recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Valdereza Laurinavičienė-Skugaraitė** (g. 1959 m. balandžio 10 d. Kaune) – Lietuvos pedagogė, muzikos mokytoja metodininkė, chorvedė.

Biografija
----------

1973 m. baigė Radviliškio vaikų muzikos mokyklą (V. Pakšto fortepijono klasė), o 1973–1977 m. mokėsi Telšių 3-ojoje vidurinėje mokykloje, dainavo chore ir estradiniame ansamblyje. 1977–1982 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose, dėst. Zita Kariniauskienė.

Nuo 1982 m. rudens Telšių Kranto vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, jaunučių ir vyresniųjų klasių merginų choro vadovė. Kurį laiką buvo „Žemaičių" vyrų choro chormeisterė, kur įgijo ir chorvedybos darbo patirties. Buožėnų pagrindinės mokyklos, Telšių kultūros centro muzikos vadovė, Žemaitijos kolegijos dėstytoja asistentė.

Mokyklos jaunučių choras gieda Telšių bažnyčiose, pasirodo koncertuose, dalyvavo 1991 m. ir 1993 m. moksleivių chorų festivalyje „Dainuok, jaunoji Lietuva" Klaipėdoje. Merginų choras dalyvavo 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, 1995 m. vaikų ir jaunimo chorų festivalyje „Pavasario balsai" Plungėje ir 1996 m. Jaunimo menų šventėje Vilniuje. Abu chorai 1996 m. dalyvavo Žemaičių ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo šventėje „Mes Lietuvos vaikai" Klaipėdoje, tradicinėje religinių giesmių šventėje „Žodžiai Šv. Cecilijai" Kretingoje, merginų choras dalyvavo 1997 m. chorų festivalyje „Pavasario balsai" Jurbarke, jaunučių ir merginų chorai – 1997 m. Mažeikių regioninėje dainų šventėje, o merginų choras parengtas 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Diriguoja Mažeikių rajono dainų šventėse. Nuo 2000 m. visuomeninės organizacijos „Mūza" direktorė. Programos „Vilnius – Europos kultūros sostinė 2009" ambasadorė.

Partijos Naujoji sąjunga (socialliberalai) narė. Sutuoktinis Edvardas, vaikai Lauris, Rokas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999 m.
2. ↑  Vyriausioji rinkimų komisija Archyvuota kopija 2008-05-05 iš Wayback Machine projekto.
| **Voldemaras Bandžiukas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1959 m. sausio 27 d. (64 metai)Lietuva Užventis |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Joniškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos centro sąjungaLiberalų ir centro sąjunga |
|  |
| Alma mater | Lietuvos veterinarijos akademija |

**Voldemaras Bandžiukas** (g. 1959 m. sausio 27 d. Užventyje, Kelmės rajonas) – zooinžinierius, Lietuvos ir Joniškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1985 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius.

1985-1991 m. agrofirmos „Sidabra" zooinžinierius, 1991-1995 m. Joniškio rajono valdytojas, 1995-1997 m. Akcinio inovacinio banko Joniškio skyriaus vadovas, 1997–2003 m. Joniškio rajono savivaldybės meras. 2003-2007 m. UAB „Arvi ir ko" direktorius. UAB „Paslauga jums" vadybininkas. 2011–2014 m. Joniškio rajono savivaldybės administracijos direktorius.

2014 m. AB „Lietuvos paštas" Vilniaus regiono grupės vadovas. Nuo 2014 m. pabaigos – UAB „Šiaulių būstas" direktoriaus pavaduotojas.

Nuo 1994 m. Lietuvos centro sąjungos, nuo 2005 m. Liberalų ir centro sąjungos narys.

1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys.

Žmona Virginija, dukros Deimantė, Roberta.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-28 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Lychnis chalcedonica** |
| --- |
| Goštautinė gaisrena (Lychnis chalcedonica)Goštautinė gaisrena (*Lychnis chalcedonica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Gvazdikažiedžiai  *( Caryophyllidae)* |
| Šeima: | Gvazdikiniai  *( Caryophyllaceae)* |
| Gentis: | Gaisrena  *( Lychnis)* |
| Rūšis: | Goštautinė gaisrena  *( Lychnis chalcedonica)* |

 |

**Goštautinė gaisrena** (lot. *Lychnis chalcedonica*, angl. *Jerusalem cross*, vok. *Alte-Verbene*) – gvazdikinių šeimos augalas, liaudyje vadinamas **goštauta** arba **goštautu**. Užauga iki 1 m aukščio. Žiedai susitelkę viršūniniuose skydeliuose. Žydi birželio – rugpjūčio mėn. Natūraliai paplitusi Azijoje.

Visose augalo dalyse, ypač šaknyse, yra saponinų, nuo kurių paplakus gaisrenos šaknis vandenyje, šis ima putoti. Šios putos nuo muilo skiriasi tuo, kad neturi šarmo. Rusiškai šis augalas vad. „totorių muilu". Patrynus augalą tarp rankų, galima nusiprausti. Saponinams patekus į organizmą per virškinimo traktą, jie nekenksmingi, bet jei patenka į kraują, ima ardyti raudonuosius kraujo kūnelius.
| **Nelė Gricienė-Narbutaitė** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. kovo 11 d.Raubonys, Krinčino valsčius |
| Mirė | 2023 m. spalio 9 d. (86 metai) |
| Palaidotas (-a) | Lėbartų kapinėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Steponas Gricius |
|  |
| Veikla | choro dirigentė ir pedagogė |
|  |
| Alma mater | 1970 m. Lietuvos valstybinė konservatorija |

**Nelė Gricienė-Narbutaitė** (1937 m. kovo 11 d. Raubonyse, Krinčino valsčiuje – 2023 m. spalio 9 d.) – lietuvių choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija
----------

1952–1956 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. A. Karaška). 1965–1970 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. A. Budriūno, doc. P. Bekerio ir dėst. A. Jurgučio klasės).

1956–1958 m. dėstė muziką ir vadovavo moksleivių chorams Eišiškių vidurinėje mokykloje. 1958–1960 m. mokytojavo Vilniuje. 1960–1963 m. Maskvos Žaliosios zonos Mytiščių rajono Dolgoprudnos vidurinės mokyklos, 1963–1965 m. Kaliningrado srities Černiachovskio 2-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovė. 1965–1968 m. Černiachovskio pedagoginės mokyklos muzikos skyriaus vedėja, dirigavimo ir chorvedybos dėstytoja, choro studijos vadovė. Su choru parengė ir stambių šiuolaikinių kompozitorių kūrinių.

Nuo 1968 m. Klaipėdos pedagoginės mokyklos dėstytoja, 1969–1997 m. Klaipėdos Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, 1975–1985 m. vaikų choro studijos prie minėtos mokyklos vadovė. Choras dalyvavo koncertuose ir kituose kultūros renginiuose. 1990–1991 m. Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos mišriojo choro vadovė. Parengė J. Naujalio „Mišias Švenčiausių Kristaus Žaizdų garbei" ir su mokyklos kameriniu orkestru atliko Kretingos pranciškonų bažnyčioje ir Klaipėdoje. Choras dalyvavo dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.

Nuo 1968 m. Klaipėdos berniukų choro „Gintarėlis" chormeisterė, 1969–1973 m. meno vadovė ir dirigentė. Chorą paruošė įvairiems kultūros renginiams Klaipėdoje ir 1970 m. respublikinei dainų šventei Vilniuje. 1973–1975 m. dirbo Klaipėdos jūrų prekybos kultūros rūmų vaikų choro vadove – parengė jį 1975 m. respublikinei dainų šventei. 1969–1970 m. talkino Klaipėdos dramos teatrui parenkant spektakliams muzikinį apipavidalinimą ir rengiant chorinius numerius.

N. Gricienė buvo Klaipėdos miesto dainų švenčių dirigentė, dirigavo jungtiniams moksleivių chorams Jurbarko ir Šilalės dainų šventėse.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Nelė Gricienė. cemety. Nuoroda tikrinta 2023-10-11.
2. ↑  Mūsų kraštiečiai Archyvuota kopija 2023-06-04 iš Wayback Machine projekto.. raubonys.lt. Nuoroda tikrinta 2023-10-11.

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Valdas Kazlas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1955 m. sausio 10 d. (68 metai)Alanta |
| Sutuoktinis (-ė) | Vilija Kazlienė |
| Vaikai | Greta, (g. 1981 m.), Mantas (g. 1985 m.) |
|  |
| Alma mater | Lietuvos konservatorijaKauno technologijos universitetas |

**Valdas Kazlas** (g. 1955 m. sausio 10 d. Alantoje, Molėtų rajonas) – Lietuvos ir Kazlų Rūdos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1973 m. baigė Alantos vidurinę mokyklą, 1979 m. baigė Kauno Juozo Gruodžio aukštesniąją muzikos mokyklą, 1986 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją, 2003 m. baigė Kauno technologijos universiteto viešojo administravimo magistrantūrą.

1978–1988 m. Kazlų Rūdos pučiamųjų instrumentų orkestro vadovas, 1979–1988 m. Kazlų Rūdos bandomojo miškų ūkio klubo vedėjas, Kazlų Rūdos vaikų muzikos mokyklos mokytojas, Kazlų Rūdos vidurinės mokyklos mokytojas, Kauno miesto moksleivių pučiamųjų instrumentų orkestro koncertmeisteris. 1988–1995 m. vaikų muzikos mokyklos direktorius, 1995–1997 m. uždarosios akcinės bendrovės „Auredi" vadybininkas. 1997–2000 m. Kazlų Rūdos seniūnijos seniūnas. 2000 balandžio 4 d. išrinktas, o gegužės 14 d. minint 256-ąsias miesto metines inauguruotas pirmasis Kazlų Rūdos savivaldybės meras, ėjo mero pareigas 2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Kartu Lietuvos savivaldybių asociacijos valdybos ir tarybos narys, Lietuvos savivaldybių asociacijos savaitraščio „Savivaldybių žinios" redakcinės kolegijos narys. 2004–2007 m. V. Kazlienės IĮ „Jūsų sveikata", vadybininkas, 2007-2010 m. Kazlų Rūdos savivaldybės administracijos direktorius, nuo 2010 m. UAB „Jūsų sveikata" direktoriaus pavaduotojas.

Nuo 1997 m. Lietuvos centro sąjungos, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos tarybos narys, LiCS Kazlų Rūdos skyriaus pirmininkas, LiCS savivaldybių forumo pirmininko pavaduotojas.

2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007 m. bei 2010-2011 m. ir nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys.

2000–2004 m. Nacionalinės sveikatos tarybos ir valdybos narys, Marijampolės regiono plėtros tarybos narys, euroregiono „Šešupė" tarybos pirmininko pavaduotojas. Lietuvos vaikų teisių gynimo organizacijos „Gelbėkit vaikus" Kazlų Rūdos padalinio įkūrėjas ir narys.

Žmona Vilija Kazlienė (g. 1957 m.), vaikai Greta, (g. 1981 m.) ir Mantas (g. 1985 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Liberalų ir centro sąjunga - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-15 iš Wayback Machine projekto.
Tripura Sundarės, vienos iš šaktės apraiškų, ženklas (jantra)
**Šaktė** (skr. शक्ति = IAST: *śakti* „galia"), hinduizme – iš savęs besireiškianti, savimoninga ir savaveiksmė dieviškoji dinamiška galia, pirmapradė visuotinė energija. Šaktė yra pirmapradė kosminė energija, kuri persmelkia visą visatą. Šakti yra ne tik atsakinga už visatos kūrybą, bet ir už visus joje vykstančius virsmus. Paprastai vaizduojama kaip dievo sutuoktinė, įkūnijanti jo galią, nors gali būti ir savarankiška esybė, kuri šaktizme tapatinama su Dieviškąja Motina (Deive) ir Brahmano prigimtimi (prakrite). Šaktė reiškiasi įvairių deivių pavidalais – tiek maloningais (pvz. Syta, Sarasvatė, Lakšmė, Parvatė, Radha), tiek tūžmingais (pvz. Kali, Durga, mahavidjos). Maloningosios šaktės hipostazės vaizduojamos kaip nuolankios ir meilios dievų-sutuoktinių žmonos, o tūžmingos – kaip nepriklausomos, griaunančios dievybės, laužančios visuomenės normas. Nuožmiosios, išreiškiančios dinamiškesnes Šaktės apsaugos ir blogio sunaikinimo galias, reprezentuoja hinduistų visuomenės antimodelius ir priverčia atsidavusiuosius stovėti tamsiosios Dievystės pusės akivaizdoje. Tiesa, tiek nuožmiosios, tiek maloningosios šaktės turi ir sau priešingų savybių.

Liaudies religijoje (kaimiškose vietovėse) šaktė suvokiama per vietines deives-globėjas, kurios gina sakralines vietovės ribas, įveikia ligas, dovanoja derlių, padeda susirasti sutuoktinį ar darbą, ir yra lengvai prieinamos, nes rūpinasi paprastais žmonių reikalais, o ne išvadavimu.

Jos kundalinės energija išlaisvina įsipainiojusias būtybes iš samsaros rato. Šakti egzistuoja *svātantrya* būsenoje ir yra visiškai nepriklausoma. Šaktizmo pasekėjai ją garbina kaip aukščiausią būtybę, tačiau kitose hinduizmo kryptyse, kaip antai šaivizmo ir vaišnavizmo Šaktę įkūnija veikliąją purušos moteriškąją energiją praktitę. Puruša atitinkamai yra Šiva ir Višnus tose kryptyse. Višnaus žmona yra Lakšmė, tuo tarpu Šivos – Parvatė.

Išnašos
-------

1. ↑  Sacred Sanskrit words, p.111
2. ↑  Kazimieras Seibutis. *šaktė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXII (Sko–Šala). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
3. ↑  The Shambhala Encyclopedia of Yoga, p.270
4. ↑  Ibid, p.162
Koordinatės: 56°07′25″š. pl. 24°28′37″r. ilg.﻿ / ﻿56.12354°š. pl. 24.476951°r. ilg.﻿ / 56.12354; 24.476951

Vandens malūno pastatas, 2016 m.
Malūno fasadas
**Raubonių vandens malūnas-karšykla-verpykla** – vandens malūnas su grūdų malimo ir vilnos apdirbimo technologine įranga, esantis Pasvalio rajone, Saločių seniūnijoje, Raubonių km. Malūnas stūkso prie Tatulos upelio, 0,5 km į šiaurės vakarus nuo kelio  **125**  Biržai–Raubonys . Tatulos slėnis su malūnu patenka į Biržų regioninio parko teritoriją. Suremontuoto malūno vilnų karšyklos ir verpyklos mašinos įjungiamos pažintiniais tikslais, rengiami vilnos apdirbimo praktiniai mokymai.

Raubonių vandens malūnas 1992 m. pripažintas regioninės reikšmės technikos ir istorijos paminklu (unik. kodas 2399). Malūno statinys stačiakampio plano, 2 aukštų su pastoge, raudonų plytų mūro, su priestatais iš galų. Veikiant malūnui buvo suformuotas kompleksas, susidedantis iš tvenkinio, vandens kanalo ir pastato, kuriame buvo sumontuoti malūno, karšyklos bei verpyklos įrengimai. Malūno turbinas suko iš tvenkinio kanalo atitekantis vanduo. Tarp pastato ir tvenkinio buvo kiemas, kur iki šiol yra išlikęs balkonas su stogeliu maišų pakėlimui į antrą aukštą.

Istorija
--------

Malūnas statytas XIX a. pabaigoje.

Dokumentai liudija, kad 1775 m. Raubonyse grūdus malė Tatulos upės tėkmės varomi du mediniai ratai, sukę dvejas girnas. Tuomet Raubonių vandens malūnas buvo vienintelis Krinčino parapijoje. 1860 m. dvarininkas Lui fon Ropas (1824–1897) nupirkęs Raubonių kaimą, nupirko ir senąjį Raubonių malūną bei pastatė iki šiol tebestovintį malūną. Jis pradėjo veikti 1907 m. su vilnos apdirbimo mechanizmais. 

1921 m. malūnas priklausė latviui Jonui Ribei. Apie 1936–1938 m. malūnas parduotas žydui Chackeliui Zivui. 1940 m. nacionalizuotas. 1941–1944 m. jį valdė Lietuvos vokietis Henrikas Brandenburgis. 

Sovietiniais metais malūnas veikė iki 1987 m. o karšykla-verpykla uždaryta 1997 m. 1991–1993 m. vilnų karšykla-verpykla priklausė Pasvalio valstybinei buitinių paslaugų įmonei. Nuo 1995 m. ji tapo UAB „Raubonių verpykla".

Technologinė įranga
-------------------

* medinis būgnas su girnomis, piltuvais ir rėmais jiems įstatyti,
* medinis pakėlėjo mechanizmas su metalinėmis „žirklėmis",
* malūno keltuvo patalpos mediniai skriemuliai,
* 3 karštuvai su transmisija karšyklos-verpyklos patalpoje (pagaminta Anglijoje),
* kedenimo įrenginys karšyklos-verpyklos patalpoje,
* XX a. pr. verpimo mašina karšyklos-verpyklos patalpoje (pagaminta Švedijoje),
* knatavimo įrenginys karšyklos-verpyklos patalpoje,
* pakabinamos svarstyklės karšyklos-verpyklos patalpoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Atgimsta Raubonių vandens malūnas
2. ↑  „Malūnas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-07-02.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raubonių vandens malūnas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Raubonių vandens malūno istorija
*Apie kaimą žr. Gegužkalnis (kaimas)*.

| Gegužkalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

GegužkalnisGegužkalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°28′16″ š. pl. 22°28′11″ r. ilg.﻿ / ﻿55.47111°š. pl. 22.46972°r. ilg.﻿ / 55.47111; 22.46972Koordinatės: 55°28′16″ š. pl. 22°28′11″ r. ilg.﻿ / ﻿55.47111°š. pl. 22.46972°r. ilg.﻿ / 55.47111; 22.46972 |

 |
| Vieta | Šilalės rajonas |
| Seniūnija | Upynos seniūnija |
| Aukštis | 20 m |
| Plotas | 31 x 10 |
| Priešpilis | gyvenvietė |
| Naudotas | I tūkstantmetis - XIV a. |
| Žvalgytas | 1955 |
| Tirtas | 1955 m. |

**Gegužkalnis** arba **Gegužių piliakalnis** (A705 P) – piliakalnis Šilalės rajono savivaldybės teritorijoje, Gegužių kaime, netoli Lingių ežero.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis dar vadinamas *Bliūdkalniu*, *Galvyčių piliakalniu*. Tai ilgos ir siauros kalvos viršutinė dalis. Piliakalnio rytiniai ir vakariniai šlaitai statūs, apie 20 m aukščio, leidžiasi į pelkėtus slėnius. Iš šiaurės pusės piliakalnis nuo kalvos kitos dalies atskirtas grioviu ir 4–5 m aukščio pylimu, už kurio buvo antrasis 3 m gylio griovys. Piliakalnio aikštelė ovali, 31 x 10 m dydžio. 1930 m. dar buvo išlikęs aplink aikštelę supiltas pylimas, dėl kurio aikštelė atrodė įdubusi. 1934 m. piliakalnis apardytas, jo dalis nukasta ir nuskleistas pylimas.

Tyrimai
-------

XX a. pr. žvalgomuosius tyrimus atliko Liudvikas Kšivickis. Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1961 m. atliko Lietuvos istorijos institutas.

Istorija
--------

Manoma, kad ant piliakalnio stovėjo medinė žemaičių pilis (*Geguse*), kurią 1329 m. žiemą sudegino Vokiečių ordino kariuomenė ir jai talkinantys Čekijos karaliaus Jono Liuksemburgo riteriai. 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Rubaičių piliakalnis 21 km  Padievyčio piliakalnis 18 km | Medvėgalis 19 km  Pilių piliakalnis 11 km | Papilių piliakalnis 22 km  Plūsčių piliakalnis 17 km |  |
| Rubinavo piliakalnis 22 km |  | Gudelių piliakalnis 13 km |
| Pagramančio piliakalnis 20 km | Batakių piliakalnis 15 km | Ivangėnų piliakalniai 10,5 km  Simėnų piliakalnis 9 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Linas Tamulynas. *Gegužkalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 487 psl.

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.

Nuorodos
--------

*
| **Aidas Vaišnora** |
| --- |
| Gimė | 1967 m. rugpjūčio 17 d. (56 metai)Kazlų Rūdoje |
| Sutuoktinis (-ė) | Daiva |
| Vaikai | Gabija, Milda |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kazlų Rūdos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* Lietuvos centro sąjunga
* Liberalų ir centro sąjunga
* Naujoji sąjunga

 |
|  |
| Alma mater | Kauno technologijos universitetas |

**Aidas Vaišnora** (g. 1967 m. rugpjūčio 17 d. Kazlų Rūdoje) – Lietuvos ir Kazlų Rūdos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1974–1985 m. mokėsi Kazlų Rūdos vidurinėje mokykloje. 1992 m. baigė Kauno technologijos universiteto Mašinų gamybos fakultetą ir įgijo inžinieriaus mechaniko kvalifikaciją. 2001–2003 m. Kauno technologijos universiteto Socialinių mokslų fakultete įgijo viešojo administravimo magistro kvalifikacijos laipsnį.

1992–1993 m. AB „Eglė" santechnikos ir ventiliacijos inžinierius, 1993–1994 m. katilinės viršininkas. 1994–2000 m. specialiosios UAB „Alytaus šilumos tinklai" meistras. 2000–2003 m. ir 2003–2005 m. Kazlų Rūdos savivaldybės mero pavaduotojas, 2000–2007 m. Marijampolės regiono plėtros tarybos narys, Euroregiono „Šešupė" tarybos narys. 2003–2004 m. Lietuvos delegacijos Europos Sąjungos Regionų komitete tikrasis narys stebėtojo teisėmis. 2005–2007 m. ir nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės meras. 2007 m. UAB Swedspan „Girių bizonas" Techninės tarnybos vadovas.

1998–2003 m. Lietuvos centro sąjungos narys, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, 2010 m. Naujosios sąjungos narys. 

2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Daiva, vaikai Gabija, Milda.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Naujoji sąjunga (socialliberalai) – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-12-16 iš Wayback Machine projekto.
| **Sigitas Karbauskas** |
| --- |
| Gimė | 1962 m. rugpjūčio 30 d. (61 metai)Lietuva Varniai |
| Sutuoktinis (-ė) | Laima |
| Vaikai | Indrė, Justė, Eglė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Klaipėdos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tvarka ir teisingumas |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Sigitas Karbauskas** (g. 1962 m. rugpjūčio 30 d. Varniuose) – Lietuvos ir Klaipėdos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1985 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.

Seimo nario P. Gražulio padėjėjas – sekretorius. 1995–2011 m. S. Karbausko gamybinės įmonės savininkas, dėl joje įvykusio nelaimingo atsitikimo teistas už darbų saugos nesilaikymą. 2011 m. balandžio – rugsėjo mėn. Klaipėdos rajono savivaldybės meras.

Nuo 2011 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.

Iki 2018 m. partijos Tvarka ir teisingumas Klaipėdos rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Eddie Irvine|  
Eddie Irvine 1999 m. |
| Karjera Formulėje 1 |
| Tautybė | Jungtinė Karalystė britas |
| Komanda | {{{Komanda}}} |
| Dalyvauta GP | 148 (147 startai) |
| Čempionas | 0 |
| Pergalių | 4 |
| Podiumai | 26 |
| Pole pozicijos | 0 |
| Greičiausių ratų | 1 |
| Pirmas GP | Japonijos Grand Prix (1993) |
| Pirmoji pergalė | Australijos Grand Prix (1999) |
| Paskutinė pergalė | Malaizijos Grand Prix (1999) |
| Paskutinis GP | Japonijos Grand Prix (2002) |

**Edis Irvainas** (*Eddie Irvine*; g. 1965 m. lapkričio 10 dieną) – buvęs Formulės 1 lenktynininkas iš Didžiosios Britanijos. Eddie užaugo Konligo mieste Dauno grafystėje. Ten jis savo tėvų paskatintas susipažino su automobilių lenktynėmis.

Karjera prieš Formulę 1
-----------------------

Savo profesionalaus lenktynininko karjerą Eddie pradėjo 1983 m. o 1988 m. jau lenktyniavo Formulės 3 čempionate. Kiekvienais metais brito rezultatai gerėjo ir jis lenktyniavo vis aukštesnėje sporto klasėje. 1990 m. Eddie buvo pakviestas į Formulės 3000 Jordan Grand Prix ekipą, o jau kitais metais debiutavo už šios komandos Formulės 1 automobilio vairo.

Formulės 1 karjera
------------------

1996 m. jis pasirašė kontraktą su Scuderia Ferrari ekipa ir tapo vokiečio Michaelio Schumacherio komandos draugu. Pats sėkmingiausias brito sezonas buvo 1999 m. kurio metu jis pelnė visas keturias savo karjeros pergales. Dar penkis kartus tais metais jis užlipo ant apdovanojimų pakylos, o sezoną baigė antroje vietoje nuo nugalėtojo Mika Häkkinen atsilikęs vos dvejais taškais.

Kitame sezone jis debiutavo už naujos Jaguar Racing komandos vairo. Ši komanda nepateisino vilčių, o Eddie per trejus metus sugebėjo finišuoti ant podiumo vos du kartus. Po 2002 m. sezono britas pranešė apie pasitraukimą iš Formulės 1.
| **Vytis Viliūnas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1944 m. liepos 19 d.Panevėžys, Lietuvos TSR |
| Mirė | 2011 m. lapkričio 10 d. (67 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Psichologas, profesorius |

**Vytis Viliūnas** (1944 m. liepos 19 d. Panevėžyje – 2011 m. lapkričio 10 d. Vilniuje) – psichologijos mokslų daktaras Maskvos valstybinio universiteto, Vilniaus universiteto, Vytauto Didžiojo universiteto, Vilniaus pedagoginio universiteto, Šiaulių universiteto profesorius.

Biografija
----------

Gimė 1944 m. liepos 19 d. Panevėžyje. 1970 m. baigė Maskvos valstybinį V. Lomonosovo vardo universitetą, kur po aspirantūros apgynė psichologijos mokslų kandidato laipsnį (1974) ir psichologijos mokslų daktaro laipsnį (1990). Nuo 1973 m. – MU dėstytojas, nuo 1992 m. – MU Bendrosios psichologijos katedros profesorius. Moksliniuose darbuose V. Viliūnas tyrinėjo emocijų fenomenologiją, savo kuriamą emocijų teoriją pagrindė empiriniais duomenimis. 1990 m. aktyviai dalyvavo Maskvos lietuvių kultūros bendrijos kūrime, buvo bendrijos pirmininku, Pasaulio lietuvių bendruomenės Valdybos Pirmininko pavaduotoju, redagavo ir leido laikraštėlį „Maskvos lietuvių naujienos". Mirė 2011 m. lapkričio 10 d. Vilniuje.

Nuorodos
--------

* Kodėl prof. Vytis Viliūnas jau kelis dešimtmečius gyvena Maskvoje?
* Biografija (rus.) Archyvuota kopija 2016-10-03 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija
*Kitos reikšmės – Austėja (reikšmės).*
**Austėja** lietuvių mitologijoje – spėjama bičių deivė, šeimos gausintoja, ištekančių ir nėščių moterų globėja. Ši numanoma deivė minima tik vieninteliame šaltinyje – abejotiname J. Lasickio žemaičių dievų sąraše. Jos neliudija ir tautosaka.

Šaltiniai
---------

Vienintelį kartą Austėją XVI a. paminėjo Jonas Lasickis žemaičių dievų sąraše *De diis samagitarum* (1580 m.). Jis Austėją vadino bičių deive (*apum est dea*), kurios šaukdavęsi ypatingai bičių spiečiaus metu.

Vardo etimologija
-----------------

Austėjos vardas siejasi su žodžiais „austi", „ausyti", t. y. greitai skraidyti, šen bei ten bėgioti, audinėti, rinkti medų, austi korius, į kuriuos bitės krauna medų ir augina perus.

Manoma, kad pirminė žodžio „audėja", „audimas" reikšmė sietina ne su audeklo audimu, o su bičių korių audimu. Kaip bitės audžia korius, taip vorai – voratinklius. Vienoje mįslėje sakoma: „Sėdi panaitė tamsioj seklyčioj, audžia be staklių ir nyčių" (bitė korį lipdo).

Pagal A. J. Greimą Austėja ir Bubilas yra opozinė pora, kurioje Austėja – kultūrinis aspektas, o Bubilas – griaunantis ir jai trukdantis.

Vardas
------

**Austėja** (**Austė**, **Austinėja**) – moteriškas lietuviškas vardas, kilęs iš aust- (austi, austas) + -ėja (audėja).

Vardadieniai: gegužės 9.

Nuorodos
--------

* Dainius Razauskas, Iš baltų mitinio vaizdyno juodraščių: AUSTĖJA. *Liaudies kultūra*, 2009, Nr. 2 (125), p. 16–21.

Literatūra
----------

1. 1 2  Mitologijos enciklopedija, 2 tomas. Vilnius. Vaga. 1999. 272 p.
2. ↑  Lietuviškoji enciklopedija II t.- Kaunas: Spaudos Fondas, 1934.- p.276.

Vikižodynas
| **Vigantas Giedraitis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1951 m. gegužės 8 d. (72 metai)Lietuva Buitūnai, Utenos rajonas |
|  |
| Veikla | pedagogas, Lietuvos ir Neringos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjungaDarbo partijaLietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |

**Vigantas Giedraitis** (g. 1951 m. gegužės 8 d. Buitūnuose, Utenos rajonas) – pedagogas, Lietuvos ir Neringos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1962 m. baigė Buitūnų pradžios, 1966 m. Kuktiškių aštuonmetę, 1969 m. Saldutiškio vidurinę mokyklas. 1974 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, geografijos ir kūno kultūros mokytojas.

1974–1978 m. Antazavės internatinės mokyklos mokytojas. 1979–1989 m. Nidos vidurinės mokyklos mokytojas, 1989–1990 m. SSD „Žalgiris" Neringos miesto būriavimo mokyklos direktorius. 1990–1997 m. Nidos vidurinės mokyklos direktorius. 1997–2000 m. Neringos miesto savivaldybės administracijos Švietimo, kultūros ir sporto skyriaus vedėjas, Klaipėdos apskrities švietimo tarybos narys. 2000–2004 m. ir 2011–2015 m. Neringos savivaldybės mero pavaduotojas, 2004–2011 m. Neringos savivaldybės meras.

1993–2000 m. Tėvynės sąjungos narys, 2000–2006 m. Darbo partijos, 2010 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Neringos skyriaus narys.

1990–1995 m. Neringos miesto tarybos deputatas, nuo 1995 m. Neringos savivaldybės tarybos narys.

Žmona – Svetlana, vaikai – Egidijus, Erika.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
Matematikoje dvejetainė operacija yra **komutacinė**, jei pakeitus operandų tvarką rezultatas nepasikeičia. Tai yra pagrindinė daugelio dvejetainių operacijų savybė ir nuo jos priklauso daug matematinių įrodymų. Komutacinė savybė teigia, kad pvz. "3 + 4 = 4 + 3", arba "2 × 5 = 5 × 2", tačiau ši savybė taip pat gali būti taikoma ir sudėtingesniuose nustatymuose. Pavadinimas reikalingas, nes yra operacijų, tokių kaip dalyba ir atimtis, kurios komutacinių savybių neturi (pvz. "3 − 5 ≠ 5 − 3"); tokios operacijos yra vadinamos *nekomutacinėmis operacijomis*. Daugelį metų buvo savaime suvokiama, kad paprastos operacijos, tokios kaip skaičių daugyba ir sudėtis, yra komutacinės. Tik XIX a ši savybė gavo pavadinimą, kai matematika buvo pradėta formalizuoti.  Panaši savybė egzistuoja dvejetainiams santykiams. Dvejetainis santykis yra simetriškas, jei santykis galioja nepriklausomai nuo jo operandų eiliškumo. Atitinkamai lygybė yra simetriška, jei du lygūs matematiniai objektai yra lygūs nepriklausomai nuo jų eiliškumo.

Matematinis apibrėžimas
-----------------------

Dvejetainė operacija {\displaystyle \*} aibėje *S* yra vadinama *komutacinė*, jeigu 



x
∗
y
=
y
∗
x

visiems 

x
,
y
∈
S
.

{\displaystyle x\*y=y\*x\qquad {\mbox{visiems }}x,y\in S.}

{\displaystyle x*y=y*x\qquad {\mbox{visiems }}x,y\in S.}
Kitaip tariant, operacija yra komutacinė, jei galima pakeisti kiekvienus du elementus. Operacija, kuri netenkina aukščiau nurodytos savybės, yra vadinama nekomutacine.

Yra sakoma, kad x galima sukeisti su y, arba x ir y galima sukeisti vietomis {\displaystyle \*} jeigu



x
∗
y
=
y
∗
x
.

{\displaystyle x\*y=y\*x.}

{\displaystyle x*y=y*x.}
Tai reiškia, kad tam tikra elementų pora gali būti sukeista, net jei operacija yra (griežtai) nekomutacinė.

Pavyzdžiai
----------

Obuolių sudėtis, kuri gali būti vertinama kaip natūraliųjų skaičių sudėtis, yra komutacinė.
### Komutacinės operacijos

Vektorių sudėtis yra komutacinė, kadangi {\displaystyle {\vec {a}}+{\vec {b}}={\vec {b}}+{\vec {a}}}.
* Sudėtis and daugyba yra komutacinės daugelyje skaičių sistemų ir ypač tarp natūraliųjų skaičių, sveikųjų skaičių, racionaliųjų skaičių, realiųjų skaičių ir kompleksinių skaičių.
* Sudėtis yra komutacinė kiekvienoje vektorių erdvėje ir kiekvienoje algebroje.
* Apjungimas (aibių teorija) ir susikirtimas (aibių teorija) yra komutacinės operacijos aibėje.
* "Ir" ir "arba" yra komutacinės loginės operacijos.

Išnašos
-------

1. ↑   Cabillón Julio, Miller Jeff,  Earliest Known Uses of Mathematical Terms, žiūrėta lapkričio 22, 2008
2. ↑   Flood Raymond, Rice Adrian, Wilson Robin, Mathematics in Victorian Britain, 2011, 4 p.
3. ↑  Krowne, p. 1
4. ↑  Weisstein, *Commute*, p. 1
Jezero krateris (dešinėje apačioje) ir visas regionas iš Viking 1 zondo
**Jezero krateris** – 49 km diametro krateris Marse. Manoma, kad šiame krateryje anksčiau buvo vandens telkinys, tad šiuo metu čia randama daug molio nuosėdų. Ežeras šiame krateryje buvo formuojantis slėnių tinklui aplink jį.

2007 m. atradus šiame krateryje galimų vandens pėdsakų, krateris buvo pavadintas senovinio Bosnijos ir Hercegovinos miesto Jezero vardu. Daugumoje slavų kalbų žodis *Jezeras* reiškia ežerą.

2018 m. lapkritį šis krateris buvo pasirinktas kaip Mars 2020 misijos marsaeigio nusileidimo vieta.

2015 m. tyrimai atskleidė, kad šiame krateryje vandens galėjo būti dviem atskirais laikotarpiais. Kraterio šiaurinėje ir vakarinėje dalyse yra du kanalai, kuriais potencialiai galėjo įtekėti vanduo. Abiejuose kanaluose rasta deltos formos darinių. Tokio tipo krateriai turi būti tam tikro gylio, tačiau Jezero krateriui trūksta gylio, tad buvo priimta išvada, kad į kraterį pateko nuosėdos, kurias sunešė vanduo. Skaičiuojama, kad krateryje gali būti apie 1 km gylio nuosėdų, kurių didelė dalis buvo sunešta kanalais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Prime landing sites chosen for biggest Martian rover
2. ↑  STRATIGRAPHY AND EVOLUTION OF DELTA CHANNEL DEPOSITS, JEZERO CRATER, MARS
3. ↑  PRORUSKI SAVEZ NA (NE)DJELU: Dodik i Čović odbili doći na proslavu Dana nezavisnosti SAD-a
4. ↑  How NASA Found the Ideal Hole on Mars to Land In - Jezero crater. the destination of the Perseverance rover, is a promising place to look for evidence of extinct Martian life
5. ↑  Ancient Martian lake system records two water-related events
6. ↑  Ancient Martian Lake System Records Two Water-related Events[neveikianti nuoroda]
| **Bernard Darniche** |
| --- |
| **Karjera Pasaulio ralio čempionate** |
| Tautybė | Prancūzija prancūzas |
| Aktyvumas | 1973−1987 |
| Komanda (-os) | Alpine-Renault, Lancia, Audi |
| Dalyvauta ralių | 38 |
| Čempionas | 0 |
| Pergalių | 7 |
| Podiumai     | 11 |
| Laimėta greičio ruožų | 115 |
| Taškai | 87 |
| Pirmas ralis | 1973 m. Monte Karlo ralis |
| Pirma pergalė | 1973 m. Maroko ralis |
| Paskutinė pergalė | 1981 m. Korsikos ralis |
| Paskutinis ralis | 1987 m. Korsikos ralis |

**Bernardas Darniche** (pranc. *Bernard Darniche*; 1942 m. kovo 28 d.) – buvęs prancūzų ralio pilotas. 1976 ir 1977 m. laimėjo Europos ralio čempionatą, o 1976 ir 1978 m. laimėjo Prancūzijos ralio čempionatą, vairuodamas Lancia Stratos HF. Jam priklauso daugiausiai laimėtų Korsikos ralio rekordas, kurį jis pasiekė laimėjęs 1970, 1975, 1977, 1978, 1979 ir 1981 m. ralius. Šį rekordą jis dalinasi su tiek pat Korsikos ralių laimėjusiu Didieriu Aurioliu.

Pasaulio ralio čempionate debiutavo 1973 m. ir laimėjo Maroko ralį, o Alpių ralyje užėmė antrąją vietą.

1979 m. jis taip pat laimėjo Monte Karlo ralį. Šiame ralyje pasiekęs rekordą, kaip daugiausiai kartų laimėjęs *Col de Turini* greičio ruožą – 1 600 m aukščio Alpių kalnų perėja, kuria paprastai lenktyniaujama naktį.

Pasaulio ralio čempionato pergalės
----------------------------------

| Nr. | Ralis | Sezonas | Šturmanas | Automobilis |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Marokas 16-asis Maroko ralis | 1973 | Alain Mahé | Alpine A110 1800 |
| 2 | Prancūzija 19-asis Korsikos ralis | 1975 | Lancia Stratos HF |
| 3 | Prancūzija 21-asis Korsikos ralis | 1977 | Fiat 131 Abarth |
| 4 | Prancūzija 22-asis Korsikos ralis | 1978 |
| 5 | Monakas 57-asis Monte Karlo ralis | 1979 | Lancia Stratos HF |
| 6 | Prancūzija 23-iasis Korsikos ralis |
| 7 | Prancūzija 25-asis Korsikos ralis | 1981 |

Šaltiniai
---------

1. ↑
Koordinatės: 54°40′10″š. pl. 25°18′11″r. ilg.﻿ / ﻿54.669575°š. pl. 25.302988°r. ilg.﻿ / 54.669575; 25.302988

|  Dovkardovičių-Zavistovskių šeimos kapo koplyčia |
| --- |
| **Savivaldybė** | Vilniaus miestas |
| **Gyvenvietė** | Rasos (Vilnius) |
| **Adresas** | Rasų g. |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | XIX a. pab. |

**Dovkardovičių-Zavistovskių šeimos kapo koplyčia** – viena iš laidojimo koplyčių senosiose Rasų kapinėse, Vilniuje. Ji stovi kelių koplyčių grupėje apie 90 m į pietryčius nuo kapinių vartų, 35 m į šiaurę nuo Centrinės koplyčios.

2012 m. koplyčia, kaip regioninės reikšmės architektūros paminklas, buvo įrašyta į Kultūros vertybių registrą.

Dovkardovičių-Zavistovskių (lenk. *Dowkardowczowie-Zawistowscy*) koplyčia pastatyta su keliomis kitomis įtakingų šeimų laidojimo koplyčiomis (Kašycų, Chondzynskių) XIX a. pabaigoje, taigi tariamos caro politikos liberalizacijos laikotarpiu. Šios koplyčios sudaro statinių liniją. Dabar, kada kapinėse nelikę katakombų, trijų kapų koplyčių linija atlieka antrinį dominuojantį vaidmenį nekropolijoje, tarytum pakeisdama šiaurinėje kapinių pusėje nugriautas katakombas.

Dovkardovičių-Zavistovskių koplyčios pastatas kompaktinis, kvadrato plano, su šiaurės rytų pusėje įgilintu laidojimo rūsiu. Uždengta dvišlaičiu stogu su betono plokščių danga. Virš jo įtaisytas profiliuotas betono bokštelis su metaliniu kryžiumi. Frontono dešinėje pusėje ant stogo atbrailos pastatyta betono vaza (kairėje – neišlikusi). Pastato sienos sumūrytos iš plytų, padengtos tinko sluoksniu, dekoruotu rusto imitacija. Priekinėje, šiaurės rytų sienoje įstatytos dvivėrės metalinės durys, šoninėse sienose – grotuoti langai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Dovkardovičių-Zavistovskių šeimos kapo koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Rasų kapinės XIX a. – istorija, koplyčios, antkapiniai paminklai *polonika.pl* 299 p.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Rasų kapinių koplyčios
* Vilniaus Rasų senųjų kapinių tvarkybos koncepcija *vilnius.lt*
| **Kęstas Komskis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1963 m. spalio 22 d. (60 metų)Sodėnai, Šilutės rajonas |
| Tėvas | Ūkininkas |
| Motina | Mirusi |
| Vaikai | Kęstutis, Algirdas, Vaiva |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Pagėgių savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* Lietuvos liberalų sąjunga;
* 2003 m. Liberalų demokratų partija;
* 2006 m. Tvarka ir teisingumas.

 |
|  |
| Alma mater | 2004 m. Kaliningrado valstybinis technikos universitetas |

**Kęstas Komskis** (g. 1963 m. spalio 22 d. Sodėnuose, Šilutės rajonas) – Lietuvos ir Pagėgių savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Lumpėnų pagrindinėje mokykloje. 1983 m. baigęs Klaipėdos politechnikumą įgijo autotechniko specialybę. 2004 m. baigė Kaliningrado valstybinį technikos universitetą, įgijo vadybininko specialybę.

1983–1992 m. Žukų, Rambyno tarybinių ūkių specialistas. 1992 m. įkūrė individualią įmonę. 1998 m. ją perregistravo į UAB „Riklaiva" ir jai vadovavo iki 2000 metų. 2000–2003 m. Pagėgių savivaldybės mero pavaduotojas, 2003–2008 m. Pagėgių savivaldybės meras. 2008–2016 m. Seimo narys.

2000–2008 m. Pagėgių savivaldybės tarybos narys. 2019 m. vėl tapo Pagėgių savivaldybės tarybos nariu (su visuomeniniu rinkimų komitetu „Pagėgių krašto vardan").

2012–2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo Pirmininko pavaduotojas.

2016 m. Vyriausiosios rinkimų komisijos nariai pripažino, kad K. Komskio naudai vykdytas balsų pirkimas, jam tekusius balsus vienmandatėje apygardoje nuspręsta pripažinti negaliojančiais.

2023 m. kovo pabaigoje K. Komskiui pareikšti įtarimai dėl galimo rinkėjų papirkinėjimo Pagėgių savivaldybėje.

Lietuvos liberalų sąjungos narys, LLS Šilutės rajono skyriaus pirmininkas. 2003 m. Liberalų demokratų partijos, nuo 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas narys, Pagėgių skyriaus pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „Broliai Komskiai – Pagėgių valdovai, kurie nori likti". Vakarų ekspresas. Nuoroda tikrinta 2021-08-08.
2. 1 2  „Pagėgiuose Kęstas Komskis spiriamas į politikos užribį". Vakarų ekspresas. Nuoroda tikrinta 2021-08-08.
3. ↑  „Keturi Komskių broliai ir jų keistai susiklostę gyvenimai". Delfi.lt. Nuoroda tikrinta 2021-08-08.
4. ↑  „Seimo vicepirmininkais tapo dėl sukčiavimo teisiamas Vytautas Gapšys ir rinkėjų balsų pirkimu oponentų įtartas Kęstas Komskis". 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2021-08-08.
5. ↑  *Komskiui – nauji nemalonumai: pareikšti įtarimai dėl galimo rinkėjų papirkinėjimo*. Delfi.lt. Nuoroda tikrinta 2023-03-27.

Nuorodos
--------

* Biografija (lrs.lt)
| Transfegerešanas |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Rumunija Rumunija |
| Ilgis | 151 km |
| Pradžia | Bascov |
| Pabaiga | Cârtişoara |
| Atidarytas | 1974 m. rugsėjo 20 d. |
| Sritys | Transilvanija, Valachija |
| Miestai | Baskovas, Merišanis, Beikuleštis, Valia Jašulujis, Albeštiji de Ardžešas, Korbenis, Arefu, Kercišoara |
|  |
| Transfăgărăşan kelio dalis |

**Transfegerešanas** (sudaryta iš žodžių *trans* – per, ir *Făgăraş* – Karpatų dalis) (taip pat vadinamas **DN7C**) – aukščiausias ir vienas pavojingiausių asfaltuotų kelių Rumunijoje. Kerta aukščiausią Rumunijos kalnų masyvą Fegerašo kalnus.

Istorija
--------

Apie 90 km ilgio kelias buvo statomas nuo 1970 iki 1974 m. diktatoriaus Nicolae Ceauşescu priežiūra. Ši iniciatyva buvo atsakas į 1968 m. Tarybų Sąjungos karių įsiveržimą į Čekoslovakiją. Ceauşescu norėjo, kad sovietų įsiveržimo į Rumuniją atveju, vietiniai kariai galėtų greitai perkirsti kalnus. Kadangi kelią statė daugiausiai karinėmis priemonėmis, jam pastatyti buvo sunaudota beveik 6 milijonai kilogramų dinamito ir apie 40 karių žuvo statybų metu.

Kelias
------

Kelio pradžia iš šiaurinės pusės
Transfegerešano kelias pakyla į 2034 m aukštį. Šis kelias yra didelis iššūkis motociklininkams, automobilių vairuotojams ir visiems juo važiuojantiems. Dėl 180 laipsnių posūkių ir aukščių skirtumo vidutinis greitis yra 40 km/h. Paprastai nuo spalio iki birželio mėnesio kelias būna uždarytas dėl sniego. Iš viso kelyje yra 5 tuneliai (didžiausias tunelių turintis kelias šalyje), iš kurių ilgiausias yra 884 m ilgio.

2009 m. rugsėjo mėnesį šiame kelyje savo laidą „Top Gear" filmavo BBC televizija. Šioje laidoje Transfegerešano kelią vedėjai pavadino „geriausiu visame pasaulyje".

Taip pat skaitykite
-------------------

* Pamyro plentas
* Camino de las Yungas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Transfegerešanas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Top Gear goes round the bend
**Dovydas Lastauskas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1994 m. sausio 13 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Marijampolė, Lietuva |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | vartininkas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013–2014  2013–2014  2015 | FK Sūduva  → Sūduva B FK Nevėžis | 00 0(0)00 0(0)11 0(0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
|  | Lietuva Lietuva |  |
|  Treniruotos komandos |
| 2022  2022  2023– | Sūduva B  FK Sūduva (asist.)  FK Sūduva |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys. |

**Dovydas Lastauskas** (g. 1994 m. sausio 13 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, vartininkas, o dabar – treneris (UEFA PRO trenerio licencija).

Žaidėjo karjera
---------------

Marijampolėje gimęs futbolininkas kitados atstovavo Marijampolės „Sūduvai". Iš pradžių žaidė jaunimo ekipose, o nuo 2013 m. dublerių komandoje. 2013–2014 m. registruotas A lygos rungtynėms. 

2015 m. rungtyniavo Kėdainių „Nevėžyje". Anksti baigė profesionalo karjerą ir ėmėsi trenerio veiklos.

Trenerio karjera
----------------

2022 m. dirbo treneriu Sūduva B komandoje, bei priklausė pagrindinės ekipos trenerių štabui.

2023 m. pradžioje tapo žinoma, kad Marijampolės „Sūduvai" vadovaus Dovydas Lastauskas. Klubą paliko būrys legionierių. A lygoje klubui buvo pranašaujama paskutinioji vieta. Nuo sezono pradžios ekipa atsidūrė turnyrinės lentelės apatinėse vietose ir kovojo dėl išlikimo. 2023 m. gegužės 20 d. nugalėtas favoritu laikytas Vilniaus „Žalgiris". Vasarą klubas pasipildė keletu patyrusių ukrainiečių ir galutinėje komandų rikiuotėje iškopė į septintą vietą. 

2023 m. debiutavęs be trenerio patirties, o 2023 metų pabaigoje ir išsilaikė UEFA PRO trenerio licenciją.

2023 m. gruodžio 9 d. Marijampolės „Sūduva" paskelbė, kad Dovydas Lastauskas ir toliau treniruos „Sūduvą".

Įvertinimai
-----------

Lietuva su FK Sūduva
* 2023 m. A lygos rugpjūčio mėn. geriausias treneris.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  2023 m. rugpjūčio mėn. geriausias treneris
6. ↑

Nuorodos
--------

* FK SŪDUVA oficiali svetainė
* Dovydas Lastauskas pagal Transfermarkt (trenerio veikla)
* Dovydas Lastauskas pagal lietuvosfutbolas.lt
* Dovydas Lastauskas pagal SOCCERWAY
| **Saulius Gegieckas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1965 m. vasario 21 d. (58 metai)Lietuva Noreikoniai, Pakruojo rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Sandra |
| Vaikai | Donata, Deividas |
|  |
| Veikla | ekonomistas, vadybininkas, Lietuvos ir Pakruojo rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Pareigos | Pakruojo rajono savivaldybės meras |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Saulius Gegieckas** (g. 1965 m. vasario 21 d. Noreikoniuose, Pakruojo rajonas) – ekonomistas, vadybininkas, Lietuvos ir Pakruojo rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1983 m. baigė Pakruojo 2-ąją vidurinę mokyklą. 1988 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą, ekonomikos organizatorius.

1988–1991 m. Dvariškių Žemės ūkio bendrovės vyr. ekonomistas, 1991–1995 m. Pakruojo rajono savivaldybės Kontrolės tarnybos vadovas, 1995–2000 m. LŽŪB Pakruojo skyriaus vyr. finansininkas, 2000–2004 m. UAB „Pakruojo šiluma" direktorius. 2004–2007 m. 2007–2011 m. ir 2011 m. nuo Pakruojo rajono savivaldybės meras.

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo skyriaus narys, 2005 m. skyriaus pirmininkas.

1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. (LDDP sąrašas), 2003–2007 m. (LSDP sąrašas), 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys. 2000 m. Jaunimo reikalų komisijos, 2003–2004 m. Ekonomikos ir finansų komiteto, NVO rėmimo fondo komisijos pirmininkas.

Pakruojo Rotary klubo narys, Lietuvai pagražinti draugijos narys. Sutuoktinė Sandra, vaikai: Deividas, Donata.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-10 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos socialdemokratų partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
| **Remigijus Alvydas Kirstukas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1946 m. lapkričio 18 d. (77 metai)Klaipėda |
| Sutuoktinis (-ė) | Regina |
| Vaikai | Eglė, Radvilė |
|  |
| Veikla | gydytojas, Lietuvos ir Palangos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1995 m. Lietuvos liberalų sąjunga;
* 2003 m. Liberalų ir centro sąjunga.

 |
|  |
| Alma mater | 1970 m. Kauno medicinos universitetas |

**Remigijus Alvydas Kirstukas** (g. 1946 m. lapkričio 18 d. Klaipėdoje) – gydytojas, Lietuvos ir Palangos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1964 m. Kaune baigė vidurinę mokyklą, 1970 m. baigė Kauno medicinos instituto Gydomąjį fakultetą, gydytojas.

1970–1979 m. Palangos sanatorinių – kurortinių įstaigų susivienijimo „Jūratė" gydytojas, skyriaus vedėjas, 1979–1992 m. fizioterapijos gydyklos vyriausiasis gydytojas. 1994–2000 m. dirbo privačiame versle. 2000–2003 m. Palangos miesto ligoninės vyriausiasis gydytojas. 2004–2006 m. Klaipėdos jūrininkų ligoninės Palangos sveikatos priežiūros centro vadovas. 2006–2007 m. ir 2007–2008 m. Palangos savivaldybės meras. Nuo 2008 m. Klaipėdos jūrininkų ligoninės Palangos departamento vedėjas.

Nuo 1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, LiCS Palangos skyriaus pirmininkas.

2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Palangos savivaldybės tarybos narys.

Palangos Rotary klubo narys. Žmona Regina, dukros Eglė, Radvilė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-26 iš Wayback Machine projekto.
Jūros druskos kristalas
**Jūros druska** – druska, garinimo būdu gaunama iš jūros vandens, druskingų ežerų vandens bei natūralių sūriųjų šaltinių. Dauguma jūros druskos telkinių susidarė sauso ir karšto klimato sąlygomis iš uždarų, beišnykstančių jūrų. Pastaruose kraštuose druska garinama pasitelkus vėjo ir saulės jėgas jau nuo priešistorinių laikų. Nesant palankių topografinių ir klimatinių sąlygų, taikoma greitesnė gavyba – koncentruojant sūrymą ir iškristalinant druską. Šaltesnio klimato šalyse garinama šildant. Anglijoje jūros vanduo buvo verdamas keraminiuose induose, kuriuos tik XIX a. pakeitė metaliniai.

Labiausiai vertinama nerafinuotu būdu išgaunama druska dėl savo unikalios sudėties ir gausaus mikroelementų asortimento. Tokia druska yra pilkšvos (ar neryškaus kito atspalvio priklausomai nuo kilmės regiono) spalvos kristalai. Druską būtina valyti tuo atveju, jeigu ji gaunama iš ekologiškai užterštų vandenų, be to valgomoji druska papildomai joduojama.

* Jūros druskos gavyba Tailande
* Jūros druskos gavyba Senegale
* Jūros druskos gavyba Indijoje
* Jūros druskos gavyba Namibijoje

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Druskos pramonė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-04-23.
2. 1 2  Dr. ZITA JONUŠIENĖ. Druska. Ką apie ją žinome? Archyvuota kopija 2006-02-18 iš Wayback Machine projekto.