recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Teodora Urszula Piłsudska** |
| --- |
| Teodora Pilsudska (viduryje) su dukterimis Terese ir Julija |
| Butleriai |
|  |
|  |
| Gimimo vardas | Teodora Urszula z Butlerów |
| Visas vardas | Teodora Urszula Piłsudska z Butlerów |
| Gimė | 1811 m. |
| Mirė | 1886 m. spalio 5 d. (~75 metai)Pašušvys, Kauno apskritis |
| Palaidotas (-a) | Pajieslys |
| Tėvai | Wincenty ButlerMałgorzata Billewicz |
| Sutuoktinis (-ė) | Petras Povilas Pilsudskis |
| Vaikai | Juzefas Vincentas PilsudskisWaleria Giedgowdowa z PiłsudskichJulia Bortkiewiczowa z PiłsudskichTeresa Symonowiczowa z PiłsudskichIldefons PiłsudskiWincenty PiłsudskiOtton PiłsudskiAnna Piłsudska |
| Religija | katalikybė |

**Teodora Uršulė Butlerytė-Pilsudska** (*Teodora Urszula Piłsudska z Butlerów*; g. 1811 m. – m. 1886 m. spalio 5 d.) – lenkų grafaitė, Juzefo Pilsudskio senelė.

Biografija
----------

Gimė iš Butlerių giminės kilusio pakamario Vincento Butlerio ir Mogilų giminės kilusios Malgožatos Bilevič šeimoje. Jos tėvui priklausė Repšėnų, Leliūnų ir kt. Anykščių krašto palivarkai, kurių bendras plotas siekė 4000 hektarų. Uršulė mokėsi Vilniuje, Šv. Marijos lankytojų ordino vienuolyne. Išmoko vokiečių, prancūzų kalbas, groti fortepijonu. 1832 m. susituokė (Paringyje) su 16 metų vyresniu Petru Pavelu Pilsudskiu. Tada su juo persikėlė gyventi į Lyduvėnus, vėliau – į Pašušvį. 1857 m. iš Pašušvio dvaro atkėlė Švč. Mergelės Marijos, Liūdinčiųjų Guodėjos, bažnyčią.

1862 m. fundavo Pajieslio bažnyčios statybą. 1885 m. atliko piligriminę kelionę iš Kauno iki Aušros vartų. Mirė 1886 m. Pašušvyje, palaidota Pajieslio bažnyčios šventoriuje.

Teodora Pilsudska ir Petras Pilsudskis susilaukė 8 vaikų: Ana, Otonas ir Ildefonsas mirė vaikystėje, kiti vaikai – Valerija, Julija, Teresė, Vincentas ir Juzefas Vincentas Pilsudskis.

Bibliografija
-------------

* Stanisław Giedgowd, *Wspomnienia*, Warszawa 1936

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Krakių seniūnija". *postilla.mch.mii.lt*. Suarchyvuota iš originalo 2016-03-05. Nuoroda tikrinta 2016-04-24.
3. ↑

Kapas Pajieslio bažnyčios šventoriuje
| **Kupriukai** |
| --- |
| Kupriukas Phaeostigma majorKupriukas *Phaeostigma major* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Kupriukai  *( Raphidioptera)* |

 |
| Binomas |
| ***Raphidioptera***Handlirsch, 1908 |

**Kupriukai** (*Raphidioptera*) – vabzdžių (*Insecta*) būrys, kuriam priklauso vabzdžiai su pailga galva ir į priekį nukreipta burna. Būriui priklauso apie 210 rūšių iš dvejų šeimų *Raphidiidae* ir *Inocelliidae*.

Išvaizda
--------

Vidutiniai ir smulkūs vabzdžiai, galva pailga su priekin nukreipta burna, prieškrūtinis ištįsęs, lankstus. Antenos ilgos, daugianarės. Sparnai 4, plėviški, abi poros beveik vienodos, tankiai gyslotos. Patelės su ilgu kiaušdėčiu. Panašūs į mantispas (*Mantispidae*) tik neturi priekinių "maldininkiškų" kojų.

Lervos pailgos ir kiek plokščios, galva ir pirmasis krūtinės segmentas tamsios spalvos. Lervos sugeba greitai bėgioti ne tik į priekį, bet ir atbulos. Forma panaši į kai kurių grobuoniškų vabalų rūšių lervas.

Biologija
---------

Daugumos kupriukų rūšių lervos gyvena po medžių žieve, vabzdžių landose. Suaugėliai randami ant medžių lapų ar kamienų. Kai kurių rūšių (iš *Raphidiidae* šeimos) lervos aptinkamos ir dirvožemio viršutiniuose sluoksniuose, kartais uolų įtrūkimuose. Tiek suaugėliai, tiek lervos yra grobuonys: gaudo įvairius smulkius vabzdžius ir kt. nariuotakojus, taip pat minta ir kitų vabzdžių kiaušinėliais.

Sistematika
-----------

Kartu su kabasparniais (*Megaloptera*) seniau buvo priskiriami tinklasparnių (*Neuroptera*) būriui. Tačiau vėlesni tyrimai šias dvi grupes išskyrė kaip atskirus vabzdžių būrius.

Kupriukų būriui priklauso dvi šeimos *Raphidiidae* ir *Inocelliidae* ir apie 210 rūšių.

Paplitimas
----------

Gyvena šiaurinėse Europos ir Azijos platumose su šaltom žiemom. Šiaurės Amerikoje rasti tik į vakarus nuo Uolinių Kalnų. Šaltis reikalingas kupriukų metamorfozei, todėl nerasta nei vienos kupriukų rūšies tropikų zonose. Tačiau yra fosilijų iš Mezozojaus laikų, rodančių, jog seniau gyvendavo ir daug šiltesnėse klimato juostose.

Lietuvoje gyvena 4 – 5 rūšys:

| Šeima: *Raphidiidae* |
| --- |
| Gentis: *Phaeostigma* |
|  | Taškuotasis kupriukas *Phaeostigma notata* Fabricius, 1781 |  |
| Gentis: *Raphidia* |
|  | Plonaūsis kupriukas *Raphidia ophiopsis* Linnaeus, 1758 |  |
| Gentis: *Xanthostigma* |
|  | Blyškiaakis kupriukas *Xanthostigma xanthostigma* Schummel, 1832 |  |
| Šeima: *Inocelliidae* |
| Gentis: *Inocellia* |
|  | Storaūsis kupriukas *Inocellia crassicornis* Schummel, 1832 |  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sean McCann. „forward or reverse".
2. ↑  Jepson, J.E. (2008). „Two new species of snakefly (Insecta:Raphidioptera) from the Lower Cretaceous of England and Spain with a review of other fossil raphidiopterans from the Jurassic/Cretaceous transition" (PDF). *Alavesia*. **2**: 193–201. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2011-07-18. Nuoroda tikrinta 2013-06-10. `{{cite journal}}`: Nežinomas parametras `|coauthor=` ignoruotas (`|author=` suggested) (pagalba)
**Teodoras Bumblauskis** (g. 1934 m. kovo 11 d. Saušilyje, Žarėnų valsčius) – Lietuvos miškininkas ekologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1961–1969 m. dirbo Telšių miškų ūkyje vairuotoju, meistru, techniniu vadovu. 1967 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1991 m. biologijos mokslų daktaras.

1969–1990 m. dirbo Botanikos instituto Kraštovaizdžio ekologijos laboratorijoje. Nuo 1991 m. Klaipėdos universiteto dėstytojas, nuo 1993 m. Gamtos mokslų fakulteto dekanas; nuo 1992 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Moksliniai darbai iš bendrosios ir taikomosios ekologijos, aplinkosaugos, landšaftotyros, biosferos evoliucijos.

Bibliografija
-------------

* Rytų žemaičių plynaukštės takoskyrinio kraštovaizdžio optimizavimas, 1983 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Miškas - tai žmonių gyvenimas - VĮ Telšių miškų urėdija". *telsiuuredija.lt*. Suarchyvuota iš originalo 2016-04-29. Nuoroda tikrinta 2016-04-29.
2. ↑  *Teodoras Bumblauskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 614 psl.
**HD 130322 b** – egzoplaneta, skriejanti apie K spektrinės klasės žvaigždę HD 130322. Nuo Saulės sistemos nutolusi 97,8 šviesmečio (30 parsekų).

HD 130322 b yra karštojo Jupiterio tipo dujinė milžinė. Planetos masė siekia 1,02 Jupiterio masės (324 kartus masyvesnė už Žemę), o spindulys – apytikriai 1,22 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 10,72 paros, jos orbitos didysis pusašis – 0,088 av, o ekscentricitetas – 0,044. HD 130322 b pusiausvyros temperatūra – 722 K.

HD 130322 b atrasta 1999 m. La Siljos observatorijoje (Čilė), taikant radialinių greičių metodą. HD 130322 b yra vienintelė HD 130322 sistemoje aptikta planeta.

Tarptautinė astronomų sąjunga (IAU) 2019 m. savo 100-ųjų metinių proga surengė projektą „IAU100 NameExoWorlds". Kiekvienai pasaulio šaliai buvo suteikta galimybė pavadinti vieną egzoplanetą ir žvaigždę, apie kurią ji skrieja. HD 130322 b egzoplanetai pavadinimą suteikė Šveicarija. Planeta pavadinta Eigeriu (pagal vieną iš aukščiausių Berno Alpių viršūnių).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  HD 130322 b. Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-02-17.
2. 1 2 3  HD 130322 b. NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-02-17.
3. ↑  Hinkel, Natalie R.; et al. (2015). „Refined Properties of the Hd 130322 Planetary System". *The Astrophysical Journal*. **803** (1). 8. arXiv:1502.03441. Bibcode:2015ApJ...803....8H. doi:10.1088/0004-637X/803/1/8.
4. ↑  Udry, S.; et al. (2000). „The CORALIE survey for southern extra-solar planets II. The short-period planetary companions to HD 75289 and HD 130322". *Astronomy and Astrophysics*. **356** (2): 590–598. Bibcode:2000A&A.....356590U. Suarchyvuotas originalas 2012-03-28. Nuoroda tikrinta 2008-10-31.
5. ↑  „Planet HD 130322 b". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-02-17.
6. ↑  „Approved names". *NameExoworlds* (anglų). Suarchyvuotas originalas 2019-12-19. Nuoroda tikrinta 2020-02-17.
7. ↑  „International Astronomical Union | IAU". *www.iau.org*. Nuoroda tikrinta 2020-02-17.
Koordinatės: 55°29′š. pl. 23°30′r. ilg.﻿ / ﻿55.49°š. pl. 23.50°r. ilg.﻿ / 55.49; 23.50

| Tendžiogalos valsčius |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **XIV a. – XVIII a.** |

 |
| 


 |
|  |
|  |
| **Administracinis centras** | Tendžiogala |
|  |
| **XVI a. vidurys** | Žemaitijos seniūnija |
| **1775–1791 m.** | Šiaulių reparticija |

**Tendžiogalos valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vidurio vakarų Lietuvoje, tarp Raseinių ir Šiaulių. Centras – Tendžiogala.

Istorija
--------

Valsčius (pavietas) minimas XIV a. XV–XVI a. valsčius (pavietas) buvo administruojamas seniūno. 1667 m. buvo 152 bajorų dūmai. XVIII a. pabaigoje jo teritorija atiteko Šiaulių apskričiai ir Raseinių apskričiai.

Gyventojai
----------

1528 m. valsčiuje gyveno 72 bajorų šeimos, 1567 m. – 111, tais metais iš viso Tendžiogalos srityje buvo 6 700 gyventojų.

Gyvenvietės
-----------

Valsčiui priklausė Tendžiogala, Grinkiškis, Pašušvys, Šaukotas ir kitos gyvenvietės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žemaitijos seniūnija(parengė Edvardas Gudavičius). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2021-10-05).
2. ↑  Danutė Ramonaitė (2006-03-18). „"Žemaičių žemės" žurnalas (2006 m. Nr. 1). Pagojukų seniūnija". *samogitia.mch.mii.lt*. Suarchyvuota iš originalo 2007-10-27. Nuoroda tikrinta 2016-04-26.
3. ↑  Renalda Survilaitė. Tendžiogalos valsčius XIV–XVIII amžiais. Darbai ir dienos, 2005.
Būgnų Slėnis, toksinių atliekų sąvartynas Kentukyje, JAV.
**Toksinės atliekos** – atliekos, kurių sudėtyje yra nuodingų medžiagų arba kurios pačios yra nuodingos medžiagos, galinčios sutrikdyti organizmų sveikatą, sukelti ligas ar mirtį. Dalis tokių atliekų yra lengvai plintančios ir gali apnuodyti ežerus, upes ir kitus vandens telkinius, dirvožemius, orą, žemės ūkio produkciją. 

Toksinės atliekos yra pavojingų atliekų variantas. 

Kartu su kitomis užterštumo problemomis, toksinės atliekos tapo rimta problema pramonės revoliucijos metu. Toksinėms atliekoms priskiriami pramonės ir komercijos produktai, kurie atsiranda tiek iš gyventojų sunaudotų produktų (pvz. valymo priemonės, kosmetika), tiek iš žemės ūkio (pvz. cheminės trąšos, pesticidai), kariuomenės (pvz. branduolinių ginklų bandymai, cheminis ginklas), medicinos įmonių (pvz. medikamentai) veiklų, tiek iš radioaktyvių šaltinių ir galiausiai lengvosios pramonės (pvz. sauso valymo įmonių įkūrimas).

Padariniai žmogaus sveikatai
----------------------------

Toksinėse atliekose dažniausiai aptinkami kancerogenai. Todėl tokių toksinių medžiagų nutekėjimas ar išgaravimas iš jų saugyklų gali žymiai padidinti vėžio riziką žmonėms apsikrėtusiems minėtomis medžiagomis. Pavyzdžiui, reto kraujo vėžio - eritrocitozės židinys buvo atrastas netoli toksinių atliekų sąvartyno Pensilvanijoje 2008 metais.

Toksinės atliekos, kuriose yra organinės kilmės kancerogenų, gali būti naikinami deginant juos, nors toks būdas yra brangus. Tačiau jei atliekose yra sunkiųjų metalų arba radioaktyvių izotopų, tokios atliekos turi būti atskirtos ir laikomos specialiuose sandėliuose, nes jos negali būti sunaikintos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Environmental Risks and Pregnancy". *March Of Dimes*. Suarchyvuotas originalas 2009-01-05. Nuoroda tikrinta 2009-03-11.
2. ↑  „China birth defects 'up sharply'". *BBC News*. 1 February 2009. Nuoroda tikrinta 2009-03-11.
3. ↑  MICHAEL RUBINKAM (2008). „Cancer cluster confirmed in northeast Pennsylvania". *Associated Press*. Suarchyvuotas originalas 2008-09-02. Nuoroda tikrinta 2010-01-31. `{{cite journal}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
Koordinatės: 55°46′59″š. pl. 22°38′46″r. ilg.﻿ / ﻿55.783058°š. pl. 22.646007°r. ilg.﻿ / 55.783058; 22.646007

|  Užvenčio kapinių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Kelmės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Užventis |
| **Adresas** | Kapų g. 24 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1839 m. |

Suremonuota koplyčia
**Užvenčio kapinių koplyčia** – koplyčia, esanti Užventyje, Kelmės rajone. Ji stūkso miestelio vakarinėje dalyje įsikūrusių Užvenčio Šv. Marijos Magdalietės parapijos kapinių kalnelyje, prie centrinio tako. Koplyčia medinė, su laidojimo rūsiu. Buvusi prastos būklės, 2017 m. koplyčia suremontuota. Koplyčioje yra apie 50 sėdimų vietų, dar apie 30 maldininkų galėtų stovėti, todėl gali būti naudojama parapijos bažnyčios remontų metu.

Šalia, priešais koplyčią, yra Užvenčio dvaro savininko, 1918 m. Lietuvos nepriklausomybės akto signataro Jono Smilgevičiaus kapas. (unikalus kodas 22252) Signataro antkapis stovi 12-13 m į rytus nuo koplyčios. Iki 1996 m. J. Smilgevičiaus palaikai gulėjo kapinių koplyčios rūsyje.

Istorija
--------

Užvenčio kapinėse koplyčia parapijiečių rūpinimusi iškilo 1839 m. Nors po to ji ne kartą buvo tvarkoma, tačiau pastato būklė buvo prasta.

2017 m. lapkričio 1 d. Šiaulių vyskupas Eugenijus Bartulis pašventino restauruotą kapinių koplyčią. Buvusi niūri ir tamsi koplyčia atnaujinta iš esmės: pakeista stogo danga ir įrengta lietaus nuvedimo sistema, pakeisti langai, lubų ir grindų danga, sutvarkyti pamatai, pagaminti suolai ir presbiterijos kėdė, centrinis kryžius (aut. Antanas Viskontas), liturginiai baldai ir altorius. Visa koplyčia iš lauko pusės apkalta nauja mediena, įvesta elektra.

Koplyčios rūsys
---------------

Koplyčios rūsyje esama palaidojimų, tačiau duomenų apie juos pateikiama mažai. Apie koplyčios rūsį žinių randama J. Smilgevičiaus anūko Vitalio Petrušio, per karą pasitraukusio į Vakarus, prisiminimuose. Jis 1993 m. pirmą kartą lankėsi Lietuvoje ir Užventyje, kapinių koplyčioje, kur tikėjosi rasti senelio kapą. Gavęs klebono leidimą, pateko į koplyčios rūsį, kuriame už geležinių durų rado penkis karstus, vieną atidarytą, su išmėtytais palaikų kaulais. Gerai prisimindamas senelio laidotuves, vykusias 1942 m. šioje koplyčioje, jis atpažino šį karstą pagal unikalius išpjaustytus ąžuolo lapus ant jo dangčio. Po kelių dienų čia sugrįžęs V. Petrušis su pagalbininkais sukalė didelę medinę dėžę, į kurią sudėjo rastąjį karstą su palaikų likučiais, ant dangčio užrašydamas velionio vardą „Jonas Smilgevičius". 1996 m. jis buvo iškilmingai perlaidotas į kapinių žemę.

Koplyčios remonto metu 2017 m. grindų angoje, vedančioje į rūsį, buvo įmontuotas specialus grindinis stiklas. Ten palaidotųjų vardai likę nežinomi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Užvenčio bažnyčiai mestas pagalbos ratas[neveikianti nuoroda]
2. ↑  „Kapas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-11-26.
3. ↑  Jono Smilgevičiaus anūko prisiminimai (2014 m. susirašinėjimas)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Užvenčio kapinių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Užvenčio kapinėse restauruota koplyčia
* Šiaulių vyskupas pašventino atnaujintą Užvenčio kapinių koplyčią
Leidyklos logotipas (dail. Antanas Kučas, 1964 m.)
Buveinė 2023 m.
Buveinė 2012 m.
**Vaga** – knygų leidykla, uždaroji akcinė bendrovė, 1945 m. įkurta Kaune, 1949 m. perkelta į Vilnių, Gedimino prospektas 50/2. Vadovas Vytas Vincas Petrošius.

Istorija
--------

1945-ųjų sausį Kaune pradėjo veikti „Valstybinė grožinės literatūros leidykla", per tuos metus išleidusi 36 knygas. Po kelių metų ji perkelta į Vilnių ir įsikūrė dideliame bute Gedimino pr. 7. Kiek vėliau persikraustė į Jogailos g. 10, užėmusi visus 4 pastato aukštus. 1964 m. leidykla pavadinta „Vaga", dizaineris Antanas Kučas sukūrė ženklą, kuris naudojamas iki šiol. Tuomet leidykla kasmet išleisdavo apie 300 knygų. 1965 metais, šventusi 20 metų jubiliejų, perkelta į Gedimino pr. 50.

1966 m. pirmajame aukšte duris atvėrė „Vagos" knygynas, iš pradžių prekiavęs tik meno knygomis.

Leidžia originalią ir verstinę grožinę literatūrą, meninę publicistiką, literatūros mokslo ir kritikos, dailėtyros, enciklopedinius leidinius, tautosakos rinkinius, dailės albumus, raštus. Leidžia knygų serijas „Lituanistinė biblioteka", „Pasaulinės literatūros biblioteka", „Rašytojai Nobelio premijos laureatai". Per metus išleidžia apie 200 knygų.

Direktoriai
-----------

* J. Praspaliauskas – 1945 m.
* Pranas Ulevičius – 1945–1947 m.
* Aleksandras Gudaitis-Guzevičius – 1947–1950 m.
* Leonas Vildžiūnas – 1950–1953 m.
* Jonas Čekys – 1953–1972 m.
* Algirdas Alfonsas Pekeliūnas – 1972–1992 m.
* Aleksandras Krasnovas – 1994–1996 m.
* Kornelijus Platelis – 1996–1998 m.
* Vytas Petrošius – 1998 m.

Vyriausieji redaktoriai
-----------------------

* Valys Drazdauskas – 1945–1948 m.
* Albinas Žukauskas – 1948–1953 m.
* Jurgis Tornau – 1953–1962 m.
* Alfonsas Maldonis – 1962–1970 m.
* Kazimieras Ambrasas – 1970–1984 m.
* Juozas Stepšys – 1984–1990 m.
* Aleksandras Krasnovas – 1990–1994 m.
* R. Kubilienė – 1994–1996 m.
* J. Riškutė – 1996 m.
* Agnė Puzauskaitė – 2009– m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „UAB Leidykla Vaga". *Rekvizitai.lt*. Suarchyvuota iš originalo 2016-03-22. Nuoroda tikrinta 2016-05-06.
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 539-540 psl.

Nuorodos
--------

* Leidykla „Vaga"
**Andy Webster**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Andrew Neil Webster |
| Gimimo data | 1982 m. balandžio 23 d. (41 metai) |
| Gimimo vieta | Dandi, Škotija |
| Ūgis | 1,83 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Heart of Midlothian FC |
| **Numeris** | 6  |
| **Pozicija** | Gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1999–20012001–20062006–20082007–20082008–201120082009–20102011- | Arbroath FCHeart of Midlothian FCWigan Athletic FCRangers FC *(skol.)*Rangers FCBristol City FC *(skol.)*Dundee United FC *(skol.)*Heart of Midlothian | 17 (1)149 (6)4 (0)1 (1)2 (0)5 (0)26 (3)12 (1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2003-2009 | Škotija ŠkotijaŠkotijos B rinktinė | 22 (1)1 (1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2011 m. gegužės 27 d. (EEST).
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2010 m. birželio 19 d. (EEST). |

**Andrew Neil „Andy" Webster** (g. 1982 m. balandžio 23 d. Dandyje) – škotų futbolininkas žaidžiantis Škotijos Premier lygoje, Heart of Midlothian klube.

Karjera
-------

Webster pradėjo karjerą Škotijos antrajame divizione, Arbroath klube. Debiutavo septyniolikos metų prieš Stirling Albion Škotijos futbolo lygos taurėje, 1999 m. rugpjūčio 24 d. Pirmą ivartį pelnė 2001 m. kovo 17 d. lygos rungtinėse prieš Queen’s Park, kuriuose Arbroath laimėjo 2-0.

2001 m. kovo 30 d. pasirašė sutartį su sostinės Hearts klubu. 2006 m. paliko klubą dėl nesutarimu su Vladimiru Romanovu. Yra žaidęs Wigan Athletic, Rangers, Bristol City, Dundee United klubuose. 2011 m. vasario 3 d. grižo į Hearts klubą. Debiutavo vasario 12 d. išvykos rungtinėse prieš Hamilton Academical.

Tarptautinė karjera
-------------------

Debiutavo draugiškose rungtynėse prieš Austriją, laimėjus 2-0. Pirmą ir venintelį ivartį pelnė 2005 m. lapkričio 12 d. Hampden Park stadione, draugiškose rungtinėse, prieš JAV rinktinę. Paskutines rungtines žaidė prieš Šveicariją, 2006 m. kovą.

2009 m. gegužės 6 d. buvo pakviestas į Škotijos B rinktinę prieš Šiaurės Airijos B rinktinę, kuriuose sužaidė 90 minučių ir pelnė pirmą ivartį, laimėjus rungtines 3-0.

Pasiekimai
----------

**Heart of Midlothian**

* **1: Škotijos futbolo taurė** (2006 m.)

**Dundee United**

* **1: Škotijos futbolo taurė** (2010 m.)

### Asmeniniai pasiekimai

* Škotijos Premier lyga: jaunasis mėnesio žaidėjas: 2003 m. balandis
* Škotijos Premier lyga: mėnesio žaidėjas: 2009 m. lapkritis

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2011-08-30 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Scotland B 3–0 N Ireland B" BBC Sport. 6 May 2009.
3. ↑  „Nov 2009 awards". Suarchyvuotas originalas 2011-01-17.

Nuorodos
--------

* Andy Webster karjera ir statistika
| **Greta Ambrazaitė** |
| --- |
| Gimė | 1993 m. rugsėjo 28 d. (30 metų)Vilnius |
|  |
| Veikla | poetė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Greta Ambrazaitė** (g. 1993 m. Vilniuje) – Lietuvos poetė.

Biografija
----------

Vilniaus universitete studijavo lietuvių filologiją ir ispanų kalbą, 2017 m. įgijo lietuvių filologijos bakalauro laipsnį.

Kūryba publikuota kultūrinėje spaudoje, almanachuose („Poezijos pavasaris", „Poetinis Druskininkų ruduo", „Literatūrinės slinktys"). 2018 m. laimėjo Lietuvos rašytojų sąjungos leidyklos organizuojamą „Pirmosios knygos" konkursą, išleistas eilėraščių rinkinys „Trapūs daiktai". Tekstai versti į anglų kalbą.

Bibliografija
-------------

* „Trapūs daiktai" (2018 m.).
* "Adela". Eilėraščiai, Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2022.
* "Voriukė Mimi ieško namų". Paveikslėlių knyga (kartu su D. Norkūnu, G. Wright), Baltos lankos, 2023.

Apdovanojimai
-------------

* „Pirmosios knygos" konkursas (2018 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Greta Ambrazaitė | Tema | 15min
MIX Markt|  |
| Forma | Zentrale (MIX GmbH): GmbH |
| Pramonė | Mažmeninė prekyba |
| Įkurta | 1997 |
| Pajamos | 175,05 mln. eurų (2009 m.) |
| Darbuotojų | ~600 (2009 m.) |
| Tinklalapis | www.mixmarkt.de |

„Mix Markt" Vokietijoje
**Mix Markt** – prekybos centrų tinklas Vokietijoje. Specializacija – NVS šalių bei Rytų Europos virtuvė, maisto produktai, šviežia produkcija. „MIX Markt" ženklu apibūdinamas santykinai platus mišrus sortimentas. Jį sudaro maisto produktai ir delikatesai iš įvairių (daugiausia – po sovietinės erdvės, Rytų Europos) valstybių, taip pat kasdienio vartojimo produktai. 

„MIX Markt" yra licencijuotos partnerystės įmonės (teisinė forma – tikroji ūkinė bendrija). Būstinė (*MIX GmbH*) – Herrenberge. *MIX GmbH* yra stambiausias *Monolith* grupės tinklas; valdo 90 supermarketų. Supermarketams produkciją tiekia įmonių grupė *Unternehmensgruppe Monolith* (valdomi taip pat tinklai MINI-MAX Markt ir PRIMA Markt – keliasdešimt rusiškų prekių parduotuvių.

1997 m. Oerlinghausene (Šiaurės Reinas-Vestfalija) buvo atidarytas pirmasis „Mix Markt". Steigėjai Artur Steinhauer (g. 1959 m.), Peter Schuju (g. 1966 m.) ir Waldemar Völker (1949–2009).

Šaltiniai
---------

1. ↑  MIX Mart Archyvuota kopija 2010-03-27 iš Wayback Machine projekto. („Monolith" inf. rusų k.)
2. ↑  „Mix Markt" statistika ir augimo istorija Archyvuota kopija 2011-10-04 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Mix-Markt в Германии[neveikianti nuoroda] (July 31, 2009)

Nuorodos
--------

* Supermarketų tinklas MIX Markt Archyvuota kopija 2010-11-01 iš Wayback Machine projekto. (vokiečių k.)
* Įmonių grupė „Monolith"
|  |
| --- |
| **Holocenas** |
| Šiaurės jūros apsemto Dogerlando paleogeografinė rekonstrukcija |
| **Pradžia** | 0,0117 Ma1 |
| **Pabaiga** | tebesitęsia |
|  Bronziniai karoliai (Tulūzos muziejuje). |
| 1: Ma = milijonai metų |

**Holocenas** (gr. ὅλος 'visiškai' + *καινός* naujas) – geologinė epocha, prasidėjusi maždaug prieš 11650 metų (skaičiuojant nuo XXI a. pradžios). Ši epocha tęsiasi iki šių dienų. Formali holoceno riba – paskutinio ledynmečio epochos pabaiga (prieš 10 000 metų), kada ledynai pradėjo trauktis iš Pietų Suomijos. Skirtingai nei kitose epochose, paleontologai holocene neišskiria jokių faunos vystymosi stadijų. Skiriamas ankstyvasis (prasidėjo prieš 10 000 m.), vidurinis (prieš 7800 m.) ir vėlyvasis (prieš 2500 m.) holocenas. Pagal klimato pobūdį skiriami 5 periodai: 

* Preborealis ir borealis;
* Atlantis ir subborealis;
* Subatlantis.

Holocenas, kaip ir pleistocenas, priklauso kvartero periodui. Holoceną 1882 m. išskyrė norvegų geologas A. Blytas ir švedų geologas R. Sernanderis. Žemynų judėjimas per pastaruosius 10 000 metų buvo nereikšmingas – ne daugiau kaip kilometras (mažiau nei 100 mm per metus). O jūros lygis dėl tirpstančių ledynų kaip tik pakilo apie 35 metrus.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Holocenas(parengė Algirdas Gaigalas). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-09-22).
2. ↑  „Уровень моря 11 500 лет назад". Suarchyvuota iš originalo 2018-04-21. Nuoroda tikrinta 2018-04-21.
Charles Gounod.
**Šarlis Guno** (pranc. *Charles Gounod*), 1818 m. birželio 17 d. – 1893 m. spalio 18 d.) – prancūzų kompozitorius, sukūręs operas „Faustas" ir „Romeo ir Džiuljeta".

Biografija
----------

Guno gimė 1818 m. Paryžiuje, dailininko ir pianistės šeimoje. Jo motina buvo pirmoji jo muzikos mokytoja. Tada atsiskleidė pirmieji Š. Guno muzikiniai talentai. Jis įstojo į Paryžiaus konservatoriją kur dėstė Fromental Halévy.
1839 m. Guno laimėjo *Prix de Rome* už kantatą *Ferdinandas*.
Vėliau jis iškeliavo į Italiją kur studijavo Palestrinos muziką.
Guno parašė pirmą savo poemą, *Sappho* 1851 m. bet neturėjo didelio pasisekimo kol nepasirodė „Faustas" (1859 m.) pagal tokio pat pavadinimo Gėtė poemą „Faustas".

Tai ir liko jo geriausias darbas. Romantiškos ir melodingos „Romeo ir Džiuljeta" (pagal Šekspyro „Romeo ir Džiuljeta") premjera buvo 1867 m. Šis darbas taip pat buvo rodomas dažnai. Žavinga ir labai individualia *Mireille* (1864 m.) žavisi mokovai.

Nuo 1870 iki 1875 m. Guno gyveno Anglijoje. Dauguma Guno muzikos nuo to laiko yra vokalinė arba choralinė.

Vėliau, Guno rašė daug religinės muzikos, tarp kurios *Ave Marija* paremta pirma preliudija iš pirmos knygos *Well-Tempered Clavier*, kurią parašė Bachas.
Guno mirė 1893 m. Sen Klu mieste (Prancūzija).

Guno *Marionetės laidotuvių maršas* (1873 m.) buvo grojamas kaip tema televizijos programai *Alfred Hitchcock Presents*.

Darbai
------

### Operos

* *Sappho* (1851)
* *La Nonne Sanglante* (1854)
* *Le Medecin Malgré Lui* (1858)
* *Faustas* (1859)
* *Philémon et Baucis* (1860)
* *La Colombe* (1860)
* *La Reine de Saba* (1862)
* *Mireille (opera) (1864)*
* *Romeo ir Džiuljeta* (1867)
* *Cinq-Mars* (1877)
* *Polyeucte* (1878)
* *Le Tribut de Zamora* (1881)

### Oratorijos

* *Tobie* (c. 1866)
* *Gallia* (1871)
* *Jésus sur le lac de Tibériade* (1878)
* *La Rédemption* (1882)
* *Christus factus est* (1883)
* *Mors et Vita* (1884)

Nuorodos
--------

* „Charles Gounod: Works". *Charles GOUNOD: The Website !*. Nuoroda tikrinta March 31. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|accessyear=` ignoruotas (`|access-date=` suggested) (pagalba); Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
* Free Mp3 file of the Fantasie elegante on Gounod's „Faust" by Ignace Leybach, played by John Kersey[neveikianti nuoroda]
* Gounod cylinder recordings, from the Cylinder Preservation and Digitization Project at the University of California, Santa Barbara Library.
* Catholic Encyclopedia article

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Charles Gounod** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Elžbietos I 1558 m. soverenas
**Anglijos soverenas** (angl. *sovereign*) – Anglijos karalystės aukso moneta, pirmą kartą išleista 1489 m. valdant karaliui Henrikui VII.

Soverenas paprastai buvo vertas 1 svaro sterlingų arba 20 šilingų, tačiau ant jos nebuvo pažymėta monetos vertė. Pavadintas dėl dydžio ir pagal pirmosiose monetose pavaizduotą karalių soste.
Averse buvo soste sėdinčio karaliaus atvaizdas, o reverse – Anglijos karalystės herbas bei Tiudorų dviguba rožė.

Pirmieji soverenai buvo 23 karatų prabos (958 prabos) ir svėrė 15,55 g (15,47 g gryno aukso). Vėliau Henrikas VIII aukso grynumą sumažino iki 22 karatų (917 prabos). Šio grynio auksas (vadinamas kronų auksu) tapo standartiniu aukso grynumu Britų salose ir JAV.

Soverenų svoris kelis kartus buvo mažintas. Paskutinius soverenus nukaldino 1604 m. Jų vietą vėliau užėmė junitai, lorelai, broudai ir ginėjos.

1817 m. soverenų kaldinimą atnaujino Jungtinė Didžiosios Britanijos ir Airijos Karalystė.

* 1551 m. Edvardo VI pussoverenis. Svoris 5,22 g.1551 m. Edvardo VI pussoverenis. Svoris 5,22 g.
* 1553 m. Marijos I soverenas. Svoris 15,16 g.1553 m. Marijos I soverenas. Svoris 15,16 g.
* 1585-1587 m. Elžbietos I soverenas. Svoris 15,2 g.1585-1587 m. Elžbietos I soverenas. Svoris 15,2 g.

Nuorodos
--------

1. ↑  „Gold Sovereign Coins". British Royal Mint. Suarchyvuotas originalas 2011-06-14. Nuoroda tikrinta 2011-08-04.
| „Tauro ragas" |
| --- |
|  |
| Apleistas baro statinys, 2017 m. |
| 

„Tauro ragas"„Tauro ragas"

54°41′14″ š. pl. 25°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.68722°š. pl. 25.26667°r. ilg.﻿ / 54.68722; 25.26667﻿ (Tauro ragas (baras))Koordinatės: 54°41′14″ š. pl. 25°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.68722°š. pl. 25.26667°r. ilg.﻿ / 54.68722; 25.26667﻿ (Tauro ragas (baras)) |
|  |
| Vieta | Jokūbo Jasinskio g. 2, Vilnius |
| Statusas | nugriautas |
| Architektas | Algimantas Mačiulis ir Eugenijus Algimantas Gūzas |
| Atidarymas | 1974 m. |
| Uždarymas | 1994 m. |
| Paskirtis | alaus baras |
| Aukštų sk. | 2 |
| Talpa | 450 |

**„Tauro ragas"** – alaus baras Vilniuje, veikęs 1974–1994 m. šalia V. Kudirkos ir J. Jasinskio gatvių sankryžos.

Projektas
---------

Barą prieškariu veikusios vežikų smuklės vietoje 1967–1968 m. pagal užsakymą suprojektavo architektai Algimantas Mačiulis ir Eugenijus Algimantas Gūzas. Pirmajame baro aukšte buvo 140 vietų restoranas bei 90 vietų atviroje terasoje, rūsyje – 180 vietų didžioji salė bei 40 vietų banketų salė su atskiru įėjimu. Bendras plotas – 1428 m². Rūsyje taip pat įrengta orkestro estrada koncertams. Architektai suprojektavo originalius baldus ir įrangą. Pastatas buvo tuo metu populiaraus brutalizmo stiliaus. Baro vestibiulio grindys dekoruotos mozaika pagal Marijos Mačiulienės eskizą. Prie baro 1975 m. pastatyta Stepono Šarapovo skulptūra „Tauras" (vėliau demontuota LKP CK antrojo sekretoriaus Valerijaus Charazovo įsakymu; grąžinta Atgimimo metais). Baro projektavimo metu buvo svarstoma atitiesti vamzdžius alui iš šalia esančios „Tauro" alaus gamyklos, tačiau idėjos vėliau atsisakyta.

Likimas
-------

Baras uždarytas 1994 m. 2007 m. privatizuotas, rengti naujo pastato pasiūlymai. 2022 m. „Tauro ragą" įsigijo nekilnojamojo turto plėtros bendrovė „Eika" ir 2023 m. pastatą nugriovė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nemeikaitė, Sigita (2007-11-10). „Požeminis laisvės laivas". Kauno diena. Nuoroda tikrinta 2014-07-15.
2. 1 2  Nemeikaitė, Sigita (2007-09-10). „Populiarus alaus restoranas paneigė laikinumą ir tapo laikmečio simboliu". „Statyba ir architektūra". Nuoroda tikrinta 2014-06-04.
3. ↑  Povilaitytė, Evelina (2023-03-06). „Vilniuje griaunamas „Tauro rago" pastatas, „Eika" jau turi planą". *vz.lt*. Nuoroda tikrinta 2024-02-21.
| **Sergejus Mavrodisrus. *Сергей Пантелеевич Мавроди*** |
| --- |
|  |
| 2012 m. |
| Gimė | 1955 m. rugpjūčio 11 d. |
| Mirė | 2018 m. kovo 26 d. (62 metai) |
|  |
| Veikla | verslininkas, politinis veikėjas |

**Sergejus Mavrodis** (rus. *Сергей Пантелеевич Мавроди*, 1955 m. rugpjūčio 11 d. – 2018 m. kovo 26 d.) – Rusijos verslininkas ir politinis veikėjas, piramidinės schemos „MMM" vienas iš įkūrėjų (kartu su jo broliu Večiaslavo Marvodžiu ir Olgos Melnikovos). 2003 metais jis buvo nuteistas už sukčiavimą itin stambiu mastu (apie 3 mlrd. rublių). Teisme nukentėjusiaisiais pripažinti buvo 10 454 asmenys.

Biografija
----------

Sergejus Mavrodis gimė 1955 m. rugpjūčio 11 d. Maskvoje, TSRS. Tėvas – Pantelėjus Mavrodis (mirė 1980 m.) – montuotojas, motina – Valentina Mavrodi (mirė 1986 m.) – ekonomistė, brolis – Viačeslavas (g. 1962) irgi buvo vienas iš piramidinės schemos „MMM" įkūrėjų.

1989 metais Sergejus Mavrodis kartu su savo broliu ir žmona įkuria „MMM". Vien per pirmąjį pusmetį pasiekta neregėtų rezultatų: 15 mln. indėlininkų, jų suneštos sumos sudarė trečdalį šalies biudžeto, akcijų kainų šuolis 128 kartus ir pan. 1994 m. liepos 22 d. valdžia uždarė „MMM" dėl nesumokamų mokesčių. Rugpjūčio mėn. S. Mavrodis buvo suimtas, tačiau neilgam, nes minios indėlininkų tikėjo jo pažadais grąžinti pinigus. 1994 m. spalio mėn. S. Mavrodis buvo išrinktas deputatu į Rusijos Dūmą. 1995 m. spalio mėn. Dūmos nutarimu neteko deputato imuniteto, vėliau jis ėmė slapstytis. 2011 m. S. Mavrodis paskelbė apie naujos kompanijos „MMM-2011" įkūrimą, piramidė netgi bandė veikti ir Baltijos šalyse. Vilniuje kompanija reklamavosi didžiuliame ACM ekrane ant Operos ir baleto teatro pastato, įkurtoje lietuviškoje internetinėje svetainėje, naudojo kitas reklamos formas, tačiau 2012 metais ir ši kompanija buvo uždaryta. 

2003 metais jis buvo teisiamas už sukčiavimą, galų gale buvo nuteistas kalėti 1 metus ir 1 mėnėsį. 

Mirė 2018 m. kovo 26 d. nuo širdies smūgio.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ольга Тимирчинская (2019-07-23). „Пирамида лжи: как разваливалась МММ". *Газета.ru*. Suarchyvuota iš originalo 2022-02-20. Nuoroda tikrinta 2022-02-20. „Кооператив был зарегистрирован в Ленинском исполкоме Москвы и первоначально занимался вовсе не финансами, а торговлей импортной оргтехникой, ввозя в СССР компьютеры и комплектующие." `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|subtitle=` ignoruotas (pagalba)
2. ↑  „Биография Мавроди Сергея Пантелеевича ~ Эталон стабильности МММ". Suarchyvuota iš originalo 2019-05-24. Nuoroda tikrinta 2019-05-22.
3. 1 2  „В милиции отказались заниматься новым проектом Мавроди: сначала он должен кого-нибудь обмануть". NEWSru.com. 2011-01-11. Suarchyvuota iš originalo 2018-06-27. Nuoroda tikrinta 2018-12-18.
4. ↑   Vilniaus centre – finansinės piramidės MMM reklama
5. ↑  Мавроди официально объявил вкладчикам о закрытии МММ-2011 Archyvuota kopija 2016-01-03 iš Wayback Machine projekto. // Первый канал, 16 июня 2012
6. ↑  *tass.ru*. Nuoroda tikrinta 2022-07-12. `{{cite web}}`: Missing or empty `|title=` (pagalba)
Taurė advokato
**Advokatas** (ol. *Advocaat; Advocaatenborrel*) – tradicinis olandų alkoholinis gėrimas, gaminamas iš kiaušinių, cukraus ir brendžio.

Turtingas gėrimas pasižymi glotniu kremišku gardžiu ir panašus į egnogą. Šiame gėrime alkoholio standartiškai būna 14–20 tūrio procentų. Jį gaminant daromas trynių, aromatinių spiritų, cukraus (ar medaus), brendžio, vanilės ir, kartais, grietinėlės (ar sutirštinto pieno) mišinys.

Žinomi advokato gamintojai yra *Bols*, *Cooymans*, *DeKuyper*, *Dwersteg*, *Jansen*, *Verpoorten*, *Warninks* ir *Warners*.

Advokato butelis

Tipai ir vartojimas
-------------------

Tirštasis advokatas daugiausia parduodamas tik Nyderlandų ir Belgijos rinkose, nedideli kiekiai – Vokietijoje ir Austrijoje. Tirštasis advokatas dažniausiai valgomas šaukšteliu.
Tirštajame advokate būna įdėta daug trynių, jį naudoja kaip vaflių garnyrą, kaip desertų (ledų, kiaušininių kremų ir pyragaičių) ingredientą. Tirštąjį advokatą dažnai patiekia plačiose taurėse su plakta grietinėle, o viršų pabarsto kakavos milteliais.

Skystasis advokatas eksportuojamas. Jo gamyboje naudojami ne vien tryniai, o tiek tryniai, tiek baltymai.
Žinomiausias kokteilis su advokatu yra *Snowball* – tai advokato, gazuoto limonado ir, kartais, žaliosios citrinos sulčių (šios nėra būtinos) mišinys.

Dar vienas kokteilis yra *Fluffy duck* ('Pūkuotoji antis'), kurį gamina su romu. Labai populiarus gėrimas su advokatu yra *Bombardino*, šis gėrimas paplitęs Italijos slidinėjimo kurortuose, ypač Italijos Alpėse. Gaminamas maišant advokatą, brendį ir plaktą grietinėlę.

Panašūs gėrimai
---------------

Lenkiškas analogas yra *ajerkoniak* (ir vok. *Eier* 'kiaušiniai' + pranc. *Cognac*), kurį gaminant vietoje brendžio naudoja degtinę (kas prieštarauja pavadinimui).

Panašūs likeriai yra Meksikos *rompopė* ir Kolumbijos *sabachonas*, juos gaminant naudojami tryniai ir vanilė. Kai kurie jų variantai gaunami dedant papildomų prieskonių.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kavos likeris
* Benediktinas (likeris)
* Krupnikas
* Limončelas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Laura Halpin Rinsky; Glenn Rinsky (2009). *The Pastry Chef's Companion: A Comprehensive Resource Guide for the Baking and Pastry Professional*. Chichester: John Wiley & Sons. pp. 3. ISBN 0-470-00955-1. OCLC 173182689.`{{cite book}}`: CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link)
2. ↑  „Bombardino-Calimero recipe". *Bottle Bar blog*. Nuoroda tikrinta 2014 m. sausio 21 d. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
| Maria Mazza |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas |  |
|  |
| Gimė | 1975 m. birželio 23 d. (48 metai)  Vichokenas, Naujasis Džersis, JAV |
|  |
| Šalis |  JAV  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
| Sutuoktinis | Ludovico Lieto (2005–2008) Amedeo Quagliata (2013–) |
| Vaikai | 1 |
|  |
| Aktyvumo metai | 1996– |
| Užsiėmimas | aktorė, TV laidų vedėja, modelis |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Marija Maca** (it. *Maria Mazza*; g. 1975 m. birželio 23 d.) – italų aktorė, foto modelis ir TV laidų vedėja.

Biografija
----------

Marija gimė JAV, išeivių iš Neapolio šeimoje, kuri, mergaitei sulaukus 5-erių, grįžo į Italiją. 1996 m. ji dalyvavo grožio konkurse Mis Italija, kuriame užėmė 3 vietą pelnė „Mis Elegancija" titulą. Vėliau kurį laiką dirbo modeliu Milane ir mokėsi aktorystės. 1997 m. pasirodė RAI 2 TV programose „Scirocco" ir „Domenica In". 1998 m. debiutavo seriale „Anni ‘50". 

2001 m. Marija nusifilmavo kino komedijoje „Stregati dalla luna", pradėjo vaidinti teatre, o po metų Britanijos TV kanale „Channel 4" vedė laidą apie madą „Too fashion".

Vėliau ji dirbo televizijoje (vėl programoje „Domenica In", „Avanti un altro!"), nusifilmavo keliuose kino filmuose.

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Marija susitikinėjo su futbolininkais Francesco Totti (2000–2003), Fabio Cannavaro, Gennaro Gattuso. Šiuo metu yra antrą kartą ištekėjusi, turi dukterį Svevą (g. 2014).

Ji didelė futbolo klubo S.S.C. Napoli gerbėja, spaudoje kartais vadinama „Napoli" krikštamote" (it. *La madrina del Napoli*).

Filmografija
------------

* Stregati dalla luna (2001)
* Un amore perfetto (2002)
* Ti lascio perché ti amo troppo (2006)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Maria Mazza** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
* Oficiali svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Maria Mazza". Suarchyvuota iš originalo 2017-03-02. Nuoroda tikrinta 2015-01-02.
2. ↑  Strip col Napoli in Champions Maria Mazza come Sabrina Ferilli?
| Vandenilio sulfidas |
| --- |
|    |
| Sisteminis (IUPAC) pavadinimas |
| CAS numeris | [7783-06-4] |
| PubChem | 402 |
| Cheminė formulė | H2S |
| Molinė masė | 34,08 g/mol |
| SMILES | S |
|
| Rūgštingumas (p*Ka*) | 7,0 |
| Bazingumas (p*Kb*) | 6,95 |
| Valentingumas |  |
| Fizinė informacija |
| Tankis |  |
| Išvaizda | bespalvės dujos |
| Lydymosi t° | -82,86 °C (191 K) |
| Virimo t° | -60 °C (213 K) |
| Lūžio rodiklis (*n*D) | 1,000644 (0 °C) |
| Klampumas |  |
| Tirpumas H2O |  |
| Šiluminis laidumas |  |
| log P |  |
| Garavimo slėgis |  |
| kH |  |
| Kritinis santykinis drėgnumas |  |
| Farmakokinetinė informacija |
| Biotinkamumas |  |
| Metabolizmas |  |
| Pusamžis |  |
| Pavojus |
| MSDS |  |
| ES klasifikacija |  |
| NFPA 704 |  |
| Žybsnio t° |  |
| Užsiliepsnojimo t° |  |
| R-frazės | R12, R26, R50 |
| S-frazės | (S1/2), S9, S16, S36, S38, S45, S61 |
| LD50 |  |
| Struktūra |
| Kristalinė struktūra |  |
| Molekulinė forma | lenkta |
| Dipolio momentas | 0,97D |
| Simetrijos grupė |  |
| Termochemija |
| Δf*H*~~o~~298 | -21 |
| Giminingi junginiai |
| Giminingi |  |
| Giminingi junginiai |  |
| Giminingos grupės |  |

**Vandenilio sulfidas** arba **sieros vandenilis** (H2S) – cheminis junginys, kurį sudaro du vandenilio ir vienas sieros atomai. Tai bespalvės, labai nuodingos, degios dujos, turinčios kvapą, primenantį pūvantį kiaušinį. Šis junginys dažnai susidaro yrant organiniams junginiams be deguonies, pvz. pelkėse, išsiveržiant ugnikalniui, taip pat gali būti ir vandens šaltinių sudėtyje, ypač pūvant negyvam planktonui.

Pramoniniu būdu yra gaunama iš gamtinių dujų, naftos, sieros organinių junginių deguto smėlyje, skalūnų naftos ir anglies.

Turi kai kurių gydomųjų savybių. Sulfidiniais mineraliniais vandenimis gydoma daugelyje kurortų, pavyzdžiui, Macestoje (Kaukazas), Likėnuose (Biržų rajonas).

Smardonės šaltinis šiaurės Lietuvoje yra pavadintas būtent pagal vandenilio sulfido skleidžiamos *smarvės* kvapą.

Gavimas
-------

Vandenilio sulfidą galima gauti šiomis reakcijomis:

{\displaystyle \mathrm {\ H\_{2}(d)+S(k)\ {\xrightarrow {kaitinant}}\ H\_{2}S(d)} }
{\displaystyle \mathrm {\ FeS(k)+2HCl(aq)\ {\xrightarrow {\ }}FeCl\_{2}(aq)+H\_{2}S(d)} }
Mažiau žinoma alternatyva yra aliuminio sulfido ir vandens reakcija:

6 H2O + Al2S3 → 3 H2S + 2 Al(OH)3

Poveikis organizmui
-------------------

Vandenilio sulfido dujų veikimas – žaibiškas, jos sutrikdo audinių kvėpavimo fermentą citochromoksidazę, taip sutrikdydamos deguonies perdavimą ląstelei ir žmogų ištinka staigi mirtis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  MEYER, Paul. *Chemijos žinynas* [iš vokiečių kalbos vertė Edita Paluckienė ir Egidijus Griškonis]. Kaunas: Šviesa, 2003, 141 p. ISBN 5-430-03542-4.
2. ↑  ŽARNAUSKAS Algirdas, ANCUTIENĖ Ingrida, IVANAUSKAS Remigijus, PETRAŠAUSKIENĖ Neringa. *Neorganinė chemija.* Kaunas: Technologija, 2008, 187 p. ISBN 978-9955-25-519-2.
3. ↑  „Sieros reakcijos". Suarchyvuota iš originalo 2014-05-09. Nuoroda tikrinta 2014-05-09.
4. ↑  McPherson, William (1913). *Laboratory manual*. Boston: Ginn and Company. p. 445.
| **Maria Iliescu** |
| --- |
| Gimė | 1927 m. birželio 1 d.Viena, Austrija |
| Mirė | 2020 m. sausio 21 d. (93 metai)Krajova, Rumunija |
|  |
| Veikla | kalbininkė |
| Pareigos | profesorė |
|  |
| Alma mater | Bukarešto universitetas |

**Marija Henrieta Ilijesku** (*Maria Henrietta Iliescu*, megautinė pav. *Adlersberger*, 1927 m. birželio 1 d. Viena, Austrija – 2020 m. sausio 21 d. Krajova, Rumunija) – austrų romanistė.

Biografija
----------

Gimė Adlersbergerių šeimoje, buvo vienturtė. 1938 m. šeima išvyko į Rumuniją, nuo 1918 m. jie turėjo šios šalies pilietybę. Baigusi mokyklą Marija Bukarešto universitete studijavo klasikines kalbas ir viduramžių istoriją. 1949 m. ištekėjo už studijų draugo Vladimiro Ilijesku (Vladimir Iliescu).

1950 m. išlaikė valstybinius egzaminus. Vėliau dirbo Rumunijos mokslų akademijos Kalbotyros institute, nagrinėjo rumunų kalbos klausimus ir 1954 m. už tai gavo II laipsnio Valstybinę premiją. Taip pat ji dirbo leksikografijos sekcijoje, kurioje vadovavo dvikalbių žodynų skyriui.

XX a. seprintajame dešimtmetyje rinko Rumunijoje gyvenančių friulų tarmių duomenis ir šių duomenų pagrindu parašė bei apgynė disertaciją. 1972 m. šią disertaciją („Le frioulan à partir des dialectes parlés en Roumanie") Vakaruose publikavo Mouton. 1972 m. Krajovos universitete pradėjo eiti bendrosios kalbotyros ir romanistikos profesoriaus pareigas, Krajovos universitete dėstė iki 1982 m.

Dėl politinių priežasčių ir vyro profesinės padėties 1983 m. emigravo į Vokietiją. 1983–2001 m. Insbruko universiteto Romanistikos tyrimų institute ėjo profesoriaus pareigas. Taip pat M. Ilijesku, kaip asocijuotoji profesorė, 1989–1999 m. dėstė Trento universitete. 1999–2012 m. Krajovos universitete dirbo konsultuojančiąja profesore.

2007–2010 m. Ilijesku buvo Romanų kalbotyros draugijos (Société de Linguistique Romane) pirmininkė. 2004 m. gavo Tirolio valstybinę premiją už mokslinę veiklą, 2009 m. – Rumunijos komandoro laipsnio valstybinį ordiną „Už ištikimą tarnybą" (Ordinul Național „Serviciul Credincios").

M. Ilijesku didelį dėmesį skyrė romanų lyginamajai kalbotyrai (ypač prancūzų, retoromanų ir rumunų kalbų) ir liaudies lotynų kalbai.

Išnašos
-------

1. ↑  „Encyclopedia of Language and Linguistics". Nuoroda tikrinta 2021-11-05.
2. ↑  „Tiroler Landespreis für Wissenschaft" (PDF). Suarchyvuota iš originalo$1 $22015-10-13. Nuoroda tikrinta 2021-11-05.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: netinkamas URL (link)

Literatūra
----------

* Johannes Kramer, Guntram A. Plangg (eds.): *Verbum Romanicum. Festschrift for Maria Iliescu* (Romance studies in the past and present; 28). Buske Verlag, Hamburg 1993, ISBN 3-87548-025-2 .
* Hans-Martin Gauger / Wolfgang Pöckl (eds.), *Paths of Linguistics*, Twenty-Four Autobiographical Reports, Tübingen: Narr, 1992: Labor omnia vincit improbus, 118–124.
* Draghicescu, Janeta / Gabriela Scurtu (Hrsg.), *Études romanes dédíées à Maria Iliescu*, Michaela Livescu / Tudora Șandru-Mehedinți, Laudatio 7–16, Marius Sala , Prezentare, 16–18. in Annals of the University of Craiova, Series ‚Langues et litteratures romanes, Craiova, Editura Universitaria, 1998.

Bibliografija
-------------

* M. Ilijesku bibliografija
Achemenidų satrapai tradiciniais apdarais
Aleksandro Makedoniečio paskirti satrapai jo kampanijos metais
**Satrapas** (nuo sen. gr. σατράπης < iranėnų \**kšatra-pa* 'žemės valdytojas') – vienas iš aukščiausių pareigūnų Senovės Persijoje valdant Achemenidams. Jis buvo provincijos (satrapijos) vietininkas, turintis aukščiausią administracinę, teisinę ir karinę valdžią. Valdovas satrapu dažniausiai skirdavo savo giminės arba aukštuomenės narį. Pavaldžioje teritorijoje jis buvo atsakingas už mokesčių rinkimą, kariuomenės išlaikymą, buvo aukščiausiasis teisėjas, turėjo teisę kaldinti monetas.

Istorija
--------

Persijos skirstymas į satrapijas buvo įvestas Achemenidų dinastijos laikais (558–330 m. pr. m. e.). Didžiulę imperiją sukūręs Darijus I šioje valdymo sistemoje įvedė tvarką. Jo 20 satrapijų maždaug atitiko užkariautąsias šalis, kurios išlaikė savo įstatymus ir kalbą, bet mokėjo mokesčius centrui.

Praturtėjusių ir įtakingų satrapų rankose sutelkta didžiulė galia skatino separatizmą ir dažnus maištus, iš kurių pagarsėjo Didysis satrapų sukilimas, kilęs 366 m. pr. m. e. prieš Artakserksą II. Persiją užkariavęs Aleksandras Makedonietis išsaugojo šią sistemą, iš satrapų atėmęs karinę valdžią. Tokio valdymo buvo laikomasi Seleukidų valstybėje, Partų karalystėje, Sasanidų imperijoje, nors jų valdžioje satrapų svarba susilpnėjo.

Su žodžiu „satrapas" pradėta sieti žiaurią tironiją ar demonstratyvią puikybę, o šiuolaikinė jo vartosena yra menkinanti ir nukreipta prieš bet kurį pavaldinį ar vietinį valdytoją, dažniausiai su nepalankia piktnaudžiavimo potekste.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Satrap - Definition and More from the Free Merriam-Webster Dictionary". Merriam-webster.com. Suarchyvuota iš originalo 2013-08-27. Nuoroda tikrinta 2012-01-26.
2. 1 2  *Satrapas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
3. ↑  Trollope, Anthony (2011-05-12). *The Eustace Diamonds* (anglų). Oxford: Oxford University Press. p. 626. ISBN 978-0-19-162041-6. Nuoroda tikrinta 2020-11-28.
4. ↑  Butterfield, Jeremy, red. (2015). „satrap". *Fowler’s Dictionary of Modern English Usage* (4 leid.). Oxford University Press. p. 724. ISBN 978-0-19-966135-0.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Satrapas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Livius.org: Satraps and satrapies
**Katrenas** (angl. *quatrain*, pranc. *quatrain*) – atskiras posmas arba visas eilėraštis, sudarytas iš 4 eilučių. Katrenai būna įvairių formų, jie aptinkami skirtingose įvairių civilizacijų poetinėse tradicijose, pvz. senovės Graikijos, senovės Romos, Kinijos. Viena žinomų katrenų formų yra rubajai, persų, arabų, tiurkų poezijos ketureiliai, kuriuos labiausiai populiarino persas Omaras Chajamas (1048–1131 m.). 

Katrenai rimuojami AAAA, AABB, ABBA ar ABAB. 

Katrenais arba kartetais (*quartette*) vadinami ir soneto pradžioje einantys ketureiliai posmai, skiriant juos nuo trieilių tercetų (*terzette*).

Atskirieji katrenai
-------------------

Katrenai prancūzų poezijoje pasirodė anksti, jie aptinkami jau XII a. leidinyje „Le Jeu d'Adam". Katrenus rašė ir Fransua Vijonas (1431-1489):

Laiškas draugams
Posmuotojai, pajodžargos jauni,
Kurių išdaigoms ir juokams nėr galo,
Seni gudruoliai, sąmojo pilni,
Jūs girdit? Giltinė man grabą kala.
Kompaktiški katrenai nuo seno naudojami įvairiems užrašams, epitafijoms, didaktiniams apibūdinimams, epigramoms. 
  
Viena žinomesnių A. Puškino epigramų katrenų (skirta Voroncovui):

Полу-милорд, полу-купец,
Полу-мудрец, полу-невежда,
Полу-подлец, но есть надежда,
Что будет полным наконец.
Vacio Reimerio katrenai:

Gyventi - degti... To degimo dėsniuos -
dvilypės realybės du planai:
vienam - jei norit - mūsų gaisro liepsnos,
o kitame - sugurę pelenai.
Jie dviese svarstė: ko laukti iš ateities?
Vien kažko netikėto, nežinomo, lemiamo?
Vienas ir tarė: bijau tik mirties...
Kitas pasakė: o aš - ir gyvenimo...

Nuorodos
--------

1. ↑  Neapsimesk!
2. ↑  А.С. Пушкин Archyvuota kopija 2011-06-23 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Mano bičių - minčių medus...