recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**„Mustenių lobis"** – lobis, rastas 1981 m. Musteniuose (dab. Elektrėnų savivaldybės teritorija) automobilio provėžoje kasant pamatus ambulatorijai.

Lobis
-----

Trakų istorijos muziejus už 1000 rublių įsigijo 3380 monetų. Lobį sudaro XVI a. pabaigoje – XVII a. pabaigoje 88 Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės, 132 Lenkijos, 1633 Rygos, 1397 Švedijos valdomos Livonijos bei dalies Lenkijos, 103 Prūsijos kunigaikštystės, taip pat 1 Danijos, 3 Ispanijos Nyderlandų, 1 Jungtinių Nyderlandų provincijų, 6 Rusijos, 1 Šv. Romos imperijos, 4 Škotijos, 1 Ciešyno monetos.

8 monetos falsifikatai: Rygos 2 Gustavo Adolfo ir 5 Kristinos šilingai, 1 Elbingo Gustavo Adolfo šilingas. Vertingiausia lobio dalis – 6 Rusijos caro Aleksejaus Michailovičiaus (1645–1676 m.) kontrasignuotos jefimkos. Jos padarytos iš šių Vakarų Europos monetų: 1611 m. Hamburgo Ferdinando II talerio, Elzaso Leopoldo talerio, be datos; 1633 m. Ispanijos Nyderlandų Brabanto Pilypo IV patagono, 1641 m. Braunšveigo–Lūneburgo Augusto talerio, Ispanijos Nyderlandų Cvoflės Ferdinando III guldeno; 1654 m. Jungtinių Nyderlandų provincijų Gelderno liūto talerio.

Manoma, kad lobis užkastas XVII a. antroje pusėje (vėlyviausia moneta – Karolio XI Livonijos šilingas – nukaldinta 1662 m.) tikriausiai per Abiejų Tautų Respublikos ir Rusijos 1654–1667 m. karą. Lobis saugomas Trakų istorijos muziejuje.

Literatūra
----------

* E. Ivanauskas. Lietuvos pinigų lobiai. Paslėpti 1390–1865 metais, Vilnius, 1995 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vydas Narvidas. *Mustenių lobis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 622 psl.
**Nyderlandų filmų festivalis** (ol. *Nederlands Film Festival*) – rugsėjo / spalio mėnesiais Utrechte vykstantis kino festivalis.

Apie festivalį
--------------

Pradėtas rengti 1981 m. jis yra skirtas pristatyti geriausius praėjusių metų Olandijos kino kūrėjų darbus. Jo įkūrėjas – režisierius Jos Stelling, pradžioje renginiui suteikęs „Nyderlandų filmų dienų" (ol.  *Nederlandse Filmdagen* ) pavadinimą. Pradžioje orientuotas tik į filmų kūrėjus, ilgainiui jo programa išsiplėtė iki įvairiausių žanrų ir kategorijų juostų pristatymų.

Festivalio apdovanojimai
------------------------

2007 m. festivalyje buvo pristatytas Nyderlandų kino kanonas (ol. *Canon van de Nederlandse Film* ), kurį sudaro 16 geriausių visų laikų filmų:

* „The Misadventure of a French Gentleman Without Pants at the Zandvoort Beach" (1905)
* „A Carmen of the North" (1919)
* „Rain" (1929)
* „The Tars" (1934)
* „Houen zo!" (1952)
* „Fanfare" (1958)
* „Like Two Drops of Water" (1963)
* „Blind Kind" (1964)
* „Ik kom wat later naar Madra" (1965)
* „Living" (1971)
* „Turkiški saldumynai" (1973)
* „Floderiai" (1986)
* „Šiauriečiai" (1992)
* „The Pocket-knife" (1992)
* „Het is een schone dag geweest" (1993)
* „Father and Daughter" (2000)

Festivalio metu yra teikiami apdovanojimai – Auksiniai veršiai. Be jų yra ir atskiri apdovanojimai:

* Olandijos filmų kritikų apdovanojimas
* Utrechto miesto apdovanojimas
* Tuschinski apdovanojimas
* talentų ir studentų apdovanojimas
* geriausio trumpametražio filmo apdovanojimas (NPS)
* jaunimo apdovanojimas
* cinema.nl skiriamas filmų plakato apdovanojimas
* Grolsch filmo apdovanojimas

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| Gospičiuskroat. *Gospić* |
| --- |
|        |
| *Gospičiaus panorama* |
|  |
| 

GospičiusGospičius

44°32′45.6″ š. pl. 15°22′30″ r. ilg.﻿ / ﻿44.546000°š. pl. 15.37500°r. ilg.﻿ / 44.546000; 15.37500﻿ (Gospičius)Koordinatės: 44°32′45.6″ š. pl. 15°22′30″ r. ilg.﻿ / ﻿44.546000°š. pl. 15.37500°r. ilg.﻿ / 44.546000; 15.37500﻿ (Gospičius) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Kroatijos vėliava Kroatija |
| **Regionas** | Likos–Senio apskritis |
|  |
| **Meras** | Milan Kolić |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 12 729  |
| **Altitudė** | 656 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 53 000 |
| **Tinklalapis** | www.gospic.hr |
|  **Vikiteka** | Gospičius |

**Gospičius** (kroat. *Gospić*) – miestas ir savivaldybė kalnuotame, retai apgyvendintame Likos regione, Kroatijoje. Likos–Senio apskrities administracinis centras. Miestas įsikūręs netoli *Likos upės*. Netoli Gospičiaus gimė Nikola Tesla. Gospičiaus savivaldybė yra skirstoma į Gospičiaus miestą bei į 49 gyvenvietes.

Istorija
--------

Pirmoji nuolatinė gyvenvietė buvo žinoma nuo 1263 m. kaip *Kaseg* arba *Kasezi*. Gospičius pirmą kartą paminėtas 1604 m. Dabartinis miestas buvo pastatytas aplink du Osmanų imperijos fortus. XVII a. pabaigoje turkų įsiveržimas buvo atremtas. Gospičius tapo Likos regiono administraciniu centru.

Iki 1918 m. buvo Habsburgų monarchijos dalis (po 1867 m. kompromiso Kroatijos ir Slavonijos karalystė).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Vincetoxicum hirundinaria** |
| --- |
| Šlakinė kregždūnė (Vincetoxicum hirundinaria)**Šlakinė kregždūnė** (*Vincetoxicum hirundinaria*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Gencijoniečiai  *( Gentianales)* |
| Šeima: | Stepukiniai  *( Apocynaceae)* |
| Gentis: | Kregždūnė  *( Vincetoxicum)* |
| Rūšis: | Šlakinė kregždūnė  *( Vincetoxicum hirundinaria)* |

 |

**Šlakinė kregždūnė** (*Vincetoxicum hirundinaria*) – stepukinių (*Apocynaceae*) šeimos augalas.

Daugiametis, 30-120 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas stačias, kylantis, nešakotas arba šakotas, kartais su vijoklinėmis viršūnėmis, plaukuotas. Lapai priešiniai, retkarčiais menturiniai, trumpakočiai, smailūs, lygiakraščiai, jų pakraščiai ir koteliai šiek tiek plaukuoti. Žiedai lapų pažastyse. Vainikėlis gelsvai baltas. Vaisius – daugiasėklė dėžutė. Sėklos pūkuotos, rudos.

Žydi birželio – rugpjūčio mėn. Dauginasi sėklomis. Auga šlaituose, miškuose, krūmuose, sausose vietose.

Vaistinei žaliavai vartojami šakniastiebiai, žolė ir sausos sėklos. Šakniastiebiai kasami rudenį, žolė pjaunama augalams žydint, sėklos renkamos visiškai prinokusios. Šakniastiebiuose yra glikozido vincetoksino, finileotilamino, kaučiuko, triterpenų, sėklose – vincetoksisterinų; lapuose – flavonoidų ir kitų medžiagų.

Augalas nuodingas, pluoštinis.

* ŽiedaiŽiedai
* SėklaSėkla

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šlakinė kregždūnė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***45 kalibras*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | .45 |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Gary Lennon |
| Scenaristas (-ai) | Gary Lennon |
| Vaidina | Milla Jovovich |
| Metai | 2006 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 101 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**45 kalibras** (angl.  *.45*) – 2006 m. JAV sukurtas veiksmo filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Milla Jovovich – Ket
* Angus Macfadyen – Elas
* Stephen Dorff – Reilis
* Aisha Tyler Liza
* Srah Strange – Vika
* Vincent Laresca – Chosė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Didysis Elas ir jo draugužė Ket užiima ginklų prekyba, parduodami juos bet kam ir bet kokiomis aplinkybėmis. Ket draugė, lesbietė Vika, yra šią įsimylėjusi ir nori bet kokiomis aplinkybėmis išskirti ją su Elu. Manydama, kad vienintelė galimybė – tai nužudyti Elą, Vika kreipiasi į buvusį šio partnerį Reilį, kuris, siekiantis tiek Ket, tiek pačios Vikos palankumo, sutinka padėti. Tuo metu Ket pradeda merginti puertorikietis narkotikų platintojas ir Elo konkurentas Chosė. Nusprendęs, kad draugė jam neištikima, Elas žiauriai nubaudžia Chosė ir sumuša Ket. Ši kreipiasi pagalbos į policiją, tačiau vėliau atsiima ieškinį, bijodama dėl savo gyvybės, nors tiek Vika, tiek moteris padedančioje organizacijoje dirbanti Liza mėgina ją perkalbėti. Dar kartą Elo sumušta Ket sugalvoja planą kaip atsikratyti buvusiu draugu ir įtraukia į jį Viką, Lizą ir Reilį, šiems net neįtariant, kad jais meistriškai manipuliuojama...
|  |
| --- |
| Nyck de Vries |
|  |
| Pilietybė | Nyderlandai |
| Gimė | 1995 m. vasario 6 d. (28 metai)Uitvelingergos k. Pietvakarių Fryzijos sav. Nyderlandai |
| Formulė 1 |
| Pirmi metai | 2022 m. |
| Komanda | Scuderia AlphaTauri-RBPT |
| Numeris | 21 |
| Startai | 1 |
| Pergalės | 0 |
| Pole poz. | 0 |
| Greič. ratai | 0 |
| Ankstesni čempionatai |
| 20122012–20142013–2014201520162017–20192019-2022 | Formula Renault 2.0 NECEurocup Formula Renault 2.0Formula Renault 2.0 AlpsFormula Renault 3.5 SeriesGP3 serijaFormulė 2Formulė E |
| Čempiono titulai |
| 2014201420192020-2021 | Formula Renault 2.0 AlpsEurocup Formula Renault 2.0Formulė 2Formulė E |

**Nikas de Vrisas** (*Nyck de Vries*, g. 1995 m. vasario 6 d.) – autosporto lenktynininkas iš Nyderlandų. Nuo 2023 m. atstovauja „Scuderia AlphaTauri" komandai.

Biografija
----------

2008 m. olandas laimėjo WSK World Series kartingų čempionatą, taip pat tapo Vokietijos jaunimo kartingų čempionu. 2010 ir 2011 m. tapo pasaulio kartingų čempionu.

2012 m. de Vries debiutavo Formula Renault Eurocup čempionate. 2014 m. tapo čempionato nugalėtoju.

2016 m. sportininkas lenktyniavo GP3 serijos čempionate, o kitais metais prisijungė prie Formulės 2 čempionato.

2019 m. su „ART Grand Prix" komanda tapo Formulės 2 čempionu.

2019 m. debiutavo naujai įsteigtame Formulės E čempionate. 2021 m. tapo šio čempionato nugalėtoju su „Mercedes-EQ" komanda.

2022 m. debiutavo Formulėje 1 kaip kelių komandų pilotas bandytojas. Tų metų Italijos GP debiutavo lenktynėse, pakeitęs susirgusį Aleksanderį Alboną „Williams" komandoje.

Prieš 2023 m. sezono pradžią olandas prisijungė prie „Scuderia AlphaTauri" komandos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Albon ruled out of Italian Grand Prix with appendicitis, as replacement De Vries prepares to make F1 race debut". *F1* (anglų). 10 September 2022. Nuoroda tikrinta 10 September 2022.
2. ↑  „Nyck de Vries to Race for Scuderia AlphaTauri". *Scuderia AlphaTauri*. 8 October 2022. Nuoroda tikrinta 8 October 2022.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Nyderlandų demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 16 715 999 (2009 m. apskaičiavimai) 

Populiacijos kitimas 1961 - 2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais.
Žemėlapis pagal gyventojų tankumą
**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 17,4 %
* *15-64 m.:* 67,7 %
* *65 m. ir vyresni:* 14,9 % (2009 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 40,4 m.
* *vyrų:* 39,6 m.
* *moterų:* 41,2 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** + 0,412 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 10,4 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 8,74 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 2,46 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 82 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** 0,9 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,05 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,05 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 1,02 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,76 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 0,98 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 4,73 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 79,4 m.
* *vyrų:* 76,8 m.
* *moterų:* 82,14 m. (2009 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 99 %
* *vyrų:* 99 %
* *moterų:* 99 % (2003 m. apsk.)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Nyderlandai (angliškai) Archyvuota kopija 2020-05-21 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Nyderlandų miestai

  

v • a • r **Europos gyventojai** 

Airija |
Albanija |
Andora |
Armėnija |
Austrija |
Azerbaidžanas |
Baltarusija |
Belgija |
Bosnija ir Hercegovina |
Bulgarija |
Čekija |
Danija |
Estija |
Graikija |
Gruzija |
Islandija |
Ispanija |
Italija |
Jungtinė Karalystė |
Juodkalnija |
Kazachija |
Kosovas |
Kroatija |
Latvija |
Lenkija |
Lichtenšteinas |
Lietuva |
Liuksemburgas |
Makedonija |
Malta |
Moldavija |
Monakas |
Norvegija |
Nyderlandai |
Portugalija |
Prancūzija |
Rumunija |
Rusija |
San Marinas |
Serbija |
Slovakija |
Slovėnija |
Suomija |
Švedija |
Šveicarija |
Turkija |
Ukraina |
Vatikanas |
Vengrija |
Vokietija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Omaras al-Baširasarab. عمر البشير** |
| --- |
| Sudano prezidentas |
|  |
| Gimė | 1944 m. sausio 1 d. (79 metai)Hoš Banaga, Sudanas |
| Sudano prezidentas |
| Ėjo pareigas | 1989 m. birželio 30 d. –  |
| Ankstesnis | Ahmed al-Mirghani |
|  |
| Partija | Nacionalinis Kongresas |
|  |
|  **Vikiteka** | Omar al-Bashir |

Generolas leitenantas **Omaras Hasanas Ahmadas al-Baširas** (arab. عمر حسن أحمد البشير = *Omar Hassan Ahmad al-Bashir*; g. 1944 m. sausio 1 d.) – dabartinis Sudano prezidentas. Būdamas brigadininku Sudano armijoje, 1989 m. surengė kruviną karinį perversmą ir paėmė valdžią.

2005 m. spalį al-Baširo vyriausybė derybomis užbaigė vieną iš ilgiausių ir kruviniausių karų XX a. Antrąjį Sudano pilietinį karą, ir suteikė ribotą autonomiją Pietų Sudanui. Tačiau tęsėsi smurtinis konfliktas Darfūre, per kurį žuvo tarp 200 000 ir 400 000 žmonių. Jo valdymo metu, šalyje susikūrė įvairios sukilėlių grupuotės ir Darfūre prasidėjo partizaninis karas. Dėl pilietinio karo 2,5 milijono žmonių neteko pastogės ir įsivyravo įtampa tarp Sudano ir Čado.

Al-Baširas - kontroversiška asmenybė tiek gimtinėję, tiek ir pasaulyje. 2008 m. liepos mėnesį, Tarptautinis Baudžiamasis Teismas (TBT) apkaltino al-Baširą dėl genocido, nusikaltimų žmoniškumui ir karo nusikaltimų rengimo Darfūre. 2009 m. kovo mėnesį, teismas išdavė al-Baširo arešto orderį dėl karo nusikaltimų ir nusikaltimų žmoniškumui, tačiau buvo nuspresta, jog nėra pakankamai įrodymų dėl genocido vykdymo. Tačiau, 2010 m. liepos 12 d. teismas nusprendė, kad iš tiesų yra pakankamai įrodymų, dėl genocido ir išdavė antrąjį orderį. Bet Sudano vyriausybė nevykdė teismo orderių. Al-Baširas yra pirmasis valstybės vadovas, kuriam kaltinimus pareiškė TBT. Teismo sprendimui pasipriešino Afrikos Sąjunga, Arabų Lyga, Neprisijungimo judėjimas, Kinija ir Rusija. Wikileaks paskelbė, jog Sudano prezidentas pasisavino 9 mlrd dolerių valstybinių lėšų.
|  |
| --- |
| Omotų |
| Paplitimas | pietvakarių Etiopija |
| Kalbų skaičius | 32 |
| Kilmė | Semitų-chamitų >**Omotų** |
| Geografinis paplitimas |
|  |
| Klasifikacija | šiaurės, pietų |

**Omotų kalbos** yra afroazinių kalbų šeimos atšaka. Jomis kalbama Rytų Afrikoje (daugiausia pietvakarinėje Etiopijoje). Šios kalbos yra agliutinacinės, be to, turi tonus.

Anksčiau buvo priskiriamos kušitų kalboms (pvz. Greenberg 1963), bet Fleming (1969) ir Bender (1971) pasiūlė jas išskirti kaip atskirą grupę. Šiuo metu tai yra vyraujanti teorija. Yra keletas tyrėjų (pvz. Theil (2006)), kurie linkę laikyti omotines kalbas atskira šeima, negimininga afroazinėms kalboms.

Klasifikacija
-------------

Omotų kalbų klasifikacija nėra nusistovėjusi. Dažniausiai sutariama, kad šios kalbose turi būti išskiriamos pietų ir šiaurės omotų kalbos, bet dėl šiaurės omotų kalbų klasifikacijos yra įvairių nuomonių. Blench (2006) pasiūlo tokią klasifikaciją:

* Pietų omotų kalbos – šiai grupei priklauso arių kalba, dimių kalba, hamerių kalba ir gajilių kalba;
* Šiaurės omotų kalbos – skaidomos į šias grupes:
	+ Mao kalbos – bambasių kalba, ganzų kalba, hozų kalba, sezių kalba;
	+ Dizoidų kalbos – dizių kalba, najų kalba, šekų kalba;
	+ Gongų kalbos – anfilų kalba, borų kalba, kafų kalba, šekačų kalba;
	+ Ometų kalbos – keliolika smulkių kalbelių;
	+ gimirų kalba ir jemų kalba

Nuorodos
--------

* Ethnologue informacija
Koordinatės: 38°09′ p. pl. 144°52′ r. ilg.﻿ / ﻿38.150°š. pl. 144.867°r. ilg.﻿ / 38.150; 144.867

Port Filipo įlankos NASA palydovinė nuotrauka
**Port Filipo įlanka** – Baso sąsiaurio dalis, ties Melburnu įsiterpusi į Australijos pietrytinį krantą. Didžiausia Viktorijos valstijoje ir viena didžiausių vidinių įlankų Australijoje. Ilgis ~50 km, plotis ~40 km, plotas 1 930 km². Kranto linija 264 km ilgio, gylis iki 24 m, vandens tūris 25 km³. Įlankos žiotys 2,8 km pločio, vakaruose ribojamos Lonsdeilio, rytuose – Nepino kyšulių. Įteka Jara, Veribis, Mažoji upė, Patersono upė. Yra kelios nedidelės salos. Vakaruose atsišakoja Korijo įlanka (*Corio Bay*). Vakariniai krantai vietomis pelkėti, rytiniuose ir pietiniuose – gausu paplūdimių.

Įlankos krantai labai urbanizuoti: šiaurėje, rytuose ir pietuose – Melburno aglomeracija, vakaruose – Džilongas. Nuo žiočių iki Melburno ir Džilongo uostų pagilinti kanalai komercinei laivybai. Pakrantėse yra keletas nedidelių saugomų gamtos teritorijų.

Pirmieji europiečiai, aplankę įlanką, buvo Australijos tyrinėtojo Džono Mario (*John Murray*) ekspedicijos nariai 1802 m. Tais pačiais metais įlanką aplankė ir anglų jūrininko Metju Flinderso (*Matthew Flinders*) ekspedicija. 1803 m. įlankos pietinėje pakrantėje prie dabartinio Sorento įsteigta pirmoji europiečių gyvenvietė – nuteistųjų kolonija, tačiau dėl išteklių trūkumo po keleto mėnesių perkelta į Van Dimeno žemę (šių laikų Tasmaniją). 1835 m. Jaros žiotyse įsteigtas Melburnas, 1838 m. Korijo įlankos gale – Džilongas.

Įlanka pavadinta anglų jūrininko ir pirmojo Naujojo Pietų Velso gubernatoriaus Arturo Filipo (*Arthur Phillip*) garbei.

Išnašos
-------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Port Filipo įlanka** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  *Port Phillip Bay (Part 1) – Overview and history*, Bay Fish N Trips, 2019 m. vasario 6 d. Archyvuota 2020-03-25. Nuoroda tikrinta 2020-05-14.

Šaltiniai
---------

* Port Phillip Bay, Encyclopædia Britannica. (Archyvuota 2018-10-14. Nuoroda tikrinta 2020-05-14.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

**Metatuberkuliozė** – tuberkuliozės forma, kurios metu stebimi plaučių pakitimai radiologiniuose tyrimuose, bet klinikinės ligos manifestacijos nestebima. Priešdėlis „meta" graikų kalboje reiškia „įvykęs seniau", graikų kalbos „meta" atitinka lotynų kalbos „post" ar „ad". Taigi, metatuberkuliozės terminą galima nesunkiai suprasti kaip „po-tuberkulioziniai" pakitimai. Šis terminas retai randamas literatūroje ar moksliniuose straipsniuose, bet vis dar naudojamas vertinant radiologinius vaizdus.

Metatuberkuliozė (trumpinys: meta-TBC) dažnai naudojamas aprašant rentgenogramas. Naudojant metatuberkuliozės terminą rentgenogramose gali būti stebimi šie pakitimai: fibroziniai plaučių pakitimai (dažniau viršutinėse plaučių dalyse), kalcinatai plaučiuose, kalcifikuoti limfmazgiai, deformuotas plaučių piešinys, deformuotos („patrauktos") plaučių šaknys.

Išnašos
-------

1. ↑  „Что означают метатуберкулезные изменения в легких, прогноз для жизни" Archyvuota kopija 2021-12-04 iš Wayback Machine projekto.. Mypulmonolog.ru. Nuoroda tikrinta 2021-12-04.
| ***Metalurgas Mimi*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Mimí metallurgico ferito nell'onore |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Lina Wertmüller |
| Scenaristas (-ai) | Lina Wertmüller |
| Metai | 1972 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 121 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Metalurgas Mimi** (it.  *Mimí metallurgico ferito nell'onore*) – 1972 m. Italijoje sukurtas filmas, nominuotas Kanų kino festivalyje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Giancarlo Giannini – Karmelo / Mimi
* Mariangela Melato – Fiorela
* Agostina Belli – Rozalija
* Turi Ferro – donas Koladžero
* Luigi Diberti – Pipino
* Elena Fiore – Amalija
* Tuccio Musumeci – Paskalis

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Karmelo, pravarde Mimi, palieka gimtąjį miestelį Sicilijoje, frigidišką žmoną Rozaliją ir išvyksta į Turiną ieškoti geresnio uždarbio. Savo dėdės, mafijos vadeivos dėka, jis gauna darbą gamykloje, pradeda domėtis politika ir bendrauti su komunistais. Jis tampa nuslėpto nelaimingo atsitikimo liudininku, tačiau negali duoti parodymų prieš savo giminaičius, kurių įtaka jaučiama visame mieste. Mimi susipažįsta su Fiorela ir pradeda kartu su ja gyventi, su ja susilaukia sūnaus, tačiau tuo pačiu lanko ir savo Sicilijoje likusią žmoną. Tapęs mafijos susidorojimo liudininku, bet nedrįstantis duoti parodymų, Mimi su Fiorela ir sūnumi grįžta į gimtą miestą, kur už tylėjimą gauna gerai apmokamą darbą. Netrukus jis sužino, kad Rozalija laukiasi nuo kito vyro (policininko) ir keršydamas nusprendžia suvilioti šio žmoną...

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

| Apdovanojimas | Apdovanojimų kategorija | Asmuo | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- |
| Kanų kino festivalis | Auksinė palmės šakelė | Lina Wertmüller | Nominacija |
| David di Donatello | geriausias aktorius | Giancarlo Giannini | Laimėjo |
| specialus apdovanojimas | Mariangela Melato | Laimėjo |
| Globo d'oro | geriausias aktoriaus proveržis | Giancarlo Giannini | Laimėjo |
| geriausios aktorės proveržis | Mariangela Melato | Laimėjo |
| Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas | geriausias aktorius | Giancarlo Giannini | Laimėjo |
| geriausia aktorė | Mariangela Melato | Laimėjo |
| Golden Goblets | geriausias aktorius | Giancarlo Giannini | Laimėjo |
| geriausia aktorė | Mariangela Melato | Laimėjo |
|
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Omi (reikšmės).*
Omio žemė Japonijos žemėlapyje
**Omis** (近江国; *Ōmi no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra Šigos prefektūra. Žemė priklausė Tōsandō regionui.

Istorija
--------

Pilies miestas ir senoji žemės sostinė buvo įsikūrusi netoli Ocu miesto. Sengoku laikotarpiu šiaurinė Omio dalis priklausė Išidai Micunariui, Tokugavos Iejasu priešininkui Sekigaharos mūšyje. Išidą nugalėjus, Tokugava Iejasu padovanojo feodą savo sąjungininkams, Ijo klanui, kurio nariai pastatė Hikonės pilį.

Senosios Japonijos žemės

Akis |
Ava |
Ava |
Avadžis |
Bingo |
Bičiu |
Bidzenas |
Bungo |
Budzenas |
Cušima |
Čikugo |
Čikudzenas |
Čišima |
Deva |
Ečigas |
Ečidzenas |
Ečiū |
Harima |
Hida |
Higas |
Hitačis |
Hidaka |
Hidzenas |
Hokis |
Hiūga |
Iburis |
Idzu |
Idzumas |
Idzumis |
Iga |
Ijas |
Ikis |
Inaba |
Isė |
Išikaris |
Ivamis |
Jamaširas |
Jamatas |
Jošinas |
Kaga |
Kajus |
Kavačis |
Kadzusa |
Kijis |
Kitamis |
Koudzukė |
Kuširas |
Mikava |
Mimasaka |
Minas |
Musašis |
Mucu |
Nagatas |
Nemuras |
Notas |
Okis |
Omis |
Ošima |
Osumis |
Ovaris |
Sadas |
Sagamis |
Sanukis |
Sacuma |
Secu |
Suou |
Suruga |
Šima |
Šimousa |
Šimocukė |
Šinanas |
Širibešis |
Tadžima |
Tamba |
Tangas |
Tešis |
Tokačis |
Tosa |
Toutoumis | 
Vakasa
Uzbekijos eksklavai Kirgizijoje. *Шахимардан* − Šahimardanas, atitinkamo eksklavo centras.
**Šahimardano eksklavas** − Uzbekijos sudėtinis eksklavas Kirgizijos viduje, priklausantis Ferganos vilajeto Ferganos tumanui (rajonui). 

Šahimardano eksklavas sudarytas iš dviejų atskirų dalių:

* Pietų Šahimardanas − didesnė dalis, tankiau gyvenama. Jo teritorija yra Alajaus kalnagūbrio priekalnių tarpeklis, kur suteka du kalnų upeliai Ok-su ir Kok-su. Susilieję jie sudaro Šahimardansajaus upę. Eksklave dažnai būna selės. Galimi stiprūs žemės drebėjimai. Eksklave yra Kurbankulio ežeras..
* Šiaurės Šahimardanas (kitaip dar Džangailas) − mažas ir mažai gyvenamas.

Skirtingai nei Socho eksklavas, Šahimardano eksklavas nėra savarankiškas administracinis vienetas, jis yra Ferganos tumano dalis. Šio eksklavo plotas yra apie 90 km², jame gyvena apie 6 tūkst. žmonių. 91 % gyventojų yra uzbekai, likę 9 % − kirgizai.. Iki Uzbekijos sienos – 20 km, iki Ferganos miesto - 43 km. Kelias į Ferganą eina per Frunzenskojės gyvenvietę Kirgizijoje. Eksklavą supa Kirgizijos Batkeno srities Kadamžajaus rajonas.

Eksklavo teritorija iki 1930 m. buvo Kirgizijos dalis, o 1930 m. buvo perduota Uzbekijai. 

Eksklavo gyvenvietės − Šahimardanas (tarybinių laikų pavadinimas − *Chamzaabadas*) ir mažesnis Jordanas.

Kirgizų ir uzbekų santykiai
---------------------------

Suirus TSRS Šahimardano eksklavo priklausomybė ir ją supančios valstybės sienos delimitacija tapo aštria problema. Kirgizija siūlė grąžinti eksklavą Kirgizijai mainais į kitas teritorijas. Uzbekija atsisakė tai daryti. Eksklavo sienos kurį laiką buvo užminuotos. Eksklavo problemas didina augantis slėnio gyventojų skaičius, keli pasienio postai, didelis skurdas, korupcija, etninė trintis. 

Pastarojo meto sutartys tarp valstybių pašalino dalį prieštaravimų. Dabar abiejų šalių gyventojai gali lankyti eksklavą be vizų iki dviejų mėnesių, tuo siekiama palaikyti turizmą prie Kurbankulio ežero.

Nuorodos
--------

1. ↑  Шахимардан
2. ↑  Повышение уровня жизни — Фергана/О Ферганской области[neveikianti nuoroda]
Šafranas
**Šafranas** ar **šafronas** (pers. *zarparan*, arab. زَعْفَرَان, *za'farān*) – prieskonis, gaunamas iš daržinio kroko (*Crocus sativus*) purkų. Suteikia patiekalams ryškią geltoną spalvą. Vartojamas taip pat medicinoje, parfumerijoje. Šafranas yra brangiausias pasaulyje prieskonis, priskiriamas delikatesams ir vertinamas gurmanų. 

Siūlelio formos tikrojo kroko žiedų purkos sveria tik po 10 miligramų. Vienam kilogramui šafrano žaliavos reikia apie 150-200 tūkstančių žiedų. Prieskonio kilmės šalys – Iranas, Turkija, Graikija, Ispanija.

Termino kilmė
-------------

Šafrano pavadinimas kilęs iš arabų kalbos žodžio *a'far*, kuris kilęs iš persų kalbos žodžio "zarparan", reiškiančio "geltona styga". Į europiečių kalbas šafrano pavadinimas atėjo iš lotynų kalbos, kurioje jis vadinamas *safranum*.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Išsamiau apie šafraną Archyvuota kopija 2014-02-23 iš Wayback Machine projekto.
* Patiekalų receptai su šafranu Archyvuota kopija 2014-02-23 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 54°18′08″š. pl. 23°44′40″r. ilg.﻿ / ﻿54.3023°š. pl. 23.7444°r. ilg.﻿ / 54.3023; 23.7444

 *Kitos reikšmės – Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.*

|  Metelių Kristaus Atsimainymo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Lazdijų |
| **Savivaldybė** | Lazdijų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Meteliai |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1822 m. |

**Metelių Kristaus Atsimainymo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Metelių kaime, Metelio ežero vakariniame ir Dusios ežero rytiniame krante. Klasicistinė, turi neobaroko architektūros bruožų.

Istorija
--------

Povilas Sapiega 1619 m. pastatė bažnyčią, jai dovanojo dešimtinę iš Metelių dvaro, Padusio kaimą (4 valakai su 6 šeimomis) ir dar 3 valakus; įkurta parapija. 1655 m. bažnyčią sudegino Rusijos kariuomenė. Vėliau pastatyta laikina maldykla. Ją retkarčiais aptarnaudavo Simno klebonas. Po 1711 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Nuo 1750 m. rašytos metrikų knygos.

1784 m. paskirtas klebonas Motiejus Riškevičius bažnyčią rado be bokštų, kiauru stogu. 1785 m. gerokai remontuota, pastatyta nauja varpinė. 1807 m. rugpjūčio 12 d. į medinę bažnyčią trenkė žaibas ir ji sudegė. Kunigas Ignas Žibanavičius 1807 m. pastatė koplyčią, 1819–1822 m. – dabartinę mūrinę bažnyčią. Ją 1825 m. konsekravo pavyskupis Augustinas Polikarpas Marcejevskis. 1885 m. bažnyčiai pristatyti bokštai, iš naujo išmūryti pamatai, pažemintas stogas. Po 1890 m. kunigas Vincentas Jurgilas pamokslus pradėjo sakyti ir giedoti lietuviškai. 1905 m. pastatyta mūrinė klebonija ir prieglauda. 1914 m. Rusijos kareiviai išsivežė 3 bažnyčios varpus. 1906 m. įsteigtas „Žiburio" draugijos skyrius, 1907 m. įkurta biblioteka - skaitykla. 1914 m. pradėti statyti „Žiburio" namai. Bažnyčioje 1909 m. įrengti J. Garalevičiaus pagaminti vargonai.

Architektūra
------------

Bažnyčia klasicistinė, turi neobaroko architektūros bruožų, stačiakampio plano, dvibokštė, su siauresne ir žemesne apside. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame stovi mūrinė varpinė, vienaaukštė klebonija.

Galerija
--------

* VarpinėVarpinė
* KlebonijaKlebonija
* ŠventoriusŠventorius
* Galinė dalisGalinė dalis
| Rūdaičių kapinynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Rūdaičių kapinynasRūdaičių kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°57′17″ š. pl. 21°10′3″ r. ilg.﻿ / ﻿55.95472°š. pl. 21.16750°r. ilg.﻿ / 55.95472; 21.16750Koordinatės: 55°57′17″ š. pl. 21°10′3″ r. ilg.﻿ / ﻿55.95472°š. pl. 21.16750°r. ilg.﻿ / 55.95472; 21.16750 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Kretingos seniūnija |
| Plotas | 29 309 m² |
| Naudotas | II–XIII a. |
| Tirtas | 1940 m. m. |
| Registro Nr. | A458P/AR543/5261 |

**Rūdaičių I kapinynas** (arba ***Katmilžiai***) – senovinė laidojimo vieta, rasta šiaurės vakarų Lietuvoje, Kretingos rajone, Kretingos seniūnijoje, 2 km į šiaurės vakarus nuo Rūdaičių, Joskaudų miško pakraštyje, prie Brastvos upelio. Valstybinės reikšmės archeologinis paminklas.

Kapinyne rasti 65 griautiniai ir 3 degintiniai kapai bei 1 žirgo kapas. Griautiniai kapai (60 iš 65), datuojami II–VII a. apjuosti akmenų juostomis. Mirusieji palaidoti tiek karstuose, tiek be jų, keturkampėse duobėse. Kiti kapai datuojami IX–XIII a. Rasta įvairių įkapių: ginklų (ietigaliai, skydai, įmoviniai kirviai), įrankių (verpstukai, akmeniniai galąstuvai, adatos, geležiniai dalgiai, ylos, peiliai), žalvarinių ir sidabrinių papuošalų, tošinių dėžučių, molinių puodelių, varinių romėniškų monetų.

Rūdaičių I kapinynas kasinėtas nuo 1926–1928 m. (rasti II–III a. radiniai neišliko). Vėliau, 1940 m. 640 m² plotą tyrinėjo Prano Baleniūno vadovaujami Kauno kultūros muziejaus archeologai. Rūdaičių kapinyno radiniai (~370 artefaktų) saugomi Kauno istorijos bei Kretingos kraštotyros muziejuose.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Rūdaičių II kapinynas
* Rūdaičių alkakalnis
* Rūdaičių piliakalnis

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 5261 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  *Rūdaičių kapinynas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 576
| Prancūzijos-Tailando karas |
| --- |
| Priklauso: Antrasis pasaulinis karas |
| Prancūzijos Indokinija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1940 m. spalis – 1941 m. gegužės 9 d. |
| Vieta | Prancūzijos Indokinija |
| Rezultatas | Tailando pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
| Prancūzija Viši Prancūzija | Tailandas Tailandas |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| Prancūzija Jean Decoux | Tailandas Plaek Phibunsongkhram |
| Pajėgos |
| 12 000 kareivių 38 000 kolonijinių karių20 lengvųjų tankų  ~100 orlaivių | 60 000 kareivių134 tankų~140 orlaivių 18 laivų |
| Nuostoliai |
| **Žemėje:**321 žuvo ar sužeista 178 dingusių222 paimta į nelaisvę22 sunaikinti lėktuvai**Jūroje:**1 pažeistas kreiseris | **Žemėje:**54 žuvo  307 sužeista 21 paimta į nelaisvę8–13 sunaikintų lėktuvų**Jūroje:** 36 žuvo nežinoma kiek sužeista 2 torpedinės valtys nuskendo  1 pakrantės gynybos laivas užgrobtas |

**Prancūzijos-Tailando karas (1940–1941)** – karas tarp Tailando (Siamo) ir Viši Prancūzijos dėl tam tikrų Prancūzijos Indokinijos teritorijų, kurios kažkada priklausė Siamui.

Derybos su Prancūzija prieš Antrąjį pasaulinį karą parodė, kad Prancūzijos vyriausybė buvo pasirengusi padaryti tik nežymius pakeitimus tarp Tailando ir Prancūzijos Indokinijos sienų. Po Prancūzijos kapituliavimo 1940 m. generolas majoras ir Tailando premjeras Plaek Phibunsongkhram (žinomas kaip „Pibun"), nusprendė, kad Prancūzijos pralaimėjimas davė tajams dar geresnę galimybę atgauti savo teritorijas, kurių jie neteko karaliaus Čulalongkorno valdymo metais.

Vokiečių okupacija susilpnino Prancūzijos užjūrio kolonijų, įskaitant Indokinijos, kontrolę. Izoliuota kolonijinė administracija buvo atskirta nuo metropolinės Prancūzijos pagalbos ir prekių tiekimo. Po Japonijos invazijos į Indokiniją 1940 m. rugsėjo mėn. prancūzai buvo priversti leisti Japonijai įkurti savo karines bazes. Toks pavaldus Prancūzijos elgesys įtikino Phibuno režimą, kad Viši Prancūzija stipriai nesipriešins konfrontacijoje su Tailandu.

Konflikto eiga
--------------

1940 m. lapkričio 28 d. tajų vyriausybė pareikalavo iš Viši Prancūzijos perduoti Laoso ir Kambodžos teritorijas, atimtas Prancūzijos XIX a. pabaigoje, bei pradėjo kovą su Prancūzijos kolonijine valdžia. Gruodžio pabaigoje susirėmimai tarp Prancūzijos ir Tailando karių virto plataus masto karine operacija palei Indokinijos ir Tailando sienas. Tada prancūzai nusprendė atakuoti ir sugriauti Tailando laivyną.

1941 m. sausio 28 d. tarp Tailando ir Prancūzijos buvo pasirašytas paliaubų susitarimas. O 1941 m. gegužės 9 d. Tokijuje tarp šių šalių buvo pasirašyta taikos sutartis. Prancūzijos vyriausybė, Japonijos spaudžiama, atidavė Tailandui Laoso ginčijamas teritorijas bei Kambodžos Siemrepo provincijos dalį ir visą Batambango provinciją.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Young, Edward M. (1995) Aerial Nationalism: A History of Aviation in Thailand. Smithsonian Institution Press.
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kęstutis Latoža**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1950 m. rugpjūčio 2 d. (72 metai) |
| Gimimo vieta | Vilnius, Lietuva |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1968-1983 | Žalgiris "Vilnius" | 516 (49) |
|  Treniruotos komandos |
| 19841998-199920022004-2006 | Žalgiris "Vilnius"Lietuva LietuvaŽalgiris "Vilnius"FC Vilnius |
|  |

**Kęstutis Latoža** (g. 1950 m. rugpjūčio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos futbolo treneris.

Karjera
-------

Rungtyniavo Vilniaus „Žalgirio" komandoje (1968–1983 m.), kur sužaidė 515 oficialių rungtynių SSRS čempionatuose, įmušė 50 įvarčių. Futbolo mėgėjų apklausoje išrinktas į geriausių pastarųjų penkiasdešimties metų Lietuvos futbolininkų trejetuką. Lietuvos rinktinėje žaidė 7 rungtynes. 1983 m. tapo LTSR čempionu kaip „Pažangos" žaidėjas.

Treniravo įvairias Lietuvos jaunių ir jaunimo rinktines. Ne kartą laimėti čempionų titulai Lietuvos jaunių ir jaunimo pirmenybėse, 1995 metais užimta 1 vieta „Norway Cup". 1983 metais SSRS Tautų spartakiadoje čempionų komandos treneris asistentas. Treniravo Vilniaus „Pažangos", Vilniaus „Lokomotyvo", Vilniaus „Žalgirio", FS Vagar (Farerų salos) komandas.

1998 ir 1999 metais buvo Lietuvos nacionalinės rinktinės vyr. treneris ir trenerio asistentas.

Pasiekimai
----------

Apdovanotas UEFA 50-mečio jubiliejaus proga.

Lietuvos čempionų titulas 1999 metais, 2003 metais laimėta Lietuvos futbolo federacijos taurė ir Supertaurė. 2004 metais apdovanotas Lietuvos komandoro garbės ženklu. Lietuvos karališkosios bajorų sąjungos narys.
**Rokas** (pers. رخ = *rokh*; angl. *roc*, *rukh*) – plėšrus pasakų paukštis, žinomas iš arabų Tūkstančio ir vienos nakties pasakų. Taip pat minimas ir Marko Polo bei Indijos vandenyno pirklių ir keliautojų.

Didesnis už žmogų, paprastai baltas, toks galingas, kad gaudydavo dramblius ir jais misdavo. „Tūkstančio ir vienos nakties" pasakų herojus Sindbadas prisirišo prie roko kojos ir taip išsigelbėjo iš salos.

Kai kurie tyrinėtojai (pvz. Rudolph Wittkower) teigia, kad rokas atsirado kaip mitų apie hinduizmo mitologinį paukštį Garudą atspindys arabų kultūroje. Pradžioje rokas pasirodė arabų geografiniuose ir istoriniuose kūriniuose, vėliau – arabų pasakose bei jūrininkų legendose.

XIII a. Markas Polas rašė: „Jis panašus į erelį, tačiau tikrai itin didžiulis. Toks didelis, kad jo plunksnos buvo dvylikos žingsnių ilgio ir atitinkamo storio. Jis toks stiprus, kad sugriebęs nagais dramblį pakyla aukštai į orą ir meta jį žemyn, ir šis sutrūksta į gabalus. Tuomet rokas nusileidžia ir sulesa jį." Markas Polas pabrėžia, kad rokas nėra grifonas. Vienas iš M. Polo palydovų, Antonijas Pigafeta (*Antonio Pigafetta*), parašė pagražintą kelionės apie pasaulį ataskaitą, kurioje buvo rašoma, kad rokai gyvena Kinijos jūrose.

Tokių aprašymų paveikti dailininkai vėliau piešė, kaip rokas skrenda, naguose nešdamasis dramblį, arba naikina laivus, keršydamas už suardytą kiaušinį (tai pasakojama penktojoje „Jūrininko Sindbado kelionėje").

Išnašos
-------

1. ↑  Vitkoveris atkreipė dėmesį į roko ir Garudos sutapatinimą „The bird and serpent myth", *The Quarterly Journal of the Mythic Society* (Bangalore) **16** 1925-26:189.
**Michael Kloepfer** (liet. *Michaelis Kliopferis*; g. 1943 m. rugsėjo 1 d.) – vokiečių teisininkas, aplinkos teisės mokslininkas, Berlyno Humboldtų universiteto (BHU) profesorius, buvęs teisėjas.

Biografija
----------

Nuo 1962 m. iki 1967 m. studijavo teisę Berlyno laisvajame universitete (BLU). 1969 m. apgynė disertaciją, teisės mokslų daktaras. 1973 m. apgynė habilitaciją (Miuncheno universitetas.

Nuo 1974 m. iki 1976 m. BLU profesorius, nuo 1976 m. iki 1992 m. Tryro universiteto ordinarinis profesorius. Buvo Aplinkos ir technikos teisės instituto direktorius (Tryras).
Nuo 1977 m. iki 1996 m. lygiagrečiai Reino krašto-Pfalco aukštesniojo administracinio teismo teisėjas. Nuo 1992 m. lapkričio 1 d. BHU TF Valstybinės ir administracinės, Europos teisės, aplinkos teisės, finansų ir ūkinės teisės katedros vedėjas. Mokslinių tyrimų sritys – valstybinė teisė ir administracinė teisė, aplinkos teisė, finansų teisė, technikos teisė, informacijos teisė, katastrofų teisė.

Kloepferio mokiniai habilituoti daktarai – Theodor Schilling (Liuksemburgas), Klaus Meßerschmidt (Frankfurtas prie Maino), Thilo Brandner (Berlynas), Matthias Rossi (Augsburgas) ir Claudio Franzius (Berlynas).

Bibliografija
-------------

* Vokietijos aplinkos apsaugos teisė. VFR aplinkos apsaugos teisės rinkinys, 2 tomai, 4000 psl. // Deutsches Umweltschutzrecht. Sammlung des Umweltschutzrechts der Bundesrepublik Deutschland, Loseblattausgabe, 2 Bände. Schulz: Percha 1972–1980 (Stand: 30. Ergänzungslieferung), ca. 4000 S. (weitergeführt als Schulz, Deutsche Umweltschutzgesetze)
* Aplinkos teisė. 3 leidimas, 2004, 1963 psl. // Umweltrecht. C. H. Beck: München:

1. Aufl. 1989, XXXX, 906 S. (unter Mitarbeit von K. Meßerschmidt)
2. Aufl. 1998, LIV, 1418 S. (unter Mitarbeit von T. Brandner)
3. Aufl. 2004, XXXV, 1963 S. (unter Mitarbeit von M. Kohls und V. Ochsenfahrt).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Prof. Michael Kloepfer tinklavietė[neveikianti nuoroda] (vokiečių k.)
2. ↑  Darbų sąrašas[neveikianti nuoroda]
| Pūčkorių kapinynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Pūčkorių kapinynasPūčkorių kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°06′12″ š. pl. 21°53′29″ r. ilg.﻿ / ﻿56.10333°š. pl. 21.89139°r. ilg.﻿ / 56.10333; 21.89139Koordinatės: 56°06′12″ š. pl. 21°53′29″ r. ilg.﻿ / ﻿56.10333°š. pl. 21.89139°r. ilg.﻿ / 56.10333; 21.89139 |

 |
| Vieta | Plungės rajonas |
| Seniūnija | Žemaičių Kalvarijos seniūnija |
| Plotas | 0,4 ha |
| Naudotas | I tūkst. – II tūkst. pr. |
| Registro Nr. | u. k. 16190; AV2021 |

**Pūčkorių kapinynas**, kitaip – **Pūčkorių senkapis** (Lietuvos Respublikos registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas 16190, senas registro kodas AV2021) – kapinynas Plungės rajono savivaldybės teritorijos šiauriniame pakraštyje, Pūčkorių kaime (Žemaičių Kalvarijos seniūnija), 0,23 km į pietus nuo kelio Žemaičių Kalvarija–Gegrėnai–Medsėdžiai.

Kapinynas
---------

Įrengtas bevardžio upelio dešiniajame krante, slėnio pakilumoje. Saugoma teritorija stačiakampio plano, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 85 m ilgio ir 50 m pločio, dirvonuojanti, lygiu paviršiumi. Šiaurės rytiniu jos pakraščiu praeina lauko kelias.

Teritorijos plotas – 4008 m².

0,45 km į pietvakarius yra Pūčkorių II piliakalnis, 1,3 km į pietryčius – Pūčkorių III piliakalnis.

Istorija
--------

Kapinynas detaliau netyrinėtas, preliminariai datuojamas I tūkst. – II tūkst. pradžia. 

Į Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registrą įrašytas 1993 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas. – Vilnius, 1993. – P. 75

Nuorodos
--------

* Kultūros vertybių registras: Senkapis, Pūčkorių k. Žemaičių Kalvarijos sen. Plungės r. sav. Archyvuota kopija 2020-06-06 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Shiva in Exile |
| Kilmė | Vokietija Vokietija |
| Žanrai | ethnicdarkwavegothic |
| Kūrinių kalbos | išgalvota, arabų, rusų ir kt. |
| Aktyvumo metai | 2003-dabar |
| Įrašų kompanija | Trostlos Records, Listen & Think Publishing |
| Svetainė | www.shiva-in-exile.de |
| Nariai |
| Stefan Hertrich, Jana Veva |

**Shiva in Exile** – vokiečių etninės/darkwave/gotikinės muzikos projektas. Sukurtas 2003 m. kompiuterinių žaidimų muzikos kompozitoriaus Stefan Hertrich. Jis taip pat yra projektų „Spi-Ritual" ir „Darkseed" autorius. Shiva in Exile išleido du albumus.

Muzikai būdingi elektroninės, etninės, klasikinės muzikos motyvai, vyrauja Azijos, Arabijos (ypač antrajame albume), Afrikos liaudies melodijų ritmai. Vokalinę dalį atlieka Jana Veva iš Rusijos (Theodor Bastard).

Grupės pavadinimas „Shiva in Exile" (Šiva tremtyje) – aliuzija į dvasingumo krizę šiuolaikiniame pasaulyje.

Diskografija
------------

* *Ethnic* (2003 m.)
* *Nour* (2008 m.)

Nuorodos
--------

* Shiva in Exile svetainėje Last.fm

1. ↑   Archyvuota kopija 2011-07-14 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Mormonai (reikšmės).*

| **Fratercula arctica** |
| --- |
| Mormonas (Fratercula arctica)Mormonas (*Fratercula arctica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Sėjikiniai paukščiai  *( Charadriiformes)* |
| Šeima: | Alkiniai  *( Alcidae)* |
| Gentis: | Tikrieji mormonai  *( Fratercula)* |
| Rūšis: | Atlantinis mormonas  *( Fratercula arctica)* |

 |
| Binomas |
| ***Fratercula arctica***Linnaeus, 1758 |

**Atlantinis mormonas**, arba **kirviasnapis** (*Fratercula arctica*) – alkinių (*Alcidae*) šeimos paukštis. Kuosos didumo, turi labai aukštą, smarkiai iš šonų suplotą snapą.

Ilgis 30 cm. Svoris: patino 345 g, patelės 310–345 g.

Gyvenimo būdas
--------------

Žiemą gyvena po vieną arba poromis, perėjimo metu – kolonijomis. Nerangūs, bet moka šokinėti nuo akmens ant akmens. Minta mažomis žuvelėmis ir jūros vėžiagyviais.

Išplitimas
----------

Šiaurinėje Atlanto vandenyno dalyje ir Arkties salose. Pavasarį pakrantėje kasa urvus ant stačių, žole apaugusių šlaitų, kartais rausia gilius urvus tarp akmenų, uolų papėdėse.

Paukščio skleidžiamas garsas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Taylor, Barbara. *Arktis ir Antarktis.* Vilnius: Alma littera, 1998, 21 psl. ISBN 9986-02-498-6.

Vikižodynas 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Atlantinis mormonas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 53°55′53″ š. pl. 27°38′45″ r. ilg.﻿ / ﻿53.93139°š. pl. 27.64583°r. ilg.﻿ / 53.93139; 27.64583

Baltarusijos nacionalinė biblioteka
**Baltarusijos nacionalinė biblioteka** (*balt. Нацыянальная бібліятэка Беларусі, rus. Национальная библиотека Беларуси*) – įkurta 1922 m. rugsėjo 15 d. Minske, Baltarusijoje. Tai trečia pasaulyje biblioteka pagal turimą rusų kalba parašytų knygų skaičių.

Veikla
------

2006 m. biblioteka buvo atnaujinta. Šiuo metu bibliotekoje saugoma apie 8 600 000 rašytinių šaltinių. Baltarusijos nacionalinėje bibliotekoje yra 77 000 pastovių lankytojų. Per dieną joje apsilanko vidutiniškai 2200 lankytojų.

Pastatas
--------

23 aukštų pastatas yra 73,6 metrų aukščio ir sveria apie 115 000 tonų, neskaičiuojant knygų ir įrangos. 2012 m. britų leidinys The Daily Telegraph bibliotekos pastatą įtraukė į negražiausių pasaulio statinių sąrašą.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2019-03-27 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Baltarusijos nacionalinė biblioteka** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2021-12-29 iš Wayback Machine projekto.
| **Žibartas Juozas Jackūnas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1940 m. kovo 20 d. (83 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos filosofas, humanitarinių mokslų daktaras, politinis bei visuomenės veikėjas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |

**Žibartas Juozas Jackūnas** (g. 1940 m. kovo 20 d. Vilniuje) – Lietuvos filosofas, humanitarinių mokslų daktaras, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1958–1963 m. studijavo Vilniaus pedagoginio instituto (dab. LEU) Lituanistikos fakultete ir įgijo lietuvių kalbos ir literatūros mokytojo specialybę. 1981 m. filosofijos mokslų kandidatas.

1965–1968 m. Vilniaus pedagoginio instituto Filosofijos katedros asistentas, 1968–1971 m. Vilniaus universiteto Filosofijos katedros aspirantas, 1971–1972 m. Vilniaus pedagoginio instituto Filosofijos katedros vyresnysis dėstytojas. Dėl ryšių su disidentais priverstas palikti pedagoginę veiklą.

1973–1987 m. Respublikinės mokslinės techninės bibliotekos, Lietuvos informacijos instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis, skyriaus vedėjas. 1988–1989 m. Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1989–1991 m. Pedagogikos instituto sektoriaus vedėjas, 1992–1996 m. direktorius. 1996–2000 m. Seimo narys, Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto pirmininkas. 2001–2009 m. Kultūros, filosofijos ir meno instituto (iki 2002 m. Lietuvos filosofijos ir sociologijos institutas) Mokslo filosofijos ir istorijos skyriaus vedėjas.

1992–1993 m. Lietuvos mokslo tarybos narys. Paskelbė apie 150 mokslinių straipsnių, parengė dešimtį knygų.

1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys. Moka anglų, prancūzų ir rusų kalbas. Žmona Ona Zinaida, sūnus Julius, duktė Justina.

Bibliografija
-------------

* Menas-prasmė-pažinimas, 2004 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Žibartas Juozas Jackūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 463 psl.
| Klamputis |
| --- |
|  Klampučio vidurupis |
| **Ilgis** | 3,5 km |
| **Baseino plotas** | 5,5 km² |
| **Ištakos** | Kėdainių miesto seniūnija |
| **Žiotys** | Smilga |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Klamputis |

**Klamputis** – upelis Kėdainių rajone, Kėdainių miesto seniūnijoje; Smilgos dešinysis intakas. Prasideda pievose, ties šiauriniu Kėdainių pakraščiu. Pačiame aukštupyje, ties Varėnais kerta plentą Jonava-Šeduva. Teka į šiaurę dirbamais laukais. Vidurupyje kerta Kėdainių-Krakių kelią. Įteka į Smilgą netoli Bartkūniškių.

Vaga, išskyrus žemupį, sureguliuota. Vagos plotis vidurupyje 6 m, gylis – 2,5 m. Vasarą dažnai išdžiūsta. Žemupyje įrengti keli tvenkinukai (prie V. Munitiano sodybos). Klamputis turi ~0,5 km ilgio bevardį kairįjį intaką. Upės krantai apaugę švendrais.

Vandenvardis kilęs nuo žodžio *klampus* („į kur įklimpstama").

* Klampučio vidurupis žiemą
* Švendrų sąžalynas Klampučio ir bevardžio upelio santakoje
* Bebrų užtvanka
* Klamputis ties Varėnais

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos upės: B. Gailiušis, J. Jablonskis, M Kovalenkovienė, Kaunas, Lietuvos energetikos institutas, 2001, str. 507
2. ↑
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Ispaniškas dublonas, nukaltas 1798 m.
**Dublonas** (isp. *doblón* 'dvigubas') – ispaniška aukso moneta, kurios masė buvo 6,77 g. Moneta buvo lygi dviem eskudams arba 32 realams. Dublonus kaldino Ispanijoje, Meksikoje, Peru ir Naujosios Granados vicekaralystėje.

Ispanijoje dublonai cirkuliavo iki XIX a. vidurio, kai Ispanijos karalienė Izabela II 1859 m. pakeitė eskudais pagrįstą pinigų sistemą į dešimtainę realų sistemą. Paskutiniai Ispanijos dublonai (nominalas – 80 realų) buvo nukalti 1849 m.
  
Nepriklausomybę iškovojusios Meksika, Peru ir Naujoji Granada dublonus kaldino toliau.

Dublonus kaldino ir Portugalijos kolonijos, kuriose juos vadino *dobrão*.

Europoje pagal dublonus panašias monetas kaldino ir kitos šalys – Prancūzija kaldino luidorus (*Louis d’or*), italai – *doppia*, Šveicarija – *duplone*, Šiaurės Vokietija – *pistolius* (*pistole*), Prūsija – *Friedrich d’or*