recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Chiromyscus** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Peliniai  *( Muridae)* |
| Pošeimis: | Pelės  *( Murinae)* |
| Gentis: | Azijinės medpelės  *( Chiromyscus)* |

 |

**Azijinės medpelės** (*Chiromyscus*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis, kurioje vienintelė rūšis – **azijinė medpelė** (*Chiromyscus chiropus*). Graužikas nedidelis, 12,7-16 cm ilgio ir uodega 20-24 cm ilgio. Kailis šiurkštus. Nugarinė pusė tamsiai geltonos spalvos su tamsiu atspalviu, o pilvas kreminės spalvos. Akys apsuptos juoda dėmė. Ausys rausvos, apaugusios retais plaukais. Uodegos plaukai ploni, trumpi ir reti. Pėda pritaikyta lapioti – praplatėjusi su dideliais pirštų mazoliais, o pirmasis pirštas priešpastatomas kitiems ir neturi nago. Kitų piršų nagai trumpi. Turi 4 poras spenių.

Paplitusios Mianmare, Tailande ir Indokinijos pusiasalyje. Gyvena miškuose medžiuose.
|  |
| --- |
| Ieva Zasimauskaitė |
|  
Ieva Zasimauskaitė Eurovizijos dainų konkurse |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Ieva Zasimauskaitė |
| Gimė | 1993 m. liepos 2 d. (29 metai)Kaunas |
| Kilmė | Lietuvos vėliava Lietuva |
| Žanrai | * Pop
 |
| Veikla | * Dainininkė
 |
| Aktyvumo metai | 2012–dabar |

Ieva Zasimauskaitė 2018 m. Eurovizijos spaudos konferencijoje.
**Ieva Zasimauskaitė** (g. 1993 m. liepos 2 d.) – lietuvių dainininkė, atstovavo Lietuvai 2018 m. „Eurovizijos" dainų konkurse su daina „When We’re Old".

Biografija
----------

Septynerių metų Ieva pradėjo lankyti vokalo pamokas Kauno muzikos mokykloje, ten ji mokėsi aštuonerius metus. Būdama muzikos mokykloje, Ieva dainavo vaikų grupėje „Linksmasis DO" ir grojo pianinu. Taip pat dalyvavo įvairiuose koncertuose. Būdama 16 metų tapo Kauno choro nare TV3 projekte „Chorų karai". Chorui laimėjus (vadovaujant Raigardui Tautkui), Ieva trejus metus koncertavo su choru visoje Lietuvoje.

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Tėvai medikai, tačiau jiems taip pat patinka dainuoti. Jos tėvas groja gitara. Ieva turi vyresnį brolį Ugnių (g. 1989).

Ieva susituokė 2015 m. birželio 5 dieną. Jos buvęs vyras Marius Kiltinavičius (g. 1982) yra krepšinio treneris, taip pat yra vaikinų grupės „N.E.O." vokalistas. 2014 m. jie abu tapo vegetarais.

Ieva antrąjį kartą ištekėjo 2021 m. birželio 21 dieną. Jos vyras – vaišnavų vienuolis Simas Grabauskas.

Eurovizija
----------

Ieva dalyvavo nacionalinėse atrankose 2013 m. 2014 m. 2016 m. 2017 m. 2018 m. ji laimėjo atranką, po kurios turėjo galimybę atstovauti Lietuvai „Eurovizijos" dainų konkurse.

2018 m. gegužės 8 d. Ieva dalyvavo pirmajame „Eurovizijos" pusfinalyje. Ji pasirodė šeštoji ir sėkmingai pateko į finalą.

2018 m. gegužės 12 d. vyko „Eurovizijos" finalas, kur Ieva pasirodė 4 numeriu. Finalo pabaigoje paaiškėjo, kad Lietuvos atstovei pavyko iškovoti 12-ą vietą ir surinkti 181 tašką.

2022 m. su daina „I'll Be There" Ieva vėl dalyvavo Eurovizijos atrankoje „Pabandom iš naujo! 2022". Su šia daina atlikėja pasiekė finalą ir jame liko septintoje vietoje.

Diskografija
------------

### Singlai

* *Life (Not* That *Beautiful)* (2016)
* *You Saved Me* (2017)
* *When We're Old* (2018)
* *Kol myliu* (2018)
* *Paslėpk mane* (2018)
* *Absorbed* (2018)
* *Apkabink (*2018)
* *Aš galiu skrist* (2019)
* *What do you want from me?* (2019)
* *Visą save* (2019)
* *Praėjo* (2019)
* *Labas Tau Tariu* (2020)
* *Jau Nieko Neliko (2020)*
* *I'll Be There (2022)*

Išnašos
-------

1. ↑  Profil von Ieva Zasimauskaitė
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Profil von Ugnius Zasimauskas
5. ↑  Kaune amžiną meilę prisiekė
6. ↑  Kaune susituokė dainininkė Ieva Zasimauskaitė ir krepšinio treneris Marius Kiltinavičius
7. ↑
8. ↑  Lietuva nusprendė – į „Euroviziją" siunčia Moniką Liu


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Fusedmarc  *„Rain Of Revolution"*** |  **Lietuvos atstovai Eurovizijoje**2018 | Po to:**Jurijus Veklenko  *„Run With The Lions"*** |
Priešistorinių laikų keramikos iš Gyvakarų kapinyno fragmentai
**Gyvakarų kapinynas** – III tūkst. pr. m. e. pabaigos – II tūkst. pr. m. e. antros pusės kapinynas Gyvakaruose (Alizavos sen. Kupiškio r.)

Istorija
--------

2000 m. gegužės mėn. kasant žvyrą buvo aptiktas griautinis žmogaus kapas su akmeniniu kirviu ir smeigtukas (perlūžęs į dvi dalis, bendras ilgis 12,3 cm). Rugsėjo mėn. rasti kaulai perduoti VU Medicinos fakulteto Anatomijos, histologijos ir antropologijos katedrai, tyrimams. Konstatavus, kad karjere galbūt rastas neolito laikotarpio kapas, buvo organizuota archeologinė ekspedicija išsamesniems tyrimams.  Tyrimų vadovas Povilas Tebelškis, dalyviai Lietuvos istorijos instituto Archeologijos skyriaus bendradarbiai, akmens amžiaus specialistai dr. Tomas Astrauskas ir Džiugas Brazaitis. Tyrimų metu buvo ištirtas 50 m². plotas (2 perkasos).

Pirmoje perkasoje buvo surinktas nemažas kiekis smulkių kaulų, tarp jų ir dantų. Taip pat rasti dar du dirbiniai: titnaginis įtveriamasis kirvukas keturkampe pentimi ir titnaginė skeltė-peilis. Antroje perkasoje kapų ir radinių nerasta.

Unikaliausiu radiniu P. Tebelškis įvardina rastą smeigtuką, pasak jo, tai pirmasis tokio tipo smeigtukas rastas Lietuvos teritorijoje. Artimiausios teritorijos, kuriose buvo rasti panašūs smeigtukai, tai Karaliaučiaus sritis ir Lenkija. Specialiai šiems dirbiniams išnagrinėti skirtame straipsnyje teigiama, kad kapus, kuriuose randama tokių smeigtukų, reikia sieti su Jamnos kultūra. (šią kultūrą archeologė Marija Gimbutienė vadina Kurganų kultūra, kurios sąvoką įvedė 1956 m.) palikimu ir galima datuoti maždaug III tūkst. pr. m. e. antra puse.

Antropologinių tyrimų metu iš surinktų kaulų fragmentų nustatytą, jog kaulai yra vieno asmens, vyro, 45–55 m. amžiaus, apie 174 cm ūgio (ūgis rekonstruotas pagal dešiniojo šlaunikaulio ilgį), vidutinio ar plataus veido dolichokranas. Tokio tipo skeletas būdingas Lietuvos virvelinės keramikos ir laivinių kovos kirvių kultūros žmonėms.

Papildomus žvalgomuosius archeologinius tyrimus 2015 m. atliko archeologas Mantas Daubaras. Jų metu buvo ištirtas 15 m². plotas ir surasta 11 lipdytinės priešistorinių laikų keramikos bei 3 gyvūnų kaulų fragmentų. Šie radiniai nuolatiniam saugojimui atiduoti į Lietuvos Nacionalinį muziejų.

Lokalizacija
------------

Gyvakarų kapinynas yra Alizavos sen. kairiojo Žvikės upelio kranto žvyruotoje aukštumoje, karjero teritorijoje (oficialiai žvyro karjeras yra privačios nuosavybės sklype adresu Rudikų g. 5, Gyvakarų k.).

Šaltiniai
---------

* Povilas Tebelškis, 2000 m. Vilnius, „Spėjamo Gyvakarų kapinyno (Kupiškio r.) 2000 m. archeologijos žvalgomųjų tyrimų ataskaita", KPC archyvas, f. 39, Ap. Nr. 1, S. v. Nr. 726.
* Mantas Daubaras, 2016 m. Vilnius, „Gyvakarų akmens amžiaus kapo radimvietės aplinkos Gyvakarų k. Kupiškio r. sav. 2015 m. žvalgomųjų archeologinių tyrimų ataskaita".
Stefan Grand Prix|  |
| Komandos direktorius (-iai) | Zoran Stefanovic |

**Stefan Grand Prix** - buvusi Formulės 1 komanda iš Serbijos, kuri pretendavo dalyvauti 2010 m. sezone. Komandos įkūrėjas ir savininkas yra serbas Zoran Stefanovic.

2009 m. FIA priiminėjo paraiškas dalyvauti Formulės 1 lenktynėse 2010 m. sezone. Federacija atrinko tris komandas, o Stefan Grand Prix, pateikusi paraišką, nebuvo priimta.

Nepaisant nesėkmės Stefan Grand Prix ekipa toliau siekė dalyvauti čempionate. Ji susitarė su Toyota ekipa, kuri pasitraukė iš Formulės 1 čempionato, dėl techninės paramos.

2010 m. vasario 2 d. ekipa paskelbė, kad veža savo įrangą į Bahreiną, kur vyks pirmosios naujo sezono lenktynės, o vasario 25 d. surengsianti savo komandos ir automobilio pristatymą Algarvės trasoje Portugalijoje. Komanda taip pat pristatė bandymuose dalyvausiantį lenktynininką - japoną Kazuki Nakajima.

2010 m. kovo 4 d. FIA paskelbė, kad komanda negalės užimti US F1 komandos vietos, kadangi neįvykdė savo įsipareigojimų ir nebebūtų galimybės įtraukti komandos į 2010 m. sezoną.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Stefan" rengs bolido pristatymą
2. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali komandos svetainė Archyvuota kopija 2010-01-24 iš Wayback Machine projekto.
* Nauji Stefan GP planai Archyvuota kopija 2010-07-24 iš Wayback Machine projekto.
| Bagatyrevičiaiblrs. *Багатырэвічы* |
| --- |
| *Jano ir Cecilijos kapas* |
|  |
| 

BagatyrevičiaiBagatyrevičiai

53°30′42.31″ š. pl. 24°09′41.26″ r. ilg.﻿ / ﻿53.5117528°š. pl. 24.1614611°r. ilg.﻿ / 53.5117528; 24.1614611﻿ (Bagatyrevičiai)Koordinatės: 53°30′42.31″ š. pl. 24°09′41.26″ r. ilg.﻿ / ﻿53.5117528°š. pl. 24.1614611°r. ilg.﻿ / 53.5117528; 24.1614611﻿ (Bagatyrevičiai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| **Sritis** | Gardino sritis Gardino sritis |
| **Rajonas** | Mastų rajonas |
|  |
| **Gyventojų** () | 7  |
|  |
| **Pašto kodas** | 231607 / +375 1515 |
|  **Vikiteka** | Bagatyrevičiai |

**Bagatyrevičiai** (blrs. *Багатырэвічы*) – kaimas Gudijoje, Gardino srities Mastų rajone. Išsidėstęs ant Nemuno kairiojo kranto.

Istorija
--------

Kaimas žinomas nuo viduramžių, buvo apgyvendintas valstiečių-bajorų. Apylinkėse vyko 1794 m. ir 1863 m. sukilimų kovos, gretimame miške prie Minevičių išlikęs keturiasdešimties sukilėlių kapas su paminkliniu kryžiumi. Kaimietis Janas Komenskis buvo suimtas ir už dalyvavimą 1863 m. sukilime ištremtas į Orenburgo guberniją. Andriaus Korčinskio vardu jo likimą savo romane „Prie Nemuno" atvaizdavo lenkų rašytoja Elzė Ožeškienė, tarpukaryje kūrinio motyvais susuktas filmas. Rusijos caro valdymo laikais kaimas priklausė Gardino gubernijos Gardino apskrities Lunios valsčiui.

Ilgą laiką buvo žinomas *Samostrelcų* vardu, tarpukaryje išpopuliarėjo dabartinis pavadinimas. Pastarąjį pavadinimą suteikė keliolika Bagatyrevičių šeimų, gyvenusių kaime. Šios giminės pradininkais įvardijami legendiniai *Janas ir Cecilija*. Jų kapas išlikęs vakarinėje gyvenvietės dalyje, pastatytas medinis paminklas ir du simboliniai akmenys.

Tarpledynmečių laikotarpyje ši teritorija pasižymėjo turtinga augmenija. Kaimo apylinkėse plytinčiame 1,5 m storio durpių sluoksnyje 1925 m. aptiktas mokslui dar nežinomo *Brazenijos* (lot. *Brasenia*) augalo sėklos, išsilaikiusios iš to laikotarpio. Į vakarus nuo Bagatyrevičių Nemuno šlaito atodangoje esančią moreną tyrinėjo Lietuvos geologė Valerija Čepulytė.

Išnašos
-------

1. ↑  Величкевич В. Ф. Плейстоценовые флоры ледниковых областей Восточно-Европейской равнины psl. 182–183
2. ↑   В.Чепулите. О перекрытии Рисс-Вюрмских отложений в окрестностях г. Гродно мореной последнего обледнения // Палинология в геологических исследованиях Прибалтики. psl. 45-67

Šaltiniai
---------

* Bohatyrowicze Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom XV, psl. 182 (lenk.)
* Bahatyrevičy // Radzima.org (en)
* Bogatyrevichi in old photos // Radzima.net
* Богатыревичи // marcana.by Archyvuota kopija 2015-06-29 iš Wayback Machine projekto.
500px|  |
| Forma | Privati bendrovė |
| Pramonė | Informacinės technologijos |
| Įkurta | 2009 m. spalio 31 d. |
| Įkūrėjas (-ai) | Oleg Gutsol, Evgeny Tchebotarev |
| Centrinė būstinė | Torontas, Ontarijas, Kanada |
| Svarbiausi darbuotojai | Andy Yang (vadovas) |
| Paslaugos | Socialinis tinklas |
| Pajamos | $1,3 mln. (2012) |
| Darbuotojų | 25 (2013) |
| Holdingas | Visual China Group |
| Tinklalapis | www.500px.com |

**„500px"** – nuotraukų dalinimosi socialinis tinklas, orientuotas į kūrybinių industrijų darbuotojus. „500px" apsilanko apie 20 mln. lankytojų per mėnesį. Turi per 13 mln. prisiregistravusių vartotojų. Įkurtas 2009 m. o jam pagrindą padėjo Evgeny Tchebotarev 2003 m. įsteigta nuotraukų bendruomenė „LiveJournal" tinklaraštyje.

Pulsas
------

„500px" algoritmas leidžia dėmesio vertoms nuotraukoms patekti į pirmus puslapius, populiarių nuotraukų skiltyje (angl. *popular*). Nuotraukos pulsą nustato įkėlimo data, peržiūrų skaičius (angl. *views*), taip pat atsižvelgiama į tai, kiek žmonių pamėgo nuotrauką (angl. *likes*) bei parašė atsiliepimų. Pirmieji puslapiai kasdien atsinaujina todėl, kad algoritmas automatiškai sumažina nuotraukos pulsą po 24 val. Tokiu būdu algoritmas leidžia visiems naudotojams patekti į pirmus puslapius net jei vartotojas ir neturi sekėjų. Beje, kiekvienas naudotojas turi prisirišimo rodiklį (angl. *affection*), kuris parodo kiekvieno fotografo visų kada nors įkeltų (tarp jų ir ištrintų) kitų „500px" vartotojų pamėgtų nuotraukų skaičių.

Išnašos
-------

1. ↑  Wall Street Journal: Andreessen Horowitz, Harrison Metal Lead $8.8M Series A for Photo-Sharing Startup 500px
2. ↑  „500px Traffic Statistics". *SimilarWeb*. Nuoroda tikrinta 2018-02-14.
3. ↑  „About 500px". *500px*. Nuoroda tikrinta 2018-02-23.
**Nastazija Kairiūkštytė** (1935 m. birželio 30 d. Samaniškės, Veiverių valsčius) – Lietuvos istorikė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

Augo gausioje darbščių ūkininkų Stasio Kairiūkščio ir Onos Kleizaitės šeimoje. 1955 m. baigė Veiverių gimnaziją. Nesėkmingai bandė stoti į Kauno medicinos instituto Farmacijos fakultetą. Metus dirbo kolūkio apskaitininke. 1956 m. įstojo į Kauno kooperatinę mokyklą. Ją baigusi dirbo Šakių rajono vartotojų kooperacijos kooperatyvų sąjungoje organizatore – instruktore. 1964 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1964–1971 m. Daugų žemės ūkio technikumo dėstytoja. 1973–1998 m. Lietuvos istorijos instituto bendradarbė. 1989 m. istorijos mokslų kandidatė. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorė.

Bibliografija
-------------

* Klaipėdos miesto pramonė ir darbininkai 1945–1960 m. (monografija, 1987 m.),
* Vilniaus vadavimo sąjunga 1925–1938 m. (2001 m.).
* Dek, širdie, ant amžino aukuro. 1999 m. (sudarytoja, Vilniaus krašto lietuvių veikėjos M. Kubiliūtės 100-osioms gimimo metinėms paminėti).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sidabrinė gija, 2005 m. liepos 1 d.
2. ↑  *Nastazija Kairiūkštytė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
Lietuviškas Senolių alus
**Gyvas alus** – terminas, paprastai nurodantis nepasterizuotą alų. Dėl pasterizacijos nenaudojimo tokio alaus galiojimo laikas yra gana trumpas, apie savaitę, todėl produktas netinkamas masinei prekybai. Šis alus paprastai verdamas nedidelių aludarių, parduodamas arba keliuose gretimuose prekybos taškuose, arba vieno regiono teritorijoje. Gyvo alaus populiarumą daugiausia lemia mažų, nepriklausomų alaus daryklų rinkodaros politika, kuria grindžiama tokių produktų kokybė palyginti su didelių bendrovių masine produkcija.

Šios kategorijos alaus apibrėžimo ilgą laiką nebuvo jo gamybos techniniuose reglamentuose, todėl tiek gyvo alaus sąvoką, tiek reikalavimus jo gamybos technologijai nustatė patys gamintojai. Pasibaigus pagrindinei fermentacijai, pagamintas gėrimas iš karto išpilstomas į butelius, kur jis subręsta. Toks alus, laikomas be pasterizavimo ir filtravimo, sendamas keičiasi, tampa sudėtingesnio skonio. Jis išlieka toks pat aromatingas ir gardus, kaip ir ką tik pagamintas, nes jo neveikia oksidacija. Aluje esančios gyvos mielės sunaudoja butelyje likusį deguonį ir natūraliai apsaugo alų nuo šio proceso. Ant butelio dugno iškrenta mielių nuosėdos. Prieš vartojant butelis pavartomas, kad mielės, kuriose gausu vertingų mikroelementų, tolygiai pasiskirstytų.

Lietuvoje gyvo alaus apibrėžimą Žemės ūkio ministerija suderino su didžiaisiais ir mažaisiais aludariais, toks produktas buvo įteisintas teisės aktu. Juo nustatyta, kad gyvu alumi gali būti vadinamas nepasterizuotas ir nefiltruotas arba filtruotas alus, jeigu iki minimalaus tinkamumo vartoti termino pabaigos 1 mililitre alaus yra ne mažiau kaip 0,1 milijonas gyvų mielių. Anksčiau Valstybinė maisto ir veterinarijos tarnyba ir Narkotikų, tabako ir alkoholio kontrolės departamentas sąvoką „gyvas alus" laikė klaidinga, nes toks gamybos būdas nebuvo oficialiai įteisintas.

Pasaulyje nepasterizuotas alus dar vadinamas „Draught" vardu, kuris priklauso aukščiausios kokybės alaus kategorijai. Vienas pirmųjų iš Lietuvos didesnių alaus gamintojų pirkėjams pasiūlęs gyvą alų, buvo „Ragutis". Jo alus „Fortas Draught" ne pasterizuojamas, bet steriliai filtruojamas mikrofiltru.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tikro lietuviško alaus reikia ieškoti mažose daryklose?[neveikianti nuoroda] *lrytas.lt* 2007/01/14
2. ↑  Alaus ir alaus kokteilių apibūdinimo, gamybos ir prekinio pateikimo techninis reglamentas. VII skyrius, 56.5.
3. ↑  Sutarta, kas yra gyvas alus *delfi.lt* 2012-04-20
4. ↑  „Ragutis" pristatė naują alų „Fortas Draught" *sekunde.lt* 2006-07-22
|  Bagandai |
| --- |
| Bagandų moterys vestuviniais rūbaisBagandų moterys vestuviniais rūbais |
| Gyventojų skaičius | ~6,3 mln. |
| Populiacija šalyse | Ugandos vėliava Uganda: 6,27 mln.Tanzanijos vėliava Tanzanija: 100000 |
| Kalba (-os) | luganda, suahilių |
| Religijos | krikščionybė, prigimtinė tikyba, islamas |
| Giminingos etninės grupės | njorai, batorai, hemai, kigai, banjaruandai, kiti bantai |
|  |
|  **Vikiteka:** | Bagandai |

**Bagandai** arba **gandai** (sav. *Baganda*) – Rytų Afrikos tauta, priklausanti bantams. Gyvena Ugandoje, tarp Viktorijos ir Kiogos ežerų. Yra gyvenančių ir Tanzanijoje. Populiacija – 6,27 mln. žmonių (2015 m. XX a. II pusėje – 3,25 mln.). Tai skaitlingiausia Ugandos tauta. Kalba gandų kalba (luganda), priklausančia bantų kalboms, taip pat suahiliškai. Dauguma – krikščionys (katalikai, protestantai), yra išlaikiusių prigimtinę tikybą, musulmonų (sunitų).

Nuo XIII iki XIX a. pab. gandai turėjo sukūrę savo valstybę Bugandą (dabar Ugandos dalis).

Verčiasi rankine pasėline-lydimine žemdirbyste (sorgai, kukurūzai, ankštiniai, soros, ypač bananai, prekybai augina kavą, medvilnę, tabaką ir kt.), gyvulininkyste (daugiausia ožkos, avys, galvijų auginimą stabdo musė cėcė). Dirba samdomus darbus. Amatai: keraminių ir medinių indų gamyba, pynimas, kalyba, odos apdirbimas, audimas, gaminimas iš karnų (*mbugu*).

Bagandų būstas cilindiškas-kūgiškas. Griaučius sudaro kartys, perpintos vytelėmis, stogas iš lapų.

Tradicinis rūbas – juosmens raiščiai iš karnų pluošto, odos ar augalinio pluošto. Pas žynius – apsiaustai iš karnų pluošto.

Bagandų virtuvės pagrindą sudaro kruopų ir miltų košės su daržovių užpilais, kartais mėsa.

Išlikęs skirstymasis į patrilinijines gimines. Tradicinei tikybai būdingas gausus dievų panteonas, pagarba gamtos ir vado protėvių (*kabaki*) dvasioms. Išvystyta tautosaka, ypač muzikinė.

* Bagandų muzikantasBagandų muzikantas
* Bagandai, vilkintys rekonstruotais senaisiais apdaraisBagandai, vilkintys rekonstruotais senaisiais apdarais
* ŠokėjosŠokėjos
* Bagandų ąsotėlis (XX a. pr.)Bagandų ąsotėlis (XX a. pr.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ганда*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
**Aplinkosauginio švietimo fondas** – tarptautinis nevyriausybinių organizacijų tinklas, kurio tikslas – įgyvendinti darnaus vystymosi principus, vykdant aplinkosauginį visuomenės švietimą ir ugdant visuomenės sąmoningumą. Jis įgyvendina penkias aplinkosaugines programas: „Mėlynosios vėliavos", „Gamtosauginių mokyklų", „Jaunųjų aplinkos reporterių", „Miškų pažinimo" bei „Žaliojo rakto".

Istorija
--------

Aplinkosauginio švietimo fondas („Foundation for Environmental Education in Europe") Europoje buvo įkurtas 1981 metais. Pirmaisiais gyvavimo metais jis organizavo tarptautinius seminarus, konferencijas, skelbė publikacijas. Dešimtojo dešimtmečio viduryje „Aplinkosauginio švietimo fondo" programomis imama aktyviai domėtis ne tik Europoje, bet ir kituose žemynuose. 2000 metais nuspręsta šį fondą paskelbti pasauline organizacija, į fondo veiklą įsitraukė daug organizacijos iš šalių, esančių kituose žemynuose.

Lietuvoje
---------

„Aplinkosauginio švietimo fondo" programas atskirose šalyse gali atstovauti ir koordinuoti tik viena nacionalinė nevyriausybinė organizacija, kurios pagrindinė veiklos sritis yra susijusi su aplinkosauga. Lietuvoje šio fondo programų įgyvendinimą patikėta koordinuoti Lietuvos žaliųjų judėjimui. Šiuo metu mūsų šalyje įgyvendinamos trys iš penkių „Aplinkosauginio švietimo fondo" programų: „Mėlynosios vėliavos", „Gamtosauginių mokyklų" bei „Žaliojo rakto".

Kiekviena nevyriausybinė organizacija, atstovaujanti „Aplinkosauginio švietimo fondą" savo šalyje, įsipareigoja koordinuoti fondo programas ir vykdyti fondo nustatytus reikalavimus. Nuo 2000 metų visuomeninė organizacija „Lietuvos žaliųjų judėjimas" yra „Aplinkosauginio švietimo fondo" narė Lietuvoje.

Prezidentai
-----------

„Aplinkosauginio švietimo fondo" prezidentai:

* 1981-1989 m. Harry Wals, Nyderlandai.
* 1990-1994 m. Ole Lovig Simonsen, Danija.
* 1994-1996 m. Lauge Prip, Danija.
* 1997-2004 m. Graham Ashworth, Jungtinė Karalystė.
* Nuo 2004 m. Jan Eriksen, Danija.

Nuorodos
--------

* Oficialus fondo tinklalapis Archyvuota kopija 2008-08-15 iš Wayback Machine projekto. (anglų, vokiečių, prancūzų, ispanų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Bižogai |
| --- |
|  |
| Gyventojų skaičius | 31 tūkst. |
| Populiacija šalyse | Bisau Gvinėja |
| Kalba (-os) | bižogų |
| Religijos | vietiniai tikėjimai |
| Giminingos etninės grupės | nalu, bagai |
|  |
|  **Vikiteka:** | Bižogai |

**Bižogai** (*Bidjogos*) – Afrikos (Senegambijos) tauta, paplitusi Bisau Gvinėjos salose (Bižagų salynas).

Bižogų kalba priklauso Nigerio-Kongo šeimos Atlanto grupei, tačiau kai kurių mokslininkų laikoma izoliuota Nigerio-Kongo kalba dėl pernelyg didelių skirtumų su kitomis žemyno kalbomis.

Istorija
--------

Bižagų salynas Bisau Gvinėjoje
Bižogės iš Orangozinjo
Bižogai buvo ypač svarbi etninė grupė, nuo XVI a. dalyvavusi prekyboje tarp europiečių ir Afrikos žemyno gyventojų (Kaabu valstybės). Jie turėjo stiprų laivyną, kuris leido saloms ilgai išlaikyti nepriklausomybę. 1535 m. Portugalijai nepavyko užimti salų, ir jas galutinai prisijungti tapo įmanoma tik 1936 m. Per visą tą laiką savo salose bižogai išlaikė tradicinį gyvenimo būdą, jų kaimuose vyravo matriarchatas.

Net ir po prijungimo salos lieka atskirtos nuo pasaulio ir nuo įvykių žemyne. Dauguma bižogų teritorijų yra paskelbtos natūraliais gamtos rezervatais, naudojamos turizmui.

Kultūra
-------

Bižogai išlaikė tradicinę afrikinę religiją. Jie tiki visur esančiomis gamtos dvasiomis (*iran*). Išlaikytos amžiaus grupės ir iniciacijos (*fanado*).

|  |  |
| --- | --- |
| **Senegambijos istoriniai regionai ir tautos** |  |
| **Regionai**: Futa Toras (Tekrūras, Denankė, Futa Toras) | Džolofas (Vaalo, Kajoras, Baolis, Sinė, Salumas) | Bambukas (Bondu, Chaso) | Futa Džalonas (Futa Džalonas) | Kaabu | Romarongas (mende, Solimana, Koya, konai, limbai, kuranko)  **Pakrantė**: volofai | sererai | džolai | bainukai | kerakai | mandžakai | bižogai | balantai | papeliai | biafai | nalu | landomai | bagai | susu | šerbrai |
| ***Premija*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Mark Robson |
| Scenaristas (-ai) | Ernest LehmanIrving Wallace |
| Kompozitorius | Jerry Goldsmith |
| Vaidina | Paul NewmanElke Sommer |
| Metai | 1963 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 134 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Premija** (angl. *The Prize*) – 1963 m. JAV sukurtas politinis kriminalinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Paul Newman – Endriu Kreigas
* Edward G Robinson – daktaras Maksas Startmanas
* Elke Sommer – Inger Liza Anderson
* Diane Baker – Emilė Stratman
* Micheline Presle – daktarė Denisė Marso
* Gerard Oury – daktaras Klodas Marso
* Jacqueline Beer – Monika Sovje
* Britt Ekland

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kasmetinė Nobelio premija už literatūros pasiekimus paskiriama amerikiečiui Endriu Kreigui, kuris paskutiniu metu daugiau domisi ne rašymu, o moterimis ir alkoholiu. Atvykęs į Stokholmą pasirengti ceremonijai, jis gauna gražią palydovę Inger bei susipažįsta su kitais mokslininkais, gausiančiais premiją. Netrukus Kreigas pastebi, kad naujasis jo pažįstamas daktaras Stratmanas, lydimas dukterėčios Emilės, per antrąjį jų susitikimą elgiasi visiškai kitaip nei per pirmąjį, dėsto kitokius politinius įsitikinimus ir netgi yra kiek aukštesnis. Kreigas, kuris kitu pseudonimu rašo detektyvinius romanus įtaria, kad kažkas kitas užėmė tikrojo profesoriaus vietą ir mėgina tai išsiaiškinti. Jo palydovė Inger tuo netiki, tačiau kai rašytojas sužino per daug, mergina pagrobiama, reikalaujant, jog Kreigas tylėtų ir, gavęs savo premiją, kuo greičiau paliktų šalį. Paaiškėjus, kad tikrąjį profesorių pagrobė rusai, norėdami dėl jo žinių šį slapta išgabenti į savo šalį, o jo vietą užėmė talentingas aktorius, Kreigas nusprendžia savo jėgomis išvaduoti pagrobtą Inger ir Stratmaną...

Apdovanojimai
-------------

* Auksinis gaublys – geriausia nauja aktorė (E. Sommer)
* Auksinis gaublys (nominacija) – geriausia antrojo plano aktorė (D. Baker)
| **Apolinaras Mikulskis** |
| --- |
|  |
| Veikla | XIX a. pabaigos – XX a. pradžios Lietuvos architektas |
|  |
|  **Vikiteka** | Apolinaras Mikulskis |

Namas Gedimino 32 a.
Zygimantu 9 a
**Apolinaras Mikulskis** – XIX a. pabaigos – XX a. pradžios Lietuvos architektas.

Biografija
----------

Baigė Sankt Peterburgo Statybos mokyklą (vėliau Peterburgo civilinis inžinierių institutas), 1875–1911 m. dirbo Vilniuje. Suprojektavo apie 70 puošnių istorizmo formų namų pasiturintiems savininkams, pastatė keletą romantiškų vilų, kuriose derino sodybinio namo, italų vilos elementus, medžio drožinių dekorą. Pagal jo projektus pastatyta nuomojamų namų. Gedimino prospekte ir Jakšto g. kampe pastatė secesinį žemės ūkio mašinų paviljoną (1909 m. neišlikęs). Suprojektavo neogotikines bažnyčias Senuosiuose Trakuose, manoma, ir Nočioje (dab. Gardino sritis, Baltarusija, 1899 m.) bei Šešuolėliuose.

Ankstyvieji jo projektuoti namai dažniausiai dviaukščiai, fasadai netinkuotų plytą, būdingi neogotikos elementai, medžio dekoras, vėlesni pastatai (nuomojamieji namai) 3–4 aukštų, jų itin puošnūs fasadai, susipina klasicizmas, renesansas, ampyras ir kitų stilių architektūros motyvai. Butuose patalpos suskirstytos zonomis, laiptinės apšviečiamos per stoglangius,

Projektai
---------

* T. Kosciuškos g. 32, 1880 m. jame veikė restoranas „Kinija";
* Tilto g. 23, 1881 m.;
* Sierakausko g. 21, 1891 m.;
* Sierakausko g. 17, 1891 m.;
* Jogailos g. 9, 11, 1891 m.;
* Žygimantų g. 9, 1895 m.;
* Gedimino prospektas 19, 21, 1897 m.;
* Basanavičiaus g. 20, 22, 1899 m.;
* Algirdo g, 2, 1899 m.;
* J. Jasinskio g. 4–12, 1896 m. perstatyti;
* Senųjų Trakų Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai ir Šv. Benedikto bažnyčia, 1898 m.;
* Šešuolėlių Švč. Mergelės Marijos, Visų malonių Tarpininkės, bažnyčia, 1901 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nijolė Lukšionytė–Tolvaišienė. *Apolinaras Mikulskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 122 psl.
| ***Natali*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Nathalie... |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Ispanija |
| Režisierius | Anne Fontaine |
| Scenaristas (-ai) | Jacques FieschiAnne FontaineFrancois-Olivier Rousseau |
| Vaidina | Fanny ArdantEmmanuelle Béart Gérard Depardieu |
| Metai | 2003 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Natali** (pranc.  *Nathalie...*) – 2003 m. prancūzų režisierės Anne Fontaine sukurta drama.

Juosta interneto svetainės „Rotten Tomatoes" vertinama 73% teigiamų atsiliepimų. 2009 m. JAV buvo sukurtas šio filmo perdirbinys „Chloe", kuriame vaidino Julianne Moore, Liam Neeson ir Amanda Seyfried.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Fanny Ardant – Ketrina
* Emmanuelle Béart – Natali / Marlena
* Gérard Depardieu – Bernardas
* Wladimir Yordanoff – Fransua

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Ketrina ir Bernardas jau seniai vedę ir jų aistra vienas kitam atrodo atvėsusi. Kadangi vyras kartais vyksta į komandiruotes, žmona pradeda įtarinėti jį neištikimybe. Netyčia užsukusi į netoliese esantį viešnamį, Ketrina susipažįsta su ten dirbančia Natali. Ketrina nusamdo merginą, kad ši susipažintų su Bernardu.

Netrukus mergina įgyvendina prašymą ir, kiekvieną kartą susitikus, pasakoja jai apie vyrą. Šie tampa meilužiais, Natali kaskart perduoda visas susitikimų smulkmenas Ketrinai, kuri jau nebegali kontroliuoti įvykių eigos...
**Apofatinė teologija** (dar **apofatiumas**, **apofazė**) – teologija, pagal kurią Dievas esąs nepažinus protu, dėl to jo neįmanoma nusakyti teigiamais apibrėžimais. Dievo prigimtis aiškinama pasitelkiant neigimo, antinomijos, paradokso metodus. Jai priešinga katafatinė teologija. Susiklostė IV a. kaip reakcija į Eunomijų ir kitus mąstytojus, pabrėžusius katafatinę teologiją.

Apofatinės teologijos ištakos atsekamos iki atvaizdų draudimo Senajame Testamente, be to, antropomorfizmą atmetė senovės graikų filosofai.

Apofatinė teologija gilias tradicijas turi Rytų Bažnyčiose. Anot Pseudodionisijo Areopagito, atmetusi visus Dievo įvaizdžius ir idėjas apie jį, siela pasineria į „tamsą, pranokstančią supratimą", kur „visiškai susivienija su Neapsakomuoju".

Atitikmuo Vakarų Bažnyčiose – negatyvioji teologija.

Apofatinis metodas sutinkamas ir Rytų religinėse tradicijose (hinduizme, budizme, taoizme).

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  Religijotyros žodynas. – Vilnius: Mintis, 1991, 26 psl.
2. 1 2  *Apophatic Theology*. Encyclopedia.com. Nuoroda tikrinta 2023-02-23.
3. 1 2  *apophatic theology*. Oxford Reference. .
**Aplinkosauginė baudžiamoji teisė** (kartais naudojamas neteisingas pavadinimas *ekologinė baudžiamoji teisė*) – baudžiamosios ir aplinkos teisės pošakis.

Teisės šaltiniai
----------------

* Baudžiamasis įstatymas (Baudžiamasis kodeksas)
* išvestinė baudžiamoji teisė ir jos teisės aktai:
	+ Aplinkos apsaugos įstatymas
	+ Augalijos apsaugos įstatymas
	+ Vandens įstatymas
	+ kt.

Istorija
--------

Intensyvėjant gamtos išteklių naudojimui susidurta su neigiamu poveikiu aplinkai. Administracinės priemonės buvo neveiksmingos saugant teisinius gėrius aplinkos srityje. Pradėta atitinkamų administracinių pažeidimų ir kitų veikų kriminalizacija.

Lietuvoje
---------

2000 m. Lietuvos baudžiamasis kodeksas keliuose skyriuose reguliuoja aplinkosaugines baudžiamąsias veikas.

XXXVIII skyrius. Nusikaltimai ir baudžiamieji nusižengimai aplinkai ir žmonių sveikatai:

270 Aplinkos apsaugos arba gamtos išteklių naudojimo taisyklių pažeidimas
270-1 Neteisėta prekyba ozono sluoksnį ardančiomis medžiagomis
271 Saugomų teritorijų ar saugomų gamtos objektų sunaikinimas ar suniokojimas
272 Neteisėtas medžiojimas ar žvejojimas arba kitoks laukinės gyvūnijos išteklių naudojimas
273 Neteisėtas miško kirtimas ar pelkių naikinimas
274 Neteisėtas saugomų laukinių augalų, grybų ar jų dalių rinkimas, naikinimas, realizavimas ar kitoks disponavimas jais
275 Neteisėta farmacinė veikla
276 Kenksmingų žmogaus sveikatai ar gyvybei produktų gamyba arba prekyba jais
277 Kovos su epidemijomis ar užkrečiamosiomis ligomis taisyklių pažeidimas.

Literatūra
----------

* Kloepfer, Michael/Vierhaus, Hans-Peter: Umweltstrafrecht, 2. Aufl. München 2002
* Franzheim, Horst/Pfohl, Michael: Umweltstrafrecht: eine Darstellung für die Praxis, Köln 2001
| ***Bjauri mergiotė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Dirty Girl |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Abe Sylvia |
| Scenaristas (-ai) | Abe Sylvia |
| Metai | 2010 |
| Žanras |  komedija, drama |
| Trukmė | 131 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Bjauri mergiotė** (angl.  *Dirty Girl*) – 2010 m. JAV sukurta komiška drama, rodyta Toronto kino festivalio programoje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jeremy Dozier – Klarkas
* Juno Temple – Danielė
* Zach Lasry – Bredas
* Milla Jovovich – Sju-Ana
* Mary Steenburgen – Pegė
* Jonathan Slavin – ponas Poteris
* William H. Macy – Rėjus

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Danielė – daug problemų savo motinai Sju-Anai ir mokytojams kelianti paauglė, kurios nerūpestingas gyvenimas pradeda griūti po to, kai neapsikentęs mokyklos direktorius perkelia ją į atsilikusių mokinių klasę. Negana to, kad nuo jos nusisuka visi vaikinai, motina praneša ketinanti tekėti už mormono Rėjaus, ketinančio imtis griežto jos auklėjimo. Merginai atrodo, kad vienintelis, kuris gali padėti jai šioje situacijoje, yra tikrasis jo tėvas, kurio ji niekada nėra sutikusi. Danielė įkalba jai padėti Klarką – toje pačioje atsilikusiųjų klasėje besimokantį storulį, laikantį save gėjumi. Šis pasiima tėvo mašiną ir jiedu leidžiasi į Oklahomą ieštoti tikrojo Danielės tėvo...
**Eleonora Chainauskaitė-Ravickienė** (1916 m. sausio 24 d. Junkūnai – 2004 m. sausio 6 d.) – Lietuvos kraštotyrininkė, nusipelniusi mokytoja, visuomenininkė.

Biografija
----------

1935 m. baigė Rokiškio gimnaziją, 1938 m. – vokiečių kalbos studijas Klaipėdos pedagoginiame institute. Baigusi studijas mokytojavo Klaipėdos krašte, vėliau Kuršėnuose. Gelbėdamasi nuo karo, persikėlė mokytojauti į Kantaučius, Plungę. Dirbo vakarinėje bei Plungės 3-ojoje vidurinėje mokykloje. Vėliau dėstė vokiečių ir prancūzų kalbas Statybos technikume. Aktyviai dirbo visuomeninį darbą. Septynerius metus buvo Plungės Raudonojo Kryžiaus draugijos pirmininkė, įkūrė medicinos seserų kursus.

Kraštotyros veiklą pradėjo pokaryje, gyvendama Plungėje. Dirbdama Statybos technikume, įsikūrusiame Plungės dvare, pradėjo rinkti dvaro istoriją, įkūrė kraštotyros muziejų. Parašė dvi knygas, straipsnių Lietuvos, Lenkijos ir Baltarusijos spaudoje. Savo darbų ir asmeninį archyvą padovanojo Žemaičių dailės muziejui.

Šeima
-----

Vyras – Jonas Ravickas, vaikai – Jonas ir Regina.

Bibliografija
-------------

* „Atsisveikinimas su Tėvyne" (1992 m.)
* „Šimtmečių takais" (1997 m.)

Pripažinimas
------------

* Plungės miesto garbės pilietė;
* 1994 m. – Prancūzijos ambasadoriaus Philip de Suremain padėka už įnašą į lietuvių-prancūzų draugystę;
* 1996 m. – Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino 1-ojo laipsnio medalis už nuopelnus Lietuvos kultūrai;
* 2002 m. – Lenkijos Respublikos medalis „Už nuopelnus lenkų kultūrai".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mirė Eleonora Ravickienė Archyvuota kopija 2016-04-24 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Bafino jūra žemėlapyje
Ledkalnis Bafino jūroje
**Bafino jūra**, (pranc. *Merre de Baffin*, angl. *Baffin Bay*) – Arkties vandenyno dalis tarp Grenlandijos ir Kanados Arktinio salyno salų: Bafino Žemės, Devono ir Elsmyro salų. Plotas 530 000 km², didžiausias gylis 2414 m, vidutinis gylis 804 m. Deiviso sąsiauriu jungiasi su Labradoro jūra. Gelmių dugne – okeaninio tipo Žemės pluta. Vandens paviršiaus temperatūra vasarą 0-5 °C, žiemą nuo -1 iki -1,8 °C. Druskingumas 31-34 %. Nuo spalio iki liepos mėn. didesniąją dalį dengia ledai. Potvynių aukštis 2-7 m.

Žvejyba (gaudomos menkės, silkės). Anksčiau medžioti banginiai, tačiau iki XX a. pradžios praktiškai visiškai išnaikinti. Daugybė ledo ižo ir ledkanių trukdo susisiekimą jūra.

1562 m. įlanką atrado Bears, 1586 m. pietinėje dalyje lankėsi John Davis, 1616 m. šiaurinę dalį pasiekė V. Bafinas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 25°06′ š. pl. 76°08′ v. ilg.﻿ / ﻿25.100°š. pl. 76.133°r. ilg.﻿ / 25.100; 76.133

Gregori Tauno miestelis Eleuteroje
**Eleutera** (angl. *Eleuthera*) – sala Bahamų salyno centrinėje dalyje, ~50 km į rytus nuo šalies sostinės Nasau. Plotas 518 km². Sala ištįsusi šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 180 km, o plotis neviršija 2 km. Rytinė pakrantė stati, uolinga, vakarinė – žema, nuožulni, su smėlio paplūdimiais. Paviršius uolingas, iki 58 m aukščio.

2000 m. Eleuteroje gyveno 11,2 tūkst. gyventojų. Pagrindinė gyvenvietė – Governors Harboras (*Governor’s Harbour*). Sala padalinta į 5 apskritis: Šiaurės Eleuteros, Vidurio Eleuteros, Pietų Eleuteros, Krantinės salos, Ispanų Sienų. Verčiamasi turizmu, žvejyba. Yra 3 oro uostai.

Saloje senovėje gyveno tainai arba aravakai. Ispanų konkistos laikais jie išvežti darbams į Espanjolą. 1648 m. salą apgyvendino puritonai iš Bermudos. Jie salą pavadino Eleutera pagal graikišką žodį *ελεύθερος*, reiškiantį laisvę.
|  |
| --- |
| Bjørn Tidmand |
|  
Bjørn Tidmand 1963 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Bjørn Tidmand |
| Gimė | 1940 m. sausio 24 d. (83 metai)  Kopenhaga, Danijos vėliava Danija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkas |
| Svetainė | bjorntidmand.dk |

**Bjørn Tidmand** (g. 1940 m. sausio 24 d. Kopenhagoje) – Danijos pop dainininkas.

Bjørn vaikystėje buvo Kopenhagos berniukų choro narys. Vėliau jis pradėjo koncertuoti miesto restoranuose ir naktiniuose klubuose. 1957-aisiais Bjørn debiutavo televizijoje, o 1959 metais įrašė pirmąją dainą „Only Sixteen".

1963 metais Bjørn dalyvavo Danijos atrankoje į „Euroviziją" *Dansk Melodi Grand Prix*, tačiau nusileido nugalėtojams Grethe ir Jørgen Ingmann, kurie laimėjo tų metų „Eurovizijos" konkursą. Po metų atlikėjas su daina „Sangen om dig" laimėjo atranką. 1964 m. Eurovizijoje atlikėjas tarp 16 dalyvių užėmė devintą vietą.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bjørn Tidmand** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Atlikėjo tinklalapis – bjorntidmand.dk (danų k.)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Grethe ir Jørgen Ingmann  *„Dansevise"*** |  **Danijos atstovas Eurovizijoje**1964 | Po to:**Birgit Brüel  *„For din skyld'"*** |
| Eleusinasgr. Ελευσίνα |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

EleusinasEleusinas

38°02′00″ š. pl. 23°32′00″ r. ilg.﻿ / ﻿38.03333°š. pl. 23.53333°r. ilg.﻿ / 38.03333; 23.53333﻿ (Eleusinas)Koordinatės: 38°02′00″ š. pl. 23°32′00″ r. ilg.﻿ / ﻿38.03333°š. pl. 23.53333°r. ilg.﻿ / 38.03333; 23.53333﻿ (Eleusinas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Graikijos vėliava Graikija |
| **Periferija (regionas)** | Atikos periferija Atikos periferija |
| **Nomas** | Vakarų Atikos nomas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 25 863  |
| **Plotas** | 18,4 km² |
| **Tankumas** (2001) | 1 406 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Eleusinas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Elefsinà (Eleusìnas) |

**Eleusinas** (gr. Ελευσίνα, sen. gr. Ἐλευσίς) – miestas Graikijoje, įsikūręs Sarono įlankos derlingoje lygumoje, 23 km į šiaurės vakarus nuo Atėnų. Svarbus Senovės Graikijos religinis centras. XVIII a. jo vietoje atsikūrė gyvenvietė; pramoninis Atėnų priemiestis.

Eleusino misterijų apeigos vykdavo telesterijuje, įšventinimo rūmuose
Nuo 1882 m. Eleusino griuvėsius tiria archeologai. Viena žymiausių antikinio pasaulio kulto vietų. Eleusino misterijos vietovėje prasidėjusios dar Mikėnų civilizacijos laikotarpiu (1600 m. pr. m. e.), ypač suvešėjo vėlyvojoje antikoje. Misterijų apeigos vykdavo telesterijuje. Įšventinimo rūmai pastatyti vietoje, kurioje šventyklos būta jau Kretos-Mikėnų kultūros laikotarpiu. Nuo VII a. pr. m. e. priklausė Atėnų miestui-valstybei, sudarė vieną iš Atėnų valstybinio kulto elementų. V a. pr. m. e. telesterijus perstatytas. Romėnų laikais pastatyta Artemidės ir Poseidono šventyklos. 392 m. Eleusinijas švęsti uždraudė Romos imperatorius Teodosijus I Didysis. 395 m. sugriautas vestgotų karaliaus Alariko kariaunos Eleusinas sunyko.

Išnašos
-------

1. ↑  Godlaski, Theodore M (2011). „The God within". *Substance Use and Misuse* **46** (10): 1217–1222. PMID 21692597. doi:10.3109/10826084.2011.561722.
2. ↑  *Eleusinas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
3. ↑  „Eleusis". *Encyclopedia Britannica*. Nuoroda tikrinta 2021-01-17.
| **Petasites hybridus** |
| --- |
| Plačialapis šaukštis (*Petasites hybridus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Šaukštis  *( Petasites)* |
| Rūšis: | Plačialapis šaukštis  *( Petasites hybridus)* |

 |

**Plačialapis šaukštis** (*Petasites hybridus*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, šaukščių (*Petasites*) genties augalas.

Daugiametis žolinis augalas. Šakniastiebis stambus, iki 1 m ilgio ir 1-2 cm storio, mėsingas, gumbuotas, baltas, šviesoje greit tamsėjantis. Stiebas 20-45 cm aukščio, tuščiaviduris, apaugęs žvyniškais lapais. Vaisiams nunokus stiebas nudžiūsta ir iš šakniastiebio išauga didžiuliai pamatiniai lapai, kurių aukštis su lapkočiu iki 1,5 m. Lapo lakštas apie 50 (80) cm pločio, nelygiai dantytas. Lapo pamatinės išpjovos kraštai susisiekia. Stiebo viršūnėje žiedynas iš 50-65 trumpų graižų. Žiedai raudoni, rausvai balti. Vaisius - cilindriškas lukštavaisis su skristuku. Vaisiai retai subręsta, dauginasi šakniastiebiais.

Žydi balandžio - gegužės men.

Auga vandens telkinių pakrantėse, versmėtuose šlaituose, tarp krūmų.

Vaistams vartojami lapai (kartais šaknys). Jie pjaunami gegužės pabaigoje ir birželio mėn.

Lapuose yra flavonoidų, gleivių, triterpeninių saponinų, alkaloidų, karčiųjų, rauginių, mineralinių medžiagų, eterinio aliejaus.

Švieži švarūs lapai dedami ant vočių ir žaizdų.

Augalas dekoratyvus, medingas.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 30 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Plačialapis šaukštis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 55°17′35″ š. pl. 24°39′56″ r. ilg.﻿ / ﻿55.29306°š. pl. 24.66556°r. ilg.﻿ / 55.29306; 24.66556
**Plačiava** – durpynas Lietuvoje, Ukmergės rajone, 6 km į šiaurės vakarus nuo Ukmergės, Plačiavos miške. Užima 6,33 km². Rytiniu durpyno pakraščiu teka Šventosios intakas Storė.

Nenusausintos pelkės (žemapelkės) durpių sluoksnio vidutinė storymė buvo 2,2 m, didžiausia – 5,2 m. Durpių vidutinis susiskaidymas 30 %, peleningumas 10,9 %, vidutinis drėgnumas 89 %. Po durpėmis slūgso sapropelio sluoksnis (iki 2 m). Po juo guli priesmėlis.

Plačiavos durpyne nuo 1953 m. durpes kasė Jonavos durpių įmonė – 1985 m. ji pagamino 28 000 t durpių. Po Antrojo pasaulinio karo į durpyną produkcijai išvežti nutiesta Jonavos–Ukmergės geležinkelio atšaka (1958 m. išardyta). XX a. pab. eksploatacija baigta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Plačiava*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 391
2. ↑  Kultūros vertybės pagrindinis dosjė Nr: PD-2115 (Ukmergės siaurojo geležinkelio stoties) Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto.
**Minimalistinė muzika** atsirado 7-o dešimtmečio pradžioje JAV. Ji daugiausia paremta konsonansine harmonija, pulsuojančiu reguliariu ritmu (arba labai ilgais tęsiamais garsais), lėtomis transformacijomis ir trumpų struktūrų kartojimu.
Minimalistinė muzika buvo iššūkis pokariniam serialistinės ir aleatorinės muzikos viešpatavimui. Ji stipriai skyrėsi ne tik nuo moderniosios, bet ir nuo klasikinės bei romantinės muzikos. Minimalizmas įkūnijo aiškesnės, techniškai paprastesnės ir emociškai lengvesnės muzikos poreikį.

Minimalistiniuose kūriniuose ritmo, melodinės ir harmoninės atkarpos kartojamos daugybę kartų. Dažniausiai per visą kūrinį tvyro viena nekintama būsena, primenanti mąslią indišką ragą arba monotonišką afrikietišką būgnijimą. Muzika abstrakti, vyksta lėta ir nuosekli struktūrų kaita.

Žymiausi kompozitoriai
----------------------

Louis Andriessen, Gavin Bryars, Brian Eno, Philip Glass, Terry Riley, Steve Reich, Michael Nyman, La Monte Young.

Nuorodos
--------

* Amerikiečių minimalistų muzika Archyvuota kopija 2005-10-22 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
| Čiusovaja |
| --- |
| Maksimovo uola Čiusovajos upėje Maksimovo uola Čiusovajos upėje |
| **Ilgis** | 592 km |
| **Nuolydis** | 4,0 cm/km |
| **Baseino plotas** | 23 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 222 m³/s |
| **Ištakos** | Uralo kalnai |
| **Žiotys** | Kama |
| **Šalys** | Rusija |

**Čiusovaja** (rus. *Чусовая*) – upė Rusijoje, Pauralėje; Kamos kairysis intakas. Prasideda Čeliabinsko srityje, Viduriniame Urale, aukštupyje vadinama Poludenaja Čiusovaja. Teka į šiaurę, aukštupyje ir vidurupyje kaip kalnų upė, vėliau pasuka į šiaurės vakarus ir teka lygumomis. Kerta Sverdlovsko sritį ir Permės kraštą. Įteka į Kamos tvenkinio Čiusovajos įlanką.

Didesni intakai: Šišimas, Darja, Sulemas, Meževaja Utka, Serebrianka, Koiva, Usva (dešinieji), Kynas, Čizma, Lysva, Sylva (kairieji). Upė būna užšalusi lapkričio-balandžio laikotarpiu. 55 % vandens gauna iš sniego, 29 % iš lietaus, 18 % iš požeminių vandenų. Vasarą būna 6-7 liūčių sukelti poplūdžiai, jų metu vanduo pakyla 4–5 m. Didžiausias debitas 4570 m³/s, minimalus 8,4 m³/s. Tėkmės greitis vidurupyje 8 km/h, o slenksčiuose ir sietuvose siekia 25 km/h. Dugną dengia akmenys, žvirgždas. Pakrantėse gausu vaizdingų uolų, iškylančių virš vandens 10–115 m, todėl Čiusovajos upė mėgiama vandens turistų.

Sugaunama lydekų, ešerių, rainių, pūgžlių, kuojų, meknių, šapalų, karšių. Baseine gyvena bebrai, ondatros.

Pasak topografo J. Matvejevo, Čiusovajos pavadinimas kilęs iš komių-permių arba udmurtų žodžių *чус* – 'greitas' ir *ва* – 'vanduo'. Pradžioje upė matyt vadinta Čiusva, bet vėliau tas žodis išsivystė į Čiusovaja.

Prie Čiusovajos įsikūrę Pervouralsko ir Čiusovojaus miestai. Nuo pastarojo miesto laivuojama. Patvenkta Volčichino tvenkiniu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 489
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kanakasgren. *Qaanaaq*, dan. *Thule* |
| --- |
| *Kanako reginys* |
|  |
| 

KanakasKanakas

77°28′0″ š. pl. 69°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿77.46667°š. pl. 69.21667°r. ilg.﻿ / 77.46667; 69.21667﻿ (Kanakas)Koordinatės: 77°28′0″ š. pl. 69°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿77.46667°š. pl. 69.21667°r. ilg.﻿ / 77.46667; 69.21667﻿ (Kanakas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Danijos vėliava Danija |
| **Autonomija** | Grenlandija Grenlandija |
| **Savivaldybė** | Avanatos savivaldybė |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1953 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 641  |
|  |
|  **Vikiteka** | Kanakas |

**Kanakas** (gren. *Qaanaaq*) arba ***Naujoji Tulė*** – miestas šiaurės vakarų Grenlandijoje, Avanatos savivaldybėje, svarbiausia šiaurės Grenlandijos gyvenvietė. Kanakas įsikūręs fjordo pakrantėje, yra oro uostas (skrydžiai į aplinkines gyvenvietes), medicinos punktas, gaisrinė, meteorologijos stotis, branduolinių sprogimų stebėsenos radaras. Verčiamasi žvejyba, medžiokle, suvenyrų gamyba.

Kanake gyvena šiaurės grenlandų žmonės (dar vadinti „poliariniais eskimais") – tai toliausiai šiaurėje gyvenanti pasaulio tauta. Jų kalba skiriasi nuo standartinės grenlandų kalbos.

Nors Kanako pakrantes žmonės pasiekė jau II tūkstm. pr. m. e. dabartinė gyvenvietė įsteigta 1953 m. kai amerikiečiai įkūrė Tulės karinę bazę ir iškeldino ten gyvenusius inuitus.

Kanakas yra viena iš toliausiai šiaurėje esančių gyvenviečių. Apylinkėse yra dar kelios gyvenvietės: Siorapalukas (*Siorapaluk, Hiurapaluk* – šiauriausia Grenlandijos gyvenvietė), Savisvikas (*Savissivik, Havighivik*), Kekertatas (*Qeqertat*), Kekertarsuakas (*Qeqertarsuaq*), Moriusuakas. Seniau būta dar kelių gyvenviečių, bet dėl urbanizacijos jos išnyko – į šiaurę nuo Siorapaluko dar buvo Eta (apleista XX a. II-oje pusėje), dar toliau už jos – Anoatoko stovyklavietė.