtkau. Ostpreussen.net (tikrinta 2023-08-31).
5. ↑
6. ↑  Пограничная железнодорожная станция Чернышевское в Калининградской области будет введена в постоянную эксплуатацию в 2009 году. 2007-06-27, Portnews.ru (tikrinta 2023-08-31).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Dave Grohl Roskilde festivalyje Danijoje (2005)
**Dave Grohl** (**David Eric Grohl**; g. 1969 m. sausio 14 d.) – JAV roko muzikantas, buvęs Nirvana būgnininkas ir pagalbinis vokalistas nuo 1990 m. iki grupės iširimo 1994 metais, šiuo metu Foo Fighters gitaristas ir vokalistas.

Biografija
----------

Kai Dave buvo dar vaikas, jo šeima atsikraustė į Vašingtono priemiestį. Tėvai išsiskyrė ir Dave liko gyventi su motina.

Dvylikos metų pradėjo groti gitara. Kitus keliolika metų grojo keliose grupėse. Gitara grojo grupėje *Freak Baby*. Tuo pačiu metu savarankiškai mokėsi groti būgnais, mušdamas įvairius daiktus savo kambaryje.

Kai *Freak Baby* išmetė bosistą, Dave nusprendė gitarą iškeisti į būgnus. Nauja grupė pasivadino *Mission Impossible*. Vėliau prisijungė prie pankroko grupės *Drain Damage*. Šešiolikos metų pradėjo groti grupėje *Scream*. Po kelerių metų grojimo *Scream* jį pastebėjo Kurt Cobain ir Krist Novoselic bei pasiūlė groti Nirvanoje.

Po Nirvanos iširimo 1995 m. įkūrė grupę Foo Fighters, kurioje groja iki šiol.