| **Baltų religija** |
| --- |
|  |
| 
Pagrindai

|  |
| --- |
| Baltų religija
Baltų mitologija:
Prūsų · Lietuvių · Latvių
Indoeuropiečių mitologija |

 |
| 
Dievybės

|  |
| --- |
| **Bendrabaltiškos**
Perkūnas · Velnias · Dievas · Saulė · Mėnulis
**Prūsų**
Patulas · Pikuolis · Patrimpas · Svaikstikas · Autrimpas · Aušlavis · Bardaitis · Kurka · Pilnytis · Puškaitis · 
**Latvių**
Ūsinis · Ceruoklis · Jumis · Auseklis · Laima · Dekla · Laumė · Mara · Miško motė · Jūros motė · Vėjų motė · Vėlių motė · Žemės motė
**Lietuvių**
Gabija · Žemyna Laima · Medeina/Žvorūna · Laumė/Ragana · Aušrinė · Bangpūtys/Vėjopatis · Rūgutis · J. Lasickio spėjamų dievų sąrašas · ankstyvųjų šaltinių: Andajas · Nunadievis · Junda?
**Kitos būtybės**
Aitvaras · Kaukai · Barstukai · Lauksargiai/Žemėpačiai |

 |
| 
Šventės

|  |
| --- |
| Užgavėnės · Jurginės (Jorė)
Velykos · Rasos/Lyguo
Žolinė · Ilgės (Vėlinės)
Kūčios · Kalėdos |

 |
| 
Kitos sąvokos

|  |
| --- |
| Dausos · Vėlė · Alka · Šventoji giraitė
Romovė · Krivis · Vaidila · Krivulė |

 |
| 
Šiuolaikinė tradicija

|  |
| --- |
| Romuva
Vydūnas · Jonas Trinkūnas · Inija Trinkūnienė
Dievturyba
Ernestas Brastinis · Valdis Celmas
Druwi  |

 |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

 *Kitos reikšmės – Alkas (reikšmės).*
Žemaičių Alka Šventojoje
**Alka** (*alkas*, latg. *alks*, latv. *elks*) – baltų religijoje šventvietė (alkakalnis, šventoji giraitė) ir aukojimo vieta. Įvedus krikščionybę, alkų vietose buvo pastatyti kryžiai, koplytstulpiai, stogastulpiai.

Etimologija
-----------

Publijus Kornelijus Tacitas rašytiniuose šaltiniuose paminėjo, kalbant apie nahanarvalų gentis I a. latvių *elks*, prūsų, lietuvių kalbose žinoma kaip *alka* yra indoeuropietiško kalbinio paveldo dalis. Indoeuropiečių *al*- ar *alk*-/*elk*- žodžių šaknys žymi religinę reikšmę turinčius žodžius, dauguma jų – sakraliniai terminai (liet. *alkas, alka*, latv. *elks* „šventykla", t. p. latv. „stabas", got. *alhs* „maldykla", „šventykla", plg. s. angl. *ealʒian* „saugoti", „ginti" nuo piktųjų dvasių ir pan.).

Reikšmė
-------

Dažniausiai alka būdavo įrengiama atviroje vietoje, pvz. aukštumoje, ant kalno (alkakalnyje), šventoje giraitėje, nedideliame lauke arba pievoje prie upelių kur auga šventasis medis. Kartais alkos randamos prie piliakalnių. Alkos buvo laikomos šventomis vietomis, apgaubtos ypatinga pagarba.

Alkose įrengdavo aukurą, kuriame kūrendavo amžinąją (šventąją) ugnį. Jose aukodavo jaučius, avinus, ožius ir kitus gyvūnus. Alkavietėse randama mirusiųjų kaulų, tai rodo, kad čia buvo laidojama. Nuo neolito laikotarpio aukojant daužydavo molinius indus, tikint, kad dužimo garsas nukreipia blogąsias dvasias. Paprotys daužyti indus per laidotuves, vestuves, krikštynas dalinai išlikęs iki mūsų dienų.

Vietovardžiai
-------------

Lietuvoje yra ~120 vietovardžių, susijusių su alka (33 % pievų pavadinimai, 19 % upių, ežerų, raistų, 17 % kalnelių, 10 % kaimų), keletas žymesnių pavyzdžių: Alka (Molėtų raj.) ir Alka (Šilutės raj.), Alkai (Utenos raj.), Alkakalnis, Alkaragis ir Antalksnė prie Linkmenų (Ignalinos raj.), Alkas (Kretingos raj.), Alkaupis (Šilalės raj.), Alkavietė (Rokiškio raj.), Alkinė (Ukmergės raj.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gajs Kornēlijs Tacits. Ģermānija (Jāņa Endzelīna tulkojumā). Rīga: Vēstures izpētes un popularizēšanas biedrība, 2012.
2. ↑  „Lietuvių kalbos etimologinio žodyno duomenų bazė". *etimologija.baltnexus.lt*. Nuoroda tikrinta 2018-11-11.
3. ↑  „Lietuvių kalbos etimologinio žodyno duomenų bazė". *etimologija.baltnexus.lt*. Nuoroda tikrinta 2018-11-11.
4. ↑  Norbertas Vėlius. Baltų religijos ir mitologijos šaltiniai, II t. - Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 2001. T. 1. - 659 psl.

Literatūra
----------

* Yra šalis, kur senos girios ošia (sud. Šarūnas Laužadis). - Utena: Utenos spaustuvė, 2005. - 76 p.: iliustr. - ISBN 9955-626-23-2