recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**AKBAYAN**, **Filipinų piliečių veiksmo partija**, (*AKBAYAN, Aksyon Sambayanan*) – Filipinų kairioji demokratinio socializmo partija.

Istorija
--------

Įkurta 1998 m. sausio mėn. Steigiamajame suvažiavime, po ketverių metų diskusijų Filipinų visuomenėje apie šalies ateitį nuvertus Ferdinando Markoso režimą. Dar 1994 m. pirmosios partinės organizacijos susikūrė Mindanao, Visajuje ir Luzone, jungdamos darbininkus ir valstiečius, gėjus ir lesbietes, mokytojus ir bedarbius.

Jau per pirmuosius rinkimus 1998 m. gegužės mėn. gavo vietų ir savivaldybėse, ir Atstovų rūmuose.

Struktūra
---------

Turi partines organizacijas daugelyje savivaldybių. Skyriuje turi būti mažiausiai 12 narių. Mažiausiai 6 skyriai sudaro sekciją, kuri veikia savivaldybės ar miesto teritorijoje. 3 sekcijos sudaro diviziją, veikiančią didžiųjų miestų ar provincijos lygmenyje. Mažiausiai 3 divizijos sudaro regiono asamblėją.

Suvažiavimas šaukiamas kas trejus metus, nustato partijos politiką ir renka pirmininką bei Valdybą. Nacionalinę politinę tarybą sudaro Mindanao, Visajaus ir Luzono salų grupėse išrinkti delegatai. Nacionalinį komitetą sudaro 8 profiliniai politiniai komitetai. Kiekviename partijos sąraše ir partijos struktūrose trečdalis vietų rezervuojama moterims.

Ideologija
----------

Didžiausią dėmesį skiria savivaldybių rinkimams ir vietos savivaldos politikai. Valstybę laiko savivaldybių sąjunga, nes savivaldybėse geriau spręsti gyventojų gerovės klausimus. Siekia demokratinių rinkimų visose valdymo grandyse, taip pat ir pakankamos valdžios kontrolės, kad neplistų korupcija.

Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 2003 m. spalio 27 d.

Pirmininkas nuo 2000 m. Valdenas Belo (2003 m. gavo alternatyvią Nobelio premiją).

Nuorodos
--------

Oficiali svetainė
Koordinatės: 55°58′06″š. pl. 21°13′53″r. ilg.﻿ / ﻿55.9683°š. pl. 21.2315°r. ilg.﻿ / 55.9683; 21.2315

Dimitravo dvaro pastatas
**Dimitravo dvaras** – buvęs dvaras Dimitravo kaime (Kretingos rajonas). Garsėja tuo, kad XX a. tarpukariu ir II pasaulinio karo metais čia veikė Dimitravo priverčiamojo darbo stovykla.

Istorija
--------

Dvaras pastatytas XIX a. pradžioje grafų Zubovų giminės iniciatyva, o Dimitravo pavadinimas jam buvo suteiktas grafo Dmitrijaus Zubovo garbei. Remiantis istoriniais šaltiniais, XIX a. pabaigoje už Zubovų skolas dvaras atiteko Tiškevičiams, tačiau gaji ir legenda apie tai, jog dvaras Tiškevičiams buvo praloštas. Tolesnį dvaro likimą nulėmė XX a. tarpukariu pradėta vykdyti žemės reforma. Išskaidytos ir išdalintos dvaro valdos atiduotos nekilmingiesiems, o valdos dalis, kuriai priklausė pats dvaras, 1937 m. parduota valstybei. Čia iki 1940 m. veikė Dimitravo priverčiamojo darbo stovykla, kur A. Smetonos valdžia kalino jai nepalankius žmones, komunistus ir nusikaltėlius. Jie rinkdavo iš akmeningų apylinkių akmenis, gabeno juos į buvusiame kumetyne atidarytą akmenskaldę, skaldė keturkampiais gabalais. Greta Dimitravo nutiestu geležinkeliu akmenys buvo išgabenami, jais grįsti prieškario Lietuvos keliai ir gatvės.

Lietuvą okupavus vokiečiams, 1941–1944 m. čia veikė koncentracijos stovykla. Pradžioje joje buvo uždaryti Kretingos apskrities sovietų valdžios atstovai ir aktyvistai, vėliau įkalinta ir nužudyta ~500 Skuodo žydų bendruomenės moterų ir vaikų. Buvęs dvaras vokiečiams ir toliau tarnavo kaip kalinimo vieta: čia buvo laikomos sovietų karininkų šeimos, vėliau išvežtos į Vokietiją priverčiamiesiems darbams. 1944 m. Dimitravo stovykloje kalėjo ~500 ūkininkų, nesilaikiusių tuometinės valdžios nustatytų žemės ūkio prievolių.

Pasitraukus vokiečiams, 1944 m. pabaigoje sovietai Dimitrave įkūrė karinę stovyklą, kurioje vyko šauktinių apmokymai ir seržantų paruošimas. 1949 m. dvare įkurtas „Vienybės" kolūkis, 1964–1995 m. veikė Kretingos kraštotyros muziejaus filialas. Muziejus priminė šiurpius prieškario ir karo periodus. Po Nepriklausomybės atkūrimo ekspozicija buvo išgabenta į Kretingos muziejų, o dvaro rūmuose apgyvendintos kelios šeimos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dimitravo dvaras – permainingos XX a. istorijos liudininkas: nuo didikų valdų iki koncentracijos stovyklos. 2020-07-26, Delfi.lt (tikrinta 2023-02-27).
2. ↑  Dimitravo dvaro griuvėsiai ir priverčiamojo darbo stovykla. Pamatyklietuvoje.lt (tikrinta 2023-02-27).
3. ↑  Dimitravo dvaras. Panoramas.lt (tikrinta 2023-02-27).
| Sirdžanasسيرجان |
| --- |
| *Miesto turgus* |
|  |
| 

SirdžanasSirdžanas

29°27′7″ š. pl. 55°40′53″ r. ilg.﻿ / ﻿29.45194°š. pl. 55.68139°r. ilg.﻿ / 29.45194; 55.68139﻿ (Sirdžanas)Koordinatės: 29°27′7″ š. pl. 55°40′53″ r. ilg.﻿ / ﻿29.45194°š. pl. 55.68139°r. ilg.﻿ / 29.45194; 55.68139﻿ (Sirdžanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3:30)------ vasaros: (UTC+4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Irano vėliava Iranas |
| **Provincija** | Kermano provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 199 704  |
|  |
|  **Vikiteka** | Sirdžanas |

**Sirdžanas** (pers. سيرجان = *Sīrjān*), dar žinomas kaip ***Saidabadas*** – miestas centriniame Irane, 960 km atstumu į pietryčius nuo Teherano; Kermano provincijoje. Virš 199 tūkst. gyventojų (2016 m.). Per miestą eina geležinkelis. Garsus savo pistacijomis ir kilimais.

Istorija
--------

Miestas žinomas nuo Sasanidų valdymo laikotarpio.

Ekonomika
---------

Pistacijos iš Sirdžano regiono yra gerai žinomos ne tik Irane, bet ir visame pasaulyje. Mieste audžiami tradiciniai persiški kilimai.

Miesto apylinkėse kasama geležies rūda. Veikia „PolyTech" kompanija, LG licencijos principu veikiantis „Auksinis Iranas".

Sportas
-------

* Gol Gohar Sirjan FC (futbolo klubas),
* Namų rungtynes žaidžia „Gol Gohar" stadione, kuris talpina 3 tūkst. žiūrovų.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2017-10-28 iš Wayback Machine projekto.
| **AK-101** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | automatas |
| **Variantai** | AK-102, AK-103, AK-104, AK-105 |
| **Konstruktorius** | Michailas Kalašnikovas |
| **Šalis** | Rusija |
| **Gamintas** | IžMaš |
| **Naudotojai** | Butanas, Kipras, Indonezija, Pakistanas, Malaizija, Singapūras, Somalis, Urugvajus, Venesuela |
| **Kalibras, mm** | 5,56 |
| **Šovinys, mm** | 5,56x45mm NATO |
| **Šaudymo sparta, n/min.** | 650 |
| **Svoris, kg** | 3,4 (be dėtuvės) |
| **Ilgis, mm** | 943/700 (buožė ištiesta/užlenkta) |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 415 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 910 |
| **Taikymo tolis, m** | 500 |
| **Maks. šūvio nuotolis, m** | 1000 |
| **Dėtuvė** | 30 (ragelis) |

**AK-101** – rusiškas automatas, vienas iš Kalašnikovo automatų, AK-10X serijos pradininkas.

AK-101 buvo sukurtas eksportui į užsienį, tad jis naudoja NATO standarto 5,56x45 mm šovinius. Skirtas tiems, kurie nori suderinti NATO standarto šaudmenų tiekimo galimybę su legendinių Kalašnikovo automatų patikimumu. Konstrukcijoje panaudotos šiuolaikinės medžiagos, pvz. plastikiniai kompozitai, kurie mažina ginklo masę. AK-101 įgyvendinti patobulinimai yra likusiose AK-10X serijos ginkluose. Juodo plastiko buožė gali būti užlenkiama į šoną.

AK-101 gali šaudyti trimis režimais – kaip pusiau automatinis, 3 šūvių serijomis ir serijomis kaip įprastas automatinis ginklas. AK-101 išardomas tokia pat tvarka kaip ir AK-74. AK-101 turi tvirtinimo plokštelę, prie kurios gali būti pritvirtintas optinis ar kitokie papildomi taikikliai, skirti AK klasės ginklams. Automatui tinka daugelis plastikinių ir metalinių 30 šovinių talpos AK dėtuvių. Ginklas turi AK-74 tipo vamzdžio stabdį-kompensatorių, kuris mažina vamzdžio pašokimą šūvio metu.

AK-101 variantai:

* AK-103 – 7,62 mm kalibro variantas, naudojantis 7,62x39 mm šovinius.
* Trumpavamzdžiai, turintys 10 cm trumpesnius (314 mm vietoj 415 mm) vamzdžius AK-101 variantai:
	+ AK-102 – 5,56x45 mm
	+ AK-104 – 7,62x39 mm
	+ AK-105 – 5,45x39 mm

  

AK-107 ir AK-108 buvo sukurti AK-101 pagrindu, bet jų mechanika labai skiriasi.

Kai kurie Rusijos daliniai naudoja AK-103.

Nuorodos
--------

* The new Kalashnikovs of AK-100 series Archyvuota kopija 2008-09-11 iš Wayback Machine projekto.

Video:

* šaudymas iš AK-101
**Danijos futbolo supertaurė** – trofėjus, dėl kurio 1994–2005 m. varžydavosi Danijos čempionas ir taurės laimėtojas.

2005 m. kaip supertaurės varžybos suorganizuotas turnyras tarp čempionatą ir taurę laimėjusios Brondby IF, antrąją vietą čempionate užėmusios FC Kobenhavn ir taurės finale pralaimėjusios Midtjylland Herning komandų. Visos trejos rungtynės tarp komandų vyko tą pačią dieną, bet jos truko po 45 minutes (t. y. visos komandos sužaidė iš viso po 90 minučių). Turnyrą laimėjo Brondby IF, tačiau Danijos futbolo federacija šio turnyro nepripažino dėl jo savotiško formato.

Rungtynės
---------


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Metai** | **Nugalėtojas** | **Finalininkas** | **Rezultatas** |
| 1994 m. | IF Brondby | IF Silkeborg | 4:0 |
| 1995 m. | FC Kobenhavn | BK Alborg | 2:1 |
| 1996 m. | IF Brondby | GF Arhus | 4:0 |
| 1997 m. | IF Brondby | FC Kobenhavn | 2:0 |
| 1998 m. | Nevyko |
| 1999 m. | Akademisk Kobenhavn | BK Alborg | 2:2 (baud. 6:4) |
| 2000 m. | FF Viborg | BK Herfolge | 1:1 (baud. 8:7) |
| 2001 m. | FC Kobenhavn | IF Silkeborg | 2:0 |
| 2002 m. | IF Brondby | BK Odense | 1:0 |
| 2003 m. | Nevyko |
| 2004 m. | FC Kobenhavn | BK Alborg | 2:1 |

Taip pat skaitykite
-------------------

* Danijos futbolo čempionatas
* Danijos futbolo taurė

Nuorodos
--------

* RSSSF duomenų bazė
* Foot.dk archyvas
* SOCCERWAY
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Hyperoodon ampullatus** |
| --- |
| Aukštakaktis snapuotis (*Hyperoodon ampullatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Banginiai  *( Cetacea)* |
| Šeima: | Snapuotieji banginiai  *( Ziphiidae)* |
| Gentis: | *Hyperoodon*  *( Hyperoodon)* |
| Rūšis: | Aukštakaktis snapuotis  *( Hyperoodon ampullatus)* |

 |
| Binomas |
| ***Hyperoodon ampullatus***Forster, 1770 |
| PaplitimasPaplitimas |

**Aukštakaktis snapuotis** (*Hyperoodon ampullatus*) – snapuotųjų banginių (*Ziphiidae*) šeimos žinduolis.

Užauga nuo 6 iki 10 m. ilgio. Šiai rūšiai būdinga iškili kakta ir į delfino panašus snapas. Kūnas lieknas ir ilgas, plaukmenys maži, skaiutės aptakios. Nugara oranžiškai arba pilkai ruda, apačia šviesiai ruda. Patinai, kurie užauga didesni už pateles, turi 2 į iltis panašius dantis, augančius ant „snapo" galo. Yra ir kitų dantų, bet jų augimas virš dantenų (prasikalimas) labai įvairus. 

Maitinasi tikriausiai įsiurbimo būdu, naudodami liežuvį kaip stūmoklį vandeniui, jūros dugno dumblui ir grobiui susiurbti. Jų pagrindinis maistas – galvakojai moliuskai. Kaip ir dauguma kitų snapuočių, ši rūšis laikosi nedideliais būriais po maždaug 10 individų, paprastai tos pačios lyties ir panašaus amžiaus.

Paplitęs Atlanto vandenyno šiaurinėje dalyje.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Aukštakaktis snapuotis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**AL-7** (rus. *АЛ-7*) – eksperimentinis rusiškas automatas, sukurtas Jurijaus Aleksandrovo. Santrumpa *АЛ* reiškia *автомат легкий* ('lengvasis automatas').

Pirmiau 1969 m. buvo sukurtas modelis AL-4, kurio buožė buvo nejudama, dėtuvė buvo oranžinio plastiko. Jo tobulinimas buvo baigtas 1972 m. VėliauTobulinant AL-4 buvo sukurtas naujasis variantas, pavadintas AL-7.

Automatuose AL-4 ir AL-7 panaudotas subalansuotos atatrankos principas, 1965–1966 m. sukurtas Tiksliųjų mašinų gamybos Centriniame mokslinio tyrimo institute (rus. *ЦНИИ ТочМаш*). Subalansuotos atatrankos sistema sudėtingesnė negu Kalašnikovo automatuose panaudota paprasta dujų nukreipimo sistema, tačiau kompensuoja atatranką ir didina automatinės ugnies taiklumą.

Nežiūrint sėkmingų bandymų AL-7 į ginkluotę priimtas nebuvo. Jis konkuravo su tuo metu sukurtu AK-74. AK-74 buvo mažiau taiklus, bet pigesnis ir reikalavo ne tokios sudėtingos gamybos. Baigėsi tuo, kad dėl ekonominių sunkumų ginkluotėn buvo priimtas AK-74.

J. Aleksandrovas kuriant AL-7 įgytą patirtį panaudojo perdirbant Kalašnikovo automatą AK-101 į AK-107 ir AK-108.

Be AL-7 ir AK-107/108 subalansuotos atatrankos principą naudoja automatas AEK-971.

Šaltiniai
---------

1. ↑  С. Б. Монетчиков. *История русского автомата*. Санкт-Петербург, «Атлант», 2005
2. ↑  Alexandrov Kalashnikova 107 and 108
Giedros jūros padėtis Mėnulyje
 Giedros jūra (kompozicinė nuotrauka)
**Giedros jūra** (lot. *Mare Serenitatis*, 28°00′š. pl. 17°30′r. ilg.﻿ / ﻿28.0°š. pl. 17.5°r. ilg.﻿ / 28.0; 17.5) – Mėnulio matomosios pusės šiaurės pusrutulio jūra.

Jūros pietryčių pakraštyje 1972 m. gruodį buvo nusileidusi „Apollo 17" misija. Iš pargabentų paviršiaus mėginių nustatyta, kad jūra susidarė iš keleto lavos išsiveržimų, kurie truko 800 mln. metų prieš 3,8−3 mlrd. metų. Po to lavos išsiveržimai apnyko, bet visiškai neužsibaigė ir vėliausias iš jų įvyko prieš 1 mlrd. metų. Dėl to stebimi jūros paviršiaus tonai labai varijuoja.

Giedros jūra apima 500x700 km plotą, jos vidutinis skersmuo yra 630 km, užimamas plotas viršija 300 000 km². Tai šeštoji pagal dydį Mėnulio jūra ir matoma iš Žemės be optinių priemonių pagalbos. Pietvakariuose jūrą riboja Hemo kalnai (Nr. 10, *Montes Haemus*). Jūros rytuose yra Tauro kalnynas (11, *Taurus*). Šiaurės vakarų pusėje − Kaukazo kalnai (12, *Montes Caucasus*).

Struktūros
----------

Pažymėtini jūros objektai (žr. schemą):

1. Šiaurės rytų jūros pakraštyje yra įspūdingiausias baseino Poseidonijo krateris (*Posidonius*, 95 km skersmens, 31°48′š. pl. 29°54′r. ilg.﻿ / ﻿31.8°š. pl. 29.9°r. ilg.﻿ / 31.8; 29.9).  

2. Rytų pakraštyje yra Lemonjė krateris (*Le Monnier*, 65 km skersmens, 26°36′š. pl. 30°36′r. ilg.﻿ / ﻿26.6°š. pl. 30.6°r. ilg.﻿ / 26.6; 30.6). Jo vakarinis pakraštys yra užlietas jūros lavos, tad jis atrodo tarsi įlanka. 1973 m. sausio 15 d. Monjė kraterio pietiniame pakraštyje nusileido „Луна-21" aparatas, kuris paleido mėnuleigį „Луноход-2", kuris dirbo 5 mėnesius ir nukeliavo 37 km Mėnulio paviršiumi tarp Giedros jūros ir Tauro kalnų.   

3. Jūros pietuose yra šviesus Menelajo krateris (*Menelaus*, 27 km skersmens). Iš jo išeina gerai matoma šviesios spalvos 300 km ilgio lavos juosta pro Beselio kraterį.  

4. Beselio krateris (*Bessel*, 16 km skersmens) yra didžiausias, iš esančių jūros baseine.  

5. Į rytus nuo Menelajo kraterio tarp Giedros ir Ramybės jūrų yra Plinijaus krateris (43 km skersmens).  

6 ir 7. Viena Giedros jūros įdomybių yra neoficialiai vadinamas Gyvatės kalnagūbris, susidedantis iš keleto reljefo raukšlių rytinėje jūros pusėje, kurios yra paralelios jūros rytiniam pakraščiui. Iš jų žinomesnės: šiauresnė Smirnovo (6, *Dorsa Smirnov*, 200 km ilgio) ir pietinė Listerio (7, *Dorsa Lister*, 300 km ilgio).  

8. Aukščiausias prie jūros yra Argėjaus kalnas (*Mons Argaeus*, 50 km ilgio, 2500 m aukščio). Tarp jo ir Vitruvijaus kalno esančiame slėnyje buvo nusileidęs „Apollo 17".

Šaltiniai
---------

* *The Cambridge Photographic Moon Atlas*. Cambridge University Press, 2012, p. 78−82
* Grego, Peter. *The Moon and How to Observe It*. Springer Science & Business Media, 2006, p. 126
Koordinatės: 54°51′29″š. pl. 24°26′50″r. ilg.﻿ / ﻿54.858112°š. pl. 24.447294°r. ilg.﻿ / 54.858112; 24.447294

Teismo rūmai
**Kaišiadorių rajono apylinkės teismas** – apylinkės teismas Vidurio Lietuvoje. 6 teisėjai. Teritorija – Kaišiadorių rajono savivaldybė. 2-osios instancijos teismas – Kauno apygardos teismas.

Adresas: Gedimino g. 87, LT-56146 Kaišiadorys.

Teisėjai
--------

* Teismo pirmininkas:
* 2010-2011 m. Nerijus Meilutis
* 2011 m.-

Kiti teisėjai – Rasa Balsevičienė, Ričardas Juodis, Joana Kvaselytė, Gintautas Kaulakis ir Vytautas Turauskis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  http://www.kat.lt/index.php?option=com\_content&view=article&id=167 (KAT inf.)

Nuorodos
--------

* Oficiali Kaišiadorių rajono apylinkės teismo tinklavietė Archyvuota kopija 2010-12-23 iš Wayback Machine projekto. (lietuvių k.)

Kauno apygardos teismo teritorijoje esantys apylinkės teismai

Kauno |
Alytaus |
Jonavos |
Jurbarko |
Kaišiadorių |
Marijampolės |
Lazdijų |
Prienų |
Šakių |
Vilkaviškio
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Šis straipsnis yra apie miestą Indijoje. Apie rūkymo priemonę žr. vandens pypkė*.

| Kaljanasकल्याण |
| --- |
| 

KaljanasKaljanas

19°15′0″ š. pl. 73°7′0″ r. ilg.﻿ / ﻿19.25000°š. pl. 73.11667°r. ilg.﻿ / 19.25000; 73.11667﻿ (Kaljanas (miestas))Koordinatės: 19°15′0″ š. pl. 73°7′0″ r. ilg.﻿ / ﻿19.25000°š. pl. 73.11667°r. ilg.﻿ / 19.25000; 73.11667﻿ (Kaljanas (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Maharaštra |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 1 193 266  |

**Kaljanas** (angl. *Kalyan*) – miestas vakarų Indijoje, Maharaštros valstijoje, prie Mumbajaus (kartais laikomas jo priemiesčiu). 1,26 mln. gyventojų (2005). Išsidėstęs prie *Ulhas* upės žiočių Arabijos jūron, 48 km į šiaurės rytus nuo Mumbajaus.

Miesto plėtrą stipriai paskatino Mumbajaus miesto perkrovimas, čia įsikūrė daug pramonės įmonių. Didžiausias pramonės kompleksas yra rytinėje miesto dalyje – čia gaminami dažai, chemikalai, elektros prietaisai ir įranga. Su Mumbajumi susisiekia geležinkelio linija.

Mieste daug senovės pastatų griuvėsių.

Istorija
--------

Tai senas uostas, žinomas dar nuo Guptos dinastijos laikų (320–550 m.). XVI a. jį valdė musulmonai, vėliau – mogolų imperatorius Šahdžahanas, kuris XVII a. viduryje pastatė tvirtovę. XIX a. viduryje užvaldė britai.
Žaidžiantys AIBO ERS-7
**AIBO** (**A**rtificial **I**ntelligence Ro**BO**t) – šuo robotas, sukurtas Sony firmos. Pirmasis modelis buvo išleistas 1999 m.

AIBO moka vaikščioti, dėl įmontuotų vaizdo kameros ir infraraudonųjų spindulių daviklių gali reaguoti į aplinką. Atskiria komandas ir veidus. Robotas yra pilnai autonominis: sugeba mokytis ir tobulėti, reaguodamas į šeimininką ar kitus AIBO robotus. Roboto dizainą sukūrė Hajime Sorayama. Buvo išleista įvairių modifikacijų AIBO modelių.

2006 m. sausio 26 d. Sony paskelbė, kad nutraukia AIBO ir kitų robotikos produktų gamybą, taip pat ir humanoidinio roboto QRIO tobulinimą.

Modeliai
--------

* Pradiniai ERS-110 ir ERS-111 modelai
* ERS-210 ir ERS-220 „Cylon"
* ERS-311 „Latte", ERS-312 „Macaron" ir ERS-31L Buldogų variantai
* ERS-7, ERS-7M2, ir ERS-7M3 ilgaausis modelis
* Mind 1, Mins 2, Mind 3

Programinė įranga
-----------------

Roboto elgesį valdo programinė įranga, kuri yra įrašyta į atminties kortelę (angl. *Memory Stick*). AIBO užprogramuoti instinktai jam leidžia judėti, žaisti su žaislais ar šeimininku, patenkinti smalsumą. AIBO pats įsikrauna ir pabunda po imituojamo miego. Roboto gamintojai tvirtina, kad AIBO gali jausti laimę, liūdesį, baimę, nustebimą, antipatiją ir pyktį.

Sandara
-------

AIBO turi įvairių daviklių, kurie matuoja temperatūrą, atstumą, pagreitį ir kitus parametrus.
AIBO sukurtas OPEN-R architektūra, viduje yra RISC procesorius, kurį valdo ОСРВ Aperios. Atmintis įrašomą į atminties kortelę. AIBO akis atitinka vaizdo kamerą, taip pat yra mikrofonas ir garsiakalbis.
|  |
| --- |
| **Kaišiadorių suaugusiųjų mokykla** |
| [[Vaizdas:|Kaišiadorių suaugusiųjų mokykla herbas|center|100px]] |
| Kaišiadorių suaugusiųjų mokykla |
| **Adresas** | Gedimino g. 118, Kaišiadorys |
| **Direktorius(-ė)** | Jurgita Nauckūnienė |
| **Mokinių skaičius** | 517 |
| **Įkūrimo data** | 1994 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 21 |

**Kaišiadorių suaugusiųjų mokykla** – savivaldybės dieninė bendrojo ugdymo mokykla Kaišiadoryse, Gedimino g. 118. Įstaigos kodas 191823464. Mokykla veikia Kaišiadorių šv. Faustinos mokyklos patalpose.

Istorija
--------

Mokykla įkurta 1994 m. sausio 27 d. kaip Kaišiadorių jaunimo mokykla Kaišiadorių rajono tarybos 1994 m. sausio 27 d. sprendimu Nr. 31. Atskira ir savarankiška švietimo įstaiga Jaunimo mokykla tapo 1995 m. rugsėjo 1 d. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos 2003 m. kovo 27 d. sprendimu Nr. 706 nuo 2003 m. rugsėjo 1 d. Kaišiadorių jaunimo mokykla reorganizuota į Kaišiadorių jaunimo ir suaugusiųjų mokyklą. 2012 m. mokykla tapo Kaišiadorių suaugusiųjų ir jaunimo mokykla. 2020 m. mokykla tapo Kaišiadorių suaugusiųjų mokykla.

Direktoriai
-----------

* Natalija Raudeliūnienė
* Jurgita Znatavičienė

Nuorodos
--------

1. ↑  Mokyklos istorija. Lm.lt (tikrinta 2022-04-24).

* Mokyklos svetainė
Abdonas Korzonas.  
 Vilnius. Lukiškių aikštė, 1860 m.
Zigmantas Sierakauskas
**Abdonas Korzonas** (lenk. *Abdon Korzon, Korzun*, apie 1826 m. Raseinių apskr. – apie 1866 m. Suchobuzimskojės valsčius, Jenisiejaus gubernija, dab. Krasnojarsko kraštas) – Lietuvos fotografas, 1863 m. sukilimo dalyvis.

Biografija
----------

Fotografijos mokėsi Paryžiuje. Apie 1859 m. Vilniuje, Didžiojoje gatvėje, įsteigė fotoateljė. Kūrė portretus, erdvines fotografijas (stereofotografijas), gamino tapybos ir dagerotipų reprodukcijas, teikė privačias fotografijos pamokas, prekiavo miestų fotografijomis, žymių veikėjų portretais. Pirmasis apie 1860 m. pradėjo fotografuoti Vilniaus miesto vaizdus, užfiksavo Geležinkelio tunelio statyba Paneriuose. Fotografavo Vilniaus panoramas, gatves („Miesto panorama nuo Pilies kalno", „Miesto panorama nuo Šnipiškių", „Pilies kalnas", „Žvėrynas"), architektūros paminklus („Viešpaties Dangun Žengimo bažnyčia"), kultūros, visuomenės veikėjus (A. H. Kirkoro, V. Sirokomlės portretai). Pagal jo fotografijas sukurtais raižiniais 1861–1864 m. iliustruotas savaitraštis „Tygodnik Illustrowany".

Priklausė 1863 m. sukilimo Vilniaus miesto organizacijai, fotografavo 1863 m. sukilimo dalyvius (Jokūbas Geištoras, Zigmantas Sierakauskas), platino jų fotografijas. 1863 m. balandžio mėn. suimtas ir ištremtas į Sibirą. Jo fotoateljė uždaryta, įranga ir fotografijos konfiskuotos. Jo fotografijų turi Lietuvos mokslų akademijos biblioteka, Lietuvos nacionalinis muziejus, Valstybės istorijos archyvas, Varšuvos nacionalinis muziejus.

Bibliografija
-------------

Abdono Korzono fotografijos publikuotos fotoalbumuose:

* Žvilgsnis į Vilnių: Vilniaus fotografija 1839–1939 m. (*Spojrzenia na Wilno: Fotografia wileńska 1839–1939*), 1999 m.
* Margarita Matulytė. Vilniaus fotografija, 1858–1915, 2001 m.

Literatūra
----------

* Dainius Junevičius. *Abdonas Korzonas – pirmasis Vilniaus vaizdų fotografas*. Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2018.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vilniaus paveikslų galerija Archyvuota kopija 2008-10-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Margarita Matulytė. *Abdonas Korzonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 635 psl.
| **Darius Skusevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1983 m. rugpjūčio 7 d. (39 metai)Lietuva Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Dorota |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Šalčininkų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |

**Darius Skusevičius** (g. 1983 m. rugpjūčio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos ir Šalčininkų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

2012 metais pabaigė vadybos ir verslo administravimo bakalauro studijas ISM Vadybos ir ekonomikos universitete. 2014 m. – baigė Europos studijų magistro studijų programą Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute. Šiuo metu studijuoja politikos mokslų doktorantūroje (VU TSPMI). Yra Lietuvos politologų asociacijos narys.

2013–2015 m. dirbo Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministro patarėju.

Buvęs Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Prezidiumo narys, Šalčininkų rajono skyriaus pirmininkas. 2011 m. Šalčininkų rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 2017 m. sausio 11 d. – Lietuvos Respublikos Užsienio reikalų ministerijos viceministras. 2019 m. gruodžio 2 d. pradėjo dirbti Lietuvos ambasadoriumi Kanadoje.

Išsilavinimas
-------------

2012-2014 m. Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institutas, politikos mokslų magistras.

2009-2012 m. ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas, verslo vadybos ir administravimo bakalauras.

2002-2006 m. Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos fakultetas, programų sistemų bakalauro studijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Darius Pranckevičius** | **Lietuvos ambasadorius Kanadoje** 2019 - m. | Po to:**-** |
Grundig AG|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Elektronika |
| Įkurta | 1930 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Max Grundig |
| Uždaryta | 2003 m. balandį, nuo tada Koç Holding prekinis ženklas |
| Centrinė būstinė | Niurnbergas, Vokietija |
| Produkcija | Televizoriai, radijo aparatūra, automagnetola, MP3 grotuvai |
| Pajamos | Mažėjimas €300 mln. (2003 m.) |
| Darbuotojų | 1260 (2003 m.) |
| Tinklalapis | grundig.com |

**Grundig AG** – buvęs Vokietijos plataus vartojimo elektronikos įrenginių gamintojas, kuris 2004–2007 m. perėjo Turkijos įmonės „Koç Holding" valdžion. Prieš tai bendrovė priklausė Bavarijos konsorciumui, o dar anksčiau – „Philips".

Istorija
--------

Bendrovę 1930 m. įkūrė Max Grundig. Buvo atidaryta parduotuvė pavadinimu „Fürth, Grundig & Wurzer" (RVF), prekiavusi radijo aparatūra. Po Antrojo pasaulinio karo Vokietijoje išaugus radijo imtuvų paklausai, bendrovė atidarė šios aparatūros gamyklą, o administracinės patalpos įsikūrė Fiurte.

1951 m. naujose patalpose buvo sukurti pirmieji televizoriai. Tuo metu „Grundig" buvo didžiausias radijo aparatūros gamintojas Europoje. Buvo atidaryti padaliniai Niurnberge, Frankfurte, Karlsrūjė. 1960 m. Belfaste, Šiaurės Airijoje, buvo atidaryta magnetofonų gamykla, pirmoji užjūryje. Vėliau, 1973 m. gruodį, gamyklos vykdantysis direktorius Thomas Niedermayer buvo pagrobtas Laikinosios Airijos respublikonų armijos (IRA) narių ir nužudytas. Dėl to gamykla buvo uždaryta, praradus 1000 darbuotojų 1980 m.

1972 m. „Grundig GmbH" tapo „Grundig AG". Per ateinančius keletą metų „Philips" ėmė supirkinėti bendrovės akcijas, kol 1993 m. perėmė visą kontrolę. „Philips" pardavė „Grundig" Bavarijos konsorciumui 1998 m. dėl nepateisintų lūkesčių.

Po keleto nepelningų metų, 2003 m. bendrovė paskelbė bankrotą, parduodama palydovinės įrangos padalinį bendrovei „Thomson". Netruko prailgti iki kai bendrovę įsigijo verslininkai iš Turkijos.

Išnašos
-------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Grundig istorija, 1945–1997 m. Archyvuota kopija 2017-11-23 iš Wayback Machine projekto.
* Grundig Mobile Archyvuota kopija 2006-04-11 iš Wayback Machine projekto.
Alytaus miesto savivaldybės taryba – Alytaus miesto savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. Pilnas pavadinimas – **Alytaus miesto Liaudies deputatų taryba**, nuo 1990 m. balandžio mėn. *Alytaus miesto savivaldybės taryba*.

Teisinis pagrindas
------------------

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d. savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Alytus priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybėms.

Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu" vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.

Rinkimai įvyko 1990 m. kovo 24 d. pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. tačiau kai kuriose rinkimų apygardose rinkimai neįvyko, kitose daputatas nebuvo išrinktas arba buvo paskirtas miesto valdybos nariu. Pakartotiniai rinkimai į neužimtas deputatų vietas vyko gegužės 19 d. ir lapkričio 24 d. Alytuje pavasarį buvo išrinkti 44 nariai, lapkričio mėn. išrinktas ir keturiasdešimt penktasis.

Tarybai vadovavo tarybos pirmininkas. Taryba sudarė 8 nuolatines komisijas. Buvo suformuotas tarybos prezidiumas, į jį pagal pareigas įėjo tarybos pirmininkas, jo pavaduotojas, 8 nuolatinių komisijų pirmininkai. Meras turėjo keturis pavaduotojus miesto ūkiui, socialiniams klausimams, ekonomikai, kultūrai ir švietimui. Meras vadovavo ir valdybai.

Tarybos deputatai
-----------------

1. Feliksas Džiautas
2. Pranas Jaciunskas
3. Vytautas Lubauskas
4. Jurgis Krasnickas
5. Dobilas Kurtinaitis, Alytaus miesto tarybos pirmininkas
6. Vitas Leonavičius
7. Kęstutis Miliauskas
8. Julius Sabatauskas
9. Arvydas Švirmickas

Nuorodos
--------

Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2012-06-14 iš Wayback Machine projekto.
| **Dariušas Rosatis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1946 m. rugpjūčio 8 d. (76 metai)Radomas |
|  |
| Veikla | Lenkijos ekonomistas, politikas |
| Organizacijos | Lenkijos Seimo narys |
| Pareigos | buvęs Lenkijos užsienio reikalų ministras |
|  |
| Alma mater | Varšuvos ekonomikos mokykla |
|  |
|  **Vikiteka** | Dariusz Rosati |

**Dariušas Rosatis** (lenk. *Dariusz Kajetan Rosati*, g. 1946 m. rugpjūčio 8 d. Radome) – lenkų ekonomistas, politikas, buvęs Lenkijos Užsienio reikalų ministras (1995–1997 m.).

Biografija
----------

1964 m. baigė bendrojo lavinimo licėjų, mokėsi Aukštosios planavimo ir statistikos mokyklos (dabar – Varšuvos ekonomikos mokykla) Užsienio prekybos fakultete. Čia 1969 m. gavo magistro diplomą. 1973 m. apsigynė daktaro, o 1978 m. – habilituoto daktaro disertaciją. Nuo 1990 m. – Varšuvos ekonomikos mokyklos (VEM) profesorius. Specializuojasi makroekonomikos, eurointegracijos, finansų ir tarptautinės prekybos srityje.

1978–1979 m. dirbo Citibank konsultantu Niujorke, buvo įvairių tarptautinių organizacijų (Pasaulio banko, UNIDO, Europos Komisijos, Tarptautinės darbo organizacijos) ekspertas.

1985 m. įkūrė ir pradėjo vadovauti VEM Pasaulinės ekonomikos institutui. 1986–1987 m. buvo Prinstono universiteto vizituojantis profesorius. 1988–1991 m. vadovavo Lenkijos užsienio prekybos ir kainų institutui, 1989–1993 m. buvo konsultacinės firmos Ernst & Young Poland partneris. 1991–1995 m. vadovavo JT Europos ekonominės komisijos Ženevoje Centrinės ir Rytų Europos šalių sekcijai.

1987–1990 m. buvo Lenkijos ekonominių reformų komisijos narys, 1988–1989 m. – LLR Ministrų tarybos pirmininko M.Rakovskio konsultantas, 1994–1997 m. – Lenkijos vyriausybės Ekonominės strategijos tarybos narys.

1995 m. gruodžio mėn. – 1997 m. spalio mėn. buvo Užsienio reikalų ministras J. Oleksio bei V.Cimoševičiaus vyriausybėse.

1998–2004 m. buvo Lenkijos pinigų politikos tarybos narys. 2001–2004 m. dalyvavo Europos Komisijos pirmininko Romano Prodi ekonomikos patarėjų grupės veikloje.

2004–2009 m. buvo Europos Parlamento deputatas, 2011 m. išrinktas į Lenkijos Seimą pagal Piliečių platformos sąrašą.

Papildoma informacija
---------------------

* Nustatyta, kad D. Rosatis nuo 1978 m. gegužės mėn. slapyvardžiu Buyer buvo LLR užsienio žvalgybos bendradarbis.
* Penkių knygų ir 250-ties mokslinių straipsnių autorius.
* 1997 m. apdovanotas LDK Gedimino ordino
Komandoro didžiuoju kryžiumi.

Nuorodos
--------

* D.Rosati.Lietuvai iki pirmaujančio ES penkioliktuko trūksta 25 metų (interviu DELFI)

Šaltiniai
---------

1. ↑   (Lenkijos URM inf.)
2. ↑   (Balticbusinessforum inf.)
3. ↑   Archyvuota kopija 2012-08-14 iš Wayback Machine projekto. (LR Prezidentūros inf.)

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vladislavas Bartoševskis** | **Lenkijos Respublikos Užsienio reikalų ministras**1995 m. gruodžio 29 d. – 1997 m. spalio 31 d.   | Po to:**Bronislavas Geremekas** |
**Troposfera** – žemutinis Žemės atmosferos sluoksnis. Prasideda ties Žemės paviršiumi ir tęsiasi iki 8 km aukščio ties ašigaliais ir 18 km aukščio ties pusiauju.

Troposfera sudaro apie 80 % visos atmosferos masės, kurioje kaupiasi vandens garai bei aerozolinės dujos.

Troposferoje vyksta beveik visi meteorologiniai reiškiniai. Temperatūra krinta kylant aukštyn ir pasiekia minimumą tropopauzėje. Oro tankis jūros lygyje yra 2,55×1019 atomų ir molekulių 1 cm³ (1,22×10-3 g/cm³).

Slėgis ir temperatūra
---------------------

### Slėgis

Slėgis troposferoje yra didžiausias prie Žemės paviršiaus ir krinta kylant aukštyn. Taip yra dėl to, kad žemiau esantis oras yra suspaustas aukščiau esančio. Aukštesniame oro lygyje mažiau lieka oro virš jo, taigi mažiau suspaudžiamas oras ir tuo pačiu mažesnis slėgis. Šis slėgio pokytis gali būti išreikštas formule:

{\displaystyle {\frac {dp}{dh}}=-\rho g=-{\frac {pg}{RT}}}
kur:

*g* = laisvojo kritimo pagreičio koeficientas
*ρ* = tankis
*h* = aukštis
*p* = slėgis
*R* = Universalioji dujų konstanta
*T* = temperatūra
turint nekintančią temperatūrą slėgis krenta eksponentiškai nuo aukščio:

{\displaystyle p(h)=p(0)e^{-{\frac {gh}{RT}}}}
### Temperatūra

Troposferoje temperatūra krenta vidutiniškai po 6,5 °C kiekviename kilometre. Šis atšalimas yra natūralus, kadangi kylant oras retėja ir krinta slėgis, todėl oras pagal energijos tvermės dėsnius atšąla taip bandydamas grįžti į pradinę būseną.

Vidutinėse platumose oras atšąla nuo +17 °C prie Žemės paviršiaus iki -55 °C viršutinėje troposferoje. Ašigaliuose, dėl retesnio tankio temperatūra nukrenta tik iki -45 °C, tuo tarpu pusiaujyje gali siekti iki -80 °C.

### Oro įšilimas troposferoje

Oras troposferoje įšyla daugiausia nuo paviršiaus, o ne dėl tiesioginių Saulės spindulių. Įšilimas vyksta dviem būdais – konvekcijos ir tiesioginiu šilumos perdavimu. Įšilimas konvekcijos būdu: prie paviršiaus įšilęs oras kyla, o į jo vietą atslenka vėsesnis, kuris įšyla ir taip pat kyla į viršų. Įšilimas tiesioginiu šilumos perdavimu: įšilęs paviršius perduoda šilumą jį supančioms oro dalelėms.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Palmira Pečiuliauskienė, Alfonsas Rimeika. *Fizika: išplėstinis kursas: vadovėlis 12 klasei.* Vilnius: Logotipas, 2009, 242 p. ISBN 978-5-430-05444-1.
| Grumbkaukaičių valsčiusAmtsbezirk Grumbkowkeiten |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1874 – 1945** |  |

 |
| *Grumbkaukaičių valsčius Pilkalnio apskrityje* |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Provincija** | Rytų Prūsija |
| **Administracinis centras** | Grumbkaukaičiai |
|  |
| **1874–1945** | Pilkalnio apskritis |

**Grumbkaukaičių valsčius** (vok. *Amtsbezirk Grumbkowkeiten*, nuo 1939 m. *Amtsbezirk Grumbkowsfelde*) – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Pilkalnio apskričiai. Valsčiaus centras buvo Grumbkaukaičiuose.

Istorija
--------

Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms" iš 10 kaimo bendruomenių ir 2 dvaro apygardų. 1928 m. abi dvaro apygardos – Grumbkaukaičių ir Kuršelių – pertvarkytos į kaimo bendruomenes, o Baužų ir Laugalių kaimo bendruomenės perduotos Girėliškių valsčiui. 1928–1945 m. valsčių sudarė 10 kaimo bendruomenių: Bildžių, Erubiškių, Grumbkaukaičių, Kalneliškių, Kruzų, Kuršelių, Kuršių, Patilžių, Venckų ir Vingrių.

Valsčius buvo centrinėje apskrities dalyje, Šorelių girios pietiniame pakraštyje. Valsčiumi tekėjo Įsrutis (aukštupys) ir jos baseino upeliai: Šeškupė, Rėnikė, Tilžinta, Vingrupė. 1901 m. per valsčių nutiestas Pilkalnio siaurasis geležinkelis. Didžiausios gyvenvietės 1939 m. buvo Erubiškiai (183 gyv.), Kuršeliai (169 gyv.) ir Vingriai (129 gyv.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vasilijus Safronovas, Valsčius, 2, Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-07-14.
2. ↑  *Amtsbezirk Kiesdorf*, Territoriale Veränderungen in Deutschland und deutsch verwalteten Gebieten 1874–1945 (vok.). Nuoroda tikrinta 2022-07-15.
3. ↑  Landkreis Pillkallen Archyvuota kopija 2021-10-05 iš Wayback Machine projekto. verwaltungsgeschichte.de (vok.). Nuoroda tikrinta 2022-07-15.
| **Darius Semaška** |
| --- |
|  |
| 2016 m. |
| Visas vardas | Darius Jonas Semaška |
| Gimė | 1967 m. birželio 8 d. (55 metai)Kaunas |
| Tautybė | Lietuvis |
| Pilietybė |  Lietuva |
| Šeima | Senelis Jonas Semaška |
|  |
| Veikla | Diplomatas |
| Organizacijos | LR URM |
| Pareigos | Nepaprastas ir įgaliotas ambasadorius (nuo 2012) |
|  |
| Išsilavinimas | Matematika, politikos mokslai |
| Alma mater | VU MIF (1992)Orhuso universitetasVU TSPMI |

**Darius Semaška** (g. 1967 m. 
birželio 8 d. Kaune) – lietuvių diplomatas.

Biografija
----------

### Išsilavinimas

1985 m. baigė Kauno J. Jablonskio vidurinę mokyklą, 1992 m. – Vilniaus universiteto matematikos specialybę. Politikos mokslus studijavo Orhuso (Danija) universitete bei Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute.

### Karjera

1994 m. pradėjo dirbti Užsienio reikalų ministerijos Šiaurės Europos departamente. 1996 m. dirbo ESBO misijoje Bosnijoje ir Hercegovinoje. 1996 m. tapo URM Šiaurės Europos skyriaus vadovu.

1997–1999 m. patarėjas Lietuvos ambasadoje Vašingtone. Joje dirbo su D. Grybauskaite.

1999–2001 m. URM skyriaus vedėjas. 2001–2004 m. Vyriausybės patarėjas tarptautinių santykių klausimais. 2004 m. lapkritį paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Vengrijoje, Serbijoje ir Juodkalnijoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje, o 2007 m. ir Makedonijoje. 2009–2010 m. ambasadorius ypatingiems pavedimams Lietuvos nuolatinėje atstovybėje prie ES.

2010 m. liepos mėn. – 2012 m. rugpjūčio 27 d. prezidentės D. Grybauskaitės vyriausiasis patarėjas, Užsienio politikos grupės vadovas.

2012 m. rugpjūčio 31 d. prezidentė suteikė Nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus diplomatinį rangą.

Nuo 2012 m. spalio 2 d. – Lietuvos ambasadorius Nyderlanduose.

Nuo 2017 m. liepos 11 d. – Lietuvos ambasadorius Vokietijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Paminėjo talentingąjį Lietuvos karininką („XXI amžius")
2. ↑   („Verslo žinios")
3. ↑   Archyvuota kopija 2010-04-18 iš Wayback Machine projekto. (Prezidento kanceliarijos inf.)
4. ↑  D. Grybauskaitė buvusiam patarėjui D. Semaškai suteikė ambasadoriaus diplomatinį rangą (lrytas.lt inf.)
5. ↑
6. ↑
7. ↑  Dėl Dariaus Jono Semaškos skyrimo Lietuvos Respublikos nepaprastuoju ir įgaliotuoju ambasadoriumi Vokietijos Federacinėje Respublikoje

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Romualdas Kozyrovičius(rezidavo Prahoje)** | **Lietuvos ambasadorius Vengrijos Respublikoje** 2004 - 2009 m. | Po to:**Renatas Juška** |
| Prieš tai:**Vaidotas Verba** | **Lietuvos ambasadorius Nyderlanduose** 2012 - 2017 m. | Po to:**Vidmantas Purlys** |
| Prieš tai:**Deividas Matulionis** | **Lietuvos ambasadorius Vokietijos Federacinėje Respublikoje** 2017-2020 | Po to:**Ramūnas Misiulis** |
Barenco jūra žemėlapyje
**Barenco jūra** (**Barentso jūra**; rus. *Баренцево море*; norv. *Barentshavet*) – šelfinė jūra prie Norvegijos ir Rusijos krantų, tarp Naujosios Žemės, Prano Juozapo Žemės, Špicbergeno ir Lokių salos, Arkties vandenyne. Jūra užima 1 424 000  km², vidutinis gylis – 222 m, didžiausias – apie 600 m, druskingumas 32,5-35 ‰. Didžiausia sala – Kolgujevas, upės – Pečiora, Indiga. Dugne ledyninės ir terigeninės nuogulos – žvirgždas (ir rieduliai), smėlis, sleuritas, dumblas, yra naftos ir dujų telkinių. Ties Rusija krantai žemi, pelkėti, didelės įlankos (Motovo, Kolos, Pečioros, Čiošos), ties Norvegija nemažai fjordų (Varangerio, Porsangerio). Potvynis vyksta kas pusė paros, jo aukštis iki 6,1 m.

Žiemą šiaurines jūros dalis sukausto ledas, o iš šiaurės ištisus metus teka šalta srovė. Dėl susimaišančių šiltų ir šaltų srovių, taip pat paviršinio vandens tankio pokyčių per metus maistingas vanduo dažnai pakyla į viršų, pavasarį ir vasarą sukeldamas stiprų planktono „žydėjimą". Planktonu minta didelės žuvų populiacijos, kurios reikalingos kitiems gyvūnams ir produktyviai žvejybos pramonei. Svarbiausi uostai – Murmanskas, Vardė.

Jūra pavadinta jūrininko Viljamo Barenco garbei.

Taip pat skaityti
-----------------

* Pečioros jūra

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 51
| **Gruffydd Robert** |
| --- |
| Gimė | 1527 m.Šiaurės Velsas |
| Mirė | 1598 m. gegužės 15 d. (~71 metai)Milanas, Italija |
|  |
| Veikla | kunigas, gramatikas |
|  |
| Alma mater | Oksfordo universiteto Kristaus Bažnyčios koledžas |

**Grifidas Robertas** (val. *Gruffydd Robert*, 1527 m. – 1598 m. gegužės 15 d.) – valų katalikų kunigas ir gramatikas, valų kalba parašęs pirmąją valų gramatiką, kai 1567 m. su savo kolega kunigu Morisu Klinogu buvo priverstinai išvykęs į Milaną.

Biografija
----------

Kilęs iš Šiaurės Velso, galbūt iš Kluido lygumos arba Anglesio. 1555 m. Oksfordo universiteto Kristaus Bažnyčios koledže įgijo magistro laipsnį, 1558 m. pradėjo eiti Anglesio arkidiakono pareigas. Netrukus po to, kai jis buvo paskirtas į šią vietą, mirė Elžbieta I ir į Angliją bei Velsą 1559 m. suprematiniu aktu vėl buvo įvestas protestantizmas. Velse katalikybė laikėsi stipriai ir Grifidas Robertas buvo tarp tų, kurie liko ištikimi senajai religijai.

Po Elžbietos I mirties Grifidas Robertas ir Morisas Klinogas, kaip tremtiniai, išvyko į žemyną, keliavo po Prancūziją ir Vokietiją. 1564 m. sausį atvyko į Romą, kur abu su Klinogu Anglų ligoninėje tapo kapelionais.

1567 m. Milane Grifidas Robertas išleido savo gramatikos *Dosbarth Byrr ar y rhann gyntaf i ramadeg Gymraeg* pirmąją dalį. Tais pačiais metais Grifidą Robertą įdarbino kardinolas Karlas Boromėjus, Milano arkivyskupas. A. Mundėjus ir M. Kifinas Grifidą Robertą vadino daktaru. Galbūt jis gavo daktaro laipsnį Luvene, Belgijoje, arba dirbdamas Boromėjui Milane. Grifidas Robertas buvo Boromėjaus nuodėmklausys ir Milano katedros teologijos kanauninkas. Per 1567 m. marą Grifidas Robertas padėjo Boromėjui dalyti išmaldą. Boromėjui jis tarnavo beveik 20 metų.

1582 m. Grifidas Robertas pasiprašė išleidžiamas iš teologijos kanauninko pareigų į atsargą. Kitokios laisvos darbo vietos nebuvo, tad jis gavo vyskupijos pensiją. Kai 1584 m. lapkritį Boromėjus mirė, Grifidui Robertui atsirado daugiau laiko dirbti prie savo gramatikos ir 1584 ar 1585 m. jis išleido antrąją jos dalį.

Grifidas Robertas mirė 1598 m. gegužės 15 d. arkivyskupo rūmuose Milane.

Išnašos
-------

1. ↑  Griffith, T. Gwynfor. "Robert, Gruffydd". Oxford Dictionary of National Biography (online ed.). Oxford University Press.
2. ↑  Williams, GJ. *Gramadeg Cymraeg Gruffydd Robert*.
| **Sebastian Bieniek** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1975 m. balandžio 24 d.Čarnovonsiai, Lenkija |
| Mirė | 2022 m. vasario 9 d. (46 metai)Berlynas, Vokietija |
|  |
| Veikla | skulptorius |
|  |
| Alma mater | Berlyno menų universitetas |

**Sebastianas Bienekas** (lenk. *Sebastian Bieniek*; 1975 m. balandžio 24 d. – 2022 m. vasario 9 d.) – vokiečių režisierius, menininkas, fotografas ir rašytojas. Jo darbas apima tokius kūrinius kaip *Bieniek-Face*, *Bieniek-Hand*, *Bieniek-Tex*t, *Bieniek-Paint*, *Bieniek-Body* ir *Bieniek-Set*.

Biografija
----------

Sebastianas Bieniekas savo vaikystę praleido Lenkijoje, būdamas 12 metų su tėvais emigravo į Vokietiją. Jo susidomėjimas menu, ypač tapyba, prasidėjo anksti, paauglystėje dalyvavo daugelyje parodų. Mokėsi Braunšveigo dailės kolegijoje, kur baigė fotografiją. Magistro laipsnį įgijo Berlyno menų universitete, kur ir sukūrė savo pirmus filmus. Baigus mokslus, dirbo užsienyje, gavo darbo stipendiją už savo darbą su jaunimu Rene (Prancūzija), kur baigė daugelį savo kūrinių. 2002 m. Sebastianas Bieniekas pradėjo studijas Vokietijos Kino ir televizijos akademijoje, 2011 m. parašė knygą *REALFAKE*.

Darbai
------

### Knygos

* 2011: *REALFAKE*. Berlynas, ISBN 978-3-942835-35-0

### Filmografija

* 2002: *Zero*
* 2004: *Sand*
* 2005: *Sugar*
* 2007: *The Gamblers*
* 2008: *Silvester Home Run*

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. I. P. Sebastian Bieniek
2. ↑  *Bieniek-Face*: 
*Bieniek-Hand*: 
*Bieniek-Text*: 
*Bieniek-Paint*: 
*Bieniek-Body*: 
*Bieniek-Set*:

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis su tapybos darbais
* Sebastiano Bienieko knyga *REALFAKE*
* Oficialus puslapis su jo filmais

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sebastian Bieniek** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Barglavo valsčiuslenk. *Gmina Bargłów Kościelny* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Palenkės vaivadija Palenkės vaivadija |
| **Apskritis** | Augustavo apskritis |
| **Administracinis centras** | Barglavas |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 5 772 |
| **Plotas** | 187,57 km² |
| **Tankumas** (2008) | 31 žm./km² |
|  |
| **Teritorijos kodas** | 3202601032 |
| **Pašto kodas** | PL 16-320 |
| **Tel. kodas** | 87 |
|  |
| **Tinklalapis** | www.barglow.dt.pl/2/ |

**Barglavo valsčius** (lenk. *gmina Bargłów Kościelny*, rus. *гмина Баргловъ*) – kaimiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje. Centras – Barglavas. Ribojasi su Augustavo, Goniondzo, Kalinavo, Raigardo ir Štabino valsčiais. Valsčius priklauso Barglavo Šv. Kryžiaus parapijai.

Istorija
--------

Teritorija priskirta Lietuvai pagal 1920 metų liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį
Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1569 m. Liublino unijos valsčius priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį didelė dalis valsčiaus kaimų buvo priskirti Lietuvos Respublikai. Dalį valsčiaus kaimų sudaro 1868–1880 m. egzistavusio Rudos-Pruskos valsčiaus kaimai ir 1919–1954 m. egzistavusio Pruskos valsčiaus kaimai. 1975–1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Paviršiaus struktūra
--------------------

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 187,57 km², iš kurių:

* ariama žemė: 73 %
* miškai: 14 %
* vandens telkiniai: 13 %

Valsčius sudaro 11,31 % Augustavo apskrities.

Gyventojai
----------

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2008 metais surinktus duomenis:

| Aprašymas | Bendrai | Moterys | Vyrai |
| --- | --- | --- | --- |
| Gyventojai | **5772** | 100 % | 2862 | 49,60 % | 2910 | 50,40 % |
| Gyventojų tankumas(Gyv./km²) | 30,80 | 15,30 | 15,50 |

Pagal 2002 metų duomenis pajamų vidurkis vienam gyventojui buvo 1268,83 zlotai.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Barglavas, Bargluvka, Bargluv Dvornai, Barščiai, Beržė, Bulkovizna, Drenstvas, Gurskiai, Judzikiai, Komornikai, Kresai, Kroševas, Krošuvka, Kukovas, Labentnikas, Lipovas, Nova Kamionka, Novini Barglovskiai, Penkai, Pomianai, Popovas, Pruska, Reškiai, Rumeikiai, Solistuvka, Sosnovas, Stara Kamionka, Stare Novinai, Stare Tainas, Taino Lanovė, Taino Podjeziornė, Tajenkas, Tobylka, Vulka Karvovska ir Žrobkai.

Valsčiaus gamta
---------------

Valsčiuje telkšo Drenstvo ežeras.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2012-02-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAugustavo apskrities valsčiai |
| --- |
|  |
| 
Augustavas • Augustavo valsčius • Barglavo valsčius • Liepinės valsčius • Naujinės valsčius • Plaskų valsčius • Štabino valsčius  |  |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Temperatūra (reikšmės).*

**Virimo temperatūra** – medžiagos temperatūra, kurioje vyksta skysčio fazinis virsmas į dujinį visame medžiagos tūryje. Virimo metu medžiaga visame tūryje pereina iš skysto agregatinio būvio į dujinį skirtingai nuo garavimo, kur procesas paviršinis. Skysčio garų (sočiųjų garų) slėgis tampa lygus skysčio išorės atmosferos slėgiui. Virimo temperatūroje skystis ir garai yra termodinaminėje pusiausvyroje.

Vandens agregatinio būvio diagrama: pažymėtas virimo taškas normaliomis sąlygomis
Virimo temperatūra kinta priklausomai nuo išorinio slėgio: mažėjant slėgiui, mažėja virimo temperatūra (todėl aukštai kalnuose virimo temperatūra yra mažesnė – pvz. Everesto viršūnėje vanduo verda esant 69 °C). Pakeitus slėgį iki tam tikros ribos, prieinamas trigubas taškas, kuriame trys agregatinės būsenos (kietas kūnas, skystis, garai) yra termodinaminėje pusiausvyroje.

Didinant slėgį, virimo temperatūra didėja iki tam tikros ribos, vadinamos kritiniu tašku.

Normaliomis sąlygomis (slėgis 1 atmosfera, 101,325 kPa) vandens virimo temperatūra yra 99,97 °C. Iš cheminių elementų mažiausią virimo temperatūrą normaliomis sąlygomis turi helis.