recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Vėzgė |
| --- |
|  Netoli Aukštelkų |
| **Ilgis** | 33 km |
| **Baseino plotas** | 92 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,45 m³/s |
| **Ištakos** | Sedūnų apylinkės |
| **Žiotys** | Obelė |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Vėzgė |

**Vėzgė** – upė šiaurės Lietuvoje, Radviliškio ir Pakruojo rajonuose; Obelės dešinysis intakas (Mūšos baseinas). Prasideda 5 km į rytus nuo Radviliškio, šalia Sedūnų kaimo. Teka į šiaurę, vėliau – šiaurės rytus. Įteka į Obelę 4 km nuo jos žiočių, 7 km į pietvakarius nuo Pakruojo, prie Dovainiškio kaimo.

Vėzgė Lapgiryje (Pakruojo raj.)
Intakai: Vikutinis, Vesgautas (abu kairieji).

Vidutinis upės nuolydis 154 cm/km. Gyvenvietės prie Vėzgės: Kalnelio Gražioniai, Aukštelkai, Mažaičiai, Lapgirys, Kauksnujai, Pavėzgiai, Šukioniai, Kalneliai. Pakruojo rajone prateka pro gamtos paminklą Lapgirio ozą.

Upėvardžio kilmė neaiški. Matyt, pirminė lytis buvo *\*Vėsgė*. Tokiu atveju, kildintinas iš *vėsti, vėsus* („nešiltas, drungnas").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vėzgė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 497
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 376
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Arabijos istorija** |
| Arabija |
| Arabų gentys |
| Rašidunų kalifatas |
| *Omejadai* |
| *Abasidai* |
| *Fatimidai* |
| *Ajubidai* |
| *Osmanų imperija* |
| Hidžazas, Saudi valstybės |
| Saudo Arabija |

**Saudo Arabijos istorija** prasidėjo 1932 m. kai Ibn Saudas įkūrė valstybę, bet regionas gyvenamas 20 tūkst. metų. Regionas du kartus turėjo didelę įtaką pasauliui. Pirmąkart, kai atsirado Islamas VII a. o antrą kartą – atradus naftą XX a. viduryje. Kitais laikais regionas buvo gan izoliuotas, nors jo miestai Meka ir Medina turi dvasinę reikšmę musulmonams. Meka yra Hadžo piligrimystės tikslas.

Beveik visą istoriją Saudo Arabiją valdė genčių vadai. Al Saud karališkoji šeima buvo iš pradžių nežymūs genčių vadai Nedžde Centrinėje Arabijoje. XVIII a. vidury įkvėpti Vahabizmo, jie pradėjo ekspanciją. Kitus 150 metų Al Saudo valdų ribos nuolat keitėsi. Tačiau 1902–1927 m. Abdul Azizas pradėjo karų ir užkariavimų seriją, kuri baigėsi Saudo Arabijos įkūrimu 1932 m.

Abdul Azizas ir penki sūnūs po jo mirties 1953 m. šalį valdė kaip absoliučią monarchiją. Abdul Azizo pirmasis įpėdinis Saudas patyrė karališkosios šeimos opoziciją ir buvo pakeistas Faisalu 1964 m. Faisalą nužudė giminaitis 1975 m. jo valdymas pasižymėjo modernizacija, paremta naftos išgavimu. 1973 m. naftos krizė ir pakilusios naftos kainos sustiprino Saudo Arabijos politinę galią ir pagausino iždą. Valdant Kalidui pasireiškė pirmi nesutarimai, kai islamistai užėmė Didžiąją mečetę 1979 m. Fadas tapo karaliumi 1982 m. Jam valdant Saudo Arabija tapo didžiausia naftos išgavėja. Tačiau kilo vidinė įtampa, kai Saudo Arabija parėmė JAV per Persijos įlankos karą 1991 m. XXI a. islamistai įvykdė kelias teroristines atakas prieš Saudo Arabijos valdžią. 2005 m. pradėjo valdyti naujas karalius Abdula, kuris pradėjo vykdyti reformas.

  

  

v • a • r **Azijos šalių istorija** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachija |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **GŠ-30-1** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | aviacinė patranka |
| **Konstruktorius** | V. Griazevas, A. Šipunovas (KBP) |
| **Šalis** | Tarybų Sąjunga TSRS |
| **Gamintas** | 1980 - iki dabar |
| **Naudotas** | 1980 - iki dabar |
| **Naudotojai** | Tarybų Sąjunga TSRS, Rusija Rusija |
| **Kalibras, mm** | 30 |
| **Šovinys, mm** | 30×164 mm |
| **Šaudymo sparta, n/min.** | 1500-1800 š/min |
| **Svoris, kg** | 50 |
| **Ilgis, mm** | 1978 |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 1500 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 860 |
| **Taikymo tolis, m** | 1200-1800 |
| **Dėtuvė** | 150 (juosta) |

**GŠ-30-1** (rus. *ГШ-30-1*) – vienvamzdė aviacinė 30 mm automatinė patranka. Skirta naudoti naikintuvuose (MiG-29, Su-27, Su-30, Su-33, Su-35), fronto bombonešiuose (Su-34), vertikalaus kilimo lėktuvuose (Jak-41, Jak-141).

Pavadinimas *ГШ-30-1* iššifruojamas kaip *Грязева – Шипунова 30 мм, один ствол* 'Griazevo ir Šipunovo, 30 mm, 1 vamzdis'. Gamyklinis indeksas – TKB-687 (rus. *ТКБ-687*). KOP indeksas – 9-A-4071K.

Patranka sukurta KBP (Tula, Rusija), vadovaujant V. Griazevui ir A. Šipunovui. Į ginkluotę priimta XX a. 9-ojo dešimtmečio pradžioje. Patrankas gamina IžMašas.

Konstrukcija
------------

Patranka vienvamzdė, šoviniai tiekiami iš juostos, kuri gali būti paduodama iš abiejų pusių. Juosta išardoma, iš plieninių grandžių 9-N-623 (rus. *9-Н-623*). Naudojami šoviniai:

* 9-А-4002 – su skeveldriniais – ardomaisiais – padegamaisiais sviediniais
* 9-А-4511 – su šarvamušiais – trasuojamaisiais sviediniais.

Sviediniai tinka naudoti prieš lengvai šarvuotus ir nešarvuotus antžeminius, antvandeninius ir oro taikinius.

GŠ-30-1 – pirmoji tarybinė aviacinė patranka su vandeniniu aušinimu. Patrankos aušinimo sistemoje būna 700 cm³ vandens. Šaudant vanduo, tekantis spirališku vamzdžio apvalkalo kanalu, išgaruoja, o garai pašalinami.

Ugnies valdymas – elektrinis, naudoja 27 V įtampos srovės šaltinį. Šoviniai turi elektrines padegimo kapsules. Automatika veikia naudodama vamzdžio atatrankos energiją. Neiššovę šoviniai iššaunami specialiu degtuvu 9-EM-623, kuris sviedžia pirmyn specialų daužiklį, kuris pramuša tūtelę ir padega parako užtaisą ir taip iššauna šovinį.

Patranka gali būti įtaisyta tiek nejudamai, tiek judamai.

Patranka yra lengviausia pasaulyje savo klasėje.
Gėtės instituto pastatas (Praha, Čekija)
Diskusijų forumas su tarptautiniu mokinių laikraščiu *trait d'union* apie Eliziejaus sutartį Gėtės institute (Tulūza, Prancūzija 2003 m.)
**Gėtės institutas** (vok. *Goethe-Institut*) – Vokietijos kultūros įstaiga, visuomeninė organizacija (vok. *gemeinnütziger Verein*). Centrinė būstinė – Miunchene. Filialai yra 13 Vokietijos miestų. Visame pasaulyje – 134 atstovybės (82 valstybėse). Kultūros ir vokiečių kalbos institutas pavadintas vokiečių poeto, rašytojo, filosofo *Johann Wolfgang von Goethe* (1749–1832) vardu. Indijoje dauguma Gėtės instituto atstovybių pavadinti *Max Müller Bhavan* (1823–1900) vardu, pagerbiant žymiausią vokiečių indologą.

Veikla
------

Gėtės institutas teikia informaciją apie vokiečių kultūrą ir kalbą, padeda vokiečių kalbos mokytojams, remia vokiškų leidinių bibliotekas, rengia kalbos kursus, egzaminus, teikia konsultacijas apie gyvenimą ir studijas Vokietijoje, administruoja įvairias vokiečių kultūros ir kalbos populiarinimo programas (pvz. Vertimų rėmimų programa), projektus, konkursus (prizai nugalėtojams gali būti stipendijos 4 savaičių vasaros kursams Vokietijoje bei vokiečių kalbos kursai Gėtės instituto atstovybėje). Renginiais ir programomis siekiama atspindėti aktualią padėtį iš Vokietijos ir atitinkamos instituto atstovybės buvimo valstybės (pvz. iš Lietuvos) pozicijų.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje veikia Gėtės instituto atstovybė (*Goethe-Institut Vilnius*); adresas – Gedimino pr. 5, 01103 Vilnius, Lietuva. Institutas rengia kvalifikacijos tobulinimo seminarus vokiečių kalbos mokytojams, organizuoja renginius (parodas, filmus ir pan.), konkursus, pvz. kartu su Vokietijos akademinių mainų tarnyba (DAAD) ir Vilniaus universiteto užsienio kalbų instituto vokiečių kalbos katedra Vilniaus Goethe institutas (2008–2009 m. m. paskelbė mokslinių projektų prezentacijų konkursą Lietuvos aukštųjų mokyklų studentams (konkurso dalys – seminaras apie mokslinių tekstų rašymą, prezentacijas bei pranešimų rengimą vokiečių kalba, baigiamieji renginiai).

Gėtės instituto atstovybės Lietuvoje vadovė – *Johanna Keller*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Internetquelle |url= |titel=Jahrbuch 2012/2013 |hrsg=Goethe-Institut |seiten=177 |archiv-url= |archiv-datum=2013-11-11 |zugriff=2013-11-11 |format=PDF
2. ↑  Internetquelle |url= |titel=Über uns |werk=Website des Goethe-Instituts |zugriff=2018-02-15

Nuorodos
--------

* Oficiali Gėtės instituto svetainė **(**vok.**)**
* Gėtės instituto Vilniuje svetainė **(**liet.**)**
| ***Meistras ir Margarita*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Majstor i Margarita |
| Kilmės šalis |  Jugoslavija Italija |
| Režisierius | Aleksandr Petrovic |
| Vaidina | Ugo Tognazzi  Mimsy Farmer  Alain Cuny |
| Metai | 1972 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | serbų, italų |
| **IMDb įrašas** |

**Meistras ir Margarita** (serb.  *Majstor i Margarita*) – 1972 m. sukurtas filmas, laisva Michailo Bulgakovo to paties pavadinimo romano ekranizacija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Sovietų Maskva, 1920-ieji metai. Šalyje, kurioje niekas netiki nei Dievu, nei velniu, dramaturgas Nikolajus Maksudovas, vadinamas „Meistru", parašė pjesę apie Poncijų Pilotą, kurioje pagrindinės dėmesys skiriamas Jėzaus ir Piloto susitikimui. Biblinis pjesės motyvas nepatinka pripažintiems kritikams Latunskiui, Lavrovui ir Arimanui, kurie siekia uždrausti spektaklio rodymą, o juos visokeriopai palaiko teatro direktorius Rimskis. Visi nusigręžia nuo „Meistro", išskyrus jos mylimąją Margaritą, o jis pats patenka į psichiatrijos ligoninę.

Tuo metu mieste pasirodo paslaptingas užsienietis profesorius Volandas ir du jo pagalbininkai – Korovjovas ir Azazelas. Trijulė be jokių skrupulų susidoroja su tais, kurie bando menkinti „Meistro" talentą ir jo naująjį kūrinį. Pats rašytojas supranta susidūręs su pačiu velniu, kuris teatre surengia juodosios magijos seansą, kad pamatytų, kaip pasikeitė miesto žmonės nuo jo paskutinio vizito. Vėliau Volandas pasiima su savimi ir Meistrą su Margarita, nes šis nusipelnė tik ramybės, o ne Šviesos (Rojaus).

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*

* Ugo Tognazzi – „Meistras" Nikolajus Afanasjevičius Maksudovas
* Mimsy Farmer – Margarita Nikolajevna
* Alain Cuny – profesorius Volandas
* Velimir „Bata" Zivojinovic – Korovjovas
* Pavle Vuisic – Azazelas
* Fabijan Sovagovic – Berliozas
* Ljuba Tadic – Pontijus Pilotas
* Tasko Nacic – Rimskis
* Radomir Reljic – Jėzus Kristus

Apdovanojimai
-------------

* Čikagos filmų festivalis (nominacija) – geriausias režisierius (A. Petrovic)
* Pulos filmų festivalis – geriausias aktorius (V. Zivojinovic), geriausias filmas, geriausias režisierius

Šaltiniai
---------

1. ↑  „19. Festival igranog filma u Puli" (kroatų). Pulski filmski festival. Nuoroda tikrinta 2010-05-21.
|  |
| --- |
| Terespolio geležinkelio stotis |
| Terespolio geležinkelio stotis 
Terespolio geležinkelio stotis |
| Šalis | Lenkija |
| Gyvenvietė | Terespolis |
| Platformų skaičius | 5 |
| Linijų skaičius | 3 |
| Atidaryta | 1871.01.02 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Terespolio geležinkelio stotis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Terespolio geležinkelio stotis** (lenk. *Terespol stacja kolejowa*) – geležinkelio stotis Terespolio mieste, rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Palenkės Bialos apskrityje. Stotis atidaryta 1871 metais. Stotis priklauso Varšuva-Terespolis geležinkelio linijai ir Kobilani Tovarovė-Terespolis geležinkelio linijai. Iki Kobilanų geležinkelio stoties yra 5,3 km ir iki Terespolio-Bresto geležinkelio pasienio punkto yra 2,5 km.

**Geležinkelio ruožas**| 

Kobilanai
**Terespolis**
Valstybės siena

 |

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie stotį (lenk.);
* Stoties nuotrauka padaryta 1939-1945 m.;
* Nuotrauka 1941 m..

Koordinatės: 52°04′30″ š. pl. 23°36′03″ r. ilg.﻿ / ﻿52.07500°š. pl. 23.60083°r. ilg.﻿ / 52.07500; 23.60083
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Vakarų regionas*Région du Ouest, West Region* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kamerūno vėliava Kamerūnas |
| **Administracinis centras** | Bafusamas |
| **Departamentų skaičius** | 8 |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 2 167 995 |
| **Plotas** | 13 872 km² |
| **Tankumas** (2005) | 156 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CM-OU |

**Vakarų regionas** (pranc. *Région du Ouest*, angl. *West Region*) – administracinė teritorija vakarų Kamerūne. Ribojasi su Adamavos regionu šiaurės rytuose, su Centriniu regionu rytuose, su Pakrantės regionu pietuose, su Pietvakarių regionu pietvakariuose, su Šiaurės Vakarų regionu šiaurės vakaruose. Administracinis centras – Bafusamas.

Geografija
----------

Regiono paviršius kalnuotas, jį daugiausia užima vulkaninis Bambutoso masyvas, iškylantis iki 2274 m (Bambutoso k.). Pakraščiuose paviršius leidžiasi į plynaukštes. Gausu kraterinių ežerų. Svarbiausios upės – Mbamas, Nkamas, Nunas. Daugiausia plyti savanos, miškų yra išlikę upių slėniuose, kalnuose.

Gyventojai
----------

Regione vyrauja įvairios bamilekių gentys, bamumai, tikarai Gyventojų dauguma yra krikščionys (daugiausia katalikai) bei musulmonai, kaimiškose vietovėse išlikę vietiniai tikėjimai.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Regionas padalintas į 8 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):

* Bambutoso departamentas (Mbuda)
* Aukštutinio Nkamo departamentas (Bafangas)
* Aukštumų–Plynaukštės departamentas (Bahamas)
* Kungo–Chi departamentas (Bandžunas)
* Menua departamentas (Dšangas)
* Mifi departamentas (Bafusamas)
* Ndė departamentas (Bangangtė)
* Nuno departamentas (Fumbanas)

|  |  |
| --- | --- |
|  **Kamerūno regionai** |  |
| Adamava | Centrinis | Pakrantė | Pietūs | Pietvakariai | Rytai | Šiaurė | Šiaurės Vakarai | Tolimoji Šiaurė | Vakarai |
| **Jekabas Kazakaslatv. *Jēkabs Kazaks*** |
| --- |
|  |
| Jekabas Kazakas (autoportretas) |
| Gimė | 1895 m. vasario 18 d.Ryga |
| Mirė | 1920 m. lapkričio 30 d. (25 metai)Ryga |
|  |
| Veikla | latvių tapytojas, grafikas |

**Jekabas Kazakas** (latv. *Jēkabs Kazaks*, 1895 m. vasario 18 d. Ryga – 1920 m. lapkričio 30 d. ten pat) – latvių tapytojas, grafikas.

Biografija
----------

1913–1915 mokėsi Rygos, 1915–1917 m. Penzos meno mokyklose. 1919 m. ekspresionistų grupuotės, Rygos menininkų grupuotės vienas įkūrėjų.

Kūryba
------

Ankstyvoji kūryba paveikta impresionizmo, vėlesnėje žymi senųjų Vakarų Europos meistrų, prancūzų modernizmo atstovų kūrybos įtaka. Sukūrė portretų (autoportretai „Prie stalo" 1917 m.), figūrinių kompozicijų (ciklas „Emigrantai" 1917 m. „Cirkas" 1919 m.). Kūriniams būdinga ekspresija, monumentalumas, formų deformacija, juose ryškūs latvių modernizmo dailės bruožai. Sukūrė medžio raižinių ir linoraižinių, piešinių.

Atrinkti paveikslai
-------------------

* Julijos Sproga portretasJulijos Sproga portretas
* „Prie stalo"„Prie stalo"
* „Besimaudantys"„Besimaudantys"
* „Emigrantai"„Emigrantai"
* „Ponios pajūryje" (1920)„Ponios pajūryje" (1920)

Šaltiniai
---------

1. ↑  '**. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 660 psl.**
**Tyčia** – kaltės forma. Tyčios formos – tiesioginė ir netiesioginė tyčia (LR baudžiamasis kodeksas). Išskiriame daugumoje teisės šakų. Sąvoką išplėtojo teisės teorija.

Baudžiamoji teisė
=================

Tiesioginė tyčia
----------------

*Pagrindinis straipsnis – Tiesioginė tyčia*.
Tiesioginė tyčia – darydamas veiką, asmuo suvokė pavojingą baudžiamosios veikos pobūdį ir norėjo taip veikti; jį darydamas asmuo suvokė pavojingą baudžiamosios veikos pobūdį, numatė, kad dėl jo veikimo ar neveikimo gali atsirasti padariniai (pagal atitinkamas baudžiamosios teisės normas sudarantys baudžiamosios veikos sudėtį), ir jų norėjo.

Netiesioginė tyčia
------------------

*Pagrindinis straipsnis – Netiesioginė tyčia*.
Netiesioginė tyčia – darydamas veiką, asmuo suvokė pavojingą baudžiamosios veikos pobūdį, numatė, kad dėl jo veikimo ar neveikimo gali atsirasti padariniai (pagal atitinkamas teisės normas sudarantys baudžiamosios veikos sudėtį), ir nors jų nenorėjo, bet sąmoningai leido jiems atsirasti.
| ***Virpesiai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Tremors |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Ron Underwood |
| Prodiuseris (-iai) | Gale Anne HurdBrent MaddockS. S. Wilson |
| Scenaristas (-ai) | Brent MaddockS. S. Wilson |
| Vaidina | Kevin Bacon  Michael Gross  Fred Ward |
| Metai | 1990 |
| Žanras | juodoji siaubo komedija |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 11 000 000 dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Virpesiai** (angl. *Tremors*) – 1990 m. JAV filmas, režisuotas Ron Underwood. Tai juodoji komedija, pasakojanti apie požemines pabaisas „čiupoidus" (angl. *graboids*).

Filmas buvo gan populiarus, todėl vėliau sukurtos dar kelios jo dalys (Virpesiai 2. Naujoji banga ir kt.).

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Veiksmas vyksta labai nuošaliame Nevados Perfekšino (*Perfection*) miestelyje, turinčiame tik keletą gyventojų. Du darbininkai Valentine McKee ir Earl Bassett pastebi prasidėjusias keistas žmogžudystes. Persigandę dėl siaučiančio maniako, jie bando pabėgti vieninteliu keliu iš slėnio į gretimą Biksbio miestą, tačiau kanjoną užgriūva nuošliauža, o jų automobilį sučiumpa kažkas iš po žemės. Grįžę į miestelį jie praneša žinią apie šias keistenybes. Kadangi kelias užgriuvęs jie išjoja raitomis kviestis pagalbos, tačiau pusiaukelėje užpuolami čiupoido. Jis užsimuša atsitrenkęs į akveduko sieną. Dabar jie sužino, kas terorizuoja slėnį. Su seismologijos praktikante Ronda jie randa, kad slėnyje yra daugiau tokių padarų. Vėliau čiupoidai užpuola miestelį, o ant stogų užsiropštę gyventojai išsigelbsti sušokę į buldozerį – vienintelę likusią transporto priemonę. Prie jų prisijungia amunicijos asas Burt Gummer, kurio pagalba gyventojai išnaikina siaubūnus.

Aktoriai
--------

* Kevin Bacon – Valentine McKee
* Fred Ward – Earl Bassett
* Finn Carter – Rhonda LeBeck
* Michael Gross – Burt Gummer
* Reba McEntire – Heather Gummer
* Victor Wong – Walter Chang
* Robert Jayne – Melvin Plug
* Ariana Richards – Mindy Sterngood
* Charlotte Stewart – Nancy Sterngood
* Tony Genaro – Miguel
* Richard Marcus – Nestor Cunningham
* Sunshine Parker – Edgar
* Conrad Bachmann – Jim Wallace
* Bibi Besch – Megan Wallace
| ***Virpesiai 2. Naujoji banga*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Tremors 2: Aftershocks |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | S. S. Wilson |
| Prodiuseris (-iai) | Christopher DeFariaNancy Roberts |
| Scenaristas (-ai) | Brent MaddockS. S. Wilson |
| Vaidina | Christopher Gartin  Michael Gross  Fred Ward |
| Metai | 1996 |
| Žanras | juodoji siaubo komedija |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 4 000 000 dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Virpesiai 2. Naujoji banga** (angl. *Tremors 2: Aftershocks*) – 1996 m. JAV filmas apie požemines pabaisas čiupoidus. 1990 m. filmo „Virpesiai" tęsinys.

Vėliau sukurta trečia dalis – „Virpesiai 3. Sugrįžimas į tobulybę".

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Po kelerių metų nuo pirmojo filmo įvykių Meksikos Čiapaso provincijos naftos gavybos tyruose vėl siautėja čiupoidai. Naftos kompanijos atstovas Ortega ir jaunas avantiūristas Grady Hoover atvyksta į Perfekšiną ir prašo Earlo pagalbos sunaikinti siaubūnus. Po ilgų dvejonių jis nuvyksta į Meksiką ir ten su Grady „žvejojimo" metodu nesunkiai naikina čiupoidus Meksikos armijos suteikta ginkluote. Kiek vėliau prie jų prideda ir Burt Gummer. Vieną naktį jie randa „sergantį" čiupoidą. Vėliau pastebi, kad kažkas jį sumaitojo ir iš jo išlindo. Bekeliaudami link bazės Grady ir Earl sutinka antžeminį padarą, kuris gimė iš kirmino. Jie sėkmingai grįžta į bazę, į kurią vėliau atvyksta ir smarkiai nukentėjęs Burt. Jis atveža vieną sugautą padarą ir jį tyrinėja. Tačiau prie jo sunkvežimio prilipęs atkeliauja dar vienas. Jie sugeba labai sparčiai daugintis todėl netrukus bazė virsta ištisa čiupoidų irštva. Kadangi visas transportas sunaikintas žmonės nusprendžia išsprogdinti visus čiupoidus kartu su baze.

Aktoriai
--------

* Fred Ward – Earl Bassett
* Christopher Gartin – Grady Hoover
* Helen Shaver – Kate „White" Reilly
* Michael Gross – Burt Gummer
* Marcelo Tubert – senjoras Ortega
* Marco Hernandez – Julio
* José Rosario – inžinierius Pedro
* Thomas Rosales – naftos darbininkas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Jėzus Kristus su eucharistija ir Graliu – Juan de Juanes
**Šventasis Gralis** – legendinis artefaktas krikščioniškoje mitologijoje. Perkeltine prasme ši sąvoka naudojama apibūdinti sunkiai pasiekiamam arba nepasiekiamam tikslui.

Dėl legendos apie šv. Gralį kilmės yra keletas versijų. Pasak vienos iš jų, legendos pagrindu yra vienas iš ankstyvųjų šventųjų gyvenimų aprašymų. Pagal kitą versiją, legenda Britanijoje turi vietines šaknis, susijusias su keltų mitologija. Pagal trečią versiją, pasakojimas apie Gralį susijęs su slapta okultine bendrija, įkurta neatmenamais laikais ir valdančia slaptas žinias, perduodamas iš kartos į kartą.

Yra keletas versijų dėl šv. Gralio prigimties:

* labiausiai paplitusi versija yra tai, kad šv. Gralis yra taurė, iš kurios esą gėręs Jėzus Kristus per Paskutinę vakarienę. Į šią taurę Kristaus pasekėjai vėliau surinko keletą Nukryžiuotojo kraujo lašų.
* pasak kitos versijos, Gralis – šventas akmuo, susijęs su slaptuoju Jėzaus gyvenimu.
* pagal trečią versiją, Gralis – brangi mistinė relikvija, išlikusi tvano metu.

Anot įvairių padavimų ir legendų – Gralio taurė ją radusiam galėjo atnešti nuodėmių atleidimą, amžiną laimę ar net nemirtingumą. Viduramžiais šios taurės paieškos buvo populiarios ir Katalikų Bažnyčia neprieštaravo šiam dar ankstyvosios krikščionybės laikais susiformavusiam mitui.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Longino ietis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| 615-asis korpusinis artilerijos pulkas615-asis haubicų artilerijos pulkas |
| --- |
| Veikimo laikas | 1940-1941 |
| Valstybė | Tarybų Sąjunga |
| Pavaldus | Pabaltijo ypatingoji karinė apygarda, vėliau - Šiaurės vakarų frontas |
| Rūšis | artilerijos pulkas |
| Yra dalis | 29-asis teritorinis šaulių korpusas |
| Būstinė | Alytus |
| Išformuota | 2004 |

**615-asis korpusinis artilerijos pulkas** (rus. *615-й корпусной артиллерийский полк*), *615-asis haubicų artilerijos pulkas* (rus. *615-й гаубичный артиллерийский полк*) – Raudonosios Armijos dalinys, egzistavęs 1940–1941 m. suformuotas iš buvusios Lietuvos kariuomenės dalinių.

Istorija
--------

Pulkas suformuotas 1940 m. rugsėjį Pabaltijo ypatingojoje karinėje apygardoje iš Lietuvos kariuomenės artilerijos dalinių. Buvo 29-asis teritorinio šaulių korpuso korpusinis artilerijos dalinys. Pulko kariai nešiojo ankstesniąją Lietuvos kariuomenės uniformą su Raudonosios Armijos skiriamaisiais ženklais.

Prieš Vokietijai užpuolant TSRS 615-asis pulkas buvo dislokuotas vasaros stovykloje į pietvakarius nuo Alytaus. Prasidėjus karui pulkas nuo 1941 m. birželio 22 d. iki 1941 m. spalio 10 d. buvo veikiančiojoje armijoje.

Nuo 1941 m. birželio 22 d. pulkas traukėsi į rytus per Vilnių. Einant per miestą pulkas buvo užpultas lietuvių sukilėlių, dėl ko prarado iki 200 karių ir praktiškai visą techniką – 31 pabūklą ir 32 traktorius. Taip pulkas prarado kovinę gebą.

Kelios pulko pabūklų įgulos prisijungė prie 5-ojo artilerijos pulko. Kiti pulko likučiai be technikos 1941 m. spalio 10 d. pasiekė Nevelį.

1941 m. spalio 10 d. pulkas buvo išformuotas.
| Belshilisangl. *Bellshill* |
| --- |
| *Belshilio Šv. Andriaus bažnyčia* |
|  |
| 

BelshilisBelshilis

55°48′59″ š. pl. 4°04′34″ v. ilg.﻿ / ﻿55.81639°š. pl. 4.07611°r. ilg.﻿ / 55.81639; 4.07611﻿ (Belshilis)Koordinatės: 55°48′59″ š. pl. 4°04′34″ v. ilg.﻿ / ﻿55.81639°š. pl. 4.07611°r. ilg.﻿ / 55.81639; 4.07611﻿ (Belshilis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Škotija Škotija |
| **Sritis** | Šiaurės Lanarkširas |
|  |
| **Gyventojų** () | 30 000  |
|  |
|  **Vikiteka** | Belshilis |

**Belshilis** (angl. *Bellshill* – varpų kalva) – miestas Didžiojoje Britanijoje, Šiaurės Lanarkširas, Škotija, apie 15 km į pietryčius nuo Glazgo. 21 200 gyventojų (2001 m.) Įeina į Glazgo aglomeraciją.

Istorija
--------

1654 m. minimas Belmilio kaimas, apie 1810 m. pradėtas vadinti Belshiliu. XIX a. viduryje nutiesus geležinkelį plėtojosi kaip angliakasių miestas. Yra geležinkelio stotis, Šv. Andriaus bažnyčia, statyta 1762 m.

Lietuviai
---------

XIX a. antroje pusėje Belshilyje apsigyveno lietuvių. Ilgainiui čia susikūrė didžiausia Škotijos lietuvių kolonija. Lietuviai daugiausia dirbo anglių kasyklose ir geležies fabrikuose. XIX a. pabaigoje atsirado pirmosios lietuvių organizacijos. 1902 m. įkurta kooperatinė bendrovė Varpas, 1903 m. – socialdemokratų kuopa. 1905-1906 m. ėjo liberalinis savaitraštis „Laikas", kurį leido „Varpo" bendrovė. 1907 m. įsteigta Lietuvių socialdemokratų partija Didžiojoje Britanijoje (1909–1920 m. *Lietuvių socialistų sąjunga Didžiojoje Britanijoje*). Ji 1907–1923 m. leido laikraštį „Rankpelnis". 1914–1982 m. ėjo laikraštis „Išeivių draugas".

1929 m. Belshilyje įkurta Lietuvių katalikų moterų draugija, čia veikia ir jos Belshilio skyrius. 1930 m. Lietuvių šviesos draugystė Škotijoje anglų ir lietuvių kalba leido žurnalą Naujas laikas – New Era. 1931–1962 m. Belshilyje veikė Škotijos lietuvių darbininkų draugija. 1950 m. įkurtas Šv. Cecilijos choras. 1951 m. čia gyveno apie 2000 lietuvių ir lietuvių kilmės britų. Belshilio ir jo apylinkių lietuviai 1953 m. Belshilyje nusipirko pastatą ir įkūrė Škotijos lietuvių institutą (draugiją). Jį sudarė katalikų darbininkų Šv. Juozapo sąjunga, Lietuvių katalikų moterų draugija, Šv. Cecilijos choras ir jaunimo draugija „Aušra". Institute buvo rengiami koncertai, tautos ir valstybinių švenčių minėjimai. Veikė šeštadieninė lietuvių vaikų mokykla, jaunųjų choras. 1979 m. vietoj instituto įkurtas Škotijos lietuvių kultūros, poilsio ir socialinis klubas, jame 1999 m. buvo apie 600 narių. Įsteigtas Didžiosios Britanijos lietuvių sąjungos Škotijos skyriaus (1999 m. – 46 nariai).

Sportas
-------

Belshilyje bazuojasi futbolo komanda Bellshill Athletic FC, kuriame savo karjerą pradėjo daugelis Škotijos futbolo lyderių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Barėnas ir kiti. *Belshilis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 38 psl.

Nuorodos
--------

* Belshilio svetainė Archyvuota kopija 2008-05-16 iš Wayback Machine projekto.
* Lithuanians in Lanarkshire
*Apie miestą Kryme žr. Bilohirskas.*

| Belogorskas*Белогорск* |
| --- |
|              |
| *Belogorsko geležinkelio stotis* |
|  |
| 

BelogorskasBelogorskas

50°55′0″ š. pl. 128°29′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.91667°š. pl. 128.48333°r. ilg.﻿ / 50.91667; 128.48333﻿ (Belogorskas)Koordinatės: 50°55′0″ š. pl. 128°29′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.91667°š. pl. 128.48333°r. ilg.﻿ / 50.91667; 128.48333﻿ (Belogorskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+10) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Amūro sritis Amūro sritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1860 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2013) | 67 991  |
| **Altitudė** | 170 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Belogorskas |

**Belogorskas** (rus. *Белогорск*) – miestas Rusijoje, Amūro srityje, 100 km į šiaurės rytus nuo Blagoveščensko, prie Tomės upės (Zėjos intakas). Transporto mazgas: praeina Transsibiro geležinkelis, nuo kurio atsišakoja atšaka į Blagoveščenską, kerta Čitos–Chabarovsko kelias. Statybinių medžiagų, maisto (duonos, daržovių, mėsos) pramonė, geležinkelių aptarnavimas.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta atsikėlėlių iš Permės ir Viatkos gubernijų 1860 m. kaip ***Aleksandrovskojė*** (*Александровское*). 1926 m. gyvenvietė apjungta su greta buvusia Bočkarevkos geležinkelio stotimi ir sudarytas ***Aleksandrovsko prie Tomės*** (*Александровск-на-Томи*) miestas. Vėliau jis ne kartą pervadintas: 1931–1935 m. ***Krasnopartizanskas*** (*Краснопартизанск*), 1935–1957 m. ***Kuibyševka Vostočnaja*** (*Куйбышевка-Восточная*). Nuo 1957 m. vadinamas Belogorsku.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 56
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Belovežo girios nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Girios vaizdas Girios vaizdas |
| **Vieta:** | Bresto ir Gardino sritys, Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| 

Žemėlapis rodantis Belovežo girios nacionalinis parkas vietą.Belovežo girios nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 52°35′7″ š. pl. 23°52′44″ r. ilg.﻿ / ﻿52.58528°š. pl. 23.87889°r. ilg.﻿ / 52.58528; 23.87889Koordinatės: 52°35′7″ š. pl. 23°52′44″ r. ilg.﻿ / ﻿52.58528°š. pl. 23.87889°r. ilg.﻿ / 52.58528; 23.87889 |
| **Plotas:** | 1529,6 km² |
| **Įkurtas:** | 1932 m. |
|  **Vikiteka:** | Belovežo girios nacionalinis parkas |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 33 |

**Belovežo girios nacionalinis parkas** (blrs. *Нацыянальны парк Белавежская пушча*) – vienas iš keturių Baltarusijos nacionalinių parkų. Parkas yra šalies pietvakariuose, šalia sienos su Lenkija. Šį parką sudaro Belovežo giria – didžiausias Europoje reliktinis lygumų miškas, išsidėstęs Lenkijoje ir Baltarusijoje.

Šiame parke gyvena stumbrai – didžiausi gyvūnai Europoje.

Belovežo girios nacionalinį parką nuo Lenkijos skiria miškas, o pastarosios šalies teritorijoje prasideda Belovežo nacionalinis parkas.

Iš viso nacionalinis parkas užima 1 529,6 km² plotą, iš kurių 876 km² užima UNESCO saugoma teritorija. Į šį saugomą sąrašą parkas buvo įtrauktas 1979 m. Parko įrašymas atnaujintas 1992 ir 2014 m.
| **Anastomus oscitans** |
| --- |
| Indinis kiaurasnapis gandras ( *Anastomus oscitans* )Keoladeo nacionalniame parke Baratpure (Indija) |
| Apsaugos būklė |
| Nekeliantys susirūpinimo (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Gandriniai paukščiai  *( Ciconiiformes)* |
| Šeima: | Gandriniai  *( Ciconiidae)* |
| Gentis: | Kiaurasnapiai gandrai  *( Anastomus)* |
| Rūšis: | Indinis kiaurasnapis gandras  *( Anastomus oscitans)* |

 |
| Binomas |
| ***Anastomus oscitans*** Boddaert, 1783 |
| Indinio kiaurasnapio gandro paplitimas |

 **Indinis kiaurasnapis gandras** (*Anastomus oscitans*) – gandrinių (*Ciconiidae*) šeimos paukštis.

Paplitimas ir biotopas
----------------------

Paplitę Indijoje, Šri Lankoje bei kai kuriose Indokinijos pusiasalio dalyse. Biotopas – pelkynai, užliejamos pievos, limanai, sūrūs ežerai, ryžių laukai.

Išvaizda
--------

Šiek tiek mažesnis už baltąjį gandrą. Kūno ilgis 81 cm, atstumas tarp ištiestų sparnugalių – 147–149 cm. Kūnas pilkšvai baltas, tik sparnai ir dvišakė uodega yra juodos spalvos. Rainelė tamsiai ruda. Snapas platus, geltonai pilkos spalvos (pilkas), antsnapis nėra išlinkęs (beveik tiesus), posnapis išlinkęs, su antsnapiu susiglaudžia tik snapo gale. Kojos labiau rožinės (rausvo atspalvio) negu ryškiai raudonos kaip baltojo gandro. Jaunikliai rudo atspalvio.

Biologija
---------

Dieniniai paukščiai. Migrantai. Sklando pasinaudodami kylančio šilto oro srovėmis. Bendruomeniniai, peri didelėse  kolonijose, kartu su kitais vandens paukščiais. Balso stygos nėra gerai išvystytos. Veisimosi metu kalena snapu. Skrisdami būriais yra labai triukšmingi. Skleidžiamas garsas primena ančių gagenimą.

Minta moliuskais, vėžiagyviais, kirmėlėmis, varliagyviais, ropliais, vabzdžiais ir žuvimis. Maisto ieško pavieniai braidydami vandenyje. Grobį suryja visą iš karto arba, pasinaudodami aštriu posnapiu, sutraiško.

Monogamai, bet yra pastebimi ir poligamijos atvejai. Veisiasi birželio – gruodžio mėnesiais, pučiant musoniniams vėjams. Lizdus krauna kolonijose kartu su kitais vandens paukščiais. Lizdas apie 100 cm skersmens. Lizdas kraunamas iš lapų, žolių, šakų. Krauna abu tėvai. Dėtyje 2 – 5 balti kiaušiniai. Inkubacija 27 – 30 dienų. Jaunikliai lizde maitinami 35 – 36 dienas.

Jauniklius medžioja  varnos,  indiniai dėmėtieji ereliai, varanai.

Kartos trukmė 18 metų.

Šaltiniai
---------

1. ↑   „Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos raudonasis sąrašas - Anastomus oscitans". Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija. anglų k.
2. ↑   „Anastomus oscitans". Mičigano universiteto zoologijos muziejus. anglų k.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Bachšas** (pers. بخش, bachš) – Irano administracinio suskirstymo trečio hierarchinio lygio vienetas, atitinkantis Lietuvos rajonus (JAV angl. *township*, D. Britanijos angl. *district*). Iranas yra padalintas į provincijas (ostanus), o šie - į šahrestanus. Šahrestanus sudaro vienas ar keli bachšai (pers. خش, bakhsh, atitinka Lietuvos rajonus). Kiekvienas bachšas gali turėti kelis miestus (pers. شهر, shahr) ir dehestanus (kaimiškąsias aglomeracijas, pers. دهستان, dehestān). Dehestanas yra grupė gretimų kaimų. Bachšas paprastai turi dešimtis kaimų. 

Bachšo vadovas vadinasi *bachšdaras*, o jo įstaiga - *bachšdaris*.

Schema
------

Irano administracinio skirstymą iliustruoja lentelė. Provincija P suskirsta į du šahrestanus (apskritis) – A ir B. Šahrestanas A sudarytas iš trijų bachšų (rajonų) – Centrinio, X ir Y. Centriniame bachše yra miestas M, kuris yra šahrestano centras. 
  
Kiekvienas bachšas gali turėti vieną ar kelis miestus ir vieną ar kelis derestanus (kaimiškąsias aglomeracijas). Šiame pavyzdyje Centriniame bachše yra miestai M ir N bei derestanas T, kurį sudaro kaimai V1, V2, V3 ir V4. Bachšas X turi miestą O ir derestaną U, o šahrestane Y miestų nėra, yra vienintelis derestanas Q. 

| Ostanas (provincija) | Šahrestanas (apskritis) | Bachšas (rajonas) | miestas / derestanas | kamai |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| P | A | Centrinis | miestas M (centras) |  |
| miestas N |  |
| derestanas T | V1, V2, V3, V4 |
| X | miestas O |  |
| derestanas U | V5, V6 |
| Y | derestanas V | V7, V8, V9 |
| B | Centrinis | miestas Q |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Juozas Šeikus** |
| --- |
| Gimė | 1862 m. rugsėjo 21 d.Griovadvaris, Dusetų valsčius |
| Mirė | 1934 m. sausio 2 d. (71 metai)Pajevinė |
| Sutuoktinis (-ė) | Barbora Liesytė |
| Vaikai | Juozas, Jonas, Antanas, Stefanija |
|  |
| Veikla | knygnešys |

**Juozas Šeikus** (1862 m. rugsėjo 21 d. Griovadvaryje, Dusetų valsčius, Zarasų apsk. – 1934 m. sausio 2 d. Pajevinėje) – Lietuvos knygnešys.

Biografija
----------

Būdamas 16 metų ir pramokęs šiek tiek skaityti, mokėsi batų siuvimo amato. Siūdamas kaimuose batus pradėjo domėtis lietuviška literatūra ir ją skaityti. Čia kilo mintis, kaip galima būtų gauti daugiau literatūros. Jam pasisekė susipažinti su lietuviškos literatūros platintoju Juozu Baranausku iš Armališkių kaimo (Užpalių valsčius).

Paskatintas draugų ir lietuviškos spaudos platintojų, nuo 1892 m. pas Petrą Urbutį Raseinių apskrityje gautas lietuviškas knygas bei literatūrą gabeno ir platino Zarasų apskrityje – Dusetų, Antazavės, Antalieptės, Salako ir Zarasų valsčiuose, Rokiškio apskrityje – Obelių, Kamajų, Jūžintų kaimuose. Knygas slėpdavo pas Vasilių Rusakevičių Padusčio kaime, Tamošių Vitą Kuitenių kaime, Augustą Šlapšį Drusanų kaime, Ciprą Kvedarą Šalinėnų kaime, Liudviką Gladkauską Jauneikių kaime, Joną Jukną ir Kazį Urbanėlį Naršėnų kaime. Knygnešystės darbą dirbo ir lietuvišką literatūrą platino iki spaudos draudimo pabaigos 1904 m.

1907 m. vedė Barborą Liesytę, augino tris sūnus: Juozą, Joną ir Antaną bei dukrą Stefaniją. Palaidotas Antalieptės kapinėse.
| **Juozas Čelkauskas** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. liepos 26 d. (87 metai)Stipinai, Joniškėlio valsčius |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Rusijos violončelininkas, pedagogas. |

**Juozas Čelkauskas** (g. 1935 m. liepos 26 d. Stipinai, Joniškėlio valsčius) – Lietuvos ir Rusijos violončelininkas, pedagogas.

Biografija
----------

1962 m. baigė Maskvos konservatoriją, 1965 m. jos aspirantūrą. 1965-1966 m. dėstė Lietuvos konservatorijoje. Nuo 1966 m. Maskvos pedagoginio universiteto dėstytojas. 1966-1990 m. leidyklos „Sovetskij kompozitor" redaktorius.

Parengė daugiau, kaip 100 leidinių (1975 m. išleido violončelei ir fortepijonui aranžuotų M. K. Čiurlionio kūrinių rinkinį). Kaip solistas ir ansamblių narys daugiau, kaip 30 metų koncertavo Lietuvoje, Rusijoje ir kitur. Pirmasis atliko žinomų Maskvos kompozitorių kūrinių violončelei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Adeodatas Tauragis. *Juozas Čelkauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 300 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Juozas Šatas** |
| --- |
| Gimė | 1933 m. (~90 metų) |
|  |
| Veikla | teisėtyrininkas komercininkas, tarptautinės komercinės teisės, tarptautinio komercinio arbitražo specialistas |
| Partija | 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 
* 1960 m. Vilniaus pedagoginis universitetas;
* 1963 m. Vilniaus universitetas.

 |

**Juozas Šatas** (gimė 1933 m.- mirė 2022 m.) – teisėtyrininkas komercininkas, tarptautinės komercinės teisės, tarptautinio komercinio arbitražo specialistas.

Išsilavinimas
-------------

1960 m. Juozas Šatas baigė Vilniaus pedagoginio instituto Užsienio kalbų fakultetą, įgijo prancūzų kalbos mokytojo kvalifikaciją. 1963 m. baigė teisės studijas Vilniaus valstybinio universiteto Teisės fakultete, jam suteiktas teisininko kvalifikacinis laipsnis. 1967 m. Juozas Šatas baigė teisės krypties aspirantūrą Maskvoje, Mokslų Akademijos Valstybės ir teisės institute, apgynė teisės mokslų kandidato disertaciją, jam suteiktas teisės kandidato laipsnis (vėliau nostrifikuotas į socialinių mokslų teisės krypties daktaro).

Mokslinė, dalykinė veikla
-------------------------

Juozas Šatas dirbo advokatu, teisėju. Nuo 1989 m. Kauno technologijos universiteto Teisės katedros docentas, dėsto kursus Tarptautinė komercinė teisė, Tarptautinis komercinis arbitražas. Moksliniai interesai – tarptautinė privatinė (komercinė) teisė, tarptautiniai atsiskaitymai, arbitražas. Komercinės teisės vadovėlių autorius. Nuo 1996 m. Juozas Šatas – įkurto Vilniaus tarptautinio komercinio arbitražo pirmininkas.

1989 m. balandžio mėn. Lietuvos socialdemokratų partijos veiklos Lietuvoje atkūrimo iniciatyvinės grupės narys, programos rengimo komisijos narys, 1989–1991 m. LSDP tarybos narys.

Veikalai
--------

* Komercinės teisės subjektai (Kaunas, Technologija, 1998);
* Arbitražas tarptautinėje komercijoje. Mokomoji knyga (Kaunas, Technologija, 1998);
* Prievolių teisinis reguliavimas vidaus ir tarptautinėje komercijoje (Kaunas, 1999);
* Tarptautinės komercinės teisės šaltiniai (Vilnius, 2000, ISBN 9986-9166-2-3).
**Juozas Šmukštys** (1866 m. kovo 14 d. Sūduvoje – 1931 m. birželio 21 d. Bartininkuose, Vilkaviškio apskritis, palaidotas Bartininkų senosios bažnyčios šventoriuje) – Romos katalikų kunigas, knygnešys.

Biografija
----------

Baigęs Seinų kunigų seminariją, 1889 m. buvo įšventintas kunigu. Sielovados darbą pradėjo Kalvarijos kalėjime kapeliono pareigose, vėliau perkeltas vikaru į Pakuonio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčią. Pasižymėjo puoselėdamas lietuvybę, platino draudžiamą spaudą, pamokslus skelbė lietuviškai. Klebonas V. Bukontas tam nepritarė ir skųsdavo J. Šmulkštį žandarams. 1898 m. vikaro butas buvo kratomas, jame rasti lietuviškų pamokslų rankraščiai. 1899 m. birželio mėn. 23 d. teismo sprendimu Juozas Šmulkštys dvejiems metams ištremtas į Odesą.

Kartu su ten ištremtu knygnešiu Juozu Rimša skaitė lietuvišką spaudą, prenumeruodavo „Varpą" ir „Ūkininką". Po tremties vikaravo Lomžos gubernijoje, Zambrave. Nuo 1907 m. Plutiškių Šv. Juozapo bažnyčios klebonas, o nuo 1915 m. iki mirties klebonavo Bartninkų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčioje.

Kunigas Juozas Šmulkštys yra pasižymėjęs knygnešys, jo vardas amžiams iškaltas Knygnešių sienelėje Kaune.

Šaltiniai
---------

* Knygnešys Juozas Šmulkštys
| **Juozas Žebrauskas** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. gruodžio 3 d. (79 metai)Maironiuose, Joniškio raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Irena |
| Vaikai | Kristina, Jurgita, Gediminas |
|  |
| Veikla | ūkininkas, Lietuvos ir Joniškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija;
* 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija.

 |
|  |
| Alma mater | 1972 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Juozas Žebrauskas** (g. 1943 m. gruodžio 3 d. Maironiuose, Joniškio raj.) – ūkininkas, Lietuvos ir Joniškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1972 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, mokslinis agronomas.

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Joniškio rajono skyriaus narys.

1990–1992 m. Joniškio rajono tarybos deputatas, 1992–1996 m. Seimo narys (išrinktas daugiamandatėje apygardoje pagal LDDP sąrašą), 1997–2000 m. 2000–2003 m. (LDDP sąraše) 2003–2007 m. (LSDP) ir nuo 2007 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys.

Žmona Irena, vaikai Kristina, Jurgita, Gediminas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  A. Juodokas (1995), Lietuvos Respublikos Seimas: 1992–1996, Danielius, p. 274, ISBN 978-9986-442-06-6.

Nuorodos
--------

* Biografija (lrs.lt)
| **Juozas Žemaitis** |
| --- |
| Gimė | 1926 m. rugpjūčio 30 d.Sparviniai, Griškabūdžio valsčius |
| Mirė | 2021 m. spalio 5 d. (95 metai)Marijampolė |
| Vilkaviškio vyskupas |
| Ėjo pareigas | 1989 m. kovo 18 d. – 2002 m. sausio 5 d. |

**Juozas Žemaitis** MIC (1926 m. rugpjūčio 30 d. Sparviniuose, Griškabūdžio valsčiuje – 2021 m. spalio 5 d. Marijampolėje) – Lietuvos katalikų vyskupas.

Biografija
----------

Baigęs pradinę mokyklą, mokėsi Šakių Žiburio gimnazijoje. Vidurinę mokyklą baigė Barzduose.

1945 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1949 m. rugsėjo 25 d. įšventintas kunigu. Vikaravo Veiveriuose. Per pusmetį neakivaizdiniu būdu užbaigė studijas, išlaikė egzaminus.

1950 m. paskirtas Marijampolės vikaru. 1953 m. – Simno parapijos administratoriumi. 1967–1989 m. klebonavo Šakiuose ir ėjo dekano pareigas.

1980 m. Šventasis Tėvas Jonas Paulius II suteikė monsinjoro titulą.

1989 m. Juozas Žemaitis davė amžinuosius įžadus marijonų vienuolijoje, paskirtas pilną savarankiškumą atgavusios Vilkaviškio vyskupijos apaštališkuoju administratoriumi, kovo 10 d. nominuotas tituliniu Tabaikaros vyskupu, o kovo 18 d. konsekruotas vyskupu.

1991 m. gruodžio 24 d. tapo Vilkaviškio vyskupijos ordinaru. Buvo Lietuvos Vyskupų Konferencijos *ad hoc* komisijos ryšiams su Lenkijos Vyskupų Konferencija pirmininku.

2002 m. sausio 5 d. popiežius Jonas Paulius II priėmė vyskupo Juozo Žemaičio MIC atsistatydinimą, sulaukus Kanonų teisės kodekse numatytos 75 m. amžiaus ribos, ir paliko jį Vilkaviškio vyskupu emeritu.

Nuorodos
--------

* Biografija Archyvuota kopija 2006-09-09 iš Wayback Machine projekto.
* Biografija anglų k.

R. Butautas – Kudirka. Barzdų enciklopedija. Vilnius. 2008.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mirė vyskupas emeritas Juozas Žemaitis MIC. suduvosgidas.lt. 2021-10-05. Nuoroda tikrinta 2021-10-05.


| Romos katalikų bažnyčios vadovai |
| --- |
| Prieš tai:**Juozas Preikšas** |  **Vilkaviškio vyskupas**1989–2002 | Po to:**Rimantas Norvila** |
| **Aglaja-Darja Tarasova** |
| --- |
| Gimimo vardas | Aglaja-Darja Tarasova |
| Visas vardas | Агла́я-Да́рья Ви́кторовна Тара́сова |
| Gimė | 1994 m. balandžio 18 d. (29 metai)Sankt Peterburgas, Rusija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Aglaja-Darja Tarasova** (rus. *Аглая-Дарья Тарасова*, g. 1994 m. balandžio 14 d. Sankt Peterburge) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

Gimė aktorės Ksenijos Rappoport ir verslininko Viktoro Tarasovo šeimoje. Studijavo Sankt Peterburgo valstybinio universiteto Politikos mokslų fakultete.

2010 m. filmavosi trumpametražiame filme „Candy", vaidino Dašą. 2012 m. vaidino filme „After School", kuriame atliko Fridos vaidmenį. 2014 m. ji išgarsėjo pasirodžiusi viename pagrindinių – Sofijos Kalininos – vaidmenų TV seriale „Internai".

2018 m. atliko pagrindinį vaidmenį filme „Ledas", kuriame vaidino sužalotą čiuožėją Nadeždą Lapšiną. Po dvejų metų buvo išleistas filmo tęsinys.

2020 m. vaidino filme „Mirtinos iliuzijos". 2020–2021 m. vaidino seriale „Begėdžiai" su Pavelu Derevianka, Maksimu Vitorganu ir Pavelu Tabakovu.

2022 m. balandžio pabaigoje išleistas detektyvinis trileris „Lado Kvatania Execution", kuriame vaidino išgyvenusią serijinio žudiko auką. Filme taip pat vaidino Niko Tavadze, Julija Snigir, Jevgenijus Tkačukas ir Daniilas Spivakovskis.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
* kinopoisk.ru
* kino-teatr.ru
|  |
| --- |
| Agnete Johnsen |
|  
Agnete Johnsen 2011 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1994 m. liepos 21 d. (28 metai)Nesebiu, Finmarkas, Norvegijos vėliava Norvegija |
| Žanrai | pop, poprokas,pop punk |
| Veikla | dainininkė, dainų autorė |
| Aktyvumo metai | 2008–dabar |
| Susijusi veikla | The BlackSheeps |

**Agnete Kristin Johnsen** (g. 1994 m. liepos 21 d. Nesebiu, Finmarkas) – Norvegijos dainininkė ir dainų autorė. Gerai žinoma kaip grupės „The BlackSheeps" narė.

Biografija
----------

Agnete Kristin Johnsen gimė 1994 metų liepos 4 dieną. Atlikėja yra samių tautos atstovė, jos motina Signe Iversen žinomą samių vaikų rašytoja. Buvo 2008 metais suburtos grupės „The BlackSheeps" narė, kolektyvas laimėjo *Melodi Grand Prix Junior 2008* su daina „Oro jaska, beana", kuri atliekama norvegų ir samių kalbomis. Vėliau su šiuo kūriniu nugalėjo ir *MGP Nordic 2008*. Kūrinys laimėjo metų dainos apdovanojimą ir pasiekė pirmą poziciją topuose. 2011 metais grupė dalyvavo nacionalinėje „Eurovizijos" atrankoje, kur su daina „Dance Tonight" užėmė 4 vietą. Vėliau kolektyvas iširo.

2014 metais dalyvavo šokių su žvaigždėmis norvegiškoje versijoje *Skal vi danse?*, kurią ir laimėjo. 2016 m. laimėjo nacionalinę atranką *Melodi Grand Prix 2016* su kūriniu „Icebreaker", kuris surinko 16 6728 žiūrovų balsus.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2013: *Goin' Insane*
* 2014: *Mama*
* 2015: *Hurricane Lover* (su Carina Dahl)
* 2016: *Icebreaker*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Agnete Johnsen** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Agnete Johnsen svetainėje Last.fm

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Mørland ir Debrah Scarlett  *„A Monster Like Me"*** |  **Norvegijos atstovė Eurovizijoje**2016 | Po to:**-** |