recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Eklerai
**Ekleras** (pranc.  *éclair* – 'žaibas') – nedidelis prancūzų virtuvės kepinys, gaminamas iš plikytos tešlos (*pâte à choux*) su įdaru. Eklero įdarą paprastai sudaro prancūziškas kepinių kremas, pagardintas vanile, kava arba šokoladu, o pats gaminys aptepamas glajumi (*fondant*).

Eklerų tešla išspaudžiama ant kepimo paviršiaus pirštelių formos, aptepama kiaušinio tryniu ir kepama aukštoje temperatūroje. Iškepę ir ataušę eklerai iš šono įpjaunami ir konditeriniu maišeliu užpildomi įdaru. Tada iš viršaus apliejami karštu glajumi.

Eklerų įdarui naudojami įvairūs mišiniai – kitokie kremai, varškė, riešutai, vaisiai. Taip pat vietoje glajaus gali būti naudojama karamelė.

Eklerai sukurti XIX a. Lione.

* Eklerai su įvairiais glajaisEklerai su įvairiais glajais
* Ekleras su pistacijomisEkleras su pistacijomis
*

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ekleras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. 1 2  Prosper Montagné. *The New Larousse Gastronomique*. New York, Crown Publishers, Inc. 1977 // p. 329.
2. ↑  „Les éclairs: leur histoire et leur fabrication chez MBC". *Boulangerie Pâtisserie artisanale*.
| Turniškių hidroelektrinė |
| --- |
|  |
| Bendra informacija |
| Valstybė | Lietuva |
| Būklė | nepastatyta |
| Upė | Neris |
| Statybos pradžia | 1938 m. |
| Instaliuota galia | 10,439798 MW |
| Užtvanka |
| Slėgio aukštis | 13–15 m |
| Užtvankos ilgis | 500 m |
| Turbinos ir generatoriai |

**Turniškių hidroelektrinė** – nebaigta 1938 m. pradėta statyti Neries hidroelektrinė (HE) Vilniuje, Turniškėse, sunaikinta Antrojo pasaulinio karo metu.

Projektas
---------

HE suplanavo tuometinė Vilniaus kraštą valdžiusi lenkų valdžia. Elektrinės statymo priežastys:

* Elektros energijos poreikis Vilniuje. Iki tol Vilnių aprūpinti elektros energija buvo naudojamas kuras, per metus kainavęs 2 mln. Lt.
* Neries potvyniai, 1931 m. ir 1936 m. apsėmę Vilniaus senamiestį.

Pagal projektą HE turėjo būti baigta 1941 m. Numatyta sąmata – 15 mln. zlotų. Vandenį planuota pakelti 13-15 m, minimalus planinis galingumas 14000 AG (10,439798 MW). Planuotas užtvankos plotis – 500 m, patvenkus Nerį turėjo susidaryti 563 ha, 27 mln. m³ tvenkinys. Planuota, kad tvenkinys užlies tarpukariu dešiniajame krante buvusį Turniškių kaimą. Numatyti šliuzai garlaiviams ir sieliams.

Istorija
--------

HE statybos prasidėjo 1938 m. vasarą. Iki 1939 m. lapkričio išleista 1,5–2 mln. zlotų, pastatyti keturi namai techniniam personalui (gyveno apie 20-30 žmonių), barakai darbininkams (dirbo apie 600 žmonių), valgykla. Statybvietę saugojo vienuolika sargų. Darbininkams bei kroviniams transportuoti iš Vilniaus nuo Antakalnio buvo nutiesta siaurojo geležinkelio atšaka (5 km). Bėgiai laikinu tiltu driekėsi ir į dešinįjį Neries krantą. Taip pat nutiesta kelio atšaka nuo Nemenčinės plento, elektros linija iš Vilniaus. Statybos sustojo prasidėjus karui bei valdžių kaitai. Statybas, planuotas užbaigti 1943 m. pradėjo stabdyti Susisiekimo ministerija, tuo metu kuravusi ir energetiką. Viena iš priežasčių – pernelyg didelė galia, padidėjęs dėmesys Nemuno hidroelektrinės Birštone projektui.

Likimas
-------

Užtvanką susprogdino Vermachtas. HE transformatorius panaudotas Grigiškių popieriaus fabriko hidrogeneratoriui, akmens atsargos – Vilniaus gatvėms grįsti. Dabar HE statybos vadovams bei inžinieriams statytuose namuose įkurtos Lietuvos Respublikos Prezidento bei Premjero rezidencijos.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Dumalakas, Arūnas (2016-01-21). „Turniškėse vietoj politikų rezidencijų galėjo telkšoti tvenkinys". lrytas.lt. Suarchyvuotas originalas 2016-03-06. Nuoroda tikrinta 2016-03-15.
2. 1 2  „Turniškių hidroelektrinė stotis". *Lietuvos aidas*. 1939-10-31. Nuoroda tikrinta 2016-03-15.[neveikianti nuoroda]
Kauno maistas|  
Mėsos kombinato vartų likučiai su iškaba, 2020 m. |
| Komercinis pavadinimas | Kauno maistas |
| Įkurta | 1923 m. |
| Uždaryta | 2003 m. |
| Centrinė būstinė | Kaunas, Lietuva |
| Paslaugos | maisto produkcija |

**Kauno maistas** – buvusi Lietuvos įmonė, gaminusi gyvulininkystės ir paukštininkystės produktus.

Istorija
--------

Įmonė įkurta 1923 m. kaip akcinė bendrovė **„Maistas"**, didžiausias akcininkas buvo Lietuvos vyriausybė, kitus akcininkus sudarė ūkininkai. Iš pradžių bendrovė vertėsi pieno produktų ir kiaušinių, vėliau – gyvulių ir paukščių prekyba. Bendrovė turėjo 5 skerdyklas, kuriose skersdavo supirktus gyvulius ir paruošdavo skerdieną prekybai. Dominavo kiauliena, nors taip pat superkami buvo ir raguočiai, paukščiai (žąsys ir kalakutai), triušiai. Daug produkcijos buvo eksportuojama į užsienio šalis, daugiausiai į Jungtinę Karalystę. Be skerdienos į šią šalį pagal užsakymą taip pat buvo tiekiami kiaulių šeriai teptukų ir šepečių gamybai. Eksporto nuostoliams padengti buvo skiriamos valstybinės dotacijos. Bendrovės akcijas įsigyti galėjo ir ūkininkai, nuo 1932 m. už kiekvieną parduotą kiaulę turėję teisę nusipirkti vieną bendrovės akciją už 5 Lt. 1935 m. ši kaina nukrito iki 2,5 Lt. Privilegija panaikinta 1938 m.

1927 m. įkurtas skyrius Klaipėdoje. 1931-1933 m. bendrovė išsiplėtė pastatydama mėsos fabrikus Tauragėje, Panevėžyje bei Šiauliuose, pastarajame mieste 1939 m. įsigijo odų fabriką. „Maistas" turėjo 69 firmines mėsos parduotuves bei penkias didmeninės prekybos bazes.

1940 m. įmonė nacionalizuota ir pervadinta į ***Kauno mėsos kombinatą***. Įmonės pagrindu gyvavo futbolo klubas FK Maistas Kaunas. 1977 m. pagamino 46500 t mėsos, dirbo 2000 darbuotojų. Po nepriklausomybės atkūrimo įmonė pavadinta ***Kauno maistu***. 1996 m. paskelbta bankroto byla, o 2003 m. įmonė likviduota.

„Maisto" pastatų kompleksas Kaune buvo Kazliškiuose. Komplekso teritorijoje išlikęs vandens bokštas 2012 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.

* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Kauno mėsos kombinatas
2. ↑  „Pastatas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2016-11-11.

* *Kauno mėsos kombinatas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, V t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1979. T.V: Janenka-Kombatantai, 393 psl.
*Šis straipsnis yra apie legendinį IX a. kuršių valdovą. Apie Italijos komuną (savivaldybę) Dorno skaitykite straipsnį Dornas.*

| **Dorno** |
| --- |
| Kuršių karalius |
| Gimė | IX a. pirma pusė |
| Mirė | IX a. antra pusė |
| Kuršių karalius |

**Dorno** – skandinavų sagose minimas IX a. gyvenęs kuršių karalius (lot. *Curetum rex Dorno*).

Dorno minimas Sakso Gramatiko aprašant maždaug 866-894 m. įvykius. Įsiveržus danų karaliui, Hadingo sūnui Frodžiui, jis sunaikino savo kraštą ir užsidarė „pilyje ant kalvos" (Gruobinios ar Apuolės), tačiau pralaimėjo. Kituose šaltiniuose teigiama, kad Frodžio kampanija prie Dorno buvo nesėkminga.

Danų pranciškonas ir istoriografas Petras Olau (dan. *Peder Olsen*) apie 1515 m. sudarytame veikale „Su Danijos istorija susiję rinkiniai" (lot. *Collectanea ad historiam danicam pertinentia*), vardindamas Frodžio pergales, ypač pabrėžė pergalę prieš kuršius: „… ir net kuršių karalystę nugalėjo" (lot. *hic etiam Regum Curetum vicit*).

Šaltiniai
---------

* (LT) Kuršiai vikingų epochoje Archyvuota kopija 2023-07-26 iš Wayback Machine projekto. Klaipėdos universitetas
* (EN) MIckevičius, Arturas, „Curonia in the `Eastern Policy' of Viking Age Scandinavia" (pdf), Klaipėda University

Išnašos
-------

1. ↑  Kuršiai vikingų epochoje Archyvuota kopija 2023-07-26 iš Wayback Machine projekto. Klaipėdos universitetas
2. ↑  MIckevičius, Arturas, „Curonia in the `Eastern Policy' of Viking Age Scandinavia" (pdf), p. 191–192. Klaipėda University
| **Džordžas Lukasasangl. *George Lucas*** |
| --- |
|  |
| Visas vardas | George Walton Lucas, Jr |
| Gimė | 1944 m. gegužės 14 d. (79 metai)Modestas, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Marcia Griffin ​(1969–1983)​Mellody Hobson ​(2013–) |
|  |
| Veikla | prodiuseris, scenaristas, režisierius |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 2 Emmy apdovanojimai1 BAFTA apdovanojimas |

**Džordžas Lukasas** (angl. *George Walton Lucas, Jr*, g. 1944 m. gegužės 14 d. Modeste, Kalifornijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose) – amerikiečių prodiuseris, scenaristas, režisierius, montuotojas, operatorius bei verslininkas. Labiausiai žinomas kaip fantastikos filmų serijos „Žvaigždžių karai" ir nuotykių filmų serijos „Indiana Džounsas" kūrėjas. Vienas turtingiausių pasaulio režisierių, jo asmeninis turtas įvertintas apie 5 mlrd. JAV dolerių (2015 m.).

Biografija
----------

Džodžas Lukasas gimė 1944 m. gegužės 14 d. Modeste, Kalifornijoje. Tėvas – Džordžas Voltonas Lukasas – kanceliarinių prekių parduotuvės savininkas, motina – Doroti Lukas. Vaikystėje iš pradžių norėjo tapti ne režisieriumi, o lenktynininku, tačiau vieną kartą lenktyniaudamas vos ne žuvo, po šio įvykio jis nebelenktyniavo. 1967 m. baigė Pietų Kalifornijos universiteto Kino mokyklą Los Andžele, ten sukūrė mokslinės fantastikos trumpametražių filmų (*THX-1138*: *4EB – Elektroninis labirintas* / *THX-1138*: *4EB – Electronic Labyrinth* 1967, 1971 m. ilgametražė versija).

1973 m. pradėjo rašyti scenarijų „Žvaigždžių karams", o 1977 m. išleido filmą „Žvaigždžių karai: epizodas IV – nauja viltis". Filmui pasirodžius 1977 m. jis vadinosi tiesiog „Žvaigždžių karai", tačiau 1980 m. tęsinys „Imperija kontratakuoja" pasirodė su epizodo numeriu. Lukasas neslėpė, kad įkvėpimo „Žvaigždžių karams" sėmėsi iš įvairių šaltinių. Tarp jų yra Akiros Kurosavos filmas „Paslėpta tvirtovė" (隠し砦の三悪人 1958 m.), Franko Herberto „Kopos" serija, Leni Riefenstahl „Valios triumfas", Kubriko „2001: Kosminė odisėja" ir kt. filmai, knygos bei realūs įvykiai (pvz. Antrojo pasaulinio karo įtaka naikintuvų, pilotų uniformų išvaizdai).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „George Lucas — The World's Billionaires 2011" (anglų). Forbes. 2011-08-28. Suarchyvuota iš originalo 2012-02-11.
2. ↑  *Dale Pollock.* A Man and His Empire: The Private Life of 'Star Wars' Creator George Lucas. ISSN 0024-3019
3. ↑  „George Lucas". *www.vle.lt*. Nuoroda tikrinta 2023-02-04.
Koordinatės: 55°15′41″š. pl. 22°16′46″r. ilg.﻿ / ﻿55.2614°š. pl. 22.2794°r. ilg.﻿ / 55.2614; 22.2794

| Vytauto stadionas |
| --- |
| Futbolo aikštė |
| Vieta | Lietuva Tauragė, Vytauto g. 140 |
| Atidarytas | 1987 m. |
| Savininkas | Tauragės rajono savivaldybė |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 3000 sėdimų vietų |
| Nuomininkai | FK Tauras |

**Vytauto stadionas** – lengvosios atletikos ir futbolo stadionas Tauragėje, Vytauto g. 140. Namų rungtynes žaidžia FK Tauras.

Istorija
--------

Aikštės prieigos
Stadionas pastatytas 1987 m. vietoje Tauragės senojo stadiono. Jo atidarymo rungtynėse Žalgiris Vilnius meistrų komanda sutriuškino vietinę Tauras Tauragė ekipą 8-1. Tuo metu stadiono veja buvo geriausia Lietuvoje. Renovuotas 2008 m. ir 2010–2011 m. Vietų skaičius padidintas iki 3000. Taip pat įrengtos patalpos varžybų dalyviams, žurnalistams. Pastatytos VIP tribūnos, atnaujinta veja ir pakeisti lengvosios atletikos takai. Pastatyta švieslentė. Projektą finansavo Europos Sąjunga, Lietuvos Vyriausybė ir Tauragės rajono savivaldybė.

Stadionas po renovacijos oficialiai atidarytas 2011 m. rugsėjo 18 d. Tą pačią dieną vyko A lygos rungtynės tarp „Tauro" „Šiaulių". Rungtynes rezultatu 6-2 laimėjo „Tauro" komanda.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vytauto stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Gediminas Kalinauskas. Lietuvos futbolo raida (1905–2018). – 2020 m. // psl. 962.
2. ↑  Algirdas Klimkevičius. „Lietuvos futbolo istorija. Žmonės. 1911–1990." – Vilnius, leidykla „Vaga", 2015. ISBN 978-5-415-02101-8. // psl. 594.
3. ↑
4. ↑  Gediminas Kalinauskas. Lietuvos futbolo raida (1905–2018). – 2020 m. // psl. 2075.
Palydovinė pusiasalio nuotrauka
**Idzu pusiasalis** (jap. 伊豆半島 = *Izu-hantō*) – platus kalnuotas pusiasalis Honšiu saloje, Japonijoje. Viena pusiasalio kranto linija, esanti į vakarus nuo Tokijo, yra giliai išraižyta. Anksčiau buvusi Idzu žemė, dabar Idzu pusiasalis priklauso Šizuokos prefektūrai. Pusiasalio ilgis šiaurės–pietų kryptimi yra apie 50 km, plotis rytų–vakarų kryptimi apie 35 km, plotas – apie 1500 km². Didelė pusiasalio dalis priklauso Fudži–Hakonės–Idzu nacionaliniam parkui.

Geologija
---------

Vakariniai pusiasalio krantai
Tektoniškai Idzu pusiasalis susidarė Nakai įduboje susidūrus Filipinų jūros plokštei su Ochotsko plokšte. Vietoje, kur susiduria Filipinų jūros, Amūro ir Ochotsko plokštės, yra iškilęs Fudži kalnas.

Pietinė pusiasalio dalis daugiausia sudaryta iš vulkaninių brekčijų, o šiaurinėje dalyje driekiasi ugnikalnių grandinė. Žymiausios viršukalnės: Amagi (1406 m) ir Atami (774 m) kalnai rytuose ir Daruma (982 m) vakaruose. Rytinė ir vakarinė kalnų grandinės dalys smenga atitinkamai į Sagamio ir Surugos įlankas. Pagrindinė pusiasalio upė – Kanas, ištekanti netoli Amagi kalnų perėjos, centrinėje pusiasalio dalyje.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Idzu pusiasalis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-11-27.
2. 1 2 3  „伊豆半島". *kotobank.jp* (japonų). Nuoroda tikrinta 2022-06-27.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: url-status (link)
3. ↑  *Izu Peninsula*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2022-11-26.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

**Taksonomija** (gr. ταξινομία) – biologijos šaka, kurios pagrindinis uždavinys yra sukurti sistemišką gyvųjų organizmų klasifikaciją. Taksonomijos terminą įvedė Augustin Pyrame de Candolle ir apibrėžė kaip „klasifikacijos teoriją". Šiuolaikinės taksonomijos pagrindus XVIII a. pirmoje pusėje sukūrė Karlas Linėjus.

Sąvoka „Taksonomija" pirmą kartą 1813 m. pasiūlė Augustin Pyrame de Candolle, atlikdamas augalų klasifikaciją. Iš pradžių ji buvo taikoma tik biologijoje. Vėliau šis terminas buvo pradėtas naudoti apibūdinti bendrą klasifikavimo teoriją ir sisteminant biologijos, kalbotyros, geografijos, geologijos objektus.

Matematiškai taksonomiją galima apibrėžti kaip klasifikaciją, kurioje visi objektai yra išdėstomi į tam tikrą medžio struktūrą. Šio medžio viršūnę paprastai sudaro vienintelis klasifikacijos elementas, kuriam priklauso visi kiti šios klasifikacijos objektai. Taksonas, einantis žemiau už viršūnę, yra labiau specifinis ir išskiria tam tikrą klasifikuojamų objektų aibę pagal tam tikrą požymį.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Mokslinė klasifikacija

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPagrindinės biologijos šakos |
| --- |
|  |
| 
Anatomija · Astrobiologija · Biochemija · Biofizika · Bioinformatika · Botanika · Citologija · Ekologija · Evoliucinė biologija · Fiziologija · Genetika · Genomika · Gyvybės kilmė · Jūrų biologija · Mikologija · Mikrobiologija · Molekulinė biologija · Neurobiologija · Paleontologija · Parazitologija · Taksonomija · Zoologija · Žmogaus biologija |

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Taksonomija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-10-07.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Pandžabietiškas lasi
**Lasi** (hind. लस्सी, IAST: *lassī*, urd. لسی) – Pietų Azijoje labai populiarus nealkoholinis gėrimas. Jis gaminamas iš vandeniu praskiesto jogurto, pagardinto prieskoniais. Aštrus lasi dažniausiai gardinamas keptais kmynais, druska, o saldus – cukrumi, vaisiais. Dažniausiai geriamas šaltas, kaip gaivusis gėrimas. Yra lasi variantas su bhang (kanapėmis) ir turi narkotinių savybių.

Skoniai ir sudėtis
------------------

Pagrindiniai lasių ingredientai yra natūralus jogurtas, šaltas virintas vanduo ir liesas pienas. Natūralaus jogurto gamyboje dažniausiai naudojamas karvės, buivolo arba ožkos pienas. Lasi gėrimas gali būti saldus arba sūrus priklausomai nuo dedamų ingredientų. Labai dažnai lasi gėrimas paskaninamas įvairiais saldžiais vaisiai arba uogomis - bananais, mangais, ananasais, mėlynėmis arba braškėmis. Taip pat gali būti dedama šiek tiek cukraus ir prieskonių. Mėgstantiems aštrius skonius rekomenduojama įberti šiek tiek malto kardamono.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „15min - Lasi (gėrimas)".
2. ↑  „Kurkuma - Lasis - gaivus indiškas jogurtinis gėrimas".
| Melimoju nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Vandenys apie Melimoju pusiasalį Vandenys apie Melimoju pusiasalį |
| **Vieta:** | Čilės vėliava Čilė Aiseno regiono vėliava Aiseno regionas |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Puerto Sisnesas |
| 

Žemėlapis rodantis Melimoju nacionalinis parkas vietą.Melimoju nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 44°08′0″ p. pl. 72°52′0″ v. ilg.﻿ / ﻿44.13333°š. pl. 72.86667°r. ilg.﻿ / 44.13333; 72.86667Koordinatės: 44°08′0″ p. pl. 72°52′0″ v. ilg.﻿ / ﻿44.13333°š. pl. 72.86667°r. ilg.﻿ / 44.13333; 72.86667 |
| **Plotas:** | 1044,9 km² |
| **Įkurtas:** | 2018 m. |
| **Valdymas:** | Nacionalinė miškų korporacija |
|  **Vikiteka:** | Melimoju nacionalinis parkas |

**Melimoju nacionalinis parkas** (isp. *Parque nacional Melimoyu*) – saugoma gamtos teritorija pietų Čilėje, Patagonijoje, Aiseno regione ir provincijoje, į šiaurės vakarus nuo Puerto Sisneso. Įsteigtas 2018 m.

Apima Patagonijos Andų ruožą ir fjordinę vandenyno pakrantę tarp Korkovado įlankos, Moraledos ir Chakafo sąsiaurių. Į parko teritoriją patenka dalis Melimoju pusiasalio ir Refuchijo salos. Iškilęs Melimoju ugnikalnis. Sudarytas iš atskirų sektorių.

Parkas įsteigtas siekiant apsaugoti kriliu turtingus aplinkinius vandenis, kuriuose maitinasi mėlynieji ir kuprotieji banginiai (Korkovado įlankoje vasaromis susitelkia ~10 % pasaulio banginių). Taip pat plaukioja čiliniai delfinai, juodasmakriai delfinai, pingvinai, ruoniai, jūrų liūtai. Sausumoje sutinkamos pilkosios lapės, pietiniai pudu, pumos, Darvino varlės, įvairūs paukščiai. Melimoju nacionaliniame parke driekiasi pietinė drėgnųjų Valdivijos miškų riba, piečiau prasideda magelaniniai miškai.

Melimoju ugnikalnis
Pagrindinė gyvenvietė šalia parko – Melimoju.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  MELIMOYU NATIONAL PARK, *rutadelosparques.org*
2. ↑  „Parque Nacional Melimoyu", *bienes.cl*
| Lea Martini |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Lucie Pavlovicová |
|  |
| Gimė | 1973 m. rugsėjo 10 d. (50 metų)Praha, Čekija |
|  |
| Šalis |  Čekija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Lėja Martini** (tikrasis vardas – *Lucie Pavlovicová*; g. 1973 m. spalio 14 d. Praha, Čekoslovakija) – buvusi pornografinių filmų aktorė.

Biografija
----------

Lėja Martini gimė Prahoje. Besimokydama 1989 m. ji dalyvavo Aksominėje revoliucijoje, kurios pasekoje šalis skilo į Čekiją ir Slovakiją.

Sulaukusi 18, ji nutarė tapti modeliu. Aukšta (ūgis 180 cm), įspūdingos išvaizdos mergina greitai atkreipė į save dėmesį, o vienas agentas jai pareiškė: „- Jūs tokia pat graži, kaip Claudia Shiffer, tik labiau vulgari." Lėja demonstravo apatinį trikotažą ir netrukus persikėlė į Paryžių, kuriame toliau dirbo modeliu. Čia ji susipažino su abejotinos reputacijos agentais ir netrukus pradėjo pozuoti suaugusiems skirtiems žurnalams.

1995 m. ji persikėlė į Vokietiją, kur kartu su tautiete Jennifer Dior pirmą kartą suvaidino pornografiniame filme. Ji pasivadino Annie K. tačiau pirmieji mėgėjiški bandymai Lėjos visai nesužavėjo. Netrukus ji jau ketino grįžti prie modelio darbo, tačiau pažintis ir darbas su režisieriumi Ian Nicols ją sulaikė. Be to, vieno iš filmų kūrimo metu ji susipažino su aktoriumi Bruno SX, su kuriuo tapo pora ir vėliau kartu nusifilmavo ne vienoje juostoje.„Lea\_Martini". Suarchyvuotas originalas 2013-05-23. Nuoroda tikrinta May 21, 2013. `{{cite web}}`: Cite has empty unknown parameter: `|3=` (pagalba)</ref>

Lėja filmavosi ne tik Vokietijoje, bet ir Italijoje bei Prancūzijoje, taip pat naudodama įvairius pseudonimus: Jasmine Barnes, Luci, Estelle, Helena, Leah Martini, Mauricia Parker.

Dešimtmečio viduryje vis daugiau merginų iš Vidurio ir Rytų Europos pasirodydavo Vakarų Europoje kuriamuose pornografiniuose filmuose, todėl tarsi savaime netrukus jos tapo populiariausiomis šio žanro žvaigždėmis. 1996 m. Europos „Penthouse" žurnalui išrinkus 7 populiariausias Europos pornografinių filmų aktores, tarp jų pateko ir Lėja.

1997 m. kovo mėnesį jos nuotrauka puošė Prancūzijoje leidžiamo „Penthouse" žurnalo versijos viršelį.

Kaip ir daugelis kolegių, ji taip pat taip pat išmėgino savo jėgas ir JAV.

Viso 1995–2001 m. Lėja Martini suvaidino kiek daugiau nei 50 pornografinių filmų.

Šiuo metu gyvena Prahoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Martini Biography[neveikianti nuoroda] at IMDb.com
2. 1 2  „Lea\_Martini". Suarchyvuotas originalas 2013-05-23. Nuoroda tikrinta May 21, 2013. `{{cite web}}`: Cite has empty unknown parameter: `|3=` (pagalba)
3. ↑  „Lea\_Martini". Suarchyvuotas originalas 2013-05-02. Nuoroda tikrinta May 21, 2013. `{{cite web}}`: Cite has empty unknown parameter: `|3=` (pagalba)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lea Martini** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
Koordinatės: 54°38′23″š. pl. 25°02′50″r. ilg.﻿ / ﻿54.639835°š. pl. 25.047171°r. ilg.﻿ / 54.639835; 25.047171

|  |
| --- |
| **Lentvario Versmės gimnazija** |
| Lentvario Versmės gimnazija herbasLentvario Versmės gimnazija herbas |
| Lentvario Versmės gimnazija |
| **Adresas** | Lauko g. 20, Lentvaris |
| **Direktorius(-ė)** | Alina Novikova |
| **Mokinių skaičius** | 309 |
| **Įkūrimo data** | 1896 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 26 |

**Trakų rajono Lentvario Versmės gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Trakų raj. Lentvaryje, Lauko g. 20, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Įstaigos kodas 190662435.

Istorija
--------

Lentvaryje mokykla įsteigta 1896 m. (Lentvario 1-osios vidurinės mokyklos istorija: 1896-1996, autorė Kristina Lukaševič)

Direktoriai
-----------

* Vladimiras Pileckis

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2017-12-04 iš Wayback Machine projekto.
* Mokyklos svetainė
| Aukštutinis ežeras |
| --- |
|  |
| Vieta | Kanados vėliava KanadaJungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| Plotas | 83 300 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4385 km |
| Vidutinis gylis | 147 m |
| Didžiausias gylis | 406 m |
| Tūris | 12 100 km³ |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Aukštutinis ežeras

  |
| **Koordinatės** |  47°42′0″ š. pl. 87°30′0″ v. ilg.﻿ / ﻿47.70000°š. pl. 87.50000°r. ilg.﻿ / 47.70000; 87.50000Koordinatės: 47°42′0″ š. pl. 87°30′0″ v. ilg.﻿ / ﻿47.70000°š. pl. 87.50000°r. ilg.﻿ / 47.70000; 87.50000 |
|  |
|  Vikiteka | Aukštutinis ežeras |

**Aukštutinis ežeras** (pranc. *Lac Supérieur*, angl. *Lake Superior*) – didžiausias iš Didžiųjų ežerų ir didžiausias pasaulyje gėlojo vandens ežeras, esantis Šiaurės Amerikoje, Kanadoje ir JAV. (Baikalas už Aukštutinį ežerą yra gilesnis ir tūriu didesnis gėlojo vandens ežeras).

Geografija
----------

Aukštutinis ežeras yra 560 km ilgio, 256 km pločio, jo plotas 83 300 km². Ežeras yra 184 m aukščiau jūros paviršiaus, didžiausias jo gylis 406 m. Į ežerą įteka apie 200 intakų, ežero baseino plotas apie 200 000 km², daug salų. Krantai išraižyti įlankų, šiauriniai krantai uolingi, pietiniai smėlėti. Užšalęs būna vidutiniškai nuo gruodžio pabaigos iki balandžio pradžios. Ežeru eina valstybės siena tarp Kanados ir JAV.

Ekonomika
---------

Didžiausi uostai Kanados pakrantėje yra Fort Viljamsas ir Tander Bėjus, didžiausi miestai JAV pakrantėje – Dulutas, Ashland. 100 km ilgio upė Sent Meri jungia Aukštutinį ežerą su Hurono ežeru. Aukštutiniame ežere vyksta intensyvi laivyba, jis yra svarbus pramonės gaminių, javų ir miško transportavimui. Ežere ir jo apylinkėse plėtojamas turizmas.

Aukštutinis ežeras tarp kitų Didžiųjų ežerų

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aukštutinis ežeras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 242-243 psl.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŠiaurės Amerikos Didieji ežerai |
| --- |
|  |
| 
Aukštutinis · Mičiganas · Huronas · Eris · Ontarijas |

 |
| **Percy Bysshe Shelley** |
| --- |
|  |
| 1819 m. |
| Gimė | 1792 m. rugpjūčio 4 d.Fild Pleiso vs. Vornhamas, Vakarų Saseksas, Anglija |
| Mirė | 1822 m. liepos 8 d. (29 metai)La Specijos įlanka prie Ligūrijos krantų (dab. Italija) |
|  |
| Veikla | Rašytojas |

**Persis Bišas Šelis** (angl. *Percy Bysshe Shelley*, 1792 m. rugpjūčio 4 d. – 1822 m. liepos 8 d.) – anglų rašytojas, poetas ir eseistas. Vienas žymiausių romantizmo klasikų.

Biografija
----------

Persis Šelis gimė Sasekso grafystėje, Pietryčių Anglijoje. Tėvas – Timotis Šelis (1753–1844) – advokatas ir politinis veikėjas, motina – Elizabeta Pilford. Turėjo 4 seseris: Elizabetą (1794–1831), Merę (1797–1884), Heleną (1799–1885), Margaret (1801–1887) ir brolį Džoną (1806–1866).

1810–1811 m. mokėsi Itono koledže (Oksfordas), už kartu su T. Hogu parašytą ir išplatintą traktatą „Ateizmo būtinybė" (*The Necessity of Atheism*, 1811) buvo iš jo išmestas.

Tais pačiais metais jis vedė šešiolikametę Harietą Vestbruk (*Harriet Westbrook*), tačiau gan greit ją paliko, įsimylėjęs kitą šešiolikametę merginą Merę, ji galiausiai irgi tapo rašytoja.

Mirė 1822 m. liepos 8 dieną – nuskendo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  М. Р. Ненарокова. „Шелли". *Большая российская энциклопедия - электронная версия*. Suarchyvuota iš originalo 2019-11-07. Nuoroda tikrinta 2019-11-08.
2. ↑  „Percy Bysshe Shelley". *www.vle.lt*. Nuoroda tikrinta 2022-07-30.
| Didysis Vergų ežeras |
| --- |
| Ežeras ties JelounaifuEžeras ties JelounaifuEžeras ties Jelounaifu |
| Vieta | Kanados vėliava Kanada |
| Plotas | 28 400 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3057 km |
| Vidutinis gylis | 41 m |
| Didžiausias gylis | 614 m |
| Tūris | 2090 km³ |
| Įteka | Hėjus, Vergų upė |
| Išteka | Makenzis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Didysis Vergų ežeras

  |
| **Koordinatės** |  61°40′0″ š. pl. 114°00′0″ v. ilg.﻿ / ﻿61.66667°š. pl. 114.00000°r. ilg.﻿ / 61.66667; 114.00000Koordinatės: 61°40′0″ š. pl. 114°00′0″ v. ilg.﻿ / ﻿61.66667°š. pl. 114.00000°r. ilg.﻿ / 61.66667; 114.00000 |
|  |
|  Vikiteka | Didysis Vergų ežeras |

**Didysis Vergų ežeras** (angl. *Great Slave Lake*, pranc. *Grand lac des Esclaves*) – antras pagal dydį vien Kanados Šiaurės Vakarų teritorijoje esantis ežeras. Tai ir giliausias Šiaurės Amerikos ežeras, kurio gylis siekia 614 m. Suteka Hėjaus, Vergų upės, iš ežero išteka Makenzis. Pietuose telkšo kiti dideli ežerai – Didysis Lokių ežeras ir Atabaskos ežeras. Ežeras, kaip ir kiti Kanados ežerai, ledyninės–tektoninės kilmės. 8 mėnesius per metus ežeras būna užšalęs. Krantai kalvoti, lėkšti. Laikosi užšalęs nuo spalio iki birželio.

Jo pietuose įsikūręs Vud Bafalo nacionalinis parkas yra įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Ežeras XVIII a. viduryje pavadintas pagal vietos indėnų genties *Slavey*, gyvenusios ežero pietinėje pakrantėje, vardą, kuris klaidingai buvo išverstas į anglų kalbos žodį *slave* (vergas).

1789 m. šį ežerą tyrė garsus škotų keliautojas Aleksanderis Makenzis. Didysis Vergų ežeras laivuojamas. Pagrindiniai pakrančių miestai – Jelounaifas, Fort Rezoliušinas.

Ežero žemėlapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 68
|  |
| --- |
| Pietų Afrikos plėtros bendrija |
|  |
|  |
| Įkurta | 1980 m. (SADCC)1992 m. (SADC) |
| Būstinė | Gaboronas, Botsvanos vėliava Botsvana |
| Oficialios kalbos | Anglų, prancūzų, portugalų |
| Generalinis sekretorius | Tomaz Salomão |

**Pietų Afrikos plėtros bendrija** (angl. *Southern African Development Community (SADC)*) – Afrikos šalių regioninė tarpvyriausybinė politinė, saugumo ir socioekonominė organizacija. Įkurta 1980 metais Angolos, Botsvanos, Lesoto, Malavio, Mozambiko, Namibijos, Esvatinio, Tanzanijos, Zambijos ir Zimbabvės iniciatyva. Turi būstinę Gaborone (Botsvana). 1994 m. prisijungė Pietų Afrikos Respublika, 1995 m. – Mauricijus, 1997 m. – Kongo Respublika ir Seišeliai, 2005 – Madagaskaras (2009 pasitraukė iš bendrijos veiklos, bet narystės nenutraukė), o 2017 m. – Komorai.

Narės
-----

Priklauso 16 šalių:

* Angolos vėliava Angola
* Botsvanos vėliava Botsvana
* Esvatinio vėliava Esvatinis
* Lesoto vėliava Lesotas
* Madagaskaro vėliava Madagaskaras
* Malavio vėliava Malavis
* Mauricijaus vėliava Mauricijus
* Mozambiko vėliava Mozambikas
* Namibijos vėliava Namibija
* Seišelių vėliava Seišeliai
* Pietų Afrikos Respublikos vėliava Pietų Afrikos Respublika
* Tanzanijos vėliava Tanzanija
* Zambijos vėliava Zambija
* Zimbabvės vėliava Zimbabvė

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  „Pietų Afrikos plėtros bendrija". *www.vle.lt*. Nuoroda tikrinta 2022-10-30.
2. ↑  „Member States". Southern African Development Community. Suarchyvuota iš originalo 2020-05-21. Nuoroda tikrinta 2017-07-31.
| Netilingo ežeras |
| --- |
|  |
| Vieta | Kanados vėliava Kanada |
| Plotas | 5542 km² |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Netilingo ežeras

  |
| **Koordinatės** |  66°29′0″ š. pl. 70°20′0″ v. ilg.﻿ / ﻿66.48333°š. pl. 70.33333°r. ilg.﻿ / 66.48333; 70.33333Koordinatės: 66°29′0″ š. pl. 70°20′0″ v. ilg.﻿ / ﻿66.48333°š. pl. 70.33333°r. ilg.﻿ / 66.48333; 70.33333 |

**Netilingo ežeras** (pranc. *Le lac Nettiling*, angl. *Nettilling Lake*) – didelis ežeras Bafino Žemėje (Nunavutas, Kanada). Tai vienuoliktas pagal dydį Kanados ežeras.

Pietuose yra kitas didelis salos ežeras – Amadjuako ežeras. Didžiąją metų dalį ežeras būna užšalęs. Ežere aptinkamos tik 3 žuvų rūšys: arktinė palija ir 2 dyglinių rūšys. Kraštovaizdyje vyrauja tundra.

Rytinėje ežero dalyje gausu salų, o vakarinėje jų nėra, čia ežeras gilesnis. Esama 3 įlankų: *Mirage*, *Camsell* ir *Burwash*.

Ežero pavadinimas kilęs iš inuktituto kalbos, tačiau reikšmė neaiški.

1883 m. pietinę ežero pakrantę tyrinėjo Franz Boas. 1924–1926 m. ežero apylinkes žvalgė Dewey Soper.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6  *Nettilling Lake*. The Canadian Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-05-27.
|  |
| --- |
| Turkmėnijos respublikonų partijaTürkmenistanyň Respublikan partiýasy |
|  |
| Lyderis | Nurmuhametas Hanamovas |
| Įkurta | 2003 m. gegužės 29 d. |
| Būstinė | Viena, Austrija (tremtyje) |
| Politinė ideologija | LiberalizmasŽmogaus teisės |
| Partijos spalvos | Geltona, mėlyna, raudona |

**Turkmėnijos respublikonų partija** (turkm. *Türkmenistanyň Respublikan partiýasy*) – viena iš kelių disidentinių politinių partijų, uždraustų Turkmėnijoje. Turkmėnijos respublikonų partija veikia tremtyje – kadangi Turkmėnijoje uždrausta bet kokia opozicija, ji buvo priversta susikurti ir veikti užsienyje. Partijos lyderis yra Nurmuhametas Hanamovas, kuris 2002 m. išvyko į tremtį.

Turkmėnai tremtyje
------------------

Yra dvi pagrindinės turkmėnų tremtinių grupės. Pirmoji – tai opozicija arba disidentai, paprastai demokratinių pažiūrų. Antroji – tremtyje gyvenantys turkmėnų politikai, dažnai buvę aukšti vyriausybės pareigūnai, kurie buvo įtarti pasikėsinimu nužudyti Saparmuratą Nijazovą 2002 m. lapkričio mėn.

2006 m. gruodžio 21 d. mirus Saparmuratui Nijazovui, kai kas manė, kad situacija gali pasikeisti ir šalyje gali atsirasti daugiau partijų, tačiau tokios viltys nepasitvirtino, nes Nijazovo įpėdinis Gurbangulis Berdimuhamedovas nepadarė jokių esminių pokyčių šalies sistemoje: Turkmėnijos demokratų partija liko valdančiąja partija, tik sumažėjo Nijazovo asmenybės kultas.

2012 m. sausio 13 d. Turkmėnijoje priimtas įstatymas, leidžiantis kurti politines partijas. Tremtyje gyvenantys politikai išreiškė norą įregistruoti partiją savo tėvynėje ir nesitikėjo, kad paraiška bus priimta. Valdžios institucijos nesuteikė saugumo garantijų grįžusiems disidentams. Respublikonų partijos šalininkų teigimu, jų atstovai negalės dalyvauti rinkimuose, nes pagal Turkmėnijos konstituciją juose gali dalyvauti tik tie, kurie šalyje gyvena ne mažiau kaip 15 metų.

Išnašos
-------

1. ↑  „Newsline - June 16, 2003". *RadioFreeEurope/RadioLiberty* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-12-14.
2. ↑  „A new beginning for Turkmenistan". The China Post. 2007-01-07.
3. ↑  Turkmen political exiles may return after hard-line ruler's death, RIA Novosti, 2006-12-22
4. ↑  Deutsche Welle. „Туркменская оппозиция за рубежом не торопится регистрироваться на родине". Suarchyvuota iš originalo 2018-01-23. Nuoroda tikrinta 2016-06-24.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RTurkmėnijos partijos Turkmėnija |
| --- |
|  |
| Turkmėnijos parlamentas | 
* Turkmėnijos demokratų partija
* Turkmėnijos pramonininkų ir verslininkų partija
* Turkmėnijos agrarinė partija
 |
|  |
| Uždraustos ir istorinės partijos | 
* Turkmėnijos komunistų partija
* Turkmėnijos komunistų partija (1998)
* Turkmėnijos respublikonų partija
* Turkmėnijos demokratinių jėgų sąjunga
* Turkmėnijos liaudies demokratinis judėjimas
* Turkmėnijos liberalų demokratų partija
 |

 |
| **Juozas Kazakevičius** |
| --- |
| Gimė | 1895 m. gegužės 6 d.Chorolas, Poltavos sritis |
| Mirė | 1992 m. sausio 1 d. (96 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | gydytojas chirurgas, traumatologas |
| Partija | 1942 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1921 m. Petrogrado II medicinos institutas |

**Juozas Kazakevičius** (1895 m. gegužės 6 d. Chorole, Poltavos sritis – 1992 m. sausio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas chirurgas, traumatologas, medicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1921 m. baigė Petrogrado II medicinos institutą. 1921–1937 m. Petrogrado (nuo 1924 m. Leningrado II medicinos institutas) dėstytojas, 1935–1937 m. Traumatologijos ir ortopedijos katedros vedėjas; nuo 1937 m. profesorius. 1937 m. medicinos mokslų daktaras. 1937–1941 m. ir 1946–1951 m. Leningrado gydytojų tobulinimosi instituto Traumatologijos ir ortopedijos katedros, 1924–1941 m. ir 1946–1951 m. dar ir Centrinio traumatologijos ir ortopedijos instituto skyriaus vedėjas. 1941–1946 m. Raudonosios armijos chirurgas.

1951–1953 m. Vilniaus srities vyr. chirurgas. 1951 m. Vilniuje jo iniciatyva įkurtas pirmasis Lietuvoje traumatologijos ir ortopedijos skyrius. 1953–1972 m. Tuberkuliozės instituto Vilniuje direktoriaus pavaduotojas, nuo 1972 m. mokslinis konsultantas. 1961–1977 m. LSSR traumatologų ir ortopedų draugijos pirmininkas. Sukūrė judamojo aparato ligų ir sužeidimų diagnostikos ir chirurginio gydymo būdų. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Ankilozuotų sąnarių artroplastika, 1936 m. rusų kalba
* Klubo ir kelio bigių defektai, 1951 m. rusų kalba
* Uždarų stuburo sužalojimų klinika ir gydymas, 1954 m.
* Praktinė ortopedija, su J. Evsiejevičiumi, 1960 m.
* Tuberkuliozinis spondilitas, 1962 m.
* Lūžių ir išnirimų operacinis gydymas, 1966 m.
* Tuberkuliozės vadovas, su kitais, 1971 m.

Įvertinimas
-----------

* 1961 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juozas Kazakevičius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 273-274
2. ↑  *Juozas Kazakevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 768 psl.
**Faktisas** (angl. *factice*) – vulkanizuoti nesotieji augaliniai ar gyvūniniai riebalai, naudojami kaip pagalbinė medžiaga ir savybių modifikatorius gumos gamyboje.

Iš aliejų, turinčių ilgagrandinių riebalų rūgščių, pvz. rapsų ar putonių aliejaus, gaunamas kietesnis, tinkamesnis faktisas. Iš sojų aliejaus gaminamas faktisas būna prastesnės kokybės, nors, šį aliejų sumaišius su ilgagrandiniais aliejais, galima gauti faktisą beveik tokį patį kokybišką kaip ir iš visiškai ilgagrandinių aliejų. Alyvoms atsparus faktisas gaminamas iš ricinos aliejaus.

Riebalų rūgščių grandines susiuvant siera gaunamas *rudasis faktisas*, o disieros dichloridu (S2Cl2) – *baltasis faktisas*. Tai gumiškos medžiagos, kurios gerina gumos apdirbimo savybes bei didina atsparumą ozonui. Keičiant faktiso kiekį gumoje keičiasi ir fizikinės gumos savybės. Lietos gumos detalės gali turėti 5-10% faktiso, gaminamos ekstruzijos būdu – 15-30%. Guminiuose trintukuose faktiso gali būti iki 4 kartų daugiau nei grynos gumos.

Nuorodos
--------

1. 1 2  Erhan, Selim M.; Kleiman, Robert (March 1973). „Factice from oil mixtures". *Journal of the American Oil Chemists' Society*. **70** (3): 309–311. doi:10.1007/bf02545313. S2CID 95493744. Suarchyvuotas originalas 2013-04-12. Nuoroda tikrinta March 16, 2012.
2. 1 2  Simpson, Richard B. red. (2002). *Rubber Basics*. Rapra Technology Ltd. pp. 133. ISBN 1-85957-307-X.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Leifas Eiriksonas
Leifas Eiriksonas atranda Ameriką
Autentiška vikingų gyvenvietė Medūzų įlankos nacionaliniame istoriniame parke (*L’Anse-aux-Meadows*)
**Leifas Eiriksonas** (pravarde **Leivas Laimingasis**; sen. isl. *Leifr Eiríksson*, apie 980–1020 m. Islandija) – vikingas keliautojas, pirmasis europietis (manoma), pasiekęs Amerikos žemyno krantus. Kilęs iš Islandijos. Tėvas – Eirikas Rudasis.

982–986 m. drauge su tėvu Eiriku Ruduoju keliavo į Grenlandiją. Apytikriai 1000 m. lankėsi Norvegijoje, ten priėmė krikštą. Grįžęs Grenlandijon, kartu su pasikviestu kunigu tarp naujakurių įvedė krikščionybę.

X a. pab. – XI a. pr. išplaukęs nuo Grenlandijos į pietus, jis pasiekė nežinomos žemės krantus, kurią dengė didžiuliai plokšti akmenys. Atitinkamai šią žemę jis pavadino Helulandu („plokščiųjų akmenų šalimi"). Plaukdamas toliau į pietus, L. Eiriksonas po keleto dienų pamatė tankiu mišku apaugusį krantą, todėl šalį pavadino Marklandu – „miškų šalimi". Dar po dviejų kelionės dienų jo laivas išmetė inkarą upės žiotyse, kur augo laukinės vynuogės. Taip atsirado dar vienas pavadinimas – Vinlandas („vyno šalis"). Surentę čia trobas vikingai peržiemojo, o pavasarį grįžo namo.

Manoma, kad vikingų atrastos žemės yra dabartinis Labradoro pusiasalis, Niufaundlando sala, o žiemojimo vieta galėjo būti šiaurės rytinė Amerikos pakrantė. Čia rasti ir perduoti muziejui normanų gyvenviečių likučiai.

Išnašos
-------

1. 1 2  Sabina Prušinskienė. *Leifas Eiriksonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-05-07.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Leifas Eiriksonas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Pumalino Daglaso Tompkinso nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Parko kraštovaizdis Parko kraštovaizdis |
| **Vieta:** | Čilės vėliava Čilė Los Lagoso regiono vėliava Los Lagoso regionas |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Hornopirenas |
| 

Žemėlapis rodantis Pumalino Daglaso Tompkinso nacionalinis parkas vietą.Pumalino Daglaso Tompkinso nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 42°35′0″ p. pl. 72°29′0″ v. ilg.﻿ / ﻿42.58333°š. pl. 72.48333°r. ilg.﻿ / 42.58333; 72.48333Koordinatės: 42°35′0″ p. pl. 72°29′0″ v. ilg.﻿ / ﻿42.58333°š. pl. 72.48333°r. ilg.﻿ / 42.58333; 72.48333 |
| **Plotas:** | 4023,9 km² |
| **Įkurtas:** | 2018 m. |
| **Valdymas:** | Nacionalinė miškų korporacija |
|  **Vikiteka:** | Pumalino Daglaso Tompkinso nacionalinis parkas |

**Pumalino Daglaso Tompkinso nacionalinis parkas** (isp. *Parque nacional Pumalín Douglas Tompkins*) – saugoma gamtos teritorija pietų Čilėje, Los Lagoso regione, Palenos provincijoje, į pietryčius nuo Hornopireno. Įsteigtas 2018 m. pavadintas JAV verslininko, finantropo Daglaso Tompkinso, išpirkusio žemes nacionalinio parko steigimui, garbei.

Aprėpia Patagonijos Andų juostą tarp Argentinos sienos ir Ramiojo vandenyno pakrantės fjordų. Iš šiaurės riboja Hornopireno nacionalinis parkas. Yra ledynų, nedidelių ledyninių ežerų ir lagūnų (Kintupeu, Abaskalio). Iškilę Mičinmahuidos ir Čaiteno ugnikalniai. Yra vaizdingų krioklių (Tūkstančio Krioklių krioklys).

Parke saugomi drėgnieji Valdivijos miškai su retais, endeminiais kiparisinių ficrojų medynais. Fjorduose ar jų pakrantėse sutinkami pingvinai, Komersono delfinai, kormoranai, garniai, tulžiai, miškuose gyvena strazdiniai topakulai, juodagurkliai turkai, smailiauodegės afrasturos, taip pat pietiniai pudu, pilkosios lapės, pumos, pampinės katės, čilojiniai oposumai.

* Krioklys parkeKrioklys parke
* Parko kraštovaizdisParko kraštovaizdis
* Komau fjordasKomau fjordas
* Mičinmahuidos ugnikalnisMičinmahuidos ugnikalnis

Šaltiniai
---------

1. ↑   Parque Nacional Pumalín Douglas Tompkins], *conaf.cl*
2. ↑  PUMALÍN DOUGLAS TOMPKINS NATIONAL PARK, *rutadelosparques.org*
| **Jurgita Jurkutė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1985 m. balandžio 23 d. (38 metai)Plungė |
| Tėvas | Vytautas Jurkus |
| Motina | Aldona Jurkienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Rytis Širvaitis |
|  |
| Veikla | fotomodelis, laidų vedėja |
|  |
| Alma mater | 2012 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademija |

**Jurgita Jurkutė-Širvaitė** (g. 1985 m. balandžio 23 d. Plungėje) – Lietuvos fotomodelis, konkurso „Mis Lietuva 2007" nugalėtoja, aktorė, laidų vedėja. Išpopuliarėjo populiariausiame Lietuvos seriale Moterys meluoja geriau. Dauguma TV žiūrovai ją pamena kaip Jolanta

Biografija
----------

2003 m. baigė Plungės „Ryto" vidurinę mokyklą, įstojo į Vilniaus universiteto Filosofijos fakultetą studijuoti socialinio darbo specialybės. 2009–2012 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje studijavo aktorystę.

Nuo 15 metų pradėjo dirbti modeliu (ūgis – 177 cm). Konkurso „Ford Supermodel Lietuva 2000" laimėtoja. 2007 m. tapo konkurso „Mis Lietuva" nugalėtoja. Atstovavo Lietuvai „Mis Pasaulis 2007" konkurse Kinijoje; nepateko į pusfinalio šešioliktuką, tačiau iki finalinio renginio vykusiame „Paplūdimio gražuolių" (*Beach Fashion Show*) konkurse iš 106 dalyvių pateko į penketuką. Renginio atidarymo spaudos konferencijoje dalyvių iš Europos vardu pasakė kalbą apie dalyvavimą konkurse. Dirba laisvai samdomu fotomodeliu (anksčiau dirbo Japonijoje, Pietų Korėjoje, Italijoje, Ispanijoje, Graikijoje, Vokietijoje).

Karjerą televizijoje pradėjo kaip serialo „Moterys meluoja geriau" aktorė, kuriame atliko Jolantos (merginos, atvykusios iš provincijos) vaidmenį. 2009–2012 m. kartu su Vytautu Šapranausku buvo TV3 konkurso „Šok su manimi" vedėja. 2010–2012 m. kartu su V. Šapranausku vedė TV3 muzikinį chorų konkursą „Chorų karai".

2017 m. Žurnalo „Žmonės" apdovanojimuose „Žmonės 2017" laimėjo „Metų žvaigždė" nominacijoje.

Filmografija
------------

| Metai | Filmas | Vaidmuo | Komentarai |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | Tobulas pasimatymas | Lina | Filmas |
| 2008-2009 | *Moterys meluoja geriau* | Jolanta | TV serialas |
| 2009 | *Šok su manimi* | Vedėja | TV projektas |
| 2010 | *Chorų karai* | Vedėja | TV projektas |
| 2011 | *I cerchi nell'acqua* | Ginevra Della Rocca | TV mini serialas |
| 2012 | *Vardas tamsoje* | Atali |  |
| 2014 | *Valentinas už 2rų* |  |  |
| 2014 | *Pakeliui* | Aistė |  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jurgita Jurkutė ir Agnė Grudytė-Guobienė. Eterio gražuolės – lygiavertės konkurentės, 2010-02-26

Nuorodos
--------

* Nuotraukos iš „Mis Pasaulis 2007" Archyvuota kopija 2008-05-19 iš Wayback Machine projekto.
* Jurgita Jurkutė IMDb duomenų bazėje

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RChorų karai |
| --- |
|  |
| Sezonai | 
1 · 2 · 3 · 4 · 5 · 6 |
|  |
| Vedėjai | 
Jurgita Jurkutė · Vytautas Šapranauskas · Inga Jankauskaitė · Mindaugas Stasiulis |
|  |
| Laimėtojai | 
Raigardas Tautkus ir Kauno šampaninis choras · Danguolė Beinarytė ir Kauno burgundiškas choras · „Rondo" ir Kauno rajono božolė choras · 16 Hz ir Kauno studentiškasis choras |

 |
Koordinatės: 54°41′05″š. pl. 25°24′50″r. ilg.﻿ / ﻿54.6848°š. pl. 25.4140°r. ilg.﻿ / 54.6848; 25.4140

| Naujosios Vilnios stadionas |
| --- |
|  |
| Oficialus pavadinimas | Naujosios Vilnios stadionas |
| Vieta | Vilnius |
| Paviršius | Žolė |

**Naujosios Vilnios stadionas** – stadionas, esantis Naujojoje Vilnioje, tarp Respublikinė Vilniaus psichiatrijos ligoninės ir Vilniaus Švč. M. Marijos, Taikos Karalienės bažnyčios. Futbolo stadionas su aikštynu buvo įrengtas ligoninės teritorijoje.

Stadiono pastatas
Nuo 2002 m. veikia FK Granitas Vilnius (prezidentas Konstantinas Aleksandrovičius). Vaikų futbolo klubas „Granitas" naudojasi aikštynu šalia ligoninės. Pastatas su persirengimo kambariais ir futbolo klubo administracija įrengti privačiomis lėšomis (kainavo ~100 tūkst. litų).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stadionas Naujojoje Vilnioje kaitina nesportines aistras Archyvuota kopija 2015-07-23 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Naujosios Vilnios stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Inchenijasisp. *Ingenio* |
| --- |
|              |
| *Miestelio aikštė priešais bažnyčią* |
|  |
| 

InchenijasInchenijas

27°55′17″ š. pl. 15°25′57″ v. ilg.﻿ / ﻿27.92139°š. pl. 15.43250°r. ilg.﻿ / 27.92139; 15.43250﻿ (Inchenijas)Koordinatės: 27°55′17″ š. pl. 15°25′57″ v. ilg.﻿ / ﻿27.92139°š. pl. 15.43250°r. ilg.﻿ / 27.92139; 15.43250﻿ (Inchenijas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Kanarų salos Kanarų salos |
| **Provincija** | Las Palmaso provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2023) | 14 111  |
| **Altitudė** | 558 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Inchenijas |

**Inchenijas** (isp. *Ingenio*) – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, Gran Kanarijos salos rytinėje dalyje, 24 km į pietus nuo Las Palmaso, 5 km į pietus nuo Teldės. Keliai į Agvimesą, Teldę, Kasadoresą, Karisalį. Toliau rytuose praeina automagistralė, yra Gran Kanarijos tarptautinis oro uostas. Miestelis įsikūręs kalnų pašlaitėje, 558 m aukštyje. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu (daržovės, vaisiai).

Yra Švč. La Kandelarijos Dievo Motinos bažnyčia, Švč. Kristaus bažnyčia, tradicinės architektūros pastatai, Nestoro Alamo parkas. Į pietus nuo Inchenijo driekiasi gili Gvajadekės raguva (gamtos paminklas).

Istorija
--------

Nuo XVI a. Inchenijas plėtojosi kaip cukranendrių auginimo centras. Pradžioje dabartinio miestelio vietoje buvo plantacijos, o žmonės gyveno Agvimese, bet vėliau čia ėmė kurtis plantacijų darbininkai. 1815 m. Inchenijas tapo parapijos centru.

Savivaldybė
-----------

Inchenijo savivaldybė užima 39,1 km² plotą, 2023 m. gyveno 32 356 gyventojai.

Be Inchenijo miestelio į savivaldybę patenka šios didesnės gyvenvietės (gyventojų skaičius 2023 m.):

* Karisalis (13 907)
* El Bureras (1652)
* Las Mechijasas (688)
* Agvatona (548)
* El Karjonas (499)

Inchenijo savivaldybė Gran Kanarijoje

Galerija
--------

* Inchenijo La Kandelarijos bažnyčiaInchenijo La Kandelarijos bažnyčia
* Inchenijo miestelio architektūraInchenijo miestelio architektūra
* Nestoro Alamo parkasNestoro Alamo parkas

Šaltiniai
---------

1. ↑  SANTA LUCÍA DE TIRAJANA: in Las Palmas (Canarias), *citypopulation.de*
2. ↑  INE
**Personifikacija** arba **įasmeninimas** (lot. *persona* – asmuo + *facio* – darau) – metaforos rūšis – daiktų, gyvosios arba negyvosios gamtos reiškinių, abstrakčių sąvokų sudvasinimas, sužmoginimas. Stilistinė personifikacijos funkcija artima psichologiniam paralelizmui: žmogaus išgyvenimas, dvasinė būsena perteikiama gamtos reiškinių vaizdiniais. Personifikacija yra vienas svarbiausių poezijos tropų.

Daug personifikacijų liaudies dainose, kur personifikacijos dažniausiai susijusios su mitologija, antropomorfizmu. Pvz. „Saulė močiutė kraitelį krovė".

Personifikacija dar vadinama prozopopėja, tačiau pastarosios reikšmė truputį platesnė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  personifikacija(parengė Regina Koženiauskienė). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-03-06).
2. ↑  *Personifikacija*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, VIII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1981. T.VIII: Moreasas-Pinturikjas, 570 psl.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLeksinės figūros |
| --- |
|  |
| 
Palyginimas · Metafora · Personifikacija · Alegorija · Metonimija · Hiperbolė · Litotė · Sinekdocha · Antonomazija · Ironija · Perifrazė · Kontrastas · Kalambūras · Oksimoronas · Paradoksas |

 |