recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Formosa |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Administracinis centras** | Formosa |
| **Departamentų skaičius** | 9 |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 600 200 |
| **Plotas** | 72 066 km² |
| **Tankumas** (2019) | 8 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | FormosaVikiteka |

**Formosos provincija** (isp. *Provincia de Formosa*) – provincija Argentinos šiaurės vakaruose, Paragvajaus pasienyje. Pietuose ribojasi su Čiako provincija, vakaruose – su Saltos. Sostinė – Formosa.

Geografija
----------

Visa provincijos teritorija patenka į Gran Čiako regioną. Paviršius lygus. Klimatas subtropinis. Rytinėje dalyje krituliai krenta ištisus metus (1000 mm per metus), vakarinėje yra sausasis žiemos sezonas (80 mm per metus). Vidutinė metinė temperatūra 21 °C, tačiau vasarą gali viršyti 45 °C. Dėl skirtingo drėgnumo augalija nevienoda: vakarinėje dalyje auga galeriniai tropiniai miškai, centrinėje – krūmų ir medžių sąžalynai, o Saltos provincijos pasienyje yra vadinamasis *El Impenetrable* regionas su skurdžia augalija ir kaktusų sąžalynais. Formosos provincijos vakariniu pakraščiu teka Paragvajaus upė, o iš rytų per visą provinciją jo intakai: Bermechas, Monte Lindo, Pilkomajas (teka siena su Paragvajumi). Daugelis mažesnių upių sausuoju metų laiku išdžiūsta. Daug pelkių, nedidelių ežerų. Provincijoje yra Pilkomajo nacionalinis parkas ir Formosos gamtos rezervatas.

Rytinės Formosos provincijos dalies kraštovaizdis (La Estreljos šlapynė)
Palmių giraitė Pilkomajo nacionaliniame parke

Ekonomika
---------

Formosos provincija – žemės ūkio kraštas. Gyvulininkystė (galvijų auginimas). Auginama medvilnė (50 tūkst. t per metus), sojos (25 tūkst. t), kukurūzai (55 tūkst. t), bananai (70 tūkst. t), citrusai (15 tūkst. t). Taip pat užsiimama bitininkyste (273 t medaus per metus), miškininkyste (140 tūkst. t medienos). Tekstilės pramonė.

Gyventojai
----------

Provincijoje gyvena 1,2 % šalies gyventojų. Dauguma susitelkę vakarinėje dalyje. Rytinei pusei būdingos nedidelės gyvenvietės, susitelkusios apie geležinkelį ir plentą į Saltą. Didžiausi miestai:

* Formosa,
* Incheniero Chuaresas,
* Klorinda,
* Espiniljas,
* Komandante Fontana,
* Piranė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  ARGENTINA: Provinces and Agglomerations, *citypopulation.de*

Nuorodos
--------

* Provincijos žemėlapis
* Turizmas Formosoje Archyvuota kopija 2006-04-04 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |
| --- | --- |
|  **Argentinos provincijos** |  |
| Buenos Airės (sostinės apygarda) | Buenos Airių provincija | Chuchujus | Čakas | Čubutas | Entre Riosas | Formosa | Katamarka | Kordoba | Korientesas | La Pampa | La Riocha | Mendosa | Misjonesas | Neukenas | Rio Negras | Salta | San Chuanas | San Luisas | Santa Fė | Santa Krusas | Santjago del Esteras | Tukumanas | Ugnies Žemė |
|  |
| Formozas |
| --- |
| **Ilgis** | 550 km |
| **Ištakos** | Azulo aukštumos |
| **Žiotys** | Aragvaja (Žavaesas) |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |

**Formozas** (port. *Rio Formoso* 'dailioji upė') – upė vidurio Brazilijoje, Tokantinso valstijoje; Aragvajos dešinysis intakas (Tokantinso baseinas). Prasideda Azulo (Žydrosiose) aukštumose (610 m aukštyje), Gojaso valstijos pasienyje, netoli Novo Planalto. Aukštupyje vadinama ***Eskuru*** (*Rio Escuro* 'tamsioji upė'). Vinguriuoja į šiaurę, šiaurės vakarus lygiagrečiai su Aragvaja. Įteka į Aragvajos dešiniąją šaką Žavaesą, formuojančią Bananalo salą, ties Bareira da Kruzu.

Didžiausi intakai: Šavantė, Duerė, Urubu (dešinieji).

Didesnių gyvenviečių prie Formozo nėra. Šalia yra indėnų krahų teritorija.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Mapa Multimodal Tocantins, DNIT, 2013.
**Laurencijus Bojeris** (šved. *Boyer*, lot. *Boierus Laurentius*, g. apie 1561 m. Stokholme, Švedija – 1619 m. vasario 3 d. Braneve (Lenkija)) – poetas, teologas.

*Carolomachia* (1606) puslapis, kuriame minimas lietuvių karo šūkis - *muški!*
Vilniuje studijavo teologiją, čia 1594 m. gavo kunigo šventimus. Tais pačiais metais išvyko dėstyti retorikos jėzuitams Jaroslavo (Jarosław) pedagoginėje seminarijoje. Įkūrus tokią pat seminariją Dorpate, paskirtas prefektu ir buvo juo 1598–1602 m. Tuo metu galėjo susipažinti su čia studijavusiu K. Sirvydu.

Nuo 1604 m. Vilniaus akademijoje dėstė poetiką, retoriką, teologiją, matematiką, vadovavo popiežiaus seminarijai. Apie 1610 m. išvyko į Branevą, kur dirbo iki mirties.

Svarbiausias kūrinys – lotyniška poema *Carolomachia* („Karolių mūšis"), išleista Vilniuje 1606, 1610 m. išversta į lenkų kalbą. Poema skirta įamžinti Kircholmo (Salaspilio) mūšiui, įvykusiam 1605 m. rugsėjo 27 d. kuriame Žemaitijos seniūnas, Livonijos gubernatorius J. K. Chodkevičius įveikė Švedijos karaliaus Karolio IX kariuomenę. Poemos autoriumi nurodytas tuometinis Vilniaus universiteto studentas K. Zaviša, nes jėzuitų nuostatai draudė profesoriams spausdinti poetinius kūrinius savo vardu.

Tai vienas ankstyviausių barokinių kūrinių lotyniškoje Lietuvos literatūroje. Sekama antikinių epų tradicija (ypač Vergilijaus *Eneida*). Lotyniškame poemos tekste yra vienas ankstesniųjų lietuviškų žodžių paminėjimų, būtent, lietuviai puldami šaukę „muški!". Poemos autorius pastebi, kad iš šio žodžio galėjęs kilti ginklo pavadinimas „muškieta".

Bojeris dalyvavo poleminėje kovoje su reformacijos atstovais. Yra išlikusios dvi epigramos: viena išjuokianti reformacijos veikėją Andrių Volaną, kita aukštinanti Vilniaus kanauninką, katalikybės gynėją, A. Jurgevičių.

Literatūra
----------

Bojeris L. Karolomachija. Vertė B. Kazlauskas. – V. 1992

Nuorodos
--------

Lietuvių literatūros enciklopedija Archyvuota kopija 2007-01-05 iš Wayback Machine projekto.
**Kristianė Gerstel–Nauberait** (vok. *Christane Gerstel-Naubereit*; 1901 m. vasario 2 d. Varmės Lidzbarke (Varmė, Vokietijos imperija) – 2000 m. gruodžio 27 d. Breisgau Freiburge, VFR) – iš Rytprūsių kilusi Vokietijos skulptorė.

Biografija
----------

Buvo populiaraus aktoriaus ir režisieriaus Paulo Vegaitero (vok. *Paul Wegeiter*) dukterėčia. 1919 m. mokėsi *Karaliaučiaus meno ir amatų mokykloje* pas prof. Hermaną Brachertą. Nuo 1920 m. pradėjo studijas Karaliaučiaus meno akademijos Stanislovo Cauerio klasėje, tais pačiais metais tęsė mokslus Vaizduojamojo meno aukštojoje mokykloje Berlyne. Tapo garsaus skulptoriaus Vilhelmo Gerstelio mokine, netrukus už jo ištekėjo. Toliau mokėsi pas skulptorių Hugo Ledererį. 

Daugiausiai kūrė biustus, bet dirbo ir animalistikoje. Darbai dažniausiai patekdavo į privačius rinkinius. 1929 m. Berlyno meno akademija ją apdovanojo *Romos premija*.

1948 m. iš Berlyno šeima persikelė į vakarinę Vokietijos dalį, apsigyveno Breisgau Freiberge. 1963 m. mirė vyras ir teko užsiimti jo darbų išsaugojimu ir propagavimu, 1979 m. išleido knygą apie V. Gerstelio kūrybą (kartu su kitais). Dar vieną knygą (kartu su bendrautoriais) 1987 m. išspausdino apie savo kūrybinį kelią.

Bibliografija
-------------

* Dietmar Lüdke, Jutta Eißengarthen, Christiane Gerstel-Naubereit; Hans Hellmut Hofstätter. *[Wilhelm Gerstel 1879 - 1963, plast. u. graf. Werk* – Freiburg i. Br.: Augustinermuseum, 29; 1. Januar 1979
* Christiane Gerstel-Naubereit, Dietmar Lüdke. *Christiane Gerstel-Naubereit plastisches Werk* – Freiburg i. Br.: Selbstverl, 1987

Šaltiniai
---------

* Gerstel-Naubereit, Christiane
* Gerstel, Christiane geb. Naubereit // Ingeborg Kelch-Nolde (Bearb.). *Kunstakademie Königsberg 1845–1945. Biographien der Direktoren und Lehrer. Biographien der Schüler*
| Formijait. *Comune di Formia* |
| --- |
| *Romėnų uosto liekanos Džianolos parke.* |
|  |
| 

FormijaFormija

41°16′0″ š. pl. 13°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.26667°š. pl. 13.61667°r. ilg.﻿ / 41.26667; 13.61667﻿ (Formija)Koordinatės: 41°16′0″ š. pl. 13°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.26667°š. pl. 13.61667°r. ilg.﻿ / 41.26667; 13.61667﻿ (Formija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Lacijus Lacijus |
| **Provincija** | Latinos provincija |
|  |
| **Meras** | Michele Forte |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 37 571  |
| **Plotas** | 73,53 km² |
| **Tankumas** (2010) | 511 žm./km² |
| **Altitudė** | 19 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 04023 |
| **Tel. kodas** | 0771 |
| **Tinklalapis** | www.comune.formia.lt.it |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Erazmas ir Jonas Krikštytojas |

**Formija** (it. *Formia*) – Italijos miestas Latinos provincijoje, Lacijuje. Miestas yra pusiaukelėje tarp Romos ir Neapolio ant Apijaus kelio.

Istorija
--------

*Formiae* buvo įkurta romėnų, graikiškai Ὁρμίαι hormiai reiškia „išsilaipinimo vieta". Tai buvo garsus kurortas Romos imperijos laikais.

Ciceronas buvo nužudytas netoli miesto Apijaus kelyje 43 m. pr. m. e. Jo kapas traukia turistus. Formijoje buvo nukankintas Šv. Erazmas 303 m. valdant Diokletianui. Jis pradėtas vadinti Šv. Elmu ir tapo jūreivių globėju.

Žlugus Vakarų Romos imperijai miestas buvo nusiaubtas, gyventojai įkūrė du atskirus kaimus ant kalvų, kurie priklausė Gaetai. Karolis II Anžu pastatė tvirtovę prie pajūrinio kaimo Mola di Gaeta. Kitas kaimas vadinosi Kastelone dėl XIV vidurio pilies, kurią pastatė Onorato I Caetani, Fondžio grafas.

1863 m. abu kaimai buvo sujungti ir pavadinti Formija. Miestas nukentėjo per Antrąjį pasaulinį karą nuo Ancijaus mūšio.

Miestai partneriai
------------------

* Italija Ferara, Italija
* Prancūzija Fleury-les-Aubrais, Prancūzija, nuo 2004 m.
* Bosnija ir Hercegovina Gračanica, Bosnija ir Hercegovina
* Švedija Haningė, Švedija
* Italija Santeramo in Kole, Italija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Sebastianas Vettelis su Europos Formulės 3 automobiliu 2006 m.
**Formulė 3** (taip pat vadinama **F3**) – autosporto lenktynių klasė, kurioje varžomasi atvirų ratų vienviečiais lenktyniniais automobiliais. Formulė 3 yra dalinama į daugelį skirtingų atskirų čempionatų, tad jų surengiama Europoje, Azijoje, Australijoje ir Pietų Amerikoje. Formulė 3 dažnai vadinama kaip pirmasis svarbus žingsnis link Formulės 1 čempionato. Daugumai Formulės 3 čempionatų nugalėtojų FIA metams suteikia superlicenciją. Formulės 3 lenktynės nėra pigios, pvz. norint lenktyniauti stiprioje Didžiosios Britanijos Formulės 3 komandoje, reikėtų sumokėti apie 400 000 svarų sterlingų. Nepaisant tokių kainų, tai laikoma gera investicija į lenktynininko ateitį. Gerai pasirodę lenktynininkai dažniausiai kyla į tokius čempionatus kaip Formulė 2, GP2, A1 Grand Prix ar pretenduoja net į Formulės 1 bandytojo ar lenktynininko vietą.

Formulės 3 lenktynes po II pasaulinio karo išvystė automobilių entuziastai, norėję automobilių lenktynes padaryti kuo pigesnes. FIA šį čempionatą oficialiai patvirtino 1950 m.

Vieno Formulės 3 čempionato niekada nebuvo. Nuo pat įkūrimo pradžios pagrindiniai buvo Europos ir Didžiosios Britanijos čempionatai. Šiuo metu stipriais čempionatais laikomi Italijos, Vokietijos, Prancūzijos ir kt. Formulės 3 čempionatai.

Šiuo metu FIA superlicencijas vieneriems metams gauna šių čempionatų nugalėtojai:

* Europos Formulės 3
* Didžiosios Britanijos Formulės 3
* Italijos Formulės 3
* Japonijos Formulės 3
* Ispanijos Formulės 3
| Fornarina |
| --- |
|  |
| Menininkas | Rafaelis |
| Metai | 1518−1520 |
| Meno kryptis | Aukštasis renesansas |
| Medžiagos, technika | aliejus ant medžio |
| Matmenys | 85 cm × 60 cm |
| Miestas (vieta) | Roma |
| Muziejus | Barberinio rūmai |

**Fornarina** (kitaip *„Jaunos moters portretas"*, it. *La fornarina*) – italų renesanso dailininko Rafaelio (1483–1520) paveikslas, vaizduojantis, tikima, jo meilužę ir įkvėpėją Margeritą Luti.

Istorija
--------

Paveikslas datuojamas apie 1518−1520 m. Iš italų kalbos išvertus *La fornarina* reiškia „kepėjo duktė". Tikima, kad paveiksle Rafaelis nutapė savo meilužę Margeritą Luti (it. *Margherita Luti*). Margerita Luti gimė apie 1495 m. ir buvo Frančesko, Romos Santa Dorotea kvartalo kepėjo, duktė. Tikriausiai ji įstojo į *Sant'Apolonia in Trastevere* „puolusių" moterų vienuolyną 1520 m. rugpjūčio 18 d. iškart po Rafaelio mirties. Daugiau apie ją nežinoma nieko.

Rafaelis gyvenimo metu turėjo oficialią sužadėtinę − įtakingo Romos kardinolo dukterėčią Maria Bibbiena, su kuria nuolat atidėliojo vestuves. Pasak legendos, gyvenimo pabaigoje Rafaelis buvo įsimylėjęs vieną moterį, kad jam tai trukdė atlikinėti užsakymus galingam to meto rėmėjui, bankininkui Agostinui Kjidžiui. Bankininkui trūko kantrybė dėl vėluojančių užsakymų ir jis suteikė kambarį savo rūmuose Rafaeliui ir jo meilužei. Iš tikro nėra nieko tikro žinoma apie paveiksle pavaizduotą moterį. Labai tikėtina, kad toji pati moteris vaizduojama paveiksluose „Siksto Madona", „Madona ant kėdės" ir „Dama su skraiste". Gali būti, kad tai suabsoliutinto Rafaelio moters grožio idealo portretas.

Apie paveikslą
--------------

Paveiksle vaizduojama jauna apsinuoginusi moteris. Paveikslas atvirai erotinio pobūdžio. Moteris dešine ranka dengia krūtinę, kas rodytų jos kuklumą, tačiau šia ranka nepridengia nei vienos krūties. Pagal vėlyvųjų Rafaelio kūrinių atlikimo pobūdį galima spėti, kad prie paveikslo tapybos daug prisidėjo to meto Rafaelio mokiniai. Paveikslas yra pasirašytas Rafaelio. Ant moters rankos esančios juostelės yra užrašytas dailininko vardas. Medelis už moters yra mirta − meilės simbolis. Ant kairės moters rankos restauracijos metu buvo rastas žiedo atvaizdas su rubinu, kas galėtų rodyti, kad ši moteris yra susižadėjusi, galbūt su pačiu Rafaeliu. Žiedą tikriausiai užtapė Džulijus Romanas, kuriam priklausė paveikslas po Rafaelio mirties, tikriausiai nenorėdamas sukelti nereikalingų kalbų apie dailininko ryšius. Paveikslas yra Romos Barberinio rūmuose, kurie savo ruožtu yra Nacionalinės senovinio meno galerijos dalis. Aukštos kokybės kopija yra Romos Borgezių galerijoje.

Nuorodos
--------

1. ↑  Jill Berk Jiminez. *Dictionary of Artists' Models*. Routledge, 2013, p. 332

* The Observer
* wga.hu
* The Guardian
| Christina Lindberg |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Britt Christina Marinette Lindberg |
|  |
| Gimė | 1950 m. gruodžio 6 d. (71 metai)Geteborgas, Švedija |
|  |
| Šalis |  Švedija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Kristina Lindberg** (g. 1950 m. gruodžio 6 d. Geteborgas) – švedų žurnalistė, buvusi aktorė ir modelis.

Biografija
----------

Ji gimė Geteborge ir baigusi mokyklą ketino studijuoti archeologija, tačiau būdama 18 ėmė pozuoti nuoga vyrų žurnalams (buvo „Penthouse" birželio mergina 1970 m.) ir netrukus tapo žinomu šalyje erotikos modeliu. Tais pačiais metais debiutavo kine ir dešimtmetį buvo ryški savo šalies eksploatacinių bei erotinių filmų žvaigždė. Prie to daug prisidėjo filmas „Neapsaugota", 1971 m. demonstruotas Kanų kino festivalyje.

Tapusi žinoma, Lindberg sulaukė kvietimo filmuotis Japonijoje (filmas „Seksas ir įniršis" (1973)), o Švedijoje filmas „Trileris: žiaurus filmas" netgi buvo uždraustas dėl pornografinių elementų (Lindberg scenose buvo naudojama dublerė). 1974 m. ji pasitraukė iš juostos „Flossie" filmavimo dėl režisieriaus Gerard Damiano (sukūrusio filmą „Gili gerklė") siekio filmuoti pernelyg atviras scenas (filmas vėliau nebuvo baigtas). 1975 m. mėgino įstoti į teatro mokyklą, tačiau neišlaikė testo.

Pasitraukusi iš kino, Lindberg ėmė darbuotis jos draugo Bo Sehlberg aviacijos žurnale „Flygrevyn", o po jo mirties 2006 m. perėmė šio kontrolę.

Dalinė filmografija
-------------------

* Neapsaugota (1971)
* Trileris: žiaurus filmas (1973)
* Anita (1973)
* Seksas ir įniršis (1973)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Interviews with Lindberg and director on Swedish DVD-release of *Exposed*
2. ↑   Lindberg interview by Greg Gilvear

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Christina Lindberg** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
| **Asclepias syriaca** |
| --- |
| Sirinis klemalis (*Asclepias syriaca*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Gencijoniečiai  *( Gentianales)* |
| Šeima: | Stepukiniai  *( Apocynaceae)* |
| Pošeimis: | Klemaliniai  *( Asclepiadoideae)* |
| Gentis: | Klemalis  *( Asclepias)* |
| Rūšis: | Sirinis klemalis  *( Asclepias syriaca)* |

 |

**Sirinis klemalis** (*Asclepias syriaca*) – stepukinių (*Apocynaceae*) šeimos, klemalių (*Asclepias*) genties augalas.

Apibūdinimas
------------

Daugiametis, iki 200 cm aukščio žolinis augalas, suformuojantis tankius sąžalynus. Stiebai statūs, tvirti, stori, gauruoti. Lapai 10–20 cm ilgio, pailgai elipsiški, trumpakočiai, su ryškiomis gyslomis, trumpai nusmailėjusia viršūne ir apvaliu arba širdišku pamatu. Viršutinė lapo dalis plika, apatinė padengta trumpais baltais plaukeliais. Augalas kryžmadulkis, žydi birželio-rugpjūčio mėnesiais. Žiedai skėtiškoje kekėje, kuri susiformuoja augalo viršutinėje stiebo dalyje arba lapų pažastyse. Viename žiedyne užaugina iki 120 žiedų. Žiedai stambūs, medingi, dėl saldaus kvapo ypač mėgstami vabzdžių apdulkintojų. Vaisius – storas, elipsiškas, 6–10 cm ilgio ir 1,5–2,5 cm pločio, trumpais, švelniais plaukeliais ir dygliukais apaugęs lapavaisis. Sėklos rudos, plokščios, maždaug 1 cm ilgio ir 0,5 cm pločio, apaugusios švelniais baltais plaukeliais. Lengvos, vėjo išnešiojamos sėklos plinta dideliais atstumais.

Dauginasi sėklomis ir vegetatyviškai. Augalai turi stiprią vertikalių šakniastiebių sistemą, kurie į dirvožemį gali įsiskverbti iki 4 m gylyje. Horizontalūs šakniastiebiai driekiasi maždaug 10–40 cm gylyje. Ant šakniastiebių formuojasi pumpurai, iš kurių išauga nauji ūgliai.

Visos augalo dalys nuodingos, išskiriamos sultys gali sukelti dermatitą.

Paplitimas
----------

Rūšis savaime paplitusi Šiaurės Amerikoje ir apima Kanados pietinę dalį. Auga miškuose, pievose, upių pakrantėse, pakelėse, palei geležinkelių linijas, sąvartynuose, pramoniniuose rajonuose, žemdirbystės plotuose. Lengvai nustelbia vietinę augaliją, todėl daugumoje šalių laikomas invaziniu augalu. Ypač išplitęs Europoje. Įtrauktas į Europos Sąjungai susirūpinimą keliančių invazinių svetimų rūšių sąrašą.

* Žiedynas
* Vaisius
* Sėklos

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR flora, Vilnius, M. Natkevičaitė-Ivanauskienė, 1976, B. Kizienė: Asclepias syriaca L. Sirinis klemalis: 186–187.
2. ↑  Adventyvinės augalų rūšys, Vilnius, Z. Gudžinskas, 1994, Aukštadvario apylinkių augmenija: 85–99.
3. 1 2 3  Risk Assessment of Asclepias syriaca, Tokarska-Guzik B. Pisarczyk E. 2015.
4. ↑  Conspectus of alien plant species of Lithuania. 7. Apiaceae, Apocynaceae, Asclepiadaceae, Caprifoliaceae, Dipsacaceae, Oleaceae, Sambucaceae, Viburnaceae, and Valerianaceae. Z. Gudžinskas, 1998, Botanica Lithuanica, 249–265.
5. ↑  Svetimžemiai invaziniai augalai – gražūs, bet grėsmingi, Alytus, Gudžinskas Z. Taura L. Pileckas M. Gulbinas Z. Labanauskas A. 2020, 8 psl.
| ***Ateik kada nors vakarienės*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Metti una seraa cena |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Giuseppe Patroni Griffi |
| Scenaristas (-ai) | Dario ArgentoCarlo CarunchioGiuseppe Patroni Griffi |
| Kompozitorius | Ennio Morricone |
| Metai | 1969 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 125 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Ateik kada nors vakarienės** (it.  *Metti una serra a cena*) – 1973 m. Italijoje sukurta drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jean-Luis Trintignant – Mišelis
* Florinda Bolkan – Nina
* Tony Musante – Maksas
* Lino Capolicchio – Rikas
* Annie Girardot – Džovana
* Silvia Monti – aktorė
* Milly
* Adriana Asti
* Nora Ricci

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Mišelis – nuobodžiaujantis rašytojas, gyvenantis kartu su žmona Nina ir fantazuojantis apie šios romaną su jo geriausiu draugu, biseksualiu aktoriumi Maksu. Iš tiesų Nina ir Maksas ilgą laiką buvo meilužiai, tačiau pastarajam labiau rūpėjo ne ji, o Mišelis. Kuomet Ninos ir Makso ryšys vėl atsinaujina, Mišelis ima vilioti pasiturinčią, bet vienišą moterį Džovaną. Visi keturi kartas nuo karto susirenka bendros vakarienės, kurios metu filosofuoja gyvenimo ir moralės temomis.

Tuo metu Maksas sugalvoja, kad judviejų su Nina žaidimams reikalingas trečias asmuo, kuriuo tampa Rikas – Makso draugas poetas, už pinigus parsiduodantis tiek vyrams, tiek moterims. Po kurio laiko Rikas įsimyli Niną, tačiau manydamas, kad neturi jokių galimybių jos turėti, mėgina nusižudyti. Nina spėja jį išgelbėti ir nusprendžia palikti vyrą, kad galėtų būti su Riku. Judviejų aistra netrunka išblėsti ir Nina sugrįžta pas Mišelį, o pastarasis, vis dar susitikinėjantis su Džovana, nusprendžia pakviesti Riką bendros vakarienės, kur dabar jis užima Makso vietą...

Apdovanojimai
-------------

| Apdovanojimas | Apdovanojimų kategorija | Asmuo | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- |
| Kanų kino festivalis | Auksinė palmės šakelė | Giuseppe Patroni Griffi | Nominacija |
| Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas | geriausia muzika | Ennio Morricone | Laimėjo |
| Golden Goblets | geriausia nauja aktorė | Florinda Bolkan | Laimėjo |
|
| Barva (ugnikalnis) |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Kosta Rika Kosta Rika |
|  |
| Aukštis | 2906 m |
|  |
| Tipas | kompleksinis ugnikalnis |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | užgesęs (?) |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 7 tūkstantmetis pr. m. e. m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 10°08′06″ š. pl. 84°06′0″ v. ilg.﻿ / ﻿10.13500°š. pl. 84.10000°r. ilg.﻿ / 10.13500; 84.10000Koordinatės: 10°08′06″ š. pl. 84°06′0″ v. ilg.﻿ / ﻿10.13500°š. pl. 84.10000°r. ilg.﻿ / 10.13500; 84.10000 |

**Barvos ugnikalnis** (isp. *Volcán Barva*) – nebeaktyvus ugnikalnis vidurio Kosta Rikoje, Centrinėje Kordiljeroje, Heredijos provincijoje, 22 km į šiaurę nuo San Chosė. Aukštis – 2906 m.

Tai andezitinis kompleksinis ugnikalnis. Jo vakariniame šlaite yra trys kalvos, regimos nuo Centrinio slėnio, todėl kalnas dar vadinamas ***Las Tres Marijas*** (*Las Tres Marías* – „trys Marijos"). Viršūnėje yra apie tuzinas išsiveržimo angų, o šlaituose – keli parazitiniai kūgiai. Telkšo 4 vulkaniniai ežerai.

Nuo Kosta Rikos užkariavimo laikų nėra užfiksuota Barvos ugnikalnio išsiveržimų.

Nuorodos
--------

* Global Volcanism Program Archyvuota kopija 2012-03-03 iš Wayback Machine projekto.
Minios žmonių šokamas sirtakis
**Sirtakis** (gr. συρτάκι) – Graikijoje gimęs uždegantis šokis, šokamas sustojus eile ar ratu, uždėjus rankas ant kaimynų pečių. Sirtakio muzika pasižymi greitėjančiu tempu, šokama sinchroniškai ir eilei judant, kilnojamos kojos vingiuojant per aikštelę. Eilės priekyje – labiausiai patyręs šokėjas, dažnai rankoje laikantis skepetaitę.

Šis šokis nėra nacionalinis graikų šokis. Sirtakį 1964 m. sukūrė garsus graikų kompozitorius Mikis Theodorakis filmui „Graikas Zorba" (*Zorba the Greek*), kur džiaugsmo filosofija, visą apimantis Zorbos atliekamas šokis pakeri, o finalinio sirtakio svaigulys priverčia pamiršti bėdas ir gyvenimo rūpesčius. Po šio filmo pasirodymo sirtakis tapo Graikijos populiariausiu šokiu ir vienu iš nacionalinių simbolių. Sakoma, kad būtent jis padėjo Graikijai išsikapstyti iš ekonominės krizės, kai sužinoję apie šokį turistai patraukė ten jo išmokti ir pramogauti. Sirtakis yra sukurtas pagal gerokai sudėtingesnio tautinio graikų šokio *Hasapiko* lėtas ir greitas versijas.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sirtakis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Graikų šokis sirtakis Archyvuota kopija 2012-10-24 iš Wayback Machine projekto.
* Zorbos sirtakis (*youtube.com*)
**Gžegožas Blaščikas** (lenk. *Grzegorz Błaszczyk*, 1953 m. rugsėjo 19 d. Poznanėje, Lenkijos Liaudies Respublika) – Lietuvos ir LDK istoriją tyrinėjantis lenkų mokslininkas, humanitarinių mokslų profesorius.

Biografija
----------

1977 m. baigė istorijos studijas (vadovas doc. Karolis Oleinikas) Poznanės Adomo Mickevičiaus universitete (toliau PAMU). 1979–2009 metais dirbo šios aukštosios mokyklos Istorijos instituto Rytų Europos skyriuje (2009 m. Rytų Europos istorijos skyrius perėjo į PAMU Rytų instituto pavaldumą). Pradėjęs asistentu, vėliau įveikė visas dėstytojo karjeros pakopas ir tapo profesoriumi.

1983 m. PAMU apgynė doktoratą iš Žemaitijos XVII–XVIII a. istorijos (vadovas prof.Ježis Ochmianskis). 1992 m. PAMU apgynus disertaciją „Žemaičių vyskupija nuo XV a. iki XVII a. pradžios", suteiktas habilituoto daktaro laipsnis.

Dideli nuopelnai tyrinėjant Romos katalikų bažnyčios istoriją Žemaitijoje. Savo veikaluose pirmą kartą aprašė Žemaičių vyskupijos penkiasdešimt to meto kanauninkų, taip pat 22 vyskupijos notarus ir 13 generalvikarų. Pateikė naujų žinių apie kuriją ir kapitulą, įvardijo ir šešis Vyskupiją valdžiusius kapituliarinius vikarus. Bendradarbiauja su Lietuvos katalikų mokslų akademija, yra LKMA metraščio redkolegijos narys.

Bibliografija
-------------

* *Żmudź w XVII i XVIII wieku: zaludnienie i struktura społeczna* (Poznań, 1985)
* *Diecezja żmudzka od XV do początku XVII w.: uposażenie* (Poznań, 1992)
* *Litwa współczesna* (Warszawa, 1992)
* *Diecezja Żmudzka od XV do początku XVII wieku: ustrój* (Poznań, 1993)
* *Litwa i jej sąsiedzi od XII do XX wieku: studia ofiarowane prof. dr. hab. Jerzemu Ochmańskiemu w sześćdziesiątą rocznicę urodzin*. Red. Grzegorz Błaszczyk i Artur Kijas (Poznań, 1994)
* *Burza koronacyjna: dramatyczny fragment stosunków polsko-litewskich w XV wieku* (Poznań, 1998)
* *Dzieje stosunków polsko-litewskich od czasów najdawniejszych do współczesności, T. I, Trudne początki* (Poznań, 1998)
* *History, culture and language of Lithuania: proceedings of the international Lithuanian conference* (Poznań, 2000)
* *Litwa na przełomie średniowiecza i nowożytności 1492–1569* (Poznań, 2002)
* *Chrzest Litwy* (Poznań, 2006)
* *Geografia historyczna Wielkiego Księstwa Litewskiego: stan i perspektywy badań* (Poznań, 2007)
* *Dzieje stosunków polsko–litewskich. T. 2, Od Krewa do Lublina. Cz. 1* (Poznań, 2007)

Nuorodos
--------

* Biografija // nauka-polska.pl

Šaltiniai
---------

1. ↑  Paulius Rabikauskas. Krikščioniškoji Lietuva – Vilnius: Aidai, 2002 psl. 159
2. ↑  LKMA metraščio redakcinė kolegija Archyvuota kopija 2016-01-26 iš Wayback Machine projekto.
| Medaliai |
| --- |
| Tina Lutz |
| Moterų buriavimas |
| **Atstovaujant:  Vokietija**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Sidabras** | 2020 Tokijas | 49er FX |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2005 Sankt Moricas | Optimist |
| Europos čempionatas |
| **Auksas** | 2017 Gylongas | 49er FX |
| **Auksas** | 2020 Atersysas | 49er FX |

**Tina Lutz** (g. 1990 m. spalio 25 d. Miunchene) – Vokietijos buriuotoja sportinėmis jachtomis, olimpinė prizininkė. Sportininkė varžosi dviviečių 49er burluočių klasėje.

Biografija
----------

2005 m. Lutz tapo pasaulio jaunimo Optimist klasės čempione. 2011 m. pasaulio čempionate poroje su Susann Beucke varžėsi 470 jachtų varžybose, kuriose užėmė 20-ą vietą. 2014 m. Lutz ir Beucke pasaulio čempionate startavo 49erFX klasės varžybose ir užėmė 15-ą vietą.

2017 m. vokietės pirmą kartą tapo Europos čempionėmis. 2020 m. Lutz ir Beucke antrą kartą tapo Europos čempionėmis 49er FX klasės varžybose.

Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Lutz startavo moterų porų 49er FX burluočių varžybose. Vokietijos duetas pelnė sidabro medalius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugpjūčio 28 d.
| Sirmijaus temaΘέμα Σιρμίου |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **1018 – 1071** |  → |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Bizantijos imperija |
| **Administracinis centras** | Sirmijus |

**Sirmijaus tema** (gr. Θέμα Σιρμίου) – Bizantijos tema (administracinis vienetas), buvęs dabartinėse Serbijoje bei Bosnijoje ir Hercegovinoje XI a. Sostinė buvo Sirmijus (dabartinė Sremska Mitrovica).

Bizantijos imperijos suskirstymas į temas 1025 m.
Tema suformuota 1018 m. kuomet Bizantijos imperatorius nukariavo Bulgariją ir jos teritoriją padalino į tris administracinius vienetus (temas). Šiaurės vakarinės imperijos teritorijos tapo Sirmijaus tema, ir pradiniu laikotarpiu jos apėmė dabartinės Serbijos ir Bosnijos ir Hercegovinos teritorijas. Svarbiausios gyvenvietės buvo Sirmijus, Singidunas ir Naisas.

1042 m. temos teritorija sumažėjo, nes didžiumą jos nukariavo serbų Duklios karalystė. Vėlyvuoju laikotarpiu temai priklausė tik teritorija abipus Savos, vadinama Sirmija. 1071 m. ją nukariavo Vengrijos karalystė ir tema buvo panaikinta.

Nuorodos
--------

Žemėlapiai:

* 1018-1183 metai
* The Byzantine Empire. 1045 AD Archyvuota kopija 2009-03-06 iš Wayback Machine projekto.
|  Sirionai |
| --- |
| Gyventojų skaičius | ~400 |
| Populiacija šalyse | Bolivijos vėliava Bolivija |
| Kalba (-os) | sirionų, ispanų |
| Religijos | krikščionybė, tradicinis tikėjimas |
| Giminingos etninės grupės | guarajai, kiti tupiai-gvaraniai |

**Sirionai** (*sirionó*, sav. *mbía*) – indėnų tauta, priklausanti tupių-gvaranių grupei. Gyvena Bolivijos žemumose ir džiunglėse (pietų Beni ir šiaurės vakarų Santa Kruse; daugiausia San Martino ir Negro tarpupyje). Populiacija ~400 žmonių. Kalba sirionų kalba, priklausančia tupių-gvaranių kalbų šeimai. Dauguma tikinčiųjų krikščionys (katalikai, protestantai), išlikęs vietinis tikėjimas.

Su vakariečiais ryšius užmezgė XVII a. Tradiciškai verčiasi medžiokle ir rankiojimu. Medžioja pekarius, agučius, pakas, elnius, beždžiones, kaimanus. Žemdirbystės įgūdžius, matyt, prarado iki ryšių su baltaisiais, kai sirionių protėviai kitų genčių buvo išstumti į miškingas ir nederlingas žemes. XIX–XX a. miškų progumas ėmė užsodinėti kukurūzais, manijokais. Išvystę nesudėtingą keramiką, krepšių pynimą.

Didelės šeimos susijungdavo į klajojančias bendruomenes po 30–120 žmonių. Paplitęs sororatas, leviratas, santuoka tarp pusbrolių-pusseserių. Tradicinis gyvenamasis namas – bendruomeninis būstas. Aprangos nenešiojo, kūnus, veidą dažėsi. Nešiojo vėrinius iš gyvūnų dantų. Priešingai nei aplinkinės tautos, valtimis nesinaudojo. Tradiciniam tikėjimui būdingas dvasių (ypač piktųjų) kultas.

Tradicinė sirionų kultūra nyksta. Dabar daugelis dirba samdomus darbus. Skaičius ženkliai mąžta (XX a. pr. buvo 3000 žm.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Энциклопедия «Народы и религии мира», М.-1998
Įėjimas į *Gray’s Inn*
4 rūmų herbas (*Gray’s Inn* - apačioje dešinėje)
**Gray’s Inn** (angl. *Honorable Society of Gray’s Inn*) – vieni iš keturių Anglijos (JK) advokatų rūmų (*Inns of Court*), vienijančių baristerius Anglijoje. Kiti rūmai atitinkamai yra *Honorable Society of* Middle Temple, *Inner Temple* bei *Lincoln’s Inn*. *Gray’s Inn* taip pat vad. Pastatų kompleksas, kuriame rūmai įsikūrę nuo XIV a. Jie yra šalia Karališkųjų Teisingumo rūmų (*Royal Courts of Justice*).

Rūmų šūkis – „Nešališkas teisingumas, lygybės, įstatymo viešpatavimo priežiūra, be baimės ar polinkių reguliuoja žmonių reikalus į geriausia" (lot. *Integra Lex Aequi Custos Rectique Magistra Non Habet Affectus Sed Causas Gubernat*).

Istorija
--------

*Inn* (arba *hospitium*) šiame kontekste reiškia miesto rūmus arba pensioną (ypač istoriniais laikais, turint omenyje studentų, studijavusių teisę, pesioną). Nuo XIX a. vidurio čia studentai jau nebėra rengiami.

Nuorodos
--------

* Gray’s Inn tinklavietė (anglų k.)
* Istorija, nariai Archyvuota kopija 2008-05-27 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| The Swarbriggs |
| Kilmė | Airijos vėliava Airija |
| Nariai |
| Tommy Swarbrigg  Jimmy Swarbrigg |

**The Swarbriggs** – Airijos muzikos duetas, kurį sudaro broliai Thomas Sheridan (Tommy) Swarbrigg ir John James (Jimmy) Swarbrigg.

Septintajame dešimtmetyje Tommy Swarbrigg buvo Joe Dolan *showband* grupės „The Drifters" trimitininkas. 1968 m. jis įkūrė savo *showband* grupę „The Times Showband", kurios vokalistas buvo brolis Jimmy. Broliai Swarbrigg pradėjo rašyti savo dainas, keletas jų kūrinių yra tapę hitais Airijoje.

Du kartus sėkmingai atstovavo Airijai „Eurovizijos" dainų konkurse. Pirmą kartą jie dalyvavo 1975 metais, su daina „That’s What Friends Are For" užėmę 9-ą vietą. Po dvejų metų su „It’s Nice to Be in Love Again", konkurse pasirodę kaip „The Swarbriggs Plus Two" (prie jų prisijungė vokalistės Nicola Kerr ir Alma Carroll), liko treti.

Šiuo metu broliai užsiima renginių, koncertų organizavimu.

Nuorodos
--------

* Daina „That’s What Friends Are For" (1975 m.)
* Daina „It’s Nice to Be in Love Again" (1977 m.)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Tina Reynolds  *„Cross Your Heart"*** |  **Airijos atstovai Eurovizijoje**1975 | Po to:**Red Hurley  *„When"*** |
| Prieš tai:**Red Hurley  *„When"*** |  **Airijos atstovai Eurovizijoje**1977 | Po to:**Colm Wilkinson  *„Born to Sing"*** |
|  |
| --- |
| „The Sounds of Silence" |
| Simon and Garfunkel singlas |
| iš albumo *Sounds of Silence* |
| Išleistas | 1965 m. rugsėjį |
| Formatas | 7" vinilinė plokštelė |
| Įrašytas | 1964 m. kovo 10 d. |
| Žanras | Folkrokas |
| Trukmė | 3:05 |
| Įrašų kompanija | Columbia Records |
| Autorius | Paul Simon |
| Prodiuseris | Tom Wilson |
| Simon and Garfunkel singlų chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „I'm Lonesome"  (1963 m.) | „**The Sounds of Silence**"  (1965 m.) | „Homeward Bound"  (1966 m.) |

 |

**„The Sounds of Silence"** (iš anglų k. – 'tylos skambesys') – 1965 m. sukurta folkroko stiliaus daina, atlikta amerikiečių dueto „Simon and Garfunkel". Tai sėkmingiausia šio kolektyvo daina, žurnalo „Rolling Stone" įtraukta į geriausių dainų 500-uką (numeriu 156).

Kūrinį 1964 m. parašė Polas Saimonas, paveiktas neseniai įvykusios Džono Kenedžio žmogžudystės. Dainininkas pirma sukūrė melodiją, o eilių kūryba užtruko daugiau. Netrukus Saimonas kartu su Artu Garfunkeliu pradėjo groti šią dainą Niujorko folk klubuose ir ją įtraukė į savo debiutinį albumą „Wednesday Morning, 3 A.M.". Tačiau šis albumas buvo nesėkmingas, ir duetas laikinai iširo. Vėliau į šią dainą dėmesį atkreipė prodiuseris Tomas Vilsonas ir jai pridavė daugiau roko stilistikos – pridėjo elektrinę ir bosinę gitaras, būgnus. Jis be atlikėjų žinios išplatino naujai aranžuotą dainą, ir ji palaipsniui pateko į grojamiausių JAV dainų topą.

Sužinoję apie savo dainos sėkmę, Saimonas su Garfunkeliu duetą atkūrė ir įtraukė dainą į savo naują albumą „Sounds of Silence". Daina pakilo iki pirmos vietos JAV tope, taip pat pasiekė aukštas vietas Vokietijos, Japonijos, Jungtinės Karalystės, Nyderlandų topuose.

Autorių teigimu, daina „The Sounds of Silence" yra apie žmonės (visuomenę), negalinčius pajusti bendrumo tarpusavyje, negalinčius mylėti vienas kito. Dainos eilės pasakoja apie lyrinį subjektą, kuris susapnavo sapną: naktį jam beeinant gatve, sušvito neoninė šviesa; žmonės meldėsi tam „neoniniam dievui", bet negirdėjo nei vienas kito, nei lyrinio subjekto šauksmo.

Daina „The Sounds of Silence" panaudota filmuose „The Graduate" (1967 m.), „More American Graffiti" (1979 m.), „Kingpin" (1996 m.), „Old School" (2003 m.), „Bobby" (2006 m.), „Stebėtojų lyga" (2009 m.). Kūrinį yra perdainavę daug atlikėjų, tarp jų „The Dickies", „Nevermore", „Gregorian", „All Angels", „The Smashing Pumpkins", Alizée, „Atrocity" ir kt.

Nuorodos
--------

* Daina, atliekama Simon & Garfunkel
* Daina, atliekama Alizée
* Eilės Archyvuota kopija 2012-01-16 iš Wayback Machine projekto.
**Džėjaus sutartis** (angl. *Jay Treaty*) – sutartis, sudaryta 1794 m. lapkričio 19 d. tarp Jungtinių Valstijų ir Didžiosios Britanijos. Sutarties dėka buvo išvengta dviejų šalių karo[1] ir išspręsta daugelis problemų, užsilikusių po Amerikos revoliucijos.[2] Sutartis atvėrė duris dešimt metų trukusiai taikiai prekybai. JAV Kongresas pritarė sutarčiai 1795 m. birželio 24 d. ji įsigaliojo 1796 m. vasario 29 d. kai abi šalys pasikeitė ratifikaciniais raštais.

Sutarties nuostatos
-------------------

Sutarties sąlygas parengė prezidentas Džordžas Vašingtonas, JAV iždo sekretorius Aleksandras Hamiltonas ir pagrindinis JAV derybininkas Džonas Džėjus. Rengiant sutartį, D. Britaniją atstovavo užsienio reikalų ministras lordas W. Grenville. Šiai sutarčiai aršiai prieštaravo Džefersonas, Džeimsas Madisonas ir jų šalininkai, siekę užsienio politikoje artimesnių santykių su Prancūzija. Sutartis pagyvino prekybą ir padėjo JAV išvengti karo su D. Britanija, kas tenkino abi sutartį pasirašiusias šalis. Džėjus pasiekė, kad būtų įgyvendinti pagrindiniai amerikiečių reikalavimai: britų pajėgos atsitrauktų iš jų užimamų pozicijų JAV Šiaurės vakarų teritorijoje (britai tai padaryti žadėjo dar 1783 m.). Klausimai dėl karo skolų, taip pat JAV bei Britų Šiaurės Amerikos valdos – Kanados sienos buvo perduoti nagrinėti trečiųjų šalių – arbitražo teismui. Tai buvo vienas pirmųjų arbitražo panaudojimų diplomatijos istorijoje. Amerikiečiams taip pat buvo garantuotos keletas teisių prekiauti britų valdose Indijoje ir Karibuose mainais į medvilnės eksporto suvaržymų panaikinimą. Kita vertus, amerikiečių laivai negavo teisės įplaukti į D. Britanijos valdų Šiaurės Amerikoje uostus, nors britų laivai teisę įplaukti į JAV uostus gavo. D. Britanijai sutartis buvo naudinga, nes leido jai įsivežti iš JAV žaliavas ir duoną.

Sutartis kuriam laikui padėjo išvengti karo, tačiau jos pasirašymas tapo vienu iš labiausiai ginčijamų JAV vidaus politikos klausimų. Pagrindiniai sutarties priešininkai – T. Džefersonas ir Dž. Madisonas bijojo, kad artimesni ekonominiai ryšiai su D. Britanija sustiprins Federalistus ir siekė glaudesnių ryšių su Prancūzija. Sutartis dešimtmečiui paskatino abiejų šalių tarpusavio prekybą. 1803 m. prekybiniai santykiai vėl ėmė blogėti, nes baigė galioti 10 metų laikotarpiui nustatytos sutarties sąlygos prekybos klausimais. Pastangos susitarti dėl sutarties pakeitimo nauja sutartimi 1806 m. baigėsi nesėkme. JAV atmetė Monro-Pinknio sutartį. Įtempti santykiai tarp JAV ir Didžiosios Britanijos peraugo į 1812 metų karą tarp abiejų pusių.[3]

Šaltiniai
---------

1. ↑   Jean Edward Smith, *John Marshall: Definer of a Nation* (1998) p. 177
2. ↑   Todd Estes, *The Jay Treaty Debate, Public Opinion, And the Evolution of Early American Political Culture* (2006) p. 15
3. ↑  Marshall Smelser, *The Democratic Republic: 1801–1815* (1968) pp. 139, 145, 155–56.
|  |
| --- |
| The Smashing Pumpkins |
| Kilmė |  JAV |
| Žanrai | Alternative rock |
| Aktyvumo metai | 1988-2000; 2006-dabar |
| Įrašų kompanija | Sub PopDGC Records |
| Svetainė | www.thesmashingpumpkins.com |
| Nariai |
| Billy Corgan, Jeff Schroeder, Nicole Fiorentino, Mike Byrne |
| Buvę nariai |
| Jimmy Chamberlin, James Iha, D'arcy Wretzky, Melissa Auf der Maur |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį su muzika susijusį straipsnį reikėtų sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, prašome sutvarkyti šį straipsnį. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą.Priežastys, dėl kurių straipsnis laikomas nesutvarkytu, aiškinamos straipsnyje Nesutvarkyti straipsniai. |

**The Smashing Pumpkins** – amerikiečių alternatyvaus roko grupė susikūrusi 1988 m. Čikagoje, Ilinojuje. Ją įkūrė Billy Corgan (vokalas, gitara), James Iha (gitara, back vokalas), Jimmy Chamberlin (būgnai) ir Melissa Auf der Maur (bosinė gitara).

Grupė groja alternatyvų roką su gotikinio roko, sunkaus metalo, psichodelinio roko elementais.

The Smashing Pumpkins išpopuliarėjo, kai 1993 m. išleido antrąjį savo albumą *Siamese Dream*. Grupė pritraukė gerbėjų dažnais turais. Didelis gerbėjų skaičius sukūrė puikų kapitalą dviejų diskų albumui *Mellon Colie and the Infinite Sadness* (išleistas 1995 m.), kuris pasiekė pirmąją vietą *Billboard 200* albumų tope. Vien JAV šio albumo buvo parduota apie 19 mln. kopijų. Tai grupei pelnė vienos iš sėkmingiausių grupių 1990 m. titulą, bet dažni barniai tarp grupės narių, narkotikų vartojimas ir senkantys pinigai privedė grupę prie išsiskyrimo 2000 m.

2006 m. grupė oficialiai anonsavo, kad sugrįžta ir įrašinėja naują albumą. Prie Billy Corgan ir Jimmy Chamberlin prisijungė Jeff Schroeder (gitara, vokalas), Ginger Pooley (bosas, vokalas) ir Lisa Harrington (klavišiniai, vokalas). 2009 m. Jimmy Chamberlin paliko grupę. Billy Corganas surengė atranką, kurioje galėjo dalyvauti kiekvienas žmogus, kuris groja būgnais. Tokiu būdu į grupę atėjo Mike Byrne, tuo metu turėjęs vos 19 metų. Gyvuose koncertuose grojusi bosistė Ginger Pooley nusprendė nebegroti grupėje, o daugiau laiko skirti šeimai. Jos vietą užėmė Nicole Fiorentino. Atsinaujinusios sudėties grupė šiuo metu dirba prie aštunto studijinio albumo *Teargarden by Kaleidyscope*. Albumą sudarys 44 dainos, kurios bus sutalpintos į 11 EP'ų. Grupė stengiasi išleisti naują dainą kas mėnesį. Vos daina yra išleista, ją grupės gerbėjai gali atsisiųsti visiškai nemokamai iš oficialios grupės svetainės.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Jėjus*Yei* |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

JėjusJėjus

4°06′0″ š. pl. 30°40′0″ r. ilg.﻿ / ﻿4.10000°š. pl. 30.66667°r. ilg.﻿ / 4.10000; 30.66667﻿ (Jėjus)Koordinatės: 4°06′0″ š. pl. 30°40′0″ r. ilg.﻿ / ﻿4.10000°š. pl. 30.66667°r. ilg.﻿ / 4.10000; 30.66667﻿ (Jėjus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Pietų Sudano vėliava Pietų Sudanas |
| **Vilajetas** | Centrinė Ekvatorija |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 185 000  |

**Jėjus** (angl. *Yei*, arab. ياي = *Yey*) – miestas Pietų Sudano pietuose, Centrinės Ekvatorijos valstijoje, 170 km į pietvakarius nuo Džubos, prie Jėjaus upės, netoli Kongo DR ir Ugandos sienų. Keliai į Džubą, Maridį, Moją, Dungu. Veikia oro uostas. Žemės ūkio krašto prekybinis centras (kava, kasava). Yra žemės ūkio ir mechanikos universitetas.

Istorija
--------

Jėjus buvo svarbus prekybinis, tranzitinis centras. Antrojo Sudano pilietinio karo metu tapo neramumų židiniu: 1997 m. Jėjus tapo Sudano liaudies išsivadavimo armijos būstine, miestą atakavo Sudano ginkluotosios pajėgos, todėl daug gyventojų pabėgo į Kongą ir Ugandą.
**Tarptautiniai jaunimo rūmai** (angl. *Junior Chamber International*, **JCI**, taip pat žinoma kaip „the Jaycees") – trečia didžiausia visuomeninė organizacija pasaulyje. Vienija daugiau nei 200 000 narių, kurių amžius 18-40 m. (virš 1 mln. buvusių narių) daugiau kaip 110 šalių. JCI vienija įvairių sričių profesionalus, veikiančius 5000 vietinių JCI organizacijų (LOM). JCI buvo įkurta 1915 m.

JCI Lietuva
-----------

JCI Lietuva įkurta 1993 m. JCI yra Lietuvos jaunimo organizacijų tarybos narys (LiJOT). JCI padaliniai (LOM) - JCI Sostinė, JCI Vilnius Archyvuota kopija 2017-07-16 iš Wayback Machine projekto. JCI Kaunas, JCI Marijampolė, JCI Klaipėda, JCI Šiauliai, JCI Panevežys. JCI Lietuva prezidentė nuo 2005 m. - Inga Navickienė (JCI Sostinė), JCI Lietuva prezidentė nuo 2006 m. - Gutijera Sidabrienė (JCI Kaunas), 2007 m. - Marius Petrevičius (JCI Panevėžys), 2008 m. - Lina Morkūnaitė (JCI Sostinė), 2009 m. - Renata Sadlauskienė (JCI Šiauliai), 2010 m. - Brigita Valenčienė (JCI Kaunas), 2010 m. - Gintaras Ignatavičius (JCI Šiauliai).

1-asis LJR prezidentas (nuo 1994 m.) - Tomas Vasiliauskas (Klaipėda).

Nuo 2004 m. JCI Lietuva - JCI NORDIC grupės narė. 2004 m. Europos sostinių susitikimas (ECM 2004) Vilniuje.

2002 m. žmogaus apdovanojimu (angl. *TOYP*) apdovanotas Vilniaus meras Artūras Zuokas. Mottainai - Japonija premija (Algirdas Kudzys).

JCI projektai - „Pasilik Lietuvoje" (2006), „Sėkmės mokykla" (2006), „Švaros diena" (kasmetinis), „Baltijos konferencija'09" (2009), „Spalvotas gyvenimas", „Žaliasis projektas".

Nuorodos
--------

* Oficiali Tarptautinių jaunimo rūmų svetainė **(**angl.**)**
* Oficiali JCI Lietuvoje svetainė **(**liet.**)**
| **Ildefonsas Berlič Strutinskis** |
| --- |
| Strutinskiai |
| Sas |
| Sas |
|  |
| Gimė | apie 1746 m.Noliškis |
| Mirė | 1821 m. vasario 18 d. (~75 metai)Utena, palaidotas Antalieptės bažnyčioje |
| Tėvas | Ambroziejus Strutinskis |
| Vaikai | Elena StrutinskaBogumila Strutinska (1772-1832) |

**Ildefonsas Berlič Strutinskis** (ca. 1746–1821 m. lenk. *Ildefons Berlicz Strutyński*) – Abiejų Tautų Respublikos karinis ir politinis veikėjas, kilęs iš grafų Strutinskių (Berlič-Strutinskių) Sas herbo giminės.

Biografija
----------

Lenkijos karalystės (ne LDK) kariuomenės generolas majoras.

1775 m. rugpjūčio 20 d. Utenos bažnyčios vizitacijos metu įvardintas bažnyčios kolatorium, tuo metu Strutinskiai turėjo filiją (tikriausiai Noliškyje).

1784 m. Ildefonsas Berlič Strutinskis savo žmonai Kotrynai Žabaitei dovanojo Utenos, Noliškio, Dičiūnų ir Kiburių dvarus
1783 m. gruodžio 12 d. Uteną, Noliškį, Dičiūnus ir Kyburius užrašė iki mirties valdyti žmonai Kotrynai Žabaitei Strutinskai (lenk. *Katarzyna Żaba*).

Ildefonso Berlič Strutinskio šeimos sąrašas 1797 m.
1818 m. Utenos bažnyčios vizitacijos akte pažymėta, kad bažnyčia kapitalo neturėjo, tik gaudavo kasmet po 100 auksinų iš Utenos dvaro, pagal ankstesnių klebonų susitarimą su Strutinskiais, vietoje turgaus rinkliavos. 

1829 m. gruodžio mėn. Utenos bažnyčios ir jos valdų inventoriuje kaip iki mirties valdanti generolienės Strutinskienės dvaro žemę, supusią bažnyčios žemę, nurodyta Konstancija Pomarnacka.

1831 m. dvaras atiteko Antanui Bilevičiui (lenk. *Antoni Billewicz*) po įvykusių dvaro dalybų tarp jo ir Strutinskio.

Šaltiniai ir nuorodos
---------------------

* Asmens profilis Geni.com

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLDK didikų giminės |
| --- |
|  |
| Lietuvių kilmės | 
Alšėniškiai • Astikai • Bilevičiai • Čartoriskiai • Daugirdai • Daumantai Siesickiai • Drazdauskai • Giedraičiai • Gelgaudai • Goštautai • Hlebavičiai • Kęsgailos • Manvydai • Naruševičiai • Nagurskiai • Olelkaičiai • Pacai • Radvilos • Sakaičiai • Sudimantaičiai • Zaleskiai |
|  |
| Rusėnų kilmės | 
Chodykinai • Chodkevičiai • Iljiničiai • Oginskiai • Ostrogiškiai • Puzinai • Sapiegos • Strutinskiai • Tiškevičiai • Valavičiai • Višnioveckiai |
|  |
| Vokiečių kilmės | 
Pliateriai • Tyzenhauzai |
|  |
| Totorių kilmės | 
Glinskiai |
|  |
| Lenkų kilmės | 
Kiškos • Kosakovskiai • Potockiai |
|  |
| Italų kilmės | 
Karpiai • Morikoniai |
|  |
| Portugalų kilmės | 
Goesai |

 |
Kėdainių minaretas 2015-ųjų vasarą
Koordinatės: 55°18′29″ š. pl. 23°58′35″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30806°š. pl. 23.97639°r. ilg.﻿ / 55.30806; 23.97639

Kėdainių minaretas
Balkonas ir pusmėnulis
**Kėdainių minaretas** – minaretas Kėdainiuose, miesto centrinio parko šiauriniame pakraštyje, tarp Kėdainių geležinkelio stoties ir Dotnuvėlės upės. Tai vienas iš dviejų minaretų Lietuvoje (kitas yra prie Kauno mečetės), ir vienintelis, laisvai stovintis minaretas šalyje.

Pastatytas 1880 m. rusų generolo Eduardo Totlebeno, kuriam priklausė Kėdainių dvaras. Minaretas skirtas atminti Rusijos-Turkijos karą. Pasakojama, kad toks bokštas neva stovėjęs šalia Pleveno mečetės, ties kuria per karą E. Totlebenas dažnai buvodavęs. Taip pat pasakojama, kad grafas pastatęs minaretą savo meilužės turkės garbei. Tikriausiai minareto projekto autorius buvo pats E. Totlebenas, kuris 1880–1882 metais pastatė jį parke. Iš minareto tuometinis Kėdainių ir jų apylinkių savininkas rodydavo svečiams parką ir savo valdas.

Minaretas osmaniškos architektūros bruožų, smailiaviršūnis, 25 m aukščio, turi vieną balkoną, į kurį patenkama viduje esančiais laiptais. Pastato viršūnę puošia islamiškas pusmėnulis.

Minaretas paskelbtas architektūros paveldo objektu. Kurį laiką pastatas buvo apleistas, apgadintas vandalų ir asocialių asmenų. Tvarkant miesto parką minaretas iš dalies suremontuotas, uždarytas įėjimas į vidų.

Užrašai
-------

Ant minareto pietrytinės sienos yra lenta su užrašu osmanų kalba:

|  |  |
| --- | --- |
| ايلدئ زرّين علمه شمسه استغنا بانا
آيت نصر عزيز ا مي ايدر ايما بانا
اين نجه بويله بئ مانند و بيهمتا بانا
قصر جدّين اينرئ شهنشاه بالاجا بانا | طاق ايوان بلندى آسمانه حكيدى
آل عثمك بو ولتخانه وار الفتحيدر
طول عمريله الوب اودنكزيب سلطنت
يازدئ عزت بنده سئ تاريح جبوهر وارينئ |

Šis tekstas verčiamas taip: „Ypač šiuos rūmus, pavergiančius žavumu ir panašius į rojaus, pastatė jo didybė Osmanų sultonas. Jis taip išpuošė šiuos didingus rūmus, kad net dangus niekad gražesnių ir puikesnių neregėjo".

Virš durų yra užrašas arabų kalba. Tai ištrauka iš suros Al Bakara (arab. سورة البقرة), jos 255 posmo *āyatu-l-kursī*:

‏مَن ذَا الَّذِي يَشْفَعُ عِنْدَهُ إِلاَّ بِإِذْنِهِ  

*man ḏā llaḏī yašfaʿu ʿindahu illā bi iḏnihi*  

Kas išdrįs stoti prieš Jį be Jo leidimo?

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kėdainių minaretas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑
2. ↑