recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kokliušas** (lot. *pertussis*) – ūminė infekcinė liga, plintanti oru, kuriai būdingas kvėpavimo takų pažeidimas, sunkūs spazminio kosulio priepuoliai. Kokliušu dažniausiai serga vaikai iki 5 metų, suaugusieji – retai.

Kokliušą sukelia nejudrios, lazdelės formos bakterijos *Bordetella pertussi*, kurios dauginasi kvėpavimo takų gleivinės paviršiuje. Kokliušas plinta oro lašeliniu būdu, t. y. kai sveikas žmogus įkvepia greta esančio infekcijos šaltinio išskirtų kokliušo lazdelių. Kokliušo lazdelės išsiskiria su mažiausiais seilių lašeliais, o ypač kosint, čiaudant. Ligonis užkrečia aplinkinius net 6 savaites nuo ligos pradžios, ypač pavojingas pirmąją ligos savaitę.

Inkubacinis laikotarpis – nuo 2 iki 14 arba 15 dienų. Pirmieji ligos požymiai – kosulys, sloga, kartais kiek pakilusi kūno temperatūra. Naktimis kosulys sustiprėja, pirmas dvi savaites kostima itin stipriai, dažni priepuoliai. Dėl jų veidas parausta, paburksta, pradėjęs kosėti ligonis negali atsikosėti, gaudo orą, jam baigiantis ligonis atkosti skaidrių, tąsių gleivių, ašaroja, seilėjasi, neretai žiaukčioja, vemia, kartais skystai pasituština. Kosint iškišto liežuvio pasaitėlis trinasi į apatinius dantis, todėl gali išopėti. Akių junginėje, po oda ar nosiaryklės gleivinėje gali atsirasti kraujosruvų.

Sunkiausiai kokliušas pasireiškia naujagimiams, kūdikiams, kuriems galimi smegenų pažeidimai, kraujo išsiliejimas į smegenis. Dažna ligos komplikacija – plaučių uždegimas. Ligoniui reikia būti daugiau gryname ore, gerai vėdinti patalpas. Prasidėjus kosulio priepuoliui – mažą vaiką paimti ant rankų, didesnį – pasodinti, raminti, kad sumažėtų priepuolio ūmumas. Gydoma antibiotikais (ligos pradžioje), sunkiais atvejais – deguonies terapija, lašinėmis skysčių infuzijomis, raminamaisiais vaistais, ligonis izoliuojamas.

Nuo kokliušo vaikai skiepijami kokliušo vakcina (po jos gali pasireišti lengva ligos forma). Persirgus šia liga, imunitetas įgyjamas visam gyvenimui. Karantinas po ligos trunka 25 dienas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6 7  *Kokliušas*. Medicinos enciklopedija, T. I (A–M). – Vilnius: Valstybinė enciklopedijų leidykla, 1991. 243–244 psl.
2. 1 2 3 4 5  *Kokliušas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
| Dubulis |
| --- |
| **Ilgis** | 11,0 km |
| **Baseino plotas** | 18,1 km² |
| **Ištakos** | Prie Lūšės |
| **Žiotys** | Varduva (Juodeikių tvenkinys) |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Dubulis** (*Gužupis, Medingoji Gūžė*) – upelis šiaurės Lietuvoje, Mažeikių rajone; Varduvos kairysis intakas (Ventos baseinas). Prasideda prie Lūšės geležinkelio stoties, teka daugiausia į rytus, pietryčius, prateka šiauriniu Naudvarės miško pakraščiu. Įteka Varduvon (Juodeikių tvenkinin) 14,7 km nuo jos žiočių, šalia Dapšių kaimo.

Intakai: Švarcupis (kairysis), Gūžė (dešinysis).

Aukštupio ir vidurupio vaga ištiesinta. Ties Kugiais sudaryti du tvenkinukai. Kaimai prie Dubulio: Parakalnis, Kentaučiai, Kugiai.

Upėvardis *Dubùlis* kilęs iš žodžių *dubus* ('įdubęs, duobėtas, gilus'), *dubė* ('įdubimas, slėnis').

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 93
| **Džonas Luisas** |
| --- |
|  |
| John Lewis |
| Gimė | 1920 m. gegužės 3 d.La Granžas, Ilinojaus valstija |
| Mirė | 2001 m. kovo 29 d. (80 metų)Niujorkas |
|  |
| Veikla | JAV džiazo pianistas, kompozitorius, aranžuotojas, pedagogas |
|  |
|  **Vikiteka** | John Lewis (1920) |

**Džonas Luisas** (angl. *John Lewis*, 1920 m. gegužės 3 d. La Granžas, Ilinojaus valstija – 2001 m. kovo 29 d. Niujorkas) – JAV džiazo pianistas, kompozitorius, aranžuotojas, pedagogas.

Biografija
----------

Nuo 1927 m. mokėsi skambinti fortepijonu, Niu Meksikos universitete iki 1942 m. studijavo muziką ir antropologiją. Vėliau iki 1945 m. tarnavo JAV kariuomenėje, grojo su Keniu Klarku.

1946–1948 m. D. Gilespio orkestro aranžuotojas ir pianistas. Ansamblio „Modern Jazz Quartet" (veikė 1951–1974 m. Niujorke) muzikos vadovas. 1953 m. baigė Manheteno muzikos mokyklą (menų magistras). 1955 m. su G. Šuleriu įkūrė džiazo ir klasikinės muzikos draugiją, propagavo vadinamąją trečiosios srovės (*third stream*) muziką.

Kūryba
------

Sukūrė muziką filmams „Nėra saulės Venecijoje" (1957 m. režisierius Renė Vadimas), „Prieš rytdieną" (1959 m. režisierius Robertas Vaisas), džiazo temų, tarp jų – „Django", „2 Degress east – 3 Degrees west", „Fontessa", „Versailles", „Cortege", „Delauney’s dilemma".

Žymesni albumai: „Grand Encounter" (1956 m.), „Wonderful World of Jazz" (1960 m.), „Midnight in Paris" (1988 m.), „Evolution" (1999 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Rimša. *Džonas Luisas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 60 psl.
| **John Milton** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1608 m. gruodžio 9 d.Londonas, Anglija |
| Mirė | 1674 m. lapkričio 8 d. (65 metai)Londonas, Anglija |
|  |
| Veikla | anglų poetas |
| Parašas |
|  |

**Džonas Miltonas** (*angl. John Milton*, 1608 m. gruodžio 9 d. – 1674 m. lapkričio 8 d.) – anglų poetas ir intelektualas, kaip civilis tarnavęs Anglijos Respublikai, kurią pirma valdė Valstybės taryba, o vėliau – Oliveris Kromvelis (*Oliver Cromwell*). Jis labiausiai žinomas už sukurtą epinę poemą „Prarastas rojus" (angl. *Paradise Lost*), kuri yra vadinama vienu geriausiu visų laikų literatūros kūriniu. Pasak anglų rašytojo Viljamo Heilio (*William Hayley*), Miltonas yra „vienas geriausių anglų autorių". Jis taip pat laikomas „vienu ryškiausių rašytojų anglų literatūroje", nors susilaukė nemažai kritikos dėl savo respublikoniškų pažiūrų.

Biografija
----------

Gimė 1608 m. Londone. Buvo turtingų tėvų vaikas. Jis labai gerai mokėsi ir 1632 m. baigęs Kembridžo universitetą gavo magistro laipsnį. Paskui savarankiškai gilinosi į istoriją ir antikinę literatūrą.
Miltonas norėjo būti poetu, bet tų laikų Anglijoje vyko revoliucija. Tribunolas, kurį Oliverio Kromvelio inicijuojamas įsteigė parlamentas, 1649 m. nuteisė karalių Karolį I (*Charles I*) mirties bausme. Kad šis nuosprendis teisingas, Miltonas įtikinėjo savo rašiniuose ir pasidarė Kromvelio valdžios gynėjas. Dar prieš tapdamas žymiu poetu, Miltonas išgarsėjo savo traktatais apie politiką ir moralę.

Kai buvo atkurta monarchija ir 1660 m. karūnuotas Karolis II (*Charles II*), Miltonas dėl savo ankstesnių ryšių su Kromveliu galėjo netekti gyvybės. Jis turėjo slapstytis ir mirties išvengė tik padedamas įtakingų draugų. Tačiau tai nenuslopino jo noro tyrinėti dvasinius dalykus.

Išnašos
-------

1. ↑  McCalman 2001 p. 605.
2. ↑  *Contemporary Literary Criticism*. "Milton, John – Introduction".
**Oleksandr Dovhij**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Oleksandr Dovhij  Александр Довгий |
| Gimimo data | 1997 m. liepos 24 d. (25 metai) |
| Gimimo vieta | Ukraina |
| Ūgis | 179 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK Neptūnas |
| **Numeris** | 90 |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2019–202020212022– | FK Nevėžis KėdainiaiFK Nevėžis KėdainiaiFK Neptūnas | 0? 0(?)04 0(1)34 0(3) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 10 d.. |

**Aleksandras Dovhijus** (*Oleksandr Dovhij* ukr. *Александр Довгий*; g. 1997 m. liepos 24 d.) – futbolininkas iš Ukrainos, saugas.

Karjera
-------

Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. Kitados žaidė Inguleco futbolo klubo jaunimo komandose.

### Kėdainių „Nevėžis"

Nuo 2019 m. atstovavo Kėdainių „Nevėžio" klubui, kuris tuo metu dalyvavo Pirmoje lygoje.

2020 m. liepos 24 d. pelnė į FK Panevėžys vartus. Rugpjūčio 29 d. pasižymėjo įvarčiu prieš Vilniaus Vytis. rugpjūčio 29 d. pelnė įvartį į Atmosferos vartus.

2021 m. atstovavo Kėdainių „Nevėžio" klubui, kuris debiutavo A lygoje. 2021 m. kovo 14 d. debiutavo rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris, kurias kėdainiečiai pralaimėjo 0:5.

### Klaipėdos „Neptūnas"

Nuo 2022 m. atstovavo Klaipėdos „Neptūno" klubui, kuris tuo metu dalyvavo Pirmoje lygoje.

Statistika
----------

A lygos statistika.

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|
| **2019** | **„Nevėžis"** | 18 | 0 |
| **2020** | **„Nevėžis"** | 27 | 3 |
|
| **2021** | **„Nevėžis"** | 6 | 1 |
|  |  |  |
| **2022** | **„Neptūnas"** | 28 | 3 |
| **2023** | **„Neptūnas"** | 6 | 0 |
|

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Paiekimai
---------

su „Nevėžio" futbolo klubu
* Pirmos lygos laimėtojas: 2020 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* Soccerway
* Transfermarkt
* Александр Довгий: sports.ru
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ole Beich** |
| --- |
| Ole Beich |
| Gimė | 1955 m.Esbjergas |
| Mirė | 1991 m. spalio 16 d. (~36 metai)Šv. Jorgeno ežeras Kopenhagoje |
|  |
| Veikla | danų gitaristas ir bosistas. |

**Ole Beich** (1955 m. – 1991 m. spalio 16 d.) – danų gitaristas ir bosistas, gimęs Esbjergo mieste.

Kai jis buvo jaunas, jo mėgstamiausios grupės buvo *Rolling Stones*, *Ten Years After*, *Cactus*, *Led Zeppelin* ir *Link Wray*. Jis grojo gitara įvairiose danų grupėse, kol nusprendė vykti į Los Andželą. Ten jis tapo grupės *L. A. Guns* bosistu ir būsimu *Guns N' Roses* nariu. Dainininkai *Axl Rose* ir *Michael Jagosz* – abu buvo *L. A. Guns* pagrindiniai vokalai tuo laiku, kai *Ole Beich* buvo grupėje. *Beich* grojo keliuose *Guns N' Roses* koncertuose 1985 metais, bet jis pats nusprendė išeiti iš grupės dėl nesutarimų. Jį pakeitė *Duff McKagan*. Jis toliau bandė suburti sunkaus roko grupę, bet įklimpo į alkoholio ir narkotikų liūną. Jis grįžo į Daniją po kelerių metų, ir nuskendo paslaptingomis aplinkybėmis Šv. Jørgeno ežere Kopenhagoje.
| **Jacques Santer** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1937 m. gegužės 18 d. (85 metai)Vaserbiligas, Liuksemburgas |
|  |
| Veikla | politikas |
|  |
|  **Vikiteka** | Jacques Santer |

**Žakas Santeras** (liuks. *Jacques Santer*, g. 1937 m. gegužės 18 d. Vaserbilige, Liuksemburge) – Liuksemburgo politikas, katalikas. Buvo Liuksemburgo finansų ministras (1979–1989 m.), 22-asis Liuksemburgo ministras pirmininkas (1984–1995 m.) ir 9-asis Europos Komisijos prezidentas (1995–1999 m.).

Biografija
----------

1959 m. baigė Paryžiaus Politikos Mokslų Institutą. Nuo 1979 iki 1989 m. Liuksemburgo finansų ministras. 22 Liuksemburgo ministras pirmininkas, kadencija nuo 1984 iki 1995 m. 1984–1989 m. Pasaulio banko valdytojas. Nuo 1999 iki 2004 m. buvo išrinktas į Europos Parlamentą. Priklausė Europos liaudies partijos (krikščionių demokratų) ir Europos demokratų frakcijai. Nepriklausomų ekspertų tyrimo metu dėl Europos Komisijos apgaulės ir blogo valdymo prieita prie išvados, kad EK prezidento Žakos Santero vadovaujama komisarų kolegija turi prisiimti atsakomybę už apgaulę, taisyklių pažeidimus ir blogą valdymą. Nepaisant kategoriškų Žako Santero protestų, Europos Parlamentas pademonstravo nepasitikėjimą komisijos darbu 1999 metais. Dėl tos priežasties visi komisijos nariai buvo priversti atsistatydinti.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Jacques Santer*, Visuotinė lietuvių enciklopedija, 2019-03-06. Nuoroda tikrinta 2021-09-05.
2. ↑  Martin Walker, *EU chiefs resign en masse*, The Guardian, 1999-03-16. Nuoroda tikrinta 2021-09-05.
| Jadagonių piliakalnis |
| --- |
|  |
| 

Jadagonių piliakalnisJadagonių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°59′47″ š. pl. 23°34′54″ r. ilg.﻿ / ﻿54.99639°š. pl. 23.58167°r. ilg.﻿ / 54.99639; 23.58167Koordinatės: 54°59′47″ š. pl. 23°34′54″ r. ilg.﻿ / ﻿54.99639°š. pl. 23.58167°r. ilg.﻿ / 54.99639; 23.58167 |

 |
| Vieta | Kauno rajonas |
| Seniūnija | Zapyškio seniūnija |
| Aukštis | 15-30 m |
| Plotas | 40x15 |
| Priešpilis | gyvenvietė |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1960 |
| Tirtas | 1972 m. |

**Jadagonių piliakalnis** (A350) – piliakalnis Kauno rajono savivaldybės teritorijoje, 0,2 km į šiaurės rytus nuo Jadagonių kaimo (Zapyškio seniūnija), prie Nemuno ir Upio, 1,2 km į pietus nuo Liekės ir Nemuno santakos, Nemuno kairiojo kranto kyšulyje, į vakarus nuo kelio  **1931**  Rupinai–Jadagoniai–Pavilkijys–Kriūkai .

Piliakalnis
-----------

Miško tankmėje slypintį piliakalnį žymi stulpas
Piliakalnis dar vadinamas Raguvos kalnu. Jį iš vakarų ir šiaurės juosia Upio, iš rytų Nemuno slėniai, pietų pusėje tęsiasi kyšulys. Nuo slėnių pusės šlaitai statūs, kai kur apgriuvę, 15–30 m aukščio. Piliakalnio viršuje yra ovali 40x15 m dydžio, manoma, pagrindinė aikštelė. Joje yra kultūrinio sluoksnio liekanų.

Žemiau aikštelės, jos pietiniame pakraštyje buvo įrengti du priešpiliai. Išliko 3 m aukščio pylimas ir 1,5 gylio gynybinis griovys, už kurio yra 60 m ilgio ir 2–3 m pločio aikštelė. Jos rytinis pakraštys nuvirtęs į Nemuno slėnį, pietiniame pakraštyje – žemas pylimėlis, o už jo antrojo priešpilio 10x10 m dydžio aikštelė, kurios pietiniame gale supiltas pylimas (sulėkštėjęs). Priešpiliai piliakalnį skyrė nuo kitos kyšulio dalies. Visas piliakalnis apaugęs mišku.

Apie 1,5 km į pietryčius nuo Jadagonių piliakalnio yra Jadagonių alkakalnis.

Tyrimai
-------

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1960 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1972 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai.

Istorija
--------

Jadagonių piliakalnis laikytinas ne kartą kryžiuočių minima lietuvių Junigedos pilies vieta, kuri daugelio istorikų tapatinama su Veliuonos piliakalniu.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Mikytų Smailakalnis 4 km  Šėtijų piliakalnis 1 km | Jaučakių piliakalnis 4 km | Piepalių piliakalnis 16 km |  |
| Žuklijų piliakalnis 15 km  Dulinčiškių piliakalnis 16 km |  | Karmėlavos piliakalnis 30 km  Lepšiškių piliakalnis 29 km |
| Kudirkos Naumiesčio piliakalnis 50 km | Altoniškių piliakalnis 3 km  Padovinio piliakalnis 51 km | Virbališkių piliakalnis 13 km  Kauno pilis 31 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jadagonių piliakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 50 psl.
2. ↑  apskrities paminklosauga[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalnių atlasas Archyvuota kopija 2009-04-18 iš Wayback Machine projekto.
* Jadagonių piliakalnis
| Narva |
| --- |
| Narvos upė tarp Narvos ir Ivangorodo Narvos upė tarp Narvos ir Ivangorodo |
| **Ilgis** | 77 km |
| **Baseino plotas** | 56 200 km² |
| **Vidutinis debitas** | 415 m³/s |
| **Ištakos** | Peipaus ežeras |
| **Žiotys** | Baltijos jūra |
| **Šalys** | Rusija, Estija |
|  |
|  **Vikiteka** | Narva |

**Narva** (est. *Narva jõgi*, rus. *Нарва*) – upė, tekanti Estijos ir Rusijos Federacijos (Leningrado sritis) pasieniu.

Išteka iš Peipaus ežero, teka šiaurės kryptimi, įsirėžusi į silūro klinties klodus, daug slenksčių. Įteka į Baltijos jūros Suomijos įlankos Narvos įlanką. Mityba mišri, daugiausiai sniego.

Ties Narva įrengtas 125 MW Narvos hidroelektrinės tvenkinys (191 km²). Upės plotis 200–300 m, o žemiau užtvankos 390 m. Vyraujantis gylis 3–4 m, užtvankoje – 11 m, o žiotyse – iki 15 m. Žiemą užšąla 5 mėn. Laivuojama žemiau Narvos HE.

Didžiausi intakai (dešinieji): Pliusa, Rosonė. Rosonė – pratakas jungiantis Narvą su Luga, įteka į Narvą ~700 m nuo žiočių. Tėkmės kryptis priklauso nuo vandens lygio upėse.

Prie Narvos upės išsidėstę miestai – kairiame krante Narva (Estija), dešiniame Ivangorodas (Rusija). Prie žiočių – klimato kurortas Narva-Joensu.

Upėje gausu žuvų: ešerių, karšių, lydekų, raudžių ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  '**. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 72 psl.**
| **Sigitas Leonavičius** |
| --- |
| Gimė | 1962 m. vasario 11 d. (61 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Danutė |
|  |
| Veikla | verslininkas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus inžinerinis statybos institutas |

**Sigitas Leonavičius** (g. 1962 m. vasario 11 d.) – inžinierius statybininkas, verslininkas, Alytaus miesto politikas.

Biografija
----------

S. Leonavičius 1980 m. baigė Alytaus 1-ąją vidurinę mokyklą. 1985 m. baigė studijas Vilniaus inžinerinio statybos instituto Statybos fakultete. 

Po studijų grįžo į Alytų. Dirbo technologijų dėstytoju, meistru, prižiūrėjo dirbtuves. Atgimimo metais pradėjo verslą: nuomojosi videosalę, vėliau užsiėmė statybinių medžiagų prekyba, įsteigė pirmąją uždarąją akcinę bendrovę. 1996 m. įkūrė nuotekų valymo įrenginių, talpyklų gamybos bendrovę „Traidenis", kuriai vadovauja iki šiol.

Vadovauja įvairioms visuomeninėms organizacijoms: yra Inžinerinės ekologijos asociacijos viceprezidentas, Oro turizmo asociacijos prezidentas, Lietuvos pramonininkų konfederacijos tarybos narys, Vilniaus prekybos, pramonės ir amatų rūmų prezidentas (nuo 2014 m.), Vilniaus Gedimino technikos universiteto Tarybos pirmininkas (nuo 2011 m.). 

Išrinktas 2015-2019 m. kadencijos Alytaus miesto savivaldybės tarybos nariu.

Nuorodos
--------

* S. Leonavičius apie verslą
* S. Leonavičius : Mano misija – garsinti inžinieriaus vardą
| ***Ranka žudikė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Idle Hands |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Rodmanas Flenderis (Rodman Flender) |
| Prodiuseris (-iai) | Endriu Lichtas (Andrew Licht) Džefris Sadzin (Jeffrey Sudzin) |
| Scenaristas (-ai) | Teris Hjuzas (Terri Hughes)Ronas Milbaueris (Ron Milbauer) |
| Kompozitorius | Gremas Revelis (Graeme Revell) |
| Vaidina | Devonas SavaDžesika Alba Setas Grinas Eldenas Chensonas |
| Metai | 1999 |
| Žanras | Komedija, Siaubo |
| Trukmė | 92 min. |
| Kalba | Anglų |
| Platintojas | Columbia Pictures |
| Biudžetas | 25 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Ranka žudikė** (angl. *Idle Hands*) – 1999 m. JAV siaubo komedija. Peržiūros amžiaus riba: N-18.

Filmo premjera įvyko 1999 m. balandžio 30 d. JAV.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pagal seną legendą, Helovino išvakarėse, blogosios dvasios apsigyvena pačiuose didžiausiuose tinginiuose. Todėl ir sakoma, kad tinginiaujančiomis rankomis velnias žaidžia. 

Septyniolikmetis Entonis – nėra paprastas jaunuolis, nors jo kasdieniai troškimai panašūs į daugybės jo bendraminčių. Su rutina jis kovoja rūkydamas žolę, žiūrėdamas televizorių, susitikinėdamas su merginomis. Tačiau dešinioji vaikino ranka - ranka žudikė - nubaus kiekvieną trukdantį tenkinti šiuos norus. Susidorojusi su tėvais ir keliais draugais, dešinioji Entonio ranka nusitaikiusi į Entoniui patinkančią merginą Molį…

Aktoriai
--------

* Devonas Sava – Entonis
* Džesika Alba – Moli
* Setas Grinas – Mikas
* Eldenas Chensonas – Nabas
* Vivika A. Foks – vaiduoklių medžiotoja Debi
* grupė The Offspring

ir kt.

Išnašos
-------

1. ↑   Filmo aprašymas

Nuorodos
--------

* Apdovanojimai ir nominacijos (anglų kalba)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Manų kruopos.
**Manų kruopos** – 0,25–0,75 mm skersmens dalelėmis malti kviečių grūdai.

Manų kruopos gaminamos stambiai sumalus aukščiausios rūšies kviečius ir atrinkus šviesias, maždaug 1–1,5 mm dydžio gryno endospermo daleles.

Manuose yra daug mineralinių medžiagų: kalio, kalcio, magnio, geležies, natrio, fosforo, vitaminų B1 ir B2, PP. 100 gramų kruopų yra 350 kcal, baltymų – 9 %, riebalų – 1 %, lyginant su kitomis kruopomis, daugiausiai angliavandenių – 75 % (įvairiose kruopose jų yra nuo 65 iki 77 %), tačiau turi mažai ląstelienos – 0,2 %. Kruopose yra daug glitimo ir fitino.

Mityba
------

Manų kruopas galima laikyti universaliu produktu kulinarijoje ir konditerijoje. Jos greitai išverda, greitai pasisavinamos. Iš manų kruopų dažniausiai verdamos košės, taip pat įeina į sudėtį, kepant blynus, apkepus, omletus, pyragus, dedamos į faršą, galima naudoti mėsos ir žuvies pavoliojimui prieš kepimą vietoj džiūvėsėlių, pabarstyti kepimo formą kepamiems gaminiams.

Gydomosios savybės
------------------

Žmogaus organizmas manus greitai virškina ir lengvai pasisavina, todėl košė tinka mažų vaikų mitybai. Skysta manų košė skiriama taip pat suaugusiems, sergantiems skrandžio ir žarnyno trakto ligomis, jos įtraukiamos į dietas po skrandžio bei žarnyno operacijų.

Taip pat skaitykite
-------------------

Kuskusas
**María Pilar León Cebrián**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1995 m. birželio 13 d. (27 metai) |
| Gimimo vieta | Saragosa, Ispanija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FC Barcelona Femení |
| **Numeris** | 4 |
| **Pozicija** | gynėja |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2011–20132013–20142014–20172017– | Prainsa ZaragozaEspanyolAtlético MadridBarcelona | 64 0(6)30 0(4)84 0(4)0? 0(?) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2016– | Ispanija Ispanija | 54 0(1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023.
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023. |

**Marija Pilar Leon Sebrian** arba tiesiog ***Mapi Leon*** (*María Pilar León Cebrián*, g. 1995 m. birželio 13 d. Ispanija) – Ispanijos futbolininkė, gynėja.

Karjera
-------

Futbolą žaisti pradėjo Ispanijoje. Rungtyniavo Prainsa Zaragoza jaunimo ekipoje, o nuo 2011 m. pagrindinėje komandoje.

Nuo 2013 m. rungtyniavo Espanyol. 2014 m. perėjo į Atlético Madrid.

Nuo 2017 m. atstovavo „Barselonos" klubui.

Rinktinės
---------

2016 m. pakviesta į Ispanijos nacionalinę rinktinę.

Pasiekimai
----------

su Atletico Madrid
Primera División: 2016–2017 m.
Copa de la Reina: 2016 m.
su Barcelona
Primera División: 2019–2020, 2020–2021, 2021–2022 m.
UEFA Women's Champions League: 2020–2021 m.
Copa de la Reina: 2018, 2019–2020, 2020–2021, 2021–2022 m.
Supercopa de España: 2019–2020, 2021–2022, 2022–2023 m.
Copa Catalunya: 2018, 2019 m.

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------

* Oficiali FC Barcelona svetainė
* SOCCERWAY (Apie žaidėją)
* FLASHSCORE (Apie žaidėją)
* SOFASCORE (Apie žaidėją)
* soccerpunter (Apie žaidėją)
* soccerdonna (Apie žaidėją)
* worldfootball.net (Apie žaidėją)
* Globalsportsarchive (Apie žaidėją)
Maorių etninė vėliava
**Maorių vėliava** - maorių etnoso vėliava.

Viena labiausiai pripažintų maorių vėliavų yra *Tino Rangatiratanga* 'Maorių nepriklausomybės judėjimo' vėliava. Ją 1990 m. sukūrė *Hiraina Marsden*, *Jan Smith* ir *Linda Munn*, ji laimėjo nacionalinį konkursą maorių vėliavai sukurti.

Vėliava yra trispalvė. Viršutinė dalis juoda, apatinė - raudona, jas skiria siaura balta horizontali juosta, kuri ties riba tarp pirmo ir antro trečdalių yra „perlaužta" sūkurio tipo „lūžiu".

Simbolika
---------

* Juoda spalva reiškia *Te Korekore* 'potencialaus buvimo karalystė'. Spalva simbolizuoja ilgą tamsą, iš kurios atsirado žemė. Kartu juoda spalva simbolizuoja *Rangi* - dangų, vyrišką, beformę, pasyvią jėgą,
* Raudona spalva reiškia *Te Whei Ao* 'atėjimą į būtį, pradėjimą egzistuoti'. Ji simbolizuoja *Papatuanuku* žemę - motiną, visų gyvų būtybių maitintoją ir kartu sausumą ir aktyvią jėgą.
* Balta spalva reiškia *Te Ao Marama* 'būties ir šviesos karalystę'. Ji simbolizuoja fizinį pasaulį, skaistumą, harmoniją, nušvitimą ir pusiausvyrą.
* Spiralo pavidalo KORU - simbolizuoja išsiskleidžiantį paparčio lapą ir kartu - besivystančią naują gyvybę, viltį ateičiai ir atsinaujinimo procesus.

Visas derinys perteikia gamtos jėgų, vyriškų ir moteriškų, aktyvių ir pasyvių, potencialių ir fizinių, oro ir žemės pusiausvyrą. Derinį kartais interpretuoja kaip baltą debesį, kuris driekiasi virš žemės - tai atspindi maorišką Naujosios Zelandijos pavadinimą Aotearoa 'ilgo balto debesies žemė'.

Nuorodos
--------

* New Zealand - Maori Flags
| **Pranas Vikonis** |
| --- |
| Gimė | 1897 m. sausio 26 d.Girinkoje, Rokiškio raj. |
| Mirė | 1959 m. spalio 4 d. (62 metai)Montevidėjuje, Urugvajus |
|  |
| Veikla | mokytojas, spaudos darbuotojas, politinis veikėjas |
| Partija | 1927 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1925 m. Lietuvos universitetas |

**Pranas Vikonis** (1897 m. sausio 26 d. Girinkoje, Rokiškio raj. – 1959 m. spalio 4 d. Montevidėjuje, Urugvajus) – mokytojas, spaudos darbuotojas, politinis veikėjas.

Biografija
----------

1919 m. kovų su bolševikais Rokiškio apskrityje dalyvis. 1920–1925 m. Lietuvos universitete studijavo lietuvių ir latvių kalbas. 1921 m. parašė vadovėlį „Lietuvių kalbos pamokos svetimtaučiams", 1922 m. koregavo „Lietuvių – rusų kalbų žodynėlį". 1925 m. redagavo žurnalą „Mokykla ir Gyvenimas", buvo Lietuvos mokytojų profsąjungos Centro valdybos narys. 1926 m. pradėjo dirbti Raseinių gimnazijos lietuvių kalbos ir literatūros mokytoju.

1926 m. gegužės mėn. nuo LSDP išrinktas III Seimo atstovu, buvo vienas jauniausių jo narių. Po valstybės perversmo grįžo į Raseinius, dirbo mokykloje, buvo išrinktas 1927 m. LSDP Raseinių apskrities vadovu.

1927 m. rugsėjo 9 d. – Raseinių sukilimo organizatorius. Nepasisekus plečkaitininkų pučui emigravo į Latviją. 1927 m. lapkričio 5 – 6 d. dalyvavo LSDOU I konferencijoje Rygoje, leido laikraštį „Laisvas žodis".

1928 m. išvyko į Urugvajų. Buvo Urugvajaus socialistų partijos narys. 1931–1940 m. redagavo „Naująją bangą", 1956–1959 m. buvo „Darbo", „Keleivio", „Naujienų" bendradarbis.

Nuorodos
--------

* III Seimo nariai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Pranas Zaveckas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1946 m. kovo 11 d. (77 metai) |
|  |
| Veikla | pedagogas, Lietuvos ir Kaišiadorių rajono politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* Lietuvos liberalų sąjunga;
* 2006 m. Lietuvos liberalų sąjūdis.

 |
|  |
| Alma mater | 1968 m. Šiaulių pedagoginis institutas |

**Pranas Zaveckas** (g. 1946 m. kovo 11 d.) – pedagogas, Lietuvos ir Kaišiadorių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1968 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, fizikos mokytojas, vokiečių kalbos mokytojas.

Kaišiadorių Vaclovo Giržado vidurinės mokyklos direktorius. 2000–2003 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės meras. 2003–2011 m. vėl Kaišiadorių Vaclovo Giržado vidurinės mokyklos direktorius.

Lietuvos liberalų sąjungos, 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. 2000–2003 m. 2003–2004 m. ir 2007 m. (mandato atsisakė dėl užimamų pareigų) Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Juozas Matulevičius** | **Kaišiadorių rajono meras**2001–2003 | Po to:**Gintautas Mišeikis** |
**Radiatorius** (elektronikoje) – didelį paviršiaus plotą turinti metalinė konstrukcija šilumą išskiriančiam prietaisui (tranzistoriui, stabilitronui, kompiuterio procesoriui) ir pan. aušinti. Radiatorius reikalingas, kai paties prietaiso paviršiaus plotas pernelyg mažas visai šilumai išsklaidyti. Kompiuterio mikroprocesoriaus veikimo greitis gali ženkliai priklausyti nuo jo radiatoriaus galimybių.

Radiatorius su trimis matomais šilumos vamzdeliais.
Radiatorius gaminamas iš gerai šilumą praleidžiančio metalo (vario arba aliuminio). Varis brangesnis, tačiau tokie radiatoriai yra geresnės kokybės. 

Tranzistorius ir jo radiatorius

Paprasčiausias radiatorius – tiesiog metalinė plokštelė. Norint padidinti plotą neužimant daug vietos, naudojamas keleto plokštelių paketas, paliekant tarp jų kelių milimetrų tarpus. Efektyviausiai šilumą išsklaido daugelis su prietaiso korpusu sujungtų strypų ir adatų, tačiau tokius radiatorius sunku pagaminti. Jei šilumos išskiriama labai daug, metalo šiluminio laidumo gali nepakakti. Tuomet naudojami šilumos vamzdeliai (angl. *heat pipe*), kuriais šiluma greičiau pasiekia tolimesnes radiatoriaus dalis.

Radiatorius gali būti daug mažesnis, jei prietaisas papildomai aušinamas ventiliatoriumi. Dažnai keli prietaisai aušinami bendru radiatoriumi, prireikus elektriškai juos nuo radiatoriaus izoliuojant žėručio plokštelėmis ar kitais būdais. Vietoj radiatoriaus gali būti naudojamas ir išorinis prietaiso korpusas ar jo galinė sienelė, jei šios dalys yra metalinės ir detalei tenkanti įtampa nėra aukšta (angl. *conduction cooling*). Jei reikia dar efektyvesnio aušinimo, naudojami ir vandeniu aušinami radiatoriai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  BOYD corporation (radiatorių apžvalga)
2. ↑  BOYD corporation (radiatorių apžvalga, oru aušinami radiatoriai)
3. ↑  BOYD corporation (Conduction Cooling).
|  |
| --- |
| **Kauno "ACME -Žalgiris"** |
|  |
| **Buvimo vieta** | Kaunas, Lietuva |
| **Spalvos** | Žalia |
| **Lyga** | Lietuvos moterų rankinio lyga |

**Kauno "ACME - Žalgiris"**  – Lietuvos moterų rankinio klubas iš Kauno. Komanda dalyvauja Lietuvos moterų rankinio lygoje, Baltijos lygoje, Europos rankinio federacijos taurės rungtynėse.

Istorija
--------

Pradėjus 1962 m. vykdyti TSRS čempionatus, žalgirietės nuolat laimėdavo prizines vietas, o 1967 ir 1968 metais tapo TSRS čempionėmis. Tai būtent ir suteikė joms teisę dalyvauti Europos taurės varžybose. Kauno Žalgirio komanda – vienintelė tuo metu Europoje – laimėjo Europos čempionių taurę du kartus pamečiui 1967 ir 1968 metais. Tai buvo pirmoji Lietuvos sportinių žaidimų komanda, laimėjusi Europos taurę. Iki tol nė vienai Lietuvos sportinių žaidimų komandai to nebuvo pavykę padaryti.

Pasiekimai
----------

* Čempionų lygos taurė: 1967, 1968
* TSRS čempionatas:
	+ 1 vieta: 1966, 1967;
	+ 2 vieta: 1963, 1964, 1965, 1978;
	+ 3 vieta: 1962, 1974, 1979
* Lietuvos čempionės: 2013, 2014
* Lietuvos rankinio federacijos (LRF) taurė: 2015
* Lietuvos radijo ir televizijos (LRT) taurė - 2012, 2013, 2014
* Lietuvos rankinio federacijos supertaurė: 2014

Nuorodos
--------

* www.hczalgiris.lt
* Profilis www.moterurankinis.lt Archyvuota kopija 2014-12-08 iš Wayback Machine projekto.
**MTPU** (rus. *МТПУ; морская тумбовая пулеметная установка*, „jūrinis pakylinis kulkosvaidžio įrenginys") – tarybinis (dabar – rusiškas) įrenginys, montuojamas kateriuose ir kituose laivuose, su 14,5 mm KPVT kulkosvaidžiu, skirtas kovai su lengvai šarvuotais antvandeniniais, kranto ir oro taikiniais.

MTPU įrenginiai statomi kovinių katerių deniuose. Gali naikinti taikinius iki 2000 m tolio ir 1500 m aukščio. Naudoja šovinius su B-32 (*Б-32*) šarvamušėmis padegamosiomis kulkomis, BZT šarvamušėmis trasuojamosiomis kulkomis ir MDZ akimirkinio veikimo padegamosiomis kulkomis.

MTPU įrenginius gamina Kovrovo ZID gamykla.

Charakteristikos
----------------

* ginklas – 14,5 mm kulkosvaidis KPVT
* šaudymo sparta – 450 šūv./min.
* masė (be šaudmenų ir atsarginių dalių) – 350 kg
* matmenys:
	+ ilgis – 2800 mm
	+ plotis – 865 mm
	+ aukštis – 1500–1800 mm
* vertikalaus taikymo kampas – nuo -15° iki +60°
* horizontalaus taikymo kampas – ±180°
* juosta tiekiama iš dešinės
* nutaikomas rankiniu būdu
* įgula – vienas žmogus

Nuorodos
--------

* МТПУ Archyvuota kopija 2009-01-25 iš Wayback Machine projekto. MTPU
„Madona su kūdikiu" (apie 1340, Vekijo rūmai, Florencija)
**Pjetras Lorencetis** (it. *Pietro Lorenzetti*, kita pavarde *Pietro Laurati*, apie 1280-90 – 1348 m.) – italų protorenesanso dailininkas iš Sienos, gotikinio stiliaus atstovas.

Biografija
----------

Mažai yra išlikę žinių apie Pjetrą. Manoma, kad jis buvo vyresnysis kito dailininko Ambrodžo Lorencečio brolis. Gimė 1280-90 m. laikotarpyje, tikriausiai Sienoje. Įmanoma, kad jis buvo Dučio mokinys. Jo ankstyviausias darbas, altoriaus tapyba „Madona su kūdikiu", datuotas 1320 m. *Pieve di Santa Maria* bažnyčioje Arece. Jo darbuose jaučiama Džoto ir Džovanio Pizano įtaka. Manoma, kad jis dirbo kartu su kitu Sienos dailės mokyklos atstovu Simone Martiniu, tik, skirtingai nuo pastarojo, broliai Lorencečiai labiau akcentavo Džoto atradimus dailėje, tokiu būdu prisidėdami prie renesanso formavimosi Italijoje.

1330–40 m. Pjetras dirbo Asyžiuje, ties Šv. Pranciškaus Asyžiečio bazilikos freskomis. Apie 1340 m. dirbo Pistojos *San Francesco* bažnyčioje (altorius „Madona soste su kūdikėliu ir šventaisiais"). Apie 1335 m. dirbo *Santa Maria della Scala* ligoninėje Sienoje (šie darbai neišlikę). Apie 1341 m. sukūrė poliptiką Šv. Humilitai. Apie 1342 m. sukūrė pagrindinį, savo brandaus menininko darbą „Mergelės gimimas" Sienos katedroje, kuriame parodė savo sugebėjimus perspektyviajame vaizdavime. Pjetras Lorencetis, kartu su broliu Ambrodžijumi, spėjama, mirė 1348 m. Sieną apėmusio maro metu.

Darbų galerija
--------------

* „Madona soste ir angelai" (apie 1320, Kortonos vyskupijos muziejus, Kortona)
* „Kristaus įžengimas į Jeruzalę" (apie 1330, San Francesco bažnyčia, Asyžius)
* „Kristaus nuplakimas" (apie 1330, San Francesco bažnyčia, Asyžius)
* „Eremitai prie Elijo kalno" (apie 1329, Nacionalinė Sienos pinakoteka)
* „Madona soste su kūdikėliu ir šventieji" (apie 1340, Uficių galerija, Florencija)
* „Šv. Humilita" poliptikas, detalė, Humilita gabena plytas į vienuolyną (apie 1341, Uficių galerija, Florencija)
* „Šv. Humilita" poliptikas, detalė, Humilita kuria ledo stebuklą (apie 1341, Uficių galerija, Florencija)
* „Mergelės gimimas" (apie 1342, Sienos katedros muziejus (Opera del Duomo), Siena)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pietro Lorenzetti** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Pietro Lorenzetti darbų galerija
* Pietro Lorenzetti WGA tinklalapyje
* Encyclopaedia Britannica
* treccani.it
* Pietro Lorenzetti biografija Giorgio Vasari „Le Vite" (anglų k.) Archyvuota kopija 2016-05-28 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Pietryčių Europa** – geografinis bei geopolitinis terminas, apibūdinantis Balkanų pusiasalio valstybes, kartais įtraukiant ir Turkiją. Dėl neigiamų asociacijų, kilusių istorijos bėgyje, šiuo terminu keičiamas iki tol plačiai vartotas Balkanų terminas. Vienas iš tokio pakeitimo pavyzdžių yra 2003 m. internetinio dienraščio „Balkan Times" pervadinimas „Southeast European Times"; terminas Pietryčių Europa taip pat vartojamas ir Europos Sąjungoje (pavyzdys – *Pietryčių Europos stabilumo paktas*).

Europos ribos
Pietryčių Europa (dideliu mąstu): ██ Geografinės Pietų Europos ribos (Balkanų pusiasalis)

██ Valstybės ir teritorijos už pusiasalio ribų, tačiau priskiriamos regionui

Pietryčių Europos terminas dažniausiai taikomas valstybėms, kurių visa teritorija yra išsidėsčiusi Balkanuose:

* Albanijai;
* Bosnijai ir Hercegovinai;
* Bulgarijai;
* Graikijai;
* Juodkalnijai;
* Kosovui;
* Makedonijai.

Taip pat neretai įtraukiamos ir valstybės, kurių didžioji dalis teritorijos yra Balkanų pusiasalyje: Kroatijai ir Serbijai, kai kada ir šalims, kurios užima mažesnę dalį pusiasalio: Slovėnijai, Rumunijai bei Turkijai.

  

Kai kada regionui priskiriamos teritorijos, priklausę Osmanų imperijai jos didžiausios ekspansijos Europoje laikotarpiu:

* Albanija;
* Bosnija ir Hercegovina;
* Bulgarija;
* Graikija;
* Juodkalnija;
* Kipras;
* Kosovas (*dalinai pripažintas*);
* Kroatija;
* Makedonija;
* Moldova;
* Rumunija;
* Serbija;
* Slovėnija;
* Turkija;
* Ukraina (*Budjakas*);
* Vengrija.

Kai kurias iš aukščiau išvardytų valstybių visuotinai priimta laikyti regiono dalimi (pavyzdžiui, Rumuniją), o kitos (kaip kad Vengrija) – retai.
| Ketė |
| --- |
| **Ilgis** | 1621 km |
| **Baseino plotas** | 94 200 km² |
| **Vidutinis debitas** | 560 m³/s |
| **Ištakos** | Did. ir Maž. Ketė |
| **Žiotys** | Obė |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija |

**Ketė** (rus. *Кеть*) – upė Rusijoje, Sibire; Obės dešinysis intakas. Prasideda Krasnojarsko krašte, susiliejus Mažajai ir Didžiajai Ketei. Teka į vakarus Tomsko sritimi per Vakarų Sibiro lygumą. Į Obę įteka dviem atšakomis: Togūru (kuris įteka netoli Kolpaševo) ir Kete (kuri teka lygiagrečiai su Obe ir įteka ties Narymu).

Didžiausi intakai: Mendelis, Jelovaja (kairieji), Lomovataja, Orlovka, Lisica, Jeltyreva (dešinieji).

Upė užšąla nuo spalio pabaigos, lapkričio pradžios iki gegužės pradžios. Laivuojama 737 km nuo žiočių ruože.

Ketės baseine gyvena ketų tauta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 207
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Keulato nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Keuelato ledokrytis Keuelato ledokrytis |
| **Vieta:** | Čilės vėliava Čilė(Aiseno regiono vėliava Aiseno regionas) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Pujuhuapis |
| 

Žemėlapis rodantis Keulato nacionalinis parkas vietą.Keulato nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 44°25′0″ p. pl. 72°22′0″ v. ilg.﻿ / ﻿44.41667°š. pl. 72.36667°r. ilg.﻿ / 44.41667; 72.36667Koordinatės: 44°25′0″ p. pl. 72°22′0″ v. ilg.﻿ / ﻿44.41667°š. pl. 72.36667°r. ilg.﻿ / 44.41667; 72.36667 |
| **Plotas:** | 1541 km² |
| **Įkurtas:** | 1983 m. |
| **Valdymas:** | Corporación Nacional Forestal |
|  **Vikiteka:** | Keulato nacionalinis parkas |

**Keulato nacionalinis parkas** (isp. *Parque nacional Queulat*) – saugoma gamtos teritorija pietų Čilėje, Patagonijoje, Aiseno regione, Aiseno provincijoje. Iš pietų riboja Sisneso upė, iš šiaurės – Roseloto ežero nacionalinis rezervatas. Plotas – 1541 km².

Parge saugomi vaizdingi Patagonijos Andų kraštovaizdžiai su ledlaukiais, ugnikalniais, kriokliais, kalnų upėmis, miškais. Stūkso Pujuhuapi vulkaninis masyvas, nusidriekęs pagal Pujuhuapi užutėkį. 1889 m aukštyje plyti Keulato ledlaukis su ledokryčiu. Būdingi Valdivijos drėgnieji miškai. Vietovėje iškrenta ~4000 mm kritulių per metus. Auga blizgieji, beržiniai, žemieji notofagai, čilinės guneros, paprastosios fuksijos, *Chusquea quila* bambukai ir kt.

Pietinėje parko dalyje aplink Keulato perėją sutinkami pudu, čilinės katės, Čukao tapakulos, čiliniai balandžiai, magelaniniai geniai, juodagerkliai chiutai, spygliauodegiai rajoditai. Šiaurinėje, miškingoje dalyje gyvena upinės ūdros, nutrijos, magelaninės žąsys, įvairios ančių rūšys, didieji baltieji garniai, baltakakliai garniai.

Nacionalinį parką kerta Pietų plentas.

* Drėgnieji miškaiDrėgnieji miškai
* PelkynėPelkynė
* Kalnų upėKalnų upė
* Keulato perėjaKeulato perėja
| **Anthaxia quadripunctata** |
| --- |
| Keturtaškis blizgiavabalis (*Anthaxia quadripunctata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Blizgiavabaliniai  *( Buprestoidea)* |
| Šeima: | Blizgiavabaliai  *( Buprestidae)* |
| Gentis: | Anthaxia  *( Anthaxia)* |
| Rūšis: | Keturtaškis blizgiavabalis  *( Anthaxia quadripunctata)* |

 |
| Binomas |
| ***Anthaxia quadripunctata***Linnaeus, 1758 |
| **Sinonimas** |
| 

|  |
| --- |
| *Melanthaxia quadripunctata* |

 |

**Keturtaškis blizgiavabalis** (*Anthaxia quadripunctata*) – blizgiavabalių (*Buprestidae*) šeimos vabalas. Paplitęs Europoje, rytų palearktiniame regione, Kaukaze, Turkijoje, Artimuosiuose Rytuose, Šiaurės Afrikoje. Daugiausiai gyvena kalnuotose vietovėse esančiuose spygliuočių miškuose ir pamiškėse.

Porūšiai
--------

* *Anthaxia quadripunctata attavistica* Obenberger, 1918
* *Anthaxia quadripunctata quadripunctata* (Linnaeus, 1758)

Biologija
---------

Blizgiavabalis 4,5–8 mm dydžio, juodos ar tamsiai rudos spalvos su vario blizgesiu. Antsparniai ir priešnugarėlė grūdėti. Priešnugarėlė beveik stačiakampė, joje yra keturi įdubimai (nuo šių taškų ir kilęs pavadinimas). Vabalai skraido balandžio–rugsėjo mėn. maitinasi žydinčių astrinių augalų žiedadulkėmis. Pirmenybę teikia baltoms ir geltonoms gėlėms, kuriose dauguma vabalų ir poruojasi.

Lervos gyvena po nusilpusių ar negyvų spygliuočių medžių žieve, graužia medieną, dažniausiai eglių (*Picea*), kėnių (*Abies*), kadagių (*Juniperus*), maumedžių (*Larix*) ir pušų (*Pinus*). Išgraužiami ilgi vingiuoti takai, prikimšti smulkių išgraužų. Lėliukės vystosi išgraužtose ertmėse – lopšeliuose. Generacijos trukmė – dveji metai.

Nuotraukos
----------

* 
* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Keturtaškis blizgiavabalis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Lietuvos\_blizgiavabaliai
* Keturtaškis blizgiavabalis (*Encyclopedia of Life*)
* Keturtaškis blizgiavabalis (iiustracija) Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
| Pakriaunio akmuo |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Pakriaunio akmuoPakriaunio akmuo

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°52′16″š. pl. 25°47′34″r. ilg.﻿ / ﻿55.87114°š. pl. 25.792809°r. ilg.﻿ / 55.87114; 25.792809Koordinatės: 55°52′16″š. pl. 25°47′34″r. ilg.﻿ / ﻿55.87114°š. pl. 25.792809°r. ilg.﻿ / 55.87114; 25.792809 |

 |
| Vieta | Rokiškio rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Kriaunų seniūnija |
| Plotas | 0,98 m² |
| Registro Nr. | 5623 / AR93 / M76 |

**Pakriaunio akmuo** su *Velnio, Dievo, Angelo pėdomis* – mitologinis akmuo Pakriaunio kaime (Kriaunų sen.), Rokiškio rajone, 2 km į šiaurę nuo Kriaunų. Jis slūgso Kriaunos upės dešiniajame krante, nutolęs apie 100 m nuo artimiausios sodybos. 

Riedulys savo paviršiumi beveik sutampa su jį supančios žemės lygiu. Ant akmens matomos „pėdos". Paskelbtas archeologijos paminklu.

Legenda
-------

Pasakojama, kad labai seniai ta vieta, kur buvęs akmuo, ėjo Dievas su angelu. Pamatęs juos netoli buvęs velnias pasivertė angelu ir priėjo prie jų. Dievas, negalėdamas atskirti tikrojo angelo ir apsimetėlio, paėmęs tris akmenis. Vieną pasilikęs sau, kitus du davęs angelui ir apsimetėliui. Visi trys sustojo ant akmens. Tada Dievas liepęs akmenis mesti upėn ir pasakęs: kurio mestasis kris vandenin, tas ir bus velnias. Visi trys sviedė akmenis, Dievo ir angelo akmenys lėkė dangun, o velnio – upėn. Taip paaiškėjo kuris velniais, o vietoje ant akmens, kur trys stovėjo, liko įspaustos pėdos. Prie šio akmens, pasakojama, vietinis žmogus buvo radęs Perkūno kirvelį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 5623 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Apie Pakriaunio akmenį
| **Antanas Gorskis (1800)** |
| --- |
| Gorskiai |
| Herbas „Nalenčas" |
| Herbas „Nalenčas" |
|  |
| Gimė | apie 1790 m. |
| Mirė | 1848 m. sausio 25 d. (~58 metai)Šaukėnai |
| Palaidotas (-a) | Šaukėnuose |
| Tėvas | Fortūnatas Gorskis |
| Motina | Brigita Zabielaitė |
| Sutuoktinis (-ė) | Kazimiera Gorskytė |
| Vaikai | Ignotas Gorskis |

**Antanas Gorskis** (lenk. *Antoni Gorski*, apie 1790 m. – 1848 m. sausio 25 d.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos didikas.

Giminė
------

Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Fortūnatas Gorskis, motina – Brigita Zabielaitė. Brolis Mykolas Gorskis.

Santuoka
Apie 1830 m. susituokė su pussesere, dėdės Stanislovo Augusto Gorskio dukra Kazimiera Gorskyte (g. apie 1790 m.). Jai tai buvo trečioji santuoka: 1812 m. sausio 1 d. Žaiginyje ištekėjo už Antano Žukovskio, o apie 1815 m.  – už grafo Stanislovo Tiškevičiaus.

Vaikai
* Ignotas Gorskis (lenk. *Ignacy Gorski*, gimė apie 1830 m.)

Veikla
------

Šiaulių pavieto bajorų teismo pirmininkas. Šiaulių pavieto pakamaris.

Valdos
------

Šaukėnų dvarininkas.

Nuorodos
--------

* Antoni Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
**Antanas Garbauskas** (1932 m. rugpjūčio 5 d. Skapiškis – 2008 m. gruodžio 11 d. Vilnius, palaidotas Antakalnio kapinėse) – Lietuvos dailininkas vitražistas, restauratorius, pedagogas.

Biografija
----------

Baigė Panevėžio berniukų gimnaziją, 1958 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojas Algimantas Stoškus.

1958–1960 m. Vilniaus vaikų dailės mokyklos mokytojas ir direktorius. Nuo 1960 m. M. K. Čiurlionio menų mokyklos dėstytojas, 1960–1993 m. vadovavo šios mokyklos Dailės skyriui, jo steigėjas. 1970–1980 m. Paminklų restauravimo valdybos (1975–1990 m. Respublikinis kultūros paminklų restauravimo trestas) vitražo restauravimo dirbtuvių, įsteigtų 1971 m. jo iniciatyva, dailininkas restauratorius.

Kūryba
------

1970–1980 m. atkūrė vitražus Šv. Jonų bažnyčioje Vilniuje. Sukūrė plonastiklių ir storastiklių vitražų Lietuvos ir užsienio šalių bažnyčių, visuomeninių pastatų interjerams. Vitražai siužetiniai, ornamentiniai, kontrastingų ryškių spalvų, kartais subtilių pustonių. Nuo 1957 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje.

Darbai
------

* Į šviesią ateitį 1963 m. Nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka
* Šventieji 1973 m. Rietavas
* Evangelistai 1977 m. Inturkė
* Kristijono Donelaičio muziejus, Tolminkiemis, 1979 m.
* Kristijonas Donelaitis. „Metai" 1985 m. Maironio lietuvių literatūros muziejus, Kaunas
* Žydėjimas 1987 m. Uliūnai
* Kryžių Lietuva 1988 m. Vilniaus Šv. Onos bažnyčia
* Vitražas koplyčioje, Vasario 16-osios gimnazija, Hiutenfeldas, 1993 m.
* Šv. Šeima ir Prisikėlimas, abu 1995 m. Sintautai

Įvertinimas
-----------

* 1996 m. I laipsnio Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino medalis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Neringa Markauskaitė. *Antanas Garbauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 416 psl.
**Pranas Čepėnas** (1899 m. balandžio 4 d. Veleikiai, Utenos apskr. – 1980 m. spalio 3 d. Vorčesteris, Masačiusetso valstija, JAV, 1998 m. palaikai perlaidoti Kauno Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos istorikas ir enciklopedininkas.

Biografija
----------

Brolis Juozapas Čepėnas. Žmona Albina Sirutytė-Čepėnienė, duktė – JAV mokslininkė Ina Čepėnaitė-Užgirienė. 1926 m. baigė Lietuvos universitetą, diplomą 1940 m. gavo Vilniaus universitete. Studijuodamas buvo „Studentų socialistų aušrininkų draugijos" veikėjas. Kaip atentato prieš A. Voldemarą dalyvis 1929 m. gegužės mėn. suimtas, kalintas, 1930 m. lapkričio mėn. paleistas. 1931–1940 m. Lietuviškosios enciklopedijos redakcijos sekretorius, 1940–1944 m. vienas redaktorių. Nuo 1940 m. dėstė Vilniaus universitete.

1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1945–1949 m. dėstė Pabaltijo universitete Hamburge, Pineberge prie Hamburgo. 1949 m. persikėlė į JAV. Dirbo Čikagos fabrikuose. 1953–1967 m. vienas Lietuvių enciklopedijos redaktorių ir autorių, vienas suredagavo aštuonis, su kitais – septynis jos tomus. Suredagavo K. Musteikio (1970 m.), V. Poželos (1971 m.) atsiminimus, K. Ališausko knygą „Kovos dėl Lietuvos nepriklausomybės. 1918-1920" (1972 m.)..

Bibliografija
-------------

* Naujųjų laikų Lietuvos istorija, 2 t. 1977-1986 m. jos fotografuotinis leidimas 1992 m. išspausdintas Vilniuje
* Tarptautinių žodžių žodynas, su A. Sirutytė-Čepėniene 1936 m.
* Lietuvos universitetas. 1579-1803-1922, 1972 m. redaktorius ir vienas autorių

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Vasiliauskienė. *Pranas Čepėnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 305 psl.