recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Zigfridas** (*Siegfried*. m. 937 m. gruodžio 3 d.) – grafas. Neoficialiai buvo Gero markos markgrafas, tačiau jo markgrafo titulas nebuvo patvirtintas karališku raštu.

Manoma, kad Zigfridas buvo Vokietijos karaliaus Henriko I Paukštininko mokytojo Tietmaro sūnus.

936 m. buvo paskirtas Saksonijos hercogystės globėju. Tuo metu jis, pagal kronikininką Vidukindą (*Widukind von Corvey*) buvo antra asmenybė po karalystėje po karaliaus.

Zigfridui mirus dėl jo markos varžėsi jo pusbrolis, karaliaus brolis Tankmaras (*Thankmar*) ir jo paties brolis Geras, kuris ir buvo paskirtas markgrafu.

Zigfrido pirmoji žmona buvo *Ermenburga* (*Ermenburg, Irminburg*), Saksonijos hercogo Oto I ir Hatujos (*Hathui*) duktė. Antraja žmona 936 m. tapo *Gutija* (*Guthia*, *Guhtiu*), kuri, tapusi našle, tapo Gronigės (*Gronigge*) vienuolyno įkūrėja ir pirmąja abate.
**Žygimantas Barysas** (*Žygis*) – Lietuvos pop muzikos dainininkas iš Vilniaus. Taip pat muzikoje galima įžvelgti *2 step garage*, *soul* bei *house pop* muzikos požymių [reikalingas šaltinis].

Biografija
----------

Pirmuosius muzikinius įgūdžius įgijo Kauno Aleksandro Kačanausko muzikos mokykloje, kurią baigęs tęsė mokslus Kauno Juozo Naujalio muzikos gimnazijoje. Šiuo metu studijuoja Vilniaus universitete žurnalistikos specialybę.
Atlikėjas yra kelių tarptautinių ir daugelio respublikinių jaunųjų muzikų konkursų laureatas, jau 15 metų groja fortepijonu.

Kelią į popmuzikos pasaulį pradėjo 2002 m. – tada jis dalyvavo „Fizz Superstar" konkurse, įveikęs kelis atrankos etapus, į finalinį etapą nepateko. Lietuviškos muzikos padangėje debiutavo 2002 m. su vizitine kortele tapusiu kūriniu „Tu – mano džiaugsmas". Atlikėjas jau yra išleidęs debiutinį ir kuria antrąjį albumą.

Diskografija
------------

* Vanilinis lietus, 2004 m.

Nuorodos
--------

* Žygio internetinis puslapis
* Music.lt apie Žygį
* Žygio dainų žodžiai ir video klipai
**Vilniaus Gedimino technikos universiteto Taryba** – kolegialus Vilniaus Gedimino technikos universiteto valdymo organas, aukščiausioji savivaldos institucija. Taryba renkama 5 metams, tas pats asmuo Tarybos nariu gali būti ne ilgiau kaip dvi kadencijas iš eilės. Taryba sudaroma iš išorės verslo ir asociacijų bei VGTU akademinės bendruomenės atstovų.

Veikla
------

Kiekvienais metais iki balandžio 2 d. rengia metinę savo veiklos ataskaitą ir ją pateikia Seimui. Eiliniai posėdžiai rengiami ne rečiau kaip du kartus per akademinius mokslo metus. Renka rektorių, tvirtina jo pateiktą mokslo įstaigos strateginį veiklos planą, teikiamus plėtros, pertvarkos planus, atlieka kitas teisės aktuose nustatytas funkcijas.

Tarybos nariai
--------------

*Pagrindinis straipsnis – Sąrašas:Vilniaus Gedimino technikos universiteto Tarybos nariai*.
2016 m. gegužės 24 d. išrinktos Tarybos nariai:

Išorės verslo ir asociacijų atstovai
1. Artūras Abromavičius, UAB „Sweco Lietuva" prezidentas
2. Dalius Gedvilas, Lietuvos statybininkų asociacijos prezidentas
3. Mindaugas Kiznis, VšĮ Nacionalinės plėtros institutas
4. Sigitas Leonavičius, UAB „Traidenis" generalinis direktorius – Tarybos pirmininkas (antroji kadencija)
5. Aldas Rusevičius, AB „Kauno tiltai" generalinis direktorius

VGTU akademinės bendruomenės atstovai
1. Tomas Kačerauskas, Filosofijos ir komunikacijos katedros vedėjas, profesorius
2. Laura Ladietaitė, VGTU Studentų atstovybės prezidentė
3. Dalius Mažeika, Informacinių sistemų katedros vedėjas, profesorius
4. Virgaudas Puodžiukas, Kelių katedros vedėjas, docentas
5. Juozas Valivonis, Gelžbetoninių ir mūrinių konstrukcijų katedros vedėjas, profesorius
6. Edmundas Kazimieras Zavadskas, Statybos technologijos ir vadybos katedros vedėjas, profesorius

Tarybos nariams gali būti atlyginama už veiklą einant Tarybos nario pareigas iš Universiteto lėšų, atsižvelgiant į šalies ūkio darbuotojų vidutinio mėnesinio darbo užmokesčio dydį, faktiškai dirbtą laiką. S. Leonavičius vadovaujama VGTU Taryba išsiskyrė tuo, kad dirbo visuomeniniais pagrindais. Priklausančio atlygio lėšos skirtos studentų unikalių projektų įgyvendinimui: biosignalais valdomo rankos protezo gamybai, 3D atspausdintos ortopedinės avalynės ir jos komponentų gamybai, vertikaliai stulpu judančio roboto kūrimui ir kitiems.

Šaltiniai
---------

1. ↑  VGTU tarybos sudėtis
2. ↑  Išrinkta nauja Vilniaus Gedimino technikos universiteto taryba

Nuorodos
--------

* VGTU Taryba 2006 m.
* VGTU Taryba 2011 m.
| **Gediminas Rečiūnas** |
| --- |
| Gimė | 1974 m. (~49 metai)Lietuva |
|  |
| Veikla | teisininkas |
| Sritis | bankininkystės ir finansų teisė, mokesčių teisė |
| Organizacijos | Advokatų kontora „LAWIN Lideika, Petrauskas, Valiūnas ir partneriai" |
| Pareigos | advokatas partneris, Finansų ir mokesčių praktikos grupės vadovas |
|  |
| Alma mater | 1997 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultetas |

**Gediminas Rečiūnas** (g. 1974 m. Lietuvoje) – teisininkas, advokatas, verslo teisės advokatų kontoros „LAWIN Lideika, Petrauskas, Valiūnas ir partneriai" partneris (vienas iš vadovų), Finansų  ir mokesčių praktikos grupės vadovas, buvęs „Sampo banko" valdybos narys.

Biografija
----------

1997 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1993 m. studijavo Örebro universitete Švedijoje; 2000 m. Baigė kvalifikacijos kėlimo kursus Europos pinigų sistemos teisiniais klausimais Ketvirtojoje projektų finansavimo teisės mokykloje (Londonas, Jungtinė Karalystė), 2003 m. Finansavimo Europos Sąjungoje kursus Europos viešųjų reikalų centre (Briuselis, Belgija).

1995–1997 m. Pasaulio kredito unijų tarybos teisininkas. 1998–1999 m. JAV konsultacinės įmonės „The Pragma Corporation", vykdžiusios Lietuvos kapitalo rinkos vystymo projektą, teisininkas. 2000–2001 m. Sampo banko (buv. Lietuvos plėtros bankas) Juridinio skyriaus viršininkas ir valdybos narys.
Nuo 2001 m. gruodžio 19 d. iki 2004 m. birželio 10 d. Advokatų kontoros „LAWIN Lideika, Petrauskas, Valiūnas ir partneriai" advokato padėjėjas, nuo 2004 m. rugpjūčio 27 d. advokatas, nuo 2008 m. Finansų ir mokesčių praktikos grupės vadovas, nuo 2009 m. advokatų kontoros partneris.

Praktikos sritys: bankų ir finansinės veiklos reguliavimas; finansavimo sandoriai; investicinės paslaugos ir kapitalo rinkos; draudimas ir perdraudimas; restruktūrizavimas ir bankrotas; ginčai; aviacija.

Moka anglų, rusų kalbas.

Publikacijos
------------

* „Global Securitisation and Structured Finance", Globe White Page, (2003, 2004 m.)
* „Global Financial Services Regulators", Richmond Law and Tax Ltd. (2004 m.)
* Security over Receivables in Lithuania", Banking Law, International Bar Association (2006 m.)
* „Doing Business in Lithuania", Vilnius, Lideika, Petrauskas, Valiūnas ir partneriai LAWIN, Lietuvos laisvosios rinkos institutas, Lietuvos ekonominės plėtros agentūra, Vilniaus miesto savivaldybė (atnaujinama kasmet); bendraautoris.

Šaltiniai
---------

1. ↑  CV (www.worldservicesgroup.com inf.)
2. ↑  Gediminas Rečiūnas („Infolex" inf.)
3. ↑  Gediminas Rečiūnas („LAWIN" archyvas)
4. ↑  CV[neveikianti nuoroda] (anglų k.)
*Kitos reikšmės – Pilies kalnas (reikšmės).*

| Gedimino kalnas |
| --- |
| Gedimino kalnas (2020 m.) |
| 

Gedimino kalnasGedimino kalnas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°41′12″ š. pl. 25°17′27″ r. ilg.﻿ / ﻿54.68667°š. pl. 25.29083°r. ilg.﻿ / 54.68667; 25.29083Koordinatės: 54°41′12″ š. pl. 25°17′27″ r. ilg.﻿ / ﻿54.68667°š. pl. 25.29083°r. ilg.﻿ / 54.68667; 25.29083 |

 |
| Vieta | Vilnius |
| Seniūnija | Senamiesčio seniūnija |
| Aukštis | 142 m |
| Priešpilis | gyvenvietė |
| Naudotas | nuo 1 tūkstm. pr. |

**Gedimino kalnas** arba ***Pilies kalnas*** – erozinė kalva Vilniuje, Neries kairiajame krante, prie Neries ir Vilnios santakos. Aukštis virš jūros lygio – 142 m, santykinis aukštis – 48 m. Tai antropogeniškai performuotas erozinės kilmės kalvaragis, viduramžiais paverstas įtvirtinta piliaviete. Šiaurėje kalną nuo Sapieginės erozinio kalvyno skiria Vilnios žiotys (seniau toje vietoje būta kanalo). Kalvos cokolinė dalis susidariusi iš moreninio priemolio ir priesmėlio, kurį dengia smėlis. Gedimino kalno šlaitai statūs (35–40 °), viršūnėje suformuota ovali 110–120 m ilgio ir 50–60 m pločio aikštelė. Ant kalno stovi Vilniaus aukštutinė pilis („Gedimino pilis"). Pilies kalnas priklauso Vilniaus pilių kultūriniam rezervatui.

Gedimino kalnas per daugelį šimtmečių apgriuvo, jo griuvimas buvo vienas iš fortifikacijos veiksnių, o jo nuošliaužos atliko vieną iš gynybinių funkcijų.

Kalnas seniau buvo be medžių, bet jais apaugo XX a. pr. Iki XX a. pab. Gedimino kalną buvo visiškai užaugę medžiai. Jie 2011–2013 m. buvo visiškai iškirsti.

2016 m. vasarį, atitirpus ir įmirkus dirvožemiui, Gedimino kalno šlaituose ėmė rastis nuošliaužos ir įgriuvos. Vėliau per 2016–2017 m. nuošliaužų susidarė dar daugiau, imtasi kalno gelbėjimo darbų. Nuošliaužų susidarymui įtaką galėjo padaryti ant kalno šlaito įrengtas funikulierius, papėdėje atstatyti Valdovų rūmai.

* Gedimino kalnas XIX a.Gedimino kalnas XIX a.
* Gedimino kalnas 1865 m.Gedimino kalnas 1865 m.
* Gedimino kalnas LTSR laikaisGedimino kalnas LTSR laikais
* Funikulierius ant kalno šlaitoFunikulierius ant kalno šlaito
* 2013 m.2013 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algimantas Česnulevičius. *Gedimino kalnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
2. ↑  „„Tėvynės karūna": ar įmanoma atstatyti Aukštutinę pilį?". *15min*. Nuoroda tikrinta 2018-07-09.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
Koordinatės: 55°06′20″š. pl. 24°11′03″r. ilg.﻿ / ﻿55.105579°š. pl. 24.184232°r. ilg.﻿ / 55.105579; 24.184232

| Daigučių dvaras |
| --- |
|  Dvarininko namas |
| Vieta | Daigučių g. 22, Kulva,Jonavos rajonas |
| Rūmų stilius | Medinis |
| Pastatų būklė | Gyvenamasis namas, svirnas |
| Savininkas | Privati nuosavybė |

**Daigučių dvaras**, taip pat *Aukštutinės Kulvos dvaras* – buvusio dvaro sodyba Jonavos rajone, Kulvos gyvenvietės paribyje su Daigučių kaimu, 9 km nuo Jonavos. Dvarvietę nuo kelio  **232**  Vilijampolė–Žeimiai–Šėta  užstoja dideli gamybiniai ir ūkiniai pastatai.

Istorija
--------

Daigučių dvaro sodybos pastatai statyti XIX a. viduryje - XX a. pradžioje. Sovietmečiu dvarvietėje daug kas pakito, pažeista dvaro planinė erdvinė struktūra, pastatyta daug naujų didelių tūrių pastatų, senieji dvaro pastatai sunyko. Iki šių dienų išliko du dvaro laikotarpio pastatai: dvarininko namas (u. k. 115) bei svirnas (u. k. 38365).

Buvę Kulvos dvaro rūmai mediniai, neįprasto, beveik kvadrato formos plano, 16x16,2 dydžio, su pusvalminiu stogu. Virš langų klasicistiniai laužyto kontūro apvadai. Skliautuose yra po 2 langus ir mažą langelį. Pastato centre sumūrytas plytų kaminas, į kurį sueina visų krosnių dūmtakiai. Pastogės dalyje kaminas iš visų pusių tolydžio siaurėja. Sienos sudėtos iš pjautų rąstų, kampuose sukirstos į lygias sąsparas. Iš laiko pusės apkaltos horizontaliomis lentomis su kalvio darbo vinimis, kampai – vertikaliomis, piliastrų imitacija. Patalpų sienos ir lubos tinkuotos.

* Gyvenamasis namas
* Gyvenamojo namo ūkinis kiemas
* Ūkio pastatas
* Ūkio pastatas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ingrida Semaškaitė. „Lietuvos dvarai". Enciklopedinis žinynas. – Vilnius, „Algimantas", 2010. // psl. 93
2. ↑  „Objekto Nr. 115 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  Kulvos dvaro rūmai Archyvuota kopija 2020-07-16 iš Wayback Machine projekto. (*architektūros objektai*)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Daigučių dvaras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
| **Sarcophilus harrisii** |
| --- |
| Sterblinis velniasSterblinis velnias (*Sarcophilus harrisii*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Poklasis: | Sterbliniai  *( Marsupialia)* |
| Būrys: | Plėšrieji sterbliniai  *( Dasyuromorphia)* |
| Šeima: | Plėšrieji sterbliniai  *( Dasyuridae)* |
| Pošeimis: | *Dasyurinae*  *( Dasyurinae)* |
| Gentis: | Sterbliniai velniai  *( Sarcophilus)* |
| Rūšis: | Sterblinis velnias  *( Sarcophilus harrisii)* |

 |
| Binomas |
| ***Sarcophilus harrisii***Boitard, 1841 |

Tasmanijos velnio griaučiai
**Sterblinis velnias**, **Tasmanijos velnias** (*Sarcophilus harrisii*) plėšriųjų sterblinių (*Dasyuridae*) šeimos žinduolis.

Kūno ilgis 57-65 cm. Uodegos ilgis 25-28 cm. Sveria 4-9 kg. Poruojasi balandžio-gegužės mėnesiais. Veda 20-30 jauniklių.

Neturi pastovios gyvenamos teritorijos, gyvena pavieniui, veiklūs naktį. Juodos spalvos, baltomis dėmėmis. Leidžia nemalonius garsus: verksimingą inkštimą, pereinantį į duslų kosulį, žemą veriantį urzgimą. Dėl savo išvaizdos, leidžiamų garsų ir nuožmumo prilyginamas velniui, laikomas nelaimių pranašu.

Minta dvėselena, augalais, paukščiais, ropliais, varliagyviais, vabzdžiais, smulkiais žinduoliais. Gyvena 5-8 metus.

Gyvena Tasmanijos saloje, nors seniau gyveno ir žemyne.

2020 m. apie 30 Tasmanijos velnių, kurie neserga jiems taip pavojingu navikiniu snukio vėžiu, buvo apgyvendinti 500 hektarų dydžio teritorijoje į šiaurę nuo Sidnėjaus. Gamtosaugininkai stebės šių gyvūnų gyvenimą, pasitelkdami sekimo prietaisus ir kameras. Jeigu velniai čia klestės ir pradės daugintis, per metus į dar vieną teritoriją be grobuonių bus paleista ir antra jų grupė. Velnių apgyvendinimas laukinėje gamtoje padės ir miškų ekologijai. Šiose vietose velniai bus aukščiausiai mitybos grandinėje esantys gyvūnai, ir padės miškams, kuriems žalą daro lapės, laukinės katės ir kitos invazinės rūšys. Kitaip sakant, Tasmanijos velniai bus natūralios priemonės, kaip užtikrinti ekosistemos balansą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Guiler, E. R. (1970). „Observations on the Tasmanian devil, *Sarcophilus harrisii* II. Reproduction, Breeding and Growth of Pouch Young". *Australian Journal of Zoology* **18**: 63–70. doi:10.1071/ZO9700063.
2. ↑  Po 3 tūkst. metų pertraukos Tasmanijos velniai grįžo į Australijos žemyninę dalį

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sterblinis velnias** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tasmanijos žinduoliai. Tasmanijos velnias
**Vladislavas Kuzminas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Vladislavs Kuzmins |
| Gimimo data | 1996 m. sausio 20 d. (27 metai) |
| Gimimo vieta |  |
| Ūgis | cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2016 2017  2018–2019 2019 | SC BabīteFK Tauras Tauragė  FC New Project  FK Palanga | ? (?)? (?)? (?)6 (0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2 rugpjūčio 2020. |

**Vladislavas Kuzminas** (latv. *Vladislavs Kuzmins*; g. 1996 m. sausio 20 d.) – Latvijos futbolininkas, žaidžiantis saugo pozicijoje. FK Palanga narys.

Karjera
-------

2016 m. žaidė SC Babite klube, Pirmoje Latvijos lygoje.

Latvis Lietuvoje yra žaidęs Tauragės „Tauro" ekipoje 2017 m. Pirmos lygos sezone. 

2019 m. pirmoje pusėje žaidė „New Project" komandoje, kuri debiutavo Latvijos Pirmoje lygoje (2019 m.).

2019 m. vasarą tapo FK Palanga nariu. Debiutavo 2019 m. rugpjūčio 12 d. XIX (19) turo rungtynėse prieš FK Panevėžys, kurios baigėsi palangiškių pralaimėjimu rezultatu 1:3.

2020 m. atstovavo FC Lokomotivs Daugavpils, kurie žaidė Pirmoje lygoje.

2021 m. atstovavo FC Noah Jūrmala, bet vėliau šis klubas buvo pašalintas iš Virsliga.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2019-08-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2019-08-05 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway
* flashscore
* lietuvosfutbolas.lt
Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė ir Vladislava Arminaitė lydi prezidentą Antaną Smetoną. Antroji skaučių stovykla Pažaislyje, 1938 m. liepos 12–20 d.
**Vladislava Arminaitė** (1894 m. vasario 24 d. Marijampolėje, Rusijos imperija – 1966 m. Kaune, Lietuvos TSR; palaidota Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos pedagogė, skautininkė ir disidentė.

Biografija
----------

Marijampolės mokykloje baigė penkias klases. 1911 m. išlaikė pradžios mokyklos mokytojos egzaminus. 1913 m. Nuoragėlių kaime (prie Marijampolės) įkūrė pradinę mokyklą ir pradėjo mokytojauti. Pirmojo pasaulinio karo metais pasitraukė į Voronežą, ten studijavo Mokytojų institute. Grįžusi į Lietuvą, toliau dirbo Nuoragėlių pradinėje mokykloje. Tarp mokinių tėvų propagavo blaivybę, ta tema parašė ir išleido knygutę.

1922 m. pervažiavo gyventi į Kauną, dirbo pavyzdinėje mokykloje prie „Saulės" mokytojų seminarijos. 1933 m. rugsėjo 9 d. Valstybės prezidentas ir Skautų sąjungos šefas Antanas Smetona pakvietė Vladislavą Arminaitę į Vyriausiąjį skautų štabą, 1933–1935 m. ji buvo renkama šalies skaučių vade. Jos iniciatyva Valstybės teatre pradėti organizuoti Skautų organizacijos renginiai, ji dalyvaudavo skaučių vadovų mokyklos veikloje, pradėjo organizuoti greitai išgarsėjusias Skaučių stovyklas Karmėlavoje ir Pažaislyje. 1935 m. Lietuvos skautų sąjunga skilo į Skautų broliją ir Skaučių seseriją, pastarosios organizacijos vyr. skautininke tapo Vl. Armonaitė. Tais pačiais metais Kaune buvo sušauktas Pasaulio lietuvių kongresas, jį organizuoti padėjo skautai, vakaro prie Kauno pilies programą programą parašė ir renginį vedė Vl. Arminaitė. 1937 m. Kaune buvo sušauktas Skaučių seserįjos suvažiavimas, organizaciniai rūpesčiai taip pat gulė ant Vladislavos Arminaitės pečių. Nuo 1939 m. vadovavo 2-ajai pavyzdinei pradinei mokyklai Šančiuose, kur dirbo ir jos sesuo Sofija Arminaitė. Įkūrė mokinių teatrą, vaidinimams pati rašė pjeses. Nesutiko su sovietinės valdžios įvedimu Lietuvoje, 1941 m. gegužės 1-ąją „Saulutės" slapyvardžiu pasirašytą Vl. Arminaitės kalbą paskelbė pogrindinis radijas. Nacistinės okupacijos metais įsitraukė į Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto veiklą. Pokaryje buvo tardoma NKVD organų.

Atminimo lenta

Bibliografija
-------------

* „Blaivaus jaunimo auklėjimo klausimu" (1922 m.)

Įvertinimas
-----------

* Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Gedimino ordinas

Atminimo įamžinimas
-------------------

* Ant pastato Kaune (Sandėlių g. 7), kur prieš karą veikė Šančių pradinė mokykla (dab. Suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centras), mokytojos atminimui 2000 m. atidengta memorialinė lenta:

Šaltiniai
---------

* Arminaitė, Vladislava // Žymių Kauno žmonių atminimo įamžinimas[neveikianti nuoroda]
* Prof. Ona Voverienė. „Ji…buvo mūsų kelio švyturys" // Draugas, 2002 m. liepos 10 d.
* Vlada Arminaitė // s.melc.lt; psl. 77
| **Vladislava Grigaitienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1890 m. lapkričio 20 d.Rusija Kaunas |
| Mirė | 1961 m. liepos 23 d. (70 metų)Jungtinės Amerikos Valstijos Niujorkas, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Juozas Grigaitis |
|  |
| Veikla | dainininkė |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Gedimino 3 laipsnio ordinas |
|  |
|  **Vikiteka** | Vladislava Grigaitienė |

 Vladislava Grigaitienė
**Vladislava Grigaitienė-Polovinskaitė** (1890 m. lapkričio 20 d. Kaunas – 1961 m. liepos 23 d. Niujorkas, JAV) – Lietuvos dainininkė (sopranas; iki 1925 m. mecosopranas).

Biografija
----------

1908 m. baigusi mokytojų kursus Kaune mokytojavo Garliavoje, Kamajuose. Nuo 1910 m. dainavo Vilniaus „Rūtos" draugijos koncertuose. 1918 m. baigusi Petrogrado konservatorijos N. Ireckajos klasę, dėstė Vitebsko liaudies konservatorijoje, nuo 1919 m. dainavo Smolensko operos teatre (Olga – Piotras Čaikovskis. Eugenijus Oneginas).

1920 m. grįžo į Lietuvą, koncertavo, Lietuvių meno kūrėjų draugijos Muzikos sekcijos narė. 1920 m. tobulinosi Paryžiuje pas F. Litviną. 1921–1944 m. Valstybės teatro solistė, dainavo apie 30 vaidmenų. 1921–1933 m. dėstė Kauno muzikos mokykloje, 1933–1944 m. Kauno konservatorijoje. Koncertavo Latvijoje, Estijoje, ten dainavo ir operoje, Suomijoje, Vokietijoje.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Daug koncertavo. 1946 m. atvyko į JAV, apsigyveno Elizabete (Naujasis Džersis). Surengė bažnytinių koncertų. Pirmoji atliko Stasio Šimkaus baladės „Nugrimzdęs dvaras" solo partiją (1932 m.), daugelį Juozo Gruodžio, Aleksandro Kačanausko dainų.

**Mokinės:** Veronika Dagelytė, Antanina Dambrauskaitė, Alodija Dičiūtė-Trečiokienė, Stasė Dievaitytė-Skačkauskienė, Alė Kalvaitytė, Elzbieta Kardelienė, Marija Lipčienė, Sofija Pusdešrytė-Adomaitienė, Pranė Radzevičiūtė, Genovaitė Vasiliauskienė-Stanaitytė.

Vaidmenys
---------

* Toska – Džakomas Pučinis. Toska
* Aida, Amelija, Leonora – Džiuzepė Verdis. Aida, Kaukių balius, Trubadūras
* Ortrūda, Elizabetė – Richardas Vagneris. Lohengrinas, Tanhoizeris
* Liza – Piotras Čaikovskis. Pikų dama
* Jaroslavna – Aleksandras Borodinas. Kunigaikštis Igoris
* Birutė – Mikas Petrauskas. Birutė
* Gražina – Jurgis Karnavičius. Gražina
* Žvaigždonė – Antanas Račiūnas. Trys talismanai

Įvertinimas
-----------

* 1931 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Iliustruotas laikraštis, 1932 m. vasario 25 d. Nr. 1
2. ↑  Vaclovas Juodpusis. *Vladislava Grigaitienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. - 155 psl.
| **Stereum sanguinolentum** |
| --- |
| Kraujuojanti plutpintė (*Stereum sanguinolentum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Plutpintiniai  *( Stereaceae)* |
| Gentis: | Plutpintė  *( Stereum)* |
| Rūšis: | Kraujuojanti plutpintė  *( Stereum sanguinolentum)* |

 |
|  Index Fungorum |
| Binomas |
| ***Stereum sanguinolentum***(Alb. & Schwein.) Fr. 1838 |
| **Sinonimas** |
| 

|  |
| --- |
| *Thelephora sanguinolenta*  |
| *Phlebomorpha sanguinolenta*  |
| *Thelephora sericea var. Sanguinolenta*  |
| *Auricularia sanguinolenta* |
| *Merulius sanguinolentus* |
| *Stereum balsameum* |
|  *Haematostereum sanguinolentum* |

 |

 **Kraujuojanti plutpintė**  (*Stereum sanguinolentum*) – plutpintinių šeimai priklausantis parazitinis grybas, ardantis medieną. Plutpinčių genties grybų Lietuvoje rasta 10 rūšių.

Išvaizda
--------

Vaisiakūniai dažniausiai išsiplėtę, apskriti, augdami susilieja į vieną suaugtinį vaisiakūnį, kuris dažniausiai būna pakilusiais nuo substrato kraštais arba sudaro kepurėles. Kepurėlė plaušuota arba lygi, pilkai balsva, nuo šviesiai geltonos iki gelsvai rudos spalvos, koncentriškomis, nelabai ryškiomis rievėmis; kepurėlės apatinė pusė ir išsiplėtusių vaisiakūnių paviršius balsvai pilkos, ochrinės rudos spalvos, lygus, paspaudus atsiranda purpuriškai raudonos dėmės. Sporos bespalvės, cilindriškos, 6-9x2-4 μm.

Augavietė
---------

Auga ištisus metus ant spygliuočių medžių kelmų, nukritusių šakų, išvartų, sužalotose vietose ir ant augančių medžių. Dažna. Sukelia baltąjį medienos puvinį.

Panašios rūšys: šį grybą galima lengvai supainioti su kitomis plutpintinių rūšimis.

Nuorodos
--------

* Apie Lietuvoje augančius grybus


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kraujuojanti plutpintė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Kraujo kvapas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | L'odore del sangue |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija |
| Režisierius | Mario Martone |
| Scenaristas (-ai) | Mario Martone |
| Vaidina | Fanny ArdantMichele PlacidoGiovanna GiulianiRiccardo Scamarcio |
| Metai | 2004 |
| Žanras | drama |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Kraujo kvapas** (it. *L'odore del sangue*) – 2004 m. sukurtas filmas, rodytas Kanų kino festivalyje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Fanny Ardant – Silvija
* Michele Placido – Karlas
* Giovanna Giuliani – Lu
* Sergio Tramonti
* Riccardo Scamarcio
* Francesco Scianna

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Rašytojo Karlo ir jo žmonos Silvijos šeimyninis gyvenimas seniai tapo nuobodžia rutina: Karlas didžiąją laiko dalį praleidžia kaime, kur su juo gyvena žirgyną prižiūrinti jauna mergina Lu. Jis nesusimąsto apie Silviją, kol kartą iš šios nesužino ją susitikinėjant su jaunesniu vyru. Karlo kamantinėjama, ji atskleidžia vis daugiau detalių, tuo sukeldama šio pavydą. Jis nesėkmingai mėgina ją sekti, tačiau sužino tik tai, ką žmona pati nori jam papasakoti. Judviem kyla mintis nutraukti santykius su meilužiais ir vėl būti tik dviese, nes Karlą neramina, jog žmonos meilužis impulsyvus ir linkęs į smurtą, tačiau taip nenutinka, o vieną vakarą jis sulaukia skambučio iš policijos: Silvija rasta negyva.
|  |
| --- |
| Micha Marah |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Aldegonda Leppens |
| Gimė | 1953 m. rugsėjo 26 d. (69 metai)Tiurnhautas, Belgijos vėliava Belgija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1969–dabar |

**Micha Marah** (tikr. *Aldegonda Leppens*, g. 1953 m. rugsėjo 26 d. Tiurnhaute) – Belgijos dainininkė.

1969 m. išleido savo pirmąjį singlą, tuo metu jai buvo tik 16 metų. Plačiau tapo žinoma 1971 m. dalyvavusi Belgijos nacionalinėje „Eurovizijos" atrankoje. Pusfinalyje ji pristatė keturias dainas „Tamboerke", „Ik ben zeventien", „Die ring" ir „Balabaloe", iš kurių trys pateko į finalinį etapą. Finale nė viena daina nesurinko nei vieno taško. Daina „Tamboerke" pateko į Flandrijos singlų topą.

1975 m. antrą kartą dalyvavo „Eurovizijos" atrankoje. Ten ji atliko dvi dainas „Kom bij mij" ir „’t is over", finale užėmusios atitinkamai 7 ir 5 vietas. 1979 m. atlikėja BRT transliuotojo sprendimu išrinkta atstovauti Belgijai „Eurovizijos" dainų konkurse. Atrankoje, vykusi penkias savaites, iš visų dalyvavusių dainų išrinkta „Hey Nana". Konkurse, vykusioje Jeruzalėje, tesurinko tik penkis taškus ir kartu su Austrijos atstove Christina Simon užėmė paskutinę vietą.

1983 m. išleido vaikiškų dainų albumą „Alleen voor kinderen". Plokštelė sulaukė didelės sėkmės, todėl 1984 ir 1985 m. išleistos antra ir trečia dalys. 9 ir 10 dešimtmečiuose vedė radijo laidas „Hadiemicha" ir „Kwistig met muziek".

1993 metais, keturiasdešimtmečio proga, buvo išleistas geriausių dainų albumas. 1998 m. išleido airių liaudies dainų albumą. 2006 m. savo veiklą vystė projekte „Soul DivaZ" kartu su Alana Dante ir Sandra Kim.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Micha Marah** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina „Hey Nana"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Jean Vallée  *„L'amour ça fait chanter la vie"*** |  **Belgijos atstovė Eurovizijoje**1979 | Po to:**Telex  *„Euro-Vision"*** |
| Micaela Vázquez |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Micaela Belén Vázquez |
|  |
| Gimė | 1986 m. lapkričio 24 d. (34 metai) Buenos Airės, Argentina |
|  |
| Šalis |  Argentina |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Miki(„Chiquititas", 1995–2001 m.)Pilar(„Rebelde Way", 2002–2003 m.)Renata(„Floricienta"), 2004–2005 m.) |
|  |
|  |

**Micaela Belén Vázquez** (g. 1986 m. lapkričio 24 d. Buenos Airėse) – argentiniečių aktorė. Suvaidino populiariuose argentiniečių serialuose „Rebelde way", „Floricienta "ir „Chiquititas".

Karjera
-------

Ji pradėjo savo profesionalės karjerą 1995 m. vaidindama telenovelėje „Mažyliai" („Chiquititas"). Ji vaidino Miki, tai yra ir viena iš pravardžių tikrame gyvenime. Po „Mažylių" („Chiquititas"), ji vaidino dėl Miki, tačiau mini muilo operoje „Chiquititas, la Historia" (2001).

Ji tapo paauglių superžvaigžde seriale „Rebelde way" („Maištingas amžius") vaidindama Pilar Dunoff, mokyklos „Elite Way" direktoriaus Marcel Dunoff (Arturo Bonin) dukrą. Iš pradžių Pilara neturėjo draugų, bet vėliau ji tapo populiari. Tomas tapo jos vaikinu.

Po „Rebelde way", 2004–2005 m. ji vaidino *Renata (Nata)* Cris Morenos muilo operoje „Floricienta" („Pelenės istorija"). Šiame seriale taip pat vaidino Florencia Bertotti, Juan Gil Navarro, Isabel Macedo bei Benjamín Rojas. Vaidmuo šiame seriale Mikaelai atnešė didelį pasisekimą.
2005 m. suvaidino epizodinį vaidmenį seriale „Casados con Hijos" („Vedęs ir turi vaikų"), 2006 m. – argentiniečių filme „Cronica de una Fuga", taip pat turėjo nedidelius vaidmenis serialuose „Chiquititas 2006" (Mažyliai 2006), „Sos Mi Vida" („Esi mano gyvenimas") ir „Son de Fierro".

Filmografija
------------

### Serialai

| Metai | Pavadinimas | Vaidmuo | Žanras |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995–2001 | „Chiquititas" | Miki | TV serialas |
| 2001 | „Chiquititas, La Historia" | Miki | TV serialas |
| 2002–2003 | „Rebelde Way" | Pilar Dunoff | TV serialas |
| 2004–2005 | „Floricienta" | Renata (Nata)(2004) | TV serialas |
| 2005–2006 | „Casados con Hijos" | Rachel (2005) | TV serialas |
| 2006 | „Chiquititas 2006" | Rita | TV serialas |
| „Sos Mi Vida" | Anabella | TV serialas |
| „Historia sobre ruedas" |  | TV serialas |
| „Un cortado" |  | TV serialas |
| „El tiempo no para" |  | TV serialas |
| „Al límite" |  | TV serialas |
| 2007–2008 | „Son de Fierro" | Mariana | TV serialas |

### Filmai

| Metai | Pavadinimas | Vaidmuo | Žanras |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006 | „Cronica de una Fuga" | Klaudijo sesuo | TV serialas |

### Teatras

| Metai | Pavadinimas | Vaidmuo | Žanras |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | „Chiquititas" | Miki | Spektaklis |
| 2004–2005 | „Floricienta" | Renata (Nata) | Miuziklas |
| 2006 | „Dulce Reino" |  | Miuziklas |

Diskografija
------------

### Garso takeliai

* 2004: *Floricienta*

Nuorodos
--------

* 
* Archyvuota kopija 2008-02-12 iš Wayback Machine projekto.
**Akihiro Koike**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Akihiro Koike |
| Gimimo data | 1998 m. lapkričio 17 d. (24 metai) |
| Gimimo vieta | Japonija |
| Ūgis | 170 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK Atmosfera |
| **Numeris** | 88 |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2021  2021–2022  2022  2023– | Telšių „Džiugas"  Pattani FC  Udon United  FK Atmosfera | 17 0(0)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. spalio 20 d.. |

**Akihiras Koikė** (*Akihiro Koike*; g. 1998 m. lapkričio 17 d.) – futbolininkas kilęs iš Japonijos, rungtyniaujantis saugo pozicijoje.

Karjera
-------

Baigė Došišos Universitą. Žaidė šios įstaigos futbolo ekipoje.

### FC Džiugas

2021 m. sezone atstovavo Telšių „Džiugui". Japonui tai buvo pirmasis profesionalus klubas jo karjeroje.

Džiugas B ekipoje žaidė 2021 m. kovo 28 d. Antros lygos rungtynėse prieš Utenos Utenį ir pasižymėjo įvarčiu. Japonas išlygino rezultatą (1:1), o galutinė mačo baigtis 2:1 telšiškių naudai.

Debiutavo pagrindinėje komandoje 2021 m. balandžio 8 d. A lygos rungtynėse prieš Kėdainių „Nevėžį". Pasirodė aikštėje 63 min. ir žaidė iki finalinio švilpuko.

2021 m. gegužės 23 d. LFF taurės turnyro pirmame etape, rungtynėse prieš Klaipėdos FM pelnė įvartį. Telšiškiai nugalėjo varžovus rezultatu 6:0. Japonas pasirodė po keitimo 46 min. iki finalinio švilpuko.

2021 m. rugsėjo mėnesį pranešta, kad dėl asmeninių priežasčių japonas paliko klubą.

### S. F. Int'l

2021 m. persikėlė į Taivaną, kur atstovavo Saturday Football International (S. F. Int'l). Ekipa žaidė Antrame divizione.

Vėliau persikėlė į Tailandą, kur rungtyniavo Udon United klube.

### Atmosfera

2023 m. kovo mėn. tapo žinoma, kad japonas atstovaus FK Atmosfera.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|
| **2021** | **FC Džiugas** | 17 | 0 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* lietuvosfutbolas.lt
* transfermarkt.com
* alyga.lt svetainė
* soccerway
* fcdziugas.lt
* worldfootball.net
* Globalsportsarchive
* sport.de
Koordinatės: 54°41′02″š. pl. 25°11′54″r. ilg.﻿ / ﻿54.683805°š. pl. 25.198395°r. ilg.﻿ / 54.683805; 25.198395


|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje pernelyg plačiai remiamasi su straipsnio objektu artimai susijusiais šaltiniais.**Dėl to straipsnyje pateikiama informacija gali būti nepakankamai objektyvi. Jei galite, straipsnio informaciją pagrįskite nuorodomis į nepriklausomus antrinius šaltinius |

**Vilniaus Karoliniškių muzikos mokykla** - Karoliniškėse, Vilniuje, esanti muzikos mokykla.

Mokyklos adresas: L. Asanavičiūtės g. 2, LT-04300, Vilnius.

Istorija
--------

Šalia Pasakų parko, viename iš vaikų darželio pastatų, buvusių direktorių A. Prusevičiaus ir K. Balčėčio pastangomis, įsikūrė Vilniaus 5-oji vaikų muzikos mokykla.

Nuo 1973 iki 1991 metų ją buvo priglaudusios Vilniaus 34–oji (dabar Vilniaus Sausio 13-osios progimnazija) ir 43–oji (dabar Vilniaus Ryto progimnazija) vidurinės mokyklos. Pirmoji direktorė buvo Janina Ribokienė.

Administracija
--------------

* Direktorė: Aldona Skruibytė
* Pavaduotojai ugdymui: Jūratė Prusevičienė ir Jolanta Babaliauskienė
* Pavaduotojas ūkio reikalams: Zigmantas Mikšys

Nuorodos
--------

* Karoliniškių muzikos mokykla
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Gašerbrumo masyvas žvelgiant iš vakarų
**Gašerbrumas** – atoki viršukalnių grupė Karakorumo kalnuose, ties šiaurės rytiniu Baltoro ledyno pakraščiu. Stūkso ties Pakistano (Gilgitas-Baltistanas) ir Kinijos (Sindziangas, Šaksgamo slėnis) siena. Gašerbrumo masyve stūkso trys 8000 m aukštį viršijančios viršūnės. Pavadinimas „Gašerbrumas" baltų kalba reiškia „gražus kalnas".

Viršūnės:

* Gašerbrumas I – 8080 m
* Brod Pikas – 8047 m
* Gašerbrumas II – 8035 m
* Gašerbrumas III – 7952 m
* Gašerbrumas IV – 7925 m
* Gašerbrumas V – 7147 m
* Gašerbrumas VI – 6979 m

1856 m. britų leitenantas Thomas George Montgomerie sukartografavo Karakorumo viršukalnes būdamas nuo jų nutolęs per 200 km. Jis viršukalnes žymėjo iš eilės nuo K1 iki K5. K1 dabar žinomas kaip Mašerbrumas, K3 – Brod Pikas, K4 – Gašerbrumas II ir K5 – Gašerbrumas I. Tik K2 tebevadinamas taip pat.
| Jersikos piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|295px]] |
| 

Jersikos piliakalnisJersikos piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°31′28″š. pl. 26°02′10″r. ilg.﻿ / ﻿56.52442°š. pl. 26.03605°r. ilg.﻿ / 56.52442; 26.03605Koordinatės: 56°31′28″š. pl. 26°02′10″r. ilg.﻿ / ﻿56.52442°š. pl. 26.03605°r. ilg.﻿ / 56.52442; 26.03605 |

 |
| Vieta | Latvija |
| Seniūnija | Lyvanų savivaldybė Jersikos valsčius |
| Aukštis | 18 m |
| Naudotas | 1 tūkstantmetis pr. m. e. – XIV a. |
| Registro Nr. | 1909  |

**Jersikos piliakalnis su senoviniu miestu** (latv. *Jersikas pilskalns ar senpilsētu*) – piliakalnis Latgaloje, Lyvanų savivaldybės teritorijoje, Jersikos valsčius, Latvija, 48 km į šiaurę nuo Daugpilio, 9 km į pietus nuo Lyvanų. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 1909. Pasiekiamas nuo kelio A6 (Latvija) Ryga – Daugpilis ties Gumertgraveriais pasukus vakarų kryptimi, už 200 m.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas 18 m aukščio Dauguvos dešiniajame krante atskiroje kalvoje, perskirtoje giliu grioviu. Piliakalnyje ir aplink jį buvo senovinis miestas. Piliakalnio aikštelėje išskirta api 10 kultūrinių sluoksnių.

2,4 km į pietus nuo piliakalnio yra Jersikos senkapiai.

Istorija
--------

Jersikos piliakalnis – viduramžiais tarptautiniu mastu garsus Latgalos politinis, ekonominis ir prekybos centras (vok. *Gercike*) kelyje „nuo variagų į graikus". Žinomas XIII a. Jersikoje gyvenęs Latgalos karalius Visvaldis. Jersika istoriniuose šaltiniuose minima nuo 1203 iki 1375 m. 1209 m. miestą užėmė Livonijos ordinas. 1281 m. tarp Livonijos ordino ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Traidenio kariuomenių įvyko lietuvių laimėtas Jersikos mūšis.

Šiais laikais piliakalnis yra bendruomenės švenčių vieta ir tarptautinio turizmo objektas.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Kauprės piliakalnis 27 km | Dzirkalių piliakalnis 29 kmGedučių piliakalnis 18 km | Karakapų piliakalnis 36 km |  |
| Biržų piliakalnis 20 km |  | Piliškos piliakalnis 28 km |
| Aknystės piliakalnis 32 km Dignajos piliakalnis 942 m | Kaldabrūnos piliakalnis 22 km | Dzenės piliakalnis 9 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kultūras Ministrijas 29.10.1998 rīkojums Nr.128, publicēts laikrakstā „Latvijas Vēstnesis" 18.12.1998
2. ↑  Jersikos piliakalnis. Vietos
3. ↑  Latvijos kultūros paminklų apsaugos inspekcija
4. ↑  Jersikas pilskalns[neveikianti nuoroda]
| Linkmenų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Linkmenų piliakalnisLinkmenų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°20′36.4″ š. pl. 25°58′3.3″ r. ilg.﻿ / ﻿55.343444°š. pl. 25.967583°r. ilg.﻿ / 55.343444; 25.967583Koordinatės: 55°20′36.4″ š. pl. 25°58′3.3″ r. ilg.﻿ / ﻿55.343444°š. pl. 25.967583°r. ilg.﻿ / 55.343444; 25.967583 |

 |
| Vieta | Ignalinos rajonas |
| Seniūnija | Linkmenų seniūnija |
| Aukštis | 8–10 m |
| Plotas | 25x19 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1958, 1976, 1985 |
| Registro Nr. | AR176 / A1518K / 24762, 1962, 24763 |

**Linkmenų piliakalnis su gyvenviete**, *Pilalė* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 1962; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR176; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1518K) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24763) Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, Linkmenyse, Linkmenų seniūnija. Pasiekiamas iš plento Švenčionėliai – Utena Linkmenyse pasukus į dešinę šiaurėn link Benediktavo (Ginučiai), pravažiavus elektros liniją, ties sodyba pasukus į kairę šiaurės vakarų kryptimi 500 m pro sodybą dešinėje – yra 100 m į rytus už jos.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 25x19 m dydžio, 1,5 m žemesne pietvakarine dalimi. Šiaurės vakarų šlaite, 4 m žemiau aikštelės yra 2 m pločio terasa. Šlaitai statūs, 8–10 m aukščio. Šiaurės rytų šlaito apatinėje dalyje įkastas aukštos įtampos elektros stulpas.

Piliakalnis dirvonuoja, Šiaurės rytų šlaitas apaugęs alksniais.

Visose pašlaitėse yra 0,3 ha ploto papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos ir grublėtos keramikos, šlako.

Tyrimai
-------

1958 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas,  1976 m. ir 1985 m. – Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 8500 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 802 000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Staniuliškių piliakalnis 3,5 km | Papiliakalnės piliakalnis 3 km Ginučių piliakalnis 2,8 km | Puziniškio piliakalnis 3 km |  |
| Dryžių piliakalnis 11 km |  | Ažušilės piliakalnis 15 km |
| Budrių piliakalnis 17 km | Paduobės piliakalnis 23 km | Papravalės piliakalnis 12 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 98 (Nr. 390).

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p. 109.
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 164–165.
* Mečislovas Davainis-Silvestraitis. Papiliakalnis (M. D-s // Vilniaus žinios. 1905, liepos 10 (23). P. 3.
* Adolfas Nezabitauskas. Linkmenų žemė ir pilis // Nauja vaga. 1964, liepos 3.
* Rimutė Jablonskytė-Rimantienė. Draustinio archeologiniai paminklai // Ignalinos kraštas. Vilnius, 1966. p. 16–17.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Linkmenys
| Kikladų nomasgr. Νομός Κυκλάδων |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Graikijos vėliava Graikija |
| **Periferija** | Pietų Egėjo periferija |
| **Administracinis centras** | Ermupolis |
| **Demų skaičius** | 20 |
| **Kinotitų skaičius** | 11 |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 119 549 |
| **Plotas** | 2 572 km² |
| **Tankumas** (2005) | 46 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | GR-82 |
| **Pašto kodas** | 84x xx |
| **Tel. kodas** | 228x0 |

**Kiklados** (gr. Κυκλάδε = *Kykládes*) – Graikijos salų grupė Egėjo jūroje. Tai viena iš salų grupių, sudarančių Egėjo archipelagą. Pavadinimas reiškia, kad jos yra *aplink* (κυκλάς) šventą Delo salą.

Oja Santorino saloje
Marmuro skaldykla Nakse
Paro, Antiparo ir Despotiko salos
Kikladų salų grupę sudaro apie 220 salų, iš kurių didžiausios yra Amorgas, Anafė, Andras, Antiparas, Delas, Eschatė, Ijas, Kėja, Kimolas, Kytnas, Melas, Mykonas, Naksas, Paras, Folegandras, Serifas, Sifnas, Sikinas, Syras, Tenas ir Tera arba Santorinas. Kiklados yra nugrimzdusių kalnų viršūnės, tik Santorinas ir Milas yra vulkaninės kilmės. Klimatas yra sausas ir švelnus, išskyrus Nakso salą, žemė nederlinga. Salos kalnuotos, aukštis iki 1008 m (Nakso saloje).

Pagrindinis salų miestas ir sostinė yra Ermupolio miestas Syro saloje, kuriame gyvena 13 400 gyventojų. Daugumą mažųjų salų yra negyvenamos. Kikladų salynas sudaro Kikladų nomą Pietų Egėjo periferijoje.

Visoje salų grupėje gyvena 119 549 gyventojai. Regione auginamos vynuogės, vaisiai, kviečiai, gaminamas alyvuogių aliejus ir tabakas. Skaldomas marmuras. Plėtojamas turizmas.

Čia atsirado graikų išvesta kačių rūšis, vadinama Egėjo kate.

Istorija
--------

Žmonės Kikladų salyne apsigyveno neolite (apie 6 tūkstm. pr. m. e.). Bronzos amžiuje čia buvo paplitusi savita Kikladų kultūra. Apie 2 tūkstm. pr. m. e. šiaurinėse salose apsigyveno jonėnai, Delo sala pamažu tapo senovės Graikijos religijos centru. Apie 900 m. pr. m. e. Kikladų pietines salas užėmė iš Peloponeso atsikėlę dorėnai. V a. pr. m. e. Kikladų salų poliai priklausė Delo sąjungai, IV a. pr. m. e. – Atėnų antrajai jūrų sąjungai. 133 m. pr. m. e. salyną užėmė romėnai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 209
2. ↑  Nijolė Juchnevičienė. *Kiklados*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006

Koordinatės: 37°00′š. pl. 25°06′r. ilg.﻿ / ﻿37.00°š. pl. 25.10°r. ilg.﻿ / 37.00; 25.10
| Medaliai |
| --- |
|
| Vyrų sportinis šaudymas |
| **Atstovaujant: San Marino vėliava San Marinas**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Sidabras** | 2020 Tokijas | Mišriai |

**Džianmarkas Bertis** (*Gian Marco Berti*, g. 1982 m. lapkričio 11 d.) – San Marini šaulys į skriejančius taikinius, olimpinis prizininkas.

Biografija
----------

Atrankoje į 2020 m. olimpaidą Berti olimpinio kelialapio neiškovojo, bet pelnė specialųjį pakvietimą mažosioms šalims. Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse San Marino atstovas dalyvavo dvejose rungtyse. Vyrų tranšetinės aikštelės varžybose Berti surinko 121 taškus ir liko 18-as. Mišrių porų tranšėjos rungties kvalifikacijoje kartu su Alessandra Perilli surinko 148 taškus ir pateko į auksinį finalą prieš Ispanijos rinktinę. Finale nusileidę vienu tašku San Marino atstovai pelnė sidabro medalius. Berti taip pat tapo pirmuoju San Marino atstovu vyru, kuris pelnė olimpinį medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. liepos 31 d.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Arkologija** (angl. *Arcology*) – hipotetiniai milžiniški pastatai, talpinantys labai daug gyventojų ir praktiškai nepriklausomi nuo aplinkos ekonomiškai ar kaip kitaip. Koncepciją išpopuliarino architektas Paolo Soleri, šiuo metu ji paplitusi mokslinėje fantastikoje kaip ateities sprendimas vis augančiai žmonių populiacijai.

Artimiausias arkologijoms projektas šiuo metu yra Arizonoje nuo 1970 m. tebestatomas *Arcosanti* bokštas. Antarktyje JAV pastatyta McMurdo mokslinių tyrimų stotis taip pat yra artima arkologijos koncepcijai: ji yra beveik visiškai nepriklausoma nuo Antarktikos aplinkos, elektrą gamina vidinė atominė elektrinė, turi hidroponinius šiltnamius daržovių auginimui ir panašiai, tačiau negalėtų išsilaikyti be nuolatinio tiekimo iš JAV. Taip pat, šiuo metu yra nemažai arkologijų *projektų*, kurie kol kas negali būti įgyvendinti dėl nepakankamų techninių galimybių. Tarp tokių – japonų projektai Shimizu TRY 2004 bei Aeropolis 2001.
|  |
| --- |
| Kikujų kalba*Gĩkũyũ* |
| Kalbama | Kenija |
| Kalbančiųjų skaičius | 6,6 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | ? |
| Kilmė | Nigerio-Kongo Atlanto-Kongo  Benuės-Kongo   bantodų    pietų bantodų     bantų      šiaurės rytų bantų       kikujų-kambų        **kikujų** |
| Rašto sistemos | lotynų |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | ki |
| ISO 639-2 | kik |
| ISO 639-3 | kik |

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Kikujų kalba***

**Kikujų kalba** (*Gĩkũyũ*) – kalba, priklausanti Nigerio-Kongo kalbų šeimai, Benuės-Kongo kalbų pošeimiui, bantų kalbų šakai. Vartojama kikujų tautybės žmonių, gyvenančių Rytų Afrikoje – pietų ir pietvakarių Kenijoje (tame tarpe Nairobio apylinkėse). Kalbančiųjų skaičius – 6,6 mln. žmonių (~22 % šalies gyventojų).

Kikujų kalba agliutinacinė su fleksinėms kalboms būdingais elementais. Kalba toninė yra sudėtinga balsių sistema. Būdingi tarpdantiniai priebalsiai, priebalsių disimiliacija (veikia Dalio dėsnis). Daiktavardis skirstomas į semantines ir gramatines klases (žmonių, medžių, daugiskaitos, lokatyvo ir kt. iš viso 16 klasių), kurių formalus rodiklis – vienskiemenis priešdėlis (pvz. ***a**gĩkũyũ* „kikujų tauta", ***gĩ**gĩkũyũ* „kikujų kalba"). Daiktavardžio klasės derinamos su kitomis kalbos dalimis. Būdinga žodžių tvarka – veiksnys – tarinys – papildinys (SVO).

Yra 4 (arba 6) kikujų kalbos tarmės: Kirinjagos, Murangos, Njerio, Kiambu. Kirinjagos tarmė turi dvi patarmes – Ndia ir Gičugu.

Kikujų kalba yra viena iš regioninių Kenijos kalbų: ji dėstoma mokyklose, ja transliuojamos radijo laidos, leidžiama periodinė spauda. Kikujų kalba išleista eseistikos, pasakų, poezijos. Žymiausias autorius – Ngũgĩ wa Thiong'o. Nuo XIX a. pab. užrašoma lotyniškais rašmenimis (abėcėlę sudaro šie ženklai: a b c d e g h i ĩ j k m n o r t u ũ w y).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kikujų kalba*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006

Nuorodos
--------

* kik Duomenys apie kodu „kik" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
| Prystovų kapinynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Prystovų kapinynasPrystovų kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°57′18″š. pl. 21°33′17″r. ilg.﻿ / ﻿55.955084°š. pl. 21.554704°r. ilg.﻿ / 55.955084; 21.554704Koordinatės: 55°57′18″š. pl. 21°33′17″r. ilg.﻿ / ﻿55.955084°š. pl. 21.554704°r. ilg.﻿ / 55.955084; 21.554704 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Kūlupėnų seniūnija |
| Plotas | 0,05 ha |
| Naudotas | VIII - XIII a. |
| Žvalgytas | 1935, 1979, 1986, 1997 m. |

**Prystovų kapinynas**, vadinamas *Milžinkapiais, Senkapiais* – kapinynas Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, Prystovų kaime (Kūlupėnų seniūnija), 0,35 km į pietryčius nuo Minijos ir Mišupės santakos, Minijos dešiniajame krante.

Kapinynas
---------

Įrengtas bevardžio Minijos kairiojo intako dešiniajame krante esančioje 25 x 20 m dydžio kalvelėje, iškylančioje virš Minijos upės lygio iki 7 m aukščio. Apsodintas spygliuočių mišku.

Teritorijos plotas – 0,05 ha.

Į šiaurės rytus yra kalva, vadinama *Pilimi, Pile, Pilale, Dyburio pilale*. 

### Istorija

Kapinynas aptiktas XX a. pirmoje pusėje, vietos gyventojams pradėjus smėlingoje kalvoje kasti duobes bulviarūsiams. Duobėse buvo aptinkama žmonių kaulų, geležinių, žalvarinių bei sidabrinių dirbinių. Pasak buvusio žemės savininko Igno Dyburio, aptikti žmonių kaulai buvę labai stambūs ir ilgi, o vienas sidabrinis žiedas savo skersmeniu prilygęs dvikinkio vežimo rato stebulei. Panašu, kad tai buvęs ne žiedas, o antkaklė. Aptiktas senienas žmonės išsinešiojo po namus arba čia pat numesdavo. Pasakojama, kad čia buvę palaidoti milžinai.

Kapinyną kaip kultūros paveldo objektą 1935 m. išaiškino Stropelių pradžios mokyklos vedėjas Stasys Vilkys. 1979 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1986 ir 1997 m. – Julius Kanarskas.

Preliminariai kapinynas datuojamas VIII - XIII a.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ignas Jablonskis. Kai kurie žvalgyti archeologiniai paminklai Kretingos ir gretimuose rajonuose. – Lietuvos istorijos instituto rankraštynas. – F. 1. – B. 1254. – L. 10 (brėž. L-5)
2. ↑  Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. – F. 1, ap. 1. – B. 20. – L. 88
3. ↑  Julius Kanarskas. Prystovų kaimo kapinės (Kūlupėnų apyl. Kretingos raj.). – Kretinga, 1993. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4. – B. 231

Nuorodos
--------

* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – F. 1. – B. 20. – L. 88[neveikianti nuoroda]