recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 54°46′25″ š. pl. 24°55′17″ r. ilg.﻿ / ﻿54.77361°š. pl. 24.92139°r. ilg.﻿ / 54.77361; 24.92139

 *Šis straipsnis apie miškus Elektrėnų sav.. Apie mišką Vilniuje skaitykite straipsnyje Panerių miškas.*
Panerių miškai ant Paneriškių skardžio
Miškas Panerių kaimo apylinkėse
**Panerių miškai** – miškai pietryčių Lietuvoje, daugiausia Elektrėnų savivaldybėje (pietrytinė dalis siekia Trakų rajoną), 2 km į rytus nuo Vievio. Driekiasi pagal kairįjį Neries krantą (kitame krante – Dūkštų-Šilėnų miškai. Priklauso Kaišiadorių miškų urėdijai, Vievio girininkijai. Apima 26,3 km² plotą. Masyvą sudaro Panerių, Paaliosės, Pugainių, Lazdėnų miškai.

Paviršius banguotas, vietomis – kalvotas, stačiais šlaitais, vietomis skardžiais leidžiasi link Neries. Būdingi jauriniai silpnai sujaurėję ir velėniniai jauriniai smėliai. Miškais teka Neries intakai Aliosa, Bražuolė, Rugtupis, telkšo 3 ežerėliai (Vepriškai, Ešerinis, bevardis).

Medynai:

* pušynai: 85 %
* eglynai: 7 %
* beržynai: 5 %
* baltalksnynai: 1 %
* juodalksnynai: 1 %
* ąžuolynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 29 % medynų, pusamžiai medžiai 53 %, pribręstantys 12 %, brandūs 6 %.

Panerių miškuose sutinkamos lapės, usūriniai šunys, šernai, briedžiai, stirnos, kiškiai, voverės, kiaunės, barsukai.

Miškus kerta plentas  **108**  Vievis–Maišiagala–Nemenčinė . Panerių miškuose gausu archeologinio paveldo, ypač kapaviečių: čia rastas Paaliosės pilkapynas, Kryžkelio pilkapynas, Padūkštų pilkapynas, Kragžlių pilkapynas, Popų pilkapynas, Papiškių senovės gyvenvietė. Ties Paneriškėmis susidaręs Paneriškių skardis, auga saugomas Paneriškių ąžuolas, taip pat yra Bražuolės akmuo, Bražuolės tufų atodanga, trykšta Pinyklos, Pušyno šaltiniai. Beveik visi Panerių miškai patenka į Neries regioninį parką. Įrengtos kelios regyklos ir poilsiavietės.

Panerių miškuose įsikūrę kaimai: Balčiūnai, Paneriškės, Papiškės, Kragžliai, Pugainiai, Baltamiškis, Ausiutiškės, Paneriai, Apskrita, Karageliškės, Gulaičiai, Malavolė, Žalgiris, Padūkštai, Ešerinė, Vanga, Paaliosė, Medžiolai, Vasyliškės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Panerių miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 290
Paminklo atidengimas 1924 m. lapkritį. Pirmame plane – Juzefas Pilsudskis.
**Adomo Mickevičiaus paminklas Vilniuje** – tarpukariu Vilniuje stovėjęs paminklas Adomui Mickevičiui, sukurtas skulptoriaus Zbignevo Pronaškos. Paminklas įrengtas dešiniajame Neries krante, maždaug ties dabartiniu Karaliaus Mindaugo tiltu. Paminklas buvo atidengtas 1924 m. spalio 31 d. ir išstovėjo iki 1938 m. ar 1939 m.

Aprašymas ir istorija
---------------------

12,5 metrų aukščio paminklas iš smaluotų lentų karkaso padengto cementu vaizdavo poetą ryškia monumentalia ir sintetine maniera, supaprastintomis prizmatinėmis formomis. Paminklas neturėjo postamento, stovėjo tiesiai ant žemės.

Paminklui žalos padarė Neries potvyniai. 1931 m. Neries potvynis apsėmė paminklo apačią ir taip jį išjudino. 1938 m. potvynis paminklą nugriovė ir nunešė. Pagal kitus šaltinius paminklą nugriovė dar 1931 m. potvynis. Jurgis Vanagas teigia, jog paminklas 1938 m. potvynį išgyveno ir buvo sunaikintas 1939 m. liepą į jį trenkusio žaibo.

Pripažinimas
------------

1923 m. Vilniaus miesto valdžiai parodytas paminklo projektas buvo sutiktas su didele kritika, jo statymas nepatvirtintas. Valdžios nuomonė pasikeitė kitąmet minint Filaretų draugijos teismo šimtąsias metines. Atidengtas paminklas susilaukė daug vilniečių diskusijų, daugiausia apie jį buvo kalbama neigiamai. Česlovas Milošas prisiminimuose apie Vilnių paminklą vadino „kubistine statine" bei teigia, jog iš miesto centro į dešinįjį Neries krantą jį perkėlė miesto valdžia, nes visuomenei šis „grubus" ir „drastiškas" paminklas centre netiko. Tačiau iširus formistų judėjimui paminklas pripažintas ryškiausiu šios manieros kūriniu.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Viktoras Liutkus. Prisimenant avangardinį paminklą „Pono Tado" autoriui
2. 1 2 3  Jurgis Vanagas (2015). *Primirštas Antakalnis*. Žuvėdra. pp. 33–34.
3. ↑  Įminė kapinių mįslę!
| Travis Fimmel |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Travis Fimmel |
|  |
| Gimė | 1979 m. liepos 15 d. (42 metai) Lokingtonas, Viktorija, Australija |
|  |
| Šalis |  Australija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
| Užsiėmimas | Aktorius, buvęs modelis |
| Žymesni vaidmenys |
| Ragnaras Lodbrokas„Vikingai", 2013–2016 |
|  |
|  |

**Travisas Fimelis** (*Travis Fimmel*; g. 1979 m. liepos 15 d.) – Australijos aktorius, buvęs modelis. Geriausiai žinomas kaip mados namų „Calvin Klein" veidas, taip pat už vaidmenis TV serialuose „The Beast" ir „Vikingai".

Biografija
----------

T. Fimelis gimė netoli Ečukos, Viktorijos valstijoje. Turi angliško ir vokiško kraujo. Paauglystėje trokšdamas tapti profesionaliu australiškojo futbolo žaidėju, T.Fimelis persikėlė į Melburną žaisti už miesto klubą „St Kilda FC" AFL lygoje, bet dar prieš sezono pradžią lūžusi koja užkirto jam kelią. Jis buvo pakviestas studijuoti komercinę architektūrą ir inžineriją RMIT universitete, bet nusprendė išvykti užsienin.

2002 m. T. Fimelis pasirašė kontraktą su modelių agentūra „LA Models", praktiškai neturėdamas pinigų, ir vėliau tapo pirmuoju vyru pasaulyje, sudariusiu šešiaženklės sumos sandorį dirbti modeliu vieneriems metams išskirtinai mados namams „Calvin Klein". Aktorystės meno Travisas mokėsi Holivude pas Ivana Chubbuck. 2003 m. nusifilmavo „Warner Bros." seriale „Tarzanas". Vėliau vaidino įvairaus spektro vaidmenis tiek mažajame, tiek didžiajame ekranuose.

Išnašos
-------

1. ↑  Kee, William K.C. Talents from Down Under Archyvuota kopija 2012-10-17 iš Wayback Machine projekto. The Star, 2010-06-14.
2. ↑  SPE Networks-Asia, Sony Entertainment official website,  Archyvuota kopija 2011-07-22 iš Wayback Machine projekto.. Nuoroda tikrinta 2011-0-25.
3. ↑  Official Website. Nuoroda tikrinta 2011-05-05.
4. ↑  Lee, Luaine 'The Beast’s' Travis Fimmel is Happy Down on the Farm The Denver Post, 2009-01-28.
5. ↑  *Hello* magazine,. Nuoroda tikrinta 2011-03-26.
6. ↑  Epaminondas, George, Naked in New York, The Age, 2002-01-27.

Nuorodos
--------

* imdb.com: Travis Fimmel
|  |
| --- |
| The Doors |
|  
The Doors 1966 m. Iš kairės į dešinę: John Densmore, Robby Krieger, Ray Manzarek, Jim Morrison |
| Biografija |
| Kilmė | Los Andželas, JAV |
| Žanrai | psichodelinis rokas, bliuzrokas, acid rock, sunkusis rokas, jazz rock |
| Aktyvumo metai | 1965–1973, 1978 |
| Įrašų kompanija | Elektra, Rhino |
| Susijusi veikla | Rick & the Ravens, The Psychedelic Rangers, The Butts Band, Manzarek–Krieger |
| Svetainė | thedoors.com |
| Buvę nariai |
| Jim Morrison, Ray Manzarek, John Densmore, Robby Krieger |

**The Doors** – viena kontroversiškiausių bei įtakingiausių septintojo dešimtmečio roko muzikos grupių, sukurta 1965 m. Didžiulį jos populiarumą lėmė paslaptingi grupės lyderio Džimo Morrisono dainų tekstai, taip pat jo charizmatiška asmenybė. Nors grupė iširo aštunto dešimtmečio pradžioje, iki šių dienų žmonių susidomėjimas „The Doors" neišblėso, kasmet parduodama po milijoną jų albumų. Išviso grupė pardavė 76 milijonus įrašų.

Istorija
--------

Grupė pradėjo veiklą 1965 m. Los Andžele, Kalifornijoje, susitikus UCLA filmavimo mokyklos studentams Jim Morrison ir Ray Manzarek. Pavadinimas **The Doors** kilo iš Aldous Huxley knygos *The Doors Of Perception* (Suvokimo durys). Pirmasis albumas, pavadintas grupės vardu – „The Doors" buvo įrašytas 1966 m. rugpjūtį ir išleistas pirmąją 1967 m. sausio savaitę. Pirmasis šio albumo singlas buvo daina *Break On Through (To The Other Side)*. Antrasis singlas *Light My Fire* pelnė grupei didžiulę sėkmę. Jo buvo parduota 1 mln. kopijų ir ši daina pasiekė pirmą vietą Billboard tope. Antrasis „The Doors" albumas *Strange Days* pasirodė 1967 m. rugsėjo 25 d. Jame yra nemažai žinomų dainų, kaip *People Are Strange* ar *Love Me Two Times*. „The Doors" muzika per 1965–1968 m. buvo sunkiojo roko, bliuzroko ir acid roko mišinys. Vėliau jie knaisiojosi po įvairesnius stilius, bet jie sugrįžo į savo skambesį paskutiniajame albume, išleistam 1971 m. kaip tik prieš jų dainininko paslaptingą mirtį Paryžiuje, Prancūzijoje. Grupė pradėjo irti, kai Jim Morrison 1971 m. liepos 3 d. neaiškiomis aplinkybėmis mirė Paryžiuje.

Nariai
------

* Jim Morrison (vokalas)
* Ray Manzarek (klavišiniai)
* Robby Krieger (gitara)
* John Densmore (būgnai)

Diskografija
------------

### Albumai

* The Doors (1967)
* Strange Days (1967)
* Waiting for the Sun (1968)
* The Soft Parade (1969)
* Morrison Hotel (1970)
* L.A. Woman (1971)

Be Jim Morrison vokalo:

* Other Voices (1971)
* Full Circle (1972)

Vėliau buvo rasti Jim Morrison eilėraščių įrašai, kuriems likę grupės nariai pritaikė muziką ir išleido albumą:

* An American Prayer: Jim Morrison (1978)

Nuorodos
--------

* Oficiali The Doors svetainė
* The Doors svetainėje Last.fm
| Kanhos nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Parko savanos Parko savanos |
| **Vieta:** | Madhja Pradešas, Indijos vėliava Indija |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Mandla |
| 

Žemėlapis rodantis Kanhos nacionalinis parkas vietą.Kanhos nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 22°20′0″ š. pl. 80°38′0″ r. ilg.﻿ / ﻿22.33333°š. pl. 80.63333°r. ilg.﻿ / 22.33333; 80.63333Koordinatės: 22°20′0″ š. pl. 80°38′0″ r. ilg.﻿ / ﻿22.33333°š. pl. 80.63333°r. ilg.﻿ / 22.33333; 80.63333 |
| **Plotas:** | 940 km² |
| **Įkurtas:** | 1955 m. |
| **Valdymas:** | Madhya Pradesh Forest Department |
|  **Vikiteka:** | Kanhos nacionalinis parkas |

**Kanhos nacionalinis parkas** (hind. कान्हा राष्ट्रीय उद्यान, IAST: *Kānhā rāṣṭrīya udyāhan*) arba ***Kanhos tigrų rezervatas*** – saugoma gamtos teritorija vidurio Indijoje, Madhja Pradešo valstijoje, Satpuros kalnų vakaruose. Plotas 940 km². Miškai saugomi nuo 1879 m. 1935 m. įkurtas Bandžar Velio rezervatas, nuo 1955 m. – nacionalinis parkas. Parkas sudarytas iš dviejų atskirų plotų – Halono (250 km²) ir Bandžaro (300 km²).

Kanhos nacionalinio parko paviršių sudaro 450–900 m aukščio plokščiakalnis, suskaidytas Tapti ir Narmados intakų. Plyti pievos, lapus metantys sausieji miškai. Saugoma kalnų miškų ir kalnų savanų gyvūnija. Parke sutinkamos 22 žinduolių rūšys, dauguma jų Indijoje labai retos: barasingos, bengaliniai tigrai, leopardai, ilgalūpiai lokiai, raudonieji vilkai, dryžuotosios hienos, paprastieji šakalai, indiniai zambarai, šernai, aksiai, gaurai, hulmanai, garnos, keturragės ir mėlynosios antilopės. Lankosi ~300 paukščių rūšių (ibiai, įvairūs ereliai, grifai, garniai). Yra įvairių gyvačių, pitonų, varanų, kitokių roplių.

Kanhos miškuose gyvena vietinė (adivasi) tauta – baigai.

* TigrasTigras
* Raudonieji vilkaiRaudonieji vilkai
* Aksis džiunglėseAksis džiunglėse
* AksisAksis

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kanhos nacionalinis parkas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
| *Small Change* |
| --- |
|  |
| Tom Waits studijinis albumas |
| Išleistas | 1976 rugsėjis |
| Įrašytas | 1976 liepa |
| Žanras | džiazas, bliuzas |
| Trukmė | 49:28 |
| Įrašų kompanija | Asylum |
| Prodiuseris | Bones Howe |
| Apžvalgos |
| * All Music Guide  nuor.
* Robert Christgau (B-) nuor.
* Rolling Stone nuor.
 |
| Tom Waits chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *Nighthawks at the Diner*(1975) |  | *Foreign Affairs* (1977) |

 |

**Small Change** - ketvirtas studijinis Tom Waits albumas, išleistas 1976m. Asylum Records. Jis sulaukė panašių kritikų įvertinimų kaip ir ankstesnieji albumai, tačiau buvo netikėtai komerciškai sėkmingas. Billboard 200 lentelėje dvi savaites užėmė 89 vietą. 

Kaip ir senesniuose, šiame albume yra stipriai jaučiami džiazo elementai. Tekstai atrodo įkvėpti Raymond Chandler'io ir Charles Bukowskio. Didžioji dalis muzikos susideda iš užkimusio šiurkštaus Tom Waits balso kontrastuojančio su pianinu ar violončele.

Šio albumo įrašymo metu Waits'as vis daugiau gėrė. Nuolatinės kelionės ir turai buvo pradėję neigiamai atsiliepti jo sveikatai. Greičiausiai dėl šių dalykų *Small Change* nuotaika yra gana pesimistiška, ciniška. Tokios dainos kaip *The Piano Has Been Drinking* ir *Bad Liver and a Broken Heart* atvirai parodo nepagražintą alkoholizmą. Taip pat šis albumas paliečia vienatvės, skurdo temas, dėl ko Tom Waits visam laikui susikūrė sunkų gyvenimą kenčiančio žmogaus įvaizdį. Tekstuose minimi veikėjai - daugiausia prostitutės, striptizo šokėjos, nevykėliai, girtuokliai - pasimetę atšiauriame urbanizuotame pasaulyje. Ir vis dėlto šis albumas nėra vientisai niūrus. Daugelyje vietų yra jaučiamas humoras, kurį Waits'as naudoja kalbėdamas apie alkoholizmą ir panašias problemas.

Dainos
------

#### Pirma pusė

1. Tom Traubert's Blues (Four Sheets to the Wind in Copenhagen)
2. Step Right Up
3. Jitterbug Boy (Sharing a Curbstone with Chuck E. Weiss, Robert Marchese, Paul Body and The Mug and Artie)
4. I Wish I Was in New Orleans (In the Ninth Ward)
5. The Piano Has Been Drinking (Not Me) (an Evening with Pete King)

#### Antra pusė

1. Invitation to the Blues
2. Pasties and a G-String (At the Two O'Clock Club)
3. Bad Liver and a Broken Heart (In Lowell)
4. The One That Got Away
5. Small Change (Got Rained on with His Own .38)
6. I Can't Wait to Get Off Work (And See My Baby on Montgomery Avenue)

Personalas
----------

* Harry Bluestone – smuikas, styginiai
* Jim Hughart – kontrabosas
* Ed Lustgarden – violončelė, styginiai
* Shelly Mane - būgnai
* Lew Tabackin - saksofonas
* Tom Waits - vokalas, pianinas
* Jerry Yester - styginių dalies dirigentas ir aranžuotojas
Dorėninių kolonų kaneliūros aštriomis briaunomis Linkolno memoriale Vašingtone
**Kaneliūra** (pranc. *cannelure* iš lot. *canna* – nendrė) – dekoratyvinis architektūros elementas, kolonos, puskolonės arba piliastro liemens negilus, dažniausiai išilginis griovelis. Dorėninė kolona paprastai turi 20 lygiagrečių, aštria briauna sujungtų kaneliūrų, jonėninė, korintinė ir kompozitinė – 24 lygiomis juostelėmis atskirtas kaneliūras. Toskaninėje kolonoje kaneliūros nenaudojamos. Pagyvina koloną, suteikia jai grakštumo, lengvumo įspūdį, sukuria išraiškingus šešėlius, vizualiai sumažina horizontalias kolonos blokų sandūras.

Kaneliūros eina per visą kolonos liemenį nuo kapitelio iki bazės arba stilobato, kartais – nuo kapitelio iki apatinio kolonos trečdalio (entazės efektui padidinti). Kartais apatinėje kolonos liemens dalyje (išskyrus dorėnines kolonas) kaneliūros užpildomos apskrito profilio išgaubomis, bet ne aukščiau liemens trečdalio. Helenizmo ir viduramžių architektūroje buvo paplitusios ir įvijos kaneliūros. Taikytos antikos, Renesanso, klasicizmo, istorizmo architektūroje, baldų puošyboje.

Kaneliūros buvo iškalamos kolonai jau esant pastatytai. Didelės kolonos kaneliūra paprastai yra plaštakos pločio, bet būta ir kaneliūrų, kuriose galėjo tilpti suaugęs vyras (kolona Agridžente, Sicilijoje).

Manoma, kad atsirado Mikėnų arba Senovės Egipto architektūroje, paplito graikų klasikinėje epochoje.

* Vienos seniausių išlikusių kaneliūrų Džoserio nekropolio kolonose Sakaroje, Egipte (XXVII a. pr. m. e.)
* Spiralinės kaneliūros Apamėjos Didžiojoje kolonadoje, Sirijoje
* Juostelėmis atskirtos korintinių kolonų kaneliūros, apatiniame kolonos liemens trečdalyje užpildytos išgaubomis. Madrido vertybinių popierių biržos rūmai, XIX a.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Fluting and reeding*, Encyclopaedia Britannica. Nuoroda tikrinta 2020-10-11.
2. ↑  Algė Jankevičienė. *Kaneliūros*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
3. ↑  *Kaneliūros*, Antikos žodynas, p. 227, Vilnius, „Alma Litera" 2008 m. ISBN 9-986-02562-1
4. ↑  Mark Wilson Jones, *Origins of Classical Architecture: Temples, Orders and Gifts to the Gods in Ancient Greece*. Yale University Press, 2014 m.
| **Antanas Ulpis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1904 m. vasario 27 d.Ryga, Latvija |
| Mirė | 1981 m. rugpjūčio 21 d. (77 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | bibliografas, kultūros darbuotojas |
| Partija | 1940 m. SSKP |

**Antanas Ulpis** (1904 m. vasario 27 d. Rygoje – 1981 m. rugpjūčio 21 d. Vilniuje) – Lietuvos bibliografas, kultūros darbuotojas.

Biografija
----------

1923–1940 m. „Kultūros" bendrovės Šiauliuose buhalteris, Liaudies namų direktorius, Dramos teatro statybos vadovas. 1929 m. įsteigė teniso klubą su dviem aikštelėmis Šiauliuose. 1937–1938 m. Kultūros švietimo draugijos valdybos narys. Dalyvavo Lietuvos Raudonosios pagalbos organizacijos veikloje.

1940–1941 m. Šiaulių miesto vykdomojo komiteto pirmininkas. 1941 m. Šiaulių dramos teatro direktorius. Karo metais pasitraukė į Rusiją. 1942–1944 m. 16-osios lietuviškos divizijos kovotojas.

Nuo 1946 iki 1980 m. buvo LTSR knygų rūmų direktorius, po karo daug dėmesio skyrė senovinių knygų rinkimui iš nykstančių dvarų, kitų bibliotekų ir visas jas vežė į Vilniuje vadovaujamos įstaigos žinion perduotos Vilniaus Šv. Jurgio bažnyčios patalpas, kur buvo įrengta saugykla. 1959 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas.

Parengė pokario laikotarpio „Lietuvos TSR knygų katalogą" (1953 m. rusų k.). Su kitais sudarė bibliografines rodykles „V. Lenino raštai lietuvių kalba, 1914–1969" (1970 m.), „Lietuvos komunistų partijos spauda, 1917–1940" (1981–1985 m. 2 d.).

Įvertinimas
-----------

* 1971 m. LSSR valstybinė premija

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vladas Žukas. *Antanas Ulpis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 375
Ostrublis
Kartu su ostrubliu cirkuliavusi ostmarkė
**Ostrublis** – piniginis vienetas, kuris buvo apyvartoje okupuotose Rusijos imperijos teritorijose ir kurį 1916 m. išleido Vokietija. Piniginis vienetas oficialiai vadinosi *rublis*, jo šimtojo dalis – *kapeika*[1]. Pradžioje ostrublis buvo lygus Rusijos rubliui.

Nuo 1918 m. ostrubliai cirkuliavo kartu su ostmarke, viena ostmarkė buvo lygi 2 ostrubliams.

Ostrublių įvedimas buvo pavestas Rytų prekybos ir pramonės bankui (vok. *Ostbank für Handel und Gewerbe*), turėjusiam centrą Poznanėje. Šis bankas sukūrė specialią kredito kasą – *Rytų skolinamąją kasą* (vok. *Darlehnskasse Ost*), kuri turėjo veikti kaip emisijos bankas vokiečių okupuotuose rytiniuose kraštuose (išskyrus Lenkiją).

1916 m. birželio 26 d. buvo įkurtas Rytų skolinamosios kasos Kauno skyrius, įpareigotas išleisti į apyvartą naujųjų pinigų 100 mln. rublių sumai. Rugpjūčio 6 d. ostrubliai buvo paskelbti vienintele teisėta valiuta Lietuvoje. Ostrublis buvo prilygintas vokiečių markei santykiu 1:2. Apyvartoje šalia popierinių ostrublių kursavo geležinės kapeikos.

Ostrubliai buvo dvipusiai, su vienodomis parašų faksimilėmis. Smulkesnių nominalų ženklai nenumeruoti. Trijų, dešimties ir dvidešimt penkių rublių vertės ženklai buvo pažymėti serijos raide ir šešiaženkliais numeriais. 100 rub. vertės ženklų numeriai buvo šešiaženkliai ir septynženkliai, be serijų raidžių. Ženkluose įrašai buvo keturiomis kalbomis: averse – vokiečių, reverse – lietuvių, lenkų ir latvių.

Ostrublių ženklai buvo nesudėtingos spaudos ir ornamentikos, popierius – prastos kokybės. Tai labai palengvino ostrublių klastojimą. Kaip netikrų ostrublių centrai garsėjo Minskas, Vilnius, Kaunas, Šiauliai, Ryga, Liepoja.

1917 m. kovo mėn. Rytų skolinamoji kasa buvo atskirta nuo Rytų prekybos ir pramonės banko ir tapo atskira kredito įstaiga. Ji buvo perkelta iš Poznanės į Kauną, kur ir toliau tęsė popierinių pinigų emisiją: iš pradžių ostrublių, nuo 1918 m. ostmarkių. Rytų skolinamoji kasa popierinius pinigus leido nesirūpindama jų padengimu. Ostrubliai ir ostmarkės buvo padengti rusų rubliais, vertybiniais popieriais bei kt. vertybėmis ir prekėmis. Šie pinigai neturėjo brangiųjų metalų ir tvirtos valiutos pagrindo.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje ostrublis cirkuliavo iki 1922 m. kai jis buvo pakeistas litu. Įvedus litą ostrubliai ir ostmarkės turėjo būti iki 1923 m. sausio 1 d. pakeisti į litus.

Nuorodos
--------

1. ↑  1, 2 ir 3 ostkapeikų monetos

* Osto pinigai. 1916–1922 m…
* Rytų skolinamosios kasos rubliai. 1916 m. balandžio 17 d.
* Karys J.K. Išskiriamieji ženklai Lietuviškoje numizmatikoje

* Karys J.K. (1953) Nepriklausomos Lietuvos pinigai: ostrublis, ostmarkė, auksinas, litas; istorija ir numizmatika. 255 p.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kanibalizmas Brazilijoje 1557 m.
**Kanibalizmas** – reiškinys, kai vienos rūšies atstovai valgo vieni kitus. Dažniausiai kanibalizmas reiškia žmones valgančius kitus žmones (kartais dar vadinama *žmogėdrystė*).

Žmonių kanibalizmas
-------------------

### Istorija

Kanibalizmas buvo priskiriamas daugeliui genčių ir tautų praeityje, bet kanibalizmo laipsnis, kuris tuomet iš tikrųjų pasireikšdavo ir buvo socialiai sankcionuojamas, dabar yra ypač prieštaringa antropologijos tema. Kai kurie antropologai įrodinėja, kad kanibalizmas beveik neegzistavo ir tvirtina tai su kraštutiniu skepticizmu, o kiti įtikinėja, kad ši praktika besivystančiose visuomenėse buvo paplitusi. Keletas archeologų tvirtino, kad kai kurios iškasenos Amerikos pietvakariuose įrodo kanibalizmo buvimą. Individualūs atvejai kitose šalyse parodė, kad kanibalizmas reiškėsi tarp psichiškai nestabilių žmonių, tarp nusikaltėlių ir, nepatvirtintais gandais, tarp religinių fanatikų.

### Kanibalizmo pavyzdžiai

JAV *Donner Party* yra kanibalizmo pavyzdys. Žmonės valgė kitus žmones, kad išvengtų mirties nuo bado. Abejotini įrodymai rodo, kad kanibalizmas buvo plačiai paplitęs per badmetį Ukrainoje 1930 m. per Leningrado blokadą Antrojo pasaulinio karo metais ir per Kinijos pilietinį karą (1946-1949).

Kitų gyvūnų kanibalizmas
------------------------

Biologijoje kanibalizmas yra reiškinys, kai ėdami tos pačios rūšies individai. Kanibalizmas gali būti:

* elgsenos norma.
	+ kanibalizmas būdingas tam tikrame amžiaus tarpsnyje. Pvz. kai kurių vorų jaunikliai išsiritę suėda motiną, karakurtų (*Latrodectus tredecimguttatus*), maldininkų patelės po apvaisinimo suėda patiną ir t. t. Kai kurioms ryklių rūšims būdingas *vidugimdinis kanibalizmas* – kiaušgyvavedžių ryklių jaunikliai, gimdoje išsiritę iš kiaušinių, ėda silpnesnius savo brolius ir seseris. Variantas, kai ėdami kiaušiniai su dar neišsiritusiais jaunikliais, vadinamas *vidugimdinė oofagija*.
	+ kanibalizmas galimas bet kuriame amžiaus tarpsnyje. Pvz. žinomi skurdūs ežerai, kuriose gyvena vien ešeriai. Juose didesnieji ešeriai minta mažesniais, o patys smulkiausieji – bestuburiais.
* elgsenos modifikacija. Toks kanibalizmas pasireiškia, kai populiacijos tankis būna pernelyg didelis, kai stinga maisto ar vandens – plėšrūnų patelės gali suėsti savo jauniklius, duonvabaliai – savo kiaušinėlius. Pasitaiko, kad naminių triušių patelės suėda savo dar plikus triušiukus, jei joms stinga vandens.
* patologinė elgsena. Atskiri individai dėl įvairių priežasčių tampa kanibalais, nors normalūs rūšies atstovai kanibalai nėra .

Nuorodos
--------

* Cannibalism
Nykštukinė planeta Makemakė
**Makemakė** (simbolis: 🝼) – trečioji pagal dydį žinoma nykštukinė planeta Saulės sistemoje ir viena iš dviejų didžiausių klasikinės Koiperio juostos objektų. Jos skersmuo yra 3/4 Plutono skersmens. Ji neturi palydovų ir tai yra Makemakės išskirtinis bruožas tarp didžiausių nykštukinių planetų. Jos paviršiaus temperatūra ~30 K, vadinasi jos paviršius padengtas metano, etano ir tikriausiai azoto ledu.

Tikrasis pavadinimas **2005 FY9**. Atrasta 2005 m. kovo 31 d. komandos, vadovaujamos Michael Brown, o oficialiai paskelbta 2005 m. liepos 29 d.

Makemakė yra antras pagal ryškį Koiperio juostos objektas po Plutono. Kovo mėnesį, opozicijos metu Berenikės Garbanų žvaigždyne, planetos ryškis siekia 16,7 mag. 2008 m. planeta buvo nutolusi nuo Saulės 52 av. tai yra beveik toliausiai kiek tik gali savo orbitoje nutolti. Orbitos posvyris 29°, ekscentricitetas 0,16. Orbitos periodas beveik 310 m.

Makemakė yra klasikinis Koiperio juostos objektas, tai reiškia, kad jos orbita yra pakankamai toli nuo Neptūno, kad išliktų stabili pakankamai ilgai Saulės sistemoje.

Makemakės orbitos ir fiziniai duomenys:

| Dangaus kūnas | Orbitos pusašės ilgis(AU) | Orbitosperiodas,(metai) | Orbitosekscentri-citetas | Orbitos posvyrisį ekliptiką(°) | Pusiaujo spindulys(km) | Masė(kg} | Vid. tankis(g/cm³) | Apsisukimo apie ašį  periodas | Pabėgimo greitis  (km/s) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Makemakė | 45,4904 | 306,82 | 0,161420 | 29,0130 | 715 | 3x1021 | 1,7 | 7,771 val. | 0,74 |

Išnašos
-------

1. ↑  JPL/NASA (2015-04-22). „What is a Dwarf Planet?". *Jet Propulsion Laboratory*. Nuoroda tikrinta 2022-01-19.
2. ↑  *Encyclopedia of the Solar System*, 3 leid. Elsevier, 2014, ISBN-10: 0124158455, p. 6, 10


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Makemakė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSaulės sistemos objektai |
| --- |
|  |
| 

 |
|  |
| 
Saulė · planetos · Merkurijus · Venera · Žemė · Marsas · Jupiteris · Saturnas · Uranas · Neptūnas |
|  |
| 
nykštukinės planetos: Cerera · Plutonas · Haumėja · Makemakė · Eridė · palydovai: Mėnulis · Marso · Jupiterio · Saturno · Urano · Neptūno · Plutono · Haumėjos · Disnomija |
|  |
| 
Asteroidų žiedas · asteroidai: Vesta · Paladė · Higėja · meteoroidai · kometos · transneptūniniai objektai · Koiperio juosta · kentaurai · plutoidai · damokloidai · Hilso debesis · Orto kometoidų debesis · Saulės vėjas |

 |
| **Ovenas Arturasangl. *Arthur Seymour Owen*** |
| --- |
|  |
| Owen Arthur |
| Gimė | 1949 m. spalio 17 d.Bridžtaunas, Britų Priešvėjinės salos |
| Mirė | 2020 m. liepos 27 d. (70 metų)Bridžtaunas, Barbadosas |
|  |
| Veikla | ekonomistas, Barbadoso politinis veikėjas, nuo 1994 iki 2008 m. Barbadoso Ministras pirmininkas. |
| Partija | 1981 m. Barbadoso darbininkų partija |
|  |
| Alma mater | Vakarų Indijos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Owen Arthur |

**Ovenas Arturas** (angl. *Arthur Seymour Owen*, 1949 m. spalio 17 d. – 2020 m. liepos 27 d.) – ekonomistas, Barbadoso politinis veikėjas, 1994–2008 m. buvo penktasis Barbadoso ministras pirmininkas. Jo ekonominė politika smarkiai sumažino nedarbą ir atnešė partijai beveik absoliučią valdžią Asamblėjos rūmuose.

Biografija
----------

Mokėsi Visų Šventųjų berniukų mokykloje, Kolridžo ir Perio mokyklose, Harisono koledže, studijavo Vakarų Indijos universitete; ekonomikos daktaras.

1973–1979 m. Jamaikos Valdymo departamento asistentas, Nacionalinės planavimo agentūros darbuotojas, 1979–1981 m. Jamaikos Boksitų instituto ekonomikos direktorius.

1981 m. grįžo į Barbadosą. Barbadoso Finansų ir planavimo ministerijos projektų vadovas, Pramonės plėtros korporacijos valdybos pirmininkas, Barbadoso centrinio banko valdybos narys, 1982–1984 m. Žemės ūkio plėtros korporacijos pirmininkas.

Nuo 1981 m. Barbadoso darbininkų partijos narys, nuo 1994 m. Barbadoso darbo partijos lyderis. Jo vadovaujama partija laimėjo 1994, 1999 m. ir 2003 m. rinkimus. Pastaruosiuose rinkimuose Barbadoso socialdemokratai laimėjo net 23 vietas 28 vietų parlamente.

1983–1984 m. Barbadoso Senato narys, 1984–1993 m. Asamblėjos rūmų narys, opozicijos lyderis.

Nuo 1994 m. rugsėjo 6 d. nuo 1999 m. sausio 20 d. ir nuo 2003 m. gegužės 21 d. – Barbadoso Ministras pirmininkas. Jam vadovaujant, šalyje suaktyvėjo nepriklausomybės nuo Didžiosios Britanijos siekis, vyko Barbadoso demokratizacijos procesas. 2005 m. buvo numatytas referendumas dėl parlamentinės respublikos statuso suteikimo. Tačiau jis buvo atidėtas dėl noro sparčiau integruotis į Karibų jūros šalių prekybos ir ekonominę bendriją (CARICOM).

Mirė 2020 m. liepos 27 d. nuo širdies smūgio Karalienės Elžbietos ligoninėje Bridžtaune, Barbadose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Owen Arthur. Encyclopædia Britannica.
2. ↑  „Former Barbados Prime Minister, Owen Arthur dies" (anglų). Dominica News Online. 2020-07-27. Nuoroda tikrinta 2020-07-27.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Erskine Sandiford** | **Barbadoso ministras pirmininkas**1994 - 2008 | Po to:**David Thompson** |
*Šis straipsnis apie filmą. Apie antrinį lytinį požymį skaitykite straipsnyje Adomo obuolys.*

| ***Adomo obuoliai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Adams Æbler |
| Kilmės šalis |  Danija |
| Režisierius | Anders Thomas Jensen |
| Prodiuseris (-iai) | Mie AndreasenTivi Magnusson |
| Scenaristas (-ai) | Anders Thomas Jensen |
| Vaidina | Ulrich ThomsenMads MikkelsenPaprika SteenOle ThestrupAli KazimNicolas Bro |
| Metai | 2005 |
| Žanras | Komedija, drama |
| Trukmė | 94 min. |
| Kalba | danų |
| **IMDb įrašas** |

**Adomo obuoliai** (dan. *Adams Æbler*) – 2005-ųjų metų danų filmas, kurį režisavo Anders Thomas Jensenas. Filmo siužetas paremtas religinėmis idėjomis iš Jobo knygos.

Aktoriai
--------

*Aktorius – filmo veikėjas*
* Ulrich Thomsen – Adam Pedersen
* Mads Mikkelsen – Ivan
* Nicolas Bro – Gunnar
* Paprika Steen – Sarah Svendsen
* Ali Kazim – Khalid
* Ole Thestrup – Dr. Kolberg
* Nikolaj Lie Kaas – Holger
* Gyrd Løfquist – Poul Nordkap
* Lars Ranthe – Esben
* Peter Reichhardt – Nalle
* Tomas Villum Jensen – Arne
* Peter Lambert – Jørgen

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Buvęs neonacių gaujos lyderis Adomas, kurį neseniai paleido iš kalėjimo, yra išsiųstas priverstiniam perauklėjimui ir turi kelis mėnesius praleisti mažoje religingų žmonių bendruomenėje.
Bendruomenės dvasinis vedlys yra kunigas Ivanas – nepataisomas optimistas. Tuo pat metu perauklėjami ir kiti du kaliniai: Khalidas, arabų vagis, kuris kartais užgrobia degalines laikydamas tai tam tikra protesto forma, ir Gunaras, apkūnus alkoholikas kleptomanas, kaltintas išprievartavimu. Ivanas šventai tiki žmonių dieviškumu ir nemato kalinių besitęsiančių piktadarysčių.

Ivanas pasako Adomui, kad perauklėjimas pavyks tada, kai šis pasirinks tikslą ir jį įvykdys. Pasiekęs tikslą Adomas galės palikti parapiją. Stengdamasis išprovokuoti kunigą, Adomas pasirenka tokį tikslą – iškepti obuolių pyragą. Ivanas priima šį tikslą, tačiau iškelia sąlygą – pyragas turi būti iškeptas iš obuolių nuo obels augančios bažnyčios sode, kuri nėra itin prižiūrėta. Adomas pradeda rūpintis obelimi, tačiau viskas klostosi ne taip ir gerai.

Nuorodos
--------

* Oficiali filmo svetainė
* kinas.info puslapis apie filmą Archyvuota kopija 2009-03-07 iš Wayback Machine projekto.
| **Antanas Vaičius (1926)** |
| --- |
| Gimė | 1926 m. balandžio 5 d.Geidučiuose, Skuodo raj. |
| Mirė | 2008 m. lapkričio 25 d. (82 metai)Telšiuose |
| Palaidotas (-a) | Telšių katedros šventoriuje |
| Tėvas | Antanas Vaičius |
| Motina | Juozapa Prialgauskaitė - Vaičienė |
|  |
| Alma mater | Kauno kunigų seminarija (1951]) |

**Antanas Vaičius** (1926 m. balandžio 5 d. Geidučiuose, Skuodo raj. – 2008 m. lapkričio 25 d. Telšiuose) – Lietuvos dvasinininkas, Telšių vyskupas.

Biografija
----------

Rūpintojėlis gimtinėje Geidučiuose (skulpt. Antanas Kmieliauskas) 
Vyskupo kapas 2011 m.
1934–1938 m. mokėsi Šačių, 1938–1940 m. – Mosėdžio pradžios mokyklose. 1940–1943 m. mokslus tęsė Skuodo gimnazijoje. 1943–1946 m. studijavo Telšių, 1946–1951 m. – Kauno kunigų seminarijose.

1950 m. rugsėjo 24 d. įšventintas kunigu. Dirbo vikaru Plungėje, Klaipėdoje, klebonavo Žygaičiuose, Salantuose, Lauko Sodoje, Akmenėje, Telšiuose. 1982 m. liepos 5 d. popiežius Jonas Paulius II jį paskyrė Telšių vyskupijos ir Klaipėdos prelatūros apaštališkuoju administratoriumi ir buvo nominuotas vyskupu. Konsekravimo iškilmė įvyko 1982 m. liepos 25 d. Kauno arkikatedroje bazilikoje.

1986–1999 m. – Vatikano dvasininkijos kongregacijos narys. 1988–1993 metais buvo Lietuvos Vyskupų konferencijos pirmininko pavaduotojas. 1989–2001 m. – Telšių vyskupijos ordinaras.
1987 m. vyskupas Antanas Vaičius kaip vienintelis gavęs komunistų valdžios leidimą Lietuvos ganytojas dalyvavo birželio 28-ąją Romoje vykusiame Lietuvos krikšto 600 metų jubiliejaus iškilmingame minėjime ir arkivyskupo Jurgio Matulaičio beatifikacijoje.

2001 m. sulaukęs 75 metų amžiaus, pagal kanonų teisės nuostatus įteikė popiežiui Jonui Pauliui II atsistatydinimo raštą. Tų pačių metų gegužės 13 d. popiežius priėmė atsistatydinimą ir paskyrė vyskupą Telšių vyskupijos apaštaliniu administratoriumi.

2002 m. sausio 5 d. atleistas iš Telšių vyskupijos apaštalinio administratoriaus pareigų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Vaičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija,
2. ↑  Girdit, laikas eina.... *xxiamzius.lt*


| Romos katalikų bažnyčios vadovai |
| --- |
| Prieš tai:**Juozapas Pletkus** |  **Telšių vyskupas**1975-2002 | Po to:**Jonas Boruta** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Lychnis viscaria** |
| --- |
| Smaliukė (Lychnis viscaria)Smaliukė (*Lychnis viscaria*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Gvazdikažiedžiai  *( Caryophyllidae)* |
| Šeima: | Gvazdikiniai  *( Caryophyllaceae)* |
| Gentis: | Gaisrena  *( Lychnis)* |
| Rūšis: | Smaliukė  *( Lychnis viscaria)* |

 |

**Smaliukė** (*Lychnis viscaria*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos, gaisrenų (*Lychnis*) genties augalas.

Daugiametis, 30-65 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas status, paprastas, kiek plaukuotas, viršutinė jo dalis lipni. Lapai linijiškai lancetiški, stiebiniai, suaugę pamatinėmis dalimis, gausiai plaukuotos pamatinės lapų dalys. Žiedai menturiuose, šluotelės pavidalo. Vainiklapiai šviesiai raudoni arba rožiniai.Vaisius – kiaušiniška dėžutė. Sėklos karpotos.

Žydi gegužės - liepos mėn.

Auga šlaituose, sausose pievose, pamiškėse, sausuose išretintuose miškuose. 

Vaistams naudojami lapai. Jie pjaunami visiškai suaugę. Žaliavoje yra saponinų, askorbino rūgšties, gleivių, dervų, mineralinių medžiagų.

Augalas dekoratyvus.

Smaliukės žiedai
| **Antanas Tamošaitis** |
| --- |
| Gimė | 1894 m. rugpjūčio 18 d.Smukučiai, Jurbarko valsčius |
| Mirė | 1940 m. (~46 metai)Kaunas |
| Lietuvos Respublikos Seimo atstovas |
|  |
| Veikla | Lietuvos pedagogas, teisininkas, politinis bei visuomenės veikėjas |
|  |
| Alma mater | 1925 m. Lietuvos universitetas |

**Antanas Tamošaitis** (1894 m. rugpjūčio 18 d. Smukučiai, Jurbarko valsčius – 1940 m. pabaigoje, Kaunas) – Lietuvos pedagogas, teisininkas, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Jurbarko pradžios mokykloje, 1912 m. baigė Tauragės keturklasę mokyklą. 1913–1915 m. mokėsi Žemaičių kunigų seminarijoje Kaune. 1915 m. Jurbarko pradžios mokyklos vedėjas, Čedasų pradžios mokyklos mokytojas. 1916 m. Kaune baigė vokiečių įsteigtus pedagoginius kursus.

Nuo 1919 m. Zarasų apskrities pradinių mokyklų inspektorius. 1921 m. eksternu išlaikė brandos atestato egzaminus. Nuo 1921 m. Kauno žydų realinės gimnazijos, Lietuvos profesinės sąjungos suaugusiųjų gimnazijos mokytojas. 1925 m. baigė Lietuvos universiteto Teisės fakultetą. Gavęs Švietimo ministerijos stipendiją, žinias gilino Vienos ir Paryžiaus universitetuose. 1928 m. Kaune apgynė disertaciją „Istorinė teisės mokykla Vokietijoje", teisės mokslų daktaras. Nuo 1928 m. prisiekusiojo advokato padėjėjas, advokatas Jurbarke. 1929 m. lapkričio 23 d. vedė Eleną Stanaitytę, kilusią iš Slavikų k. Nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 1939 m. docentas. Bendradarbiavo laikraščiuose „Lietuvos ūkininkas", „Lietuvos žinios", rašė teisės klausimais, išvertė veikalą P. F. Girardo veikalą „Romėnų teisė" (2 dalys). Kartu su J. Kairiu išvertė Senovės Rytų teisės paminklą – Hamurabio teisyną.

1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas VI (Utenos) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos valstiečių sąjungos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partijos ir Lietuvos valstiečių sąjungos bloką. 1939 m. lapkričio 21 d. – 1940 m. birželio 17 d. XXI Antano Merkio ministrų kabineto teisingumo ministras. 1940 m. birželio 14-15 d. paskutiniame posėdyje Prezidentūroje ragino pareikšti protestą dėl SSRS ultimatumo. 1940 m. liepos 11 d. sovietų okupacinės valdžios suimtas, kalintas Kaune. Nukankintas 1940 m. pabaigoje Kauno kalėjime. Kitais duomenimis, išvežtas į kalėjimą Maskvoje, kur ir mirė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žydrūnas Mačiukas. Steigiamojo Seimo atstovai. Seimas
2. ↑  Anušauskas A. Sviderskytė G. XX amžiaus slaptieji archyvai. Versus Aureus – Vilnius, 2008. 31 p.

Literatūra
----------

* Tamošaitis Antanas, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 62.
* Tamošaitis Antanas, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1964, t. 30, p. 321–322.
* Tamošaitis M. Tamošaitis Antanas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 390–393.
| **Antanas Terminskas** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. birželio 30 d.Bečerninkai, Troškūnų valsčius |
| Mirė | 2013 m. rugpjūčio 28 d. (64 metai)Šeriai, Anykščių rajonas |
| Motina | Elena Terminskienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Aldona Terminskienė |
| Vaikai | Asta, Evaldas |
|  |
| Veikla | inžinierius, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1972 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Antanas Terminskas** (1949 m. birželio 30 d. Bečerninkai, Troškūnų valsčius – 2013 m. rugpjūčio 28 d. Šeriuose, Anykščių rajonas) – inžinierius, Lietuvos ir Anykščių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1972 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas. 1972–1992 m. dirbo Anykščių rajono „Gimtosios žemės" (Viešintos) ir „Atžalyno" (Šoveniai) kolūkiuose vyr. inžinieriumi, Jakšiškio tarybinio ūkio direktoriumi. Nuo 1996 m. Šerių kaimo ūkininkas. LR Seimo nario padėjėjas.

Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys. 2007–2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.

Jakšiškio kaimo bendruomenės narys. Sesuo Bronislava Šostuchienė. Sutuoktinė Aldona, vaikai Asta, Evaldas. Palaidotas Anykščių kapinėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pataisos teksto originalas su Linkolno parašu.
**Tryliktoji JAV Konstitucijos pataisa** – Jungintių Amerikos Valstijų Konstitucijos pakeitimas, kuriuo visoje šalyje uždrausta vergija ir priverstinis darbas, kuris, pagal tryliktąją pataisą, gali būti taikomas tik kaip bausmė už padarytą nusikaltimą. 1864 m. balandžio 8 d. šias pataisas priėmė Senatas, o 1865 m. sausio 31 d. joms pritarė ir JAV Atstovų Rūmai. 1865 m. gruodžio 6 dieną pataisą jau buvo ratifikavęs reikiamas skaičius valstijų. 1865 m. gruodžio 18 d. valstybės sekretorius William H. Seward paskelbė apie pataisų priėmimą. Ši pataisa yra viena iš trijų vadinamųjų „Rekonstrukcijos pataisų", priimtų po JAV pilietinio karo pabaigos.

Iki šios pataisos priėmimo, JAV Konstitucija netiesiogiai protegavo vergiją per tokius straipsnius, kaip Trijų-penktadalių Kompromisas, pagal kurį trys penktadaliai vergų populiacijos buvo atstovaujami Jungtinių Valstijų Atstovų Rūmuose. Nors didelė dalis vergų buvo paskelbti laisvais prezidentui A. Linkolnui paskelbus Emancipacijos deklaraciją, pokariu jų statusas vis dar nebuvo aiškus. Senatas pataisą priėmė 1864 m. birželio 8 d. Po vieno nesėkmingo balsavimo Atstovų Rūmuose, didelių A. Linkolno bei jo administracijos pastangų ir taktinių manevrų, kongresmenai pasekė Senato pavyzdžiu 1865 m. sausio 31 d. Pataisa buvo gana greitai ratifikuota beveik visų šiaurinių valstijų ir pakankamo skaičiaus „rekonstruotų" pietinių valstijų, kas leido galutinai patvirtinti pataisą iki metų pabaigos.

Nors pataisa formaliai uždraudė vergiją visoje šalyje, Juodieji Kodeksai, baltųjų pranašumo šalininkų smurtas ir selektyvus statutų įgyvendinimas lėmė, kad daliai juodaodžių amerikiečių ir toliau buvo taikomas priverstinis darbas, ypač JAV pietuose. Kitaip nei kitos dvi „Rekonstrukcijos pataisos", tryliktoji pataisa retai buvo naudojama teisės praktikoje, tačiau buvo panaudota uždraudžiant peonažą ir kai kurią rase paremtą diskriminaciją kaip vergijos liekanas. Ši JAV Konstitucijos pataisa taip pat leidžia JAV Kongresui priimti įstatymus, skirtus kovoti su prekyba žmonėmis ir kitomis moderniomis vergijos formomis.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RJAV Konstitucijos pataisos |
| --- |
|  |
| 
I **·**  II **·**  III **·**  IV **·**  V **·**  VI **·**  VII **·**  VIII **·**  IX **·**  X **·**  XI **·**  XII **·**  XIII **·**  XIV **·**  XV **·**  XVI **·**  XVII **·**  XVIII **·**  XIX **·**  XX **·**  XXI **·**  XXII **·**  XXIII **·**  XXIV **·**  XXV **·**  XXVI **·**  XVII | JAV herbas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

„Sputnik 1" modelis
**„Sputnik" kosminė programa** – Tarybų Sąjungos nepilotuojamų kosminių skrydžių programa, pradėta XX amžiaus 6-ojo dešimtmečio pabaigoje. Rusiškas žodis *спутник* lietuvių kalba reiškia 'pakeleivis, palydovas'.

„Sputnik 1" – pirmasis dirbtinis žemės palydovas, paleistas 1957 m. spalio 4 d. šiek tiek didesnis už krepšinio kamuolį, svėręs šiek tiek mažiau nei 84 kg, per 98 minutes apskriejo žemę elipsės formos orbita.

1957 m. lapkričio 3 d. paleistas „Sputnik 2" su pirmuoju gyvu padaru – šunimi Laika. Misijos organizatoriai nesugebėjo saugiai grąžinti kosminio aparato į žemę, o Laika tapo pirmąja auka kosmose.

1958 m. vasario 3 d. bandymas paleisti „Sputnik 3" nepavyko, tačiau antrasis – gegužės 15 d. buvo sėkmingas. „Sputnik 3" buvo sumontuota nemažai instrumentų Žemės geofiziniams tyrimams, tačiau sugedus magnetinės juostos įrašymo įrenginiui buvo neįmanoma įrašyti Van Aleno radiacijos žiedų matavimo rezultatų.

Dar po dvejų metų, 1960 m. gegužės 15 d. buvo paleistas „Sputnik 4".

„Sputnik 5", paleistas 1960 m. rugpjūčio 19 d. turėjo keleivių – šunis Belką ir Strelką, 40 pelių, 2 žiurkes ir keletą augalų rūšių. Sekančią dieną kosminis aparatas nusileido Žemėje, visi gyvūnai grįžo saugiai.

Visi „Sputnik" serijos aparatai į orbitą buvo išvedami naudojant R-7 paleidimo įrenginį, sukurtą nešti branduolines kovines galvutes.

Netikėtas sėkmingas „Sputnik 1" paleidimas, beveik sutapęs su dviem nesėkmingais amerikiečių „Vanguard" projekto kosminių aparatų paleidimais, šokiravo Jungtines Amerikos valstijas, tačiau šios greit atsakė sėkmingomis misijomis, įskaitant „Explorer I", SCORE ir DARPA projektus. „Sputnik 1" sėkmė taip pat paspartino NASA įkūrimą ir valstybinių JAV lėšų padidinimą moksliniams tyrimams ir švietimui („Sputnik" krizė).

Sputnik 4–25
------------

Amerikiečių stebėtojai tarybinius „Veneros", „Vostok", „Kosmos" ir kitų klasių kosminius aparatus vadino „Sputnik’ais", nors TSRS iš tikrųjų jų nebevadino „Sputnik". Pavyzdžiui, „Sputnik 7" iš tiesų TSRS buvo vadinamas „Venera 1".
| **Antanas Vaivutskas** |
| --- |
| Gimė | 1916 m. kovo 23 d.Skapiškis, Zarasų apskritis |
| Mirė | 1980 m. rugpjūčio 12 d. (64 metai)Palanga |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius, visuomenės veikėjas |
| Partija | 1957 m. SSKP |

**Antanas Vaivutskas** (1916 m. kovo 23 d. Skapiškyje, Zarasų apskritis – 1980 m. rugpjūčio 12 d. Palangoje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, Brazilijos ir Urugvajaus lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1926 m. su tėvais apsigyveno Brazilijoje. 1932–1937 m. Brazilijos komunistų partijos narys. Nuo 1936 m. dirbo komunistų pogrindinėse spaustuvėse, laikraščio „Mūsų žodis" redakcinės komisijos narys. 1937 m. kalintas. 1937–1942 m. Montevidėjyje dirbo laikraščio „Darbas" spaustuvėje, 1942–1952 m. šio laikraščio redaktorius. 1941–1952 m. Urugvajaus komunistų partijos narys. 1952 m. grįžo į Lietuvą. 1953–1956 m. dirbo žurnalo „Švyturys" redakcijoje, nuo 1956 m. užsienio lietuvių laikraščių korespondentas. Paskelbė straipsnių, atsiminimų apie lietuvių emigrantų gyvenimą, veiklą, spaudą Pietų Amerikoje, išvertė grožinės literatūros kūrinių.

Įvertinimas
-----------

* 1976 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Vaivutskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 429
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 543 psl.
Bronzinis etruskų veidrodis, kurio centre pavaizduoti Tusna, Atunis, Turan ir Zipna
**Turan** – meilės deivė etruskų mitologijoje; atitinka romėnų Venerą ir graikų Afroditę. Tai viena iš svarbiausių deivių etruskų panteone (greta Uni ir Menrvos).[1][2] Sūnus – Turnu (atitinka graikų Erotą), tarnaitė – Lasa (taip vadinama ir panašių moteriškųjų mitologinių figūrų, patarnaujančių Turan, grupė).[1]

Šios deivės garbei buvo pavadintas vienas iš vasaros mėnesių – *Traneus* (dab. liepa). Šį mėnesį būdavo minimos įvairios Turan skirtos šventės.[1] Deivės kultą liudija įvairiose Etrūrijos vietovėse aptiktos apžadinės aukos (iš Turan šventvietės Graviskoje ir kitur). Turan minima įvairiuose įrašuose, be to, aptikti keturi brangakmeniai su šios deivės vardu.[2]

Archajinio laikotarpio (kai kada ir vėlesniame) etruskų mene Turan neretai vaizduojama su sparnais.[1] Aptikta daug šią deivę vaizduojančių etruskų veidrodžių; ant jų Turan dažnai vaizduojama drauge su Atuniu. Taip pat vaizduojama su Heasunu (Jasonu), sutinkama Pario teismo scenoje (ragina Helenę susitaikyti su Pariu). Be to, rastas veidrodis, kur ji įvardijama *Turan ati* („motina Turan", plg. *Venus Genetrix*), greta pavaizduotas Atunis.[2]

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Nancy Thomson de Grummond, Erika Simon. The Religion of the Etruscans, University of Texas Press, 2009, p. 60.
2. 1 2 3  Giuliano Bonfante, Larissa Bonfante. The Etruscan Language: An Introduction, Revised Editon, Manchester University Press, 2002, p. 208.
Agonija, Egonas Šylė (Egon Schiele)
**Agonija** (lot. *agonia*) – būsena prieš mirtį, merdėjimas.

Agonijos metu sutrinka centrinės nervų sistemos ir organizmo gyvybinės funkcijos. Agonija prasideda nuo vieno ar kelių trumpų įkvėpimų. Vienu metu dirba už įkvėpimą bei iškvėpimą atsakingi raumenys, todėl beveik visiškai sutrinka plaučių ventiliacija. Žmogus praranda sąmonę, nebereaguoja į išorinius dirgiklius, širdies tonai tampa vos girdimi, kvėpavimas trūkčiojantis, sulėtėja medžiagų apytaka, atsiranda acidozė.

Agonija gali trukti nuo kelių minučių iki kelių valandų. Agonija baigiasi, nutrūkus kvėpavimui ar širdies veiklai. Pavartojus gaivinimo priemones, ligonis kai kuriais atvejais išgelbėjamas.

Po agonijos prasideda klinikinė mirtis. Nors jos metu jau nebėra kraujotakos ir kvėpavimo, tačiau dar vyksta anaerobinė glikolizė, kol laipsniškai glikogeno atsargos smegenyse išsenka ir nervinį audinį ištinka mirtis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Agonija*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, I t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1976. T.I: A-Bangis

Vikižodynas