recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Jonas Valentas Čepulis** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. sausio 20 d. (88 metai)Ruponiai, Pakruojo rajonas |
| Vaikai | Rita, Gintaras |
|  |
| Veikla | partinis, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1958 m. SSKP, 1990 m. LDDP, 2001 m. LSDP |
|  |
| Alma mater | 1973 m. Neakivaizdinė aukštoji partinė mokykla prie SSKP CK |

**Jonas Valentas Čepulis** (g. 1935 m. sausio 20 d. Ruponiuose, Pakruojo rajonas) – Lietuvos ir Pakruojo rajono savivaldybės partinis, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1955 m. baigė Joniškėlio žemės ūkio technikumą. 1955–1973 m. žemės ūkio, komjaunimo ir liaudies kontrolės darbuotojas Pakruojo rajone. 1960 m. baigė tris kursus Lietuvos žemės ūkio akademijoje. 1973 m. Maskvoje baigė Neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1973–1975 m. dirbo LKP CK. Nuo 1975 m. LKP Pakruojo rajono komiteto I sekretorius. 1976–1981 m. LKP Revizijos komisijos narys. Pensininkas, LR Seimo nario Jono Juozapaičio padėjėjas-sekretorius.

1959–1989 m. Pakruojo rajono Liaudies deputatų tarybos deputatas. 1980–1985 m. LSSR AT deputatas. Nuo 1981 m. kandidatas į LKP CK narius. Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Pakruojo rajono skyriaus narys. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narys. 2003–2007 m. Sveikatos apsaugos ir socialinių reikalų komiteto pirmininkas. „Vairo" ir „Berželio" sodininkų bendrijų, Butų savininkų bendrijos pirmininkas.

Našlys, vaikai Rita, Gintaras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Anastazija Kuzmickaitė. *Jonas Valentas Čepulis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 349
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-10 iš Wayback Machine projekto.
**Salvatorė Maranzano**  (g. 1886 m. liepos 31 d. Castellammare del Golfo, Sicilija – 1931 m. rugsėjo 10 d.) – Niujorko mafijos donas.

Gimė ir mokėsi Sicilijos miestelyje Castellammare del Golfo, gilinosi į Bibliją ir katalikybę.

Pradžia
-------

1918 m. Salvatorė Maranzano išplaukė laivu į Ameriką ir ten tapo samdomu vykdytoju. Toje miesto dalyje kur jis gyveno siciliečių buvo mažai, todėl Maranzano dirbo su kitų tautų atstovais. 1922m. jis jau turėjo nedidelę gaują. Padedamas Frenko Kostelo jis ėmė nelegaliai prekiauti alkoholiu.
Vienas iš dalykų padėjusių jam greitai iškilti buvo gerai apgalvotas alkoholio paskirstymas. Kiekvienas nelegalus baras Maranzano teritorijoje privalėjo gėrimus pirkti iš jo. Jei to nedarydavo, būdavo sudeginamas ar įskundžiamas policijai.

Kastelmarezės karas
-------------------

*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Kastelamarezės karas.*
Maranzano imperija sparčiai plėtėsi. Greitai Brukline nebebuvo pakankamai erdvės jo bizniui, tačiau Bronksas ir Harlemas buvo valdomi Olando Šulco, o Manhetenas priklausė Džo Maserijai. Maranzano nusprendė atimti Maserijos valdas.
Jis ėmė siųsti savo žmones į jo teritoriją pardavinėti alkoholio. Kai Maserija apie tai sužinojo, pavedė savo žmonėms susidoroti su kiekvienu aptiktu Maranzano darbuotoju. Taip 1928 m. prasidėjo Kastelmarezės karas nusinešęs daug italų, žydų, vokiečių bei airių gyvybių.
1930 m. Maranzano žmonės pagrobė Laimingąjį Lučianą ir perpjovę gerklę paliko mirti Coney saloje. Tačiau Lučiano išgyveno ir, tikėdamasis užbaigti karą, surengė susitikimą su Maranzanu ir jo žmonėmis. Jis pasisiūlė nužudyti savo bosą Džo Maseriją. Maranzano su tuo sutiko.
1931 m. balandžio 15 d. Džo Maseriją nužudė Bugsy Siegel, Joe Adonis, Vito Genovese ir Albert Anastasia.

Niujorko karalius
-----------------

Maserijai mirus, Maranzano tapo be galo galingas. Jis sušaukė visų didžiausių Niujorko gaujų donus. Tame susirinkime Maranzano pasiskelbė Niujorko karaliumi, donų donu. Jis nusprendė, jog miestas bus padalintas penkioms šeimoms, o visos šeimos bus atsakingos jam.
Vėliau Laimingasis Lučianas ėmė regzti sąmokslą prieš doną Maranzano.

Išdavystė
---------

1931 m. rugsėjo 10 d. keturi Lučiano vyrai atėjo į Maranzano namus apsirengę kaip policininkai. Donui atėjus visi jau buvo išsitraukę ginklus, tačiau Red Lavine neleido jiems šaudyti. Vietoj to jis pats išsitraukė peilį ir keturis kartus smogė donui.
Neilgai trukus Lučiano pasisavino Maranzano penkių šeimų idėją. Jis padalijo Niujorką, o vėliau ir visą šalį, sukūrė Nacionalinį nusikaltėlių sindikatą.

Nuorodos
--------

* CrimeLibrary.com
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi.**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą. |

| Chrome OS |
| --- |
|  |
| Chrome OS |
| **Kūrėjas** | Google Inc. |
| **OS šeima** | Unix |
| **Kodo modelis** | - |
| **Paskutinė versija** | 103.0.5060.114 / 2022 m. liepos 6 d. |
| **Branduolio tipas** | Monolitinis branduolys |
| **Licencija** | BSD license |
| **Svetainė** | - |

**Chrome OS** – operacinė sistema, kuriama „Google" kompanijos, orientuota į internetinių programų naudojimą. Tai atvirojo kodo sistema, naudojanti Linux branduolį. Ši operacinė sistema daugiausia naudojama Chromebook kompiuteriuose, tačiau esama ir ją naudojančių planšetinių kompiuterių.

Chrome OS yra atskiras nuo Android operacinės sistemos projektas. Android buvo kuriama taip, kad veiktų tokiuose įrenginiuose, kaip mobilieji telefonai, planšetiniai kompiuteriai, televizorių priedėliai. Visgi vartotojai, naudojantys 2017 m. ir vėliau išleistus įrenginius su Chrome OS, gali naudotis Google Play parduotuve. Dėl to šioje operacinėje sistemoje galima įdiegti didžiumą Android skirtų programų.

Savybės
-------

Kaip pranešta 2009 m. liepos 7 d. Google Chrome OS veiks naršyklės Google Chrome ir Linux branduolio pagrindu. Šią operacinę sistemą planuojama pritaikyti x86 bei ARM architektūroms. 

Anot Google kompanijos, Chrome OS turės naują grafinę aplinką, skirtingą nuo šiuo metu daugumoje Linux platinamųjų paketų naudojamų KDE, GNOME ar Xfce.

Pabrėžiama, jog naujoji operacinė sistema pasižymės sparta, paprastumu ir saugumu. Siekiama, kad Google Chrome OS besinaudojantys vartotojai jau po kelių sekundžių nuo OS užsikrovimo galėtų naudotis internetu, o grafinė sąsaja būtų minimali. Taip pat Google ketina sukurti OS taip, kad vartotojams nereikėtų rūpintis dėl virusų, kenkėjiškų programų ar OS atnaujinimo. Kaip teigiama, sistema tiesiog turi veikti.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *What is Chrome OS and who is it for?*, Android Authority. Nuoroda tikrinta 2021-04-16.
2. ↑


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RGoogle |
| --- |
|  |
| Projektai | 
Ads (AdWords)  **·**  Android **·**  Android Auto **·**  Blogger **·**  Calendar **·**  Cardboard **·**  Chrome **·**  Chrome OS **·**  Code **·**  Desktop **·**  Docs **·**  Earth **·**  Glass **·**  Gmail **·**  Google+ **·**  Maps **·**  Hangouts **·**  Nexus One **·**  Notebook **·**  Orkut **·**  Pay **·**  Page Creator **·**  PageRank **·**  Panoramio **·**  Pay **·**  Play **·**  Picasa **·**  Reader **·**  Scholar **·**  Search **·**  YouTube **·**  Search **·**  SketchUp **·**  Talk **·**  Toolbar **·**  TV **·**  Video **·**  Wave **·**  WearOS |

 |
**Steponas Rudžionis** (1890 m. sausio 6 d. Jakuboniai, Gelvonų valsčius – 1949 m. sausio 2 d. Vorkuta, Rusija) – katalikų kunigas, rezistentas.

Atminimo lenta prie Beižionių bažnyčios sienos

Biografija
----------

Gavęs šventimus, Steponas Rudžionis buvo paskirtas Gegužinės parapijos klebonu. Nuo 1944 m. Lietuvos laisvės armijos narys, partizanų Didžiosios Kovos rinktinės 2-o bataliono organizatorius ir vadas, Kaišiadorių apskrities pogrindinės karo komendantūros komendantas, Didžiosios Kovos apygardos štabo narys. Vienas iš artimiausiųjų Jono Misiūno (Žalio Velnio) bendražygių, organizavęs ginkluotąją rezistenciją savo parapijoje. 

1946 m. vasario mėn. suimtas Gegužinėje ir už dalyvavimą pasipriešinimo veikloje Karo tribunolo nuteistas 25 m. kalėti. Mirė Vorkutos lageryje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Steponas Rudžionis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XX (Rėv-Sal). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
2. ↑  Rudžionis Steponas. Kaišiadorių enciklopedija.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Salvinas |
| --- |
| Upė ties Mianmaro–Tailando siena Upė ties Mianmaro–Tailando siena |
| **Ilgis** | 3200/2815 km |
| **Baseino plotas** | 325 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 6700 m³/s |
| **Ištakos** | Tibeto kalnynas |
| **Žiotys** | Andamanų jūra |
| **Šalys** | Tibetas, Kinija, Mianmaras |
|  |
|  **Vikiteka** | Salvinas |

**Salvinas** (mjan. သံလွင်မြစ် , taj. แม่น้ำสาละวิน), **Nudziangas** (kin. 怒江, pinyin: *Nù Jiāng*), **Ngulču** (tibet. རྒྱལ་མོ་རྔུལ་ཆུ།  = *rGyl mo rNGul chu*) – upė Tibete, Kinijoje ir Mianmare. Prasideda Tibeto kalnyne, Tanglos kalnagūbrio ledynuose. Teka Junanio ir Šano kalnynais, siaurais giliais (3000 m) tarpekliais, sudaro krioklius ir slenksčius. Pasukusi į pietus prasiveržia į lygumas ir teka Mianmaro teritorija. Žemupio atkarpoje sudaro Mianmaro – Tailando sieną. Salvinas dviem atšakomis įteka į Andamanų jūrą. Vasarą smarkiai patvinsta (tarpekliuose vandens lygis pakyla net 15 m). Žemupyje laivuojamas. Prie žiočių įsikūręs Molamjaino uostas.

Salvinas yra ilgiausia Pietryčių Azijos upė, nepatvenkta užtvankomis. 2004 m. Kinija atšaukė planus statyti 14 užtvankų ant Salvino Junanio provincijoje, kadangi teritorija įtraukta į UNESCO paveldo sąrašą. Tačiau užtvankų planavimo darbai jau pradėti Mianmare.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| KK221 |
| --- |
| **Vievis-Aukštadvaris** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 32,62 km |
| Pradžia | Vievis |
| Pabaiga | Aukštadvaris |
| Apskritys | Vilniaus |
|  |
| Kelias KK221 ties Semeliškėmis (18-tas kilometras) |

**KK221** – krašto kelias, jungiantis Vievį ir Aukštadvarį. Kelio ilgis – 32,62 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių" nėra. Kelias labai kalnuotas, siauras ir vingiuotas.

Maršrutas
---------

Kelias prasideda Vievyje. Eina Elektrėnų savivaldybėje ir Trakų rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Pakalniškės, Pastrėvys, Semeliškės, Čižiūnai. Baigiasi Aukštadvaryje, sankryžoje su  **A16**  Vilnius–Prienai–Marijampolė . Kelias eina Elektrėnų marių pakrante, taip pat ir pusiasaliais ir įlankomis, Semeliškėse kerta Strėvos upę, eina tarp Antakmenių ir Mošios ežerų, ties Čižiūnais.

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
|  *Christine Mboma*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Christine Mboma |
| Gimė | 2003 m. gegužės 22 d. (19 metų)  Okavango regionas, Namibija |
| Atstovauja (-vo) | Namibijos vėliava Namibija |
|  |
| Rungtys | Sprintas |
| Asmeniniai rekordai | 200 m: 21.81 (AR)  400 m: 49.22 |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Kristinė Mboma** (*Christine Mboma*, 2003 m. gegužės 22 d.) – Namibijos lengvaatletė, kuri specializuojasi sprinto bėgimo rungtyse. Afrikos rekordininkė ir olimpinių žaidynių prizininkė.

Biografija
----------

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Mboma dalyvavo moterų 200 m bėgimo varžybose. Atrankos bėgime Namibijos atstovė distanciją įveikė per 22,63 s ir su nauju šalies nacionaliniu rekordu pateko į pusfinalio bėgimus. Pusfinalyje Mboma pasiekė naują pasaulio jaunimo iki 20 metų amžiaus rekordą (21,97 s) ir pateko į finalinį bėgimą. Finale lengvaatletė nusileido tik Jamaikos bėgikei Elaine Thompson-Herah ir su nauju pasaulio jaunimo rekordu (21,81 s) iškovojo olimpinį sidabro medalį. Mboma taip pat tapo pirmąja Namibijos moterimi laimėjusia olimpinį medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugpjūčio 5 d.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| KK212 |
| --- |
| **Radviliškis-Pakruojis** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 23,11 km |
| Pradžia | Radviliškis |
| Pabaiga | Pakruojis |
| Apskritys | Šiaulių |
|  |
| Kelias ties Aukštelkais |

**KK212** – krašto kelias, jungiantis Radviliškį ir Pakruojį. Kelio ilgis – 23,11 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių" nėra.

Maršrutas
---------

Kelias prasideda Radviliškyje, Gedimino gatvėje, sankryžoje su  **A9**  Panevėžys–Šiauliai  ( **E272**  Vilnius-Panevėžys-Šiauliai-Palanga-Klaipėda ). Eina Radviliškio ir Pakruojo rajonuose. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Aukštelkai, Kauksnujai, Šukioniai. Baigiasi 2 km į pietvakarius nuo Pakruojo, trišalėje sankryžoje su  **150**  Šiauliai–Pakruojis–Pasvalys . Kelias tris kartus kerta Vėzgės upę.

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
Sam Harris
**Sam Harris** (g. 1967 m.) – JAV filosofas ir rašytojas, išgarsėjęs savo religijas kritikuojančia knyga „Tikėjimo pabaiga" (*The End of Faith*, 2004 m.), laimėjusia PEN/Martha Albrand Award apdovanojimą, taip pat trumpute, vos 31 puslapio laiško formos knygele „Laiškas krikščionių tautai" (*A Letter to a Christian Nation*, 2006 m.) bei „Moraliniu reljefu", (*The Moral Landscape*, 2010 m.).

Biografija
----------

Susilaukęs intensyvios savo knygų kritikos iš tikinčiųjų žmonių ir religinių organizacijų, Sam Harris savo gyvenimo detales atskleidžia labai atsargiai. Paties teigimu, rašytojas augo kvakerio tėvo ir žydės motinos šeimoje. Vaikystėje atsisakė dalyvauti Bar micva apeigose. Stanfordo universitete studijavo anglų kalbą, tačiau studijas metė pradėjęs vartoti Ecstasy. Tuo metu labai domėjosi religijomis, ypač budizmu, bei meditacija. Paties teigimu, perskaitė šimtus religinių knygų.

Po 11 metų petraukos vėl grįžo į Stanfordo universitetą, kur baigė filosofijos bakalauro studijas. Šiuo metu studijuoja neuromokslų doktorantūrą Kalifornijos universitete. Taip pat rašo straipsnius į Washington Post, Los Angeles Times, Boston Globe ir The Times. Dalyvauja įvairiose televizijos laidose.

Susituokęs su Annaka Harris. Su ja susilaukė dukrelės.

Pažiūros
--------

Sam Harris aktyviai pasisako ne tik prieš jo nuomone žalingą religijų įtaką bei religinį fundamentalizmą, bet ir prieš toleranciją šiems dalykams. Jo nuomone, daugelyje kultūrų egzistuojantis *tabu* su religija susijusių dalykų kvestionavimui daro didelę žalą civilizacijai. Religiją Harris mato kaip trukdį siekti progresyvesnės moralės, pasaulėžiūros ir dvasingumo.

Pats rašytojas yra sekuliarusis humanistas.

Taip pat, Sam Harris žavisi žmogaus dvasingumo siekiu ir meditacija, tiki, kad meditacija padeda pasiekti tam tikrą dvasingesnę būseną. Tačiau tą būseną laiko materialia smegenų būsena, o ne kažkuo mistišku, bei mano, kad ją galima ir reikėtų tirti moksliškai.

Kontroversija
-------------

Sam Harris yra neretai kaltinamas netolerancija tikėjimui, „fanatišku sekuliarizmu", kuris, kaltintojų nuomone, yra toks pats žalingas, kaip ir religinis fundamentalizmas. Taip pat didelės kontroversijos susilaukia rašytojo pritarimas kankinimų naudojimui tardymuose karo metu. Iš kai kurių laisvamanių Sam Harris susilaukia kritikos dėl žavėjimosi rytietišku dvasingumu, pavyzdžiui, Meera Nanda savo straipsnyje „Spirited Away" New Humanist Magazine žurnale teigia, jog jam nepavyksta pritaikyti tų pačių kriterijų rytų religijoms, kokius jis taiko krikščionybei ir islamui.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Sam Harris straipsniai Archyvuota kopija 2008-12-22 iš Wayback Machine projekto.

### Išnašos

1. 1 2  Washington Post: Atheist Evangelist (ang.)
2. ↑  Blind Faith: Sam Harris Attacks Islam
3. ↑  Meera Nanda. Spirited Away. New Humanist Magazine
Kriauklių apyrankės *mwali*, naudojamos kula mainuose
**Kula** – resiproksinių mainų forma, žinoma iš Trobriando salų, esančių šalia Papua Naujosios Gvinėjos. Šią sąvoką išgarsino britų antropologas Bronislavas Malinovskis savo knygoje „Vakarinės Ramiojo vandenyno dalies argonautai" (1922 m.), vėliau ją plėtojo prancūzas Marselis Mosas knygoje „Dovana" (1924 m.). Šis žodis trobrianiečių kalba, reiškia apsikeitimą, dovanojant iš kriauklių pagamintus papuošalus.

Pasak antropologų, kula tai kompleksinis tarpgentinių resiproksinių mainų, apipintų mitais, maginėmis apeigomis ir institucionalizuotų
paprotinės teisės institucijomis, pavyzdys (panašus į Ramiojo vandenyno pakrantės indėnų potlačą). Kula tipo resiproksiniams apsikeitimams tarp gausybės kultūriškai labai skirtingų salų ir jose gyvenančių genčių (300–500 km plote) naudojami du kriauklių papuošalai: raudonų kriauklių karoliai *soulava* ir baltų kriauklių apyrankės *mwali*. Didžiuliai, tūkstantiniai tokių karolių ir apyrankių rinkiniai keliauja priešingomis kryptimis: *soulava* – pagal laikrodžio rodyklę, *mwali* – prieš. Gavęs dovanų, pvz. *soulava*, turi atidovanoti davėjui atitinkamos vertės *mwali*, o gautąjį papuošalą stengiamasi toliau perduoti, kad būtų palaikomas ryšys su kaimyninės salos gyventojais. Kol papuošalai apsuka visą ratą, praeina 4-5 metai. Toks dovanojimas neturi jokios tiesioginės utilitarinės reikšmės, bet palaiko socialinę tvarką tarp salyno gyventojų. Dalyvaujantieji viešuose *kula* mainuose savo gentainių atžvilgiu įgija didesnį prestižą. Kiti melaneziečių socialiniai institutai, pvz. politinė lyderystė, giminystė, rangų sistema, namų ūkiai, yra tiesiogiai susiję su kula.[1]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytis Čiubrinskas. SOCIALINĖS IR KULTŪRINĖS ANTROPOLOGIJOS TEORIJOS. Kaunas: VDU, 2007.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 21°17′ p. pl. 165°21′ r. ilg.﻿ / ﻿21.283°š. pl. 165.350°r. ilg.﻿ / 21.283; 165.350

Salos palydovinė nuotrauka
**Naujoji Kaledonija** (pranc. *Nouvelle-Calédonie*), dažniausiai įvardinama kaip ***Gran Teras*** (pranc. *Grande Terre* – 'didžioji žemė') – sala Okeanijoje, Koralų jūroje; didžiausia Prancūzijos valdoje Naujojoje Kaledonijoje. Plotas – 16 372 km². Tai pati didžiausia Prancūzijai pavaldi sala, 52-a pagal dydį pasaulyje.

Sala nusidriekusi iš šiaurės vakarų į pietryčius 350 km, būdingas plotis 50-70 km. Kranto linija vingiuota. Per salą driekiasi kalnagūbris, iškylantis iki 1628 m (Pani kalnas).

Saloje gyvena 225,2 tūkst. gyventojų (absoliuti dauguma Naujosios Kaledonijos valdos gyventojų). Didžiausias miestas – autonomijos sostinė Numėja. Saloje yra dvi iš 3 Naujosios Kaledonijos provincijų.

Naująją Kaledoniją, apgyvendintą kanakų, 1774 m. pasiekė britų keliautojas Džeimsas Kukas. Jis salą pavadino pagal Kaledonijos regioną Škotijoje.
| Bramall Lane |
| --- |
|  |
| Vieta | Šefildas, Pietų Jorkšyras, Anglija |
| Atidarytas | 1855 m. balandžio 30 d. |
| Savininkas | Sheffield United |
| Paviršius | Žolė |
| Architektas | (John St Stand) Ward McHugh Associates |
| Talpa | 32 702 vietos |
| Lauko matmenys | 102 x 66 m |
| Nuomininkai | Sheffield United(nuo 1889 m. iki šių dienų)Sheffield Eagles(1989–1990 m. ir nuo 2010 m. iki šių dienų) |

**Bramall Lane** yra stadionas Šefilde, Pietų Jorkšyre, Anglijoje. Talpina 32 702 žiūrovus. Jame namų rungtynes žaidžia Sheffield United futbolo klubas ir Sheffield Eagles regbio klubas. 

Atidarytas kaip kriketo stadionas, kuris XIX amžiuje buvo naudojamas ir futbolo varžyboms. Nuo 1889 m. yra Sheffield United namų stadionas. Daugiausiai žiūrovų istorijoje (68 287) susirinko 1936 m. vasario 15 d. į FA Taurės rungtynes tarp Sheffield United ir Leeds United.

Stadione taip pat vyko kriketo varžybos ir muzikos renginiai.

Tarptautinės varžybos
---------------------

Bramall Lane buvo naudojamas tarptautinėms varžyboms, tuo metu kai Wembley stadionas buvo dar statomas. 1883 m. kovo 10 d. buvo sužaistos varžybos tarp Anglijos ir Škotijos rinktinių už Londono ar Glazgo ribų.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bramall Lane** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Stadiono informacija oficialioje Sheffield United svetainėje
Kulautuvos senovinė gyvenvietės vieta
**Kulautuvos lobiai** – Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, Kulautuvoje 1993–1996 m. rasti penki vėlyvųjų viduramžių sidabrinių dirbinių lobiai.

Atradimas
---------

Lobiai rasti 1993–1996 m. Kulautuvoje, prie Nemuno ir Klevinės upių esančioje Kulautuvos senovinėje gyvenvietėje ir kapinyne. Lobius surado Eugenijaus Ivanausko vadovaujama archeologinė ekspedicija. Lobius sudaro sidabriniai lydiniai, papuošalai arba jų dalys, iš viso 50 radinių, bendra masė 683,33 g.

Lobiai
------

**Pirmasis lobis** rastas 1993 m. metalo ieškikliu tikrinant suartą senovinės gyvenvietės dalį. Jį sudaro:

* 3 lietuviški ilgieji
* lydinys ir 5 lydinių dalys
* žalvarinis kabutis
* apyrankė

**Antrasis lobis** aptiktas 1994 m. žvalgant XVII a. – XIX a. sodybvietę. Jį sudaro:

* 3 lydinių dalys, segė ir žiedas

**Trečiasis lobis** aptiktas tiriant kapinyną. Jį sudaro:

* 3 segių įvijos
* 3 segių lankelių dalys
* 3 segių galvutės
* 3 segių liežuvėlių dalys
* apyrankės dalis
* 2 žiedų įvijos
* 2 žiedų dalys
* kabučio dalis ir grandis

**Ketvirtasis lobis** aptiktas tiriant kapinyną. Jį sudaro:

* segės įvija
* segės galvutė
* segės liežuvėlio dalis
* segės lankelio dalis
* kabučio dalis
* 3 karoliai
* pusė žiedo

**Penktasis lobis** rastas tiriant kapinyno apeigų deginimo vietą. Jį sudaro 2 segės ir žiedas.

Spėjama, kad dalis Kulautuvos lobių (antrasis – penktasis) buvo aukos dievams Andajui ar Perkūnui, pirmasis – greičiausiai individuali auka. Lobius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  E. Ivanauskas, Kulautuvos lobiai, V. 1997
2. ↑  Eugenijus Ivanauskas. *Kulautuvos lobiai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 211 psl.
ELSPA: 11+"

| *Age of Wonders* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | Triumph Studios |
| Leidėjas | Gathering of Developers |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 1999 m. spalio 31 d. |
|
| Žanras (-ai) | Ėjimų strategija |
| Režimas | Vieno arba daugelio žaidėjų |
|
| Reitingai | ESRB: Everyone (E)
ELSPA: 11+ |
| **Platforma** | AK |
| Versija | {{{versija}}} |
| Variklis | {{{variklis}}} |
| Reikalavimai | Intel Pentium 166 CPU, 32MB RAM, 350MB kietasis diskas, 4x CD-ROM |
| Platinimas | 1CD |
|
| Licencija | komercinė |
| Pirmtakas | {{{pirmtakas}}} |
| Kitos dalys | *Age of Wonders 2*  *Age of Wonders: Shadow Magic*  |
|  |

**Age of Wonders** – kompiuterinė ėjimų strategija, kurią sukūrė „Triumph Studios". Tai yra pirmoji sėkmingos serijos dalis, kuriai sukurti du tęsiniai: „Age of Wonders 2" ir „Age of Wonders: Shadow Magic".

Žaidimas pasižymėjo tuo, kad jame susipynė daug populiarių kitų žaidimų, tokių kaip „Civilization" ir „Heroes of Might and Magic", aspektų. Žaidime galima valdyti tautą, statyti naujus miestus, kariauti, sudaryti aljansus, vykdyti įvairias dvasių užduotis, kovoti prieš šimtus fantastinių būtybių. Žaidimas pasižymėjo detaliais būtybių aprašymais.
| **Tadas Juozapas Bukota** |
| --- |
| Herbas „Pomian" |
| Herbas „Pomian" |
|  |
| Gimė | 1740 m.Šiluvos apylinkėse |
| Mirė | 1795 m. gruodžio 16 d. (~55 metai)Siemkave, Baltarusija |
|  |
| Veikla | religinių raštų rengėjas. |

**Tadas Juozapas Bukota** (lenk. *Tadeusz Józef Bukaty*; apie 1740 m. Šiluvos apylinkėse – 1795 m. gruodžio 16 d. Siemkave, Baltarusija) – Žemaičių vyskupas sufraganas, visuomenės veikėjas, literatas, religinių raštų rengėjas. Brolis ATR diplomatas Pranciškus Bukota.

Biografija
----------

Studijavo tikriausiai Vilniaus akademijoje. Nuo 1767 m. Šiluvos bažnyčios klebonas, vėliau Žemaičių vyskupijos oficiolas, vyskupas sufraganas, administratorius. Iš Londono parvežė marmurinę Mergelės Marijos su Kūdikiu statulą, kuri 1770 m. pastatyta Šiluvos Apsireiškimo koplyčios altoriuje.

Parašė lenkiškai ir, manoma, pats išvertė į lietuvių kalbą leidinėlį *Knigiale aprašanti Broctva Pamoksla Krikščioniška* (1773 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Tumelis. *Tadas Juozapas Bukota*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003

Nuorodos
--------

* Lietuvių literatūros enciklopedija[neveikianti nuoroda]
**Tadas Budraitis** (1897 m. birželio 13 d. Gedžių k. Jurbarko r. – 1962 m. balandžio 18 d. Gardame, Šilutės r. palaidotas Jurbarko bažnyčios šventoriuje) – kunigas, muzikos pedagogas, chorvedys.

Biografija
----------

Iš mažens pasižymėjo muzikiniais gabumais. Mokėsi pradžios ir vidurinėje mokykloje, kurį laiką mokytojavo. 1918–1923 m. mokėsi Žemaičių kunigų seminarijoje Kaune, kur gavo ir gerus muzikos teorijos bei praktikos pagrindus. 1923 m. birželio 20 d. įšventintas kunigu.

1923–1930 m. Telšių katedros vikaras, o 1927 m. ten įkūrus kunigų seminariją, dirbo giedojimo dėstytoju ir choro vadovu. 1926 m. sausio 27 d. Telšiuose vykusiame katalikų draugijų suvažiavime pasirodė T. Budraičio vadovaujamas didelis choras, kuriam akompanavo simfoninis orkestras.

1930–1933 m. Plungės katedros vikaras ir gimnazijos kapelionas. Vadovavo katedros chorui, dalyvavo Pavasarininkų kuopos veikloje, subūrė 16 muzikantų orkestrą, kuris koncertavo 1932 m. Vasario 16-osios minėjimo iškilmėse.

1933–1938 m. Kretingos pranciškonų gimnazijos kapelionas, choro ir orkestro vadovas. Su choru koncertavo Kretingoje, Palangoje ir kitur, dirigavo didesniuose chorų sambūriuose.

1936 m. Šv. Antano Mišiose giedojo kelių šimtų dalyvių choras, sudarytas iš Klaipėdos krašto parapijų chorų – jungtiniam chorui dirigavo T. Budraitis. 1936 m. jis buvo išrinktas į Pavasarininkų kuopos valdybą. Chorams vadovavo 1939–1940 m. būdamas Skuodo gimnazijos kapelionu, o 1944–1945 m. Šateikių (Plungės r.), 1945–1946 m. Telšių katedros ir 1946–1951 m. Švėkšnos (Šilutės r.) parapijų klebonu. 1951 m. vasario 26 d. sovietų saugumo suimtas ir nuteistas dešimčiai metų kalėti.

Būdamas Komių autonominės respublikos Abezės lageryje, suorganizavo 20-25 kalinių vyrų chorą, kurį išmokė lietuviškų patriotinių dainų: J. Strolios „Tykus buvo vakarėlis", V. Jakubėno „Nurimk, sesut", Stasio Šimkaus „Ei, Lietuvos kareivėliai", J. Naujalio „Lietuva brangi" ir „Kur bėga Šešupė", Č. Sasnausko „Jau slavai sukilo", J. Švedo „Baltos gėlės", V. Paulausko „Jūreivių maršas" ir kt. Choras koncertavo vyrų ir moterų lageriuose.

1956 m. liepos 17 d. T. Budraitis grįžo į Lietuvą, 1956–1961 m. dirbo Smalininkų (Jurbarko r.) parapijos, o 1961–1962 m. Gardamo (Šilutės r.) parapijos klebonu.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Europos kino akademijos emblema
Berlyno Vintergardeno teatras, pirmasis kino teatras, kuriame buvo parodytas trumpametražis brolių Skladonovskių filmas, 1895 m. lapkritis.
**Europos kinas** – plačiąja geografine prasme Europoje kuriama kino produkcija. Skirtingose Europos valstybėse egzistuoja skirtingos kino mokyklos, todėl europietiškoji kinematografija – sąlyginai vientisa kinematografijos sritis Europos regione. Sąvoka *Europos kinas* vartojama kaip priešingybė holivudiškajam, pabrėžiant ne komerciją, o laisvesnės meninės išraiškos paieškas. Nors sustiprėjus nepriklausomam Amerikos kinui, Europoje sparčiai plintant komercinei filmų gamybai, skirtumai nėra ryškūs. Europietiškasis kinas nuo Amerikos pasižymi didesne tolerancija nuogumo ir seksualumo demonstravimui, tačiau laikosi griežtesnio požiūrio į smurtą.

Šalys
-----

Šiuo metu sąlyginai konkurencingą Holivudo produkcijai kino pramonę Europoje yra išvysčiusios Vokietija, Jungtinė Karalystė, Prancūzija, Italija, Rusija. Vis labiau populiarėja skandinavų kino kūryba, taip pat savo nišą Europos kine rado Balkanų pusiasalio šalys (ypatingai minėtinas Emiras Kusturica).

Ryškiausi Europos kino judėjimai yra Vokiečių ekspresionizmas, Italų neorealizmas, Prancūzų naujoji banga, Dogma 95.

Festivaliai
-----------

Svarbiausi Europos kino festivaliai yra Kanų, Berlyno, Venecijos.

Apdovanojimai
-------------

* Europos kino apdovanojimai
* Britų akademijos apdovanojimas
* Goja
* Cezario apdovanojimas

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RKinas pagal regioną |
| --- |
|  |
| 
Afrikos kinas · Europos kinas · Airijos kinas · Armėnijos kinas · Australijos kinas · Belgijos kinas · Brazilijos kinas · Čekijos kinas · Danijos kinas · Jungtinės Karalystės kinas · Estijos kinas · Graikijos kinas · Gruzijos kinas · Honkongo kinas · Indijos kinas · Irano kinas · Italijos kinas · Ispanijos kinas · Japonijos kinas · JAV kinas · Kanados kinas · Kinijos kinas · Korėjos kinas · Latvijos kinas · Lenkijos kinas · Lietuvos kinas · Meksikos kinas · Mongolijos kinas · Norvegijos kinas · Nyderlandų kinas · Portugalijos kinas · Prancūzijos kinas · Rumunijos kinas · Rusijos kinas · Serbijos kinas · Suomijos kinas · Švedijos kinas · Taivano kinas · Turkijos kinas · Vengrijos kinas · Vokietijos kinas |

 |
| **Tadas Adomonis** |
| --- |
| Gimė | 1910 m. vasario 22 d.Ferma, Raguvos valsčius |
| Mirė | 1987 m. balandžio 5 d. (77 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailėtyrininkas, meno istorikas, prozininkas |
|  |
| Alma mater | 1949 m. Vilniaus universitetas |

**Tadas Adomonis** (1910 m. vasario 22 d. Ferma, Raguvos valsčius – 1987 m. balandžio 5 d. Vilnius) – Lietuvos dailėtyrininkas, meno istorikas, prozininkas.

Biografija
----------

Mokėsi Raguvos progimnazijoje, Marijampolės marijonų gimnazijoje. Nuo 1931 m. dirbo Kauno spaudos ir švietimo skyriuje, 1937–1940 Kauno, 1940–1948 Vilniaus bibliotekose, Liaudies švietimo komisariate. 1948–1956 m. Lietuvos mokslų akademijos Centrinės bibliotekos direktoriaus pavaduotojas. 1949 m. Vilniaus universitete baigė dailės istoriją. Nuo 1949 m. dėstė Lietuvos dailės institute, 1950–1976 m. Meno istorijos katedros vedėjas, nuo 1963 m. docentas.

Tyrinėjo senąją Lietuvos dailę ir architektūrą, XX a. Lietuvos dailę.

Bibliografija
-------------

Parašė istorinį, 1831–1863 m. laikotarpį vaizduojantį romaną „Bedalių aušra" (1933 m.), apsakymų. Rankraštyje liko 1936 m. rašytas romanas iš to meto kaimo buities „Juliaus Rečiūno vedybos".

Parašė monografijas „Vincas Grybas" (1959 m. 1975 m.), „Jonas Mikėnas" (1969 m.), pirmąją „Lietuvos architektūros ir dailės istoriją" (d. l, 1987 m. penktą skyrių parašė Klemensas Čerbulėnas; d. 2, 1997, bendraautorė Nijolė Adomonytė).

Lietuvos spaudoje paskelbė straipsnių apie Vilniaus universiteto architektūros ir dailės katedrą, IX-XVI a. ir XIX a. antrosios pusės lietuvių dailę.

Sudarė albumus:

* Lietuvos TSR valstybinis dailės institutas (1960 m.)
* Taikomoji dekoratyvinė dailė (1965 m.)
* 1967–1983 m. su kitais rengė tęstinį leidinį „Menotyra".

Nuorodos
--------

* Tadas Adomonis: Bibliografinė rodyklė, 1931–1989/ Sudarė O. Adomonienė. – Vilnius: LMA CB, 1990;
* Vytautas Rakauskas. Adomonis, Tadas. Lietuvių literatūros enciklopedija. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas. – Vilnius, 2001. – ISBN 9986-513-95-2

Išnašos
-------

1. ↑  *Tadas Adomonis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
| *Believe* |
| --- |
| Britney Spears kvepalai |
| Apibūdinimas | Moterims skirti kvepalai |
| Išleidimo data | 2007 m. rugsėjo 24 d. |
| Kompanija | Elizabeth Arden |
| Antraštė | *The greatest freedom is to believe in yourself* |
| Ankstesni kvepalai | *Midnight Fantasy* |
| Sekantys kvepalai | *Curious Heart* |
| URL | Believe Britney Spears |

**Believe** – moterims skirti kvepalai sukurti Elizabeth Arden kompanijos, tai yra penktieji Jungtinių Amerikos Valstijų dainininkės Britney Spears vardiniai kvepalai.

Informacija
-----------

2007m. rugsėjo 24 d. bendradarbiaujant su kvepalų gamybos gigantais – bendrove „Elizabeth Arden" – buvo išleisti penktieji Britney kvepalai, optimistiškai pavadinti „Believe" („Tikėk"). Daugelis žmonių šių kvepalų išleidimą vertina kaip visiško Britney pasveikimo ir jos sugrįžimo į normalų gyvenimą požymį. Beje, apie tai byloja ir visa reklaminė kvepalų kampanija, kurios šūkis yra „Didžiausia laisvė – tikėti savimi". Gėlių ir vaisių kvapo kvepalai „Believe" yra idealūs esant rūškanam rudens orui. Šiuose kvepaluose sumaišyti mandarino ir guavos minkštimo kvapai, palengva pereinantys į nestiprius liepos bei rožių ir pačulės kvapus. Į sudėtį taip pat įeina gintaras. 

Po išleidimo kompanija susilaukė kritikos dėl reklamos. Pirmiausiai, reklaminėse nuotraukose buvo panaudotas tik Britney veidas, tačiau kūnas priklausė kitai merginai. O logotipas labai priminė Vankuveryje įsikūrusios labdaros "Mondonation" logotipą bei šūkį.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2009-06-27 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficialus "Believe" Kvepalų internetinis puslapis Archyvuota kopija 2021-11-28 iš Wayback Machine projekto.
* Britney Spears Beauty
* Britney Spears Oficiali Svetainė
* Parfumerija Britney.lt Archyvuota kopija 2009-01-27 iš Wayback Machine projekto.
**Tadas Balanda** (1887 m. vasario 19 d. Damūnai, Pabiržės valsčius – 1970 m. spalio 9 d. Kaunas) – Lietuvos diplomatas, teatro ir kultūros veikėjas.

Biografija
----------

1903–1915 m. gyveno Rygoje, ten mokėsi, telkė meninei veiklai „Žvaigždės", Rygos lietuvių katalikų blaivybės, Rygos lietuvių pašalpos draugijų narius. Parašė straipsnių (pasirašinėjo slapyvardžiais) apie lietuvių teatrinę veiklą laikraščiuose „Viltis", „Rygos garsas", „Rygos naujienos", „Lietuvių balsas". 1915 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui pasitraukė į Petrapilį, čia dirbo lietuvių komitete nukentėjusiems nuo karo šelpti.

1919–1921 m. dirbo Lietuvos pasiuntinybėje Berlyne, nuo 1921 m. Užsienio reikalų ministerijoje Kaune. 1921–1922 m. dalyvavo draugijos „Daina" veikloje. Nuo 1924 m. padėjo rengti dainų šventes. 1940–1963 m. dirbo Respublikinėje bibliotekoje Kaune.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Regina Lopienė. *Tadas Balanda*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 476 psl.
**Beitas** (angl. *beit, bait*, arabų kalboje 'namas') – arabų, persų, urdu ir sindų poezijos metrinis vienetas. Jis atitinka poezijos eilutę. Kartais beitą neteisingai vadina kupletu, kadangi kiekvienas beitas būna cezūra padalintas į du vienodo ilgio puseilius (hemistichus). Kiekvienas puseilis turi 2, 3 ar 4 pėdas (2,3 ar 4 skiemenų), o beitas, atitinkamai – 4 (tetrametras), 6 (hegzametras) ar 8 (oktametras) pėdas.[1]

*William Alexander Clouston* yra padaręs išvadą, kad ši fundamentali arabų prozodijos sąvoka kilusi beduinų ar dykumų arabų aplinkoje. Tai rodo skirtingų eilutės dalių terminija: viena pėda vadinama 'palapinės kartimi', kita – 'palapinės kuoliuku', o eilutės puseiliai pavadinti pagal palapinės „dvivėrių durų" sąvarų pavadinimus. Be to, eilutė pavadinta *beit* 'namas', bet smulkesni elementai pavadinti palapinės dalių pavadinimais. Palapinę vadinti namu gali tik palapinėse gyvenę klajokliai.[1]

Beitas gali būti atskiras eilėraštis, iš jų gali būti sudaryti rubajai, gazelės, kasidos ir kitos rytietiškos lyrikos formos.

Nuorodos
--------

1. 1 2  "Arabian Poetry for English Readers", by William Alexander Clouston (1881), p. 379 in Google Books
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Pauliaus sala (reikšmės).*
Koordinatės: 38°43′48″ p. pl. 77°31′20″ r. ilg.﻿ / ﻿38.73000°š. pl. 77.52222°r. ilg.﻿ / 38.73000; 77.52222

Salos žemėlapis
**Šv. Pauliaus sala** (pranc. *Île Saint-Paul*) – sala pietiniame Indijos vandenyne, beveik viduryje tarp Afrikos, Azijos, Australijos ir Antarktidos. Priklauso Prancūzijai, kartu su už 85 km nutolusia Amsterdamo sala sudaro atskirą Prancūzijos Pietų Sričių rajoną.

Sala vulkaninės kilmės, trikampė, užima 6 km² plotą. Krantai skardingi, iš rytų pusės giliai įsiterpia užutėkis, kuris pasilikęs ugnikalnio kalderos vietoje. Užutėkį su jūra jungia labai siauras ir seklus sąsiauris. Trykšta karštosios versmės. Salos aukštis iki 268 m. Paviršius skurdus – žolės, samanos, papartynai. Saloje peri jūriniai paukščiai – albatrosai, pingvinai, plėšikai, prionai, petreliai, žuvėdros, padūkėliai. Yra subtropinių jūrų lokių ir pietinių jūrų dramblių gulyklos.

1559 m. kovo 18 d. salą atrado portugalų jūrininkas Rui Melas da Kamara (*Rui Melo da Câmara*) ir pavadino savo laivo *São Paulo* („Šv. Paulius") vardu. Vėliau 1618 m. salą pasiekė olandas Harvikas Klaesas de Hilegomas (*Harwick Claesz de Hillegom*). XVIII–XIX a. Šv. Pauliaus saloje lankydavosi ruonių medžiotojai. 1843 m. saloje išsilaipino ir ją Prancūzijos valda paskelbė prancūzai iš Reuniono, tačiau tik 1892 m. Šv. Pauliaus sala oficialiai tapo Prancūzijos valda, o nuo 1924 m. valdyta kaip Madagaskaro kolonijos dalis.

* Sala 1760 m. piešinyjeSala 1760 m. piešinyje
* Šv. Pauliaus salos pakrantėŠv. Pauliaus salos pakrantė

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šv. Pauliaus sala (Prancūzija)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 62°25′35″ š. pl. 6°46′2″ v. ilg.﻿ / ﻿62.42639°š. pl. 6.76722°r. ilg.﻿ / 62.42639; 6.76722

| Beinisvjordasfar. *Beinisvørð* |
| --- |
|  |
| **Šalis:** |  Farerai |
| **Aukštis:** | 470 m |

**Beinisvjordas** (far. *Beinisvørð*) – 470 m aukščio uola Suvurojaus saloje, Fareruose. Stūkso tarp Lopros ir Sumbos kaimų. Beinisvjordo vertikalūs klifai atsisukę jūros pusėn, kitoje pusėje link Sumbos kaimo leidžiasi augmenija apaugęs šlaitas. Trikampė Beinisvjordo viršūnė matoma iš daugelio Suvurojaus vietų, įskaitant Loprą, Nesą, Marknoirį bei rytinę Vaguro dalį.

Farerų salų poetas Poul F. Joensen (1898–1970) minėjo Beinisvjordą savo eilėraščiuose, kaip šalies saugotoją.

Galerija
--------

* Vaizdas iš Beinisvjordo į Suvurojaus vakarinį krantą
* Beinisvjordas ir vakarinis Suvurojaus krantas
* Pietų Suvurojaus žemėlapis

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Beinisvjordas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-07-15 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Idzumas (reikšmės).*
Idzumo žemė Japonijos žemėlapyje
**Idzumas** (出雲国; *Izumo no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra rytinė Šimanės prefektūros dalis. Žemės pavadinimas kilo iš japonų dievybės Izanami.

Iki IV a. pr. m. e. žemę valdė stiprus Idzumo klanas, įsteigęs nepriklausomą santvarką.

Sengoku laikotarpiu Idzumas vis labiau prarado savo svarbą. Iki Sekigaharos mūšio čia dominavo Morio klanas, tačiau po mūšio Idzumas tapo nepriklausomu feodu.

Senosios Japonijos žemės

Akis |
Ava |
Ava |
Avadžis |
Bingo |
Bičiu |
Bidzenas |
Bungo |
Budzenas |
Cušima |
Čikugo |
Čikudzenas |
Čišima |
Deva |
Ečigas |
Ečidzenas |
Ečiū |
Harima |
Hida |
Higas |
Hitačis |
Hidaka |
Hidzenas |
Hokis |
Hiūga |
Iburis |
Idzu |
Idzumas |
Idzumis |
Iga |
Ijas |
Ikis |
Inaba |
Isė |
Išikaris |
Ivamis |
Jamaširas |
Jamatas |
Jošinas |
Kaga |
Kajus |
Kavačis |
Kadzusa |
Kijis |
Kitamis |
Koudzukė |
Kuširas |
Mikava |
Mimasaka |
Minas |
Musašis |
Mucu |
Nagatas |
Nemuras |
Notas |
Okis |
Omis |
Ošima |
Osumis |
Ovaris |
Sadas |
Sagamis |
Sanukis |
Sacuma |
Secu |
Suou |
Suruga |
Šima |
Šimousa |
Šimocukė |
Šinanas |
Širibešis |
Tadžima |
Tamba |
Tangas |
Tešis |
Tokačis |
Tosa |
Toutoumis | 
Vakasa
Apeninų pusiasalio gentys ankstyvajame geležies amžiuje:
██ ligūrai

██ venetai

██ etruskai

██ piceniai

██ umbrai

██ lotynai

██ oskai

██ mesapiai

██ graikai

**Oskai** (lot. *osci*, taip pat vadinti *opici*, *opsci*, *obsci*) – italikų gentis, gyvenusi Šiaurės Kampanijoje ir Kampanijos ir Lacijaus sandūroje (Pietų Italija). Dėl Kampanijos varžėsi su etruskais.

Antichas, kurį paprastai laiko Tukidido šaltiniu apie Vakarų Europos šalis, oskus tapatino su aurunkais, kurie buvo sabelų nugalėti ir išsklaidyti Kampanijoje.

Kovos ir pralaimėjimai
----------------------

V a. pradžioje oskai kariavo su Senovės Roma dėl *Ager Pomptinus* regiono – srities Lacijuje tarp Abano kalno (*mons Abanus*) ir Tirėnų jūros pakrantės. Oskai buvo žemdirbiai, o *Ager Pomptinus* turėjo labai derlingų žemių, todėl šis regionas oskams buvo labai svarbus. Tačiau oskai triuškinamai pralaimėjo romėnams.

Vėliau V a. karingieji samnitai (irgi kalbėję oskų kalba), užėmė ir prisijungė oskų žemes. Todėl Pirmojo samnitų karo metu (343–341 m.p.m.e.) Roma užvaldė Šiaurės Kampaniją. Pagal Titą Livijų oskai buvo šio karo priežastimi. Livijus teigė, kad karą pradėjo samnitai, be priežasties užuolę sidicinus (lot. *Sidicines*. Tai oskų kantonas Šiaurės Kampanijoje.). Sidicinai, ieškodami saugumo, ėmė trauktis į Kampaniją. Tada samnitai atakavo kampanus ir, sutriuškino juos ir privertė slėptis už gynybinių sienų. Nevilties apimti oskai paprašė pagalbos romėnų. Nuo tada oskai buvo pavaldūs romėnams.

Nuorodos
--------

1. ↑  Nuo vaisingumo deivės Opės

* – Oscans. In: Cancik H. Schneider Helmuth, eds (2003) Brill’s New Pauly Encyclopedia of the Ancient World. V.II.
* Caspari M.O.B. (1911) The Etruscans and the Sicilian Expedition of 414–413 B.C. p. 113–115 ()
* Hornblower S. Spawforth A. eds (2003) Oxford Classical Dictionary (Revised). 3rd ed.
* Livy L. History of Rome. In: Lewis N. Reinhold M. eds (1990) Roman Civilization: The Republic and the Augustan Age. V.I. 3rd ed. pp.81-85.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Italijos tautos |
| --- |
|  |
| Italikai | 
 Ekvai **·**  Fidėnai **·**  Hernikai **·**  Lotynai (Faliskai **·**  Sikulai) **·**  Oskai (Aurunkai **·**  Ausonai **·**  Kampanai **·**  Marukinai **·**  Peligniai **·**  Sabinai) **·**  Samnitai (Brutijai **·**  Frentaniai **·**  Lukaniai) **·**  Picėnai **·**  Umbrai (Marsai, Volskai) **·**  Vestinai |  |
|  |
| Kiti indoeuropiečiai | 
Keltai (Insubrai **·**  Leopontijai **·**  Orobijai) **·**  Venetai (Histrai **·**  Liburnai) **·**  Japygai (Mesapiai **·**  Peucetijai **·**  Daunijai) |
|  |
| Tirsėnai | 
 Etruskai **·**  Retai |
|  |
| Neidentifikuoti | 
 Elymai **·**  Euganėjai **·**  Karnai  **·**  Protosardinai (Korsai **·**  Balariai **·**  Jolėjai) **·**  Ligūrai **·**  Sikanai |

 |
**Idrisas Umajevas**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Idrisas Ibrachimovičius Umajevas |
| Gimimo data | 1999 m. sausio 15 d. (24 metai) |
| Gimimo vieta | Komsomolskojė, Grozno raj. Čečėnija, Rusija |
| Ūgis | 176 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2016–20192019–20202020–202120212022–20232023– | FK Ahmat Groznyj  → *FK Palanga (skol.)*  → *FK Himki (skol.)* → FK Čaika Pesčanokopskoje *(skol.)* → FK Šahter Ķaraǵandy *(skol.)*  → FK Jenisej Krasnojarsk *(skol.)*→ *FK Aktôbe (skol.)* | 04 0(0)14 0(7)11 0(3)13 0(5)05 0(3)11 0(1)06 0(1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 6 d.. |

**Idrisas Umajevas** (rus. *Идрис Ибрагимович Умаев*; g. 1999 m. sausio 15 d.) – čečėnų kilmės futbolininkas, turintis Rusijos pilietybę, puolėjas. Žaidė Lietuvoje 2019 m. atstovavo „Palangos" klubui.

Karjera
-------

Čečėnų kilmės žaidėjas profesionalo karjerą pradėjo Rusijoje.

### FK Palanga

2019 m. vasarį tapo FK Palanga nariu, kai FK Ahmat Groznyj išnuomojo žaidėją palangiškiams. Puolėjas A lygoje debiutavo 2019 m. kovo 3 d. pirmojo turo rungtynėse prieį FK Žalgiris. Debiutinėse rungtynėse 35 minutę pasižymėjo įvarčiu. Jo pelnytas įvartis išvedė į priekį kovoje prieš FK Žalgiris. Tiesa, antrame kėlinyje žalgiriečiai pelnė net penkis įvarčius ir palangiškiai pralaimėjo net 1-5, o Idrisas 90 minutę užsidirbo raudoną kortą ir buvo pašalintas iš rungtynių.

2019 m. liepos mėn. žaidėjas paliko FK Palanga. Per laiką, praleistą Lietuvoje Idrisas A lygoje sužaidė 14 rungtynių ir pasižymėjo 7 įvarčiais, bei rezultatyviu perdavimu.

### FK Himki

Grozno „Ahmat" klubas, kuriam priklauso žaidėjas, išnuomojo puolėją „Chimki" komandai iki 2019–2020 metų sezono pabaigos.

### FK Čaika Pesčanokopskoje

Buvo skolinamas antroje pakopoje žaidžiančiam Čaikos klubui iš Pesčanokopsajės.

### FK Šahter Ķaraǵandy

2021 m. žaidė Kazachstane ir atstovavo Karagandos „Šahter". Su šiuo klubu pateko į Kazhachstano futbolo taurės finalą, kuriame pralaimėjo tik po baudinių serijos. Savo vienuolikos metrų baudinį Idrisas Umajevas realizavo.

2021 m. rugpjūčio 19 d. 2021/22 m. Konferencijų lygą rungtynėse tarp Karagandos „Šahter" ir Tel Avivo „Maccabi" pasižymėjo įvarčiu. Tai buvo pirmasis žaidėjo įvartis Europos turnyruose.

### FK Jenisej Krasnojarsk

2022 m. nuomos pagrindais atstovavo FK Jenisej Krasnojarsk. 

### Aktiobės klubas

2023 m. nuomos pagrindais atstovavo FK Aktôbe (Kazachstanas).

Pasiekimaі
----------

su Karagandos „Šahter"
* **Kazachstano futbolo taurės turnyras**

Finalininkas: 2021.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Идрис Умаев – игрок «Чайки»
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑  Ataskaita

Nuorodos
--------

* Soccerway
* Transfermarkt
* worldfootball.net
**Šv. Viktorijos kalnas** (pranc. *Mont Sainte-Victoire*) – kalnas prie Ekso Provanse, Prancūzijoje, kurį dažnai vaizdavo prancūzų dailininkas postimpresionistas Polis Sezanas (1839−1906).

Apie paveikslus
---------------

Šv. Viktorijos kalnas yra prie Provanso Ekso ir buvo matomas iš P. Sezano studijos, kurią jis įkūrė 1901 m. *Les Lauves* kalvose. Tiesiogiai išvertus kalno pavadinimas reikštų „Šventosios pergalės". Šis pavadinimas kildinamas iš romėnų laikų, kai vietos Provanso gyventojai nugalėjo įsiveržėlių armiją. Per daugiau nei 10 metų P. Sezanas nutapė daugiau nei 60 kalno vaizdų iš vis kitokio matymo kampo. Šie paveikslai yra vieni žinomiausių P. Sezano kūryboje.

### Galerija

* „Šv. Viktorijos kalnas su didele pušimi", 1887, Kurto instituto galerija, Londonas
* „Šv. Viktorijos kalnas", apie 1890, Orsė muziejus
* „Šv. Viktorijos kalnas", 1898−1902, Ermitažas
* „Šv. Viktorijos kalnas ir šatu Noir", apie 1905, Bridžestono dailės muziejus, Tokijas

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šv. Viktorijos kalnas (dailė)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Filadelfijos dailės muziejus