recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Kitos reikšmės – Šv. Jurgio bažnyčia.*
Koordinatės: 54°06′06″š. pl. 23°41′42″r. ilg.﻿ / ﻿54.101641°š. pl. 23.694955°r. ilg.﻿ / 54.101641; 23.694955


|  Veisiejų Šv. Jurgio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Lazdijų |
| **Savivaldybė** | Lazdijų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Veisiejai |
| **Adresas** | Vytauto g. 39 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1817 m. |

**Veisiejų Šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Veisiejuose, prie kelio  **134**  Leipalingis–Lazdijai–Kalvarija .

Istorija
--------

Pirmąją bažnyčią Veisiejuose apie 1525 m. pastatė Jurgis Simanavičius. Jis 1526 m. dovanojo turto. 1674 m. minima medinė apiplėšta bažnyčia be kunigo. 1762 m. iš lentų pastatyta laikina, o 1767 m. – medinė bažnyčia. 1766 m. Veisiejuose įkurta Šv. Rožinio brolija. Masalskiai iki 1768 m. pradėjo statyti mūrinę bažnyčią. Mirus Veisiejų dvaro savininkui, darbai sustojo. 1777 m. įsteigta parapinė mokykla.

Dabartinę mūrinę bažnyčią pastatydino nauja Veisiejų dvaro savininkė Viktorija Oginskytė-Zinevienė. Bažnyčia pradėta statyti XVIII a. 7-ajame dešimtmetyje, baigta 1817 m.

1870 m. parapijoje pradėtos kovos dėl lietuviškų mišių. Nuo 1897 m. kas antrą sekmadienį pradėtos laikyti lietuviškos pamaldos. 1900 m. lenkiškai kalbantys miestelėnai, norėdami sutrukdyti lietuviškai giedantiems, bažnyčioje sukėlė muštynes.

1907 m. klebono T. Zubrio rūpesčiu bažnyčia remontuota, restauruoti 3 paveikslai. 1907 m. įsikūrė „Žiburio" draugijos skyrius, įsteigęs biblioteką-skaityklą. 1922 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa.

Per kelerius metus iki 2010 m. į bažnyčią atvežta 10 Šv. Jurgio skulptūrų. 2010 m. balandžio 23 d. (per Jurgines) į bažnyčią iš visos Lietuvos atvežta dar 13 Šv. Jurgio skulptūrų.

Architektūra
------------

Bažnyčia tinkuoto mūro. Turi neobaroko ir klasicizmo bruožų. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Literatūra
----------

* Čia mūsų šaknys: Veisiejų bažnyčia ir jos kunigai (sud. Albinas Jarmala). – Kaunas, 2004. – 290 p.: iliustr. – ISBN 9955-592-47-8

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Veisiejų Šv. Jurgio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Šv. Brunono Kverfurtiečio bažnyčia.*
Koordinatės: 55°30′56″š. pl. 21°23′40″r. ilg.﻿ / ﻿55.515514°š. pl. 21.394571°r. ilg.﻿ / 55.515514; 21.394571


|  Vilkyčių Šv. Brunono bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Šilutės |
| **Savivaldybė** | Šilutės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vilkyčiai |

**Vilkyčių Šv. Brunono Kverfurtiečio bažnyčia** – Romos katalikų bažnyčia, priklausanti Telšių vyskupijai, esanti Vilkyčiuose, Saugų seniūnijoje, Šilutės rajone. 

Vilkyčių parapijos bažnyčiai įsikurti pritaikytos nenaudojamos patalpos buvusiuose vietos kultūros namuose. Prie maldos namų – atvira vietovė, apsodinta želdiniais, mokyklos stadionas, kurie naudojami vietos bendruomenės susibūrimams ir kitiems renginiams.

Istorija
--------

Privatizuojant kultūros namus krikščioniška parapijiečių grupelė nusprendė turėti maldos namus Vilkyčiuose. Tam reikėjo įregistruoti bendruomenės centrą. Jis įsikūrė 2002 m. rugsėjo 30 d. Telšių vyskupas Jonas Boruta 2003 m. gegužės 10 d. Vilkyčiuose pašventino koplyčią, įrengtą buvusių kultūros namų dalyje, paskirdamas jos globėju Šv. Brunoną. 

Lietuvos 1000-mečio metais, 2009 m. gegužės 17 d. per Šv. Brunono atlaidus parkelyje prie bažnyčios pastatytas ir pašventintas jubiliejinis stogastulpis (aut. kalvis Darius Vilius). 2013 m. buvo planuojama renovuoti bažnyčios patalpas.

Iki 2012 m. koplyčią aptarnavo Kintų ir Saugų klebonas Alfredas Memys (1960–2015), kurį pakeitė klebonas Vytautas Tamašauskas.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vilkyčių Šv. Brunono bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vilkyčių Šv. Brunono Kverfurtiečio parapija
* Vilkyčių bendruomenės centras „Viltis" Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°40′23″š. pl. 25°21′27″r. ilg.﻿ / ﻿54.6731655°š. pl. 25.3574969°r. ilg.﻿ / 54.6731655; 25.3574969

|  Vilniaus (Pavilnio) Kristaus Karaliaus ir Šv. Kūdikėlio Jėzaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Naujosios Vilnios |
| **Savivaldybė** | Vilniaus miestas |
| **Gyvenvietė** | Vilnius |
| **Adresas** | Švarioji g. 3 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1935 m. |

**Pavilnio Kristaus Karaliaus ir Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vilniaus rytinėje dalyje, Aukštajame Pavilnyje. Pamaldos vyksta lietuvių ir lenkų kalbomis. Vienintelė Vilniaus miesto medinė katalikų bažnyčia.

Interjeras

Istorija
--------

1935 m. pastatytą dabartinę medinę bažnyčią tų pačių metų liepos 7 d. konsekravo arkivyskupas Romualdas Jalbžikovskis. 1946 m. įkurta parapija. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčią atnaujino kunigas Konstantinas Molis. 1977 m. vasario 18-osios naktį apiplėšta.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, trinavė, su prieangiu, bokšteliu.

Nuorodos
--------

* Vilniaus (Pavilnio) Kristaus Karaliaus ir Šv. Kūdikėlio Jėzaus bažnyčia
* Pavilnio Kristaus Karaliaus ir Šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Šv. Juozapo bažnyčia.*
Koordinatės: 55°51′32″š. pl. 23°20′00″r. ilg.﻿ / ﻿55.858863°š. pl. 23.333415°r. ilg.﻿ / 55.858863; 23.333415


|  Rėkyvos Šv. Juozapo Darbininko bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių miestas |
| **Gyvenvietė** | Šiauliai |
| **Adresas** | Poilsio g. 1a |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1936 m. |
| **Stilius** | modernizmas |

**Rėkyvos Šv. Juozapo Darbininko bažnyčia** – katalikų bažnyčia Šiauliuose, Rėkyvos mikrorajone, Poilsio g. 1a, rytinėje Rėkyvos ežero pakrantėje. Bažnyčia veikia buvusioje Rėkyvos dvaro sodybos koplyčioje. Statinys yra vietinės reikšmės architektūros paminklas (unik. kodas 31209).

Istorija
--------

Dvaras priklausė Karpių giminei. Dvaro laikotarpiu šis pastatas buvo kalvė.
1935 m. statinys rekonstruotas į koplyčią.

1991 m. atliktas pastato kompleksinis remontas.

Šiaulių vyskupijoje Rėkyvos Šv. Juozapo darbininko parapija įkurta 2009 m.

Architektūra
------------

Bažnyčia uždengta dvišlaičiu stogu, dengtu skarda. Statinio tūris – kryžminis vienanavis, su trisiene apside ir bokštu virš šiaurinio fasado. Fasadų architektūra turi modernizmo stiliaus bruožų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-03-12.
2. ↑  Naktinė Rėkyva. Karpių giminės paslaptys

Nuorodos
--------

* Šiaulių dekanatas. Rėkyvos Šv. Juozapo Darbininko parapija
Koordinatės: 55°56′22″š. pl. 24°53′10″r. ilg.﻿ / ﻿55.9395424°š. pl. 24.8862107°r. ilg.﻿ / 55.9395424; 24.8862107


|  Salamiesčio Šv. Antano Paduviečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Kupiškio |
| **Savivaldybė** | Kupiškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Salamiestis |
| **Adresas** | Biržų g. 16 |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1820 m. |
| **Stilius** | klasicizmas |

 *Kitos reikšmės – Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.*
**Salamiesčio Šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Salamiesčio miestelyje, 10 km į pietryčius nuo Vabalninko.

Istorija
--------

Pirmoji Salamiesčio katalikų bažnyčia ar koplyčia pastatyta 1690 m. 1732 m. minima maža, šiaudais dengta bažnyčia. Buvo tik grafų Morikonių išlaikomas kapelionas. Nuo 1798 m. pradėtos rašyti gimimo metrikų knygos. Tada ji tapo Vabalninko parapijos filija ir turėjo nuolatinį kunigą.

Kunigo Mykolo Dirvianskio rūpesčiu, grafienės Konstancijos Morikonienės ir parapijiečių lėšomis 1815–1820 m. pastatyta dabartinė akmenų mūro bažnyčia. Filialistas Antanas Vasiliauskas 1868 m. apmūrijo šventorių, išmūrijo varpinę. 1889 m. įrengti 6 registrų vargonai. 1891 m. pastatytas didysis altorius. 1904 m. bažnyčia išdažyta, įdėtos naujos lubos. Per Pirmąjį pasaulinį karą į Rusiją išvežti 3 varpai. Klebono J. Kirnos iniciatyva 1924 m. nuliedintas varpas dingo per Antrąjį pasaulinį karą.

1925 m. bažnyčia apdengta skarda, padarytas naujas bokštelis. Klebono Kazimiero Pukenio rūpesčiu 1938 m. perdažytas bažnyčios vidus. Po Antrojo pasaulinio karo Salamiestis tapo parapija.

Architektūra
------------

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano (26 × 12,6 m), su pusapskrite apside, vienanavė. Joje 3 altoriai. Originalūs aukšti šventoriaus tvoros vartai su 3 angomis varpeliams.

Nuorodos
--------

* Salamiesčio Šv. Antano Paduviečio parapija
* Salamiesčio Šv. Antano Paduviečio bažnyčios panoraminių fotografijų katalogas
Koordinatės: 55°22′43″š. pl. 22°03′10″r. ilg.﻿ / ﻿55.378692°š. pl. 22.052723°r. ilg.﻿ / 55.378692; 22.052723

|  Vizbarų Šv. Pranciškaus Asyžiečio koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Šilutės |
| **Savivaldybė** | Tauragės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Visbarai |
| **Adresas** | Koplyčios g. 2 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | XVIII a. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Vizbarų Šv. Pranciškaus Asyžiečio koplyčia** – katalikų koplyčia, esanti Tauragės rajone, Žygaičių seniūnijoje, Visbarų kaime, prie kelio  **4514**  Žygaičiai–Visbarai–Bikavėnai , už 8 km į šiaurę nuo Žygaičių. Įsiterpusi atskirame sklype tarp sodybinių namų, buvusiose nebenaudojamose kapinaitėse. Statinys mūrinis, sudėtas iš lauko riedulių ir plytų, atviru priengiu. Artimos aplinkos perimetrą žymi pavieniai akmenys, žalia veja.

Interjero fragmentas
Buvusi mauzoliejinė koplyčia suremontuota, įrengta laikyti pamaldoms. Nelikę angų į buvusias kriptas. Pamato cokolyje įmūrytas vienos kriptos antkapinis akmuo su įrašais. Koplyčia atidaroma šv. Mišioms keletą kartų metuose, per didžiąsias šventes. Telpa apie 20 žmonių. Kasmet spalio 4 d. kaimo gyventojai švenčia Šv. Pranciškaus atlaidus. Priklauso Vainuto Šv. Jono Krikštytojo parapijai.

Istorija
--------

Visbaruose buvę du dvarai. Dvarų pastatai neišliko. Išlikusios dvejos neveikiančios kapinės. Vienos jų atsirado XVIII a. kada jose Visbarų dvaro savininkas Gimbutas iš lauko akmenų ir plytų pastatė koplyčią. Koplyčioje ir greta jos buvusios kriptos. Čia 1764 m. palaidotas Gimbuto sūnus. Po Pirmojo pasaulinio karo koplyčia sunyko, buvo išplėštos kriptos.

Sovietmečiu koplyčios pastatas buvo nuniokotas, be stogo, su keliais sienų fragmentais. Atgimimo metais vietos meistrų atstatyta, papuošta.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vizbarų Šv. Pranciškaus Asyžiečio koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Sukruto ir Visbarai – sukūrė bendruomenę, svajoja apie asfaltuotus kelius *kurjeris.lt*
2. ↑  Vainuto Šv. Jono Krikštytojo parapija *telsiuvyskupija.lt*
3. ↑  Žygaičių seniūnija. Apie seniūniją Archyvuota kopija 2022-10-06 iš Wayback Machine projekto. *taurage.lt*
Koordinatės: 56°10′39″š. pl. 23°07′40″r. ilg.﻿ / ﻿56.177576°š. pl. 23.127763°r. ilg.﻿ / 56.177576; 23.127763

 *Kitos reikšmės – Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia.*

|  Šakynos Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šakyna |
| **Adresas** | Kalnelio g. 4 |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1790 m. |
| **Stilius** | skandinaviškas |

**Šakynos Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šakynos miestelyje, prie kelio  **154**  Šiauliai–Gruzdžiai–Naujoji Akmenė . Liaudies architektūros formų.

2015 m. kovo mėn.

Istorija
--------

Pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1636 m. Antrąją 1680 m. pastatė M. Bergas. Jai dovanotas valakas žemės. Iš Šakynos seniūnijos klebonas gaudavo pinigų ir pyliavą.

1789–1790 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. Statybą vykdė ir rūpinosi savamoksliai Livonijos garbės kanauninkas klebonas J. Varanavičius (žmonių vadintas Varnu) ir valstietis Žvirblis. Jie pasistatė plytinę, degė plytas, rinko laukuose akmenis ir vadovavo bažnyčios statybai. Šakynos seniūnija 1797 m. dovanota grafui Lotrekui, kuris atsisakė šelpti kleboną ir apie 1815 m. atėmė valaką žemės. Teismo sprendimu 1816 m. žemė grąžinta, Šakynos savininkas įpareigotas remontuoti bažnyčią. 1822 m. bažnyčia remontuota, nuardytas stogas. Jį uždengti policija grafą priversti nepajėgė. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčios bokštas perstatytas.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros santūrių, masyvių, nebūdingų Lietuvai formų, tinkuoto akmenų mūro, stačiakampio plano, vienabokštė, su trisiene apside. Vienanavė. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Žmonių pasakojimuose bažnyčios kreivumas aiškinamas tuo, kad statė savamoksliai statybininkai Varna ir Žvirblis.

* Tų pačių meistrų kapinėse pastatyta Šakynos koplyčia
* Bažnyčios vartai
* Koplytėlė
* Altorius
* Bažnyčios statytojo Varanavičiaus akmuo
* Bažnyčios statytojo Varanavičiaus akmuo
* Bažnyčios langelis

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šakynos Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Šakynos bažnyčia Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°49′1.19″ š. pl. 23°26′0.77″ r. ilg.﻿ / ﻿54.8169972°š. pl. 23.4335472°r. ilg.﻿ / 54.8169972; 23.4335472


|  Višakio Rūdos Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Marijampolės |
| **Savivaldybė** | Kazlų Rūdos savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Višakio Rūda |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1883 m. |
| **Stilius** | neobarokas |

 *Kitos reikšmės – Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia.*
**Višakio Rūdos Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Višakio Rūdos kaime, 10 km į šiaurės vakarus nuo Kazlų Rūdos. Barokinių proporcijų. Bažnyčia yra didžiausia medinė bažnyčia Lietuvoje. Architektūros paminklas, 2008 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 32496).

Parapijoje yra Višakio Rūdos Šaltinio ir Kardokų koplyčios.

Interjeras

Istorija
--------

Višakio Rūdoje 1817 m. pastatyta medinė bažnyčia, Zapyškio parapijos filija. 1867 m. paskirtas klebonas Juozas Strimavičius rado apgriuvusią bažnyčią. Jis gavo leidimą ją remontuoti, bet 1883 m. pastatė naują dabartinę medinę bažnyčią. Ją 1885 m. konsekravo pavyskupis Juozapas Olekas. Kunigas Feliksas Martišius 1910 m. įkūrė „Žiburio" draugijos skyrių, įsteigė biblioteką – skaityklą, pastatė parapijos salę. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Po 1915 m. įkurta parapija. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota. Klebonija nusavinta, klebonas Gvidonas Dovidaitis 1978 m. pastatė naują mūrinę kleboniją.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, barokinių proporcijų, dvibokštė. Ji pseudobazilikinė, trinavė, su daugiasiene apside ir zakristijomis abipus jos. Stogo forma - centrinės dalies - dvišlaitė, bokštų - aštuonkampiai šalmai, apsidės - trišlaitė. Virš priebažnyčio įrengtas vargonų choras, šoninių navų dalis pratęsia dvi zakristijos.

Šventoriaus tvora medinių statinių, su mūriniais stulpais. Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia yra vienintelis medinis neobaroko stiliaus sakralinis pastatas Sūduvoje.

Galerija
--------

* 2007 m.
* 2013 m.
* 2018 m.
* Apsidė
* Apsidės bokštelis
* Šventoriaus kryžius, datuojamas 1937 m.
* Vargonų choras
* Altorius
* Bažnyčios maketas
* Bažnyčios būgnas, naudojamas per šventes
* Atminimo paminklas Pranui Dovydaičiui
* Kun. Juozas Štrimaitis (1829–1918), bažnyčios statytojas
* Kun. Domininkas Budzeika (1869–1949)
* Kun. Vincentas Švelnys (1886–1959)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Višakio Rūdos Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia
2. ↑  „Bažnyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2018-02-04.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Višakio Rūdos Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos svetainė Archyvuota kopija 2018-02-02 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Šv. Ignaco Lojolos bažnyčia.*
Koordinatės: 55°56′06″š. pl. 23°18′26″r. ilg.﻿ / ﻿55.9349°š. pl. 23.3073°r. ilg.﻿ / 55.9349; 23.3073

|  Šiaulių Šv. Ignaco Lojolos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių miestas |
| **Gyvenvietė** | Šiauliai |
| **Adresas** | Vilniaus g. 247B |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1936 m. |
| **Stilius** | modernizmas [reikalingas šaltinis] |

**Šiaulių Šv. Ignaco Lojolos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šiauliuose.

Istorija
--------

Paminklas popiežiui Jonui Pauliui II, atidengtas 2012 m.
Šiauliuose 1930 m. įsikūrė jėzuitų misija. Kunigo Benedikto Andruškos (pirmojo rektoriaus) rūpesčiu 1935 m. pastatyta mūrinė oratorija. Tada čia buvo vienas kunigas ir du broliai jėzuitai. Iki 1944 m. pasikeitė keturi rektoriai. Jie buvo kartu ir jėzuitų misijos vyresnieji. 1948 m. pavasarį kunigas Antanas Šeškevičius ištremtas, bažnyčia uždaryta. Bažnyčią uždarius, joje buvo įrengtas sandėlis, vėliau sporto salė.

1986 m. prisidengus koncertų salės būtinybe, tuometinės miesto valdžios rūpesčiu gautas finansavimas ir pradėta bažnyčios restauracija. 1989 m. joje įvyko bažnytinės muzikos festivalis. 1990 m. bažnyčia grąžinta tikintiesiems, gruodžio 23 d. pašventinta. 1995 m. prie bažnyčios buvusiame vaikų darželyje įkurta Benedikto Andruškos pradžios mokykla, veikia bendruomenės namai.

2012 m. lapkričio 4 d. bažnyčios kiemelyje atidengta ir pašventinta Jonui Pauliui II skulptūra. Tuo norėta atminti popiežiaus viešnagę, kai 1993 m. rugsėjo 7 d. jis meldėsi šioje bažnyčioje ir ilsėjosi jėzuitų namuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Roma Baristaitė apie senąsias kapines, paminklų madas ir dingusius kapus. 2013-05-05, Snaujienos.lt (tikrinta 2023-02-03).
2. ↑  Irena Budrienė. Šiauliuose atidengtas paminklas Jonui Pauliui II su netikėtu ženklu. 2012-11-05, Skrastas.lt (tikrinta 2023-02-03).
Koordinatės: 55°42′09″š. pl. 24°33′50″r. ilg.﻿ / ﻿55.702426°š. pl. 24.563854°r. ilg.﻿ / 55.702426; 24.563854

|  Šilelio Šv. Izidoriaus koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Panevėžio |
| **Savivaldybė** | Panevėžio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kulbagalys |
| **Adresas** | Pučekų miškas |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | XIX a. pab. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Šilelio (Kulbagalio, Nikolajevkos) kapinių Šv. Izidoriaus koplyčia** – Miežiškių Švč. M. Marijos parapijos koplyčia, esanti į rytus nuo Panevėžio, apie 4 km į šiaurės rytus nuo Miežiškių. Antrąjį gegužės sekmadienį čia švenčiami Šv. Izidoriaus atlaidai.

Koplyčia stūkso Miežiškių parapijos kapinėse, supamose Pučekų miško, restauruota. Jos atstatymo autorius ir fundatorius Kazimieras Svaldenis.

Istorija
--------

XIX a. pabaigoje Šilelio kaimo kapinaitėse koplyčią pastatė broliai Tamošius ir Izidorius Svaldeniai iš Kulbagalio kaimo. Tamošius buvo „*lesvičius*" t. y. girininkas, Izidorius – šio sumanymo iniciatorius. Jiems talkino Kulbagalio ir gretimo Nikolajevkos kaimų gyventojai. Mirusieji kapinėse pradėti laidoti kiek anksčiau. Kapinių akmeninė tvora sumūryta 1933–1935 m. 

1926 m. įkūrus Panevėžio vyskupiją, Miežiškių parapija su koplyčia Šilelyje buvo priskirta Panevėžio dekanatui. 1936 m. vyskupas Kazimieras Paltarokas lankydamasis Miežiškiuose, kartu aplankė ir Šilelio koplyčią.

Jau sovietmečiu tikintieji slapta pradėjo remontuoti Šilelio koplytėlę. Visi darbai baigti 2000 m. gegužės 12 d. Koplyčią tvarkant ir gražinant, prie jos remonto prisidėjo pirmųjų jos statytojų anūkai ir proanūkiai. Virginijus Liesis medienos koplyčios kolonoms davė iš nuosavo miško. Praplatintas žvyrkelis per mišką iki kapinių, kad laisvai galėtų pravažiuoti autobusas. Koplyčios restauravimo projektą nubraižė, jos remonto darbams vadovavo panevėžietis Kazimieras Svaldenis, kurio giminės keturios kartos gyveno Kulbagalyje. Altorių pagal K. Svaldenio projektą išdrožė panevėžietis liaudies meistras Algirdas Veblauskas.

Prie pat kapinių, kitapus kelio, įrengtos nelegalios gyvūnų kapinės. Jose maždaug 20 matomų palaidojimų su paminklais ir kryžiais. 

* Koplyčios vidujeKoplyčios viduje
* Mišios per Vėlines, 2015 m.Mišios per Vėlines, 2015 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Atstatė šventovę, bando įamžinti gimtąjį kaimą

Nuorodos
--------

* Miežiškių Švč. M. Marijos parapija Archyvuota kopija 2011-10-17 iš Wayback Machine projekto.
* Tarnavę dievui ir žmonėms
* Panevėžio rajono koplyčios
Koordinatės: 55°30′44″š. pl. 24°45′04″r. ilg.﻿ / ﻿55.512286°š. pl. 24.751187°r. ilg.﻿ / 55.512286; 24.751187


|  Traupio Šv. Onos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Anykščių |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Traupis |
| **Adresas** | Jaunimo g. 1 |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1892 m. |
| **Stilius** | neoklasicizmas |

 *Kitos reikšmės – Šv. Onos bažnyčia.*
**Traupio Šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Traupio miestelyje, prie kelio  **1205**  Kavarskas–Traupis–Levaniškiai , Nevėžio dešiniajame krante. Neoklasicistinė, turi neobaroko bruožų.

Parapijoje veikia Balelių koplyčia.

Istorija
--------

Traupio bažnyčia
Traupio dvaro savininkai Jurgis Mikalavičius ir Petras Mikalavičius pastatė medinę bažnyčią. Jai išlaikyti dovanojo Divanavos, Kantumiškio ir Kuklėnų kaimo žemes. Vyskupas Albertas Radvila 1515 m. kovo 31 d. ją konsekravo Šv. Mikalojaus titulu, įsteigė parapiją.

1730 m. pastatyta nauja bažnyčia. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. 1832 m. bažnyčiai priklausė Maciūnų, Pusbačkių ir Vičiūnų kaimai. Policija 1885 m. prie Traupio bažnyčios pastebėjo statybinių medžiagų ir pradėjo tardymą. Už neteisėtą pinigų rinkimą naujai bažnyčiai statyti 3 valstiečiai nubausti po 25 rublių baudomis.

1887 m. gautas leidimas statyti bažnyčią. Klebono Juozapo Butvilos iniciatyva 1892 m. pastatyta dabartinė plytų mūro bažnyčia. Ją konsekravo vyskupas Gasparas Cirtautas. Bažnyčia turėjo 36 dešimtines žemės. Klebonas Stanislovas Šliogeris 1908 m. atnaujino bažnyčios altorius, pastatė naują kleboniją. Per Pirmąjį pasaulinį karą vienas varpas išvežtas į Rusiją.

Klebonas Domininkas Tuskenis-Tuskevičius 1928 m. kapitališkai suremontavo bažnyčią, 1930 m. išspausdino dažniausiai giedamų giesmių knygelių, platino blaivybės idėjas, globojo katalikiškas organizacijas. Tarpukariu veikė parapijos biblioteka, vargonininkas Petras Sližys subūrė stiprų bažnyčios chorą (jis 1924, 1928 ir 1930 m. dalyvavo dainų šventėse, vykusiose Kaune).

Architektūra
------------

Bažnyčia neoklasicistinė, turi neobaroko bruožų, stačiakampio plano (41,5 × 16 m), su aukštu fasado bokštu. Yra 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame palaidoti Traupio klebonai: Juozapas Bautvila (1836–1899 m.), Stanislovas Šliogeris, Adolfas Bausys, Steponas Galvydis.

Nuorodos
--------

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2009-04-01 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°41′43″š. pl. 25°23′52″r. ilg.﻿ / ﻿54.695265°š. pl. 25.3976775°r. ilg.﻿ / 54.695265; 25.3976775


|  Vilniaus Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм во имя первоверховных апостолов Петра и Павла |
| **Dekanatas** | Vilniaus |
| **Savivaldybė** | Vilniaus miestas |
| **Gyvenvietė** | Vilnius |
| **Adresas** | A. Kojelavičiaus g. 148 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1908 m. |

**Vilniaus Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė** stovi Vilniuje, N. Vilnioje.

Istorija
--------

Cerkvė pastatyta 1908 m. Naujosios Vilnios mieste. Cerkvės statymo komitetui nuo 1903 m. vadovavo Vilniaus gubernatoriaus žmona Sofja Veriovkina, kuri rinko aukas ir pati prisidėjo savo įnašu. Kadangi pinigų neužteko akmeniniam statiniui, nuspręsta statyti medinę šventyklą. 1908 m. kovo 30 d. ji pašventinta.

1910 m. gautas Šv. sinodo leidimas statyti akmeninę cerkvę, 1914 m. buvo pašventinti jos pamatai, tačiau dėl karo perėjus prie taupymo politikos cerkvė nevisiškai pastatyta, o plytas išnešiojo vokiečiai parako gamyklai statyti. Nuo 1918 m. parapija priskirta Šv. Eufrosinijos cerkvei, o 1923–1933 m. – Skaisčiausios Dievo motinos cerkvei. XX a. 4-ajame dešimtmetyje F. Šipicos iniciatyva šventykla atgaivinta, pastatyta varpinė.

Fasadas
1947 m. sovietai įregistravo parapiją, joje buvo 350 tikinčiųjų. 1955 m. atliktas kapitalinis remontas, pastatyta nauja varpinė. Dabar prie cerkvės veikia sekmadienio suaugusiųjų mokykla.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vilniaus Šv. apaštalų Petro ir Povilo cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Orthodoxy.ru Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°02′15″š. pl. 24°57′59″r. ilg.﻿ / ﻿55.037391°š. pl. 24.966512°r. ilg.﻿ / 55.037391; 24.966512

 *Kitos reikšmės – Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia.*

|  Širvintų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Širvintų |
| **Savivaldybė** | Širvintų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Širvintos |
| **Adresas** | Vilniaus g. 110 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1860 m. |

**Širvintų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Širvintose, Širvintos kairiajame krante. Turi klasicizmo ir baroko bruožų.

Istorija
--------

Dvarininkė Kotryna Agnieška Astikaitė ir Bagdonas Jurevičius 1475 m. pastatė pirmą medinę bažnyčią. 1525 m. bažnyčiai dovanotas Širvintėlių kaimas. 1674 m. Mikalojus Žakas pastatė naują bažnyčią. XVIII a. antrojoje pusėje minima parapinė mokykla.

1847 m. parengtas dabartinės mūrinės bažnyčios projektas (architektas Tomas Tišeckis). 1852 m. projektas patvirtintas, leista statyti bažnyčią. Ji Viktoro Lupeikos, Širvintose klebonavusio 1854–1893 m. ir parapijiečių rūpesčiu pastatyta 1855–1860 m. V. Lupeika lenkino parapiją (lietuvių kalbą vadino pagoniška). Lietuviškai pamokslus pradėjo sakyti kunigas Jurgis Zimkus. Nuo 1945 m. Širvintose klebonavęs, vėliau altarista Petras Guobys (1915–1988), (palaidotas šventoriuje) suremontavo bažnyčią.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi klasicizmo ir baroko bruožų, stačiakampio plano, su 2 bokštais ir aukštu frontonu tarp jų. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, skliautuotas. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su stulpiniais vartais.
{{

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 2017 m. pavasarį
* Šoninis fasadas
* Koplytstulpis bažnyčios jubiliejui

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Širvintų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Širvintų parapijos svetainė
* Širvintų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia (panoramos)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 56°05′36″š. pl. 23°08′40″r. ilg.﻿ / ﻿56.093266°š. pl. 23.144523°r. ilg.﻿ / 56.093266; 23.144523

|  Šiupylių Šv. Aloyzo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šiupyliai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | apie 1924 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Aloyzo bažnyčia.*
**Šiupylių Šv. Aloyzo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šiupylių kaime, prie Kuršėnų–Gruzdžių kelio. Liaudies architektūros formų.

Istorija
--------

1619 m. karaliaus revizoriai netoli Šiupylių, ant kalvos, išrinko vietą bažnyčiai ir skyrė jai Šiupylių kaimą (23 valakus). Fundacija 1623 m. patvirtinta. 1625 m. įsteigta parapija pavadinta *Užmušiu*. Bažnyčia 1799 m. ir 1846 m. atstatyta. Ji 1842 m. tapo filija.

1915 m. sudegė bažnyčia ir visi klebonijos trobesiai. Apie 1924 m. bažnyčia atstatyta. Ją statė broliai Adomas ir Juozas Valeikiai iš Vorelių kaimo.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su bokšteliu. Vienanavės bažnyčios viduje įrengti 3 altoriai, lubos išgaubtos. Šventoriaus tvora žema. Jame yra išlikusi sena varpinė. Į ją 1992 m. kovo 22 d. įkeltas 82 kg varpas, Gruzdžių klebono Edvardo Zeidoto rūpesčiu nulietas Maskvoje.

* Bažnyčia su varpineBažnyčia su varpine
* Galinis fasadasGalinis fasadas
* Paminklas pavasarininkamsPaminklas pavasarininkams
Koordinatės: 55°44′05″š. pl. 22°08′57″r. ilg.﻿ / ﻿55.734595°š. pl. 22.149173°r. ilg.﻿ / 55.734595; 22.149173

|  Tverų kapinių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Rietavo savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Tverai |
| **Adresas** | Žarėnų g. 5 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1814 m. |

**Tverų Švč. Mergelės Marijos koplyčia-oratorija** – koplyčia, esanti Rietavo savivaldybėje, Tverų miestelio veikiančiose kapinėse Žarėnų gatvėje (prie kelio  **4601**  Telšiai–Žarėnai–Tverai–Laukuva ), 150 m į šiaurę nuo Tverų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčios. Koplyčia stūkso kapinių kalnelyje, veikianti. 

2017 m. minint 120 metų nuo trečiosios bažnyčios pastatymo Tveruose koplyčia buvo suremontuota. Garbingos sukakties proga visas pastatų ansamblis – bažnyčia, klebonija ir koplyčia kapinėse – nušvito nauja vienoda spalva.

Priešais koplyčią yra palaidota kunigų, tarp jų bažnyčios statytojas kanauninkas Juozapas Niūniava (–1918), lietuvybės platintojas altarista Juozapas Orda (1834–1921).

Istorija
--------

XVIII a. pabaigoje, kaip ir daugumoje Žemaitijos parapijų, Tveruose bažnyčios šventoriuje laidoti jau nebuvo galima, kapinės buvo iškeltos. Greičiausiai tuo metu atokiau įrengtose kapinėse pastatyta ir kapinių koplyčia. Vietos mirčių metrikų knygose pažymėta, kad naujose kapinėse pradėta laidoti 1795 m. [Tverų BA, 1766-1799 m. mirimo metrikų kn. 1. I15v]. Naujose kapinėse stovinti koplyčia pirmą kartą minima 1806 m.

Dabartinė kapinėse stovinti Marijos medinė koplyčia – oratorija, pastatyta 1814 m. kunigo Steckio.

Galerija
--------

* Koplyčios apsidėKoplyčios apsidė
* Koplyčios interjerasKoplyčios interjeras
* AltoriusAltorius
* BalkonasBalkonas

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tverų kapinių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Rietavo savivaldybės teritorijoje esančių kapinių sąrašas Archyvuota kopija 2021-07-30 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Garbingos sukaktys ir dideli darbai
3. ↑  Plungės dekanato sakralinė architektūra ir dailė. Gaisras ir trečioji Tverų bažnyčia (270/66)
4. ↑  Tverai, parapijos istorija
|  Semiatičės Marijos Dangun Žengimo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Drohičino |
| **Dekanatas** | Semiatičės |
| **Savivaldybė** | Semiatičės valsčius |
| **Gyvenvietė** | Semiatiče |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1637 m. |
| **Stilius** | barokas |


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Semiatičės Marijos Dangun Žengimo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Semiatičės Marijos Dangun Žengimo bažnyčia** (lenk. *Kościół Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Siemiatyczach*) – Romos katalikų bažnyčia šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Semiatičės apskrityje, Semiatičės valsčiuje, Semiatičės mieste. Bažnyčia priklauso Semiatičės Marijos Dangun Žengimo parapijai. Bažnyčioje yra trys navos.

Istorija
--------

Mūrinės baroko architektūros stiliaus bažnyčios statybos prasidėjo 1626 m. ir užbaigtos 1637 metais. Bažnyčios statybas finansavo Sapiegų šeima. Statyboms vadovavo Lietuvos didysis etmonas Leonas Sapiega ir vėliau jo sūnus Kazimieras Leonas Sapiega. Bažnyčia pašventinta 1638 m. rugpjūčio 15 dieną. 1725–1727 m. pastatyta bažnyčios varpinė. 1956 m. kovo 30 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)[neveikianti nuoroda];
* Aprašymas apie parapiją (lenk.).
Koordinatės: 56°16′35″š. pl. 21°52′23″r. ilg.﻿ / ﻿56.276386°š. pl. 21.873041°r. ilg.﻿ / 56.276386; 21.873041


|  Ylakių Šv. Roko išpažinėjo koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Skuodo |
| **Savivaldybė** | Skuodo rajonas |
| **Gyvenvietė** | Ylakiai |
| **Adresas** | Sedos g. 42A |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1904 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Ylakių Šv. Roko išpažinėjo koplyčia** – koplyčia, stovinti Ylakių miestelio kapinėse, Skuodo rajone, netoli kelio  **2701**  Seda–Pašilė–Ylakiai . Priklauso Ylakių Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai parapijai. Pavadinta šventojo Roko vardu.

Koplyčios interjeras: keraminių plytelių grindys, gotikinių formų altorius siauroje presbiterijoje, paprasti suolai
Neogotikinė raudono mūro koplyčia garsėja didžiausiais šiaurės Žemaitijoje Šv. Roko atlaidais, kasmet rengiamais rugpjūčio mėn. antroje pusėje. Koplyčioje šv. Mišios aukojamos keletą kartų metuose, per didžiąsias šventes: motinos dieną, tėvo dieną, visų šventųjų dieną, vėlinių dieną.

Projektas
---------

Koplyčia buvo statoma pagal projektą, kurio autoriumi laikomas Karlas Eduardas Strandmanas. Ant koplyčios projekto nurodyta tik nuolatinio K. E. Strandmanno suprojektuoto objekto prižiūrėtojo, Liepojoje gyvenusio inžinieriaus-architekto K. O. Kuntzelio įsipareigojimas prižiūrėti statybos darbus. Architektas suprojektavo neogotikinę koplyčią su stačiakampe presbiterija ir nedideliu, žemu uždaru prieangiu. Pagrindiniame fasade po neaukštu trikampiu frontonu įkomponuota smailiaarkė niša su stambiu langu-rože. Šoniniuose fasaduose suprojektuoti dideli langai su masverkais ir laiptuotais kontraforsais, o interjere – smailėjančios kryžminio skliauto ramstinės arkos, atremtos į vidinius kontraforsus.

Tačiau statybos metu vietoj numatyto prieangio sumūrytas masyvus keturkampis bokštas su frontonais ir smaile, suteikęs pastatui panašų į bažnyčią vaizdą. Spėjama, kad pakeitimo projektą padarė K. O. Kuntzelis. Šv. Roko išpažinėjo koplyčia buvo baigta statyti 1904 m.

Į vargonų chorą (nenaudojamas, uždarytas) bei varpinę patenkama iš lauko, pro atskiras duris, atsiveriančias į siaurus ir stačius mūrinius laiptus.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kražių Šv. Roko koplyčia
* Šv. Roko bažnyčios Lietuvoje

Galerija
--------

* Apsidė su zakristija (dešinėje)
* Klausykla prienavyje
* Nenaudojami vargonai
* Koplyčios varpas
* Vaizdas nuo prieangio

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ylakių Šv. Roko išpažinėjo koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Ylakių parapija (dekanato inf.)
2. ↑  Ylakių seniūnija
3. ↑  Ylakių Šv. Roko išpažinėjo koplyčia *skouds.lt*
4. ↑  Ylakių seniūnijos lankomiausios vietos
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Šv. Hiacinto (Jackaus) koplyčia** - koplyčia stovinti S.Konarskio ir Jovaro gatvių sankryžoje, dominikonų vienuolio iš Silezijos atminimui.

Pirmoji koplytėlė čia pastatyta 1403 metais šv. Jackaus (1185–1258 m.), apaštalavusio Lietuvoje garbei, 1762 metais ji atnaujinta - pastatyta apaštalą vaizduojanti skulptūra ir prie jos pritvirtinta marmurinė lenta. Sunykusi koplyčia J. K. Vilčinskio ir kitų vilniečių lėšomis 1843 metais atstatyta. 1901 metais smarkiai restauruota: išlieta nauja Jackaus skulptūra, ji pastatoma ant aukštos sumūrytos koplyčios, senoji skulptūra patalpinama Šv. apaštalų Pilypo ir Jokūbo bažnyčioje. Dešinėje Hiacinto rankoje - jo bažnyčios monstrancija, kairėje - Švč. Marijos su kūdikėliu skulptūra.

Koordinatės: 54°40′50″ š. pl. 25°15′42″ r. ilg.﻿ / ﻿54.68056°š. pl. 25.26167°r. ilg.﻿ / 54.68056; 25.26167
Koordinatės: 55°35′59″š. pl. 23°11′47″r. ilg.﻿ / ﻿55.599632°š. pl. 23.196356°r. ilg.﻿ / 55.599632; 23.196356



|  Tytuvėnų koplyčia-mauzoliejus |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Kelmės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Tytuvėnai |
| **Adresas** | S. Romerienės g. 9 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1853 m. |

**Tytuvėnų Kristaus Gelbėtojo koplyčia-mauzoliejus** (dar vadinama *Riomerių mauzoliejine koplyčia*) stovi Kelmės rajone, Tytuvėnų miestelyje, S. Romerienės g. 9.

Viena iš Tytuvėnų regioninio parko lankytinų vietų. Koplyčia nuo 1997 m. įtraukta į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas 23206).

Koplyčia pastatyta 1853 m. Hieronimo Przeciszewskio rūpesčiu mirusiai žmonai Celinai. Koplyčios rūsiuose palaidoti Tytuvėnų ir Pagryžuvio dvarų valdytojai bei jų artimieji: Roch Przeciszewski, Aloiza Zienkowicz, Hieronim Przeciszewski, Burba Kazimiera Przeciszewska, Amilkar Przeciszewski, Jozef Romer, Izydor Romer. Paskutinieji Tytuvėnų dvarininkai Sofija ir Eugenijus Romeriai 1941 m. ištremti į Kuibyševą. Eugenijus Romeris mirė tremtyje 1943 m. Ten ir palaidotas bevardžiame kape Nr. 1737. Žymi dailininkė Sofija Romerienė mirė 1972 m. San Adelėje, Kanadoje.

Architektūra
------------

Spėjama, kad koplyčios projekto autoriumi galėjo būti Paryžiaus dailės akademijos profesorius Fulgentas Rimgaila, kuris suprojektavo 1859 m. pastatytus už 7 km nuo Tytuvėnų esančius Pagryžuvio dvaro rūmus.

Romantizmo laikotarpio koplyčios statinys aštuonkampis, vientiso tūrio, vieno aukšto su laidojimo rūsiu. Koplyčia uždengta kupolu, virš kurio iškeltas medinis kryžius su dekoro elementais. Pagrindinis įėjimas įrengtas pietvakarių pusėje. Į koplyčią veda tašytų akmenų pakopų laiptai su atraminėmis mūrinėmis tinkuotomis sienutėmis šonuose. Sienučių aukštis sutampa su viršutinės aikštelės paviršiumi. Sienos, langai ir karnizai dekoruoti. Langai ir durys - gotikos stiliaus. Koplyčia buvo aptverta originalia čerpėmis dengta tvora.Į laidojimo rūsį patenkama nusileidžiant mediniais laiptais, atkėlus koplyčios grindyse medinį dangtį.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Tytuvėnų kapinių koplyčia
* Tytuvėnų Kristaus laiptų koplyčia

Galerija
--------

* 2013 m.
* Vaizdas nuo gatvės
* Rūsyje
* Medinis kupolo kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tytuvėnų regioninio parko lankytinos vietos Archyvuota kopija 2018-09-23 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Tytuvėnų Kristaus Gelbėtojo koplyčia-mauzoliejus". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-12-01.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tytuvėnų koplyčia-mauzoliejus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Kelmės rajono paminkliniai statiniai
Koordinatės: 54°42′34″ š. pl. 25°10′49″ r. ilg.﻿ / ﻿54.70944°š. pl. 25.18028°r. ilg.﻿ / 54.70944; 25.18028


|  Vilniaus Šv. Juozapo koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Vilniaus II |
| **Savivaldybė** | Vilniaus miestas |
| **Gyvenvietė** | Vilnius |
| **Adresas** | Tolminkiemio g. 4 |
| **Pastatyta** | 2001 |

**Vilniaus Šv. Juozapo koplyčia** stovi Vilniuje, Pilaitės mikrorajone. Pamaldos laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis. Klebonas - kun. R. Doveika.

Istorija
--------

Šv. Juozapo (Pilaitės) parapija įsteigta 1999 m. vasario 17 d. Koplyčia pašventinta 2001 m. rugsėjo 8 d.

2016 m. pradėta statyti parapijos Šv. Juozapo bažnyčia. Joje laikinai įrengtoje maldų salėje buvo laikomos 2017 m. Kūčių pamaldos.

*Pagrindinis straipsnis – Vilniaus Šv. Juozapo bažnyčia*.
* Koplyčia 2017 m.
* Interjeras
* Maldų salės prieigos

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vilniaus Šv. Juozapo koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Šv. Juozapo (Pilaitės) parapijos svetainė
Koordinatės: 55°17′38″ š. pl. 24°30′21″ r. ilg.﻿ / ﻿55.29389°š. pl. 24.50583°r. ilg.﻿ / 55.29389; 24.50583

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia.*

|  Siesikų Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Ukmergės |
| **Savivaldybė** | Ukmergės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Siesikai |
| **Adresas** | Nepriklausomybės g. 5 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1537 m. |
| **Stilius** | renesansas |

**Siesikų Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Siesikų miestelyje.

Istorija
--------

Pirmoji bažnyčia minima 1441 m. Siesikų (Daugailių) dvaro savininkai broliai Abraomas Siesickis, Melchioras Siesickis ir Stanislovas Siesickis 1537 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. Siesickiams perėjus į reformaciją, nuo XVI a. vidurio iki 1607 m. bažnyčia priklausė evangelikams reformatams. Ją 1680 m. konsekravo Vilniaus pavyskupis Mikalojus Slupskis. Bažnyčioje įrengti 4 altoriai. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. Bažnyčia po gaisro XVIII a. rekonstruota.

Architektūra
------------

Bažnyčia renesansinė, halinė, stačiakampio plano, su trisiene apside, 2 šoninėmis zakristijomis. Bokštas prišlietas prie pagrindinio fasado. Tai mūrinė varpinė (XVIII a.) su varpais. Vidus 3 navų. Jas dengia kryžminiai skliautai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Miestelio pakraštyje, apie 1 km nuo bažnyčios, yra Siesikų kapinės su XVIII a. pabaigoje statyta klasicistine kapinių koplyčia.

* 
* 
* 
* 
* Siesikų bažnyčia iš pietvakarių pusės
* Siesikų bažnyčia iš vakarų pusės
* Siesikų bažnyčia iš šiaurės vakarų pusės
* Bažnyčia, stovinti šventoriuje be medžių
* Palinkę pagrindiniai šventoriaus vartai
* Nugriuvęs galinis stogo kryžius

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Siesikų Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Siesikų parapija (dekanato inf.)
* Siesikai. Šv. Baltramiejaus Apaštalo parapija. Lietuvos bažnyčios / Bronius Kviklys. 1980-1987. - 6 t. 361, 362 p.
*Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*
Koordinatės: 55°29′27″š. pl. 26°04′24″r. ilg.﻿ / ﻿55.4908185°š. pl. 26.0733013°r. ilg.﻿ / 55.4908185; 26.0733013


|  Švedriškės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Zarasų |
| **Savivaldybė** | Ignalinos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Švedriškė |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1934 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Švedriškės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Švedriškės kaime, 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Kazitiškio, Ažvinčio ežero vakariniame krante.

Istorija
--------

2015 m. rugsėjis
Švedriškės gyventojai priklausė Kazitiškio parapijai. Lenkijai 1920 m. okupavus Vilniaus kraštą, parapijos vakarinė dalis liko be bažnyčios. Garbšių kaime įrengta laikina koplyčia. Švedriškės viensėdžio savininkė Marija Leščiauskienė 1927 m. dovanojo būsimai bažnyčiai 81,4 ha žemės su trobesiais. 1928 m. įrengta laikina koplyčia. 1929 m. paskirtas kunigas.

Bažnyčios projektą parengė inžinierius Stasys Taškūnas (1897-1942).

1933 m. pastatyta, 1934 m. įrengta dabartinė medinė bažnyčia Archyvuota kopija 2016-10-20 iš Wayback Machine projekto.. Ji buvo Salako parapijos filija. 1960–1989 m. klebonavo Antanas Juška (1906–1991), 1949–1956 m. Sibiro kalinys.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, dvibokštė, su bokšteliu, siaura apside ir žemomis zakristijomis. Šventoriaus tvora metalinė, su gelžbetoniniais stulpais.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Švedriškės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2009-05-30 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°36′30″š. pl. 25°22′52″r. ilg.﻿ / ﻿54.608407°š. pl. 25.381118°r. ilg.﻿ / 54.608407; 25.381118


|  Skaidiškių Dievo Gailestingumo apaštalės Šv. Faustinos koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Naujosios Vilnios |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Skaidiškės |
| **Adresas** | Šv. Faustinos g. |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | XIX a. |

**Skaidiškių Dievo Gailestingumo apaštalės Šv. Faustinos koplyčia** – koplyčia, esanti Vilniaus rajone, Skaidiškių kaimo senosiose kapinėse, 3 km į šiaurės rytus nuo Rudaminos. Jai suteiktas Šv. Faustinos (katalikų bažnyčios šventosios, vienuolės Helenos Kovalskos) vardas. Priklauso Rudaminos Švč. M. Marijos Gerosios Patarėjos parapijai..

Koplyčios frontoną puošia Gediminaičių stulpai.

Koplyčia Skaidiškių senosiose kapinėse

Istorija
--------

XIX a. Skaidiškių kaimas priklausė Rudaminos dvarininkui, caro kariuomenės pulkininkui Suchodolejui. Jis vietos kapinėse pastatė koplyčią, kuri buvo skirta laidojimo reikmėms. XX a. pradžioje šį dvarą nusipirko Vilniaus žemės banke dirbęs Stanislovas Bochvicas (*Stanisław Bochwic*). Jis mirė 1944 m. buvo palaidotas koplyčioje. Jo šeimos nariai repatriavo į Lenkiją.

Po Antrojo pasaulinio karo dvaro turtas buvo nacionalizuotas, koplyčia uždaryta, tapo apleista. 2001 m. senoji koplyčia buvo atstatyta ir iškilmingai pašventinta, vietos tikinčiųjų bendruomenės sprendimu suteikiant Šv. Faustinos vardą.

Apverktinos būklės koplyčią atstatyti, paversti ją maldoms derančia vieta nusprendė Lietuvos lenkų sąjungos vietos skyrius. 1997 m. pradėti jos atstatymo darbai. 2001 m. spalio 14 d. koplyčia vyskupo Juozo Tunaičio buvo iškilmingai konsekruota.

2016 m. koplyčiai atliktas vidaus patalpos remontas: perdažytos sienos, sumontuoti elektriniai šildytuvai.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Skaidiškių Dievo Gailestingumo apaštalės Šv. Faustinos koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Rudaminos Švč. Mergelės Marijos, Gerosios Patarėjos parapija Archyvuota kopija 2016-05-31 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Šalia Vilniaus – išskirtinės architektūros koplyčia su Gediminaičių stulpais *15min.lt* Archyvuota kopija 2021-02-19 iš Wayback Machine projekto.
3. 1 2 3  Odnowiono kaplicę w Skojdziszkach Archyvuota kopija 2021-02-19 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Historyczne przebłyski "kwietniowych" Skojdziszek[neveikianti nuoroda]
5. ↑  Skaidiškės *vilnijosvartai.lt*
Audiencija teisme. Vario raižinys, 1750 m.
Teismo būstinė. Wetzlar
**Imperijos rūmų teismas** (vok. *Reichskammergericht*) – iki pat uždarymo 1806 m. greta Imperijos rūmų tarybos (*Reichshofrat*) buvo aukščiausios instancijos teismas Šventojoje Romos imperijoje. Įsteigė imperatoriaus Maksimilianas I.

1495 m. spalio 31 d. įsteigus būstinė buvo Frankfurte. Kiti rezidavimo miestai – Worms, Augsburg, Niurnbergas, Rėgensburgas, Speyer ir Esslingen; nuo 1527 m. – Speyer, sugriovus miestą – Pfalco paveldėjimo karo metu 1689–1806 m. Veclaras mieste.

Imperijos rūmų teismo pirmtakas – Karališkasis rūmų teismas (*Königliches Kammergericht*), posėdžiavęs ten, kur apsistodavo karalius. Nuo XV a. Habsburgai tapo imperijos valdovais. Kadangi jie valdė dideles teritorijas ir už Vokietijos ribų, habsburgų karalius ilgą laiką nebūdavo Šv. Romos imperijoje, kartu ir aukščiausiasis teismas. Jurisdikcinėje veikloje tai galėjo privesti prie krizės. Karalius buvo ne tik aukščiausiasis teisėjas, bet ir imperijos regentas. Kadangi jis dažnai nebūdavo imperijoje, tai neigiamai veikė ir politinę padėtį Šv. Romos imperijoje. Siekiant pagerinti administravimą Vormso reichstage (*Reichstag zu Worms (1495)*) apsispręsta dėl reformų. Paskelbta Amžinoji žemės taika (*Ewiger Landfriede*), uždrausta tarpusavyje kariauti, naudoti prievartą prieš kitus imperijos pavaldinius. Taikai užtikrinti bei teisti pažeidėjus reichstage nuspręsta įsteigti Imperijos rūmų teismą.

Nuorodos
--------

* 1555 m. teismo statutas Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto.
* Imperijos rūmų teismo tyrimo draugija Wetzlar
*Apie Liublino vaivadijos valsčių žr. Zalesių valsčius (Liublino vaivadija)*.
**Zalesių valsčius** (lenk. *Gmina Zalesie*) – valsčius egzistavęs nuo 1919 iki 1954 metų, šiaurės rytų Lenkijoje, Sokulkos apskrityje, Balstogės vaivadijoje dabar Palenkės vaivadija. Valsčiaus centras buvo Zalesių kaimas.

Istorija
--------

1952 m. liepos 1 d. valsčiuje buvo 13 kaimų. Valsčius buvo panaikintas 1954 metų rugsėjo 29 dieną. Dabartinė buvusio valsčiaus teritorija priklauso Sidros valsčiui. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1795 metų valsčiaus teritorija priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 metų liepos 12 dienos Lietuvos-Tarybų Rusijos taikos sutartį dalis valsčiaus kaimų buvo priskirti Lietuvos Respublikai.

Šaltiniai
---------

* Główny Urząd Statystyczny w Warszawie: Województwa centralne i wschodnie Rzeczypospolitej Polskiej – podział na gminy według stanu z dnia 1.IV 1933 m. Książnica-Atlas, Lvovas 1933 m.;
* Wykaz Gromad Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej według stanu z dnia 1.VII 1952 m. PRL, GUS, Varšuva;
* 1954 m. valsčių panaikinimo įstatymas (lenk.) Archyvuota kopija 2012-05-12 iš Wayback Machine projekto.;
* 1972 m. valsčių atnaujinimo įstatymas (lenk.) Archyvuota kopija 2013-01-26 iš Wayback Machine projekto..