recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Chosė Hernandesas** |
| --- |
|  |
| Chosė Hernandesas ~1875 m. |
| Gimimo vardas | José Rafael Hernández y Pueyrredón |
| Gimė | 1834 m. lapkričio 10 d.Čakras de Perdrielio vs. (dab. Vilja Balesteris), Argentinos Konfederacija |
| Mirė | 1886 m. spalio 21 d. (51 metai)Buenos Airės, Argentina |
| Palaidotas (-a) | Rekoletos kapinės |
| Sutuoktinis (-ė) | Carolina González del Solar |
| Vaikai | 8 |
|  |
| Veikla | poetas, rašytojas, žurnalistas, kovotojas |
|  |
| Žinomas (-a) už | Poemos „Martinas Fjeras" kūrėjas |

**Chosė Rafaelis Hernandesas i Pueiredonas** (*José Rafael Hernández y Pueyrredón*; 1834 m. lapkričio 10 d. – 1886 m. spalio 21 d.) – Argentinos poetas, rašytojas, žurnalistas, kovotojas.

Biografija
----------

Gimė iš Ispanijos kilusių žemvaldžių Pueiredonų šeimoje netoli Buenos Airių. 1841–1845 m. mokėsi San Telmo licėjuje. Tačiau vėliau turėjo sveikatos bėdų, dėl ko gydytojas patarė vaikui pakeisti klimatą, tad Chosė Hernandesas kartu su tėvu, prižiūrėjusiu ūkius, patraukė į pampas, kur susipažino su gaučais.

1853–1868 m. įstojo į Buenos Airių valstijos pajėgas ir įsitraukė į kovas su Argentinos Konfederacija. 1870 m. po nepavykusio perversmo prieš prezidentą Domingą Sarmientą, Hernandesas pasitraukė į Braziliją. 1872 m. grįžo į Buenos Aires ir paskelbė savo svarbiausią veikalą – „Martinas Fjeras".

Chosė Hernandesas rašė straipsnius į įvairius žurnalus ir leidinius (*La Reforma Pacífica*, *El Nacional argentino*, *El Litoral*, *El Argentino*, *El Eco de Corrientes*, *La Capital de Rosario*), vėliau įsteigė laikraštį *El Río de la Plata*. Pasisakė prieš Domingo Sarmiento vykdytą modernizaciją ir centralizaciją, palaikė Buenos Airių provincijos autonomiją ir gyvulininkyste paremtą gyvenimo būdą, tačiau prieštaravo į autonomistui generolui Chuanui Manueliui de Rosasui, kurį laikė despotu.

Kūryba
------

Žymiausias Chosė Hernandeso kūrinys – epinė realistinė poema „Gaučas Martinas Fjeras" (*El Gaucho Martín Fierro*, 1872 m. 1879 m. išleido tęsinį „Martino Fjero sugrįžimas" *La vuelta de Martín Fierro*). Jo kūryba laikoma gaučų ir visos Argentinos literatūros šedevru. Savo poemoje jis aprašo nykstantį gaučų gyvenimo būdą ir indėnų naikinimą. Gausu gaučų tautosakos, būdingi ryškūs buities vaizdai.

Taip pat parašė didaktinių, politinių ir biografinių kūrinių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Cronología de José Hernández, *Biblioteca virtual de Miguel de Cervantes*
2. ↑  José Hernández, *Encyclopaedia Britannica*.
3. ↑  Herrero Mayor, Avelino (1972). *Escolios al Martín Fierro*. Buenos Aires: Ministerio de Cultura y Educación, Dirección General de Administración. p. 5.
4. ↑  Bronius Dovydaitis. *José Hernández*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Anafilaksinis šokas** (gr. ana – prieš, *phylaxis* – apsauga) – tai ūmi, gyvybei pavojinga sisteminė alergenui įjautrinto organizmo reakcija į pakartotinai patekusį tą patį alergeną.

Ūminės alerginės reakcijos metu įvyksta putliųjų ląstelių ir bazofilų degranuliacija, stimuliuota alergeno - antikūno (imunoglobulino E) komplekso, sensibilizuotame organizme. Pacientas, kuriam įvyko anafilaksinė reakcija, praeityje turėjo kontaktuoti su reakciją sukėlusia medžiaga. Anafilaksinis šokas yra sunkiausia anafilaksijos forma, kuriai būdinga hipotenzija (sistolinis arterinis kraujospūdis < 90 mmHg arba jis sumažėja 40 mmHg ir daugiau), pasireiškianti organų disfunkcija ir hipoperfuzija.

Priežastys
----------

Anafilaksines reakcijas gali sukelti:

* Dažniausiai jas sukelia vaistai, ypač kai jie yra leidžiami į veną, raumenį ar poodį. Šoką labai dažnai sukelia vaistai, turintys baltymų (pvz. serumai, vakcinos, hormonai), antibiotikai (ypač penicilinas), vitaminai ir kt.
* Nuodai, t. y. įvairių vabzdžių, gyvačių įgėlimai.
* Maisto produktai. Jie dažnai sukelia alergiją, tačiau šokas išsivysto retai.
* Alergenų ekstraktai (imunoterapija), t. y. alerginė liga gydoma pačiais alergenais.

Simptomai
---------

Pirmieji simptomai dažniausiai pasireiškia praėjus kelioms sekundėms ar minutėms (15-30 min.) nuo kontakto su alergenu, tačiau gali atsirasti ir vėliau – po 2 ar daugiau valandų. Anafilaksiniam šokui būdinga tai, kad vėl į organizmą patekus alergenui ir jam jungiantis su prieš jį pasigaminusiais antikūnais, iš ląstelės atsipalaiduoja biologiškai aktyvios medžiagos, iš kurių svarbiausia – histaminas. Jos veikia kraujagysles, nervų galūnes, raumenis ir kitus audinius. Atsiranda šie simptomai:

* Odoje: atsiranda paraudimas, smulkus bėrimas, dilgėlinė, niežulys, patinimas, dėl nepakankamo kvėpavimo oda gali kiek pamėlti.
* Kvėpavimo organų sistemoje: pasunkėja alsavimas, atsiranda dusulys, švokštimas, čiaudulys, nosies niežėjimas, krūtinės suspaudimo pojūtis, kosulys, užkimsta balsas, sutrinka kvėpavimas per nosį.
* Širdies ir kraujagyslių sistemoje: atsiranda blyškumas, galvos svaigimas, bendras silpnumas, sąmonės pritemimas ar praradimas, dažnas širdies plakimas (tachikardija), aritmijos, silpnas periferinis pulsas, arterinio kraujospūdžio sumažėjimas.
* Virškinimo trakte: atsiranda pykinimas, vėmimas, viduriavimas, pilvo skausmai.
* Kiti galimi požymiai: akių niežulys, paraudimas, ašarojimas, galvos skausmai, traukuliai.

Iš visų šių požymių gali pasireiškti tik vienas arba keli, tarp kurių vienas gali vyrauti, tačiau anafilaksiniam šokui visada būdingas arterinio kraujospūdžio sumažėjimas.

Gydymas
-------

Anafilaksinis šokas pavojingas gyvybei, todėl jo ištiktam žmogui būtina medikų pagalba. Pirmoji pagalba šoko ištiktam žmogui yra kontakto su alergenu nutraukimas ir viena ampulė 0,1 % adrenalino tirpalo injekcija. Jei šoką sukėlė vabzdžio įgėlimas, virš įkandimo vietos reikia užveržti galūnę arba tą vietą šaldyti. Jei alergenas pateko į skrandį, reikia sukelti vėmimą.
|  |
| --- |
| Geg – **Birželis** – Lie |
| Pr | A | T | K | Pn | Š | S |
|  |  |  | 1 | 2 | 3 | 4 |
| 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 |
| 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 |
| 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 |
| 26 | 27 | 28 | 29 | 30 |  |  |
| **2023** |

**Birželis** – šeštasis metų mėnuo pagal Grigaliaus kalendorių, jį sudaro 30 dienų.

Lotyniškas mėnesio pavadinimas *Iūnius* kildinamas iš romėnų deivės Junonos (Jupiterio žmonos) vardo.

Lietuviški pavadinimai – *Beržė, Jaunis, Mėšlinis, Sėtinis, Visjavis*.

* Birželis prasideda savaitės diena, nesutampančia su jokiu kitu mėnesiu.

Lietuvos klimatas
-----------------

Lietuvoje birželį sužysta malonaus kvapo žiedais darželiniai jazminai (*Philadelphus coronarius*)
*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Lietuvos klimatas.*
Birželį dienos ilgumas yra ~17 valandų, todėl tai yra šviesiausias metų mėnuo. Vidutinė mėnesio oro temperatūra 15,4 °C, tačiau kartais gali pakilti iki 31-34 °C, o dirva sušilti iki 52-55 °C. Retkarčiais birželį pasitaiko šalnų, kurių metu naktį temperatūra nukrenta iki -3 °C. Vėlyviausios šalnos 1959 m. birželio 20 d. užfiksuotos Varėnoje. Karščiausia temperatūra Lietuvoje, užfiksuota birželį yra +35 °C (1885 m. Druskininkai), šalčiausia -2,8 °C (1977 m. Šventoji).

Birželį vidutiniškai iškrenta 60–77 mm kritulių, pajūryje – 54 mm. Vėjuotų dienų, kurių metų vėjo greitis viršija 8 m/s būna 2-5, o pajūryje vidutiniškai 10. Vidutinis dienų su rūku skaičius 1-3. Dienų su perkūnija skaičius 4-8, tačiau audringais metais pasitaiko ir iki 15 (Varėnoje). Yra krušos tikimybė (kai kuriais metais 1-3 dienos).

Birželį Lietuvoje sužydi liepos, jazminai, prinoksta mėlynės, žemuogės.

Šventės ir atmintinos datos
---------------------------

* Pirmasis birželio sekmadienis
	+ Tėvo diena

* Birželio 1 d.
	+ Tarptautinė vaikų gynimo diena

* Birželio 3 d.
	+ Sąjūdžio diena – Lietuva

* Birželio 5 d.
	+ Pasaulinė aplinkos apsaugos diena

* Birželio 15 d.
	+ Okupacijos ir genocido diena – Lietuva

* Birželio 23 d.
	+ Birželio sukilimo diena

* Birželio 24 d.
	+ Rasos (Joninės) – Baltų šventė

* Birželio 26 d.
	+ Tarptautinė kovos su narkomanija diena

* Birželio 27 d.
	+ Tarptautinė žvejų diena

* Birželio 29 d.
	+ Petrinės ir Povilinės

Astronomija
-----------

Saulė birželį pereina per Jaučio (gegužės 14 – birželio 19) ir Dvynių (birželio 20 – liepos 20) žvaigždynus.

Zodiakas
--------

Birželio zodiako ženklai:

* Dvyniai (gegužės 21 – birželio 20)
* Vėžys (birželio 21 – liepos 22)

Šaltiniai
---------

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **birželis**

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Birželis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑   Archyvuota kopija 2010-11-27 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Birželis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 258

  

v • a • r **Mėnesiai** 

Sausis · Vasaris · Kovas · Balandis · Gegužė · Birželis · Liepa · Rugpjūtis · Rugsėjis · Spalis · Lapkritis · Gruodis
| ***„Meilė ir turbulencija"*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| Režisierius | Alexandre Castagnetti |
| Vaidina | Ludivine Sagnier  Nicolas Bedos  Jonathan Cohen  Arnaud Ducret  Jackie Berroyer |
| Metai | 2013 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 103 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Meilė ir turbulencija** (pranc. *Amour et Turbulences*) – 2013 metų prancūziška komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Žiulė gyvena labai tvarkingai. Ji palieka visur raštelius (kad pašertų žiurkėną, kad pasiimtų raktus). Tokiais rašteliais nukabinėtas visas butas. Tuo tarpu Antuanas visiška jos priešingybė. Netvarkingas ir visur vėluojantis. Abu jie susiruošė į Paryžių. Damutė atvyko laiku, o vyrukas vos nepavėlavo į lėktuvą. Atsisėdo jie šalia. Staiga pasirodęs kaimynas gerai žinomas merginai. Pasirodo, kad kažkada jie mylėjo vienas kitą ir ilgoje kelionėje prisimena savo meilės istoriją. Antuanas nė su viena nesusitikinėdavo ilgiau nei dvi savaites, o ji privertė pasikeisti užkietėjusį mergišių, tačiau nepasitikėdavo ir nuolat pavyduliavo. Galiausiai jų santykiai nutrūko. Kelionėje per Atlantą (trukusioje 12 val.) buvo proga prisiminti savo išgyvenimus.

Aktoriai
--------

*Aktorius – veikėjas*
* Ludivine Sagnier : Julie
* Nicolas Bedos : Antoine
* Jonathan Cohen : Hugo
* Arnaud Ducret : Franck
* Jackie Berroyer : Arthur

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB[neveikianti nuoroda]
Koordinatės: 55°52′24″š. pl. 21°05′02″r. ilg.﻿ / ﻿55.8734°š. pl. 21.0840°r. ilg.﻿ / 55.8734; 21.0840

Kapas Anaičių kapinėse
**Anaičių senosios kapinės** – kapinės Palangos mieste, buvusio Anaičių kaimo teritorijoje, Anaičių g. 3. 1993 m. liepos 8 d. įtrauktos į Kultūros vertybių registrą (unikalus objekto kodas 16685). Kapinės aptvertos metalinio tinklo tvora. Valstybės saugomo objekto statusas kapinėms suteiktas dėl jų vertingųjų dailės ir memorialinių savybių. Yra nemažai memorialinių mažosios kraštovaizdžio architektūros statinių ir vaizduojamojo meno formų, išskiriama 14 kalto metalo antkapinių kryžių.

Apibūdinamos kaip viena iš Klaipėdos krašto išskirtinių vietų, vienos tvarkingiausių etnografinių liuteronų kapinių. Liuteroniškoms kapinėms būdingi lieti ar kalti kryžiai, „tablyčios", granitinės ir marmurinės lentelės šiose kapinėse išlikusios žymiai geriau nei Karklės kaimo I senosiose kapinėse.

Nuorodos
--------

1. ↑  Anaičių kaimas ir jo senosios etnografinės kapinės. Zemaitiuzeme.lt (tikrinta 2023-06-19).
2. ↑  Anaičių kapinės. Visit-palanga.lt (tikrinta 2023-06-19).

* Atminimoknyga.lt
| **Aramas Chačiaturianas** |
| --- |
|  |
| Chačiaturianas 1971 m. |
| Gimė | 1903 m. birželio 6 d.Tbilisis, Rusijos imperija (dab. Gruzija) |
| Mirė | 1978 m. gegužės 1 d. (74 metai)Maskva, SSRS |
| Sutuoktinis (-ė) | Nina Makarova (1933-1976) |
|  |
| Veikla | armėnų kompozitorius |
| Partija | Tarybų Sąjungos komunistų partija (1943-) |
|  |
| Alma mater | 1934 m. Maskvos konservatorija |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * Socialistinio darbo didvyris (1973)
* Lenino ordinas (1939, 1963, 1973)
* TSRS liaudies artistas (1954)
* Darbo raudonosios vėliavos ordinas (1945, 1966)
* Spalio revoliucijos ordinas (1971)
* Lenino premija (1959) už baletą *Spartakas*
 |
|  |
|  **Vikiteka** | Aramas Chačaturianas |
| Parašas |
|  |

**Aramas Chačaturianas** (arm. Արամ Խաչատրյան; 1903 m. birželio 6 d. – 1978 m. gegužės 1 d.) – armėnų tarybinis kompozitorius, dirigentas. Chačaturianas yra laikomas vienu geriausiu tarybinių kompozitorių. 1936 m. baigė Maskvos konservatoriją, mokėsi pas Nikolajų Miaskovskį ir nuo 1950 m. joje dėstė, 1952 m. tapo profesoriumi. Nuo 1963 m. Armėnijos mokslo akademijos narys.

Kūryba
------

Sukūrė baletus *Laimė* (1939), *Gajanė* (1942), *Spartakas* (1954), 3 simfonijas, 4 siuitas *Valensijos našlė* (1940), *Gajanė* (1943), *Maskaradas* (1944), *Lermontovas* (1959), kūrinių instrumentams ir orkestrui koncertą fortepijonui (1936), smuikui (1940), violončelei (1946), koncertines rapsodijas smuikui (1961), violončelei (1963), fortepijonui (1968), kamerinių ansamblių *Šokis* (1926)*,* 7 rečitatyvus ir fugą fortepijonui (1928–66), dramos spektaklių ir kino filmų muzikos. Kūryboje naudojo armėnų, azerbaidžaniečių, uzbekų, gruzinų folkloro motyvus. Kūryboje jaučiama moderni harmonija, ritmas sudėtingas, naudojami makamai ir mugamai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Der Geburtstag des russisch-armenischen Komponisten Aram Chatschaturjan.
2. ↑
3. ↑  Jonas Klimas. *Aramas Chačiaturianas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Bangolaidis** – darinys, kuris nukreipia bangas, pvz. elektromagnetines bangas, šviesos arba garso bangas. Kiekvienam bangos tipui egzistuoja savas bangolaidžio tipas.

Elektromagnetiniai bangolaidžiai
--------------------------------

Bangolaidis gali būti sukurtas perduoti bangas plačiame elektromagnetinio spektro ruože, bet ypač naudingas mikrobangų ir optinių dažnių ruožuose. Priklausomai nuo konkretaus bangos dažnio, bangolaidis yra kuriamas arba iš elektriškai laidžios arba dielektrinės medžiagos. Bangolaidžiai naudojami galiai bei įvairiems signalams perduoti.

Optiniai bangolaidžiai
----------------------

Bangolaidis, naudojamas optinių dažnių ruože, dažniausiai gaminamas iš dielektrinių medžiagų. Jį sudaro *šerdis* iš medžiagos su aukšta dielektrine skvarba (atitinkamai dideliu lūžio rodikliu apribota *apvalkalo* medžiaga, kurios dielektrinė skvarba arba lūžio rodiklis yra mažesni. Tokia struktūra nukreipia optines bangas visiško vidaus atspindžio dėka. Toks bangolaidis yra vadinamas šviesolaidžiu

Kiti optinių šviesolaidžių tipai, tarp jų ir fotoninio kristalo pagrindu, bangoms nukreipti naudoja kitokius mechanizmus. Bangolaidžiai, sudaryti iš tuščiavidurio vamzdžio, kurio vidinis paviršius padengtas ypač gerai atspindinčia medžiaga, vadinami *šviesos vamzdeliais* bei naudojami apšvietimui. Vidinis paviršius gali būti poliruotas metalas arba daugiasluoksnė danga, nukreipianti šviesa Bregų atspindžio dėka (tai būtų dalinis fotoninio kristalo atvejis).

Akustiniai bangolaidžiai
------------------------

Akustiniame bangolaidyje yra nukreipiama garso banga. Tokio bangolaidžio principinė schema yra panaši į optinio su vienu skirtumu, kad vidinis akustinio bangolaidžio paviršius turi gerai atspindėti garsą.
| ***Meilė netobula*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Francesca Muci |
| Metai | 2012 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 92 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Meilė netobula** (it.  *L'amore è imperfetto*) – 2011 m. Italijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Anna Foglietta – Elena
* Giulio Berruti – Marko
* Camilla Filippi – Roberta
* Lorena Cacciatore – Adriana
* Bruno Wolkowitch – Etorė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kuomet Elena susipažino su Marko, jai atrodė, kad sutiko savo svajonių vyrą: gražų, dėmesingą ir mylintį. Jiedu apsigyveno kartu, tačiau po kurio laiko ši sužinojo, jog jis susitikinėja su kitu vyru. Elena nusprendė palikti Marko, tačiau tada sužinojo esanti nėščia. Sutikusi su šio pasiūlymu, ji pagimdė dukterį, atidavė šią auginti tėvui ir net nemėgino šios dar kartą pamatyti.

Po keleto metų Elena lauko kavinėje susipažino su vyresniu už ją režisieriumi Etore ir jauna mergina Adriana. Jai patiko naujojo pažįstamo dėmesys, tačiau mergina netikėtai ėmė rodyti pernelyg didelį prielankumą Elenai, kas ją gerokai trikdė bei vos neatstūmė Etorės. Galiausiai jai pavyko sutvarkyti santykius: atsargiai atstumti Adrianą, apsigyventi su Etore ir išdrįsti pirmą kartą susitikti su palikta dukra...
| **Hercas Frankaslatv. *Hercs Franks*** |
| --- |
| Gimė | 1926 m. sausio 17 d. (97 metai)Ludza |
|  |
| Veikla | latvių kino režisierius, scenaristas |

**Hercas Frankas** (latv. *Hercs Franks*, tikrasis vardas *Hercels*, g. 1926 m. sausio 17 d. Ludza) – latvių kino režisierius, scenaristas. Vienas latvių poetinio dokumentinio kino pradininkų.

Biografija
----------

1947 m. baigė teisę Maskvos juridiniame institute. 1954–1959 m. dirbo laikraščių „Padomju jaunatne" ir „Rigas balss" žurnalistas. 1959–1992 m. Rygos kino studijos režisierius, scenaristas. Sukūrė daugiau kaip 30 dokumentinių filmų. Nuo 1993 m. gyvena ir kuria Izraelyje.

Filmografija
------------

* Tavo atlyginimo diena, 1971 m.
* Gyvenimas, 1972 m. Oberhauseno kino festivalio prizas,
* Būties džiaugsmas, 1974 m.
* Dešimčia minučių vyresnis, 1978 m.
* Madona su kūdikiu, 2001 m.

Bibliografija
-------------

* Ptolemajo žemėlapis: Dokumentalisto užrašai, 1975 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Hercas Frankas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 235 psl.
| Anabaعنابة |
| --- |
|  |
|  |
| 

AnabaAnaba

36°54′0″ š. pl. 7°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.90000°š. pl. 7.76667°r. ilg.﻿ / 36.90000; 7.76667﻿ (Anaba)Koordinatės: 36°54′0″ š. pl. 7°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.90000°š. pl. 7.76667°r. ilg.﻿ / 36.90000; 7.76667﻿ (Anaba) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Alžyro vėliava Alžyras |
| **Vilaja** | Anabos vilaja |
| **Apskritis** | Anabos apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 257 359  |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Anaba |

**Anaba** (arab. عنابة = *Annābah*, pranc. *Annaba*) – uostamiestis šiaurės rytų Alžyre; vilajos centras. 206,6 tūkst. gyventojų (2007). Svarbus susisiekimo mazgas, yra tarptautinis oro uostas. Išvystyta metalo apdirbimo, metalurgijos, chemijos, tekstilės pramonė. Yra universitetas, *Sidi bou Merouan* mečetė (1033 m.).

Istorija
--------

Hipo miestą šioje vietoje dar XII a. pr. m. e. įkūrė finikiečiai iš Tyro. Romėnų laikais miestas vadinosi *Hippo Regius*, jis buvo ankstyvosios krikščionybės centras. Čia 396-430 m. vyskupu buvo šventasis Augustinas. XIX a. Prancūzijai užėmus miestą, jis vadintas *Bône*.

Išnašos
-------

1. ↑  „Bona, Algeria". *World Digital Library*. 1899. Nuoroda tikrinta 2013-09-25.
**Logikos argumentas** (lot. *argumentum ad logicam*) – loginė argumentacijos klaida, grįsta prielaida, kad jei argumente yra loginė klaida, to argumento išvados yra neteisingos. Tai yra klaida, kadangi pagal logikos taisykles, naudojant net ir klaidingą argumentaciją, išvada *gali* būti teisinga.

Reikia pastebėti, kad teisinga išvada, gauta neteisingo argumento pagalba, *neplaukia* iš prielaidų, todėl teisinga ji gali būti arba atsitiktinai, arba kai jos teisingumas žinomas iš anksto, tik neteisingai parinkta argumentacija. T. y. kai bandyta argumentą ir prielaidas išvesti iš išvados, o ne atvirkščiai.

Pavyzdžiai
----------

* *Klaidingos prielaidos*, tačiau teisingos išvados:
	+ Mačiau haskio nuotraukų, visi ant sniego. Mačiau vilko nuotraukų, visur vilkas ant žemės. Kas ant sniego, tas haskis, kas ant žemės, tas vilkas. Patikrinau su daug nuotraukų, nematytų iki sukuriant šį metodą, nauja taisyklė visur atspėja teisingai (šią klaidą padarė dirbtinis intelektas).
* Teisingos prielaidos, *klaidingas argumentas*, teisingos išvados:
	+ Dauguma žmonių tiki, kad pingvinai negali skraidyti. Vadinasi, jie negali skraidyti. (*Skaičių argumentas*).
	+ Pentium IV yra naujesnis kompiuteris, nei 486 modelis, todėl jis tobulesnis. (*Naujumo argumentas*).
* *Teisingos prielaidos*, *teisinga argumentacija*, klaidingos išvados:
	+ Pingvinai yra paukščiai. Pingvinai nemoka skraidyti, vadinasi, visi paukščiai nemoka skraidyti. (*Klaidingas apibendrinimas*).

Logika
------

Neteisingo argumento išvados gali būti tiek teisingos, tiek neteisingos. Todėl korektiškai logikos argumentas turėtų skambėti taip – argumentas klaidingas, todėl *tikėtina*, kad klaidingos gali būti ir išvados. Klaidingu argumentu paremtos išvados yra tas pats, kas neparemtos jokiu argumentu, todėl jomis ir toliau galima abejoti. Toks suabejojimas *nėra* nei loginė, nei argumentacijos klaida. Klaida yra tik kategoriškas teigimas, kad neteisingą argumentą *visada* seka neteisinga išvada.   

Tuo tarpu jei teisingos prielaidos ir teisinga argumentacija, *visada* gausime teisingas išvadas.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Logika
* Argumentacijos klaida

Šaltiniai
---------

1. ↑  K. S. Pope (2003). „Common Logical Fallacies in Psychology: 26 Types & Examples". Fallacies & Pitfalls in Psychology.
2. ↑  D.Bradbury (2018). You should find out what’s going on in that neural network. Y’know they’re cheating now? The Registrar
**Anagamos krosnis**  

1 Apie 75 cm pločio durys  

2 Pakura  

3 Degimo kamera  

4 Krosniakaištis  

5 Dūmtakis  

6 Kaminas  

7 Ugniai atsparus skliautas
**Anagama** – senoviška Korėjos keramikos krosnis. Keramikos gaminiai degami atviroje liepsnoje, degimo atmosferoje daug anglies. Krosnis kūrenama malkomis, temperatūra pasiekia 1400 °C karštį.
Jos degimo trukmė – maždaug viena savaitė.

Keramikos gaminiai degami vieną kartą. Dengimas glazūra nereikalingas. Dėl aukštos temperatūros molis ima lydytis.
Sąveikaudami su dūmais keramikos kūriniai įgauna įvairius atspalvius bei blizgesio variantus.

Anagama Lietuvoje
-----------------

Lietuvoje Anagamos krosnis yra pastatyta Gojaus kaime Trakų rajone.

2016 Anagamos krosnis pastatyta Karmazinų slėnyje Archyvuota kopija 2020-12-05 iš Wayback Machine projekto. Dūkštų seniūnijoje, Vilniaus rajone.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Japoniška anagama Gojaus kaime". Suarchyvuotas originalas 2015-05-24.
2. ↑  „Lietuvoje vienintelė japonų tradicinė keramikos degimo krosnis anagama". 2010-12-14. Suarchyvuotas originalas 2015-04-04.
Valstybinė vėliava. Proporcijos 9:14
 Ornamentinė vėliava
Jungtinių La Platos provincijų vėliava
Argentinos jūrų vėliava
**Argentinos vėliava** (isp. *La Bandera de Argentina*) 1812 m. sukurta trispalvė, sudaryta iš trijų lygių horizontalių dalių: žydros - baltos - žydros. 1818 m. vėliavos centre pridėtas saulės simbolis. Ornamentinė (be simbolio) ir oficiali vėliava (su saulės simboliu) juridiškai yra lygios, tačiau valstybinių švenčių metu, priimant užsienio svečius ir pan. naudojama oficiali vėliava.

Istorija
--------

1810 m. Gegužės Revoliucijos metu, savo sukurtą vėliavą mūšiuose prie Rosarijaus pradėjo naudoti Argentinos generolas Manuelis Belgranas. 1812 m. rugpjūčio 23 d. vėliava viešai iškelta Buenos Airėse ant Šv. Mykolo (*San Nicolás*) bažnyčios (dabar čia stovi monumentas valstybinei vėliavai). 1816 m. liepos 9 d. paskelbus nepriklausomybę, buvo pripažinta kaip valstybinė vėliava. 1818 m. pridėtas „Gegužės Saulės" simbolis. 1978 m. buvo reglamentuoti matmenys ir spalvos.

Birželio 20 d. yra Valstybinės vėliavos diena (M. Belgrano mirties metinių diena).

Matmenys
--------

1978 m. patvirtinti tokie matmenys: ilgis – 1,4 m, plotis – 0,9 m. Horizontalios žydra - balta - žydra juostos (30 cm aukščio). Centre auksinis saulės simbolis „Gegužės Saulė" (isp. *Sol de Mayo*).

Spalvos
-------

| Spalva | RGB | HTML | HSV | Lab | CMYK | Pavyzdys |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Žydra | 156, 196, 226 | #9BC4E2 | 201, 31, 89 | 77, -9, -20 | 37, 12, 3, 0 |  |
| Balta | 255, 255, 255 | #FFFFFF | 0, 0, 100 | 100, 0, 0 | 0, 0, 0, 0 |  |
| Auksinė | 255, 205, 51 | #FFCD33 | 45, 80, 100 | 85, 8, 76 | 1, 19, 89, 0 |  |
| Juoda | 0, 0, 0 | #000000 | 0, 0, 0 | 0, 0, 0 | 75, 68, 67, 90 |  |

Saulės simbolis
---------------

"Gegužės Saulė" nukopijuota nuo 8 eskudų (pirmiasis Argentinos piniginis vienetas) monetos. 1978 m. patvirtinta auksinio geltonumo (*amarillo oro*) spalvos saulė, kurios vidinis diametras 10 cm, išorinis 25 cm (5/6 baltos juostos aukščio). Turi 32 spindulius (16 banguotų, 16 tiesių).

Reikšmė
-------

Dangaus spalvos
Argentinos vėliava neturi oficialių spalvų reikšmių, todėl yra kelios jų aiškinimo versijos. Populiariausios:

* žydra – dangus, balta – debesys,
* žydra – La Plata, balta – sidabras (Arentinos pavadinimas kilo iš lot. *Argentum* – „sidabras").

Nuorodos
--------

* vexilla - mundi.com Archyvuota kopija 2007-04-04 iš Wayback Machine projekto.
* flags.net

**Pietų Amerikos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Argentina · Bolivija · Brazilija · Čilė · Ekvadoras · Gajana · Kolumbija · Paragvajus · Peru · Surinamas · Urugvajus · Venesuela
Folklando (Malvinų) salos · Prancūzijos Gviana · Pietų Džordžija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Herbai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Naujumo argumentas** (lot. *argumentum ad novitatem*) – loginė argumentacijos klaida, daroma tuomet, kai idėjos teisingumas arba pranašumas prieš kitas grindžiamas jos naujumu. Ypatingai dažnai naudojamas reklamoje.

* Pirkite **naujuosius** X skalbimo miltelius!

Čia tiesiogiai nepasakoma, kad milteliai yra geri *nes* yra nauji, tačiau skatinama tai suprasti. Pasitaiko ir akivaizdesnių atvejų:

* Naujieji X automobiliai yra ateities banga! Investuokite visus pinigus į X akcijas!
* Programinė įranga X.2 geresnė už X.1, kadangi joje įdiegta daugiau naujovių.

Nors kasdieniniame gyvenime naujesnis produktas *dažnai* būna geresnis, logikos požiūriu tai yra klaida. Idėjos ar produkto naujumas neturi jokio loginio ryšio su teisingumu ar kokybe, todėl naujesni dalykai nebūtinai yra geresni.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Argumentas iš senumo – *naujumo argumento priešingybė*
* Apeliavimas į kilmę
|  |
| --- |
| **Klaipėdos „Ąžuolyno" gimnazija** |
| Klaipėdos „Ąžuolyno" gimnazija herbas |
|  |
| **Adresas** | Paryžiaus Komunos g. 16, Klaipėda |
| **Direktorius(-ė)** | Vilija Prižgintienė |
| **Mokinių skaičius** | 780 (2012-13 m.m.); 717 (2013-14 m.m.); 664 (2014-15 m.m.) |
| **Įkūrimo data** | 1967 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | {{{laidos}}} |
| **Pedagogų skaičius** | 79 |

**Klaipėdos „Ąžuolyno" gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje (keturmetė gimnazija), vykdanti bendrojo vidurinio ugdymo programą. Adresas: Paryžiaus Komunos g. 16. Steigėjas Klaipėdos miesto savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Klaipėdos „Ąžuolyno" gimnazija duris atvėrė 1967 metais. Nuo 1971 m. pradėtas dėstyti sustiprintas matematikos kursas. 

1993 m. atidaromos pirmosios gimnazijos klasės. 1996 m. gegužės 25 d. LR Švietimo ir mokslo ministerija suteikė mokyklai gimnazijos statusą. 

Nuo 2000 m. „Ąžuolyno" gimnazija tampa realinio bei humanitarinio profilio gimnazija. 2005 m. pasirašyta bendradarbiavimo sutartis su VU.

Nuo 2013-2014 mokslo metų „Ąžuolyno" gimnazija - mokymosi įstaiga, skirta akademinių gebėjimų ir polinkių turintiems mokiniams. Šiais mokslo metais į pirmas gimnazijos klases įstoję mokiniai laikė žinių patikrinimo testą. 

2013-2014 m.m.  gimnazijoje mokosi 717 gimnazistų, yra 25 klasės, dirba 79 pedagoginiai darbuotojai, iš jų 74 mokytojai: 16 mokytojų ekspertų, 38 mokytojai  metodininkai, 9 vyresnieji  mokytojai.

Direktoriai
-----------

* 1967–1975 m. Pranas Kelpšas
* 1975–1976 m. I. Ruginis
* 1976–2003 m. E. Montvydienė
* nuo 2003 m. Vilija Prižgintienė

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Klaipėdos Ąžuolyno gimnazija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Mokyklos svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Physalis** |
| --- |
| Paprastoji dumplūnė (Physalis alkekengi)Paprastoji dumplūnė (*Physalis alkekengi*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Bulviniai  *( Solanaceae)* |
| Gentis: | Dumplūnė  *( Physalis)* |

 |

**Dumplūnė** (*Physalis*) – notreliažiedžių (*Lamiidae*) poklasio bulvinių (*Solanaceae*) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas kilo iš graikų kalbos žodžio *physalis* – pūslė. Vaisiams atsiradus, išaugusi taurelė lyg pūslė apgaubia vaisių. Kitas lietuviškas jo pavadinimas – *dumplainis*.

Augalai daugiamečiai. Žiedai trumpakočiai, po vieną lapų pažastyse. Vainikėlis baltas, žalsvai geltonas arba violetinis. Vaisius – dvilizdė sultinga uoga su daugeliu sėklų.

Dumplūnių gražūs ne tiek žiedai, kiek jų taurelės, o rudenį – vaisiai, kurie tinka sausoms puokštėms. Sode dumplūnės plinta šakniastiebiais kaip piktžolės.

Kai kurių veislių dumplūnių uogos yra valgomos, panašiai kaip ir pomidorų. Žalios uogos naudojamos salotose, desertams, iš jų verda džemus ir drebučius. Valgomos ir džiovintos uogos. 

Lietuvoje darželiuose auginama:

* Paprastoji dumplūnė (*Physalis alkekengi*). **Pav.**
* Peruvinė dumplūnė (*Physalis peruviana*)

ir kt.

* Paprastoji dumplūnėPaprastoji dumplūnė
**Kartojimo argumentas** (lot. *argumentum ad nauseam*) – retorikos klaida, kada kažkuo įtikinti bandoma labai dažnai ir ilgai tai kartojant. *Ad nauseam* reiškia jog diskutuota jau iki pykinimo , arba tol, kol visiems diskusija tiek įkyri, jog norisi vien kuo greičiau ją užbaigti.. Jozefas Gebelsas, fašistinės Vokietijos propagandos ministras, yra pasakęs: *daug kartų pakartotas melas tampa tiesa*.

Paprastai tokią retorikos formą naudoja politikai, religiniai (ypač sektų) lyderiai. Ekstremali kartojimo argumento forma yra laikoma smegenų plovimu. Šiuo metodu remiasi ir propaganda. 

Teisinėje praktikoje kartojimo argumentas dažnai naudojamas savęs įtikinimui. Pavyzdžiui, kartu su advokatu aptartą ir pakoreguotą matyto įvykio versiją liudininkas prieš teismą verčiamas kartoti labai daug sykių, kol ne tik viską tobulai išmoksta, bet ir pradeda pats sunkiai atskirti nuo tikrosios versijos.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Fiktyvūs prisiminimai
* Propaganda

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Ad nauseam". American Heritage Dictionary. Nuoroda tikrinta 21 July 2016.
2. ↑  Ad nauseam: Definitions from Dictionary.com
3. ↑  vok. *Eine Lüge muss nur oft genug wiederholt werden. Dann wird sie geglaubt.* G.Krieghofer (2016) falschzitate.blogspot.com
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 34°45′25″ š. pl. 36°17′40″ r. ilg.﻿ / ﻿34.75694°š. pl. 36.29444°r. ilg.﻿ / 34.75694; 36.29444

Krak de Ševaljė
Pilies planas viduramžiais
**Krak de Ševaljė** (pranc. *Krak des Chevaliers*) arba **Kalat al Hišnas** (arab. قلعة الحصن = *Qal'at al-Ḥiṣn*) – viduramžių pilis šiaurės vakarų Sirijoje, Homso muchafazoje, 40 km į vakarus nuo Homso, netoli Libano sienos, ant 650 m aukščio virš jūros lygio esančios kalvos. Šalia kalvos eina vienintelis kelias tarp Antiochijos ir Beiruto.

Istorija
--------

Pilis pastatyta 1031 m. Alepo emyro. 1099 m. ją užėmė kryžininkai, vadovaujami Raimundo IV, bet apleido patraukę link Jeruzalės. 1110 m. pilį vėl užėmė Tankredas (Galilėjos princas). 1142 m. Krak de Ševaljė Tripolio grafo Raimundo II perduota hospitalijeriams. Pilis tapo hospitalijerių ordino karių strateginiu centru. Tarp 1150 ir 1250 m. pilis buvo rekonstruota, išplėsta ir talpino 2000 karių garnizoną.

1163 m. pilį nesėkmingai bandė užimti Nur ad Dinas Zengi. XII-XIII a. pilis nukentėjo nuo žemės drebėjimų, bet buvo atstatyta. 1188 m. Krak de Ševaljė bandė užimti Saladinas, bet kryžininkai atrėmė šį antpuolį. 1217 m. V kryžiaus žygio metu, karalius Andrius II sutvirtino pilį bei finansavo jos įgulą. 1271 m. pilį pavyko užimti mameliukų sultonui Beibarsui I. Jis, pasinaudojęs apgaule privertė pilies įgulą pasiduoti. Užėmęs pilį sultonas ją įtvirtino, o vietoje buvusios koplyčios įrengė mečetę.

Architektūra
------------

Krak de Ševaljė laikoma viena geriausiai išlikusių ir gražiausių pasaulio pilių. 1935 m. ją išpirko Prancūzijos valdžia, pradėjo restauravimą. Joje yra išlikusių kryžininkų freskų.

Viršutinė siena yra apie 3 m storumo, su 7 gynybiniais bokštais. Tvirtovėje gyveno 50-60 riterių bei 2000 pėstininkų. Hospitalijierių didysis magistras ir riteriai gyveno viename iš bokštų. Tvirtovės vidiniai pastatai pastatyti gotikiniu stiliumi – sambūrių salė, koplyčia, sandėlis, dvi akmeninės arklidės, kuriose galėjo būti laikoma virš 1000 žirgų. Pilies požemiuose buvo įrengti dideli sandėliai, kuriuose pilies įgulai buvo laikomas maistas net 5 metų apgulčiai. Centrinėje pilies dalyje buvo vandens cisterna, pildoma akveduko tiekiamu vandeniu.

Krak de Ševaljė 2006 m. drauge su Saladino pilimi, įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

|  |  |
| --- | --- |
| UNESCO vėliava | UNESCO pasaulio paveldasObjekto nr. 1229  (anglų k.) • (prancūzų k.) |

* Gynybiniai bokštaiGynybiniai bokštai
* KoplyčiaKoplyčia
* Kunigaikščių rūmaiKunigaikščių rūmai

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Sirijoje |
| --- |
|  |
| 
Senovinis Damasko miestas (1979) · Senovinis Bosros miestas (1980) · Palmyros vietovė (1980) · Senovinis Alepo miestas (1986) · Krak de Ševaljė ir Saladino citadelė (2006) · Senoviniai šiaurės Sirijos kaimai (2011) | Sirijos vėliavaSirijos vėliava |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Šis straipsnis – apie istorinį Graikijos regioną. Apie dabartinį administracinį vienetą žiūrėkite Argolidės nomas*

| Graikijos istorinis regionas:Argolidė (Ἀργολίς) |
| --- |
|  |
| Šalis | Graikija (Argolidė) |
| Tautos | Dorėnai |
| Miestai | Argas |
|  |
|  |

**Argolidė** (gr. Αργολίδα), **Argolis** (senovės gr. Ἀργολίς) – istorinė Graikijos sritis Peloponeso pusiasalio rytinėje dalyje. Dabar egzistuoja to paties pavadinimo Argolidės nomas, kurio teritorija iš dalies atitinka senąją Argolidę.

Geografija
----------

Argolidė buvo sritis Peloponeso rytuose, prisiglaudusi prie Argolidės įlankos. Iš vakarų ją uždarė Arkadijos aukštumos. Šiaurėje ji siekėsi su Korintija (ribos buvo neaiškios), o pietuose, per Parnono kalnus, – su Lakonija.

Istorija
--------

II tūkst. pr. m. e. (Mikėnų laikotarpiu) svarbiausi regiono miestai buvo Mikėnai, Tirintas, Argas (nuo pastarojo regionas gavo pavadinimą pomikėniškuoju laikotarpiu). Argolidę valdė daugybė legendinių karalių, priklausiusiu Inachidų, Danaidų, Abantiadų dinastijoms. Homero laikais Argolidė buvo valdoma Agamemnono.

Archajiniu ir klasikiniu laikotarpiu Argolidė prarado savo svarbą. Atsisakę teikti karius persų karų metu, jie buvo užgožti aktyvesnių Graikijos regionų – Atikos, Lakonijos ir Korinto. Spartos vadovaujama Lakonija jau VIII a. atėmė iš Argolidės pietines pajūrio sritis.

Klasikiniu laikotarpiu kovų dėl hegemonijos metu, Argas visada palaikė Atėnų pusę.

146 m. pr. m. e. Argolidė, kaip ir kitos graikų teritorijos, atiteko Romos imperijai, vėliau čia valdė Bizantijos imperija. XII a. čia įsitvirtino Kryžiuočiai, vėliau – Venecijos respublika. 1463 m. užkariauta Osmanų. Francesco Morosini sugrąžino regioną Venecijai 1686 m. bet Osmanai jį atsiėmė 1715 m. 1821 m. Argolidė tapo nepriklausomos Graikijos dalimi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Graikijos regionai |
| --- |
|  |
| Žemyninė Graikija | 

|  |
| --- |
| 
Megara **·**  Atika **·**  Bojotija **·**  Fokidė **·**  Lokridė **·**  Doridė **·**  Malidė **·**  Dolopija **·**  Etolija **·**  Akarnanija **·**  Ftiotidė **·**  Tesalija **·**  Epyras |
|  |
| Peloponesas | 
Lakonija **·**  Mesenija **·**  Elidė **·**  Arkadija **·**  Achaja **·**  Argolidė **·**  Korintija |

 |  |
|  |
| Salos | 
 Kreta **·**  Euboja **·**  Kerkyra **·**  Paksis **·**  Lefkada  **·**  Itakė  **·**  Kefalonija **·**  Zakintas **·**  Kytira **·**  Rodas |
|  |
| Kolonijos | 
 Didžioji Graikija **·**  Eolidė **·**  Troada **·**  Jonija **·**  Doridė |
|  |
| Makedonija | 
 Botija **·**  Migdonija **·**  Pierija **·**  Chalkidikė **·**  Aukštutinė Makedonija **·**  Krestonija |

 |
Koordinatės: 55°15′06.3″ š. pl. 24°46′09.2″ r. ilg.﻿ / ﻿55.251750°š. pl. 24.769222°r. ilg.﻿ / 55.251750; 24.769222

| Dumbrių namas |
| --- |
|  |
| Dumbrių namas pokariu |
| Vieta | Ukmergė, Vytauto g. 22 |
| Architektas | Vytautas Landsbergis-Žemkalnis |
| Statybų pradžia | 1933 m. |
| Atidarymas | 1933–1934 m. |
| Paskirtis | gyvenamasis namas, privati klinika |
| Stilius | racionalizmas |
| Aukštų sk. | 2, su mansarda |
| Plotas | 488 m² |
| Kultūros vertybių registras |
| Reikšmingumo lygmuo | regioninis |
| Įregistravimo metai | 1992 m. |
| Kodas | 1732 |

**Dumbrių namas** – pastatas Ukmergėje, Vytauto g. 22, kultūros paveldo objektas (nuo 1992 m.).

Istorija
--------

Gyvenamasis namas pastatytas 1933–1934 m. Ukmergės ligoninės chirurgui Aleksandrui Dumbriui (1900–1954 m.). Projekto autorius – architektas Vytautas Landsbergis-Žemkalnis (pagal kitus šaltinius, manoma, kad namą suprojektavo Ukmergės miesto inžinierius Pranas Žurauskas). Tarpukariu name veikė ir privati A. Dumbrio klinika. Lietuvą okupavus sovietams, 1940 m. namas nusavintas, atiduotas Raudonosios Armijos reikmėms. Po Antrojo pasaulinio karo pastate įsikūrė Ukmergės komunistų partijos kabinetas, vėliau Smėlių rajono Partijos komitetas ir Ukmergės rajoninė biblioteka. Kai komitetas išsikraustė, visas pastatas liko bibliotekai. 1980–1982 m. namas pagal architekto V. Mažuolio projektą kapitaliai suremontuotas. Nuo 2001 iki ~2016 m. pastate veikė Ukmergės Vlado Šlaito viešosios bibliotekos vaikų literatūros skyrius. Išsikėlus bibliotekai, savivaldybei priklausęs pastatas ketverius metus nenaudotas, 2020 m. parduotas.

Architektūra
------------

Pastatas mūrinis, stačiakampio plano, dviejų aukštų su mansarda ir rūsiu po pastato šiaurine dalimi. Architektūra modernistinė, racionalizmo stilistikos. Į gatvę atgręžtas fasadas pasižymi Kauno modernizmo mokyklai būdingomis detalėmis: langų apvadais ir lenktais langų kampais, kelių tarpsnių karnizais, stogą slepiančiu parapetu, santūria pagrindinio fasado asimetrija. Pagrindinį įėjimą paryškina dvipusiai lenkti laiptai su betoninėmis atraminėmis sienutėmis, vedantys prie stiklinių durų; kampinę fasado dalį akcentuoja virš pirmo aukšto įrengta terasa. Kiemo fasadas asketiškas, su asimetriškai išdėstytais įvairių formų langais ir įkomponuotu išsikišančiu vieno aukšto rizalito tūriu. Vidaus patalpų suplanavimas modernus, erdvus, patalpos išdėstytos laisvai, be koridorių. Aukštus jungia mozaikinio betono laiptai.

Pastatas paskelbtas architektūros paminklu dar sovietmečiu.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Pagaliau pirkėjas atsirado*, Ukmergės žinios, 2020-09-16. Nuoroda tikrinta 2022-05-06.
2. 1 2  „Objekto Nr. 1732 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. 1 2 3  Vaidas Petrulis, *Dumbrių namas Ukmergėje*, Architektūros ir urbanistikos tyrimų centras. Nuoroda tikrinta 2022-05-06.
4. 1 2  *Papildomi duomenys Dumbrių namui Ukmergėje, Vytauto g. 22, u. k. 1732* Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto. Kultūros vertybių registras.. Nuoroda tikrinta 2022-05-06.
5. ↑  *Fotografija, A. Dumbrio namas Ukmergėje sovietmečiu, ~ XX a. 5 deš.* , LIMIS. Nuoroda tikrinta 2022-05-06.
| Karabašas*Карабаш* |
| --- |
|        |
| *Karabašas. Tolumoje metalurgijos kombinatas* |
|  |
| 

KarabašasKarabašas

55°29′0″ š. pl. 60°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.48333°š. pl. 60.20000°r. ilg.﻿ / 55.48333; 60.20000﻿ (Karabašas)Koordinatės: 55°29′0″ š. pl. 60°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.48333°š. pl. 60.20000°r. ilg.﻿ / 55.48333; 60.20000﻿ (Karabašas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Čeliabinsko sritis Čeliabinsko sritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1822 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 10 756  |
| **Altitudė** | 350 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Karabašas |

**Karabašas** (rus. *Карабаш*) – miestas Rusijoje, Čeliabinsko srityje, Pietų Uralo pašlaitėse, 80 km į šiaurės vakarus nuo Čeliabinsko. Miesto apygardos centras. Pirito geležinkelio stotis, praeina plentas Miasas–Kyštymas. Veikia spalvotosios (vario) metalurgijos kombinatas „Karabašmed'". Apylinkėse kasama vario rūda.

Karabašas pasižymi dėl kalnakasybos ypatingai užteršta aplinka, vietomis netgi vadintas „labiausiai užterštu miestu pasaulyje".

Metalurgijos kombinatas

Istorija
--------

Gyvenvietė, įkurta 1822 m. pavadinta pagal šalimais stūksantį Karabašo kalną, kurio pavadinimas tiurkų kalbomis reiškia 'juoda viršūnė'. 1837 m. atidaryta pirmoji vario rūdos lydimo gamykla. 1910 m. atidarytas naujas metalurgijos kombinatas. 1933 m. suteiktas miesto statusas.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  The generals of copper are going to grow wheat in the world’s dirtiest city, *RusBussinessNews*
4. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 195
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Lenkijos emigracinė vyriausybė**, oficialiai žinoma kaip **Lenkijos Respublikos emigracinė vyriausybė** (lenk. *Rząd Rzeczypospolitej Polskiej na uchodźstwie*) – buvo suformuota po 1939 m. rugsėjo mėn. įsiveržimo į Lenkiją, per kurį Lenkiją okupavo Trečiasis Reichas ir Tarybų Sąjunga, metu. Nepaisant okupacijos, emigracinė vyriausybė turėjo didelę įtaką Lenkijoje, jai buvo pavaldi Lenkijos pogrindžio valstybė, lenkų kariuomenės daliniai Vakaruose ir Lenkijoje veikusi Armija Krajova bei po karo veikęs antisovietinis pasipriešinimas „Laisvė ir nepriklausomybė".

Nors po Antrojo pasaulinio karo pabaigos nebeturėjo plataus pripažinimo ir veiksmingos valdžios, vyriausybė liko Lenkijos Liaudies respublikos opozicija ir egzistavo iki Lenkijos komunistinio režimo pabaigos 1990 m. kai emigracinė vyriausybė oficialiai perdavė savo įgaliojimus naujai vyriausybei.

Emigracinė vyriausybė nuo 1939 iki 1940 m. buvo įsikūrusi Prancūzijoje, pirmiausiai Paryžiuje, po to Anžėje. 1940 m. po mūšio dėl Prancūzijos, vyriausybė persikėlė į Londoną ir liko ten iki 1990 m.

Istorija
--------

Władysław Sikorski – emigracinės vyriausybės premjerministras
1939 m. rugsėjo 1 d. Lenkiją užpuolus Vokietijai, o rugsėjo 17 d. – Tarybų Sąjungai, Lenkijos valdžia buvo priversta bėgti iš šalies, kad išvengtų vokiečių nelaisvės ir priverstinės kapituliacijos Vokietijai. 1939 m. rugsėjo 17 d. Lenkijos Respublikos prezidentas Ignacy Mościcki, kuris tuo metu buvo mažame Kosów miestelyje prie Lenkijos pietinės sienos, pasirašė dekretą, kuriuo Senato spykerį Władysław Raczkiewicz paskyrė savo teisių perėmėju. Tai buvo numatyta Lenkijos Respublikos Konstitucijoje karo atveju. W.Raczkiewicz, kuris tuo metu buvo Paryžiuje, prisiekė Lenkijos ambasadoje ir tapo Lenkijos Respublikos prezidentu. Tuomet jis paskyrė generolą Władysław Sikorski premjerministru ir Lenkijos ginkluotųjų pajėgų vadu.

Naktį iš rugsėjo 17 į 18 d. Lenkijos Respublikos prezidentas ir ginkluotųjų pajėgų vadas perėjo Lenkijos- Rumunijos sieną Kutuose, tikėdamiesi pagal V Hagos konvenciją ir 1921 m. sąjungos sutartį su Rumunija išvykti į Prancūziją (pranc. *droite de passage*). Rumunija juos praleisti atsisakė ir internavo.

Didžioji dalis Lenkijos karinių jūrų pajėgų pasitraukė į Jungtinę Karalystę iki 1939 m. rugsėjo 1 d. dešimtys tūkstančių lenkų karių ir pilotų per Vengriją ir Rumuniją bei Baltijos jūrą pasitraukė į Prancūziją ir prancūzų Sirijos mandatinę teritoriją. Vėliau daug lenkų karių dalyvavo sąjungininkų karinėse operacijose: Norvegijos kampanijoje (Narvike), Mūšyje dėl Prancūzijos, Britanijos mūšyje, Atlanto mūšyje, Šiaurės Afrikoje (ypač Tobruke), Italijoje (Montekasino mūšyje ir Ankonoje), Market Garden operacijoje Nyderlanduose, Vilhelmshavene ir kitur kartu su sąjungininkais. Iki Sovietų Sąjungos įsitraukimo į karą Lenkijos pajėgos buvo trečios pagal dydį tarp sąjungininkų.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vėliava 1935–1939 m.
Vėliava 1943–1945 m.
**Vyriausioji karinio jūrų laivyno vadovybė** (vok. *Oberkommando der Marine; OKM*) – Vokietijos Antrojo pasaulinio karo laikų (iki 1945 m. gegužės mėn.) ginkluotųjų pajėgų (vermachto) dalies Karinio jūrų laivyno vyriausioji vadovybė (generalinis štabas).

Istorija
--------

Suformuota 1935 m. birželio 1 d. reorganizavus ankstesnę karinio jūrų laivyno vadovybę.

Pirmojo pasaulinio karo laikais Vokietijos imperijoje kariniam jūrų laivynui vadovavo Vokietijos imperinio karinio jūrų laivyno kabinetas.

Vadai
-----

Karo laivyno (vok. *Kriegsmarine*) vadai (vok. *Oberbefehlshaber der Marine; OBdM*):

* 1928 m. rugsėjo 24 d.–1943 m. sausio 30 d. Erichas Rederis (1876–1960), grosadmirolas
* 1943 m. sausio 30 d.–1945 m. gegužės 1 d. grosadmirolas Karlas Denicas (1891–1980); nusižudžius A. Hitleriui tapo valstybės galva; Laivyno vadu vietoj Denico tapo fon Frydeburgas (1895–1945)
* 1945 m. gegužės 1 d.–1945 m. gegužės 8 d. Hans-Georg von Friedeburg (1891–1956), generaladmirolas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Actaea** |
| --- |
| Varpotoji juodžolė (Actaea spicata)Varpotoji juodžolė (*Actaea spicata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Vėdrynažiedžiai  *( Ranunculidae)* |
| Šeima: | Vėdryniniai  *( Ranunculaceae)* |
| Gentis: | Juodžolė  *( Actaea)* |

 |

**Juodžolė** (*Actaea*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų gentis.

Augalas daugiametis, 70 cm aukščio, su tvirtu šakniastiebiu. Stiebas vienas, šakotas, viršūnėje truputį plaukuotas. Lapai dideli, kotuoti, dažniausiai dukart trilapiai. Žiedai balti arba gelsvai balti, sukrauti kekėse. Vaisiai – uogos, iš pradžių žali, vėliau juodi, blizgantys.

Lietuvoje nėra dažnas. Auga lapuočių ir mišriuose miškuose, rečiau eglynuose bei krūmuose. Žydi gegužės-birželio mėn.

Visos augalo dalys nuodingos. Uogų bei šaknų nuoviras anksčiau buvo vartojamas rašalo gamyboje ir vilnoms dažyti juoda spalva. Iš jaunų lapelių ir šakučių gaunami raudoni dažai vilnai dažyti.

Lietuvoje auga viena rūšis – varpotoji juodžolė (*Actaea spicata*).

Varpotosios juodžolės vaisiai – uogos