recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lietuvos Respublikos piliečio pasas. ES šalyse išduotų pasų viršelio viršuje valstybine kalba užrašoma „Europos Sąjunga"
Argentinos piliečio pasas. Visų Pietų bendrosios rinkos (Mercosur) šalių narių pasai turi būti tamsiai mėlynu viršeliu ir su žodžiu „Mercosur" lapo viršuje
**Pasas** − oficialus dokumentas, patvirtinantis jo turėtojo asmens tapatybę ir pilietybę. Kai kuriuose valstybėse pasas yra pagrindinis asmens dokumentas, tačiau daugelyje šalių (taip pat ir Lietuvoje) pagrindinis asmens dokumentas yra asmens tapatybės kortelė, o pasas skirtas vykti į užsienio valstybes.

Lietuvos Respublikos piliečio pasas
-----------------------------------

*Pagrindinis straipsnis – Lietuvos Respublikos piliečio pasas*.
Lietuvos Respublikos piliečio pasas sukurtas atsižvelgiant į naujausius Europos Sąjungos reikalavimus ir Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos (TCAO) rekomendacijas. Paso knygelėje yra 32 puslapiai ir polikarbonatinis asmens duomenų lapas, kuriame duomenys, nuotrauka ir parašas išgraviruoti lazeriniu įrenginiu.

Lietuvos Respublikos piliečio pase įrašai pateikiami lietuvių, anglų ir prancūzų kalbomis.

Nuo 2006 m. rugpjūčio 28 d. į Lietuvos Respublikos pasus papildomai elektroniniu būdu pradedami įrašyti asmens biometriniai duomenys. Elektroninėje įklijoje patalpinta elektroninė laikmena − bekontaktis mikroprocesorius su atmintimi (lustas) ir antena. Į elektroninę laikmeną įrašomas asmens veido skaitmeninis atvaizdas ir kiti paso duomenys.

Nuo 2008 m. sausio mėnesio pradėti išduoti naujo tipo piliečių pasai. Kaip ir kitų Europos Sąjungos valstybių narių, naujasis Lietuvos Respublikos pasas yra vyšninės spalvos. Viršelyje virš eilutės su užrašu „Lietuvos Respublika" užrašyta „Europos Sąjunga".

Pasas išduodamas bet kokio amžiaus Lietuvos Respublikos piliečiui jo pageidavimu. Paso galiojimo laikas − 10 metų (nepilnamečiams − 5 metai). Pasas išduodamas ir nuolat užsienio valstybėse gyvenantiems Lietuvos Respublikos piliečiams.

Senoviniai pasai
----------------

* 1839 m. prūsiškas pasas1839 m. prūsiškas pasas
* Čing dinastijos laikų Kinijos pasas (1898 m.)Čing dinastijos laikų Kinijos pasas (1898 m.)
* 1920 m. lietuviškas pasas1920 m. lietuviškas pasas
* Antrojo pasaulinio karo metais priverstiniam darbui į Vokietiją išvežto vilniečio asmens dokumentasAntrojo pasaulinio karo metais priverstiniam darbui į Vokietiją išvežto vilniečio asmens dokumentas

Pasų tipai
----------

* Diplomatinis pasas
* Tarnybinis pasas
* Užsieniečio pasas

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pasas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Lietuvos Respublikos paso pavyzdys ir aprašymas Archyvuota kopija 2008-08-26 iš Wayback Machine projekto. − asmens dokumentų išrašymo centro prie vidaus reikalų ministerijos oficiali svetainė

Vikižodynas
| **Harunas al Rašidas** |
| --- |
| Kalifas |
| Abasidai |
| Gimė | 763 m. kovo 17 d. arba 766 m. vasarįRėjus, Džibalas, Abasidų kalifatas |
| Mirė | 809 m. kovo 24 d. (~43 m.)Tusas, Chorasanas, Abasidų kalifatas |
| Palaidotas (-a) | Imamo Rezos šventovė, Mešhedas |
| Tėvas | Al Mahdis |
| Motina | Al Chaizuran |
| Sutuoktinis (-ė) | 6 žmonos ir daugiau nei 20 sugulovių |
| Abasidų kalifas |
| Kelintas | 5-as |
| Kiti titulai | Amyras al-Mumiminas |
| Valdė | 786 m. rugsėjo 14 d. - 809 m. kovo 24 d. (22 metai) |
| Pirmtakas | Al Hadis |
| Įpėdinis | Al Aminas |

**Abu Džafaras Harunas ibn Muhamadas al-Mahdis** (arab. أبو جعفر هارون ابن محمد المهدي = *Abu Ja'far Hārūn ibn Muḥammad al-Mahdi*) arba **Harunas ibn al-Mahdis** (arab. هَارُون ابْنِ ٱلْمَهْدِيّ = *Hārūn ibn al-Mahdi*; g. apie 763 arba 766 m. – 809 m. kovo 24 d.), dažniausiai vadinamas Harunu al Rašidu (arab. هارون الرشيد = *Hārūn ar-Rašīd*) – penktasis abasidų kalifas, valdęs nuo 786 m. rugsėjo mėn. iki savo mirties 809 m. Jo viešpatavimas tradiciškai laikomas islamo aukso amžiaus pradžia. Epitetas „al Rašidas" reiškia „ortodoksas", „teisusis" arba „teisingai vadovaujantis".

Harunas Bagdade (dabartinis Irakas) įkūrė legendinę biblioteką Bait al Hikmą (kas reiškia „Išminties namai"), Jam valdant Bagdadas suklestėjo kaip pasaulinis mokslo, kultūros ir prekybos centras. Haruno valdymo metais Barmakidų giminės, suvaidinusios lemiamą vaidmenį kuriant Abasidų kalifatą, įtaka nuosekliai menko. 796 m. perkėlė savo rūmus ir valdžią į Raką (dabartinė Sirija).

799 m. Frankų delegacija atvyko pasiūlyti Harunui draugystę. Į tai atsakydamas Harunas siuntė į Karolio Didžiojo dvarą pasiuntinius su dovanomis. Viena dovanų buvo laikrodis, kurį Karolis Didysis ir jo palyda laikė užkeikimu dėl jo sklindančių garsų ir gudrybių, kurias rodydavo išmušus naujai valandai. Dalis pasakos „Tūkstantis ir viena naktis" veiksmo vyksta Haruno rūmuose, o kai kurių pagrindinės veikėjos sekamų istorijų dalyvis yra pats Harunas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Audun Holme, *Geometry: Our Cultural Heritage* p. 150.
2. ↑  André Clot, *Harun al-Rashid and the world of the thousand and one nights*, p. 97.
3. ↑  Royal Frankish Annals, DCCCVII.
4. ↑  Charlemagne: Translated sources, p. 98.
| Pasadenaangl. *Pasadena* |
| --- |
| *Pasadenos miesto rotušė* |
|  |
| 

PasadenaPasadena

34°09′22″ š. pl. 118°07′55″ v. ilg.﻿ / ﻿34.15611°š. pl. 118.13194°r. ilg.﻿ / 34.15611; 118.13194﻿ (Pasadena (Kalifornija))Koordinatės: 34°09′22″ š. pl. 118°07′55″ v. ilg.﻿ / ﻿34.15611°š. pl. 118.13194°r. ilg.﻿ / 34.15611; 118.13194﻿ (Pasadena (Kalifornija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-8)------ vasaros: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Kalifornija Kalifornija |
| **Apygarda** | Los Andželo apygarda |
|  |
| **Meras** | Victor Gordo |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 143 667  |
| **Plotas** | 60 km² |
| **Tankumas** (2009) | 2 394 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | cityofpasadena.net |
|  **Vikiteka** | Pasadena |

**Pasadena** (angl. *Pasadena*) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kalifornijoje, Los Andželo apygardoje, Didžiojo Los Andželo konurbacijos šiaurės rytinėje dalyje. 143,6 tūkst. gyventojų (2009 m.). Miestas išsidėstęs San Gabrielio kalnų papėdėje, San Gabrielio slėnyje. Yra oro uostas, metro linija į Los Andželą, Aeronautikos ir kosminių skrydžių mokslinio tyrimo centras, Kalifornijos technologijos institutas (įkurtas 1891 m.) su Jet Propulsion laboratorija, projektuojančia ir gaminančia NASA erdvėlaivius.

Istorija
--------

Gyvenvietę prie geležinkelio linijos į Santa Fė 1874 m. įkūrė Thomas B. Elliott. Tuomet ji vadinosi *Indiana Colony*; dabartinis pavadiniams suteiktas 1875 m. Gyvenvietė išaugo į citrusų auginimo ir eksporto regioną. Miesto teises gavo 1886 m. Tais pačiais metais miestas prijungtas prie Los Andželo apygardos.

Ekonomika
---------

Pagrindinės pramonės šakos: elektronika, tiksliųjų prietaisų, lėktuvų ir raketų dalių gamyba. Taip pat plėtojamas turizmas, yra žiemos poilsio centrų.

Gyventojai
----------

Pagal 2000 m. statistiką Pasadenoje gyveno 133 936 žmonės, mieste buvo 51 844 šeimos ūkių ir 29 862 šeimos. Miestas buvo 160 pagal dydį Jungtinėse Amerikos Valstijose. Gyventojų tankis buvo 2 238,7/km². Mieste gyveno 53,36 % baltaodžių, 14,42 % juodaodžių, 10,00 % azijiečių, 0,71 % indėnų, 16,11 % kitos rasės ir 5,39 % dviejų arba daugiau rasių gyventojų. 33,40 % visų gyventojų buvo ispanų arba lotynų amerikiečių kilmės.

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1880 m. ir 2010 m.** |
| **1880 m.sur.** | **1890 m.sur.** | **1900 m.sur.** | **1910 m.sur.** | **1920 m.sur.** | **1930 m.sur.** | **1940 m.sur.** | **1950 m.sur.** | **1960 m.sur.** |
| 391 | 4 882 | 9 117 | 30 291 | 45 354 | 76 086 | 81 864 | 104 577 | 116 407 |
| **1970 m.sur.** | **1980 m.sur.** | **1990 m.sur.** | **2000 m.sur.** | **2010 m.sur.** | **-** | **-** | **-** | **-** |
| 112 951 | 118 072 | 131 591 | 133 963 | 137 122 | - | - | - | - |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *Pasadena*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-05-16.
2. 1 2 3  Pasadena. *Pasadena (Kalifornija)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
| **Chelidonium majus** |
| --- |
| Didžioji ugniažolė (*Chelidonium majus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Vėdrynažiedžiai  *( Ranunculidae)* |
| Šeima: | Aguoniniai  *( Papaveraceae)* |
| Gentis: | Ugniažolė  *( Chelidonium)* |
| Rūšis: | Didžioji ugniažolė  *( Chelidonium majus)* |

 |

**Didžioji ugniažolė** (*Chelidonium majus*) – aguoninių (*Papaveraceae*) šeimos, ugniažolių (*Chelidonium*) genties augalas. 

Daugiametis, 30-100 cm aukščio žolinis augalas, kurio visose dalyse yra oranžinių, tirštų, nemalonaus kvapo sulčių. Šakniastiebiai trumpi, šakoti. Stiebas status, šakotas. Lapai švelnūs, plunksniškai suskaldyti į 5-3 karbuotas skiltis. Apatiniai lapai kotuoti, viršūniniai bekočiai, viršutinė jų pusė žalia, apatinė pilkai žalia. Žiedai taisyklingi, po 4-8 susitelkę stiebų viršūnėse į skėtišką žiedyną. Taurėlapiai 2. Vainiklapiai 4, ryškiai geltoni. Kuokelių daug, jie 2 kartus trumpesni už vainikėlį. Piestelė viena, tokio pat ilgio kaip kuokeliai. Vaisius - ankštaros pavidalo dviskiltė dėžutė (skyla iš apačios į viršų). Sėklos juodos, pailgos, grublėtos, su mėsingu sėklagūbriu, kurį ėda skruzdėlės, kartu jos platina sėklas.

Žydi gegužės - rugsėjo mėn. Auga patvoriuose, šiukšlynuose, panamėse, soduose, krūmuose.

Vaistinei žaliavai vartojama žolė, šaknys ir šviežios sultys. Žolė pjaunama augalams žydint, šaknys kasamos vėlai rudenį arba anksti pavasarį.

Antžeminėje dalyje yra 1,87 % alkaloidų, 0,01 % eterinio aliejaus, dažinių, mineralinių medžiagų, 14,9 mg% karotino, iki 171 mg% askorbino rūgšties, taip pat obuolių, gintaro, citrinos, chelidono rūgščių, flavonoidų, saponinų, pektinų, gleivių, dervų.

Visos augalo dalys nuodingos.

Naudojamas liaudies medicinoje. Šviežiomis augalo sultimis naikinamos karpos.

Ugniažolės sultys
* Vaisiai
* Žiedai

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 122 psl.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didžioji ugniažolė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Melanitta fusca** |
| --- |
| Nuodėgulė (*Melanitta fusca*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žąsiniai paukščiai  *( Anseriformes)* |
| Šeima: | Antiniai  *( Anatidae)* |
| Gentis: | Juodosios antys  *( Melanitta)* |
| Rūšis: | Nuodėgulė  *( Melanitta fusca)* |

 |
| Binomas |
| ***Melanitta fusca***Linnaeus, 1758 |

**Nuodėgulė** (*Melanitta fusca*) – žąsinių (*Anseriformes*) būrio paukštis. Lietuvoje pastebima per migraciją.

Išvaizda
--------

Nuodėgulė yra didesnė už didžiąją antį. Tai masyvi, trumpu kaklu ir stambiomis kojomis antis. Nuo juodosios anties skiriasi baltu sparnų veidrodėliu.

Patinas visas juodas, žalsvo metalo blizgesio. Pilvas juodais rusvas. Dėmė po akimis ir veidrodėlis ant sparnų balti. Snapo pamatinėje dalyje juodas pakilimas. Likusi snapo dalis oranžiškai geltona, nuo šnervių link snapo viršūnės eina dvi juodos juostelės. Kojos raudonos, plėvės juosvos. Rainelė pilkai balta su siauru juosvu žiedu išoriniame pakraštyje. Patelė tamsiai ruda, pilvas balsvas. Tarp snapo ir akių bei prie ausies yra dvi šviesios dėmės. Snapas juodas su juosvu nagu, be pakilimo. Kojos tamsiai raudonos. Rainelė ruda. Jaunikliai panašūs į patelę.

Paplitimas
----------

Eurazijoje paplitusi nuo Skandinavijos iki Kamčiatkos. Arealas šiaurėje siekia Europos arktinė pakrantę, Jamalo pusiasalį, Lenos, Kolymos žemupį. Į pietus paplitusi iki Baikalo, Altajaus, šiaurinio Kazachstano, Pečioros vidurupio, Estijos pajūrio. Aptinkama ir Šiaurės Amerikoje. Žiemoja Atlanto ir Ramiojo vandenyno pakrantėse.

Per migraciją užklysta į Lietuvos pajūrį.

Biologija
---------

Vasarą gyvena tundroje nedideliuose ežerėliuose, kurių pakraščiuose gausu asiūklių bei viksvų. Baltijos šalyse peri pajūrio lygumose ir nedidelėse salose. Žiemoja pajūryje, neužšąlančiose įlankose. Labai gerai plaukioja ir nardo. Sunkiai pakyla ir skrenda neaukštai.

Monogamas. Lizdą krauna ant žemės. Paprastai lizdas būna tarp senų žolių, krūmų ar akmenų. Dėtyje – maždaug 8 kiaušiniai. Peri apie 26 dienas. Jaunikliai vikrūs, gerai plaukioja ir nardo, bet auga gana lėtai. Dažnai kelių vadų jaunikliai jungiasi į vieną bendrą šeimyną, kurią vedžioja viena patelė.

Minta vėžiagyviais, vabzdžiais ir jų lervomis, smulkiomis žuvimis, moliuskais.

Vikižodynas

Šaltiniai
---------

* *Lietuvos fauna: paukščiai, 1 knyga*. Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1990.
Maras 1709 m. Gdanskas
**Didžiojo Šiaurės karo maras** – maro ligos epidemija, palietusi Baltijos jūros ir Rytų Europos regionus 1708–1712 m. Didžiojo Šiaurės karo metu. Lietuvoje palietė daug įvairių gyvenviečių, kai kuriose vietovėse išmirė kone visi kaimo ar miestelio gyventojai. Vilniuje mirė kelios dešimtys tūkstančių gyventojų. Mažojoje Lietuvoje dėl maro išmirė labai daug gyventojų, todėl po jo čia pasikeitė gyventojų tautinė sudėtis, kraštas ėmė vokietėti.

Tai buvo paskutinė maro epidemija Baltijos regione.

Spėjama, kad kilo iš Konstantinopolio, pirmąkart aptiktas 1702 m. Lenkijoje, Pinčuvo švedų karo ligoninėje. Plito karo ir prekybos keliais Baltijos pakrante link Prūsijos 1709 m. vėliau Baltijos pajūriu iki 1711 m. o 1712 m. pasiekė Hamburgą.

Lietuva
-------

Lietuvoje ši epidemija siautė 1708–1711 m. ir nuniokojo visą kraštą. 1710 m. vien Vilniuje mirė ~34 tūkstančiai žmonių, mirusiųjų nespėdavo laidoti, nors į vieną kapą buvo guldoma po 70–80 lavonų. Visoje Lietuvoje išmirė daugiau kaip 1/3, Žemaitijoje – iki 1/2 gyventojų, nors kai kur nurodoma išmirus iki 2/3 Lietuvos gyventojų. Nespėjant laidoti lavonų, šie gulėdavo namuose, gatvėse. Į mirusiųjų trobas mėnesį laiko nebuvo leidžiama įeiti, dažniausiai apleisti namai bijant užkrato buvo sudeginami.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Frandsen, Karl-Erik (2009). The Last Plague in the Baltic Region. 1709–1713. Copenhagen. ISBN 9788763507707.
2. ↑  Maras Lietuvoje. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2023-05-10).
3. ↑  Maras Vilniuje 1710 metais. Ko galima dabar pasimokyti? Ziniuradijas.lt (tikrinta 2023-05-10).
4. ↑  Šarūnas Subatavičius. Didysis 1710 m. maras Lietuvoje: kaip kilo ši baisi epidemija ir kaip žmonės su ja kovojo? 2020-02-29, 15min.lt (tikrinta 2023-05-10).
| ***Nuosprendis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La condanna |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija Šveicarija |
| Režisierius | Marco Bellocchio |
| Scenaristas (-ai) | Marco BellocchioMassimo Fagioli |
| Metai | 1991 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 92 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Nuosprendis** (it.  *La condanna*) – 1991 m. sukurta drama, Berlyno kino festivalyje apdovanota Sidabriniu lokiu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Vittorio Mezzogiorno – Lorenco Kolajanis
* Andrej Seweryn – Džovanis
* Claire Nebout – Sandra Čelestini
* Grazyna Szapoliwska – Monika
* Paolo Graziosi
* Mari Schneider
* Cludio Emeri

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmas sąlyginai sudarytas iš dviejų dalių.

Pirmojoje pasakojama apie architektą Lorenco, kuris lieka naktį muziejuje su studente vardu Sandra. Nakties metu jiedu fiziškai suartėja, po ko Lorenco prisipažįsta turintis raktus. Rytą mergina paduoda jį į teismą, apkaltindama išprievartavimu ir neteisėtu laisvės atėmimu, tuo tarpu architektas ginasi tuo, kad mergina pati norėjo sueities, be to, nebuvo jokių prievartos žymių.

Antroji filmo dalis – tai kaltinimą palaikančio prokuroro dvejonės dėl proceso ir jo paties veiksmų teisingumo.

Apdovanojimai
-------------

* Berlyno kino festivalis – specialus žiuri prizas
* Berlyno kino festivalis (nominacija) – Auksinis lokys
* David di Donatello (nominacija) – geriausia kinematografija
* Globo d'oro – geriausias filmas
| Abu Mena |
| --- |
| ابو مينا |
| Vienuolyno liekanos |
| 

Abu MenaAbu Mena

 |
| Koordinatės | 30°50′28″ š. pl. 29°39′49″ r. ilg.﻿ / ﻿30.84111°š. pl. 29.66361°r. ilg.﻿ / 30.84111; 29.66361Koordinatės: 30°50′28″ š. pl. 29°39′49″ r. ilg.﻿ / ﻿30.84111°š. pl. 29.66361°r. ilg.﻿ / 30.84111; 29.66361 |
| Vieta | Egiptas, Aleksandrijos muchafaza |
| Regionas | Šiaurės Afrika |
| Adm. vienetas | Egiptas |
| Istorija |
| Pastatytas | IV a. |
| Sugriautas | VII a. |
| Laikotarpis | antika, ankstyvieji viduramžiai |
| Tauta | graikai, romėnai, egiptiečiai |
| Informacija |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 90 |

**Abu Mena** (arab. ابو مينا = *Abū Mīnā*) – istorinis miestas ir vienuolynų kompleksas šiaurės Egipte, 45 km į pietvakarius nuo Aleksandrijos.

Abu Menos vietovė žinoma nuo ankstyvosios krikščionybės laikų – III–IV a. Aleksandrijoje buvo nukankintas Šv. Minas. Pasak legendos, jo palaikus į dykumą už Marjuto ežero gabenęs kupranugaris vienoje vietoje sustojo ir nebejudėjo. Tai buvo priimta kaip dieviškas ženklas, todėl šventojo palaikai toje vietoje ir palaidoti. Pasakojama, kad vieta buvusi užmiršta, be vėliau ją atradęs piemuo ir ji išgarsėjusi kaip stebuklingų pagijimų vieta. IV a. pab. Abu Mena tapo piligrimystės centru. Valdant imperatoriui Arkadijui buvo pastatyta nedidelė bažnyčia. Tada vietovė pradėjo sparčiai plėstis ir tapo svarbiausiu krikščionių piligrimystės centru Egipte.

VII a. musulmonams užkariavus Egiptą, Abu Mena buvo apleista. Dabar čia stovi šiuolaikinis koptų vienuolynas.

Abu Menoje atkasti bazilikos ir greta stovėjusios bažnyčios pamatai, pirties liekanos. Taip pat buvo piligrimų nakvynės vieta, baptisterijus, vyno spaudykla ir sandėliai. Abu Menoje rasta gausybė terakotinių gertuvių, kuriuose buvo dalijamas šventasis vanduo, šukių.

1979 m. Abu Mena paskelbta UNESCO pasaulio paveldo objektu. Nuo 2001 m. yra rizikos grupėje, nes žemės ūkio reikmėms pakėlus vandens lygį, dalis statinių sugriuvo ar tapo nestabilūs.

* Gertuvė iš Abu MenosGertuvė iš Abu Menos
* Pirties liekanosPirties liekanos
* Piligrimų centrasPiligrimų centras
* GriuvėsiaiGriuvėsiai

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Egipte |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
*Abu Mena* (1979) · Senovės Tėbai ir nekropolis (1979) · Istorinis Kairas (1979) · Memfis ir Gizos nekropolis (1979) · Nubijos paminklai nuo Abu Simbelo iki Filų (1979) · Šv. Kotrynos vienuolynas (2002) · Vadi al Hitanas (2005) | Egipto vėliavaEgipto vėliava |
|  |
|  Nematerialusis | 
Al-Sirah Al-Hilaliyyah epas (2008) |

 |
| **Jonas Petras Bylinskas** |
| --- |
| Mirė | 1686 m. liepos 8 d. |
|  |
| Veikla | XVII a. antrosios pusės Vilniaus pirklys, Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės visuomenės veikėjas |

**Jonas Petras Bylinskas** (mirė 1686 m. liepos 8 d. Kaune, palaidotas Vilniuje) – XVII a. antrosios pusės Vilniaus pirklys, Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės visuomenės veikėjas.

Žinios
------

Miesto magistrato burmistras. Turėjo daugiau kaip 50 knygų (dauguma jų lotynų kalba) biblioteką, kurią daugiausia sudarė teisės, t. p. istorijos, filosofijos, politikos ir kitokie veikalai, daug sidabru puoštų ir paauksuotų ginklų (muškietų, kalavijų). Mokėjo lotynų ir kelias kitas kalbas.

Kauno chirurgai (cirulnikai) mirusio burmistro kūną iš dalies balzamavo – labai retas atvejis, kad apie tokią operaciją išliko duomenų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stasys Samalavičius. *Jonas Petras Bylinskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 186 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Aethusa cynapium** |
| --- |
| Nuodingoji šunpetrė (Aethusa cynapium)Nuodingoji šunpetrė (*Aethusa cynapium*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Salieriniai  *( Apiaceae)* |
| Gentis: | **Šunpetrė**  *( Aethusa)* |
| Rūšis: | Nuodingoji šunpetrė  *( Aethusa cynapium)* |

 |

**Nuodingoji šunpetrė** (*Aethusa cynapium*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos, monotipinės **šunpetrės** (*Aethusa*) genties augalas.

Tai vienmetė, nemalonaus kvapo žolė, turinti verpstišką šaknį ir tuščiavidurį stiebą. Lapai tamsiai žali, apatinė pusė blizga. Skėčiai su 12-18 stipinų. Žydi gegužės – spalio mėn. Auga patvoriuose, daržuose.

Augalas labai nuodingas, ypač kiaulėms. Taip pat pavojingas ir žmogui, nes jauni lapai panašūs į petražolės, nuo kurios skiriasi labiau blizgančia apatine puse ir silpnu lyg česnaką primenančiu kvapu.

Augalas paplitęs Europoje, vakarų Azijoje ir šiaurės vakarų Afrikoje.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nuodingoji šunpetrė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį biografinį straipsnį reikėtų sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, prašome sutvarkyti šį straipsnį. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą.Priežastys, dėl kurių straipsnis laikomas nesutvarkytu, aiškinamos straipsnyje Nesutvarkyti straipsniai.  |

**Jonas Radavičius** (angl. *John Rodowicz*, 1833 m. liepos 12 d. – 1896 m. gegužės 9 d.) – iš Lietuvos krašto kilęs JAV kunigas ir klebonas, prisidėjęs prie šv. Stanislovo parapijų statymų Milvokyje ir Baltimorėje.

Biografija
----------

Gimė 1833 m. prie Baltijos jūros. Mokėsi Žemaičių kunigų seminarijoje Varniuose. 1859 m. įšventintas Motiejaus Valančiaus vyskupijoje. Kartu su vyskupu Valančiumi kovojo su visuomenės girtavimu, rengė blaivumo akcijas. 1863 m. persekiojamas caro valdžios dėl seminarijos dalyvavimo tų metų sukilime persikėlė į Miuncheną, 1870 m. Milvokio vyskupo kvietimu išvyko į JAV. Prisidėjo prie šv. Stanislovo katalikų bažnyčios – pirmosios lenkų bažnyčios Milvokyje – statymo (pabaigta 1873 m.) ir tapo jos klebonu. Vėliau apsigyveno šv. Jadvygos klebonijoje, joje mokino lenkų kalbos ir literatūros, tapo lenkų katalikų sąjungos nariu.

1886 m. paveldėjo Baltimorės pirmojo lenkų kunigo ir tautiečio Petro Končios klebonijos pareigas po jo mirties. Vadovavo antrojo Baltimorės šv. Stanislovo parapijos statinio statyboms (užbaigtas 1891 m.). Mirė 1896 m. šv. Juozapo ligoninėje Baltimorėje, palaidotas parapijos kapinėse.

Lietuviškuose šaltiniuose Radavičius (Rodavičius) minimas, kaip Anykščių vikaras, kuris dėl 1863 m. sukilimo veiklos buvo įkalintas caro valdžios, tačiau pasak vyskupo Valančiaus, jam esą pavykę pabėgti į Prūsus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rev. John Rodowicz (anglų kalba)
2. ↑  Šaltinių rinkinys (anglų kalba)
3. ↑  Anykščių laikraštis
4. ↑  Kun. A. Alekna: Žemaičių vyskupas Motiejus Valančius
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Acadian| Forma | Nebeegzistuojanti |
| Pramonė | Automobilių |
| Įkurta | 1962 (panaikinta 1971) |
| Holdingas | General Motors |

**Acadian** General Motors sukurta markė egzistavusi Kanadoje tarp 1962 ir 1971 metų. Arcadian buvo pristatyta tam, kad Kanados Buick-Pontiac pardavėjai turėtų kompaktinį modelį, po to kai buvo nutrauktas Pontiac Tempest pardavimas Kanados rinkoje. Buvo planuojama, kad automobilio pagrindas bus Chevrolet Corvair, kuris buvo gaminama Kanadoje, tačiau koncepcija buvo perkelta prie Chevy II platformos ir buvo pristatyta 1962 metais. Arcadian siūlė Beaumont ir Canso modelius.

v • a • r **Koncernui General Motors priklausančios markės** 

Buick • Cadillac • Chevrolet • GMC • Holden

**Akcininkė**  

FAW-GM (50%) • GM-AvtoVAZ (41,61%) • GM Korea (96%) • GM Uzbekistan (25%) • HRL Laboratories (50%) • SAIC-GM (49%) • SAIC-GM-WULING (44%) • Industries Mécaniques Maghrébines (20%)

**Parduotos markės**  

Frigidaire (1919–1979) • Lotus Cars (1986–1993) • Opel (1931-2017)  • Saab (1989–2010) • Vauxhall (1925–2017)

**Nebeegzistuojančios markės**  

Acadian *(1962-1971)* • Asüna *(1992-1995)* • Beaumont *(1966-1969)* • Daewoo  • Geo *(1989-1997)* • Hummer *(1992-2010)* • LaSalle *(1927-1940)* • Marquette *(1929-1930)*   
 Oakland *(1907-1931)* • Oldsmobile *(1897-2004)* • Passport *(1988-1991)* • Pontiac *(1926-2010)* • Saturn *(1985-2010)* • Viking *(1929-1931)*
Dr. David Galeano Olivera, 2016.
**Davidas Abdonas Galeanas Olivera** (*David Abdón Galeano Olivera*, g. 1961 m. vasario 18 d. Asunsjone) – Paragvajaus lingvistas, antropologas, filologas, švietėjas, Gvaranių kalbos ir kultūros licėjaus steigėjas bei prezidentas.

Išsilavinimas
-------------

1979 m. įgijo vidurinį išsilavinimą *Gral. Bernardino Caballero* kolegijoje Asunsjone. 1985 m. Asunsjono valstybiniame universitete įgijo gvaranių kalbos bakalauro laipsnį. Šiame universitete taip pat įgijo daktaro laipsnį sekančiose srityse: gvaranių lingvistikos ir filologijos (1998 ir 1999 m.), tyrimų metodologijos (2000 m.), universitetinės didaktikos (1994, 1995 m.), bendrosios lingvistikos (1987 m.), taip pat Ntra. Sra. de la Asunción katalikiškame universitete – antropologijos (1988 m.) ir tarptautinės etnologijos ir antropologijos (1991 m.).

Darbas universitete
-------------------

David Galeano Olivera yra Asunsjono valstybinio universiteto šių fakultetų profesorius: filosofijos (gvaranių filologija), medicinos mokslų, politechnikos, gamtos ir tiksliųjų mokslų. Vadovauja antropologijos, mokslinių tyrimų metodologijos, sociologijos ir ispanų kalbos katedroms.

Gvaranių kalba
--------------

David Galeano Olivera 1985 m. įsteigė Gvaranių kalbos ir kultūros licėjų ir nuo pat įsteigimo yra jo prezidentas (su trumpomis pertraukomis). Taip pat yra šios įstaigos gramatikos, literatūros, didaktikos ir kultūros profesorius. Aktyviai organizuoja gvaranių kalbos ir kultūros puoselėjimą Paragvajuje ir už jo ribų. Organizuoja įvairius kultūrinius renginius, konferencijas, seminarus, forumus, vakarones. Regioninių gvaranių kalbos skyrių steigėjas. Vyriausybinių, JTO komisijų, Paragvajaus indėnų asociacijos ir kitų kultūrinių organizacijų narys. Daugelio knygų autorius, bendraautoris, koordinatorius. Už didelį indėlį į švietimą ir gvaranių kalbos vystymą apdovanotas valstybiniais ir tarptautiniais apdovanojimais.

David Galeano Olivera parašytos knygos:

* *Mbo’ehao arapapaha Guarani ha España ñe’ême – Calendario Escolar Bilingüe* (1988 m.)
* *Jakavere ypykue (15 káso ñemombe’u)* (1989 m.)
* *Guarani Rayhupápe mbohapyha* (1995 m.)
* *Guarani Rayhupápe irundyha* (1995 m.)
* *Diferencias gramaticales entre el Guarani y el Castellano: estudio contrastivo, y su incidencia en la educación* (1999 m.)
* *Káso Ñemombe’u* (1999 m.)
* *Antropología – Avakuaaty* (2002 m.)
* *Guarani Ñe’êkuaaty – Lingüística **(**angl.**)** Guarani* (2002 m.)
* *Sentimientos – Temiandu Pytu* (2002 m.)
* *Pukarâmeme* (2007 m.)
* *Pukarântevoi* (2007 m.)
* Taip pat straipsniai laikraščiuose, žurnaluose, konferencijose

Šeima
-----

David Galeano Olivera gyvena Kapiatoje (Centrinis departamentas), vedęs, turi 4 vaikus. Žmona Sabina (gvaranių kalbos ir geologijos specialistė), vaikai Edgar, Norma, Jorge ir Anai.

Nuorodos
--------

* Internetinis puslapis Archyvuota kopija 2008-03-22 iš Wayback Machine projekto.
* Puslapis vikipedijoje
| **Deividas Koperfildasangl. *David Seth Kotkin*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1956 m. rugsėjo 16 d. (66 metai)Metuchene, Naujajame Džersyje |
|  |
| Veikla | JAV iliuzionistas, magas bei vienas žinomiausių iliuzijų ir istorijų pasakojimų meistras. |

**Deividas Koperfildas** (tikr. *David Seth Kotkin* g. 1956 m. rugsėjo 16 d.) – JAV iliuzionistas, magas, vienas žinomiausių iliuzijų ir istorijų pasakojimų meistras. Žymiausios jo iliuzijos – Niujorko Laisvės statulos „pradingimas", „levitacija" per Didįjį Kanjoną ir „perėjimas" kiaurai Didžiąją Kinų sieną.

Deividas gimė Metuchene, Naujajame Džersyje emigravusių iš Rusijos žydų šeimoje. Nuo 12 metų pradėjo domėtis magija ir tapo jauniausiu Amerikos magų asociacijos nariu. Būdamas 16 metų Niujorko universitete studentams dėstė magijos kursą. Pagal Forbes žurnalą 2003 metais Deivido Koperfildo turtas sudarė 57 milijonus JAV dolerių ir tuo metu jis buvo daugiausiai uždirbantis iliuzionistas pasaulyje.

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis
* Deivido Koperfildo pasirodymai (video)
| Abu Roašas |
| --- |
|  |
| Džedefrės piramidės liekanos |
| 

Abu RoašasAbu Roašas

 |
| Koordinatės | 30°01′55″ š. pl. 31°04′30″ r. ilg.﻿ / ﻿30.03194°š. pl. 31.07500°r. ilg.﻿ / 30.03194; 31.07500Koordinatės: 30°01′55″ š. pl. 31°04′30″ r. ilg.﻿ / ﻿30.03194°š. pl. 31.07500°r. ilg.﻿ / 30.03194; 31.07500 |
| Vieta | Egiptas |
| Istorija |
| Pastatytas | XXXI a. pr. m. e.−V a. |
| Tauta | egiptiečiai |
| Informacija |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 86 |

**Abu Roašas** (Abu Ravašas, arab. ابو رواش‎‎) – archeologinė vietovė Egipte, vakariniame Nilo krante, 8 km į šiaurės vakarus nuo Gizos piramidžių. Garsi faraono Džedefrės piramidės liekanomis iš Egipto senosios karalystės laikų (apie 2575 m. pr. m. e.).

Abu Roašo archeologinė vietovė yra 150 m aukščio plynaukštėje ir vadinama šiuolaikinio kaimo netoliese Abu Roašo pavadinimu. Vietovės radiniai apima daugiau nei 3000 m. laikotarpį nuo ankstyvųjų Egipto dinastijų iki koptų laikų. Iš ankstyvųjų dinastijų rasti objektai su faraonų Aha (apie 3100 m. pr. m .e.) ir Deno vardais. Garsiausias statinys joje buvo 4 dinastijos faraono Džedefrės piramidė, statyta apie 2575 m. pr. m. e. Jos vardas buvo „Džedefrė yra Sehedu žvaigždė". Neaišku, ką egiptiečiai vadino *Sehedu*. Tikėtina, kad tai buvo Oriono žvaigždė. Džedefrės piramidės aukštis turėjo siekti apie 65 ir kraštinės ilgis apie 106 metrus. Dydžiu ji turėjo būti beveik identiška Mikerino piramidei. Liekanos rodo, kad jos išorė buvo dengta raudonojo granito blokais. Kompleksas akmenims buvo pradėtas ardyti dar romėnų laikais. 1839 m. piramidę tyrė britai Richard Howard Vyse ir John Perring ir bent tuo metu piramidė buvo geresnės būklės nei dabar. 1880-aisiais ji tarnavo kaip akmenų skaldykla vietinių statyboms ir stipriai nukentėjo. 

1900 m. kasinėjimus Abu Roaše pradėjo Prancūzų orientalistinės archeologijos instituto Kaire misija. Piramidės komplekse rasta laidojimo šventykla, valties duobė, pakeltas kelias į šventyklą, tačiau nerasta slėnio šventyklos (ar dar neatkasta arba išardyta senovėje). Valties duobėje (atrasta 1901 m. Émile Gaston Chassinat) rasta skulptūros liekanų, tarp jų trys faraono Džedefrės galvos, kurios tikriausiai buvo skirtos sfinksams, ir apatinė faraono su žmona Chentetka skulptūrinės grupės dalis. Iš žymiai vėlesnių laikų rasta karalienės Arsinojės II statulos liekanos (III a. pr. m. e.). Į rytus nuo piramidės yra Egipto senosios karalystės laikų kapinės. Apie 2 km piečiau rasta iš plytų statyta maža piramidė, kurią XIX a. pirmas aprašė Karlas Richardas Lepsijus, jos statybų laikmetis nenustatytas.

Abu Roašas yra UNESCO pasaulio paveldo sąrašo dalis kartu su Memfiu, Sakara, Dahšūru, Abusiru ir Gizos nekropoliu.

Šaltiniai
---------

* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press. 2002, p. 11
* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas I. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 1
* Encyclopaedia Britannica
| Baublių senosios kapinės |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Baublių senosios kapinėsBaublių senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°49′28″š. pl. 21°24′21″r. ilg.﻿ / ﻿55.824312°š. pl. 21.405807°r. ilg.﻿ / 55.824312; 21.405807Koordinatės: 55°49′28″š. pl. 21°24′21″r. ilg.﻿ / ﻿55.824312°š. pl. 21.405807°r. ilg.﻿ / 55.824312; 21.405807 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Žalgirio seniūnija |
| Plotas | 0,31 ha |
| Naudotas | XVI–XIX a. |
| Žvalgytas | 1991, 1995 |

**Baublių senosios kapinės**, vad. **Marų kapeliais, Markapiais, Senkapiais**, – kapinės Lietuvoje, Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pietryčiuose, Baubliuose (Žalgirio seniūnija), 0,9 km į pietus nuo Minijos ir Pikteikių gatvių kryžkelės, Pikteikių gatvės dešinėje pusėje, Minijos kairiajame krante. Saugotinas kultūros paveldo objektas.

Aprašymas
---------

Įrengtos slėnio terasoje prie kelio į Pikteikius, kaimo pietvakariniame pakraštyje, Puplaisčių vietovėje. Paviršius nelygus, iškasinėtas bulviarūsių duobių, teritorija apaugusi spygliuočių mišku. Šiaurės rytų dalis (0,1 ha dydžio plotas) apkasta grioviu ir žemių pylimu, joje stovi betoninis kryžius.

Teritorijos plotas – 0,31 ha.

1,1 km į šiaurės rytus yra Baublių pilkapių vieta.

Istorija
--------

Įrengtos XVI a. vadinamos Markapiais, Marų kapeliais, Senkapiais, Kapeliais. Jose iki XIX a. laidoti Baublių gyventojai. Vėliau buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, neatpažinti skenduoliai. Šiaurės rytinėje dalyje 1917–1918 m. laidotos dizenterijos aukos, kurių laidojimo vieta apie 1920 m. apjuosta grioviu ir pylimu. Kapinėse stovėjo keli aukšti ąžuoliniai kryžiai, šalia kurių XX a. 4 dešimtmetyje Kazimieras Lukauskas pastatė betoninį kryžių.

Pasakojama, kad seniau kapinės buvo didesnės ir plytėjo abipus kelio Baubliai–Pikteikiai. Jas apleidus, rytinė dalis buvo paversta dirbamu lauku, kurį ariant dažnai buvo išverčiama žmonių kaulų. Kapinėse stovėję kryžiai apie 1956 m. buvo nuversti.

1991 m. žvalgė Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1974, 1982 ir 1995 m. kartografuotos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Danguolė Gibišienė. Baublių kaime atstatyto kryžiaus istorija. – Baubliai, 1993. – L. 1 (4)

* Julius Kanarskas. Baublių kaimo kapinės (Žalgirio apyl. Kretingos raj.). – Kretinga, 1993 // Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4, b. 172
* Kretingos rajono gamtos ir kultūros paminklų ir saugotinų objektų katalogas. – Vilnius: Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1976
* Kretingos rajono kapinių apskaitos duomenys (1982 m. lauko darbai). – Kaunas: Visasąjunginio žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų instituto Vakarų filialas, 1983. – L. 70
| **Gintaras Šileikis** |
| --- |
|  |
| Gintaras Šileikis |
| Gimė | 1960 m. gegužės 16 d. (62 metai)Užulėnis, Ukmergės rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Aida |
| Vaikai | Justas, Adomas |
|  |
| Veikla | pedagogas, Panevėžio miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos centro sąjunga, Liberalų ir centro sąjunga, Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |

**Gintaras Šileikis** (g. 1960 m. gegužės 16 d. Užulėnyje, Ukmergės rajonas) – pedagogas, Lietuvos ir Panevėžio miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1978 m. baigė Panevėžio 7-ąją vidurinę mokyklą, 1984 m. – Vilniaus pedagoginį institutą, įgijo istorijos mokytojo specialybę.

1984–1987 m. Anykščių raj. Debeikių vidurinės mokyklos istorijos mokytojas. 1987–1988 m. Panevėžio rajono kultūros namų inspektorius. 1988–1989 m. kooperatyvo „Lyvis" darbininkas. 1990–1996 m. Panevėžio kraštotyros muziejaus direktorius.

1996–2008 m. Seimo narys. 1996–2000 m. Centro frakcijos seniūno pavaduotojas, 2000–2001 m. Jungtinės Centro sąjungos, Moderniųjų krikščionių demokratų sąjungos ir Lietuvos lenkų rinkimų akcijos frakcijos seniūnas, 2006–2007 m. Lietuvos liberalų sąjūdžio frakcijos frakcijos seniūno pavaduotojas.

2008–2010 m. Utenos apskrities viršininko pavaduotojas. 2011 m. Panevėžio miesto savivaldybės mero pavaduotojas.

2012–2019 m. dirbo viešojoje įstaigoje „Aukštaitijos siaurasis geležinkelis", 2012–2015 m. buvo kultūrinio turizmo specialistas, 2015–2019 m. – Kultūrinio turizmo padalinio vadovas. Nuo 2019 m. Aukštaitijos internetinės naujienų agentūros AINA kūrybinės grupės narys, veda laidas "Gintaras Šileikis kalbina", rengia kitas AINA TV programas. 

1990–1995 m. Panevėžio miesto tarybos deputatas, 1990–1991 m. – Panevėžio miesto tarybos pirmininkas. 1995–1996 m. 2000–2001 m. ir 2011–2019 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.

1993–2003 m. Lietuvos centro sąjungos narys, LCS Panevėžio skyriaus pirmininkas, 2000–2003 m. šios sąjungos pirmininko pavaduotojas. 2003–2005 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, šios sąjungos Valdybos narys, Panevėžio skyriaus pirmininkas. 2006–2008 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio pirmininko pavaduotojas.

Žmona Aida, vaikai: Justas, Adomas (g. 2004 m.).

Įvertinimas
-----------

Apdovanotas Lietuvos nepriklausomybės medaliu, Norvegijos Karalystės Karališkuoju ordinu „Už nuopelnus".

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2012-06-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2011-03-10 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
| Abudža*Abuja* |
| --- |
| *Abudžos mečetė* |
|  |
| 

AbudžaAbudža

9°4′0″ š. pl. 7°29′0″ r. ilg.﻿ / ﻿9.06667°š. pl. 7.48333°r. ilg.﻿ / 9.06667; 7.48333﻿ (Abudža)Koordinatės: 9°4′0″ š. pl. 7°29′0″ r. ilg.﻿ / ﻿9.06667°š. pl. 7.48333°r. ilg.﻿ / 9.06667; 7.48333﻿ (Abudža) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Nigerijos vėliava Nigerija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1991 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 1 568 853  |
| **Plotas** | 713 km² |
| **Tankumas** (2015) | 2 200 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Abudža |

**Abudža** (angl. *Abuja*) – Nigerijos sostinė. Miestas yra šalies centrinėje dalyje, administraciškai sudaro Federalinę sostinės teritoriją. 339,1 tūkst. gyventojų (1995). Tai vienas sparčiausiai augančių miestų ne tik Afrikoje, bet ir visame pasaulyje. Abudžos metropolinėje teritorijoje pagal 2016 m. paskaičiavimus jau gyvena virš 6 milijonų gyventojų.

Abudža XX a. 8-ojo dešimtmečio viduryje buvo suplanuota kaip nauja Nigerijos sostinė, kuri būtų valstybės viduryje, taip pagerinant susisiekimą su visais šalies regionais (ankstesnė sostinė – Lagosas – yra prie jūros ir labai nutolęs nuo daugelio šalies regionų), taip pat siekiant išvengti kažkurios tautos ar religijos dominavimo, kurių gausu Nigerijoje. 1991 m. gruodžio mėnesį sostinė oficialiai buvo perkelta iš Lagoso į Abudžą. Mieste yra tarptautinis oro uostas, joje susikerta daug svarbių automagistralių, kurios nusidriekia per visą šalį. Miestas suplanuotas kaip milijoninis.

2008 m. lapkričio 22 d. mieste įvyko pirmoji MTV Afrikos muzikos apdovanojimų ceremonija.

Miestai partneriai
------------------

* BrazilijaBrazilija, Brazilija
* Jungtinės Amerikos ValstijosDetroitas, JAV

Nuorodos
--------

* Oficiali Nigerijos Federalinės Sostinės Teritorijos ir Abudžos miesto svetainė Archyvuota kopija 2006-05-09 iš Wayback Machine projekto.
* Abuja. Net
* Abujacity.com
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°39′27.29″ š. pl. 24°40′0.70″ r. ilg.﻿ / ﻿55.6575806°š. pl. 24.6668611°r. ilg.﻿ / 55.6575806; 24.6668611

|  |
| --- |
| **Raguvėlės pagrindinė mokykla** |
| Raguvėlės pagrindinė mokykla herbasRaguvėlės pagrindinė mokykla herbas |
| Raguvėlės pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Liepų g. 2, Raguvėlė |
| **Direktorius(-ė)** | Vilma Diržytė |
| **Mokinių skaičius** | 107 |
| **Įkūrimo data** | 1910 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 15 |

**Anykščių rajono Raguvėlės pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla, buvusi Raguvėlėje (Anykščių rajonas), vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190044677.

Istorija
--------

Rašytiniuose šaltiniuose mokykla minima nuo 1910 m. Iš pradžių ji įkurdinta viename iš Raguvėlės dvaro pastatų, vėliau pačiame Komaro dvare.

Antrojo pasaulinio karo metu Raguvėlės pradžios mokyklos dvi klasės buvo įrengtos mokyklai pritaikytame mūriniame pastate (netoli gyvenvietės kapinių). Šių klasių bendras plotas - 82,5 m². Pastato antrame aukšte dar buvo trijų kambarėlių (jų plotas - 38 m²) butas mokytojui ir virtuvės. Trečioji patalpa (plotas 48,5 m²) vaikų mokymui buvo nuomojama Komaro dvare (kumetyno pastate). Mokykla turėjo telefoną. Mokyklai priklausė 3 ha žemės sklypas.

1998 m. vietoje buvusio vaikų darželio pastatytas naujas mokyklos pastatas. Tais pačiais metais Raguvėlės mokykla iš Komarų dvaro perkelta į naująsias patalpas.

2014 m. pagrindinė mokykla reorganizuota. Buvusioje mokykloje įkurtas Troškūnų Kazio Inčiūros gimnazijos Raguvėlės pradinio ugdymo skyrius.

Direktoriai
-----------

* 1966 m. Vitalija Laurenčikienė
* 1986 m. Stasė Valiulienė
* 1998 m. Genė Kulbokienė
* 2010 m. Vilma Diržytė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Raguvėlės pagrindinė mokykla (*aikos.smm.lt*)
|  Urarinai |
| --- |
| Urarinų šamanas (1988 m.)Urarinų šamanas (1988 m.) |
| Gyventojų skaičius | 564 |
| Populiacija šalyse | Peru vėliava Peru (Loreto departamentas) |
| Kalba (-os) | urarinų |
| Religijos | tradicinis tikėjimas |
| Giminingos etninės grupės |  ? |
|  |
|  **Vikiteka:** | Urarinai |

**Urarinai** (keč. *urarina* – „žmonės iš apačios", sav. *Kachá*) – indėnų tauta, gyvenanti Amazonijoje. Jie yra apgyvendinę Čambiros, Uritujaku, Korjenteso upių baseinus Loreto departamente (Peru). Populiacija – ~560 žmonių. Šneka urarinų kalba, kurios ryšių su kitomis kalbomis nenustatyta.

Urarinai gyvena pusiau judriomis medžiotojų ir žemdirbių bendruomenėmis. Kaimus sudaro keletas ilgųjų namų, pastatytų aukštesnėse vietose (restingose), greta upių salpų, kurios potvynių metu užliejamos. Vyrai užsiima daugiausia medžiokle, moterys – krepšių, hamakų audimu, lydimine žemdirbyste (manijokai, bananai, kukurūzai, ryžiai, papajos), rankiojimu. Paplitusi sororatinė poligamija.

Urarinų mergaitė (2007 m.)
Tikėjimas apibūdinamas kaip šamanistinis, animistinis. Dvasinėms praktikoms vadovauja šamanas, svarbus haliucinogeninio ajahuaskos gėrimo ritualas.

Pastaraisiais dešimtmečiais urarinai kenčia dėl jų gyvenamųjų erdvių gamtos niokojimo, prievartos, ligų protrūkių.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Medaliai |
| --- |
| Marcus Vinicius D'Almeida |
| Vyrų šaudymas iš lanko |
| **Atstovaujant:  Brazilija**  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Sidabras** | 2021 Janktonas | Vienetai |
| Panamerikos žaidynės |
| **Sidabras** | 2019 Lima | Vienetai |
| **Bronza** | 2015 Torontas | Komanda |

**Marcus Vinicius D'Almeida** (g. 1998 m. sausio 30 d. Rio de Žaneire) – Brazilijos šaudymo iš lanko sportininkas, olimpietis.

Biografija
----------

2014 m. jaunimo olimpinėse žaidynėse brazilas pelnė sidabro medalį. 2015 m. Panamerikos žaidynėse kartu su šalies nacionaline rinktine pelnė bronzinius apdovanojimus. Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse D'Almeida liko 33-as vienetų varžybose, o komandinėje rungtyje su Brazilijos nacionaline rinktine liko 9-oje vietoje.

2019 m. Panamerikos žaidynių sidabro medalininkas. 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse D'Almeida liko 20-as vienetų varžybose, o komandinėje rungtyje su Brazilijos nacionaline rinktine liko 9-oje vietoje.

2021 m. pasaulio šaudymo iš lanko čempionate brazilas vyrų vienetų varžybose pasiekė finalą, kuriame nusileido korėjiečiui Kim Woo-jin ir pelnė sidabro medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugsėjo 26 d.

Nuorodos
--------

* Pasaulio lankininkų federacijos svetainėje
| **Valdemaras Jasevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1964 m. birželio 15 d. (58 metai)Lietuva Laukuva, Šilalės rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Reda |
| Vaikai | Evelina, Jonas, Guoda, Dovydas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Šilalės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos centro sąjungaLiberalų ir centro sąjunga |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Valdemaras Jasevičius** (g. 1964 m. birželio 15 d. Laukuvoje, Šilalės rajonas) – Lietuvos ir Šilalės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1982 m. baigė Laukuvos vidurinę mokyklą. 1987 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos ir organizavimo fakultetą, žemės ūkio ekonomistas organizatorius.

Gavęs paskyrimą, grįžo į Šilalės rajoną, 1987–1989 m. Padievyčio tarybinio ūkio ekonomistas. 1989 m. išrinktas Laukuvos apylinkės vykdomojo komiteto pirmininku. 1990–1995 m. Laukuvos apylinkės viršaitis. 1995–2003 m. A. Damulio individualios įmonės „Paslauga" direktorius, nuo 1996 m. tos pačios įmonės suaugusiųjų mokymo centro dėstytojas.

2003–2007 m. Šilalės rajono savivaldybės meras. 2011-2015 m. ir 2019-2021 m. Šilalės rajono savivaldybės administracijos direktorius. 2015-2019 m. Šilalės rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

1988 m. įsitraukė į Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio ir visuomeninę veiklą. Nuo 1994 m. Lietuvos centro sąjungos narys, dalyvavo įkuriant Lietuvos centro sąjungos Šilalės skyrių, 1997–2003 m. skyriaus pirmininkas. Dvi kadencijas buvo renkamas į Centro sąjungos tarybą. Nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, skyriaus pirmininkas.

1990–1995 m. Šilalės rajono tarybos deputatas, 1995–2011 m. ir nuo 2022 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys.

Dalyvauja rajono krepšinio, tinklinio, futbolo turnyruose. Moka rusų, prancūzų kalbas. Žmona Reda, vaikai Evelina, Jonas, Guoda, Dovydas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Valdemaras Anužis** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. gegužės 15 d. (70 metų)Klaipėdoje |
|  |
| Veikla | gydytojas, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1999 m. Lietuvos liberalų sąjunga;
* 2002 m. Lietuvos socialdemokratų partija.

 |
|  |
| Alma mater | 1976 m. Kauno medicinos universitetas |

**Valdemaras Anužis** (g. 1952 m. gegužės 15 d. Klaipėdoje) – gydytojas, Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1959–1966 m. mokėsi Klaipėdos 5–oje vidurinėje mokykloje, 1970 m. baigė Klaipėdos 10–ąją vidurinę mokyklą. 1976 m. baigė Kauno medicinos instituto Gydomosios medicinos fakultetą

1977–1979 m. Klaipėdos Greitosios medicino pagalbos gydytojas, Klaipėdos Vaikų ir jaunimo sporto mokyklos dviratininkų sporto medicinos gydytojas, 1979–1980 m. Klaipėdos ligoninės gydytojas anesteziologas, 1980–1984 m. Olimpinio rezervo sporto mokyklos gydytojas. 1984–1986 m. apylinkės gydytojas. 1986–1990 m. futbolo komandos „Atlantas" gydytojas. 1990–1993 m. Klaipėdos ligoninės gydytojas anesteziologas reanimatologas, 1993–1995 m. ligoninės vyr. gydytojo pavaduotojas.

1995–1997 m. Klaipėdos miesto savivaldybės Socialinio departamento direktorius, 1997–2000 m. Klaipėdos savivaldybės administratorius. 2000 m. Klaipėdos ligoninės vyr. gydytojas, 2001–2003 m. vyr. gydytojo pavaduotojas. Nuo 2003 m. Klaipėdos apskrities viršininko administracijos apskrities gydytojas.

Politinė veikla
---------------

1999–2001 m. LLS, nuo 2002 m. LSDP Klaipėdos skyriaus narys.

1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. ir 2003 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narys, LSDP frakcijos pirmininkas, Peticijų komisijos pirmininkas. 2003 m. Europos regionų komiteto narys – stebėtojas.

1996–2001 m. SPAB „Klaipėdos energija" stebėtojų tarybos pirmininkas, UAB „Žvejų kultūros rūmai" valdybos pirmininkas, UAB „Klaipėdos krašto atliekų tvarkymas" valdybos pirmininkas, SPAB „Klaipėdos vanduo" valdybos narys, AB „Klaipėdos laivų remontas" stebėtojų tarybos narys.

2003 m. Klaipėdos teritorinės ligonių kasos, Klaipėdos apskrities ligoninės, Klaipėdos tuberkuliozės ligoninės stebėtojų tarybų pirmininkas.