recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Maria Mittet |
|  
Maria Haukaas Londone |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Maria Haukaas Storeng |
| Dar žinomas | Maria |
| Gimė | 1979 m. rugpjūčio 3 d. (43 metai) Finsnesas |
| Kilmė |  Norvegija |
| Žanrai | pop |
| Kūrinių kalbos | anglų |
| Veikla | atlikėja, aktorė |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 1991— |
| Įrašų kompanija | Oslo Recordings/Bonnier Amigo Music Group |
| Svetainė | www.mariaweb.no |

**Maria Haukaas Mittet** (seniau ***Maria Haukaas Storeng***; g. 1979 m. rugpjūčio 3 d.) – Norvegijos dainininkė.

Gimė Finsneso miestelyje, tačiau augo Senjoje, Tromsės apskrityje. Žiniasklaidos dėmėsio susilaukė būdama 11 metų, kai gavo pagrindinę rolę miuzikle *Annie*. Vėliau dalyvavo dar keliuose miuzikluose Osle ir Tromsėje. 2004 m. Norvegijos "Idol" televizijos šou užėmė 6 vietą. Dalyvavo Idol Tour 2004 m. su kitais į konkurso dešimtuką patekusiais dalyviais.

2005 m. išleido solinį albumą *Breathing*, kuris Norvegijos topuose užėmė 13 vietą. Albumo singlai *Breathing* ir *Should've* užėmė atitinkamai 5 ir 20 vietas.

2008 m. laimėjo Norvegijos *Melodi Grand Prix* festivalį ir atstovavo Norvegiją Eurovizijos konkurse Serbijoje su daina *Hold On, Be Strong* (finale užėmė 5 vietą). Dainos autorė Mira Craig. Daina Norvegijos topuose pasiekė 1 vietą.

2008 m. balandį Maria išleido antrą studijinį albumą *Hold On, Be Strong*.

Teatras
-------

Žymesnės miuziklų rolės:

* 1991–1992 *Annie* – kaip Annie
* 1995–1996 *Trollmannen fra Oz* – kaip Dorothy
* 2002 *Thank You For The Music* – ABBA Tribute
* 2003 *Fame* – kaip Mabel Washington
* 2005 *Hamlet* – kaip Ofelija
* 2006–2007 *Hair* – kaip Sheila Franklin

Diskografija
------------

Maria Haukaas pasirodymas Eurovizijoje
### Studijiniai albumai

* *Breathing* (2005 m.)
* *Hold On, Be Strong* (2008 m.)

### Singlai

* *Breathing*
* *Should've*
* *Hold On, Be Strong*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Maria Mittet** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina *Hold On Be Strong*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Guri Schanke  *„Ven a bailar conmigo"*** |  **Norvegijos atstovė Eurovizijoje**2008 | Po to:**Aleksandras Rybakas  *„Fairytale"*** |
Markas Bernesas 1937 m.
**Markas Bernesas** (rus. *Марк Нау́мович Берне́с*, tikroji pavardė – Neimanas, 1911 m. spalio 8 d. Černigovo gubernijoje – 1969 m. rugpjūčio 16 d. Maskvoje) – tarybinis aktorius ir dainų atlikėjas, Rusijos TSFR liaudies artistas (1965). Vienas žymiausių tarybinės estrados artistų.

Biografija
----------

Nuo 1935 m. vaidino kine. Išgarsėjo karo metų filmuose, kuriuose ir dainuodavo. Pirmasis M. Berneso koncertas įvyko 1943 m. gruodžio mėn. Jo dainos, ypač karo tematika, formavo kelių TSRS kartų muzikinį skonį. Neturėdamas ypatingų vokalinių duomenų klausytojus patraukdavo nuoširdumu ir tiksliu dainų teksto perdavimu.

M. Berneso repertuare buvo 79 dainos, iš jų virš 40-ties sukurta jam užsakius ar tiesiogiai dalyvaujant kūrimo procese. Klasika tapusios M. Berneso atliktos dainos „Tamsi naktis" («Тёмная ночь»), „Priešai sudegino gimtąją trobą" («Враги сожгли родную хату»), „Jeigu viso pasaulio vyrukai…" («Если бы парни всей земли»), „Aš myliu tave, gyvenime" («Я люблю тебя, жизнь»), „Kur prasideda Tėvynė" («С чего начинается Родина»), „Ar nori rusai karo" («Хотят ли русские войны»), „Gervės" («Журавли») ir daugelis kitų.

Nuorodos
--------

* Ištrauka iš kino filmo „Du kariai"
* M. Berneso atliekama daina „Gervės"
| **Gyalecta ulmi**Apsauga: 1(E) – Prie išnykimo ribos |
| --- |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Aukšliagrybūnai  *( Ascomycota)* |
| Klasė: | Lecanoromycetes  *( Lecanoromycetes)* |
| Eilė: | Ostropales  *( Ostropales)* |
| Šeima: | Gyalectaceae  *( Gyalectaceae)* |
| Gentis: | Gijalekta  *( Gyalecta)* |
| Rūšis: | Guobinė gijalekta  *( Gyalecta ulmi)* |

 |
| Binomas |
| ***Gyalecta ulmi***(Sw.) Zahlbr. 1905 |
| **Sinonimas** |
| 

|  |
| --- |
| *Lichen ulmi* Sw. Engl. |
| *Phialopsis ulmi* (Sw.) Arnold |
| *Secoliga ulmi* (Sw.) Tomin |

 |

**Guobinė gijalekta** (*Gyalecta ulmi*) – *Gyalectaceae* šeimos gijalektų (*Gyalecta*) genties kerpių rūšis. 

Kerpė 2005 m. įrašyta į Lietuvos raudonosios knygos 1(E) kategoriją (prie išnykimo ribos).

Biologija
---------

Auga ant labai senų plačialapių medžių kamienų. Neaptinkama ant jaunų ir vidutinio amžiaus medžių. Kerpei būdingas žiauberiškas,
labai plonas, žalsvai pilkšvas ar balsvas, ištisinės plėvelės pavidalo, rečiau – smulkiai karpotas ar kiek miltiškas gniužulas. Vaisiakūniai – gausūs, giliai įdubusio dubenėlio formos, 0,5–1,6 mm skersmens apoteciai, kurių vidurys rudas, o krašteliai stori, dažniausiai sutrūkinėję, paprastai padengti balta apnaša. 

Guobinė gijalekta panaši su išoriškai panašiomis *Lecanora* genties rūšimis, nuo kurių skiriasi savo anatomine sandara ir ypač aukšliasporėmis. Nuo kitų gijalektų (*Gyalecta*) genties rūšių skiriasi kitokiomis aukšliasporėmis.

Paplitimas
----------

Guobinė gijalekta paplitusi Europoje, nuo borealinės iki vidutinių platumų zonos. Reta ir sparčiai nykstanti rūšis visame
areale.

Lietuvoje žinomos 2 radavietės vakarinėje ir šiaurinėje dalyje. Viena iš populiacijų Biržų girioje yra labai negausi – rastas vienas medis su keliais kerpių gniužulais.

Grėsmės ir apsauga
------------------

Rūšies išlikimui pavojų kelia miškų kirtimas, džiūstančių ir nudžiūvusių šakų šalinimas, senų miško plotų išskaidymas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2010-06-08 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑  Lietuvos Respublikos saugomų gyvūnų, augalų ir grybų rūšių sąrašas
5. ↑  Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, Lututė, 2007, 750 p. ISBN 978-9955-692-71-3
1811 m. ampyro stiliaus drabužis šokiui
**Ampyro siluetas** (angl. *Empire silhouette*) – siluetas, susidarantis vilkint suknelę su pakelta talija išsyk po krūtine ar šiek tiek žemiau ir laisvą žemiau talijos. Šio stiliaus suknelės palankios moterims su kriaušės tipo figūra, nes maskuoja iškilų pilvą, paryškina biustą. Suknelės forma pailgina regimą kūno aukštį. 
  
Žodis *ampyras* kilęs iš pranc. *empire* 'imperija' ir rodo, kad stilius suklestėjo Prancūzijos imperijos laikais. 

Pirmieji tokio silueto pavyzdžiai žinomi iš antikos meno, kur vaizduotos to meto moterys, dėvinčios stačiakampio audeklo tunikas peplus ar labiau įprastus chitonus, sujuostus po krūtine. Tokie drabužiai kiek palaikydavo krūtinę ir buvo vėsūs ir patogūs drabužiai šilto klimato kraštams. 

Paskutinius kelis XVIII a. metus šis stilius atėjo į madą Vakarų ir Centrinėje Europoje bei kultūriškai susijusiose šalyse. Šį siluetą D.Britanijoje išgarsino Ema Hamilton, kuri kūrė tokios išvaizdos drabužius, kad jie tiktų jos pozų vaidinimams, kuriuose imituodavo klasikinę antiką ir kurie buvo to meto Europos sensacija. Paskutinius kelis XVIII a. metus Paryžiuje neoklasicistiniai stiliai buvo perkeliami į to meto madą. Paryžiuje tą stilių kartais vadino „à la grecque", kadangi primindavo vaizdus ant senovės Graikijos indų. 

Ampyro (1800 m.) ir viktoriškojo stiliaus (1830 m.) moteriškų drabužių slėgio zonos.
Ampyro siluetas paveikė 1795-1820 m. drabužių madas - padarė juos mažiau varžančiais ir griozdiškais, negu anksčiau ar vėliau populiarūs aukštosios mados stilių drabužiai. 1750-1795 m. buvo būdingi moteriški drabužiai su krinolinais ir standžia cilindriška dalimi virš krinolino. 

Stilius vystėsi Napoleono laikais iki maždaug 1825 m. o po to ėmė įsigalėti smėlio laikrodžio formos viktoriški stiliai. Stiliui buvo būdingi balti drabužiai, kurie pabrėždavo aukštą socialinę padėtį (ypač ankstyvąjį laikotarpį), nes tuo metu tik pakankamai turtingi žmonės galėjo dėvėti šviesius, lengvai susitepančius drabužius. 

To paties meto Anglijos moterų aprangos stilius, dažnai vadinamas „Anglijos regentystės" (vok. *English Regency*) stiliumi, vystėsi ta pačia talijos kėlimo kryptimi kaip ir Prancūzijoje, nors abi šalys tada kariavo. 

Ampyro stilius atgijo XX a. 7-tą dešimtmetį. 

Pavadinimas *Ampyro siluetas* atsirado XX a. pradžioje Britanijoje. Anglų kalboje žodis *Empire* tariamas su pseudoprancūzišku akcentu, todėl lietuvių kalboje tai virto žodžiu *ampyras*.

Nuorodos
--------

1. ↑  Charles McGrath, Pretty Words, Jane; Would That You Were Too, New York Times, April 1, 2007.
2. ↑

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ampyro siluetas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Guobos (reikšmės).*

| **Ulmus** |
| --- |
| Kalninė guoba (Ulmus glabra)Kalninė guoba (*Ulmus glabra*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Guobiniai  *( Ulmaceae)* |
| Gentis: | Guoba  *( Ulmus)* |

 |

**Guoba** (*Ulmus*) – guobinių (*Ulmaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso medžiai, kasmet numetantys lapus. 

Aukštis iki 30 m, laja tanki, plačiai rutuliška. Lapai pražanginiai, pjūkliškais kraštais. Žiedai pavieniai kuokštuose. Vaisius – riešutėlis. Auga greitai, išgyvena iki 300 metų. 

Lietuvoje guobos auga daugiausia centriniuose rajonuose - Prienų, Kauno, Raseinių, Kėdainių, Širvintų, Kaišiadorių. Auga didesnių upių slėniuose, dalies ežerų šlaituose. Mėgsta ūksmingas vietas. Auga drauge su ąžuolais, liepomis, uosiais.

Rūšys
-----

Sistematika nėra nusistovėjusi. Skiriasi rūšių ir varietetų skirstymas, atitinkamai gali kilti problemų nustatant rūšį. Dalis rūšių tarpusavyje kryžminasi. 

Lietuvoje auga:

* Paprastoji vinkšna (*Ulmus laevis*)
* Kalninė guoba (*Ulmus glabra*)
* Paprastasis skirpstas (*Ulmus minor*)

Lietuviškoje botaninėje literatūroje dažnai minėtas dar

* Kamštinis skirpstas (*Ulmus suberosa*), jis yra *Ulmus minor* varietetas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Guoba*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 16

Paprastoji vinkšna (*Ulmus laevis*)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Guobos** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Maria Wojciechowska** |
| --- |
|  |
| 1925 metais |
| Gimė | 1869 m. gruodžio 15 d.Giedraičiai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1959 m. rugsėjo 14 d. (89 metai)Varšuva, Lenkijos Liaudies Respublika |
|  |
| Veikla | Dvarininkė, pirmoji Lenkijos dama |

**Marija Kiersnovska-Voicechovska** (1869 m. gruodžio 15 d. Giedraičiuose, Rusijos imperija – 1959 m. rugsėjo 14 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – dvarininkė, Lenkijos prezidento Stanisław Wojciechowski žmona, pirmoji Lenkijos dama 1922-1926 metais.

Biografija
----------

Gimė 1869 m. gruodžio 15 d. Giedraičiuose, kilmingoje Antano Kiersnovskio ir Marijos Išoraitės šeimoje. Senelis Jonas Kiersnovskis už dalyvavimą 1831 m. sukilime buvo ištremtas į Sibirą, motinos brolis kunigas Stanislovas Išora už agitaciją dalyvauti 1863 m. sukilime buvo sušaudytas Lukiškių aikštėje.

Baigė Marijonų mokyklą Vilniuje, nuo mokyklos laikų palaikė artimus ryšius su Juzefu Pilsudskiu. Priklausė Lenkijos socialistų partijai ir dalyvavo konspiracinėje veikloje, kur susipažino su būsimu vyru ir pabėgę nuo carizmo represijų į Jungtinę Karalystę susituokė 1899 m. gruodžio 2 d. Londone. 1922 m. S. Wojciechowski tapus Lenkijos prezidentu ji tapo pirmąja šalies dama. Sūnus Edmund Wojciechowski (1903-1941) buvo advokatas nužudytas Aušvice ir dukra dailininkė Zofia Wojciechowska-Grabska (1905-1992). Mirė 1959 m. rugsėjo 14 d. Varšuvoje, palaidota Povonzkų kapinėse.

* Voicechovskių šeimos kapas VaršuvojeVoicechovskių šeimos kapas Varšuvoje

Literatūra
----------

* Stanisław Wojciechowski, Moje wspomnienia, t. I. Lwów 1938.
* Zdzisław Pawluczuk, Konspirator i Prezydent. Rzecz o Stanisławie Wojciechowskim, Lublin: Globus, 1993.
* Kamil Janicki, Pierwsze Damy II Rzeczpospolitej. Prawdziwe historie, Kraków: Znak, 2012
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Nuokrypis nuo pusiausvyros padėties *y* yra bangos viršūnės amplitudė.
**Amplitudė** – svyruojančio dydžio kitimo matas fizikoje, parodantis dydžio vertės pokytį svyravimų metu. Pavyzdžiui, garso bangos yra atmosferos slėgio svyravimai, garso bangų amplitudės yra proprocingos slėgio pokyčiui vieno svyravimo metu. Jei dydžio pokytis tam tikrame erdvės taške yra vaizduojamas grafiškai, kuomet kintantis dydis vaizduojamas vertikalioje ašyje, o laikas - horizontalioje ašyje, tuomet amplitudė bus vadinamas atstumas vertikalioje ašyje tarp svyravimus atvaizduojančios kreivės taškų. Stebėdami gi reiškinį fiksuotu laiko momentu, bet keisdami stebėjimo tašką, grafike turėsime horizontalioje ašyje laiką pakeisti erdvė.

Matematikoje sąvoka amplitudė vartojama aprašyti dydžius, kuriems gali būti suteikta vektorinė interpretacija:

* Geometrijoje kalbama apie vektoriaus, jungiančio tašką su koordinatų pradžią amplitudę arba ilgį,
* Funkcinėje analizėje kalbama apie funkcijų skleidinių ortogonaliomis funkcijomis amplitudės arba koeficientus,
* Kompleksinių skaičių teorijoje yra kalbama apie kompleksinio skaičiaus amplitudę.

Amplitudės apibrežimai
----------------------

Sinuso dėsniu kintanti įtampa.  
1 = Viršūnės amplitudė,  
2 = Bendra amplitudė,  
3 = Kvadrato vidurkio amplitudė,  
4 = Bangos periodas
### Viršūnės amplitudė

Viršūnės amplitudė yra apibrėžiama kaip skirtumas tarp dydžio vertės osciliacijos (svyravimo) viršūnėje ir sistemos ramybės būsenoje. Kitais žodžiais, tai yra didžiausias nuokrypis nuo kažkokios vidutinės simetriškų periodinių bangų (sinusoidinės, stačiakampės arba pjūklinės) vertės.

### Bendra amplitudė

Bendra amplitudė yra apibrėžiama kaip skirtumas tarp dydžio didžiausios ir mažiausios verčių osciliacijos metu. Bendra amplitudė yra matuojama specialaus prietaiso pagalba arba vizualiai stebint bangą oscilografo ekrane.

### Kvadrato vidurkio amplitudė

Vidutinė kvadratinė amplitudė (angl. *Root mean square*) yra paplitusi elektonikoje sąvoka: ji yra apibrėžiama kaip kvadratinė šaknis iš dydžio kvadrato vidurkio.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Fazė
* Intensyvumas

Vikižodynas
| Verseka |
| --- |
| Verseka ties Krūminių užtvanka Verseka ties Krūminių užtvanka |
| **Ilgis** | 47,6 km |
| **Baseino plotas** | 384,4 km² |
| **Vidutinis debitas** | 2,62 m³/s |
| **Ištakos** | Dailidžių apylinkės |
| **Žiotys** | Merkys |
| **Šalys** | Lietuva |

**Verseka** – upė pietryčių Lietuvoje, Šalčininkų ir Varėnos rajonuose; Merkio kairysis intakas. Prasideda Dailidžių kaimo apylinkėse, Baltarusijos pasienyje. Aukštupyje teka į vakarus, už Eišiškių pasuka į šiaurės vakarus, vingiuoja Dainavos girios rytiniu pakraščiu. Įteka į Merkį 77 km nuo jo žiočių, ties Mielupiais.

Upė Eišiškėse
Malūnas prie Versekos tarpukaryje
Intakai: Dumblė, Prūdelis, Turė, Pasgrinda, Blanka (kairieji), Aklianka, Nedilė, Juodupė, Taurupis (dešinieji). Vaga daug kur sureguliuota. Vidutinis nuolydis 111 cm/km. Versekos slėnyje įrengta keletas tvenkinių: Padvarionių (39,6 km nuo žiočių, 48,4 ha), Eišiškių HE (22,3 km nuo žiočių, 128,6 ha), Krūminių (7,5 km nuo žiočių, 53 ha).

Gyvenvietės prie Versekos: Versekėlė, Dailidės, Padvarionys, Eišiškės, Starka, Verseka, Paversekis, Krūminiai.

Upėvardžio etimologija siejama su žodžiais *verstis* („ristis bangomis"), *virsti* („griūti, veržtis pro tarpą"); taip pat plg. latv. *vērst* „lenkti, sukti, kreipti", ide. *\*u̯er-* „sukti, lenkti".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Verseka (Merkys)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. 490 psl.
3. ↑
4. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Kvietinių herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2013-09-13* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Kvietinių herbas** – pagrindinis Kvietinių kaimo ir Dauparų-Kvietinių seniūnijos (Klaipėdos rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

Aprašas
-------

Herbo mėlyname skyde vaizduojamas aukso spalvos kviečių vainikas, supintas iš keturių dalių, simbolizuoja darną ir žemdirbystę.

Į Lietuvos heraldikos komisiją derinti heraldikos simbolikos kartu su seniūne vyko Kvietinių bendruomenės atstovai Danguolė Daubarytė ir Rolandas Bernotas. Buvo nuspręsta, kad herbe turėtų atsispindėti kviečių tema − pagal kaimo pavadinimą.

Istorija
--------

2013 m. rugsėjo 13 d. Lietuvos Respublikos Prezidentė herbą patvirtino dekretu Nr. 1K-1562. Herbo etalono autorius – Juozas Galkus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aušra Norvilienė. Kvietiniuose nupintas vienybės vainikas. Archyvuota kopija 2021-08-28 iš Wayback Machine projekto. 2014-05-29, Klaipedos-r.lt (tikrinta 2021-08-28).
2. ↑  LR Prezidento dekretas Nr. 1K-1562
3. ↑  Lietuvos miestų, miestelių, kaimų herbai ir vėliavos. Archyvuota kopija 2021-09-01 iš Wayback Machine projekto. Archyvai.lt (tikrinta 2021-09-01).
Koordinatės: 54°19′6″ š. pl. 23°14′14″ r. ilg.﻿ / ﻿54.31833°š. pl. 23.23722°r. ilg.﻿ / 54.31833; 23.23722


| Sangrūdos tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Kalvarijos savivaldybė) |
| Plotas | 0,063 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,55 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,5 m |
| Didžiausias gylis | 5,7 m |
| Įteka | Gasda |
| Išteka | Gasda |

**Sangrūdos tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kalvarijos savivaldybėje, 10,5 km į pietus nuo Kalvarijos, Sangrūdos gyvenvietės pietrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Gasdos upę (Kirsnos intakas) 10,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,58 km, plotis – iki 0,22 km. Yra 5 a sala. Altitudė 132,5 m. Krantai vietomis aukštoki. Rytinis ir pietinis krantai užpelkėję, apaugę miškeliais. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Navininkų kaimas ir piečiau stūkso Navininkų piliakalnis. Tvenkinio užtvanka eina kelias  **2616**  Kalvarija–Sangrūda–Mockai .

Tvenkinys įrengtas 1975 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| **Marija GripėMaja Stina Walter** |
| --- |
|  |
| Marija Gripė 1968 m. |
| Gimė | 1923 m. liepos 25 d.Vaksholmas, Švedija |
| Mirė | 2002 m. sausio 28 d. (94 metai)Reningė, Stokholmo lėnas, Švedija  |
| Tautybė | švedė |
| Sutuoktinis (-ė) | Heraldas Gripė |
|  |
| Veikla | vaikų rašytoja |
|  |
|  **Vikiteka** | Maria Gripe |

**Marija Gripė** (šved. *Maria Gripe*, 1923 m. liepos 25 d. – 2007 m. balandžio 5 d.) – švedų rašytoja, kūrusi vaikams ir paaugliams. 1974 m. Gripei įteiktas prestižinis vaikų literatūros apdovanojimas – Hanso Kristiano Anderseno medalis.

Biografija
----------

Gimė Vaksholmo miestelyje, netoli Stokholmo. Būdama šešerių metų persikėlė į Erebru, kur baigė mokyklą. Stokholmo universitete studijavo filosofiją, religijų istoriją. 1946 m. ištekėjo už dailininko Heraldo Gripės, kuris vėliau iliustravo rašytojos knygas.

Gripė kaip rašytoja debiutavo 1954 m. Nuo 1963 m. gavo ne vieną apdovanojimą.

Kūryba
------

Kūryba labai jautri, poetiška, netgi melancholiška. Vyraujanti knygų tema – vaiko ir paauglio asmenybės brendimas, savarankiškumas, savivoka. Gripės kūriniuose besąlygiškai tikima vaiko intelektinėms galimybėmis.

Gripės kūryboje nemažai mistinių detalių, siužetai pakankamai klaidūs. Kai kurių kritikų nuomone, Gripės kūryba skirta ne jaunesniojo amžiaus skaitytojams, o suaugusiems.

Šaltiniai
---------

* Kęstutis Urba. *Šeši H. K. Anderseno medaliai: literatūriniai portretai.* Kaunas: Šviesa, 1998.

Nuorodos
--------

* Didžioji M. Gripės paslaptis. *Rubinaitis*, 2009 m. Archyvuota kopija 2016-06-03 iš Wayback Machine projekto.
* Informacija puslapyje rašyk.lt
| Taksinmaharato nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Pangahnojo krioklys. Pangahnojo krioklys. |
| **Vieta:** | Tailandas |
| 

Žemėlapis rodantis Taksinmaharato nacionalinis parkas vietą.Taksinmaharato nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 16°51′14″ š. pl. 98°51′16″ r. ilg.﻿ / ﻿16.85389°š. pl. 98.85444°r. ilg.﻿ / 16.85389; 98.85444Koordinatės: 16°51′14″ š. pl. 98°51′16″ r. ilg.﻿ / ﻿16.85389°š. pl. 98.85444°r. ilg.﻿ / 16.85389; 98.85444 |
| **Plotas:** | 149,00 km² |
| **Įkurtas:** | 1981 |

**Taksinmaharato nacionalinis parkas** (taj. อุทยานแห่งชาติ ตากสินมหาราช) – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Tako provincijoje. Parkas įkurtas 1981 m. gruodžio 23 d. o nuo 1986 m. pavadintas karaliaus Taksino vardu.

Vieta
-----

Parkas užima 149,00 km² ir apima kalnuotas Mesoto (Mae Sot) apylinkėse, 15 km į vakarus nuo Tako.

Flora ir fauna
--------------

Taksinmaharato nacionaliniame parke vyrauja lapuočių, mišrūs ir visžalis miškai.
Iš retų augalų parke sutinkama: briaunotasis sparnūklis (Anisoptera costata), birminis auksūnas (Baccaurea ramiflora), raudonasis indenis ir kt.

Briaunotasis sparnūklis – didžiausias Tailando medis (Ton Krabak Yai).
Parke gyvena: Indinis zambaras, Indijos muntjakas, palminis musangas, Malajinė civeta, Indijos muntjakas, šernas, dvispalvė ratufa, mangustas, (Tupaia belangeri) ir kt. Parke gyvena įvairių rūšių paukščiai: storasnapis žaliasis karvelis (Treron curvirostra), (Dicrurus leucophaeus), vikšralesis (Pericrocotus flammeus), biulbiulis (Pycnonotus aurigaster), volungė (Oriolus chinensis), didysis ūsys (Megalaima virens), (Cacomantis merulinus), šelmeninė kregždė, didysis kukalis (Centropus sinensis), apuokėlis (Otus bakkamoena), (Cinnyris jugularis), (Zosterops palpebrosus) ir kt.

Įžymiausios vietos
------------------

* Tonkrabakjai (Ton Krabak Yai) (taj. ต้นกระบากใหญ่) briaunotasis sparnūklis – didžiausias Tailando medis.
* Sammuenthungo (Sam Muen Thung), Pangahnojo (Pang Ah Noi), Pangahjo (Pang Ah Yai), Mejapa (Mae Ya Pa) ir Fakhao-Fadaengo (Pha Khao-Pha Daeng) kriokliai.

Išnašos
-------

1. ↑  Tupaia belangeri Archyvuota kopija 2010-06-14 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Dicrurus leucophaeus Archyvuota kopija 2011-08-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Cacomantis merulinus Archyvuota kopija 2009-08-17 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Cinnyris jugularis Archyvuota kopija 2014-01-12 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Zosterops palpebrosus Archyvuota kopija 2011-08-11 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Parko svetainė Archyvuota kopija 2013-05-23 iš Wayback Machine projekto.
* Tailando nacionaliniai parkai Archyvuota kopija 2013-05-23 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Platyhelminthes** |
| --- |
| Kiaulinis kaspinuotis (Taenia solium)Kiaulinis kaspinuotis (*Taenia solium*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Plokščiosios kirmėlės  *( Platyhelminthes)* |

 |

**Plokščiosios kirmėlės** (*Platyhelminthes*) – bestuburių gyvūnų tipas. Tai daugialąsčiai gyvūnai, turintys dvišalę kūno simetriją. Jų audiniai ir organai išsivystė iš trijų gemalinių lapelių: ektodermos, entodermos ir mezodermos. Dėl prisitaikymo šliaužioti substratu kūno viršutinė pusė priplota prie apatinės, o tarpas užpildytas parenchima. Išsivysčiusios raumenų, virškinimo, šalinimo, nervų ir lytinė sistemos.

Virškinimo sistema yra arba jos nėra. Jai esant, ji sudaryta iš ektoderminės vidurinės žarnos, paprastai besibaigiančios aklai. Šalinimo sistema protonefridinio tipo.

Nervų sistema paprastai sudaryta iš paprastai porinių ganglijų ir išilginių nervinių kamienų, išsidėsčiusių meridialiai, sujungtų skersinėmis jungtimis- komisūromis, sudarančiomis sudėtingą nervinį raizginį.

Lytinė sistema hermafroditinė. Jos sandara gana įvairi ir sudėtinga. Vystymasis tiesioginis, su metamorfoze arba sudėtingas su kartų ir šeimininkų kaita.

Gyvena jūrose ir gėluose vandenyse, taip pat dirvoje. Apie 80 procentų plokščiųjų kirmėlių yra parazitai.

Žinoma apie 18500 rūšių.

4 plokščiųjų kirmėlių klasės:

* Klasė. Blakstienotosios kirmėlės (*Turbellaria*)
* Klasė. Kaspinuočiai, arba **Cestodai** (*Cestoda*)
* Klasė. Monogenėjos (*Monogenea*)
* Klasė. Siurbikės (*Trematoda*)
Koordinatės: 56°08′56″š. pl. 25°08′17″r. ilg.﻿ / ﻿56.148816°š. pl. 25.138149°r. ilg.﻿ / 56.148816; 25.138149


|  |
| --- |
| **Kvetkų pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Kvetkų pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
|  |
| **Adresas** | Vytauto g. 10, Kvetkai |
| **Direktorius(-ė)** | Sigutė Kvetkienė |
| **Mokinių skaičius** | 74 |
| **Įkūrimo data** | 1865 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | 53 |
| **Pedagogų skaičius** | 10 |

Nuo stadiono pusės
**Biržų rajono Kvetkų pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Biržų raj. Kvetkuose, vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190045779. Filialas:

Istorija
--------

Mokykla įkurta 1865 m. Nuo 1947 m. septynmetė mokykla, nuo 1961 m. aštuonmetė mokykla, nuo 1989 m. devynmetė mokykla, nuo 1999 m. dešimtmetė mokykla. 1964 m. pastatytas priestatas, dabartinės mokyklos pastatas, 1987 m. baigta sporto salės ir administracinio priestato statyba. Nuo 1994 m. mokykla turi finansinį savarankiškumą.

2000 m. išleista pirmoji dešimtokų laida, 2004 m. išleista 50-oji abiturientų laida. 

2013 m. reorganizuota į Papilio pagrindinės mokyklos Kvetkų pradinio ugdymo skyrių.

Direktoriai
-----------

* 1998 m. Danutė Martinkėnienė;
* 2003 m. Sigutė Kvetkienė.

Mokyklos himnas
---------------

Šimtametėm šakom apsigobus,
Nemunėlio vilnies išprausta,
Šalia kelio lyg gulbė baltuoja
Mūs mieloji Kvetkų mokykla.
Priedainis:

Tad skambėk ir aidėk, sutartine,
Mūs moksleiviškų metų daina,
Kai mes rankom tvirtai susikibę,
Vėl sugrįžtam siaura gatvele.
Prie mokyklinių durų žilvitis
Moja, kviečia sparnuotom šakom.
Kas Rugsėjį jis mus pasitinka,
O Gegužy nuliūdęs kažko…
Čia pažinome pirmąją raidę,
Žodį „mama" išmokom sudėt.
O gal kartais ir pirmąją meilę
Kur kertelėj norėjom paslėpt.
Žodžiai B. V. Obolevičienės, muzika V. Macienės

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-11-13 iš Wayback Machine projekto.

* Bronius Kviklys „Mūsų Lietuva", II t. Vilnius,1999, 192 p;
* MLTE. II t. Vilnius, 1968, 272 p;
* TLE. II t. Vilnius, 1986, 460 p.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė [neveikianti nuoroda].
|  |
| --- |
| Sangų kalba *yângâ tî sängö* |
| Kalbama | Centrinės Afrikos Respublika, Čadas, Kongo DR |
| Kalbančiųjų skaičius | 1,6 - 5 mln. |
| Kilmė | kreolų kalbos    pagrįstos ngbandžių kalba     **sangų kalba** |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Centrinės Afrikos Respublikos vėliava Centrinės Afrikos Respublika |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | sg |
| ISO 639-2 | sag |
| ISO 639-3 | sag |

**Sangų kalba** – Centrinėje Afrikos Respublikoje plačiai paplitusi kreolinė kalba. Susidarė ngbandžių kalbos pagrindu, yra nemažai prancūziškų skolinių. Vienokiu ar kitokiu lygiu šią kalbą moka iki 5 mln. žmonių, tačiau kaip gimtoji kalba ji daugiausiai vartojama miestuose, o kaimuose vyrauja vietinės genčių kalbos, sangų kalba vartojama tik tarpusavio susibendravimui.

Kalba daugiausia šnekamoji, prancūziškų žodžių santykis dažnai priklauso nuo kalbėtojo socialinio statuso. Sangų kalba turi ir rašytinį variantą. Jo raidyną sudaro priebalsiai p, b, t, d, k, g, kp, gb, mb, mv, nd, ng, ngb, nz, f, v, s, z, h, l, r, y, w; 7 oriniai balsiai a, e, ɛ, i, o, ɔ, u iš kurių 5 gali būti tariami nazalizuotai i, a ɛ ɔ u. Kalba turi tris tonus: žemą, vidutinį ir aukštą: žemo tono raidės rašomos (e), vidutinio (ë), aukšto (ê).

Nuorodos
--------

* sag Duomenys apie kodu „sag" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Sangų kalba***
| **Aleksandras Gorinas** |
| --- |
| Gimė | 1940 m. lapkričio 10 d. (82 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Galinda |
| Vaikai | Arijus, Aušra |
|  |
| Veikla | gydytojas, UEFA futbolo teisėjas, Lietuvos ir Birštono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* TSKP,
* 1995 m. Lietuvos centro sąjunga,
* 2006 m. Pilietinės demokratijos partija
* 2010 m. Darbo partija
 |
|  |
| Alma mater | 1967 m. Kauno medicinos universitetas |

**Aleksandras Gorinas** (g. 1940 m. lapkričio 10 d. Kaune) – gydytojas, UEFA futbolo teisėjas, Lietuvos ir Birštono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1967 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas. 1970 m. sanatorijos „Versmė" vyr. gydytojas, 1973 m. futbolo komandos „Versmė" vadovas. 1995 m. UAB „Alisota" vadovas, VšĮ „Lietuvos futbolo fondas" direktorius.

Dirbdamas Elektrėnuose, žaidė vietinėje „Energijos" futbolo komandoje. A. Gorinas nuo 1978 m. teisėjavo futbolo varžybose. Nuo 1981 m. teisėjavo SSRS žemesniųjų, nuo 1987 m. – aukščiausiosios lygos komandų varžybose. Buvo LFS teisėjų kolegijos pirmininkas, Pabaltijo čempionato vyr. teisėjas.

TSKP narys, 1995 m. Lietuvos centro sąjungos, nuo 2006 m. Pilietinės demokratijos partijos, 2010 m. Darbo partijos narys. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Birštono savivaldybės tarybos narys.

Birštono sporto tarybos narys. Sutuoktinė Galinda, vaikai Arijus, Aušra.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytas Jančiauskas, Gediminas Kalinauskas, Rimantas Turskis, Liuda Mikutienė. „Lietuvos studentų futbolo raida (1924–2009)". – Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla, Vilnius, 2010. ISBN 978-9955-20-551-7. // 398 p.
2. 1 2  Kurorto reikalai ir futbolas ėjo lygia greta…. Gyvenimas.eu. Nuoroda tikrinta 2021-06-02.
3. ↑   Gediminas Kalinauskas. „Lietuvos futbolo raida (1905–2018)". – 2020 m. // 2991 p.
4. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-12 iš Wayback Machine projekto.
| **Aculepeira** |
| --- |
| Ąžuolalapis verpstūnas (*Aculepeira ceropegia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Vorai  *( Araneae)* |
| Šeima: | Kryžiuočiai  *( Araneidae)* |
| Gentis: | Verpstūnai  *( Aculepeira)* |

 |

**Verpstūnai** (*Aculepeira*) paplitęs ir Lietuvoje.

Dydis: patelė 12-14, patinėlis – 7-8 mm. Galvakrūtinė rausvai ruda, akių sritis ir šonai šviesesni. Krūtinė tamsiai ruda. Cheliceros ir kojos šviesiai rudos. Pilvelis išilgai ovalinis, paprastai rausvas, raudonai rudas ar juodas, abiejuose galuose nusmailėjęs, viršutinėje pusėje su gelsvu ąžuolo lapo piešiniu.

Veisiasi vasarą. Rezga apskritą tinklą, kuris būna apie 50 cm virš žemės.

Gyvena ant žemų krūmų, žolių, tvorų. Mėgsta atviras, saulėtas vietas.

Šaltiniai
---------

* Aculepeira ceropegia (Walckenaer, 1802): iš Lietuvos vorai Archyvuota kopija 2007-03-13 iš Wayback Machine projekto.

Ąžuolalapis verpstūnas
**Specialiosios paskirties įmonės (SPĮ)** (angl. *special purpose entity, SPE; special purpose vehicle, SPV*) paskirtis – perimti steigėjo riziką, nepažeidžiant jo pagrindinio verslo prestižo, pagerinti steigėjo finansines ataskaitas, gauti paskolas ar restruktūrizuoti skolas. SPĮ pelnas arba nuostoliai gali būti neįtraukti į steigėjo ataskaitas, tačiau su viena esmine sąlyga – jei jos valdyme dalyvauja ir kiti, nepriklausomi subjektai, atliekantys „saugiklio" ir stebėtojo funkcijas. SPĮ iš esmės turi atitikti tris kriterijus – bent trys procentai jos akcijų turi priklausyti nepriklausomam investuotojui, steigėjas negali pats valdyti SPĮ ir nėra atsakingas už tokios įmonės pelną ar nuostolius. Tokios Specialiosios paskirties įmonės apsaugo jų steigėjus nuo finansinės rizikos, susijusios su dinamiška rinkos prigimtimi, ir daugeliu atvejų leidžia išvengti mokesčių mokėjimo. Be to, jos nėra laikomos dukterinėmis įmonėmis, kurioms yra taikomi kitokie apskaitos reikalavimai.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Struktūrinių investicijų įmonė

Išnašos
-------

1. ↑  Verslo Klasė – ENERGETIKOS KARALIAUS ŽLUGIMAS[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Čapala |
| --- |
|  |
| Vieta | Meksika |
| Plotas | 1100 km² |
| Kilmė | tektoninė |
| Vidutinis gylis | 4,5 m |
| Didžiausias gylis | 10,5 m |
| Įteka | Lerma, Sula, Uarača, Dueras |
| Išteka | Santjagas |
|  |
|  Vikiteka | Čapala |

**Čapala** (isp. *Lago de Chapala*) – didžiausias natūralus, gėlavandenis Meksikos ežeras. Telkšo centrinėje šalies dalyje, Chalisko ir Mičoakano valstijose, 1524 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis rytų-vakarų kryptimi 80 km, plotis 18 km. Ežeras seklus, didžiausias gylis tesiekia 10,5 m. Čapalos ežerą maitina Lermos, Sulos, Duero, Uaračos upės, prasidedančios aplinkiniuose kalnuose, o išteka Santjagas, kuris ežero vandenis neša į Ramųjį vandenyną. Ežere yra dvi nedidelės salos.

Čapalos ežero vanduo intensyviai naudojamas žemdirbystės reikmėms, bei tiekiamas 45 km į šiaurės vakarus esančiam Gvadalacharos didmiesčiui. Prie ežero įsikūrę Čapalos, Okotlano, Chokotepeko miestai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Lietuvos Metrika
**Lietuvos Metrika** – XIV a. pab. – XVIII a. pab. laikotarpio LDK dokumentų archyvas, susidaręs dėl Lietuvos didžiojo kunigaikščio kanceliarijos veiklos. Iki šių dienų išliko virš 600 dokumentų įrašų knygų. Tai vienas svarbiausių LDK istorijos šaltinių. Lietuvos Metriką sudaro įvairūs teisiniai aktai – Lietuvos didžiojo kunigaikščio privilegijos bajorams, LDK sritims bei miestams, bajorystės, įvairių pareigybių ir žemių valdų suteiktys, diplomatiniai, finansiniai dokumentai, teismų sprendimai, korespondencija.

Pagrindinė dalis išlikusių Lietuvos Metrikos knygų šiuo metu saugoma Maskvoje, Rusijos valstybės senųjų aktų archyve (РГАДА). 1920 m. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartyje buvo numatyta Lietuvos Metriką grąžinti Lietuvai, tačiau vėliau sovietai savo pažado nevykdė. Dabar Lietuvoje saugomos jų mikrofilmų kopijos.

Istorija
--------

Iki XVI a. pradžios Lietuvos Metrika buvo laikoma Trakų pilyje. Metrikos originalios knygos pradingo Švedų tvano metu Vilniaus Žemutinėje pilyje, o 1594–1607 metais LDK kanclerio Leono Sapiegos pavedimu perrašytos kopijos išvežtos iš Vilniaus 1655 metais, prieš miestą užimant rusams. Kelionėje dalis knygų pradingo, kita dalis saugota Nesvyžiuje. XVIII a. antroje pusėje Metrika buvo pervežta į Varšuvą. Po Trečiojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo dalis knygų pervežta į Sankt Peterburgą, vėliau į Maskvą. 1921 m. dalis knygų iš Maskvos perduota Lenkijai ir saugoma Varšuvoje.
| **Vladas Bublys** |
| --- |
| Gimė | 1903 m. spalio 12 d.Narbučiai, Svėdasų valsčius |
| Mirė | 1985 m. gruodžio 28 d. (82 metai)Birminghemas, Mičigano valstija |
| Vaikai | Algimantas Bublys |
|  |
| Veikla | Lietuvos agronomas, agronomijos daktaras, JAV lietuvių visuomenės veikėjas. |

**Vladas Bublys** (1903 m. spalio 12 d. Narbučiai, Svėdasų valsčius – 1985 m. gruodžio 28 d. Birminghemas, Mičigano valstija) – Lietuvos agronomas, agronomijos daktaras, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1934 m. baigė žemės ūkio akademiją Dotnuvoje. 1947 m. baigė Bonos universitetą, agronomijos daktaras.

1933-1941 m. agronomas. 1938–1944 m. bendrovės „Lietūkis" tarybos narys. 1940 m. Tauragės žemės ūkio skyriaus viršininkas ir Lietuvių repatriacijos iš Vokietijos komisijos pirmininkas. 1941-1944 m. bendrovės „Pienocentras" direktorius. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Bodensverderyje su kitais suorganizavo lietuvių pabėgėlių stovyklą.

1949 m. persikėlė į JAV. Iki 1969 m. dirbo „Ford Motor" bendrovėje Detroite. Su kitais Soutfilde (netoli Detroito) įkūrė šeštadieninę lituanistinę „Žiburio" mokyklą. Bendrojo Amerikos lietuvių fondo narys. Vienas „Dainavos" jaunimo stovyklos steigėjų, jos valdybos ir tarybos narys.

Sūnus Algimantas Bublys.

Bibliografija
-------------

* Žemės ūkio gamybinė kooperacija nepriklausomoje Lietuvoje 1920–1940 metais, su kt. 1972 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vladas Bublys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 544 psl.
Čangpų piemenaitė
Čangpų šeima
**Čangpai** – klajoklių-piemenų tauta, gyvenanti Čangtango plynaukštėje, šiaurės vakarų Tibeto regione, kurios dalis dabar apima Kinijos Tibeto autonominio regiono šiaurinę dalį, taip pat dalį Qinghai provincijos bei Ladako rajono Indijoje.

Atšiauriausios Čangtango vietos yra negyvenamos, tačiau laikoma, kad regione gyvena apie 0,5 mln. klajoklių, identifikuojančių save su tibetiečiais, bet kalbančių atskira Čangtango kalba. Centriniai tibetiečiai juos įvardina kaip *čangpa* (t. y. „šiaurės žmonės") arba *drukpa* („klajokliai"). Dabartinėje KLR jie įskaičiuojami į oficialią tibetiečių etninę grupę. Jie išpažįsta tibeto budizmą.

Čangpai praktiškai nedirba žemės, o visas jų ūkis paremtas gyvulininkyste: jakų, jų mišrūnų, Tibeto ponių (kjangų), avių bei Čangtango ožkų auginimu. Jie priversti migruoti dėl to, kad reikia keltis į vis naujas ganymo vietas, tačiau jų migracijos keliai yra aiškiai nustatyti ir jie nuolat sugrįžta į tas pačias vietas. Migracijų laiku čangpai gyvena jako vilnos palapinėse, bet yra ir pastovesnių, žieminių gyvenviečių.

Čangpų mityba paremta mėsos ir pieno produktais. Jie yra išradę daugybę maisto konservavimo metodų, leidžiančių išsaugoti produktus ilgu žiemos laikotarpiu. Jų gyvenime labai svarbi prekyba, kadangi daugybės gyvenimui reikalingų produktų jie nepasigamina patys. Jie keičia druską, vilną, mėsą į grūdus, įrankius, indus.

Tibetą prijungus prie KLR, apie 3500 čangpų pabėgo iš gimtųjų vietų į Indijos kontroliuojamą Čangtango pusę. 1977 m. jie buvo apgyvendinti 9 gyvenvietėse.

Nuorodos
--------

* Cat Vinton nuotraukų galerija[neveikianti nuoroda]
| **Aleksandras Indriulaitis** |
| --- |
| Gimė | 1934 m. gruodžio 20 d.Šiauliai |
| Mirė | 2018 m. gruodžio 25 d. (84 metai)JAV |
| Palaidotas (-a) | Rokantiškių kapinėse |
|  |
| Veikla | Lietuvos menotyrininkas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas,Vilniaus dailės institutas |

**Aleksandras Indriulaitis** (1934 m. gruodžio 20 d. Šiauliuose – 2018 m. gruodžio 25 d. JAV) – Lietuvos menotyrininkas, Visuotinės lietuvių enciklopedijos, Kultūros paminklų enciklopedijos straipsnių autorius, dailininkas.

Biografija
----------

1958 m. baigė lietuvių kalbos ir literatūros studijas VU istorijos-filologijos fakultete. 1966 m. Vilniaus dailės institute įgijo dailės istoriko specialybę.

Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Pagrindinė darbo kryptis – dailės palikimo aiškinimas, paminklų apskaita, jų apsaugos metodika. Publikavo medžiagą apie dailės paminklus ir dailininkų kūrybą. Buvo ilgametis vadovas ekspedicijose dailės paminklams tirti. Savo žiniomis prisidėjo nustatant meninę vertę tūkstančiams dailės paminklų nuo XVI a. esančių įvairiose šalies vietovėse.

Svarbiausi straipsniai paskelbti Visuotinėje lietuvių enciklopedijoje, Kultūros paminklų enciklopedijoje, Lietuvos archyvuose, kultūros leidiniuose „Literatūra ir menas", „Kultūros barai", „Savastis" ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Autorius (-ė) Aleksandras Indriulaitis, *Visuotinė lietuvių enciklopedija*
2. 1 2 3  In memoriam ALEKSANDRAS INDRIULAITIS *bns.lt*
| Marhamatasuzb. *Marhamat, Марҳамат* |
| --- |
| 

MarhamatasMarhamatas

40°30′0″ š. pl. 72°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.50000°š. pl. 72.33333°r. ilg.﻿ / 40.50000; 72.33333﻿ (Marhamatas)Koordinatės: 40°30′0″ š. pl. 72°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.50000°š. pl. 72.33333°r. ilg.﻿ / 40.50000; 72.33333﻿ (Marhamatas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Uzbekijos vėliava Uzbekija |
| **Vilajetas** | Andižano vilajetas |
| **Rajonas** | rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1974 (miesto teisės) |
|  |
| **Gyventojų** (1991) | 11 200  |
| **Altitudė** | 600 m |

**Marhamatas** (iki 1974 m. vadintas rus. *Русское Село* − „Rusiškas kaimas") − miestas Andižano vilajeto Marhamato tumane (Uzbekija). Tumano centras. Miesto teises gavo 1974 m. Yra už 25 km nuo Asakės (rus. *Ассаке*) geležinkelio stoties. 

Mieste yra elektrotechnikos gamykla, audimo fabrikas.

Beveik visos rusų ir ukrainiečių gyvenvietės buvo įkurtos šiaurinėse, šiaurrytinėse ir rytinėse Ferganos slėnio priekalnėse, kur žemės ūkio sąlygos buvo artimos rusų ir ukrainiečių valstiečiams įprastoms, čia buvo galima užsiimti žemdirbyste be dirbtinio drėkinimo. Tačiau Russkoje Selo (būsimas Marhamatas) buvo įkurtas vietoj kelių kišlakų, ir naujakuriai čia gavo daug laistomų žemių.

Nuorodos
--------

1. ↑  Мархамат
2. ↑  Софья Губаева (1991) Население Ферганской долины в конце XIX - начале XX вв. (этнокультурные процессы)
| Centrinių Andų kultūra:Chancay |
| --- |
|  |
| Šalis | Peru (vidurinė Kosta) |
| Tautos |  |
| Kalba | kingnamų kalba |
| Laikotarpis | XIII a. - 1470 m. |
|  |
|  |

**Čankajaus kultūra** (isp. *Cultura Chancay*) - ikikolumbinė Senovės Peru kultūra, gyvavusi vidurinėje Kostoje, dabartinio Limos departamento šiaurinėje dalyje, į šiaurę nuo Limos miesto. Jos kultūrinis centras buvo prie Čankajaus upės, kas ir davė pavadinimą visai kultūrai. Kita svarbi upė buvo Čiljonas.

Raida
-----

Čankajaus kultūra apėmė dalį senosios Limos kultūros teritorijų. Ši lokali kultūra susiformavo po to, kai IX a. Vario kultūra atitraukė savo įtaką iš buvusių provincijų. Po to kurį laiką regioną valdė Čimu kultūros valstybė Čimoras, kol apie XIII a. pietinėse Čimoro provincijose atsirado prielaidos išsivystyti autonomiškai kultūrai. 

Piečiau nuo Čankajaus buvo Ičmos kultūra, o šiaurėje klestėjo Čimu. Tikriausiai kultūroje egzistavo tam tikro lygio politinė konsolidacija, kur bendruomenių viršūnėje stovėjo kurakai. 

Apie 1470 m. kultūros teritorijas nukariavo Inkų imperija, kuri įjungė ją į Činčasuju provinciją.

Bruožai
-------

Čankajaus kultūros indėnai vertėsi žvejyba ir žemdirbyste, statė sudėtingus irigacinius įrenginius. Svarbiausios jų gyvenvietės buvo *Lauri, Lumbra, Tambo Blanco, Pasamano, Pisquillo Chico*, *Tronconal*. Architektūrai būdinga statyba iš nedegtų plytų (isp. *adobitos*), kurios kai kuriais atvejais derinamos su degtomis arba akmeniu.

Gyvenvietėse jau buvo specializuoti amatinkai, kurie užsiėmė vietos menų: keramikos, tekstilės, aukso dirbinių, medžio drožinių gamyba.

Čankajaus tekstilė buvo labai aukšto lygio: čia naudota medvilnė, linas, plunksnos. Išvystyti labai dailūs ir sudėtingi ornamentai, tarp kurių ypač dažni žuvų, zoomorfiniai, geometriniai motyvai.

Keramikai būdingi juodi piešiniai ant šviesaus fono. Ant vazų aptinkami maždaug 400 ornamentų tipų, kurie tikriausiai turėjo tam tikras prasmes. Ypač būdingas kultūros elementas - figūrėlės kučimilko (isp. *cuchimilco*), vaizduojančios žmones, išskėtusius rankas į šonus. Manoma, kad jos galėjo sergėti nuo piktųjų dvasių, todėl dažnai aptinkamos (beveik visada poromis) kapuose.

Nuorodos
--------

* Čankajaus kultūra (isp.)

* TekstilėTekstilė
* VazaVaza
* KučimilkoKučimilko

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Čankajaus kultūra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RCentrinių Andų kultūros |
| --- |
|  |
| Ankstyvoji tarpinė grandis | 
 Viku **·**  Salinaras **·**  Viru **·**  Močė **·**  Lima **·**  Parakasas **·**  Naska **·**  Kachamarka **·**  Rekuajus **·**  Uarpa |  |
|  |
| Vėlyvoji tarpinė grandis | 
 Sikanas **·**  Čimu **·**  Čankajus **·**  Ičma **·**  Činča **·**  Čačapojasas **·**  Kachamarka **·**  Huankai **·**  Kilkė **·**  Ajarmakai  **·**  Kuskas **·**  Čankai  |
|  |
| Hegemonijos | 
Čavino kultūra (XI-VI a. pr. m. e.) **·**  Varis (VI-X a.) **·**  Inkai (XV-XVI a.) |

 |
**Vladas Bartusevičius** (1927 m. vasario 5 d. Svyriai, Minsko sr. – 1982 m. kovo 10 d. Vilnius) – lietuvių dirigentas, folklorininkas, TSRS valst. Premijos laureatas, LTSR liaudies artistas, valstybinės Filharmonijos vyr. režisierius.

Biografija
----------

Mokėsi Vievio ir Vilniaus gimnazijose. Kurį laiką dainavimo sugebėjimus lavino Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje. 1945 m. priimtas į „Lietuvos" dainų ir šokių ansamblį, kuriame grojo birbyne, reiškėsi kaip choro solistas.1952 m. baigė Lietuvos konservatoriją (P. Samuičio ir J. Švedo klases).

1952–1962 m. Vilniaus universiteto dainų ir šokių ansamblio, 1962–1972 m. ansamblio „Lietuva" meno vadovas. 1972–1982 m. Lietuvos filharmonijos vyr. režisierius. Nuo 1965 m. Lietuvos dainų švenčių vyr. dirigentas. Su ansambliu „Lietuva" gastroliavo Austrijoje, Didžiojoje Britanijoje, Indijoje, Japonijoje, Kanadoje, Prancūzijoje, Suomijoje ir kitur.

Bibliografija
-------------

* Liaudies meno baruose, 1983 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  [Juozas Baltušis. Vietoj dienoraščio. 1976-1983. 1043 psl. ISBN 978-609-480-116-7]
2. ↑  Petras Juodelė. Vlado Bartusevičiaus kūrybinis fenomenas. Muzikos barai, 2007 02 11
3. ↑  Arvydas Karaška. *Vladas Bartusevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 686 psl.
| **Mari Kiviniemi** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1968 m. rugsėjo 27 d. (54 metai)Seinejokis |
| Tautybė | suomė |
| Sutuoktinis (-ė) | Juha Louhivuori |
|  |
| Veikla | Suomijos politikė |
| Pareigos | buvusi Suomijos ministrė pirmininkė (2010-2011 m.) |
|  |
| Alma mater | Helsinkio universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Mari Kiviniemi |

**Mari Johanna Kiviniemi** (g. 1968 m. rugsėjo 27 d. Seinejokyje, Pietų Pohjanma) – suomių politikė, buvusi Suomijos ministrė pirmininkė (2010–2011 m. birželio mėn.).

Biografija
----------

Helsinkio universitete baigė ekonomikos ir politologijos studijas. 1995 m. pirmą kartą išrinkta į Eduskuntą (Suomijos parlamentą). 2004 m. tapo ministro pirmininko Matti Vanhaneno patarėja, 2005–2006 m. buvo užsienio prekybos ir vystymo, o 2007–2010 m. – valdymo ir savivaldybių reikalų ministrė jo vadovaujamose vyriausybėse.

M.Vanhanenui dėl ligos atsistatydinus iš užimamų pareigų, 2010 m. birželio mėn. išrinkta Suomijos centro partijos pirmininke, po kelių dienų paskirta šalies ministre pirmininke. Vyriausybei vadovavo iki rinkimų 2011 m. birželio mėn. partijos pirmininke buvo iki 2012 m.

Papildoma informacija
---------------------

* M.Kiviniemi buvo 62-ąja Suomijos premjere ir antrąja moterimi šiame poste.
* Ji groja fleita ir pianinu, daug sportuoja, slidinėja.

Nuorodos
--------

* Asmeninis puslapis Archyvuota kopija 2010-06-26 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Matti Vanhanenas** | **Suomijos ministrė pirmininkė**2010-2011 m. | Po to:**Jurki Katainenas** |

Suomijos vėliava
Suomijos ministrai pirmininkai

P.E. Svinhufvud |
J.K. Paasikivi |
L. Ingman |
K. Castrén |
J. Vennola |
R. Erich |
J. Vennola |
A. Cajander |
K. Kallio |
A. Cajander |
L. Ingman |
A. Tulenheimo |
K. Kallio |
V. Tanner |
J. Sunila |
O. Mantere |
K. Kallio |
P.E. Svinhufvud |
J. Sunila |
T. Kivimäki |
K. Kallio |
A. Cajander |
R. Ryti |
K.R. Walden |
J.W. Rangell |
E. Linkomies |
A. Hackzell |
U. Castrén |
J.K. Paasikivi |
M. Pekkala |
K.A. Fagerholm |
U. Kekkonen |
S. Tuomioja |
R. Törngren |
U. Kekkonen |
K.A. Fagerholm |
V. Sukselainen |
B. von Fieandt |
R. Kuuskoski |
K.A. Fagerholm |
V. Sukselainen |
E. Luukka |
M. Miettunen |
A. Karjalainen |
R.R. Lehto |
J. Virolainen |
R. Paasio |
M. Koivisto |
T. Aura |
A. Karjalainen |
T. Aura |
R. Paasio |
K. Sorsa |
K. Liinamaa |
M. Miettunen |
K. Sorsa |
M. Koivisto |
E. Uusitalo |
K. Sorsa |
H. Holkeri |
E. Aho |
P. Lipponen |
A. Jäätteenmäki |
M. Vanhanen |
M. Kiviniemi |
J. Katainen |
A. Stubb |
J. Sipilä |
A. Rinne |
S. Marin
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

**Hipotezė** (gr. hypothesis, „spėjimas"):

* moksliniame pažinime naudojamas būdas: neįrodyta, reikalaujanti patikrinimo teorija;
* nelabai tvirtas spėjimas, menkai pagrįstas faktų aiškinimas;
* neįrodytas teiginys, prielaida arba spėjimas.

Paprastai hipotezė iškeliama ne vieno ją patvirtinančių stebėjimų (pavyzdžių) pagrindu, todėl atrodo tikėtina. Vėliau, jei pagrindžiama arba įrodoma, ji tampa teorema arba teorija. Gavus prieštaraujančių duomenų, hipotezės atsisakoma.

Neįrodyta ir neatmesta hipotezė vadinama atvira problema.

Žinomos atviros problemos
-------------------------

* Puankare hipotezė
* Rymano hipotezė
* Goldbacho hipotezė

Viena iš garsiausių atvirų problemų apie 300 metų buvo Ferma didžioji teorema, kol 1995 metais ją įrodė *Andrew Wiles*.

Kembridžo *Klay* matematikos institutas (angl. Clay Mathematics Institute of Cambridge Archyvuota kopija 2008-01-08 iš Wayback Machine projekto. Massachusetts (CMI)) paskelbė po 1 mln. JAV dolerių apdovanojimą už kiekvienos šių problemų įrodymus.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Ad hoc hipotezė
* Hipotezė (statistika)

Nuorodos
--------

* Kembridžo Klay matematikos institutas Archyvuota kopija 2008-01-08 iš Wayback Machine projekto.