recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**2-oji SS pėstininkų brigada** (vok. *2. SS-Infanterie-Brigade*) – SS brigada, suformuota 1941 m. gegužės 15 d. Lenkijoje. Tada jai vadovavo *Karl Fischer von Treuenfeld*. Brigadą sudarė 4-asis ir 5-asis SS pėstininkų pulkai. Planuota brigadą naudoti kaip apsaugos pajėgas, bet Vokietijos 9-osios armijos vadas Adolfas Štrausas išreikalavo, kad brigada nuo pirmų Vokietijos-TSRS karo dienų kautųsi fronte. Tad brigada dalyvavo įsiveržime į TSRS ir Leningrado blokadoje. 1943 m. pavasarį brigada performuota į 2-ąją Latvių SS savanorių brigadą.

Kovinis kelias
--------------

1941 m. vasarą brigada įsiveržė į TSRS vermachto 9-osios armijos sudėtyje. Jau pirmuosiuose mūšiuose patyrė didelių nuostolių, tad abu jos pulkai 1941 m. liepos 10 d. buvo perkelti į Aruso poligoną Rytprūsiuose. Rugsėjo mėnesį 4-asis SS pėstininkų pulkas grįžo į TSRS teritoriją, o 5-asis pulkas buvo išformuotas Aruse. Vietoje 5-ojo pulko į brigados sudėtį buvo įtrauktas Flamandų SS savanorių legionas. Tuo metu brigada 28-ojo armijos korpuso sudėtyje dalyvavo Leningrado blokadoje. Vėliau brigada buvo papildyta kitais SS savanorių daliniais – SS savanorių legionas „Norvegija" (vok. *Freiwilligen-Legion Norwegen*), SS savanorių legionas „Nyderlandai" (vok. *SS-Freiwilligen-Legion Niederlande*), latvių policijos batalionai. Brigada dalyvavo Raudonosios Armijos puolimo atrėmime ties Volchovu, o po to tarybinės kariuomenės naikinime Volchovo katile. 

Po to brigada dalyvavo gynybinėse kautynėse prie Ladogos ežero. Visą tą laiką brigada buvo priskirta 50-ajam armijos korpusui. Iki 1943 m. pavasario brigada dalyvavo apkasų kare Leningrado fronte. 

1943 m. balandį-gegužę iš brigados sudėties išėjo SS savanorių iš Vakarų Europos daliniai, jų vietą užėmė latvių daliniai, ir 1943 m. gegužės 18 d. brigada buvo performuota į 2-ąją Latvių SS savanorių brigadą. 

1944 m. sausį 2-osios Latvių SS savanorių brigados pagrindu buvo suformuota 19-oji SS grenadierių divizija.[1]

Sudėtis
-------

### 1941 m. gegužė-birželis

* 4-asis SS pulkas
* 5-asis SS pulkas

### 1941 m. lapkritis – 1942 m. spalis

* 4-asis SS pulkas
* SS savanorių legionas „Flandrija"

### 1942 m. spalis-1943 m. gegužė

* SS savanorių legionas „Nyderlandai"
* SS savanorių legionas „Norvegija"
* SS savanorių legionas „Flandrija"
* 56-asis policijos batalionas
* 102-asis policijos batalionas
* 305-asis policijos batalionas
* 52-asis SS artilerijos batalionas
* 52-oji SS zenitinė baterija
* 52-oji SS pionierių kuopa

Brigados vadovybė
-----------------

* SS brigadefiureris Karlas Fišeris fon Trojenfeldas (*Karl Fischer von Treuenfeld*)
* SS štandartenfiureris Fricas Klingemanas
* SS brigadefiureris Fricas fon Šolcas (*Fritz von Scholz Edler von Rerancze*)
* SS štandartenfiureris Hinrichas Šuldtas (*Hinrich Schuldt*)

Nuorodos
--------

1. ↑  „gutenborg.archive". Nuoroda tikrinta 2009-02-20.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| 2-asis lanserių pulkas*Regimento de Lanceiros nº 2* |
| --- |
| Veikimo laikas | 1834–dabar |
| Valstybė | Portugalijos vėliava Portugalija |
| Pavaldus | Portugalijos armija |
| Rūšis | karo policija |
| Yra dalis | Portugalijos armija |
| Būstinė | *Quartel da Guarda de Corpo* karinė bazė (Ažuda, Lisabona) |

Armijos policininkas motociklininkas (iš 2-ojo lanserių pulko).
**2-asis lanserių pulkas** (port. *Regimento de Lanceiros nº 2, RL2*) – Portugalijos armijos pulkas, atsakingas už armijos policijos (port. *Polícia do Exército*) dalinių apmokymą, organizavimą ir palaikymą.

Istorija
--------

2-ojo lanserių pulko istorija siekia 1833 m. sukurtą Karalienės lanserių pulką, buvusį konstitucinės armijos dalimi. Idėja suformuoti tokį pulką kilo pasirėmus sėkminga lanserių kovine veikla Napoleono karuose. Nuo pat sukūrimo lanserių pulkas buvo elitinis dalinys, atsakingas už karališkosios šeimos apsaugą ir eskortavimą. Jo karininkais paprastai tapdavo aristokratijos nariai.

1834 m. reorganizuojant Portugalijos armiją buvo suformuoti du lanserių pulkai. 2-ojo lanserių pulko pavadinimas keitėsi taip:

* 1834 m. – 2-asis kavalerijos pulkas
* 1844 m. – 2-asis Karalienės lanserių kavalerijos pulkas
* 1884 m. – 2-asis kavalerijos pulkas
* 1888 m. – 2-asis princo Karloso kavalerijos pulkas
* 1890 m. – 2-asis Karaliaus lanserių kavalerijos pulkas
* 1911 m. – 2-asis kavalerijos pulkas
* 1948 m. – 2-asis lanserių pulkas
* 1975 m. – Karo policijos pulkas
* 1976 m. – Lisabonos lanserių pulkas
* 1993 m. – 2-asis lanserių pulkas

Lanserių pulko ginkluotėje kavaleristų pikos buvo iki Antrojo pasaulinio karo. Po to jos liko tik ceremoninės aprangos dalis. Prasidedant Antrajam pasauliniam karui pulkas buvo apginkluotas šarvuotaisiais automobiliais ir lengvaisiais tankais.

1953 m. buvo suformuota karo policija, ir 2-ajam lanserių pulkui buvo pavesta organizuoti, apmokyti ir palaikyti karo policijos (nuo 1976 m. – Armijos policijos) padalinius. Dėl to pulkas 1975 m. buvo pervadintas į Karo policijos pulką.
**Karta** (dalelių fizikoje) - elementariųjų dalelių skyrius. Tarp kartų, dalelės skiriasi tik savo mase, bet nesiskiria elektros krūviu, sukiniu ir kitomis savybėmis. Visi tą pačią rolę skirtingose kartose užimančių dalelių kvantiniai skaičiai vienodi, visos jų sąveikos tokios pat. Šiuo metu žinomos trys dalelių kartos.

Visi įprastiniai mus supantys atomai susideda iš pirmosios, pačios lengviausios, kartos dalelių. Jų branduolio protonai ir neutronai sudaryti iš trijų pirmosios kartos kvarkų. Branduolius supa pirmosios kartos krūvį turintys leptonai - elektronai. Aukštesnių kartų dalelės įprastiniuose atomuose nepasitaiko, jų būna tik itin didelių energijų aplinkoje. Visų kartų neutrinai skrajoja po visatą bet retai saveikauja su įprastine medžiaga.

Kiekviena karta susideda iš dviejų leptonų ir dviejų kvarkų. Vienas leptonas (panašus į elektroną) turi neigiamą (-1) elektros krūvį, antras (panašus į neutriną) - elektriškai neturalus. Vienas kvarkas yra "žemyn tipo" ir turi -1/3 (trupmeninį) elektros krūvį, kitas - "aukštyn tipo" ir turi +2/3 elektros krūvį.

Kiekvienos sekančios kartos dalelė turi didesę masę ir energiją nei prieš ją esančiai kartai priklausanti dalelė. Pavyzdžiui, pirmosios kartos elektrono masė siekia tik 0.511 MeV/c², jį antroje kartoje atitinkančio miuono masė jau 106 MeV/c² ir jį trečiojoje kartoje atitinkančio taono masė jau 1777 MeV/c². Taigi šis trečiosios kartos "elektronas" beveik du kartus masyvesnis nei visas iš trijų kvarkų susidedantis pirmosios kartos protonas.

|  | Pirmoji karta | Antroji karta | Trečioji karta |
| --- | --- | --- | --- |
| Leptonas | Elektronas | Miuonas | Taonas |
| Neutrinas | Elektroninis neutrinas | Miuoninis neutrinas | Tau neutrinas |
| Žemyn tipo kvarkas | Žemyn | Keistasis | Žemiausiasis |
| Aukštyn tipo kvarkas | Aukštyn | Žavusis | Aukščiausiasis |

Sudėtinės dalelės komponentai gali priklausyti skirtingos kartoms. Pavyzdžiui, miuonas gali saveikauti su įprastiniu atomo branduoliu, suformuodamas miuoninį atomą. Daug trumpaamžių dalelių susideda tiek iš pirmosios, tiek ir iš antrosios kartos kvarkų.

Antroji ir trečioji karta kaip sužadinti pirmosios kartos dalelių būviai
------------------------------------------------------------------------

Kai kada teigiama jog aukštesnių kartų dalelės iš tiesų nėra tikros "elementariosios dalelės" o tik kažkokiame nežinomame lygyje sužadintos pirmosios kartos dalelės. Pavyzdžiui, bandoma pateikti miuoną ir taoną kaip sužadintas elektrono formas. Tačiau ne visi mokslininkai su šia teorija sutinka nes miuonas niekada neskyla į elektroną ir fotoną.

Ketvirtoji karta
----------------

Ieškoma ir ketvirtosios kartos dalelių, tačiau šio paieškos kol kas nebuvo sėkmingos. Įtariama, jog trečioji karta gali būti ir paskutinė karta.

Nuorodos
--------

1. ↑  An Extensible Model of the Electron
2. ↑  Gravitational Measurements, Fundamental Metrology, and Constants
3. ↑  The aetheron as the source of a new conservation law
4. ↑  Concepts of Particle Physics
| Ogovė |
| --- |
| Ogovė Ogovė |
| **Ilgis** | 1200 km |
| **Baseino plotas** | 223 856 km² |
| **Vidutinis debitas** | 4706 m³/s |
| **Ištakos** | Batekės plynaukštė |
| **Žiotys** | Gvinėjos įlanka |
| **Šalys** | Kongo Respublikos vėliava Kongo RespublikaGabono vėliava Gabonas |

**Ogovė** (pranc. *Ogooué, Ogowe*) – upė Vidurio Afrikoje, Konge ir Gabone. Prasideda Batekės plynaukštėje Kongo Plynaukštės regione. Aukštupyje ir vidurupyje slenkstėta. Teka į šiaurės vakarus, vakarus, dalina Gaboną per vidurį. Įteka į Gvinėjos įlanką į pietus nuo Port Žantilio, sudaro ~100 km ilgio ir tokio pat pločio deltą.

Didžiausi intakai: Dekoni, Sebė, Ivindas, Okanas (dešinieji), Lolas, Ofovė, Ngunis (kairieji).

Ogovės baseiną dengia drėgnieji pusiaujo miškai. Jame yra Lopė nacionalinis parkas, įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Upė laivuojama žemupyje, nuo Ndžolės miesto. Prie Ogovės įsikūrę miestai: Fransvilis, Lasturvilis, Buė, Ndžolė, Lambarenė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 314

Ogovės baseinas
| Ščučinskas*Щучинск* |
| --- |
| 

ŠčučinskasŠčučinskas

52°56′0″ š. pl. 70°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.93333°š. pl. 70.20000°r. ilg.﻿ / 52.93333; 70.20000﻿ (Ščučinskas)Koordinatės: 52°56′0″ š. pl. 70°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.93333°š. pl. 70.20000°r. ilg.﻿ / 52.93333; 70.20000﻿ (Ščučinskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Regionas** | Akmolos sritis Akmolos sritis |
| **Rajonas** | Burabajaus rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 45 253  |
| **Altitudė** | 395 m |

**Ščučinskas** (kaz. *Щучинск*) – miestas šiauriniame Kazachstane, Akmolos srityje, 75 km į pietryčius nuo Kokšetau, prie Ščučės ežero. Burabajaus rajono centras. Geležinkelio stotis („Kurort Borovojė") prie Petropavlo–Astanos linijos, keliai į Kokšetau, Astaną, Stepniaką, Zerendą. Maisto (pieno, mėsos), metalo apdirbimo (gelžbetonio), siuvimo, stiklo, statybinių medžiagų pramonė.

Miestas įsikūręs vaizdingoje Kokšetau aukštumoje. Už 25 km yra kurortinis miestelis Burabajus (Borovojė).

Istorija
--------

Gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. vid. Miesto statusas suteiktas 1939 m.

Sportas
-------

Mieste išvystyta žiemos sporto infrastruktūra. Veikia Burabajaus šuolių su slidėmis kompleksas. 2018 m. liepą atidarytas biatlono stadionas bei 16 tarptautinės slidinėjimo federacijos homologavimo sertifikatu įvertintų slidinėjimo trasų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 498
| Karsto regionas*Obalno-kraška statistična regija* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Slovėnijos vėliava Slovėnija |
| **Administracinis centras** | Koperis |
|  |
| **Gyventojų** (2006 m.) | 106 000 |
| **Plotas** | 1 044 km² |
| **Tankumas** (2006 m.) | 102 žm./km² |

**Karsto regionas** (slovėn. *Obalno-kraška statistična regija*) – vienas iš 12 Slovėnijos statistinių regionų. Didžiausias miestas – Koperis. Regionas maždaug sutampa su istoriniu Slovėnijos Istrijos regionu. Kartu su šiauriau esančiu Goricos regionu sudaro istorinę Slovėnijos sritį Slovėnijos Pajūrį.

Plotas – 1 044 km². Namų ūkių skaičius – 44 350.

Demografija
-----------

2006 m. regione gyveno 106 000 gyventojai. Darbingų gyventojų skaičius buvo 42 591, iš jų bedarbių – 3 719. Kolegijų ir universitetų studentų skaičius – 5 678.

Gyventojų pasiskirstymas pagal religijas:

* 46,9 % – katalikai,
* 30 % – stačiatikiai,
* 10.7 % – musulmonai
* 6,0 % – netikintys ir ateistai
* 0,5 % – evangelikai
* 0,5 % – kitos religijos.

Ekonomika
---------

Tai Slovėnijos regionas, kuriame daugiausia gyventojų dirba paslaugų sektoriuje.

Dirbančiųjų pasiskirstymas:

* 70,6 % – paslaugų sektorius
* 26,8 % – pramonės sektorius
* 2,6 % – žemės ūkio sektorius.

15 % bendrojo vidaus produkto sukuriama transporte.
  
Automagistralių ilgis – 55 km, likusių kelių – 822 km. Yra geležinkelis.
  
Koperyje yra vienintelis komercinis uostas. Taip pat Koperyje, Izoloje ir Portorože yra jachtų ir kitų pramoginių laivų prieplaukų.
  
Yra nedidelis tarptautinis aerouostas.

Karsto regionas turi daugiausia turistų (24,5 % visos Slovėnijos turistų). Iš jų:

* 41,9 % – Slovėnija,
* 17 % – Austrija,
* 2,2 % – Kroatija
* 34,3 % – Italija
* 14,7 % – Vokietija
* 2,8 – D. Britanija
* 29 – kitos šalys.

Karsto regiono občinos
----------------------

Regioną sudaro septynios savivaldybės (občinos):

* Divača
* Hrpelje – Kozina
* Izola
* Komenas (*Komen*)
* Koperis (*Koper*)
* Piranas (*Piran*)
* Sežana

Papildomai žiūrėti
------------------

* Slovėnijos skirstymas į teritorinius-statistinius vienetus.

Nuorodos
--------

* Slovenian regions in figures 2006

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSlovėnijos regionai |
| --- |
|  |
| 
Krainos regionas · Goricos regionas · Pietryčių Slovėnijos regionas · Karintijos regionas · Krainos karsto regionas · Karsto regionas · Centrinės Slovėnijos regionas · Padravos regionas · Pamurio regionas · Savinios regionas · Žemutinės Savos regionas · Centrinės Savos regionas |  |

 |
*Kitos reikšmės – Ohajas (reikšmės).*

| Ohajas |
| --- |
| Ohajas Indianoje Ohajas Indianoje |
| **Ilgis** | 1580 km |
| **Baseino plotas** | 528 100 km² |
| **Vidutinis debitas** | 8000 m³/s |
| **Ištakos** | Aleganis ir Monongahela |
| **Žiotys** | Misisipė |
| **Šalys** | JAV |
|  |
|  **Vikiteka** | Ohajas |

**Ohajas** (angl. *Ohio River*) – upė JAV rytuose; Misisipės kairysis intakas. Prasideda Pitsburge, Pensilvanijoje, susiliejus Alegenio (*Allegheny River*) ir Monongahelos (*Monongahela River*) upėms. Kerta Apalačų plynaukštę ir Centrines lygumas. Teka pietvakarių kryptimi šiomis valstijomis ar jų ribomis: Pensilvanija, Ohajumi, Vakarų Virdžinija, Kentukiu, Indiana, ir Ilinojumi. Ohajo žiotys, kur Ohajas įteka į Misisipę, yra prie Ilinojaus miesto Kairo tarp Ilinojaus, Kentukio, ir Misurio valstijų. 

Didžiausi intakai: Kentukis, Kamberlandas, Tenesis, Vobašas. 

Šaltuoju metų laiku dažnai smarkiai patvinsta. Laivuojama visu ilgiu, įrengti šliuzai. Prie upės įsikūrę šie didmiesčiai: Pitsburgas, Cincinatis, Luizvilis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 313

Ohajo Upės baseinas
Pitsburgo mieste, Alegenio upė (kaireje) ir Monongahelos upė (dešineje) suteka į Ohają (priekije paveikslėlio).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ankonait. *Ancona* |
| --- |
|        |
| *Ankonos panorama* |
|  |
| 

AnkonaAnkona

43°37′0″ š. pl. 13°31′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.61667°š. pl. 13.51667°r. ilg.﻿ / 43.61667; 13.51667﻿ (Ankona)Koordinatės: 43°37′0″ š. pl. 13°31′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.61667°š. pl. 13.51667°r. ilg.﻿ / 43.61667; 13.51667﻿ (Ankona) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Markė (Italija) Markė (Italija) |
| **Provincija** | Ankonos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 102 477  |
| **Plotas** | 123,23 km² |
| **Tankumas** (2010) | 832 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Ankona |
|  |
| **Kirčiavimas** | Ankonà |

**Ankona** – uostamiestis vidurio Italijoje, prie Adrijos jūros; Markės regiono sostinė ir provincijos centras. Išvystyta mašinų, naftos, lengvoji, maisto pramonė. Gaminami muzikos instrumentai, stiklo gaminiai. Svarbus balneologinis kurortas. Yra karinė jūrų bazė.

Miestas žymus Trajano triumfo arka (II a. pradžia), romaniška katedra (XI–XIII a.).

Istorija
--------

Markės sostinė ir didžiausias uostas (čia kursuoja keltai iš Graikijos ir Kroatijos) Ankona buvo įkurta jau V a. pr. me. e. kai apsigyveno graikų tremtiniai iš Sirakūzų. Miesto pavadinimas kilęs iš *ankon* (graikiškai "alkūnė"). Tai užuomina į uolingą kyšulį jūroje, kuris suformuoja natūralų uostą. 
Antrojo pasaulinio karo metu buvo subombarduota ir sunaikinta daugybę viduramžių pastatų. Via della Loggia gatvėje stovi išlikusi XV a. pirklių birža (*Loggia dei Mercanti*) – paminklas miesto klestėjimui viduramžiais.

Sportas
-------

* AC Ancona (futbolas)
Koordinatės: 55°47′31.65″ š. pl. 24°34′40.11″ r. ilg.﻿ / ﻿55.7921250°š. pl. 24.5778083°r. ilg.﻿ / 55.7921250; 24.5778083

|  Karsakiškio Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Panevėžio |
| **Savivaldybė** | Panevėžio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Karsakiškis |
| **Adresas** | Lėvens g. 24a |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1888 m. |

 *Kitos reikšmės – Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.*
**Karsakiškio Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Karsakiškio kaime, prie kelio  **122**  Daugpilis–Kupiškis–Panevėžys , Lėvens dešiniajame krante. Neoromaninė, istoristinė.

Parapijoje veikia Naujikų koplyčia, Palaukių šv. Pranciškaus koplyčia, Bygailių šv. Marijos Magdalenos koplyčia.

Istorija
--------

Bažnyčios prieigose – akmuo su įrašu: *„Karsakiškis. 1777"*
Karsakiškio dvaro savininkai Ivaškevičiai dvare laikydavo kunigus, dažniausiai altaristas. Čia 1793–1795 m. ir 1804–1806 m. gyveno poetas, kunigas Antanas Strazdas. Ivaškevičiai 1803 m. pastatė medinę bažnyčią ir kunigui išlaikyti skyrė 40 dešimtinių žemės. Bažnyčiai sudegus, 1831 m. dvarininkas Galiofas pastatė naują medinę bažnyčią. Į Karsakiškį atvykęs finalistas Leonas Skopas 1869 m. rado bažnyčią apleistą, kiauru stogu.

1884 m. bažnyčia sudegė. L. Skopo rūpesčiu, remiant Sirapavo dvaro savininkui Petkevičiui, 1887–1888 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1902–1905 m. įrengė kunigas Juozapas Remeikis. Pastatyti 8 registrų vargonai, nupirkti varpai (1915 m. išvežti į Rusiją). Klebono Povilo Svilo iniciatyva 1908–1909 m. bažnyčia nutinkuota ir išdažyta, apmūrytas šventorius. Klebonas savo lėšomis pastatė kleboniją, sutvarkė ūkinius trobesius. Vyskupas Pranciškus Karevičius bažnyčią 1914 m. konsekravo. 1924–1934 m. filijos reikalus tvarkė kunigas Vincentas Velžys. Nupirkti varpai, įsigyta naujų liturginių rūbų, indų, pastatyta suolų.

Architektūra
------------

Bažnyčia neoromaninė, istoristinė, kryžminio plano (31,4 × 10,6 m), vienabokštė. Joje įrengti 5 altoriai. Šventoriaus tvora ažūrinė, plytų mūro.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Karsakiškio Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
* Bažnytiniai dokumentai
**Trinidado oriša**, dar žinoma kaip **šango** (*orisha, shango*) – sinkretinė religija, išpažįstama Trinidade ir Tobage, kilusi iš Karibų jūros regiono. Orišos ištakos kildinamos iš Vakarų Afrikoje praktikuojamos jorubų religijos. Trinidado oriša apima dvasinio baptizmo (*Spiritual Baptism*) tikėjimo elementus, kurių tarpusavio artumas lėmė termino „šango baptistas" vartojimą, kad būtų apibūdinami vienos ar abiejų religijų nariai. Antropologas James Houk apibūdino Trinidado orišą kaip „kompleksinę afroamerikiečių religiją", apimančią daugiausia tradicinės afrikiečių religijos ir jorubos elementus, kai kuriuos krikščionybės (katalikybės ir protestantizmo), induizmo, islamo (ypač sufizmo), budizmo, judaizmo, bahajų tikėjimo ir Trinidado kabalos elementus.

Ritualinė muzika
----------------

Trinidado orišos apeigos apima ritualinį dainavimą su šūksniais ir atkartojimais, pritariant būgnų trio. Orišos instrumentai yra dvipusiai membraniniai būgnai, pagaminti pagal jorubų *bembe* būgnų pavyzdį (panašūs į kubiečių *lyesá*). Žemiausio skambesio būgnas vadinamas *bo* arba *kongo*. Vedantysis būgnas vadinamas centriniu, didžiuoju būgnu arba *bembe*. Mažiausias, aukščiausio dažnio garsus skleidžiantis būgnas vadinamas *umele*. Pirmieji du būgnai mušami su viena lazdele ir ranka, tuo tarpu *umele* garsas išgaunamas su lazdelių pora. Būgnininko lazdelės yra kreivais galais, primenančios piemens lazdą su kabliu. Atliekamų melodijų kalba apibūdinama kaip „Trinidado joruba"  ir yra kildinama iš jorubų kalbos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Houk, James (1995). *Spirits, Blood, and Drums: The Orisha Religion in Trinidad*. Philadelphia, PA: Temple University Press.
2. ↑  Bazinet, Ryan (2012). „Shango Dances Across the Water: Music and the Re-Construction of Trinidadian Orisha in New York City". In Kamille Gentles-Peart and Maurice L. Hall. *Re-Constructing Place and Space*. Cambridge Scholars Publishing.
3. ↑  Warner-Lewis, Maureen (1996). *Trinidad Yoruba: From Mother Tongue to Memory*. Tuscaloosa: University of Alabama Press.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Altajus阿勒泰, ئالتاي |
| --- |
| *Altajaus miesto gatvė* |
|  |
| 

AltajusAltajus

47°51′0″ š. pl. 88°08′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.85000°š. pl. 88.13333°r. ilg.﻿ / 47.85000; 88.13333﻿ (Altajus (Kinija))Koordinatės: 47°51′0″ š. pl. 88°08′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.85000°š. pl. 88.13333°r. ilg.﻿ / 47.85000; 88.13333﻿ (Altajus (Kinija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Kinijos vėliava Kinija |
| **Provincija** | Sindziangas |
| **Prefektūra** | Altajaus prefektūra |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 143 841  |
| **Plotas** | 10 800 km² |
| **Tankumas** (2007) | 13 žm./km² |
| **Altitudė** | 887 m |

**Altajus** (kin. 阿勒泰, pinyin: *Ālètài*, uig. ئالتاي = *Altay*, kaz. *Алтай*) – miestas Kinijos Liaudies Respublikoje, šiaurės Sindziange, Ilio kazachų autonominėje prefektūroje, Altajaus kalnų papėdėje (887 m aukštyje), 450 km į šiaurę nuo Urumčio, netoli Irtyšiaus ištakų. Turi apskrities statusą, yra Altajaus prefektūros administracinis centras. Plentai į Urumčį, Hotaną, yra oro uostas. Verčiamasi gyvulininkyste (galvijai, arkliai, avys), žemdirbyste (kviečiai, kukurūzai, cukriniai runkeliai, linai). Elektrotechnikos, mašinų gamybos, tekstilės (vilnos, medvilnės), odos apdirbimo, maisto (cukraus, pieno, duonos) pramonė.

Be 3 gatvių komitetų, sudarančių Altajų, į miesto teritoriją patenka 2 gyvenvietės, 7 valsčiai ir 1 nacionalinis valsčius.

Istorija
--------

Altajus pradėjo kurtis, kai Šarasume 1908 m. prie džungarų vienuolyno pastatyta tvirtovė. 1921 m. tapo Čenhua apskritimi, 1953 m. pervadintas į Altajų. 2011 m. iš Altajaus teritorijos atskirtas Beituno miestas.
| Ankštakių-Senkų kapinynas |
| --- |
| Kapinyno vaizdas iš pietų pusės |
| 

Ankštakių-Senkų kapinynasAnkštakių-Senkų kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°56′21″š. pl. 21°12′56″r. ilg.﻿ / ﻿55.939225°š. pl. 21.215503°r. ilg.﻿ / 55.939225; 21.215503Koordinatės: 55°56′21″š. pl. 21°12′56″r. ilg.﻿ / ﻿55.939225°š. pl. 21.215503°r. ilg.﻿ / 55.939225; 21.215503 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Kretingos seniūnija |
| Plotas | 1,31 ha |
| Naudotas | II - XII a. |
| Žvalgytas | 1950, 1959, 1982, 1992 m. |
| Tirtas | 1986 m. |
| Registro Nr. | u. k. 6265 / A1712; AV542 / |

**Ankštakių, Senkų kapinynas** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 6265, senas registro kodas – A1712, senas kultūros paminklų sąrašo numeris – AV542) – kapinynas pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Ankštakių kaime, ties riba su Senkais (Kretingos seniūnija), kairiajame Tenžės krante.

Kapinynas
---------

Įrengtas aukštumos kyšulyje, esančiame Tenžės ir bevardžio intako santakoje. Šiaurinė teritorijos dalis apaugusi mišku, o pietinė – dirvonuoja. Skersai kapinyno praeina riba tarp Ankštakių ir Senkų kaimų, kurią ženklina palaidų lauko akmenų pylimas.

Išaiškintas 1950 m. 1972 m. paskelbtas vietinės reikšmės archeologijos paminklu, 2003 m. – kultūros vertybe, 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.

Teritorijos plotas – 1,31 ha.

120 m į šiaurę yra Senkų piliakalnis, 1,6 km į pietvakarius – Ankštakių kapinynas, 1,72 km į šiaurę – Senkų kapinynas.

Tyrimai
-------

1950 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 1959 m. – Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (ekspedicijos vadovas Vilnius Morkūnas).

1986 m. Ignas Jablonskis ištyrė 75 m² plotą, rado 2 griautinius III a. antrosios pusės – IV a. pradžios, 2 griautinius ir 6 degintinius XI – XII a. žmonių kapus bei žirgo galvos auką ir akmenų krūsnį.

Radinius saugo Kretingos muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas. – Vilnius, 1973. – P. 251
2. ↑  Kultūros vertybių registras. – Ankštakių, Senkų kapinynas, Kretingos r. sav. Ankštakių k. (Kretingos sen.)
3. ↑  Ignas Jablonskis. Ankštakių-Senkų kapinynas. – Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1986 ir 1987 metais. – Vilnius, 1988. – P. 72–74

Nuorodos
--------

* Kultūros vertybių registras[neveikianti nuoroda]
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1986 ir 1987 metais
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Alternatyvus hiphopas |
| Stilistinė kilmė | Hiphopas, alternatyvus rokas, fank, rap rokas, jazz fusion, elektroninė muzika, psichodelinė muzika, regis |
| Kultūrinė kilmė | XX a. 9 deš. pabaiga, JAV |
| Tipiški instrumentai | Vokalas, elektroniniai instrumentai, būgnai, klavišiniai, sempleris, bosinė gitara, gitara, sintezatorius |
| Išvestiniai žanrai | Eksperimentinis hiphopas, trip hop, industrial hiphop, neo-soul |
| Subžanrai |
| Jazz rap, hipster hop, nerdcore |

**Alternatyvus hiphopas** (dar vadinamas **alternatyviuoju repu**) – hiphopo muzikos subžanras, aprėpiantis didelę hiphopo dalį. Šio žanro atlikėjai įkvėpimo daugiau semiasi iš roko, džiazo soul, regio, kantri bei kitų žanrų, nei iš tradicinio hiphopo.

Alternatyvus hiphopas susiformavo XX. 9-to dešimtmečio pabaigoje JAV. Tuo pačiu metu formavosi ir populiaresnis žanras gangsta rap, todėl alternatyviajam hiphopui išpopuliarėti neteko. Žanro sugrįžimu laikomas 10-to dešimtmečio pabaiga, pradėjus populiarėti indie muzikai. Alternatyvus hiphopas tapo populiariu kartu su tokiais atlikėjais kaip „OutKast" ir Kanye West ir šiuo metu yra vienas iš populiariausių hiphopo subžanrų.
| ***Oh, Serafina!*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Oh, Serafina! |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Alberto Lattuada |
| Scenaristas (-ai) | Enrico VanzinaAlberto LattuadaGiuseppe Berto |
| Metai | 1976 |
| Žanras | komedija, drama |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Oh, Serafina!** – 1976 m. Italijoje sukurta komiška drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Renato Pozzetto – Augusto
* Dalila Di Lazzaro – Serafina
* Angelica Ippolito – Palmira
* Lilla Brignone – vienuolė
* Marisa Merlini – Belinda
* Sofia Lusy
* Aldo Giuffre
* Daniele Vargas
* Maria Monti
* Ettore Manni

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Augusto, kuris visą gyvenimą žavėjosi paukščiais, priverstas vadovauti sagų fabrikui, po to kai šio šeimininkas, jo dėdė, po ginčo su žmona nušoko nuo varpinės. Apžiūrėdamas gamyklą, jis susipažįsta su čia dirbančia Palmira ir ją įsimyli, o apsukri mergina netrunka apsukti jam galvą ir ištekėti. Kol Augusto svajoja toliau dirbti senoviniais senelio metodais ir tausoti gamtą, jo žmona sukurpia planą, kaip fabriko vietoje įrengti pramoninį parką. Kad pasiektu ko nori, ji suvilioja keletą įtakingų miesto vyrų, tačiau Augusto kategoriškai atsisako jos siūlomų planų, todėl Palmira paskelbia jam seksualinį boikotą. Vyras nenusileidžia ir toliau mieliau leidžia laiką su paukščiais, todėl žmonos ir jos meilužių pastangomis Augusto atsiduria psichiatrinėje ligoninėje. Čia jis susipažįsta su kita paciente, Serafina, kurią čia už darė jos šeima ir kuri taip pat žavisi paukščiais. Norėdami būti kartu, jie atsisako visko: Augusto – savo fabriko, o Serafina – tėvų palikimo...

Apdovanojimai
-------------

* David di Donatello – specialus apdovanojimas už vaidybą (A. Ippolito)
* Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas – geriausia muzika (F. Bongusto)
| **Carex caryophyllea** |
| --- |
| Ankstyvoji viksva (Carex caryophyllea)Ankstyvoji viksva (*Carex caryophyllea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Šeima: | Viksvuoliniai  *( Cyperaceae)* |
| Gentis: | Viksva  *( Carex)* |
| Rūšis: | Ankstyvoji viksva  *( Carex caryophyllea)* |

 |

**Ankstyvoji viksva** (*Carex caryophyllea*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos, viksvos (*Carex*) genties augalas.

Daugiametis, 8-30 cm aukščio, retakeris žolinis augalas. Šakniastiebis trumpas, palaipos plonos. Stiebai statūs, standūs, ploni, prie pamato gausu šviesiai rudų, blizgančių, išsisklaidžiusių makščių ir pernykščių nudžiūvusių lapų. Lapai gerokai trumpesni už stiebus, susitelkę stiebo pamatinėje dalyje, staigiai smailėjantys. Žiedynas iš 2-4 varpučių; apatinis žiedynlapis maždaug tokio pat ilgio kaip jo varputė, su 5-7 mm ilgio makštimi ir mažu, spygliškai nusmailėjusiu lakštu. Viršūninė varputė kuokelinė, jos pažiedės pailgai kiaušiniškos, rausvai rudos, siauru baltu pakraščiu. Piestelinės varputės 1-3, jų apatinės pažiedės dažniausiai spygliškai nusmailėjusios, rudos, per vidurį eina šviesesnė skiauterėta gysla, pakraščiai kartais su labai siaura, balsva juostele. Vaisiai pailguose, maždaug tokio pat ilgio kaip pažiedės, tribriauniuose, nusmailėjusiuose maišeliuose, kurių viršūnėje trumpas, neryškus snapelis. Vaisius platina skruzdėlės.

Žydi balandžio – gegužės mėn. Dažna visoje Lietuvoje. Auga atšlaitėse, sausose pievose, sausuose miškuose, smėlio ir priesmėlio dirvožemiuose.

Pavasarį gerai ėdama gyvulių. Žiedadulkės vartojamos medicinoje, jas mielai renka bitės.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 136 psl.

Ankstyvosios viksvos žiedas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ankstyvoji viksva** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Altenburgasvok. *Altenburg* |
| --- |
|        |
| *Altenburgo senamiestis* |
|  |
| 

AltenburgasAltenburgas

50°59′0″ š. pl. 12°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.98333°š. pl. 12.43333°r. ilg.﻿ / 50.98333; 12.43333﻿ (Altenburgas)Koordinatės: 50°59′0″ š. pl. 12°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.98333°š. pl. 12.43333°r. ilg.﻿ / 50.98333; 12.43333﻿ (Altenburgas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Tiuringija Tiuringija |
| **Apskritis** | Altenburgo apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 35 447  |
| **Plotas** | 45,6 km² |
| **Tankumas** (2009) | 777 žm./km² |
| **Altitudė** | 227 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Altenburgas |

**Altenburgas** (vok. *Altenburg*) – miestas Vokietijoje, Tiuringijoje, 45 km į pietus nuo Leipcigo. Pro miestą eina Leipcigo-Hofo geležinkelis, yra plentų mazgas.

Metalo apdirbimo, mašinų gamybos (elektrotechnikos, siuvamųjų mašinų, staklių), tekstilės (vilnų verpimo), siuvimo, poligrafijos (gaminamos lošimo kortos), maisto pramonė. Automobilių „Gumpert" surinkimas. Apylinkėse kasamos rusvosios anglys.

Veikia botanikos sodas, gamtos, kortų muziejai. Yra XII a. pilis tvirtovė (perstatinėta XV-XIX a.), XV a. Šv. Baltramiejaus bažnyčia, 1564 m. pastatyta renesansinė rotušė, XVI–XVIII a. gyvenamieji namai.

Istorija
--------

Altenburgas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 976 m. Manoma, kad miestą įkūrė slavai. XII a. Altenburgas buvo prekybos centras ir karalių rezidencija (valdė Štaufenų dinastija). 1243 m. miestas atiteko Saksonijos Vetinų giminei. 1603-1672 m. ir 1826-1918 m. buvo Saksonijos-Altenburgo hercogystės sostinė.

Galerija
--------

* PilisPilis
* RotušėRotušė
* Šv. Baltramiejaus bažnyčiaŠv. Baltramiejaus bažnyčia
* Paurico tvenkinysPaurico tvenkinys

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Altenburgas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
**HD 102272 c** – egzoplaneta, skriejanti apie K0 spektrinės klasės žvaigždę HD 102272, esančią Liūto žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 1160,7 šviesmečio (355,9 parseko).

HD 102272 c yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 2,6 (-0,4 +0,4) Jupiterio masės (~826 kartus masyvesnė už Žemę). Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 520 (± 26) paras, jos orbitos didysis pusašis yra 1,57 (± 0,05) av, o ekscentricitetas – 0,68 (± 0,06). HD 102272 c pusiausvyros temperatūra – 531 K.

Apie HD 102272 c atradimą pranešta 2008 m. Planeta aptikta Makdonaldo observatorijoje (JAV, Teksasas), taikant radialinių greičių metodą. Be HD 102272 c, šioje sistemoje dar atrasta HD 102272 b planeta (taip pat dujinė milžinė).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Niedzielski, A.; et al. (2009). „A Planet in a 0.6 AU Orbit Around the K0 Giant HD 102272". *The Astrophysical Journal* **693** (1): 276–280. Bibcode:2009ApJ...693..276N. arXiv:0810.1710. doi:10.1088/0004-637X/693/1/276.
2. 1 2 3  „HD 102272 c". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-04-20.
3. 1 2  „Planet HD 102272 c". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-04-20.
4. 1 2 3  „HD 102272 c". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-04-20.
| **Phylloscopus trochilus** |
| --- |
| Ankstyvoji pečialinda (*Phylloscopus trochilus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Devynbalsiniai  *( Sylviidae)* |
| Gentis: | Pečialindos  *( Phylloscopus)* |
| Rūšis: | Ankstyvoji pečialinda  *( Phylloscopus trochilus)* |

 |
| Binomas |
| ***Phylloscopus trochilus***Linnaeus, 1758 |

**Ankstyvoji pečialinda** (*Phylloscopus trochilus*) – devynbalsinių (*Sylviidae*) šeimos paukštis, priklausantis pečialindų genčiai.

Išvaizda
--------

Ankstyvoji pečialinda gerokai mažesnė už naminį žvirblį. Panaši į pilkąją pečialindą. Nesunku atskirti iš giesmės ir šviesių kojų.

Patino ir patelės kūno viršutinė dalis rusvai pilka, rudenį gelsvai žalia. Virš akių neryškus balsvas antakis. Antroji didžioji plasnojamoji plunksna ilgesnė už šeštąją. Kūno apačia gelsvai balta, rudenį ryškiai geltona. Snapas rudas. Kojos šviesiai rudos. Rainelė ruda. Jauniklių kūno viršus žalsvas, apačia gelsva. Išsiritusių jauniklių galva ir pečiai apaugę retais, gana ilgais, pilkai baltais pūkais. Žiotys geltonai oranžinės.

Paplitimas
----------

Eurazijoje paplitusi nuo šiaurinės Prancūzijos, Alpių, Skandinavijos iki Kolymos ir Anadyrio baseino. Šiaurėje arealas siekia Kolos pusiasalį, Pečioros žiotis, Jamalo pusiasalį, Jenisejaus žemupį, Taimyrą, Kolymos deltą, pietuose tęsiasi iki Viliujaus slėnio, Sajanų, šiaurinio Kazachstano, Uralo vidurupio, šiaurinės Ukrainos, Moldavijos, Balkanų, Apeninų pusiasalio. Gyvena Britų ir Baltijos jūros salose. Žiemoja Afrikoje. Lietuvoje taip pat paplitęs paukštis.

Biologija
---------

Ankstyvosios pečialindos giesmė Laikosi šviesiuose su gausiu pomiškiu lapuočių ir mišriuosiuose miškuose, ypač pamiškėse. Peri Nemuno ir kitų upių lankų karklynuose, laukų giraitėse, soduose, paežerių krūmynuose, raistuose, krūmuotose pievose, retesniuose pušų su beržais jaunuolynuose. Už žaliąją ir pilkąją pečialindą daug retesnė girioje, gausesnė retmėse ir arti vandens. Judriai straksi, skraido medelių ir krūmų šakomis.

Keliauja ir maitinasi dieną. Prie lizdo neramiai piepsi – balsas liūdnesnis ir labiau prislopęs negu pilkosios pečialindos. Liepos mėnesį neperinčios, jaunos ankstyvosios pečialindos jungiasi prie klajojančių įvairiarūšių giesmininkų būrelių, bet pačios tarpusavyje nesudaro didesnių būrių net migruodamos.

Lizdą krauna ant žemės, bet jį pastebėti gana sunku. Vienoje dėtyje paprastai būna 5–7 kiaušiniai, patelės perimi apie dvi savaites. Jaunikliai lizde pasilieka 15–18 dienų. Juos lesina abu porelės nariai. Per metus užaugina vieną vadą. Žuvus lizdui, deda antrą kartą.

Lesa vabzdžius, ypač mėgsta vikšrus, muses, uodus.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ankstyvoji pečialinda** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

* *Lietuvos fauna: paukščiai, 2 knyga.* Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1991.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kuru – pagrindinė vedinio laikotarpio valstybė
Šešiolika mahadžanapadų. Vatsa – viena iš jų.
**Kuru** (skr. कुरु = IAST: *Kuru*) buvo viena iš šešiolikos regionų – valstybių (mahadžanapadų) senovės Indijoje, taip pat viena seniausių indoarijų valstybių Indijos istorijoje. Ji buvo Indijos šiaurėje, Indo ir Gango aukštupiuose (dabartinė Harjanos valstija). Valstybės sostinė buvo Indraprastha. Kitas svarbus miestas buvo Hastinapura.

Istorija ir kultūra
-------------------

Kuru valstybė – seniausias indoarijų politinis židinys. Jis atsirado XII–IX a. pr. m. e. Čia paplito geležies naudojimas ir buvo surinktos dauguma vedų. Ši valstybė buvo ir pagrindinė vieta, kur vystėsi Mahabharatos įvykiai. Jos valdovai buvo tituluojami pasaulio valdovais.

Nuo VII a. pr. m. e. valstybė silpo ir mažėjo. Tuo metu jos sostine buvo Hastinapura. Pamažu buvo pereita prie respublikinės santvarkos. Nors senoji dinastija (Judhištiros palikuonys) buvo išlikusi, tačiau valdovai tebuvo nominalūs ir tituluoti *rajashabdopajivin*.

Budos laikais valstybės karaliumi buvo Ratthapala, ir Buda čia lankėsi bei pamokslavo.

|  |  |
| --- | --- |
| **Mahadžanapados** |  |
| Kaši | Košala | Anga | Magadha | Vadži | Malla | Čedi | Vatsa | Kuru | Pančala | Matsija | Šurasena | Assaka | Avanti | Gandhara | Kambodža |
**HD 240210 b** – egzoplaneta, skriejanti apie K spektrinės klasės žvaigždę HD 240210, esančią Kasiopėjos žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 466,4 šviesmečio (143 parsekus).

HD 240210 b yra dujinė milžinė. Jos masė siekia 6,9 Jupiterio masės (kitais duomenimis – 5,21 MJ), o spindulys – apytikriai 1,14 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 501,75 (± 2,33) paros, jos orbitos didysis pusašis yra 1,33 av, o ekscentricitetas – 0,15 (± 0,02).

Apie HD 240210 atradimą pranešta 2009 m. Planeta atrasta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Tai vienintelė HD 240210 sistemoje aptikta planeta (2020 m. duomenimis).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Niedzielski, A.; et al. (2009). „Substellar-mass Companions to the K-dwarf BD+14 4559 and the K-giants HD 240210 and BD+20 2457". *The Astrophysical Journal* **707** (1): 768–777. Bibcode:2009ApJ...707..768N. arXiv:0906.1804. doi:10.1088/0004-637X/707/1/768.
2. 1 2 3 4  „HD 240210 b". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-09-14.
3. 1 2 3 4  HD 240210 b. NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-09-14.
4. 1 2 3  „Planet HD 240210 b". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-09-14.
5. ↑  „HD 240210 b". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-09-14.
**HD 10647 b** – egzoplaneta, skriejanti apie F spektrinės klasės žvaigždę HD 10647, esančią Eridano žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi 56,4 šviesmečio (17,30 parseko).

HD 10647 b yra dujinė milžinė. Jos masė siekia 0,94 Jupiterio masės, o spindulys apytikriai 1,23 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę HD 10647 b apskrieja per 989 parų (kitais duomenimis, 1003 paras), jos orbitos spindulys – 2,015 av, o ekscentricitetas – 0,15. Planetos pusiausvyros temperatūra – 195,9 K.

HD 10647 b atrasta 2003 m. W. M. Keck observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. HD 10647 b yra vienintelė HD 10647 sistemoje aptikta planeta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Butler, R. P.; et al. (2006). „Catalog of Nearby Exoplanets". *The Astrophysical Journal* **646** (1): 505–522. Bibcode:2006ApJ...646..505B. arXiv:astro-ph/0607493. doi:10.1086/504701.
2. 1 2 3 4  „HD 10647 b". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-02-11.
3. 1 2 3  „HD 10647 b". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-02-11.
4. ↑  „HD 10647 b". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-02-11.
5. ↑  „Planet HD 10647 b". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-02-11.
| **Aira praecox** |
| --- |
| Ankstyvoji smilgenė (*Aira praecox*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Smilgenė  *( Aira)* |
| Rūšis: | Ankstyvoji smilgenė  *( Aira praecox)* |

 |
| Binomas |
| ***Aira praecox***Carl von Linné |

**Ankstyvoji smilgenė** (*Aira praecox*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos smilgenių (*Aira*) genties žolinių augalų rūšis. Paplitusi Pietų, Vidurio ir Vakarų Europoje, introdukuota Šiaurės Amerikoje.

Biologija
---------

Augalas vienmetis, 4–10 cm aukščio. Ploni siauri lapai išsidėstę arčiau stiebo pagrindo. Dauginasi sėklomis. Žydi gegužės–birželio mėn. Vegetacijos pradžioje ir žydėjimo metu augalams būdingas raudonas, o vasaros pabaigoje šviesiai rudas atspalvis. Auga neturinčiame maistinių medžiagų lengvame priesmėlyje, daugiausiai atvirose vietose, smiltpievėse su retu žolynu, ant kvartalų linijų, miškų keliukų. Vyrauja *Carici arenariae–Airetum praecocis* bendrijose.

Populiacija Lietuvoje
---------------------

Lietuvoje ankstyvoji smilgenė nuo 1981 m. įrašyta į saugomų augalų sąrašus. Per Lietuvą eina šiaurrytinė arealo riba. Aptikta tik Kuršių nerijoje ir ties Nemirseta. Žinomos 7 gausios populiacijos su vyraujančiais generatyviniais augalais. Pavieniai augalai retai aptinkami visame pajūrio ruože. 2006 m. duomenimis, labai sumažėjo populiacijų, esančių Pajūrio regioniniame parke, gausumas. Neberandama smilgenių Palangoje, prie Birutės kalno. Čia jos pirmą kartą surastos 1928 m. Grėsmę kelia bendrijų užaugimo ir velėnėjimo procesai.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Lietuvos Respublikos saugomų gyvūnų, augalų ir grybų rūšių sąrašas
3. ↑  Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, Lututė, 2007, 607 p. ISBN 978-9955-692-71-3



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ankstyvoji smilgenė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Trinidado ir Tobago gyventojų sk. kitimas 1961-2003 m.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Trinidado ir Tobago demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 1 225 225 (2013 m. apskaičiavimai)

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 19,5 %
* *15-64 m.:* 71,8 %
* *65 m. ir vyresni:* 8,7 % (2012 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 33,5 m.
* *vyrų:* 33,1 m.
* *moterų:* 34,0 m. (2012 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** -0,086 % (2012 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 14,25 gimimų/1000 gyv. per metus (2012 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 8,35 mirčių/1000 gyv. per metus (2012 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -6,76 migrantų/1000 gyv. (2012 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 14 % (2010 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** 3 % (2010 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,03 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,04 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 1,06 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,76 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 1,03 vyro vienai moteriai (2012 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 26,73 mirusiųjų/1000 gimimų (2012 m. apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 71,67 m.
* *vyrų:* 68,81 m.
* *moterų:* 74,6 m. (2012 m. apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 98,6 %
* *vyrų:* 99,1 %
* *moterų:* 98,0 % (2003 m. apsk.)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Trinidadas ir Tobagas (angliškai) Archyvuota kopija 2019-01-07 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Trinidado ir Tobago miestai
**HD 181433 d** – egzoplaneta, skriejanti apie K3IV spektrinės klasės žvaigždę HD 181433, esančią Povo žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 87,3 šviesmečio (26,8 parseko).

HD 181433 d yra dujinė milžinė, jos masė siekia 0,612 Jupiterio masės (194,5781 karto masyvesnė už Žemę). HD 181433 d masė nustatyta radialinių greičių metodu. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per 7012 (± 276) parų, jos orbitos didysis pusašis yra 6,6 (± 0,22) av, o ekscentricitetas – 0,469 (± 0,013). HD 181433 d pusiausvyros temperatūra – 107,3 K.

Apie HD 181433 d atradimą pranešta 2008 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. Be HD 181433 d, šioje sistemoje dar atrastos HD 181433 b ir HD 181433 c planetos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bouchy, F.; et al. (2009). „The HARPS search for southern extra-solar planets. XVII. Super-Earth and Neptune-mass planets in multiple planet systems HD 47186 and HD 181433". *Astronomy and Astrophysics* **496** (2): 527–531. Bibcode:2009A&A...496..527B. arXiv:0812.1608. doi:10.1051/0004-6361:200810669.
2. 1 2 3  „HD 181433 d". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-04-16.
3. ↑  „Planet HD 181433 d". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-04-16.
4. 1 2  „HD 181433 d". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-04-16.
5. ↑  „HD 181433 d". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-04-16.
*Kitos reikšmės – Ankus (reikšmės).*
Drambliai aptvare Kalifornijoje. Šalia stovinti prižiūrėtojas laiko šiuolaikinį ankų
**Ankus**, kitaip dar *dramblių kablys* ar *dramblių akstinas* (angl. *elephant hook*, *elephant goad*) – mahouto įrankis, naudojamas drambliams valdyti ir dresuoti.

Naudojimas
----------

Paprastai anku drambliui ne sukeliamas skausmas, o stipriai aiškiai spaudžiama į tam tikrą galvos vietą, kad dramblys vykdytų tam tikrą išmoktą komandą (sustotų, suktų kairėn ar dešinėn, atsiklauptų, stovėtų ramiai ir kt.). Ankus taip pat pailgina mahouto ranką.

Konstrukcija
------------

Sudarytas iš plieninio ar bronzinio kablio ant 60-90 cm ilgio koto, kotas gali būti medinis, dramblio kaulo ar kitokios medžiagos, tai priklauso nuo savininko turtingumo. Religinėse ceremonijose naudojami ankai būna labai puošnūs, iš brangių metalų, graviruoti ir inkrustuoti.
  
Šiuolaikinių ankų kotai būna mediniai, metaliniai, plastikiniai ar iš stiklaplastikio.

Ankaus dydis ir konstrukcija turi atitikti mahouto ranką ir dramblio būdą. Mahouto galva turi būti standžiai pritvirtinta prie koto, o rankena – neslidi. Kablio smaigalys neturi būti labai aštrūs, kad lengvai nepradurtų dramblio odos.

Simbolika
---------

Hinduizme ankus yra vienas iš religinių simbolių, taip pat kai kurių hinduizmo dievų (pavyzdžiui, Ganešos) atributas.

Nuorodos
--------

* Ankus, Elephant hook
* Indian ankus elephant goad
* Controlling elephants

Nuotraukos:

* Ankus Archyvuota kopija 2019-05-23 iš Wayback Machine projekto.
* Ankus Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°48′46″š. pl. 22°23′12″r. ilg.﻿ / ﻿55.8129°š. pl. 22.3868°r. ilg.﻿ / 55.8129; 22.3868

|  Janapolės Visų Šventųjų koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Telšių |
| **Savivaldybė** | Telšių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Janapolė |
| **Adresas** | Viržuvėnų g. 32A |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1888 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Janapolės Visų Šventųjų koplyčia** – koplyčia, esanti Janapolėje, Varnių seniūnijoje, Telšių rajone, apie 1 km į rytus nuo  **160**  Telšiai–Varniai–Laukuva . Koplyčia stūkso senųjų katalikų kapinių apsuptyje, priešais arkinius mūro vartus. Nuo jų veda betoninis takas su laiptais. Kapinės siekia Janapolės bažnyčios šventorių.

Janapolės koplyčia 2015 m.
Kapinių vartai

Istorija
--------

Medinė Janapolės koplyčia pastatyta 1888 m. (kitais duomenimis, 1887 m.). Kapinių koplyčioje būta altoriaus, o bokštelyje varpo, kurį Pirmojo Pasaulinio karo metais pasisavino vokiečių kariuomenė. Kapinių tvora, gausėjant palaidojimų, ne kartą perstatyta. Žinoma, kad buvo išmūryta 1922 m. Po metų kapinės išplėstos ir pašventintos 1923 m. gegužės 27 d. parapiją vizitavusio Žemaičių vyskupo Pranciškaus Karevičiaus.

Sovietmečiu koplyčia buvo menkai prižiūrima, tarnavo sandėliu laidojimo reikmenims, vėliau kiek tvarkyta. Išliko originalaus altoriaus fragmentas, nedidelis varpas, stogo smailės kryžius (forma primenantis kryžius ant kaimyninės bažnyčios). Atgimimo metais remontuojant bažnyčią, laikytos pamaldos, pastatant nešiojamą altorėlį. 

2010 m. oficialiai įregistruota Janapolės šv. Arkangelo Mykolo parapijoje, 2011 m. suteiktas Visų šventųjų titulas.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Janapolės Visų Šventųjų koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Janapolei - 635 metai Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.