recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Feliksas Kapočius** (1895 m. gegužės 31 d. Valtūnai, Žemaitkiemio valsčius – 1971 m. liepos 12 d. Čikaga) – Lietuvos kunigas, kanauninkas.

Biografija
----------

1918 m. baigęs Kauno kunigų seminariją įšventintas kunigu. 1922–1924 m. Lietuvos universitete studijavo filosofiją ir teologiją. 1918–1920 m. Šėtos parapijos vikaras ir vidurinės mokyklos mokytojas, 1920–1927 m. – Kauno katedros vikaras ir kurį laiką suaugusiųjų gimnazijos kapelionas. 1927–1944 m. Kauno Mažosios Kristaus Prisikėlimo bažnyčios klebonas, 1934–1940 m. vadovavo naujosios Prisikėlimo bažnyčios statybai. Nuo 1929 m. Kauno dekanas, nuo 1944 m. Kauno arkivyskupijos kapitulos kanauninkas.

Dalyvavo Katalikų veikimo centro, zitiečių, pavasarininkų (kurį laiką pirmininkas) organizacijų veikloje. 1920–1921 m. redagavo žurnalą „Pavasaris", bendradarbiavo religinėje spaudoje. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1946–1948 m. Vokietijoje ir Austrijoje popiežiaus misijų – tautinės delegatūros – atstovas Lietuvai. 1949–1950 m. lietuvių sielovados vyr. administratorius Vokietijoje ir Austrijoje, šiose šalyse įsteigė 198 lietuvių parapijas, koordinavo jų darbą. 1950 m. atvyko į JAV, nuo 1953 m. Ivanhoe (Ilinojaus valstija) Apaštalų Karalienės bažnyčios vikaras.

2006 m. lapkričio 4 d. urna su kun. F. Kapočiaus palaikais buvo palaidota Kauno Kristaus Prisikėlimo bazilikos požemyje–kolumbariume.

Įvertinimas
-----------

* 1937 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Feliksas Kapočius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 363 psl.
2. ↑
| O'Higinso regionas*Región del O'Higgins* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
| **Administracinis centras** | Rankagva |
| **Provincijų skaičius** | 3 |
| **Vadovas** | Rodrigo Pérez Mackenna |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 914 555 |
| **Plotas** | 16 387 km² |
| **Tankumas** (2017) | 56 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | goreohiggins.cl |

**Išvaduotojo Generolo Bernardo O’Higinso regionas** (isp. *VI Región del Libertador General Bernardo O'Higgins*) – regionas centrinėje Čilės dalyje. Ribojasi su Valparaiso ir Santjago regionu šiaurėje, su Maulės regionu pietuose ir Argentina (Mendosos provincija) rytuose. Iš vakarų skalauja Ramusis vandenynas. Administracinis centras – Rankagva.

Regionas pavadintas vieno iš Čilės nepriklausomybės kovotojų, Bernardo O’Higinso garbei.

Geografija
----------

Centrinę regiono dalį užima Vidurio Čilės slėnis, persipynęs su pakrante besidriekiančiu Čilės pakrantės kalnagūbriu. Rytuose iškilę Andų kalnai (aukštis iki 4860 m, Palomos kalnas). Iš Andų ledynų išteka trumpos, bet vandeningos upės – Kačapoalis, Sipresas, Tingiririka. Įkurtas Sipreso upės nacionalinis parkas.

Administracinis skirstymas
--------------------------

Regonas padalintas į 3 provincijas:

* Kačapoalio provincija (Rankagva)
* Kolčagvos provincija (San Fernandas)
* Kardenal Karo provincija (Pičilemu)

* Agados koplyčiaAgados koplyčia
* Sipreso upės nacionalinis parkasSipreso upės nacionalinis parkas
* SevelasSevelas

Šaltiniai
---------

1. ↑  CHILE: Regions and Urban Agglomerations, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  **Čilės regionai** |  |
| Aisenas | Antofagasta | Araukanija | Arika ir Parinakota | Atakama | Biobio | Kokimbas | Los Lagosas | Los Riosas | Magelano r. ir Antarktida | Maulė | O'Higinso regionas | Santjago Metropolija | Tarapaka | Valparaisas |
| **Rytas Babickas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1930 m. spalio 15 d.Kaune |
| Mirė | 1987 m. sausio 5 d. (56 metai)Klyvlende, OH – JAV |
|  |
| Veikla | matematikos inžinierius, smuikininkas ir chorvedys. |

**Rytas Babickas** (1930 m. spalio 15 d. Kaune – 1987 m. sausio 5 d. Klyvlende, OH – JAV) – matematikos inžinierius, smuikininkas ir chorvedys.

Biografija
----------

Iš pradžių smuikuoti mokėsi M. Kuprevičienės muzikos studijoje Kaune, o 1944 m. pasitraukęs į Vokietiją, smuikuoti mokėsi Würzburge pas V. Šimkų, dainavo chore, dirbo akomponiatoriumi baleto studijoje. 1948 m. baigė Hanau stovykloje lietuvių gimnaziją. Persikėlęs į Seligenstadtą, dainavo ir šoko „Dainavos" ansamblyje, griežė smuiku B. Pakšto vadovaujamame orkestre, su kuriuo nemažai koncertavo. 1949 m. atvyko į JAV ir apsistojo Deitone, OH, o vėliau persikėlė į Čikagą, IL. Čia pas V. Jakubėną mokėsi harmonijos, dainavo Čikagos vyrų chore, griežė orkestre. 1955 m. baigė Ilinojaus universitetą ir įgijo inžinieriaus specialybę. Buvo vienas iš Čikagos sporto klubo „Lithuania" steigėjų. 1955 m. apsigyvenęs Klyvlende, netrukus įsijungė į M. K. Čiurlionio meno ansamblį – buvo chormeisteris ir koncertmeisteris (1955–1983 m.), lietuvių liaudies instrumentų orkestro vadovas. Su šiais kolektyvais koncertavo daugelyje JAV lietuvių kolonijų, Kanadoje, Kolumbijoje ir Venesueloje. 1959 m. Klyvlende subūrė vyrų vokalinį oktetą, kuriam harmonizavo ir aranžavo lietuvių liaudies dainas bei estradinius kūrinius. Su juo koncertavo JAV, Kanadoje ir Australijoje, išleido tris plokšteles.

Nuo 1969 m. buvo tautinių šokių „Grandinėlė" muzikos vadovas, 1974–1987 m. Šv. Jurgio lietuvių parapijos Klyvlende choro vadovas, o 1983–1987 m. M. K. Čiurlionio ansamblio meno vadovas ir dirigentas. Buvo „Žaibo" sporto klubo krepšinio sekcijos vadovas ir treneris, dalyvavo skautų veikloje.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Feliksas Ingaunis** |
| --- |
| Gimė | 1894 m.Liepoja |
| Mirė | 1938 m. birželio 28 d. (~44 metai)Maskvos sritis |
| Tautybė | lietuvis |
|  |
| Veikla | karo lakūnas (komkoras). |

**Feliksas Ingaunis** (rus. *Феликс Антонович Ингаунис*, 1894 m. Liepojoje – 1938 m. birželio 28 d. Maskvoje) – lietuvis, TSRS karo lakūnas, komkoras.

Biografija
----------

Darbininko sūnus. Dirbo nuo 14 metų. Baigė vakarinę amatų mokyklą ir kūrikų mašinistų kursus, iki evakuacijos 1915 m. baigė du jūrininkų mokyklos kursus. Tuo pačiu metu dirbo šaltkalviu laivų remonto įmonėje. Karo metu evakavosi į Petrogradą, kur irgi dirbo šaltkalviu.
  
1915 m. savanoriu įstojo į Rusijos armiją (1-oji aviacijos kuopa). Buvo pasiųstas mokytis į aviacijos mechanikų kursus prie Petrogrado politechnikos instituto. Po to mokėsi aviacijos mokykloje. 1916 m. sausį pasiųstas į Maskvos aviacijos mokyklą mokytis pilotuoti naujausius lėktuvus. Baigė kaip vienas geriausių pilotažo specialistų.

Nuo 1917 m. vasario kariavo naikintuvų aviacijos būryje. Dalyvavo keliuose oro mūšiuose, numušė du vokiečių lėktuvus.

Nuo 1918 m. gegužės – Raudonojoje Armijoje. Kariavo Rytų ir Pietų frontuose.

Po pilietinio karo baigė Aukštuosius akademinius kursus ir Frunzės vardo karo akademiją.

1931 m. tapo VKP(b) narys.

Dalyvavo keliuose tolimuose lėktuvų skrydžiuose:

* Maskva – Ankara – Teheranas – Kabulas – Maskva,
* Maskva – Viena – Paryžius – Praha – Maskva.

1934-1937 m. – Baltarusijos karo apygardos aviacijos vado padėjėjas, Kijevo karo apygardos aviacijos vado pavaduotojas, 2-osios ypatingosios paskirties aviacijos armijos vadas. Buvo Karinės tarybos prie gynybos liaudies komisaro narys. Pabaigoje – Ypatingosios Raudonosios Vėliavos Tolimųjų Rytų armijos (*Особая Краснознамённая Дальневосточная армия; ОКДВА*) aviacijos viršininkas.

1937 m. lapkričio 29 d. suimtas. Tardant žiauriai kankintas. Prisipažino kaltu: „šnipinėjęs ir kūręs lietuvių fašistinę organizaciją". Sušaudytas „Komunarkoje".
  
1956 m. birželio 2 d. Vyriausiojo karinio tribunolo reabilituotas.

Nuorodos
--------

1. ↑  Приказ народного комиссара обороны Союза ССР по личному составу Армии 20 ноября 1935 года № 2395 Archyvuota kopija 2008-04-18 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Вершинин К. А. Четвертая воздушная Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.

* Асы Российской империи (Первая Мировая и Гражданская войны)
* Ингаунис Феликс Антонович
| ***Ištikimasis sodininkas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Constant Gardener |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė |
| Režisierius | Fernando Meirelišas |
| Prodiuseris (-iai) | Saimonas Čeningas-Viljemsas |
| Scenaristas (-ai) | Džefris Keinas (Jeffrey Caine)Džonas le Kare knyga |
| Kompozitorius | Alberto Iglesias |
| Vaidina | Ralfas FainsasReičel Vais |
| Metai | 2005 |
| Žanras | Drama |
| Trukmė | 129 min. |
| Kalba | anglų |
| Platintojas | Focus Features |
| Biudžetas | 25 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Ištikimasis sodininkas** (angl. *The Constant Gardener*) – 2005 m. brazilų režisieriaus Fernando Meirelišo drama pagal to paties pavadinimo JK rašytojo Džono le Kare 2001 m. knygą „The Constant Gardener". 

Filmo premjera įvyko 2005 m. rugpjūčio 31 d. JAV.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jauna pora – Džastinas ir Tesa – dalyvauja britų diplomatinėje misijoje Kenijoje. Viskas klostosi gerai, kol Tesa randama nužudyta. Kartu su merginos kūno randamas ir vietinio gydytojo kūnas, kas meta neištikimybės šešėlį Tesos reputacijai. Norėdamas surasti žmogžudystės kaltuosius ir atstatyti mylimos žmonos gerą vardą, Džastinas palieka Keniją ir išskrenda į Londoną. Aiškindamas žmonos ryšius, jis atskleidžia pavojingą sąmokslą, kurio aukomis gali tapti tūkstančiai nekaltų žmonių. Bet žmonos mirtis priežastis vis dar apsupta paslapties skraiste...

Aktoriai
--------

* Ralfas Fainsas – Džastinas
* Reičel Vais – Tesa
* Hubertas Koundė – Arnoldas
* Denis Hjustonasn – Sendis
* Daniele Hartford – Miriam

ir kt.

Išnašos
-------

1. ↑  John le Carré. The Constant Gardener. 2005 m. Pocket Star. Afterword. ISBN 1-4165-0390-0.
2. ↑  Filmo aprašymas Archyvuota kopija 2011-11-10 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  SEPTYNIOS MENO DIENOS, Išdavystės narkotikas

Nuorodos
--------

* Oficiali filmo svetainė
* Apdovanojimai ir nominacijos
* Ištikimasis sodininkas svetainėje Internet Movie Database
**Rytas Jakimavičius** (g. 1959 m. rugpjūčio 10 d. Klaipėdoje) – Lietuvos dailininkas keramikas.

Biografija
----------

Žmona Dalia Laučkaitė-Jakimavičienė. 1984 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1984–1989 m. Vilniaus Dailės kombinato dailininkas keramikas. Nuo 1989 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytojas (iki 1990 m. Lietuvos dailės institutas), nuo 2000 m. Keramikos katedros vedėjas. Nuo 2000 m. docentas. 1996 m. dailininkas rezidentas Europos keramikos darbų centre Hertogenboše, 2001 m. – Akrono universitete, 2002 m. – Keramikos centre Filadelfijoje.

Kūryba
------

Sukūrė dekoratyvinių teminių ir skulptūrinių figūrinių kompozicijų, instaliacijų, pano interjerams, servizų, indų. Kompozicijos: „Mergvakaris" 1984 m. „Šuo" 1986 m. „Moterys" 1987 m. „Fontanas" 1995 m. „Skaičiuotė" I–X 1998 m. instaliacijos: „Iš daiktų gyvenimo" 1996 m. „Naujoji šventykla – Lemputė" 1997 m. „Nedidelės permainos" 2001 m. „Indas ir kūnas" 2003 m. Naudoja molį, šamotą, porcelianą. Kūriniai postmodernistinės konceptualiosios keramikos pakraipos. Lakoniškos, stilizuotos, subtiliai modeliuotos formos derinamos su išdidintomis, groteskiškomis, sarkastiškomis.

Nuo 1981 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje. Individualios parodos surengtos Klaipėdoje 1992 m. 1993 m. Vilniuje 1994 m. 1995 m. 1997 m. 1998 m. 2003 m. Utrechte 1996 m. ir kitur. Nuo 1986 m. dalyvauja tarptautiniuose keramikos ir porceliano simpoziumuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jūratė Meilūnienė. *Rytas Jakimavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 477 psl.
|  |  |
| --- | --- |
| Šalis | Pietų Afrikos Respublika |
|  |
| Trasos pavadinimas | East London (Prince George Circuit) |
| Grand Prix | Formulės 1 PAR Grand Prix |
|  |
| Trasos ilgis | 3 920 m |
| Ratų skaičius | 85 |
| Distancija | 333,175 km |
| Posūkių skaičius | 8 |
| Trasos rekordas | 1'27.600 (Jim Clark, Lotus-Climax, 1965) |
|  |
| Tinklalapis |  |

**East London** (dar vadinama *Prince George Circuit*) – Formulės 1 trasa East London mieste, rytinėje Cape provicijoje, (Pietų Afrikos Respublika).

Istorija
--------

Trasa atidaryta dar 1930 metais. Joje vykdavo Pietų Afriko Grand Prix. Po II pasaulinio karo, modifikavus trasą pagal Formulės 1 trasų reglamentą, joje buvo surengtos trys Formulės 1 PAR Grand Prix lenktynės. Po 1965 sezono FIA nusprendė perkelti lenktynes į kitą Pietų Afrikos Respublikos trasą Kyalami, nes **East London** pasirodė per trumpa ir siaura betobulėjantiems Formulės 1 bolidams.

Statistika
----------

| Metai | Pilotas laimėtojas | Komanda laimėtoja |
| --- | --- | --- |
| 1965 |  Jim Clark | Lotus-Climax |
| 1963 |  Jim Clark | Lotus-Climax |
| 1962 |  Graham Hill | BRM |

Adresas
-------

Po box 1322  

5200 East London  

South-Africa

Nuorodos
--------

* www.f1db.com Archyvuota kopija 2007-10-10 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* www.f-1.lt (liet. k.)
| Trapanisit. *Città di Trapani* |
| --- |
| *Trapanis, matomas nuo Eričės.* |
|  |
| 

TrapanisTrapanis

38°01′0″ š. pl. 12°31′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.01667°š. pl. 12.51667°r. ilg.﻿ / 38.01667; 12.51667﻿ (Trapanis)Koordinatės: 38°01′0″ š. pl. 12°31′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.01667°š. pl. 12.51667°r. ilg.﻿ / 38.01667; 12.51667﻿ (Trapanis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Sicilija Sicilija |
| **Provincija** | Trapanio provincija |
|  |
| **Meras** | Vito Damiano |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 70 656  |
| **Plotas** | 271,72 km² |
| **Tankumas** (2011) | 260 žm./km² |
| **Altitudė** | 3 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 91100 |
| **Tel. kodas** | 0923 |
| **Tinklalapis** | www.comune.trapani.it |
|  **Vikiteka** | Trapanis |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Albertas Trapanietis |

**Trapanis** (it. *Trapani*) – Italijos miestas Sicilijoje, Trapanio provincijos sostinė.

Istorija
--------

Trapanį įkūrė elymai kaip uostą Eričei, kuri yra ant San Džiulijano kalno. Iš pradžių miestas vadinosi *Drépanon* nuo graikų žodžio, reiškiančio pjautuvą, nes tokios formos yra uostas. Kartagina užėmė uostą 260 m. pr. m. e. bet perleido Romai 241 m. pr. m. e. po Egadijos salų mūšio per Pirmąjį Pūnų karą.

Viena legenda teigia, kad Trapanis atsirado iš Demetros pjautuvo, kurį ji pametė siekdama Persefonės, kurią pagrobė Hadas. Pasak antrą legendą, Saturnas nužudė tėvą Kroną su pjautuvu, kuris įkritęs į jūrą sukūrė miestą. Senovėje Saturnas buvo miesto globėjas. Dabar jo statula stovi miesto aikštėje.

Po romėnų miestą valdė vandalai, Bizantija ir arabai, kol jis atiteko Rodžerio I normanams. Jiems valdant miestas suklestėjo, turėjo didelį vaidmenį kryžiaus žygiuose kaip vienas didžiausių uostų Viduržemio jūroje. XVII a. Trapanis nusmuko dėl sukilimų, maro ir bado, bet kitą šimtmetį gyventojų skaičius išaugo nuo 16 iki 30 tūkst. gyventojų. Prekyba buvo tik vietinės reikšmės, bet kariniu požiūriu miestas buvo svarbus Neapolio karalystei.

Miestas buvo smarkiai sąjungininkų subombarduotas per Antrą Pasaulinį karą. Pokariu miestas išsiplėtė iki San Džiulijano kalno. Pastaruoju metu pagyvėjo turizmas, nes arti Eričė, Segesta ir Egadijos salos.

Miestai partneriai
------------------

* Rumunija Konstanca, Rumunija
* Prancūzija Les Sables-d'Olonne, Prancūzija
| **Anoplophora glabripennis** |
| --- |
| Rytinis ūsuotis (*Anoplophora glabripennis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Lapgraužiniai  *( Chrysomeloidea)* |
| Šeima: | Ūsuočiai  *( Cerambycidae)* |
| Pošeimis: | *Lamiinae*  *( Lamiinae)* |
| Triba: | *Monochamini*  *( Monochamini)* |
| Gentis: | *Anoplophora*  *( Anoplophora)* |
| Rūšis: | Rytinis ūsuotis  *( Anoplophora glabripennis)* |

 |
| Binomas |
| ***Anoplophora glabripennis***Motschulsky, 1853 |
| Sinonimai |
| * **Azijinis ūsuotis**

 |

**Rytinis ūsuotis** (*Anoplophora glabripennis*) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas. Pavojingas miškų ir ūkių kenkėjas, sparčiai plintanti invazinė rūšis. Ūsuočio tėvynė - Rytų Kinija, Japonija ir Korėja. Rūšis atsitiktinai buvo įvežta į JAV. Taip pat pastebėta ir Kanadoje, bei keliose Europos šalyse: Austrijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje ir Italijoje.

Išvaizda
--------

25 – 40 mm ilgio. Juodais, blizgančiais, baltom dėmelėm išmargintais antsparniais. Pas pateles, gale, iš už antsparnių, kyšo pilvo galelis, tačiau patinų antsparniai paslėpia jį visą. Antenos ilgos, gali siekti ir 10 cm, iš 11 narelių, juodos, prie narelių sudūrimų šviesios. Kojos, ir pirmi antenų nareliai su šviesiai mėlynais plėmeliais. Lengva supainioti su kitom, giminingom rūšim (pvz. citrinmedinu ūsuočiu (*Anoplophora chinensis*)). Nuo kitų Anoplophora genties rūšių skiriamas pagal antsparnių raštą.

Biologija
---------

Vystymosi trukmė 2-3 metai. Suaugę patinėliai gyvena apie 50 dienų, patelės apie 66 dienas.

Lervos vystosi po įvairių lapuočių medžių žieve.

Suaugėliai minta įvairių lapuočių medžių lapais, pumpurais, ūgliais.

Lietuviškas pavadinimas
-----------------------

Kai kuriuose lietuviškuose informacijos šaltiniuose „rytiniu ūsuočiu" dar vadinamas ir kitas vabalas - margasis akiuotis (*Mesosa myops* Dalman, 1817). Šis didelės žalos nepadaro, nes lervos vystosi nusilpusiuose, bei džiūstančiuose medžiuose. Be to yra retas, saugomas pagal ES Buveinių Direktyvos II-ą priedą.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Ūsuočiai
* Invazinės rūšys
* Citrinmedinis ūsuotis (*Anoplophora chinensis*)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Tarybos direktyva dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos" (PDF). Nuoroda tikrinta 2012-03-24.

  



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rytinis ūsuotis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
| Šalis | Prancūzija |
|  |
| Trasos pavadinimas | Clermont-Ferrand |
| Grand Prix | Formulės Prancūzijos Grand Prix |
|  |
| Trasos ilgis | 8 055 m |
| Ratų skaičius | 38 |
| Distancija | 306,090 km |
| Posūkių skaičius | nėra duomenų |
| Trasos rekordas | 2'53.900 (Chris Amon, Matra, 1972) |
|  |
| Tinklalapis | www.charade-pilotage.com |

**Trasa Clermont-Ferrand** (dar žinoma kaip **Charade Circuit** arba **Circuit Louis Rosier**) – Formulės 1 trasa, šalia Clermont-Ferrand miesto, Prancūzijoje. Joje vyko Formulė 1 Prancūzijos Grand Prix lenktynės. Trasa yra Auvergne kalnuose.

Istorija
--------

Pastatyta 1958, apjungiant kalnų vietovėje esančius keliukus, dėl ko yra panaši į senąją Nürburgring trasą. Trasa buvo laikoma pavojinga, tačiau didelių avarijų čia nebuvo. Po 1972 Prancūzijos GP persikėlė į Paul Ricard trasą, nes nebeatitiko tuometinių saugumo ir kelio dangos reikalavimų.

Statistika
----------

| Metai | Pilotas laimėtojas | Komanda laimėtoja |
| --- | --- | --- |
| 1972 |  Jackie Stewart | Tyrrell-Ford |
| 1970 |  Jochen Rindt | Lotus-Ford |
| 1969 |  Jackie Stewart | Matra-Ford |
| 1965 |  Jim Clark | Lotus-Climax |

Adresas
-------

3 Rue Nicolas Joseph Cugnot  

ZI Brezet  

F-63100 Clemont-Ferrand  

France

Nuorodos
--------

* www.f1db.com Archyvuota kopija 2007-10-08 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* www.f-1.lt (liet. k.)
|  |
| --- |
| Straipsnių serija |
| **Islamas** |
|  |
| 
Pranašai ir dvasininkai

|  |
| --- |
| Alachas · Dievo vienovė
Mahometas · Kiti pranašai
Ahl al-Bayt · Sahaba 
Rašidų kalifatas · Kalifai  Imamatas · Imamai |

 |
| 
Musulmonų praktikos 

|  |
| --- |
| Šahada · Salatas ·
Zakiatas  Ramadano Saumas · Chadžas · Džihadas |

 |
| 
Islamiškosios šventės 

|  |
| --- |
| Id al Fitras · Id al Adcha
Maulidas · Miradžas · Didybės naktis |

 |
| 
Islamo atšakos 

|  |
| --- |
| Sunizmas · Šiizmas
Sufizmas |

 |
| 
Tekstai ir religiniai šaltiniai 

|  |
| --- |
| Koranas · Suna · Hadisai
Fikhas · Adabas · Šariatas · Kalam |

 |
| 
Kultūra ir visuomenė 

|  |
| --- |
| Mečetė · Menas Islamizmas · Džihadizmas Islamo fundamentalizmas · Islamofobija |

 |
| **Islamo terminų žodynas**
Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Barzachas** (arab. برزخ = *barzaḫ* „riba, atsiskyrimas, kliūtis, sąsmauka") – islamo sąvoka, reiškianti ribą tarp pasaulių, kurią peržengia mirusysis. Tai riba tarp daiktiškojo ir dvasinio pasaulių, nors barzacho interpretacijos skirtingose tradicijose skiriasi.

Korane barzachas minimas 3 kartus: vienoje vietoje tai būva, kai mirusysis yra išlaisvintas nuo savo kūno ir turi apmąstyti savo poelgius (panašu į krikščionių skaistyklą). Kitus du kartus barzachas minimas kaip riba tarp gėlo ir sūraus vandens.

Daugiausia dėmesio barzacho sąvokai yra skyrę sufijai: Ibn al Arabijus barzachą aprašo kaip sąsmauką – tarpinę būvą tarp šio ir ano pasaulių, į kurią žmogus gali patekti ne tik po mirties, bet ir sapnuose ar pasinėręs į apmąstymus. Tai sąryšio tarp kūno ir sielos vieta. Barzachas bendrai gali reikšti atskyros ir sanglaudos vietą tarp dviejų hierarchinių porų – Dieviškosios Esmės ir smulkmenų, paslėpties pasaulio ir apreikšties pasaulio ir pan. Sufizme barzachas visų pirma suvokiamas kaip riba tarp daiktiško, išreikštojo pasaulio ir noetinio idėjų pasaulio. Pro barzachą tarp šių pasaulių įmanoma judėti.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Barzakh

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ali, Abdullah Yusuf. *The Qur’an*. Elmhurst, NY. Sur 25: 53: Tahrike Tarsile Qur’an, Inc.
2. ↑  Patrick Laude. *Shimmering Mirrors: Reality and Appearance in Contemplative Metaphysics East and West*. SUNY Press: 2017.
**Ona Aleknavičienė** (g. 1957 m. spalio 14 d. Svetlica, Kapsuko raj.) – Lietuvos kalbininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

1981 m. baigė Vilniaus universitetą. 1999 m. apgynė disertaciją „Postilės perikopių šaltiniai", humanitarinių mokslų daktarė.

1981–1992 m. leidyklos „Mokslas", 1992–1994 m. Mokslo ir enciklopedijų leidyklos mokslinė redaktorė. Nuo 1994 m. Lietuvių kalbos instituto mokslinė darbuotoja, 2001–2002 m. Kalbos istorijos ir dialektologijos skyriaus vadovė, nuo 2001 m. vadovauja senovinių raštų duomenų bazės parengimo darbams.

Mokslinė veikla
---------------

Tiria XVI a. – XVIII a. Mažosios Lietuvos raštiją, rašomosios lietuvių kalbos ir knygos istoriją. Parengė knygą „Jono Bretkūno „Postilė": Studija, faksimilė ir kompaktinė plokštelė" (2005 m.). Paskelbė straipsnių apie XVIII a. pradžios lingvistine polemiką ir jos dalyvių M. Morlino, J. Perkūno, H. Lysijaus, J. Berendto veikalus bei rašytinių ir spaustuvinių šriftų raidą. Lituanistinio kompiuterinio šrifto Palemonas viena kūrėjų.

(2000–2001 m. stažavosi Halėje (Vokietija), Frico Tiseno paramos fondo stipendininkė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ona Aleknavičienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 764 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Barzdaskutys Viduramžių festivalio metu (Kaltenberg, 2005 m.)
Pastatas Pilies gatvėje Vilniuje, kuriame cechas XVII a. nuomojosi patalpas
Barzdaskučių cecho herbas
Barzdaskutys apie 1568 m.
**Barzdaskutys** (**cirulninkas**, nuo rus. *цирюльник*) – istorinė amatininko profesija. Barzdaskučio veiklos sritys – kūno priežiūra, medicina (pvz. chirurgija; tiesa, savamokslė, primityvi).

Barzdaskutys-chirurgas
======================

**Barzdaskučiai-chirurgai** (**kirpėjai-chirurgai**, **cirulninkai**) – viduramžių medicinos darbuotojų luomas. Tai nebuvo tikrieji gydytojai, nes neturėjo aukštojo ar bet kokio mokslinio išsilavinimo. Jie gydydavo paprastus gyventojus. Daugiausia užsiiminėjo primityvia chirurgija, statė taures, valydavo vidurius, nuleisdavo kraują, gydė ir siuvo paviršines ir gilesnes žaizdas, atstatydavo išnarintus sąnarius, sudėdavo lūžusius kaulus. Neatlikinėjo tik išvaržos, kataraktos, ir šlapimo pūslės akmenų šalinimo procedūrų, nes tai atlikdavo specializuoti gydytojai.

Lietuvoje
=========

1509 m. Lietuvoje buvo patvirtintas barzdaskučių – chirurgų cecho statutas. Vėliau paplito toks cechas vadinosi „Vilniaus chirurgijos brolija". Surašyti įstatai, kuriais nustatomi tarpusavio santykiai, cecho narių kategorijos, teisės ir pareigos, profesinės etikos taisyklės.

Grupės
------

Buvo 3 cirulninkų grupės:

* „masteriai" (mokytojai),
* pavaduotojai (pagalbininkai),
* mokiniai.

Reikalavimai stojant į cechą
----------------------------

Kandidatas į mokinius, būtinai vyras, ne pirtininkų vaikas, turi mokėti pagaląsti chirurginius įrankius, gaminti tam tikrus tepalus, mostis: rusišką ir rudą, miltelius sulaužytiems kaulams gydytis. Kiek vėliau reikėjo atsakyti į klausimus apie žaizdų, opų, išnarinimų ir lūžių gydymą. Iš pradžių mokinys gyvena pas „masterį" kaip padėjėjas, sumoka mokestį ir galiausiai iškelia pietus mokytojo šeimai. Po 3 metų mokinys tapdavo pameistriu, dar vėliau jis tapdavo „masteriu" (po metų menkai apmokamo darbo pas „masterį" ir profesinio egzamino).

Vilniaus chirurgų cechas gyvavo iki 1893 m. kai Rusijos imperijoje likviduojama cechinė amatininkystė. Tiesa, cechas buvo išlaikęs tik pavadinimą, nes kai VU Medicinos fakultetas (įkurtas 1781 m.) pradėjo rengti ne tik vidaus ligų gydytojus, bet ir chirurgus, cecho reikšmė labai sumenko. Cechas dar mėgino savo narius apmokyti, bet vis tiek atsiliko nuo fakulteto auklėtinių, todėl visuomenės akyse jie beliko tik paprasti kirpėjai. Nariai dar kurį laiką dirbo atokesnėse vietovėse, kur trūko gydytojų ir felčerių.

Šaltiniai
=========

* Aurimas Andriušis. „Lietuvos medicinos istorijos apybraiža", 2006 VUL Vilnius.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Ona Karkauskaitė** (*Aneta Moll*, g. 1947 m. spalio 25 d. Panevėžyje) – lietuvių estrados atlikėja dainavusi ansamblyje „Estradinės melodijos", ilgą laiką dirbusi ir gyvenusi Šiauliuose.

2003 m. Ona Karkauskaitė susigrąžino motinos pavardę ir tapo Aneta Moll.

Biografija
----------

Gimė 1947 m. spalio 25 d. Panevėžyje.
1966 m. baigė Šiaulių F. Žemaičio vidurinę mokyklą.
1967–1972 m. mokėsi Šiaulių K. Preikšo pedagoginiame institute ir įgijo piešimo, braižybos ir darbų mokytojos specialybę.
1971 m. vasario 5 d. ištekėjo už estrados dainininko Tautvydo Bigotos.
1972–1973 m. dirbo Šiaulių 43-ojoje profesinėje mokykloje.
1973 m. buvo pakviesta dainuoti į J. Tiškaus vadovaujamą Lietuvos valstybinės filharmonijos estradinį ansamblį "Estradinės melodijos".
1975 m. liepos 28 d. gimė sūnus Tomas.
1977 m. sausio 8 d. išsiskyrė.
1981 m. išėjo iš J. Tiškaus vadovaujamo estradinio ansamblio. Dainavo Kauno ir Šiaulių prestižinių restoranų koncertinėse programose.
1983 m. rugsėjo 9 d. ištekėjo už Algimanto Šablevičiaus.
1984 m. vasario 27 d. gimė sūnus Ernas.
1984 m. lapkričio 12 d. mirė vyras Algimantas Šablevičius.
2003 m. Ona Karkauskaitė susigrąžino savo motinos Marcellos Moll pavardę ir tapo Aneta Moll.

Diskografija
------------

**MC**

* Ona Karkauskaitė – "Lyg sapne".
* Ona Karkauskaitė – "Laumės kerai".

Koncertai
---------

Dainavo J. Tiškaus estradiniame ansamblyje „Estradinės melodijos", vėliau kaip laisvai samdoma dainininkė.
1995 m. gruodžio 26 d. akompanuojant Šiaulių profesionaliam pučiamųjų orkestrui, dainavo savo jubiliejiniame koncerte „25-eri metai scenoje".

Atliekamos dainos
-----------------

„Atsisveikinimas su meile", „Buvo meilė", „Grįžtu", „Laukimas", „Laumės kerai", „Lyg sapne", „Mana daina", „Naktis", „Praeity", „Rudens daina", „Sena plokštelė", „Tu šventėn atėjai", „Vyrai".

Apdovanojimai
-------------

Jubiliejiniame populiariosios muzikos festivalyje "Palanga-96" laimėjo titulą„Mis muzikinė elegancija" .
**Kolektyvinis darbo ginčas Lietuvos darbo teisėje** – nesutarimas tarp darbuotojų ir jų atstovų bei darbdavio ir jo atstovų dėl kolektyvinės sutarties sudarymo, kolektyvinių sutarčių ir norminių darbo teisės aktų nevykdymo ar netinkamo vykdymo, dėl kurio yra pažeidžiami kolektyviniai darbuotojų interesai ir teisės (LR darbo kodeksas, 68 str.).

Reikalavimų iškėlimas ir nagrinėjimas
-------------------------------------

Reikalavimus darbdaviui turi teisę iškelti ir įteikti įmonėje veikianti profesinė sąjunga, įmonėje veikiančių profesinių sąjungų jungtinė atstovybė, ekonominės veiklos šakos profesinių sąjungų organizacija (tuo atveju, kai darbuotojų kolektyvo susirinkimas jai perdavė darbuotojų atstovavimo ir gynimo funkcijas) arba darbo taryba (LR DK 69 str. 1 d.). Reikalavimus darbdavių organizacijai turi teisę iškelti nacionaliniu, šakos ar teritoriniu lygiu veikiančios profesinės sąjungos ar jų organizacijos (susivienijimai, federacijos, centrai ir kt.). Reikalavimai turi būti tiksliai apibrėžti, motyvuoti, išdėstyti raštu ir įteikti darbdaviui ar darbdavių organizacijai.

Darbdavys ar darbdavių organizacija gautus reikalavimus privalo išnagrinėti ir per 7 dienas nuo jų gavimo dienos apie savo sprendimą raštu pranešti reikalavimus iškėlusiems darbuotojų atstovams. Jeigu šis sprendimas darbuotojų atstovų netenkina, jie gali inicijuoti kolektyvinio darbo ginčo nagrinėjimą (LR DK 70 str.). Kolektyvinius darbo ginčus nagrinėja taikinimo komisija, darbo arbitražas ar trečiųjų teismas arba - vienos iš kolektyvinio darbo ginčo šalių reikalavimu - kolektyvinis darbo ginčas turi būti nagrinėjamas pasitelkiant tarpininką (LR DK 71 str.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR darbo kodeksas (2009-12-21 redakcija)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

King’s Koledžas, Kembridžo universitetas
**Koledžas** (lot. *collegium*) – švietimo institucija arba jos dalis. Žodžio **koledžas** naudojimas skiriasi anglakalbėse šalyse. Koledžas gali būti diplomą teikianti aukštojo mokslo institucija, dalis universiteto, pvz.: Kembridžo, Oksfordo, arba institucija suteikianti profesinį išsilavinimą.

Jungtinėse Amerikos Valstijose „koledžu" dažniausiai yra vadinama universiteto dalis. JAV žodžiai „universitetas" ir „koledžas" turi tą pačią prasmę, visgi Airijoje, Didžiojoje Britanijoje, Naujojoje Zelandijoje, Australijoje, Kanadoje ir buvusiose bei esamosiose Tautų Sandraugos šalyse „koledžas" gali reikšti pagrindinę ar vidurinę mokyklas, profesines mokyklas arba administracines universitetų dalis.

Kilmė
-----

Senovės Romoje *collegium* buvo vadinami klubai, draugijos, grupės žmonių gyvenančios kartu ir besilaikančios tam tikrų taisyklių (con- = „kartu" + leg- = „įstatymas" ar lego = „pasirenku").
**Kelmės rajono taryba** – Kelmės rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Pilnas pavadinimas – **Kelmės rajono Liaudies deputatų taryba**, nuo 1990 m. balandžio mėn. **Kelmės rajono taryba**.

Teisinis pagrindas
------------------

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d. savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Kelmės rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.

Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu" vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.

Tarybos deputatai
-----------------

* Vaclovas Andriulis
* Alvydas Geštautas
* Rimtautas Kavaliauskas
* Zenonas Mačernius, 1994–1995 m. Kelmės rajono valdytojas
* Rimantas Motuzas
* Jonas Vytautas Paliulis
* Vytautas Jonas Pikturna, 1990–1995 m. – Kelmės rajono tarybos pirmininkas.
* Albinas Sutkus

Veikla
------

1990–1995 m. – Kelmės rajono tarybos pirmininkas Vytautas Jonas Pikturna, 1990–1991 m. Kelmės rajono valdytojas Izidorius Šimkus.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2012-04-15 iš Wayback Machine projekto.
**Kolektyvinė pasąmonė** - analitinės psichologijos sąvoka, kurią įvedė Karlas Gustavas Jungas. Jo išplėtota teorija teigia, jog kolektyvinė pasąmonė yra pasąmonės dėmuo, kuris pasireiškia žmonijoje ir visose gyvybės formose su nervų sistema. Jungas atskyrė kolektyvinę pasąmonę nuo asmeninės pasąmonės, kadangi asmeninė pasąmonė yra asmeninės individo unikalios patirties šaltinis, o kolektyvinė pasąmonėje įsirėžia tam tikros individų rūšies išgyvenimai.

Kolektyvinę pasamonę sudaro archetipai (universali, visiems žmonėms būdinga mąstymo forma):

* *anima* – neįsisąmoninta vyro asmenybės moteriškoji pusė
* *animus* – neįsisamoninta moters asmenybės vyriškoji pusė
* *persona* – socialiniai asmenybės vaidmenys
* *šešėlis* – neįsisąmoninta psichikos dalis, kurioje slypi tai, ko asmenybė sau nenori priskirti
* *savastis* – asmenybę reguoliuojantis centras, vientisumo ir harmonijos įsikūnijimas
* *išmintis* – gyvenimiškos išminties ir brandumo įasmeninimas
* *dievas* – galaktinė psichinės realybės, suprojektuotos į išorinį pasaulį, realizacija
| Marina Malfatti |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Marisa Malfatti |
|  |
| Gimė | 1933 m. balandžio 25 d.Florencija, Italija |
| Mirė | 2016 m. birželio 8 d. (83 metai)  Roma, Italija |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Marina Malfati** (it. *Marina Malfatti* ; 1933 m. balandžio 25 d. – 2016 m. birželio 8 d.) – italų kino ir teatro aktorė.

Biografija
----------

Būdama 17, Malfati persikėlė į Paryžių, kur 2 metus mokėsi Rene Simon vaidybos mokykloje „Cours d‘Art Dramatique". Grįžusi į Italiją, ji laimėjo stipendiją studijuoti „Centro Sperimentale di Cinematografiaand" ir gavo pirmuosius nedidelius vaidmenis kine. Aktoriaus Arnoldo Foa dėka Malfati atsidūrė teatre, kur ilgainiui įsitvirtino kaip sudėtingų ir dramatiškų vaidmenų atlikėja.

1966 m. pirmą kartą nusifilmavo televizijos seriale, o 7 dešimtmetyje sukūrė keliolika vaidmenų siaubo ir giallo filmuose.

Dalinė filmografija
-------------------

* Raudonoji karalienė žudo septynis kartus (1969)
* Juodasis žudikas (1971)
* Septynios kruvinos orchidėjos (1972)
* Visos tamsos spalvos (1972)
* Kruvina pievelė (1973)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Marina Malfatti** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

 kolektyvizacijos plakatas uzbekų kalba. 1933 m.
**Kolektyvizacija** – priverstinis žemės atėmimas iš valstiečių ir individualių jų ūkių pertvarkymas į kolūkius ir tarybinius ūkius. Masinė kolektyvizacija Sovietų Sąjungoje prasidėjo 1929 m. Ji vyko dviem etapais: buožių likvidavimo ir kolūkių kūrimo. „Išbuožinimas" vertė valstiečius greičiau stoti į kolūkius bei formavo kolūkių materialinę bazę. 1929–1930 m. buvo „išbuožinta" 320 tūkst. valstiečių ūkių jų turtą atiduodant kolūkiams. Neretai būdavo „išbuožinami" vidutiniai, vargingieji valstiečiai.

Kolektyvizacijos rezultatai
---------------------------

Kolektyvizacija sužlugdė žemės ūkį. 1933 m. 1 ha žemės buvo išgaunama tik 5,7 cnt grūdų, mažiau nei 1913 m. Gyvulininkystės produkcija sudarė 65 % 1913 m. lygio. Galvijų sumažėjo nuo 60,1 mln. 1928 m. iki 33,5 mln. 1933 m. 1932 m. Sovietų Sąjungoje įvedus pasus, kolūkiečiai jų negavo ir liko „pritvirtinti" prie kolūkių. Žemės ūkyje įsigalėjo direktyvinis planavimas, biurokratinis vadovavimas.

1929–1933 m. – per ketverius metus – buvo ištremta į Sibirą, uždaryta lageriuose, mirė nuo bado ir ligų apie 15 mln. valstiečių.

Kolektyvizacija Lietuvoje
-------------------------

Kolektyvizacija Lietuvoje buvo pradėta pirmosios sovietinės okupacijos metu (1941 m. Akmenės apylinkėje įkurtas pirmasis Lietuvoje Lenino kolūkis), tačiau ją pertraukė TSRS-Vokietijos karas. Masinė kolektyvizacija buvo pradėta 1947 m. paskelbus VKP(b) CK nutarimą „Dėl kolūkių organizavimo Lietuvos, Latvijos ir Estijos TSR" ir įkūrus Marytės Melnikaitės kolūkį Kėdainių apskrities Dotnuvos valsčiuje. Tais pačiais metais buvo kolektyvizuota 0,07 %. 1948 m. buvo kolektyvizuota 3,8 % ūkių. Trėmimais ir teroru kolektyvizacija buvo spartinama. Jau 1949 m. buvo kolektyvizuota 62 %, o 1950 m. – 80 % ūkių. 1953 m. kolektyvizacija Lietuvoje buvo užbaigta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Skebas, Vytautas Spečiūnas. *Kolektyvizacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Mariner 5** |
|  |
| **Organizacija:** | NASA |
| **Šalis:** |  JAV |
| **NSSDC ID:** | 1967-060A |
| **Programa:** | Mariner programa |
| **Misijos tikslas:** | Venera |
| **Misijos tipas:** | praskriejimas |
| **Paleidimo data:** | 1967 m. birželio 14 d.06:01:00 UTC |
| **Paleidimo vieta:** | Kanaveralo kyšulys, JAV |
| **Paleidimo įrenginys:** | raketa-nešėjaAtlas-Agena D |
| **Masė:** | 245 kg |
| **Misijos rezultatas:** | sėkminga |
| **Ankstesnė misija:** | Mariner 4 |
| **Velesnė misija:** | Mariner 6 |

**„Mariner 5"** – bepilotis JAV kosminių tyrimų programos „Mariner" erdvėlaivis, skirtas Veneros atmosferos tyrimui radijo signalų uždangomis bei matuojant vandenilio Lymano alfa spektrą, taip pat Saulės dalelių ir magnetinio lauko nepastovumo aplink planetą tyrimams.

„Mariner 5" buvo sukurtas kaip „Mariner 4" dubleris, tačiau, po sėkmingos misijos, buvo modifikuotas perkonstruojant ir sumažinant saulės baterijas, pridedant terminį skydą ir pritaikant misijai į Venerą.

Į Venerą „Mariner 5" paleistas 1967 m. birželio 14 d. praskriejo ją tų pačių metu spalio 19 d. 3990 km nuotoliu nuo paviršiaus. Turėdamas daug jautresnę įrangą nei „Mariner 2", „Mariner 5" sugebėjo gauti daugiau naudingos informacijos.

„Mariner 5" radijo uždangos tyrimų duomenys padėjo išsiaiškinti temperatūros ir slėgio duomenis, kurie gauti iš „Venera 4" nusileidimo aparato, nugabento į Venerą prieš atskriejant „Mariner 5". 

Po šių misijų paaiškėjo, kad Veneros paviršiaus temperatūra labai aukšta, o atmosfera daug tankesnė, nei buvo tikėtasi.

Operacijos su „Mariner 5" baigtos 1967 m. lapkričio mėn. Šiuo metu nefunkcionuojantis kosminis aparatas skrieja heliocentrine orbita.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMariner programa |
| --- |
|  |
| 
* Mariner 1
* Mariner 2
* Mariner 3
* Mariner 4
* Mariner 5
* Mariner 6
* Mariner 7
* Mariner 8
* Mariner 9
* Mariner 10
 |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Burkina Faso herbas
**Burkina Faso herbas** – Burkina Faso valstybės simbolis.

Herbo aprašas
-------------

Herbo skydas tradicinės formos, pekirstas. Viršutinis laukas raudonas, apatinis – žalias. Skydo centre, ant laukus skiriančios ribos – auksinė penkiakampė žvaigždė.
  
Skydininkai – du balti arkliai, skydą laikantys priekinėmis kojomis, ir dvi ilgos sukryžiuotos ietys (jos aukščiu apie triskart viršija skydo aukštį). Tarp iečių kotų apačioje – žalsva atversta knyga.
  
Virš skydo ir skydininkų puslankiu išsilenkusi šviesiai pilka juosta su valstybės pavadinimu „BURKINA FASO". Herbo apatinėje dalyje irgi puslankiu išsilenkusi žalsva juosta su devizu pranc. *Unité, Progrès, Justice* 'Vienybė, pažanga, Teisingumas'.

Ankstesnis herbas
-----------------

1984-1997 m. herbas
Ankstesnis herbas buvo socialistinės respublikos herbo tipo. Skydas apvalus, krumpliaračio tipo. Laukas auksinis, krumpliuotas apvadas raudonas. Skydo centre sukryžiuoti natūralių spalvų Kalašnikovo AK-47 (buožė apatiniame heraldiškai dešiniajame kampe) ir kauptukas. Skydo viršutinėje dalyje raudona penkiakampė žvaigždė, viršutinis spindulio kampas yra krumpliuoto apvado viduryje. Po sukryžiuotais automatu ir kauptuku – balta atversta knyga.
Skydą iš apačios ir šonų gaubia du žali kukurūzų stiebai su geltonomis burbuolėmis. Apačioje šviesiai pilka juosta su devizu pranc. *La Patrie ou la Mort, nous vaincrons* 'Tėvynė ar mirtis, mes laimėsime'.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Burkina Faso herbas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Afrikos valstybių herbai**

|  |
| --- |
| Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pietų Sudanas · Pusiaujo Gvinėja · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
**Laura Nalivaikienė** (g. 1978 m. lapkričio 3 d.) – teisininkė, Valstybinė teritorijų planavimo ir statybos inspekcijos viršininkė iki 2017-03-01. Po jos viršininko pareigas laikinai eina Eglė Kuklierienė.

Biografija
----------

1997 m. baigė Vilniaus miesto Sausio 13-osios vidurinę mokyklą, 2001 m. – Lietuvos teisės universiteto (LTU) Teisės fakultetą, teisės bakalauras, 2003 m. – LTU TF, teisės magistras.
Aplinkos teisės klausimais stažavosi Švedijoje. Dalyvavo mokymuose „Tarpininkavimo mokymas bendruomenės ir verslo lyderiams", juose įgijo teorinių bei praktinių žinių sprendžiant teisinius konfliktus alternatyviu teisminiam keliui (ADR) būdu ir kt.

LR aplinkos ministerijos (AM) Teisės ir personalo departamento Teisės skyriaus vyr. specialistė, kuravo teritorijų planavimo ir statybų klausimus. Valstybinės teritorijų planavimo ir statybos inspekcijos viršininko pavaduotoja, viršininkė.

Moka anglų, rusų kalbas.

Ištekėjusi, turi du vaikus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Laura Nalivaikienė Archyvuota kopija 2011-03-01 iš Wayback Machine projekto. (VTPSI inf.)
| **Marina Mitrofanova** |
| --- |
| Gimimo vardas | Марина Митрофанова |
| Visas vardas | Марина Митрофанова |
| Gimė | 1992 m. birželio 7 d. (30 metų)Surgutas, Rusija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Marina Mitrofanova** (rus. *Марина Митрофанова*, g. 1992 m. birželio 7 d. Surgute) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

Debiutavo kine 2013 m. atlikdama nedidelį vaidmenį filme „Meluok, jei myli".

Pirmąjį svarbų vaidmenį ji gavo 2014 m. – Aleksandro Zamiatino televizijos seriale „Gražus gyvenimas". Jos herojė Irina Subbotina pateko į meilės keturkampį: Irina myli Jurą (akt. Jevgenijus Širikovas), jis atsako, tačiau juo domisi Iros draugė Žana (akt. Agata Muceniece), kaprizinga įtakingų tėvų dukra. Galiausiai Žanos brolis ir geriausias Juros draugas Saša (Kirillas Žandarovas) dega aistra Irinai…

Vėlesniais metais filmavosi rusiškuose ir ukrainietiškuose serialuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Karlas Frydrichas fon Šteinas 1821 m.
**Monumenta Germaniae Historica** (liet. *Vokietijos istorijos paminklai*) – viduriniųjų amžių Vokietijos istorijos šaltinių rinkinys, apimantis 500–1500 m. laikotarpį.

Istorija
--------

Pradėtas leisti XIX a. pradžioje. Vienas svarbiausių jo iniciatorių – žymus Prūsijos valstybinis veikėjas ir reformatorius Karlas Frydrichas fon Šteinas (1757–1831 m.). Po Vienos kongreso pasitraukęs iš politinio gyvenimo Frankfurte prie Maino jis 1819 m. įkūrė „Ankstyvosios vokiečių istorijos draugiją". Jos pakviestas 1823 m. „Monumenta Germaniae Historica" leidėju pradėjo dirbti vokiečių istorikas Georgas Heinrichas Pertcas. 

Iki 1925 m. išleista 120 tomų kritiškai įvertintų dokumentų. 1946 m. „Monumenta Germaniae Historica" leisti įkurtas specialus *Vokietijos viduriniųjų amžių istorijos institutas* (centras – Miunchenas). „Monumenta Germaniae Historica" pavyzdžiu panašius rinkinius pradėjo leisti daugelio Europos šalių istorikai.

Leidinys
--------

Išeina 5 serijos:

* *Scriptores* – Istoriniai rašytojai
* *Leges* – Įstatymai
* *Diplomata* – Karalių ir imperatorių raštai
* *Epistolae* – Laiškai
* *Antiquitates* – Senienos, senovės užrašai, įrašai

Dokumentų rinkinyje išspausdinti ir Lietuvos istorijos šaltiniai:

* Kvedlinburgo analai
* Aukštutinio Reino kronika

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Monumenta Germaniae Historica*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 464 psl.

Nuorodos
--------

* Monumenta Germaniae Historica tinklalapis
|  |
| --- |
| E. S. Posthumus |
| Kilmė |  JAV, Los Andželas |
| Žanrai | instrumentinė, elektroninė muzika |
| Aktyvumo metai | 2000–2010 |
| Įrašų kompanija | Wigshop Records |
| Svetainė | www.esposthumus.com |
| Nariai |
| Franz Vonlichten, Helmut Vonlichten |

**E. S. Posthumus** – JAV prodiuserių brolių Franz ir Helmut Vonlichten sukurtas muzikinis projektas. E. S. Posthumus kūryba – kino filmo muzikinių takeliai, epiška, orkestrinė muzika. Miksuojama elektroninė muzika, grigališkosios giesmės, ambient tonai, folklorinės muzikos elementai.

Grupės pavadinimas reiškia E. S. – *Experimental Sounds* („ekspermentiniai garsai"), *Posthumus* – lotynų k. žodis, reiškiantis „įvykius praeityje".

E. S. Posthumus sukurta muzika naudota tokiuose žymiuosi filmuose kaip „Matrica: Perkrauta", „Beždžionių planeta", „Mažumos nuomonė", „Žmogus-voras", „Rekrutas", „Žiedų valdovas. Dvi tvirtovės", „xXx", „Karibų piratai: Juodojo perlo prakeiksmas", „Kodas: L.O.B.I.A.I", „Tuštybių mugė", „Paskutinis Škotijos karalius", „Karibų piratai: pasaulio pakrašty", „Dingę" ir kt.

2010 m. mirus Franz Vonlichten projekto veikla nutraukta, o Helmut Vonlichten pradėjo naują projektą „Les Friction".

Diskografija
------------

* *Unearthed* (2001 m.)
* *Cartographer* (2008 m.)
* *Makara* (2010 m.)

Išnašos
-------

1. ↑  „Les Friction". Facebook. Nuoroda tikrinta 2012-07-30.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė;
* E.S. Posthumus svetainėje Last.fm;
* Melodija „Nara".
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Keturių korpusų plūgas
**Plūgas** – geležinis padargas žemei arti.

Istorija
--------

Istorikai mano, kad plūgas išsivystė iš pavažinio arklo pirmaisiais mūsų eros amžiais Vidurio, Pietų ir Pietryių Europoje. Į Lietuvą, kaip ir į kitus Rytų Europos kraštus, kur ilgus amžius buvo ariama žagre, plūgas buvo atgabentas iš Vakarų Europos XVIII a. pabaigoje, kai buvo sukonstruotas ir patobulintas jo geležinis korpusas. Nuo XIX a. pradžios Lietuvos dvarininkai ėmė racionalesnės žemdirbystės, stengėsi trilaukę žemdirbystę pakeisti daugialauke. Daugiau buvo sėjama pašarinių žolių ir sodinama šakniavaisių. Tačiau žagre buvo sunku išplėšti dobilienas, o šakniavaisiams reikėjo giliau suarti žemę. Todėl tuo laiku Lietuvos dvaruose pradėta arti iš užsienio atvežtais geležiniais plūgais.

Valstiečių ūkiuose plūgai labai pamažu pradėjo plisti XIX a. anrojoje pusėje, o sparčiau – paskutiniajame to amžiaus ketvirtyje. Pirmieji plūgai buvo dirbami namie iš medžio, ketaus ir geležies (metalines dalis valstiečiai pirkdavosi). Tokių plūgų rodikliai ir rankenos buvo medinės, kelmas ir balnas – ketiniai, noragai geležiniai.

Klasifikacija
-------------

Traktoriniai plūgai skirstomi:

* pagal paskirtį į:
	+ bendruosius
	+ specialiuosius
		- krūmų-pelkių
		- sodų
		- miškų
		- plantažinius
* pagal korpusų skaičių į:
	+ vieno,
	+ dviejų,
	+ trijų,
	+ t. t.
* pagal sujungimą su traktoriumi į:
	+ pakabinamuosius
	+ pusiau pakabinamuosius
	+ prikabinamuosius

* verčiamus
* hidrifikuotus

Darbinės dalys
--------------

Verstuvinio plūgo darbinės dalys yra:

* korpusas
	+ noragas
	+ verstuvas
	+ pavaža
	+ stovas
* priešplūgis
* peilis
* armens gilintuvas (*naudojamas rečiau*)

Agrotechnikos reikalavimai
--------------------------

Arimo gylis ir vagos plotis turi būti vienodas. Suartas dirvos paviršius turi būti lygus.

Vikižodynas