recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vietnamo pionieriai (2003 m.)
**Pionierių judėjimas** - tarptautinis pionierių (komunistų partijų ir panašių partijų sukurtų vaikų organizacijų) judėjimas.

Paprastai vaikai į tokią organizaciją stojo pradinėje mokykloje ir buvo jos nariais iki paauglystės (iki 14-16 m.). Tada stoja į vyresnio amžiaus jaunuolių organizaciją (pvz. Tarybų Sąjungoje - į komjaunimą).

Iki 1990 m. judėjime dalyvavo apie 30 šalių pionierių organizacijos, kurias koordinavo 1958 m. Budapešte įkurtas tarptautinis komitetas *International Committee of Children's and Adolescents' Movements*.

Daugelyje socialistinių šalių narystė pionierių organizacijos oficialiai buvo savanoriška, nors praktikoje dažnai vaikai buvo spaudžiami stoti į tokias organizacijas. Pionierių organizacijos nuo skautų organizacijų skyrėsi žymiai didesne politizacija. Kaip ir skautų organizacijos skatino vaikų fizinį aktyvumą, veiklą gamtoje.

Pionierių organizacijos buvo politinio rengimo grandinės dalis. Tarybų Sąjungoje tokią grandinę sudarė Spaliukų organizacija, pionierių organizacija, komjaunimas ir galų gale - komunistų partija.

Socialistinės orientacijos šalyse pionierių organizacijas paprastai remdavo vyriausybė ir profsąjungos. Pvz. TSRS buvo statomos ir finansuojamos pionierių stovyklos, pionierių rūmai, pionierių laikraščiai ir žurnalai. Nesocialistinėse šalyse pionierių organizacijas rėmė tos šalies komunistų ir panašios partijos.

Pionieriai pionierių veikloje dėvėdavo ir dabar dėvi uniformas. Esminė jų dalis - trikampis kaklaraištis. TSRS pionierių kaklaraištis buvo raudonas, kitų šalių organizacijose spalva būdavo ir kitokia - pvz. šviesiai mėlyna.

Valstybės pionierių organizacija paprastai vadindavosi kokio garsaus komunistų ar socialistų veikėjo vardu. TSRS pionierių organizacija buvo vadinama Lenino vardu, VDR pionieriai - Ernsto Telmano (*Ernst Thälmann*), Albanijos - *Enver Hoxha* vardu.

Dabartinės pionierių organizacijos
----------------------------------

Pionierių organizacijos iki šiol egzistuoja:

* Baltarusijoje (Baltarusijos respublikinė pionierių organizacija)
* Belgijoje (Belgijos darbininkų partijos pionieriai)
* Kinijoje
* Kuboje (Chosė Marti pionierių organizacija)
* Kipre
* Suomijoje
* Čekijoje (dabar nebepolitinė organizacija, skirta organizuoti vaikų laisvalaikį)
* Rusijoje
* Ispanijoje (Baskų krašto Komunistų partijos pionieriai)
* Tadžikistane
* Sirijoje (*Baath* partijos pionieriai)
* Vietname (Ho Ši Mino pionieriai)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Paskutinis Sovinformbiuro pranešimas apie karą Europoje (1945 m. gegužės 15 d. Jame buvo pranešta, kad „visuose frontuose baigta priiminėti vokiečius karo belaisvius".
**Sovinformbiuras** (rus. *Совинформбюро*, iš rus. *Советское информационное бюро* 'Tarybinis informacijos biuras') – 1941–1961 m. veikusi Tarybų Sąjungos informacijos ir propagandos žinyba.

Buvo įkurta 1941 m. birželio 24 d. kaip[ informacijos biuras prie TSRS LKT. Politine ideologine linija buvo pavaldus VKP(b) CK. Pagrindinis Sovinformbiuro tikslas buvo Didžiojo Tėvynės karo metais sudarinėti naujienų suvestines radijui, laikraščiams ir žurnalams apie padėtį frontuose, darbą užnugaryje, apie partizanų veiklą.

1945 m. gegužės 8 d. Sovinformbiuro pranešimas
1944 m. Sovinformbiuro sudėtyje buvo įkurtas biuras propagandai užsienio šalyse. Pokario metais Sovinformbiuro informacija buvo platinama per 1171 laikraštį, 523 žurnalus ir 18 radijo stočių 23-ose pasaulio šalyse, per TSRS ambasadas, draugystės draugijas, profsąjungas, moterų, jaunimo ir mokslines organizacijas. Taip Sovinformbiuras skleidė informaciją apie TSRS kovas su nacizmu, taip pat – su pagrindinėmis TSRS vidaus ir užsienio politikos kryptimis.

1961 m. Sovinformbiuras buvo perorganizuotas į spaudos agentūrą „Novosti" (*Новости* 'Naujienos).

Pirmininkai
-----------

* 1941–1945 m. – Aleksandras Ščerbakovas (*Александр Сергеевич Щербаков*)
* 1945–1947 m. – Solomonas Lozovskis (*Соломон Абрамович Лозовский*)
* 1947–1948 m. – Borisas Ponomariovas (*Борис Николаевич Пономарёв*)
**Joanna Marie Shimkus** (*Joana Šimkus*, g. 1943 m. spalio 30 d. Halifakse, Naujoji Škotija, Kanada) – lietuvių kilmės Kanados kino aktorė.

Biografija
----------

Gimė Halifakse, Naujojoje Škotijoje, lietuvių kilmės žydo Joseph Shimkus ir airių kilmės katalikės Marie Petrie šeimoje. Tėvas dirbo Kanados karališkajame kariniame jūrų laivyne. Joana lankė vienuolyno mokyklą ir augo Monrealyje.

Kurį laiką gyveno Prancūzijoje, kur 7-ojo dešimtmečio pradžioje dirbo modeliu, šiek tiek dainavo, vėliau ėmė filmuotis. 1976 m. ištekėjo už Bahamų kilmės afroamerikiečių kino aktoriaus Sidnėjaus Puatjė (*Sidney Poitier*, 1927–2022). Gyvena Pietų Kalifornijoje. Jos duktė *Sydney Tamiia Poitier* taip pat yra aktorė. Turi dvi dukras: Anika ir Sydney Tamiia, kuri taip pat yra aktorė.

Karjera
-------

Pagarsėjo vaidmeniu Roberto Enriko (*Robert Enrico*) režisuotame Prancūzijos filme *Les Aventuriers* (1967), kuriame taip pat vaidino *Alain Delon* ir *Lino Ventura*. 1968 m. vaidino ir R. Enriko filmuose *Tante Zita* (1967) ir *Ho!* (1968) su *Jean-Paul Belmondo*. Muziką šiems trims filmams sukūrė *François de Roubaix*, juose prancūziškai dainavo Joana Šimkus.

Vaidino keliuose kituose filmuose iki 1971 m. Kino karjera tęsėsi iki XX a. 8-ojo dešimtmečio pradžios. Vienas paskutinių jos filmų buvo *The Virgin and the Gypsy* (1970).

Filmografija
------------

* A Time for Loving (1971)
* The Marriage of a Young Stockbroker (1971)
* L’Invitata (1970)
* The Virgin and the Gypsy (1970)
* The Lost Man (1969)
* Ho! (1968) (su *Jean-Paul Belmondo*)
* Boom! (1968, su *Elizabeth Taylor*, *Richard Burton*)
* Tante Zita (1968)
* Nuotykių ieškotojai (1967, su *Alain Delon*, *Lino Ventura*)
* Paris vu Par… (1965)
* De L’Amour (1964)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ogle Davis, Sally (20 July 1971). "Shimkus An Anti-Actress". St. Petersburg Times. p. 6-D. Retrieved 8 January 2022.
2. ↑  Nova Scotia Births, Marriages, and Deaths. Joseph Shimkus and Marie Petrie married on 9 January 1943 at Halifax, Halifax County
3. ↑  Joyce Haber (6 July 1969). "Joanna Shimkus Happy To Get By on Personality". Toledo Blade.

Nuorodos
--------

* Joanna Shimkus
* Joanna Shimkus Filmography Archyvuota kopija 2008-12-02 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Cimliansko tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija |
| Plotas | 2700 km² |
| Kilmė | tvenkinys |
| Vidutinis gylis | 8,8 m |
| Tūris | 23,9 km³ |
| Įteka | Donas |
| Išteka | Donas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Cimliansko tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  47°50′0″ š. pl. 42°50′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.83333°š. pl. 42.83333°r. ilg.﻿ / 47.83333; 42.83333 |

**Cimliansko tvenkinys** (rus. *Цимлянское водохранилище*) – tvenkinys Rusijos Volgogrado ir Rostovo srityse, Dono upės slėnyje. Ilgis – 320 km. Didžiausias plotis – 38 km. Šiaurinėje dalyje jungiasi su Volgos-Dono kanalu.

Susidarė pastačius hidroelektrinę. Statyba prasidėjo 1948 m. Užtvankos ilgis – 12,8 km. Tvenkinys užpildytas 1952–1953 m. upės vandens lygis pakilo 27 m. Buvo užtvindytas istorinis paminklas – chazarų tvirtovė Sarkelis.

Drėkinimas, žvejyba (produktyviausias Rusijos tvenkinys).

Uostai – Volgodonskas, Kalačas prie Dono.
| Čeboksarų tvenkinys |
| --- |
| Tiltas per tvenkinio įlanką ČeboksaruoseTiltas per tvenkinio įlanką ČeboksaruoseTiltas per tvenkinio įlanką Čeboksaruose |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija |
| Plotas | 2190 km² |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 6 m |
| Didžiausias gylis | 35 m |
| Tūris | 13,85 km³ |
| Įteka | Volga, Oka, Kerženecas, Sura, Vetluga |
| Išteka | Volga |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Čeboksarų tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  56°11′0″ š. pl. 45°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.18333°š. pl. 45.88333°r. ilg.﻿ / 56.18333; 45.88333 |
|  |
|  Vikiteka | Čeboksarų tvenkinys |

**Čeboksarų tvenkinys** (rus. *Чебоксарское водохранилище*, čiuv. *Шупашкар шывуправĕ*) – tvenkinys Rusijoje, Volgos upės slėnyje. Telkšo Čiuvašijos, Marijos Respublikos ir Žemutinio Naugardo srities teritorijose. Susidarė 1980–1982 m. ties Novočeboksarsku hidroelektrinės užtvanka patvenkus Volgos upę.

Tvenkinio ilgis rytų-vakarų kryptimi 341 km, plotis iki 16 km, gylis iki 35 m. Metinis vandens lygio svyravimas – 3 m. Vandens skaidrumas – 1 m. Kranto linija raižyta, dideles įlankas sudaro Volgos intakai.

Tvenkinys sudarytas hidroenergetinėms, laivybinėms ir vandentiekio reikmėms. Miestai prie tvenkinio: Žemutinis Naugardas, Kozmodemjanskas, Čeboksarai. Sudarant tvenkinį buvo užlieta sena rusų gyvenvietė – Korotnai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 479
57°29′ š. pl. 42°06′ r. ilg.﻿ / ﻿57.483°š. pl. 42.100°r. ilg.﻿ / 57.483; 42.100

| Gorkio tvenkinys |
| --- |
| Gorkio tvenkinys Gorodeco apylinkėseGorkio tvenkinys Gorodeco apylinkėseGorkio tvenkinys Gorodeco apylinkėse |
| Vieta | Rusija |
| Plotas | 1590 km² |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 3,65 m |
| Didžiausias gylis | 22 m |
| Tūris | 8,71 km³ |
| Įteka | Volga, Unža, Niomda, Kostroma, Sotė, Kotoroslė |
| Išteka | Volga |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Gorkio tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  57°29′0″ š. pl. 42°06′0″ r. ilg.﻿ / ﻿57.48333°š. pl. 42.10000°r. ilg.﻿ / 57.48333; 42.10000 |
|  |
|  Vikiteka | Gorkio tvenkinys |

**Gorkio tvenkinys** (rus. *Горьковское водохранилище*) – tvenkinys Rusijoje, Žemutinio Naugardo, Ivanovo, Kostromos ir Jaroslavlio srityse, susidaręs 1955–1957 m. užtvenkus Volgą Žemutinio Naugardo HE užtvanka ties Zavolžjės miestu. Tvenkinio ilgis 427 km, plotis iki 16 km. Vandens lygio svyravimo amplitudė – 2 m. Aukštutinėje dalyje tvenkinys apsėmęs tik Volgos salpą ir apatinę terasą, o labiausiai išplatėjęs ties Volgos ir Kostromos santaka (ten susidariusios Kostromos marios) bei žemiau santakos su Unža.

Gorkio tvenkinio žemutinė dalis
Tvenkinys sudarytas energetikos, laivybos reikmėms, naudojamas poilsiui, žvejybai.

Gorkio tvenkinio pakrantėse įsikūrę miestai: Rybinskas, Tutajevas, Jaroslavlis, Kostroma, Pliosas, Navolokai, Kinešma, Zavolžskas, Jurjevecas, Pučežas, Čkalovskas, Zavolžė, Gorodecas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 121
**TSRS Aukščiausiosios Tarybos Tautybių Taryba** (sutr. **Tautybių Taryba**; rus. *Совет Национальностей Верховного Совета СССР*) - TSRS Aukščiausiosios Tarybos vieni iš dviejų (Sąjungos Taryba ir Tautybių Taryba) rūmų. Tautybių Tarybą sudarė 750 deputatų.

Formavimas
----------

Tautybių Taryboje buvo atstovaujamos ne tiesiogiai TSRS gyvenančios tautybės (etninės grupės), o nacionaliniai - teritoriniai visų lygmenų dariniai. 

Taryba buvo formuojama pagal nustatytas normas:

* 32 deputatai nuo kiekvienos sąjunginės respublikos;
* 11 deputatų nuo kiekvienos autonominės respublikos;
* 5 deputatai nuo kiekvienos autonominės srities;
* 1 deputatas nuo kiekvienos autonominės apygardos.

Rinkimų į Tautybių Tarybą sistema, besiremianti administraciniu-teritoriniu TSRS suskirstymu, nacionaliniams dariniams leido turėti tokį patį atstovavimą, nežiūrint į gyventojų skaičių. Tuo tarpu, Sąjungos Taryba buvo formuojama kitu principu - proporcingai nuo gyventojų skaičiaus toje respublikoje.

Pirmininkai
-----------

* 1938–1946 m. - Nikolajus Švernikas
* 1946–1950 m. - Vasilijus Kuznecovas
* 1950–1954 m. - Žumbajus Šajachmetovas
* 1954–1958 m. - Vilis Lacis
* 1958–1966 m. - Janis Peivė
* 1966–1970 m. - Justas Paleckis
* 1970–1974 m. - Jadgar Nasriddinova
* 1974–1984 m. - Vitalijus Rubenis
* 1984–1989 m. - Augustas Vossas
* 1989–1991 m. - Rafikas Nišanovas.

Nuorodos
--------

* Apie Tarybą Archyvuota kopija 2011-09-28 iš Wayback Machine projekto. (rusų k.)
| Ivankovo tvenkinys |
| --- |
| Ivankovo tvenkinysIvankovo tvenkinysIvankovo tvenkinys |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija |
| Plotas | 316 km² |
| Kranto linijos ilgis | 520 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 4 m |
| Didžiausias gylis | 19 m |
| Tūris | 1,12 km³ |
| Įteka | Volga, Šoša, Sozė, Iniucha |
| Išteka | Volga |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Ivankovo tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  56°47′0″ š. pl. 36°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.78333°š. pl. 36.88333°r. ilg.﻿ / 56.78333; 36.88333 |
|  |
|  Vikiteka | Ivankovo tvenkinys |

**Ivankovo tvenkinys** (rus. *Иваньковское водохранилище*), dar vadinamas ***Maskvos mariomis*** (*Московское море*) – tvenkinys Rusijoje, Tverės srities pietryčiuose, sudarytas 1937 m. patvenkus Volgos upę ties Dubna Ivankovo HES užtvanka. Tvenkinio ilgis iki 120 km, plotis iki 4 km. Sudaro trys telkiniai – Ivankovo, Volgos ir Šošos. Kranto linija labai vingiuota – gausu įlankų, užutėkių, tvenkinyje daug salų. Aplink dunkso Valdajaus aukštumos kalvos. Vandens lygio metinių svyravimų amplitudė – 4,5 m.

Ivankovo tvenkinys maitina vandeniu Maskvos kanalą, tvenkinio vanduo naudojamas Maskvos miesto vandens reikmėms, hidroenergetikai. Tvenkinio pakrantės – gausiai lankomos poilsiautojų.

Prie tvenkinio yra Konakovo ir Dubnos miestai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 161
| Kambarkos tvenkinys |
| --- |
| Kambarkos tvenkinysKambarkos tvenkinysKambarkos tvenkinys |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija (Udmurtijos vėliava Udmurtija) |
| Plotas | 4 km² |
| Kilmė | dirbtinis |
| Vidutinis gylis | 3,1 m |
| Didžiausias gylis | 7 m |
| Tūris | 0,0125 km³ |
| Įteka | Kambarka |
| Išteka | Kambarka |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Kambarkos tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  56°16′26″ š. pl. 54°12′11″ r. ilg.﻿ / ﻿56.27389°š. pl. 54.20306°r. ilg.﻿ / 56.27389; 54.20306 |

**Kambarkos tvenkinys** – dirbtinis vandens telkinys Kambarkos mieste, suformuotas 1767 m. užtvenkus Kambarkos upę. Įrengtas Kambarkos metalo gamyklos reikmėms.

Tvenkinys yra 9 km nuo upės žiočių, vandens paviršiaus plotas – 4,0 km². Tvenkinio ilgis siekia 5,5 km, didžiausias plotis – 1,5 km. Vidutinis gylis – 3,1 m, didžiausias (ties užtvanka) – 7,0 m. Bendras telkinio vandens tūris – 12,5 mln. m³, naudingas – 5,1 mln. m³. Vidutinis daugiametis hidromazgo nuotėkis – 58,3 mln. km³.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Удмуртская республика: Энциклопедия. Ижевск: Удмуртия, 2000. ISBN 5-7659-0732-6
**TSKP suvažiavimas** (rus. *Съезд КПСС*) – pagal TSKP įstatus, aukščiausias Tarybų Sąjungos komunistų partijos valdymo organas.

Dalyviai
--------

TSKP suvažiavimo delegatus rinkdavo respublikų partijų suvažiavimai, o Rusijos TFSR atveju – kraštų, sričių, bei autonominių respublikų partijų suvažiavimai. Išrinkimas į suvažiavimą daugiausiai buvo naudojamas kaip apdovanojimas. Maždaug pusė delegatų būdavo svarbesni partijos nariai (pavyzdžiui, XXVIII suvažiavime dalyvavo 1074 partijos funkcionieriai, 1240 valstybės pareigūnų, 147 mokslininkai, 332 aukšto rango kariškiai, 279 rašytojai ir menininkai), kita pusė – eiliniai nariai.

Suvažiavimo delegatų vis daugėjo. 1898 m. vykusiame I suvažiavime suvažiavime dalyvavo 9 delegatai, o XXVII suvažiavime – 5000.

Eiga, funkcijos, įtaka
----------------------

Paprastai TSKP suvažiavimas trukdavo apie savaitę. Pagrindinis jo įvykis būdavo TSKP Generalinio sekretoriaus pranešimas apie partijos būklę, užsienio ir ekonominę politiką, pasiekimus. Be to, TSRS Ministrų Tarybos Pirmininkas perskaitydavo pranešimą apie būsimą penkmečio planą. Kitos kalbos (respublikų partijų sekretorių, obkomų sekretorių, įvairių valstybės pareigūnų) formalizuotai aptardavo tai, ką minėjo Generalinio sekretoriaus kalba. Keletas centrinio aparato atrinkti eiliniai partijos nariai sakydavo kalbas, šlovinančias partijos politiką. Be to, kalbas sakydavo ir kitų šalių komunistų ar darbininkų partijų (palankių TSRS) sekretoriai. Kartais suvažiavimas priimdavo ir naują TSKP programą.

Nuo 1921 m. vykusio X suvažiavimo debatai suvažiavimo metu nevykdavo.

Suvažiavimo balsavimai baigdavosi vienbalsiai. Suvažiavimas priimdavo kelias rezoliucijas, susijusias su Generalinio sekretoriaus ataskaita. Kartais suvažiavime būdavo formaliai priimami įstatų pakeitimai. Be to, suvažiavimas formaliai išrinkdavo TSKP Centro komitetą.

Daugėjant suvažiavimo delegatų, suvažiavimų įtaka vis mažėjo. Iki 1925 m. suvažiavimai vykdavo kasmet. Po to jų įtaka sumenko, ir jie vyko kas trejetą – ketvertą metų. 1939–1952 m. suvažiavimai ir visai nevyko. Po to, mirus Stalinui, į įstatus buvo įrašyta, kad suvažiavimai turintys vykti kas penketą metų.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23  Kongreso bibliotekos Federalinis tyrimų skyrius „A Country Study: Soviet Union (Former)", 1991, skyrius „Party Congress", 293-295 psl.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: TSKP suvažiavimas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
55°15′06″š. pl. 24°46′07″r. ilg.﻿ / ﻿55.251616°š. pl. 24.768614°r. ilg.﻿ / 55.251616; 24.768614

|  |
| --- |
| **Ukmergės "Ryto" ugdymo centras** |
| [[Vaizdas:|Ukmergės "Ryto" ugdymo centras herbas|center|100px]] |
| Ukmergės "Ryto" ugdymo centras |
| **Adresas** | Ukmergė |
| **Direktorius(-ė)** | Agnė Talalienė |
| **Mokinių skaičius** | 59 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 43 |

**Ukmergės "Ryto" ugdymo centras** – valstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ukmergėje, Vytauto g. 20, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir neformaliojo ugdymo programas lietuvių kalba intelekto sutrikimų turintiesiems vaikams. Įstaigos kodas 190987119. Steigėjas Vilniaus apskrities viršininko administracija.

Istorija
--------

Pastatas, kuriame šiuo metu įsikūrusi Ukmergės specialioji mokykla, niekada nebuvo praradęs pedagoginės paskirties. Jau nuo XIX amžiaus vidurio jame buvo vykdoma švietiejiška veikla. Šio pastato istorija siekia 1840 m. kuomet buvo baigta statyti ir įkurta mokykla bajorų vaikams. Nuo 1846 m. joje buvo įsikūrusi rusų progimnazija, vėliau – gimnazija. Nuo 1918 m. – lietuvių gimnazija. Nuo 1938 m. – mokytojų seminarija. 1941 m. žlugus Nepriklausomos Lietuvos valstybei, mokytojų seminarija nenutraukė savo veiklos, tik mokytojai ir mokiniai buvo orientuojami į socialistinės sistemos garbinimą. Vokiečių okupacijos metais Mokytojų seminarija veikė, bet vėl su naujomis ideologijomis. Pasitraukus vokiečiams, seminarija buvo pavadinta Vlado Žvirblio pedagogine mokykla. 1956 m. Ukmergės Vlado Žvirblio vardo pedagoginės mokyklos patalpose buvo įsteigta Ukmergės pagalbinė mokykla-internatas. Pirmaisiais 1956 – 1957 mokslo metais mokykloje veikė 3 klasės su 49 mokiniais. 1957 – 1958 mokslo metais jau veikia 5 klasės su 87 mokiniais. 5 klasės išlieka iki 1964 – 1965 mokslo metų. 1962 metais mokyklą baigė pirmoji 17 mokinių laida. Jie baigė 7 klasių kursą ir įgijo siuvėjo ir staliaus amato žinių. 1962 – 1963 mokslo metais įvedamas aštuonmetis mokymas. 1965 m. pastatomas priestatas. Jame įrengti miegamieji kambariai. 1999 metais įvedamas dešimtmetis mokymas. Nuo 2006 metų sausio 16 dienos mokykla vadinasi Ukmergės specialiąja mokykla. Mokyklai vadovavo diretoriai: Henrikas Ambrazaitis (1956–1958), Vladas Amankavičius (1958–1965), Stasys Šimonis (1965–1979), Aleksandras Mackevičius (1979–1987), Eugenija Kliaugienė (1987–2005). Nuo 2005 m. mokyklai vadovauja Elena Šemetienė.

2012 m. rugsėjo 1 d. Ukmergės specialioji mokykla Ukmergės savivaldybės tarybos sprendimu sujungta su Ukmergės specialiojo ugdymo centru „Vyturėlis" ir tapo Ukmergės „Ryto" specialiąja mokykla.

2023 m. rugpjūčio 24 d. pervadinta į *Ukmergės "Ryto" ugdymo centras.*

Direktoriai
-----------

* Elena Šemetienė
* Agnė Talalienė

Nuorodos
--------

1. ↑  Istorija.[neveikianti nuoroda] Lm.lt (tikrinta 2022-04-23).
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2021-08-04 iš Wayback Machine projekto.

* Mokyklos svetainė
| Volgos aukštupio tvenkinys |
| --- |
| Tvenkinio užtvankaTvenkinio užtvankaTvenkinio užtvanka |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija |
| Plotas | 183 km² |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Tūris | 0,466 km³ |
| Įteka | Volga (Volgos aukštupio ežerai) |
| Išteka | Volga |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Volgos aukštupio tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  56°54′0″ š. pl. 33°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.90000°š. pl. 33.18333°r. ilg.﻿ / 56.90000; 33.18333 |

**Volgos aukštupio tvenkinys** (rus. *Верхневолжское водохранилище*) – tvenkinys Rusijoje, Tverės srityje, Valdajaus aukštumoje. Sudarytas 1843 m. užtvanka patvenkus Volgos upę 5 km žemiau jos ištakos iš Volgo ežero. Tai viena seniausių Rusijos užtvankų. Atstatyta 1944–1947 m. Į tvenkinio patvanką patenka Volgos aukštupio ežerai (Strežas, Vselugas, Volgas, Penas). Plotas – 183 km². Ilgis – 85 km, plotis iki 6 km. Vandens lygis keičiamas, kad būtų pagerinta laivyba Volgos aukštupyje. Metinė vandens lygio amplitudė iki 3,5 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 87
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Gidigičio tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Moldavijos vėliava Moldavija (Strešenio rajonas) |
| Plotas | 8,8 km² |
| Kilmė | dirbtinis |
| Vidutinis gylis | 5 m |
| Didžiausias gylis | 9,9 m |
| Tūris | 0,04 km³ |
| Įteka | Bikas |
| Išteka | Bikas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Gidigičio tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  47°06′0″ š. pl. 28°43′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.10000°š. pl. 28.71667°r. ilg.﻿ / 47.10000; 28.71667 |

**Gidigičio tvenkinys** (rumun. *Lacul de acumulare Ghidighici, Lacul Ghidighici*) (arba ***Kišiniovo marios***, *Marea Chișinăului*) – tvenkinys susidaręs patvenkus Biką, 12 km nuo Kišiniovo, Strešenio rajone, Moldavijoje.

Tvenkinio plotas – 880 ha, plotis 940 m, ilgis – 8,5 km. Vidutinis gylis 5 m, gylis ties užtvanka – 9,9 m. Tvenkinio tūris 0,04 km³. 75 dienas per metus telkinys būna pasidengęs ledu, kurio storis – 15-30 cm.

Užtvanka supilta iš grunto, su betonine vandens pralaida esančia dugne. Vanduo naudojamas drėkinimui ir sanitarinių sąlygų užtikrinimui Biko vagoje.

Šalia tvenkinio veisiasi vandens paukščiai: pilkasis garnys, baubliai, antys, laukiai ir kiti. Tvenkinyje veisiasi karosai, karpiai, raudės, karšiai, kuojos, starkiai, aukšlės, lydekos, ešeriai.

Iki Gidigičio tvenkinio kursuoja autobusas iš Kišiniovo centrinės autobusų stoties ir priemiestinis traukinys Kišiniovas-Ungenai.

Užtvanka pastatyta 1963 m. Semtintajame dešimtmetyje tvenkinio krante buvo įrengta poilsio zona užimanti 1000 ha plotą, iš kurio 124 ha sudarė žalieji plotai. Čia buvo rengimos sąjunginės ir tarptautinės baidarių ir kanojų irklavimo, akademinio irklavimo ir kitų sporto šakų varžybos.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gidigičio tvenkinys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Nureko tvenkinys |
| --- |
| Nureko tvenkinysNureko tvenkinysNureko tvenkinys |
| Vieta | Tadžikijos vėliava Tadžikija |
| Plotas | 98 km² |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Tūris | 10,5 km³ |
| Įteka | Vachšas |
| Išteka | Vachšas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Nureko tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  38°22′0″ š. pl. 69°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.36667°š. pl. 69.33333°r. ilg.﻿ / 38.36667; 69.33333 |

**Nureko hidroelektrinės tvenkinys** yra vakarinėje Tadžikijoje, Vachšo upės slėnyje. Susidarė ties Nureko miestu pastatčius užtvanką. Statybos darbai truko nuo 1960 m. iki 1972 m. Plotas 98 km², tūris 10,5 km³, ilgis 70 km, plotis iki 1 km. Vandens lygiui didelę įtaką daro sezoniškumas. Lygio svyravimo amplitudė – net 53 m. Naudojamas drėkinimui.

Užtvanka
Užtvankos aukštis – 304 m (antra aukščiausia pasaulyje). Galingumas – 3015 MW. Yra 9 elektrą generuojančios turbinos. Elektrinė pagamina net 98 % visos Tadžikistanui reikalingos elektros energijos (aukščiausias rodiklis pasaulyje).

Taip pat skaitykite
-------------------

* Roguno užtvanka
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Oravos tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Slovakijos vėliava Slovakija |
| Plotas | 35 km² |
| Kilmė | dirbtinis |
| Vidutinis gylis | 15 m |
| Didžiausias gylis | 38 m |
| Tūris | 0,35 km³ |
| Įteka | Juodoji Orava, Baltoji Orava |
| Išteka | Orava |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Oravos tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  49°24′0″ š. pl. 19°32′0″ r. ilg.﻿ / ﻿49.40000°š. pl. 19.53333°r. ilg.﻿ / 49.40000; 19.53333 |
|  |
|  Vikiteka | Oravos tvenkinys |

**Oravos tvenkinys** (svk. *Oravská priehrada*) – tvenkinys šiaurės Slovakijoje, Žilinos krašte, Beskidų kalnų apsuptyje. Tai didžiausias vandens telkinys šalyje. Sudarytas 1941–1953 m. patvenkus Oravos upę ir užtvindžius ją sudarančių Baltosios ir Juodosios Oravų žiotis.

Dėl tvenkinio buvo iškeldinta keletas gyvenviečių, užlietas Namestovo istorinis centras. Tvenkinio vanduo suka 31 GWh galios Oravos hidroelektrinės turbinas. Tvenkinio pakrantės ir apylinkės yra populiari turistinė vieta.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Vidraru tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Rumunijos vėliava Rumunija, Ardžešo apskritis |
| Plotas | 8,93 km² |
| Kilmė | dirbtinis |
| Didžiausias gylis | 155 m |
| Tūris | 0,48 km³ |
| Altitudė | 830 m. v. j. l. |
| Įteka | Ardžešas |
| Išteka | Ardžešas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Vidraru tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  45°23′0″ š. pl. 24°38′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.38333°š. pl. 24.63333°r. ilg.﻿ / 45.38333; 24.63333 |
|  |
|  Vikiteka | Vidraru tvenkinys |

**Vidraru tvenkinys** (rumun. *Lacul Vidraru*) – tvenkinys, išsidėstęs šalia Fegerašo kalnų, Ardžešo apskrityje, vidurio Rumunijoje. Jis buvo sukurtas 1965 m. Ardžešo upėje pastačius Vidraru užtvanką. Tvenkinio dugne glūdi apsemtas kaimas.

Vidraru tvenkinys užima beveik 9 km² plotą. Tvenkinio ilgis yra 10,3 km, didžiausias gylis – 155 m. Šalia užtvankos yra įrengta hidroelektrinė, per metus pagaminanti 400 GWh elektros energijos. Tvenkinį papildo kelios, į jį įtekančios upės.

Ekstremalaus sporto mėgėjai prie ežero praktikuoja šuolius su guma.

* Nedidelė prieplaukaNedidelė prieplauka
* Vidraru tvenkinysVidraru tvenkinys
* UžtvankaUžtvanka
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į patikimus šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Zemplino marios |
| --- |
|  |
| Vieta | Slovakijos vėliava Slovakija |
| Plotas | 33 km² |
| Kilmė | dirbtinis |
| Vidutinis gylis | 9,5 m |
| Didžiausias gylis | 14 m |
| Tūris | 0,334 km³ |
| Įteka | Širavos kanalas |
| Išteka | Zalužos kanalas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Zemplino marios

  |
| **Koordinatės** |  48°47′0″ š. pl. 22°02′10″ r. ilg.﻿ / ﻿48.78333°š. pl. 22.03611°r. ilg.﻿ / 48.78333; 22.03611 |
|  |
|  Vikiteka | Zemplino marios |

**Zemplino marios** (svk. *Zemplínska šírava*) – tvenkinys rytų Slovakijoje, Košicės krašte, 10 km į šiaurės rytus nuo Michalovcės, antras pagal dydį šalyje. Sudarytas 1961–1965 m. Širavos kanalu iš Laboreco nutekinus dalį vandens. Zalužos kanalu vanduo iš tvenkinio teka atgal į Laborecą. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 11 km, plotis iki 3,5 km.

Zemplino marių vanduo naudojamas Vojanų šiluminės elektrinės reikmėms. Vandens telkinys taip pat yra populiari poilsio vieta.
| Tavakonio tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Hanto, Reinso ir Van Zanto apygardos (Teksaso vėliava Teksasas, Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava JAV) |
| Plotas | 149 km² |
| Kilmė | Dirbtinis vandens telkinys |
| Tūris | 1,142×109 m³ km³ |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Tavakonio tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  32°48′29″ š. pl. 95°55′14″ v. ilg.﻿ / ﻿32.80806°š. pl. 95.92056°r. ilg.﻿ / 32.80806; 95.92056 |

**Tavakonio tvenkinys** (angl. *lake Tawakoni*) – tvenkinys, esantis 85 km į rytus nuo Dalaso (Teksasas), 40 km į pietryčius nuo Grinvilio (Teksasas) ir 34 km į šiaurės rytus nuo Vils Pointo (Teksasas). Tvenkinys telkšo trijose Teksaso apygardose (Hanto, Reinso ir Van Zanto). Naudojamas kaip vandens šaltinis ir rekreacijai.

Tvenkinys įrengtas 1960 m. pastačius užtvanką. Tvenkinio paviršiaus plotas yra 149 km². Vidutinis vandens tūris yra 1,142×109 m³.

Tvenkinio savininkas yra *Sabine River Authority of Texas*.

Didžiulis voratinklis prie Tavakonio tvenkinio
2007 m. vasarą Tavakonio tvenkinio valstybiniame parke buvo aptiktas didžiulis voratinklis, kuris kybojo virš 180 m ilgio tako.

Nuorodos
--------

1. ↑  Giant Spider Web in an East Texas State Park – 2007

* Texas Parks and Wildlife page
* Lake Tawakoni Online Archyvuota kopija 2014-12-20 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Dujotiekis Chustas–Mediešu Auritas |
| Vieta |
| **Šalys** | Ukrainos vėliava Ukraina, Rumunijos vėliava Rumunija |
| **Trasa** | Chustas - Mediešu Auritas |
| **Nutiestas palei** | {{{nutiestas palei}}} |
| Pagrindinė informacija |
| **Tipas** | gamtinės dujos |
| **Vamzdžio gamintojas** | {{{vamzdžio gamintojas}}} |
| Techninė informacija |
| **Ilgis** | 73 km |
| **Jungties pajėgumai** | 2 mlrd. m³ |
| **Skersmuo** | 700 mm |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Dujotiekis Chustas–Mediešu Auritas** – tarpvalstybinis magistralinis dujotiekis iš Ukrainos į Rumunijos gyvenvietę Mediešų Auritą.

Istorija
--------

XX a. aštuntajame dešimtmetyje atidarytas Dujotiekis Isakča–Negru Vodė, kuris leido teikti sovietų dujas į Rumuniją, bei tranzitu į Bulgariją. XX a. pabaigoje priimtas spendimas padidinti dujų tiekimo pajėgumus į Rumunijos teritorija ir pradėtas projektuoti dujotiekis į Mediešų Auritą, kuris sujungtas su Rumunijos dujotiekių sistema.

Dujotiekio statybos metu palikta galimybė išplėsti dujų tiekimo galimybes į Rumunijos teritoriją iki 10 mlrd. m³ per metus, tačiau projekto atisakyta dėl smarkiai sumažėjusių importuojamų gamtinių dujų poreikio Rumunijoje. Gamtinių dujų importas Rumunijoje sumažėjo nuo 5 mlrd. m³ (2003 m.) iki 0,3 mlrd. m³ (2015 m.).

Ukrainos jungties atkarpos ilgis yra 35 km, o Rumunijos - 38 km.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Romania to apply EU gas network codes at non-EU borders Archyvuota kopija 2022-02-26 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  UPDATE 1-Russian gas supplies to Romania cut by 75 pct
**Didysis Klaipėdos gaisras** – gaisras, kilęs 1854 m. spalio 4 d. vakare užsidegus šiukšlių krūvai ir lajaus sandėliui prie Balasto aikštės. Būta versijų, kad jį sukėlė padegėjai, norėję iš pavydo supleškinti konkurentų sandėlį, bet tiksli gaisro priežastis neįvardinta.

Gaisras
-------

Šaltiniuose minima, jog pūtė šiaurės vakarų vėjas. Nepaisant visų bandymų gesinti, ugnis persimetė į netoliese esančią medienos aikštę, tuomet gaisro sustabdyti nebebuvo galima. Ugnis plito iš vienos medienos aikštės į kitą bei iš gatvės į gatvę, ir per trumpą laiką ugnis pasiekė didesniąją šiaurinę miesto dalį. Ugnis vėliau paplito į pietinį Dangės krantą. Gaisro metu užsiliepsnojo bažnyčios, teatrai ir mokyklos. 

Sandėlis Tomo gatvėje, prie tvirtovės, buvo atskirtas grioviu, skirtu įtvirtinti pabūklus, kur ugnis ir nusilpo.

Žala
----

Sudegė apie 500 įvairių pastatų: 330 gyvenamųjų namų, 83 sandėliai, 133 tvartai, 49 daržinės, 3 bažnyčios, 5 mokyklos ir 9 svečių namai. Žuvo žmonių, galvijų. Tarp sudegusių pastatų buvo Klaipėdos dramos teatras, Naujamiesčio pradinė mergaičių mokykla, Horcho spaustuvė, Klaipėdos vokiečių teatras, Klaipėdos šv. Jono bažnyčia.

Praradę savo turtą pastogės neteko 2784 miesto gyventojai. Iš paaukotų lėšų miestas Vitėje jiems pastatė prieglaudą, o vėliau iš Juliaus Liudviko Vynerio palikimo buvo nupirkti sklypai kitoms prieglaudoms statyti.

Po gaisro
---------

Po gaisro įvyko vagysčių banga. Suniokotos parduotuvės, iš gyvenamųjų namų vogtos įvairios vertybės. Vėliau priemiesčiuose atlikta daugybė kratų, ieškota pagrobtų vertybių.

Sudarytame miesto atstatymo plane (vok. *Retablissementsplan*) numatytos priemonės tokioms nelaimėms išvengti. 1856 m. gegužės 4 d. įsteigta Klaipėdos profesionalių gaisrininkų komanda (antroji Prūsijoje). 1856 m. rugsėjo 22 d. baigta statyti įvairiomis gesinimo priemonėmis aprūpinta gaisrinė, virš jos iškilo bokštelis su stebėjimo aikštele (šis istorinis statinys nugriautas 1983 m.). Pradėti skirti naktiniai miesto sargai. Pastebėję gaisrą, jie privalėjo pūsti specialius ragus (akyliausias gaudavo 3 talerių premiją).

Atstatyti pastatus leista tik ant senųjų statinių pamatų, taip išlaikyta senoji miesto struktūra. Senamiestyje buvo uždrausta statyti medinius pastatus. Po gaisro miesto centras iš senamiesčio kairiajame Dangės upės krante buvo perkeltas į naujamiestį dešiniajame krante. 1846 m. čia įsikūrė miesto rotušė, 1856 m. pirkliai pasistatė naują biržos pastatą, 1862 m. šioje miesto dalyje buvo atidaryti teismo rūmai, o 1893 m. pastatyti nauji Karališkojo pašto rūmai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Klaipėdos istorija". *vle.lt*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023 m. liepos 18 d..
2. 1 2  Juška, Albertas. „Klaipėdos gaisrai". *Mažosios Lietuvos enciklopedija*. mle.lt. Nuoroda tikrinta 2023 m. liepos 18 d..
3. 1 2 3 4  Janauskaitė, Daiva (2012 m. rugpjūčio 1 d.). „Klaipėda - miestas ant anglų žemės". *kauno.diena.lt*. diena.lt. Nuoroda tikrinta 2023 m. liepos 18 d..
4. ↑  „RAUDONŲ PLYTŲ KLAIPĖDA". *goethe.de*. 2021. Nuoroda tikrinta 2023 m. liepos 18 d..
|  |
| --- |
|  |
| Forma | UAB |
| Pramonė | Telekomunikacijos |
| Įkurta | Lietuva 1990 m. |
| Centrinė būstinė | Laisvės al. 30A,44502 Kaunas |
| Svarbiausi darbuotojai | Paulius Živatkauskas(generalinis direktorius) |
| Pajamos | €8.3 mln. (2022 m.) |
| Darbuotojų | 130 |
| Tinklalapis | init.lt |

**„INIT"** – įmonė nuo 1993 m. teikianti kabelinės televizijos paslaugas Kauno mieste, taip pat Garliavoje ir Akademijoje.

Nuo 2003 m. įmonė pradėjo teikti interneto paslaugas.

„INIT" rengia publicistines ir informacines laidas iš Kauno regiono, transliuoja įvairaus žanro filmus ir kitas laidas.

Transliuotojas – UAB „Init".

Istorija
--------

Po 2012 m. birželio 29 d. įvykusios įmonių reorganizacijos prie UAB „Init" buvo prijungtos UAB „Vinita", „Palsatas" ir „Teletronika". Susikūrė „Init" įmonių grupė. Šiai grupei priklauso telekomunikacijų paslaugas teikiančios bendrovės „Init" (Vilniuje, Kaune, Druskininkuose, Ukmergėje, Birštone, Lentvaryje, Pagiriuose ir Trakuose).

Tais pačiais metais UAB „Init" įsigijo UAB „Sugardas" Visagine.

Nuo 2018 m. balandžio mėn. tarp 10:30 val. ir 14:50 val. „INIT TV" ėmė retransliuoti Ukrainos televizijos „1+1 International" programą. Vis dėl to minėto kanalo retransliacijos vėliau nutrūko. 

Nuo 2018 m. gruodžio Init TV rodoma HD raiška, kaip ir kiti Init kuriami TV kanalai – Init Ekstra TV bei Play TV.

Išnašos
-------

1. ↑  UAB "Init" pajamos, pelnas
2. ↑  Telekomunikacijų bendrovės „Init" istorija
3. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvos telekomunikacijų bendrovės |
| --- |
|  |
| 
Bitė · Cgates · Init · Telia · Tele2 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvoje transliuojamos televizijos programos |
| --- |
|  |
| LRT | 
LRT televizija | LRT Plius | LRT Lituanica |
|  |
| Komercinės nacionalinės programos | 
LNK | TV6 | BTV | TV3 | Info TV | 2TV | TV1 | TV8 | Lietuvos ryto TV | Delfi TV |
|  |
| Regioninės programos | 
Dzūkijos TV | TV Aidas | TV medica | Pūkas-TV | Marijampolės TV | Roventos TV | Šiaulių TV | Ventos regioninė TV | Balticum TV | Balticum Auksinis |
|  |
| Pietryčių Lietuvos programos lenkų k. | 
TVP Info | TVP Historia 2 | TVP Kultura 2 | TVP Polonia | Nuta.TV | Power TV | TVP Wilno |

 |
62°23′ š. pl. 6°34′ v. ilg.﻿ / ﻿62.383°š. pl. 6.567°r. ilg.﻿ / 62.383; 6.567

Enibergo kyšulys
**Enibergo kyšulys** – šiauriausias Farerų geografinis taškas, esantis Vijojaus saloje. Kyšulys virš jūros lygio iškilęs 754 m. Pagal šį rodiklį tai yra viena aukščiausių jūros uolų Europoje. Kyšulio viršūnė įveikiama tik labai patyrusiems alpinistams.

Kaip ir kitas aukštikalnes Fareruose, Enibergo kyšulį dažnai apgaubia ilgai tvyrantis rūkas. Netoliese esančių 844 m aukščio Vilingadalsfjalo kalnų papėdėje plyti vaizdingas Vijaraijo miestelis.

Vasaromis Enibergo kyšulio link rengiamos išvykos laivais. Čia galima išvysti paukščių koloniją, kurioje kasmet sutinkama apie 50 000 jūrinių paukščių porų; apie 1900 m. – iki 100 000.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Proctor, James (2013). *Faroe Islands* (anglų) (3 leid.). Bradt Travel Guides. p. 126. ISBN 978-1-84162-456-3.
2. 1 2  „To the Raw Cliffs". visitfaroeislands.com. Suarchyvuotas originalas 2015-11-17. Nuoroda tikrinta 2015-11-13.
3. ↑  „BirdLife IBA Factsheet, FO008 Vidoy". BirdLife International. 2009. Suarchyvuotas originalas 2009-01-03. Nuoroda tikrinta 2009-05-28.
4. ↑  Joensen, Anders Holm (1966). „Fuglefangst i Upernavik og på Færøerne" (PDF). *Tidsskriftet Grønland* (danų). Det grønlandske Selskab (9): 297–305. ISSN 0017-4556. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2007-07-09.
| Žeimių piliakalnis |
| --- |
| Piliakalnis su apaugusiu 5-6 m aukščio šlaitu vasarą |
| 

Žeimių piliakalnisŽeimių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°10′42.8″ š. pl. 24°13′0.2″ r. ilg.﻿ / ﻿55.178556°š. pl. 24.216722°r. ilg.﻿ / 55.178556; 24.216722 |

 |
| Vieta | Jonavos rajonas |
| Seniūnija | Žeimių seniūnija |
| Aukštis | 5-6 m |
| Plotas | 47x41 |
| Naudotas | II tūkstantmečio pradžia |
| Registro Nr. | /31198 / VT316 |

**Žeimių piliakalnis** (arba **Skaistakalnis, Jasnagurka**) – piliakalnis Jonavos rajono savivaldybės teritorijoje, Žeimiuose, Žeimių seniūnija. Pasiekiamas iš plento  **232**  Vilijampolė–Žeimiai–Šėta , Žeimiuose ties bažnyčia pasukus vakarų link, už 200 m. Šalia telkšo Bevardis ežerėlis. Papėdėje pastatytas ąžuolinis paminklas (2007 m.), informacinė lenta.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos krašte. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 47x41 m dydžio. Ją žiedu juosia pylimas, kuris rytinėje pusėje yra 1,5 m aukščio, 14 m pločio, kitur – 5 m pločio, iki 0,5 m aukščio. Pietryčių kraštuose už pylimo iškastas 12 m pločio, 3 m gylio griovys, kurio dugnas pietinėje dalyje yra 6 m pločio. Šlaitai į slėnius statūs, 5-6 m aukščio.

Piliakalnis apardytas ariant, o Naujaisiais laikais ir jame įrengus kapines. Rytiniame piliakalnio krašte stovi sodyba. Piliakalnio kraštai apaugę lapuočiais.

Piliakalnis datuojamas II tūkstantmečio pradžia.

Manoma, kad ant šio piliakalnio stovėjusi medinė Žeimių pilis, kurią kryžiuočiai sudegino XIV a.

* Tautodailininkų sukurtas ąžuolo paminklas (aut. A. Narkevičius ir kt.)Tautodailininkų sukurtas ąžuolo paminklas (aut. A. Narkevičius ir kt.)
* Pastatai prie nušienautos piliakalnio aikštelėsPastatai prie nušienautos piliakalnio aikštelės

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Stašaičių piliakalnis 9 km | Sangailų piliakalnis 13 km  Normainių piliakalnis 6 km | Piliakalnių piliakalnis (Jonava) 17 km  Lokinės piliakalnis 25 km |  |
| Vikūnų piliakalnis 25 km |  | Sukinių piliakalnis 26 km |
| Piepalių piliakalnis 29 km | Mažųjų Žinėnų piliakalnis 19 km | Gudžionių piliakalnis 11 km  Paberžės piliakalnis 9 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 31198 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žeimių piliakalnis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Lietuvos piliakalniai. Žeimiai
* Heritage.lt Archyvuota kopija 2008-01-19 iš Wayback Machine projekto.
| Kazanės arena |
| --- |
|  |
| Vieta | Kazanė, Tatarstanas, Rusija |
| Atidarytas | 2013 m. birželio 14 d. |
| Architektas | Tarptautinė Populous architektų kompanija |
| Talpa | 45 379 žiūrovai |
| Nuomininkai | FK Rubin Kazanʹ |

**Kazanės arena** (rus. *Казань Арена*) – futbolo stadionas Kazanėje, Rusijoje. Namų rungtynes žaidžia Premjer lygos klubas FK Rubin Kazanʹ. Atidarytas 2013 m. birželio 14 d. Stadione yra 45 379 sėdimos vietos.

Istorija
--------

Stadione 2013 m. vyko vasaros universiados futbolo varžybos, vyko 2017 m. FIFA konfederacijų taurė ir kelios 2018 FIFA pasaulio futbolo čempionato rungtynės.

2015 m. Kazanėje vyko pasaulio vandens sporto čempionatas, kelios rungtys vyko stadione.

Stadioną suprojektavo tarptautinė „Populous" architektų kompanija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Russia 2018 Fifa World Cup: artist's impressions of stadiums". *The Daily Telegraph*. Suarchyvuota iš originalo 21 May 2022.
2. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kazanės arena** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali stadiono svetainė
**RTFSR karinių reikalų liaudies komisariatas** (rus. *Народный комиссариат по военным делам РСФСР*) – RTFSR valstybės organas, vadovavęs Raudonajai Armijai, veikė nuo 1917 m. lapkričio 23 d. iki 1923 m. lapkričio 12 d. Beveik metus, nuo 1922 m. gruodžio veikė kaip visos TSRS valdžios organas..

Istorija
--------

1917 m. spalio 26 d. dekretu „Apie Liaudies komisarų tarybos įsteigimą" II Visos Rusijos Tarybų suvažiavimas įsteigė *Karinių ir jūros reikalų komitetą* (*Комитет по военным и морским делам*), kuris spalio 27 d. buvo pervadintas į *Karinių ir jūros reikalų liaudies komisarų tarybą* (*Совет народных комиссаров (СНК) по военным и морским делам*). 
  
Jo pagrindu 1917 m. lapkričio 23 d. buvo sukurtas *Karinių reikalų liaudies komisariatas* (*Народный комиссариат по военным делам*), kuriam vadovavo Kolegija. Kolegijai buvo pavesta valdyti buvusios Karo ministerijos aparatą. 

1918 m. rugsėjo mėnesį buvo sukurta *Respublikos revoliucinė karo taryba* (*Революционный военный совет Республики*), kuri vykdė bendrą vadovavimą ginkluotosioms pajėgoms. L. Trockis buvo revoliucinės karo tarybos pirmininkas ir karinių reikalų liaudies komisaras. 

Vėliau buvo įkurtas *TSRS Karinių ir jūros reikalų liaudies komisariatas* (*Народный комиссариат по военным и морским делам СССР*), o RTFSR karinių reikalų liaudies komisariatas buvo panaikintas.

Liaudies komisarai
------------------

* 1917 m. lapkričio 23 d. - 1918 m. kovo 13 d. – Nikolajus Podvoiskis (*Подвойский, Николай Ильич*)
* 1918 m. kovo 14 d. - 1923 m. lapkričio 12 d. – Levas Trockis

Nuorodos
--------

1. 1 2  *Борисов В. А.* Высшие органы военного руководства СССР, 1923 −1991 гг. Archyvuota kopija 2016-01-26 iš Wayback Machine projekto. // Правоведение. —1996. — № 2. — С. 100—115
2. ↑  *Молодцыгин М. А.* Член комитета по военным и морским делам Н. И. Подвойский // Первое Советское правительство. М.: Политиздат, 1991. С. 448—459

* *Войтиков С. С.* Развитие взглядов высшего руководства Советской России на военное строительство в ноябре 1917 – марте 1918 г. // «Вопросы истории». 2007. № 10. С.3–12.
| **Greta Kildišienė** |
| --- |
|  |
| Greta Kildišienė |
| Gimė | 1985 m. kovo 6 d. (39 metai)Panevėžys |
| Motina | Vladislava Mikalauskienė |
| Sutuoktinis (-ė) | išsiskyrusi |
| Vaikai | Ona Kildišaitė |
|  |
| Veikla | LVŽS Panevėžio miesto skyriaus pirmininkė |
| Partija | LVŽS |

**Greta Kildišienė** (g. 1985 m. kovo 6 d. Panevėžyje) – Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos Panevėžio miesto skyriaus pirmininkė, labdaros ir paramos fondo „Švieskime vaikus", Naisių vasaros projektų bei Naisių vasaros teatro ambasadorė, Europos Parlamento nario Bronio Ropės biuro Panevėžio regiono vadovė, buvusi LR Seimo narė.

Biografija
----------

2003 m. baigė Panevėžio „Šaltinio" vidurinę mokyklą, taip pat baigė Panevėžio muzikos mokyklos kanklių klasę.

Grįžusi į Panevėžį, pratęsė teisės studijas. Atnaujinusi studijas Vilniaus Vilniaus kolegijoje, pasirinko aprangos technologijų ir verslo specialybę, kūrė ir gamino drabužių kolekcijas.
2016 m. vienmandatėje rinkimų apygardoje išrinkta į LR Seimą, užėmė didžiausios frakcijos – Valstiečių ir žaliųjų sąjungos seniūno pavaduotojos pareigas.

2017 m. sausio mėnesį kilo skandalas, kai G. Kildišienė nuslėpė prieš dešimtmetį pradėtą ikiteisminį tyrimą dėl galbūt iš darbovietės pasisavintų lėšų. Dar prieš tai Seimo narė atsidūrė dėmesio centre dėl jos motinos automobilio išperkamosios nuomos sutarties su Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos pirmininko Ramūno Karbauskio valdomu „Agrokoncerno grupe". Šiuo automobiliu naudojosi ir Seimo narė.

2017 m. sausio 24 d. Vyriausioji Rinkimų Komisija patenkino G. Kildišienės prašymą panaikinti jos Seimo narės mandatą. Dėl laisvos Seimo nario vietos bus rengiami rinkimai vienmandatėje Anykščių-Panevėžio apygardoje. VRK siūlo, kad jie vyktų balandžio 23 d. kartu su merų rinkimais Jonavoje bei Šakiuose.

Asmeninis gyvenimas, šeima
--------------------------

Moka rusų kalbą. Turi du brolius, augina dukterį Oną. Išsiskyrusi, buvęs vyras – verslininkas Tomas Kildišas (iki 2013 m. gruodžio).

Knyga „Atvirai"
---------------

Knygos „Atvirai" viršelis
2017 m. liepos mėn. išleido biografinę knygą „Atvirai". Knyga išleista 30 000 egzempliorių tiražu.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2017-07-16 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Vyriausioji rinkimų komisija panaikino G. Kildišienės mandatą Archyvuota kopija 2017-02-02 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  „Po skandalų atsigavusi G. Kildišienė išleido knygą apie save". delfi.lt. 2017-07-03. Nuoroda tikrinta 2017-07-15.

Nuorodos
--------

* G. Kildišienės biografija (*vrk.lt*)
* G. Kildišienės biografija (*lrs.lt*) Archyvuota kopija 2017-01-15 iš Wayback Machine projekto.
* Politikė Greta Kildišienė (*lrytas.lt*) Archyvuota kopija 2017-01-15 iš Wayback Machine projekto.