recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Robertas Bekionis** |
| --- |
|  |
| 2012 m. |
| Gimė | 1951 m. rugpjūčio 23 d. (71 metai)Lietuva Vilniuje |
|  |
| Veikla | Lietuvos pianistas, pedagogas |
| Organizacijos | Lietuvos muzikos ir teatro akademija |
| Pareigos | docentas |
|  |
| Alma mater | Lietuvos konservatorija |

**Robertas Bekionis** (g. 1951 m. rugpjūčio 23 d. Vilniuje) – Lietuvos pianistas, pedagogas.

Biografija
----------

1975 m. baigė Lietuvos konservatoriją, O. Šteinberg klasę. 1983–1988 m. stažavo Maskvos P. Čaikovskio konservatorijoje.

Nuo 1978 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytojas, nuo 1988 m. docentas. Nuo 1970 m. Lietuvos nacionalinės filharmonijos solistas. Koncertavo su V. Daunoru JAV, Vokietijoje, dalyvavo muzikiniuose festivaliuose Almatoje, Kijeve, Maskvoje.

1973 m. M. K. Čiurlionio konkurso laureatas (II vieta).

1967 m. Sąjunginio pianistų konkurso laureatas (II vieta) per choro "Ąžuoliukas" koncertinę kelionę – stovyklą "Ereliuke" (žiūrėti Nuorodą). Pianistą konkursui parengė Nadežda Dukstulskaitė – choro "Ąžuoliukas" fortepijono dėstytoja.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Čepliauskas. *Robertas Bekionis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 7 psl.

Nuorodos
--------

* Berniukų ir jaunuolių choro „Ąžuoliukas" svetainė, istorija[neveikianti nuoroda]
* 1974 m. įrašas "Robertas Bekionis plays Piano concerto No.1 by Sergei Prokofiev"
**Robertas Alfonsas Danys** (g. 1963 m. rugpjūčio 2 d. Turgeliuose, Šalčininkų raj. – 2008 m. rugsėjo 15 d. Vilniuje) – Lietuvos poetas, dainų tekstų autorius.

Biografija
----------

1981 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1986 m. – lietuvių kalbos ir literatūros studijas Vilniaus universiteto (VU) Filologijos fakultete.

1986–1989 m. 1990–1993 m. 1994–1995 m. mokytojavo Vilniaus mokyklose. 1993–1994 m. Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas.

Respublikinėje spaudoje debiutavo 1979 m.

Nuo 1996 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys.

Kūryba
------

Pirmajame rinkinyje vyrauja klasikiniai lyriniai tekstai meilės tema. Pasak kritikų, „šlubuoja" tiek forma (rimavimas), tiek turinys (daug nuvalkiotų bendrybių). Tekstai labai nelygūs: „žybtelėjusį" įdomesnį įvaizdį „skandina" prėskos metaforos. Lyrizmas neretai balansuoja ties pavojinga sentimentalumo riba. Antrajame rinkinyje mažiau duobių – atsiranda švari skaidra, kuri „gimdo" paprastą išmintį, be vaikiškų pretenzijų atrodyti protingam. Miuziklo „Aidas ir Aida" (2005 m. kompozitorius Jonas Jurkūnas, pastatė Keistuolių teatras, režisierius Antanas Gluskinas) libreto autorius.

Bibliografija
-------------

* Pavėlavusi knyga, eilėraščiai, Kaunas, Oškinio leidykla, 1992 m.
* Vienatvės para, eilėraščiai, Vilnius, Biznio mašinų komp. leidykla, 1999 m.
* Dvylika meilės paukštelių, eilėraščiai, Vilnius, 2007 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Romas Daugirdas. Robertas Alfonsas Danys Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* „Literatūra ir menas", Poezija Roberto Danio eilės
* Mirtis yra kvaila mintis
| **Remigijus Juškėnas** |
| --- |
| Gimė | 1951 m. birželio 10 d. (71 metai)Birštonas |
|  |
| Veikla | chemikas |
| Organizacijos | Vilniaus universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | fizinių mokslų daktaras |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Remigijus Juškėnas** (g. 1951 m. birželio 10 d. Birštonas) – Lietuvos chemikas, fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1974 m. baigė Vilniaus universitetą. 2005 m. fizinių mokslų daktaras.

Nuo 1974 m. Chemijos instituto mokslo darbuotojas, 1992–1998 m. mokslinis sekretorius, vyriausiasis mokslo darbuotojas, nuo 2002 m. Medžiagų struktūros skyriaus vadovas. 1992–1996 m. Vilniaus universiteto ir Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytojas, nuo 2007 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 2007 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbiausi darbai – metalų ir ją lydinių elektrolitinių, dangų struktūros tyrimai rentgeno spindulių difrakcijos ir elektroninės mikroskopijos metodais. Sukūrė elektrolitinę celę, naudojamą elektrochemijos procesų metu susidarančioms fazėms (junginiams) tirti *in situ* rentgeno difrakcijos būdu, nustatė, kad chemiškai varijuojant susidaręs vario hidridas išėmus bandinį iš tirpalo virsta variu ir kad didelio tūrio nikelio hidridas susidaro elektrolitiškai įsotinant nikelį vandeniliu ne tik rūgštiniuose, bet ir šarminiuose tirpaluose. Nuodugniai ištyrė metastabiliosios Cu–Sn fazės susidarymą vykstant vario ir alavo elektrolitiniam sąsėdžiui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Remigijus Juškėnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 762 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

|  |
| --- |
| **Balso tipas** |
| **Moterų balsai**
Sopranas
Mecosopranas
Kontraltas
**Vyrų balsai**
Kontratenoras
Tenoras
Baritonas
Bosas |

**Kontraltas** (it. *contralto*) – žemiausias moterų balsas, turintis tamsų, sodrų tembrą. Diapazonas – mažosios oktavos fa – antrosios oktavos fa (sol). Kartais skiriamos šios kontralto rūšys: koloratūriniai (praktiškai vadinami mecosopranais), lyriniai ir dramatiniai. Kontraltas – labai retas balsas, daugiau vertinamas moterų choruose nei operoje.

Pedagoginėje praktikoje dažnai kontraltui išplečiamas diapazonas iki antros oktavos la (si) ir jis tampa mecosopranu. Dėl šių pastangų iškyla grėsmė balso ilgaamžiškumui.

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Žymiausi kontraltai: Kathleen Ferrier, Marian Anderson, Karen Clark, Tatiana Ilina, Eula Beal, Ewa Podleś, Bernardette Manca di Nissa, Ilona Viselgaitė. Kontraltas Marilyn Horne savo balsą išlavino iki korolatūrinio mecosoprano aukštumų.

Žymiausios kontralto partijos operoje:

* Vania M. Glinkos operoje „Ivanas Susainas" („Gyvenimas už carą");
* Ratmiras M. Glinkos operoje „Ruslanas ir Liudmila";
* Končiakovna iš A. Borodino operos „Kunigaikštis Igoris";
* Polina P. Čaikovskio operoje „Pikų dama";
* Olga P. Čaikovskio operoje „Eugenijus Oneginas";
* Tankredas Dž. Rosinio operoje „Tankredas";
* Ulrika Dž. Verdžio operoje „Kaukių balius";
* Madlena Dž. Verdžio operoje „Rigoeltas";
* Baba A. Menotti operoje „Mediumas".
| Rementiškių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Rementiškių piliakalnisRementiškių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°44′56.6″ š. pl. 23°00′28.9″ r. ilg.﻿ / ﻿54.749056°š. pl. 23.008028°r. ilg.﻿ / 54.749056; 23.008028Koordinatės: 54°44′56.6″ š. pl. 23°00′28.9″ r. ilg.﻿ / ﻿54.749056°š. pl. 23.008028°r. ilg.﻿ / 54.749056; 23.008028 |

 |
| Vieta | Vilkaviškio rajonas |
| Seniūnija | Klausučių seniūnija |
| Aukštis | 8 m |
| Plotas | 23x10 |
| Naudotas | I tūkstantmetis - II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1965 |
| Registro Nr. | AR1420 / 3696 /A244P |

**Rementiškių piliakalnis**, *Matarnų, Sūduvos, Šapalų piliakalnis*, vadinamas *Prancūzų kapu* – piliakalnis Vilkaviškio rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės rytus nuo Rementiškių, Klausučių seniūnija. Pasiekiamas keliu Vilkaviškis – Žvirgždaičiai, prieš Šapalus pasukus į dešinę rytų kryptimi ir pavažiavus 1,4 km laukais iki Šešupės santakos su kanalu.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Šešupės kairiajame krante, santakoje su bevardžiu upeliu. Aikštelė trikampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 23 m ilgio, 10 m pločio vakariniame gale, 3 m žemesniu rytiniu kraštu. Jos vakariniame krašte supiltas 18 m ilgio, 2,5 m aukščio, 14 m pločio pylimas, už kurio iškastas 10 m pločio, 1 m gylio griovys. Pylime yra daug molio tinko. Šlaitai statūs, 8 m aukščio.

Aikštelės šiaurinė dalis nuplauta Šešupės, pietinis šlaitas – upelio. Pylime iškastos dvi didelės duobės. Piliakalnis apaugęs lapuočiais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.
Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 2000 m². Išmatavimai: 50 x 50 m dydžio.

Tyrimai
-------

1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Turčinų piliakalnis 15 km | Klepų piliakalnis 14 km | Joginiškių piliakalnis 41 km |  |
| Kudirkos Naumiesčio piliakalnis 11 km |  | Viltrakių piliakalnis 8 km |
| Virbalio piliakalnis 20 km | Misviečių piliakalnis 15 km | Kumelionių piliakalnis 32 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 145 (Nr. 632).

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.206.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. F.1. Ap.1. B.69. P.405-413.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 242.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Rementiškiai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Konteinerių gabenimas geležinkeliu
Konteinerinis laivas Klaipėdos uosto vandenyse
**Konteineris** – krovinių gabenimo priemonė. Tie patys standartiniai konteineriai neretai tinka gabenti tiek laivais, tiek ir žeme (geležinkeliu arba sunkvežimiais). Šiuo metu konteineriais pervežama apie 90 % krovinių, išskyrus piltinius krovinius (birius ar skystus).

Standartai
----------

Egzistuoja 5 konteinerių standartai:

* 20 pėdų (6,1 m)
* 40 (12,2 m)
* 45 (13,7 m)
* 48 (14,6 m)
* 53 (16,2 m)

48 ir 53 pėdų naudojami vietiniams JAV pervežimams.

Konteinerių pervežimas laivais
------------------------------

Konteinerių pervežimams jūra naudojami laivai konteinervežiai. Jie taip pastatyti, kad tiktų specialiai gabenti konteinerius. Kai kurie konteinervežiai gali gabenti tūkstančius konteinerių. Jų pajėgumas yra pamatuojamas TEU (angl. *twenty feet equivalent unit* '20 pėdų ekvivalentinis vienetas') ir FEU (angl. *forty feet equivalent unit* '40 pėdų ekvivalentinis vienetas').

Pavyzdžiui, laivai, galintys gabenti 1000 40 pėdų ilgio konteinerių, arba 2000 20 pėdų konteinerių, gali būti apibūdinti, kaip 1000 FEU arba 2000 TEU.

Didžiausias registruotas pastoviai gabenantis krovinius laivas yra kiek didesnis nei 8000 TEU. Šiuo metu kuriami 13000 TEU laivų projektai.
*Šis straipsnis apie visuomenininką, politiką. Apie atlikėją skaitykite straipsnyje Vytautas Kernagis.*

| **Vytautas Kernagis** |
| --- |
| Gimė | 1976 m. rugpjūčio 20 d. (46 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Rima |
| Vaikai | Nojus, Kristijonas |
|  |
| Pareigos | LR Seimo narys |
| Partija | TS-LKD |
|  |
| Išsilavinimas | aukštasis |

**Vytautas Kernagis** (g. 1976 m. rugpjūčio 20 d. Vilniuje) – Lietuvos visuomeninių iniciatyvų organizatorius, gretutinių teisių asociacijos AGATA Tarybos narys, VšĮ „Vytauto Kernagio fondas" vadovas, politikas. Jo tėvas – muzikantas ir atlikėjas Vytautas Kernagis, motina – kostiumų dailininkė Dalia Kernagienė.

Biografija
----------

Mokėsi Vilniaus 22-oje vidurinėje mokykloje. 1996–2000 m. mokėsi Vilniaus aukštesniojoje elektronikos mokykloje. 2005 m. – Vilniaus kolegijos Elektronikos ir informatikos fakultete apgynė bakalauro darbą.

2006–2007 m. ISM Vadybos ir ekonomikos universitete studijavo verslo vadybą ir administravimą. 2000–2004 m. UAB „Dizaino kryptis" ėjo direktoriaus pareigas. 2004–2006 m. buvo televizijos „5 kanalas" IT skyriaus vadovas. 2006–2009 m. dirbo UAB „Tiketa", kur ėjo komercijos direktoriaus, o nuo 2008 m. generalinio direktoriaus pareigas.

2008–2016 m. įkūrė ir vadovavo Vytauto Kernagio labdaros ir paramos fondui, kurio pagrindiniai tikslai – išsaugoti Vytauto Kernagio atminimą, vykdyti naujų kūrybinių idėjų sklaidą ir organizuoti pagalbą sergantiems onkologinėmis ligomis. Per pastaruosius 8-erius metus yra sukūręs virš 70 edukacinių bei kultūrinių projektų, įskaitant spektaklius, festivalius, koncertines programas, vaikų sceninio meistriškumo stovyklas, neformalaus ugdymo kūrybines dirbtuves, leidybą ir kitus.

2016 m. su Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų partija išrinktas į LR Seimą.

Vedęs, su žmona Rima augina sūnus Nojų ir Kristijoną.

Pomėgiai: aviacija, astronomija, fotografija, knygos, šachmatai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Kernagis jaunesnysis: „Jaučiau būtinybę įkurti fondą"[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* V. Kernagio biografija
* Vytautas Kernagis jaunesnysis: „Nebenorėjau likti abejingu stebėtoju"[neveikianti nuoroda]
* Vytauto Kernagio sūnus Vytautas suka į politiką – jungiasi prie konservatorių
| Popokatepetlis |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Meksika Meksika |
|  |
| Aukštis | 5426 m |
|  |
| Tipas | Stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2010 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 19°01′0″ š. pl. 98°37′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.01667°š. pl. 98.61667°r. ilg.﻿ / 19.01667; 98.61667Koordinatės: 19°01′0″ š. pl. 98°37′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.01667°š. pl. 98.61667°r. ilg.﻿ / 19.01667; 98.61667 |

**Popokatepetlis** (isp. *Popocatépetl*, nah. *Popōcatepētl*), dar vadinamas ***El Popo*** ir ***Don Goyo*** – aktyvus ugnikalnis (stratovulkanas) Meksikoje, Meksikos ugnikalnių juostoje, Meksiko ir Pueblos valstijose. Šiaurėje Korteso perėja atskirtas nuo Ictaksiuatlio. Aukštis 5426 m (antras pagal aukštį Meksikoje, po Orisabos). Tai vienas aktyviausių Meksikos ugnikalnių. Nuo ispanų atvykimo 1519 m. jis smarkiai išsiveržė jau 21 kartą. Viršūnę dengia ledynai. Netoli ugnikalnio įsikūręs Pueblos miestas. Į Popokatepetlį 1519 m. įkopė Korteso ekspedicijos narys Diego de Ordaz. Kalno pavadinimas nahuatlių kalba reiškia „rūkstantis kalnas".

Paskutinį kartą ugnikalnis išsiveržė 2019 m. Popokatepetlis vėl suaktyvėjo 2016 m. liepos pabaigoje ir rugpjūčio pradžioje, paskleisdamas pelenus ant kelių sostinės Meksiko rajonų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ugnikalnis skleidžia pelenus virš Meksikos sostinės  Archyvuota kopija 2016-08-14 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Pasaulio ugnikalnių duomenų bazė Archyvuota kopija 2010-12-10 iš Wayback Machine projekto.
**Vidas Rašinskas** (g. 1959 m. lapkričio 24 d. Kaune) – kino režisierius, scenaristas ir produseris.

Biografija
----------

1975–1978 metais Vidas Rašinskas mokėsi Panevėžio dramos teatro (dabar Juozo Miltinio dramos teatras) aktorių paruošimo studijoje, kuriai vadovavo maestro Juozas Miltinis. Nuo 1983 metų dirbo režisieriaus asistentu Lietuvos kino studijoje. 1995 metais baigė Kinematografijos institutą Maskvoje (VGIK), Vladimiro Naumovo kurse. 1992 metais Vidas Rašinskas sukūrė trumpametražį (15 min.) vaidybinį filmą *Kūčių vakaras*. Vidas buvo šio filmo autorius, režisierius ir sukūrė vieną iš pagrindinių vaidmenų.

1993 metais Vidas parašė scenarijų ir surežisavo savo pirmąjį pilno metražo, 93 minučių trukmės, filmą *Mediniai laiptai*. 1994 sukūrė antrąjį, 56 minučių trukmės, šio filmo variantą. Filme *Mediniai laiptai* (en: *Wooden Staircase*) vaidmenis sukūrė aktoriai: Evaldas Jaras, Gabrielle Odinis, Virginija Kelmelytė, Dalia Melėnaitė, Vaclovas Blėdis ir kiti.

Nuo 2003 metų Vidas Rašinskas gyvena ir dirba Kanadoje, Britų Kolumbijoje. Šiaurės Amerikos kino gamybos režisierius mokėsi Vankuverio kino mokykloje bei baigė kursus Kanados kino centre, Otavoje. Vidas yra vienas iš Kanados kino kompanijos Pacific Time Films Inc. steigėjų, kur šiuo metu jis dirba ties savo nauju tarptautiniu pilnametražiu projektu.

Pripažinimas
------------

Filmo *Mediniai laiptai* 1-ojo varianto (93 min.) premjera įvyko 1993 metais tarptautiniame festivalyje Kotbuse, Vokietijoje. 1995 metais filmo antrasis variantas
(56 min.) laimėjo konkursą Maskvoje ir buvo pristatytas JAV Kino meno akademijai, studentiškajam Oskarui (en: Student Academy Award).

Filmografija
------------

* 1992: *Kūčių vakaras* (en: *Christmas Eve*)
* 1993: *Mediniai laiptai*, 1-asis variantas (93 min.) (en: *Wooden Staircase*, ru: *Derevyannye Stupeni*)
* 1994: *Mediniai laiptai*, 2-asis variantas (56 min.) (en: *Wooden Staircase*, ru: *Derevyannye Stupeni*)

Nuorodos
--------

* Gražina Arlickaitė, *Lietuvių filmai 1990-1998*, Lietuva, 1998
* Skirmantas Valiulis, *Pelėda pasirodo Nidoje*, Lietuva, 1993
* Daiva Šimkutė, *Meilė svarbiau už politiką*, Lietuva, 1993
* Astrida Baranovskaya, *Stupeni*, *K Ekranu* Rusija, 1994
* Piotr Niemiec, *Die holzerne Treppe*, Vokietija, 1993
* Virginija Januševičienė, *Laiptai veda į metaforų pasaulį*, *Lietuvos Rytas*, Lietuva, 1993
* Richard Miller, *22nd Academy Award*, JAV, 1995

Nuorodos internete
------------------

* Mediniai laiptai svetainėje Internet Movie Database
* Film Festival Cottbus, *Mediniai laiptai*, *Die Hölzerne Treppe*[neveikianti nuoroda]
* Lietuvos filmų centras, *Mediniai laiptai*
* *Wooden Staircase*[neveikianti nuoroda]
* Pacific Time Films Inc. Kanados kino kompanija[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Uraganas „Mičas" savo piko metu (spalio 26 d.)
**„Mičas"** – uraganas, 1998 m. spalio 22 d. – lapkričio 5 d. siaubęs Karibų jūros regioną ir Centrinę Ameriką. Tai buvo galingiausias 1998 m. uraganas ir vienas nuožmiausių bei pražūtingiausių meteorologijos istorijoje. Jo metu vėjo greitis vietomis siekė 285 km/h.

Uraganas susidarė pietvakarinėje Karibų jūros dalyje ir visa savo galia užgulė Centrinę Ameriką. Kirtęs regioną ir susilpnėjęs, palei Jukatano pusiasalį grįžo į Meksikos įlanką ir nukeliavo iki Floridos.

Uraganas „Mičas" buvo itin pražūtingas – dėl jo sukeltų vėjų, potvynių, nuošliaužų žuvo ~11 tūkst. žmonių, 2,7 mln. gyventojų liko be pastogės. Labiausiai nukentėjo Hondūras (žuvo 14 600, nuostoliai 3,8 mlrd. $) ir Nikaragva (žuvo 3800, nuostoliai 1 mlrd. $). Tačiau žuvusiųjų ir nukentėjusių buvo taip pat Gvatemaloje, Salvadore, Belize, Meksikoje, Kosta Rikoje, Panamoje, Jamaikoje, JAV. Uraganas itin nuniokojo Hondūro sostinę Tegusigalpą.

* Uragano keliasUragano kelias
* Uragano padariniai TegusigalpojeUragano padariniai Tegusigalpoje
* Nuošliaužos Kasitos uragano šlaituose (Nikaragva)Nuošliaužos Kasitos uragano šlaituose (Nikaragva)
* Mičo metu iškritę krituliaiMičo metu iškritę krituliai
Koordinatės: 54°45′37″š. pl. 23°42′36″r. ilg.﻿ / ﻿54.76034°š. pl. 23.710095°r. ilg.﻿ / 54.76034; 23.710095


|  Veiverių Skausmo kalnelio koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Prienų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Veiveriai (kaimas) |
| **Adresas** | Kauno g. |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 2008 m. |

**Skausmo kalnelio koplyčia** – koplyčia, esanti Veiverių k. Prienų rajone. Pasiekiama iš Veiverių miestelio išvažiuojant Marijampolės kryptimi. Ji stovi šalia kelio  **230**  Mauručiai–Vinčai–Puskelniai  įrengtame Lietuvos partizanų atminties memoriale – „Skausmo kalnelyje" (unik. kodas 33545). Čia palaidota apie 80 partizanų, kurių atminimui pastatyti kryžiai, koplytstulpiai, akmens paminklai, koplyčia su imitaciniu partizanų bunkeriu rūsyje. Koplyčia su nedideliu altorėliu, kad šioje vietoje būtų galima laikyti šv. Mišias. 

Veiverių herbe, be pelėdos, pavaizduotas ir skausmo kalnelis. 2018 m. rudenį buvo iškilmingai paminėta Veiverių skausmo kalnelio 30 metų sukaktis, pašventinta memorialinė lenta Tauro apygardos partizanams.

Partizanų bunkeris
------------------

Po visu pastatu yra rūsys. Jis įrengtas ir sutvarkytas pagal istorinį partizanų Birutės rinktinės štabo bunkerį, kurį prieš išvykdamas į Vakarus įkūrė partizanų vadas Juozas Lukša-Daumantas. Jame įrengta nedidelė ekspozicija, atspindinti pokario partizanų ir jų ryšininkų veiklą: keli suolai pasieniuose, stalas, karo metų rašomoji mašinėlė, žibalinė lempa (originalūs daiktai buvo sunaikinti susprogdinus bunkerį). Patekimui į patalpą įrengta anga su atveriamu dangčiu koplyčios grindyse, nusileidžiama stačiais mediniais laiptais.

Bunkerį ir koplytėlę 2008 m. liepos mėn. pašventino kapelionas Alfonsas Bulotas. Objektas pritaikytas lankymui.

Tauro apygardos Birutės rinktinės štabas buvo įsikūręs Veiverių kaime, apie 0,8 km į šiaurės vakarus nuo „Skausmo kalnelio". Tai buvo partizanų rėmėjo Kazimiero Daunoro sodyboje, po lauko virtuve įrengtas bunkeris, sunaikintas su štabo pareigūnais 1947 m. rugsėjo 24 d. (u. k. 31697)

* Nuotraukos
* Koplyčios viduje. Ant sienos – originali Lietuvos trispalvė, 1989 m. iškelta Skausmo kalnelyje
* Rūsyje po visu pastatu įrengtas partizanų bunkeris (kopija)
* Koplyčia stovi prie plento

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Veiverių Skausmo kalnelio koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2018-03-09.
2. ↑   Archyvuota kopija 2019-10-09 iš Wayback Machine projekto. Veiverių skausmo kalneliui – 30 metų]
3. ↑  Skausmo kalnelyje – krašto didvyriai
4. ↑  Veiveriai sumaniai saugo savo praeities klodus „Valstietis", 2017-04-03
5. ↑  „Bunkeris". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2018-03-09.
|  |
| --- |
| Miunsterio universitetasvok. *Westfälische Wilhelms-Universität* |
|  |
| Įkurtas | 1780 m. balandžio 16 d. |
| Tipas | Valstybinis |
| Rektorius | Ursula Nelles |
| Darbuotojų | 5000 (2008 m.) |
| Studentų | 39 000 (2012 m.) |
| Vieta | Miunsteris, Vokietija |
| Svetainė | www.uni-muenster.de |

**Miunsterio universitetas** arba **Vestfalijos Vilhelmo universitetas** (vok. *Universität Münster*, *Westfälische Wilhelms-Universität*) – vienas didžiausių Vokietijos universitetų, mokslo ir kultūros centrų. 37 226 studentai, 3300 dėstytojų, iš jų 565 profesoriai (2008 m.).

Istorija
--------

Įkurtas 1780 m. vietoj Miunsterio jėzuitų kolegijos (įkurta 1588 m.). Iš pradžių turėjo Filosofijos, Medicinos, Teologijos ir Teisės fakultetus. 1805–1843 m. Vestfalijos Prūsijos universitetas, 1843–1902 m. Prūsijos teologijos ir filosofijos akademija, 1902 m. atgavo universiteto statusą, 1907 m. pavadintas Vokietijos imperatoriaus Vilhelmo II vardu.

Struktūra
---------

Miunsterio pilis
* Ekonomikos mokslų institutas
* Evangelikų teologijos institutas
* Filosofijos institutas
* Katalikų teologijos institutas
* Matematikos ir gamtos mokslų institutas
* Medicinos institutas
* Teisės mokslų institutas
* Muzikos ir 2 doktorantūros mokyklos
* Apie 40 mokslinių centrų ir tyrimo institutų (t. p. 1993 m. įkurtas Tarpdisciplininių Baltijos studijų institutas)
* Universitetinė klinika (7000 darbuotojų)
* Universitetinė biblioteka
* Archeologijos muziejus
* Geologijos ir paleontologijos muziejus
* Mineralogijos muziejus
* Biblijos muziejus
* Botanikos sodas.

Asmenybės
---------

Universitete dirbo
Vihelmas Akermanas, Karlas Bartas, Erichas Hofmanas, Paulis Kirchhofas, Jozefas Aloizas Racingeris, 

Universitete studijavo
Gustavas Heinemanas, Tomas de Mezjeras, Ulrikė Meinhof, Kurtas Šumacheris,

Lietuviai
---------

Po Antrojo pasaulinio karo universitete studijavo studentų iš Lietuvos, 1956–1959 m. dėstė Antanas Maceina. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę su Miunsterio universitetu bendradarbiauja su Vilniaus universitetas, Mykolo Romerio universitetas.

Universitete studijavo
Vytautas Černius, Ona Galdikaitė, Pranas Jucaitis, Halina Kairiūkštytė-Jacinienė, Veronika Karvelienė, Janina Liustikaitė, Kazimieras Senkus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Miunsterio universitetas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 591 psl.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Miunsterio universitetas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

Koordinatės: 51°57′49″ š. pl. 7°36′47″ r. ilg.﻿ / ﻿51.96361°š. pl. 7.61306°r. ilg.﻿ / 51.96361; 7.61306
**Gagaūzijos Respublika** (gag. *Gagauz Respublikası*, rumun. *Republica Găgăuzia*, rus. *Республика Гагаузия*) – nepripažinta valstybė, kuri iširus Sovietų Sąjungai atsiskyrė nuo Moldavijos, bet vėliau taikiai prisijungė prie Moldavijos. Ji 1990–1994 m. buvo *de facto* nepriklausoma.

Istorija
--------

1989 m. lapkričio 12 d. įvyko neeilinis gagaūzų tautos atstovų suvažiavimas, kuriame Moldavijoje buvo paskelbta Gagaūzijos Respublika, tačiau kitą dieną Moldavijos Aukščiausiosios Tarybos prezidiumas panaikino neeilinio suvažiavimo sprendimus, pavadinęs juos antikonstituciniais.

1990 m. rugpjūčio 19 d. Moldavijos pietinių stepių liaudies deputatų suvažiavimas paskelbė nepriklausomybę nuo Moldavijos ir Gagaūzijos Respublikos įkūrimą. Po dviejų dienų įvyko neeilinis Moldavijos Aukščiausiosios Tarybos prezidiumo posėdis, kuriame buvo priimtas sprendimas paskelbti respubliką neteisėta, o suvažiavimą – nekonstituciniu. Į Gagaūziją buvo išsiųstas Moldavijos savanorių judėjimo būrys ir policijos daliniai, kad numalšintų disidentus, tačiau atvykę sovietinės armijos kariai užkirto kelią kraujo praliejimui.

1994 m. gruodžio mėn. remiantis Gagaūzijos Respublikos ir Moldavijos Respublikos pasiektais susitarimais, buvo pasirašytas dokumentas dėl taikios Gagaūzijos integracijos su autonomijos teisėmis. Integracija vyko nuo 1994 m. gruodžio mėn. iki 1995 m. birželio mėn. kai Gagaūzijos Respublika teisiškai iširo ir tapo Gagaūzijos autonominiu teritoriniu vienetu.

Išnašos
-------

1. ↑  Marcin Kosienkowski (2017) The Gagauz Republic: An Autonomism-Driven De Facto State *The Soviet and Post-Soviet Review*, volume 44, no. 3, pp. 292–313.
2. ↑  Erendor, Metin (2021). *Gagauz Türkleri: "Gök - Oğuzlar"*. Bilge Kültür Sanat.
3. ↑  Фёдор Ангели (1990-08-20). „ГАГАУЗСКАЯ АВТОНОМИЯ. ЛЮДИ И ФАКТЫ (1989-2005)" (PDF) (rusų).
4. ↑  „ГАГАУЗИЯ, ОБЩИЕ СВЕДЕНИЯ - Справка - БД "Лабиринт"". *www.labyrinth.ru*. Nuoroda tikrinta 2018-10-01.
5. ↑  „ГАГАУЗЫ ОБЪЯВИЛИ О СОЗДАНИИ СВОЕЙ РЕСПУБЛИКИ И ВЫХОДЕ ИЗ МОЛДОВЫ". 1990-08-20. Nuoroda tikrinta 2018-10-01.
| **Vidas Rachlevičius** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. gegužės 8 d. (62 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Vidas Rachlevičius** (g. 1961 m. gegužės 8 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1979 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1984 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.

Nuo 1980 m. laikraščio „Tiesa" redakcijos teletaipininkas, budinčiojo sekretoriaus pavaduotojas, nuo 1982 m. – Užsienio informacijos skyriaus korespondentas, 1986–1987 m. – vyresnysis korespondentas. 1987–1990 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa" Užsienio informacijos skyriaus vedėjas, nuo 1990 m. dienraščio „Lietuvos rytas" vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1990–1991 m. priedo jaunimui „Mes!" redaktorius, 1995–1997 m. dienraščio „Laikinoji sostinė" vyriausiasis redaktorius. 1998 m. „Lietuvos žinios", vėliau „Verslo klasė", nuo 2006 m. žurnalo „Versus" redaktorius. Šiuo metu gyvena Jungtinėje Karalystėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 409 psl.
2. ↑  „Žurnalistas Vidas Rachlevičius: „Sulaukus 56-erių man pavyko radikaliai pakeisti karjerą ir gyvenimo būdą"". *Moteris*. Nuoroda tikrinta 2021-01-11.
| **Vytautas Kurklinskas** |
| --- |
| Gimė | 1922 m. gruodžio 18 d.Kietaviškėse, Kaišiadorių raj. |
| Mirė | 1992 m. birželio 21 d. (69 metai)Kaune |
|  |
| Veikla | choro dirigentas, pedagogas, vargonininkas. |

**Vytautas Kurklinskas** (1922 m. gruodžio 18 d. Kietaviškėse, Kaišiadorių raj. -1992 m. birželio 21 d. Kaune) – choro dirigentas, pedagogas, vargonininkas.

Biografija
----------

Iš tėvo vargonininko išmokęs vargonuoti, kurį laiką vargonininkavo Marijampolėje, Alytuje ir Leliūnuose (Utenos raj.). 1944 m. pradėjo dėstyti muziką ir dainavimą Alytaus žemės ūkio mokykloje. Eksternu išlaikęs egzaminus iš vidurinės mokyklos kurso, 1946 m. įstojo į Kauno muzikos mokyklą, vėliau vargonavimą ir dirigavimą studijavo Kauno konservatorijoje (dėst. Nikodemo Martinonio klasė).

1949–1952 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Konrado Kavecko klasė). Įsitraukęs į chorvedybos darbą, vadovavo Kauno vaikų darželių auklėtojų moterų chorui, Vilniaus valstybinio universiteto Teisės fakulteto studentų mišriajam chorui, Vilniaus pramkombinato moterų ir Vilniaus geležinkelių technikumo vyrų chorams.

1952–1957 m. – Kauno pedagoginės mokyklos muzikos ir dainavimo dėstytojas, 1953–1956 m. ir 1958–1964 m. – Kauno kooperacijos technikumo moksleivių mišriojo ir merginų chorų vadovas. Kolektyvai dalyvavo dainų šventėse ir konkursuose, surengė nemaža koncertų.

1966–1975 m. – Kauno ekonomikos technikumo merginų choro (50–70 dalyvių) vadovas. Choras dažnai koncertuodavo, dalyvavo Kauno miesto ir respublikinėse dainų šventėse, antrąsias vietas pelnė 1970 ir 1972 m. respublikinėse moksleivių chorų apžiūrose.

1957–1962 m. mokytojavo Kauno Jono Jablonskio vidurinėje mokykloje, nuo 1962 m. – Šiaulių pedagoginio instituto pradinio mokymo pedagogikos ir metodikos dėstytojas Kauno skyriuje.

1964–1982 m. – Vilniaus valstybinio universiteto Kauno vakarinio fakulteto vyr. dėstytojas ir meno mėgėjų būrelių vadovas. 1964–1967 m. vadovavo Kauno chemijos – farmacijos fabriko „Sanitas" moterų chorui ir vokaliniam ansambliui, o 1965–1978 m. – Lietkoopsąjungos Kauno autobazės vyrų chorui, taip pat įvairiems miesto vokaliniams ansambliams.

Tuo pat metu vargonininkavo ir vadovavo chorams Kauno bažnyčiose: Petrašiūnuose, Karmelitų, Šv. Antano, Vytauto (1982–1991 m.). Apie 12 metų vargonininkavo Kalvių (Kaišiadorių raj.) parapijoje. Sukūrė apie 30 giesmių, „Gedulingas Mišias", „Kyrie" ir „Sanctus". Už sąlytį su bažnyčia sovietmečiu buvo persekiojamas – atleistas iš mokytojo pareigų Kauno vakarinėje muzikos mokykloje.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Vytautas Kurpuvesas** |
| --- |
| Gimė | 1978 m. gegužės 5 d. (45 metai)Terešiškėse, Vilniaus raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Žana |
| Vaikai | Augustas |
|  |
| Veikla | Lietuvos teisininkas, politinis veikėjas |
| Partija | 2008 m. Tautos prisikėlimo partija |
|  |
| Alma mater | 2002 m. Mykolo Romerio universitetas |

**Vytautas Kurpuvesas** (g. 1978 m. gegužės 5 d. Terešiškėse, Vilniaus raj.) – Lietuvos teisininkas, politinis veikėjas.

Biografija
----------

Baigė Juodšilių „Šilo" vidurinę mokyklą. 2002 m. baigė Lietuvos teisės universitetą, įgijo teisės magistro kvalifikacinį laipsnį.

1999–2002 m. dirbo policijos sistemoje, 2002–2005 m. Vidaus reikalų ministerijos darbuotojas. 2005–2008 m. Mykolo Romerio universitete dėstė administracinę teisę. 2006 m. nevyriausybinės organizacijos „Teisingumo instituto" direktorius.

2008–2012 m. Seimo narys. 2013–2016 m. Seimo kanceliarijos Valstybės valdymo ir savivaldybių komiteto biuro patarėjas. Nuo 2016 m. Vyriausiosios administracinių ginčų komisijos pirmininkas.

2008 m. Tautos prisikėlimo partijos narys.

Žmona Žana, sūnus Augustas.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  Vyriausioji rinkimų komisija Archyvuota kopija 2010-01-29 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Tautos prisikėlimo partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Apie kalną Egipte žr.: Sinajaus kalnas.*

| Džebel Musa |
| --- |
| Vaizdas iš Bensu miestelio SeutojeVaizdas iš Bensu miestelio Seutoje |
| **Aukštis** | 842 m |
| **Žemynas** | Afrika |
| **Šalys** | Maroko vėliava Marokas |
| **Kalnynas** | Rifo kalnai |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Džebel Musa

  |
| **Koordinatės:** | 35°54′0″ š. pl. 5°25′0″ v. ilg.﻿ / ﻿35.90000°š. pl. 5.41667°r. ilg.﻿ / 35.90000; 5.41667Koordinatės: 35°54′0″ š. pl. 5°25′0″ v. ilg.﻿ / ﻿35.90000°š. pl. 5.41667°r. ilg.﻿ / 35.90000; 5.41667 |
|  |
|  **Vikiteka** | Džebel Musa |

**Džebel Musa** (arab. جبل موسى = *Jabal Mūsā*) – uola šiaurės Maroke, Gibraltaro sąsiaurio pakrantėje, priešais Gibraltaro uolą Europoje. Džebel Musa yra Rifo kalnų masyvo dalis, bei laikoma pietiniu iš Heraklio Stulpų (su Gibraltaro uola). Aukštis – 842 m.

XIV a. arabų keliautojo Ibn Batutos teigimu, kalnas buvo pavadintas pagal Musą bin Nusairą – VII–VIII a. Omejadų valdovo Valido I karvedį, užkariavusį Šiaurės Afriką. Senovės graikų šaltiniuose uola minima kaip *Abyla*, romėnų – *Columna*. Džebel Musa stūkso nedideliame pusiasalyje tarp Seutos rytuose ir Perechilio salos vakaruose. Seutoje dar vadinamas *La Mujer Muerta* („mirusi moteris"), nes primena ant nugaros gulinčią moterį.

* Vaizdas iš Bensu (Seuta)Vaizdas iš Bensu (Seuta)
* Vaizdas iš Tarifos (Ispanija, Europa)Vaizdas iš Tarifos (Ispanija, Europa)
*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kontroleris** – specializuotos paskirties, nesavarankiškas kompiuteris.

Kilęs nuo angl. *to control* – *valdyti*. Siūloma versti į lietuvių kalbą – **valdiklis**.

*Kontroleriai* dažniausiai turi visus įprastų kompiuterių bruožus, išskyrus įrenginius, skirtus bendravimui su žmogumi (pastarieji neretai irgi būna, bet dažnai jie būna nevisaverčiai arba specializuoti, pvz. automobilio greičio pedalas).

Dažniausiai kontroleris **valdo** konkrečios paskirties įrenginį (pvz. karbiuratorių, skalbimo mašiną) arba yra pagalbinė įprasto kompiuterio dalis, atsakinga už tam tikrus veiksmus (pvz. Garso plokštė, IDE kontroleris).

Dažniausiai *kontroleriai* turi gana primityvius (8 ar 16 bitų) bendros paskirties procesorius bei nedidelį kiekį (kelis kilobaitus) atminties, bet būna ir išimčių: kai kurių spausdintuvų *kontroleriai* yra pakankamai galingi, kad inerpretuotų aukšto lygio grafinio programavimo kalbas, pvz. Postscript, o video plokščių procesoriai savo našumu kartais lenkia galingiausius asmeninių kompiuterių procesorius.

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje naudojami diskutuotini terminai.**Daugiau apie kompiuterinius terminus skaitykite žodynėlyje. |
| **Vytautas Kybartas** |
| --- |
| Gimė | 1930 m. balandžio 17 d.Neveronys, Gelvonų valsčius |
| Mirė | 1989 m. balandžio 6 d. (58 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | televizijos diktorius, aktorius |

**Vytautas Juozas Kybartas** (1930 m. balandžio 17 d. Neveronyse, Gelvonų valsčius – 1989 m. balandžio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos televizijos diktorius, aktorius.

Biografija
----------

1949–1968 m. Lietuvos radijo diktorius, laidų vedėjas ir režisierius. 1950 m. baigė LSSR dramos teatro vaidybos studiją, 1950–1960 m. šio teatro aktorius. 1968–1987 m. Lietuvos televizijos diktorius, laidų vedėjas.

Nuo 1955 m. rengė deklamavimo rečitalius (vadinamasis vieno aktoriaus teatras), deklamavo eiles, kurių autoriai Antanas Drilinga, Justinas Marcinkevičius, Eugenijus Matuzevičius, Eduardas Mieželaitis, Albinas Žukauskas, Robertas Bernsas, Heinrichas Heinė, Sergejus Jeseninas, Viljamas Šekspyras.

Vaidmenys teatre
----------------

* Jurgelis – Balys Sruoga. Apyaušrio dalia, 1956 m.
* Vardulis – Julius Būtėnas, Aleksandras Kernagis, Pamilau dangaus žydrumą, 1957 m.
* Žmogus su mantija – P. Kohoutas. Šitokia meilė, 1958 m.

Įvertinimas
-----------

* 1965 m. LTSR nusipelnęs artistas
* 1980 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Petras Bielskis. *Vytautas Kybartas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. - 305
2. ↑  *Vytautas Kybartas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. - 20 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°13′01″š. pl. 25°16′45″r. ilg.﻿ / ﻿55.217061°š. pl. 25.279224°r. ilg.﻿ / 55.217061; 25.279224

|  |
| --- |
| **Videniškių pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Videniškių pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Videniškių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Videniškiai, Molėtų rajonas |
| **Direktorius(-ė)** | Kazimieras Karalius |
| **Mokinių skaičius** | 60 |
| **Įkūrimo data** | 1949 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | {{{darbuotojai}}} |

Pradinio ugdymo skyrius, 2014 m.
**Molėtų rajono Videniškių pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Videniškiuose (Molėtų raj.), Šilelio g. 6, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 191228737. Steigėjas Molėtų rajono savivaldybės taryba.

Nuo 2013 m. Molėtų pradinės mokyklos Videniškių pradinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

Prie 1600 m. įkurto vienuolyno veikė vienuolyno mokykla, kurioje 1782 m. mokėsi 14 teologijos klierikų. Atgailos kanauninkai, arba baltieji augustinai, prie vienuolyno atidarė ir pirmąją pradžios mokyklą, kurioje 1770 m. mokėsi 20 vaikų, 1781 m. 29 vaikai, iš kurių 11 šlėktų ir 18 miestelėnų, 1782 m. – 4 šlėktos, 7 miestelėnai ir 6 kaimiečiai. Mokyklos iniciatorius buvo vyskupas Merkelis Giedraitis, kuris skyrė lėšų broliui Martynui statyti bažnyčią ir davė lėšų mokyklai bei mokytojui išlaikyti. 1790 m. prie medinio vienuolyno pastato su bokštu prisiglaudė ir nedidelis mokyklos priestatėlis.

1896 m. Tilžėje išleistoje „Žemaičių ir Lietuvos apžvalgoje" rašoma apie Videniškiuose atidarytą parapijinę provoslavišką mokyklą, kurioje dirbo mokytojas Aismuntas. 1907 m. pastatyta nauja medinė mokykla, išlikusi iki šiol. 1949 m. buvusio vienuolyno klebonijos pastate įsikūrė septynmetė mokykla. 1958 m. prie jos pristatytas silikatinių plytų mokyklos priestatas. Nuo 1966 m. mokykla peraugo į vidurinę, kurios pirmoji abiturientų laida pradėjo tradiciją – sodinti abiturientų medelių alėją. 1971–1972 m. pastatytas naujas mokyklos pastatas. 1999 m. Videniškių pagrindinė mokykla tapo dešimtmete. 2013 m. rugpjūčio 31 d. Videniškių pagrindinė mokykla prijungta prie Molėtų pradinės mokyklos, įsteigiant Videniškių pradinio ugdymo skyrių.

Direktoriai
-----------

* Jonas Verikas (15 metų)
* Antanas Marcinkevičius (23 metus)
* Kazimieras Karalius

Žymūs mokytojai
---------------

* Valentinas Stundys, 1982–1990 m.

Žymūs mokiniai
--------------

* Alvydas Pumputis, 1961–1969 m. Mykolo Romerio universiteto rektorius
* Jonas Sireika, 1957–1965 m. Šiaulių universiteto istorijos katedros docentas
* Rimas Tuminas, 1961–1965 m. teatro režisierius
| **Vytautas Lapėnas** |
| --- |
| Gimė | 1958 m. sausio 11 d.Kyburiai, Pasvalio raj. |
| Mirė | 2008 m. sausio 14 d. (50 metų)Rojūnai, Panevėžio raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Asta Lapėnienė |
| Vaikai | Rūta, Vytautas |
|  |
| Veikla | aviatorius, ekonomistas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1999 m. Lietuvos liberalų sąjunga;
* 2002 m. Liberalų demokratų partija.

 |
|  |
| Alma mater | 1985 m. Vilniaus inžinerinės statybos institutas |

**Vytautas Lapėnas** (1958 m. sausio 11 d. Kyburiai, Pasvalio raj. – 2008 m. sausio 14 d. Rojūnai, Panevėžio raj.) – aviatorius, ekonomistas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1976 m. baigė Pasvalio Petro Vileišio vidurinę mokyklą. 1980 m. įstojo ir 1985 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, įgijo autotransporto ekonomisto specialybę.

Aktyviai sportavo, Lietuvos ir Tarybų Sąjungos akrobatinio skraidymo rinktinių narys, Lietuvos, 1985 m. TSRS, 1989 m. Europos akrobatinio skraidymo čempionas. 1985–1989 m. Vilniaus S. Dariaus ir S. Girėno aeroklubo lakūnas instruktorius. 1992–2000 m. treniravo Ispanijos nacionalinę akrobatinio skraidymo komandą. 2000 m. iki išrinkimo į Seimą savo įkurtos viešosios įstaigos „Vytauto Lapėno skraidymo mokykla" Panevėžio rajone Paįstrio oro uoste pirmininkas. 2000–2004 m. Seimo narys. 2002 m. Lietuvos akrobatinio skraidymo komandos treneris.

Nuo 1999 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys. 2002 m. Liberalų demokratų partijos narys. 2000 m. kovo – gruodžio mėn. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys, Etikos komisijos pirmininkas. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos nariu buvo išrinktas ir 2003 m. bet mandato atsisakė.

Visuomeninis Lietuvos akrobatinio skraidymo rinktinės narys, Lietuvos akrobatinio skraidymo federacijos tarybos narys. Apdovanotas Dariaus ir Girėno medaliu. Mokėjo rusų, ispanų kalbas. Žmona Asta Lapėnienė, karo gydytoja, vaikai Rūta ir Vytautas.

Žuvo pilotuodamas malūnsparnį Rojūnų aerodrome, Panevėžio rajone.

Nuorodos
--------

Panevėžio aeroklubas Archyvuota kopija 2007-09-09 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Vidas Kundrotas** |
| --- |
| Gimė | 1953 m. gruodžio 18 d. (69 metai) |
|  |
| Veikla | ekonomistas, auditorius, politinis veikėjas |
| Partija | 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1976 m. Vilniaus universitetas |

**Vidas Kundrotas** (g. 1953 m. gruodžio 18 d.) – ekonomistas, auditorius, Lietuvos politinis veikėjas.

Biografija
----------

1976 m. baigė Vilniaus universitetą. Nuo 1990 m. Socialinių mokslų daktaras.

1993–1999 m. LR valstybės kontrolierius. Nuo 1997 m. Lietuvos atestuotas auditorius. 1999–2005 m. UAB „Roedl & Partner" audito vadovas, auditorius-ekspertas. Nuo 2005 m. Socialinių ekonominių tyrimų instituto partneris ir ekspertas. Audito kokybės kontrolės komiteto narys. Lietuvos auditorių rūmų audito kokybės kontrolės komiteto narys. Nuo 2005 m. nepriklausomas ekspertas, vidaus kontrolės ir rizikos valdymo sistemų konsultantas.

2000–2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, nuo 1999 m. Vilniaus skyriaus revizijos komisijos narys, nuo 2001 m. LSDP Finansų komisijos narys.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Startas su startiniu pistoletu
**Startinis pistoletas** – specialios konstrukcijos pistoletas, skirtas duoti starto ženklą varžybose. Šūvio garsas yra signalas pradėti lenktynes. Tokie pistoletai naudoja tuščiuosius šovinius arba kapsules.

Dalis startinių pistoletų yra perdirbti paprasti pistoletai, kuriais po perdirbimo šaudyti kulkomis nebeįmanoma.

Garso greitis yra ribotas, todėl startiniu pistoletu iššaunama prie starto vietos. Tačiau arčiau esantys sportininkai garsą išgirsta keliomis milisekundėmis anksčiau. Tokio vėlavimo gali būti išvengta, kai naudojama garsinio dubliavimo sistema – garsas perduodamas į garsiakalbius ties kiekvienu sportininku. Sistema gali būti papildoma šviesos signalu negirdintiems sportininkams. Startinio pistoleto šūvis taip pat paleidžia laiko skaičiavimą.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Startinis pistoletas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

1881 metų kuliamoji
**Kuliamoji** – javų kūlimo mašina.

Nuo XIX a. Lietuvos dvaruose buvo kuliama užsieninėmis kuliamosiomis. Panaikinus baudžiavą ir dvarininkams netekus neapmokamos darbo jėgos, daugiausia jomis kulta Suvalkijoje, Vakarų ir Šiaurės Lietuvoje.

Be importinių kuliamųjų, buvo ir vietoje pagamintų. Pavyzdžiui, 1824 m. Strėvininkuose (Trakų apskr.) buvo sukonstruota labai naši tvenkinio vandeniu sukama kuliamoji. Vilniuje XIX a. viduryje meistras Soroka dirbo medines kuliamąsias, pritaikytas mažesniems ūkiams. Apie 1842–1852 m. Šiaulių apylinkių, taip pat kitiems Kauno ir Vilniaus gubernijų dvarams kuliamosios buvo dirbamos nusižiūrėjus į škotiškąsias, kurių pasvirusį ratą suko arkliai arba jaučiai. 1861 m. reformos išvakarėse medines kuliamąsias sparčiai ėmė išstumti ketinės kuliamosios.

Plintant fabrikinėms kuliamosioms, pagal jų pavyzdžius sau ir kitiems kuliamąsias padarydavo vietiniai meistrai. 1884 m. „Aušroje" rašoma, kad Griškabūdyje valstiečio sūnus pagal fabrikinį pavyzdį pasidirbęs kuliamąją mediniu mechanizmu. Pasitaikydavo ir miestelių gyventojų, kurie nusipirkę kuliamąsias, kuldavo aplinkiniams valstiečiams. XX a. pradžioje kuliamosiomis imta kulti visoje Lietuvoje.

Pagal dydį ir kūlimo našumą kuliamosios buvo įvairių dydžių. Mažąsias kuliamąsias suko keli vyrai arba vilktas, vidutines ir didžiąsias – vilktas, žmonių vadintas maniežu, ruzvelkiu. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje visoje Lietuvoje stambių ir vidutinių valstiečių ūkiuose buvo naudojami mediniai vietinių meistrų darbo vilktai. Tuo pačiu laikotarpiu Lietuvoje plito fabrikiniai ketiniai keturiais rodikliais (dišliais) vilktai, sukami 5 – 6 arklių.

XIX a. pabaigoje valstiečiai ėmė naudotis kuliamosiomis varomomis malkomis kūrenamu garo varikliu – lokomobiliu. 1885 m. Šiaulių apskr. stambiuose dvaruose tokių kuliamųjų buvo 30.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Patnamas*Putnam* |
| --- |
| *Patnamo rotušė* |
|  |
| 

PatnamasPatnamas

41°54′20″ š. pl. 71°52′10″ v. ilg.﻿ / ﻿41.90556°š. pl. 71.86944°r. ilg.﻿ / 41.90556; 71.86944﻿ (Patnamas)Koordinatės: 41°54′20″ š. pl. 71°52′10″ v. ilg.﻿ / ﻿41.90556°š. pl. 71.86944°r. ilg.﻿ / 41.90556; 71.86944﻿ (Patnamas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Konektikutas Konektikutas |
| **Apygarda** | Vindamo apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1855 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 9 584  |
| **Altitudė** | = 125 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Patnamas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Pùtnamas, Pãtnamas |

**Patnamas** arba ***Putnamas*** (angl. *Putnam*) – miestelis Jungtinėse Amerikos Valstijose, Konektikuto valstijoje, Vindamo apygardoje, prie Kinibougo (*Quinebaug*) upelio. Geležinkelio stotis (pastatyta 1907 m.). Yra 1874 m. įkurta aukštoji mokykla, 1745 m. pastatas (*Cady-Copp House*).

2010 m. 94,1 % Patnamo gyventojų buvo baltieji, 2,9 % – lotynoamerikiečiai, 2,3 % – mišrios kilmės, 1,3 % – afroamerikiečiai.

Istorija
--------

Patnamas įkurtas 1855 m. kaip Kilinglio dalis. Pavadintas generolo Izraelio Patnamo garbei. Buvo svarbus tekstilės pramonės centras. 1955 m. miestelį nusiaubė potvynis. XX a. pab. apleistose gamyklose įsikūrė sendaikčių krautuvėlės.

Patname gyveno daug lietuvių. Miestelio *Gate Of Heaven* kapinėse jų daug palaidota. Įsikūrusi lietuvių Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo Vargdienių seserų kongregacijos bendruomenė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Pùtnamas.
**Remigijus Baltramiejūnas** (1945 m. birželio 27 d. Telšiai – 2008 m. vasario 17 d. Vilnius) – lietuvių fizikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1968 m. baigė Vilniaus universitetą. 1983 m. fizikos ir matematikos mokslų daktaras.

1964–1987 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1983 m. profesorius. Nuo 1987 m. Fizikos instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis, 1989–1992 m. jo direktorius. Ekologijos fondo direktorius.

Dukra Lina Baltramiejūnaitė.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbiausi darbai iš puslaidininkių fizikos, lazerinės spektroskopijos. Nustatė puslaidininkių netiesinės sugerties pagrindinius dėsningumus. Atrado elektronų ir skylių lašus tiesiajuosčiuose puslaidininkiuose. Išnagrinėjo fotonų, eksitonų bei elektronų ir skylių plazmos kaitimą šviesos sužadintame kristale, t. p. netiesinę refrakciją šviesos smarkiai paveiktame puslaidininkyje. Daugiau, kaip 150 mokslinių straipsnių autorius.

Įvertinimas
-----------

* 1985 m. LTSR valstybinė premija

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Remigijus Baltramiejūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 574 psl.