recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Nepalo istorija** |
| Kiratų dinastija |
| Ličhavų dinastija |
| Thakuri dinastija |
| Malų dinastija |
| Bhadgaonas, Patanas, Katmandu |
| Nepalo Karalystė: |
| Šachų dinastija > Rana dinastija |
| Nepalo Federacinė Demokratinė Resp. |
| **Istorinės D. Nepalo karalystės** |
| Garhvalis, Kumaonas, Baisi radžja, Čaubisi radžja, Makvanpuras, Čaudandis, Limbuvanas |

**Kiratų dinastija** – pusiau legendinė dinastija, valdžiusi Nepalą (Katmandu slėnį) apie IX a. pr. m. e.-III a. Ją pakeitė Ličhavų dinastija. Jos valdymo laikais Indijoje Nepalas vadintas *Kiratdeš*, t. y. Kiratų šalis.

Dinastijos sostinė buvo Matatirtha.

Kilmė
-----

Laikoma, kad kiratai buvo seniausi rytinio Nepalo gyventojai. Anot tradicijos, dinastijos įkūrėjas Jalambaras nuvertė legendinę Abhirų dinastiją, viešpatavusią Katmandu slėnyje iki tol, ir įkūrė savo valstybę. Anot legendų, jis buvo Mahabharatos įvykių amžininkas.

Istorija
--------

Kiratų laikais Nepalas užėmė teritoriją tarp Tistos ir Tisidžio upių.

Valdant VII valdovui Džidedasti, šalyje lankėsi Buda su mokiniais. Jis aplankė šventąsias slėnio vietas, tačiau kiratų valdovai nesutiko priimti naujosios religijos. Valdant XIV valdovui Sthunko, kiratų šalyje lankėsi maurjų imperatorius Ašoka, kuris pastatė čia savo stulpus. Jo laikais šalyje pradėjo plisti budizmas.

Paskutinis valdovas buvo silpnas, ir šalyje įsigalėjo trumpalaikė Somavanši dinastija, kurią pakeitė Ličhavų dinastija. Kiratų tauta buvo išvyta iš slėnio ir apsigyveno Nepalo rytuose, kur susikūrė jų nepriklausomos valstybės. Jų gyvenami regionai vadinami *valokirat* (artimieji kiratai), *madžkirat* (vidurinieji kiratai) ir *palokirat* (tolimieji kiratai arba limbuvanas)

Valdymas ir kultūra
-------------------

Nors nėra labai daug duomenų apie kiratų valstybę, laikoma, kad jos laikais buvo padėti pamatai vėlesniam Nepalo klestėjimui. Tuo metu Nepalas prekiavo su kitomis valstybėmis.

Valstybė nebuvo priėmusi hinduizmo, ir čia klestėjo vietinės religijos, kur svarbiausi dievai buvo Paruhangas, Sumnima ir kt. Tačiau valstybė buvo tolerantiška, todėl vėlesniais laikais čia galėjo suklestėti budizmas.

Tradicinis valdovų sąrašas
--------------------------

* Yalambar
* Pari
* Skandhar
* Balamba
* Hriti
* Humati
* Jitedasti
* Galinja
* Oysgja
* Suyarma
* Papa
* Bunka
* Swawnanda
* Sthunko
* Jinghri
* Nane
* Luka
* Thor
* Thoko
* Verma
* Guja
* Guja
* Pushkar
* Kkeshu
* Suja
* Sansa
* Gunam
* Khimbu
* Patuka
* Gasti
*Apie kaimą Ukmergės rajone žr. Mūšia (Ukmergė)*.

| Mūšia |
| --- |
|  Mūšios žemupys |
| **Ilgis** | 29 km |
| **Nuolydis** | 1,06 cm/km |
| **Baseino plotas** | 227,3 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,69 m³/s |
| **Ištakos** | Balelių apylinkės |
| **Žiotys** | Šventoji |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Mūšia |

**Mūšia** – upė Lietuvoje, Ukmergės rajono teritorijoje; Šventosios dešinysis intakas.

Prasideda Menturių apylinkėse netoli Balelių, 11 km i pietryčius nuo Raguvos. Teka į pietryčius palei plentą Ukmergė-Panevėžys, pro Taujėnus. Įteka į Šventąją 49 km nuo jos žiočių, ties Kadrėnais, 7 km į šiaurės rytus nuo Ukmergės.

Vaga sureguliuota, tiesinta. Vasaros metu vietomis išdžiūsta. Vagos plotis 6–8 m, gylis 2,2–2,5 m. Vidutinis nuolydis 1,06 m/km. Srovės greitis 0,1–0,2 m/s. Vandens debitas žiotyse 1,63 m³/s. Ties Taujėnais ir Kadrėnais (Kadrėnų tvenkinys) įrengti tvenkiniai.

**Intakai:**

* dešinieji: Ežeraitė, Pilstupys, Giedrė, Ringė, Mūšelė;
* kairieji: Muselė, Gardugilis, Armukšna, Latekšna, Obelupė.

Upėvardis kilo iš žodžio *mūša* („mušimas, pyla, bangų plakimas").

Mūšia Taujėnuose

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mūšia*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 625 psl.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
**N-Lex** (angl. *National* + lot. *lex*) – nacionalinių teisės aktų portalas. Šis internetinis teisės portalas yra standartizuota teisinės informacijos (oficialių nacionalinių aktų) sistema. Ją sudaro oficialios nacionalinės teisinių (teisės aktų) duomenų bazės (23 Europos Sąjungos valstybių narių). *N-Lex* pateikiama bendroji informacija apie duomenų bazes ir paieškos galimybes kiekvienos valstybės narės teisės aktų duomenų bazėje. Portale yra paieškos N-Lex laukelių aprašymai ir įvairių šalių teisės aktų apibrėžtis.

Istorija
--------

Portalas pradėjo veikti 2006 m. balandžio 28 d. Portalą sukūrė, tvarko, prižiūri ir plėtoja Europos Bendrijų oficialiųjų leidinių biuras, bendradarbiaudamas su Europos Sąjungos valstybėmis narėmis. 

Projektas *N-Lex* (iki maždaug 2010-2011 m.) yra bandomasis. Nacionalinių teisės aktų duomenų bazių prijungimo prie N-Lex technologiją 2007 m. birželio mėn. pirmoji išmėgino Latvija. Prieiga visuomenei prie atnaujinto portalo suteikta 2007 m. lapkričio mėn. Šiuo metu su naująja technologija savo sistemas bando suderinti Ispanija, Danija, Italija ir Suomija, to ateityje sieks ir kitos valstybės narės. Ilgainiui su naująja technologija bus suderintos visų projekte dalyvaujančių valstybių narių sistemos.

Paieška
-------

Paieškos programa susieta su kiekvienos valstybės narės teisės aktų duomenų baze. Paieška (2009 m. buvo) galima 22 oficialiosiomis ES kalbomis pagal standartizuotą paieškos formą. Į portalą palaipsniui bus įtraukiamos visų valstybių narių duomenų bazės (teisės aktų rinkiniai). 

Atliekant paiešką pagal reikšminius žodžius, galima naudotis daugiakalbiu tezauru EUROVOC. Prie kiekvieno paieškos laukelio yra paaiškinta, kaip jį užpildyti, pateikiami konkretūs pavyzdžiai. Paieškos galimybes bei rezultatus sąlygoja išimtinai nacionalinės teisės aktų paieškos sistemos.

Išnašos
-------

1. ↑  N-lex portalo informacija, 2009 m.

Nuorodos
--------

* Oficialus N-Lex tinklalapis **(**liet.**)**
**Mūšos–Nemunėlio žemuma** – žemuma Lietuvos šiaurėje, Vidurio Lietuvos žemumos dalis, apimanti Mūšos, Lielupės mažųjų intakų ir Nemunėlio upių baseinus.

Geografija
----------

Mūšos-Nemunėlio žemuma nutįsusi iš vakarų į rytus. Plotas apie 5000 km². Žemumos paviršius ties Pasvaliu iškilęs apie 40 m, o į pakraščius pakyla iki 100 m virš jūros lygio. Lygų paviršių rytinėje dalyje paįvairina neaukšti, 1–2 m ištįsę gūbriai. Žemumą riboja Linkuvos kalvagūbris, Nemunėlio ir Šventosios, Lėvens ir Nevėžio, Mūšos ir Ventos takoskyros.

Geologija
---------

Mūšos–Nemunėlio žemuma apima devono periodu susiformavusią plynaukštę, kurią stipriai egzaravo pleistoceno ledynai, sukloję kelių metrų storio glacigenines nuogulas. Žemumos vidurinėje dalyje susidarė juostuotieji moliai, o periferinėje – dugninės morenos dariniai. Žemumos šiaurės rytų dalyje – intensyvūs karstiniai procesai. Žemumoje susidarė derlingi rudžemiai, išplautžemiai ir kalkžemiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algimantas Česnulevičius. *Mūšos-Nemunėlio žemuma*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 629 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Vincenta Bubilienė** |
| --- |
| Gimė | 1944 m. spalio 27 d. (78 metai)Lietuva Dauginiai, Viekšnių valsčius |
| Sutuoktinis (-ė) | Redmondas |
| Vaikai | Gintaras, Jurgita |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Šilutės rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | Kauno medicinos institutas |

**Vincenta Bubilienė** (g. 1944 m. spalio 27 d. Dauginiuose, Viekšnių valsčius) – gydytoja, Lietuvos ir Šilutės rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1960 m. baigė Tryškių vidurinę mokyklą. Mokėsi Šiaulių medicinos mokykloje ir įgijo medicinos felčerės specialybę. Pusantrų metų dirbo Mažeikių raj. Laižuvos ambulatorijoje medicinos felčere. 1973 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytoja. 1984 m. suteikta pirmoji kvalifikacinė gydytojo psichiatro kategorija.

1973–1974 m. psichiatrijos gydytoja internė. 1974 m. pagal paskyrimą Šilutės raj. centrinės ligoninės gydytoja psichoneurologė. 1997–2000 m. Šilutės raj. savivaldybės mero pavaduotoja, 2000 m. viešosios įstaigos vaikų tuberkuliozės ligoninės „Eglutė" vyriausioji gydytoja, po reorganizacijos – Klaipėdos tuberkuliozės ligoninės vaikų filialo vadovė, 2006 m. VSDFV Šilutės skyriaus vyriausioji specialistė nedarbingumo kontrolei.

1993 m. Tėvynės sąjungos Šilutės rajono skyriaus narė, 1997 m. skyriaus pirmininko pavaduotoja.

1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narė. 1995–1997 m. Socialinių reikalų ir teisėtvarkos komiteto pirmininko pavaduotoja, 1997–2000 m. Šilutės rajono valdybos narė, Tėvynės sąjungos-Lietuvos konservatorių frakcijos seniūnė.

1993–1997 m. Lietuvos gydytojų sąjungos Šilutės skyriaus pirmininkė. 2003 m. VŠĮ Šilutės PSPC Dienos centro stebėtojų tarybos pirmininkė. Sutuoktinis Redmondas, vaikai Gintaras, Jurgita.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| **Vincentas Juzumas** |
| --- |
| Gimė | 1819 m. vasario 26 d.Rubikai, Sedos valsčius |
| Mirė | 1901 m. birželio 14 d. (82 metai)Varniai |
|  |
| Veikla | Lietuvos kunigas, raštijos darbuotojas. |

**Vincentas Juzumas** (1819 m. vasario 26 d. Rubikai, Sedos valsčius – 1901 m. birželio 14 d. Varniai) – Lietuvos kunigas, raštijos darbuotojas.

Biografija
----------

Broliai Tadas Juzumas, Antanas Juzumas. 1843 m. baigęs Varnių kunigų seminariją kunigavo keliose Žemaitijos parapijose, nuo 1881 m. Varniuose.

Išvertė valstiečiams skirtą V. Vieloglovskio hagiografinį pasakojimą „Šventas Izidorius Artojas" (1854 m. Išleido brolio Juozapo (Polikarpo Girštauto) parengtą „Žemaičių diecezijos žemėlapį" (1855 m.). Parengė 1864 m. „Naują žemaitišką elementorių", kelias kompiliacines knygeles („Paskutinė valanda gyvenimo žmogaus" 1856 m. „Kelias į dangų" 1857 m. „Aplankymas parakvijos per jos kleboną" 1860 m. „Gyvenimas žmogaus krikščionies" 1861 m.). Apie 1875-1879 m. parašė istorijos veikalą „Aprašymas Žemaičių vyskupystės", pradedant Alsėdžiais ir baigiant Meškuičiais, nebaigtas, rankraštis saugomas Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto rankraštyne, ištrauka išsp. 1918 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Tumelis. *Vincentas Juzumas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 95 psl.

2. Vincentas Juzumas, Žemaičių vyskupijos aprašymas, parengė Mindaugas Paknys. - Varniai, Žemaičių vyskupystės muziejus, 2013. 1080 psl.
„McDermott Will & Emery" ženklas
**McDermott Will & Emery** L.L.P. - tarptautinė advokatų kontora, viena iš 10 didžiausių teisės firmų (*law firm*) JAV bei iš 20 visame pasaulyje. Būstinė - Čikagoje (Ilinojus). Įkurta 1934 m. Steigėjai Edward H. McDermott ir William M. Emery. Apie 2 300 darbuotojų (per 1 000 advokatų). 15 biurų JAV ir Europoje.

Lietuva
-------

1991 m. Lietuvoje pradėjo veikti JAV teisės firmos „McDermott, Will & Emery" Vilniaus biuras. 

Nuo 1992 m. iki 1999 m. JAV teisės firmos „McDermott, Will & Emery" Vilniaus biuro vadovavo advokatė Eugenija Sutkienė. 

1994-2001 m. Vilniaus biuro teisininkas buvo Jonas Pilkauskas (vėliau - vienas iš advokatų kontoros „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai" vadovų, partneris).

Nuo 1997 m. Vilniaus biuro advokatas buvo Jonas Masiokas (nuo 2003 m. liepos 1 d. - advokatų kontoros „Bernotas ir Dominas Glimstedt" partneris).

2004 m. „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai" ir Baltijos šalių kontorų teisininkai pradėjo bendradarbiauti, siekdami vieningos kontoros statuso ir pavadinimo kartu su partneriais Estijoje ir Latvijoje, kūrė bendrą verslo teisės kontorų aljansą.

2008 m. rugsėjo mėn. „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai" drauge su vienomis iš pirmaujančių latvių ir estų advokatų kontorų - Grunte & Cers (Latvija) ir Tark & Co (Estija) - susijungė į trijų kontorų tinklą „TLS Alliance". 2008 m. „TLS Alliance" strateginiu partneriu Baltarusijoje tapo advokatų kontora „Vlasova Mikhel & Partners".

2010 m. rugsėjo mėn. „Sutkienė, Pilkauskas ir partneriai" kartu su Estijos „Tark & Co" bei Latvijos advokatų kontora „Grunte & Cers" baigė sujungimo procesą ir veiklą nuo šiol vykdo vieningos kontoros „Tark Grunte Sutkiene" vardu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Company Snapshot: McDermott Will & Emery*. Vault. 2007.
2. ↑  „Įkurtas naujas verslo teisės aljansas „TLS Alliance"" (2008 m.)
3. ↑  Susijungusios trys lyderiaujančios Baltijos šalių advokatų kontoros tapo „Tark Grunte Sutkiene"[neveikianti nuoroda] (11.09.2010)

Nuorodos
--------

* „McDermott Will & Emery" tinklavietė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Čhinamastos vaizdavimas
**Čhinamasta** (skr. छिन्नमस्ता = IAST: *Chinnamastā* – 'nukirstgalvė') – tantriniame šaktizme (hinduizmo atšaka) yra vienas iš 10-ies Devi (Deivės Motinos) pavidalų (Mahavidjų). Čhinamasta vaizduojama stovinti nuoga su nukirstų galvų vėriniu, vienoje rankoje laikanti savo nukirstą galvą, kitoje – kalaviją. Iš jos kaklo trykšta trys kraujo čiurkšlės, maitinančios jos nukirstą galvą bei dvi greta stovinčiais būtybes. Čhinamasta užlipusi ant besimylinčios poros, kurioje moteris užima viršutinę padėtį.

Čhinamasta yra drauge susivaldymo ir lytinio geismo simbolis, vaizduoja gyvenimo teikėją ir atėmėją, yra aistros įsiūčio ir savinaikos vaizdinys. Čhinamastos vaizdiniu siekiama parodyti, kad geismas, gyvybė ir mirtis yra tarpusavyje betarpiškai susiję.

Čhinamastos jantra
Čhinamasta kaip atskira dievybė garbinama retai. Yra vos keletas jai skirtų šventyklų (Bihare, Vakarų Bengalijoje, Asame, Džarkhande, Nepale). Ši deivė garbinama daugiausia tantrikų, jogų, atsiskyrėlių, o paprasti tikintieji dėl jos siaubingo pavidalo Čhinamastos baiminasi. Šios deivės buveinė – mirusiųjų laužai. Tantrikai jos meldžia nežemiškų galių (siddhi). Deivės mantra – श्रीं हह्रीं क्लीं ऐं वज्रवैरोचनीये हूं हूं फट् स्वाहा.

Čhinamasta kildinama iš Tibeto budistų deivės *Chinnamunda* (siejama su Vadžrajogini).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Čiaparalė Santa Inesos kalnuose JAV
**Čiaparalė** (isp. *Chaparral*) – žolių ir krūmokšnių plotai pietvakarių JAV ir šiaurinėje Meksikoje. Būdingi subtropinio Viduržemio tipo klimato juostoje ir panašūs į Viduržemio pakrantės makiją ar Pietų Afrikos krūmynus. Sudaro įvairūs karščiui ir sausrai atsparūs krūmokšniai, dažnai suaugę taip tankiai, kad yra neįžengiami. Čiaparalėje dažni smarkūs krūmynų gaisrai.

Būdingi čiaparalės augalai: tamsusis šalavijas, puikūnas (*Mimulus aurantiacus*), *Cneoridium*, *Adenostoma fasciculatum*, ceanotas, *Pickeringia montana*, kaliforninė pūkvija, šunobelė (*Rhamnus californica*), *Lotus scoparius*, slyva (*Prunus ilicifolia*), *Malosma*, rausvažiedis žagrenis, meškauogė, *Xylococcus bicolor*, nagenis, *Adenostoma sparsifolium*, kaliforninis ąžuolas, kuodenis, *Heteromeles*, *Marah macrocarpus*, *Hesperoyucca whipplei*. Dažni paukščiai – plonasnapės triukšmuolės, startiniai, kolibriniai paukščiai, ilgauodegės zylės, bėgiojančiosios gegutės.
Alfred Naujocks
**Alfred Naujocks** (*Alfredas Naujokas*, dar *Alfred Helmut Naujocks*, dar žinomas kaip *Hansas Miuleris*, vok. *Hans Müller*, *Alfredas Bonsenas*, vok. *Alfred Bonsen*, *Rudolfas Miobertas*, vok. *Rudolf Möbert*, 1911 m. rugsėjo 20 d. Kylyje – 1966 m. balandžio 4 d. Hamburge) – SS karininkas, vadovavęs Glivicių operacijai, tapusiai vienu iš Vokietijos-Lenkijos karo ir II pasaulinio karo pretekstų. Lietuvių kilmės.

Biografija
----------

Į SS įstojo 1931 m. SD (*Sicherheitsdienst*) narys nuo SD įkūrimo 1934 m. iki 1941 m. sausio mėn. SS kariuomenės narys nuo 1941 m. sausio mėn. iki 1942 m. vidurio.

1939 m. rugpjūčio 31 d. jis, tuo metu šturmbanfiureris (SS majoras), vadovavo Vokietijos pasienio *Gleiwitz* radijo stoties puolimui, kurį atliko lenkų uniformomis perrengti žmonės. Lenkams priskirtas užpuolimas tapo vienu pretekstų, leidusių Vokietijai pateisinti Lenkijos puolimą.

1939 m. lapkričio mėn. dalyvavo Venlo incidente, kuomet vokiečiai Nyderlandų teritorijoje paėmė į nelaisvę du Didžiosios Britanijos žvalgybos karininkus ir nušovė vieną Nyderlandų karininką, veikusius prieš Vokietiją (vadinamasis „Venlo incidentas").

1941 m. atleistas iš SD, nes užginčijo Reinhardo Heidricho (*Reinhard Heydrich*) įsakymą. Jo karininko laipsnis buvo sumažintas, ir jis atsidūrė SS daliniuose Rytų fronte. Nuo 1942 m. (dėl sveikatos problemų) perkeltas į Vakarų Europą, kariuomenės daliniuose Belgijoje iki 1944 m. rugsėjo mėn. tarnavo kaip ekonominis administratorius. Jo veikla, spėjama, susijusi su kelių Belgijos Pasipriešinimo narių mirtimis.

Gavęs oberšturmfiurerio (SS vyresniojo leitenanto) laipsnį dalyvavo diversijose ir teroristinėse operacijose prieš danus (1943 m. gruodis – 1944 m. ruduo).

1944 m. spalio 19 d. pasidavė sąjungininkams, kurie jį sulaikė kaip galimą karo nusikaltėlį.

### Po karo

Liudijo Niurnbergo procese. Rašytiniuose parodymuose pareiškė, kad užpulti Vokietijos radijo stotį Gleivice įsakė Reinhardas Heydrichas ir gestapo viršininkas Heinrichas Miuleris (*Heinrich Müller*).

Po karo buvo verslininkas Hamburge. Savo memuarus pardavė žiniasklaidai kaip „žmogus, kuris pradėjo karą" (*The Man who Started the War*).

Spėjama, kad jis padėjo Otui Skorceniui (*Otto Skorzeny*) vykdyti organizacijos ODESSA veiklą – padėti buvusiems SS karininkams išvykti į Pietų Ameriką, kad tie išvengtų persekiojimo kaip karo nusikaltėliai.

Teigiama, kad A. Naujokas mirė 1960 m. balandžio 4 d. nors kai kurie šaltiniai nurodo, kad tai įvyko 1966 ar 1968 m.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alfred Naujocks** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Alfred Helmut Naujocks. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-01-28).

* Bellows A. (2006) The Man Who Started the War
* Nuremberg Trial Proceedings Volume 4. TWENTY-FOURTH DAY. Thursday, 20 December 1945. Morning Session Archyvuota kopija 2008-02-24 iš Wayback Machine projekto. (su Naujoko parodymais Niurnbergo procese)
| **Alfredas Algirdas Jonušas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1940 m. birželio 23 d. (82 metai)Telšiuose |
| Sutuoktinis (-ė) | Vilija |
| Vaikai | Vykintas, Odilija |
|  |
| Veikla | lietuvių juvelyras, tautodailininkas, kraštotyrininkas |
| Partija | Nuosaikiųjų konservatorių sąjunga |

**Alfredas Algirdas Jonušas** (g. 1940 m. birželio 23 d. Telšiuose) – lietuvių juvelyras, tautodailininkas, kraštotyrininkas.

Biografija
----------

1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. Dirbo Telšių taikomosios dailės technikumo mokomosiose dirbtuvėse, Kauno ir Klaipėdos kombinatuose „Dailė". Nuo 1999 m. – Žemaičių muziejaus „Alka" vyr. mokslinis bendradarbis.

1992-1993 m. dirbo juvelyru sidabro galerijoje Kautokeme (Norvegija).

2005 m. išrinktas Telšių miesto Garbės piliečiu.

Yra įkūręs žemaitišką-japonišką sodybą-muziejų.

Apdovanotas ordino "Už nuopelnus Lietuvai" sidabro medaliu.

Kūryba
------

Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narys nuo 1970 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narys nuo 2005 m. Aktyvus respublikinių ir tarptautinių parodų dalyvis. Surengė virš 17 autorinių kūrybos parodų Lietuvoje ir užsienyje.

Jo darbai buvo eksponuoti JAV, Latvijoje, Norvegijoje, Belgijoje, Prancūzijoje, Bangladeše, Vokietijoje. Menininko darbai padovanoti Romos Popiežiui Jonui Pauliui II, Prezidentui Algirdui Brazauskui, Graikijos premjero žmonai. Virš 50 autoriaus sukurtų juvelyrikos dirbinių įsigijo Lietuvos Gintaro muziejus.

1995-1996 m. jo darbų paroda surengta Colombus miesto (JAV) „Juodojo arklio" galerijoje.

1998 m. dalyvavo Vašingtone vykusiame SMITHSONIAN festivalyje. Jo sukurti Baltųjų rūmų bei Kongreso (Kapitolijaus) gintaro bareljefai buvo perduoti saugoti į Baltuosius rūmus.

1998 m. Jonušo iš gintaro, sidabro ir stiklo sukurtas papuošalas buvo nupirktas aukcione, kuri vyko tarptautinėje gintaro papuošalų parodoje Vokietijoje, Ribnitz Damgarten muziejuje.

Nuorodos
--------

* Alfredas Jonušas. Biografija Archyvuota kopija 2007-10-23 iš Wayback Machine projekto.
* Alfredas Jonušas. Palangos gitaro muziejaus svetainėje. Archyvuota kopija 2009-06-25 iš Wayback Machine projekto.
* Alfredas Jonušas. Žemaitijos kultūros, meno, mokslo ir visuomenės veikėjų bazėje[neveikianti nuoroda].

Išnašos
-------

1. ↑  Alfredas Algirdas Jonušas. Lietuvos tautodailininkų sąjungos svetainėje
Specialios policijos pajėgos, apjuosiančios protestuotojus Minske
**2010 m. Baltarusijos prezidento rinkimai** vyko 2010 m. gruodžio 19 d. Juos laimėjo tuometinis šalies prezidentas Aleksandras Lukašenka surinkęs 79,67 % rinkėjų balsų. Tokiu būdu jis tapo šalies vadovu ketvirtai kadencijai iš eilės.[1]

Šiuose rinkimuose dalyvavo prezidentas A. Lukašenka ir 8 opozicijos politikai. A. Lukašenka po 2004 m. referendumo galėjo dalyvauti rinkimuose neribotą kartų skaičių.

Pagal Centrinę rinkimų komisiją rinkimuose dalyvavo daugiau nei 90 % rinkėjų. Balsavimo rezultatai buvo tokie:

| Vieta | Kandidatas | Balsai |
| --- | --- | --- |
| Balsų skaičius | % |
| **1** | **Aleksandras Lukašenka** | **5,122,866** | **79,67 %** |
| 2 | Andrejus Sanikovas | *(164,000)* | 2,56 % |
| 3 | Jaraslavas Ramančiukas | 126,986 | 1,97 % |
| 4 | Gregorijus Kostusevas | 126,645 | 1,97 % |
| 5 | Vladimiras Nikliajevas | 113,747 | 1,77 % |
| 6 | Vitalijus Rymaševskis | 70,433 | 1,1 % |
| 7 | Viktoras Tereščenka | 69,653 | 1,08 % |
| 8 | Mikalajus Statkevičius | *(67,000)* | 1,04 % |
| 9 | Alesas Michalevičius | 65,598 | 1,02 % |
| 10 | Dmitrijus Usas | *(31,000)* | 0,48 % |
| Prieš visus | 6,47 % |
| Rinkėjų aktyvumas | 92,9 % |

Reakcijos po rinkimų
--------------------

Tą patį vakarą po rinkimų į šalies pagrindinę aikštę susirinko tūkstančiai opozicijos rėmėjų ir piliečių, nepatenkintų rinkimais bei jų rezultatais. Baltarusijos specialiosios pajėgos panaudojo jėgą ir išvaikė minią, buvo suimta apie 600 žmonių, tarp jų keturi opozicijos kandidatai.[2] [3]

Po tokių veiksmų didelė dalis Europos vadovų išreiškė susirūpinimą ir nepasitenkinimą Baltarusijos rinkimais bei įvykiais po jų.[4] [5]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Baltarusijos prezidentas A.Lukašenka perrinktas, surinkęs 79 proc. balsų
2. ↑  Baltarusijos spec.pajėgos išvaikė iš Nepriklausomybės aikštės demonstrantus
3. ↑  Baltarusijoje po prezidento rinkimų suimti keturi kandidatai
4. ↑  Lenkijos URM pasmerkė Baltarusijos pareigūnų veiksmus
5. ↑  JAV: Baltarusijos prezidento rinkimų rezultatai nėra legitimūs
| BačialinasБачелино |
| --- |
| 

BačialinasBačialinas

57°46′00″ š. pl. 67°16′00″ r. ilg.﻿ / ﻿57.76667°š. pl. 67.26667°r. ilg.﻿ / 57.76667; 67.26667﻿ (Bačialinas)Koordinatės: 57°46′00″ š. pl. 67°16′00″ r. ilg.﻿ / ﻿57.76667°š. pl. 67.26667°r. ilg.﻿ / 57.76667; 67.26667﻿ (Bačialinas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Tiumenės sritis Tiumenės sritis |
| **Rajonas** | Jarkovo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 203  |

**Bačialinas** (rus. *Бачалино*) – miško kirtėjų gyvenvietė Irtyšiaus intako Tobolo dešiniajame krante, Tiumenės sritis, Rusija.

Lietuviai
---------

1947 m. lapkričio mėn. ir 1948 m. sausio mėn. į kelis barakus miške atitremta apie 60 šeimų iš Lietuvos, 1948 m. pabaigoje dar 10 šeimų atkelta iš kito miško kirtimo punkto. Tremtiniai dirbo lentpjūvėje, statybose, kirto ir plukdė mišką. Prie lentpjūvės jie pasistatė apie 30 lentinių namelių, sutvarkė aplinką.

Nuo 1948 m. pabaigos Bačialine ir Verch Kamenkoje (Jurginskojės rajonas) veikė slapta tremtinių tarpusavio rėmimo draugija „Priesaika tremtyje". 1951 m. jos 12 narių buvo suimta, 2 iš jų (K. Jankauskas iš Bačialino ir Antanas Kybartas iš Verch Kamenkos) Tiumenėje sušaudyti, kiti nuteisti 25 metus kalėti. 1957 m. tremtiniai pradėjo grįžti į Lietuvą. Gyvenvietė sunyko. 1989–1990 m. beveik visų čia mirusių lietuvių palaikai parvežti į Lietuvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Bačialinas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 423 psl.
| **Bazilijus Megas Komninas** |
| --- |
| Komninų dinastija |
| Visas vardas | Basileios Megas Komnēnos |
| Gimė |  ? |
| Mirė | 1340 m. balandžio 6 d. |
| Tėvas | Aleksijus II Megas Komninas |
| Motina | Džijadžak Džakeli |
| Sutuoktinis (-ė) | Irena PaleologėIrena iš Trapezundo |
| Vaikai | AleksijusAleksijus IIIMarijaTeodora |
| Trapezundo imperatorius |
| Valdė | 1332–1340 m. |
| Pirmtakas | Manuelis II Megas Komninas |
| Įpėdinis | Irena Paleologė |

**Bazilijus Megas Komninas** (gr. Βασίλειος Μέγας Κομνηνός, *Basileios Megas Komnēnos*, g. ? – m. 1340 m. balandžio 6 d.) – Komninų dinastijos dvyliktasis Trapezundo imperatorius, valdė 1332 – 1340 m.

Bazilijus buvo Trapezundo imperatoriaus Aleksijaus II ir Gruzijos princesės Džijadžak Džakeli sūnus.

Kai Bazilijaus vyresnysis brolis Andronikas III 1330 m. tapo Trapezundo imperatoriumi ir įsakė nužudyti savo jaunesnius brolius (Mykolą ir Jurgį), Bazilijui pavyko pabėgti į Konstantinopolį. Po Androniko III mirties, imperatoriumi tapo jo nepilnametis sūnus Manuelis II. Trapezundo probizantiškoji partija dėjo visas pastangas, kad Bazilijus sugrįžtų iš Konstantinopolio ir užimtų imperatoriaus sostą.

Jaunasis imperatorius Manuelis II 1332 m. rugpjūtį buvo nuverstas ir ištremtas į vienuolyną, o Bazilijus karūnuotas naujuoju Trapezundo imperatoriumi.

Savo valdymą Bazilijus pradėjo nuo gruzinų, užėmusių aukštus valstybės postus, represijų. Praėjus valdymo pusmečiui, 1333 m. vasarį šalyje prasidėjo sukilimas, palaikantys nuverstąjį imperatorių Manuelį II. Vasario 21 d. sukilimas buvo numalšintas, o Manueliui II, tikriausiai Bazilijaus nurodymu, įvykdyta mirties bausmė.

Bazilijus nepasitikėjo vietos aukštuomene, buvo nepopuliarus liaudies tarpe, pasikliovė tik samdyta apsauga, kuri įžūliai elgėsi su vietos gyventojais.

Bazilijaus šeima
----------------

Bazilijus buvo vedęs du kartus:

* 1334 m. rugsėjo 17 d. vedė Ireną Paleologę (1315 m. – po 1341 m. rugpjūčio 10 d.), Bizantijos imperatoriaus Androniko III nesantuokinę dukrą.
* 1339 m. liepos 8 d. vedė Ireną iš Trapezundo (? – 1382 birželio 19 d.) su kuria jau turėjo tris vaikus.
	+ **Aleksijus** (1337 m. – 1349 m.)
	+ Jonas, vėliau pasivadinęs **Aleksijum III** (1338 m. spalio 5 d. – 1390 m. kovo 20 d.), Trapezundo imperatorius
	+ **Marija** (1328 m. – 1408 m.), ištekėjo už Ak–Kojunlu (turkm. *Akgoýunly*) emyro Fahredino Kutlug bego
	+ **Teodora**, 1358 m. rugpjūčio 29 d. ištekėjo už Chalybijos emyro Hadži Umaro

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Bazilijus Megas Komninas

Nuorodos
--------

* Rytų literatūra, Trapezundo kronika **(**rus.**)**
* Trapezundo imperatorių genealoginis medis Archyvuota kopija 2011-08-05 iš Wayback Machine projekto.

|  |
| --- |
| Bazilijus Megas Komninas **Komninų dinastija****Gimė:** nežinoma  **Mirė:** 1340 m. balandžio 6 d.  |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai:**Manuelis II Megas Komninas** | **Trapezundo imperatorius**1332 – 1340 m. | Po to:**Irena Paleologė** |
Baziliskas. Ulisse Aldrovandi, *Monstrorum historia* (1642)
**Baziliskas** – mitinis gyvačių karalius, gimęs iš sferinio kiaušinio, kurį padėjo septynerių metų gaidys Sirijaus dieną ir išperėjo rupūžė. Chimerinė pabaisa.

Bazilisko idėja gali būti kilusi iš Indijos raguoto žalčio arba kobros su gaubtuvu. Plinijus Vyresnysis baziliską aprašo kaip gyvatę su auksine karūna. Viduramžiais baziliskas buvo vaizduojamas gyvate su gaidžio galva, kartais net žmogaus galva. Katalikiškame mene baziliskas vaizduojamas kaip Šėtonas ir antikristas. Protestantams tai buvo pontifiko simbolis.

Pagal legendą egzistuoja dvi baziliskų rūšys. Pirmosios rūšies baziliskai degina viską prie ko prisiartina, o antrosios – viską, kas gyva, žudo žvilgsniu. Abiejų rūšių baziliskų buvo bijoma ir teigiama, kad jie kvėpavimu naikina augmeniją bei skaldo akmenis. Buvo tikima, kad jei raitelis mėgins nudurti pabaisą ietimi, nuodai perėję per ietį užmuš raitelį ir jo arklį. O vienintelis būdas užmušti baziliską, laikyti jam prieš akis veidrodį, nežiūrint į jį tiesiai. Baziliskas turėtų mirti nuo išgąsčio išvydęs savo atvaizdą.

Tačiau buvo manoma, kad baziliskai turi priešą gamtoje. Manyta, kad žebenkštis turi imunitetą jo mirtinam žvilgsniui, o sužeista žebenkštis suėda šiek tiek rūtos, kuri grąžina gyvūnui jėgas. Dar pavojingesnis priešas – gaidys, kurio giedojimas baziliskui mirtinas.

Nudobtas baziliskas buvo kabinamas namie, kad atbaidytų vorus. Jis taip pat buvo naudotas Apolono ir Dianos šventyklose, kur nedrįsdavo niekas pašalinis įeiti.

Heraldikoje baziliskas vaizduojamas kaip gyvūnas su gaidžio galva, liemeniu ir kojomis, gyvatės liežuviu ir šikšnosparnio sparnais. Jo gyvatiška uodega baigiasi rodyklės formos galu.

Literatūriniai paminėjimai
--------------------------

### Lietuva

Vilniaus bazilisko skulptūra Lietuvos nacionalinio muziejaus Vilniaus gynybinės sienos bastėjos ekspozicijoje.
Manoma, kad Vilniuje baziliskas pradėtas minėti Žygimanto Augusto valdymo laikais, nors pirmasis jį aprašė, Vilniaus universiteto profesorius, istorikas Adomas Ignacas Naramovskis XVIII a. pr. o Teodoras Narbutas pirmas Vilniaus baziliską susiejo su konkrečia vieta – Bokšto, Subačiaus ir Bastėjos gatvių sankirta. Jis taip pat mini, kad visi žūdavo nuo Vilniaus bazilisko žvilgsnio. Tačiau nuteistas miriop ir pasiųstas į bazilisko buveinę nusikaltėlis, vietoje skydo pasiėmė veidrodį. Todėl Vilniaus baziliskas žuvo nuo atsispindėjusio veidrodyje savo paties žvilgsnio.

Literatūra
----------

1. ↑  www.pantheon.org:Basilisk
| DinogetijaDinogetia |
| --- |
|  |
| Bizantiečių bažnyčios griuvėsiai |
| 

DinogetijaDinogetija

 |
| Koordinatės | 45°22′45″ š. pl. 28°08′19″ r. ilg.﻿ / ﻿45.37917°š. pl. 28.13861°r. ilg.﻿ / 45.37917; 28.13861Koordinatės: 45°22′45″ š. pl. 28°08′19″ r. ilg.﻿ / ﻿45.37917°š. pl. 28.13861°r. ilg.﻿ / 45.37917; 28.13861 |
| Vieta | Galacio apskritis, Rumunija |
| Regionas | Dobrudža |
| Plotas | 0,78 ha |
| Istorija |
| Statytojas | getai, dakai |
| Pastatytas | prieš I a. |
| Sugriautas | 1186 m. |
| Laikotarpis | antika, ankstyvieji viduramžiai |
| Tauta | getai, dakai, romėnai, graikai |
| Informacija |
| Tirtas | nuo 1947 m. |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |

**Dinogetija** (rumun. *Dinogetia*) – senovės getų-dakų, o vėliau romėnų tvirtovė ir gyvenvietė dabartinėje Rumunijoje, Dunojaus senvagės saloje, 8 km į rytus nuo Galacio.

Getų-dakų gyvenvietė buvo užkariauta romėnų ir paversta atraminiu pasienio punktu. I a. pab.–III a. pr. pastatyta mūrinė tvirtovė, apjuosta mūro siena su 14 bokštų. IV a. pab. Dinogetijos tvirtovę sugriovė Bizantijos kariuomenė. Vėliau (iki VI a. pab.) ne kartą sugriauta ir atstatyta. VI a. pab.–VII a. pr. nuniokota slavų genčių. IX–XII a. čia buvo Bizantijai priklausanti gyvenvietė. Po 1186 m. klajoklių antpuolio Dinogetija galutinai sugriauta.

Griuvėsiai 1868 m. lokalizuoti, nuo 1947 m. juos pradėjo tirti Rumunijos nacionalinio senienų muziejaus archeologai. Rastos I–III a. romėnų akmeninės tvirtovės ir bokštų bei akmeninių pastatų (bazilikos, pirčių, gyvenamųjų namų) liekanos, IX–XII a. pastatų ir dirbtuvių liekanos. Rasta įvairių Bizantijos, Kijevo Rusios ir vietos gamybos archeologinių radinių.

* Įtvirtinimų liekanosĮtvirtinimų liekanos
* Rastas bizantiškas kryžiusRastas bizantiškas kryžius
* BokštasBokštas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dinogetija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Bazofilas
**Bazofilai**, arba **bazofiliniai granuliocitai** (lot. *granulocyti basophilici*) – tai grūdėtieji leukocitai, kurių citoplazmoje esančios granulės nusidažo šarminiais dažais. Skersmuo apie 8-10 mikrometrai, branduolį sudaro 2 segmentai, dažnai jo forma yra netaisyklinga. Bazofilai sudaro apie 0,3-1 proc. visų leukocitų (1 mikrolitro kraujo yra 25-55 ląstelės), naujagimių kraujyje jų yra šiek tiek daugiau. Jų kiekis svyruoja ir per parą – iš ryto jų būna mažiau, naktį – daugiau; tai susiję su antinksčių hormonų kiekiu kraujyje. Nėra tokie judrūs ir rajūs.

Bazofilai yra svarbūs alerginėms rekacijoms. Suėję į kontaktą su specifiniu alergenu, bazofilai degranuliuoja. Be to, jie turi ypač didelės reikšmės kraujo klampumui (gamina hepariną, kuris neleidžia kraujui krešėti kraujagyslėse bei kamščiams – trombams susidaryti).

v • a • r **Kraujas** 

Kraujo plazma | Eritrocitai | Trombocitai | Kraujo grupė | Kaulų čiulpai | Antikūnas | Kraujo ligos
  
Leukocitai: · Granulocitai: Neutrofilai | Bazofilai | Eozinofilai · Agranulocitai: Limfocitai (B limfocitai, T limfocitai) | Monocitai | Makrofagai
  
Kraujo donorystė | Kraujo transfuzija
| ***Mūšis dėl Britanijos*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Battle of Britain |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė |
| Režisierius | Guy Hamilton |
| Metai | 1969 |
| Žanras | karinis |
| Trukmė | 132 min. |
| Kalba | anglų, vokiečių,lenkų ir prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Mūšis dėl Britanijos** (angl.  *Battle of Britain*) – režisieriaus Gajaus Hamiltono karinis filmas apie 1940 m. vasarą vykusius oro mūšius, kurių metų Nacių Vokietijos karinės oro pajėgos siekė įgyti pranašumą prieš Didžiąją Britaniją ir sudaryti sąlygas sausumos pajėgoms išsilaipinti britų salose.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Michael Caine – Kanfildas
* Trewor Howard – vicemaršalas Keitas Parkas
* Curd Jurgens – baronas fon Richteris
* Ian McShane – seržantas Endis
* Laurence Olivier – seras Hju Daudingas
* Christopher Plummer – Kolina Harvis
* Susannah York – Megė Harvej

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1940–ieji metai. Nacistinė Vokietija viešpatauja visoje Europoje ir dabar jos žvilgsnis nukrypsta į Didžiąją Britaniją. Planuojama operacija „Jūrų liūtas", kurios tikslas – vokiečių kariuomenės įsilaipinimas britų salose. Tam, kad numatyta operacija būtų sėkminga, vokiečiams būtina įgyti pranašumą ore. Prasideda didžiausias iki tol istorijoje oro mūšis...

Apdovanojimai
-------------

* BAFTA (nominacija) – geriausia muzika
**NAIRU** (angl. *non - accelerating inflation rate of unemployment*) – ekonominė nedarbo teorija, stabilizuojanti infliacijos lygį – nedarbo pusiausvyros teorija.

XX a. antroje pusėje Filipso kreivė prarado savo populiarumą. Šalyse vienu metu kilo infliacija ir nedarbas. Daugelis ekonomistų bijojo, kad Filipso kreivė neturi mokslinio pagrindo. Milton Friedman ir Edmund Phelps, kurie palaikė Filipso koncepciją, tvirtino, kad vien tik Filipso kreivė negali būti pagrindu sprendžiant ekonomikos situaciją, nes nurodo ryšį tik tarp nedarbo ir infliacijos. Atsirado NAIRU teorija.

*NAIRU nedarbas* atsiranda tuomet, kai darbininkų reikalaujamas darbo užmokestis susilygina su ekonomikos realybe, prie stabilaus infliacijos lygio (tada infliacija nėra iššaukiama). Darydami prielaidą, kad ekonomika nepatirs pasiūlos šokų, tai nedarbo atveju, žemesniu nei NAIRU, ekonomikoje pasireiškia didesnis infliacijos tempas. Jeigu nedarbo lygis yra žemesnis už NAIRU, infliacija auga.

NAIRU yra brėžiama Filipso kreivėje (rodo ryšį tarp infliacijos ir nedarbo). Taškas, kuriame Filipso kreivė kryžiuojasi su horizontalia linija ir rodo NAIRU. NAIRU atitinka potencialiam našumui/pajėgumui, t. y. yra lygi maksimaliam BVP lygiui.
JAV kariuomenės kariai po mūšio kopia į kalną. 
Mūšio shema
**Kova dėl Hamburgerio aukštumos** (angl. *Battle of Hamburger Hill*) – JAV ir Šiaurės Vietnamo armijų mūšis dėl Dong Ap Bia (dar vad. *937 aukštuma*) viršukalnės 1969 m. Vietnamo karo metu, sulaukęs didelio atgarsio Amerikos politiniuose sluoksniuose ir visuomenėje. Kai kurie autoriai šią kovą laiko Vietnamo karo beprasmybės simboliu.

Mūšis
-----

Antrąją operacijos dieną 101-ojo JAV oro desanto divizijos batalionas priartėjo prie 937 aukštumos (vietinių gyventojų žinomos kaip Dong Ap Bia), kurią, kaip paaiškėjo, užėmė priešininkų vietnamiečių pajėgos. Pirmasis aukštumos puolimas nepavyko, susidūrus su stipriu pasipriešinimu. Tik vėliau tapo žinoma, kad Šiaurės Vietnamo armijos pulkas aukštumoje sukūrė daug gerai įtvirtintų pozicijų, sumaniai panaudojant kalno šlaitą ir reljefą. Antrasis puolimo bandymas taip pat buvo nesėkmingas. Po to vienintelis JAV batalionas beveik kasdien šturmuodavo priešo pulko užimtas aukštumas, tačiau patyręs nuostolių buvo priverstas kaskart trauktis. Tarp amerikiečių kareivių augo nepasitenkinimas divizijos vado, kuris ir toliau organizavo beprasmiškus išpuolius į strateginės vertės neturinčias aukštumas, veiksmais. Kareiviai tokį puolimą pavadino mėsainiu dėl didelio kiekio praradimų (analogija į mėsainių mėsą, faršą). Tik gegužės 20 d. gavusios pastiprinimą, JAV pajėgos sugebėjo prasibrauti į Dong Ap Bia viršūnę.

Pasekmės
--------

Per dešimt dienų 46 JAV kariai žuvo, o 400 buvo sužeisti. Aukštumoje žuvo 633 Šiaurės Vietnamo karių. Dong Ap Bia viršukalnė iš tikrųjų neturėjo jokios strateginės vertės, o visos atakos prieš ją buvo organizuotos ne tam, kad būtų užimta pati aukštuma, o siekiant sunaikinti jame įsitvirtinusias dideles priešo pajėgas pagal 1965 m. JAV kariuomenės vadovybės patvirtintą strategiją. 

Mūšis išgarsėjo „Associated Press" korespondento pranešimo, kuris apibūdino Amerikos kareivių nuovargį ir kartėlį po daugybės nesėkmingų išpuolių, dėka. Edvardo Kennedy vadovaujami kongreso vadovai pasmerkė tai, ką jie vadino amerikiečių gyvybių švaistymu. 

Mūšio beprasmybės pojūtis sustiprėjo Amerikos visuomenėje po to, kai tapo žinoma, kad birželio pradžioje amerikiečių pajėgos paliko 937 aukštumą, o po kelių savaičių ją vėl užėmė Šiaurės Vietnamo kariuomenė.

Populiariojoje kultūroje
------------------------

* 1987 m. buvo sukurtas filmas „Hamburgerio aukštuma", kuris minimas tarp garsiausių filmų apie Vietnamo karą. Pagrindinė filmo frazė *Don’t mean nothin’* (liet. *Nieko nereiškia*) kartais suvokiama kaip viso Vietnamo karo ypatybė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Battle of Dong Ap Bia - Hill 937 10-21 May 1969 Archyvuota kopija 2019-05-15 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Mūšio aprašymas TIME žurnale
**Vincentas Brizgys** (1903 m. lapkričio 10 d. Plyniuose, Marijampolės raj. – 1992 m. balandžio 23 d.) – Kauno vyskupas (augziliaras) ir Bosanos vyskupijos titulinis vyskupas, kanonistas.

Biografija
----------

Brolis chemikas Petras Brizgys. 1921 m. įstojo į Seinų kunigų seminariją ir ją baigė 1927 m. Gižuose. Priklausė ateitininkų, pavasarininkų, skautų ir šaulių organizacijoms. 1927 m. birželio 5 d. įšventintas į kunigus. 1927–1930 m. vikaras Kalvarijoje. 1930–1935 m. studijavo Gregorianumo universitete Romoje, apgynė 2 disertacijas, filosofijos bei kanonų teisės daktaras.

1936–1940 m. Vilkaviškio kunigų seminarijos dėstytojas. 1940 m. balandžio 2 d. nominuotas vyskupu Bosanos tituliniu vyskupu bei arkivyskupo Juozapo Skvirecko pagalbininku – vyskupu augziliaru. 1940 m. gegužės 19 d. konsekruotas Kauno arkikatedroje.

1940–1941 m. Kauno kunigų seminarijos rektorius, 1941–1944 m. VDU Teologijos fakulteto dekanas. Kauno arkivyskupijoje darbavosi iki 1944 m. liepos mėn. 1944 m. gestapo internuotas Vokietijoje. Po Antrojo pasaulinio karo rūpinosi lietuvių klierikų studijomis Romoje, 1947 m. parūpino lėšų įsteigti leidyklą. Nuo 1951 m. gyveno JAV. Lankė lietuvių parapijas JAV, Kanadoje, Pietų Amerikoje, Australijoje. 1961 m. Lietuvių katalikų religinės šalpos organizacijos vienas steigėjų ir vadovas. 1965 m. paskirtas rūpintis Europos lietuvių sielovada. 1966 m. jo rūpesčiu įrengta Šiluvos Švč. Mergelės Marijos koplyčia Vašingtone, Švč. Mergelės Marijos Nekalto Prasidėjimo bazilikoje, 1970 m. – Vilniaus Aušros Vartų Gailestingumo Motinos koplyčia Šv. Petro bazilikoje Vatikane. Vyskupo pareigas ėjo beveik 52 metus.

Kūryba
------

Bendradarbiavo katalikų spaudoje, išvertė teologinių veikalų.

Bibliografija
-------------

* Civilinės metrikacijos klausimu, 1939 m.
* Vadinamosios civilinės jungtuvės proto, teisės ir istorijos šviesoje, 1939 m.
* Moterystė, 1947 m.
* Marija danguje ir žemėje, 1956 m.
* Trisdešimt meilės žodžių, 1957 m.
* Negesinkime aukurų, 1959 m.
* *Religious Conditions in Lithuania under Soviet Russian Occupation*, Chicago: Lithuanian Catholic Press, 1968
* Katalikų Bažnyčia Lietuvoje 1940-44 metais, 1977 m. 1993 m. anglų kalba 1968 m. ispanų kalba 1975 m.
* Kazimiera Kaupaitė – Motina Marija, 1982 m.
* Neišskiriami trys nežinomieji: Žmogus, pasaulis. Dievas, 1982 m.
* Žmogus realiame gyvenime, 1984 m.
* Gyvenimo keliai, atsiminimų knyga, 1993 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arūnas Streikus. *Vincentas Brizgys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 504 psl.
**Monografija** (gr. μονογραφία 'atskiras raštas') – skirtingai nei vadovas, žurnalas ar straipsnių rinkinys – išsamus darbas (leidinys); tyrinėjimas, skirtas vienam klausimui arba temai; mokslo publikacija. Tai gali būti koks nors knygos pavidalu išleistas mokslinis tyrimas, disertacija, habilitacija ar jos, kitokio (paprastai didelės apimties) darbo pagrindu parengtas veikalas, kūrinys. Neperiodinis ir netęstinis bibliografinis vienetas. Autorius – paprastai vienas asmuo, prisiimantis atsakomybę už knygos turinį ir formą. Monografija gali būti kolektyvinė, jei monografijos tekstą parengė du ar daugiau autorių. Jų indėlis tekste paprastai neišskiriamas, nors tam tikrais atvejais gali būti išskiriamas, jei autorių indėlis – nevienodas. Kaip autorinis mokslo darbas, mokslo monografija savo parengimo principais ir paskirtimi iš esmės skiriasi nuo mokslinio redaktoriaus (ar redaktorių) parengto mokslo straipsnių rinkinio (t. y. sudaryto mokslo darbo).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Monografija Archyvuota kopija 2010-03-09 iš Wayback Machine projekto. (Lietuvių kalbos žodynas, LKŽ)
2. ↑  LKKA informacija[neveikianti nuoroda]
**Monolatrija** (*mono…* + sen. gr. λατρεία = *latreia* – 'garbinimas') – vienos dievybės garbinimas, neneigiant, kad egzistuoja ir kitos dievybės, garbinamos kitų genčių, tautų ir pan. Laikomas raidos tarpsniu tarp politeizmo ir monoteizmo. Nėra tapatus henoteizmui. Skirtingai nuo monolatrijos, monoteizmas neigia kitų dievų egzistavimą, o henoteizme garbinamas vienas dievas, neneigiant, kad kiti gali garbinti kitus dievus.

Manoma, kad monolatrijos terminą pirmasis galėjo pavartoti Julius Wellhausen.

Teigiama, kad monolatrija būdingiausia Artimųjų Rytų tikėjimams. Monolatrijos apraiškų esama Senajame Testamente: iki Babilono nelaisvės (VI a. pr. m. e.) greta Jahvės kulto aptinkama ir kitų dievų garbinimo pėdsakų. Anot Gerd Theissen, monolatrijos laikotarpiu tuo, kad kitų tautų garbinami dievai egzistuoja, nebuvo abejojama, tačiau laikytasi nuostatos, jog izraelitai turį garbinti tik savo tautos dievą Jahvę.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  Religijotyros žodynas. – Vilnius: Mintis, 1991, 258 psl.
2. ↑  McConkie, Bruce R. (1979), *Mormon Doctrine* (2nd ed.), Salt Lake City, Utah: Bookcraft, p. 351
3. ↑  Mackintosh, Robert (1916). „Monolatry and Henotheism". *Encyclopedia of Religion and Ethics* **VIII**: 810.
4. ↑  Algirdas Jurevičius. *Monolatrija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-06-08.
5. ↑  Gerd Theissen. A Theory of Primitive Christian Religion. Hymns Ancient and Modern Ltd, 2003, p. 43.
| Monopolisit. *Monopoli* |
| --- |
|        |
| *Uolų iškyšulys prie Monopolio* |
|  |
| 

MonopolisMonopolis

40°57′0″ š. pl. 17°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.95000°š. pl. 17.30000°r. ilg.﻿ / 40.95000; 17.30000﻿ (Monopolis (Italija))Koordinatės: 40°57′0″ š. pl. 17°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.95000°š. pl. 17.30000°r. ilg.﻿ / 40.95000; 17.30000﻿ (Monopolis (Italija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Apulija Apulija |
| **Provincija** | Bario provincija |
|  |
| **Meras** | Emilio Romani |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 49 591  |
| **Plotas** | 156 km² |
| **Tankumas** (2007) | 318 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 70043 |
| **Tel. kodas** | 080 |
| **Tinklalapis** | monopoli.ba.it |
|  **Vikiteka** | Monopolis |

**Monopolis** (it. *Monopoli*) – miestas Italijoje, Apulijos regione, Bario provincijoje. Miestas yra apie 40 km į pietryčius nuo Bario, jame gyvena apie 50 000 gyventojų.

Istorija
--------

Iš pradžių miesto apylinkėse apsigyveno graikai. 545 m. visus jų miestus sunaikino Ostgotai, tad graikai persikėlė į Monopolį ir pavadino jį *vieninteliu miestu*. Vėliau miestas priklausė Bizantijos imperijai, Normanams ir Štaufenams. Monopolis buvo pagrindinių Kryžiaus žygių startų taškas. Po to miestas priklausė Anžu dinastijai.

1484 m. miestas pateko į Venecijos respublikos valdžią ir tapo svarbiu ekonominiu miestu kelyje tarp Bario ir Brindizio. 1545 m. Monopolis tapo laisvu miestu, o 1860 m. tapo suvienytos Italijos dalimi.

Miestai partneriai
------------------

* Šveicarija Lysas, Šveicarija
* Rumunija Lugošas, Rumunija
* Albanija Vliorė, Albanija
**Monotipas-XV**, kartais tiesiog **XV** – istorinė burinių ledrogių klasė, kai kuriose šalyse šiomis burinėmis jachtomis ant ledo lenktyniaujama iki šiol.

Konstrukcija
------------

Monotipas XV
Įgulą sudaro 1–2 sportininkai, kurie sėdi už iškeltos burės (jos plotas 15 m²). Iš pušies medienos ir faneros pagamintas korpusas primena baidarę, pakeltą virš ledo ir judančią ant trijų pačiūžų. Konstrukcijos ilgis – 7,5 m; plotis – 4,2 m; o burinio stiebo aukštis – 7,2 m. Minimalus konstrukcijos svoris yra 205 kg. Tarp pačiūžų susidaro lygiašonis trikampis, kurio viršūnė yra ledrogių priekyje.

Istorija
--------

Ledrogių klasės pavadinimas primena laikus po Pirmojo pasaulinio karo, kai varžybose jachtoms buvo keliami minimalūs reikalavimai – pvz. tik ribojamas burės plotas, o pati konstrukcija galėjo būti įvairiausia. Lenktynės tokiomis ledrogėmis daugiau panašėjo į konstruktorių konkursus nei į sporto varžybas. 1932 m. per Europos pirmenybes, visų dėmesį patraukė esto Eriko fon Holsto pagaminta jachta. *Europos burinių ledrogių asociacija (EEU)* nusprendė, kad ateityje čempionatuose galima bus varžytis tik šiomis vienodomis, *monotipinėmis ledrogėmis XV*.

Pačiam pasigaminti tokią jachtą nebuvo pigu (ledrogių fabrikų tarpukaryje nebuvo). Lietuvoje 1933 m. pirmas tai padarė F.V. Zybertas iš *Kuršių ledo jachtklubo* Klaipėdoje. Pokaryje vėl buvo organizuojamos varžybos išlikusiomis lebdrogėmis *Monotipas-XV*, 1946 m. ant Kyšo ežero ledo prie Rygos įvyko pirmosios TSRS pirmenybės. Vėliau ėmė populiarėti paprastesnės, iš Amerikos žemyno į Europą patekusios ledo jachtos International DN. Apie XX a. šešiasdešimtuosius metus pastarosios galutinai įsitvirtino žiemos sporto varžybose pasaulyje.

Visgi Šiaurės Europos ledo jachtininkai nebuvo linkę nusileisti. Jie ir toliau norėjo sportuoti greitesnėmis, vandens telkinių snieguotus paviršius lengviau įveikiančiomis jachtomis *XV*. Į tai, kad jos sunkesnės ir nelengvai transportuojamos sausuma, numojama ranka. 1993 m. Estijos, Latvijos, Rusijos ir Švedijos jachtininkai įkūrė *Lenktynių Monotipinėmis Ledrogėmis Asociaciją* (IM-XVIYRA), prezidentu išrinktas estas Sulev Küünarpuu. Nuo 1996 m. šiomis ledo jachtomis vėl rengiamos Europos pirmenybės.

Išnašos
-------

1. ↑  W. Pr. *Kameradschaft der Kuren erneuert* // Memeler Dampfboot, 1967 N 11 Archyvuota kopija 2018-05-22 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

* Mats Åkerblad. *Monotype-XV ice yacht* Archyvuota kopija 2016-03-03 iš Wayback Machine projekto.
* Maris Dale. *History of Ice boating in Latvia* Archyvuota kopija 2018-05-22 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* International Monotype-XV iceboat homepage Archyvuota kopija 2018-05-22 iš Wayback Machine projekto.