recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Japoniškas „Lotoso sūtros" rankraštis
**„Lotoso sūtra"** (skr. सद्धर्मपुण्डरीक सूत्र = IAST: *Saddharma-puṇḍarīka sūtra*, „Tikrosios dharmos baltojo lotoso sūtra", kin. 妙法蓮華經, pinyin: *Miàofǎ Liánhuá*, jap. 妙法蓮華経 = *Myōhō Renge Kyō*, tibet. དམ་ཆོས་པད་མ་དཀར་པོའི་མདོ  = *dam chos padma dkar po'i mdo*) – vienas svarbiausių mahajanos budizmo tekstų. Juo paremti tientai (Kinijoje), tendai ir Ničireno (Japonijoje) mokyklų mokymai. Rytų Azijoje „Lotoso sūtra" paprastai laikoma galutiniu Budos mokymu, kuriame sutelkta visa budizmo esmė.

Pagal tradiciją Lotoso sūtrą sudaro mokymai, kuriuos Sidharta Gautama gyvenimo pabaigoje pasakė ant Gridhrakūtos kalno netoli Radžagrihos (dabar Biharas). Tekstas, pateiktas trumpais aforizmais (sūtromis), susideda iš 27 skyrių, parašytų eilėmis ir proza. Panašu, kad tekstas yra nevienodo senumo – seniausios dalys sukurtos apie I a. pr. m. e. vėlyviausios – I–II a. m. e. Galutinė redakcija atlikta II a. pabaigoje, manoma, Gandharoje. 286 m. Dharmarakšasa „Lotoso sūtrą" išvertė iš sanskrito į kinų kalbą. Vis dėl to, kanoniniu „Lotoso sūtros" tekstu Tolimųjų Rytų šalyse laikomas 406 m. paskelbtas Kumaradžyvos vertimas į kinų kalbą. XIX a. parengti vertimai į anglų ir kitas didžiąsias Europos kalbas, tačiau vieni vertėjai rėmėsi nepalietiškais rankraščiais sanskritu, kiti – kinišku Kumaradžyvos vertimu, todėl vertimai šiek tiek skiriasi.

„Lotoso sūtroje" sakoma, kad visos gyvos būtybės gali (ir turėtų) tapti budomis ir kad įmanoma suvokti tiesą apie budos prigimtį (budystę). Tiesa suvokiama klausantis „Lotoso sūtros" ir ją skelbiant. Kol ne visi įstengia suvokti šią tiesą, reikia mokymų, kaip pasiekti arhato, pratjekabudos, bodhisatvos būsenas. Tekste gausu parabolių, dialogų, pranašysčių, nupasakojami žymiausių bodhisatvų (ypač Avalokitešvaros) istorija. Išlikę keli šimtai sūtros komentarų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kajiyama, Yuichi (2000), „The Saddharmapundarika and Sunyata Thought", *Journal of Oriental Studies*, 10: 72–96
2. ↑  Kazimieras Seibutis. *„Lotoso sūtra"*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008

Nuorodos
--------

* 1884 m. H. Kerno „Lotoso sūtros" angliškas vertimas
* Rusiškas A. Ignatovičiaus vertimas Archyvuota kopija 2019-07-20 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| CenterLouis Raymond |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant: Pietų Afrikos Respublikos vėliava Pietų Afrikos Respublika**  |
| Tenisas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 1920 Antverpenas | Vienetai |

**Louis Raymond** (1895 m. birželio 28 d. – 1962 m. sausio 30 d.) – Pietų Afrikos Respublikos tenisininkas, olimpinis čempionas.

Biografija
----------

Nuo 1919 m. iki 1931 m. PAR nacionalinės rinktinės narys Davis Cup varžybose.

Antverpene vykusiose septintose moderniose 1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse PAR atstovas dalyvavo teniso varžybose. Vyrų vienetų finale Raymond nugalėjo japoną Ichiya Kumagae ir pelnė aukso medalį. Dvejetų varžybose poroje su Brian Norton užimta penktoji vieta.

Nuo 1921 m. iki 1924 m. Pietų Afrikos Respublikos nacionalinis čempionas.

1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vyrų vienetų varžybose užėmė 61-ą vietą, o vyrų dvejetų varžybose nebestartavo.

1930 m. ir 1931 m. PAR nacionalinis čempionas.

Nuorodos
--------

* Olympedia svetainėje

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RTeniso olimpiniai čempionai vyrų vienetų varžybose |
| --- |
|  |
| 

* 1896:  John Pius Boland (GBR)
* 1900:  Laurence Doherty (GBR)
* 1904:  Beals Wright (USA)
* 1908:  Major Ritchie (GBR)
* 1912:  Charles Winslow (RSA)
* 1920:  Louis Raymond (RSA)
* 1924:  Vincent Richards (USA)
* 1928–1984: *nevyko*
* 1988:  Miloslav Mečíř (TCH)
* 1992:  Marc Rosset (SUI)
* 1996:  Andre Agassi (USA)
* 2000:  Yevgeny Kafelnikov (RUS)
* 2004:  Nicolás Massú (CHI)
* 2008:  Rafael Nadal (ESP)
* 2012:  Andy Murray (GBR)
* 2016:  Andy Murray (GBR)

 |

 |
| Virkininkų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Virkininkų piliakalnisVirkininkų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°40′36″ š. pl. 24°19′45″ r. ilg.﻿ / ﻿54.67667°š. pl. 24.32917°r. ilg.﻿ / 54.67667; 24.32917Koordinatės: 54°40′36″ š. pl. 24°19′45″ r. ilg.﻿ / ﻿54.67667°š. pl. 24.32917°r. ilg.﻿ / 54.67667; 24.32917 |

 |
| Vieta | Prienų rajonas |
| Seniūnija | Stakliškių seniūnija |
| Aukštis | 8 m |
| Plotas | 21x15 |
| Naudotas | I tūkstantmečio pradžia |

**Virkininkų piliakalnis** – piliakalnis Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, Stakliškių seniūnija. Pasiekiamas keliu Medžionys – Virkininkai Virkininkuose, prieš kelio posūkį į kairę, ties sodybomis dešinėje pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi, už 700 m.

Piliakalnis
-----------

Aikštelė ovali, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 21x15 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 8 m aukščio. Piliakalnis labai apardytas arimų, vakarinė pusė nukasta. Dabar jis dirvonuoja, šiauriniame šlaite auga eglių guotas.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pirmąja puse. 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Palapainės piliakalnis 9 km | Rokiškių piliakalnis 3 km | Balceriškių piliakalnis 13 km |  |
|  |  | Beižionių piliakalnis 9 km |
| Paukščių piliakalnis 7 km | Noreikiškių piliakalnis 4 km  Pieštuvėnų piliakalnis 5 km | Medžionių piliakalnis 1,5 km |

Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Virkininkai
Louis Vuitton|  |
| Forma | LVMH antrinė įmonė |
| Pramonė | Prabangos prekės |
| Įkurta | 1854 m. |
| Centrinė būstinė | Paryžius, Prancūzija |
| Tinklalapis | LouisVuitton.com |

**Louis Vuitton S.A.** – Prancūzijos mados namai, įkurti 1854 metais. Šiuo metu „Louis Vuitton" savo klientams siūlo lagaminus, rankines, avalynę, papuošalus, laikrodžius, akinius nuo saulės bei kitus aksesuarus. Pagrindiniai „Louis Vuitton" mados namų konkurentai yra „Yves Saint Laurent", „Chanel", „Dior", „Gucci", „Versace" ir „Prada".

„Louis Vuitton" prekinis ženklas priklauso „LVMH Moët Hennessy Louis Vuitton" prabangos prekių grupei. „Louis Vuitton" šiandien sudaro 28 % LVMH rinkos kapitalo. „Louis Vuitton" prekės ženklas jau šešerius metus iš eilės yra laikomas prestižiniu ir yra labiausiai vertinamas. Nuo 2010 metų LV prekės ženklo vertė pakilo 23 procentais ir dabar jis vertinamas 24,3 milijardais dolerių. Tai yra beveik tiek pat, kiek kartu sudėjus „Hermès", „Gucci" ir „Chanel" pinigines vertes. Pastarieji priekių ženklai atitinkamai užėmė antrą, trečią ir ketvirtą vietas prabangiausių prekių ženklų sąraše.

Nuorodos
--------

* Louis Vuitton Journey Commercial Campaign

Išnašos
-------

1. ↑  LVMH’s Vuitton Gains, Gucci Declines in Brand Value, Research Group Says
2. ↑  „Louis Vuitton" – prabangiausias ir vertingiausias prekės ženklas
DVD-RW diskai ant ašies
**DVD-RW** – perrašomas optinis diskas, kurio talpa yra tokia pati kaip ir DVD-R, t. y. 4,7 GB. Disko formatą 1999 m. lapkričio mėn. sukūrė „Pioneer". Pagrindinis DVD-RW pranašumas prieš DVD-R yra tai, jog galima ištrinti ir perrašyti duomenis. Kaip teigia „Pioneer" tai galima atlikti apie 1000 kartų.

Šis disko formatas dar turi konkurentą DVD+RW, hibridiniai įrenginiai gali palaikyti abu formatus.

Įrenginio specifikacijos
------------------------

Standartiniai DVD-R/RW įrenginiai naudoja 650 nm raudoną puslaidininkio lazerinį diodą. Energijos sąnaudos priklauso nuo įrašymo greičio ir dvigubo sluoksnio palaikymo. Aukštesnis įrenginio greitis reikalauja daugiau energijos, o dvigubas sluoksnis – daugiau energijos įsiskverbti į antrą duomenų sluoksnį.

Dvigubas sluoksnis
------------------

DVD-RW su dvigubu sluoksniu talpa yra 8,5 GB.

Nuorodos
--------

* ISO/IEC 17342, 80 mm (1,46 Gbytes per side) and 120 mm (4,70 Gbytes per side) DVD re-recordable disk (DVD-RW)
* ISO/IEC 17342:2004 – publicly available standard
* Understanding Recordable & Rewritable DVD by Hugh Bennett
* DVD Forum
Koordinatės: 48°51′5.1″ š. pl. 2°20′35.4″ r. ilg.﻿ / ﻿48.851417°š. pl. 2.343167°r. ilg.﻿ / 48.851417; 2.343167

Sorbona
**Lotynų kvartalas** (pranc. *Quartier latin*) – vienas iš senųjų Paryžiaus rajonų, esantis kairiajame Senos krante, garsėjantis kaip studentų, mokymo ir mokslo įstaigų, intelektualų, knygų parduotuvių, kavinių rajonas. Gatvėse ir pėsčiųjų bulvaruose net ir vėlyvais vakarais judru – atidarytos kavinės ir restoranai, skamba muzika, gatvės dailininkai siūlo turistams savo paslaugas, lankytojus vilioja tradicinės prancūziškos virtuvės restoranai. Čia įsikūręs vienas seniausių Europoje Sorbonos universitetas, Panteonas su žymių tautos žmonių kapais, Liuksemburgo sodas, Prancūzijos senato rūmai, romėnų terminės pirtys, Viduramžių muziejus. Šie ir kiti žymūs objektai pritraukia daug turistų.

Lotynų kvartalo augimui didžiausią reikšmę turėjo XIII a. Paryžiaus universiteto įkūrimas. Universitetas greitai tapo prestižiniu, čia atvykdavo mokytis studentai iš visos Europos. Kvartalo pavadinimas siejamas su lotynų kalba, kuria anksčiau buvo dėstoma Sorbonoje. Šiuo metu čia įsikūrę ir daugiau aukštojo mokslo įstaigų: aukštoji pedagoginė mokykla (*École normale supérieure*), aukštoji kalnakasybos mokykla (*École des Mines de Paris*), universitetas *Panthéon-Assas*, Pjero ir Marijos Kiuri universitetas (*Université Pierre et Marie Curie*), Prancūzijos kolegija, Liudviko Didžiojo licėjus (*Lycée Louis-le-Grand*) ir kt.

* Liuksemburgo rūmaiLiuksemburgo rūmai
* PanteonasPanteonas
* Prancūzijos kolegijaPrancūzijos kolegija
* Viena iš gatviųViena iš gatvių
* Saint-Michel bulvarasSaint-Michel bulvaras

Nuorodos
--------

Portal

**Vikisritis: *Prancūzija***

* Diena Paryžiaus Lotynų kvartale (kelionės įspūdžiai)
* Kultūros objektai ir renginiai Lotynų kvartale (prancūzų k.)
| ***Lova aikštėje*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Il letto in piazza |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Bruno Gabburo |
| Vaidina | Renzo Montagnani  Rossana Podesta  John Ireland Gabriele Tinti  Venantino Venantini Patrizia Webley |
| Metai | 1976 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Lova aikštėje** (it. *Il letto in piazza*) – 1976 m. Italijoje sukurta komedija.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Luka Realis miestelyje garsėja kaip moterų užkariautojas, nepraleidžiantis nei vienos progos. Situacija pasikeičia, kuomet jis išgelbėja Dženifer – nusižudyti bandančią amerikietę, kuri jį įsimyli. Miestelėnai, sužinoję, kad mergina labai turtinga, visais būdais skatina Luką ją vesti, tuo tarpu jis pats vis nori grįžti prie savo senų įpročių.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Renzo Montagnani – Luka
* Rossana Podesta – Serena
* John Ireland – Miltonas
* Patrizia Webley – Nikolė
* Gabriele Tinti
* Venantino Venantini
| Vorbertonasangl. *Warburton* |
| --- |
| 

VorbertonasVorbertonas

26°08′00″ p. pl. 126°35′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.13333°š. pl. 126.58333°r. ilg.﻿ / 26.13333; 126.58333﻿ (Vorbertonas)Koordinatės: 26°08′00″ p. pl. 126°35′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.13333°š. pl. 126.58333°r. ilg.﻿ / 26.13333; 126.58333﻿ (Vorbertonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Valstija** | Vakarų Australija Vakarų Australija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1933 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 576  |
| **Altitudė** | 19 m |
|  |
| **Kirčiavimas** | Vòrbertonas |

**Vorbertonas** (angl. *Warburton*) – gyvenvietė centrinėje Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje, Gibsono dykumos pietiniame pakraštyje. Įsikūrusi 1500 km į šiaurės rytus nuo Perto, 1050 km į pietvakarius nuo Elis Springso, labai atokioje vietoje. Dykumų keliai į Jularą, Lavertoną, Rauliną. Yra lėktuvų pakilimo takas, motelis, mokykla, aborigenų menų centras.

2016 m. 84,9 % Vorbertono gyventojų buvo aborigenų kilmės. Vorbertonas yra aborigenų ngaanjatdžarų žemių centras.

Istorija
--------

Vorbertonas įkurtas 1933 m. kaip krikščioniška misija ir pavadintas keliautojo Piterio Vorbertono garbei.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Afrika. Antarktida. Australija. Okeanija*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Vòrbertonas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Moteriški aukštakulniai bateliai
**Aukštakulniai** (arba ***aukštakulniai bateliai***) – moteriški batai, pasižymintys maždaug 10 cm ir didesnio aukščio kulnu, kuris būna nedidelio skerspjūvio ploto. Kadangi tai labiausiai moteriškumą pabrėžianti avalynė, todėl jie dažniausiai avimi tam tikromis progomis (oficialiuose susitikimuose, šventėse, vakarėliuose ir pan.), kadangi kasdienis avėjimas ne tik susijęs su pavojumi sveikatai, tačiau ir bendru nepatogumu.

Avėjimo ypatumai
----------------

Kadangi aukštakulniai, priklausomai nuo jų aukštumo, pakelia moters kūną aukščiau įprasto lygio, pasikeičia kūno svorio centras, todėl nuolatos nešiojant aukštus batelius gali išsivystyti sąnarių ir apskritai judėjimo aparato sutrikimai, padidėti kojų kaulų lūžumas, raumenų įtempimas, kraujo apytaka kojose. Be to, pakinta ir pėdos forma, kadangi kūno svoris pasiskirsto kitokioje plokštumoje nei avint įprastus batelius. Šių veiksnių visuma gali sąlygoti rimtus ortopedinius ir kraujagyslių sutrikimus kojose. Jeigu aukštakulniai dažnai avimi moters kūnui dar nevisiškai susiformavus (maždaug iki 20 m.), atsiranda rizika dėl dubens deformacijų, kurios vėliau gali trukdyti optimaliam nėštumui (visų pirma vaisiaus lokalizacijai gimdoje).

Nepaisant šių pavojų, aukštakulniai yra madingi, ypač kaip proginė avalynė. Juos avinti pasikeičia bendra moters kūno laikysena, šiek tiek daugiau pabrėžiama krūtinė ir užpakalis, pakinta eisena – ji tampa elegantiškesnė, judesiai lėtesni, tačiau atsargesni. Dėl šių veiksnių aukštakulniai pabrėžia moters seksualumą.

Įdomybės
--------

2008 m. rugsėjo 2 d. Sidnėjuje (Australija) užfiksuotas rekordas: bėgimo aukštakulniais rungtyje (80 m trasa, bateliai su 75 mm kulnu) dalyvavo 265 žmonės, tarp jų keli vyrai.

Išnašos
-------

1. ↑  Morris, Paul; Jenny White; Edward Morrison; Kayleigh Fisher (May 2013). "High Heels are Supernormal Stimuli: How Wearing High Heels Affects Judgments of Female Attractiveness". Evolution and Human Behavior. 34 (3): 176–181.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Aukštakulniai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMoteriška apranga ir avalynė |
| --- |
|  |
| 
Aukštakulniai · Bikinis · Kelnaitės · Korsetas · Liemenėlė · Maudymosi kostiumėlis · Mini sijonas · Palaidinė · Pėdkelnės · Siaurikės · Sijonas · Skarelė · Skrybėlaitė · Suknelė |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

Pausiaujinė montuotė yra viena iš astronominių prietaisų montuotės rūšių.

Konstrukcija
------------

Pusiaujinė montuotė pasižymi savybe, kad viena iš ašių apie kurią sukinėjasi astronominis prietaisas, yra lygiagreti Žemės sukimosi ašiai. Tokia montuotė leidžia sekti objektą ar dangaus sferos tašką sukant prietaisą tik apie vieną ašį. Kad dar palengvinti astronominio objekto sekimą dažnai tokios montuotės komplektuojamos su laikrodiniais mechanizmais: varikliais ir reduktoriais. Laikrodiniai mechanizmai sugeba sukti prietaisą tokiu pačiu greičiu, kaip ir Žemės sukimasis.

Naudojimas
----------

Mėgėjiškiems dangaus objektų stebėjimams naudojant nedidelius teleskopus tokia montuotė nėra būtina, tačiau palengvina dangaus kūno sekimą.
Didėjant teleskopui didėja jo didinimo galimybės ir mažėja regėjimo laukas. Objektai greitai "pabėga" iš teleskopo regėjimo lauko ir reikia vis koreguoti teleskopo kryptį. Teisingai suorientuotą teleskopą su ekvatorine montuote galima koreguoti pasukant prietaisą apie vieną ašį. Tuo tarpu ant azimutinės montuotės sumontuotą prietaisą reikia koreguoti sukant prietaisą apie dvi ašis, kurių nei viena nėra statmena objekto "pabėgimo" krypčiai. 200 daugiau mm. teleskopams ekvatorinė montuotė yra labai rekomenduotina.
Pusiaujinė montuotė su laikrodiniu mechanizmu būtina blyškių astronominių objektų fotografavimui, nes dėl ilgos ekspozicijos reikia fotografavimo prietaisą ilgai išlaikyti nukreiptą į vieną dangaus sferos tašką. 
Visi profesionalioje astronomijoje naudojami teleskopai yra sumontuoti ant pusiaujinės montuotės su laikrodiniu mechanizmu.

Kitos montuočių rūšys
---------------------

Kita galima paplitusi montuotė – azimutinė, kurioje yra horizontali ašis ir vertikali ašis.

Montuotės paruošimas stebėjimams
--------------------------------

Prieš kiekvieną stebėjimą mobilų teleskopą su pusiaujine montuote reikia paruošti: suorientuoti šiaurės-pietų kryptimi ir suorientuoti posvyrio kampą.

Istorija
--------

Keletas pavyzdžių
-----------------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Flensburgasvok. *Flensburg* |
| --- |
|        |
| *Krantinė ir Šv. Marijos bažnyčia* |
|  |
| 

FlensburgasFlensburgas

54°46′0″ š. pl. 9°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.76667°š. pl. 9.43333°r. ilg.﻿ / 54.76667; 9.43333﻿ (Flensburgas)Koordinatės: 54°46′0″ š. pl. 9°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.76667°š. pl. 9.43333°r. ilg.﻿ / 54.76667; 9.43333﻿ (Flensburgas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Šlėzvigas-Holšteinas Šlėzvigas-Holšteinas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 89 357  |
| **Plotas** | 56,3 km² |
| **Tankumas** (2011) | 1 587 žm./km² |
| **Altitudė** | 12 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Flensburgas |

**Flensburgas** (vok. *Flensburg*, dan. *Flensborg*) – miestas Vokietijos šiaurėje, Šlėzvigo-Holšteino žemėje, Pietų Šlėzvigo geografiniame regione, prie Danijos sienos ir Baltijos jūrai priklausančio Flensburgo fjordo. Čia prasideda visą Vokietiją kertantis 7-asis autobanas (maršruto E45 dalis), yra geležinkelio mazgas, jūrų uostas. Laivų statybos, mašinų ir įrengimų gamybos, tekstilės (apatinio trikotažo), maisto (romo, alaus ir kt.) pramonė. Veikia universitetas, yra keli teatrai ir muziejai.

Istorija
--------

XIII a. Flensburgą įkūrė danai, netrukus čia apsigyveno ir vokiečių pirkliai. 1284 m. suteiktas miesto statusas, Flensburgas tapo vienu svarbiausių Šlėzvigo kunigaikštystės miestų. Jis buvo Hanzos lygos nariu. Viduramžiais Flensburgas buvo svarbiu silkių žvejybos ir apdorojimo centru. XVI a. uosto reikšmė ypač išaugo, vėliau Flensburgas buvo svarbiu prekybos romu centru. XIX a. prasidėjus industrializacijai miestą pranoko Hamburgas ir Kopenhaga.

1920 m. referendumu miesto gyventojai pasirinko prisijungti prie Vokietijos (toliau į šiaurę esančios žemės prisijungė prie Danijos). 1945 m. Flensburgas buvo paskutine Nacių Vokietijos sostine – po Hitlerio mirties šalies vadovu paskirtas Karlas Dionicas iš atakuojamo Berlyno išsikėlė į Flensburgą (sudarytas Flensburgo kabinetas), tačiau po kelių savaičių miestas užimtas britų.

* Flensburg (2015)Flensburg (2015)
* NordertorNordertor
* Marineschule MürwikMarineschule Mürwik
* Mürwiker WasserturmMürwiker Wasserturm
* AlexandraAlexandra
* KBAKBA
| **Abdur Rahmanas Chanas** |
| --- |
|  |
| Abdur Rahmanas su karine uniforma apie 1880 m. |
| Gimė | 1844 m.Kabulas |
| Mirė | 1901 m. spalio 1 d. (~57 metai)Kabulas |
|  |
| Pareigos | Afganistano emyras 1880–1901 m. |

**Abdur Rahmanas** (pušt. عبدالرحمان خان = *ʿAbdu-r-Raḥmān-Ḫān*; ‎1844 m. – 1901 m. spalio 1 d.) – Afganistano emyras, valdęs 1880–1901 m.

Biografija
----------

Abdur Rahmanas (ar Abdurachmanas) buvo Afzalo, Afganistano emyro Dosto Muhamedo sūnaus, sūnus. Jis gimė tikriausiai 1844 m. Kabule. Po Dosto Muhamedo mirties 1863 m. jis dalyvavo tėvo kovose dėl sosto prieš dėdę Širą Ali. Po nesėkmių turėjo bėgti iš šalies. Grįžęs po dvejų metų jis padėjo tėvui tapti emyru, tačiau 1869 m. Širas Ali susigrąžino sostą. Abdur Rahmanas pabėgo į Turkestaną (tuomet valdytą Rusijos imperijos). 1879 m. mirus Širui Ali, Abdur Rahmanas, surinkęs rėmėjų, pradėjo žygį į pietus. Tuo metu vyko Antrasis anglų-afganų karas ir britai nenoriai su juo derėjosi dėl Rusijos įtakos jam. 1880 m. liepos 22 d. britai pripažino jį Afganistano emyru mainais į leidimą britams reguliuoti Afganistano užsienio politikos veiksmus. Jis taip pat gavo išmokų iš britų ir pasižadėjimų remti nuo galimos Rusijos imperijos agresijos. Kitais metais jis nukariavo Kandaharą ir Heratą taip įsitvirtindamas vienvaldžiu valdovu.

Pasak Abdur Rahmano, „*Pirmas dalykas, kurį aš turėjau įvykdyti, tai padaryti galą nesuskaičiuojamiems plėšikams, vagims, apsišaukėliams pranašams ir karaliukams. Aš turiu pripažinti, kad tai nebuvo lengva užduotis ir man prireikė 15 metų, kol jie pakluso mano valdžiai arba paliko šalį, arba ištremti, arba iškeliaudami į aną pasaulį.*" Abdur Rahmanas žiauriausiais būdais susidorojo su politiniais oponentais ir kriminaliniais nusikaltėliais, tad tuo baisėjosi ir šiaip prie žiaurumų pripratę afganistaniečių liudininkai. 1886 m. jis turėjo įveikti galingos gilzajų genties, o 1887 m. − savo pusbrolio Išako sukilimus. 1890 m. pradžioje jo pajėgos siautėjo Hazaradžate ir 1896 m. užėmė Kafiristaną. Abdur Rahmanas šalyje įtvirtino vieningą centrinę valdžią. Sukūrė administracinį, policijos ir informatorių aparatą. 1893 m. buvo demarkuotos šiaurinės Afganistano sienos su Rusijos imperija ir pasiektas susitarimas su britais dėl sienos su Britų Indija (Diurando linija), tačiau vėliau Abdur Rahmanas tvirtino niekuomet neatsisakęs teisės į už Diurando linijos esančias puštūnų žemes. Valdant Abdur Rahmanui buvo įtvirtinti Cholmas, Mazari Šarifas ir Kabulas. Buvo pareikalauta iš mulų išlaikyti egzaminus prieš atstovaujant valstybę. Jis kvietėsi užsienio specialistus, importavo įrangą šaudmenų gamybai, įsteigė vartojimo prekių ir žemės ūkio įrankių manufaktūras ir pirmąją šiuolaikinę ligoninę Afganistane.

Abdur Rahmanas sumaniai laviravo tarp Britanijos ir Rusijos imperijų interesų Afganistane, buvo pramintas „geležiniu emyru". Mirė 1901 m. spalio 1 d. Kabule. Sostą paveldėjo jo sūnus Habibula.

Šaltiniai
---------

* Enciklopedija Britannica
* *The Origins of Conflict in Afghanistan. Part 3: The Reign of Abdur Rahman.* – 2003.
Koordinatės: 54°24′54″š. pl. 24°01′24″r. ilg.﻿ / ﻿54.4149°š. pl. 24.0232°r. ilg.﻿ / 54.4149; 24.0232

|  Alytaus šv. Brunono Kverfurtiečio koplyčia |
| --- |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Alytaus |
| **Savivaldybė** | Alytaus miestas |
| **Gyvenvietė** | Alytus |
| **Adresas** | Putinų g. 20 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 2009 m. |

**Alytaus šv. Brunono koplyčia** – naujai įrengta katalikų koplyčia Alytuje, Putinų mikrorajone, Putinų g. 20. Jai suteiktas misionieriaus kankinio Šv. Brunono Kvertafurtiečio titulas. Koplyčia įsikūrusi buvusiame Panemunės pagrindinės mokyklos pradinių klasių pastate. Veikia nuo 2009 m. kuomet buvo įkurta penktoji Alytaus parapija - šv. Brunono Kverfurtiečio parapija. Parapija ribojasi su Alytaus šv. Angelų Sargų, Alytaus Švč. M. Marijos Krikščionių Pagalbos, Rumbonių Švč. Trejybės ir Kaišiadorių vyskupijai priklausančia Alytaus šv. Liudviko parapijomis.

Šv. Brunono Kverfurtiečio parapijoje įrengtos 2 šarvojimo salės, konferencijų salė, jaunimo susirinkimų salė, klebonija, po rekonstrukcijos planuojama įrengti piligrimų centrą. Planuojama pastatyti naują parapijos bažnyčią.

Istorija
--------

Nuo 2000 m. Putinų mikrorajono tikintiesiems mišios sekmadieniais būdavo aukojamos Alytaus Panemunės vidurinėje mokykloje. 2006 m. būsimos parapijos reikalais Vilkaviškio vyskupo pavedimu pradėjo rūpintis Alytaus Švč. Mergelės Marijos Krikščionių Pagalbos parapijos vikaras kun. Valdas Simanaitis. 2009 m. atsirado galimybė tikinčiųjų reikmėms pritaikyti buvusio darželio patalpas Putinų gatvėje. Rekonstravus keletą mažesnių patalpų į salę, buvo įrengta koplyčia. Naujieji maldos namai pašventinti 2009 m. lapkričio 29 d. mišias aukojo Vilkaviškio vyskupas Rimantas Norvila. Kartu su koplyčia buvo pašventinta ir vyskupo dekretu įkurta naujoji šv. Brunono Kverfurtiečio parapija. Pirmuoju parapijos klebonu paskirtas kun. V. Simanaitis.

Parapijos bažnyčios projektas
-----------------------------

Bažnyčios poreikis yra didelis. Šiuo metu mišias lanko vis daugiau žmonių, o per didžiąsias šventes parapijiečiai nebetelpa į koplyčią, tad mišių jiems tenka klausytis už durų, stovint ant laiptų. Yra parengtas šv. Brunono Kverfurtiečio bažnyčios maketas, renkamos aukos bažnyčios statybai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alytaus šv. Brunono parapija (*vilkaviskis.lcn.lt*) Archyvuota kopija 2017-05-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Pašventinta šv. Brunono koplyčia - įkurta penkta Alytaus parapija
3. ↑  Miesto vadovai lankėsi šv. Brunono parapijos namuose Archyvuota kopija 2021-01-23 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Kada iškils Alytaus šv. Brunono Kverfurtiečio bažnyčios bokštai? Archyvuota kopija 2017-03-13 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Kada Alytaus Putinų mikrorajone iškils nauja bažnyčia?

Nuorodos
--------

* Parapijos tinklalapis (*brunonas.lt*)
* Alytuje įkurta šv. Brunono Kverfurtiečio parapija[neveikianti nuoroda]
| **Abdula Ansari** |
| --- |
|  |
| Visas vardas | Abu Izmailas Abdula ibn Abi Mansūras Mohamadas |
| Gimė | 1006 m. gegužės 4 d.Heratas, Persija |
| Mirė | 1088 m. (~82 metai)Heratas, Persija |
| Tautybė | persas |
| Religija | islamas (sufizmas) |

**Abdula Ansari** (*Abdullah Ansari*), pilnas vardas – **Abu Izmailas Abdula ibn Abi Mansūras Mohamadas** (1006–1088 m.) – persų rašytojas, mistikas, sufijus, rašęs ir arabų kalba.

Savo kūryboje Abdula Ansari neigė pasaulietinės valdžios ir turto prasmę, aukštino dvasinės tobulybės siekimą. Kūrinyje „Maldos" pirmą kartą persų literatūroje panaudota rimuota proza (sadžas), kurią Saadi pritaikė poemoje „Gulistanas" (1258 m.). Ansari išvertė iš arabų kalbos Sulami veikalą „Sufijų gyvenimai". Proza perkūrė žinomą siužetą apie Jusufą ir Zuleichą, parašė kūrinių, kuriuose ryškios sufizmo idėjos.

Iš trijų jam priskiriamų divanų išliko tik fragmentų. Svarbiausias kūrinys – „Dialogai su Dievu" (*Munajat Namah*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Abdula Ansari*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
Alytaus rajono herbas
**Alytaus rajono savivaldybės herbas** – vienas iš Alytaus rajono heraldikos atributų. Herbo auksiniame lauke žalioje skydo papėdėje išaugusios trys žalios lelijos su raudonais žiedais.

Istorija
--------

Alytaus rajonas įkurtas 1950 m. panaikinus Alytaus apskritį, o 1955 m. – Alytaus rajono savivaldybė. Savivaldybės centras – Alytus, turintis miesto savivaldybės statusą ir herbą: raudoname lauke sidabrinę rožę, patvirtintą 1995 m.

Svarstant savivaldybės herbo klausimą, buvo atkreiptas dėmesys i kitą seną Alytaus miesto simbolį – tris augančias lelijas. Jos vaizduojamos net dviejuose iki mūsų dienų išlikusiuose 1792 m. magistrato antspauduose. Sprendžiant iš antspaudų ikonografijos, jos galėjo būti pasiskolintos iš Alytaus apylinkėse gyvenusių bajorų Orlovskių herbo (trys augančios lelijos). Vieno antspaudo piešinį, nenurodydamas šaltinio, XIX a. viduryje paskelbė Mykolas Balinskis (piešė Vincentas Smakauskas). Tačiau, perpiešiant antspaudą, buvo padaryta nemažai klaidų: šiek tiek pakeista figūrų kompozicija ir vietoj trijų augančių lelijų atsirado trys nuskintos lelijos. Būtent jas XX a. pradžioje išpopuliarino Tadas Daugirdas ir Bronius Šaliamoras, vėliau – kiti Nepriklausomos Lietuvos dailininkai, kuriems buvo žinomas vienintelis Balinskio piešinys. Tuomet buvo nustatytos ir herbo spalvos: auksiniame lauke trys raudonos lelijos ant žalių stiebelių (tautinės vėliavos spalvos). Turint galvoje, kad Alytaus herbas su trimis augančiomis lelijomis jau turi daugiau negu 200 metų istoriją be to, kaip Alytaus simbolis, jos palyginti plačiai naudotos Nepriklausomos Lietuvos laikais, po karo daug kartų spausdintos užsienio lietuvių leidiniuose, nutarta Alytaus rajono savivaldybei naujo herbo nekurti, o, ištaisius nuo Balinskio laikų įsivėlusią klaidą, atgaivinti senąjį simbolį: vaizduoti ne nuskintas, o augančias lelijas.

Alytaus rajono savivaldybės herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas dekretu Nr. 1446 parvirtino 2001 m. rugpjūčio 7 d.

Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

Šaltiniai
---------

* Lietuvos heraldika II / Lietuvos heraldikos komisija prie Respublikos Prezidento; (sudarytojas ir parengėjas Edmundas Rimša) Vilnius: Baltos lankos, 2004, ISBN 9955-584-69-6.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Alytaus rajono savivaldybės vėliava
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Robert Wadlow 1928 m.
**Robertas Peršingas Vodlou** (1918 m. vasario 22 d. – 1940 m. liepos 15 d.) yra aukščiausias žmogus medicinos istorijoje. Jis išaugo iki 274 cm ūgio ir svėrė 222,26 kilogramus. Toks jo ūgis buvo prieš mirštant, kai jam buvo tik 22 metai. Net prieš mirtį nebuvo jokių ženklų, kad vaikino augimas sustotų.

Robertas Wadlow gimė Altone, Ilinojaus valstijoje 1918 metų vasario 22 dieną. Gimęs jis svėrė vos 3,8 kg. Vėliau berniukas išsiskyrė dėl savo spartaus augimo, nors kiti vaikai šeimoje vystėsi normaliu greičiu. Jau būnant 13 metų Roberto ūgis siekė net 224 cm.

18 metų Robertas buvo 254 cm ūgio ir svėrė net 177 kg. Jam teko nešioti 37 amer. dydžio (49 cm) batus, kurie tuo metu kainavo net 100 dolerių.

Būdamas dvidešimties metų jis pasirašė sutartį, pagal kurią gaudavo nemokamus batus už dalyvavimą įvairiose reklamose. Jis kartu su savo tėvu keliavo po visą JAV ir nuolat sulaukdavo didžiulio susidomėjimo. 1936 metais jis ėmė studijuoti teisę.

1937 metais jis viršijo visus ankstesnius rekordus. Vaikščiojimui Robertas turėjo nešioti specialius įtvarus pėdose.

1940 metų liepos 4 dieną jis susirgo. Dėl sukaulėjusių įtvarų išplito infekcija. Jis buvo nuolat prižiūrimas, gydytojai atliko kraujo perpylimą, tačiau Roberto sveikata blogėjo. 1940 metų liepos 15 d. jis mirė.

Roberto Wadlow augimas
----------------------

* 8 metai – 182 cm
* 10 metų – 198 cm (100 kg)
* 14 metų – 224 cm
* 16 metų – 240 cm (166 kg)
* 17 metų – 248 cm (180 kg)
* 18 metų – 254 cm (177 kg)
* 22 metai (gimimo dieną) – 268 cm (223 kg)
* 22 metai (prieš mirtį) – 274 cm (222 kg)

Nuorodos
--------

* Roberto Wadlow ir jo tėvo nuotrauka
* Dešimtmetis Robertas Wadlow su to paties amžiaus įprasto ūgio berniuku

Taip pat skaitykite
-------------------

* John Rogan (antras aukščiausias žmogus istorijoje)
* Jon Minnoch‎ (sunkiausias žmogus istorijoje)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Robert Wadlow** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
AH-64 Apache. Irakas, 2005 m.
AH-64 Apache (vaizdas iš priekio)
**AH-64 Apache** – pagrindinis Jungtinių Valstijų armijos atakos sraigtasparnis, pakeitęs pirmtaką AH-1 Cobra. Apache buvo sukurtas Hughes, vėliau vystytas McDonnell Douglaso ir šiuo metu gaminamas Boeing kompanijos.

Įgulą sudaro du žmonės, pilotas ir antrasis pilotas – artileristas. Pilotas sėdi kiek aukščiau artileristo ir už jo. Kabina – šarvuota. Sraigtasparnis ginkluotas 30 mm kalibro M230 grandininiu kulkosvaidžiu (*chaingun*) bei posparniuose įtaisytomis raketomis ir NRS (nevaldomi reaktyviniai sviediniai).

AH-64 Apache gali veikti ir dieną, ir naktį, taip pat ir nepalankiu oru. Piloto pagalbai yra šalmas su integruotu displėjumi blogo matomumo sąlygoms. Taip pat sraigtasparnis turi GPS sistemą, piloto naktinio matymo sistemą, specialią taikinio radimo sistemą (TADS/PNVS), pasyvią apsaugos nuo IR nutaikomų raketų sistemą.

Pagrindinė paskirtis – kova prieš tankus ir kitas šarvuotas mašinas, vietinė žvalgyba artilerijos daliniams, pagalba pėstininkams įvairiose taktinėse situacijose, sužeistųjų išgabenimas.

Mūšiuose AH-64 buvo naudotas daug kartų įvairiose vietose, tarp kitų – Persijos įlankos kare, JAV įsiveržime į Panamą, Afganistane, 2003-ųjų Irako kare (kur naudojami iki dabar). Izraelis šiuos sraigtasparnius naudoja leisti kovinėms valdomoms raketoms prieš įvairius taktinius taikinius, pavyzdžiui, 1990-aisiais sunaikino nemažai Hezbollah būstinių bei aukštų Hamas vadovų.

Šaltiniai
---------

* Straipsnis apie sraigtasparnį ir specifikacijos oficialiame Boeing puslapyje

### Išnašos

1. 1 2 3 4
2. ↑
3. 1 2
4. ↑  Boeing AH-64 Apache: it's variants and functions Archyvuota kopija 2020-11-29 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: AH-64 Apache** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Alytaus mūšis |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1941 m. birželio 22-23 d. |
| Vieta | Europa, Lietuvos TSR, Alytus |
| Rezultatas | Vokiečių kariuomenės pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
|  Trečiasis Reichas |  TSRS |
| Vadovai ir kariniai vadai |
|  Hans Freiherr von Funck |  Fiodoras Fiodorovas |
| Pajėgos |
| 268 | 344 |
| Nuostoliai |
| 11 | 90 |

**Alytaus mūšis** (rus. *Сражение за Алитус*) – II pasaulinio karo tankų mūšis įvykęs 1941 m. birželio 22-23 d. prie Alytaus tarp Trečiojo Reicho ir TSRS kariuomenių.

Mūšio eiga
----------

Vokiečių tankai į Alytų įsiveržė birželio 22 d. pusiaudienį. Dėl staigaus vokiečių puolimo sovietai tiltų per Nemuną nebuvo spėję susprogdinti, nes laukė kol pravažiuos visi sovietų daliniai. Pietiniu Alytaus tiltu pravažiavus 20 vokiečių tankų sovietai pasislėpę miške pradėjo atakuoti. Prie šiaurinio Antano Juozapavičiaus tilto sovietai leido pravažiuoti daliai vokiečių tankų ir kai šie pradėjo pamažu kilti į statų šlaitą pradėjo ataką. Rytiniame Nemuno krante tankai šaudė vienas į kitą iš keliasdešimties ar keliolikos metrų atstumo. Sovietai stengėsi atkovoti tiltus ir su savo galingesniais tankais tai darė pakankamai sėkmingai, tačiau vokiečiai sovietus apšaudydavo artilerija ir bombonešiais iš oro. Mūšis aprimo tik apie 23 val. vakaro, o birželio 23 d. rytą sovietų tankų divizija ėmė trauktis Vilniaus link. Alytuje ir jo apylinkėse vokiečiai suskaičiavo 82 pašautus ir paliktus sovietų tankus (sovietų šaltiniuose pripažįstama praradus apie 90), tuo tarpu vokiečiai prarado vos 11 tankų.

Trečią karo dieną per pietinį Alytaus Kaniūkų tiltą važiavęs Lietuvos karo žvalgybos karininkas Bronius Aušrotas šitaip aprašė savo regėtą vaizdą: *Pervažiavus tiltą per Nemuną, teko kopti apie 100 metrų ar daugiau į gana statų kalnelį. Kai pasiekėme to kalnelio plokštumą, pamatėm tikrą tankų kapinyną. Abipus kelio, vedančio į Daugus ir Valkininkus, kitapus kelio griovio stovėjo keli iš šakų padaryti ir į žemę įsmeigti kryžiai su žuvusių karių pavardėmis ir jų turėtais laipsniais. Mūsų automobilis sustojo. Mes išlipę skaičiavome priešų ir savų tankų nuostolius. Kiek pamenu, man pavyko suskaičiuoti apie 30 sovietų T-34 ar panašaus tipo tankų. Vokiškų „Panterų" ar panašaus modelio tankų buvo apie 12.*

Nuorodos
--------

* 1941 m. karo pradžios įvykių Alytuje apžvalga (II dalis) Archyvuota kopija 2014-07-10 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* Егоров Д. Н. Июнь 41-го. Разгром Западного фронта. — М.: Яуза. Эксмо. 2008. ISBN 978-5-699-27810-7

Šaltiniai
---------

1. ↑  Didieji tankų mūšiai Lietuvoje (I): ALYTUS Archyvuota kopija 2014-11-29 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Alytaus tankų mūšis 1941 m. birželio 22–23 d. Archyvuota kopija 2014-08-06 iš Wayback Machine projekto.
Žemės pabaisa Sipaktlis (Bruklino muziejus, XV a.)
**Sipaktlis** (nah. *Cipactli*) – pabaisa actekų mitologijoje, Žemės personifikacija. Teigiama, kad ši būtybė egzistavusi prieš laikų pradžią ir plaukiojusi žvaigždžių vandenyne. Turėjusi aligatoriaus (kitur nurodoma, kad krokodilo ar kaimano) arba žuvies pavidalą.

Pasakojama, kad Sipaktlį sučiupę dievai kūrėjai Kecalkoatlis bei Teskatlipoka ir sukūrę iš jo Žemę. Actekų mitologijoje būta ir kitos Žemės personifikacijos – Tlaltekutlio. Tai buvo pusiau rupūžės, pusiau aligatoriaus pavidalo būtybė, pasak kai kurių mitų, Sipaktlio, kuris galėjo būti laikomas ir moteriškąja būtybe, vyras.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Мифы народов мира. *Сипактли* , Р. В. Кинжалов – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
2. ↑  Ann Bingham (2004). South and Meso-American Mythology A to Z. Facts On File, p. 24–25.
3. ↑  Brundage, Burr Cartwright, The Fifth Sun. Aztec Gods, Aztec World. Austin: University of Texas Press. 1979.
**Alytaus rajono savivaldybės taryba** – Alytaus rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.

Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.

Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.

Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.

Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.

Istorija
--------

Merai
-----

* 1995–1997 m. – Ignas Aleškevičius
* 1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2004 m. ir 2007–2023 m. – Algirdas Vrubliauskas
* 2000 m. – Vydas Baravykas
* 2003 m. – Albertas Jusas
* 2004–2007 m. – Monika Ražanauskienė

Savivaldybės tarybos
--------------------

* Alytaus rajono taryba 1990–1995 m.
* Alytaus rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
* Alytaus rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
* Alytaus rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
* Alytaus rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
* Alytaus rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
* Alytaus rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Nuorodos
--------

Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2016-04-05 iš Wayback Machine projekto.
Šis straipsnis skirtas **Pusiaujo Gvinėjos transportui** aprašyti.

Geležinkeliai
-------------

Pusiaujo Gvinėjoje geležinkelių nėra.

Keliai
------

Pusiaujo Gvinėjoje, bendras kelių ilgis yra 2880 km. Pusiaujo Gvinėjos keliai yra blogos būklės, bet taisomi.

Oro uostai
----------

Pusiaujo Gvinėjoje yra 6 oro uostai. Pagrindinis šalies − Malabo tarptautinis oro uostas. Kontinentinio regiono − Batos oro uostas.

Nuorodos
--------

v • a • r **Afrikos šalių transportas** 

Alžyras • Angola • Beninas • Bisau Gvinėja • Botsvana • Burkina Fasas • Burundis • CAR • Čadas • Dramblio Kaulo Krantas • Džibutis • Egiptas • Eritrėja • Etiopija • Gabonas • Gambija • Gana • Gvinėja • Kamerūnas • Kenija • Komorai • Kongas • Kongo DR • Lesotas • Liberija • Libija • Madagaskaras • Malavis • Malis • Marokas • Mauricijus • Mauritanija • Mozambikas • Namibija • Nigerija • Nigeris • Pietų Afrika • Pusiaujo Gvinėja • Ruanda • San Tomė ir Prinsipė • Seišeliai • Senegalas • Siera Leonė • Somalis • Sudanas • Svazilandas • Tanzanija • Togas • Tunisas • Uganda • Vakarų Sachara • Zambija • Zimbabvė • Žaliasis Kyšulys  
  
Britų Teritorijos Indijos vandenyne • Majotas • Reunjonas • Šv. Elena
*Kitos reikšmės – Ajax (reikšmės).*
**AJAX** arba **Asinchroninis JavaScript ir XML programavimas** – terminas, apibrėžiantis svetainių programavimo technologiją, naudojančią šias priemones maksimaliam interaktyvumui pasiekti:

* HTML (ar XHTML) bei stilių lenteles (*Cascading Style Sheets*) informacijos vaizdavimui
* Dokumento Objektinį Modelį (DOM) bei JavaScript kalbą dinamiškam vaizdavimui bei interaktyvumui
* XML, XSLT ir XMLHttpRequest objektą asinchroniniam duomenų apsikeitimui su serveriu (AJAX tam galėtų naudoti ir kitas technologijas).

Kaip ir DHTML ar LAMP, AJAX nėra technologija, bet tik abstraktus terminas, apimantis kelių technologijų kombinaciją.

Puslapiai, sukurti naudojant AJAX technologija, reikalauja naršyklių, palaikančių šias technologijas. Tokios naršyklės, pavyzdžiui, yra Mozilla Firefox, Internet Explorer, Opera, Konqueror ir Safari.

AJAX puslapių ypatumai
----------------------

Tradicinių svetainių interaktyvumas kuriamas kaskart kreipiantis į serverį. Pavyzdžiui, užpildžius anketą (ar formą), kreipiamasi į serverį ir užkraunamas naujas puslapis. Tokiu būdu bereikalingai iššvaistomi resursai, nes didelė dalis informacijos nepakinta ir siunčiama kaskart iš naujo. Taip pat tokiu būdu neįmanoma pasiekti tokio interaktyvumo, kokį gali suteikti ne internetinės aplikacijos.

AJAX svetainės gali siųsti užklausas serveriui, gauti atsakymą tam tikra apsibrėžta forma (SOAP ar kita XML paremta), bei naudojant JavaScript programavimą atnaujinti tik reikiamą puslapio dalį. Tokiu būdu sutaupomi tinklo resursai, nes žymiai sumažinami duomenų srautai. Taip pat taupomi ir serverio procesoriaus resursai, nes dalis logikos perkeliama klientui.

Privalumai bei trūkumai
-----------------------

Kaip ir DHTML svetainėms, AJAX svetainėms reikia žymiai daugiau testavimo, nes kiekviena naršyklė gali elgtis šiek tiek skirtingai. Tačiau naudojant šią technologiją paspartinamas interaktyvumas. Naudojant AJAX, padaugėja mikro - užklausų į serverį, tai neapgalvotai naudojant gali sulėtinti bendravimą tarp kliento ir serverio.

Kartais sunku ar net neįmanoma AJAX svetainių pritaikyti nepalaikomoms naršyklėms, taip pat sudėtinga pritaikyti svetaines standartams, kurie atsižvelgia į žmones su negalia.

Nuorodos
--------

* AJAX Goals šiai technologijai skirta svetainė
* AJAX matters Archyvuota kopija 2005-06-18 iš Wayback Machine projekto. šiai technologijai skirta svetainė
* Ajax Tutorial Get, post, text, XML.

Keletas svetainių, sukurtų naudojant šią technologiją:

* Google maps
* Google suggest
* ZK Demo
* AJAX Impact Archyvuota kopija 2006-03-28 iš Wayback Machine projekto. Straipsnių apie AJAX rinkinys (anglų kalba)
Koordinatės: 55°57′58″š. pl. 25°59′02″r. ilg.﻿ / ﻿55.966°š. pl. 25.983804°r. ilg.﻿ / 55.966; 25.983804


|  Sipailiškio sentikių cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм Успения Пресвятой Богородицы |
| **Savivaldybė** | Rokiškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Sipailiškis |

**Sipailiškio Dievo Motinos Dangun ėmimo sentikių cerkvė** – neveikiantys rusų stačiatikių (sentikių) maldos namai Rokiškio rajone, Obelių seniūnijoje, Sipailiškio kaime, apie 13 km į šiaurės rytus nuo Obelių, 0,8 km nuo Latvijos valstybinės sienos. Medinę cerkvę supa banguotas atviras kraštovaizdis su keliomis sodybomis. Ji stūkso kalnelyje, prie kaimo kelio. Šalia stūkso apleistas ūkinis pastatas ir klebonija, netoliese yra sentikių kapinės.

Apleisti maldos namai pradėti tvarkyti apie 2010 m.: aplink pastatą išpjauti krūmai, sutvarkytas varpinės bokštelis su kryžiumi, pakeistos durys, buvo pravedami negausios bendruomenės susibūrimai.

Istorija
--------

Sipailiškio apylinkėse sentikiai pradėjo kurtis XIX a. viduryje. XX a. 1-ojoje pusėje Sipailiškio parapija buvo gausiausia Rokiškio apskrityje sentikių parapija.

Galerija
--------

* Cerkvė 2016 m.
* Interjeras
* Vaizdas pro varpinės langelį

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sipailiškio sentikių cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Sipailiškio sentikių religinė bendruomenė
* Sipailiškio sentikių cerkvė
Giedrė Kobs
**Giedrė Kobs** (g. 1974 m.) – Lietuvos gydytoja odontologė-ortopedė, žandikaulio sąnario sutrikimų gydymo specialistė, Vilniaus universiteto (VU) docentė.

Biografija
----------

Nuo 1993 iki 1998 m. Kauno medicinos universiteto Odontologijos fakultete studijavo odontologiją. 2003 m. liepos 16 d. Vokietijos Greifsvaldo universitete apgynė medicinos mokslų daktaro disertaciją tema „Diferencinės diagnostikos aspektai vertinant stomatologinės sistemos funkcinius sutrikimus elektroninės aksiografijos ir magnetinio rezonanso tomografijos būdu". 2001-2003 m. atliko 12 stažuočių Vokietijos sinoptinės odontologijos akademijoje „Westerburger Kontakte"; 2001 m. – stažuotė Minnesotos universitete (JAV), 2002 m. – Minesotos universiteto „TMD Orofacial Pain Division" skyriuje.

1999-2000 m. dirbo Rumunijoje (krikščioniškuose vaikų namuose Dornesti odontologiškai labdaros pagrindais išgydė visus vaikus). Nuo 2000 m. iki 2003 m. moksline darbuotoja, gydytoja-asistentė ir Greifsvaldo Ernsto Morico Arnto universiteto (Vokietija) dėstytoja. Nuo 2007 m. odontologijos klinikos „Dens inspiration" direktorė, nuo 2008 m. – VU Medicinos fakulteto Odontologijos instituto docentė. Nuo 2009 m. sertifikuota SOLO profilaktikos specialistė (Vokietija).

Mokslinė veikla
---------------

* „Diferencinės diagnostikos aspektai, vertinant stomatognatinės sistemos funkcinius sutrikimus elektroninės achsiografijos ir magnetinės tomografijos būdu". Studija atlikta Greifsvaldo universitete, šis darbas 2003 m. Bad Homburge apdovanotas geriausios metų „Alex Motsch" garbei skirta premija.
* „Smilkininio apatinio žandikaulio sąnario diagnostikos su ARCUS DIGMA aparatu patikimumas" 2006 m. (Vilniaus universiteto medicinos fakulteto Studentų mokslinės draugijos 1-oji vieta).
* 5 vadovėlio skyrių autorė 2007 m. projekte „Šiuolaikiški vadovėliai odontologinės priežiūros specialistų rengimui Lietuvoje".

Apdovanojimai
-------------

* 2001 m. Tarptautinio odontologų konkurso, vykusio Maskvos universiteto Medicinos fakulteto Odontologijos institute, laimėtoja už geriausią dantų preparavimą bei „Cerec" sistemos panaudojimą;
* 2003 m. „Alex Motsch" premijos laimėtoja Bad Homburge (Vokietija) – už geriausią metų disertacinį darbą „Diferencinės diagnostikos aspektai, vertinant stomatognatinės sistemos funkcinius sutrikimus elektroninės achsiografijos ir magnetinės tomografijos būdu"

Bibliografija
-------------

2009 m. išleido mokomąją knygą „Lietos dalinės dantų vainikų restauracijos" (pilnas pavadinimas: „Lietos dalinės dantų vainikų restauracijos. Įklotai, užklotai ir daliniai vainikėliai. Klinikiniai etapai"). Knyga skirta odontologijos specialybės studentams, rezidentams, bendrosios praktikos gydytojams odontologams ir besitobulinantiems gydytojams odontologams ortopedams.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos mokslo potencialas Archyvuota kopija 2014-07-14 iš Wayback Machine projekto. (Giedrė Kobs)
2. ↑  Giedrė Kobs[neveikianti nuoroda] (Biografija)
3. ↑  Giedrės Kobs straipsniai apie žandikaulio sąnario sutrikimus
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Sipajai
**Sipajas** (angl. *sepoy*) – Indijos (istorinio regiono, į kurį įėjo ir dabartiniai Pakistanas ir Bangladešas) vietinis gyventojas, tarnaujantis samdomoje Europos valstybės (paprastai – Britanijos, bet ir Portugalijos ar Prancūzijos) kolonijinėje kariuomenėje Indijoje.

Terminas vartotas nuo XVIII a. 5-ojo dešimtmečio, kai buvo suformuoti pirmi sipajų daliniai Prancūzijos Indijos kariuomenėje kovai su britais ir naujų teritorijų užėmimui. Žodis *sepoy* kilęs iš pers. سپاهی (*sipâhi*) 'kareivis'. Tas pats persiškas žodis anglų kalbą pasiekė per Turkiją, kur *spahi* ir *sipahi* reiškia tam tikrą Turkijos kavalerijos rūšį sipahius.

Britų Indijos Armijoje *sepoy* reiškė 'pėstininkas eilinis' (*sowar* – kavaleristas eilinis).

Sipajus labai plačiai naudojo britai. Britų sipajai atlikdavo karines policines funkcijas. 1857-1859 m. vyko sipajų sukilimai, po kurių britai reorganizavo sipajų kariuomenę. Jų skaičių sumažino, išformavo inžinerijos ir artilerijos dalinius. Sipajus ėmė grupuoti pagal religiją, tautybę, kalbą.

Sipajai dalyvavo Pirmajame ir Antrajame pasauliniame karuose. 1947 m. susidarius Indijos ir Pakistano valstybėms sipajai kaip samdoma kolonijinė kariuomenė pasidarė nebereikalingi ir buvo išformuoti.