recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pirmojo pasaulinio karo ginkluotasis traleris, HMT *Swansea Castle*
Antrojo pasaulinio karo ginkluotasis traleris, HMT *Lancer*

**Ginkluotasis traleris** (angl. *naval trawler*) – žvejybinis traleris, pritaikytas karinio laivyno poreikio. Tokie traleriai buvo plačiai naudojami Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų metais. Tai būdavo žvejybiniai traleriai, karo metu mobilizuoti ir apginkluoti, arba laivai, statyti kariniam laivynui, bet numatyti karui pasibaigus parduoti žvejams, todėl žvejybinių tralerių konstrukcijos.

Žvejybiniai traleriai lengvai pritaikomi karo reikalams, nes jie būna tvirtos konstrukcijos, kad galėtų traukti sunkius tinklus bet kokiais orais, turi didelius tuščius denius:

* Toks traleris, pakeitus žvejybinius tralus minų tralais, tampa minų traleriu.
* Denyje įrengus giluminių bombų stovus ir 76–105 mm patranką, dugne – sonarą, traleris tampa priešpovandeniniu laivu.

Ginkluotus tralerius karo metais naudojo ir žvejybinių laivų gynybai nuo priešo povandeninių laivų bei lėktuvų.

Patys mažiausi žvejybiniai traleriai dažnai būdavo perdaromi į išminavimo plūdurininkus (angl. *danlayer*).

Istorija
--------

### D. Britanija

Karališkasis laivynas užsakė pastatyti nemažai ginkluotųjų tralerių pagal Admiraliteto techninius reikalavimus. Laivų statyklos (pvz. *Smiths Dock Company*), kurios statė žvejybinius tralerius, lengvai įsisavindavo ginkluotųjų tralerių statymą. Pasibaigus karui karinis laivynas šiuos specialios statybos ginkluotus tralerius galėjo parduoti žvejybos kompanijoms.

Karo metu nemažai ginkluotų tralerių buvo nuskandinti, pvz. HMT „Amethyst" ir HMT „Force".

### Prancūzija

Prancūzijos karinis laivynas irgi naudojo rekvizuotus žvejybinius tralerius. Antrojo pasaulinio karo metais 480 žvejybinių tralerių tapo pagalbiniais minų traleriais, o dar 60 – pagalbiniais patruliniais laivais.

### JAV

JAV labiau stengėsi naudoti ne perdarytus kariniam naudojimui civilius laivus, o specialios statybos karo laivus. Tačiau pirmaisiais Antrojo pasaulinio karo mėnesiais, labai trūkstant kranto apsaugos ir priešpovandeninių laivų, dalis reikalingų mažų pagalbinių laivų buvo gauti apginklavus civilinius tralerius:

* 20 tralerių plieniniais korpusais ir daugiau kaip 40 tralerių mediniais korpusais tapo pagalbiniais minų traleriais (žymė AM). Šie ginkluotieji traleriai buvo naudojami tik kranto juostoje, o ne puolamuosiuose veiksmuose ar karavanų palydose.
* Dar 70 tunų kliperių tapo minų traleriais su žyme AMC.
* 10 – uostų patruliniais laivais (YP).
* 50 – kranto transportiniais laivais (APC).

Nuorodos
--------

1. ↑  Conway p279
2. ↑  Conway p152

* Conway : Conways All the Worlds Fighting Ships 1922–1946 (1980) ISBN 0-85177-146-7
* Lund, Paul and Ludlam, Harry (1971) The Trawlers go to War ISBN 978-0-572-00768-3
* Lund, Paul and Ludlam, Harry (1978) Out Sweeps! – The Story of the Minesweepers in World War II. New English Library Ltd ISBN 978-0-450-04468-7
* McKee, Alexander (1973) The Coal-Scuttle Brigade : The splendid, dramatic story of the Channel convoys. New English Library ASIN B000RTAX2Y
*Šis straipsnis apie miestelį. Apie salą skaitykite straipsnyje Alofis (sala).*

| Alofis*Alofi* |
| --- |
| *Gatvė Alofyje* |
|  |
| 19°03′30″ p. pl. 169°52′30″ r. ilg.﻿ / ﻿19.05833°š. pl. 169.87500°r. ilg.﻿ / 19.05833; 169.87500﻿ (Alofis)Koordinatės: 19°03′30″ p. pl. 169°52′30″ r. ilg.﻿ / ﻿19.05833°š. pl. 169.87500°r. ilg.﻿ / 19.05833; 169.87500﻿ (Alofis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-11) |
|  |
| **Valstybė** |  Naujoji Zelandija |
| **Autonomija** |  Niujė |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 581  |
| **Plotas** | 46 km² |
| **Tankumas** (2006) | 13 žm./km² |
| **Altitudė** | 21 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Alofis |

**Alofis** (angl. *Alofi*) – miestelis Polinezijoje, Niuės salos, pavaldžios Naujajai Zelandijai, administracinis centras. Įsikūręs salos vakaruose, prie nedidelės Alofio įlankos. Yra uostas, per kurį išvežama kopra, bananai. Ties Alofiu yra vienintelis tarpas visą salą supančiame koraliniame rife.

Alofio administracinį centrą sudaro du kaimai: Šiaurės Alofis (147 gyv.) ir Pietų Alofis (434 gyv.). Pastarajame yra salos administracija. Yra keletas prekybos centrų, kelių krikščioniškų srovių bažnyčios, ligoninė, keli viešbučiai, Pietų Ramiojo vandenyno universitetas, regbio stadionas, žuvies perdirbimo gamykla. Į pietus nuo Alofio įsikūręs Niuės tarptautinis oro uostas.

2004 m. miestelį nusiaubė Hetos ciklonas, todėl nauji vyriausybės pastatai perkelti 3 km nuo kranto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Alofis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
| Bikūnų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Bikūnų piliakalnisBikūnų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°38′52.2″ š. pl. 25°45′15″ r. ilg.﻿ / ﻿55.647833°š. pl. 25.75417°r. ilg.﻿ / 55.647833; 25.75417Koordinatės: 55°38′52.2″ š. pl. 25°45′15″ r. ilg.﻿ / ﻿55.647833°š. pl. 25.75417°r. ilg.﻿ / 55.647833; 25.75417 |

 |
| Vieta | Utenos rajonas |
| Seniūnija | Sudeikių seniūnija |
| Aukštis | 12 m |
| Plotas | 50x22 |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1970 |
| Registro Nr. | AR1334 / A907 / 3610 |

**Bikūnų piliakalnis** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3610; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1334; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A907) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Bikūnų, Sudeikių seniūnija. Pasiekiamas keliu Sudeikiai – Bikūnai, 1 km neprivažiavus Bikūnų pasukus į dešinę pietų kryptimi staigiu kampu atsisukančiu naujai nutiestu keliuku, pavažiavus 400 m iki sodybos, nuo jos paėjus į pietryčius 900 m per krūmais apaugančius laukus – reikia pereiti aukštumą ir už jos eiti į mišku virstančius krūmynus - iš viso nuo žvyrkelio 1,2 km.

Piliakalnis
-----------

Bikūnų pirmasis piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 2,4 km į pietus nuo Bikūnų antrojo piliakalnio. Aikštelė ovali, pailga pietų kryptimi, 50x22 m dydžio. Šlaitai statūs, 10-12 m aukščio. 

Šlaituose rasta brūkšniuotos ir lygios keramikos. Piliakalnis labai apardytas arimų. Jis dirvonuoja, aikštelės centre auga 3 beržai.

Rytinėje papėdėje, 0,3 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai
-------

1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 1,5 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 710000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Armališkių piliakalnis 2,5 km | Bikūnų II piliakalnis 2,4 km | Gasių piliakalnis 11 km |  |
| Šeimyniškių piliakalnis 7,5 km |  | Lūžų piliakalnis 9 km |
| Užpalių piliakalnis 8 km | Šikšnių piliakalnis 2,3 km | Gutaučių piliakalnis 4 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 41 (Nr. 88)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.200
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.1993, p.62
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 214-215.
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 45.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Bikūnai I
|  |
| --- |
| **Sudano istorija** |
| Sudano priešistorė |
| Kermos karalystė |
| *Egiptas* (Nubijos vicekaralystė) |
| Kušo karalystė |
| *Aksumo imperija*, Nubai |
| Nobatija, Makurija, Alodija |
| *Osmanai*, Senaras |
| *Turkiyah* (1820-1884): |
| *Egipto ejaletas* > *Egipto chedivatas* |
| Mahdi valstybė (1884-1898) |
| *Sudano kondominiumas* (1899-1955) |
| Sudanas |
| **Istoriniai regionai** |
| Nubija, Darfūras, Kordofanas, *Bedžai* |

**Alodija** arba **Alva** buvo piečiausia iš trijų krikščioniškos Nubijos karalysčių. Kitos dvi buvo Nobatija ir Makurija šiaurėje.

Daug kas apie Alodija nežinoma, nepaisant tūkstančio metų istorijos, gan didelio geografinio dydžio ir įtakos. Kadangi buvo atlikta mažiau kasinėjimų, apie šiaurines karalystes žinoma daugiau nei apie Alodiją. Dauguma žinių apie krikščionišką Nubiją yra iš to meto Egipto šaltinių ir intensyvių kasinėjimų Žemutinėje Nubijoje prieš Asuano užtvankos statybą. Šie šaltiniai nepateikia daug duomenų apie Aukštutinę Nubiją. Kadangi Alodija buvo Sudano teritorijoje, kuris yra politiškai nestabilus, kasinėjimų neįmanoma atlikti. Keli literatūriniai kūriniai Etiopijos ortodoksų liturgijoje rodo etiopų valdžią ir duoklės mokėjimą jiems Aksumo ir atkurtos Saliamonidų dinastijos laikotarpiu. Dvynių imperatorių Ezanos ir Sezanos ir jų giminaičio Hadefano kampanijos, aprašytos etiopų kronikose, rodo Alodijos atsisakymą mokėti duoklę ir maištus. Alodiečiai padėdavo Bejano klajokliams, su kuriais Aksumas nuolat kariavo.

Alodijos kilmė nežinoma. Manoma, kad ji minima Nastaseno valdymo laikotarpio Meroės steloje, kur užsimenama apie *Alut*. Pirmas konkretus šaltinis yra Plinijus Vyresnysis, kuris Nubijos miestų sąraše mini *Alwa*. Vienas svarbiausių klausimų yra Meroės ir Alodijos karalysčių santykiai. Alodija buvo Meroės buvusių valdų centre. Ezanos Aksumiečio laikais Alodiją valdė nubai, ne kušitai.

Alodija atsivertė į krikščionybę VI a. Bizantijos imperatoriaus Justiniano I ir jo žmonos Teodoros atsiustų misionierių dėka. Monofizitų krikščioniška sekta klestėjo karalystėje labiau nei kitos sektos. P.L. Shennie teigia, kad iš antkapio galima teigti, kad Alodijos karalius Dovydas mirė 1015 m. Atrodo, kad vienu metu Alodija ir Makurija buvo sujungtos į vieną valstybę dėl dinastinių ryšių.

Ibn Hawqal yra svarbiausias išorinis šaltinis apie Alodiją. Jis teigė, kad Alodija turtingesnė ir didesnė už Makuriją, kad ji užėmė beveik visą sritį tarp Etiopijos ir Kordofano.

Alodija paskutinė iš Nubijos valstybių atsivertė į islamą. Alodiją sugriovė fundžiai XVI a. pradžioje. Iš archeologinių šaltinių sprendžiama, kad Alodija buvo nuosmukyje nuo XIII a. al-Harrani teigia, kad sostinė buvo perkelta į Vajulą, o mameliukų šaltiniai vėliau teigė, kad regioną valdo devyni valdovai.

Atrodo, kad Alodija išsaugojo savitumą net tapusi Senaro sultonato dalimi. Jos gyventojai buvo vadinami abdalabais ir sukilo prieš Adžibą Didįjį, įkūrė beveik autonomišką Dongolos karalystę, kuri išsilaikė keletą šimtmečių.

Išnašos
-------

1. ↑  Mohi El-Din Abdalla Zarroug *The Kingdom of Alwa* University of Calgary Press, 1991. pg. 7
2. ↑  P.L. Shinnie, *Ancient Nubia* (London: Kegan Paul International, 1996), p. 133.
| ***Ginklo sūnus*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Son of a Gun |
| Kilmės šalis |  Australija |
| Režisierius | Julius Avery |
| Scenaristas (-ai) | Julius Avery |
| Vaidina | Ewan McGregorAlicia Vikander |
| Metai | 2014 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 108 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Son of a Gun** (angl.  *Ginklo sūnus*) – 2014 m. Australijoje sukurtas trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Ewan McGregor – Brendonas Lynčas
* Brenton Thwaites – Dži Er
* Alicia Vikander – Taša
* Jacek Koman – Semas Lenoksas
* Matt Nable – Sterlo
* Tom Budge – Džošas
* Eddie Baroo – Mervas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Nuteistas pusei metų, Dži Er atsiduria kalėjime, kuriame tampa kitų kalinių seksualinių priekabių objektu. Kai padėtis atrodo be išeities, jį globoti imasi įtakingas kalinys Brendonas Lynčas, už tai pareikalaujantis paslaugos laisvėje.

Išėjęs į laisvę, Dži Er padeda Lynčui pabėgti ir tampa šio gaujos nariu. Kartu su vietiniu nusikaltėlių vadeiva Semu Lenoksu Lynčas planuoja apiplėšti aukso kasyklą ir kartu pasiima Dži Er. Pastarasis įsimyli Tašą, vieną iš Semo merginų, tačiau tokie santykiai jiems gresia rimtais nemalonumais ir po apiplėšimo jis nori su savo dalimi ir Taša pasprukti...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Alogeninė kaulų čiulpų transplantacija** – tokia kaulų čiulpų transplantacijos rūšis, kai perpilamos ne paties ligonio, bet kito donoro kamieninės kraujo ląstelės.

Atliekant alogeninę kaulų čiulpų transplantaciją, donoro kamieninės ląstelės turi būti genetiškai labai artimos ligoniui. Norint tai nustatyti, atliekami specialūs kraujo tyrimai, vadinami HLA tipavimu. Jei donoro ir ligonio genetinė informacija neatitinka, didesnė tikimybė, kad persodintos donoro ląstelės reaguos į ligonio organizmą kaip į svetimą, kurį reikią sunaikinti, prasideda transplantato prieš šeimininką reakcija. Gali prasidėti ir atvirkščias procesas – transplantato atmetimas, kai ligonio imuninė sistema pradeda naikinti persodintas ląsteles. Yra 25 % tikimybė, kad brolio ar sesers kamieninės ląstelės bus genetiškai identiškos.

Jei randamas donoras tarp seserų, brolių ar tėvų, tai **giminingo donoro** transplantacija, jei giminingas donoras nerandamas, tai donorų ieškoma kaulų čiulpų donorų registre arba persodinamos ne visiškai atitinkančios kamieninės ląstelės (**negiminingo donoro** transplantacija).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°31′59″š. pl. 22°59′11″r. ilg.﻿ / ﻿55.533133°š. pl. 22.986343°r. ilg.﻿ / 55.533133; 22.986343

|  |
| --- |
| **Gailių pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Gailių pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Gailių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Gailiai, Kelmės rajonas |
| **Direktorius(-ė)** | Albinas Urbonas |
| **Mokinių skaičius** | 90 |
| **Įkūrimo data** | 1924 m. |
| **Uždarymo data** | 2013 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 17 |

**Kelmės rajono Gailių pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Gailiuose (Kelmės raj.), Nepriklausomybės g. 24, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 190095839. Steigėjas Kelmės rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

2015 m.
Gailių apylinkėse pradžios mokykla įkurta 1924 m. Manoma, kad tai dvarininkų Stanislovo ir Stefanijos Mikševičių dvaro palivarke veikusi 3 skyrių Drupiškės pradžios mokykla. Mokytojavo dvaro savininko dukra E. Mikševičiūtė, mokėsi 40 mokinių. Aplinkiniuose kaimuose veikė ir Janapolio, Virtukų, Būdų, Baldegių, Kupriškių pradžios mokyklos. Pastaroji reorganizuota į septynmetę, vėliau į aštuonmetę mokyklą. Vadovavo Kadaravičius, J. Pocius, V. Ramonas, O. Sakavičienė, S. Sutkaitienė.

1975 m. mokyklai sudegus, moksleiviai lankė Liolių ir Lyduvėnų (Raseinių raj.) mokyklas. I–IV klasių mokiniai įsikūrė tuometinio Gailių tarybinio ūkio administraciniame pastate. Mokytojavo O. Dirmeikienė, Z. Jasulaitytė, D. Levickienė. 1982 m. pastatyta nauja pradinė mokykla. Augant mokinių skaičiui, Gailių tarybinio ūkio direktoriaus Z. Dirmeikio, rajono švietimo skyriaus bei būsimų mokinių tėvų pastangomis, 1988 m. rugsėjo 1 d. Gailiuose duris atvėrė nauja 216 vietų devynmetė mokykla, mokytojų kolektyvą sudarė 11 mokytojų, mokėsi 74 moksleiviai. Nuo 2000 m. buvo leidžiamas mokyklos laikraštukas „Žiburėlis". Mokykloje veikė muziejus, priešmokyklinio ugdymo grupė. 2013 m. rugpjūčio 30 d. mokykla uždaryta. Pastate yra įsikūrusi biblioteka.

Direktoriai
-----------

* 1988 m. R. Puidokas
* 1992 m. Antanas Kubilius
* 1994 m. Albinas Urbonas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šiaurės Vakarų regionas*Région du Nord-Ouest, Northwest Region* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kamerūno vėliava Kamerūnas |
| **Administracinis centras** | Bamenda |
| **Departamentų skaičius** | 7 |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 2 002 135 |
| **Plotas** | 17 812 km² |
| **Tankumas** (2005) | 112 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CM-NW |

**Šiaurės Vakarų regionas** (pranc. *Région du Nord-Ouest*, angl. *Northwest Region*) – administracinė teritorija vakarų Kamerūne. Ribojasi su Adamavos regionu rytuose, su Vakarų regionu pietuose, su Pietvakarių regionu pietvakariuose, su Nigerija šiaurėje. Administracinis centras – Bamenda.

Geografija
----------

Regiono paviršius kalnuotas, jį daugiausia užima vulkaninis masyvas, iškylantis iki 3011 m (Oku kalnas). Gausu kraterinių ežerų, jų tarpe pagarsėjęs Nioso ežeras. Svarbiausios upės – Menčumas, Nunas, Momas, Kumbis. Plyti drėgnosios savanos ir tropiniai miškai.

Gyventojai
----------

Regione gyvena tikarai, vidikumai, mogamai, fulbiai ir kt. Gyventojų dauguma yra krikščionys (daugiausia katalikai ir presbiterionai), bei musulmonai, kaimiškose vietovėse paplitęs sinkretizmas ir vietiniai tikėjimai.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Regionas padalintas į 7 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):

* Bojo departamentas (Fundongas)
* Bujo departamentas (Kumbas)
* Dongos–Mantungo departamentas (Nkambė)
* Menčumo departamentas (Vumas)
* Mezamo departamentas (Bamenda)
* Momo departamentas (Mbengvis)
* Ngo–Ketundžijos departamentas (Ndopas)

|  |  |
| --- | --- |
|  **Kamerūno regionai** |  |
| Adamava | Centrinis | Pakrantė | Pietūs | Pietvakariai | Rytai | Šiaurė | Šiaurės Vakarai | Tolimoji Šiaurė | Vakarai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Isidore Mvouba** |
| --- |
| Kongo ministras pirmininkas |
|  |
| Isidore Mvouba |
| Gimė | 1954 m. (~69 metai) |
| Kongo ministras pirmininkas |
| Ėjo pareigas | 2005 m. sausio 7 d. – 2009 m. rugsėjo 15 d. |
|  |
| Veikla | politikas |
| Partija | Kongo darbininkų partija |

**Isidore Mvouba** (g. 1954 m. Kindamba mieste, Kongo Pūlo regione) – Kongo politikas, 2005–2009 m. ėjęs šalies ministro pirmininko pareigas. Jis yra Kongo darbininkų partijos narys.

I. Mnouba gimė Kindamba mieste, Kongo Pūlo regione ir dirbo geležinkelių inžinieriu.

Mvouba padėjo rengti Denis Sassou-Nguesso prezidento kampaniją 2002 m. rinkimuose. Po jų jis pradėjo dirbti šalies transporto ir privatizacijos ministru nuo 2002 m. sausio 7 d. dirbančioje vyriausybėje. Taip pat jis buvo paskirtas ministru pirmininku, nors Kongo Respublikos konstitucija to ir neleidžia.
**Cecilia Salvai**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1993 m. gruodžio 3 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Pinerolas, Italija |
| Ūgis | 176 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Juventus FC |
| **Numeris** | 23 |
| **Pozicija** | gynėja |
| Jaunimo klubai |
| 20??–20?? | ???? |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2008–20092009–20122012–20132013–20162016–20172017– | CanaveseTorinoLuganoVeronaBresciaJuventus | 04 0(1)60 0(4)0? 0(?)54 0(5)19 0(0)68 0(1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2015–201620122013– | Italijos WU-19Italijos WU-20Italijos nacionalinė | 09 0(1)03 0(0)44 0(3) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. balandžio 20 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m. balandžio 20 d.. |

**Sesilija Salvai** (g. 1993 m. gruodžio 3 d.) – Italijos futbolininkė, gynėja. 

Atstovavo Italijos jaunimo rinktinėms ir nacionalinei moterų rinktinei.

Karjera
-------

Cecilia Salvai gimė 1993 m. gruodžio 2 d. Pinerolo mieste, Italijoje. Ji pradėjo žaisti futbolą ankstyvoje vaikystėje.

Profesionalią karjerą pradėjo 2008 m. „Canavese" klube (Italija), kuriame sužaidė ketverias rungtynes ir pelnė vieną įvartį. 

2009 m. persikėlė į Turiną ir pasirašė sutartį trims sezonams. „Torino" klube sužaidė 60 rungtynių ir įmušė 4 įvarčius.

2012 m. persikėlė į Šveicarijos „Rapid Lugano" klubą. Rungtyniavo vieną sezoną, o vėliau sugrįžo į Italiją.

2013 m. pasirašė sutartį su Verona. Klube rungtyniavo tris sezonus ir sužaidė 54 rungtynes bei įmušė 5 įvarčius.. 

2016–2017 m. rungtyniavo Brešijos klube, su šiuo klubu iškovojo Supertaurę.

Nuo 2017 m. atstovavo Juventus. Su šiuo klubu tapo daugkartine Italijos čempione, taurės ir supertaurės laimėtoja.

Rinktinės
---------

Debiutavo Italijos rinktinėje 2013 m.

Pasiekimai
----------

su Juventus
* **Čempionė**: 2017–2018, 2018–2019, 2019–2020, 2020–2021, 2021–2022 m.
* **Italijos futbolo taurė**: 2018–2019, 2021–2022 m.
* **Supercoppa Italiana femminile**: 2019, 2020, 2021 m

su Brešijos klubu
* **Supercoppa Italiana femminile**

**Nugalėtoja:** 2016 m.
su AGSM Verona
* **Čempionė**: 2014–2015 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  hotsoccergirls.com apie Cecilia Salvai

Nuorodos
--------

* JUVENTUS FC
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* soccerdonna
* soccerpunter
* Globalsportsarchive
| Isimangaliso šlapynių parkas |
| --- |
| Isimangaliso šlapynių parkas – vandenyno krantas Isimangaliso šlapynių parkas – vandenyno krantas |
| **Vieta:** | Pietų Afrikos Respublikos vėliava Pietų Afrikos Respublika (Kvazulu-Natalis) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Durbanas |
| 

Žemėlapis rodantis Isimangaliso šlapynių parkas vietą.Isimangaliso šlapynių parkas

  |
| **Koordinatės:** | 27°39′0″ p. pl. 32°34′0″ r. ilg.﻿ / ﻿27.65000°š. pl. 32.56667°r. ilg.﻿ / 27.65000; 32.56667Koordinatės: 27°39′0″ p. pl. 32°34′0″ r. ilg.﻿ / ﻿27.65000°š. pl. 32.56667°r. ilg.﻿ / 27.65000; 32.56667 |
| **Plotas:** | 3280 km² |
| **Įkurtas:** | 1895 m. |
| **Valdymas:** | Isimangaliso valdyba |
|  **Vikiteka:** | Isimangaliso šlapynių parkas |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 914 |

**Isimangaliso šlapynių parkas** (angl. *iSimangaliso Wetland Park*) – saugoma gamtos teritorija Pietų Afrikos Respublikos vakaruose, Kvazulu-Natalyje, driekiasi palei Indijos vandenyno pakrantę nuo Mozambiko sienos iki Šv. Liusijos ežero (estuarijos).

Įkurtas 1895 m. tsongų žemėse kaip Šv. Liusijos medžioklės rezervatas. 2007 m. pervadintas Isimangalisu (zulų kalba reiškia „kažkas nuostabaus, stebuklas"). Parko priekrantės saugomos Isimangaliso jūrinėje saugomoje teritorijoje. Kartu su keletu kitų saugomų teritorijų PAR ir Mozambike sudaro Ponta do Oro–Kosio įlankos transnacionalinę saugomą teritoriją. Nuo 1986 m. – Ramsaro konvencijos saugoma šlapynė, nuo 1999 m. – UNESCO pasaulio paveldo objektas.

Teritorijoje saugomos įvairios ekosistemos: koralų rifai, ilgi smėlio paplūdimiai, pakrančių kopos, ežerų ir pelkynų sistemos (Šv. Liusijos ežeras, Sibajo ežeras, Kosio įlanka, Folso įlanka), didžiuliai nendrynai ir papirusų sąžalynai, savanos. Dėl mozaikiško kraštovaizdžio būdingi vaizdingi reginiai, o dėl teritorijos padėties ties tropikų ir subtropikų sankirta susiklosčiusi didelė gamtinė įvairovė. Parko priekrantėse gausu delfinų, migruoja banginiai ir bangininiai rykliai, paplūdimiuose veisiasi jūriniai vėžliai. Ežerai ir šlapynės – svarbi vandens paukščių buveinė (peri gervės, pelikanai, gandrai, žuvėdros, žąsiniai paukščiai). Parke užfiksuota 521 paukščių rūšis, rasta 11 griežtai endeminių, 108 endeminių PAR ir 467 nykstančios PAR rūšys.

* Kelias pro Isimangaliso savanasKelias pro Isimangaliso savanas
* Hipopotamai Šv. Liusijos ežereHipopotamai Šv. Liusijos ežere
* Paplūdimys Vidalio kyšulyjePaplūdimys Vidalio kyšulyje
* Didysis garnys parkeDidysis garnys parke

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Transfrontier marine park a first". *Independent on line*
2. ↑  iSimangaliso Wetland Park, *UNESCO*
**Šiaurės kultūros fondas** (**ŠKF**, dan. *Nordisk Kulturfond*, far. *Norðurlendski Mentunargrunnurin*, gren. *Nunat Avannerliit Piorsarsimassutsimut Aningaasaateqarfiat*, isl. *Norræni menningarsjóðurinn*, norv. *Nordisk Kulturfond*, šved. *Nordiska Kulturfonden*, suom. *Pohjoismainen kulttuurirahasto*) – pagal Danijos Karalystės įstatymus įkurtas Europos šiaurės valstybių paramos fondas, turintis tikslą finansiškai paremti šių šalių kultūros sklaidą minėtame regione ir už jo ribų. Būstinė – Kopenhagoje.

ŠKF veikia pagal įprastus tokio tipo organizacijų principus. Konferencijų, koncertų, ekskursijų, parodų, švenčių ar kt. kultūrinių akcijų organizatoriai, norėdami gauti finansinę paramą, kreipiasi į ŠKF sekretoriatą. Atsiųstus projektų aprašymus įvertina ekspertai ir (teigiamo įvertinimo atveju) sekretoriato darbuotojai pateikia juos patvirtinti Fondo valdybai. Pastarąją sudaro kiekvienos šalies ir atskirų teritorijų atstovai: Danija – du, Islandija – du, Norvegija – du, Suomija – du, Švedija – du atstovai. Po vieną atstovą siunčia Alandų ir Farerų salos bei Grenlandija. Pirmininkas renkamas kas dveji metai, jis keičiamas rotaciniu principu. ŠKF fondo dydis kasmet paskirstomas panašaus dydžio pinigų suma (pvz.: 2013 m. buvo 28 618 000 Danijos kronų). Lėšų prašyti gali ir užsienio atstovai, visgi tame kultūros projekte turi dalyvauti bent trys Šiaurės valstybės.

Organizacija buvo įkurtas 1966 m. rugsėjo 1 d. Per ŠKF veikimo laikotarpį kelis kartus keitėsi įstatai, dabartinė redakcija numato daugiau dėmesio skirti šiom sritims: vaikų ir jaunimo kultūrinis ugdymas, projektų įvairovės skatinimas, Šiaurės regiono valstybių kalbų propagavimas ir kultūros plėtra retai apgyvendintose teritorijose. Fondas nefinansuoja techninės rangos pirkimų, statybinių išlaidų, individualų ir grupinį dalyvavimą renginiuose, dokumentinių ar fantastinių filmų gamybą, negrožinės literatūros vertimus bet kt. įstatuose nenumatytą veiklą. Tuo pačiu jis gali paremti ir kai kuriuos visuomenėje nevienareikšmiai priimamus projektus – pvz.: performansų kūrybą.

Išnašos
-------

1. ↑  [neveikianti nuoroda]

Šaltiniai
---------

* Šiaurės kultūros fondo internetinė svetainė
**Isiah Thomas**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1961 m. balandžio 30 d. (61 metai) |
| Gimimo vieta | Čikaga, Ilinojus, JAV |
| Ūgis | 1,85 m |
| Svoris | 82 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | Įžaidėjas |
| NBA naujokų birža |
| 1981 m. | 2 šaukimu,Detroit "Pistons" |
| Profesionalūs klubai |
| 1981-1994 | Detroit "Pistons" |  |
| Šalies rinktinė |
| 1979-1996 | Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |  |
|  |

**Isiah Thomas** (tikras vardas *Isiah Lord Thomas III*; g. 1961 m. balandžio 30 d. Čikagoje) – buvęs JAV krepšininkas ir treneris. Žaidžiant turėjo pravardę *Žudikas kūdikio veidu*. 1981–1994 m. žaidė Detroit Pistons. Būdamas 185 cm ūgio žaidė įžaidėjo pozicijoje.

Biografija
----------

Nuo 1979 iki 1981 Thomas mokėsi Indianos universitete, kur žaidė vadovaujant treneriui Bobby Knight. Paskutinius du studijų sezonus jiems pavyko laimėti NCAA čempionatą. Žaidžiant NBA jis buvo Magic Johnson šešėlyje. 1989 ir 1990 tapo NBA čempionu su Detroito komanda. 1990 m. buvo išrinktas NBA finalo naudingiausiu žaidėju.

1994 m. dėl traumų buvo priverstas nutraukti savo karjerą. Nuo to laiko iki 1998 m. jis buvo Toronto Raptors viceprezidentu. 2000 m. pakeitė Larry Bird Indiana Pacers vyr. trenerio pareigose, komandą treniravo iki 2003 m. 2003 m. pradėjo dirbti New York Knicks ir 2006–2008 m. buvo vyriausias komandos treneris. Po dviejų nesėkmingų sezonų buvo atleistas iš savo pareigų ir nuo to laiko treniruoja Floridos internacionalinio universiteto komandą.

NBA statistika
--------------

Per 979 NBA sužaistas rungtynes pelnė 18 822 taškų, perėmė 1 861 kamuolių. Vidutiniškai per rungtynes pelnė 19,2 taškų, atkovodavo po 3,6 kamuolius. Metimų žaidimo metu taiklumas – 45,2 %, baudos metimų taiklumas – 75,9 %.

### Nuorodos

* Apie Isiah Thomas

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RNBA 50 |
| --- |
|  |
| 
Kareem Abdul-Jabbar | Nate Archibald | Paul Arizin | Charles Barkley | Rick Barry | Elgin Baylor | Dave Bing | Larry Bird | Wilt Chamberlain | Bob Cousy | Dave Cowens | Billy Cunningham | Dave DeBusschere | Clyde Drexler | Julius Erving | Patrick Ewing | Walt Frazier | George Gervin | Hal Greer | John Havlicek | Elvin Hayes | Magic Johnson | Sam Jones | Michael Jordan | Jerry Lucas | Karl Malone | Moses Malone | Pete Maravich | Kevin McHale | George Mikan | Earl Monroe | Hakeem Olajuwon | Shaquille O'Neal | Robert Parish | Bob Pettit | Scottie Pippen | Willis Reed | Oscar Robertson | David Robinson | Bill Russell | Dolph Schayes | Bill Sharman | John Stockton | Isiah Thomas | Nate Thurmond | Wes Unseld | Bill Walton | Jerry West | Lenny Wilkens | James Worthy |

 |
Operatyvinis-taktinis raketų kompleksas Iskander
Iskander raketa
**Iskander** (NATO klasifikacijoje – *SS-26 Stone*, rus. *Искандер*) – operatyvinis-taktinis raketų kompleksas gaminamas Rusijoje, skirtas paleisti trumpo nuotolio, vienapakopėms raketoms.

Raketa – kvazibalistinė (angl. *quasiballistic missile*). Viso skrydžio metu raketa valdoma aerodinaminiais ir dujų dinaminiais vairais. Raketa gaminama naudojant stealth technologiją: mažas atspindžio paviršius, nėra išsikišančių elementų, padengta specialiu sluoksniu sumažinančiu aptinkamumą. Didesnę laiko atkarpą raketa skrieja plokščia trajektorija atmosferoje, atlikdamos klaidinančius manevrus. Raketos nusitaikymas – mišrus. Pirmoje ir vidurinėje skrydžio fazėje raketa nutaikoma inerciškuoju būdu, baigiamajame – optiniu.

2008 m. lapkričio 5 d. Rusijos federacijos prezidentas Dmitrijus Medvedevas metinėje kalboje pažadėjo, kad Rusija dislokuos Kaliningrado srityje raketinį kompleksą Iskander. Tokiu būdu Rusija planuoja neutralizuoti netoli savo sienų esantį naują pozicinį amerikietiškos sistemos PRG (**P**rieš**r**aketinė **g**ynyba) rajoną.

2013 m. gruodžio 15 d. vokiečių laikraštis „Bild", remdamasis šaltiniais saugumo tarnyboje pranešė, kad Rusija Kaliningrado srityje prie sienos su Lietuva dislokavo artimojo nuotolio raketas Iskander-M.

Variantai
---------

Iskander-E skriejimo nuotolis dislokuojant jas Karaliaučiaus srityje.
* Iskander-M (rus. *Искандер-M*) – kompleksas, skirtas Rusijos karinėms pajėgoms. Raketos skrydžio nuotolis – 400 km, krovinio masė – 480 kg.
* Iskander-K (rus. *Искандер-K*) – variantas su sparnuotosiomis raketomis, kurių skrydžio nuotolis – 500 km, krovinio masė – 480 kg.
* Iskander-E (rus. *Искандер-Э*) – eksportui skirtas variantas. Skrydžio nuotolis – 280 km, krovinio masė – 480 kg.

Charakteristikos
----------------

Gamintojas: Kolomnos KBM

* Raketos skrydžio nuotolis:
	+ didžiausias: 280 km (Iskander-E) ir 500 km (Iskander-K)
	+ minimalus: 50 km
* Taiklumas: 20 m
* Svoris (t):
* Nutaikymas: inercinis, su GPS\GLONASS nutaikymo galimybe, optinis
* Komplekso pakaba: visi varomi ratai
* Įgula: 3

Naudotojai
----------

* Armėnijos vėliava Armėnija – 25 paleidimo sistemos;
* Alžyro vėliava Alžyras – 48 paleidimo sistemos;
* Baltarusijos vėliava Baltarusija – 2022 m. gegužės mėn. Aleksandras Lukašenka pranešė, jog Baltarusija įsigis Iskander sistemų;
* Rusijos vėliava Rusija – apie 160 paleidimo sistemų.

Išnašos
-------

1. ↑  Rusija Kaliningrado srityje dislokuos raketas „Iskander"
2. ↑  Vokiečių žiniasklaida: Rusija Kaliningrado srityje dislokavo artimojo nuotolio raketas
3. ↑  Belarus buys Russian Iskander and S-400 missile systems to face NATO threat
4. ↑  Комплекс 9К720 Искандер - SS-26 STONE - Структура комплекса и хронология

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Iskander** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* SS-26 Stone (defense-update.com) Archyvuota kopija 2006-10-17 iš Wayback Machine projekto.
Islamic Texts Society|  |
| Pramonė | Leidyba |
| Įkurta | 1981 m. |
| Centrinė būstinė | Kembridžas,Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė |
| Produkcija | Islamas, fikhas, sufizmas |
| Tinklalapis | its.org.uk |

**Islamic Texts Society**, **ITS** (liet. *Islamo tekstų draugija*) – leidykla, įsikūrusi Kembridže, Anglijoje, leidžianti islamo tematinę literatūrą anglų kalba. ITS tikslas – pateikti knygų įvairiais islamo kultūros ir tikėjimo aspektais. Publikacijos apima ir naujausius šiuolaikinių autorių darbus, ir atnaujintų klasikų raštų leidimus, anksčiau neskelbtų rankraščių vertimus. Leidykla turi platintojų atstovus įvairiose pasaulio šalyse. Tarp žymiausių autorių pažymėtini Sejidas Hoseinas Nasras, Martinas Lingsas, Timotis Vinteras, Mohamadas Hašimas Kamalis, Erikas Ornsbis.

Leidyba
-------

1981 m. nedidelė grupė mokslo darbuotojų Anglijoje įkūrė Islamo tekstų draugiją (ITS), kad parengtų svarbių islamo kūrinių vertimus į anglų kalbą, skelbtų naujus darbus, susijusius su šiuolaikiniais islamo ir musulmonų gyvenimo klausimais. Vėliau ITS buvo įregistruota kaip švietimo labdaros organizacija Jungtinėje Karalystėje.

Pirmasis ITS parengtas leidinys buvo Martino Lingso „*Muhammad: His Life Based on the Earliest Sources*" 
(1983) – knyga, kuri laikoma geriausia islamo pranašo biografija anglų kalba. Beje, tai viena iš geriausių vieno tomo šio tipo biografijų (*al-sīra*), parašytų bet kuria kalba. Išraiškos tikslumas, subtili kalba ir išsamus įvykių išdėstymas pelnė knygai ilgalaikę vertę. Nuo to laiko ITS pradėjo vykdyti leidybos programą, pagal kurią išleista daug pripažintų darbų, anksčiau neprieinamų anglų kalba, įskaitant nepublikuotų rankraščių vertimus ir šiuolaikinių autorių kūrinius. 

Svarbus ITS siekis – pristatyti persų teologo Abu Hamido al-Gazalio  (1058–1111) kūrybinį palikimą plačiai anglakalbei skaitytojų auditorijai. Iki šiol Gazalio serijoje išleisti dvylika tomų, iš kurių du laimėjo Didžiosios Britanijos knygų dizaino ir gamybos apdovanojimus: „*Al-Ghazali on Invocations and Supplications*" (1991) ir „*Al-Ghazali on the Ninety-nine Beautiful Names of God*" (1993). Kita grupė leidinių yra plačiai visuomenei skirtos mokslinės monografijos iš žinomiausių musulmonų asmenybių serijos.

ITS publikuojami leidiniai patenka į septynias plačias kategorijas:

* Koranas, siros (*al-sīra*) ir hadisai
* Islamo teisė ir teismų praktika
* Gazalio serija
* Musulmonų asmenybių serija
* Islamo paveldo vertimai
* Monografijos apie dvasingumą ir sufizmą
* Bendrieji islamo kūriniai

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  Reclaiming the Islamic Intellectual Tradition: Islamic Texts Society and its Publications

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* A partial list of books published by ITS
* Full Catalogue
* WorldCat entry
RS Puppis, viena ryškiausių cefeidžių mūsų galaktikoje.   
(Hubble Space Telescope)
**Cefeidė** – kintamosios žvaigždės tipas, kuriam būdingas taisyklingas ir periodiškas ryškio (ir spektro) kitimas). Jų absoliutus ryškis priklauso nuo periodo. Todėl matuojant regimąjį ryškį (kuris priklauso nuo atstumo) galima nustatyti, kiek toli nuo stebėtojo yra toji cefeidė. Cefeidės tinka matuoti atstumams tiek iki mūsų galaktikos dalių, tiek ir iki kitų galaktikų, jei ten dar matyti atskiros žvaigždės ir yra cefeidžių.

Atstumas iki žvaigždės apytikriai įvertinamas pagal bandymais nustatytą formulę

{\displaystyle 5\ log\ d=V+4.42\ logP-3.43(B-V)+7.15}
kur *P* yra pulsavimo periodas, o *B* ir *V* Džonsono mėlynasis (angl. *Johnson blue*) ir regimasis ryškiai. Tuomet *d* yra atstumas iki žvaigždės.

Yra keletas cefeidžių tipų kurių ryškio priklausomybė nuo periodo šiek tiek skiriasi, bet nelabai daug ir šiuos tipus galima nustatyti.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  D. J. Majaess, D. G. Turner, D. J. Lane (2009). Characteristics of the Galaxy according to Cepheids. Monthly Notices of the Royal Astronomical Society, Volume 398, Issue 1, September 2009, Pages 263–270,  academic.oup.com
| **Hygrophorus camarophyllus** |
| --- |
| Juosvarudė guotė |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Guoteniniai  *( Hygrophoraceae)* |
| Gentis: | Guotė  *( Hygrophorus)* |
| Rūšis: | Juosvarudė guotė  *( Hygrophorus camarophyllus)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Juosvarudė guotė** (*Hygrophorus camarophyllus*) – guoteninių (*Hygrophoraceae*) šeimos, guočių (*Hygrophorus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Drėgni, žolėti, seni pušynai, eglynai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė iškili, netaisyklingai paplokščia, su gūbreliu, juosvai ruda.

Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė išauga iki 10 cm skersmens ir didesnė, mėsinga, paviršius matinis, plaušuotas, pilkai rudas, juosvai pilkai rudas. Lakšteliai rusvi, stori, pilki, pilkai kreminiai, silpnai nuaugtiniai. Kotas iki 10–12 cm ilgio ir 2–2,5 cm storio, kiek šviesesnės spalvos nei kepurėlė. Trama balta, stora, minkšta, be ypatingo kvapo, nekarti. Sporos 7–9×4–5 μm.

**Būdingi požymiai:** didžiausias guočių genties grybas.

Auga tarp samanų, sengirėse, kartais didesnėmis grupėmis (Viešvilės rezervate 2000 m. aptiktos dvi vietos, kuriose augo po 23 ir 33 vaisiakūnius). Valgoma. Saugoma.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 90 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Juostinio laiko vaizdavimas pasaulio žemėlapyje
**Juostinis laikas** - laikas, būdingas tai pačiai laiko juostai. Buvo įvestas norint išvengti skirtingų vietinių laikų tarp artimų vietovių. Tuo pačiu, jis neleido per daug nutolti nuo vietinio laiko. Iki XIX a. pabaigos buvo naudojamasi vietiniais laikais. Juostinis laikas įvestas 1884 metais Vašingtono tarptautinės konferencijos metu.

Kiekviena vietovė, nesanti viename dienovidinyje turi skirtingą laiką, o vietovės, esančios viename dienovidinyje turi tą patį juostinį laiką, pvz.: Lietuvos rytiniai ir vakariniai laikai skiriasi 23m, tačiau šiose vietovėse laikas sutampa.

Laiko skaičiavimas
------------------

Juostinis laiko skaičiavimo būdas pagrįstas sutartiniu Žemės rutulio paviršiaus dalijimu į 24 valandines juostas Centriniai juostų dienovidiniai vienas nuo kito nutolę tiksliai per 15° arba 1h, juostų ribos išilgai dienovidinių eina negyvenamose vietose (vandenynuose, jūrose, dykumose) o sausumoje jos vedamos palei valstybių sienas, dideles upes. Valandinių juostų centrinių dienovidinių geografinės ilgumos atitinka sveikąjį valandų skaičių, o ta juosta, kurios centru eina Grinvičo dienovidinis, laikoma **pagrindine** **(nuline)**.

Priimta, jog visoje tam tikros valandinės juostos teritorijoje laikas yra vienodas ir lygus pasaulinio koordinuoto laiko UTC ir juostinės pataisos, priklausančios nuo juostos padėties, sumai:

ZT= UTC + nh.

Čia n- valandinės juostos eilės numeris, skaičiuojant jas nuo nulinės juostos (n=0) rytų kryptimi. Nulinės valandinės juostos juostinis laikas atitinka pasaulinį koordinuotąjį laiką UTC. Prie šio laiko pridėjus 1h, gaunamas pirmosios valandinės juostos juostinis laikas, pridėjus 2h- antrosios juostos laikas. Didžioji dalis Lietuvos teritorijos (išskyrus vakarinį pakraštį, priklauso antrajai juostai (UTC+2).

Galima sakyti, kad Žemės rytų pusrutulyje juostinis laikas lenkia UTC laiką n valandomis, o vakarų pusrutulyje atsilieka 24-n valandomis, pvz.: JAV rytinėje pakrantėje juostinis laikas atsilieka nuo UTC 5 val. (UTC-5), o vakarinėje pakrantėje - 8 val. (UTC-8).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pilies kalnas prie Vakarinio Bugo upės
**Drohičino pilis** (lenk. *Zamek w Drohiczynie*) – pilis stovėjusi šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje, Drohičino valsčiuje, Drohičino mieste ant dešiniojo Vakarinio Bugo upės kranto. Šiuo metu ant pilies kalno išlikę tik nedideli pilies griuvėsių fragmentai.

Istorija
--------

Medinė gotikinio ir renesansinio architektūros stiliaus pilis buvo pastatyta XV a. amžiuje. Nėra tiksliai žinoma kas pilį pastatė ar Mazovijos kunigaikščiai ar Jogailaičiai. Iš pilies buvo valdomos Drohičino žemės. XVII a. pilyje veikė pilies teismas. Švedų tvano metu pilis buvo sugriauta. 1928 m. minint Lenkijos nepriklausomybės dešimtmetį ant kalno pastatytas obeliskas. 

* 
* 
* Vaizdas:Drohiczyn gora zamkowaXX.jpg

Literatūra
----------

* Tygodnik Ilustrowany Nr. 112, 1870 rok
* Białoruskie Zeszyty Historyczne, Nr. 12, 1999 r.
Monumento bokštas
**Nacionalinės Vėliavos Monumentas** (isp. *Monumento Nacional a la Bandera*) yra Argentinos mieste Rosarijuje. Sudaro kompleksas, pastatytas šalia Paranos upės kranto. Inauguruotas 1957 m. birželio 20 d. – Manuelio Belgrano mirties dieną. Žymi 1812 m. vasario 27 d. Manuelio Belgrano sukurtą ir pirmą kartą iškeltą Valstybinę Argentinos vėliavą, priešais dabartinį monumentą esančioje upės saloje.

Monumentą supantis parkas
Propilijus
Kompleksas užima 10 000 m² plotą. Sudaro statiniai iš Andų akmens. Architektai ir skulptoriai: Ángel Guido ir Alejandro Bustillo; José Fioravanti, Alfredo Bigatti ir Eduardo Barnes.

Monumentą sudaro 3 dalys: bokštas (70 m aukščio), Liaudies kiemas (*Patio Cívico*) ir Triumfo propilijus (*Propileo Triunfal*). Po propilijumi yra Amerikos žemyno vėliavų salė. Monumentą supa parkas.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nacionalinės vėliavos monumentas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Monumento svetainė Archyvuota kopija 2009-05-12 iš Wayback Machine projekto.
Juostinis pjūklas
Darbas su juostiniu pjūklu
**Juostinis pjūklas** – elektrinis medienos ir kitų medžiagų pjovimo įrankis. Pjaunama uždara lanksčia metaline juosta („žiedu") su galandomais dantimis viename krašte. Pjovimo juosta (geležtė) uždedama ant dviejų skriemulių, kuriuos suka elektros variklis. Atliekami tiesūs ir kreivi pjūviai. Kiekvienai medžiagai pagal jos kietumą nustatomas tinkamas pjovimo greitis. Galima pjauti norimu kampu. Pjaustant metalo ruošinius, naudojamas aušinamasis skystis. Gali būti stacionarios juostinės pjovimo staklės arba nešiojami lengvi įrankiai, tarp jų ir akumuliatoriniai (pvz. Makita, Milwaukee juostiniai pjūklai).

Istorija
--------

Juostinį pjūklą pirmą kartą 1809 m. Didžiojoje Britanijoje užpatentavo William Newberry. Tačiau naujas gaminys ilgai buvo nepraktiškas, nes tų laikų technologijos neleido pagaminti patikimų ir ilgaamžių pjovimo geležčių. Pastovus jų lenkimas dirbančiose staklėse ant skriemulių privesdavo prie juostos metalo ar suvirinimo siūlių trūkimo. Tik praėjus apie 40 metų ir patobulinus suvirinimo techniką bei pradėjus naudoti tinkamus plienų mišinius, Prancūzijoje *A. Perin & Company* sukūrė šiuolaikinę pjovimo juostą.

Pjovimo juostos
---------------

Pjovimo juostos medienai būna įvairių pločių. Siauri, 35-41 mm pločio, juostiniai pjūklai naudojami baldų pramonėje, smulkių detalių išpjaustymui, įvairiems stalių gaminiams. Siauresnėmis juostomis ruošiniuose išpjaunamos mažesnio spindulio kreivės, panašiai kaip ir siaurapjūklio geležtėmis, judančiomis stūmoklio principu. Platūs juostiniai pjūklai medienai būna iki 80-160 mm pločio. Platesnės juostos taikomos rąstų išilginiam pjovimui lentpjūvėse. Gali būti naudojami vertikalaus arba horizontalaus pjovimo pjūklai. Atskiri modeliai turi paverčiamą galvutę su geležte pjauti nuožambiems kampams iki 45°.

Gamintojai tiekia geležtes, kurios būna supakuotos į rites, arba suvirintas pagal užsakovų pageidaujamus ilgius. Pjūklo geležtės gaminamos iš aukštos kokybės anglinio plieno ar padidinto kietumo, legiruoto instrumentinio plieno, pasižyminčio ypatingu elastingumu ir atsparumu, todėl pjūklų dantys ilgiau išlieka aštrūs, retai lūžta. 

* Medienos plokštės pjovimas
* Sudėtingos formos gaminių išpjaustymas
* Šiuolaikinės pjovimo staklės
* Horizontalaus pjovimo staklės, 1925 m.
* Pjūklo geležtės

Literatūra
----------

* Duginske, Mark (1989). *The Bandsaw Handbook*. Sterling Publishing. ISBN 0-8069-6398-0.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juostinis pjūklas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Juostinių pjūklų gidas (*finewoodworking.com*)
* Juostinio pjūklo paruošimas darbui (*youtube.com*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Agriotes lineatus** |
| --- |
| Juostuotasis dirvasprakšis (Agriotes lineatus)Juostuotasis dirvasprakšis (*Agriotes lineatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Sprakšiniai  *( Elateroidea)* |
| Šeima: | Sprakšiai  *( Elateridae)* |
| Gentis: | *Agriotes*  *( Agriotes)* |
| Rūšis: | Juostuotasis dirvasprakšis  *( Agriotes lineatus)* |

 |
| Binomas |
| ***Agriotes lineatus***Linnaeus, 1767 |

**Juostuotasis dirvasprakšis** (*Agriotes lineatus*) – sprakšių (*Elateridae*) šeimos vabalas.

Vabalo kūnas pailgai ovalinis. 7–10 mm ilgio, nuo smėlio iki šviesiai rusvos spalvos. Visi sprakšiai turi būdingą savybę – apversti ant nugaros, jie vikriai šoka aukštyn ir apsiverčia: tai padaryti leidžia pilvelio esantis prieškrūtinio dyglys ir įdubimas krūtinėlės viduryje.

Gyvena pievose, laukuose, soduose ant skėtinių augalų, ėda augalų dalis. Dažniausiai sutinkamas gegužės – liepos mėnesiais.

Lervos vystosi 2–3 metus. Jos gali nugraužti augalų šaknis ir šakniagumbius. Lėliuke virsta dirvoje, jauni vabalai žiemoja sutrūnijusioje medienoje.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Lietuvoje gyvenantys sprakšiai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juostuotasis dirvasprakšis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Nadav Guedj  hebr. ‏נדב גדג'‏‎ |
|  
Nadav Guedj 2015 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1998 m. lapkričio 2 d. (24 metai)  Paryžius, Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| Kilmė | Netanija, Izraelio vėliava Izraelis |
| Žanrai | pop, R&B |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | 2014–dabar |

**Nadav Guedj** (hebr. ‏נדב גדג‏‎; g. 1998 m. lapkričio 2 d. Paryžiuje) – Prancūzijoje gimęs Izraelio dainininkas.

Biografija
----------

Nadav Guedj gimė 1998 metais Paryžiuje. Šiuo metu gyvena Netanijoje, vakarų Izraelyje. Savo pasirodymus Nadav pradėjo būdamas vos dešimties. 2014 metais pasirodė miuzikle „Mary Lou".

2015 m. vasarį Nadav laimėjo muzikinį projektą *Hakochav Haba* (*The Next Star*) ir pelnė garbę atstovauti šaliai Vienoje vykusiame 2015 m. „Eurovizijos" dainų konkurse. Kovo 12 dieną pristatyta konkursinė daina „Golden Boy" (liet. *Auksinis berniukas*). Kūrinio autorius – Doron Madalie, ruošęs 2008, 2010 ir 2013 metų Izraelio pasirodymus „Eurovizijoje". Tai pirmasis Izraelio kūrinys, konkurse skambėsiantis tik anglų kalba. „Auksinio berniuko" istorijoje pasakojama apie vaikiną, kuris savo sudaužytą širdį nusprendžia gydyti šokiais ir linksmybėmis. Dainos aranžuotėje persipina populiariosios, R&B ir Vidurio Rytų muzikos motyvai.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2015: *Golden Boy*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nadav Guedj** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina *Golden Boy*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Mei Feingold  *„Same Heart"*** |  **Izraelio atstovas Eurovizijoje**2015 | Po to:**Hovi Star  *„Made of Stars"*** |