recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Medaliai |
| --- |
|
| Moterų tekvondo |
| **Atstovaujant:  Dramblio Kaulo Krantas**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Bronza** | 2016 Rio | 67 kg |
| **Bronza** | 2020 Tokijas | 67 kg |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2017 Mudžu | 62 kg |

**Rut Gbagbi** (*Ruth Gbagbi*, g. 1994 m. vasario 7 d. Abidžane) – Dramblio Kaulo Kranto tekvondo sportininkė, olimpinė prizininkė.

Biografija
----------

2010 m. Gbagbi startavo pirmose jaunimo olimpinėse žaidynėse, kuriose užėmė 9-ą vietą. 2011 m. Afrikos žaidynėse iškovotas bronzos medalis. Savo debiutinėse 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkė užėmė 7-ą vietą.

2015 m. Afrikos žaidynių nugalėtoja. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Dramblio Kaulo Kranto atstovė pelnė savo pirmąjį olimpinį medalį – bronzą.

2017 m. pasaulio čempionate svorio kategorijoje iki 62 kg Ruth Gbagbi iškovojo aukso medalį.

2020 m. vasaros olimpinių žaidynių moterų iki 67 kg svorio kategorijos pusfinalyje Ggagbi pralaimėjo Jungtinės Karalystės atstovei Lauren Williams. Paguodos dvikovoje įveikta brazilė Milena Titoneli ir iškovotas antrasis bronzos medalis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. liepos 29 d.
Nikolajaus Gė „Autoportretas", 1892 m.
**Nikolajus Gė** (rus. *Николай Николаевич Ге*, 1831–1894 m.) – XIX a. Rusijos tapytojas.

Biografija
----------

Nikolajus Gė buvo kilęs iš senos prancūzų aristokratų giminės (*de Gay*), kuri 1789 m. pasitraukė į Rusiją nuo Didžiosios Prancūzijos revoliucijos. Tėvas Nikolajus tarnavo Rusijos kariuomenėje jai besiveržiant paskui Napoleoną į Europą po 1812 m. Prancūzijos armijos invazijos į Rusiją. Motina Jelena Sadovski buvo į Voronežą ištremto lenko duktė. Nikolajus turėjo du vyresnius brolius: Osipą ir Grigorijų. Nikolajus Gė gimė 1831 m. vasario 27 d. (vasario 15 d. pagal tuo metu Rusijoje galiojusį Julijaus kalendorių) Voroneže. 1835 m. mirė jo motina, 1836 m. tėvas vedė antrą kartą ir persikėlė į Kijevą, tapo stambiu žemvaldžiu. Nikolajus Gė mokėsi Sankt Peterburgo imperatoriškojoje dailės akademijoje ir buvo reikšmingai paveiktas K. Briulovo ir A. Ivanovo dailės. 1857−1869 m. jis dirbo Florencijoje ir Romoje. Italijoje tapė peizažus, apsilankė A. Ivanovo studijoje Romoje. Buvo paveiktas religinės tapybos. Jo paveikslas „Paskutinė vakarienė" 1863 m. buvo pademonstruotas Sankt Peterburge ir susilaukė didelio įvertinimo, jį įsigijo caras Aleksandras II akademijos galerijai, dailininkui suteiktas profesoriaus vardas. Grįžęs į Rusiją 1870 m. N. Gė buvo vienu Kilnojamosios dailės parodų draugijos steigėjų. 1875 m. jis paliko Sankt Peterburgą ir apsigyveno kaimo sodyboje Ukrainoje (Černigovo srityje). Jo religingumas ir kaimiškos gyvensenos propagavimas artino dailininką su L. Tolstojumi, su kuriuo jis buvo pažįstamas, nutapė rašytojo portretą. Nikolajus Gė mirė 1894 m. birželio 13 d. (birželio 1 d. pagal Julijaus kalendorių) savo sodyboje.

Darbų galerija
--------------

* „Sinedriono teismas", Tretjakovo galerija „Sinedriono teismas", Tretjakovo galerija
* „Petras I, apklausiantis caraitį Aleksejų Petrovičių Peterhofe", „Petras I, apklausiantis caraitį Aleksejų Petrovičių Peterhofe",
* „Kelias miške" „Kelias miške"
* „Levas Tolstojus", Tretjakovo galerija „Levas Tolstojus", Tretjakovo galerija
* „Getsemanės sode" „Getsemanės sode"

Šaltiniai
---------

* Svetlana Kapyrina. *Nikolai Ge’s Ancestry and Family – An Investigation*. The Tretyakov Gallery Magazine, #3 2011 (32)
* Наталия Толстая. *Николай Ге: жизнь в поисках истины*. НАУКА И ЖИЗНЬ, №1, 2012

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nikolajus Gė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* N. Gė kūriniai chronologine tvarka
|  |
| --- |
| Ruth Jacott |
|  
Ruth Jacott 1993 m. „Eurovizijoje" |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Ruth Jacott |
| Gimė | 1960 m. rugsėjo 2 d. (62 metai)  Paramaribas, Surinamo vėliava Surinamas |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkė |
| Įrašų kompanija | „CNR Records" |
| Svetainė | ruthjacott.nl |

**Ruth Jacott** (g. 1960 m. rugsėjo 2 d. Paramaribe, Suriname) – olandų dainininkė.

Gimė Suriname, tačiau būdama devynerių, su savo šeima persikėlė gyventi į Nyderlandus. Savo karjerą pradėjo keliose skirtingose grupėse. 1988 metais laimėjo „Knokke" festivalį Belgijoje. Po pergalės Ruth gavo pasiūlymų vaidinti miuzikluose, tokiuose kaip „Cats" ir „A Night at the Cotton Club".

Profesionalios dainininkės karjerą pradėjo 1993 m. kai atstovavo Nyderlandams „Eurovizijos" dainų konkurse, vykusiame Milstryte (Airija). Su popmuzikos stiliaus daina „Vrede" atlikėja užėmė šeštąją vietą. Tais pačiais metais išleido debiutinį albumą „Ruth Jacott". Iki šiol Ruth yra išleidusi 12 studijinių albumų, kurie visi atsidūrė Olandijos albumų tope. Sėkmingiausias albumas „Hartslag" užėmė antrąją vietą. Ji taip pat išleido keletą sėkmingų singlų.

Nuo 2011 m. veda savo televizijos laidą „Simply the Best".

2011 m. spalio 3 d. su Edsilia Rombley išleido bendrą singlą „Uit het oog niet uit mijn hart". Kūrinys užėmė 36 vietą Olandijos singlų tope, kur jis išliko keturias savaites. Vaizdo klipo premjera įvyko spalio 4 d. Iki 2012 m. liepos mėn. svetainėje „Youtube" klipas peržiūrėtas daugiau nei 100 000 kartų.

Diskografija
------------

### Albumai

* 1993: *Ruth Jacott*
* 1994: *Hou me vast*
* 1995: *Geheimen*
* 1997: *Hartslag*
* 1998: *Altijd dichtbij: De hitcollectie*
* 1999: *Vals Verlangen*
* 2000: *Live in Carré*
* 2002: *Tastbaar*
* 2004: *Het beste von Ruth Jacott*
* 2009: *Passie*
* 2010: *A tribute to Billie Holiday*
* 2012: *Simply the Best – One Woman Show*

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė (olandų k.)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Humphrey Campbell  *„Wijs me de weg"*** |  **Nyderlandų atstovė Eurovizijoje**1993 | Po to:**Willeke Alberti  *„Waar is de zon?"*** |
|  Semiatyčių Marijos Dangun Žengimo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Drohičino |
| **Dekanatas** | Semiatičės |
| **Savivaldybė** | Semiatyčių valsčius |
| **Gyvenvietė** | Semiatiče |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1637 m. |
| **Stilius** | barokas |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Semiatyčių Marijos Dangun Žengimo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Semiatyčių Marijos Dangun Žengimo bažnyčia** (lenk. *Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Siemiatyczach*) – Romos katalikų bažnyčia šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatyčių apskrityje, Semiatyčių valsčiuje, Semiatičės mieste. Bažnyčia priklauso Semiatyčių Marijos Dangun Žengimo parapijai. Bažnyčioje yra trys navos.

Istorija
--------

Mūrinės baroko architektūros stiliaus bažnyčios statybos prasidėjo 1626 m. ir užbaigtos 1637 metais. Bažnyčios statybas finansavo Sapiegų šeima. Statyboms vadovavo Lietuvos didysis etmonas Leonas Sapiega ir vėliau jo sūnus Kazimieras Leonas Sapiega. Bažnyčia pašventinta 1638 m. rugpjūčio 15 dieną. 1725–1727 m. pastatyta bažnyčios varpinė. 1956 m. kovo 30 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)[neveikianti nuoroda];
* Aprašymas apie parapiją (lenk.).
Hengša Šanchajaus žemėlapyje
**Hengša** (kin. 横沙岛, pinyin: *Hengsha Dǎo*) – sąnašinė sala Jangdzės žiotyse, rytų Kinijoje. Plotas 56 km², gyventojų 33 400 (2008 m.). Kartu su netoliese esančiomis Čongmingo ir Čangsingo salomis administraciškai sudaro Šanchajaus miesto Čongmingo rajoną. Kitaip nei kitos dvi salos, Hengša iš Šanchajaus pasiekiama tik keltu.

Salos soduose auginami citrusiniai vaismedžiai, ryžiai, medvilnė, rapsai. Praktikuojama tiek gėlavandenė, tiek jūrinė žvejyba, daugiausia pagaunama dviejų rūšių ančiuvių. Sala taip pat plėtojama ekologiniam turizmui ir aukščiausios klasės kurortams.

Geografija
----------

Hengša gana apvalios formos, jos ilgis iš šiaurės į pietus yra apie 10 km, o plotis iš rytų į vakarus apie 8 km. Plotas 56 km², vidutinis aukštis v.j.l 2,87 m.

Istorija
--------

Hengšos sala Jangdzės upėje susiformavo 1858 m. 1886 ar 1890 m. salos žemę imta naudoti žemės ūkio reikmėms. Nuo jos susidarymo iki 1958 m. sala palaipsniui plėtėsi šiaurės vakarų kryptimi, kartu traukdamasi į pietryčius: šie veiksmai kartu paskatino salą „migruoti" maždaug 5,25 kilometro Čangsingo salos kryptimi. Respublikos laikais džunkomis prekiauta saloje rinktu grūdų derliumi.

Iš pradžių Hengša buvo Čuanša apskrities, kuri vėliau sujungta su Pudongo rajonu, dalis. 1958 m. sala priskirta Baošano apskričiai. Salos klajonės baigėsi įrengus pylimus ir stabilizavus salos krantus. Kitais metais čia atsikėlė gyventi didelis skaičius žmonių, daugiausia valtyse gyvenančių tankų.

Populiariojoje kultūroje
------------------------

Hengša yra viena pagrindinių vietovių 2011 m. kompiuteriniame žaidime „Deus Ex: Human Revolution", kur ji vaizduojama kaip didžiulė metropolija.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  "Hengsha" in the *Encyclopedia of Shanghai*, pp. 126 f. Archyvuota kopija 2013-03-02 iš Wayback Machine projekto. Shanghai Scientific & Technical Publishers (Shanghai), 2010. Hosted by the Municipality of Shanghai.
2. 1 2 3 4 5 6  Office of Shanghai Chronicles. 岛、沙 Archyvuota kopija 2015-01-06 iš Wayback Machine projekto.. Shanghai Municipal Government (Shanghai), 2015. Nuoroda tikrinta 2015-01-12.
3. ↑  *China Industrial Handbooks: Kiangsu: First Series of the Reports by the National Industrial Investigation*, p. 997. Chinese Bureau of Foreign Trade (Nanking), 1933.
4. ↑  Kevin VanOrd (2013-10-22). „Deus Ex: Human Revolution – Director's Cut Review". Gamespot.
| **Žanas Anri Diunanasvok. *Jean Henri Dunant*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1828 m. gegužės 8 d.Ženevoje |
| Mirė | 1910 m. spalio 30 d. (82 metai)Heidene |
|  |
| Veikla | šveicarų verslininkas, filantropas ir krikščioniškosios krypties humanistas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Henri Dunant |

**Žanas Anri Diunanas** (**Jean Henri Dunant**, 1828 m. gegužės 8 d. Ženevoje – 1910 m. spalio 30 d. Heidene) – šveicarų verslininkas, filantropas ir krikščioniškosios krypties humanistas.

Raudonojo kryžiaus įkūrimas
---------------------------

1859 m. birželio mėnesį, Henry Dunant, keliaudamas susitikti su Prancūzijos imperatoriumi Napoleonu III, netoli Italijos miesto Solferino atsitiktinai tapo Solferino mūšio tarp jungtinių Pjemonto-Sardinijos bei Prancūzijos pajėgų prieš Austriją liudininku. Į Solferino apylinkes jis atvyko iškart po žiauraus mūšio ir pasibaisėjo matydamas tūkstančius sužeistų karių, paliktų be jokios pagalbos, akis į akį su mirtimi. Kariuomenės medicinos tarnybos visai pakriko ir nebepajėgė susidoroti su darbu. H. Dunant buvo taip sukrėstas, kad net pamiršo, ko čia atvažiavo. Pavertęs Kostiljonės kaimelio bažnyčią į laikiną ligoninę, jis ėmėsi organizuoti pagalbą tiesiog mūšio vietoje, naudodamasis tuo, kas po ranka pakliuvo.

Grįžęs į Ženevą, H. Dunant neįstengė pamiršti to, ką matė ir nusprendė apie tai papasakoti pasauliui. Prisiminimus Diunanas įamžino knygoje „Prisiminimai apie Solferiną", kuriuos jis 1862 m. išleido savo lėšomis ir išplatino visoje Europoje, taip pat išsiuntinėjo ją to meto Europos monarchams, politiniams veikėjams, karininkams filantropams ir bičiuliams. Ši knyga tarp europiečių greitai susilaukė netikėtos sėkmės. Daugeliui žiauri karo realybė buvo nepažįstama ir jos aprašymas stačiai pribloškė. Po metų įsteigė *Tarptautinį pagalbos komitetą sužeistiesiems gelbėti*, kuris nuo 1876 m. vadinasi Tarptautinis Raudonojo Kryžiaus komitetas (TRK).

Ženevos teisės iniciatyvos
--------------------------

1864 m. priimta Ženevos konvencija buvo parengta atsižvelgiant į Diunano pasiūlymus, išdėstytus jo memuaruose.

Apdovanojimai
-------------

1901 m. Diunanas kartu su Frederiku Pasė (Frédéric Passy) apdovanotas pirmąja Nobelio taikos premija, laikomas Tarptautinio Raudonojo Kryžiaus bei Raudonojo Pusmėnulio judėjimų iniciatoriumi ir vienu pagrindinių steigėjų.

Nuorodos
--------

TRK Lietuvoje puslapis (lietuviškai) Archyvuota kopija 2006-07-11 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Meninių varžybų elementas – piramidė
**Vandens slidžių sportas** – ekstremali vandens sporto, kuriame sportininkai atlieka tam tikrus pratimus ant vandens su slidėmis ir tempiami kabelio.

Labiausiai paplitusi disciplina – trijų pratimų varžybos (slalomas, triukai, šuoliai). Taip pat vyksta varžybų basomis, greičio ir meninės varžybos.

Ši sporto šaka kaip demonstracinis sportas buvo įtrauktas į 1972 m. vasaros olimpinių žaidynių programą. Vandens slidžių sportas įtrauktas į Pan Amerikos žaidynių programą.

Lietuvoje
---------

Pirmieji neoficialūs vandens slidinėjimo užsiėmimai Lietuvoje prasidėjo dar prieš II pasaulinį karą. 1965 m. pradėjo kurtis mėgėjų klubai. 1967 m. pradėta sportuoti Gelūžės ežere, Vilniuje. 1968 m. Elektrėnuose įkurta Lietuvos vandens slidinėjimo federacija (nuo 1996 m. – Lietuvos vandens slidininkų sąjunga). Tais pačiais metais Anykštos ežere prie Elektrėnų surengtas pirmasis Lietuvos čempionatas, kuriame pirmąsias vietas užėmė sportininkai iš Kauno ir Vilniaus.

Lietuvoje vandens slidžių sportą propaguoja Lietuvos vandens slidininkų sąjunga. Pagrindinė šalies bazė – Gelūžės ežeras Vilniuje.
|  |
| --- |
| Hennessey Venom GT |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Hennessey |
| Metai | 2011– |
| Gamykla | Noridžas, JK (pakabos komponentai)Teksasas |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | Super automobilis |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | 7.0 L 427ci LSX Twin Turbocharged V8 |
| Išmatavimai |
| Ilgis | 4 655 mm |
| Plotis | 1 960 mm |
| Aukštis | 1 135,4 mm |
| Kita informacija |

**Hennessey Venom GT** – JAV gaminamas super automobilis. Jį gamina Hennessey kompanija ant stipriai patobulintos Lotus Exige modelio pakabos. Automobilis laikomas greičiausiu automobiliu pasaulyje.

Modelio specifikacijos
----------------------

Pasak gamintojo, modeliui panaudota Lotus Exige pakaba, o kitos detalės patobulintos – stogas, durys, stiklai, dugnas, valytuvai, žibintai ir kitos detalės. Naudojimui gatvėse modelis registruotas kaip modifikuotas Lotus Exige ir nėra produkcinis automobilis.

Automobilis varomas 7 L V8 1 244 AG varikliu. Jis naudoja mechaninę 6 pavarų dėžę iš Ford GT modelio.

Greičio rekordai
----------------

2013 m. sausio 21 d. Venom GT buvo įrašytas į Gineso rekordų knygą kaip greičiausiai įsibėgėjantis iki 300 km/val automobilis – jis tai padarė per 13,63 s. Taip pat jis pasiekė ir neoficialų rekordą įsibėgėdamas iki 322 km/val per 14,51 s.

2014 m. vasario 14 d. Kenedžio kosmoso centro take Venom GT pasiekė 435,31 km/val greitį ir tapo greičiausiu automobiliu pasaulyje. Tačiau dėl to, kad bandymas buvo atliktas važiuojant viena kryptimi ir pačių modelių parduota tik 16 (turi būti parduota bent 30), į Gineso rekordų knygą šis pasiekimas nėra įrašytas.

Minint Hennessey 25 metų jubiliejų 2016 m. kovo 25 d. Venom GT Spyder kabrioletas pasiekė 427,4 km/val greitį ir tapo greičiausiu kabrioletu pasaulyje.

Nuorodos
--------

Oficiali gamintojo svetainė Archyvuota kopija 2010-04-29 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2014 Hennessey Venom GT Specifications
2. ↑  Fastest production car
3. ↑  Venom is world’s fastest car
4. ↑  Hennessey Venom GT Spyder sets new open-top speed record
5. ↑  Greičiausias pasaulyje kabrioletas Archyvuota kopija 2016-04-27 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Hennessey Venom GT** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Ruta Nacional 9 |
| --- |
| **Ruta Nacional 9** |
|  |
|  |
| Valstybės |  Argentina |
| Ilgis | 1967 km |
| Pradžia | Buenos Airės |
| Pabaiga | La Kjaka |
| Miestai | Buenos Airės, Saratė, San Nikolasas, Rosarijas, Vilja Marija, Santjago del Esteras, Tukumanas, Salta, San Salvador de Chuchujus, La Kjaka |
|  |
| Maršrutas |

***Ruta Nacional 9*** – valstybinės reikšmės plentas Argentinoje. Jungia šalies sostinę Buenos Aires su Bolivijos pasienyje esančia La Kjaka. Kerta Buenos Airių, Santa Fė, Kordobos, Santjago del Estero, Tukumano, Saltos ir Chuchujaus provincijas. Eina per paskutiniųjų penkių provincijų sostines. Kartais laikomas viena iš Panamerikos plento dalių.

Prasideda Buenos Airėse *General Paz* prospektu, užsibaigia *Horacio Guzmán* tarptautiniu tiltu per La Kjakos upelį, Bolivijoje tęsiasi kaip *Ruta 14*. Visa trasa asfaltuota. Ruožas Buenos Airės–Rosarijas paverstas automagistrale, o 2010 m. greitkelio ruožas pratęstas iki Kordobos.

Kelias eina per senąjį kolonijinių laikų maršrutą, jungusį Peru vicekaralystės sostinę Limą su Buenos Airėmis. Antroji kelio pusė driekiasi Andų pakraščiais, kerta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą įtrauktą Humahuakos slėnį. Netoli Abra Pampos kelias pakyla iki 3500 m aukščio.

Ruta Nacional 9 Humahuakos slėnyje
Ruožas tarp Saltos ir Chuchujaus

Šaltiniai
---------

1. ↑  «Binner participó de la inauguración de la autopista Rosario-Córdoba», Diario digital Notife. 2010-12-22
2. ↑  *Dirección Nacional de Vialidad* (2003), Archivo de Incidencias en formato XLS
**Xherdan Shaqiri**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1991 m. spalio 10 d. (31 metai) |
| Gimimo vieta | Gnilanė, Kosovas, Jugoslavija |
| Ūgis | 1,69 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Chicago Fire |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
| 1999–20012001–2007 | SV AugstFC Basel |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2007–20092009–20122012–201520152015–20182018–20212021–20222022– | FC Basel jaunimo komandaFC BaselBayern MünchenInter MilanStoke City FCLiverpool FCOlympique LyonnaisChicago Fire | 19 0(8)92 (18)52 (11)15 0(1)84 (15)45 0(7)11 0(2)29 (7) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2007–20082008–200920092009–20112010– | Šveicarijos jaunimo iki 17Šveicarijos jaunimo iki 18Šveicarijos jaunimo iki 19Šveicarijos jaunimo iki 21Šveicarija Šveicarija | 10 (0)5 (0)5 (3)7 (1)112 (27) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022.
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2022. |

**Džerdanas Šačiris** (*Xherdan Shaqiri*; g. 1991 m. spalio 10 d.) – Šveicarijos futbolininkas, Saugas. Atstovavo Šveicarijos rinktinei.

Šačiris gimė Gnilanėje, Jugoslavijoje, Kosovo albanų šeimoje. 1992 m. su tėvais persikėlė gyventi į Šveicariją. Turi dviguba pilietybę: Šveicarijos ir Albanijos.

Tarptautinė karjera
-------------------

2009 m. lapkričio 11 d. debiutavo Šveicarijos iki 21 metų rinktinėje, 3–1 rungtynėse prieš Turkijos vienmečius 2011 m. UEFA Europos iki 21 m. čempionato atrankoje. Pirmąjį įvartį pelnė 2011 m. birželio 11 d. pirmose čempionato rungtynėse prieš Danijos iki 21 m. rinktinę.

Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2010 m. kovo 3 d. draugiškose rungtynėse prieš Urugvajų. Buvo pakviestas atstovauti rinktinei 2010 m. pasaulio futbolo čempionate. 2010 m. rugsėjo 7 d. pelnė pirmąjį įvartį į Anglijos rinktinės vartus Euro 2012 m. čempionato atrankoje. 2011 m. rugsėjo 6 d. pelnė tris įvarčius (angl. *hat-trick*) rungtynėse prieš Bulgariją.

2014 m. birželį buvo pakviestas atstovauti rinktinei 2014 m. FIFA pasaulio futbolo čempionate. Rinktinės debiutiniame mače prieš Ekvadorą buvo pripažintas rungtynių žaidėju. Mače prieš Hondūrą pelnė tris įvarčius ir buvo įvertintas geriausiu rungtynių žaidėju. Šveicarai pateko į čempionato aštuntfinalį, kuriame pralaimėjo Argentinos rinktinei.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Pietų Afrika 2010 | I etapas | 1 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Brazilija 2014 | aštuntfinalis | 4 | 3 | 0 | 0 | 0 |
| Rusija 2018 | aštuntfinalis | 4 | 1 | 1 | 0 | 0 |
| Kataras 2022 | aštuntfinalis | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Prancūzija 2016 | aštuntfinalis | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 |
| Europa 2020 | ketvirtfinalis | 5 | 3 | 0 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2014-06-17 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Archyvuota kopija 2014-06-05 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑
| Rutenbergo šiluminė jėgainė |
| --- |
|  |
| 

Rutenbergo šiluminė jėgainėRutenbergo šiluminė jėgainė

31°37′39″ š. pl. 34°30′58″ r. ilg.﻿ / ﻿31.62750°š. pl. 34.51611°r. ilg.﻿ / 31.62750; 34.51611﻿ (Rutenbergo šiluminė jėgainė)Koordinatės: 31°37′39″ š. pl. 34°30′58″ r. ilg.﻿ / ﻿31.62750°š. pl. 34.51611°r. ilg.﻿ / 31.62750; 34.51611﻿ (Rutenbergo šiluminė jėgainė) |
|  |
| Vieta | Aškelonas, Izraelio vėliava Izraelis |
| Jėgainės tipas | Šiluminė jėgainė |
| Kuras | Akmens anglis |
| Eksploatuojantikompanija | IEK |
| Pradėtaeksploatuoti | 2000 m. |
| Reaktoriųskaičius | 4 |
| Eksploatuojamireaktoriai | 4 X 575 MW |
| Galingumas | 2250 MW |

**Rutenbergo šiluminė jėgainė** – šiluminė jėgainė Aškelone, Izraelis.

Istorija
--------

Elektrinė pavadinta Pinhas Rutenberg garbei. Statybos prasidėjo dar XX a. 9 deš. Pirmasis blokas pabaigtas 1990 m. Iš pradžių akmens anglis gabenta per Ašdodo uostą, bet vėliau pastatyta speciali prieplauka prie jėgainės.

2008 m. patvirtintas jėgainės plėtimosi planas, pagal kurį elektrinės pajėgumas išaugtų iki 3500 MW ir taptų didžiausiu Izraelio energijos tiekėju.

Pajėgumai
---------

Rutenbergo šiluminė jėgainė yra antra pagal pajėgumą elektrinė Izraelyje. Jėgainė pajėgi pagaminti 2250 MW elektros energijos ir tai yra beveik 20 % IEK tiekiamo energijos kiekio. Jėgainė per parą panaudoja 18 240 tonų akmens anglies ir 330 tonų vandens vėsinimui per valandą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rutenberg Coal Power Plant
2. ↑  Rutenberg Power Station
|  |
| --- |
| Xandee |
|  
Xandee 2004 m. Eurovizijoje |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Sandy Boets |
| Gimė | 1978 m. gruodžio 18 d. (44 metai) |
| Kilmė | Belgijos vėliava Belgija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė |

**Xandee** (tikrasis vardas *Sandy Boets*, g. 1978 m. gruodžio 18 d.) – Belgijos dainininkė, atstovavusi Belgijai 2004 m. Eurovizijos dainų konkurse. Būdama 16-os, su Serge „Sergio" Quisquater įkūrė popmuzikos duetą „Touch of Joy".

2004 m. Eurovizijos konkurse Stambule Xandee atliko šokių *uptempo* dainą „1 Life". Daina buvo viena konkurso favoričių, bet finale surinko tik 7 taškus, iš kurių 5 skyrė Nyderlandai, su kuriais užėmė 22-ą vietą iš 24 dalyvių.

Diskografija
------------

### Albumai

* *1 Life* (2004)

### Singlai

* *1 Life* (2004)
* *Ay que calor* (2004)
* *The power of music* (2004)

Nuorodos
--------

* Daina „1 Life"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Urban Trad  *„Sanomi"*** |  **Belgijos atstovė Eurovizijoje**2004 | Po to:**Nuno Resende  *„Le grand soir"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Vandens imlumas** – uolienos savybė sugerti ir išlaikyti savyje tam tikrą vandens kiekį. Pagal vandens imlumo dydį visos uolienos skirstomos į:

* labai imlias (durpės, molis, ypač montmorilonitinis priemolis);
* mažai imlias (purus smiltainis, kreida, klintis ir kiti);
* neimlias (žvirgždas, gargždas, smėlis, kietos ir puskietės uolienos).

Pagal tai, kokios rūšies vanduo randamas uolienose, vandens imlumas skiriamas į:

* hidroskopinį;
* molekulinį arba plėvalinį;
* kapiliarinį;
* soties arba pilną.

*Hidroskopinis vandens imlumas* – sausos uolienos savybė sugerti vandens molekules iš oro arba vandens garus. Didžiausias vandens imlumas – tai vandens garų kiekis, kurį gali sugerti sausa uoliena, kai oro santykinis drėgnumas lygus 94 %. Tos pačios granulometrinės sudėties uolienos didžiausias higroskopinis imlumas bus pastovus dydis.
*Molekulinis vandens imlumas* – tai uolienoje esantis vandens kiekis, kurį išlaiko aplink grūdelius molekulinės traukos jėgos. Didžiausias vandens imlumas – uolienoje esantis didžiausias vandens kiekis, kurį išlaiko molekulinės traukos jėgos. Ši būsena atitinka maksimalų plėvelės storį. Didžiausias molekulinis vandens imlumas priklauso nuo grūdelių dydžio, vienetinio jų paviršiaus ploto bei litologinės sudėties.
*Kapiliarinis vandens imlumas* – tai kapiliarinių jėgų išlaikomas uolienoje vandens kiekis.
**Paulius Augius-Augustinavičius** (1909 m. rugsėjo 2 d. Gečaičiai, Plungės valsčius – 1960 m. gruodžio 7 d. Čikaga) – lietuvių grafikas.

Biografija
----------

Šeima persikėlė į Sedą, vėliau į Telšius, kur lankė gimnaziją. 1935 m. baigė Kauno meno mokyklą. Priklausė dailininkų grupei „Forma". Nuo 1934 m. dalyvavo dailės parodose. 1935–1938 m. studijavo dailę Paryžiuje, baigė Aukštąją nacionalinę dailės mokyklą ir Nacionalinę dailės ir amatų konservatoriją. Už M. Valančiaus „Žemaičių vestuvių" iliustracijas (diplominis darbas, išl. 2000 m. Vilniuje) 1937 m. laimėjo Paryžiaus pasaulinės parodos garbės prizą, 1938 m. Lietuvos taupomųjų kasų premiją.

Grįžęs į Lietuvą dėstė Kauno meno mokykloje, nuo 1942 m. Vilniaus dailės akademijoje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, nuo 1948 m. gyveno JAV. Žmona rašytoja Danutė Lipčiūtė-Augienė

Kūryba
------

Sukūrė estampų (medžio raižiniai „Malda" 1937 m. „Piemenė" 1938 m. ciklai „Žemaičių Kalvarijos" 1939–1948 m. „Žemaičių simfonijos" 1948 m.), iliustravo knygų (Žemaitės „Petras Kurmelis" 1935–1938 m. neišleista, S. Nėries „Eglė žalčių karalienė", išl. 1940 m. Kaune, ir „Žalčio pasakos", išl. 1947 m. Memmingene, V. Mačernio „Poezija", išl. 1961 m. Čikagoje).

Kūriniams būdinga darni, raiški kompozicija, stilizuotos, ekspresyvios formos, lakoniška, moderni raižysena. Vladas Gasiūnas

Literatūra
----------

* Paulius Augius. Chicago, 1966 m.
* Grafikos paroda: Katalogas, sudarė V. Gasiūnas, Vilnius, 1989 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Paulius Augius-Augustinavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 204 psl.

Nuorodos
--------

* Jurga Palangytė. PAULIUS AUGIUS-AUGUSTINAVIČIUS Archyvuota kopija 2008-04-08 iš Wayback Machine projekto.
* PAULIUS AUGIUS. Tradicija.lt
| **Michailas Miasnikovičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1950 m. gegužės 6 d. (73 metai)Nesvyžiaus raj. Minsko sritis, Baltarusija |
|  |
| Veikla | Baltarusijos politikas |
| Pareigos | buvęs Baltarusijos ministras pirmininkas (2010-2014 m.) |
|  |
| Alma mater | Bresto inžinierinis statybos institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Garbės ženklo ordinas, Draugystės ordinas (Rusija), 3-čio laipsnio Tėvynės ordinas (Baltarusija) |
|  |
|  **Vikiteka** | Michailas Miasnikovičius |

**Michailas Miasnikovičius** (blrs. *Міхаі́л Уладзі́міравіч Мясніко́віч*, g. 1950 m. gegužės 6 d. Nesvyžiaus rajone, Minsko srityje) – baltarusių politikas, valstybės veikėjas, buvęs Baltarusijos ministras pirmininkas (2010–2014 m.)

Biografija
----------

1972 m. baigė Bresto inžinierinį statybos institutą, 1989 m. – Minsko aukštąją partinę mokyklą. Ekonomikos mokslų daktaras (1998 m.), profesorius (2003 m.).

1972–1973 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1973 m. pradėjo dirbti vandens tiekimo įmonėje Minske, vėliau buvo inžinierius Minsko vykdomojo komiteto komunalinio ūkio valdyboje.

1983–1984 m.buvo Minsko miesto Tarybų rajono liaudies deputatų tarybos vykdomojo komiteto pirmininkas, vėliau – Minsko vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas.

1985–1986 m. – Baltarusijos komunistų partijos Minsko miesto komiteto sekretorius, vėliau – Baltarusijos TSR komunalinio ūkio ministras. 1990 m. paskirtas BTSR ministrų tarybos pirmininko pavaduotoju – valstybinio ekonomikos ir planavimo komiteto pirmininku.

1991–1994 m. buvo Baltarusijos ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas. 1994 m. Baltarusijos prezidento rinkimuose vadovavo kandidato V.Kebičiaus rinkimų štabui, tačiau rinkimus laimėjęs Aleksandras Lukašenka pasiūlė jam dirbti savo komandoje ir paskyrė vicepremjeru, o 1995 m. – prezidento administracijos vadovu. Šiose pareigose M.Miasnikovičius dirbo iki 2001 m.

2001 m. rugsėjo mėn. A.Lukašenka paskyrė jį savo padėjėju ypatingiems pavedimams, o spalio mėn. – Nacionalinės mokslų akademjos prezidentu. Nuo 2004 m. spalio mėn. – Mokslų akademijos prezidiumo pirmininkas.

2010 m. gruodžio 28 d. paskirtas Baltarusijos Respublikos ministru pirmininku. Rusijoje kilus ekonominei krizei, smarkiai pablogėjo ir Baltarusijos ekonomikos padėtis. 2014 m. gruodžio 27 d. A. Lukašenka atleido ministrą pirmininką M. Miasnikovičių, kelis ministrus bei regionų gubernatorius, Nacionalinio banko valdybos pirmininkę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Прэм’ер-міністр Рэспублікі Беларусь Archyvuota kopija 2021-08-05 iš Wayback Machine projekto. (BR vyriausybės inf.)
2. ↑  Baltarusijos valdžioje – valymas: atleisti ministrai, premjeras ir centrinio banko vadovė (15min.lt inf.)
3. ↑  Лукашенко назначил новое руководство правительства и Нацбанка Archyvuota kopija 2014-12-29 iš Wayback Machine projekto. (BELTA inf.)

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Sergejus Sidorskis** | **Baltarusijos Respublikos Ministras pirmininkas** 2010 m. gruodžio 28 d. - 2014 m. gruodžio 27 d. | Po to:**Andrejus Kobiakovas** |
| **Paulius Kiuberis** |
| --- |
| Gimė | 1920 m. lapkričio 3 d.Panevėžys |
| Mirė | 1989 m. balandžio 26 d. (68 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | ekonomistas, pedagogas |
| Partija | 1964 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1950 m. Vilniaus universitetas |

**Paulius Kiuberis** (1920 m. lapkričio 3 d. Panevėžyje – 1989 m. balandžio 26 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, ekonomikos mokslų kandidatas.

Biografija
----------

1941–1944 m. dirbo sąskaitininku Panevėžyje. 1950 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos mokslų fakultetą. 1969 m. ekonomikos mokslų kandidatas.

1950–1989 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1971–1981 m. Pramonės ekonomikos katedros vedėjas, 1976–1979 m. Pramonės ekonomikos fakulteto dekanas, nuo 1970 m. docentas.

1957–1962 m. dar ir LSSR plano komisijos perspektyvinio planavimo skyriaus viršininko pavaduotojas. 1962–1971 m. liaudies ūkio plano skyriaus viršininkas. 1965 m. LSSR nusipelnęs ekonomistas.

Mokslinė veikla
---------------

Su kitais sudarė LSSR rajoninio planavimo schemą (LSSR valstybinė premija, 1967 m. su kitais). Planinės ekonomikos požiūriu rašė gamybinių jėgų išdėstymo, planavimo tobulinimo klausimais.

Bibliografija
-------------

* LTSR visuomeninis produktas ir nacionalinės pajamos. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1963. – 90 p.
* Išplėstinės reprodukcijos dėsningumai Tarybų Lietuvoje. – Vilnius: Mintis, 1974. – 172 p.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Paulius Kiuberis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. - 321
2. ↑  Venantas Mačiekus. *Paulius Kiuberis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. - 187 psl.
| Šiaurės Raudonoji upė |
| --- |
| Raudonoji upė Fargo apylinkėse (Minesota) Raudonoji upė Fargo apylinkėse (Minesota) |
| **Ilgis** | 920 km |
| **Baseino plotas** | 297 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 240 m³/s |
| **Ištakos** | Bua de Sju, Oter Teilas |
| **Žiotys** | Vinipego ežeras |
| **Šalys** | JAV, Kanada |

**Šiaurės Raudonoji upė**, *Red Riveris* (pranc. *Rivière Rouge du Nord*, angl. *Red River of the North*) – upė JAV (Minesotoje ir Šiaurės Dakotoje) bei Kanadoje (Manitoboje).

Pavadinime esantis žodis *Šiaurės* neleidžia supainioti su Misisipės intaku Raudonąja upe.

Upė prasideda susiliejus Bua de Sju ir Oter Teilo upėms. Teka į šiaurę Centrinėmis lygumomis, Raudonosios Upės slėniu, sudaro sieną tarp Minesotos ir Šiaurės Dakotos. Įteka į Vinipego ežerą, sudaro Netlio maršas (pelkynus).

Didžiausi intakai – Šajenas, Asiniboinas (kairieji).

Vidurupis ir žemupys laivuojamas. Prie Raudonosios upės įsikūrę miestai Vohpitonas, Brekenridžas, Fargas, Murhydas, Grand Forksas (JAV), Vinipegas (Kanada).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
| **Michailas Mirskis** |
| --- |
| Gimė | 1930 m. kovo 10 d. (93 metai)Berazino, Baltarusija |
|  |
| Veikla | filologas, žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Michailas Mirskis** (g. 1930 m. kovo 10 d. Berazine, Baltarusija) – Lietuvos filologas, žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1953 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultetą.

1949–1955 m. dirbo laikraščio „Molodiož Litvy" redakcijoje, 1955–1976 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa" literatūrinis darbuotojas, skyriaus vedėjas, rusiškojo leidinio vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1976–1991 m. žurnalo „Laikas ir įvykiai", 1990 m. pavadinto „Pasaulis", rusiškojo leidinio redaktorius, 1992–1995 m. laikraščio „Golos Litvy" vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1995–1997 m. laikraščio „Lietuvos Jeruzalė" vyriausiasis redaktorius.

Pagrindinės kūrybinės temos – socialinio vystymosi problemos.

Bibliografija
-------------

* Н. Ф. Филатов. – Москва: Медицина, 1967. – 53 p.
* Subrendimas (Michailas Mirskis, L. Vaisbergas). – Vilnius: Mintis, 1970. – 148 p.
* Lenininės pamokos (Michailas Mirskis, V. Vaicekauskas). – Vilnius: Lietuvos LKJS Centro Komitetas, 1972. – 138 p.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 332 psl.
**Čilės laivyno hidrogeografinė ir okeanografinė tarnyba**, *SHOA* (isp. *Servicio Hidrográfico y Oceanográfico de la Armada de Chile; SHOA*) - Čilės laivyno padalinys, laivyno interesais tiriantis hidrografines ir okeanografines problemas, taip pat užsiimantis potvynių ir cunamių problemomis.

Po 2010 m. Čilės žemės drebėjimo (smarkiausias žemės drebėjimas Čilėje po 1960 m. Valdivijos žemės drebėjimo) SHOA buvo rimtai kritikuota. Vienas iš kritiko punktų buvo suderintumo su ONEMI (Čilės ekstremalių situacijų biuras) ir kitomis valdžios institucijomis trūkumas. ONEMI, SHOA ir vyriausybė buvo kaltinami, kad pradžioje nekreipė dėmesio į cunamio perspėjimą, atsiųstą Ramiojo vandenyno cunamių perspėjimo centro (angl. *Pacific Tsunami Warning Center*), dėl ko žuvo šimtai žmonių. SHOA direktorius *Mariano Rojas* buvo atleistas, jį pakeitė *Patricio Carrasco*.

Nuorodos
--------

1. ↑  Destituyen al director del SHOA tras críticas por fallas en alerta de tsunami Archyvuota kopija 2010-05-15 iš Wayback Machine projekto. El Mercurio

* SHOA Archyvuota kopija 2021-10-10 iš Wayback Machine projekto. (oficiali SHOA svetainė)
| Šiaurės Triondelagas*Nord-Trøndelag fylke* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Norvegijos vėliava Norvegija |
| **Administracinis centras** | Steincheris |
| **Įkūrimo data** | 1804 m. |
| **gubernatorius** | Inge Ryan |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 131 555 |
| **Plotas** | 22 412 km² |
| **Tankumas** (2010) | 6 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | NO-17 |
|  |
| **Tinklalapis** | www.ntfk.no |
|  **Vikiteka** | Šiaurės TriondelagasVikiteka |

**Šiaurės Triondelagas** – apskritis Norvegijoje, kurią sudaro šiaurinė Triondelago regiono dalis.

Per apskritį eina E6 greitkelis.

Istorija
--------

Inheredas buvo svarbi vieta vikingų laikais, čia vyko Stiklestado mūšis. Apskritis įkurta 1804 m. ir buvo vadinama **Nordre Trondhjems amt** iki 1919 m. Nuo XX a. šešto dešimtmečio čia gyventojų prieaugis mažesnis už šalies vidurkį.

Geografija
----------

Šiaurės Triondelago plotas yra 22412 km². Tai šešta pagal dydį apskritį, ją sudaro 24 savivaldybės. Inheredo apskritis, esanti vakariniame Trondheimo fjordo krante yra labiausiai apgyvendinta, čia sutelktas žemės ūkis. Pietuose yra Stjordaleno apskritis, o šiaurėje didžiausia Namdaleno apskritis driekiasi nuo Norvegijos jūros iki pasienio su Švedija kalnų. Į vakarus nuo Trondheimo fjordo yra Foseno apskritis. Šiaurės Triondelagas ribojasi su Pietų Triondelagu pietuose ir Nordlandu šiaurėje. Vakarinėje dalyje yra keli neapgyvendinti slėniai ir daug laukinės gamtos, kurią saugo keturi nacionaliniai parkai. Snasavatnetas yra didžiausias ežeras, svarbiausios upės yra Namsenas, Verdalio upė and Stjordalio upė.

Gyventojai
----------

2010 m. apskritis turėjo 131 tūkst. gyventojų ir pagal jų skaičių buvo ketvirta nuo galo Norvegijoje. Didžiausi miestai yra Stjordalis, Steincheris (apskrities sostinė), Levangeris, Namsas ir Verdalis, kuriuose gyvena nuo 12 iki 21 tūkst. gyventojų. Dauguma gyventojų dirba aptarnavimo sferoje, bet išvystytas ir žemės ūkis, žvejyba, hidroenergetika, miškininkystė. Šios apskrities bendrasis vidaus produktas vienam gyventojui yra mažiausias šalyje. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RNorvegijos administracinio suskirstymo vienetai |
| --- |
|  |
| Apskritys: | 
Estfoldas · Akešhiusas · Oslas · Hedmarkas · Oplandas · Biuskeriudas · Vestfoldas · Telemarkas · Rytų Agderis · Vakarų Agderis · Rugalandas · Hordalandas · Sognė ir Fjurdanė · Miorė ir Rumsdalis · Pietų Triondelagas · Trondheimas · Šiaurės Triondelagas · Nordlandas · Trumsas · Finmarkas | Norvegija |
|  |
| Arktis: | 
Svalbardas · Jan Majenas |
|  |
| Antarktis: | 
Buvė sala · Petro I sala · Karalienės Modos Žemė |

 |
| **Ričardas Degutis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1966 m. gegužės 20 d. (55 metai)Vilnius |
| Tautybė | lietuvis |
| Sutuoktinis (-ė) | Eglė |
| Vaikai | Jonas Karolis, Gabrielė |
|  |
| Veikla | lietuvių diplomatas, buvęs Lietuvos generalinis konsulas Sankt Peterburge, ambasadorius Gruzijoje bei Latvijoje |
|  |
| Alma mater | VU |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius |

**Ričardas Degutis** (g. 1966 m. gegužės 20 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, buvęs Lietuvos ambasadorius Gruzijoje bei Latvijoje.

Biografija
----------

1984 m. baigė Vilniaus S.Nėries vidurinę mokyklą. 1984–1991 m. studijavo VU Istorijos fakultete. Stažavosi Lydso (D.Britanija) universiteto Tarptautinių studijų institute, Dž. Maršalo Europos saugumo studijų centro Strateginių mokslų ir gynybos ekonomikos koledže.

Darbą Užsienio reikalų ministerijoje pradėjo 1991 m. buvo NVS šalių skyriaus specialistas, I sekretorius. 1992–1996 m. buvo Lietuvos ambasados Maskvoje pirmasis sekretorius, vėliau – patarėjas politikos klausimais.

1996–1998 m. buvo URM Politikos departamento NVS šalių skyriaus vedėjas. 1998–2002 m. dirbo Lietuvos ambasados Londone patarėju, ministru patarėju politikos klausimais.

2002–2003 m. vadovavo URM Antrajam dvišalių santykių departamentui, o 2003–2005 m. – Rytų Europos ir Vidurinės Azijos departamentui.

2005–2008 m. R. Degutis buvo Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Gruzijoje, 2008–2009 m. – URM Regioninio bendradarbiavimo departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams, 2009 m. – Rytų kaimynystės politikos departamento ambasadorius ypatingiems pavedimams.

2009–2011 m. dirbo Lietuvos Generaliniu konsulu Sankt Peterburge. 2011 m. rugsėjo mėn. – 2016 m. liepos mėn. - Lietuvos ambasadorius Latvijoje.

2003 m. apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžiumi, 2008 m. – Gruzijos „Garbės" ordinu.

R.Degučiui 2006 m. buvo suteiktas nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadorius rangas.

Žmona – Eglė (g.1969), psichologė. Vaikai – Jonas Karolis (g. 1996 m.) ir Gabrielė (g.2002 m.).

Nuorodos
--------

* Tūkstantmečio žmonės. Ričardas Degutis[neveikianti nuoroda]
* Lietuvos ambasados Latvijoje tinklalapis Archyvuota kopija 2021-08-13 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Prezidentė įteikė skiriamuosius raštus Lietuvos ambasadoriui Latvijoje Archyvuota kopija 2014-04-24 iš Wayback Machine projekto. (www.president.lt inf.)
2. ↑  [neveikianti nuoroda] (www.politika.lt inf.)


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Viktoras Baublys** | **Lietuvos ambasadorius Gruzijoje** 2005 - 2008 m. | Po to:**Mečys Laurinkus** |
| Prieš tai:**Antanas Valionis** | **Lietuvos ambasadorius Latvijos Respublikoje** 2011 - 2016 m. | Po to:**Artūras Žurauskas** |
| Prieš tai:**Audrius Brūzga** | **Lietuvos ambasadorius Turkijoje  Lietuva Turkija**nuo 2020 m. | Po to:**-** |
| Žigla |
| --- |
|  Žigla šalia Kauno marių |
| **Ilgis** | 2,4 km |
| **Baseino plotas** | 2,6 km² |
| **Ištakos** | Viršužiglio kaimo apylinkės |
| **Žiotys** | Kauno marios |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Žigla |

**Žigla** – nedidelė upė Kauno rajone, patenkanti į Kauno marių regioninio parko teritoriją. Priklauso Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Įteka kairiajame krante, 242,2 km atstumu nuo pastarojo žiočių. Prasidėjęs aukštumose prie Viršužiglio, kerta šioje gyvenvietėje kelią  **1944**  Tursonas–Viršužiglis . Aukštupyje vaga sureguliuota, savo ištakose primenanti griovelį. Žemupyje upelį supa vešliu mišku apaugę skardžiai. Žiglos šlaituose subujoję įspūdingi gebenės lipikės sąžalynai. Prie įtekėjimo į marias vietos upelis žymiai išplatėja, ten susidariusi įlanka.

Upelis žiemą Viršužiglyje
Prie Žiglos yra gamtos paveldo objektas – Žiglos maumedis. Šalia įsikūrusios gyvenvietės – Viršužiglis.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *žyglus* („greitas, guvus, miklus").

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Nemuno intakai

Šaltiniai
---------

1. ↑   Gebenė lipikė Žiglos šlaituose
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.

Nuorodos
--------

* LR upių klasifikatorius
* Žigla Gamtos katalogo portale
**Paulius Drevinis** (tikroji pavardė **Drevinskas**, 1919 m. spalio 13 d. Gulbinai, Pabiržės valsčius – 1990 m. lapkričio 22 d. Klaipėda, palaidotas Daumėnuose, Biržų rajono savivaldybė) – pedagogas, Lietuvos poetas.

Biografija
----------

1924–1927 m. gyveno Petriškių kaime. Baigė Biržų gimnaziją, 1943 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1948 m. sovietinio saugumo suimtas ir ištremtas į Krasnojarsko kraštą, 1950 m. į Irkutsko sritį. 1956 m. grįžo į Lietuvą. 1958 m. Vilniaus universitete baigė lituanistiką. Nuo 1958 m. mokytojavo, daugiausia Klaipėdoje. Nuo 1963 m. Klaipėdos 8-tos vidurinės mokyklos (Nemuno gatvėje), nuo 1971 m. Klaipėdos Kristijono Donelaičio vidurinės mokyklos lietuvių kalbos ir literatūros mokytojas. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

Kūryba
------

Poezijoje vyrauja gimtinės gamtos motyvai, praėjusio laiko apmąstymai. Parašė tremties eilėraščių, eilėraščių vaikams. Kūrybai būdinga dainingumas, klasikinė forma.

Bibliografija
-------------

* Kryžkelė kelių plačių. 1966 m.
* Tėviškės eglės. 1971 m.
* Veidai ir vardai. 1975 m.
* Peizažai. 1979 m.
* Vėl kartojas gyvenimas. 1982 m.
* Žaliu žaliuosiu uosiu. 1985 m.
* Nekrisk, žvaigždele: Eilėraščiai, sibirietiška autobiografija, atsiminimai apie P. Drevinį, P. Drevinis apie save. Klaipėda, Rytas, 1995 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Žalys. *Paulius Drevinis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 143 psl.

* Biliūtė-Aleknavičienė. Meiles giesmė. Kaunas 1999 m.
* Lietuvių literatūros enciklopedija. Vilnius, 2001 m.
* Alfonsas Jonas Navickas. Nekrisk, žvaigždele. Sudarytojas. Klaipėda 1995 m.
| **Ričardas Darškus** |
| --- |
| Gimė | 1927 m. rugpjūčio 6 d.Kaišiadorys |
| Mirė | 1991 m. balandžio 25 d. (63 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | inžinierius hidrotechnikas, keliautojas, sporto organizatorius |
| Partija | 1961 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1951 m. Kauno politechnikos institutas |

**Ričardas Darškus** (1927 m. rugpjūčio 6 d. Kaišiadoryse – 1991 m. balandžio 25 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, keliautojas, sporto organizatorius, fotografas.

Biografija
----------

1940–1946 m. mokėsi Kaišiadorių gimnazijoje. 1946–1951 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1952–1953 m. Kauno politechnikos instituto, 1956–1961 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas.

1961–1965 m. Vandens išteklių naudojimo ir apsaugos valdybos prie LSSR MT viršininko pavaduotojas. 1965–1988 m. LSSR melioracijos ir vandens ūkio ministerijos Vyriausiosios vandens išteklių valdybos viršininkas. Nuo 1967 m. SSRS ir Lenkijos darbo grupės pasienio upių vandens kokybės kontrolės klausimais vadovo pavaduotojas. 1988–1990 m. Ekologinių tyrimų informacijos centro skyriaus viršininkas. 1990–1991 m. Aplinkos apsaugos departamento Vandenų valdybos išteklių skyriaus vadovaujantis inžinierius.

Masinio ir sportinio turizmo Lietuvoje pradininkas ir organizatorius. Nuo 1953 m. sporto draugijų ir organizacijų sąjungos respublikinės tarybos turizmo sekcijos, 1959–1960 m. Lietuvos turizmo federacijos pirmasis pirmininkas. 1966–1987 m. Lietuvos gamtos apsaugos draugijos vandens apsaugos mokslinės-metodinės komisijos pirmininkas. Palaidotas Kaišiadorių kapinėse.

Bibliografija
-------------

* Orientacijos sportas / Ričardas Darškus, Kazys Monstvilas. – Vilnius: Mintis, 1963. – 64 p.
* Pietryčių Lietuvos miškais. – Vilnius: Mintis, 1976. – 80 p.: iliustr.
* Iš Dzūkijos į Suvalkiją. – Vilnius: Mintis, 1979. – 64 p.: iliustr.
* Vandens išteklių racionalus naudojimas ir apsauga: medžiaga lektoriui. – Vilnius, 1983. – 16 p.

Įvertinimas
-----------

* 1977 m. LTSR nusipelnęs inžinierius
* 1978 m. Lenkijos aplinkos apsaugos nusipelnęs darbuotojas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ričardas Darškus*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 390
2. ↑  Rimantas Gogelis. *Ričardas Darškus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 728 psl.
3. ↑
**Paulius Jasiukonis** (1932 m. liepos 9 d. Kaunas – 2008 m. kovo 18 d. Los Andželas) – JAV lietuvių kinematografininkas, teatralas.

Biografija
----------

Per Antrąjį pasaulinį karą su tėvais pasitraukė į Vokietiją. Lankė Č. Janušo dailės studiją Viurcburge. 1950 m. redagavo lietuvių evangelikų jaunimo dvimėnesinį leidinį "Jaunimo ratelis". Lankė 1950-51 m. Lietuvių Vasario 16-sios gimnaziją Diepholze.

Nuo 1951 m. gyveno Los Andžele. 1958 m. baigė kinematografiją Pietų Kalifornijos universitete. 1958–1964 m. dirbo Jeilio universitete Niu Havene, prisidėjo steigiant universiteto mokomųjų filmų studiją. 1954 m. Los Andžele įsteigė dokumentinių filmų bendrovę „Litu-Filmas", 1959 m. – plokštelių įrašymo bendrovę „Litu-Garsas". 1974 m. bendrovės buvo sujungtos, veikia pavadinimu „Gintaras". 1952–1968 m. Los Andželo lietuvių radijuje vedė laidą „Lietuviškoji scena". 1964 m. Los Andžele įsteigė filmų garso įrašymo ir redagavimo studiją „Independent Producers Service", joje 1965 m. redagavo ir įgarsino Holivudo vaidybinių, reklaminių ir dokumentinių filmų, rašytojos B. Pūkelevičiūtės režisuotą filmą „Aukso žąsis". Nuo 1978 m. dirbo kino bendrovės „Metro Goldwyn Mayer" televizijos laidų redaktoriumi.

Nuo 1963 m. su ansambliu „Spindulys" važiuodavo į visas šokių šventes. Daugiausia savo lėšomis sukūrė (režisierius, scenaristas, redaktorius) apie 15 trumpametražių dokumentinių filmų, videofilmų, nufilmavo JAV lietuvių kultūros įvykių. Suredagavo „Lietuvių fotoarchyvo" sukurtų filmų. Išleido lietuviškų muzikos plokštelių. Dalyvavo (garso režisierius, dailininkas) Los Andželo lietuvių mėgėjų teatro veikloje. 1974 m. Dailiųjų menų klubo Los Andžele steigėjas. Sukaupė JAV lietuvių filmų ir radijo laidų archyvą.

Filmografija
------------

* Tremties mokykla, 1959 m.
* Lietuva – Europos nugalėtoja, Istorinis-dokumentinis 45 min. filmas, Los Andželas, 1959 m.
* Some Call It Loving, rež. James B Harris, 1973 m.
* Antanas Smetona – Lietuvos Respublikos Prezidentas, 1982 m.

Įvertinimas
-----------

* 2008 m. – JAV lietuvių bendruomenės Teatro premija

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Paulius Jasiukonis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 581 psl.