recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Genrichas Jagoda** |
| --- |
|  |
| G.Jagoda 1936 m. |
| Gimė | 1891 m. lapkričio 20 d.Rybinskas, Rusijos imperija |
| Mirė | 1938 m. kovo 15 d. (46 metai)Maskva, Tarybų Sąjunga |
| Religija | jokios |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Order Lenina |
|  |
|  **Vikiteka** | Genrichas Jagoda |

**Genrichas Jagoda** (rus. *Генрих Григорьевич Ягода*; tikr. **Jenokh Geršonovič Jeguda**, 1891 lapkričio 7 (20) d. Rybinske – 1938 m. kovo 15 d. Maskvoje) – sovietų politinis ir valstybės veikėjas, TSRS vidaus reikalų liaudies komisaras 1934–1936 m.

Gimė Rybinsko mieste, žydų šeimoje.1907 m. prisijungė prie bolševikų. Pirmojo pasaulinio karo dalyvis. Buvo sužeistas ir demobilizuotas į Petrogradą. Po Spalio Revoliucijos pradėjo dirbti ČK. Nuo 1934 m. Stalinas paskyrė jį vadovauti NKVD. Tapęs NKVD vadu žiauriai tramdė politinius ir tarybinius veikėjus, pasisakiusius prieš komunizmą arba ateizmą.

1937 m. buvo suimtas ir apkaltintas Tėvynės išdavyste. 1938 m. nuteistas mirties bausme ir sušaudytas.
| Hondė |
| --- |
| **Ištakos** | ties Njanganio kalnu |
| **Žiotys** | Pungvės upė |
| **Šalys** |  Zimbabvė  Mozambikas |

**Hondė** (angl. *Honde River*) – upė Rytų Aukštumose (*Eastern Highlands*) Zimbabvėje, tekanti Hondės slėniu. Ji teka nuo Njanganio kalno (angl. *Mount Inyangani*) vakariniame Hondės slėnio gale kur į ją įteka keli stambūs intakai – Mupenga, *Buu*, Mtarazis ir Ngarura. Hondė įteka į Pungvę, kuri pati įteka į Indijos vandenyną.

Hondės slėnis
Vietoje, kur Mtarazis krenta nuo Rytinių aukštumų krašto į Hondės slėnį, yra Mtarazio krioklys (angl. *Mtarazi Falls*). Tai aukščiausias Zimbabvės krioklys. Jis yra piečiau Pungvės tarpeklio, netoli Njangos nacionalinio parko ribos. Dalyje pietinės Njangos Hondė palaiko vešlią augmeniją, kas labiausiai primena džiungles Zimbabvėje. Toliau į pietus Hondė aprūpina vandeniu šio sausringo rajono drėkinimo sistemas. 500 kvadratinių mylių Hondės slėnyje yra įdirbta ir drėkinama per irigacinius kanalus. Drėkinimui naudoja ir daug smulkių Hondės intakų, kurių gausu šioje Hondės slėnio dalyje.

Hondės upe eina dalis Mozambiko-Zimbabvės valstybinės sienos, o po to įteka į Pungvę, o ši įteka į Indijos vandenyną ties Beitos miestu (Mozambikas).

Nuorodos
--------

1. ↑  zimparks.com: Nyanga Park.
2. ↑  Hiking Zimbabwe’s Highest Mountain: British Airways Travel Guide. „*take a path down into the dense vegetation of the Honde River, the closest there is to jungle in Zimbabwe.*"
3. ↑  Nyanga – a living treasure map. PATTIE PINK, The Zimbabwean, August 2005.
4. ↑  Working Paper No. 32. Assessment of the Potential for Non-motorised Irrigation of Small Farms from Streams in Manicaland, Zimbabwe. Development Technology Unit. Department of Engineering, Warwick University, Coventry (January 1991)
5. ↑  1988 Global Register of Extreme Flood Events Archyvuota kopija 2012-10-13 iš Wayback Machine projekto.. Dartmouth College, 2003.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Ivanas Pyrjevas
**Ivanas Pyrjevas** (rus. *Ива́н Алекса́ндрович Пы́рьев*, 1901 m. lapkričio 17 d. Altajaus krašte – 1968 m. vasario 7 d. Maskvoje) – tarybinis kino režisierius, TSRS liaudies artistas (1948), šešiskart Stalino premijos laureatas (1941, 1942, 1946, 1946, 1948 ir 1951 m.).

Biografija
----------

Nuo 1921 m. dirbo Maskvos „Proletkulto" teatro aktoriumi, vaidino S. Eizenšteino ir V. Mejerholdo režisuotuose spektakliuose.
1925 m. pradėjęs dirbti scenaristu ir režisieriumi kino studijose „Goskino", „Proletkino", „Sojuzkino" (dab. „Mosfilm"), I. Pyrjevas tapo vienu žymiausiu tarybinio kino veikėjų.

Ypatingo populiarumo susilaukė jo muzikinės komedijos „Turtinga nuotaka" («Богатая невеста»), „Traktoristai" («Трактористы»), „Kiaulių šėrėja ir piemuo" («Свинарка и пастух»), „Kubanės kazokai" («Кубанские казаки»), romantiniai muzikiniai filmai „Šeštą valandą vakare po karo" («В шесть часов вечера после войны»), „Sakmė apie Sibiro žemę" («Сказание о земле Сибирской»). Visuose šiuose filmuose pagrindinius vaidmenis atliko jo žmona- aktorė Marina Ladynina. Ekranizavo F. Dostojevskio kūrinius „Idiotas" (1958) ir „Broliai Karamazovai" (1969 m. filmą po I. Pyrjevo mirties užbaigė Kirilas Lavrovas ir Michailas Uljanovas).

1954–1957 m. kino studijos „Mosfilm" direktorius. TSRS kinematografininkų sąjungos kūrėjas, TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas.
Nmap
**Nmap** – nemokamas, GPL licencijos tinklų skenavimo ir saugumo audito įrankis. Taip pat šį įrankį galima naudoti tinklo inventorizavimui, servisų atnaujinimo valdymu, stebėti servisų arba atskirų įrenginių veikimo laiką ir pan. NMAP naujoviškai naudoja IP paketus, kad nustatytų kokie kompiuteriai šiuo metu yra tinkle, kokius servisus (aplikacijas ir jų versijas) pas juos galima pasiekti, kokias jie naudoja operacines sistemas, ugniasienes ir pan. Šis įrankis buvo sukurtas greitam didelių tinklų skanavimui, bet puikiai tinka ir pavieniams kompiuteriams. NMAP yra komandinės eilutės įrankis, tačiau turi ir grafinę vartotojo sąsają „ZENMAP".

Galimybės
---------

* atsitiktinai parinkto adreso egzistavimo patikrinimas
* prievadų (portų) skenavimas, atvirų portų suradimas
* programinės įrangos versijos nustatymas
* OS atpažinimas

Platformos
----------

Nmap veikia šiose OS:

* Linux
* Unix
* BSD
* Windows
* Solaris
* Mac OS X
* Amiga OS

Nmap POP kultūroje
------------------

Nmap nufilmuotas filmuose The Matrix ir The Matrix Reloaded,
taip pat mažiau žinomuose Battle Royale ir Haxxxor.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
Ivanas Mičiurinas
**Ivanas Mičiurinas** (rus. *Иван Владимирович Мичурин*, 1855 m. spalio 27 d. Riazanės gubernijoje – 1935 m. birželio 7 d. Tambovo srityje) – rusų biologas ir selekcionierius, sodininkas-genetikas, daugelio vaisių ir uogų rūšių autorius.

Veikla
------

1875 m. sukūrė bandomąjį hibridų veislyną, kuriame rinko augalų kolekcijas ir išvesdavo naujas vaisių ir uogų veisles. 1923 m. sovietų Rusijos vyriausybė suteikė veislynui valstybinės svarbos statusą. Šis veislynas vėliau tapo Centrine genetikos laboratorija.

I. Mičiurinas daug prisidėjo vystant genetiką ir uogų kultūras, tyrė ontogenezės ir išorės veiksnių poveikį augalų paveldimumui, pagrindė genotipo pasikeitimus esant išorės veiksmams, sukūrė kryžminimo pradinių formų parinkimo teoriją.

Žinomiausias I. Mičiurino posakis: „Mes negalime laukti gamtos malonių. Mūsų užduotis – jas iš gamtos pasiimti". Šiuo principu jis vadovavosi selekcijos būdu greitindamas natūralią atranką gamtoje.

I. Mičiurino vyšnių rūšys
-------------------------

* Vyšnia „Šiaurės gražuolė"Vyšnia „Šiaurės gražuolė"
* Vyšnia „Nadežda Krupskaja"Vyšnia „Nadežda Krupskaja"
* Vyšnia „Mičiurino vaisingoji"Vyšnia „Mičiurino vaisingoji"
* Vyšnia „Polžiras"Vyšnia „Polžiras"
* Vyšnia „ultravaisingoji"Vyšnia „ultravaisingoji"
* Vyšnia „juodoji paprastoji"Vyšnia „juodoji paprastoji"

I. Mičiurino slyvų veislės
--------------------------

* Slyva „Konservavimui"Slyva „Konservavimui"
* Slyva „Kolūkietiškas renklodas"Slyva „Kolūkietiškas renklodas"
* Slyva „Renklodas reforma"Slyva „Renklodas reforma"
* „Desertinė"„Desertinė"

Nuorodos
--------

* I. Mičiurino biografija (rusų kalba)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ivanas Mičiurinas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
KR-17A|  
Tu-141 su KR-17 varikliu |
| Tipas | Turboreaktyvinis variklis |
| Šalis | [[TSRS vėliava TSRS]] |
| Konstruktorius | Sergejus Tumanskis |
| Gamintojas | NPP "Motor" (rus. НПП «Мотор») |
| Taikomas | Tu-141 |
| Pradėtas naudoti | 1979 |
| Galia | 2000 kN, kituose šaltiniuose - 3100 kN |
| Svoris | 623 kg |
| kuro sąnaudos | 1,3 kg/s (maksimaliu režimu) |

**KR-17A** (rus. *Туманский КР-17А*) – 1979 m. SSRS sukurtas mažo resurso turboreaktyvinis aviacinis variklis su ašiniu kompresoriumi.

Variklis buvo sukurtas operatyviniam-taktinim bepiločiui žvalgybiniam lėktuvui VR-2 „Striž" (rus. *ВР-2 «Стриж»*), vėliau gavusiam indeksą „Tu-141" (*Ту-141*). Variklis sukurtas viename svarbiausių SSRS variklių kūrėjų – Ufoje įsikūrusioje mokslinėje-gamybinėje įmonėje NPP „Motor" (rus. *НПП «Мотор»*). Gamintas tame pačiame mieste įsikūrusioje įmonėje UMPO (rus. *«Уфимское моторостроительное производственное объединение»*).

Variklio prototipu buvo 1965 m. priešlaivinei raketai P-500 Bazalt (П-500 «Базальт») sukurtas variklis „KR-17-300".

Naudojimas
----------

TSRS vėliava TSRS
* Tu-141

Techniniai duomenys
-------------------

* **Ilgis**: 2245 mm
* **Plotis**: 725 mm
* **Sausas svoris**: 623 kg
* **Trauka**: 2000 kN (kituose šaltiniuose – 3100 kN)

Išnašos
-------

1. ↑  П-500 «Базальт» крылатая противокорабельная ракета, Test Pilot
2. 1 2  ВР-2 Стриж (Ту-141) Оперативно-тактический разведывательный БПЛА, Red Star
3. ↑  Турбореактивные двигатели для БПЛА, *Журнал «Взлёт»**,* 2006 04
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Tumbukų kalba *chiTumbuka* |
| Kalbama | Malavis, Zambija, Tanzanija |
| Kalbančiųjų skaičius | 1,5-2 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | Nigerio-Kongo Benuė-Kongo  Bantų   **tumbukų** |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-2 | tum |
| ISO 639-3 | tum |

**Tumbukų kalba** arba **čitumbuka** (*chiTumbuka*) – Nigerio-Kongo kalbų šeimos, bantų kalbų grupės kalba. Vartojama daugiausia tumbukų tautybės žmonių, paplitusi Malavyje (šiaurėje), Zambijoje (rytuose) bei Tanzanijoje. Kalbančiųjų skaičius – 1,5-2 mln. žmonių.

Išskiriamos šios tumbukų kalbos tarmės: čitumbuka, čikamanga (kamanga, henga), kandavire, čipoka, jombe, senga, fungve, venja, nenja, ngoni (magodi), fililva (filirva), heve (heva), nthali. Miestuose vartojama tumbukų kalba smarkiai paveikta čevų kalbos ir gerokai skiriasi nuo kaimuose vartojamos tumbukų kalbos. Rumfi gyvenvietės tarmė laikoma lingvistiškai gryniausia.

Rašytiniai šaltiniai žinomi nuo XX a. vid.

Nuorodos
--------

* tum Duomenys apie kodu „tum" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Tumbukų kalba***
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Venera 4** – SSRS kosminis aparatas, tyrinėjęs Venerą. Pagrindinė jo užduotis buvo tiesioginiai Veneros atmosferos tyrimai. Aparato masė be kuro buvo 1106 kg. Zondo, nuleisto į Veneros atmosferą, masė 377 kg. Paleistas jis buvo 1967 m. birželio 12 d. į Veneros atmosferą įskriejo 1967 m. spalio 18 d. Nuleidžiamasis aparatas turėjo kelis mokslinius prietaisus: barometrą, du termometrus, radio altimetrą, atmosferos tankio matuoklį, 11 dujų analizatorių, du radijo siųstuvus. Platforma, kuri atgabeno nuleidžiamąjį aparatą iki Veneros, turėjo magnetometrą, kosminių spindulių detektorių, Laimano-alfa spektrometrą. Nuleidžiamasis aparatas išskleidęs parašiutą leidosi Veneros atmosfera ir siuntė gaunamus duomenis į Žemę. Aparatas nustojo veikti likus 24,96 km iki paviršiaus.

Venera 4 buvo pirmasis sėkmingai veikęs aparatas, atlikęs tiesioginius kitos planetos aplinkos tyrimus. Jis atsiuntė duomenų apie cheminę Veneros atmosferos sudėtį, nustatė, kad Veneros atmosferos tankis yra daug didesnis nei buvo manoma anksčiau.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Vendų kalba *Tshivenḓa* |
| Kalbama | Pietų Afrikos RespublikaZimbabvė |
| Kalbančiųjų skaičius | 1,3 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | Nigerio-Kongo Benuė-Kongo  bantų   pietų bantų    **vendų** |
| Rašto sistemos | lotyniška abėcėlė |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Pietų Afrikos Respublikos vėliava Pietų Afrikos RespublikaZimbabvės vėliava Zimbabvė |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | ve |
| ISO 639-2 | ven |
| ISO 639-3 | ven |
| Geografinis paplitimas |
|  |
|  Vikipedija **Vendų kalba** |

**Vendų kalba** (*Tshivenḓa* arba *Luvenḓa*) – bantų kalba, vartojama Pietų Afrikos Respublikoje ir Zimbabvėje gyvenančių vendų tautybės žmonių, taip pat dalies lembų. Kaip gimtoji kalba vartojama 1,3 mln. gyventojų. Dauguma vendų kalbos vartotojų PAR gyvena šiaurės rytinėje Limpopo provincijoje, šalia Zimbabvės sienos. Apartheido laikais ten veikė Vendų bantustanas. Dabar vendų kalbos vartotojų nemažai Gautenge (išvykėliai į didmiesčius, kasyklas). Zimbabvėje vartojama pietuose – Pietų Matabelelande, Masvinge, Midlandse.

Kalba agliutinacinė-sintetinė su fleksijos bruožais. Turi aukštąjį ir neišreikštą apatinį tonus.

Raštas lotynų abėcėlės pagrindu sukurtas XIX a.

Pagrindinės tarmės: guvhu, ilafuri (vakarų vendų), lembetu, Manda (vidurio vendų), mbedzi (rytų vendų), phani, ronga (pietryčių vendų), tavha-cindi.

Literatūros vendų kalba sukurta mažai. Yra išversta Biblija. Rengiamos radijo laidos.

Nuorodos
--------

* ven Duomenys apie kodu „ven" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Hierochloe odorata** |
| --- |
| Kvapioji stumbražolė (Hierochloe odorata)Kvapioji stumbražolė (*Hierochloe odorata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Stumbražolė  *( Hierochloe)* |
| Rūšis: | Kvapioji stumbražolė  *( Hierochloe odorata)* |

 |

**Kvapioji stumbražolė** (*Hierochloe odorata*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos, stumbražolė (*Hierochloe*) genties augalas.

Daugiametis, 15–70 cm aukščio, su ilgais šakniastiebiais žolinis augalas. Stiebas plikas. Vaisingųjų ūglių viršutinis lapas su ilga makštimi ir siaurai lancetišku, iki 3 cm ilgio lapalakščiu. Varputės stambokos, trižiedės.

Žydi gegužės – birželio mėn. Dauginasi šakniastiebiais ir sėklomis.

Auga drėgnose pievose, krūmuose, išretintuose miškuose.

Vaistinei žaliavai vartojama žolė. Ji pjaunama augalams žydint. Lapuose yra daugiau kaip 1 %, o šluotelėse – 0,2 % askorbino rūgšties; visoje žaliavoje yra kumarinų, taip pat kumaro, ferulo ir melilotinės rūgščių, mangano ir kitų medžiagų.

Kaip prieskonis naudojamas gėrimams aromatizuoti.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kvapioji stumbražolė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **KPV** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | stambaus kalibro kulkosvaidis |
| **Variantai** | KPVT |
| **Konstruktorius** | S. Vladimirovas |
| **Šalis** | TSRS |
| **Sukurtas** | 1944 |
| **Gamintas** | nuo 1949 |
| **Naudotas** | nuo 1949 iki dabar |
| **Kalibras, mm** | 14,5 |
| **Šovinys, mm** | 14,5×114 mm |
| **Šaudymo sparta, n/min.** | 550 |
| **Svoris, kg** | 49,1 (kulkosvaidžio kūnas) |
| **Ilgis, mm** | 2006 |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 1346 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 976-1005 |
| **Taikymo tolis, m** | 2000 |
| **Maks. šūvio nuotolis, m** | 9000 |
| **Dėtuvė** | 40 šov. juosta |

**KPV** (rus. *КПВ; крупнокалиберный пулемёт Владимирова* 'stambiakalibris Vladimirovo kulkosvaidis') – tarybinis 14,5 mm kalibro kulkosvaidis, sukonstruotas S. Vladimirovo.

Sukūrimo metu derino stovinio kulkosvaidžio šaudymo spartą ir prieštankinio šautuvo galią. Skirtas kovai su lengvai šarvuotais taikiniais, gyvąja jėga už lengvų priedangų ir su žemai skraidančiais sraigtasparniais ir lėktuvais.

Kulkosvaidžio automatika pagrįsta trumpa vamzdžio eiga. Šaudymo mechanizmas leidžia šaudyti tik serijomis. Šoviniai tiekiami iš metalinės juostos.

Pradėtas konstruoti 1942 m. sukurtas 1944 m. į ginkluotę priimtas 1949 m. kaip pėstininkų kulkosvaidis su Charykino ratiniu stovu. Jis buvo vadinamas PKP (rus. ПКП; *Пулемет Крупнокалиберный Пехотный системы Владимирова*). KPV buvo pagal licencijas gaminami Lenkijoje ir Kinijoje.

Vėliau PKP pakeitė tankinis variantas KPVT, sukurtas 1955 m. kuriuo buvo apginkluoti šarvuočiai BTR-60D, BTR-70, BRDM ir kuris buvo naudojamas zenitiniuose įrenginiuose ZPU-1, ZPU-2, ZPU-4.

Daug metų KPV ir KPVT buvo galingiausias pasaulio kulkosvaidis (tarp ginklų, kurių kalibras mažesnis negu 20 mm). Galingo šovinio 60 g sverianti šarvamušė kulka, kurios pradinis greitis 1030 m/s ir pradinė kinetinė energija ~32 000 J, iš 500 m atstumo pramuša 32 mm šarvus, o iš 1000 m – 20 mm šarvą. Neseniai Kinijoje sukurtas originalios konstrukcijos kulkosvaidis, naudojantis tą patį šovinį.

Variantai
---------

* tankinis – KPVT
* zenitiniai įrenginiai – ZPU-1, ZPU-2, ZPU-4

Nuorodos
--------

* Крупнокалиберный пулемет Владимирова ПКП КПВ КПВТ 14,5 (СССР/Россия) Archyvuota kopija 2007-04-30 iš Wayback Machine projekto.
| Aukštasis krantas/Kvarkeno salynas |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

 |
| **Vieta** | Suomijos vėliava Suomija |
| **Tipas** | Gamtinis |
| **Kriterijus** | viii |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 898 |
| **Regionas**\*\* | Europa ir Šiaurės Amerika |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 2000  (24 sesija) |
|  **Vikiteka:** | Kvarkenas |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Kvarkenas** arba ***Šiaurės Kvarkenas*** (šved. *Norra Kvarken*) – Botnijos įlankos centrinės sąsiauris į šiaurės vakarus nuo Vasos šcherų. Jungia Botnijos įlankos šiaurinę (Botenvikeną) ir pietinę (Botenhaveną) dalis. Plotis (tarp žemyninių Suomijos ir Švedijos dalių) – 75 km, bet tarp labiausiai nutolusių salų tesiekia 25 km. Vandens gylis Kvarkeno regione apie 25 metrai. Holmeno, Engešiono ir kitos salos skiria Šiaurės Kvarkeną į dvi dalis – Rytų Kvarkeną (vidutinis gylis 6–7 m) ir Vakarų Kvarkeną (gylis iki 29 m). Šiaurės Kvarkenas laikosi užšalęs lapkričio–gegužės mėnesiais.

Regionas pasižymi tuo, kad jo salos per metus iškyla apie 1 cm.

Suomiškoje Kvarkeno dalyje yra didelis salynas. Dauguma salelių apgyvendintos. Švedų pusėje archipelagas kur kas mažesnis, o salų krantai statesni. Istoriškai šis regionas svarbus tuo, kad žiemos metu, užšalus ledui, per jį buvo gabenamas paštas.

Maždaug viduryje Kvarkeno yra švyturys, sukurtas Anri LePotas, kuris dar dirbo Giustavo Eifelio inžinierių komandoje. Dabar šis švyturys, kaip ir dauguma jų Suomijoje, visiškai automatizuotas.

Kvarkenas

Pasaulio paveldas
-----------------

2006 m. Kvarkeno salynas buvo priskirtas prie UNESCO pasaulio paveldo objektų dėl unikalaus salų iškilimo. Šis kilimas yra vienas sparčiausių pasaulyje. Dėl nuolat kintančios kranto linijos salos atsiranda ir jungiasi, pusiasaliai plečiasi, iš įlankų susidaro ežerėliai, pamažu virstantys į pelkes. Tai tipiškas izostazijos pavyzdys, kuris pirmiausia buvo tyrinėtas būtent šioje vietoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 204
2. ↑  *Šiaurės Kvarkenas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Suomijoje |
| --- |
|  |
| 
Suomenlinos tvirtovė (1991) · Raumos senamiestis (1991) · Petejevesio senoji bažnyčia (1994) · Verlos medienos dirbtuvės (1996) · Samalahdenmekio bronzos amžiaus laidojimo vieta (1999) · Aukštasis krantas/Kvarkeno salynas (2000, kartu su Švedija) · Struvės geodezinis lankas (2005, kartu su kitomis devyniomis valstybėmis) | Suomijos vėliavaSuomijos vėliava |

 |
**Lenkijos–Vengrijos kronika**, arba **Vengrijos–Lenkijos kronika** (lot. *Chronicon Hungarico-Polonicum*) – viduramžių kronika, kurios egzistuoja dvi redakcijos ir penki rankraščiai, laikomi Lenkijos bibliotekose. Jos pilnas pavadinimas – „Vengrų kronika, sujungta su Lenkų kronika, ir šventojo Stepono gyvenimas" (*Cronica Ungarorum juncta et mixta cum cronicis Polonorum, et vita sancti Stephani*). Pasak vengrų istoriko György Györffy, joje „yra nemažai absurdo".

Originalioji kronika galbūt buvo sukurta 1220-aisiais ar 1230-aisiais metais hercogo Kolomano Halickio, nuversto Haličo-Volynės kunigaikščio, dvare. Rankraščio originalą po 1241 m. į Lenkiją pristatė Kolomano našlė Solomea. Kronikoje skelbiama vengrų istorija nuo hunų karaliaus Atilos (~406–453) iki Vladislovo I Šventojo (~1040–1095) valdymo laikų.

Literatūra
----------

* Grzesik, Ryszard (2003). „Sources of a Story About the Murdered Croatian King in the Hungarian–Polish Chronicle". Povijesni prilozi 24: 97–104.
* Grzesik, Ryszard (2012). „Chronicon Hungarico-Polonicum". In Graeme Dunphy. Encyclopedia of the Medieval Chronicle. Brill Online.
* Györffy, György (1994). King Saint Stephen of Hungary. Atlantic Research and Publications. ISBN 0-88033-300-6.
* Macartney, C. A. (1953). The Medieval Hungarian Historians: A Critical and Analytical Guide. Cambridge University Press. ISBN 978-0-521-08051-4.
* Steinhübel, Ján (2011). „The Duchy of Nitra". In Teich, Mikuláš; Kováč, Dušan; Brown, Martin D. Slovakia in History. Cambridge University Press. pp. 15–29. ISBN 978-0-521-80253-6.

Nuorodos
--------

* Kronika Węgierska (lenkų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Viola odorata** |
| --- |
| Kvapioji našlaitė (Viola odorata)Kvapioji našlaitė (*Viola odorata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Našlaitiniai  *( Violaceae)* |
| Gentis: | Našlaitė  *( Viola)* |
| Rūšis: | Kvapioji našlaitė  *( Viola odorata)* |

 |

**Kvapioji našlaitė** (*Viola odorata*) – našlaičių (*Viola*) genties gėlė, natūraliai paplitusi Europoje ir Azijoje bei introdukuota Šiaurės Amerikoje.

Tai nedideli (5-10 cm), labai kvapnūs augalai. Lapai apvalūs. Žiedai įvairiaspalviai, dažniausiai violetiniai, mėlyni, rausvi. Žydi balandžio-gegužės mėnesiais. Auga miško proskynose, tačiau neretai auginamos darželiuose, sudaro sąžalynus.

Kvapnioji našlaitė geriausiai auga drėgname, gerai patręštame, daug maistingųjų medžiagų turinčiame dirvožemyje, daliniame pavėsyje. Augalas labiausiai tinka laukinių ar sumedėjusių augalų sodui.

Atspari šalčiui kvapnioji našlaitė gausiai pasisėja pati arba plinta palaipomis, sudarydama kilimą. Norint tai pagreitinti, pavasarį ar rudenį kerus reikia dalinti. Norint pailginti žydėjimo laiką, reikia pašalinti nuvytusius žiedus. Kvapiąją našlaitę dažnai pažeidžia mozaikos virusai, rūdis, ir miltligę sukeliantys grybai.

Visas augalo dalis, ypač žiedus ir šaknis, pavasarį galima vartoti gydymui.

Darželyje auginamos kvapiosios našlaitės

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kvapioji našlaitė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Jānis Ikaunieks**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Jānis Ikaunieks |
| Gimimo data | 1995 m. vasario 14 d. (27 metai) |
| Gimimo vieta | Kuldyga, Latvija |
| Ūgis | 183 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK RFS |
| **Pozicija** | saugas, puolėjas |
| Jaunimo klubai |
|  | Liepājas Metalurgs |
| Profesionalūs klubai\* |
| 20132014–20152015–201820172017–20182018–202020202020–20212021–20222023– | Liepājas Metalurgs  FK Liepāja  FC Metz  → AEL (skol.)  → FK Liepāja (skol.)  FK Liepāja  Strømsgodset IF  FK RFS  KuPS  FK RFS | 19 00(3)32 0(23)12 00(0)10 00(1)06 00(0)41 0(16)08 00(0)14 00(7)31 0(11)00 00(0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2014– | Latvija Latvija | 49 0(9) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. sausio 28 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m. sausio 28 d.. |

**Janis Ikauniekas** (*Jānis Ikaunieks*; g. 1995 m. vasario 16 d.) – Latvijos futbolininkas, atakuojančio plano saugas.

Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2014 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.

Karjera
-------

Rungtyniavo Latvijoje. Atstovavo Liepājas Metalurgs, FK Liepāja ir FK RFS (Ryga).

Atstovavo tuometinio Liepājas Metalurgs jaunimo ekipoms, o 2013 m. debiutavo ir šio klubo pagrindinėje komandoje.

2017 m. pasirašė sutartį su FC Metz (Prancūzija), tačiau nuomos pagrindais rungtyniavo AEL (Graikija).

FK Liepāja irgi nuomojosi, o vėliau sudarė sutartį su žaidėju. Trumpam buvo išvykės į Norvegiją.

Rungtyniavo FK RFS, bet vėliau persikėlė į Suomiją. 

Atstovavo KuPS 2021 ir 2022 m. sezonuose.

2023 m. sausį sudarė sutartį su FK RFS.

Latvijos rinktinė
-----------------

2014 m. spalio 13 d. rungtynėse prieš Turkiją įvyko žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje.

2016 m. kovo 29 d. rungtynėse prieš Gibraltarą pasižymėjo pelnydamas du įvarčius. Latvijos atstovai sutriuškino varžovus rezultatu 5:0.

Pasiekimai
----------

### Klubiniai pasiekimai

Virslyga (0)
su FK Liepāja:
Latvijos futbolo taurė (1)
su FK Liepāja: 2017 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Latvijos rinktinės narys
2. ↑  Latvijas izlases futbolists Jānis Ikaunieks karjeru turpinās Somijas klubā «KuPS»
3. ↑  Latvia vs. Turkey 2014-10-13
4. ↑  Gibraltar vs. Latvia 2016-03-29

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
| **KSVK** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | stambaus kalibro snaiperinis šautuvas |
| **Konstruktorius** | V. Negrulenko |
| **Šalis** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sukurtas** | 1998 (?) m. |
| **Gamintas** | nuo ? m. |
| **Naudotas** | nuo ? m. |
| **Naudotojai** | Rusija |
| **Kalibras, mm** | 12,7 mm |
| **Šovinys, mm** | 12,7 x 108 mm |
| **Šaudymo sparta, n/min.** |  ? |
| **Svoris, kg** | 12 kg |
| **Ilgis, mm** | 1350 mm |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 1000 mm |
| **Pradinis greitis, m/s** |  ? |
| **Taikymo tolis, m** | 1000 (technika), 1500 (žmonės) |
| **Maks. šūvio nuotolis, m** | 2000 m |
| **Mechanizmas** | rankinis užtaisymas |
| **Dėtuvė** | 5 šovinių |

**KSVK** – Rusijos stambaus kalibro (12,7 mm) snaiperinis šautuvas (*КСВК*; *Крупнокалиберная Снайперская Винтовка Ковровская*), kartais priskiriamas priešsnaiperiniams šautuvams, kartais – prieštechnikiniams šautuvams (angl. *anti - materiel rifle*).

Šautuvas sukurtas Kovrovo ZID gamykloje (*ЗИД*, *Завод имени Дегтярева*), konstruktoriai V. Negrulenko (*В.И. Негруленко*), J. Žuravliovas (*Е.В. Журавлев*), M. Kučinas (*М.Ю. Кучин*) ir J. Ovčinikovas (*Ю.Н. Овчинников*). Pradinis šautuvo variantas vadintas SVN-98 (*СВН-98*, *снайперская винтовка Негруленко*). Senesnis KSVK pavadinimas buvo ASVK.

KSVK naudoja įvairūs specialios paskirties daliniai. Numatytas naudoti kovai su nusikaltėliais, dėvinčiais neperšaunamas liemenes, stabdyti mašinas
  
Manoma, kad buvo naudojamas Čečėnijoje kaip priešsnaiperinis šautuvas, kurio kulka pramuša medines ar plytines sienas.

Naudoja rusiškus 12,7x108 mm šovinius, dar žinomus kaip *.50 Russian*. Šiuo šovinius naudoja kulkosvaidžiai DŠK (*ДШК*), DŠKM (*ДШКМ*), NSV (*НСВ*). Kulkosvaidžių šoviniai būna su kelių rūšių kulkomis: padegamosiomis MDZ (*МДЗ*, *мгновенного действия зажигательная* 'akimirksninio veikimo padegamoji'), šarvamušėmis B-32 ir šarvamušėmis padegamosiomis trasuojančiomis BZТ-44 (БЗТ-44, бронебойно-зажигательно-трассирующие). KSVK iššauta B-32 tipo kulka už 2 km pramuša kareivišką neperšaunamąją liemenę. Mažesniais nuotoliais pramuša daugelio lengvai šarvuotų taikinių šarvus.
  
 Pranešama, kad Tulos šovinių gamykla KSVK šautuvui gamina specialius snaiperinius šarvamušius šovinius SPB-12,7 (*СПБ-12.7*), pasižyminčius geru glaudumu šaudant. Šaudant paprastais kulkosvaidžių 12,7 mm šoviniais šautuvo taiklumas nėra didelis (300 m nuotoliu kulkos pataiko į 16 cm skersmens apskritimą).

KSVK yra *bullpup* konstrukcijos, pertaisomas, užtaisomas 5 šovinių dėtuve. Vamzdžio gale yra masyvus laibgalio įtaisas, kuris veikia kaip laibgalio stabdis (apie 2,5 karto sumažina atatranką) ir liepsnos slopintuvas. Ant šautuvo uždedami įvairūs dieniniai ir naktiniai taikikliai. Turi ir paprastą taikiklį kaip atsarginį variantą.

Nuorodos
--------

* KSVK 12.7 mm (Russia) Archyvuota kopija 2005-12-15 iš Wayback Machine projekto.
* Снайперская винтовка КСВК (СВН-98) Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
Mėtymosi dažais apeiga Holi šventės metu
**Holi** (skr. होली = IAST: *Holī*) arba ***Holika*** – viena svarbiausių kasmetinių hinduistų švenčių, taip pat švenčiama sikhų, dalies džainų, Nepalo budistų. Tai didžioji pavasario šventė (Vasanta Mahotsava), visoje Indijoje pradedama švęsti per phalgunos (vasario–kovo) mėnesio mėnulio pilnatį.

Holikos deginimas
Holi siejama su meilės dievu Kamadeva, todėl šventė turi saturnalijos bruožų. Pirmąją dieną sudeginama didžiulė baidyklė (rakšasės Holikos arba meilės dievo Kamos), antrąją ir trečiąją dieną indai apibarsto vienas kitą spalvotais dažais (milteliais arba skysčiu, dažnai ir purvu), kai kuriuose regionuose imituojamos kovos tarp vyrų ir moterų. Šis laistymosi dažais paprotys siejamas su Krišna, kuris sielodamasis dėl tamsaus gymio bandė šliūkštelėti dažų ant skaistaus mylimosios Radhos veido. Šventuosiuose vaišnavų Vrindavano ir Mathuros miestuose Holi trunka 16 dienų. Pietų Indijoje per šią šventę pabrėžiamas meilės dievo Kamos pavertimo pelenais (taip pasielgęs asketiškasis Šiva) motyvas. Bengalijoje ir Orisoje ant specialių platformų supamos dievų skulptūros, čia Holi dažniau vadinama Dolapūrnima ar Dolajatra (Sūpuoklių švente).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Holi** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Seibutis. *Holi*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
Ūkas 3C 58 turi neįprastai didelį aušimo greitį, nepaaiškinamą įprastinėmis neutroninių žvaigždžių teorijomis. Manoma, jog vietoje neutroninės centre jis gali turėti kvarkinę žvaigždę.
**Kvarkinė žvaigždė** – hipotetinė žvaigždė, susidedanti iš kvarkų (vadinamosios keistosios medžiagos). Tai itin didelio tankio darinys, kuris, manoma, gali susiformuoti masyvios neutroninės žvaigždės viduje. Kvarkinė žvaigždė yra stadija tarp neutroninės žvaigždės ir juodosios skylės. Manoma jog jai būdingas itin didelis tankis (1026  g/cm³), stiprūs paviršiniai elektriniai laukai. Paviršius gali būti padengtas keistosios medžiagos dalelių ir vientisų elektronų „dujų" mišinio.

Neutroninė žvaigždė gali būti palyginama su vienu dideliu atomo branduoliu, kuris vis dar susideda iš daugelio neutronų. Kvarkinė žvaigždė gali būti palyginama su viena labai didele elementariąja dalele, protonu ar neutronu, tačiau darinį palaiko ne stiprioji sąveika bet gravitacija. Paprasta medžiaga susideda tik iš dviejų kvarkų tipų („aukštyn" ir „žemyn"). Kvarkinėje žvaigždėje dalis jų virsta kitų tipų kvarkais.

Neutroninei žvaigždei virstant kvarkine turėtų išsiskirti daug energijos. Tai viena iš gama žybsnius aiškinančių hipotezių.

Šiuo metu nėra tvirtai žinoma nė viena tokia žvaigždė, tačiau pora anksčiau neutroninėmis laikytų žvaigždžių atrodo mažesnės ir šaltesnės nei turėtų būti pagal žinomus fizikos dėsnius. Kai kurie mokslininkai įtaria jog tai gali būti kvarkinės žvaigždės.

Pagal kai kurias teorijas, kvarkinės žvaigždės medžiaga gali sukelti savaiminį su ja kontaktuojančios medžiagos virsmą į kvarkinės žvaigždės būvį. Tai gali būti pavojinga, jei net ir labai maža kvarkinė žvaigždė susidarytų eksperimentų su galingais dalelių greitintuvais metu. Dar būdama atomo dydžio tokia žvaigždė greitai nukristų į planetos centrą. Jei ji augtų toliau, potencialiai visa Žemės planeta pavirstų apie 100 m skersmens kvarkine žvaigžde. Tačiau tokių įvykių tikimybė laikoma labai menka. Atomo dydžio kvarkinė žvaigždė galėtų absorbuoti įprastinius atomų branduolius, tik jei ji būtų įkrauta neigiamai ir gebėtų kokiu nors būdu atsikratyti su prarytais branduoliais įgautą teigiamą krūvį.

Nuorodos
--------

1. ↑  Jaikumar, Prashanth; Reddy, Sanjay; Steiner, Andrew (2006). „Strange Star Surface: A Crust with Nuggets". *Physical Review Letters* **96** (4). Bibcode:2006PhRvL..96d1101J. arXiv:nucl-th/0507055. doi:10.1103/PhysRevLett.96.041101.
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jonas Baldvinas Hannibalssonas isl. *Jón Baldvin Hannibalsson*** |
| --- |
|  |
| Jón Baldvin Hannibalsson |
| Gimė | 1939 m. vasario 21 d. (84 metai) |
|  |
| Partija | Islandijos socialdemokratų partija |
|  |
| Išsilavinimas | Stokholmo universitetas  Harvardo universitetas |

**Jonas Baldvinas Hannibalssonas** (g. 1939 m. vasario 21 d.) – Islandijos ekonomistas, politikas, diplomatas.

Edinburge ekonomisto išsilavinimą gavęs būsimasis ministras studijavo ir Stokholmo bei Harvardo universitetuose. Beveik porą dešimtmečių buvo dviejų dienraščių redaktorius, kol 1982 m. išrinktas į parlamentą – Altingą ir buvo jo nariu iki 1998-ųjų.

1984–1996 m. jis vadovavo Islandijos Socialdemokratų partijai, 1987–1988 m. ėjo finansų, o 1988–1995 m. – užsienio reikalų ministro pareigas. Vėliau J. B. Hannibalssonas ambasadoriavo JAV, Suomijoje, atstovavo Islandijos interesams Baltijos šalyse.

Jam einant Islandijos užsienio reikalų ministro pareigas, Islandija pirmoji pripažino Baltijos šalių valstybingumą 1991 m. 1990-aisiais jis ne tik priekaištavo vakariečiams diplomatams dėl ignoruojamų kolegų iš Baltijos šalių ir bandė atsilaikyti prieš Maskvos grasinimus nutraukti prekybos sutartis bei žaliavos tiekimą.

J. B. Hannibalssonas buvo vienintelis Vakarų valstybės užsienio reikalų ministras, nepabūgęs atvykti į Vilnių iš karto po 1991 m. sausio įvykių pareikšti solidarumo, o po kelių savaičių – su savo tautiečiais pripažinti Lietuvos, Latvijos ir Estijos nepriklausomybę.

Jis apdovanotas Sausio 13-osios atminimo medaliu, LDK Gedimino ordino Komandoro didžiuoju kryžiumi, taip pat yra Vilniaus garbės piliečiu.
| **Vanilla planifolia** |
| --- |
| Kvapioji vanilė (Vanilla planifolia)Kvapioji vanilė (*Vanilla planifolia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Smidriečiai  *( Asparagales)* |
| Šeima: | Gegužraibiniai  *( Orchidaceae)* |
| Gentis: | Vanilė  *( Vanilla)* |
| Rūšis: | Kvapioji vanilė  *( Vanilla planifolia)* |

 |

**Kvapioji vanilė** (*Vanilla planifolia*) – orchidėjinių (*Orchidaceae*) šeimos vijoklių augalų rūšis. Tai pagrindinė rūšis naudojama aromatinio prieskonio – vanilės gamybai. Natūraliai auga Centrinėje Amerikoje ir Vest Indijoje, tačiau dabar auginama daugelyje pasaulio tropinių kraštų (Madagaskare, Okeanijoje, Indonezijoje ir kt.).

Kvapiosios vanilės žiedai žalsvai gelsvi, 5 cm skersmens, ir žydi tik vieną dieną. Tokiomis sąlygomis labai maža tikimybė, kad žiedai bus apdulkinti, todėl vanilės žiedai apdulkinami rankiniu būdu, norint kad išsivystytų ankštys. Vaisius veda subrendę, 3 m aukščio siekiantys augalai. Ankščių ilgis 15-23 cm. Jos subręsta per 5 mėn. tada yra renkamos ir konservuojamos.

Vanilės ankštys

Nuorodos
--------

* Išsamiau apie vanilę – straipsnyje „Vanilė – prieskonių karalienė" Archyvuota kopija 2011-07-22 iš Wayback Machine projekto.
| **Jānis Dinevičs latv. *Jānis Dineviċs*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1948 m. liepos 24 d. (74 metai)Ryga, Latvija |
|  |
| Veikla | inžinierius elektrikas, Latvijos valstybinis ir politinis veikėjas |
| Partija | 1988 m. Latvijos liaudies frontas |
|  |
| Alma mater | 1971 m. Rygos politechnikos institutas |

J. Dinevičius 1992 m. konferencijoje Rytai-Vakarai Jūrmaloje
**Janis Dinevičius** (latv. *Jānis Dineviċs*, g. 1948 m. liepos 24 d. Rygoje) – inžinierius elektrikas, Latvijos valstybinis ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

1966 m. baigė Rygos 19-ą vidurinė mokyklą, 1971 m. – Rygos politechnikos instituto Elektroenergetikos fakultetą. Liko dirbti institute asistentu, vėliau studijavo aspirantūroje, tyrinėjo mikroprocesorių pritaikymą žemės ūkio energetikoje.

1988 m. LTF organizatorius ir lyderis, LTF tarybos pirmasis vadovas. Tarp I ir II LTF suvažiavimų vadovavo agitacinei grupei, kuri surengė per 2000 paskaitų. 1990–1992 m. LTF pirmininko pavaduotojas.

1990 m. savivaldybių rinkimuose išrinktas Rygos Dūmos nariu, vadovavo LTF frakcijai. 1990 m. išrinktas Latvijos Aukščiausiosios tarybos deputatu. 1992–1994 m. Latvijos Saeimos narys. 1991–1992 m. Latvijos liaudies fronto grupės Latvijos Saeimoje lyderis. 1991–1993 m. Latvijos valstybės ministras, vadovavo deryboms dėl Rusijos kariuomenės išvedimo.

1993–1995 m. „Latavio" prezidentas, Rygos aviacijos universiteto Garbės daktaras. Nuo 1995 m. žemės ūkio bendrovės „Gosupi" valdytojas, įvairių bendrovių valdybos narys.

1989–1992 m. *Latvijos socialdemokratų partijos*, 1999 m. Latvijos socialdemokratų darbininkų partijos pirmininkas, 2000–2005 m. generalinis sekretorius, 2005–2006 m. pirmininko pirmasis pavaduotojas, nuo 2006 m. – pirmininkas.

2000 m. apdovanotas III laipsnio Trijų Žvaigždžių ordinu ir 1991 m. barikadų gynėjo garbės ženklu.

Nuorodos
--------

* Biografija (latvių k.) Archyvuota kopija 2012-09-30 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

D.Medvedevas ir S.Medvedeva
**Svetlana Medvedeva** (rus. *Светла́на Влади́мировна Медве́дева*, iki vedybų – Linnik, g. 1965 m. kovo 15 d. Kronštate) – trečiojo Rusijos prezidento Dmitrijaus Medvedevo žmona.

Biografija
----------

Gimė ekonomistės ir karo jūreivio šeimoje. Baigė tuometinio Leningrado ekonomikos ir finansų instituto statistikos, buhalterinės apskaitos ir ekonominės analizės fakultetą, dar mokymosi metais pradėjo dirbti pagal specialybę.

Su D. Medvedevu mokėsi paralelinėse klasėse Leningrado 305-oje vidurinėje mokykloje, 1989 m. jie susituokė, 1996 m. sutuoktiniams gimė sūnus Ilja.

S. Medvedeva vadovauja kompleksinės tikslinės programos „Rusijos jaunosios kartos dvasinė ir moralinė kultūra" globėjų tarybai, yra Sankt-Peterburgo internato Nr.1 globėja.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Svetlana Medvedeva** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Zulų karys su iklva
**Iklva** (angl. *iklwa*), kitaip *Šakos asegajus* – trumpos ieties pavidalo ginklas su ilgu, plačiu tiesaus kalavijo geležtės formos antgaliu.

Šį ginklą išrado zulų (zulusų) karalius Šaka, vykdydamas karinę zulų genčių reformą. Jis sutrumpino ilgesnį ir lengvesnį asegajų, padidino antgalį. Svaidoma duriamoji ietis tapo kirstynių ginklu, tinkamu tiek durti, tiek kirsti (jei antgalio kraštai išgaląsti).

Po reformos zulų karių rikiuotė naudojo tiek senuosius asegajus, tiek iklvas. Kol rikiuotė artinasi prie priešo, ji svaido asegajus. Priartėjus iki kirstynių atstumo – kaunasi iklvomis. Šiuo požiūriu Šakos zulų rikiuotė primena romėnų legiono rikiuotę, panašiai naudojusią piliumus ir gladijus.

### Šarvuotasis transporteris *IKlwa*

Iklvos vardu pavadintas Pietų Afrikos Respublikos ratinis šarvuotasis transporteris *iKlwa*.

Išnašos
-------

1. ↑  iKlwa. Armored personnel carrier

Nuorodos
--------

* Zulu 'Iklwa' war spear, Zulu 'Iklwa' war spear c309
* Iklva Archyvuota kopija 2014-06-01 iš Wayback Machine projekto. (šiuolaikinis gaminys)
|  |
| --- |
| Jonas Josepas Snaibjornsonas  isl. *Jón Jósep Snæbjörnsson* |
|  
Jónsi 2004 m. Eurovizijos konkurse |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Jón Jósep Snæbjörnsson |
| Gimė | 1977 m. birželio 1 d. (46 metai), Akureiris, Islandijos vėliava Islandija |
| Žanrai | poprokas |
| Aktyvumo metai | 1997–dabar |

**Jonas Josepas Snaibjornsonas** (isl. *Jón Jósep Snæbjörnsson*; g. 1977 m. birželio 1 d. geriau žinomas kaip **Jónsi**) – Islandijos dainininkas, grupės Í Svörtum Fötum narys. 2004 metais atstovavo Islandijai Eurovizijos dainų konkurse ir jame užėmė 19 vietą. Jónsi su dainininke Greta Salóme atstovavo Islandijai 2012 m. Eurovizijos dainų konkurse Baku, Azerbaidžane. Finale duetas užėmė 20 vietą.

Augdamas Islandijos šiaurėje, 1997 metais jis persikėlė į sostinę Reikjaviką. Ten jis tapo naujai suformuotos poproko grupės Í Svörtum Fötum, su kuriais jis išleido keturis albumus, vokalistu.

Nuorodos
--------

* Daina „Heaven"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Birgitta Haukdal  *„Open Your Heart"*** |  **Islandijos atstovas Eurovizijoje**2004 | Po to:**Selma  *„If I Had Your Love"*** |
| Prieš tai:**Sjonni's Friends  *„Coming Home"*** |  **Islandijos atstovas Eurovizijoje  (su Greta Salóme)**2012 | Po to:**Eythor Ingi  *„Ég á líf"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Šis straipsnis yra apie dinastiją, valdžiusią Andhros valstybę III a. Apie senovinę Košalos dinastiją, žiūrėkite straipsnį Ikšvakų dinastija*

|  |
| --- |
| **Andhros istorija** |
| Andhros karalystė |
| *Maurjų imperija* |
| Satavahanų dinastija |
| Ikšvakų dinastija |
| Brihapalajanai, Anandagotrikai, Salankajanai, Višnukundinai |
| *Palavai, Čalukjai* |
| Rytų Čalukjų dinastija |
| *Čolos*, *Vakarų Čalukjai* |
| Kakatijų dinastija |
| *Dekano sultonatai, Vidžajanagara* |
| Andhra Pradešas |

**Ikšvakų dinastija** (sanskritas: इक्श्वाकू, Telugų kalba:) - Andhros valstybės Pietų Azijoje dinastija, valdžiusi apie III a. ir pakeitusi satavahanų dinastiją. Jos valdomos teritorijos koncentravosi ties Krišnos upe.

Kad atskirti nuo kitų ikšvakų atšakų, jie dar vadinami '*šriparvatijais*.

Ši dinastija valdė Tamsiaisiais amžiais, kuomet vidurio Indija buvo valdoma daugybės vietinių dinastijų. Kitos to meto dinastijos buvo Čutai Karnatakoje, abhirai Maharaštroje ir daugybė kitų.

Dinastijos sostinė buvo Vidžajapuras.

Istorija
--------

Daugybė įrašų teigia, kad Andhros Ikšvakai buvo atšaka garsios Ikšvakų dinastijos, kadaise valdžiusios Košalą. Legendos teigia, kad šios dinastijos palikuonys laivais migravo į pietus, ir, sužavėti šių kraštų grožio, išsilaipino Andhroje ir čia apsigyveno.

Metraščiai teigia, kad dinastija valdė 100 metų ir jai priklausė 7 valdovai, tačiau tik keturių jų vardai yra žinomi. Valdovai titulavosi *mahatalavara*. Jų valstybė ne kartą kovojo su abhirais vakaruose, ir gali būti, kad šie ir sunaikino šią dinastiją apie 278 m. Vėliau teritorijoje įsigalėjo brihatpalajanai.

Kultūros pasiekimai
-------------------

Nors ikšvakai valdė telugų gyvenamas sritis, valstybėje naudojama kalba buvo sanskritas.

Valdovai buvo budizmo propaguotojai. Ypač čia pasižymėjo karališkosios dinastijos moterys, kurios pastatydino šventyklų ir vienuolynų kompleksus sostinėje. Tuo metu Andhra tapo svarbiu budizmo centru ir per savo uostus palaikė glaudžius santykius su Šri Lanka.

Žinomi valdovai
---------------

* Santamula I
* Virapurušadata
* Santamula II
* Ruorapurušadata
| ***Il volpone*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Il volpone |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Maurizio Ponzi |
| Scenaristas (-ai) | Maurizio PonziOttavio JemmaPiero De BernardiLeo Benvenuti |
| Vaidina | Paolo VillaggioEnrico MontesanoEleonora GiorgiSabrina FerilliRenzo MontagnaniEnrico Maria Salerno |
| Metai | 1988 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 115 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Volponė** (it.  *Il volpone*) – 1988 m. Italijoje sukurta komedija. Juostos pavadinimas reiškia ir pagrindinio herojaus pavardę, ir gali būti verčiamas kaip „lapė", pabrėžiant jo suktumą.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Paolo Villaggio – Hugo Marija Volponė
* Enrico Montesano – Bartolomėjus Moska
* Eleonora Giorgi – Frančeska
* Enrico Maria Salerno – Čiro
* Renzo Montagnani – Rafaelis
* Athina Cenci – Marta
* Sabrina Ferilli – Rosalba
* Mariangela Giordano – Eliana

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Hugo Volponė – vienišas turtingas laivininkystės magnatas, neturintis artimų giminių, tačiau mėgstantis krėsti aplinkiniams įvairius pokštus. Kuomet pas jį tarnu įsidarbina Bartolomėjus Moska, jiedu netrunka rasti bendrą kalbą. Volponė pradeda simuliuoti mirtiną ligą, norėdamas pasižiūrėti, kaip į tai reaguos trys artimiausi draugai, kurie tikisi būti paminėti jo testamente. Šie pradeda regzti intrigas vienas prieš kitą ir įvairiais būdais įtikti „mirštančiajam", neįtardami, kad patys tėra pokšto aukos. Galiausiai Volponė imituoja savo mirtį, laidotuves, o pokšto epogėjumi tampa testamento skaitymas, kuriame pagrindiniu paveldėtoju paskelbiamas Moska. Volponė tuo metu slepiasi savo paties sukonstruotame bunkeryje ir ketina pasirodyti bei visus išgąsdinti, tačiau Moska užrakina jį bunkeryje ir palieka vieną su atsargomis, kurių gali užtekti keleriems metams, pats pagal testamentą perimdamas visą turtą...
| Dubno pilis |
| --- |
| Dubno pilis Dubno pilis |
| Vieta | Dubnas |
| Įkurtas | 1492 m. |
| Pastatų būklė | Pilis-muziejus |

**Dubno pilis** – viduramžių laikais pastatyta pilis Dubno mieste (Rivnės sritis, Ukraina).

Sargybinis bokštas pilies bastione
Apie pilies statybą žinių neišliko. Žinoma, kad 1492 m. kunigaikštis Konstantinas Ostrogiškis ją jau valdė. Galbūt nukentėjo nuo totorių antpuolių, nes 1507 m. Ostrogiškiai gavo leidimą pilį atstatyti. XIII a. šios žemės priklausė Haličo-Voluinės kunigaikštystei, vėliau – Lietuvos didžiajai kunigaikštystei. Renesanso stiliumi perstatyta pilis priklausė ir Zaslavskiams, Sanguškoms, Liubomirskiams.

Po Liublino unijos Dubno pilis kartu visa Voluine atiteko Lenkijos karalystei. XVII a. pr. Jonušas Ostrogiškis pilį pertvarkė į bastioninę tvirtovę. Iškilo du bastionai su sargybiniais bokštais. Iš rytų ir pietų pusės tvirtovę saugojo Ikvos upė, o iš miesto pusės – griovys. Į piliavietę patenkama per XV a. įrengtus įvažos vartus, ne kartą perstatytus. Už gynybinės sienos stovėjo dveji rūmai: pietinėje pusėje statyti Ostrogiškių XVI a. o šiaurinėje – kunigaikščių Liubomirskių.

XX amžiuje Dubno pilyje buvo įrengtas kalėjimas, šiandien ji priklauso miesto kraštotyros muziejui. Įvažos bokšto patalpose rengiamos menininkų parodos.

Šaltiniai
---------

* Ukraina: Lietuvos epocha, 1320–1569. – Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras, Vilnius, 2010

Nuorodos
--------

* Pilies istorija (Dubno miesto internetinė svetainė; ukr.) Archyvuota kopija 2009-11-11 iš Wayback Machine projekto.
* Vl. Jaščukas. Dubno pilis (ukr.) Archyvuota kopija 2007-10-04 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°57′35″š. pl. 21°28′38″r. ilg.﻿ / ﻿55.959607°š. pl. 21.477197°r. ilg.﻿ / 55.959607; 21.477197


|  |
| --- |
| **Kūlupėnų Motiejaus Valančiaus pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Kūlupėnų Motiejaus Valančiaus pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
|  |
| **Adresas** | Mokyklos g. 2, Kūlupėnai |
| **Direktorius(-ė)** | Vidas Kelpša |
| **Mokinių skaičius** | 165 (2012 m.) |
| **Įkūrimo data** | 1904 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 22 |

**Kretingos rajono Kūlupėnų Motiejaus Valančiaus pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kūlupėnuose (Kretingos raj.), Mokyklos g. 2, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190282326. Steigėjas Kretingos rajono savivaldybės taryba.

Mokykla 2016 m.

Istorija
--------

1904 m. Kūlupėnuose įsteigta pradžios mokykla, 1946 m. veikė keturios klasės. Mokėsi apie 70 mokinių, dirbo 2 mokytojai. 1949 m. mokykla perorganizuota į septynmetę, 1961 m. tapo aštuonmetė mokykla. 1977 m. apylinkės centre duris atvėrė nauja mūrinė mokykla, kuri 1995 m. tapo pagrindine. 1998 m. rugsėjo 1 d. jai suteiktas žemaičių vyskupo Motiejaus Valančiaus (1801–1875) vardas.

1999 m. mokykla tapo dešimtmete, atlikta nedidelė rekonstrukcija, po kurios papildomai įrengti informatikos ir muzikos kabinetai, klasė pradinukams. 2000 m. pavasarį Kūlupėnų Motiejaus Valančiaus pagrindinė mokykla išleido pirmąją dešimtokų laidą.

Direktoriai
-----------

* 1973–1995 m. Regina Kiauleikienė
* 1995–2003 m. Juozas Mažeika
* nuo 2005 m. Vidas Kelpša

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė