recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Juodosios arbatos puodelis.
**Juodoji arbata** – arbatos rūšis, kurią gaminant oksidacijos procesas yra ilgesnis už kitas rūšis – žaliąją, baltąją ir Ulongą. Visos šios rūšys gaminamos iš kininio arbatmedžio krūmo lapų. Laikoma, kad juodoji arbata yra stipresnė ir joje yra daugiau kofeino nei kitų rūšių arbatoje. Tradiciškai naudojami du juodosios arbatos gamybos principai – iš smulkių ir iš stambių lapų.

Kinų kalbose juodosios arbatos pavadinimas reiškia „raudonąją arbatą", pagal jau padarytos arbatos spalvą. Terminu juodoji arbata vadinami arbatos lapeliai.

Žalioji arbata savo skonį išlaiko iki metų, o juodoji gali neprarasti savo skonio kelerius metus. Būtent dėl šios savybės juodoji arbata dažnai būdavo naudojama mainuose. O XIX a. buvo naudojama kaip *de facto* valiuta Mongolijoje, Tibete ir Sibire. Skaičiuojama, kad apie 90 % visos parduodamos arbatos vakarų pasaulyje sudaro juodosios arbatos pardavimas.

Grynoje juodojoje arbatoje yra nedidelis kiekis kalorijų, riebalų, natrio ir baltymų. Kai kurių rūšių juodojoje arbatoje yra mažiau nei 1 gramas angliavandenių. Visose kininio arbatmedžio arbatose yra daug fenolio, kuris yra antioksidantas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Centaurea nigra** |
| --- |
| Juodoji bajorė (*Centaurea nigra*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Bajorė  *( Centaurea)* |
| Rūšis: | Juodoji bajorė  *( Centaurea nigra)* |

 |

**Juodoji bajorė** (*Centaurea nigra*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, bajorių (*Centaurea*) genties daugiametis augalas. Paplitęs Vakarų Europoje, Pietų Europoje, Britų salose, pietų Skandinavijoje, kaip invazinė rūšis paplitusi JAV.

Augalo aukštis 20-80 cm, stiebas status, tvirtas. Lapai lacentiški, iki 25 cm ilgio, plaukuoti, įgaubti. Apatiniai lapai skiautėti. Žiedynas – juodas graižas su rausvais žiedeliais. Žydi liepos-rugsėjo mėnesiais.

Auga pievose.

Požymiai
*Centaurea nigra*

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juodoji bajorė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Vanna |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Ivana Ranilović-Vrdoljak |
| Dar žinoma | Vanna |
| Gimė | 1970 m. rugsėjo 1 d. (52 metai)  Koprivnica, Jugoslavijos vėliava Jugoslavija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1989–dabar |
| Svetainė | vanna-online.com |

**Ivana Ranilović-Vrdoljak** (g. 1970 m. rugsėjo 1 d. Koprivnicoje, Jugoslavijoje, dabartinėje Kroatijoje) – pop dainininkė iš Kroatijos. Ji taip pat žinoma sceniniu vardu ***Vanna***.

Biografija
----------

Nuo 10 metų dalyvavo įvairiuose nacionaliniuose vaikų ir jaunimo konkursuose. Lankė muzikos mokyklą Koprivnicoje. 1989 metais debiutavo *Zagrebfest* festivalyje, kiek vėliau buvo kroatų grupės Boa vokalistė.

Profesionalios dainininkės karjerą pradėjo 1992 m. Tais pačiais metais prisijungė prie Eurodance grupės Electro Team, kuri buvo ne tik jos narė, bet ir rašė dainas. Grupė laimėjo daug svarbių Kroatijos muzikos apdovanojimų. Be to, visi oficialūs grupės albumai tapo platininiais. Daina „Tek je 12 sati" tapo hitu ir tapo populiari visoje buvusioje Jugoslavijoje.

1997 metais Vanna paliko grupę ir pradėjo solinę karjerą bei įrašė savo pirmąjį albumą „I to sam ja". Trejus metus iš eilės (1999, 2000 ir 2001 m.) laimėjo muzikos festivalį *Zadarfest* (surengtas Zadare). Jos albumas „24 sata", išleistas 2000 metais, šalyje tapo auksiniu.

2000 m. Kroatijos nacionaliniame finale į Euroviziją *Dora* užėmė antrą vietą. Antrą kartą dalyvavo 2001 metais ir jame užėmė pirmą vietą. Netrukus po atrankos, dainininkė pagimdė dukrą Jana. Vanna atstovavo Kroatijai 2001 m. Eurovizijos konkurse Kopenhagoje ir jame su daina „Strings of My Heart" užėmė 10 vietą.

Po Eurovizijos, Vanna išleido koncertinį albumą „Vanna u Lisinskom" ir laimėjo Zadarfest konkursą su daina „Više nisi moj".

Vanna yra vedusi Andrija Vrdoljak (kroatų režisieriaus Antun Vrdoljak sūnus). Pora turi du vaikus (berniuką ir mergaitę). Šeima šiuo metu gyvena Zagrebe.

Diskografija
------------

* *Electro Team* (1992, su Electro Team)
* *Second To None* (1994, su Electro Team)
* *Anno Domini 1996* (1996, su Electro Team)
* *I to sam ja* (1997)
* *Ispod istog neba* (1998)
* *24 sata* (2000)
* *U Lisinskom* (2001)
* *Hrabra kao prije* (2003)
* *Ledeno doba* (2007)
* *Sjaj* (2010)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vanna (dainininkė)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2017-10-07 iš Wayback Machine projekto.

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Goran Karan  *„Kad zaspu anđeli"*** |  **Kroatijos atstovė Eurovizijoje**2001 | Po to:**Vesna Pisarović  *„Everything I Want"*** |
| Juodoji Volta |
| --- |
|  Juodoji Volta netoli Dedugu |
| **Ilgis** | 1160 km |
| **Baseino plotas** | ~140 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 263 m³/s |
| **Ištakos** | Aukštumos Burkina Fase |
| **Žiotys** | Voltos tvenkinys |
| **Šalys** | Burkina Fasas, Dramblio Kaulo Krantas, Gana |

**Juodoji Volta** (pranc. *Volta Noire*, angl. *Black Volta*) arba **Muhunas** (*Mouhoun*) – upė Vakarų Afrikoje; viena iš Voltą sudarančių upių. Prasideda pietvakarių Burkina Fase, aukštumose, netoli Bobo Diulaso. Aukštupyje teka į šiaurės rytus, lygiagrečiai Malio sienai. Ties Kuri kaimu upė daro didelę kilpą ir toliau teka į pietus, viename ruože sudaro Burkina Faso-Ganos, toliau – Ganos-Dramblio Kaulo Kranto sieną. Pačiame žemupyje pasuka į rytus ir teka Ganos teritorija. Įteka į Voltos tvenkinį, į kurį taip pat įteka Baltoji Volta.

Intakas – Suru (kairysis).

Voltos baseinas. Juodoji Volta pažymėta juodai
Juodosios Voltos vandens režimas labai nepastovus: upė vandeningiausia būna rugpjūčio-lapkričio laikotarpiu (maksimumas rugsėjį – 919 m³/s), o sausio-gegužės laikotarpiu ženkliai nusenka (~30 m³/s). Upė patvenkta Bui užtvanka.

Išnašos
-------

1. 1 2  *Black Volta River*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-03-20.
2. 1 2
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Vanuatu herbas |
|  |
| Informacija |
| Herbas nuo | 1980 m. |

**Vanuatu herbas** – vienas iš valstybės simbolių. Herbas buvo patvirtintas 1980 m. gavus nepriklausomybę, kai buvo sujungti anglų ir prancūzų valdomi Naujieji Hebridai. Herbe pavaizduotas melaneziečių karys rankoje laikantis ietį ir stovintis priešais ugnikalnį. Apatinėje herbo dalyje pavaizduotas nacionalisnis šalies devizas: „Long God yumi stanap" („Už Dievą mes stovime"). Už kario pavaizduota valstybinė Vanuatu emblema: du žali cikūnų lapai, už kurių – šerno iltys.

Cikūnų lapai simbolizuoja pasaulį, o šerno iltys – gerovę (Vanuatu šernas – turtų simbolis). Valstybinis šalies devizas buvo sugalvotas pirmojo Vanuatu Respublikos premjero, anglikonų kunigo Valterio Lini.

**Okeanijos valstybių herbai**

|  |
| --- |
| Australija · Fidžis · Kiribatis · Maršalo Salos · Mikronezija · Nauru · Naujoji Zelandija · Palau · Papua Naujoji Gvinėja · Samoa · Saliamono Salos · Tonga · Tuvalu · Vanuatu
Amerikos Samoa · Guamas · Kuko Salos · Marianos Šiaurinės Salos · Naujoji Kaledonija · Niujė · Norfolkas · Pitkernas · Prancūzijos Polinezija · Tokelau · Volisas ir Futūna |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
*Kitos reikšmės – Vantinis tiltas (reikšmės).*
Koordinatės: 56°57′04″ š. pl. 24°05′43″ r. ilg.﻿ / ﻿56.95111°š. pl. 24.09528°r. ilg.﻿ / 56.95111; 24.09528

| Vantinis tiltasVanšu tilts |
| --- |
|  |
| **Vieta** | Ryga, Latvija Latvija |
| **Kerta** | Dauguva |
| **Ilgis** | 595 m |
| **Plotis** | 28,5 m |
| **Pastatytas** | 1981 m. |
| **Konstrukcija** | vantinis tiltas |

**Vantinis tiltas** (latv. *Vanšu tilts*), anksčiau vadintas *Gorkio tiltu* (latv.  *Gorkija tilts*) – vantinis tiltas per Dauguvą Rygoje, Latvijoje. Statinys sujungia Valdemaro (kairiajame krante) ir Kalnciemo gatves (dešiniajame krante). Pastatytas 1976-1981 m. Tuo metu tai buvo trečiasis tokios konstrukcijos tiltas Sovietų Sąjungoje.

Duomenys
--------

Vantinis tiltas pasirinktas kaip mažiausiai trukdantis laivybai Dauguvoje. Ant tilto vyksta dvipusis automobilių ir troleibusų judėjimas keturiomis eismo juostomis, įrengti du šaligatviai pėstiesiems. Tai vieno pilono tiltas su pagrindiniu 312 m ilgio tarpatramiu. Kairiakrantis tarpatramis – 89,4 m, dešiniakrantė estakada – 87,5 m + 64,6 m. Tilto ilgis virš vandens – 595 m, o su estakada – 718 m. Bendras tilto plotis – 28,5 m, pilono aukštis – 109 m.

2012 m. Rygos dūma priėmė sprendimą saugoti tiltą visą parą dėl padažnėjusio chuliganų ir savižudžių laipiojimo ant tilto vantų, be to bandoma imtis kitų apsaugos priemonių, pvz. vantų apraizgymo spygliuota viela ir pan.

Galerija
--------

* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑   Vantinio tilto apsauga

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vantinis tiltas (Ryga)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vantinis tiltas – latvių pasididžiavimas[neveikianti nuoroda]
Toei Animation Co. Ltd  
 東映アニメーション株式会社| Forma | Korporacija |
| Įkurta | 1948 m. sausio 23 d.1998 m. birželio 12 d. |
| Centrinė būstinė | Nerima, Tokijas, Japonija |
| Svarbiausi darbuotojai | Tsutomu Tomari (pirmininkas)Hiroshi Takahashi (prezidentas) |
| Produkcija | Anime |
| Savininkas (-ai) | Toei Company, Ltd. (32 %)TV Asahi Corporation (14,29 %)Fuji Television Network, Inc. (7,14 %) |
| Tinklalapis | www.toei-anim.co.jpwww.toei-anim.com |

**Toei Animation Co. Ltd.** (jap. 東映アニメーション株式会社 = *Tōei Animēshon Kabushiki-gaisha*) – Japonijos animacijos studija, valdoma „Toei Company" korporacijos. 

Studijos talismanas yra katinas Pero iš 1969 m. kompanijos filmo apie Batuotą katiną.

Istorija
--------

Įkurta 1948 m. kaip „Japan Animated Films" (日本動画映画). Ją 1956 m. įsigijo „Toei Company". Per savo gyvavimo metus studija išleido daugybę animacinių TV serialų, filmų, adaptavo daugumą plačiai žinomų japoniškų komiksų į animacinius serialus, kaip, pvz. „*Dragon Ball*". Tokie žymūs animatoriai, kaip Hayao Miyazaki, Isao Takahata, Leiji Matsumoto ir Yoichi Kotabe praeity dirbo šioje kompanijoje. Iki 1998 m. kompanija Japonijoje buvo žinoma **Toei Doga** (東映動画株式会社 *Tōei Dōga Kabushiki-gaisha*) vardu; *dōga* iš japonų k. išvertus reiškia 'animacija'. Šis terminas buvo plačiai naudojamas iki XX a. 8-to dešimtmečio.
Koordinatės: 56°06′49″š. pl. 24°02′34″r. ilg.﻿ / ﻿56.1135°š. pl. 24.0428°r. ilg.﻿ / 56.1135; 24.0428

**Linkuvos socialinės globos namai** – socialinės globos įstaiga 5 km į šiaurės rytus nuo Linkuvos, Linkavičių kaimo rytuose (Pakruojo rajono savivaldybė), Linkavičių k. 1. Įmonės kodas – 190794554. Įstaigos tikslas – sudaryti sąlygas asmeniui išlaikyti ir ugdyti gebėjimus spręsti savo socialines problemas, įveikti socialinę atskirtį; paslaugų visuma, kurių pagalba asmeniui suteikiamas socialinis saugumas, ugdomi gebėjimai patiems keistis ir tobulėti.

Istorija
--------

Šių namų istorija siekia 1940 m. kada čia buvo įkurti Linkuvos invalidų namai. Vėliau tai buvo Linkuvos psichoneurologinis internatas, kuriame gyveno psichinę negalią turintys žmonės, dažniausiai jau praėję gydymo kursą psichiatrijos ligoninėse, dar vėliau įstaiga tapo Linkuvos pensionatu, galiausiai – Linkuvos socialinės globos namais.

Gyventojai
----------

Namuose gyvena 300 gyventojų, dirba 150 darbuotojų. 1959 ir 1970 m. gyventojų surašymuose šių globos namų gyventojai buvo apskaityti atskirai nuo kitų rajono gyvenviečių.

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1959 m. ir 1970 m.** |
| **1959 m.sur.** | **1970 m.sur.** |
| 98 | 371 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Linkuvos socialinės globos namai. Vz.lt (tikrinta 2023-07-09).
2. ↑  Linkuvos socialinės globos namai. Geraprieziura.lt (tikrinta 2023-07-09).
3. ↑  Linkavičiai. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2023-07-09).
4. ↑  Linkuvos socialinės globos namuose švenčiamas šių namų gyventojos 100 metų jubiliejus. 2013-04-12, 15min.lt (tikrinta 2023-07-09).
5. ↑  Linkuvos socialinės globos namai. Lrimones.lt (tikrinta 2023-07-09).
6. ↑  *Lietuvos TSR kaimo gyvenamosios vietovės 1959 ir 1970 metais (Visasąjunginių gyventojų surašymų duomenys)*. Vilnius: Centrinė statistikos valdyba prie Lietuvos TSR Ministrų tarybos, 1974.
7. ↑  *Lietuvos TSR kaimo gyvenamosios vietovės 1959 ir 1970 metais (Visasąjunginių gyventojų surašymų duomenys)*. Vilnius: Centrinė statistikos valdyba prie Lietuvos TSR Ministrų tarybos, 1974.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| Tofua |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Tonga Tonga |
|  |
| Aukštis | 507 m |
|  |
| Tipas | vulkaninė kaldera |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 1960 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 19°45′0″ p. pl. 175°04′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.75000°š. pl. 175.06667°r. ilg.﻿ / 19.75000; 175.06667Koordinatės: 19°45′0″ p. pl. 175°04′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.75000°š. pl. 175.06667°r. ilg.﻿ / 19.75000; 175.06667 |

**Tofua** – vulkaninė sala ir joje esantis ugnikalnis Tongoje, Ha'apai salų grupėje, 26 km į šiaurės rytus nuo Kotu salos, 155 km į šiaurę nuo Tongatapu.

Salą sudaro Tofua ugnikalnio (aukštis 507 m) kaldera. Salos skersmuo 8 km. Krateryje (20 m virš jūros lygio) yra ežeras. Visu metus ežero vandens temperatūra laikos apie 25 °C. Salos plotas 55,63 km². Tofua saloje gyvena 5 gyventojai, kurie augina svaigiuosius pipirus eksportavimui į Tongatapu.

Salą 1774 m. (ugnikalnio išsiveržimo metu) atrado kapitonas Džeimsas Kukas. Užfiksuoti ugnikalnio išsiveržimai: 1774, 1792, 1854, 1885, 1906, 1958 m. Ir šiuo metu ugnikalnis aktyvus. 1789 m. netoli Tofua įvyko laivo „Bounty" maištas.

Nuorodos
--------

* Tongos ugnikalniai
* Nuotraukos Archyvuota kopija 2006-05-16 iš Wayback Machine projekto.
| Čivitanova Markėit. *Comune di Civitanova Marche* |
| --- |
| '**Palazzo Cesarini-Sforza*, dabar rotušė, su Kalėdų dekoracijomis*** |
|  |
| 

Čivitanova MarkėČivitanova Markė

43°18′0″ š. pl. 13°27′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.30000°š. pl. 13.45000°r. ilg.﻿ / 43.30000; 13.45000﻿ (Čivitanova Markė)Koordinatės: 43°18′0″ š. pl. 13°27′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.30000°š. pl. 13.45000°r. ilg.﻿ / 43.30000; 13.45000﻿ (Čivitanova Markė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Markė |
| **Provincija** | Maceratos provincija |
|  |
| **Meras** | Massimo Mobili |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 40 816  |
| **Plotas** | 45,80 km² |
| **Tankumas** (2010) | 891 žm./km² |
| **Altitudė** | 3 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 62012 |
| **Tel. kodas** | 0733 |
| **Tinklalapis** | www.comune.civitanova.mc.it |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Maronė |

**Čivitanova Markė** (it. *Civitanova Marche*) – miestas Italijoje, Markėje, Maceratos provincijoje apie 40 km į pietryčius nuo Ankonos, apie 25 km į rytus nuo Mačeratos.

Istorija
--------

Čivitanova Markės pajūris
Miestą pičėnai tikriausiai įkūrė VIII a. pr. m. e. kaip *Cluana* Čienčio upės žiotyse. Romėnai jį užėmė 268 m. pr. m. e. ir 50 m. e. m. įkūrė *Cluentis Vicus* ant kalvos prie jūros. Per barbarų invaziją vizigotai sugriovė senąjį pičėnų miestą, o jo gyventojai prisiglaudė romėniškame.

Viduramžiais miestą valdė Aldonesi, da Varano, Malatesta, Sforcos ir Viskončiai. 1440 m. valdant Francesco Sforza buvo pastatytos miesto sienos ir tvirtovė, sauganti uostą. Miestą nuniokojus turkų piratams, vidiniams nesutarimams ir marui, Čivitanova Markė pradėjo smukti nuo XVI a. 1551 m. popiežius Julijus III atidavė miestą Cezarini šeimai. Popiežius Sikstas V suteikė jiems kunigaikščių titulą, o jie išplėtė miestą, pastatė naujas sienas, rūmus ir kelius. 1782 m. mieste gyveno 6057 žmonės.

Po Italijos suvienijimo Porto Čivitanova and Čivitanova Alta tapo vienu miestu 1938 m. Dabar tai populiarus pajūrio kurortas.

Gyventojų skaičiaus kaita
-------------------------

Miestai partneriai
------------------

Miestai, su kuriais Čivitanova Markė yra užmezgusi partnerystės ryšius:

* Italija Esinė, Italija (nuo 1989 m.)
* Kroatija Šibenikas, Kroatija (nuo 2002 m.)
* Argentina San Martinas, Argentina (nuo 1990 m.)
* Lenkija Skavina, Lenkija (nuo 2005 m.)

Išnašos
-------

1. ↑  „*Civitanova Marche - Twin Towns*". © 2008 Comune di CIVITANOVA MARCHE - Piazza XX Settembre n.93 - 62012 - Civitanova Marche (MC). Nuoroda tikrinta 2008-12-04.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Carduelis cannabina** |
| --- |
| Čivylis (Carduelis cannabina)Čivylis (*Carduelis cannabina*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Kikiliniai  *( Fringillidae)* |
| Gentis: | *Carduelis*  *( Carduelis)* |
| Rūšis: | Čivylis  *( Carduelis cannabina)* |

 |
| Binomas |
| ***Carduelis cannabina***Linnaeus, 1758 |

**Čivylis** (*Carduelis cannabina*) – kikilinių (*Fringillidae*) šeimos paukštis.

Patino kakta ir viršugalvis raudoni; pakaušis, galvos ir kaklo šonai pilki, rusvo atspalvio. Nugarinė dalis rusvai ruda, antuodegis balsvas, rudai dėmėtas. Gerklė balsva, pagurklis ir krūtinė kraujo spalvos. Pilvas šviesiai rusvas, pauodegys baltas. Vairuojamosios ir plasnojamosios plunksnos rudai juodos su šviesiais kraštais. Snapas ir kojos rudi. Patelė be raudonos spalvos. Galva pilkai rusva, išilgai dryžuota, nugara dėmėta. Pilvinė kūno pusė rusvai pilka, išilgai dėmėta. Rudenį patino apdaro raudoną spalvą slepia rusvi plunksnų kraštai. Jaunikliai panašūs į patelę, tik kiek šviesesnės spalvos.

Lietuvoje dažnas, neretai žiemoja. Gyvena gyvatvorėse, miškų pakraščiuose, taip pat parkuose, soduose. Lizdą susikrauna iš sausų žolių stiebelių bei šaknelių, 0,5-1 m aukštyje. Deda 5-6 kiaušinius, išmargintus tamsiomis dėmelėmis. Nuo balandžio iki rugsėjo mėn. Išveda dvi vadas. Jaunikliai lizdą palieka po 14 dienų. Minta įvairiomis sėklomis, kartais vabzdžiais.

Čivylis (*Carduelis cannabina*)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Čivylis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Paropamizas** – kalnų sistema šiaurės vakarų Afganistane, šiaurinės priekalnės (Badchyzas, Karabilis) patenka į Turkmėnistano teritoriją; Irano kalnyno rytinė dalis. Ilgis iš vakarų į rytus 600 km, plotis iki 250 km. Būdingas aukštis 3000–3500 m, tik Hisaro kalnagūbryje iškyla iki 4565 m.

Kalnai sudaryti daugiausia iš granito ir gneiso. Pagrindiniai kalnagūbriai – Bandi Turkestanas, Hisaras, Safedkohas, Siahkohas; jie giliai išraižyti Murgabo, Herirudo, Surhabo upių slėnių ir tarpeklių. Gausu riedulynų, atlikuonių, nuobirynų. Būdingos kalnų dykumos ir stepės, kadagių ir pistacijų retmiškiai, vietomis yra plačialapių miškų. Turkmėnistane esančiame Badchyze įsteigtas draustinis.

Pavadinimas žinomas nuo senovės graikų laikų – jie terminu *Παροπαμισσός* įvardijo vidurio Afganistano kalnus (Hindukušą).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 330
| **Ankeris Jorgensenasdan. *Anker Henrik Jørgensen*** |
| --- |
|  |
| Anker Jørgensen |
| Gimė | 1922 m. liepos 13 d.Kopenhaga, Danija |
| Mirė | 2016 m. kovo 20 d. (93 metai)Kopenhaga, Danija |
| Sutuoktinis (-ė) | Ingrid Pedersen (1922–1997) |
|  |
| Veikla | Danijos profesinių sąjungų ir politinis veikėjas |
| Partija | 1942 m. Danijos socialdemokratų partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Anker Jørgensen |

**Ankeris Jorgensenas** (*Anker Henrik Jørgensen*; 1922 m. liepos 13 d. Kopenhagoje – 2016 m. kovo 20 d. ten pat) – Danijos profesinių sąjungų ir politinis veikėjas.

Profsąjungietis
---------------

Baigė Kopenhagos gimnaziją, bet nuo 14 metų dirbo įvairius darbus. Nuo 1950 m. profsąjungų aktyvistas, 1956 m. pirminės organizacijos pirmininkas, 1962 m. Transporto darbuotojų profsąjungos pirmininkas, 1968–1972 didžiausios Danijoje Nekvalifikuotų darbininkų profsąjungos (SiD) pirmininkas.

Politikas
---------

1961–1964 m. Kopenhagos tarybos narys, 1964–1994 m. Folketingo (parlamento) narys. 1972–1973 ir 1975–1982 m. Danijos ministras pirmininkas, 1978 m. dar ir užsienio reikalų ministras.
1985 m. Šiaurės Europos parlamentarų komiteto pirmininkas.

Socialdemokratas
----------------

Nuo 1942 m. Danijos socialdemokratų partijos (SFD) narys, 1973–1987 m. SFD pirmininkas, 1980–1989 m. SI pirmininko pavaduotojas, nuo 1989 m. SI Garbės pirmininkas.

Su žmona Ingrid Pedersen (1922–1997) užaugino 4 vaikus.

Bibliografija
-------------

* Idé og hverdag (1965);
* Forud for fremtiden (1965);
* Arbejdsforhold – historisk, aktuelt (1968);
* Til venstre for midten (1975);
* Styrk digerne – artikler og taler 1972-82 (1982).

Nuorodos
--------

* Biografija.
Koordinatės: 4°53′55″ š. pl. 2°16′17″ v. ilg.﻿ / ﻿4.89861°š. pl. 2.27139°r. ilg.﻿ / 4.89861; 2.27139


| Ankobra |
| --- |
|  Ankobros upė |
| **Ilgis** | ~190 km |
| **Baseino plotas** |  ? km² |
| **Žiotys** | Gvinėjos įlanka |
| **Šalys** | Gana |

**Ankobra** (angl. *Ankobra River*) – upė Vakarų Afrikoje, Ganoje. Prasideda į šiaurės rytus nuo *Wiawso* miestelio. Teka apie 190 km pietų kryptimi, tiesiai į Gvinėjos įlanką, į vakarus nuo Aksimo miesto. Pavadinimas greičiausiai kilo nuo portugalų, kurie čia lankėsi XV a. žodžio *cobra* ('gyvatė'). Matyt, taip pavadinta dėl savo vingiuotos formos.

Ankobrą maitina Nini upės vandenys. Upė laivuojama 80 km atstumu nuo jos žiočių, kylant aukščiau upė tampa slenkstėta. Ant kai kurių aukštupio slenksčių svarstoma pastatyti hidroelektrines. Plačiausia upės atkarpa yra pietinėje Ganoje.

Didžiausi intakai: Furė, Mansis, Nini, Bonsa.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ankobra. (2012). Encyclopædia Britannica. Encyclopædia Britannica Ultimate Reference Suite. Chicago: Encyclopædia Britannica.
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ankor Tomasអង្គរធំ |
| --- |
|  |
| Pietiniai vartai |
| 

Ankor TomasAnkor Tomas

 |
| Koordinatės | 13°26′35″ š. pl. 103°51′34″ r. ilg.﻿ / ﻿13.44306°š. pl. 103.85944°r. ilg.﻿ / 13.44306; 103.85944Koordinatės: 13°26′35″ š. pl. 103°51′34″ r. ilg.﻿ / ﻿13.44306°š. pl. 103.85944°r. ilg.﻿ / 13.44306; 103.85944 |
| Vieta | Siemreapo provincija, Kambodža |
| Regionas | Pietryčių Azija |
| Plotas | 9 km² |
| Istorija |
| Statytojas | Džajavarmanas VII |
| Medžiaga | lateritas |
| Pastatytas | XII a. |
| Sugriautas | XVI-XVII a. |
| Laikotarpis | viduramžiai |
| Tauta | khmerai |
| Informacija |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |

**Ankor Tomas** (khmer. អង្គរធំ, „didysis miestas") – senovės khmerų miestas, paskutinė ir ilgiausiai gyvavusi Khmerų imperijos sostinė. Miestas yra 7,2 km į šiaurę nuo Siemreapo, 1,7 km nuo Ankor Vato, prie Siemreapo upės. Plotas – 9 km².

Miestas įkurtas XII a. pab. karaliaus Džajavarmano VII. Jam valdant pastatyta daug šventyklų, rūmų. Mieste gyveno apie 80 000–150 000 žmonių. Paskurtnė šventykla pastatyta 1295 m. Vėliau pastatai ne kartą restauruoti, modifikuoti. Žlugus Khmerų imperijai miestas palaipsniui ištuštėjo ir XVII a. pr. buvo nebegyvenamas.

Miestą supa 8 m aukščio latertinės sienos. Visose pasaulio šalyse yra po vienerius vartus. Miesto centre yra XII-XIII a. šventykla Bajonas. Kitos šventyklos: Bapuonas, Mangalarta, Pimeanakasas, Pra Palilajus, Pra Pitu. Išlikusi vadinamoji Dramblių terasa (šventyklos liekanos).

* BajonasBajonas
* Gynybiniai bokštaiGynybiniai bokštai
* Dramblių terasaDramblių terasa
* PimeanakasasPimeanakasas
Astrocitai
**Astrocitai** – žvaigždės pavidalo centrinės nervų sistemos ląstelės, priskiriamos neuroglijai – iš įvairių ląstelių sudarytam užpildui, gaubiančiam neuronus. Astrocitai yra didžiausios ir gausiausios neuroglijos ląstelės. Jie sudaro apie 90 procentų žmogaus smegenų masės. Žvaigždės pavidalą astrocitams suteikia jų ataugėlės, kurios baigiasi praplatėjimais, vadinamais *galinėmis pėdomis* (angl. *end–feet*). Jais astrocitai sąveikauja su kraujagyslėmis ir neuronais. Išskirtinė astrocitų savybė, žymuo, leidžiantis atskirti juos nuo kitokių ląstelių, yra glijos skaidulinis rūgštinis baltymas (GFAP, angl. *glial fibrillary acidic protein*). Astrocituose ypač daug tarpinių gijų, sudarytų iš šio baltymo.

Klasifikacija
-------------

Astrocitai tradiciškai skirstomi į du tipus – protoplazminius (angl. *protoplasmic*) ir skaidulinius (angl. *fibrous*) astrocitus. Protoplazminiai astrocitai paplitę smegenų pilkojoje medžiagoje. Jie turi šakotas ataugėles, trumpesnes ir storesnes nei skaiduliniai. Skaiduliniams astrocitams būdingos ilgos, plonos, nešakotos ataugėlės ir ypač daug GFAP baltymo, todėl jie ir vadinami skaiduliniais. Skaiduliniai astrocitai paplitę smegenų baltojoje medžiagoje. Iš jų kyla apie 80 procentų suaugusių žmonių smegenų navikų. Neseniai aptikta ląstelių, kurios turi tiek protoplazminių, tiek ir skaidulinių astrocitų savybių, todėl minimoji klasifikacija tik sąlyginė.

Funkcijos
---------

Astrocitai labai svarbūs normaliai centrinės nervų sistemos veiklai. Jų funkcijų žinoma daug ir įvairių, daugelis jų nustatytos neseniai. Astrocitai sudaro atramą neuronams, tinkamai orientuoja jų ir kitų centrinės nervų sistemos ląstelių migraciją vystymosi metu. Jie ima iš kraujo gliukozę ir perdirba ją į laktatą, kurį neuronai vartoja kaip pagrindinę maisto medžiagą. Kad energijos neuronams nepritrūktų ir kai jie ypač aktyvūs, astrocitai turi sukaupę šiek tiek glikogeno, kuris prireikus skaidomas į gliukozę. Astrocitai padeda endotelio ląstelėms, gaubiančioms smegenų kraujagysles, suformuoti kraujo-smegenų barjerą ir reguliuoja jo laidumą. Jie dalyvauja imuniniame atsake: geba fagocituoti, pateikti antigenus, sintetina įvairius citokinus. Galiausiai, astrocitai ypač svarbūs nervinio impulso perdavimo neuronais reguliacijai. Astrocitai gamina ir išskiria keletą augimo veiksnių, taip reguliuodami neuronų augimą ir sinapsių formavimąsi. Aktyvios ir pasyvios pernašos sistemomis jie šalina K+ jonų perteklių iš neuronų tarpląstelinės ertmės, taip padėdami neuronams atgauti pradinę būseną po veikimo potencialo perdavimo. Savo ataugėlėmis astrocitai šliejasi prie daugelio sinapsių ir geba iš jų šalinti neuromediatorius / neurosiuntiklius, taip pat ir kai kuriuos, ypač glutamatą, sintezuoti. Todėl jie gali pasirinktinai aktyvinti arba slopinti nervinio impulso perdavimą per sinapses.

Šaltiniai
---------

1. Voltera A. Meldolesi J. (2005). Astrocytes, from brain glue to communication elements: the revolution continues. Nature Rev. Neurosci. 6: P. 626–638.
2. Gee J.R. Keller J.N. (2005). Astrocytes: regulation of brain homeostasis via apolipoprotein E. Int. J. Biochem. Cell Biol. 37: P. 1145–1150.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Borisas Vianaspranc. *Boris Vian*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1920 m. kovo 10 d.Vil Davrė šalia Versalio |
| Mirė | 1959 m. birželio 23 d. (39 metai)Paryžius |
|  |
| Veikla | prancūzų rašytojas, vertėjas, dainų autorius ir atlikėjas, džiazo muzikantas ir kritikas, originalių vakarėlių organizatorius, aktorius. |
|  |
|  **Vikiteka** | Boris Vian |

**Borisas Vianas** (pranc. *Boris Vian*, 1920 m. kovo 10 d. Vil Davrė šalia Versalio – 1959 m. birželio 23 d. Paryžius) – prancūzų rašytojas, vertėjas, dainų autorius ir atlikėjas, džiazo muzikantas ir kritikas, originalių vakarėlių organizatorius, aktorius. Kūrinius publikavo ir Vernon Sullivan slapyvardžiu.

Biografija
----------

Gimė turtingoje liberalių pažiūrų šeimoje. Gavęs inžinieriaus išsilavinimą (baigė prestižinę École Centrale Paris) grojo džiazo grupėse, kūrė dainas, filmavosi filmuose, vertė iš anglų kalbos (taip pat ir Raymondo Chandlerio kriminalus).

Borisas Vianas – įvairialypė, įdomi asmenybė, dievinęs džiazą bei nekentęs karo. Vienas iš spalvingiausių pokario Paryžiaus veikėjų. Mirė būdamas 39-erių per filmo, pastatyto pagal jo romaną „Aš nueisiu nusispjauti ant jūsų kapų", peržiūrą. 1946 m. parašytas Boriso Viano romanas „Dienų puta" – garsiausias jo kūrinys. Antimilitarizmas ir nesitaikstymas su „teisingai bei dorai" mąstančiais – svarbiausios Boriso Viano temos. Gyvenęs vos 39-erius metus, B. Vianas lyg meteoritas įsiveržė į XX amžiaus prancūzų literatūrą. Didžiulis jo kūrybinis palikimas išleistas 15 tomų raštų. B. Viano kūriniai nuolat kartojami Prancūzijoje, verčiami ir leidžiami daugelyje pasaulio šalių.

Proza
-----

**Boriso Viano vardu išleista:**

* Fėjų pasakos (*Conte de fées à l’usage des moyennes personnes*), 1943 m.
* Bruzdesys Anduose (*Troubles dans les Andains*) 1947 m. ir 1966 m.
* (*Vercoquin et le plancton*), 1947 m.
* Dienų puta (*L'Écume des Jours*) 1947 m.
* Ruduo Pekine (*L’Automne à Pékin*), 1947 m.
* Termitai (*Les Fourmis*) 1949 m. apsakymai
* Raudona žolė (*L’Herbe rouge*), 1950 m.
* (*L’Arrache – coeur*), 1953 m.
* (*Le Ratichon baigneur*), 1950 m. apsakymai
* (*Les Lurettes fourrées*), 1962 m. apsakymai
* (*Le loup – garou*), išleista 1970 m. apsakymai

**Vernono Sulivano slapyvardžiu išleista:**

* Aš nueisiu nusispjauti ant jūsų kapų (J’irai cracher sur vos tombes*) 1946 m.*
* Mirusiųjų oda visada ta pati (*Les morts ont tous la même peau*) 1947 m.
* Ir žudys visus bailius (*Et on tuera tous les affreux*) 1948 m.
* Jos neįsiskaičiuoja (*Elles se rendent pas compte*) 1949 m.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Aukštųjų Fenų kraštovaizdis
**Aukštieji Fenai** (pranc. *Hautes Fagnes*, vok. *Hohes Venn*, ol. *Hoge Venen*) – aukštumų sritis rytų Belgijoje ir vakarų Vokietijoje, įsiterpusi tarp Aifelio ir Ardėnų kalnų. Aukštieji Fenai yra aukščiausia Belgijos vieta, čia yra aukščiausias šalies taškas – Botranžas (694 m), esantis netoli Epeno miesto.

Aukštieji Fenai 1957 m. paskelbti rezervatu ir yra viena iš nedaugelio laukinės gamtos vietų Belgijoje. Aukštumose plyti viržynai, miškai, pievos, yra pelkių. Vokietijai priklausanti dalis įeina į Aukštutinių Fenų-Aifelio nacionalinį parką. Čia sutinkami Vakarų Europoje reti tetervinai, yra šernų, stirnų, javinių lingių, plėšriųjų medšarkių, pievinių kalviukų, gluodenų ir kt.

Aukštieji Fenai pasižymi drėgniausiu ir vėsiausiu klimatu Belgijoje: žiemą čia dažnas sniegas, o temperatūra kartais nukrenta žemiau -20 °C. Aukštumose prasideda nemažai upių: Ouras, Rūras, Amelis, Kilis, Fesdrė.
| **Stanisław Kuźmiński** |
| --- |
|  |
| 1935 metais |
| Gimė | 1895 m. vasario 20 d.Velžys, Rusijos imperija |
| Mirė | 1969 m. spalio 28 d. (74 metai)Paryžius, Prancūzija |
| Tėvas | Jurgis Kužma-Kužminskis |
| Motina | Vladislava Lesicka |
|  |
| Veikla | Karininkas, lakūnas |

**Stanislav Kužminski** (1895 m. vasario 20 d. Velžyje, Rusijos imperija – 1969 m. spalio 28 d. Paryžiuje, Prancūzija) – Lenkijos karininkas, lakūnas.

Biografija
----------

Gimė 1895 m. vasario 20 d. Velžyje, bajorų Jurgio Kužmos-Kužminskio ir Vladislavos Lesickos šeimoje. 1912 m. mokyklą baigė Kurske ir įstojo į Sankt Peterburgo karininkų mokyklą. Prasidėjus I pasauliniam karui išsiųstas į frontą Galicijoje. 1914 m. rugpjūtį suteiktas paporučikio laipsnis. 1915 m. sausio 27 d. sunkiai sužeistas mūšyje prie Ivano Frankivsko. Pasveikęs toliau dalyvavo įvairiuose mūšiuose ore. Už nuopelnus kare apdovanotas 2-ojo, 3-ojo ir 4-ojo laipsnio Anos ginklas ordinais. Po bolševikinės revoliucijos Rusijoje prisijungė prie naujai suformuotos lenkų kariuomenės, tapo vienu iš pirmųjų šios kariuomenės pilotų, suteiktas kapitono laipsnis. 1919-1920 m. kovojo Lenkijos-sovietų kare, buvo sužeistas. Po karo tarnavo įvairiose Lenkijos vietose, dalyvavo ir vedė kursus lakūnams. 1924 m. gruodžio 1 d. paskirtas papulkininkiu. Buvo išsiųstas 6 mėnesiams stažuotis į Prancūziją. 1928 m. pradėjo dirbi krašto apsaugos ministerijos aviacijos departamente, 1930 m. tapo departamento vadovu. Dėl nesutarimų departamente 1931 m. pasitraukė ir išvyko studijuoti į Paryžiaus aeronautikos mokyklą, kurią baigė 1933 metais. 1935 m. birželio 27 d. suteiktas pulkininko laipsnis. Prasidėjus II pasauliniam karui 1939 m. rugsėjo 22 d. buvo sunkiai sužeistas ir paimtas į nelaisvę. 1940 m. išvežtas į darbo stovyklą netoli Gyseno, 1942 m. perkeltas į stovyklą netoli Garmišo-Partenkircheno, išlaisvintas amerikiečių 1945 m. balandžio 29 dieną. Išlaisvintas 1945 m. birželio 16 d. prisijungė prie Lenkijos užsienio karinių pajėgų Nicoje. 1948 m. balandžio 23 d. paleistas iš tarnybos dirbo Nicos plastiko gamykloje. Vėliau persikėlė į Paryžių, kur pats vertėsi plastikų prekyba. Mirė 1969 m. spalio 28 d. Paryžiuje.

Nuorodos
--------

* Biografija (lenk.)

Literatūra
----------

* Waldemar Rezner:Armia Poznań 1939, Wyd.Bellona, Warszawa 1992.
* Rajmund Szubański: W obronie Polskiego Nieba, Warszawa, 1978 str.98-99, 113-114.
* Jerzy B. Cynk:Polskie lotnictwo myśliwskie w Boju Wrześniowym, AJ-Press, Gdańsk 2000.
**Stanislovas Vencius** (lenk. *Stanisław Wencius* g. 1892 m. rugpjūčio 3 d. Marijampolėje – m. ?) – Romos katalikų kunigas, Lenkijos lietuvių teisių gynėjas.

Biografija
----------

Baigė Seinų kunigų seminariją. Kunigu įšventintas 1915 m. liepos 25 d. Pirmojo pasaulinio karo metais buvo pasitraukęs į Rusiją. Grįžęs vikaravo Pilypave (1918–1919 m.) ir Punske (1919–1927 m.).

1926 m. Balstogės vaivada informavo Lomžos vyskupiją, kad S. Vencius aktyviai dalyvauja kuriant lietuviškas organizacijas ir agituoja už lietuviškas mokyklas. Tais pačiais metais Suvalkų policija informavo savo vyresnybę, kad vikaras Vencius, dėstydamas Punsko mokykloje religiją, dažnai pereina į lietuvių kalbą. 1926 m. kovo 13 d. Suvalkų apygardos prokuroras informavo vyskupiją, kad tolimesnis kunigo buvimas pasienyje su Lietuva yra nepageidaujamas. Po metų buvo tardomas dėl kratos metu rastų Lietuvoje spausdintų knygų. 1927 m. gruodžio 6 d. areštuotas ir po kurio laiko deportuotas į Lietuvą. Tolimesnis likimas nežinomas.

Šaltiniai
---------

* Ks. Witold Jemelity. Parafie polsko-litewske na Suwalszczyzne w latach 1919-1939[neveikianti nuoroda]
**Apeliacinis skundas** – teisinė priemonė (apeliacija); skundas, prašymas dėl neįsiteisėjusio teismo sprendimo ar nutarimo.

Turinys
-------

Apeliaciniame skunde be bendrų skundams keliamų reikalavimų taip pat reikia nurodyti skundžiamą pirmosios instancijos teismo sprendimą, įstatymus ir bylos aplinkybes, kuriomis grindžiamas sprendimo ar jo dalies neteisėtumas ar nepagrįstumas, apelianto prašymas.

Administracinis procesas
------------------------

Apygardos administracinio teismo sprendimai, priimti išnagrinėjus administracines ginčo bylas, per 14 dienų nuo sprendimo paskelbimo gali būti skundžiami Lietuvos vyriausiajam administraciniam teismui.

Apeliaciniai skundai gali būti paduodami per apygardos administracinį teismą arba tiesiogiai Lietuvos vyriausiajam administraciniam teismui (Žygimantų g. 2, Vilnius).

Dėl teismo nutarties, priimtos dėl kokio nors procesinio veiksmo (dėl skundo priėmimo, termino neatnaujinimo, reikalavimo užtikrinimo priemonių taikymo ir kt.), proceso šalys gali paduoti atskirąjį skundą Lietuvos vyriausiajam administraciniam teismui per apygardos administracinį teismą per 7 dienas nuo nutarties paskelbimo, o jei skundžiama nutartis priimta šalims nedalyvaujant – per 7 dienas nuo nutarties nuorašo įteikimo dienos.

Jei asmuo praleido terminą apeliaciniam ar atskirajam skundui paduoti, jis gali prašyti apeliacinio teismo praleistą terminą atnaujinti. Prašyme, kuris turi būti pridedamas prie apeliacinio ar atskirojo skundo, jis turi nurodyti termino praleidimo priežastis ir pridėti tas priežastis patvirtinančius įrodymus (pvz. dokumentus, patvirtinančius, kad asmuo sirgo, buvo išvykęs ar pan.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Apeliacinis skundas Archyvuota kopija 2011-08-28 iš Wayback Machine projekto.
| **Stanislovas Čerskis** |
| --- |
| Gimė | 1777 m. spalio 10 d.Latgala, Latvija |
| Mirė | 1833 m. balandžio 30 d. (55 metai)Varniai |

**Stanislovas Čerskis** (1777 m. spalio 10 d. Latgaloje, Latvija – 1833 m. balandžio 30 d. Varniuose) – SJ, Lietuvos kunigas, grafikas, vertėjas, kultūrininkas.

Biografija
----------

Mokėsi Polocko jėzuitų kolegijoje. Nuo 1794 m. vienuolis jėzuitas, nuo 1807 m. kunigas. Dėstė vokiečių kalbą Vitebsko, Mogiliovo, Polocko, Oršos jėzuitų kolegijose, Vilniaus gimnazijoje. Nuo 1814 m. Brastos kanauninkas. Mokslo studijų reikalais 1819–1821 m. Vilniaus universiteto pasiųstas į užsienį, lankėsi Paryžiuje, Vokietijoje, Anglijoje, Italijoje. Nuo 1821 m. Varnių kanauninkas, nuo 1825 m. Salantų klebonas, čia įsteigė medžio raižyklą knygų iliustracijoms, žemėlapiams daryti. 1822 m. pagal Georgo Brauno atlasą išraižė iš vario 1550 m. Vilniaus planą, dvi vinjetes Lotynų – lenkų kalbų žodynui. 1831 m. sukilimo dalyvis, buvo suimtas.

Rašė lenkiškai ir lotyniškai. Išvertė į lenkų kalbą Fedro pasakėčių (*Bayki Fedra ksiąg pięc*, 1810 m.), į lotynų kalbą G. Deržavino odę *„Dievas"*. Išleido Žemaičių vyskupijos istoriją (*Opis Żmudzkiey dyecezyi*, 1830 m.) su išraižytais Žemaičių vyskupijos, Salantų parapijos žemėlapiais, sudarė lotynų-lenkų kalbų žodyną, rašė leksikografijos klausimais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vladas Gasiūnas. *Stanislovas Čerskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 320 psl.
2. ↑  Lietuvių literatūros enciklopedija[neveikianti nuoroda]
**Stanislav Kaplevski** (g. 1958 m. Kūliuose, Vilniaus rajonas) – dailininkas ir grafikas.

Biografija
----------

1975 m. baigė Vilniaus dailės mokyklą, 1976 m. – Vilniaus 19-ąją vidurinę mokyklą. 1981–1986 m. studijavo tapybą ir grafiką Maskvos dailės universitete. Nuo 1961 m. gyvena Vilniuje.

Kūryba
------

Vilniaus senamiestis ir jo barokinės bažnyčios turėjo įtakos Stansilav kūrybiniam vystymui. Vaikystėje lankydamas su tėvais savo parapijinę šv. Petro ir Povilo bažnyčią jis susižavėjo italų meistrų barokiniais stiuko lipdiniais. Didžiausią įspūdį jam padarė laivo formos krištolinis šviestuvas, kuris tarsi „plaukė" virš žmonių galvų. Pabrėžiant baroko stiliaus įtaką savo kūrybai Kaplevski vadina save „Baroko kūdikiu" , o barokines Vilniaus šventoves dažnai vaizduoja savo kūryboje.

1984–1989, 2006 m. dirbo restauratoriaus darbą šv. Dvasios ir šv. Kryžiaus Atradimo (Kalvarijų) bažnyčiose. Eilę metų dirbo dailininku apipavidalintoju, projektavo visuomeninių organizacijų ir privačių firmų firminius ženklus, laikraščių vinjetes, dirbo vidaus interjero projektavimo srityje.

Dirba piešinio, akvarelės, pastelės, tapybos, meninės, knygų ir taikomosios grafikos srityse.

Vienas iš Lietuvos lenkų kūrybinės sąjungos "Elips" įkūrėjų ir jos narys nuo 1993 m.

Dailininkas dalyvavo jau daugiau nei 80 parodų Lietuvoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje ir JAV.

Jo darbai pateko į privačias kolekcijas Lenkijoje, Vokietijoje, Čekijoje, Italijoje, Izraelyje, JAV, Kanadoje, Anglijoje, Prancūzijoje, Rusijoje, Šveicarijoje, Australijoje ir Lietuvoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  CV[neveikianti nuoroda] (lenkų k.)

Galerija
--------
| **Stanisław Michalkiewicz** |
| --- |
| Gimė | 1925 m. kovo 4 d.Kopriai prie Vandžiogalos, Lietuva |
| Mirė | 1985 m. gruodžio 7 d. (60 metų)Katovicai, Lenkijos Liaudies Respublika |
|  |
| Veikla | Istorikas, profesorius |

**Stanislav Michalkevič** (1925 m. kovo 4 d. Kopriuose šalia Vandžiogalos, Lietuva – 1985 m. gruodžio 7 d. Katovicuose, Lenkijos Liaudies Respublika) – Lenkijos istorikas, profesorius.

Biografija
----------

Gimė 1925 m. kovo 4 d. Kopriuose šalia Vandžiogalos. Mokėsi Kauno Adomo Mickevičiaus gimnazijoje. 1945 m. su tėvais išvyko gyventi į Vroclavą. Baigė istorijos studijas Vroclavo universitete. Baigęs universitetą dirbo istorijos katedroje, nuo 1953 m. dirbo Silezijos istorijos institute. Parašė nemažai straipsnių ir mokslinių darbų apie Silezijos istoriją. Nuo 1965 m. Silezijos istorijos instituto direktorius. 1977 m. tapo Katovicų istorijos instituto direktoriumi. Mirė 1985 m. gruodžio 7 d. Katovicuose.

Literatūra
----------

* Ryszard Kaczmarek, Stanisław Michalkiewicz, w: Uczeni wrocławscy, część 2: 1974-1994 (pod redakcją Jana Trzynadlowskiego), Wrocławskie Towarzystwo Naukowe, Wrocław 1994
* Słownik historyków polskich (pod redakcją Marii Prosińskiej-Jackl), Wydawnictwo "Wiedza Powszechna", Warszawa 1994
| **Stanisław Pławski** |
| --- |
| Gimė | 1883 m. rugsėjo 6 d.Rokiškis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1950 m. rugpjūčio 7 d. (66 metai)Brvinuvas, Lenkijos Liaudies Respublika |
| Tėvas | Motiejus Plavskis |
| Motina | Ona Krikovskaitė |
|  |
| Veikla | Politikas, visuomenės veikėjas. |

**Stanislovas Plavskis** (1883 m. rugsėjo 6 d. Rokiškyje, Rusijos imperija – 1950 m. rugpjūčio 7 d. Brvinuve, Lenkijos Liaudies Respublika) – politikas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Gimė 1883 m. rugsėjo 6 d. Rokiškyje, Motiejaus ir Onos Krikovskaitės šeimoje. 1909 m. baigė Rygos technikos universitetą. Po 1917 m. vasario revoliucijos Rusijoje įstojo į Lenkijos socialistų partiją. 1917 m. birželį Sankt Peterburge išrinktas į partijos komitetą. Po spalio revoliucijos gruodžio mėnesį išrinktas partijos tarybos pirmininku. 1918-1921 m. įsigalėjus bolševikams veikė pogrindinėje socialistų partijoje. 1921 m. išvyko į Lenkiją. 1922-1930 m. buvo Vilniaus darbo biržos vadovu ir darbo bei socialinės apsaugos ministro patarėjas. Buvo Vilniaus miesto tarybos narys. 1922 m. išrinktas į Lenkijos seimą kaip Lenkijos socialistų partijos kandidatas, 1928 m. perrinktas. Nuo 1930 m. dirbo darbo inspektoriumi Ivano Frankivske, o nuo 1932 m. Lvove. 1939 m. sovietams užėmus Lvovą dirbo miesto universitete dėstytoju. Miestą okupavus vokiečiams dirbo chemijos mokytoju profesinėje mokykloje. Nuo 1945 m. spalio 15 d. dirbo Darbo ir socialinės rūpybos ministerijoje. 1947 m. gegužį paskirtas Darbo inspekcijos departamento vadovu. 1948 m. tapo Lenkijos komunistų partijos nariu. Mirė 1950 m. rugpjūčio 7 d. Brvinuve.

Nuorodos
--------

* Geneologija ir biografija (lenk.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Picea mariana** |
| --- |
| Juodoji eglėJuodoji eglė (*Picea mariana*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pušūnai  *( Pinophyta)* |
| Klasė: | Pušainiai  *( Pinopsida)* |
| Šeima: | Pušiniai  *( Pinaceae)* |
| Gentis: | Eglė  *( Picea)* |
| Rūšis: | Juodoji eglė  *( Picea mariana)* |

 |

**Juodoji eglė** (*Picea mariana*) – pušinių (*Pinaceae*) šeimos, eglių (*Picea*) genties visažalis spygliuotis medis. Juodoji eglė yra Niufaundlando ir Labradoro provincijos (Kanada) simbolis.

Paplitimas
----------

Plačiai paplitusi Šiaurės Amerikoje (nuo Niufaundlando iki Britų Kolumbijos rytų-vakarų kryptimi, nuo Aliaskos iki Niujorko, Minesotos šiaurės-pietų kryptimi). Sudaro taigos miškus.

Aprašymas
---------

Aukštis apie 5-15 m (kartais iki 30 m). Kamieno skersmuo 0,15-0,5 m, kartais 0,6 m. Spygliai 6-15 mm ilgio, melsvai žali. Kankorėžiai cilindriški, 1,5-4 cm ilgio (mažiausi iš visų eglių), 1-2 cm pločio.

Auga įvairiose sąlygose. Pelkėse paprastai juodosios eglės užauga mažesnės. Amžinojo įšalo srityse sudaro „girtus miškus", kai šaknys neįsitvirtina į dirvą ir medžiai būna pasvirę.

Juodosios eglės kankorėžiai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juodoji eglė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Jakob Rothschild
**Jakob Mayer Rothschild** (vėliau – **James de Rothschild**; 1792 m. gegužės 15 d. Frankfurte, Vokietija – 1868 m. lapkričio 15 d. Paryžius, Prancūzija) – prancūzų bankininkas, Rotšildų (Rothschild) šeimos atstovas.

Biografija
----------

Jakobas buvo jauniausias Mayer Amschel Rothschild (gimė 1744 m. vasario 23 d.) sūnus. Priešingai nei jo broliai, Jakobas užsienio kalbų ir literatūros namuose mokė privatus mokytojas. 

1811 m. Jakob Rothschild brolio Nathan vardu kaip jo įgaliotinis išvyko į Paryžių, kur dalyvavo aukso kontrabandos į Angliją gabenime ir finansavimo britų kariuomenę, vadovaujamą Arthuro Wellingtono. Nuo 1814 metų Rothschildas nuolat gyveno Paryžiuje, kur 1817 m. įkūrė banko NM de Rothschild Frères filialą.

1824 m. liepos 11 d. Rotšildas Frankfurte prie Maino vedė Betty Salomon de Rothschild, savo brolio Salomon Rothschild dukrą.

Palikuonys
----------

James de Rothschild vaikai (iš santuokos, sudarytos su Betty):

* 1825: Charlotte († 1899)
* 1827: Alphonse de Rothschild († 1905 m. gegužės 26 d. Paryžiuje)
* 1829: Gustave de Rothschild († 1911 m.) ∞ Cécile Anspach; 6 vaikai
* 1835: Salomon de Rothschild († 1864 m.).

Literatūra
----------

* Fritz Backhaus: James (Jakob) Mayer Rothschild. In: Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 22, Duncker & Humblot, Berlin 2005, S. 135 °F.
**„Juodąja dėme"** kelių eismo saugumo prasme vadinama vieta, kur dažnai vyksta eismo įvykiai. Jie įvyksta dėl įvairių priežasčių, pvz. dėl staigaus posūkio tiesiame kelyje, kai nematomas priešpriešinis eismas, prastai matomos sankryžos, prastai matomų ar uždengtų kelio ženklų.

Lietuvoje juodąja dėme vadinamas 500 metrų kelio ruožas, kuriame per ketverius metus įvyko ne mažiau kaip 4 įskaitiniai eismo įvykiai. Įskaitiniu eismo įvykiu laikomas toks eismo įvykis, per kurį žūsta ar sužalojami žmonės. Juodosios dėmės nustatomos ir ištiriamos ne rečiau kaip kas 2 metai.

Grafiškai pateikiant „juodąsias dėmes" sudaromas „juodųjų dėmių" žemėlapis. Jį Lietuvos automobilių kelių direkcijos prie Susisiekimo ministerijos užsakymu sudaro valstybės įmonė Transporto ir kelių tyrimo institutas.

Duomenys apie eismo įvykius kaupiami Vidaus reikalų ministerijos duomenų bazėje. Transporto ir kelių tyrimo institutas duomenis gauna iš Informatikos ir ryšių departamento prie VRM.

Nuorodos
--------

* Lietuvos „Juodųjų dėmių" žemėlapis, 2019 m.
* Juodųjų dėmių nustatymo ir šalinimo gatvėse ir vietinės reikšmės keliuose metodika