recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Katerina Špica** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Jekaterina Špica |
| Visas vardas | Шпица, Екатерина Анатольевна |
| Gimė | 1985 m. spalio 29 d. (37 metai)Permė, RTFSR |
| Gyven. vieta | Maskva |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Katerina Špica**, pilnas vardas ***Jekaterina Špica*** (rus. *Екатерина Шпица*, g. 1985 m. spalio 29 d. Permėje) – Rusijos aktorė, dainininkė.

Biografija
----------

Mama teisininkė, tėvas iš Ukrainos kilęs šachtininkas. Tėvai gyveno Komijoje, o K. Špica gimė Permėje, kai jos mama lankėsi pas savo motiną.

Iki 13 m. gyveno Intoje (Komija). Mokėsi eksperimentinėje prancūzų gimnazijoje, gilinosi į užsienio kalbas.

1998 m. ji įstojo į teatrą-studiją „KOD" (Permė). Studijavo Permės valstijos universiteto Teisės fakultete.

2005 m. sausio mėn. įsidarbino Maskvos valstybiniame nacionalinio meno muzikiniame teatre, vadovaujamame Vladimiro Nazarovo. Bendradarbiauvo su Laisvųjų menininkų draugija.

2013 m. rugsėjį sudarė porą televizijos laidoje „Ledynmetis" su Maksimu Staviskiu. 9-ojo etapo pabaigoje pora gavo žiūrovų simpatijų prizą.

2021 m. kartu su Michailu Ščepkinu dalyvavo televizijos kanalo „Rossija-1" projekte „Šokiai su žvaigždėmis".

2021 m. gruodį neakivaizdiniams mokslams įstojo į Permės valstybinio kultūros instituto Menų fakultetą. Siekia įgyti *teatro ir kino aktorės* specialybę.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 11°20′ š. pl. 167°27′ r. ilg.﻿ / ﻿11.333°š. pl. 167.450°r. ilg.﻿ / 11.333; 167.450

Atolo palydovinė nuotrauka
**Rongerikas** (marš. *Ron̄dik*) arba ***Rongdrikas*** – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės šiaurinėje dalyje. Atolas yra į rytus nuo Rongelapo atolo.

Atolas netaisyklingos formos. Koralinis rifas daugelyje vietų pertrūkęs, o vakaruose visai paniręs. Atolo žiedą sudaro 22 salelės, iš kurių didžiausios: Rongerikas, Enivetakas, Lotobakas, Bakas. Bendras sausumos plotas – 1,68 km². Lagūna užima 144 km².

1528 m. atolą pasiekė pirmasis vakarietis – ispanas Alvaras de Saavedra. Rongerike gyveno ~60–80 žmonių bendruomenė. 1946–1948 m. čia buvo evakuoti Bikinio atolo, kuriame JAV okupantai pradėjo branduolinius bandymus, gyventojai. Dėl skurdžių gyvenimo sąlygų jie vėliau perkelti į Kvadžaleiną, atolas tapo nebegyvenamas. 1954 m. atolas nukentėjo nuo radioaktyvios taršos.

1899 m. Vokietijos–Ispanijos sutartyje Rongerikas su keletu kitų Mikronezijos salų (Kapingamarangiu, Mapija ir Osea) liko nepaminėtos, todėl faktiškai turėtų būti pavaldžios Ispanijai.
|  |
| --- |
| *The Washington Post* |
|  |
| Tipas | Dienraštis |
| Formatas | Broadsheet |
| Savininkas | The Washington Post Company |
| Leidėjas | Katharine Weymouth |
| Redaktorius | Marcus Brauchli |
| Įsteigta | 1877 m. |
| Būstinė | 1150 15th Street, N.W.Vašingtonas, JAV |
| Tiražas | 507 465 darbo dienomis846 019 sekmadieniais |
| ISSN | 0190-8286 |
| Svetainė | www.washingtonpost.com |

**„The Washington Post"** – JAV dienraštis. Seniausias ir plačiausiai skaitomas laikraštis, leidžiamas Vašingtone nuo 1877 m. Kadangi laikraštis leidžiamas šalies sostinėje, jame apžvelgiamos nacionalinės politikos aktualijos. Taip pat spausdinamos pasaulio, vietinės naujienos, daug vietos skiriama gyvenimo būdui, pramogoms, sportui. Laikraštis neretai yra kritikuojamas dėl to, kad didesnį dėmesį skiria respublikonų partijai. Taip pat spausdinamas ir Merilando bei Virdžinijos valstijose. Leidžiamas *broadsheet* formatu, nuotraukos spausdinamos tiek spalvotai, tiek nespalvotai.

Ankstyvajame XX a. 8-ajame dešimtmetyje du laikraščio reporteriai Bobas Vudvardas (*Bob Woodward*) ir Karlas Bernsteinas (*Carl Bernstein*) vadovavo JAV spaudos tyrimams, kurie vėliau tapo žinomi kaip Votergeito skandalas; laikraščio reportažai ženkliai prisidėjo prie prezidento Ričardo Niksono atsistatydinimo.

1969 m. liepos 21 d. numeris. Antraštė: „Erelis nusileido – du vyrai žengia Mėnulio paviršiumi."
„The Washington Post" yra pelnęs 47 Pulicerio premijas, įskaitant 6 laimėtas 2008 m. (antras visų laikų didžiausias suteiktų premijų vienam laikraščiui per vienerius metus skaičius).

Istorija
--------

1996 m. buvo atidaryta internetinė laikraščio versija. 2013 m. Jeff Bezos, internetinės prekybos milžinės „Amazon.com" įkūrėjas ir vadovas, už 250 mln. USD perėmė laikraščio „The Washington Post" valdymą į savo rankas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *„The Washington Post"*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013
2. ↑  Kurtz, Howard (2008-04-08). „The Post Wins 6 Pulitzer Prizes". *The Washington Post*. Nuoroda tikrinta 2012-09-29.
3. ↑  „Amazon.com" įkūrėjas už 250 mln. USD perka „The Washington Post"
**Lozanos tarptautinė konferencija** – 1922 m. lapkričio 20 d. - 1923 m. liepos 24 d. vykusi konferencija dėl Antantės valstybių taikos su Turkija ir dėl ir Juodosios jūros sąsiaurių režimo.

Konferencija
------------

Dalyvavo Didžiosios Britanijos, Graikijos, Italijos, Japonijos, Prancūzijos, Rumunijos, Turkijos ir JAV (stebėtojos teisėmis) delegacijos. Bulgarijos ir Sovietų Rusijos atstovams dalyvauti leista tik svarstant Juodosios jūros sąsiaurių režimą.

TSRS delegacija siūlė uždrausti sąsiauriais plaukioti karo laivams, leisti laisvą jūrų prekybą. Didžioji Britanija, remiama kitų Antantės šalių, reikalavo demilitarizuoti sąsiaurių zoną, leisti jais plaukioti visų valstybių karo laivams, įvesti tarptautinę kontrolę, kurioje turėtų dalyvauti Antantės valstybių atstovai. Turkija tam buvo bepritarianti, bet dėl nepalankių jai taikos sutarties sąlygų 1923 m. vasario 4 d. derybas nutraukė.

Derybos buvo atnaujintos balandžio 23 d. Antantei ir Turkijai susitarus dėl abipusių nuolaidų. Liepos 24 d. pasirašyta **Lozanos taika** ir sąsiaurių režimo konvencija (TSRS ją pasirašė rugpjūčio 1 d.), kuria numatyta demilitarizuoti sąsiaurių zoną, leisti jais plaukioti visų šalių kariniams ir prekybiniams laivams. TSRS konvencijos neratifikavo, nes ji kėlė grėsmę jos ir kitų Juodosios jūros šalių saugumui. Susitarimai galiojo iki 1936 m. kai Montro konferencijoje buvo parengta kita konvencija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lozanos tarptautinė konferencija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 643 psl.

* Karl Strupp (Hrsg.): Der Vertrag von Lausanne. Text mit Erläuterungen und ausführlicher Einleitung über die Entwicklung des Reparationsproblems. Roth, Giessen 1932
*Lozoriaus prisikėlimas* (Juan de Flandes paveikslas)
**Lozorius iš Betanijos** – Naujojo Testamento personažas, Mortos ir Marijos brolis. Pasakojama, kad gyvenęs Betanijoje.

Lozoriui susirgus, seserys per pasiuntinius apie tai pranešusios Jėzui. Šis užgaišęs ir nesuspėjęs atvykti Lozoriui esant gyvam – nuo Lozoriaus mirties jau buvo praėjusios 4 dienos. Drauge su raudančiomis moterimis jis atėjęs prie kapo, kuris buvęs iškirstas uoloje, ir pats pravirkęs. Jėzaus paliepimu greta stovintys žmonės nuo kapo angos nuritinę akmenį. Kuomet Jėzus sušukęs „Lozoriau išeik!", pastarasis išėjęs iš kapo (vis dar susisupęs į įkapių drobulę).

Krikščioniškojoje ikonografijoje Lozorius paprastai vaizduojamas išeinąs iš kapo susuptas drobulėn, jo seserys Morta ir Marija vaizduojamos parpuolusios Jėzui po kojų. Taip pat Lozorius vaizduojamas besikeliantis iš karsto. Kai kada Lozoriaus sesuo Morta ir kiti buvusieji greta vaizduojami besuką veidus į šalį dėl tvaiko, skleidžiamo pradėjusių irti Lozoriaus palaikų.

Išnašos
-------

1. 1 2  Biblijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1993. 207 psl.
2. 1 2  Aušra Pažėraitė. *Lozorius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-10-25.
**Lozanos lietuvių I konferencija** – 1916 m. gegužės 30 d. – birželio 4 d. įvykęs lietuvių visuomenės atstovų susirinkimas.

Konferencija
------------

Konferencija sušaukta atsiradus galimybei koordinuoti Šveicarijos, JAV ir Rusijos lietuvių politinę veiklą. Dalyvavo Šveicarijos lietuviai Vladas Daumantas-Dzimidavičius, Juozas Gabrys-Paršaitis, Juozas Purickis, Antanas Steponaitis, Justinas Tumėnas, Antanas Viskantas; Rusijos lietuvių atstovai Stasys Šalkauskis, Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti pirmininkas Martynas Yčas ir JAV lietuvių atstovai Jonas Julius Bielskis, R. Karuža (Vincas Bartuška buvo Lietuvoje). Konferencijos pirmininkas – Martynas Yčas.

Konferencija svarstė Lietuvos politines, ekonomines ir kultūros problemas. Buvo perskaityti penki pranešimai apie Rusijos, JAV, Šveicarijos lietuvių (Martynas Yčas, R. Karuža, Vladas Daumantas-Dzimidavičius), t. p. Šveicarijos lietuvių komiteto belaisviams šelpti „Lituania" (Antanas Steponaitis), Lietuvių informacijos biuro (Juozas Gabrys-Paršaitis) veiklą. Per diskusijas JAV lietuvių atstovai nepritarė Lietuvos politinių veikėjų siekiams suartėti su Vokietija. Martynas Yčas kalbėjo apie Lietuvos autonomijos galimybę Rusijos sudėtyje. Lozanos lietuvių konferencijos dalyviai pareiškė protestą prieš Vokietijos okupacinį režimą Lietuvoje.

Nutarimai
---------

Konferencija priėmė rezoliuciją, kuria siūlė paleisti Generalinį komitetą karo aukoms Lietuvoje šelpti, įkurtą 1915 m. Fribūre V. Daumanto, J. Purickio, A. Steponaičio, A. Viskantos, t. p. B. Pilsudskio, S. Brunovo, A. Platerio-Zybergo, J. Puzyno iniciatyva, kaip keliantį polonizacijos pavojų, patarė lietuvių atstovams iš jo išeiti. Lozanos lietuvių konferencija taip pat nutarė parengti memorandumą Apaštalų Sostui dėl Lietuvos ir lietuvių bažnytinio gyvenimo. Numatyta siūlyti steigti Vilniaus arkivyskupiją, lietuvių vyskupiją JAV. Konferencija nutarė kolegijos pagrindais pertvarkyti Lietuvių informacijos biurą – siekta kontroliuoti jo vedėjo J. Gabrio-Paršaičio veiklą. Konferencijos dalyviai lietuvių visuomenę pakvietė rūpintis Vilniuje įkurti Lietuvos universitetą, t. p. Lietuvos ir JAV lietuvius – kaupti kapitalą per Pirmąjį pasaulinį karą nuniokiotam Lietuvos ūkiui atkurti.

Kiti straipsniai
----------------

* Lozanos lietuvių II konferencija;
* Lozanos lietuvių III konferencija;
* Pavergtųjų tautų konferencija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lozanos lietuvių I konferencija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 644 psl.
Koordinatės: 55°55′01″š. pl. 21°04′37″r. ilg.﻿ / ﻿55.916978°š. pl. 21.076859°r. ilg.﻿ / 55.916978; 21.076859

Observatorijos bokštas
**Palangos observatorija** – observatorija, esanti šalia Palangos pradinės mokyklos, netoli Klaipėdos plento ir Kretingos g. sankirtos. Mokymo įstaigą su bokštu jungia pakelta galerija praėjimui. Mokyklos pastatas su neeiliniu kupoliniu objektu išsiskiria architektūrine stilistika.

Observatorija neveikianti, bokšto kupolas pasenęs, reikalaujantis remonto arba keitimo nauju. Kupolas nebuvo atvertas nuo jo pastatymo – 1984 m. 

Veikiančioje observatorijoje kupolas turėtų suktis sinchroniškai su teleskopu, taip lankytojams suteikdamas daugiau galimybių stebėti įdomius dangaus objektus. Buvo svarstomi keli variantai padaryti observatoriją veikiančia ir atvira lankymui: pagaminti naują kupolą (~200 tūkst. litų), įsigyti gerokai pigesnį serijinės gamybos kupolą arba pastatyti turistų poreikius tenkinantį teleskopą (nuo 25 tūkst. litų).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Palangos pradinė mokykla. Istorija *palangospradine.lt*
2. ↑  Palangoje planuojama įrengti observatoriją
3. ↑  Palangos observatorijos bokštui reikia naujo kupolo (Jurgita Vanagė, Palangos savivaldybės mero patarėja, 2011-07-12)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**„The Variable"** (liet. *Kintamasis*) – tai ABC televizijos serialo „Dingę" keturioliktoji 5 sezono serija. Taip pat tai yra 100 šio serialo serija apskritai. Šią progą visa filmavimo grupė atšventė Havajuose (kur ir filmuojamas serialas). JAV „The Variable" pirmą kartą transliuota 2009 balandžio 29. Šioje serijoje Danielis (Jeremy Davies) grįžta į salą povandeniniu laivu tam, kad įspėtų saloje esančius žmones, jog *Dharma Initiative* tyrimai vienoje iš jos stočių *The Swan* (liet. *Gulbė*) baigsis katastrofa. Džekas (Matthew Fox) ir Keitė (Evangeline Lilly) pradeda susišaudymą su *Dharma* ir tai šią organizaciją priverčia imti persekioti Sojerį (Josh Holloway) ir Džiuliet (Elizabeth Mitchell). Praeities intarpuose (angl. *flashback*), pristatomi Danielio santykiai su jo tėvais, atskleidžiama, jog jo mama yra Eloiza (Fionnula Flanagan), o tėvas – Čarlzas (Alan Dale).

„The Variable" buvo parašytas scenaristų Edward Kitsis ir Adam Horowitz, režisuotas Paul Edwards. Ši serija yra 4 sezone rodyto epizodo „The Constant" „pratęsimas" – abiejose serijose daug dėmesio skiriama Danieliui ir kelionėms laiku. „The Variable" yra rodoma ir Danielio mirtis. Pasak „Dingę" prodiuserių Damon Lindelof ir Carlton Cuse, Danielį vaidinantis aktorius (Jeremy Davies) žinią, jog šioje serijoje jis bus „nužudytas" priėmė ramiai. Kritikai puikiai įvertino šio aktoriaus pasirodymą šioje serijoje.

| v • a • r *„Dingę"* |
| --- |
| Gamyba | Aktoriai • Epizodai • Muzika • Pirmas sezonas • Antras sezonas • Trečias sezonas • Ketvirtas sezonas • Penktas sezonas |
| Pagrindiniai veikėjai | Ana Liucija • Benas • Būnas • Čarlis • Šarlotė • Kler • Danielis • Desmondas • Harlis • Džekas • Džinas • DžuljetaKeitė • Libė • Lokas • Maiklas • Mailsas • Ponas Eko • Nikė • Paulas • Sojeris • Saydas • Šenon • San • Voltas |
| Šalutiniai veikėjai | Aleksandra • Bernardas • Kristianas • Etanas • Kymis • Rouz • Ruso • Tomas |
| Grupės | Dharma Iniciatyva • Hanso Fondas • Okeaninės Avialinijos • Kiti |
| Papildoma | Apdovanojimai • Find 815 • Lost Experience • Lost: Missing Pieces • Lostpedija • Lost: Via Domus • Mitologija |
| **Jolita Vaickienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1970 m. rugsėjo 25 d. (52 metai)Radviliškyje |
| Sutuoktinis (-ė) | Vidas |
| Vaikai | Martynas, Margarita |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kretingos rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | Tvarka ir teisingumas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Jolita Vaickienė** (g. 1970 m. rugsėjo 25 d. Radviliškyje) – Lietuvos ir Kretingos rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1988 m. baigė Kretingos 3-ąją vidurinę mokyklą, 1993 m. – Vilniaus universitetą, ekonomistė.

1993–1994 m. investicinės bendrovės „Investicijos į Palangą" vyr. buhalterė. 1994–1996 m. užsienio kapitalo įmonė „Coca Cola gėrimai" vyr. finansininkė. 1997–2001 m. UAB „Lijota" vyr. finansininkė. 2002–2003 m. UAB „Vakarų medienos grupė" vyr. finansininkė. 2003–2009 m. UAB „Vijomeda" direktorė.

2009–2011 m. Kretingos rajono savivaldybės mero pavaduotoja. 2011–2012 m. ir nuo 2022 m. Kretingos rajono savivaldybės administracijos direktorė. 2012 m. UAB „Vijomeda" direktoriaus pavaduotoja. 2012–2016 m. Lietuvos Respublikos Seimo narė. 2016–2022 m. UAB „Vijomeda" vyr. finansininkė.

2007–2011 m. ir 2016–2022 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narė.

2005–2016 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narė.

Kretingos verslininkių klubo prezidentė. Sutuoktinis Vidas, vaikai Martynas, Margarita..

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-14 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
6. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Partija Tvarka ir teisingumas - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-08 iš Wayback Machine projekto.
| Varanasisवाराणसी |
| --- |
| *Ganga Varanasyje* |
|  |
| 

VaranasisVaranasis

25°17′0″ š. pl. 82°57′0″ r. ilg.﻿ / ﻿25.28333°š. pl. 82.95000°r. ilg.﻿ / 25.28333; 82.95000﻿ (Varanasis)Koordinatės: 25°17′0″ š. pl. 82°57′0″ r. ilg.﻿ / ﻿25.28333°š. pl. 82.95000°r. ilg.﻿ / 25.28333; 82.95000﻿ (Varanasis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Utar Pradešas Utar Pradešas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 3 147 927  |
| **Altitudė** | 81 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Varanasis |

**Varanasis** (anksčiau – **Benaresas**, angl. *Benares*, hind. वाराणसी, IAST: *Vārāṇasī*) – miestas šiaurinėje Indijoje, Utar Pradešo valstijoje, prie Gangos upės. 1,16 mln. gyventojų (2005). Svarbus kultūros, istorijos centras, vienas pagrindinių hinduistų ir budistų piligrimų centrų (apsilanko iki 1 mln. žmonių per metus). Išvystyta medvilnės, poligrafijos, maisto, stiklo, chemijos, mašinų pramonė, knygų spausdinimas. Amatai (kilimai, juvelyriniai gaminiai). Yra universitetas, „Auksinė Šivos šventykla" (apie 1750 m.), daug didingų rūmų (XVI–XIX a.). Veikia universitetas, yra didžiausia hindi knygų biblioteka.

Varanasis garsėja savo ghatais – laidojimo laiptais Gangos pakrantėje. Čia atvykę maldininkai šlaktosi šventuoju Gangos vandeniu, vyksta ugnies apiegos (arti), gausu religinių atsiskyrėlių (sadhu).

Istorija
--------

Miestas atsirado dar VII a. pr. m. e. kaip senovinės Indijos valstybės (vienos iš mahadžanapadų) Kaši sostinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 81
| Didžiosios Kuosinės piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Didžiosios Kuosinės piliakalnisDidžiosios Kuosinės piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°35′13.9″ š. pl. 25°38′46″ r. ilg.﻿ / ﻿54.587194°š. pl. 25.64611°r. ilg.﻿ / 54.587194; 25.64611Koordinatės: 54°35′13.9″ š. pl. 25°38′46″ r. ilg.﻿ / ﻿54.587194°š. pl. 25.64611°r. ilg.﻿ / 54.587194; 25.64611 |

 |
| Vieta | Vilniaus rajonas |
| Seniūnija | Kalvelių seniūnija |
| Aukštis | 35 m |
| Plotas | 60x27 |
| Naudotas | I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga - I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1971 |
| Registro Nr. | AR1467 / 5677 /A1250P |

**Didžiosios Kuosinės piliakalnis**, *Pilaitė* – piliakalnis Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Didžiosios Kuosinės, Kalvelių seniūnija. Pasiekiamas keliu Savičiūnai – Šumskas Didžiojoje Kuosinėje pasukus į dešinę pietuosna ir pavažiavus 550 m – yra dešinėje vakaruose nuo kelio.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas didelės kalvos viršūnėje. Aikštelė keturkampė, pailga pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi, 60x27 m dydžio, 2 m aukštesniu pietvakarių kraštu, įdubusiu ir lenktu šiauriniu šonu. Joje rasta lipdytos keramikos. Pietvakarių šlaite, 3-4 m žemiau aikštelės yra trikampė 20 m ilgio, 15 m pločio terasa. Kita panaši terasa yra šiaurės rytų šlaite. Šlaitai viršutinėje 1-4 m aukščio dalyje buvo aplyginti. Šiaurinis ir šiaurės rytų šlaitai statūs, iki 35 m aukščio, pietvakarių - 6 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, aikštelėje stovėjusio topografinio bokšto griovių. Aikštelės centras dirvonuoja, šlaitai apaugę pušimis ir lapuočiais medžiais.

Tyrimai
-------

1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 116000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1486000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Rokantiškių piliakalnis 18 km | Leoniškių piliakalnis 2,7 km | Nidžionių piliakalnis 28 km |  |
| Mūrininkų piliakalnis 6 km |  |  |
| Turgelių piliakalnis 18 km | Paūdronių piliakalnis 17 km | Ščapanovičių piliakalnis 33 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 53 (Nr. 149).

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.210
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 362-363.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Didžioji Kuosinė
| **Jolanta Teišerskytė-Stoškienė** |
| --- |
| Gimė | 1947 m. rugsėjo 14 d.Vilnius |
| Mirė | 2020 m. rugpjūčio 22 d. (72 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Antakalnio kapinėse |
|  |
| Veikla | dailininkė |
|  |
| Išsilavinimas | vitražistė |
| Alma mater | 1972 m. Valstybinis dailės institutas |

**Jolanta Teišerskytė-Stoškienė** (1947 m. rugsėjo 14 d. Vilniuje – 2020 m. rugpjūčio 22 d. ten pat) – Lietuvos dailininkė.

Biografija
----------

1966–1972 m.studijavo Valstybiniame dailės institute, kuriame mokėsi tapybos fakultete, vitražo specialybę pas profesorių Algimantą Stoškų ir baigusi studijas įgijo vitražistės specialybę. Nuo 1986 m. Lietuvos dailininkų sąjungos, 2005 m. – Aquarellissimo asociacijos „Camezon" Prancūzijoje narė.

Kūryba
------

Dar studijų laikais aktyviai įsitraukė į Vilniaus kultūrinį gyvenimą, nuo 1979 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje – Benine (1988 m.), Suomijoje (1987 m.), Prancūzijoje, Norvegijoje, Švedijoje, Kinijoje, Japonijoje, Makedonijoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje, JAV, Vokietijoje, Rusijoje, Ukrainoje, Baltarusijoje, Latvijoje, Lenkijoje, Ganoje.

J. Teišerskytė-Stoškienė iš viso surengė per 100 grupinių parodų Lietuvoje ir užsienyje, taip pat rengė ir personalines parodas. Jos kūrinius turi Vilniaus dailės muziejus, Nacionalinis M. K. Čiurlionio dailės muziejus, M. K. Čiurlionio muziejus Čikagoje, Vatikano meno muziejus, Lietuvos dailės fondas bei kiti muziejai ar privatūs kolekcininkai.

Menininkė aukojo savo kūrinius Lietuvos nepriklausomybės fondui, Tremtinių grįžimo fondui, Antavilių senelių namams, Vilniaus katedrai, aukcionui, skirtam JAV Vašingtono universiteto Baltijos programos įsteigimui paremti.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑
4. ↑
5. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 70°00′ š. pl. 30°00′ r. ilg.﻿ / ﻿70.000°š. pl. 30.000°r. ilg.﻿ / 70.000; 30.000

Varangerio fjordas
**Varangerio fjordas** (norv. *Varangerfjord*, rus. *Варангер-фъорд*) arba **Variagų įlanka** (*Варяжский залив*) – Barenco jūros fjordas, įsiterpęs į šiaurės rytinius Norvegijos krantus, o rytuose taip pat skalauja Rusijos (Murmansko srities) pakrantes. Ilgis ~100 km, plotis ties žiotimis – 70 km. Gylis – iki 240 m. Iš vakarų jį riboja Varangerio pusiasalis, iš rytų – Rybačio pusiasalis. Geografiškai Varangerio fjordas nėra tikras fjordas, o tik giliai į žemyną įsiterpusi įlanka.

Prie pietinių Varangerio fjordo įlankų įsikūręs Kirkeneso miestas, o šiaurinėje pakrantėje – Vadsė ir Vardė. Dėl Golfo srovės įtakos įlanka dažniausiai žiemą neužšąla.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Varangerio fjordas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Didžiosios baltosios kiaulės |
| --- |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |
| **Sukūrimo vieta** | Anglijos vėliava Anglija |

**Didžiosios baltosios kiaulės** (arba **Jorkšyrai**) tai kiaulių veislė išvesta Anglijoje, Jorkšyro grafystėje senąsias stambias ištvermingas vietines kiaules kryžminant su kitų veislių kiaulėmis. Veislė pripažinta 1868 m. Šios veislės kiaulės yra viena iš labiausiai pasaulyje paplitusių veislių. Įvairių šalių jorkšyrai yra didžiųjų baltųjų kiaulių palikuonys. Didžiajai daliai įvairiose šalyse išvestų veislių yra įlieta didžiųjų baltųjų kiaulių kraujo. 

Didžiosios baltosios kiaulės yra stambios, baltos (rožinės spalvos oda ir balti šeriai), stačiomis ausimis, ilgos su dideliais kumpiais, pasižymi stipria konstitucija, vislios, gerai prisitaiko prie įvairių klimatinių sąlygų. Jų skerdenose būna 55-60 % liesos mėsos, nors seniau jos buvo gana riebios. Paskutinius 40 metų vykdant intensyvią atranką veislė tapo viena iš liesiausių veislių. Kiaulės subręsta per 180 dienų, jų vadų dydis 11-13 paršelių ir savo vislumu didžiosios baltosios nusileidžia tik Meišano veislės kiaulėms. Jos gali būti naudojamos kaip motininė ar tėvinė veislė. Dėl plataus paplitimo ir skirtingos selekcijos įvairiose šalyse didžiosios baltosios gana žymiai skiriasi. Lietuvoje auginama daug Švedijos jorkšyrų, taip pat PIC kompanijos, Danijos, Vokietijos, Prancūzijos didžiųjų baltųjų, Norsvino ir Hypor jorkšyrų. VKVS duomenimis didžiosios baltosios per 160 dienų vidutiniškai pasiekia 92 kg svorį, jų vidutinis lašinių storis – 13 mm, o vidutinis raumeningumas yra 57,6 %.
| **Jolanta Zabulytė** |
| --- |
| Gimė | 1963 m. sausio 7 d. (60 metų)Anykščiai |
| Tėvas | Bronius Zabulis |
| Motina | Birutė Šilinytė-Zabulienė |
|  |
| Veikla | menotyrininkė |
| Organizacijos | Vilniaus dailės institutas |
|  |
| Išsilavinimas | mokslų daktarė |
| Alma mater | Vilniaus dailės institutas |
| Doktorant. vadovas | Algis Uždavinys |

**Jolanta Zabulytė** (g. 1963 m. sausio 7 d.) – Lietuvos menotyrininkė, dailės pedagogė, kultūros organizatorė.

Biografija
----------

Gimė Anykščiuose, nuo 1964 m. gyveno Garliavoje. 1981 m. baigė Garliavos 2-ąją vidurinę mokyklą. 1984–1989 m. studijavo Vilniaus dailės institute. 1989–1995 m. dirbo Kauno aukštesniojoje meno mokykloje vyr. asistente, dėstė lietuvių liaudies meno istoriją ir ornamentikos pagrindus. 1990–1997 m. ji buvo Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės fakulteto vyresnioji asistentė, dėstė baltų kultūros ir liaudies meno istorijos kursą, 1997–2007 m. – šio fakulteto lektorė. 2002–2004 m. taip pat dirbo Kauno kolegijoje vyresniąja dėstytoja (dėstė etnokultūrą). 2007 m. Vilniaus dailės akademijoje apsigynė mokslų daktarės disertaciją (*XIX a. pab. – XX a. vid. Lietuvos mediniai kryžiai pasaulio tradicijų kontekste*).

2005 m. stažavosi Varšuvos universiteto Etnologijos ir kultūrinės antropologijos institute. 2006–2008 m. Jolanta Zabulytė dirbo Nacionaliniame M. K. Čiurlionio dailės muziejuje L. Truikio ir M. Rakauskaitės namų-muziejaus rinkinių saugotoja. 2013–2015 m. J. Zabulytė buvo Vilniaus dailės akademijos Kauno fakulteto lektorė, nuo 2015 m. Šv. Ignaco Lojolos kolegijos Menų katedros lektorė, nuo 2017 m. – ir Vilniaus dailės akademijos Kauno fakulteto Humanitarinių mokslų katedros etninės kultūros kviestinė dėstytoja.

2009–2019 m. ji buvo tarptautinės mokslinės duomenų bazės „Lituanistika" ekspertė, 2011–2019 m. – Spaudos, radijo ir televizijos fondo ekspertė, 2012–2014 m. – Kultūros ministerijos Kultūros rėmimo fondo ekspertė, 2013–2015 m. – Lietuvos kultūros tarybos ekspertė. Nuo 2001 m. Lietuvos dailininkų sąjungos ir M. K. Čiurlionio draugijos Kauno skyriaus narė, 2011–2015 m. ir 2015–2019 m. Anykščių rajono savivaldybės Kultūros tarybos narė.

Bibliografija
-------------

Mokslinės studijos
* *Zanavykų krašto metaliniai kryžiai* (2016 m.)
* *Anykščių krašto kryždirbystė: mediniai paminklai* (2017 m.)

Sudaryti leidiniai
* *Lietuvos dvarai: praeitis, dabartis, perspektyvos* (2002 m.)
* *Simpoziumas „Kitas laikas"* (2004 m.)
* *Lietuvos kryždirbystės tarptautiniame kontekste* (2005 m.)
* *Lietuvos kalviškoji kryždirbystė* (2012 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jolanta ZABULYTĖ. *Anykštėnų biografijų žinynas*

Nuorodos
--------

* J. Zabulytės straipsniai, paskaitos. *Tautos menta*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| RK1917 |
| --- |
| **Daučioniai–Lazduoniai–Eikščiai** |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 10,9 km |
| Pradžia | Daučioniai |
| Pabaiga | Eikščiai |
| Apskritys | Kauno |

**RK1917** – rajoninis kelias, jungiantis Daučionius ir Eikščius. Kelio ilgis – 10,9 km.

Prasideda Daučioniuose, sankryžoje su krašto keliu  **141**  Kaunas–Jurbarkas–Šilutė–Klaipėda , 1,5 km į rytus nuo Seredžiaus. Trumpa poros šimtų metrų atkarpa Daučionių gyvenvietės ribose yra asfaltuota. Toliau žvyrkelis eina iki Eikščių apylinkių. Ties Eikščiais ruožas asfaltuotas. Ten pat kelias baigiasi sankryžoje su rajoniniu keliu  **1907**  Vilkija–Čekiškė–Ariogala , 1 km į pietus nuo Čekiškės gyvenvietės. Pirmus porą kilometrų nuo Daučionių eina Dubysos upės slėniu.

v • a • r **Kauno apylinkių rajoniniai keliai** 

1901 - 1902 - 1903 - 1904 - *1905* - 1906 - 1907 - 1908 - 1909 - 1910 - 1911 - 1912 - 1913 - 1914 - 1915 - 1916 - 1917 - 1918 - 1919 - 1920 - 1921 - 1922 - 1923 - 1924 - 1925 - 1926 - 1927 - 1928 - 1929 - 1930 - 1931 - 1932 - 1933 - 1934 - 1935 - 1936 - 1937 - 1938 - 1939 - 1940 - 1941 - 1942 - 1943 - 1944 - 1945 - 1946 - 1947 - 1948 - 1949 - 1950 - 1951 - 1952 - 1953 - 1954 - 1955
| Didžiokų dvaras |
| --- |
| Vieta | Didžiokai, Molėtų rajonas |

**Didžiokų dvaras** arba **Didžiadvario dvaras** – dvaras, buvęs Didžiokuose, Molėtų rajone. Išlikę dvaro sodybos fragmentai (ledainė, skalbykla, tvartų griuvėsiai, parkas), Didžiokų koplyčia.

Istorija
--------

XVIII a. pab. Didžiokų dvaro savininkas buvo J. Jelenskis. XIX a. dvaras vadintas Didžiadvariu. 1842 m. dvarą pradėjo valdyti Vilniaus pakamorė G. Jelenskis. 1861 m. Didžiadvaris su Ambraziškių ir Timoniškių palivarkais perėjo B. Jelenskiui. XIX a. pab. Kostas Jelenskis pastatė mūrinį dvarą, spaudos draudimo laikais iki 1905 m. dvaro pastato palėpėje veikė slapta daraktorinė mokykla. 1914 m. Didžiokų dvaras atiteko J. Jelenskai, o 1923 m. – M. Jelenskiui. 1936 m. dvarą įsigijo Mykolas Devenis.

Dviejų aukštų dvaro rūmai su mansardomis sugriauti po Antrojo pasaulinio karo.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  „Lietuvos dvarai". Enciklopedinis žinynas. Sudarytoja Ingrida Semaškaitė. // Vilnius, „Algimantas", 2010. 106–107 psl.
2. 1 2 3 4 5 6  *Tūkstantis Molėtų krašto istorijos faktų*. Molėtų krašto muziejus. Suarchyvuota 2013-04-14.
**Jolanta Kisielytė** (g. 1968 m. spalio 25 d. Panevėžyje) – Lietuvos choro dirigentė, dainininkė (sopranas).

Biografija
----------

1983–1987 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio Jono Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (dėst. Birutė Abromavičienė). 1987 m. respublikinio jaunųjų dirigentų konkurso Klaipėdoje laureatė. 1987–1992 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos muzikos akademijoje (vyr. dėst. Česlovo Radžiūno klasė). Studijų metais dainavo akademijos kameriniame chore, su kuriuo dalyvavo tarptautiniuose konkursuose Italijoje, Prancūzijoje, Ispanijoje ir kitur.

1991–1993 m. dainavo Lietuvos radijo ir televizijos mišriajame chore, dažnai atlikdavo ir solo partijas. 1993–1994 m. Lietuvos aklųjų ir silpnaregių sąjungos mišriojo choro „Vilnius" artistė, nuo 1993 m. Vilniaus savivaldybės kamerinio choro „Jauna muzika" dainininkė.

1992–1996 m. Vilniaus pedagoginio universiteto studentų dainų ir šokių ansamblio „Šviesa" chormeisterė, nuo 1996 m. rudens meno vadovė ir dirigentė. Su šiuo kolektyvu parengė įdomių koncertinių programų, dalyvavo tarptautiniuose festivaliuose Lenkijoje, Rumunijoje, Vokietijoje ir Ispanijoje. Ansamblis – 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų švenčių Lietuvoje dalyvis. J. Kisielytė buvo pastarosios dainų šventės Ansamblių vakaro Vilniaus Kalnų parke dirigentė.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Jukatano generalkapitonijaCapitanía General de Yucatán |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **1617 – 1821** |  → |

 |
| *Jukatano generalkapitonija Naujojoje Ispanijoje XVIII a. pab.* |
|  |
| **Valstybė** | Naujosios Ispanijos vicekaralystė |
| **Audiencija** | Meksiko karališkoji audiencija |
| **Administracinis centras** | Merida |
| **Intendencijos** | 1 (1786) |
| **Oficialios kalbos** | ispanų |

**Jukatano generalkapitonija** (isp. *Capitanía General de Yucatán*) – Ispanijos kolonijinės imperijos administracinis vienetas dabartinėje Meksikoje (Jukatano pusiasalyje), įkurtas 1617 m.

Generalkapitonijos teritorija apėmė šiandieninių Meksikos valstijų Kampečės, Kintana Roo, Tabasko, Jukatano teritorijas, taip pat ir šiaurinius Belizo ir Peteno departamento (Gvatemala) rajonus. Nuo 1786 m. generalkapitonijos teritorija sutapo su **Jukatano intendencijos** teritorija.

Raida
-----

Generalkapitonija suformuota iš **Jukatano gubernijos**, kuri buvo įkurta kaip Meksiko karališkosios audiencijos sudėtinė dalis. 1550–1563 m. gubernija priklausė Gvatemalos audiencijai, o vėliau vėl sugrįžo Meksikui, kurio pavaldume išbuvo iki pat 1617 m.

Generalkapitonijos įkūrimas buvo Ispaniją valdžiusių Habsburgų bandymas sustiprinti kolonijas Amerikoje siekiant apsisaugoti nuo kitų valstybių įsiveržimo į Karibų jūros regioną. Kartu buvo įkurtos ir Puerto Riko, Kubos bei Gvatemalos generalkapitonijos.

Jukatano gubernatorius gavo generolo kapitono titulą, o provincija – didesnę administracinę ir karinę autonomiją. Skirtingai nuo kitų Ispanijos Amerikos regionų, Jukatane nebuvo koregidorų, vietinius rajonus prižiūrėjo generalkapitonui pavaldūs valdininkai. Jukatano generalkapitonija liko Naujosios Ispanijos vicekaralystės dalimi, vicekaralius išlaikė teisę prižiūrėti geberalkapitonijos valdymą, kai toks poreikis iškyla, o Meksikos audiencija išlaikė aukščiausiąją teisinę valdžią.

1786 m. vykstant Burbonų reformai Ispanijos karališkoji valdžia įkūrė Jukatano intendantiją, kuri apėmė tą pačią teritoriją kaip ir generalkapitonija. Intendantija valdė generalkapitonijos lėšas ir turėjo įgaliojimus skatinti vietinę ekonomiką.

Nuorodos
--------

* Farriss, Nancy M. *Maya Society Under Colonial Rule*. Princeton, Princeton University Press, 1984. ISBN 9780691101583
* Moseley, Edward H. „From Conquest to Independence: Yucatan Under Spanish Rule, 1521–1821" in *Yucatan: A World Apart*. The University of Alabama Press, 1980. ISBN 0-8173-0025-2
* Patch, Robert W. *Maya and Spaniard in Yucatan, 1648–1812*. Stanford: Stanford University Press, 1993. ISBN 0-8047-2062-2
**Qwerty** – rašomųjų mašinėlių ir kompiuterių klaviatūros simbolių išdėstymas, vartojamas angliškai kalbančiose šalyse, taip pat naudojamas ir kai kuriose kitomis kalbomis kalbančiose valstybėse (Lietuvoje taip pat dažnai naudojamos, nors egzistuoja ir ąžerty standartas). Taip pavadinta pagal pirmuosius šešis simbolius viršutinėje eiltutėje.

Qwerty klaviatūrose raidės išsidėščiusios šitaip:

Visų simbolių išsidėstymas, su | tarp klavišų, pirmas simbolis rodo mygtuko reikšmę be shift paspaudimo, o kitas – su juo:

|`~|1!|2@|3#|4$|5%|6^|7&|8\*|9(|0)|=+|Backspace|  

|Tab|qQ|wW|eE|rR|tT|yY|uU|iI|oO|pP|[{|]}|  

|Caps Lock|aA|sS|dD|fF|gG|hH|jJ|kK|lL|;:|'"|Enter|  

|Shift|zZ|xX|cC|vV|bB|nN|mM|,<|.>|/?|Shift|\||  

|Ctrl|Win|Alt|Tarpas|Alt|Win|Meniu|Ctrl|

Virš šios klaviatūros gali būti funkciniai klavišai (nuo F1 iki F10 arba F12) ir Escape, o iš dešinės – rodyklės, navigacijos klavišai, bei atskira skaitinė klaviatūra. Pastarieji būna asmeninių kompiuterių klaviatūrose, bet rečiau nešiojamų kompiuterių.

Nuorodos
--------

Lietuviška standartinė kompiuterio klaviatūra Archyvuota kopija 2005-08-27 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°17′09″š. pl. 21°34′53″r. ilg.﻿ / ﻿55.2857°š. pl. 21.5814°r. ilg.﻿ / 55.2857; 21.5814

|  |
| --- |
| **Juknaičių pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Juknaičių pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Juknaičių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Beržų g. 2, Juknaičiai |
| **Direktorius(-ė)** | Violeta Šimelionienė |
| **Mokinių skaičius** | 287 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 30 |

**Šilutės rajono Juknaičių pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šilutės raj. Juknaičiuose, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190696829. Steigėjas Šilutės rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Pirmoji mokykla Juknaičiuose atidaryta 1761 m. 1792 m. ji buvo bažnytinė mokykla, vienklasė, veikė privačiame name. 1881 m. atidaryta antra šios mokyklos klasė. Kiek vėliau buvo pastatytas atskiras namas, esantis dabartinėje Alkos gatvėje.

XX a. tarpukariu mokytojai lietuviškai nemokėjo, tad prireikė privačios mokyklos, kuri greitai išpopuliarėjo. Moksleivių dauguma mokėjo abi šio krašto kalbas. 1939 m. užėjus vokiečiams, mokykla tapo vokiška.

1976 m. padėtas kertinis naujosios mokyklos akmuo, kuri buvo atidaryta 1979 m. Vėliau, 2001 m. prasidėjus mokyklų tinklo pertvarkai, ji reorganizuota į pagrindinę mokyklą. Įsteigtas muziejus. 2016 m. rugpjūčio 31 d. Šilutės rajono savivaldybės tarybos sprendimu Nr. T1-328 prie Juknaičių pagrindinės mokyklos prijungtas Pašyšių skyrius, teikiantis pradinį ir ikimokyklinį ugdymą.

Direktoriai
-----------

* Alvidas Šimelionis, 1983–1989 m.
* Violeta Šimelionienė, nuo 1989 m.

Nuorodos
--------

1. ↑  Istorija. Lm.lt (tikrinta 2022-06-14).

* Mokyklos svetainė
| **RGM-40 Kastet** |
| --- |
| **Tipas** | vienšūvis granatsvaidis |
| **Konstruktorius** | V. Telešas |
| **Šalis** | Rusija |
| **Sukurtas** | 1997 |
| **Kalibras, mm** | 40 |
| **Šaudymo sparta, n/min.** | 5-8 |
| **Svoris, kg** | 2,5 (neužtaisyto) |
| **Ilgis, mm** | 360 (sustumta petinė atrama), 615 (ištraukta atrama) |
| **Pradinis greitis, m/s** | 76 |
| **Taikymo tolis, m** | 250–300 |

**RGM-40 Kastet** (rus. *РГМ-40 «Кастет»*) – rankinis vienašūvis 40 mm granatsvaidis.

Sukurtas V. Telešo 1997 m. Granatsvaidis sukurtas Rusijos Vidaus reikalų minsterijos užsakymu, skirtas kovos veiksmams miesto aplinkoje, naikinti gyvajai jėgai be priedangos, atviruose apkasuose, už langų, tolimuosiuose kalvų šlaituose.

Konstrukcija beveik tapati GP-30, bet neturi elementų, leidžiančių pritvirtinti prie automato. Petinė atrama vamzdiška, teleskopiškai sustumiama. Atramos padėties fiksatoriaus mygtukas yra ant pistoletinės rankenos. Ant atramos įtaisytas ir sekcinis atlenkiamas taikiklis šaudymui lėkštomis ir iškilomis trajektorijomis.

Šaudoma šoviniais VOG-25 ir VOG-25P, taip pat specialiais nemirtinais šaudmenimis.

Nuorodos
--------

* РГМ-40 „Кастет"
| ***Quo Vadis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Quo Vadis |
| Kilmės šalis |  Lenkija  JAV |
| Režisierius | Jerzy Kawalerowicz |
| Scenaristas (-ai) | Jerzy Kawalerowicz |
| Vaidina | Pawel Delag  Magdalena Mielcarz  Boguslaw Linda |
| Metai | 2001 |
| Žanras | istorinė drama |
| Trukmė | 170 min. |
| Kalba | lenkų |
| Biudžetas | 18 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Quo Vadis** – 2001 m. sukurta istorinė drama pagal lenkų rašytojo Henriko Sinkevičiaus to paties pavadinimo romaną. 

Tai brangiausias filmas Lenkijos kino istorijoje, kainavęs daugiau kaip 18 mln. JAV dolerių. Režisierius Jerzy Kawalerowicz šią juostą planavo kurti beveik 35 metus, buvo parašęs keletą scenarijaus versijų, tačiau tik 1997 m. sulaukęs 75, jis gavo galimybę įgyvendinti savo sumanymą. 

Filmas apdovanotas 3 Lenkijos kino apdovanojimais ir pelnė dar 2 nominacijas. Išplėstinė filmo versija, skirta televizijai ir padalinta į 6 epizodus, trunka 274 minutes.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Pawel Delag – Markas Vinicijus
* Magdalena Mielcarz – Ligija
* Boguslaw Linda – Petronijus
* Michal Bajar – Neronas
* Agnieszka Wagner – Popėja
* Franciszek Pieczka – Petras
* Rafal Kubacki – Ursas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Čarlis ir Orkestras** (angl. *Charlie and his Orchestra*, taip pat žinomi kaip *Templin band* arba *Bruno and His Swinging Tigers*) – nacių remiama vokiečių propagandinio svingo grupė.

Džiazo ritmai nacių vadovybei atrodė kaip sukilėlių muzika, bet nacių propagandos ministras Joseph Goebbels sugalvojo panaudoti tai trumpų dažnių radijo transliacijose į Jungtines Amerikos Valstijas bei Jungtinę Karalystę. Britų klausytojai juos galėjo išgirsti kiekvieną trečiadienį ir šeštadienį apie 9 valandą vakaro.

Grupės tikslas buvo sukelti simpatijas naciams, atkreipti dėmesį į II Pasaulinį karą, Sąjungininkų pralaimėjimą, įtikinti klausytojus, jog Didžioji Britanija buvo tik Amerikos ir žydų interesų pėstininkas bei pramogine forma skleisti Adolfo Hitlerio idėjas. Dainos kėlė įtampą, vertė klausytojus galvoti, kad jie pralaimi karą ir kad tai yra tik laiko klausimas, kol jie bus visiškai sutriuškinti.

Įkurta 1940 metais, grupė tarp 1941 m. kovo mėn. ir 1943 m. vasario mėn. išleido net 90 įrašų. Grupei vadovavo Karl Schwedler (*Charlie*) ir Lutz Templin. Jai taip pat priklausė būgnininkas Fritz Brocksieper, Kurt Abraham su pučiamaisiais bei Willy Berking, grojantis trombonu. Dainų tekstus rašė propagandos ministras, kuris taip pat leido Čarliui keliauti po neutralias ir okupuotas valstybes rinkti džiazo ir šokių muziką, kuri padėjo grupei ir propagandos ministrui sukurti daugiau įrašų.

Amerikos svingo ir populiarios britų dainos iš pradžių buvo atliekamos kaip ir originalas. Tačiau antroje ar trečioje strofose prasidėdavo propagandiniai vokiečių tekstai ir monologai. Pavyzdžiui, perdainuojant Walter Donaldson hitu tapusią dainą *You're Driving Me Crazy*, Čarlis jausmingai dainuoja apie trikdančią naują meilę, o trečioje strofoje pasigirsta:

*Here is Winston Churchill's latest tear - jerker:*
*Yes, the Germans are driving me crazy.*
*I thought I had brains,*
*But they shot down my planes…*
Štai Winstono Čerčilio naujausias virkdantis pasisakymas:
Taip, vokiečiai mane varo iš proto.
Maniau, kad sugebu mąstyti,
Bet jie numušė mano lėktuvus…
Cornelius Ryan parašytoje knygoje „Ilgiausia diena" yra iškarpa iš Čarlio perdainuoto Louis Armstrong 1930-ųjų hito *I Double Dare You*:

*I double dare you to venture a raid.*
*I double dare you to try and invade.*
*And if your loud propaganda means half what it says,*
*I double dare you to come over here.*
Išdrįsk mane užpulti.
Išdrįsk mane užgrobti.
Ir jei tavo propaganda reiškia tik pusę to, ką pasakai,
Išdrįsk pas mane ateiti.
Sakoma, kad Winston Churchill su malonumu klausėsi transliacijų, nes jam dainų tekstai pasirodydavo labai juokingi. O *Charlie and his Orchestra* grupės nariai po karo sukūrė gana sėkmingas karjeras muzikos versle.
| ***Čarlis ir šokolado fabrikas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Charlie and the Chocolate Factory |
| Režisierius | Tim Burton |
| Prodiuseris (-iai) | Brad GreyRichard D. Zanuck |
| Scenaristas (-ai) | John AugustRoald Dahl (knyga) |
| Vaidina | Johnny DeppFreddie HighmoreAnnaSophia RobbDavid KellyHelena Bonham CarterNoah TaylorMissi PyleJames FoxDeep RoyirChristopher Lee |
| Metai | 2005 |
| Trukmė | 115 min. |
| Kalba | Anglų |
| Platintojas | Warner Bros. |
| Montažas | Chris Lebenzon |
| Kinematografija | Philippe Rousselot |
| Biudžetas | 150 mln. dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Čarlis ir šokolado fabrikas** (angl. *Charlie and the Chocolate Factory*) – 2005 JAV fantastinė komedija. Filmas paremtas 1964 Roald Dahl išleistos to paties pavadinimo knyga.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Neturtingos šeimos berniukas Čarlis Baketas savo laisvalaikį praleidžia svajodamas apie šokolado fabriką, apie kurį jam pasakoja senelis. Šokolado fabriko šeimininkas Vilis Vonka surengia loteriją, jis savo šokoladuose paslepia 5 auksinius bilietus ir tiems 5 vaikams, kurie juos ras, surengs ekskursiją po fabriką bei vienam iš jų įteiks dovaną. Čarliui pasiseka rasti laimingą bilietą. Ekskursijos metu kiti vaikai susivilioja Vonkos fabriko saldumynais ir atradimais bei iškrenta iš ekskursijos, kol lieka vienintelis Čarlis, įdėmiai klausantis Vonkos pasakojimo apie stebuklingą fabriką. Vieninteliui likusiam Čarliui Vonka praneša, kad jis gali tapti fabriko ir saldumynų imperijos įpėdiniu, jei atsisakys savo šeimos. Tačiau Čarlis Vonkai pasako, kad jis į nieką nekeistų savo šeimos. Po jų pokalbio Vonka susimąsto apie savo nesutarimą su tėvu ir vėliau padedamas Čarlio susitaiko su tėvu, o Čarlis su šeima persikelia gyventi pas Vonką į fabriką.

Aktoriai
--------

*Aktorius – vaidmuo*
* Johnny Depp – Vilis Vonka
* Freddie Highmore – Čarlis Baketas
* David Kelly – Senelis Džo
* Noah Taylor – Čarlio tėvas
* Helena Bonham Carter – Čarlio mama
* Missi Pyle – Ponia Beauregarde
* James Fox – Ponia Salt
* Deep Roy – Oompa Loompa
* Christopher Lee – Dr. Vonka (Vonkos tėvas)
* Adam Godley – Ponas Teavee
* Franziska Troegner – POnia Gloop
* AnnaSophia Robb – Violet Beauregarde
* Julia Winter – Veruca Salt
* Jordan Fry – Mike Teavee
* Philip Wiegratz – Augustus Gloop
Kabvės kaukolės replika
**Kabvės kaukolė** – priešistorinio žmogaus kaukolė, aptikta 1921 m. Kabvėje (dab. Zambija). Paprastai ši kaukolė priskiriama *Homo heidelbergensis* rūšiai, jos amžius siekia 324 000–274 000 metų.

Iki XX a. 8-ojo dešimtmečio pradžios manyta, kad kaukolės amžius gerokai mažesnis – 30 000–40 000 metų. Be kaukolės (išlikusi beveik visa), aptiktas žandikaulio fragmentas, kryžkaulis, taip pat dalis dubens ir galūnių kaulų.

Kaukolę 1921 m. aptiko šveicaras Tom Zwiglaar, Kabvės kalkakmenio urvuose ieškodamas metalų rūdų klodų. Arthur Smith Woodward, kuriam buvo nusiųsta ši kaukolė, priskyrė ją naujai *Homo rhodesiensis* rūšiai (dabar dažniausiai priskiriama *Homo heidelbergensis*). Iki tol pirmykščių žmonių fosilijų Afrikoje nebuvo rasta.

Viena vertus, kai kurie Kabvės kaukolės bruožai primena *Homo erectus*: jai būdingas žemas smegeninės profilis, ryškus antakinis lankas, kaukolės užpakalinėje dalyje esama iškyšulio. Kita vertus, kai kurie bruožai labiau primena šiuolaikinius žmones: veidas plokštesnis ir ne toks prognatiškas, būdingos didesnės smegenys (dydis siekia 1280 cm³ ir nedaug atsilieka nuo šiuolaikinių žmonių smegenų dydžio).

Kabvės kaukolė išsiskiria tuo, kad 10 viršutinių dantų pažeisti ėduonies (viena seniausių tokių kaukolių).

Kaukolė saugoma Londono gamtos istorijos muziejuje.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Kabwe 1*. Smithsonian Institution. Nuoroda tikrinta 2021-04-05.
2. 1 2  *Kabwe cranium*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-04-05.
3. ↑  „Collections - Natural History Museum". *www.nhm.ac.uk*.
**Viduržemio dialogas** – septynių Viduržemio jūros regiono valstybių bendradarbiavimo su NATO grupė, įsteigta 1994 m. Šio forumo tikslas – regiono saugumas ir stabilumas, tarpusavio bendradarbiavimas ir NATO idėjų skleidimas dialogo dalyvėms. Viduržemio dialogas atspindi NATO požiūrį, kad saugumas Europoje susijęs su stabilumu Viduržemio jūros regiono šalyse ir stiprina Euro-Viduržemio partnerystę bei ESBO (Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacija).

Dialogo nariai
--------------

██ NATO

██ „Partnerystės vardan taikos" šalys

██ Viduržemio dialogo grupė

Dialogo grupę pradžioje sudarė penkios valstybės, o paskui prisijungė dar dvi valstybės. Artimiausiu metu nežadama priimti naujų narių.

* Alžyras Alžyras (prisijungė 2000 m. kovo mėn.)
* Egiptas Egiptas (prisijungė1995 m. vasario mėn.)
* Izraelis Izraelis (prisijungė 1995 m. vasario mėn.)
* Jordanija Jordanija (prisijungė 1995 m. lapkričio mėn.)
* Mauritanija Mauritanija (prisijungė 1995 m. vasario mėn.)
* Marokas Marokas (prisijungė 1995 m. vasario mėn.)
* Tunisas Tunisas (prisijungė 1995 m. vasario mėn.)

Nuorodos
--------

* Viduržemio dialogo grupė
Koordinatės: 47°28′ š. pl. 34°10′ r. ilg.﻿ / ﻿47.467°š. pl. 34.167°r. ilg.﻿ / 47.467; 34.167

| Kachovkos tvenkinys |
| --- |
| Tvenkinio platybėsTvenkinio platybės |
| Vieta | Ukraina |
| Plotas | 2155 km² |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Tūris | 18,2 km³ |
| Įteka | Dniepras, Bazavlukas |
| Išteka | Dniepras |
|  |
|  Vikiteka | Kachovkos tvenkinys |

**Kachovkos tvenkinys** (ukr. *Каховське водосховище*) – buvęs didelis tvenkinys pietų Ukrainoje, Dniepro upės slėnyje. Telkšojo Zaporožės, Chersono ir Dniepropetrovsko sričių teritorijose. Buvo 230 km ilgio, plotis siekė 25 km.

Susidarė tarp 1955–1958 m. patvenkus Dniepro upę Kachovkos HE užtvanka ties Nova Kachovkos miestu. Buvo užlieta daug vertingų pakrančių šlapynių, ~90 gyvenviečių. 2023 m. sugriuvus Kachovkos hidroelektrinėi, tvenkinys nuseko.

Tvenkinys naudotas pasėlių drėkinimui, žvejybai, poilsiui. Nuo tvenkinio atsišakojo 3 kanalai: Dniepro-Kirvyj Ryho, Kachovkos, Šiaurės Krymo. Greta tvenkinio buvo įsikūrusi Kachovka, Nova Kachovka, Nikopolis, Marganecis, Vasylivka, Dnieprorudnė, Dniepro Kamianka, Beryslavas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RDniepro tvenkiniai |
| --- |
|  |
| 
Kachovkos • Kamianskės • Kanivo • Kijevo • Kremenčuko • Dniepro |

 |