recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Abileiksasair. *Mainistir Laoise*, angl. *Abbeyleix* |
| --- |
| *Centrinė gatvė* |
|  |
| 

AbileiksasAbileiksas

52°54′0″ š. pl. 7°21′0″ v. ilg.﻿ / ﻿52.90000°š. pl. 7.35000°r. ilg.﻿ / 52.90000; 7.35000﻿ (Abileiksas)Koordinatės: 52°54′0″ š. pl. 7°21′0″ v. ilg.﻿ / ﻿52.90000°š. pl. 7.35000°r. ilg.﻿ / 52.90000; 7.35000﻿ (Abileiksas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Airijos vėliava Airija |
| **Grafystė** | Lišo grafystė |
| **Provincija** | Lensteris |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 1 568  |
|  |
| **Kirčiavimas** | Abileĩksas |

**Abileiksas** – gyvenvietė Airijoje, Laoiso grafystėje. Nuo didesnio miesto Portlaoiso nutolęs 14 km. Gyvena apie 1500, o jo ribose dar 2400 žmonių (2002 duomenimis). Tai rami ir daug istorinių pastatų turinti gyvenvietė. Abilaikse veikia vietinė ligoninė, kelios parduotuvės ir užeigos, viešbutis, bei modernus golfo klubas.

Istorija
--------

Tai gana senas miestas. Įkurtas XVIII amžiuje Vikonto de Vesči, netoli XII amžiuje įkurto cistercijų (bernardinų) vienuolyno esančio šalia Noro upės. Vėliau garsėjo savo audyklom, keli kilimai nuausti legendiniam Titanikui. Čia gimė žinomas skulptorius Launtas Tomsonas (1833–1894).

Nuorodos
--------

* Abilaikso golfo klubas
* Abbeyleix Manor Viešbutis
**Aborigenai** (lot. *ab origine* 'nuo, iš pradžios'), **čiabuviai** – senieji vietiniai tam tikros vietovės (žemyno, salos) žmonės, tebegyvenantys joje arba gyvenę joje iki dabartinių gyventojų įsikūrimo. Išlikusios aborigenų bendruomenės paprastai yra išsaugojusios ir laikosi savų, dažnai labai skirtingų nuo visos šalies tradicijų, pasižymi kitais skirtumais ir išskiriami arba išsiskiria kaip atskira visuomenės, tautinė grupė.

Sąvokos kilmė
-------------

Sąvoka kilusi iš lotynų kalbos (lot. *Aborigines*: *ab* 'iš' + *origio* 'kilmė, pradžia'), naudota graikų ir romėnų mitologijoje įvardinti vietinius senovės Italijos gyventojus, nustumtus prie Tiberio žiočių, ten vadintus lotynais. Susivieniję su kitomis atsikėlusiomis gentimis pastarieji, pagal legendą, vadovaujami trojiečio Enėjo, įkūrė Romos valstybę.

Naudojimas
----------

Pavadinimas *aborigenai* dažniausiai siejamas su Australijos aborigenais, tačiau aborigenais vadinami ir Tasmanijos pirmieji gyventojai, Taivano, senosios Kanados tautos (indėnai, metisai, inuitai (eskimai)).

* Australijos aborigenai, išskyrus Toreso sąsiaurio vietinius gyventojus
* Kanados aborigenų tautos
* Naujosios Zelandijos maoriai
* Tasmanijos aborigenai
* Taivano aborigenai

Šaltiniai
---------

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **aborigenai**

1. ↑  žr. Salustijus, *Bellum Catilinae - Katilinos sąmokslas* Archyvuota kopija 2007-10-30 iš Wayback Machine projekto. sk. 6.
**Markomanų karai** – keletas Dunojaus srities germanų karų prieš Romos imperiją maždaug 166–180 m. e. metais. Aktyviausiai dalyvavusios tautos buvo markomanai bei kvadai. Nuo 101 m. pr. m. e. kai Gajus Marijus įveikė kimbrus ir teutonus, tai pirmasis atvejis, kai romėnų priešai įsiveržė į Italiją.

Romą tuo metu valdė imperatorius Markas Aurelijus. Imperija ir jos kariuomenė buvo ypač susilpnėjusi po Antoninų pandemijos, kai kuriais paskaičiavimais nusinešusios iki 5 milijonų gyvybių.[1][2] Maras į Romą atėjo iš Partijos kartu su po sėkmingo karo grįžtančiais Avidijaus Kasijaus legionais.

Tolimiausias germanų pasiektas taškas buvo Akvilėja. Vėliau romėnų pajėgos juos sugebėjo išstumti iš Italijos bei sukiršinti tarpusavyje, o paskui paeiliui nukariauti atskiras gentis. Mirus Markui Aurelijui, jo įpėdinis, sūnus Komodas, karo nebetęsė. Išsekinti germanai taip pat nebeturėjo jėgų vėl pulti. Tolimiausi taškai, kur buvo įžengusi romėnų armija – šių dienų Slovakija, Čekija ir Vengrija. Tačiau ten buvo įsteigtos tik laikinos stovyklos, ir teritorijos netapo Romos provincijomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  BBC news: Past pandemics that ravaged Europe (ang.)
2. ↑  Plague in ancient world (ang.)
**Carlos Jimènez**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1976 m. vasario 10 d. |
| Gimimo vieta | Madridas, Ispanija |
| Ūgis | 2,04 m |
| Svoris | 100 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | lengvasis kraštas |
| Profesionalūs klubai |
| 1994-20062006-20112011-20122012 | Madrido „Estudiantes"Malagos „Unicaja"Madrido „Estudiantes"Malagos „Unicaja" |  |
| Šalies rinktinė |
| 1994–2008 |  Ispanija |  |
|  |

**Karlosas Chimenesas** (isp. *Carlos Jiménez*; g. 1976 m. vasario 10 d. Madride) – buvęs Ispanijos krepšininkas, treneris. Buvęs Ispanijos nacionalinės vyrų krepšinio rinktinės kapitonas.

Karjera
-------

Karlos Chimenezas profesionalo karjerą pradėjo 1994 m. Tais metais jis tapo Madrido „Estudiantes" klubo nariu ir šioje ekipoje žaidė iki pat 2006 m. kuomet perėjo į „Unicaja" klubą. 2011 m. birželio viduryje kontraktas su žaidėju nebuvo pratęstas.

2011 m. rugpjūčio pradžioje pasirašė vienerių metų sutartį su Madrido „Estudiantes" klubu. 2012 m. rugsėjo 17 d. pasirašė mėnesio trukmės sutartį, su galimybe ją pratęsti dar vienam mėnesiui su Malagos "Unicaja" klubu. 2012 m. gruodžio 17 d. paskelbė karjeros pabaigą ir tapo Jasmino Repešos asistentu.

2006 m. su Ispanijos rinktine tapo Pasaulio čempionu.

Pasiekimai
----------

* 1994 m. Europos jaunimo čempionato bronos medalio laimėtojas
* 1999 m. R. Koračo taurės vicečempionas
* 2000 m. Ispanijos Karaliaus taurės laimėtojas
* 2001 m. Europos čempionato bronzos medalio laimėtojas
* 2001, 2003 m. Ispanijos lygos Visų Žvaigždžių rungtynių dalyvis
* 2003 m. Europos vicečempionas
* 2004 m. Ispanijos vicečempionas
* 2006 m. Pasaulio čempionas
* 2008 m. olimpinių žaidynių vicečempionas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
Viljamas Vilbeforsas
**Abolicionizmas** – Vakarų Europoje ir Amerikos žemyne vykęs judėjimas už vergų prekybos panaikinimą ir vergų išlaisvinimą. Vergijos sistema nekėlė didelio nepasitenkinimo iki XVIII amžiaus, kai Švietimo epochos mąstytojai sukritikavo vergiją dėl žmogaus teisių pažeidimo. Daugelis religinių-evangelinių grupių pasmerkė vergiją, pavadindami ją nekrikščionišku reiškiniu. Nors XVIII amžiaus antroje pusėje prieš vergiją nukreipti jausmai išplito, tačiau vergijų centruose – Vest Indijoje, Pietų Amerikoje, pietinėse JAV valstijose, šios idėjos tapo populiarios negreit. 1807 m. vergų įvežimas į Britų kolonijas buvo uždraustas. Jungtinėse Valstijose vergija uždrausta 1808 m. Britams priklausančioje Vest Indijoje vergija uždrausta 1827 m. o Prancūzijos valdose dar po 15 metų.

1787 m. suformavus Prekybos vergais uždraudimo komitetą, Britanijoje vergijos uždraudimo reikalų tvarkyti ėmėsi Viljamas Vilbeforsas. Vilbeforso vadovaujama parlamentinė kampanija už prekybos vergais (ir vergijos) uždraudimą pasiekė savo tikslą tuomet, kai buvo priimti 1807 metų vergų prekybos aktas ir 1833 metų vergijos uždraudimo aktas.

Tačiau vienuolikoje pietinių JAV valstijų vergija buvo socialinė ir ekonominė institucija. Amerikos abolicionistų darbą sunkino pietinių valstijų kaltinimai Šiaurės ir Pietų Sąjungos harmonijos griovimu. Abolicionistų judėjimui šiaurinėse JAV valstijose vadovavo socialinio gyvenimo reformatorius, Amerikos antivergovinės draugijos įkūrėjas Vijamas Loidas Garisonas, rašytojai Džonas Grinlyfas Vitieris, Harieta Byčer Stau, buvę vergai, tokie kaip Frederikas Daglasas ir kiti.

1860 m. įvykęs Abraomo Linkolno, kuris priešinosi į vakarus plintančiai vergijai, išrinkimas į JAV prezidentus buvo persilaužimas abolicionistų judėjimo istorijoje. Įsitikinusios, kad jų gyvenimo būdui gresia pavojus, pietinės valstijos atsiskyrė nuo JAV. Šis atsiskyrimas privedė prie JAV pilietinio karo. 1863 m. Linkolnas paskelbė vergų Išlaisvinimo aktą, kuriuo visi Konfederacijos vergai gavo asmens laisvę. Lotynų Amerikoje buvo uždrausta nepriklausomybės karų metu (1810–1822 m.), tačiau vergija faktiškai iki 1888 m. egzistavo Brazilijoje, Kuboje ir Puerto Rike. Tam tikrose Afrikos dalyse ir kai kuriose islamiškose valstybėse vergija buvo uždrausta tik XX a.

Šiais laikais vaikų ir suaugusiųjų žmonių vergija ir priverstinis darbas daugelyje šalių yra uždrausti, nes tai prieštarauja tarptautinei teisei. Neseniai iškilo naujas tarptautinis abolicionistų judėjimas. Šio judėjimo tikslas – kovoti su vis dar egzistuojančia vergija. Pasaulyje šiuo metu yra apie 27 milijonai pavergtų žmonių (įskaitant prostituciją, darbo vergiją ir pan.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Leon F. Litwack and August Meier, eds. „John Mercer Langston: Principle and Politics", in *Black Leaders of the Nineteenth Century*, University of Illinois Press, 1991, pp. 106–111
| Estadio Carlos Tartiere |
| --- |
|  |
| Vieta | Ovjedas, Ispanija |
| Atidarytas | 2000 m. rugsėjo 20 d. |
| Savininkas | Ovjedo miestas |
| Paviršius | Žolė |
| Architektas | Carlos Buxadé RibotJoan Margarit ConsarnauEmilio Llano |
| Talpa | 30 500 sėdimų vietų |
| Lauko matmenys | 105 x 68 metrai |
| Nuomininkai | Real Oviedo CF |

**Estadio Municipal Carlos Tartiere** (dar žinomas kaip *Nuevo Carlos Tartiere*) yra įvairios paskirties stadionas Ovjede, Ispanijoje. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms. Talpina 30 500 žiūrovų. Pastatytas vietoje seno, to paties pavadinimo stadiono, statyto 1932 m. Namų rungtynes žaidžia Real Oviedo CF.

2000 m. rugsėjo 17 d. sužaistos pirmosios futbolo rungtynės tarp La Liga klubų Real Oviedo ir Real Betis. Pirmąjį įvartį įmušė svečių futbolininkas *Robert Jarni*. Pirmąjį įvartį šeimininkams pelnė *Roberto Losada*.

Stadionas oficialiai atidarytas 2000 m. rugsėjo 20 d. kurią vyko draugiškos rungtynės tarp Real Oviedo ir FK Partizan.

Galerija
--------

* 
*

Nuorodos
--------

* Nuotraukų galerija
Markus Schulz Mysteryland 2007 m. pasirodyme
**Markus Schulz** – vokiečių trance muzikos stiliaus DJ’ėjus ir prodiuseris, kuris šiuo metu gyvena Majamyje, Florida. Jis geriausiai žinomas iš savo kas savaitinės radio laidos *Global DJ Broadcast*, kuri skamba *Digitally Imported* radio stotyje.

Prodiusavimas
-------------

Markus Schulz yra išleidęs 6 remix’ų albumus bei 3 solinius albumus. Remiksuodamas kūrinius, jis turėjo galimybę dirbti su tokiomis žvaigždėmis kaip: *Depeche Mode*, *Madonna*, Rednex, *Everything But The Girl*, *Jewel*, *Oceanlab*, *Gabriel & Dresden*, *Karada*, *Telepopmusik*, *Fat Boy Slim*, *Miro*, *Book Of Love*, *Blue Amazon* ir *PQM*. Jo abu remiksuoti kūriniai *Intuition* ir *Stand* atlikti Jewel, pateko į pirmą *Billboard club chart* vietą.

Pasirodymai
-----------

Laisvu nuo remiksavimo studijoje laiku, Markus Schulz turi labai įtemptą tarptautinių pasirodymų grafiką. Jis jau septynerius metus yra The Works klubo rezidentas *Phoenix*, *Arizona*, kur jis ištobulino savo stilių. Nuo tada jis pasirodė daugumoje klubų visame pasaulyje. Taip pat jis dalyvavo kelete festivalių, įskaitant: *Nature One*, *Dance Valley*, *Together As One*, *Love Parade*, *Global Gathering*, *Sensation White*, ir paskutiniu metu *Bang Music Festival* Majamyje.

Albumai
-------

* *Coldharbour Sessions* (2004, Armada Music);
* *Miami '05* (2005, Moist Music);
* *Without You Near* (2005, Ultra Records);
* *Ibiza '06* (2006, Moist Music);
* *Progression* (2007, Armada Music).

Nuorodos
--------

* Oficiali atlikėjo svetainė;
* Global DJ Broadcast;
* Markus Schulz MySpace puslapis.
| **Carlos Ruiz Zafón** |
| --- |
|  |
| Carlos Ruiz Zafón |
| Gimė | 1964 m. rugsėjo 25 d.Barselona |
| Mirė | 2020 m. birželio 19 d. (55 metai)Los Andželas |
| Tautybė | ispanas |
|  |
| Veikla | rašytojas |
|  |
|  **Vikiteka** | Carlos Ruiz Zafón |

**Karlosas Ruisas Safonas** (isp. *Carlos Ruiz Zafón*, 1964 m. rugsėjo 25 d. Barselonoje – 2020 m. birželio 19 d. Los Andžele) – ispanų rašytojas. Nuo 1993 metų iki pat mirties gyveno Los Andžele (JAV). Rašė scenarijus kino filmams iki tol, kol prasidėjo jo kaip romanų autoriaus karjera.

Jo pirmasis romanas suaugusiems, *Vėjo šešėlis*, buvo puikiai parduodamas, prie to prisidėjo ir ispanų bei tarptautiniai literatūros kritikai (kurie jį pripažino vienu didžiausių pastarojo meto literatūros atradimų). Šis romanas išverstas į 45 kalbas, parduota daugiau nei 10 milijonų egzempliorių visame pasaulyje ir gavo daugybę tarptautinių premijų. 2007 metais išleistas rinkinys pavadinimu *Ūkų trilogija*, kurią sudaro pirmieji jo darbai *Ūkanų valdovas*, *Rugsėjo šviesos* ir *Vidurnakčio rūmai*.

Karlosas Ruisas Safonas 2008 metų balandžio 17 dieną pristatė savo naują kūrinį *Angelo žaidimas*, kurį vieno milijono egzempliorių tiražu išleido *Planetos* leidykla. *Planetos* leidykla teigė, kad ši knyga taps istoriniu hitu Ispanijoje.

Safonas buvo šiuolaikinis ispanų autorius, kurio kūrinys išverstas į daugiausiai kalbų (45), po jo rikiuojasi Chavieras Sierra (42) ir Chuanas Gomesas-Churado (41).

Autoriaus bibliografija
-----------------------

### Romanai

* Angelo žaidimas (Planeta, 2008)
* Vėjo šešėlis (Planeta, 2001)

### Literatūra jaunimui

* Ūkanų valdovas (Edebé, 1993)
* Vidurnakčio rūmai. (Edebé, 1994)
* Rugsėjo šviesos (Edebé, 1995)
* Marina (Edebé, 1999)

Gautos premijos
---------------

* Edebé leidyklos literatūros premija už *Ūkų valdovą*, 1993
* Fernando Lara premijos už metų romaną finalistas su *Vėjo šešėliu*, 2000
* Britanijos apdovanojimas – metų autorius, 2006
* Prancūzijos premija už geriausią užsienio autoriaus knygą, 2004
* Kanados knygų pardavėjų asociacijos premija
* Voces Novoa premija, Portugalija
* Bjornson Order ordinas už nuopelnus literatūrai, Norvegija
* Barry apdovanojimas už geriausią romaną, JAV
* Originalaus balso apdovanojimas, JAV
* "Neužmirštama 2004 metų knyga" išrinkta centrinės New York bibliotekos, JAV
* Prasmingos knygos premija, 2005, JAV
* Nielsen apdovanojimas, UK
* José Manuel Lara Hernández premija už geriausiai parduodamą 2004 metų kūrinį
* Leidėjų premijos finalistas
* Ottakar’s apdovanojimas, UK

Nuorodos
--------

* Biografja (katalonų kalba)
* Oficiali Carlos Ruiz Zafón internetinė svetainė
* Oficiali *Angelo žaidimo* internetinė svetainė
| Markoslenk. *Marki* |
| --- |
|        |
| *Šv. Izidoriaus bažnyčia* |
|  |
| 

MarkosMarkos

52°19′40″ š. pl. 21°6′30″ r. ilg.﻿ / ﻿52.32778°š. pl. 21.10833°r. ilg.﻿ / 52.32778; 21.10833﻿ (Markos)Koordinatės: 52°19′40″ š. pl. 21°6′30″ r. ilg.﻿ / ﻿52.32778°š. pl. 21.10833°r. ilg.﻿ / 52.32778; 21.10833﻿ (Markos) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Mazovijos vaivadija |
| **Apskritis** | Volomino apskritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | XVI a. |
| **Meras** | Jacek Orych |
|  |
| **Gyventojų** (2013 m.) | 29 032  |
| **Plotas** | 26,03 km² |
| **Tankumas** (2013 m.) | 1 115 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 05-260, 05-261, 05-270 |
| **Tinklalapis** | Oficiali svetainė |
|  **Vikiteka** | Markos |
|  |
| **Kirčiavimas** | Márkos |

**Markos** (lenk. *Marki*) – miestas Volomino apskrityje, Mazovijos vaivadijoje, Lenkijoje, į šiaurės rytus nuo šalies sostinės. 1967 m. suteikus miesto teises, tapo Varšuvos priemiesčiu. Vienas iš sparčiausiai augančių miestų Mazovijos regione. Į miesto teritoriją taip pat įeina Pustelnikas ir Struga. Kiekviena miesto dalis (įskaitant ir Markų miestą) turi pašto skyrių su atskiru pašto kodu. 29 032 gyventojai (2013 m. duomenys).

Mieste išvystyta pramonė, paslaugų sektorius ir švietimo sistema. Miestas turi dvi ikimokyklinio lygio ir šešias pradines mokyklas bei aukštąją/profesinę mokyklą. Yra keletas viešųjų ir privačių klinikų, 3 katalikiškos bažnyčios, du viešbučiai. Miestas apsuptas miškų ir ganyklų.

1911 m. Pustelnike (dabar Markų miesto dalis), „Raudoname dvare" (lenk. *Czerwony Dwór*), būdamas 35 metų, mirė Mikalojus Konstantinas Čiurlionis. Atminimo lenta kabo prie pastato centrinio įėjimo.

Galerija
--------

* Siaurojo geležinkelio Px48-1778 garvežys, netoli miesto rotušėsSiaurojo geležinkelio Px48-1778 garvežys, netoli miesto rotušės
* Buvusi miesto ligoninė, kurioje mirė Mikalojus Konstantinas ČiurlionisBuvusi miesto ligoninė, kurioje mirė Mikalojus Konstantinas Čiurlionis
* Čiurlioniui skirta atminimo lentaČiurlioniui skirta atminimo lenta
* Brigsų rūmaiBrigsų rūmai
* Markos Varšuvos žemėlapyjeMarkos Varšuvos žemėlapyje
| **Nijolė Valadkevičiūtė** |
| --- |
| Gimė | 1944 m. rugpjūčio 10 d.Vilnius |
| Mirė | 2020 m. vasario 4 d. (75 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Rokantiškių kapinėse |
|  |
| Veikla | grafikė, animacinių filmų režisierė ir dailininkė |
|  |
| Alma mater | 1970 m. Lietuvos dailės institutas |

**Nijolė Valadkevičiūtė** (1944 m. rugpjūčio 10 d. Vilniuje – 2020 m. vasario 4 d. ten pat) – lietuvių grafikė, animacinių filmų režisierė ir dailininkė.

Biografija
----------

1963–1970 m. studijavo grafiką Lietuvos dailės institute. 1979–1983 m. lankė Aukštuosius scenaristų ir režisierių kursus Maskvoje. Beje, ji buvo pirmoji lietuvė, baigusi animacinio kino režisūrą. 1983–2002 metais dirbo Lietuvos kino studijoje. Nuo 1975 m. Lietuvos dailininkų sąjungos, 1988 m. – Lietuvos kinematografininkų sąjungos narė.

Kūryba
------

Nuo 1980 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje; individualios Taline (1980), Rygoje (1983), Vilniuje (2002, 2007, 2016). Sukūrė estampų, daugiausia oforto technika (ciklai „Lietuvių liaudies dainų motyvais" (1972), „Dangaus metamorfozės" (1977), „Discovery I–IV" (2004), skaitmeninės grafikos kūrinių („Raštingumas / Neraštingumas" (2013)). Sukūrė animacinių filmų, svarbesni: „Medis" (1983), „Mįslė" (1984), „Rytoj, 11 val. ryto" (1985), „Sezamai, atsiverk" (2001), „Auksinio miesto riteriai" (2003), „Čipolino nuotykiai" (2006), „Edeno sodai" (2008), „Kartoninės dėžės pasakos" (2009). Iliustravo knygų, apipavidalino spektaklių. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, MO muziejus Vilniuje.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *Nijolė Valadkevičiūtė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015
2. 1 2
3. 1 2
|  |
| --- |
| Sofija Tarasova  *Софія Тарасова* |
|  |
| Biografija |
| Gimė | 2001 m. kovo 31 d. (22 metai)  Kijevas, Ukrainos vėliava Ukraina |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkė, aktorė |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 2006–dabar |

**Sofija Tarasova** (ukr. *Софія Тарасова*; g. 2001 m. kovo 31 d. Kijeve) – ukrainiečių dainininkė ir aktorė. 2013 metais Sofija atstovavo Ukrainai vaikų „Eurovizijos" dainų konkurse su daina „We Are One".

Biografija
----------

Sofija Tarasova gimė 2001 m. kovo 31 d. Ukrainos sostinėje Kijeve.

Sofija nuo ketverių metų mokosi Kijeve esančiame Vaikų meno akademijos muzikos skyriuje. Mergina turi daugybę gabumų: ji ne tik puikiai dainuoja, šoka, bet ir piešia. Sofija atliko pagrindinius vaidmenis miuzikluose „Sniego karalienė", „Chunga-Changa" ir kt.

2013 m. 6-ajame Tarptautiniame pop atlikėjų konkurse „New Wave Junior" užėmė pirmą vietą. 2012 m. konkursuose „The Voice of Ukraine Junior" ir 2013 m. „Eurovision Music Academy" dainininkė pelnė prizines vietas.

2012 m. dalyvavo atrankoje į 2012 m. vaikų „Euroviziją", tačiau su daina „Zhityeviy Pazl" liko aštuntoje pozicijoje ir atstovauti šaliai negalėjo. Kitais metais, pabandžius dar kartą, jaunoji atlikėja užėmė pirmą vietą bei turėjo galimybę pasirodyti 2013 m. vaikų „Eurovizijos" konkurse. Renginyje, vykusiame Kijeve 2013 m. lapkričio 30 d. Sofija su 121 tašku užėmė antrąją vietą, nusileidusi tik nugalėtojai Gaia Cauchi iš Maltos.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2012: *Zhityeviy Pazl*
* 2013: *We Are One*
* 2013: *Zminyty Vse*
* 2013: *Bryunetki Krasche*
* 2014: *Ver' mne*
* 2014: *Happy End*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sofija Tarasova** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina *We Are One*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Anastasija Petrik  *„Nebo"*** |  **Ukrainos atstovė vaikų Eurovizijoje**2013 | Po to:**Sympho-Nick  *„Pryyde vesna"*** |
|  |
| --- |
| Nika Kocharov & Young Georgian Lolitaz |
|  |
| Biografija |
| Kilmė | Tbilisis, Gruzijos vėliava Gruzija |
| Žanrai | alternatyvus rokas, indie rock |
| Kūrinių kalbos | anglų |
| Aktyvumo metai | 2000–dabar |
| Nariai |
| Nika Kocharov  Gia Iashvili  Nick Davitashvili  Dima Oganesian |

**Nika Kocharov & Young Georgian Lolitaz** – Gruzijos roko muzikos grupė, susikūrusi 2000 metais Tbilisyje.

Grupę sudaro Nika Kocharov (vokalas, gitara), Gia Iashvili (vokalas, bosinė gitara), Nick Davitashvili (gitara, klavišiniai) ir Dima Oganesian (būgnai). Grupė greitai išgarsėjo dalyvaudama muzikos festivaliuose „Mziuri" (Tbilisis), „Az Rock" (Baku), „Print On The Sea" (Kvariati), „Local Music Zone" (Batumis) ir kt. 2007 metais kolektyvas pasirodė Lietuvoje vykusiame renginyje „Be2gether".

2004 metais grupė išleido debiutinį albumą „Lemon Juice".

2016 m. Gruzijos transliuotojo GPB išrinkti šalies atstovais 2016 m. Eurovizijos dainų konkurse Stokholme, kur atliko dainą „Midnight Gold".

Nuorodos
--------

* Dainos *Midnight Gold* vaizdo klipas

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Nina Sublatti  *„Warrior"*** |  **Gruzijos atstovai Eurovizijoje**2016 | Po to:**–** |
| **Nijolė Veličkienė** |
| --- |
| Gimė | 1948 m. birželio 14 d. (74 metai)Ukmergė |
| Sutuoktinis (-ė) | Danielius Velička |
| Vaikai | Laimonas, Liutauras, Povilas |
|  |
| Veikla | verslininkė |
|  |
| Alma mater | 1971 m. Vilniaus universitetas |

**Nijolė Skripėtaitė-Veličkienė** (g. 1948 m. birželio 14 d. Ukmergėje) – Lietuvos verslininkė, kailių mados namų „Nijolė" įkūrėja.

Biografija
----------

1958 m. su tėvais iš Ukmergės persikėlė į Lentvarį. 1966 m. baigė Lentvario vidurinę mokyklą, muzikos mokyklą (akordeono klasę). 1971 m. baigė Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą, įgijo chemikės inžinierės specialybę.

1971–1975 m. dirbo Vilniaus konstravimo biure technike, inžiniere. 1975–1981 m. Vilniaus tarpkolūkinės statybos organizacijos laborantė, vėliau – inžinierė, vyresnioji inžinierė. 1981–1988 m. Vilniaus 13-osios vakarinės vidurinės mokyklos chemijos mokytoja, 1988–1989 m. Vilniaus 2-osios vakarinės mokyklos chemijos mokytoja (dėl įvykusios reorganizacijos). 1989–1990 m. dirbo Vilniaus 6-ojoje vakarinėje mokykloje.

Individualią darbinę veiklą pradėjo 1986 m. kai dar dirbdama chemijos mokytoja gavo patentą. 1990 m. įsteigė kailių siuvimo įmonę, kurioje dirbo tik šeimos nariai ir keletas samdomų darbuotojų. Atstovavo firmą parodoje Hamburge, kartu su šeima plėtojo verslą. 1992 m. Baltupiuose, savo individualiame name, įkūrė kailių siuvimo fabrikėlį, kuriame dirbo apie 40 žmonių. 1994 m. birželio mėnesį su šeima įsteigė 50 vietų kailių siuvimo fabriką, 1996 m. reorganizavo į 100 darbo vietų fabriką, aprūpintą naujausia siuvimo technika ir šiuolaikine siuvimo technologija. 1998 m. stažavosi „Kopenhagen fur center", 1998–1999 m. Italijoje studijavo mados dizainą. Nuo 2003 m. UAB „ENG" direktorė.

Lietuvos aukštosios mados kūrėjų asociacijos, Lietuvos kailininkų asociacijos prezidentė, Valdovų rūmų paramos fondo steigėja. 2003 m. Liberalų demokratų partijos kandidatė LR Seimo rinkimuose.

Įvertinimas
-----------

* 2000 m. DLK Gedimino ordino 1 laipsnio medalis

Šaltiniai
---------

1. ↑  2003 m. naujų LR Seimo narių rinkimai
2. ↑  Kas yra kas: Lietuvos moterys. – Kaunas: Neolitas, 2007. – 511–512 p.
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Oberšturmbanfiurerio apykaklės antsiuvai
**Oberšturmbanfiureris** (vok. *Obersturmbannführer* 'vyresnysis šturmo dalinio (bataliono) vadas') – SA ir SS karinis laipsnis, atitinkąs armijos papulkininkį (pulkininką leitenantą). Galutinai susiformavusioje SS laipsnių sistemoje sekantis vyresnis laipsnis buvo štandartenfiureris, o jaunesnis – šturmbanfiureris.

Oberšturmbanfiurerio atskyrio ženklas buvo keturi kvadratu išdėstyti sidabriniai kvadratėliai ir juostelė apačioje kairiajame apykaklės antsiuve. Oberšturmbanfiureriai nešiodavo ir vermachto pulkininko leitenanto antpečius.

Oberšturmbanfiurerio laipsnis į SS laipsnių sistemą įtrauktas 1933 m. gegužės 19 d. Tuo metu šį laipsnį turėjo teritorinių SS padalinių SS šturmbanų (vok. *SS Sturmbann*) vadai. Šturmbanus sudarydavo keturi mažesni padaliniai *šturmai* (vok. *SS Sturme*, maždaug lygūs armijos kuopai, nuo 54 iki 180 žmonių), medicinos būrys (vok. *Sanitaetsstaffel*) ir orkestras (vok. *Spielmannzug*). Iš viso šturmbaną sudarydavo 500–800 žmonių.
  
Nuo 1936 m. kai buvo sukurta SS kariuomenė, oberšturmbanfiureris buvo prilygintas vermachto papulkininkiui, jie būdavo batalionų vadai ar pulko vado pavaduotojai.

Žinomiausi SS oberšturmbanfiureriai buvo:

* Rudolfas Hiosas (*Rudolf Höss*) – Aušvico koncentracijos stovyklos komendantas
* Adolfas Eichmanas (*Adolf Eichmann*) – vienas žydų naikinimo organizatorių
* Herbertas Kapleris (*Herbert Kappler*) – Romos gestapo vadas, vykdęs Ardeatinos skerdynes.

* Oberšturmbanfiureris Otas Skorcenis prie OderioOberšturmbanfiureris Otas Skorcenis prie Oderio
* 9-osios SS tankų divizijos pulko vadas Otas Mejeris (Otto Meyer)9-osios SS tankų divizijos pulko vadas Otas Mejeris (*Otto Meyer*)
* 5-osios SS tankų divizijos pulko vadas Manfredas Šiofelderis (Manfred Schönfelder)5-osios SS tankų divizijos pulko vadas Manfredas Šiofelderis (*Manfred Schönfelder*)
* Georgas Šionbergeris (Georg Schönberger), 1-ojo SS tankų pulko vadas.Georgas Šionbergeris (*Georg Schönberger*), 1-ojo SS tankų pulko vadas.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| jaunesnis laipsnis**šturmbanfiureris**(majoras) | **SA ir SS laipsnis****oberšturmbanfiureris**(papulkininkis) | vyresnis laipsnis**štandartenfiureris**(pulkininkas) |
*Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*
Koordinatės: 55°29′27″š. pl. 26°04′24″r. ilg.﻿ / ﻿55.4908°š. pl. 26.0733°r. ilg.﻿ / 55.4908; 26.0733

|  Švedriškės šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Zarasų |
| **Savivaldybė** | Ignalinos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Švedriškė |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1934 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Švedriškės šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Švedriškės kaime, 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Kazitiškio, Ažvinčio ežero vakariniame krante.

Istorija
--------

2015 m. rugsėjis
Švedriškės gyventojai priklausė Kazitiškio parapijai. Lenkijai 1920 m. okupavus Vilniaus kraštą, parapijos vakarinė dalis liko be bažnyčios. Garbšių kaime įrengta laikina koplyčia. Švedriškės viensėdžio savininkė Marija Leščiauskienė 1927 m. dovanojo būsimai bažnyčiai 81,4 ha žemės su trobesiais. 1928 m. įrengta laikina koplyčia. 1929 m. paskirtas kunigas.

Bažnyčios projektą parengė inžinierius Stasys Taškūnas (1897-1942).

1933 m. pastatyta, 1934 m. įrengta dabartinė medinė bažnyčia. Ji buvo Salako parapijos filija. 1960–1989 m. klebonavo Antanas Juška (1906–1991), 1949–1956 m. Sibiro kalinys.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, dvibokštė, su bokšteliu, siaura apside ir žemomis zakristijomis. Šventoriaus tvora metalinė, su gelžbetoniniais stulpais.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Švedriškės šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2009-05-30 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-10-20 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Simone Stelzer |
|  
Simone 2006 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Simone Stelzer |
| Gimė | 1969 m. spalio 1 d. (53 metai)  Viena, Austrijos vėliava Austrija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė |
| Svetainė | simone.at |

**Simone Stelzer**, žinoma kaip **Simone** (g. 1969 m. spalio 1 d. Vienoje) – austrų pop dainininkė.

1990 m. atlikėja su daina „Keine Mauern mehr" (liet. *Daugiau jokių sienų*) dalyvavo „Ein Lied für Zagreb", Austrijos atrankoje į „Eurovizijos" dainų konkursą. Finale Simone užėmė antrą vietą. Tačiau, praėjus kelioms dienoms po finalo buvo paskelbta, kad pirmosios vietos nugalėtojai grupė „Duett" su daina „Das Beste" buvo dalyvavę 1988 m. Vokietijos „Eurovizijos" atrankos pusfinalyje. Todėl jie buvo diskvalifikuoti ir Simone išrinkta Austrijos „Eurovizijos" dalyve. Konkurse, vykusiame Zagrebe, „Keine Mauern mehr" užėmė dešimtąją vietą. 1994 m, Simone šalies nacionalinės atrankos konkurse „Ein Lied für Dublin" su daina „Radio" užėmė ketvirtą vietą.

Diskografija
------------

* *Feuer Im Vulkan* (1990)
* *Gute Reise, bon voyage* (1994)
* *Ich liebe Dich* (1996)
* *Aus Liebe* (1998)
* *Träume* (1999)
* *Solang wir lieben* (2001)
* *Ganz nah* (2003)
* *Schwerelos* (2005)
* *Das Beste und mehr* (2006)
* *Morgenrot* (2009)
* *Mondblind* (2010)
* *Pur* (2012)
* *Das kleine große Leben* (2013)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Simone Stelzer** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė **(**vok.**)**

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Thomas Forstner  *„Nur ein Lied"*** |  **Austrijos atstovė Eurovizijoje**1990 | Po to:**Thomas Forstner  *„Venedig im Regen"*** |
Simonas Kobeckis
**Simonas Kobeckis** (*Simon Kobecki*, 1865 m. Trakai – 1933 m. Ukraina) – Lietuvos karaimų poetas, dramaturgas, moderniosios karaimų literatūros pradininkas.

Biografija
----------

Mokėsi Trakuose. Tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. Po 1917 m. demobilizavosi ir ūkininkavo Ukrainoje.

Jo eilėraščių rinkinys Eilės (*Jyrlar*), išleista 1904 m. Kijeve – pirmoji spausdinta pasaulietinio turinio karaimiška knyga. Joje kirilika išspausdinti 25 eilėraščiai, parašyti šnekamosios karaimų kalbos Trakų dialektu. Pašiepdamas tautiečius specialiai vartojo svetimybes, kurių apstu šnekamojoje karaimų kalboje. Į šį rinkinį neįėję eilėraščiai vėliau buvo spausdinti periodikoje, kiti išliko tik rankraščiuose. Karaimų poezijos rinktinėje „Karaimų eilės" (*Karaj jyrlary* 1989 m.) pateikti 42 jo eilėraščiai, kuriuose rašoma apie meilę Trakams, jų grožį, žadinami patriotiniai jausmai. Be to, sueiliavo kelias Trakų legendas. Kai kurie eilėraščiai tapo dainomis, ypač populiari lopšinė „Miegok, sūnau", kuri kartu su natomis 1930 m. buvo išleista Vilniuje atskira knygele. Dar yra parašęs pjesę „Muzikantas", dramą „Meilė atleidžia visas nuodėmes", pasakų, kurių populiariausia „Karaimų kareivis ir velnias". Pjesės, kurių tekstai neišlikę, buvo vaidinamos mėgėjų teatruose Trakuose, Maskvoje, Kryme. Eilėraščių vertimai į lietuvių k. skelbti rinkinyje „Poezijos pavasaris" (1989 m.), karaimų poezijos rinkinyje „Į Trakus paukščiu plasnosiu" (*Čypčychlej učma Trochka* 1997 m.), periodinėje spaudoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Halina Kobeckaitė. *Simonas Kobeckis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 326 psl.
|  |
| --- |
| **Čijampino oro uostas** |
|  |
| IATA: CIA - ICAO: LIRA |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis/karinis |
| Miestas | Roma |
| Aukštis virš jūros lygio | 130 m |
| Koordinatės | 41°47'58"N 012°35'50" E |
| Tinklalapis |  |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 15/33 | 2208 |  | bitumas |

**Čijampino oro uostas** (it. *Ciampino–Aeroporto Internazionale G. B. Pastine*) – vienas iš trijų Italijos sostinės Romos oro uostų. Šis oro uostas yra apie 12 km nuo Romos centro, visai šalia Didžiojo žiedo jungties.

Čijampino oro uostas atidarytas 1916 m. ir šiuo metu yra vienas seniausių veikiančių oro uostų. Iki 1960 m. šis oro uostas buvo pagrindinis Romos oro uostas ir aptarnaudavo apie 2 milijonus žmonių per metus. Po Leonardo da Vinčio-Fiumičino oro uosto atidarymo Čijampinas aptarnauja užsakomuosius skrydžius. Taip pat į šį oro uostą skraidina mažų sąnaudų oro linijos Ryanair ir Wizz Air.

2013 m. oro uostas aptarnavo 4 749 251 keleivį.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kola (plentas) |
| --- |
| **Kolos plentas** |
|  |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Rusija Rusija |
| Ilgis | 1592 km |
| Pradžia | Sankt Peterburgas |
| Pabaiga | Borisoglebskojė |
| Atidarytas | 1986 m. |
| Sritys | Leningrado sritis, Karelijos Respublika, Murmansko sritis |
| Miestai | Sankt Peterburgas, Petrozavodskas, Murmanskas |
|  |
| Kelias Murmansko srityje |

**Kolos plentas** (oficialiai – **M18** bei **Р-21**) – federacinės reikšmės kelias Rusijoje, europinės trasos  **E105**  dalis. Driekiasi Rusijos šiaurės vakarine dalimi, nuo Sankt Peterburgo per Petrozavodską, Murmanską iki Borisogleskio, esančio Norvegijos pasienyje (toliau kelias eina į Kirkenesą). Eina Leningrado srities, Karelijos ir Murmansko srities teritorijomis.

Kelias atidarytas 1986 m. visas maršrutas padengtas asfalto danga. Karelijos teritorijoje kelias eina miškais (daugiausia beržynais), kerta daug upių, eina ežerų pakrantėmis (Onegos, Vygo ežero ir kt.). Į šiaurę nuo Louchio Kolos plentas kerta šiaurės poliaratį. Murmansko srityje eina daugiausiai per tundros kraštovaizdžius.

Greta Kolos plento įsikūrę šie miestai: Kirovskas, Naujoji Ladoga, Lodeinoje Polė, Olonecas, Petrozavodskas, Kondopoga, Medvežjegorskas, Segeža, Louchis, Kandalakša, Poliarnyje Zorai, Mončegorskas, Olenegorskas, Kola, Murmanskas, Zapoliarnas.

* Tiltas per Kolos įlanką šalia MurmanskoTiltas per Kolos įlanką šalia Murmansko
* Tiltas per Girju Lambinos upęTiltas per Girju Lambinos upę
* Nuo kelio atsiverianti Chibinų kalnų panoramaNuo kelio atsiverianti Chibinų kalnų panorama
* Kelias ankstyvą pavasarįKelias ankstyvą pavasarį

v • a • r **Rusijos federaliniai greitkeliai** 

M1 „Baltarusija" | M2 „Krymas" | M3 „Ukraina" | M4 „Donas" | M5 „Uralas" | M6 „Kaspija" | M7 „Volga" | M8 „Cholmogorai" | M9 „Baltija" | M10 „Rusija" | Automagistralė M11   
 R21 „Kola" | R23 „Pskovas" | R217 „Kaukazas" | R254 „Irtyšius" | R256 „Čujos traktas" | R255 „Sibiras" | R257 „Jenisiejus" | R258 „Baikalas" | A360 „Lena" | R504 „Kolyma" | R297 „Amūras" | A370 „Usūris"
**Romualda Varneckienė-Kuodytė** (1930 m. lapkričio 30 d. Rimaisių k. Panevėžio r.), muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

1939–1948 mokėsi Ramygalos vidurinėje mokykloje, o 1948–1951 Panevėžio vidurinėje mokykloje. 1948 įstojo į Panevėžio vaikų muzikos mokyklą mokytis skambinti fortepijonu (dėst. L. Chitrova), bet kompozitoriaus A. Belazaro paskatinta 1948–1951 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. Adolfas Karaška). 1974–1979 choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. R. Motiejūnas).

1953–1954 Obelių kultūros namų meno vadovė ir vidurinės mokyklos muzikos mokytoja. 1954–1956 Ramygalos kultūros namų direktorė, suorganizavo mišrųjį chorą ir keletą kitų meno mėgėjų būrelių. 1956–1970 Biržų 2-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovė. 1957 I respublikiniam jaunimo festivaliui Vilniuje parengė kanklių ansamblį, 1959 mokytojų ir moksleivių jėgomis pastatė R. Planquette’o komišką operą „Kornevilio varpai". Jaunučių ir jaunių chorą parengė 1964 I respublikinei moksleivių dainų šventei, o jaunuolių chorą ir „Siūlo" fabriko mišrųjį chorą – 1965 respublikinei dainų šventei.

Nuo 1970 Biržų vaikų muzikos mokyklos direktoriaus pavaduotoja, 1971–1975 direktorė. 1975–1979 Panevėžio 4-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų chorų ir vokalinių ansamblių vadovė. 1979–1992 Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos dėstytoja, nuo 1986 miesto „Senolių" choro ir vokalinių bei instrumentinių ansamblių meno vadovė. Kolektyvai rengia koncertus ir dalyvauja įvairiuose kultūros renginiuose. Choras paruoštas 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje.

Visuomeninė veikla
------------------

R. Varneckienė skaitė muzikos paskaitas, organizavo M. K. Čiurlionio ir kitų kompozitorių jubiliejinius minėjimus – koncertus, buvo Biržų rajono muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkė ir dainų švenčių vyr. dirigentė. 1964 mokytoja apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Arūnas Eigirdas** |
| --- |
| Gimė | 1953 m. birželio 11 d. (70 metų)Klaipėdoje |
| Sutuoktinis (-ė) | Dalia |
| Vaikai | Jonė, Rūta, Ugnė |
|  |
| Veikla | matematikas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1979 m. TSKP,
* 1989 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdis,
* 1990 m. Lietuvos piliečių chartija,
* 1993 m. Tėvynės sąjunga
* 2012 m. Tautininkų sąjunga

 |
|  |
| Alma mater | 1976 m. Vilniaus universitetas |

**Arūnas Eigirdas** (g. 1953 m. birželio 11 d. Klaipėdoje) – matematikas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1976 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą.

1978–1990 m. Lietuvos SSR mokslų akademijos Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto vyr. inžinierius programuotojas, laboratorijos vedėjas, mokslinis bendradarbis. 1990–1991 m. Valstybinės komisijos Rytų Lietuvos problemoms nagrinėti narys, 1991–1992 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės įgaliotinis Šalčininkų rajonui. 1992–1993 m. Seimo narys, neteko mandato, 1993 m. balandžio mėn. ištaisius Vyriausiosios rinkimų komisijos klaidą.

1994–1995 m. VĮ „Infostruktūra" inžinierius projektuotojas. 1996–1998 m. Valstybinės dokumentų technologinės apsaugos tarnybos prie Finansų ministerijos poskyrio viršininkas, Informacijos skyriaus viršininko pavaduotojas. Nuo 1998 m. Valstybinės mokesčių inspekcijos Duomenų valdymo skyriaus viršininko pavaduotojas, vyr. specialistas, Informacinių išteklių valdymo departamento Vidinių informacinių išteklių kūrimo specialistas.

Nuo 1998 m. Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto studentams skaito informacinės veiklos tyrimo metodų kursą.

1979–1989 m. TSKP narys. 1989 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis. 1990 m. Lietuvos piliečių chartijos narys. 1993–2012 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys, 1993–1997 m. TS (LK) Naujamiesčio skyriaus pirmininkas, vėliau skyriaus pirmininko pavaduotojas. Nuo 2012 m. Tautininkų sąjungos narys, nuo 2013 m. – Tautininkų sąjungos Vilniaus sueigos pirmininkas.

Žmona Dalia, dukros Jonė, Rūta, Ugnė.
| **Trifolium repens** |
| --- |
| Baltasis dobilas (Trifolium repens)Baltasis dobilas (*Trifolium repens*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Pošeimis: | *Faboideae*  *( Faboideae)* |
| Gentis: | Dobilas  *( Trifolium)* |
| Rūšis: | Baltasis dobilas  *( Trifolium repens)* |

 |

**Baltasis dobilas** (*Trifolium repens*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos, dobilų (*Trifolium*) genties augalas. Išplitęs Europoje, šiaurės Afrikoje ir vakarų Azijoje.

Augalas daugiametis, šaknys plonos, ilgos, išsikerojusios. Žiedynas − ilgakotė, apvali, puri galvutė sudaryta iš 40−80 žiedelių. Kvapnūs žiedai iki 1 cm ilgio, trumpais koteliais, baigdami žydėti nusvyra žemyn. Taurelė su 10 gyslų, balsva, vamzdelio kraštai tarp dantelių išmarginti purpurinėmis dėmėmis; 2 viršutiniai danteliai ilgesni už 3 apatinius. Vainikėlis baltas, kartais šviesiai rausvas, burė ilgesnė už kitus lapelius, jos viršūnė kiek įlenkta. Vaisius − pailga, plokščia ankštis su 2−5 sėklomis, viršūnėje išlieka ilgas, lenktas mezginės liemenėlis. Pagrindinis stiebas trumpas, šliaužiantis, gulsčias arba kylantis, nuo pagrindo šakotas; šoninės šakos kylančios, įsišaknijančios. Lapai trilapiai; lapeliai atvirkščiai kiaušiniški, viršūnė apskrita, kartais kiek įlenkta, pagrindas pleištiškai susiaurėjęs. Kraštas pjukliškai dantytas, koteliai trumpi, visi vienodo ilgio. Lapkočiai ilgi. Prielapiai lancetiški, gana dideli, balkšvi, plėneliniai.

Žydi per visą vasarą, iki vėlyvo rudens. Auga pievose, ganyklose, laukuose, miškų aikštelėse, pamiškėse, dirvonuose, krūmuose, pakelėse, parkuose, pagrioviuose. Žiedus apdulkina kamanės ir bitės, surenkančios iš jų daug nektaro. Sėklas išnešioja gyvūnai. Baltasis dobilas labai vertingas pašarinis augalas, ypač ganyklose. Tinka miestų ir pakelių želdiniams, nes greit suželia, be to, pakenčia mindymą. Augalas vaistinis, dažinis.

Literatūra
----------

* Jankevičienė Ramunėlė, Lazdauskaitė Živilė (1991) Rudenį žydintys augalai. Vilnius: Mokslas, 54 psl.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Baltasis dobilas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Svirbė |
| --- |
| Svirbės žemupys Svirbės žemupys |
| **Ištakos** | Aleksotas |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Svirbė** – upelis Kauno miesto teritorijoje, kairysis Nemuno intakas, prasidedantis ties Aleksotu ir įtekantis į Nemuną po žeme tarp įmonių „Kauno grūdai" ir „Kauno Gelžbetonis". Upelis teka Aleksoto šlaitais, jį juosia Aleksoto žydų kapinės ir į kalną link Aleksoto stiklo fabriko kylantys geležinkelio bėgiai, jungiantys apatinę ir viršutinę Kauno terasas.

Istorija
--------

Svirbės aukštupys
Pagal upelį XV a. vadinosi Aleksotas – tuo metu jis buvo žinomas kaip *Svirbigala*, minima nuo 1408 m. XVI a. vietovei prigijo Aleksoto vardas. Upė tuomet tekėjo išilgai dabartinės Veiverių gatvės, nors kai kurie šaltiniai nurodo, kad upelis tekėjo po dabartine Veiverių gatve. Dabar upelis prasideda nuo Lakūnų plento ir vingiu leidžiasi link Nemuno, o prie „Kauno grūdų" pasineria po žeme.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Svirbė. Upynes.lt (tikrinta 2022-06-05).
2. ↑  Istorija. Aleksotas.lt (tikrinta 2022-06-05).
3. ↑  Aleksotas(parengė Vidmantas Daugirdas, Algimantas Miškinis). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-06-05).
4. ↑  Virginija Skučaitė. Gatvė, regėjusi caro ir Napoleono armijas. 2015-03-19, Diena.lt (tikrinta 2022-06-05).
5. ↑  Miesto posėdžiai. Kamane.lt (tikrinta 2022-06-05).
6. ↑  Aleksotas. Kaunasiloveyou.lt (tikrinta 2022-06-05).
| **Arūnas Eimutis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1956 m. gegužės 7 d.Šakiai |
| Mirė | 2017 m. sausio 13 d. (60 metų) |
| Sutuoktinis (-ė) | Valdonė |
| Vaikai | Ieva, Arnas |
|  |
| Veikla | politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1990 m. LDDP, 2001 m. LSDP |

**Arūnas Eimutis** (1956 m. gegužės 7 d. Šakiuose – 2017 m. sausio 13 d.) – Lietuvos ir Neringos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1974 m. baigė Klaipėdos 12-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. baigė Klaipėdos politechnikumą, technikas statybininkas. 1979–1988 m. Klaipėdos statybos tresto SADV-6 meistras, darbų vykdytojas.

1988 m. valstybinio Neringos žuvininkystės ūkio vyr. inžinierius, 1989 m. direktorius. 1994–1996 m. ir 1997–2006 m. UAB „Neringos žuvis" direktorius. 1996–1997 m. Kuršių nerijos nacionalinio parko direktorius. Nuo 2006 m. UAB „Subarė ir partneriai" vadybininkas UAB „Amber golf club" komercijos direktorius. Nuo 2008 m. UAB „Subarė" prezidento pavaduotojas. Nuo 2011 m. „Neringos vanduo" inžinierius statybai.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 m. LSDP Neringos skyriaus narys, 1990–2005 m. skyriaus pirmininkas, nuo 2009 m. iki 2013 m. balandžio 5 d. skyriaus pirmininkas.

1995–2017 m.  Neringos savivaldybės tarybos narys.

Žvejybos verslo asociacijos prezidentas, prezidento pavaduotojas. 1981–1998 m. reprezentacinės Klaipėdos m. regbio komandos „Kuršiai" žaidėjas, LSSR pirmenybių ir „Žalgirio" draugijos pirmenybių bronzos ir sidabro medalių laimėtojas, LSSR taurės finalininkas.

Išsiskyręs, vaikai Ieva, Arnas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Lietuvos socialdemokratų partija – Iškelti kandidatai[neveikianti nuoroda]
**Romualdas Gailys** (1941 m. vasario 2 d. Padarbuose, Židikų valsčius – 2017 m. vasario 15 d.) – Lietuvos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1964 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1975 m. medicinos mokslų kandidatas.

Nuo 1964 m. dirbo Kauno raj. centrinėje ligoninėje. Nuo 1966 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas, nuo 2010 m. Lietuvos sveikatos mokslų universitetas) dėstytojas, 1990–1992 m. Patologinės anatomijos katedros vedėjas, nuo 1998 m. medicinos fakulteto dekanas. Nuo 1993 m. profesorius. Nuo 2002 m. Patologinės anatomijos klinikos vadovas.

Mokslinio darbo svarbiausia kryptis – širdies vainikinių arterijų sienos ir nervinio aparato pokyčiai ištikus miokardo infarktui.

Bibliografija
-------------

* Patologinė anatomija, vadovėlis, su kitais, 1986 m. 2 leid. 2001 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Romualdas Gailys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 328 psl.
*Šis straipsnis apie Paryžiaus priemiestį. Apie Reunjono sostinę skaitykite straipsnyje Sen Deni (Reunjonas).*

| Sen Denipranc. *Saint-Denis* |
| --- |
|        |
| *Sen Deni bazilika* |
|  |
| 

Sen DeniSen Deni

48°56′0″ š. pl. 2°21′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.93333°š. pl. 2.35000°r. ilg.﻿ / 48.93333; 2.35000﻿ (Sen Deni)Koordinatės: 48°56′0″ š. pl. 2°21′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.93333°š. pl. 2.35000°r. ilg.﻿ / 48.93333; 2.35000﻿ (Sen Deni) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| **Regionas** | Il de Fransas |
| **Departamentas** | Sena-Sen Deni |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 97 875  |
| **Plotas** | 12,36 km² |
| **Tankumas** (2006) | 7 919 žm./km² |
| **Altitudė** | 23−46 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Sen Deni |

**Sen Deni** (pranc. *Saint-Denis*) – miestas Prancūzijoje, Il de Franso regione, dešiniajame Senos krante; Paryžiaus šiaurės priemiestis.

Istorija
--------

VII a. buvo įkurta abatija; prie jos vėliau įsikūrė miestas. Iškilusi romaninė gotikinė Sen Deni vienuolyno bazilika (1137–1144 m. perstatyta 1281 m.; 1869 m. restauruota architekto *E. Violė le Diuko* (*Eugène Viollet-le-Duc*). Čia yra palaidoti 25 Prancūzijos karaliai, 10 karalienių ir 84 karalaičiai. Tarp jų ir Henrikas Valua – paskutinis Valua dinastijos Prancūzijos karalius bei Abiejų Tautų Respublikos valdovas.

Sportas
-------

1998 m. XVI pasaulio futbolo čempionatui Sen Deni buvo pastatytas futbolo stadionas, talpinantis 80 tūkst. žmonių ir pavadintas „Stade de France". Čia vyko šių pirmenybių finalo rungtynės.

Miestų partnerystė
------------------

* Ispanija Kordoba, Ispanija
* Vokietija Gera, Vokietija
* Škotija Koutbridžas, Šiaurės Lanarkšyras, Škotija
* Brazilija Guarulhos, Brazilija
* Italija Sesto San Džovanis, Italija
* Bosnija ir Hercegovina Tuzla, Bosnija ir Hercegovina
* Izraelis Nazaretas, Izraelis

Nuorodos
--------

* Sen Deni internetinis puslapis Archyvuota kopija 2007-03-27 iš Wayback Machine projekto. **(**pranc.**)**
**Arūnas Gasparaitis** (g. 1941 m. sausio 1 d. Tauragėje) – Lietuvos ir JAV gydytojas radiologas.

Biografija
----------

1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. 1972 m. baigė Heidelbergo universitetą. 1986–1989 m. vadovavo Ilinojaus universiteto (Čikaga) ligoninės Gastroenterologinės radiologijos skyriui, 1989–1992 m. Čikagos universiteto ligoninių Gastroenterologinės radiologijos sektoriaus vadovas, nuo 1992 m. Čikagos universiteto ligoninių Kalbos ir rijimo sutrikimų centro radiologijos konsultantas. 1989 m. dėstė Ilinojaus universiteto medicinos koledže, nuo 1989 m. dėsto Čikagos universiteto Pritzkerio medicinos mokykloje; 1986 m. profesorius asistentas. Nuo 1996 m. remia Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Radiologijos centrą ir Kauno medicinos universiteto Radiologijos kliniką, skaito paskaitas, dirba su rezidentais, doktorantais, konsultuoja,
padeda palaikyti ryšius su JAV žurnalais.

Mokslinio darbo kryptis – virškinamojo trakto (ypač stemplės ir plonosios žarnos) ligų radiologinė diagnostika.

Bibliografija
-------------

* Virškinamojo trakto radiologijos vadovėlis rezidentams, 1988 m. anglų k.
* Radiologija, su J. Skuču, 1991 m. anglų k.
* Viršutinės virškinamojo trakto dalies vėžys, su P. MacEneaney, 2002 m. anglų k.
* Šiaurės Amerikos gastroenterologijos klinika, su P. MacEneaney, 2002 m. anglų k.
* Opinis kolitas ir Krono liga: diagnostika ir gydymas, su P. MacEneaney, 2003 m. anglų k.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algidas Banevičius. *Arūnas Gasparaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 445 psl.