recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Pranas Dauknys** |
| --- |
| Gimė | 1920 m. spalio 27 d.Šiauliai |
| Mirė | 2002 m. vasario 5 d. (81 metai)Melburnas |
|  |
| Veikla | lietuvių kunigas, Australijos lietuvių bendruomenės veikėjas, Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys. |
|  |
| Alma mater | Angelicum |

**Pranas Dauknys** (1920 m. spalio 27 d. Šiauliai – 2002 m. vasario 5 d. Melburnas) – lietuvių kunigas, Australijos lietuvių bendruomenės veikėjas, Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys.

Biografija
----------

1953 m. įšventintas kunigu. 1954 m. baigė Popiežinį Angelicum institutą Romoje. 1984 m. Angelikumo universitete Romoje apgynė disertaciją ir gavo teologijos daktaro laipsnį.

1954–1962 m. Londono lietuvių ir Lietuvių skautų sąjungos kapelionas. 1956 m. vienas Didžiosios Britanijos katalikų kongreso rengėjų. 1963 m. apsigyveno Australijoje. 1963–1966 m. Adelaidės, 1966–1973 m. Geclongo lietuvių kapelionas. 1973–1989 m. laikraščio „Tėviškės aidai" redaktorius. 

Lietuvių katalikų mokslo akademijos narys. Australijos lietuvių bendruomenės, Lietuvos skautų sąjungos veikėjas, 1987–1990 m. Australijos lietuvių katalikų federacijos pirmininkas.

Išvertė D. Riccioti „Kristaus gyvenimas", 1962 m.

1997 m. popiežius Jonas Paulius II apdovanojo Monsinjoro–prelato garbės laipsniu.

Bibliografija
-------------

* Marijos mėlynoji armija, 1955 m.
* Už geresnį pasaulį, 1957 m.
* Lietuvos katalikų bažnyčios priešinimasis religiniam persekiojimui (*The Resistence of the Catholic Church in Lithuania Against Religious Persecution*) 1984 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 100 psl.
2. ↑  *Pranas Dauknys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 530 psl.
| **Pranas Viktoras Raulinaitis** |
| --- |
| Gimė | 1895 m. rugsėjo 23 d.Čisava, Sasnavos valsčius, Marijampolės apskritis |
| Mirė | 1969 m. spalio 13 d. (74 metai)Los Andželas, JAV |
|  |
| Veikla | teisininkas, žurnalistas, kultūros veikėjas |
|  |
| Alma mater | Fribūro universitetas |

**Pranas Viktoras Raulinaitis** (1895 m. rugsėjo 23 d. Čisava, Sasnavos valsčius, Marijampolės apskritis, Lietuva – 1969 m. spalio 13 d. Los Andželas, JAV) – Lietuvos teisininkas, žurnalistas, kultūros veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Marijampolės, Vilniaus ir Martyno Yčo gimnazijose Voroneže. Studijavo Maskvos universitete, 1919–1929 m. – Fribūro universitete (Šveicarija), apgynė disertaciją, teisės mokslų daktaras.

1918 m. dirbo laikraščio „Nepriklausoma Lietuva" redakcijoje. 1919 m. išėjo savanoriu į Lietuvos kariuomenę, dirbo propagandos skyriuje. 1919 m. įsteigė Darbo federaciją, jos pirmasis pirmininkas. 1922 m. Pirmojo Seimo, 1923 m. Antrojo Seimo, 1926 m. Trečiojo Seimo atstovas, Lietuvai atstovavo įvairiuose tarptautiniuose forumuose.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. emigravo į Australiją. 1950–1952 m. Australijos lietuvių kultūros fondo pirmininkas, 1950–1954 m. – jo paties Melburne įsteigto Karaliaus Mindaugo aukštųjų mokslų instituto pirmininkas. 1954 m. persikėlė i JAV, Los Andželą.

Bendradarbiavo leidiniuose „Lietuva", „Laisvė", „Rytas", „XX amžius", „Lietuvos aidas", „Naujoji Romuva", „Lietuvos ūkis", Australijoje – „Tėviškės aidai", „Mūsų pastogė", „Švyturys".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 420 psl.

Nuorodos
--------

* RAULINAITIS Pranas Viktoras (1895–1969) | lrs.lt
| **Pranciškus Ramanauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1893 m. lapkričio 21 d.Kudoniai, Betygalos valsčius |
| Mirė | 1959 m. spalio 15 d. (65 metai)Telšiai |
|  |
| Veikla | vyskupas, profesorius, kankinys, spaudos darbuotojas |
|  |
| Alma mater | Kauno kunigų seminarija |

 **Pranciškus Ramanauskas** (1893 m. lapkričio 21 d. Kudoniuose, Betygalos valsčius – 1959 m. spalio 15 d. Telšiuose) – Telšių vyskupas, teologijos mokslų daktaras, profesorius, kankinys, spaudos darbuotojas.

Biografija
----------

Mokėsi Kauno kunigų seminarijoje. 1917 m. birželio 5 d. įšventintas kunigu. Dirbo vikaru Pumpėnų (1917–1920 m.), Raseinių, Telšių parapijose. 1926 m. pakviestas į Telšių vyskupijos kuriją dirbti sekretoriumi ir tribunolo notaru. Vėliau mokėsi Romoje, kur baigė studijas, įgydamas teologijos daktaro laipsnį. 1932 m. kunigas paskirtas Telšių kunigų seminarijos profesoriumi ir kartu ėjo inspektoriaus pareigas. Vėliau pakeltas Garbės kanauninku. Telšių seminarijoje dėstė dogminę teologiją ir religinę pedagogiką. 1940 m. kunigas paskiriamas Telšių kunigų seminarijos rektoriumi, jam suteikiamas prelato titulas. 1944 m. vasario 28 d. konsekruotas Telšių vyskupu augziliaru.

1946 m. gruodžio 18 d. vyskupas suimtas, apkaltintas antisovietine veikla, 1947 m. rugpjūčio 16 d. nuteistas 10 m. lagerio. Kalėjo Oršos (Baltarusija) kalėjime, Karlago (Karagandoje), Minlago, Vorkutlago, Abezės (visi Komijoje) lageriuose. Paleistas 1957 m. liepos 20 d. tačiau vyskupo pareigų eiti nebuvo leista. Sovietų valdžiai neleidus sugrįžti į Telšius, prieglobstį surado Švėkšnoje, pas Švėkšnos parapijos kleboną Stanislovą Mažeiką.

Bendradarbiavo spaudoje, nuo 1932 m. sausio mėn. Telšių kunigų seminarijoje leido ir redagavo leidinį „Spauda ir gyvenimas", nuo 1935 m. oficialus savaitraščio „Žemaičių prietelius" redaktorius ir leidėjas.  1934 m. išleido knygą „Tikybos pamokos praktikoje".

Įvertinimas
-----------

2000 m. vyskupas Pranciškus Ramanauskas įrašytas į Lietuvos naujųjų kankinių Bažnyčios martirologą. 2006 m. apdovanotas Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro didžiuoju kryžiumi.

| Romos katalikų bažnyčios vadovai |
| --- |
| Prieš tai:**Vincentas Borisevičius** |  **Telšių vyskupas**1946 | Po to:**Justinas Juodaitis**  |

Literatūra
----------

* Kun. Kazys Žąsytis. Švėkšnos parapijos istorija. – Klaipėda: Eldija, 1993 m. p. 56.
* Vyskupas, katechetas, katechetų ugdytojas Pranciškus Ramanauskas. – Vilnius: Lietuvių katalikų mokslo akademija, 2010. – 219 p.: iliustr. – Orig. išleid. duom.: Telšiai, 1934. – ISBN 978-9986-592-61-7

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 417 psl.

Nuorodos
--------

* Pranciškus Ramanauskas, vyskupas (1893-1959)
* SSRS okupacinės valdžios represuotų, sunaikintų Telšių vyskupijos dvasininkų žinynas Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto.
| Puškinasrus. *Пушкин* |
| --- |
|              |
| *Puškino senamiestis* |
|  |
| 

PuškinasPuškinas

59°43′00″ š. pl. 30°25′00″ r. ilg.﻿ / ﻿59.71667°š. pl. 30.41667°r. ilg.﻿ / 59.71667; 30.41667﻿ (Puškinas (Sankt Peterburgas))Koordinatės: 59°43′00″ š. pl. 30°25′00″ r. ilg.﻿ / ﻿59.71667°š. pl. 30.41667°r. ilg.﻿ / 59.71667; 30.41667﻿ (Puškinas (Sankt Peterburgas)) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Leningrado sritis Leningrado sritis |
| **Rajonas** | Puškino rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1710 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 99 380  |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Puškinas |

**Puškinas** – miestas Rusijoje, į pietus nuo Sankt Peterburgo (jam pavaldus nuo 1998 m.). Gausu parkų, rūmų. Yra Puškino muziejus.

Istorija
--------

Jekaterinos rūmai
Gyvenvietė įsikūrė XVII a. ir turėjo pavadinime suomišką šaknį *Saari*. 1716 m. minimas kaip ***Sarskoje Selo*** (rus. *Сарское Село*), o liaudies etimologijos paveiktas pavadinimas perdarytas į ***Carskoje Selo*** (rus. *Царское Село* – „caro kaimas"), kadangi XVIII a. viduryje imperatorė Jelizaveta čia pasistatydino vasaros rezidenciją. 1918 m. užėjus sovietams carinis pavadinimas pakeistas į ***Detskoje Selo*** (rus. *Детское Село* – „vaikų kaimas"), o 1937 m. pervadintas ***Puškinu*** poeto A. Puškino (1799–1837) 100-ųjų mirties metinių proga. 1939 m. susprogdinta katedra, atstatyta 2010 m. pagal pradinį projektą.

Architektūra
------------

1723 m. mieste pastatyti barokiniai Jekaterinos, o 1796 m. – klasicistiniai Aleksandro rūmai. 1791 m. prie Jekaterinos rūmų pristatytas fligelis, kuriame nuo 1811 m. veikė Imperatoriškasis Carskoje Selo licėjus. Aplink rūmų ansamblį įrengti Jekaterinos ir Aleksandro parkai. 1990 m. ansamblis, kaip Sankt Peterburgo istorinio centro dalis, įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. 1785 m. pastatyti Babolovskių, 1824 m. – Atsarginiai rūmai. Veikia keli XVIII a. ir XIX a. soborai ir cerkvės.

Lietuviai
---------

Puškino miesto Kazanės kapinėse palaidotas lietuvių poetas Julius Janonis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Puškin (Puškinas), iki 1918 Carskoje Selo (Carskoje Selo)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011. 348 psl.
| **Rino Levi** |
| --- |
| Gimė | 1901 m. gruodžio 31 d.San Paulas |
| Mirė | 1965 m. rugsėjo 29 d. (63 metai)San Paulas |
|  |
| Veikla | brazilų architektas modernistas |

**Rinas Levis** (port. *Rino Levi*, 1901 m. gruodžio 31 d. San Paulas – 1965 m. rugsėjo 29 d. ten pat) – brazilų architektas modernistas.

Biografija
----------

1921–1922 m. studijavo Milano Menų akademijoje, iki 1926 m. pas M. Piačentinį Romos Architektūros mokykloje.

Stilius
-------

Ankstyvieji kūriniai turi racionalizmo ir Art Deco bruožų. Sukūrė funkcionalizmo stiliaus statinių San Paule: dangoraižį „Edificio Columbus" (1932 m.), Brazilijos architektų institutą (1947 m.), administracinius pastatus „Trussardi" (1947 m.), „Plavinil–Elclor" (1961 m.).

Rino Levio projektuoti gyvenamieji namai (Jo paties privatus, 1944 m. O. Gomeso, 1964 m. abu San Žozė dos Kampose) komponuojami aplink vidinį kiemą, svarbus natūralus apšvietimas, ryšys su gamtine aplinka. Suprojektavo kino teatrų („Universo" 1939 m. „Ipiranga" 1941 m.) su modernia akustine sistema, ligoninių (Centrinė onkologinė, 1947 m. A. Einšteino, 1958 m.), pramonės, visuomeninių (Santo Andrė centras 1965 m. visi San Paule) pastatų. Būdinga technologijų, funkcijos ir estetikos darna, vėlyviesiems kūriniams – brutalizmo estetika.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vaidas Petrulis. *Rinas Levis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 52 psl.
Koordinatės: 55°9′27″ š. pl. 25°53′37″ r. ilg.﻿ / ﻿55.15750°š. pl. 25.89361°r. ilg.﻿ / 55.15750; 25.89361

| Snieginis |
| --- |
| Vieta | Švenčionių raj. Lietuva |
| Plotas | 0,192 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,47 km |
| Kilmė | ledyninis |

**Snieginis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, 6,5 km į vakarus nuo Švenčionėlių, 3 km į pietryčius nuo Januliškio, Labanoro girios apsuptyje (Baranavos miške), Labanoro regioniniame parke. Ilgis iš šiaurės į pietus 0,93 km, plotis iki 0,32 km. Altitudė 146 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę mišku. Ežerą supa Snieginio pelkė. Pakrantės kalvotos. Pietinę ežero dalį atskiria smailas pusiasalis. Ežeras nenutekantis, priklauso Lakajos intako Peršokšnos baseinui.

Apyežerė negyvenama. Aplink telkšo Karosinėlio, Gilučio, Versminio ežerai. Įeina į Snieginio telmologinį draustinį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Snieginis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 54
**Glosematika** – struktūrinės kalbotyros teorija, pateikta L. Jelmslevo ir H. Uldalo, nors galiausiai juodu pasuko skirtingais keliais ir kiekvienas taikė savus metodus. L. Jelmslevo teorija visų pirma yra kalbos analizės ankstyvoji matematinė metodologija, kuri vėliau buvo įtraukta į funkcinės-struktūrinės gramatikos šiuolaikinius analitinius pagrindus, pavyzdžiui, į danų funkcinę gramatiką, funkcinę diskurso gramatiką ir sisteminę funkcinę kalbotyrą. L. Jelmslevo teorija išlieka fundamentali šiuolaikinėje semiotikoje.

Apibrėžimas
-----------

Glosematika glosemą apibrėžia kaip pagrindinį kalbos vienetą arba komponentą. Glosema nusakoma kaip mažiausias neskaidomas tiek kalbos turinio, tiek ir jos išraiškos vienetas; išraiškos atžvilgiu glosema beveik tapati fonemai. Turinio atžvilgiu glosema yra mažiausias reikšmės vienetas, kuriuo grindžiama sąvoka. Pavyzdžiui, *vyras* sudarytas iš reikšmių *žmogus* ir *patinas*, šios reikšmės galiausiai gali būti skaidomos į smulkesnius vienetus – glosemas. Analizė pamažu plečiama iki *funkcijų*, labiau žinomų kaip *priklausomybės*. Kalbos sistemoje tiriamos diskurso (vadinamo *procesu*) lygmens elementų ir reikšmės bei formos priklausomybės.

Terminą *glosema* XX a. 4-ajame dešimtmetyje sugalvojo Lui Jelmslevas ir Hansas Jorgenas Uldalas. Šis teminas sudarytas iš gr. glossa (šiuo atveju reiškiančio 'kalba') ir priesagos *-ema*. Panašią idėją taikė L. Blumfildas, aprašydamas pagrindinius kalbos vienetus, tačiau glosematikos tyrimų laukas platesnis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Butler, Christopher S. (2003). *Structure and Function: A Guide to Three Major Structural-Functional Theories, part 1* (PDF). John Benjamins. pp. 121–124. ISBN 9781588113580. Nuoroda tikrinta 2022-03-30.
2. ↑  Nöth, Winfried (1990). *Handbook of Semiotics* (PDF). Indiana University Press. ISBN 9780253209597. Suarchyvuotas originalas (PDF) 8 March 2021. Nuoroda tikrinta 24 February 2020.
3. ↑  Hjelmslev, Louis (1969) [First published 1943]. *Prolegomena to a Theory of Language*. University of Wisconsin Press. ISBN 0299024709.
4. ↑  Seuren, Pieter A. M. (1998). *Western linguistics: An historical introduction*. Wiley-Blackwell. pp. 160–167. ISBN 0-631-20891-7.`{{cite book}}`: CS1 priežiūra: Data ir metai (link)
| Nicoletta Machiavelli |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Nicoletta Rangoni Machiavelli |
|  |
| Gimė | 1944 m. rugpjūčio 1 d.Ravarino, Italija |
| Mirė | 2015 m. lapkričio 15 d. (71 metai) Sietlas, JAV |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Nikoleta Makiaveli** (it. *Nicoletta Machiavelli*, pilnas vardas – *Nicoletta Rangoni Machiavelli*; 1944 m. rugpjūčio 1 d. Ravarino – 2015 m. lapkričio 15 d. Sietlas) – buvusi italų kino aktorė.
Gimusi italo ir amerikietės šeimoje, ji buvo tolima filosofo ir rašytojo Niccolò Machiavelli giminaitė. Po pirmųjų vaidmenų aktorę pastebėjo prodiuseris Dino De Laurentiis, su kuriuo ji netrukus pasirašė 7 metų sutartį ir kurią pati po 3 metų nutraukė.

Karjeros pradžioje dažniausiai vaidinusi komedijose arba vesternuose, 7 dešimtmečio pabaigoje aktorė ėmė gauti rimtesnius vaidmenis ir per savo karjerą dirbo su tokiais režisieriais kaip Dino Risi, Andrzej Żuławski ir Liliana Cavani.

1984 m. Makiaveli tapo Ošo pasekėja ir pasitraukė iš kino. Vėliau ji persikėlė gyventi į JAV, kur 2015 m. lapkričio mėnesį mirė.

Dalinė filmografija
-------------------

* Mūsų vyrai (1966)
* Griebk ir spruk (1973)

Apdovanojimai
-------------

* Vokietijos kino apdovanojimai – geriausia aktorė (nominacija) (1969)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eugenia Sheppard (31 March 1969). *What's Behind the Gipsy Look*. New York Magazine, pp. 31-35. Nuoroda tikrinta 4 December 2011.  
 – „"Machiavellian" Has New Meaning". *Youngstown Vindicator*. 24 June 1969. Nuoroda tikrinta 4 December 2011.
2. ↑  Marco Giusti (18 November 2015). „Addio a Nicoletta Machiavelli, la nobile reginetta degli spaghetti western". *Dagospia*. Nuoroda tikrinta 19 November 2015.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nicoletta Machiavelli** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
Senovinėje miniatiūroje – Romos imperatoriai Komodas, Pertinakas ir Didijus Julianas
**Penkių imperatorių metai** – Romos imperijos laikotarpis 193 m. e. m. per kuriuos pasikeitė 5 imperatoriai: Pertinakas, Didijus Julianas, Septimijus Severas, Pescenijus Nigras ir Klodijus Albinas. Jie pagarsėjo kaip neramumų, pilietinio karo imperijoje kilimo iniciatoriai.

193-ieji metai prasidėjo Antoninų dinastijos atstovo, Marko Aurelijaus sūnaus Komodo nužudymu naujųjų metų išvakarėse, 192 m. gruodžio 31 d. ir miesto prefekto Pertinako paskyrimu imperatoriumi 193 m. sausio 1 d. Didijus Julianas užėmė sostą, nupirkęs jį iš pretorionų gvardijos sargybos, po to kai ji 193 m. kovo 28 d. nužudė imperatorių Pertinaką. Tai sukėlė 193–197 m. Romos pilietinį karą, kuriame jis pralaimėjo, ir jo įpėdinis Septimijus Severas nuteisė Didijų Julianą mirties bausme, taip pat įvykdė mirties bausmę gvardijos sargybiniams, dalyvavusiems Pertinako nužudyme. Julianas buvo nužudytas birželio 1 d. Severo įsakymu, praėjus vos dviems mėnesiams po Pertinako mirties.
Be Septimijaus Severo Panonijoje, imperatoriaus valdžios įnirtingai siekė ir ją gavo pilietinio karo pasėkoje Pescenijus Nigras Syrijoje (*Syria*) bei Klodijus Albinas Britanijoje (*Britannia Romana*). Chaoso apimtais 193 m. buvo sukurta Severų dinastija.

* PertinakasPertinakas
* Didijus JulianasDidijus Julianas
* Septimijus SeverasSeptimijus Severas
* Pescenijus NigrasPescenijus Nigras
* Klodijus AlbinasKlodijus Albinas

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Rahman, Abdur (2001). *The African Emperor? The Life, Career, and Rise to Power of Septimius Severus, MA thesis*. University of Wales Lampeter. `{{cite book}}`: Kursyvas arba paryškinimas čia negalimas: `|publisher=` (pagalba)
2. ↑  Birley, Arthur R. (1999). *Septimius Severus: The African Emperor*. New York: Routledge. pp. 89–128. ISBN 0415165911.
Vilsandis
**Vilsandis** (est. *Vilsandi*) – dvylikta pagal dydį Estijai priklausanti sala Baltijos jūroje, į vakarus nuo Saremos salos, su kuria ją skiria seklus sąsiauris. Toliausiai į vakarus nutolusi gyvenama šalies sala. Plotas – 8,75 km², ilgis – 6,3 km, plotis – 2,3 km. Priskiriama Kihelkonos valsčiui. Pasiekiama valtimis iš Saremos ar sunkvežimiais nuslūgus vandeniui.

Saloje gyvena apie 30 žmonių. Yra 1809 m. pastatytas 37 m aukščio švyturys.

Istorija
--------

Iš jūros iškilo prieš maždaug 2000 metų. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Vilsandis paminėtas 1645 m. Pirmieji gyventojai buvo jūreiviai, atsikraustę XVIII a. Geriausiais laikais, prieš Antrąjį pasaulinį karą, saloje gyveno apie 200 gyv. 1927 m. atidarytas Vilsandžio muziejus.

Geografija
----------

Vakariniai ir šiauriniai salos krantai sudaryti iš kietų dolomitinių uolienų. Beveik visa salos teritorija įeina į Vilsandžio nacionalinį parką, kuris 1910 m. įkurtas kaip paukščių rezervatas (pirmasis Baltijos šalyse). Parke apsistoja ir peri dauguma praskrendančių paukščių. Atrastos apie 247 paukščių rūšys. Sutinkamos pilkosios žąsys, paprastosios gagos, didžiosios ir urvinės antys, taip pat Estijoje retas uolinis kalviukas. Dažniausiai aptinkami žinduoliai yra stirnos, ežiai bei įvairūs maži mėsėdžiai ir graužikai. Pasitaiko ir šernų ar briedžių. Taip pat aptinkamas geltonskruostis žaltys ir pilkoji rupūžė.

Rasta apie 660 augalų rūšių, iš kurių 57 Estijoje paskelbtos saugomomis. Paplitusios ir Saremoje aptinkamos tuklės rūšys bei mažasis barškutis.

* 
* 
* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vilsandis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. 1 2 3  Mäkeläinen, Tapio (2004 m.). *Viro, kartanoiden, kirkkojen ja kukkaketojen maa*. Tammi, Helsinkis. ISBN 951-31-2936-5. `{{cite book}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|year=` (pagalba)
2. ↑  Enn Kreem (1990 m.). *Saarenmaa ja saarenmaalaiset*. Otava, Helsinkis. ISBN 951-141358-5. `{{cite book}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|year=` (pagalba)

Koordinatės: 58°22′49″ š. pl. 21°51′26″ r. ilg.﻿ / ﻿58.38028°š. pl. 21.85722°r. ilg.﻿ / 58.38028; 21.85722
| **Romualdas Kalonaitis** |
| --- |
| Gimė | 1941 m. lapkričio 24 d.Kaunas |
| Mirė | 2006 m. rugpjūčio 25 d. (64 metai)Haga |
|  |
| Veikla | diplomatas, inžinierius, ekonomistas, žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Kauno politechnikos institutas |

**Romualdas Kalonaitis** (1941 m. lapkričio 24 d. Kaune – 2006 m. rugpjūčio 25 d. Hagoje) – lietuvių diplomatas, inžinierius, ekonomistas, žurnalistas.

Biografija
----------

1959 m. baigė Kauno 6–ąją vidurinę mokyklą, 1965 m. – Kauno politechnikos institutą, įgydamas inžinieriaus ekonomisto specialybę.

1965–1967 m. Vilniaus kuro aparatūros gamykloje inžinierius ekonomistas ir skyriaus vedėjas, 1967–1972 m. – Valstybinio darbo resursų komiteto skyriaus vedėjo pavaduotojas, 1972–1973 m. – Valstybinio plano komiteto Skaičiavimo centro skyriaus vedėjo pavaduotojas. Nuo 1974 m. žurnalo „Mokslas ir technika" redakcijos skyriaus vedėjas, 1987–1989 m. šio žurnalo vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1990 m. įkūrė UAB „Už ir prieš" ir buvo jos direktorius bei žurnalo „Už ir prieš", 1991–1992 m. – žurnalo „Taip ir ne" vyriausiasis redaktorius.

Nuo 1992 m. – Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Švedijos Karalystėje,  1997–2001 m. Lietuvos ambasadorius Nuolatinėje misijoje prie Europos Sąjungos, 2004–2006 m. pirmasis Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Nyderlandų Karalystėje.

Šalies ir užsienio laikraščiuose bei žurnaluose paskelbė per 400 straipsnių, reportažų, apybraižų, interviu. Išleido nuotykių, fantastikos ir mokslo populiarinimo knygų.

Bibliografija
-------------

* Saulė eina žvėrių ratu, 1976 m.
* Nuostabusis žaidimų pasaulis, 1977 m.
* Klaidūs alchemijos pasauliai, 1978 m.
* Visagalis laikas, 1979 m.
* Šaunusis ketvertukas prasmegusioje pilyje, 1988 m.
* Rask save Zodiake, 1989 m. 1990 m. 1991 m. 1994 m.
* Sekliai, 1991 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 202-203 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Amžinosios taikos sutarties preambulė
**Amžinosios taikos sutartis** (rus. *Вечный мир*, lenk. *pokój Grzymułtowskiego*) − ATR ir Rusijos carystės sutartis, pasirašyta 1686 m. gegužės 6 d. Maskvoje. Sutartis įtvirtino sąlygas, sutartas 1667 m. Andrusovo paliaubų sutartyje.

Derybos
-------

1678 m. vyko derybos, jose dalyvavo Jonas Antanas Chrapovickis.

Iš ATR pusės sutartį pasirašė Poznanės vaivada Kristupas Gžimultovskis (lenk. *Krzysztof Grzymułtowski*), Rusijos - kancleris ir Pasiuntinių tarnybos viršininkas Vasilijus Golicynas (rus. *Василий Голицын*).

Sutarties sąlygos
-----------------

Sutartį sudarė preambulė ir 33 straipsniai.

Teritorijos, kurių ATR neteko pasirašiusi Andrusovo paliaubų sutartį ir kurios nuostatos iš esmės patvirtintos Amžinosios taikos sutartimi
Numatyta:

* ATR pripažino Maskvai kairiakrantę Ukrainą, Kijevą, Zaporožę, Smolenską ir Černigovo-Seversko žemę su Černigovu ir Starodubu
* už Kijevo atsisakymą ATR gavo 146 tūkst. rublių kompensaciją
* šiaurinės Kijevo žemės, Volynė ir Galičas liko ATR sudėtyje
* pietinės Kijevo žemės, Braslavlio žemės nuo miestelio Stajok palei upę Tiasmin su miestais Ržeščevas, Trachtemirovas, Kanevas, Čerkasai, Čyhyrynas ir kitais (t. y. žemės, stipriai ištuštėję karo metais, turėjo tapti neutralia teritorija tarp Rusijos carystės ir ATR
* ATR įsipareigojo sudaryto stačiatikiams tikėjimo laisvę, o Maskvos valdžia pažadėjo juos ginti

Maskva anuliavo preliminarius susitarimus su Osmanų imperija ir Krymo chanatu, įstojo į Šventąją lygą, taip pat įsipareigojo organizuoti karo žygį prieš Krymo chanatą (ką ir darė 1687, 1689 metais).

Nors sutarties nuostatos įsigaliojo iškart ją pasirašius, ATR Seimas ją ratifikavo tik 1710 m.

Pasekmės
--------

Pagal sutartį Rusija užsitikrino teritorinius įgijimus. Kartu tai sudarė sąlygas bendrai sąjungai prieš totorių-turkų agresiją ir tapo pagrindu bendriems veiksmams Šiaurės kare (1700-1721) metais. Kartu Rusija prisišliejo prie antiturkiškosios "Šventosios lygos" - Austrijos, ATR ir Venecijos sąjungos.
| **Kate Shortman** |
| --- |
| Gimė | 2001 m. kovo 4 d. (22 metai)Bristolis, Anglijos vėliava Anglija |
|  |
| Veikla | Sportininkė |
| Sritis | Dailusis plaukimas |
|  |
| Žinomas (-a) už | 2020 m. olimpiados dalyvė |

| Medaliai |
| --- |
|
| Moterų sinchroninis plaukimas |
| **Atstovaujant: Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė**  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Sidabras** | 2024 Doha | Techninė programa |

**Isabelle Thorpe** (g. 2001 m. kovo 4 d. Birstolyje) – Jungtinės Karalystės dailiojo plaukimo sportininkė, olimpietė.

Biografija
----------

2017 m. pasaulio vandens sporto čempionate Thorpe varžėsi Jungtinės Karalystės rinktinės sudėtyje. Porų varžybose kartu su Kate Shortman užimta 16-oji vieta. 

2018 m. Shortman ir Thorpe dalyvavo Europos čempionate. Duetų techninėje rungtyje užimta 10-oji vieta, o laisvojoje programoje britės liko 11-os. 2019 m. pasaulio vandens sporto čempionate duetų varžybose liko 14-oje vietoje.

2020 m. Europos čempionate duetų rungtyje Thorpe užėmė 7-a vietą.

Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Shortman ir Thorpe dalyvavo moterų duetų varžybose. Sportininkės atrankoje surinko 169,8881 taškų ir į finalą nepateko. Bendroje įskaitoje Jungtinės Karalystės duetas užėmė 14-ą vietą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugsėjo 4 d. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
Koordinatės: 54°22′27.78″ š. pl. 23°43′5.5″ r. ilg.﻿ / ﻿54.3743833°š. pl. 23.718194°r. ilg.﻿ / 54.3743833; 23.718194

| Atesys |
| --- |
| Atesio ežerasAtesio ežerasAtesio ežeras |
| Vieta | Alytaus raj. Lietuva |
| Plotas | 1,11 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,56 km |
| Vidutinis gylis | 6,8 m |
| Didžiausias gylis | 13,9 m |
| Įteka | Atesė, Nodavelta, Karališkė, bevardis upelis |
| Išteka | Atesė |

**Atesys** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajono vakaruose, apie 4,5 km į rytus nuo Simno. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 2,3 km, plotis 0,65 km. Altitudė 92,1 m. Giliausia vieta yra ežero šiaurėje ir siekia 13,9 m. Krantai aukšti, statūs, ardomi. Ežerą supa dirbami laukai. Dugnas daubotas, padengtas dumblingu moliu. Suteka 3 upeliai bei prateka Atesė (Peršekės intakas, Nemuno baseinas). Vandens apykaita ežere 5,46 metų.

Prie Atesio ežero įsikūrę Atesninkų, Atesninkų II ir Mergalaukio kaimai. Pietinėje pakrantėje įkurta kaimo turizmo sodyba. Šiaurine pakrante eina geležinkelis Kazlų Rūda – Alytus.

Ežerėvardis neaiškios kilmės. Spėjama, kad giminingas antikiniam vandenvardžiui *At(h)esis*, latvių *Ata, Ataša*, taip pat trakų *at-(u-)* („vandens srovė") bei av. *aɘu-* („upelis").

* Vaizdas iš viršausVaizdas iš viršaus
* Vaizdas nuo krantoVaizdas nuo kranto

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
2. ↑  Marija Vasiliauskienė. *Atesys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 118
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 50
| Ilgis |
| --- |
| Vieta | Alytaus raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,773 km² |
| Kranto linijos ilgis | 6,37 km |
| Kilmė | Ledyninis |
| Vidutinis gylis | 2,8 m |
| Didžiausias gylis | 8,0 m |
| Įteka | 8 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Anykštė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Ilgis

  |
| **Koordinatės** |  54°27′50″ š. pl. 24°23′30″ r. ilg.﻿ / ﻿54.46389°š. pl. 24.39167°r. ilg.﻿ / 54.46389; 24.39167Koordinatės: 54°27′50″ š. pl. 24°23′30″ r. ilg.﻿ / ﻿54.46389°š. pl. 24.39167°r. ilg.﻿ / 54.46389; 24.39167 |

**Ilgis** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 9 km į pietryčius nuo Butrimonių, prie Pivašiūnų miestelio rytinio pakraščio. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 2,5 km, plotis iki 0,8 km. Altitudė 143,9 m. Gylis siekia 8 m. Šiaurinė ežero dalis plati, susidarė duburį išgulėjus ledo luistui, o pietinė ilga ir siaura, rininė. Krantai neaukšti, kai kur pelkėti, daug kur apaugę miškeliais. Rytiniai krantai apaugę mišku (Pivašiūnų miškas). Suteka 8 upokšniai. Šiaurės rytuose išteka Anykštės upelis (Žižmos baseinas). Pietrytinėje pakrantėje įsikūręs Sudvariškių kaimas. Vakarinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys su sporto aikštele.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
2. ↑  *Ilgis (Alytaus r.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 47
Koordinatės: 54°23′30.22″ š. pl. 23°55′3.13″ r. ilg.﻿ / ﻿54.3917278°š. pl. 23.9175361°r. ilg.﻿ / 54.3917278; 23.9175361

| Luksnėnų ežeras |
| --- |
| Vieta | Alytaus rajono savivaldybė |
| Plotas | 0,657 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,42 km |
| Kilmė | rina |
| Vidutinis gylis | 4,2 m |
| Didžiausias gylis | 7,4 m |
| Įteka | Pruda, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Vardžius |

**Luksnėnų ežeras** – ežeras Alytaus rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo plento  **131**  Alytus–Simnas–Kalvarija , 7 km į vakarus nuo Alytaus.

Geografija
----------

Ežeras rininės kilmės. Krantai aukšti, daug kur ardomi, šiaurinis rytų krantas – žemas, pelkėtas. Yra dvi įlankos. Paviršiaus altitudė 99,7 m. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Į ežerą įteka Pruda, iš šiaurinio galo į Pluvijos ežerą išteka Vardžius. Ežeras priklauso Nemuno vidurupio baseinui. Ežero pratakumas 28 %. Atabradas siauras. Šiaurrytinėje pakrantėje įsikūręs Luksnėnų kaimas, kolektyvinių sodų bendrija, vakarinėje pakrantėje – Kurnėnų, o pietinėje – Mančiūnų, kaimai.

Hidrologija
-----------

Plotas 65,7 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 2,22 km, didžiausias plotis 0,5 km. Didžiausias gylis 7,4 m, vidutinis gylis 4,2 m. Baseino plotas 3,8 km².

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
2. ↑  *Luksnėnų ežeras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 686 psl.
| Vabalių ežeras |
| --- |
| Vieta | Alytaus raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,571 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,05 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 4,4 m |
| Didžiausias gylis | 20,5 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Vabalių ežeras

  |
| **Koordinatės** |  54°16′59″ š. pl. 24°06′59″ r. ilg.﻿ / ﻿54.28306°š. pl. 24.11639°r. ilg.﻿ / 54.28306; 24.11639Koordinatės: 54°16′59″ š. pl. 24°06′59″ r. ilg.﻿ / ﻿54.28306°š. pl. 24.11639°r. ilg.﻿ / 54.28306; 24.11639 |

**Vabalių ežeras** arba ***Svaicingis*** – ežeras pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, apie 6 km į rytus nuo Nemunaičio, 1 km į vakarus nuo Meškasalio. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,9 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 126,8 m. Giliausia ežero vieta – 20,5 m. Centrinėje dalyje ežeras susiaurėja, šiaurinėje dalyje yra 0,13 ha sala. Krantai vidutinio aukščio, šiaurės vakaruose aukšti, daugiausiai apaugę siauru medžių ruožu. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Iš pietų prieina Vabalių miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Ilgio ežero baseinui.

Prie Vabalių ežero yra Valėniškių ir Vabalių kaimai.

Ežeras priklauso karpininkų klubui. Yra įleista daug didelių karpių. Ežere nuo 2007 m. vykdoma licencinė (limituota) karpių žūklė. 2007 m. 2010 m. ir 2015 m. atlikti ežero ichtiologiniai tyrimai parodė didėjančius žuvų išteklius ežere, ypač karpių ir lynų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
2. ↑  *Vabalių ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 402
|  |
| --- |
| i3 |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | BMW |
| Gamybos metai | 2013-2022 |
| Gamykla | Leipcigas, Vokietija |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | Elektrinis miesto automobilis |
| Kėbulo tipas (-ai) | 5 durų hečbekas |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | 25 kW 647 cc, dviejų cilindrųElektrinis variklis: 130 kW |
| Transmisija (-os) | vienos pavaros |
| Išmatavimai |
| Ratų bazė | 2570 mm |
| Ilgis | 2999 mm |
| Plotis | 1775mm |
| Aukštis | 1578mm |
| Svoris | 1195 kg |
| Degalų bako talpa | 9 L (Europoje), 7,2 L (JAV) |
| Kita informacija |
| Susiję automobiliai | BMW i8 |

**BMW i3** – 5-ių durų hečbekas, elektra varomas miesto automobilis. Jį nuo 2013 m. gamina vokiečių BMW kompanija. Tai yra pirmasis masinės gamybos BMW nulinės emisijos automobilis.

Oficialus elektra nuvažiuojamas atstumas yra 130–160 km, tačiau maksimaliai galima pasiekti ir 200 km atstumą. Įprastas benzinu varomas variklis yra 25 kW, o elektrinis variklis pasiekia 130 kW galią.

BMW i3 modelis tapo du kartus geriausiu pasaulio automobiliu – 2014 m. tapo geriausiu žaliuoju bei geriausio dizaino automobiliu pasaulyje. Pagal Euro NCAP saugumo tyrimus šis modelis gavo 4 žvaigždutes iš galimų 5.

Iki 2014 m. rugsėjo 30 d. visame pasaulyje buvo parduoti 11 676 BMW i3 modeliai. 2014 m. šis modelis laimėjo dvi Pasaulio metų automobilio nominacijas.

Šis modelis kartu su BMW i8 tapo Formulės E čempionato saugos automobiliu.

2021 m. šio modelio pardavimai visame pasaulyje viršijo 220 000.

2022 m. liepą BMW paskelbė, kad nuo šio mėnesio sustabdo visų i3 modelių gamybą, o jį turėtų pakeisti naujasis iX1 modelis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  BMW i3 Range Extender To Offer Up to 87 More Miles, Decreases Performance
2. ↑  BMW legt im September witer zu (vokiečių kalba) Archyvuota kopija 2014-10-16 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  New York Auto Show: BMWi3 Is The 2014 World Green Car Of The Year
4. ↑  BMW becomes official vehicle partner to Formula E Archyvuota kopija 2014-12-03 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  BMW i3 Production Reportedly Coming To An End In July
6. ↑  Official: BMW i3 electric car production to end in July
Koordinatės: 54°36′12″ š. pl. 24°42′26″ r. ilg.﻿ / ﻿54.60333°š. pl. 24.70722°r. ilg.﻿ / 54.60333; 24.70722


| Bagdononių tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Trakų rajonas) |
| Plotas | 0,962 km² |
| Kranto linijos ilgis | 12,38 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 4,7 m |
| Didžiausias gylis | 16 m |
| Tūris | 0,0018 km³ |
| Įteka | Strėva, Margis, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Strėva |

**Bagdononių tvenkinys** – tvenkinys, telkšantis Lietuvoje, Trakų rajono vakaruose, į pietus nuo Bagdononių. Suformuotas 1960 m. patvenkus Strėvos upę vandens jėgainės poreikiams. Mažoji 90 kW galios hidroelektrinė pastatyta 1960 m. rekonstruota 1999 m. Tvenkinio plotas 96,2 ha. Gylis siekia 16 m. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę 4 km, plotis - iki 0,96 km. Altitudė 124,3 m. Tūris 1,8 mln. m³. Tvenkinys sujungė šiuos ežerus:

* Strėvys (14,4 ha)
* Strėvaitis (3,7 ha)
* Nepėras (17,8 ha)
* Eglys (6,7 ha)
* Gilūšis (8,2 ha)

Bagdononių tvenkinys. Strėvys
Bagdononių tvenkinys. Strėvaitis
Tvenkinio apylinkės kalvotos. Pietiniame krante stūkso Strėvos piliakalnis. Pietinėje ir vakarinėje pakrantėse auga Strėvos miškas, telkšo keletas ežerų.

Prie tvenkinio esantys kaimai: Grinapolis, Kozelkiškės, Stareinė, Aukšlinė, Strėva. Įeina į Aukštadvario regioninį parką. Pietine pakrante eina kelias  **A16**  Vilnius–Prienai–Marijampolė , rytine pakrante – kelias  **4734**  Moniai–Bagdononys–Strėva .

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Antanina Breivienė. *Bagdononių tvenkinys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 162
| Tūbausių tvenkinys |
| --- |
| Tvenkinio vaizdasTvenkinio vaizdasTvenkinio vaizdas |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Kretingos rajonas) |
| Plotas | 0,791 km² |
| Kranto linijos ilgis | 13,5 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,5 m |
| Didžiausias gylis | 8,0 m |
| Tūris | 0,002092 km³ |
| Įteka | Akmena, Skroblupis, Kunigupis, Paulikupis, 6 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Akmena |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Tūbausių tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°58′1″ š. pl. 21°16′53″ r. ilg.﻿ / ﻿55.96694°š. pl. 21.28139°r. ilg.﻿ / 55.96694; 21.28139Koordinatės: 55°58′1″ š. pl. 21°16′53″ r. ilg.﻿ / ﻿55.96694°š. pl. 21.28139°r. ilg.﻿ / 55.96694; 21.28139 |

**Tūbausių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kretingos rajone, 7 km į šiaurę nuo Kretingos, ties Tūbausiais. Sudarytas užtvenkus Akmenos upę (Baltijos jūros baseinas) 43,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 3,5 km, plotis – iki 0,39 km. Yra 2 įlankos: šiaurinė 1,3 km ilgio (įteka Kunigupis), rytinė 1 km ilgio (įteka Skroblupis). Altitudė 28 m. Krantai daug kur aukšti, apaugę medžiais. Tvenkinį supa daugiausia dirbami laukai, iš vakarų prieina Degsnės miškas. Netoliese pasroviui už 1,65 km sudarytas Padvarių tvenkinys.

Užtvankos keteros aukštis virš jūros lygio 30 m, ilgis 325 m, plotis 8 m. Vandens pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 85,6 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1986 m. o 2011 m. pastatyta 240 kW galios mažoji hidroelektrinė.

Prie Tūbausių tvenkinio įsikūrę kaimai: Tūbausiai, Genčai, Žiogeliai. Prie tvenkinio užtvankos rytinės dalies yra įrengtas paplūdimys.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Koordinatės: 55°17′17″ š. pl. 24°2′28″ r. ilg.﻿ / ﻿55.28806°š. pl. 24.04111°r. ilg.﻿ / 55.28806; 24.04111

| Juodkiškių tvenkinys |
| --- |
| Via Baltica tiltas per Juodkiškių tvenkinį netoli AristavosVia Baltica tiltas per Juodkiškių tvenkinį netoli AristavosVia Baltica tiltas per Juodkiškių tvenkinį netoli Aristavos |
| Vieta | Lietuva (Kėdainių rajonas) |
| Plotas | 0,938 km² |
| Kranto linijos ilgis | 11,15 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 4,6 m |
| Didžiausias gylis | 12 m |
| Tūris | 0,004395 km³ |
| Įteka | Obelis, Malčius, Koliupė, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Obelis |

**Juodkiškių tvenkinys** – tvenkinys Kėdainių rajone, Kėdainių ir Vilainių seniūnijose, ant Obelies upės. Yra į rytus nuo Kėdainių, tarp Kėdainių-Aristavos plento ir Šiaulių-Vilniaus geležinkelio. Netoli tvenkinio stovi AB „Lifosa" chemijos gamykla. Tvenkinį suformavo Juodkiškių užtvanka, prie kurios 1998 m. pastatyta 510 kW galios mažoji hidroelektrinė (5,95 km nuo Obelies žiočių). Tvenkinio plotas – 93,8 ha, ilgis iš rytų į vakarus 4,18 km, plotis iki 0,32 km. Altitudė 43 m. Turi keletą atšakų, nes tvenkinys užlieja Obelies intako Malčiaus ir kitų mažesnių intakų žemupius. Krantai neaukšti, vietomis apaugę medžiais, tik rytinės dalies krantai aukštoki. Į šiaurę priešsroviui iškart ant Koliupio upelio yra Koliupės tvenkinys, ant Malčiaus iškart - Malčiaus tvenkinys, rytuose ant Obelies iškart - Bublių tvenkinys. Aplinkui daugiausia plyti dirbami laukai. Prie Juodkiškių tvenkinio įsikūrę kaimai: Aristavėlė, Dvarčininkai, Taučiūnai, Koliupė, Dilgiai, Vilainiai. Šiaurinėje pakrantėje įkurtas Vilainių aerodromas. Rytinę tvenkinio dalį kerta kelias Via Baltica  **A8**  Panevėžys–Aristava–Sitkūnai . Žvejyba, rekreacija.

Debitas:

* Upės: 3,31 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 258 m³/s

Užtvanka 320 m ilgio, 10 m pločio. Vandens pralaida – slenkstinė. Įrengta 1980 m.

* Juodkiškių užtvanka pavasarį. Pralaidos plačiai atvertosJuodkiškių užtvanka pavasarį. Pralaidos plačiai atvertos
* Juodkiškių tvenkinys. Vaizdas iš pietinės pusėsJuodkiškių tvenkinys. Vaizdas iš pietinės pusės
* Vaizdas nuo Via Baltica kelio pusėsVaizdas nuo Via Baltica kelio pusės

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Koordinatės: 55°27′48″ š. pl. 23°47′56″ r. ilg.﻿ / ﻿55.46333°š. pl. 23.79889°r. ilg.﻿ / 55.46333; 23.79889

| Mantviliškio tvenkinys |
| --- |
| Tvenkinys ir Pilionių kaimasTvenkinys ir Pilionių kaimasTvenkinys ir Pilionių kaimas |
| Vieta | Lietuva (Kėdainių rajonas) |
| Plotas | 0,754 km² |
| Kranto linijos ilgis | 15,44 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 3,3 m |
| Didžiausias gylis | 8,0 m |
| Tūris | 0,002575 km³ |
| Įteka | Dotnuvėlė, Trasinė, Liepupys, Srautas, Žostka, bevardis upelis |
| Išteka | Dotnuvėlė |

**Mantviliškio tvenkinys** – didžiausias dirbtinis vandens telkinys ant Dotnuvėlės upės (30,2 km nuo jos žiočių). Jis telkšo Dotnuvos seniūnijoje, Kėdainių rajone, Lietuvoje. Plotas – 75,4 ha. Ilgis iš šiaurės į pietus 6,25 km, plotis iki 0,24 km. Altitudė 78 m. Krantai vietomis aukštoki. Tvenkinio galas užpelkėjęs. Pakrantėse yra 2 maži miškeliai. Aplinkui tvenkinį daugiausia plyti dirbami laukai. Prie užtvankos – Mantviliškio kaimas. Kiti šalia tvenkinio esantys kaimai: Piliamantas, Pilioniai, Jaunakaimis. Rytiniame krante stūkso Pilionių piliakalnis. Ties Piliamantu vakariniame krante yra išlikęs buvusio dvaro parkas. Rytine pakrante eina kelias  **144**  Jonava–Kėdainiai–Šeduva , užtvanka - kelias  **2016**  Mantviliškis–Ažytėnai–Vosiliškis .

Debitas:

* Upės: 0,61 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 54,4 m³/s

Užtvanka 220 m ilgio, 8 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1982 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

Tvenkinys šalia Pilionių
| Stepononių tvenkinys |
| --- |
| Stepononių tvenkinysStepononių tvenkinysStepononių tvenkinys |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Panevėžio rajonas) |
| Plotas | 0,643 km² |
| Kranto linijos ilgis | 14,26 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,8 m |
| Didžiausias gylis | 6,5 m |
| Tūris | 0,00168 km³ |
| Įteka | Upytė, Dubulė |
| Išteka | Upytė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Stepononių tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°36′30″ š. pl. 24°12′40″ r. ilg.﻿ / ﻿55.60833°š. pl. 24.21111°r. ilg.﻿ / 55.60833; 24.21111Koordinatės: 55°36′30″ š. pl. 24°12′40″ r. ilg.﻿ / ﻿55.60833°š. pl. 24.21111°r. ilg.﻿ / 55.60833; 24.21111 |

**Stepononių tvenkinys** (arba ***Stepanionių tvenkinys***) arba **Dubulių tvenkinys** – tvenkinys Panevėžio rajone, į šiaurės vakarus nuo Ėriškių, ties Stepononių kaimu. Susidaręs patvenkus Upytės upę (Nevėžio intakas) 10,3 km nuo jos žiočių. Ilgis pietų-šiaurės-vakarų kryptimi 5,6 km, plotis iki 0,36 km. Pietinėje dalyje yra 2 medžiais ir krūmais apaugusios salos (0,72 ha ir 0,21 ha). Altitudė 48,5 m. Krantai daugiausia neaukšti, apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Tvenkinio vidurinę dalį skersai kerta kelias Nr.3050 (Upytė – Ėriškiai – Juodikoniai).

Debitas:

* Upės: 0,84 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 26,4 m³/s

Užtvanka 400 m ilgio, 8 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1981 m.

Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Rojūnų aerodromas.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Stebuliškių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Marijampolės savivaldybė) |
| Plotas | 0,5 km² |
| Kranto linijos ilgis | 12,1 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,6 m |
| Didžiausias gylis | 5,3 m |
| Tūris | 0,00881 km³ |
| Įteka | Sūduonia, S-1 |
| Išteka | Sūduonia |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Stebuliškių tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°28′29″ š. pl. 23°19′54″ r. ilg.﻿ / ﻿54.47472°š. pl. 23.33167°r. ilg.﻿ / 54.47472; 23.33167Koordinatės: 54°28′29″ š. pl. 23°19′54″ r. ilg.﻿ / ﻿54.47472°š. pl. 23.33167°r. ilg.﻿ / 54.47472; 23.33167 |

**Stebuliškių tvenkinys** – tvenkinys Marijampolės savivaldybėje, 1 km į vakarus nuo Liudvinavo. Susidaręs patvenkus Sūduonios upę (Šešupės intakas) 2,7 km nuo jos žiočių. Ilgis šiaurės-pietų-vakarų kryptimi – 4,54 km, plotis – iki 0,55 km. Altitudė 84,5 m. Krantai daugiausia aukšti, apaugę negausiais medžiais ir krūmais. Kranto linija labai vingiuota. Yra 0,3 ha sala. Tvenkinio šiaurinę dalį skersai kerta kelias  **5122**  Ožkabaliai–Turgalaukis–Liudvinavas , vidurinę dalį – vietinės reikšmės kelias iš Liudvinavo į Stebuliškes. Aplink tvenkinį plyti dirbami laukai.

Debitas:

* Upės: 0,42 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 16,8 m³/s

Užtvanka 280 m ilgio, 6,5 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Tvenkinys įrengtas 1974 m. ir skirtas laukų drėkinimui. Prie tvenkinio įsikūrę kaimai: Šilavotas, Avikilai, Paežerėliai, Stebuliškės. Pietiniu krantu eina riba su Kalvarijos savivaldybe.

Šaltiniai
---------

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

1. ↑  *Stebuliškių tvenkinys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 101
Koordinatės: 55°23′38.24″ š. pl. 24°48′56.1″ r. ilg.﻿ / ﻿55.3939556°š. pl. 24.815583°r. ilg.﻿ / 55.3939556; 24.815583

| Laviškio ežeras |
| --- |
| Laviškio ežeras nuo pietvakarinio krantoLaviškio ežeras nuo pietvakarinio krantoLaviškio ežeras nuo pietvakarinio kranto |
| Vieta | Anykščių rajonas, Lietuva |
| Plotas | 0,433 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,29 km |
| Kilmė | Ledyninis |
| Įteka | Upelis, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Upelis |

**Laviškio ežeras** – ežeras Lietuvoje, Anykščių rajono pietvakariuose, 2,5 km į rytus nuo Taujėnų miestelio. Ilgis šiaurės rytų–pietvakarių kryptimi 1,7 km, plotis iki 0,43 km. Altitudė 80,4 m. Ežeras ledyninės kilmės, užima dalį dvišakos rinos. Krantai daugiausia aukštoki, vakaruose ir šiaurės rytuose pelkėti. Aplink ežerą plyti pievos ir dirbami laukai. Prateka Armukšnos intakas Upelis (Mūšios baseinas). Dalis Upelio vandens teka kanalu vakarinėje ežero pakrantėje.

Šalia ežero įsikūrę kaimai: Laviškis ir Kaspariškiai. Veikia kaimo turizmo sodyba. Šiaurrytinėje pakrantėje įsikūrusi buvusio Laviškio dvaro sodyba. Šiaurvakarine pakrante eina kelias  **1204**  Kavarskas–Taujėnai–Vadokliai–Ramygala .

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
2. ↑  Rimvydas Kunskas. *Laviškio ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 494
| Rundalės rūmai |
| --- |
|   |
| Vieta | Žiemgala |
| Įkurtas | 1736 m. |
| Rūmų stilius | Barokas |
| Bajorų giminės | Ernstas Johanas Bironas |

**Rundalės rūmai** (latv. *Rundāles pils*, vok. *Schloss Ruhenthal, Schloss Ruhental, Schloss Ruhendahl / Schloss Rundāle*) – Baroko stiliaus dvaro rūmai Latvijoje, Žiemgaloje, Bauskės savivaldybėje, Rundalės valsčiuje, 28 km į rytus nuo Jelgavos. Vadinama Baltijos šalių Versaliu.

Architektūra
------------

Architektas Bartolomėjus Frančeskas Rastrelis, pastatęs Sankt Peterburgo Ermitažo Žiemos rūmus. Rūmuose nuo 1972 m. veikia Rundalės pilies muziejus.

Rūmuose yra 138 kambariai. Vertingiausios rūmų salės: Baltoji, Karūnavimo, Paauksuotoji, Rožių, taip pat Didžioji galerija prabangiai dekoruotos barokiniu bei rokokiniu dekoru. Rūmų sodas ir parkas yra didžiausi baroko ir rokoko laikotarpio Latvijoje.

Istorija
--------

Rūmai statyti nuo 1736 m. iki 1740 m. Ir nuo 1763 m. iki 1768 m. buvo kaip Kuršo ir Žiemgalos kunigaikštystės hercogo Ernsto Johano Birono vasaros rezidencija. Rūmuose buvo gyvenama iki 1920 m. agrarinės reformos, vėliau buvo nusavinti ir naudojami valstybės poreikiams. Juose veikė pradžios mokykla, buvo įrengti butai. 1933 m. Latvijos istorijos muziejus pradėjo rūmų atnaujinimą, bet darbai nebuvo baigti. 1972 m. pradėti rūmų restauravimo darbai. 2015 m. užbaigti.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Jelgavos rūmai

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Rundalės rūmai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XX (Rėv-Sal). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011. 450 psl.

Nuorodos
--------

* rundale.net / Muziejaus oficiali svetainė anglų kalba | Archyvuota kopija 2021-04-10 iš Wayback Machine projekto.

Galerija
--------

* Vartai į rūmų vidinį kiemąVartai į rūmų vidinį kiemą
* Vidinis kiemasVidinis kiemas
* Rūmai nuo sodoRūmai nuo sodo
* LaiptinėLaiptinė
* Rūmų audiencijų salėRūmų audiencijų salė
* Auksinė salėAuksinė salė
* Kunigaikščio valgomasis kambarysKunigaikščio valgomasis kambarys
* BibliotekaBiblioteka
* Kuršo kunigaikščio miegamasisKuršo kunigaikščio miegamasis
* Kunigaikščio darbo kambarysKunigaikščio darbo kambarys
* Peter von BironPeter von Biron
* Dorotėja fon Medem su dukromis Vilhelmina ir PaulinaDorotėja fon Medem su dukromis Vilhelmina ir Paulina
* PuošybaPuošyba
* Prancūziškas sodasPrancūziškas sodas
* Rūmų arklidės ir kiti žirgyno pastataiRūmų arklidės ir kiti žirgyno pastatai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rundalės rūmai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 55°7′40″ š. pl. 23°51′15″ r. ilg.﻿ / ﻿55.12778°š. pl. 23.85417°r. ilg.﻿ / 55.12778; 23.85417

| Janušonių tvenkinys |
| --- |
| Janušonių tvenkinys nuo Babtų–Vandžiogalos kelio tiltoJanušonių tvenkinys nuo Babtų–Vandžiogalos kelio tiltoJanušonių tvenkinys nuo Babtų–Vandžiogalos kelio tilto |
| Vieta | Lietuva (Kauno rajonas) |
| Plotas | 0,619 km² |
| Kranto linijos ilgis | 9,91 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 3,5 m |
| Didžiausias gylis | 6,8 m |
| Tūris | 0,0019 km³ |
| Įteka | Gynia, Krasukinė, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Gynia |

**Janušonių tvenkinys** – tvenkinys Kauno rajone, Babtų seniūnijoje, Gynios upės slėnyje, 9,4 km nuo upės žiočių. Plotas 61,9 ha. Gylis siekia 6,8 m. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 4,04 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 44,5 m. Krantai daugiausia aukšti.

Aplinkui plyti dirbami laukai. Priešsroviui iškart telkšo Pociūnų tvenkinys. Tvenkinio pietinį trečdalį skersai kerta kelias  **1904**  Babtai–Antagynė–Vandžiogala . Tvenkinio vanduo naudojamas laukų drėkinimui. Įrengtas 1977 m. Prie Janušonių tvenkinio esantys kaimai: Janušoniai, Kikoniai, Rokiškis, Pociūnai, Vimbarai, Antagynė.

 Hidroelektrinės statybos metu išleistas Janušonių tvenkinys (2008 m.)
2010 m. pastatyta 100 kW galios mažoji hidroelektrinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Janušonių tvenkinys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 104

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998