recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pilkieji žirniai su spirgučiais
**Pilkieji žirniai** (latv. *Pelēkie zirņi*) – populiarus latviškos virtuvės užkandis, gaminamas iš didžiųjų pilkųjų žirnių. Tradicinis patiekalas per Kalėdas.

Istorija
--------

Latviai šimtus metų valgo žirnius. Žirniai, kartu su miežiais ir pupomis, buvo vienas pagrindinių ankstyvųjų amžių patiekalų, ir jie išliko svarbūs iki bulvių eros pradžios XIX a. Šiais laikais kelionių vadovuose pilkieji žirniai su šonine yra siūlomi kaip ypatingas latviškas patiekalas, kurį verta paragauti.

Dirviniai žirniai, dar vadinami *peliuškomis*, Lietuvoje žinomi kaip pilkieji, rainieji žirniai, kurių sėklos rudos arba rainos. Jie nuo neolito buvo auginami Europoje. Dabar sodininkai savo sklypuose maistui augina vien daržo žirnius, kurių sėklos baltai gelsvos arba žalsvos spalvos, t. y. tie patys žalieji nesubrendę žirneliai, kurie valgomi švieži, džiovinti, konservuoti. Pastarieji buvo išvesti palyginti vėlai, XVII a. pradžioje, ant valstiečių stalo pateko dar vėliau, kol galiausiai išpopuliarėjo. Kai kuriuose regionuose užsiliko vietovių, iš kurių senieji dirviniai žirniai maistui teberuošiami iki šiol. Latviai augina ne tik įprastus žirnelius, tačiau mėgsta ir senovinius pilkuosius žirnius, juos pristato kaip unikalų, reprezentacinį savo šalies patiekalą.

Saugomas produktas
------------------

Latvijos didieji pilkieji žirniai (latv. *Latvijas lielie pelēkie zirņi*) nuo 2015 m. įtraukti į Europos Sąjungos nacionalinių produktų Saugomų geografinių nuorodų registrą. Šių žirnių patiekalams geriausiai tinka džiovinti „Retria" veislės žirniai, nuo kitų smulkesnių pilkųjų žirnių besiskiriantys savo įspūdingu dydžiu – 1000 žirnių sveria 360–380 g. Nors ankštyse jų skaičius nėra didelis, tačiau tai kompensuoja geros kulinarinės savybės – palyginti trumpas virimo laikas, geros skoninės savybės. Valstybinis Priekulės augalininkystės institutas (*Valsts Priekuļu laukaugu selekcijas institūts*) yra bene vienintelė vieta pasaulyje, kur maistui atrenkami ir auginami didieji pilkieji žirniai. Čia taip pat buvo sukurta veislė „Retriveris". Žirnių kokybei turi įtakos tinkamas Latvijos dirvožemis ir klimato sąlygos.

Latviškas receptas
------------------

* **Sudedamosios dalys**: 500 g pilkųjų žirnių, 150 g lašinių arba šoninės, 80 g svogūnų, druska (pagal skonį).
* **Paruošimas**: žirniai išmirkomi ir minkštai išverdami (svarbu nepervirti, kad žirniai neišsinertų iš odelių). Smulkinti lašiniai ir svogūnai pakepinami keptuvėje.

Kaip užkandis žirniai patiekiami lėkštėje, pabarsčius druska, sumaišius su spirgučiais ir svogūnais. Prie jų gali būti patiekiamas kefyras arba rūgpienis. Spraginti žirniai tinka prie alaus.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Latvijas lielie pelēkie zirņi Archyvuota kopija 2021-06-09 iš Wayback Machine projekto. *pvd.gov.lv*
2. ↑  Žirniai – sodinimas, auginimas ir paruošimas *sodininkyste.lt*
3. ↑  Pilkieji žirniai[neveikianti nuoroda] *skrastas.lt*

Nuorodos
--------

* Su šaukštu aplink pasaulį. Pilkieji žirniai su lašinukais/šonine
| **Bronius Povilaitis** |
| --- |
| Gimė | 1948 m. kovo 1 d. (76 metai)Klopai, Joniškio rajonas |
|  |
| Veikla | ekonomistas |
|  |
| Alma mater | 1972 m. Vilniaus universitetas |

**Bronius Povilaitis** (g. 1948 m. kovo 1 d. Klopuose, Joniškio rajonas) – ekonomistas, buvęs Lietuvos banko valdybos pirmininkas.

Biografija
----------

1966 m. baigė Joniškio 1-ąją vidurinę mokyklą, 1972 m. – Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą.

Iki 1990 m. SSRS valstybinio banko Lietuvos SSR respublikinio banko valdytojo pirmasis pavaduotojas. Nuo 1990 m. dirbo Lietuvos banke; 1990 m. valdybos pirmininkas , 1990–1993 m. valdybos narys, 1993–1996 m. Pinigų politikos departamento direktorius, 2000–2012 m. šio departamento direktoriaus patarėjas. Nuo 2012 m. dėsto Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Juozas Bergas** | **Lietuvos banko vadovas**1990 m. kovo 13 d. – liepos 28 d. | Po to:**Vilius Baldišis** |
| Bakanausko ežeras |
| --- |
| Bakanauskų ežeras nuo apžvalgos aikštelėsBakanauskų ežeras nuo apžvalgos aikštelėsBakanauskų ežeras nuo apžvalgos aikštelės |
| Vieta | Varėnos r. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,045 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,86 km |
| Kilmė | liekaninė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Bakanausko ežeras

  |
| **Koordinatės** |  54°02′12″ š. pl. 24°16′37″ r. ilg.﻿ / ﻿54.03667°š. pl. 24.27694°r. ilg.﻿ / 54.03667; 24.27694Koordinatės: 54°02′12″ š. pl. 24°16′37″ r. ilg.﻿ / ﻿54.03667°š. pl. 24.27694°r. ilg.﻿ / 54.03667; 24.27694 |

**Bakanausko ežeras** (*Bakanauskų ežeras*, dzūk. *Bakanauskų ažaraicis*) – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 8,5 km į vakarus nuo Marcinkonių, Bakanauskų pelkėje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,28 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 120,8 m. Krantai žemi, sunkiai prieinami, plačiai užpelkėję, plyti ~ 25 ha dydžio pelkė. Ežerą supa Kapiniškių miškas.

Prie ežero įsikūrę 2 Kapiniškių kaimo sodybos (Bakanauskų vienkiemiai). Šiauriniame ežero krante yra įrengta ežero apžvalgos aikštelė, eina pažintinis takas. Ežeras nenutekantis, priklauso Merkio intako Skroblaus baseinui. Pelkė su ežeru įeina į telmologinį draustinį.

Ežeras pavadintas pagal Bakanauskų vienkiemius – šis žodis iš asmenvardžio *Bakanáuskas* (← blrs. *Баканоўскі, Бакан* ← lenk. *bochon* „kepalas"). Ežeras seniau vadintas tiesiog Ežerėliu (dzūk. *Ažarėlis*, lenk. *Ozierki*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algimantas Černiauskas, Mindaugas Lapelė. *Didžiųjų girių apsupty*. Vilnius: Gamtos pasaulis, 2012, p. 141.
2. ↑
3. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 11.
Koordinatės: 54°39′35″š. pl. 23°02′01″r. ilg.﻿ / ﻿54.6596°š. pl. 23.0335°r. ilg.﻿ / 54.6596; 23.0335

|  |
| --- |
| Vilkaviškio stadionas |
| Vieta | S. Nėries g. 38a, Vilkaviškis |
| Atidarytas | 1978 m. |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 500 |

**Vilkaviškio miesto stadionas** – įvairios paskirties stadionas su futbolo aikšte Vilkaviškio mieste, į šiaurę nuo miesto centro, prie kelio  **138**  Vilkaviškis–Kudirkos Naumiestis–Šakiai . Stadione yra 103×68 metrų futbolo aikštė, bėgimo takas. Stadione 500 vietų, nors kai kurie šaltiniai nurodo 2000 vietų.

Istorija
--------

1938 m. Vilkaviškyje buvo atidarytas šaulių sporto klubo „Sudavija" stadionas, kuriame buvo 2000 sėdimų vietų.

Dabartinis stadionas pastatytas 1978 m. Nuo to laiko esminių remonto darbų nebuvo atlikta, nors 2010 m. už Europos Sąjungos lėšas buvo parengtas techninis rekonstrukcijos projektas. Tribūnų irgi nerekonstravo, nors jose kadaise buvo kilęs gaisras.

2022 m. gegužės 10 d. Vilkaviškio rajono savivaldybės taryboje pristatytas stadiono atnaujinimo projektas (architektė – Vytenė Jokimčienė). Stadione ketinama atlikti esamų tribūnų ir gyvenamojo pastato griovimo darbus – juos pakeistų naujas tribūnų pastatas su moderniomis, pritaikytomis patalpomis ir dengtomis žiūrovų vietomis. Tai atitiktų LFF licencijavimo taisyklių reikalavimus. Numatyta teritoriją aptverti ir įrengti lengvosios atletikos sektorių, kuriame būtų 400 m ir 110 m bėgimo takai, šuolio į tolį bei aukštį sekcijos, bėgimo takas su vandens duobe ir rutulio stūmimo sekcija. Projekte suplanuota futbolo aikštė su dirbtine danga, 2 krepšinio ir 2 tinklinio aikštelės. Stadione taip pat atsiras teniso ir treniruočių aikštelės, bus įrengtas modernus stadiono apšvietimas, švieslentė, pėsčiųjų takai ir nedidelės laisvalaikio zonos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vilkaviškio stadionas. Wikimapia.org [nepatikimas šaltinis?] (tikrinta 2023-01-30).
2. ↑  Vilkaviškio Stadionas. Europlan-online.de (tikrinta 2023-01-30).
3. ↑  *Stadionai šiurpino ir prieškario Lietuvoje*. Respublika.lt (suarchyvuota 2019-03-23).
4. ↑  Rūta Lankininkaitė. Vilkaviškyje atgims stadionas, sportininkai sako: geros sąlygos pagerina viską – ir rezultatus, ir norą sportuoti. 2022-07-03, Lrt.lt (tikrinta 2023-01-30).
5. ↑  Andrius Grygelaitis. Vietoje Vilkaviškio stadiono – daugiafunkcis sporto kompleksas. Santaka.info (tikrinta 2023-01-30).
6. ↑  Vilkaviškio stadiono projektinių pasiūlymų pristatymas. Suduvosgidas.lt (tikrinta 2023-01-30).
7. ↑  Vilkaviškio stadiono projektinių pasiūlymų pristatymas. Archyvuota kopija 2023-01-30 iš Wayback Machine projekto. 2022-05-11, Vilkaviskis.lt (tikrinta 2023-01-30).

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos futbolo stadionai
Koordinatės: 55°49′55″ š. pl. 23°44′28″ r. ilg.﻿ / ﻿55.83194°š. pl. 23.74111°r. ilg.﻿ / 55.83194; 23.74111

| Radvilonių dvaras |
| --- |
| Dvaro rūmai su oficina, 2014 m. Dvaro rūmai su oficina, 2014 m. |
| Vieta | Radviloniai, Radviliškio rajonas |
| Įkurtas | XVIII a. pab. – XIX a. pr. |
| Rūmų stilius | Klasikinis |
| Bajorų giminės | fon Ropai |
| Parkas | Parko fragmentai |
| Pastatų būklė | Įvairūs pastatai, tvenkinys |

Rūmai
**Radvilonių dvaro sodyba** išlikusi Radviloniuose, Radviliškio rajone, prie kelio  **3407**  Velžiai–Radviloniai–Maldžiūnai .

Radvilonių dvaro ansamblį sudarė rūmai ir per 16 sodybos pastatų, kurių dauguma išlikę, bet yra apverktinos būklės. Dvaro klasikiniai rūmai statyti XVIII a. pab. – XIX a. pr. Parko landšaftas, želdiniai, Šakos upelis sužaloti melioratorių, kapinių koplyčia ir pačios kapinės sunyko. Radvilonių dvaro sodybai 1989 m. spalio 18 d. aktu nustatytos architektūros ansamblio teritorijos ir saugomo gamtinio landšafto zonos ribos. Parko teritorija užima 13,4 ha, saugomo gamtinio landšafto zona – 2,4 ha. 1991 m. gruodžio 23 d. KPC raštu Nr. 246 buvusiai
Radvilonių dvaro sodybai suteiktas Kultūros paminklo statusas.

Istorija
--------

Radvilonių dvaro istorija, kiek siekia rašytinės žinios, nuo 1789 m. yra susijusi su vokiečių kilmės baronų fon Ropų gimine. Šio dvaro žemės dabartinėje Alksnupių apylinkėje XVI a. buvo Šeduvos seniūnijos, o vėliau – XVIII a. pabaigoje – Šeduvos grafystės valdose. Ropų giminė iki pat XX a. vidurio šiame regione valdė daugelį dvarų, kurių vienas didžiausių buvo Pakruojyje.

Teodoro fon Ropo įpėdiniams pasidalijus atskirus dvarus, XIX a. pr. Radviloniai tapo vienos iš Ropų giminės atžalų šeimos atskira rezidencija. XIX a. viduryje Radvilonius valdė Adolfas fon Ropas, vėliau – Fridrichas fon Ropas, o nuo 1906 m. – jo sūnus Alfredas Fridrichas, kuris mirė 1919 m. Po jo mirties Radvilonių dvaras, kurį sudarė virš 1000 ha žemės, buvo padalintas žmonai ir vaikams. Po 1921 m. turto padalijimo Radvilonių dvaras turėjo 766,216 ha žemės. 1923 m. žemės reformos metu dalis šių žemių buvo paimta į žemės fondą naujakuriams aprūpinti. Radvilonių dvarui liko 185,55 ha. 1941 m. Radvilonių dvaro sodyba buvo nacionalizuota. Ropai, nors ir turėjo Lietuvos pilietybę, repatrijavo į Vokietiją. 

Po Antrojo pasaulinio karo dvare įsikūrė „Draugo" kolūkis. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę dvaro sodybos pastatai ir jų grupės išparduoti pajininkams (skirtingiems savininkams). Iš tokių šeimininkų 2006 m. pagrindinį dvaro pastatą su oficina įsigijo Irena Rainčė.

Dvare veikia UAB „Radvilonių dvaro amatinė", įkurta 2011 m.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Apie Radvilonių dvarą[neveikianti nuoroda]
* Keturios moterys ryžosi prikelti dvarą Archyvuota kopija 2022-07-31 iš Wayback Machine projekto.
* Lietuvos dvarų duomenų bazė Archyvuota kopija 2014-05-17 iš Wayback Machine projekto.
| Grikis |
| --- |
| Vieta | Varėnos r. Lietuva |
| Plotas | 0,028 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,84 km |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Grikis

  |
| **Koordinatės** |  54°02′26″ š. pl. 24°45′09″ r. ilg.﻿ / ﻿54.04056°š. pl. 24.75250°r. ilg.﻿ / 54.04056; 24.75250Koordinatės: 54°02′26″ š. pl. 24°45′09″ r. ilg.﻿ / ﻿54.04056°š. pl. 24.75250°r. ilg.﻿ / 54.04056; 24.75250 |

**Grikis** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 8,5 km į pietus nuo Panočių, Dubičių miške. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,36 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 134,8 m. Krantai žemi, pelkėti, tik rytinis krantas aukštas ir sausas. Ežeras telkšo ~ 9 ha dydžio Grikio pelkėje kartu su į šiaurės rytus telkšančiu Grikučio ežeru. Ežero krantai ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Ežeras nenutekantis, priklauso Kaniavėlės upės intako K-1 baseinui.

Etimologija
-----------

Aleksandras Vanagas sieja su labai menkai ir tik raštuose paliudytu žodžiu *grìkti* („netekti noro dirbti, apsileisti"), kurį toliau
sieja su žodžiu *krìkti* („skirstytis į šalis, sklisti"). Toks aiškinimas labai abejotinas. Galbūt galima sieti su augalo pavadinimu *grìkis*, nes paežerių miškuose būdavo įrengiami lydimai. Visgi labiau tikėtina, kad tai tebus iškraipytas slaviškas pavadinimas: blrs. ukr. *гірка* („kalnelis"), *гіркі* („kalneliai"). Ežeras iš tiesų telkšo tarp aukštų kopų. Lenkiškuose žemėlapiuose ežeras užrašytas kaip *Girki*.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 22.
Vokiška granata užpildyta B mišiniu
**B mišinys** (angl. *composition B; comp B*) – sprogstamoji medžiaga, esanti liejamas heksogeno ir trinitrotolueno mišinys. B mišinį naudojo kaip pagrindinę sprogstamąją medžiagą artilerijos sviediniams, raketoms, sausumos minoms, rankinėms granatoms ir kitiems šaudmenims užpildyti. Jį naudojo ir pirmosiose JAV sukurtose branduolinėse bombose.

Ingredientai
------------

B mišinį sudaro:

* 59,5 % (masės procentai) heksogeno (detonacijos greitis 8750 m/s)
* 39,5 % trinitrotolueno (detonacijos greitis 6900 m/s)
* 1 % parafino

Šis mišinys dažniausiai žymimas kaip *60/40 RDX/TNT su 1 % parafino*.

B mišinys yra artimas ciklotolui, kuriame yra daugiau heksogeno (iki 75 %)

Savybės
-------

* Tankis – 1,65 g/cm³
* Detonacijos greitis – 8050 m/s

Naudojimas
----------

B mišinys buvo labai plačiai naudojamas JAV ir Vakarų Europos gaminamuose šaudmenyse, jį kaip šaudmenų užtaisų sprogalus plačiai naudojo nuo Antrojo pasaulinio karo pradžios iki paskutinio XX a. dešimtmečio, kai jį šaudmenyse ėmė keisti mažiau jautrūs sprogalai.
  
Kai kurie NATO šaudmenų tiekėjai, kaip kad *Mecar* toliau šaudmenyse naudoja B mišinį.

Nuorodos
--------

1. ↑  Cooper, Paul W.. Explosives Engineering. Wiley-VCH. ISBN 0-471-18636-8.
2. ↑  *Atom Bombs: The Top Secret Inside Story of Little Boy and Fat Man*, John Coster-Mullen, 2003
3. ↑  Nuclear Weapons FAQ section 8.1.1: The Design of Gadget, Fat Man, and „Joe 1" (RDS-1), accessed August 10, 2009
4. ↑  Military Specification MIL-C-401
5. ↑  Mecar website
Trepelio mineralas
**Trepelis** (pagal radimvietės Tripolio miesto pavadinimą) – nuosėdinė chemobiogeninės kilmės mikrokristalinė silicitinė uoliena. Susidaręs iš labai smulkių (0,01–0,02 mm) amorfinio silicio dioksido (72–90 % opalinio kristobalito ir α kristobalito), rečiau chalcedono sferolitų ir mažo organinių liekanų (titnagdumblių kiautelių) kiekio. Būna molio, kvarco, glaukonito, feldšpatų priemaišų. Birus (miltelių pavidalo, žemėtas) arba silpnai susicementavęs. Lengvas. Poringas. Struktūra amorfinė. Būna baltas, pilkas, rudas, juodas, raudonas. Lūžis kriauklėtas. Tankis 1200–2500 kg/m3. Susidaro, dūlant silicingai klinčiai, dolomitui, siliciniams skalūnams, diatomitui. Slūgso klodais, sluoksniais. 

Randamas kreidos, paleogeno, neogeno periodų karbonatinėse uolienose. Vartojamas garsui ir šilumai izoliuoti, abrazyvams, filtrams, adsorbentams, katalizatoriams, užpildui, statybinėms medžiagoms gaminti. Telkinių yra JAV, Libijoje, Rusijoje. Lietuvoje yra paleogeno periodo uolienose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Trepelis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015. 111 psl.
Artilerijos tankas АТ-1
**Artilerijos tankas** (rus. *артиллерийский танк, арттанк*) – tankas (kartais šarvuota savaeigė), ginkluotas didelio kalibro patranka, skirtas artilerijos ugnimi palaikyti likusius tankus, vadintus linijiniais tankais. Tai Tarybų Sąjungoje XX a. 4-tą dešimtmetį naudotas terminas.

Istorija
--------

Artilerijos tanko idėja išpopuliarėjo po SU-1 bandymų 1932–1933 m. tam įtaką padarė TSRS gynybos liaudies komisaro pavaduotojas M. Tuchačevskis ir užsienio spauda.

Artilerijos tanko sąvoka neturėjo griežtos apibrėžties. P. Važigino straipsnyje (1933 m.) buvo rašoma: „… tai visiškai ar iš dalies šarvuoti tankai, kurių pagrindinis pabūklas yra patranka, dažniausiai, didelio kalibro, įtaisyta besisukiojančiame bokštelyje ar be jo. A.T. skirti naudoti kaip artilerinė tankų palyda, jie šaudo į aptiktus taikinius iš vietos, iš uždarų ar atvirų pozicijų." Pagal šią apibrėžtį artilerijos tankas niekuo nesiskyrė nuo artilerinės savaeigės, todėl apibrėžtyje minimas „besisukiojantis bokštelis, leidęs greituose mūšiuose manevruoti ugnimi".

Pirmasis Tarybų Sąjungoje artilerijos tanko D-38 projektas buvo sukurtas 1932 m. pradžioje DVRA Mechanizacijos ir motorizacijos valdybos (vėliau Gynybos ministerijos Vyriausioji automobilių ir tankų valdyba) konstruktorių bandomajame biure vadovaujant Nikolajui Dyrenkovui (*Николай Иванович Дыренков*). D-38 sukurtas tanko BT-2 bazėje. Pirmajame variante buvo naudojama, manoma, 76 mm 1909 m. pavyzdžio kalnų patranka, naudota 1910 m. šarvuotajame automobilyje „Garford-Putilov". Antrasis variantas buvo ginkluotas dviem patrankomis: 76,2 mm patranka korpuse ir 37 mm patranka bokštelyje.

Nuorodos
--------

* Свирин М. Самоходки Сталина. История советской САУ 1919–1945. – М.: Яуза, Эксмо, 2008. – 384 с. – (Война и мы. Советские танки). – 10 000 экз. – ISBN 978-5-699-20527-1, ББК 68.513 С24
Redagavimo langas, kuriame matoma vikisintaksė
**Vikis**, arba **vikisvetainė** (angl. *wiki*) – internetinių svetainių rūšis, kur lankytojai gali ne tik papildyti svetainės turinį kaip internetiniuose forumuose, bet ir jį taisyti. Vikiu vadinama ir programinė įranga, naudojama tokioms svetainėms kurti. Geriausiai žinomas pavyzdys – Vikipedija.

Istorija
--------

*Wiki* havajiečių kalba reiškia 'vikriai, sparčiai, ypač greitai'. Tai užuomina į tai, kaip greitai galima įkelti ir keisti turinį vikio tinklalapiuose.

Pirmąją vikisvetainę sukūrė Ward Cunningham 1995 m. kovo mėn.

Vikio įrankiai
--------------

Įprastiniuose vikiuose kiekvienas puslapis turi redagavimo nuorodą, kuri atverčia to puslapio pirminio kodo redagavimo langą. Puslapyje gali būti naudojami HTML žymėjimai. Paprastai leidžiama ir rekomenduojama HTML pakeisti vikisintakse, kuri yra patogiau skaitoma ir užrašoma. Nusiuntus pataisymus jie iš karto tampa matomi visiems naršytojams.

Vikio demokratija
-----------------

Vikio pagalba sudaromos sąlygos neribotai arba ribotai asmenų grupei kurti bei redaguoti dokumentus, naudojant paprastą teksto žymėjimo sistemą. Tekstui formatuoti pakanka naršyklės.

Tipiška vikitechnologijos savybė yra paprastumas kuriant ir atnaujinant puslapius. Paprastai prieš priimant keitimą nėra būtina, kad įvedamą tekstą peržiūrėtų kitas asmuo, ir daugelis vikių yra laisvai prieinami.

Paprastai vartotojo registracija neprivaloma. Vikisvetainėje sukuriamos sąlygos demokratiškai darbo aplinkai. Sprendimai priimami bendru sutarimu, nėra vienašališkų, autoritarinių sprendimų (nes nėra vieno vienintelio svetainės administratoriaus).

Išnašos
-------

1. 1 2  „Wiki". *Britannica*. Nuoroda tikrinta 2022-02-01.
SWIFT logotipas
**SWIFT** (angl. *Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication*; *Tarptautinių tarpbankinių finansinių telekomunikacijų organizacija*) – tarptautinė tarpbankinė finansinės informacijos perdavimo ir mokėjimų sistema, kuria naudojasi bankai, finansų maklerio įmonės ir kitos finansų institucijos. Sistema operuojama konsorciumo, susidedančio iš daugiau nei 11 000 finansinių institucijų, esančių daugiau nei 210 šalių ir teritorijų.

Sistema leidžia savo nariams visame pasaulyje elektroniniu būdu persiųsti ir gauti standartizuoto formato finansinę informaciją, atlikti mokėjimo operacijas be popierinių dokumentų. Tačiau nei pinigų, nei vertybinių popierių pati sistema neperveda ir (arba) neperleidžia, o tik išsiunčia pranešimą apie tai atitinkamoms institucijoms. Sistemos dėka tiek fiziniams, tiek juridiniams asmenims sudaromos sąlygos atlikti įvairius elektroninius atsiskaitymus, įskaitant ir kreditinėmis bei debetinėmis kortelėmis. Taip pat atlikti vertybinių popierių sandorius. 2022 m. duomenimis, 44,5 % SWIFT pranešimų srauto sudaro elektroninių atsiskaitymų operacijos, 50,6 % – vertybinių popierių transakcijos. Per dieną sistema persiunčia daugiau kaip 45 mln. pranešimų.

SWIFT veikia pagal Belgijos teisę kaip kooperatinė bendrovė, priklausanti jos nariams proporcingai jų perduodamų finansinių pranešimų kiekiui. SWIFT padaliniai veikia visuose pasaulio svarbiausiuose finansiniuose centruose ir šalyse, kurių bankai ir kitos finansų įstaigos priklauso sistemai.

1973 m. įkurta Europos ir Šiaurės Amerikos 15 šalių 239 komercinių bankų. Pirmasis finansinis pranešimas atliktas 1977 m. Tuo metu jai priklausė 518 institucijos 22 šalyse. 1987 m. prie sistemos leista prisijungti finansų maklerio įmonėms ir kitoms finansinėms įstaigoms susijusioms su vertybinių popierių transakcijomis.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *SWIFT*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-03-16.
2. 1 2 3  „How the SWIFT System Works". *Investopedia*. Nuoroda tikrinta 2022-03-16.
3. ↑  SWIFT. "SWIFT in Figures: January 2022 YTD," Page 3.

Nuorodos
--------

* www.swift.com (anglų k.)
Koordinatės: 27°45′ š. pl. 88°16′ r. ilg.﻿ / ﻿27.750°š. pl. 88.267°r. ilg.﻿ / 27.750; 88.267

Rytinis Kančendžangos šlaitas, esantis netoli Zemu ledyno, Didžiuosiuose Himalajuose, Sikime.
**Zemu** (angl. *Zemu*, hind. जेमू हिमनद, IAST: *Jemū himanad*) – ledynas Didžiuosiuose Himalajuose, Sikime (Indija), Kančendžangos rytiniame šlaite. Leidžiasi nuo maždaug 5000 iki 3965 m aukščio. Tai didžiausias rytų Himalajų ledynas, užimantis ~100 km². Zemu ilgis 25–30 km, ledo storis apie 200 metrų.

Zemu ledynas palaipsniui traukiasi (po 27 m 1967–1984 m. laikotarpiu). Iš ledyno išteka Brahmaputros intakas Tysta. Zemu patenka į Kančendžangos nacionalinį parką.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 158
2. ↑  *Zemu*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Venk–Žvo). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2014
**Arvydas Ramonas** (1968 m.  gruodžio 19 d. Salantuose, Kretingos rajonas) – Romos katalikų kunigas, Klaipėdos universiteto teologijos profesorius. LKMA akademikas.

Biografija
----------

Baigęs Salantų vidurinę mokyklą, 1989 m. įstojo į atkurtą Telšių kunigų seminariją. 1991 m. išvyko studijuoti į Romą: Popiežiškajame Šventojo Kryžiaus universitete įgijo filosofijos bakalauro, o Popiežiškajame Grigaliaus universitete – teologijos bakalauro laipsnius. 1995 m. Žemaičių Kalvarijos bazilikoje įšventintas kunigu. Vėliau studijavo Popiežiškajame Laterano universitete. Jį baigus, 1998 m. suteiktas teologijos licencijato vardas, o 2000 m. šioje aukštojoje mokykloje apgynė teologijos daktaro disertaciją.

2001 m. paskirtas Klaipėdos universiteto Katechetikos katedros vedėju. 2008 m. Kauno Vytauto Didžiojo universitete suteiktas teologijos mokslų habilituoto daktaro vardas, po metų išrinktas Lietuvių Katalikų Mokslo Akademijos nariu. 2008 m. suteiktas profesoriaus vardas, nuo 2012 m. – mokslinis profesorius. 2001–2016 m. dėstė ir Telšių Vyskupo Vincento Borisevičiaus kunigų seminarijoje. 2004–2016 m. buvo Vytauto Didžiojo universitetas Teologijos doktorantūros komiteto nariu. Nuo 2013 m. Socialinių ir humanitarinių mokslų fakulteto Jono Pauliaus II krikščioniškųjų studijų centro vyriausiasis mokslo darbuotojas.

2017 m. apdovanotas Vyskupo Motiejaus Valančiaus atminimo medaliu.

Bibliografija
-------------

* L’attesa del regno: eschaton e apocalisse in Sergej Bulgakov – Pontificia Università Lateranense, 2001
* Kitoks Vilius Orvidas – Vilnius, 2003 ISBN 9955-545-11-9 (su bendraautoriais)
* Liuda Ruseckienė: pedagogika ir elegancija – Klaipėda, 2004 (su bendraautoriais)
* Doktrina apie malonę – Klaipėda, 2006 ISBN 9955-18-150-8
* Sakramentų teologija: doktrina, istorija, šventimas – Klaipėda, 2006 ISBN 9955-18-110-9 63
* Sakramentų teologija: doktrina, istorija, šventimas – Vilnius, 2007 ISBN 978-9955-29-011-7
* Doktrina apie Dievą Trejybę – Klaipėda, 2008 ISBN 978-9955-18-294-8 13
* Mokslo ir tikėjimo santykis dogminės teologijos perspektyvoje – Kaunas, 2008 ISBN 978-9955-12-326-2
* Lietuvos tūkstantmečio mokytojai Klaipėdos apskrityje – Klaipėda, 2009 ISBN 978-9955-18-423-2 (su bendraautoriais)
* Krikščionybės raidos kontekstai Žemaitijoje – Vilnius, 2010 ISBN 978-9955-854-90-6 (su bendraautoriais)
* Krikščioniškoji eschatologija: doktrina apie mirtį ir paskutiniuosius dalykus – Klaipėda, 2016 ISBN 978-9955-18-916-9

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Arvydas Ramonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-05-18.

* Inf. apie Arvydą Ramoną Archyvuota kopija 2018-06-18 iš Wayback Machine projekto.
* Kan. teol. lic. Andriejus Sabaliauskas. *Pristatė monografiją „Doktrina apie Dievą Trejybę"* // XXI amžius, 2008-05-30
* Mokslinių publikacijų sąrašas Archyvuota kopija 2018-06-18 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°44′39.96″ š. pl. 24°20′41.52″ r. ilg.﻿ / ﻿54.7444333°š. pl. 24.3448667°r. ilg.﻿ / 54.7444333; 24.3448667

AB „HISK"|  |
| Forma | akcinė bendrovė |
| Pramonė | kelių statyba |
| Įkurta | 1965 m. |
| Svarbiausi darbuotojai | Rolandas Zabilevičius, gen. direktorius |
| Produkcija | keliai, geležinkeliai, tiltai, statybinės medžiagos |
| Darbuotojų | ~565 |
| Tinklalapis | hisk.paneveziokeliai.lt |

**AB „HISK"** (iki 2022 m. ***AB „Panevėžio keliai"***) – akcinė bendrovė, įsikūrusi Panevėžyje, įkurta 1965 m. joje dirba virš 500 darbuotojų. AB „HISK" įgyvendina įvairaus tipo projektus: nuo nacionalinių infrastruktūros objektų iki statybos ir infrastruktūros sprendimų.

Istorija
--------

AB „Panevėžio keliai" 2013 m.
1965 m. Panevėžyje įkurta Panevėžio kelių statybos valdyba Nr. 5 (KSV–5), kuri užsiėmė kelių, gatvių, tiltų statyba ir remonto darbais šiame regione.

Vėliau įmonės juridinis statusas ir pavadinimas daug kartų keitėsi, kol 1993 m. valstybinė įmonė (buvusi KSV-5) buvo reorganizuota į AB „Panevėžio keliai". Bendrovė įsikūrė buvusios kelių statybos valdybos bazėje. Tuo metu Panevėžio įmonė buvo pripažinta viena geriausių šalyje kelių statybos įmonių, sėkmingai įvykdžiusi valstybinės reikšmės projektus – atlikusi automagistralės Kaunas-Cinkiškis-Klaipėda ir Vilnius-Ukmergė-Panevėžys statybos darbus. AB „Panevėžio keliams" beveik 23 metus, 1998-2021 m. vadovavo Virmantas Puidokas.

Per pastarąjį dešimtmetį AB „HISK" sukūrė specializuotų kelių statybos, statybos, nekilnojamojo turto įmonių grupę, skirtą įgyvendinti įvairios paskirties su statyba plačiąja prasme susijusius projektus Lietuvoje ir užsienio šalyse.

2022 m. įmonė pakeitė pavadinimą į „HISK" (Holistinės Infrastruktūros Statybų Kompanijos).

Veiklos sritys
--------------

* Kelių, tiltų, viadukų ir geležinkelių statybos bei rekonstrukcijos darbai
* Asfaltbetonio gamyba
* Granito skaldos gamyba
* Polimerinio bitumo, bituminių emulsijų gamyba
* Betono gamyba
* Gelžbetonio gamyba
* Gelžbetonio laužo utilizavimas (permalimas)

Paskutiniai bendrovės vykdomi stambūs projektai susiję su objektų statyba Daugpilis-Rokiškis-Panevėžys, Vilniaus aplinkkelio, *Rail Baltica* ruožuose.

Išnašos
-------

1. ↑  *„Panevėžio keliai"*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-06-30.
2. ↑  AB „Panevėžio keliai" keičia vardą. Aina.lt. Nuoroda tikrinta 2022-06-30.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: HISK** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* AB „Panevėžio keliai" svetainė Archyvuota kopija 2014-01-06 iš Wayback Machine projekto.
Papirusas su Jokūbo laiško fragmentu
**Jokūbo laiškas** – viena iš Naujojo Testamento knygų. Šiame laiške kalbama apie gero elgesio svarbą, laiškas panašus į Kalno pamokslą, o stiliumi primena Senojo Testamento Patarlių knygą.

Jokūbo laiške kalbama apie daugelį praktinių krikščioniško gyvenimo reikalų, pabrėžiama, kad visose gyvenimo srityse sau reikia kelti tokius pat reikalavimus. Teigiama, kad krikščionis turi vengti dvilypės moralės ir stengtis, kad jo darbai ir mintys sutaptų, daryti gerus darbus, o ne vien protu tikėti, prilaikyti savo liežuvį, vengti socialinės ir turtinės neteisybės. Laiške taip pat yra skyrelis apie krikščionišką gydymą.

Turinys
-------

Jokūbo laiške teigiama, kad svarbu darbai, o ne žodžiai, raginama nepaisyti socialinių skirtumų. Kalbama apie tikėjimą ir darbus, nepažaboto liežuvio blogybę, dangiškąją išmintį, kantrumą ir maldą, krikščionišką gydymą.

Autorius ir adresatas
---------------------

Laiškas adresuotas „dvylikai giminių, pasklidusių tarp kitatikių". Iš to sunku nustatyti, kam laiškas skirtas. Daugelis mano, kad laiškas parašytas I a. Laiško autorius save vadina Jokūbu, tačiau Naujajame Testamente jų minima keletas. Dažniausiai manoma, kad tai Jėzaus „brolis", minimas Apaštalų darbuose kaip vienas Jeruzalės bažnyčios vadovų bei Pirmame laiške korintiečiams – kaip Jėzaus prisikėlimo skelbėjas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biblijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1992. 106 psl.

Nuorodos
--------

* Jokūbo laiškas
|  |
| --- |
| **Įstros aerodromas** |
| IATA: - ICAO: EYPI |
| Parametrai |
| Miestas | Stanioniai |
| Aukštis virš jūros lygio |  m |
| Koordinatės | 55°49′39″ š. pl. 024°21′30″ r. ilg.﻿ / ﻿55.82750°š. pl. 24.35833°r. ilg.﻿ / 55.82750; 24.35833Koordinatės: 55°49′39″ š. pl. 024°21′30″ r. ilg.﻿ / ﻿55.82750°š. pl. 24.35833°r. ilg.﻿ / 55.82750; 24.35833 |
| Tinklalapis |  |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
|  | 600 | 20 | asfaltas |

**Įstros aerodromas** (ICAO kodas: EYPI) – aerodromas, įsikūręs 11 km į šiaurę nuo Panevėžio.

Istorija
--------

UAB „Įstros aviaparkas" įkurtas 2006 m. pertvarkius VŠĮ „Įstros aerodromas", kurio įkūrėjas ir puoselėtojas lakūnas Vytautas Lapėnas. Šiame aerodrome 2002 m. buvo suorganizuotas tryliktasis Europos akrobatinio skraidymo čempionatas.

Aprašymas
---------

Įstros aviaparkas yra Stanionių kaime, Panevėžio rajone. Aerodromo teritorija yra nutolusi apie 11 km į šiaurę nuo Panevėžio. Patogi strateginė vieta, nes aerodromas įsikūręs visai šalia Via Baltikos magistralės. Į aerodromą nuo Via Baltikos veda 500 m ilgio asfaltuotas kelias.

Aerodromo teritorijoje yra du kilimo ir tūpimo takai: vienas 600 m × 20 m asfalto ir antras 800 m × 40 m grunto. Aerodromas gali priimti visų tipų iki 5700 kg masės orlaivius. Taip pat aerodromo teritorijoje yra asfaltuota lėktuvų stovėjimo aikštelė, aviaciniai 427 m², 260 m², 577 m² angarai skirti lėktuvų stovėjimui ir remontui. Atskridusiems pilotams ir svečiams sudaromos sąlygos pailsėti, taip pat teikiamos nakvynės bei maitinimo paslaugos. Aerodromas eksploatuojamas visus metus. „Įstros aviaparkas" siūlo organizuoti įvairius verslo renginius, konferencijas, įmonės šventes, pobūvius ir nakvynę motelyje.

Privačia iniciatyva veikia įkurtas aviacijos muziejus, porceliano galerija (vienas bendrasavininkių – Virmantas Puidokas), pastatytas 5,5 m aukščio ąžuolinis paminklas „Lituanica" skrydžiui per Atlantą atminti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos dangaus legendoms S. Dariui ir S. Girėnui atminti – „Angelas" *radviliskiokrastas.lt*
2. ↑  Tarp lėktuvų vietą rado ir porcelianinės balerinos *lrytas.lt* 2022-01-10

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis
Koordinatės: 54°41′23″š. pl. 25°17′59″r. ilg.﻿ / ﻿54.6898°š. pl. 25.2998°r. ilg.﻿ / 54.6898; 25.2998

| Kalnų parko stadionas |
| --- |
| 2023 m. |
| Vieta | T. Kosciuškos g. 7, Vilnius |
| Paviršius | Žolė |
| Nuomininkai | Policijos departamentas |

**Kalnų parko stadionas** (XX a. tarpukariu ***VI pėstininkų pulko stadionas***, sovietmečiu ***Dinamo stadionas, Vidaus reikalų ministerijos stadionas***) – stadionas Vilniaus mieste, Antakalnyje, kairiajame Neries krante, Kalnų parko prieigose.

Dabar stadionas su šaudykla priklauso Policijos departamentui. Nuo sovietmečio išlikusios masyvios betoninės tribūnos.

Istorija
--------

Juzefas Pilsudskis atidarymo šventės metu 1925 m.
1926 m.
Stadionas įrengtas 1925 m. Lenkijos kariuomenės 6-ojo pėstininkų pulko pastangomis. 1925 m. liepą stadiono atidarymo metu virš jo praskrido lėktuvas, išmesdamas gėlių puokštę ir rungtynių kamuolį. Atidarymo iškilmėse dalyvavo generolas Juzefas Pilsudskis, kuris pats pradėjo rungtynes, pasu perduodamas kamuolį „Pogonia" komandos kapitonui Stefanui Slyvai. Šiose rungtynėse WKS Pogon Wilno ir TS Wilia Wilno komandos sužaidė taikiai 1-1.

1949 m. sovietmečiu atstatytas ir rekonstruotas, pavadintas „Dinamo" vardu, kadangi priklausė „Dinamo" sporto draugijai. Vėliau šalia stadiono atsirado ir „Dinamo" tiras. Joje buvo skirta šaudyti iš 25 ir 50 m atstumo. Sovietmečiu šia šaudykla aktyviai naudojo ir biatlonininkai, kurių pagrindinė treniruočių bazė buvo Sapieginės miškuose. Šaudykla išliko iki šių dienų, o dabar ji priklauso Vidaus reikalų ministerijai.

2020–2023 m. rekonstruojamas už 116,1 tūkst. eurų. Jis bus atviras visuomenei. Rekonstrukcijos metu ketinama sutvarkyti šalia aikštės esantį 305 m² ploto pastatą-tribūną, įrengti dirbtinės žolės dangą, apšvietimą, atnaujinti bėgimo takus, lauko treniruoklių erdvę. Bus įrengiamos ir atnaujinamos asfaltuotos aikštelės, pėsčiųjų takai, žolynų plotai prie lauko treniruoklių, keičiamos tvoros, naujai įrengiami vartai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kalnų parko stadionas. Wikimapia.org [nepatikimas šaltinis?] (tikrinta 2023-02-22).
2. ↑  Kalnų parko stadionas. Foursquare.com (tikrinta 2023-02-22).
3. ↑  Pirmieji futbolo stadionai Vilniuje: futbolininkai ant Tauro kalno, Pilsudskio perdavimas ir iš lėktuvo išmestas kamuolys. 2022-11-14, Lrt.lt (tikrinta 2023-02-22).
4. ↑  Kalnų parko stadiono istorija. 2021-04-10, Madeinvilnius.lt (tikrinta 2023-02-22).
5. ↑  Kalnų parko stadionas, Vilnius. Lietuvai.lt (tikrinta 2023-02-22).
6. ↑  Pradingę sporto objektai Lietuvoje (III dalis): Kalnų parko paslaptys ir skauduliai. Lrytas.lt (tikrinta 2023-02-22).
7. ↑  Kalnų parko stadionas. Citify.eu (tikrinta 2023-02-22).
8. ↑  Kalnų parko stadionas. Citynow.org (tikrinta 2023-02-22).
9. ↑  Rekonstruojamas sostinėje esantis Kalnų parko stadionas. 2020-07-26, 15min.lt (tikrinta 2023-02-22).
|  |
| --- |
| **Ledera** |
| Ledera |
|
|
|  |
| **Įkurtas** | 2006 m. |
| **Arena** | Mažeikių ledo arena |
| **Komandos spalvos** | mėlyna ir juoda |
|

**Mažeikių LEDERA** – žiemos sporto klubas, įsikūręs Mažeikiuose, Ledo arenoje. Klubo prezidentas Algis Liubavičius, treneriai Algis Liubavičius ir Viktoras Čiginskas.

Klubas susikūrė 2006 metais ledo ritulio entuziastų Vidmanto Motuzo, Gintauto Žiulpos, Algio Liubavičiaus, Viktoro Čiginsko ir Aido Pažėros pastangomis. Atsiskyrę nuo buvusios Mažeikių „Ledo" komandos, „Lederos" ledo ritulininkai pradėjo treniruotis ir žaisti Mažeikių ledo arenoje. Komanda glaudžiai bendradarbiavo su Šiaulių „Ledo linijos" komanda, kuri padėdavo „Lederai" žaidžiant Bruocėnuose (Latvija) rengiamuose čempionatuose, o „Ledera" padėdavo „Ledo linijai" žaisti Rygoje rengtuose čempionatuose. Lietuvoje abi komandos žaidžia tik savo sudėtimi ir iki šiol yra stipriausios Vakarų Lietuvos komandos. Mažeikių „Ledera" per savo gyvavimo laiką yra laimėjusi nemažai apdovanojimų bei sėkmingai tęsia savo karjerą.

Pasiekimai
----------

2006 m.: 

* Saldus „MR kausa" – 9 vieta.

2007 m.: 

* Broceni „Baltijas Betons" čempionatas – 4 vieta;
* Broceni „AZ inter" čempionatas – 1 vieta;
* Vakarų Lietuvos ledo ritulio čempionatas – 6 vieta.

2008 m.: 

* Broceni „AZ inter" čempionatas – 5 vieta;
* Vakarų Lietuvos ledo ritulio čempionatas – 4 vieta;
* Broceni „Baltijas Betons" čempionatas – 5 vieta.

2009 m.: 

* Broceni „AZ inter" čempionatas – 5 vieta;
* Vakarų Lietuvos ledo ritulio čempionatas – 6 vieta;
* Broceni „Vidurkurzemes AAO" čempionatas – 2 vieta.

2010 m.: 

* Broceni „AZ inter" čempionatas – 2 vieta;
* Vakarų Lietuvos ledo ritulio čempionatas – 4 vieta.

2010/2011 m.: 

* Vakarų Lietuvos ledo ritulio čempionatas – 3 vieta.

2011 m.: 

* I Atviras pradedančiųjų ledo ritulio turnyras „Santarvės" taurei laimėti – 1 vieta.

2011/2012 m.: 

* Šiaulių m. atvirojo ledo ritulio čempionatas – 2 vieta.

2012/2013 m.:

* Žemaitijos ledas ledo ritulio čempionatas – 4 vieta.

Nuorodos
--------

* Oficiali klubo svetainė Archyvuota kopija 2016-10-09 iš Wayback Machine projekto.
* Klubo puslapis facebook’e
**Eufemizmas** (gr. euphēmismos – švelnesnis pasakymas) – žodis ar žodžių grupė, etikos sumetimais vartojami vietoj žodžių, kuriuos eufemizmo vartotojas laiko nemaloniais, nepadoriais, įžeidžiančiais, bauginančiais ar atskleidžiančiais paslaptį. Eufemizmas remiasi užuomina, kad, be pagrindinės reikšmės, yra gretutinė, perkeltinė.

Tai taip pat gali būti pakaitalas vardui, kuris laikomas tabu, t. y. kurio ištarti ar parašyti neleidžiama (pavyzdžiui, judėjų kultūroje – draudimas ištarti dievo Jahvės vardą), arba kuris atskleistų asmens tapatybę tuo atveju, jeigu pokalbį nugirstų kas nors neturintis tam teisės (pavyzdžiui, Lordo Voldemorto vardo slėpimas knygoje „Haris Poteris").

Eufemizmus dažnai vartoja politikai, norėdami sušvelninti nemalonius pojūčius, kuriuos patirtų visuomenė, jeigu reiškiniai būtų įvardinti tikraisiais vardais (pavyzdžiui, žodžių „grubūs tardymo metodai" naudojimas vietoj žodžio „kankinimai").

Šnekamojoje lietuvių kalboje vartojami žodžiai „blin", „cher", „ant trijų raidžių", „jomajo" ir pan. yra eufemizmai, pakeičiantys nepadorius rusiškus keiksmažodžius.

Kai kurie eufemizmai laikui bėgant praranda savo eufemistinį atspalvį ir imami vartoti tiesiogine nusakomojo daikto ar reiškinio prasme, o vėliau patys tampa nepadoriais ir pakeičiami nauju eufemizmu. Pavyzdžiui, juodaodžiai JAV gyventojai XIX a. buvo vadinami „spalvotaisiais" (angl. *colored*), vėliau toks šio žodžio vartojimas imtas laikyti įžeidžiančiu, jis buvo pakeistas eufemizmu – žodžiu „negras" (angl. *negro, nigger*). XX a. 7 dešimtmetyje ir šis žodis tapo įžeidžiančiu, jis buvo pakeistas nauju eufemizmu „juodasis" (angl. *black*). XXI amžiuje žodį „juodasis" irgi imta laikyti nepadoriu, vietoj jo pradėtas vartoti eufemizmas „afroamerikietis" (angl. *Afro-American, African American*).

Žodžio „eufemizmas" antonimas yra „disfemizmas".

Šaltiniai
---------

1. ↑  eufemizmas(parengė Birutė Meržvinskaitė). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-03-06).

Nuorodos
--------

* Robertas Kudirka, Senoji ir naujoji eufemija. Grafinė eufemija elektroniniame diskurse, Lietuvių kalba, 6 (2012),
*Šis straipsnis apie 2014 m. iširusį futbolo klubą. Apie 2016 m. įkurtą futbolo klubą skaitykite straipsnyje DFK Dainava.*
 *Kitos reikšmės – Dainava Alytus.*

|  |
| --- |
| **Alytaus „Dainava"  2011 – 2014** |
|  |
| **Pavadinimas** | Futbolo klubas „Dainava" |
| **Įkurtas** | 2011 m. |
| **Iširo** | 2014 m. |
| **Stadionas** | Alytaus miesto stadionas, Alytus |
| **Vietų sk.** | 4000 |
| **Lyga** | A lyga |
| **2014** | *A lyga*, 10 vieta |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Alytaus „Dainava"** (2011–2014 m.) – Lietuvos futbolo klubas iš Alytaus.

Istorija
--------

### 2011 – 2014 m.

2010 m. pabaigoje buvo pradėtos derybos tarp Alytaus „Alyčio" ir Alytaus „Vidzgirio" klubų dėl galimo susijungimo ir bendro klubo įsteigimo, kuris dalyvautų A lyga čempionate. 2011 m. buvo įkurtas naujas futbolo klubas, kuris subūrė stipriausius to meto Alytaus miesto žaidėjus iš Alytaus „Alyčio" ir Alytaus „Vidzgirio". Naujoji komanda gavo teisę žaisti aukščiausiojoje lygoje. Be to, buvo susitarta dėl „Dainavos" pavadinimo naudojimo su brendo savininku.

2011, 2012, 2013, 2014 m. praleisti A lyga pirmenybėse, bet paskutinius gyvavimo metus klubą lydėjo skandalai dėl finansinių įsipareigojimų nevykdymo bei galimo dalyvavimo sutartose rungtynėse. Po 2014 m. sezono komanda išformuota, paskelbta apie klubo likvidavimą.

* Emblema 2010–2013 m. Emblema 2010–2013 m.
* Emblema 2013–2015 m. Emblema 2013–2015 m.

Pasiekimai
----------

|  |
| --- |
| **Pasiekimai Lietuvos aukščiausiojoje lygoje nuo 1922 metų.** |
| **Pirmas kartas** | **Paskutinis kartas** | **Sezonų skaičius** | **Aukščiausia vieta** |
|  2011  m. |  2014  m. | 4 | 7 (2012 m.) |

* Pastaba: neįskaitomi 1924–1930, 1935, 1942–1943, 1945 m. sezonai, kai nebuvo vientisos lygos, taip pat 1939–1940, 1941, 1943–1944 m. nebaigtos pirmenybės.

Sezonai
-------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **2010–2020 m. sezonai**

|  |
| --- |
| **Lietuvos futbolo varžybos** |
| **Sezonas** | **Pirmenybių lygmuo** | **Vieta** | **Taurė** |
| 2011 m. | I | 8 | 1/16 f.
 |
| 2012 m. | I | 7 | 1/8 f.
 |
| 2013–2014 m. | I | 8 | 1/4 f.
 |
| 2014–2015 m. | I | 10 | 1/4 f.
 |

 |  |  |

Taip pat skaitykite
-------------------

* FK Dainava Alytus – buvęs futbolo klubas.
* FK Alytis Alytus – buvęs futbolo klubas, veikęs iki 2011 m.
* DFK Dainava – 2016 m. įkurtas futbolo klubas;

Nuorodos
--------

* RSSSF.com duomenų bazė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

**Vanuatu sala** per Antrąjį pasaulį karą tapo svarbia sąjungininkų baze, ir dauguma kelių, bei oro uosto takų buvo nutiesti JAV karių.

2002 m. Vanuatu saloje buvo 1,070 km kelių, iš kurių 256 km buvo grįsti.

Jūrų transportas
----------------

Port Vila ir Liuganvilis yra pagrindiniai jūrų uostai. Maži laiveliai kursuoja po salas.

Oro transportas
---------------

2001 m. saloje buvo 31 mažai naudojamas oro uostas, iš jų 3 buvo su grįstais takais. Pagrindiniai oro uostai yra Bauerfield ir Pekoa miestuose. Sala yra aptarnaujama Australijos "Ansett Airlines" oro linijų, kurios reguliariai skraido į Australiją, vietiniai skrydžiai yra palaikomi "Air Melanesiae" oro linijų, kurios skrenda į 22 įvairias salas. Kitos oro linijos skraidančios į Vanuatu yra "Air Pacific", "UTA", "Polynesian Airlines", "Solair", ir "Air Nauru".

Šaltiniai
---------

1. ↑  CIA World Factbook
Milo Venera Luvro muziejuje
**Milo Venera** – helenistinio meno šedevras, vienas garsiausių meno kūrinių pasaulyje; nežinomo II a. pr. m. e. skulptoriaus skulptūra, rasta Egėjo jūros Melo saloje, Graikijoje.

Skulptūros atradimo istorija
----------------------------

1819−1820 m. prancūzų karininkas Žiulis Diumonas d'Urvilis (*Dumont d’Urville*) dalyvavo Prancūzijos ekspedicijoje į Graikijos archipelagą. Užsukęs į Melo salą, jis netikėtai pamatė skulptūrą, kurią valstietis buvo neseniai atkasęs ir laikė ožkų garde. Diumontas d’Urvilis atpažino, jog tai graikų meilės deivės Afroditės (romėnams – Veneros) statula. Rankoje ji laikė Pario, pasirinkusio ją iš trijų gražiausių deivių, dovanotą obuolį. Nežinomas skulptorius sukūrė šedevrą: deivės atidengto torso švelnumas sudarė puikų kontrastą audinio, dengiančio jos apatinę kūno dalį, krintančioms gausioms klostėms. Ši statula turėjo tapti Prancūzijos nuosavybe.

Diumontas d’Urvilis įtikino Prancūzijos ambasadorių Konstantinopolyje pasiųsti kartu su juo į Melą diplomatą, įgaliotą statulą nupirkti. Tačiau tik jiems atvykus, valstietis ją buvo ką tik pardavęs Turkijos pareigūnui, ir lobis jau buvo supakuotas. Bet gavęs iš prancūzų didelį kyšį, valstietis staiga prisiminė, kad skulptūra jau pažadėta prancūzui, todėl turkams ji negali atitekti.

Venera buvo supakuota į dėžę, užkelta ant neštuvų ir skubiai nunešta į paplūdimį, kur prancūzų laukė laivas. Tačiau įtūžę turkai pasivijo prancūzus ir sukėlė muštynes, per kurias buvo nudaužtos abi statulos rankos. Jos niekada taip ir nebuvo atkurtos.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Milo Venera** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Luvro muziejus: Milo Venera (Afroditė) Archyvuota kopija 2008-02-17 iš Wayback Machine projekto. (anglų, prancūzų k.)
**Buchholco koeficientas** – žaidėjų užimtų vietų varžybose paskirstymo pagalbinė priemonė. Naudojamas, kai du ar daugiau dalyvių surenka vienodai taškų. Žaidėjas, turintis didesnį Buchholco koeficientą, užima aukštesnę vietą. Naudojama šachmatų, šaškių, šogio, go, novuso, rendziu varžybose.

Istorija
--------

Šią idėją pasiūlė Magdeburge gyvenęs vokiečių šachmatininkas Bruno Buchholcas. Pirminėje jos versijoje buvo numatytas priešininkų taškų sumos dauginimas iš surinktų paties žaidėjo taškų skaičiaus ir taikoma kaip alternatyva užimtos vietos nustatymui. Pirmą kartą buvo panaudota 1932 m. Biterfeldo šachmatų turnyre Vokietijoje. Šiandien nebedauginama ir naudojama užimtos vietos nustatymui, jei šachmatų turnyras vykdomas šveicariškąja sistema, ir kai dalyviai surenka po lygiai taškų.

Koeficientų atmainos
--------------------

Koeficiento skaičiavimas laikui bėgant, siekiant jį tobulinti, kito. Atsirado naujų Buchholco koeficiento atmainų:

* Medianos Buchholcas 1
* Medianos Buchholcas 2
* Buchholcas – 1
* Buchholcas – 2

Skaičiavimas
------------

Buchholco koeficientas **nepriklauso nuo žaistų partijų rezultatų ir yra žaidėjo varžovų surinktų taškų suma**. Nežaistų partijų rezultatai (+/-) sąlyginai laikomi pasibaigusiais lygiosiomis.

Didžiausia koeficiento kritika yra už tai, kad jį gali iškreipti oponentų, su kuriais kiekvienas žaidėjas rungėsi, rinkinys (ypač ankstyvuose ratuose).
Taip pat, kad dėl nelyginio žaidėjų skaičiaus nesuporuotas dalyvis gauna tašką be žaidimo. Tam, kad išvengtų minėtos problemos, 2009 m. Kalitėjoje vykusioje 80-oje FIDE generalinėje asamblėjoje buvo priimtos nežaistų partijų Buchholco koeficiento skaičiavimo taisyklės.

Dar anksčiau pasiūlyti ir pradėti taikyti patobulinto koeficiento skaičiavimo būdai:

* Mediana Buchholcas 1 – Bucholco koeficientas, sumažintas atmetus varžovus, surinkusius daugiausiai ir mažiausiai taškų.
* Mediana Buchholcas 2 – sumažintas, atmetus po du varžovus, surinkusius daugiausiai ir mažiausiai taškų.
* Buchholcas – 1 sumažintas, atmetus varžovą, surinkusį mažiausiai taškų.
* Buchholco – 2 sumažintas, atmetus du varžovus, surinkusius mažiausiai taškų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Buchholco sistema" (anglų). Suarchyvuotas originalas 2022-05-17. Nuoroda tikrinta 2022 m. balandžio 15 d..
2. ↑  „Nežaistų partijų tvarkymas" (PDF) (anglų). Nuoroda tikrinta 2022 m. balandžio 15 d..

Išorinės nuorodos
-----------------

* Jamyl Duba. Keista Bruno Buchholco byla
Panotija buvo išsidėsčiusi aplink Pietų ašigalį.
 **Panotija** arba **Vendo superkontinentas** – hipotetinis superkontinentas, pirmą kartą aprašytas Ian W. D. Dalziel 1997 m. Šis superkontinentas egzistavo prieš 600–550 mln. metų prekambre.

Trumpa superkontinento vystymosi istorija
-----------------------------------------

Prieš 750 mln. metų Rodinijos superkontinentas suskilo į Protolauraziją, Kongo kratoną ir Protogondvaną.
Protolaurazija sukosi pagal laikrodžio rodyklę ir artėjo link pietų poliaus, o Protogondvana – prieš laikrodžio rodyklę. Kongo kratonas buvo šių dviejų Rodinijos likučių viduryje. Visos šios dalys suformavo Panotiją. Kadangi dideli sausumos plotai buvo ties pietų ašigaliu, tai, anot mokslininkų, turėjo sukelti vieną iš didžiausių ledynmečių Žemės geologinėje istorijoje.

Panotija – trumpai egzistavęs superkontinentas. Jau prieš 540 mln. metų (60 mln. metų po Panotijos susiformavimo) superkontinentas pradėjo skilti. Jis suskilo į Laurentijos, Baltikos, Siberijos ir Gondvanos kontinentus.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŽemynai |
| --- |
|  |
| Pasaulio žemynai | 

Afrika | Antarktida | Australija | Azija | Europa | Pietų Amerika | Šiaurės Amerika
Ramiojo vandenyno salos (Okeanija) nepriklauso jokiam žemynui
 |  |
|  |
| Mikrožemynai | 

Madagaskaras | Zelandija
 |
|  |
| Istoriniai superžemynai | 

Gondvana | Laurazija | Pangėja | Panotija | Rodinija
 |
|  |
| Mitiniai žemynai | 

Atlantida | Pietų Žemė
 |

 |