recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Tomas Versetis
**Tomas Versetis** *(angl. Tommy Vercetti)* yra išgalvotas veikėjas Grand Theft Auto žaidime, jį įgarsina Ray Liotta. Jis atlieka pagrindinį vaidmenį žaidime Grand Theft Auto: Vice City, kuriame jis tapo savo paties organizacijos lyderis. Taip pat jis minimas Grand Theft Auto: San Andreas

Tomas Versetis ryškiai atspindi išgalvotą narkotikų baroną Tonį Montaną iš 1983 metų filmo Žmogus su randu.

Vaidmuo
-------

### Prologas

Tomas Versetis teigia, kad jo tėvas visą savo gyvenimą dirbo spaustuvėje ir po daugelio metų prisimena kaip padėdavo jam valyti spausdinimo mašinas. Tomas norėjo sekti savo tėvo pėdomis ir pratęsti šeimos verslą, bet jis gyveno kitokį gyvenimą ir tapo nusikaltėliu.

Versetis buvo pasodintas į Liberty City kalėjimą 1971 metais dėl vienuolikos žmogžudysčių (Nors Donas iš Forelių šeimos nusiuntė Tomą, kad nužudytu tik vieną žmogų). Tomis įgijo „harvudo mėsininko" pravardę. Sonis Forellis nusiuntė Tomi nužudyti vieną žmogų, nors jis tik norėjo atsikratyti Tomiu. Deja, Versetis sėkmingai nužudė tą žmogų dėl kurio buvo nusiųstas, bei dar 10 kitų kuriuos buvo pasiuntes Sonis Forellis, kad užtikrintų, kad Tomas bus nužudytas.

### Atvykimas į Vice City

1986 metais, po 15 metų kalėjimo, Tomis buvo paleistas į laisvę. Sonis Forelis greitai suprato, kad „harvudo mėsininko" sugrąžinimas į Liberty City ir darbas kieno nors iš Forelių šeimos naudai būtų žalinga verslui, todėl Tomas buvo nusiųstas į Vice City, kad prižiūrėtų svarbų narkotikų sandėrį tarp Forelių ir Vanco nusikaltėlių šeimos. Du Forelių kariai Haris ir Li bei Kenas Rozenbergas, kuris yra teisininkas, turintis ryšių su Forelių šeima, yra siunčiami padėti Tomui. Sandėris turėjo būti Forelių šeimos didėjimo į pietus pradžia, bet per mainus kaukėti banditai nužudė tris sandėryje dalyvavusius žmones (Harį, Lį ir Victorą Vancą) bei pavogė narkotikus ir pinigus, kuriuos Tomas turėjo saugoti. Versetis su Rozenbergu pabėga savo automobiliu ir praneša Soniui apie nepavykusį sandėrį. Sonis piktai įsako Tomui gražinti kokainą ir prarastus pinigus arba Tomas praras savo gyvybę.

  


v • a • r **Grand Theft Auto** 

|  |  |
| --- | --- |
| Žaidimai | GTA 1 • London 1969 • London 1961 • GTA 2 • GTA III • Vice City • Advance • San Andreas • Liberty City Stories • Vice City Stories • GTA IV • The Lost and Damned • The Ballad of Gay Tony • Chinatown Wars • GTA V • Online |
| Pagrindiniai veikėjai | Claude • Tommy Vercetti • Mike • Carl Johnson • Toni Cipriani • Victor Vance • Niko Bellic |
| Vietovės | Liberty City • Vice City • San Andreas |
| Muzika | GTA 1 • GTA 2 • GTA III • Vice City • Liberty City Stories • Vice City Stories • GTA IV |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Lamas
**Chulijus Sesaras Lamasas** (*Julio César Lamas*; g. 1964 m. birželio 9 d. Buenos Airėse) – Argentinos krepšinio treneris.

Karjerą pradėjo „Sport Club Cañada Gómez" klube kaip trenerio Leono Nachnudelio asistentas. Vėliau 5 sezonus buvo vyriausiuoju šiuo klubo treneriu ir dar 3 sezonus dirbo „Olimpia" klube. Lamasas užsitarnavo aukštą įvertinimą ir 1997 m. pakviestas treniruoti Argentinos rinktinę. 1999 m. išvyko į Europą, treniravo „TAU Cerámica" klubą, bet vėliau grįžo į Argentiną. 2001 m. vėl dirbo Ispanijoje, Alikantės „Lucentum" klube, o vėliau pačiame „Real Madrid". Lamasas po kelių sezonų Ispanijoje grįžo į Argentiną, ten treniravo vietinius klubus, su „Ben Hur" 2 kartus laimėjo Pietų Amerikos čempionatą, dar su keliais klubais ne kartą laimėjo šalies čempionatą.

2008 m. olimpinėse žaidynėse Lamasas buvo Argentinos rinktinės trenerio Serchijo Ernandeso asistentu. 2010 m. Lamasas pakeitė šį trenerį vyriausiojo rinktinės stratego pozicijoje, bet 2012 m. olimpinėms žaidynėms pasikvietė dirbti savo asistentu.

Laimėjimai
----------

* Argentinos krepšinio čempionatas: 1997, 2005, 2008, 2009 m.
* Pietų Amerikos čempionatas: 2006, 2007 m.
| **Tomas Čapskis** |
| --- |
|  |
| Čapskiai |
| Čapskių herbas |
| Čapskių herbas |
|  |
| Gimė | 1711 m. |
| Mirė | 1784 m. kovo 26 d. (~73 metai) |
| Tėvas | Petras Jonas Čapskis |
| Motina | Konstancija Gninska |
| Sutuoktinis (-ė) | Mariana Čapska |
| Vaikai | Uršulė, Konstancija |

**Tomas Huten-Čapskis** (g. 1711, m. 1784 m. kovo 26 d.) – Knišino, Bratinsko ir Radzinsko seniūnas nuo 1740 metų.

Giminė
------

Pamario vaivados Petro Jono Čapskio ir (1685-1737) ir antros jo žmonos Konstancijos Gninskos sūnus, Malborko pakamario Pranciškaus Miroslavo Čapskio anūkas. Kulmo vaivados Jono Ansarijaus Čapskio brolis.

Šeima
-----

Buvo vedęs du kartus. Antra žmona Marija Huten-Čapska, Ignoto (m. 1746) duktė. Pagimdė dvylika vaikų iš kurių išgyveno tik dvi dukterys.

Pirma iš dukrų: Uršulė Huten-Čapska (1743-1782) ištekėjo už Ketverių metų seimo maršalkos Stanislovo Malachovskio (1736-1809). Kita duktė Konstancija (1750-1791) ištekėjo už Knišino seniūno Dominyko Radvilos (1754-1798), vėliau ištekėjo už Stanislovo Malachovskio. Tomas Huten−Čapskis buvo Zigmanto Krasinskio prosenelis.

Gyvenimas
---------

Iš motinos paveldėjo Knišino seniūniją. Iš brolio Povilo turėjo Radzino, Bratiansko ir Goniondzko seniūnijas.

Literatūra
----------

* "Polski Słownik Biograficzny" (tom IV, s. 195)
* Adam Boniecki "Herbarz Polski" (tom III, s. 276) – Czapscy herbu Leliwa
* "Encyklopedia Powszechna Orgelbranda" (1898-1904, tom 4, s. 111)

Nuorodos
--------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tadžura*Tadjoura تاجورة‎* |
| --- |
| *Miesto krantinė* |
|  |
| 

TadžuraTadžura

11°47′0″ š. pl. 42°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.78333°š. pl. 42.88333°r. ilg.﻿ / 11.78333; 42.88333﻿ (Tadžura)Koordinatės: 11°47′0″ š. pl. 42°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.78333°š. pl. 42.88333°r. ilg.﻿ / 11.78333; 42.88333﻿ (Tadžura) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Džibučio vėliava Džibutis |
| **Regionas** | Tadžuros regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 48 093  |
| **Altitudė** | 0 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tadžura |

**Tadžura** (pranc. *Tadjoura*, som. *Tajuura*, arab. تاجورة‎ = *Tağūrah*, afar. *Tagórri*) – miestas Džibutyje, šiaurinėje Tadžuros įlankos pakrantėje. Regiono centras. Yra jūrų uostas, oro uostas, keltas į Džibučio miestą, keliai į Oboką ir Džibučio miestą. Verčiamasi prekyba, žemės ūkiu, žvejyba. Greta miesto driekiasi paplūdimiai. Pati Tadžura pastatyta iš balintų namų, joje gausu mečečių.

Istorija
--------

Viduramžiais Tadžura priklausė Ifato ir Adalio sultonatams. XIX a. čia buvo prekiaujama vergais, dramblio kaulu, kviečiais, medumi, sorgais, velniapupėmis, auksu, stručių plunksnomis, civetonu. Miestas buvo pavaldus afarų sultonams (Ad-Ali Abli sultonato sostinė). XIX a. jį užkariavo prancūzai. Nutiesus Džibučio–Diredavos geležinkelį, Tadžuros reikšmė sumenko.

2000 m. Tadžuroje įrengtas giliavandenis uostas.

Tadžuros oro uostas
**Tarptautinio civilinio proceso teisė** - tarptautinės privatinės teisės sritis, reglamentuojanti taikytiną teisę civilinio proceso metu. Lietuvoje LR CPK VII dalies („Tarptautinis civilinis procesas") nuostatos taikomos, jeigu tarptautinė sutartis, kurios dalyvė yra Lietuvos Respublika, atitinkamų santykių nereglamentuoja kitaip (LR CPK 780 str.).

Lietuvoje taikomas nacionalinio teismingumo prioritetas. Jeigu ieškinio pareiškimo metu byla yra teisminga Lietuvos Respublikos teismams, šis teismingumas išlieka neatsižvelgiant į tai, kad vėliau sąlygos pasikeičia (LR CPK 781 str. 1 d.).
Jeigu Lietuvos Respublikos teismai pagal LR CPK Kodekse nustatytas teismingumo taisykles yra kompetentingi nagrinėti civilines bylas, ši kompetencija neišnyksta, kai ta pati byla yra nagrinėjama užsienio valstybės teisme.

Bylą nagrinėjantis teismas privalo savo iniciatyva patikrinti, ar byla teisminga Lietuvos Respublikos teismams. Jeigu teismas jau po bylos iškėlimo konstatuoja, kad byla nėra teisminga Lietuvos Respublikos teismams, pareiškimas paliekamas nenagrinėtas (LR CPK 782 str.).

Teismingumas
------------

Apygardos teismai, kaip pirmosios instancijos teismai, nagrinėja civilines bylas, kurių viena šalis yra užsienio valstybė (LR CPK 783 str. 1 d.).

Vilniaus apygardos teismas, kaip pirmosios instancijos teismas, nagrinėja civilines bylas dėl tarptautinio įvaikinimo.

Ieškinys atsakovui, neturinčiam Lietuvos Respublikoje gyvenamosios vietos, gali būti pareiškiamas pagal jo turto buvimo vietą arba pagal paskutinę žinomą jo gyvenamąją vietą Lietuvos Respublikoje.

Lietuvos Respublikos tarptautinės sutarties pagrindu ir tvarka civilinė byla gali būti perduodama nagrinėti užsienio valstybės teismui.

Dėl teismo nutarties perduoti bylą nagrinėti užsienio valstybės teismui gali būti duodamas atskirasis skundas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Civilinio proceso kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymas. Civilinio proceso KODEKSAS (Data: 2010-09-23. Aktuali 2010-10-26)
| **Stanislovas Jokūbauskis** |
| --- |
|  |
| S.Jokūbauskis 1932 m. |
| Gimė | 1880 m. gegužės 8 d.Pūčkoriškė, Kelmės valsčius |
| Mirė | 1947 m. vasario 3 d. (66 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | kunigas |

**Stanislovas Jokūbauskis** (1880 m. gegužės 8 d. Pūčkoriškėje, Kelmės valsčius – 1947 m. vasario 3 d. Kaune) – Lietuvos kunigas.

Biografija
----------

1897–1902 m. mokėsi Žemaičių kunigų seminarijoje Kaune, vėliau – Dvasinėje katalikų akademijoje Sankt Peterburge, iki 1907 m. Fribūro universitete. 1905 m. įšventintas kunigu.

Nuo 1907 m. dirbo kapelionu Kauno gimnazijose. 1917–1918 m. kapelionas ir literatūros mokytojas Riazanėje. Nuo 1931 m. Kauno arkivyskupijos kapitulos kanauninkas, 1932–1944 m. Kauno kunigų seminarijos dėstytojas, vicerektorius. Nuo 1932 m. Kunigų sąjungos misijoms remti pirmininkas, nuo 1938 m. Kauno arkivyskupijos kurijos tribunolo teisėjas, prelatas.

Nacių okupacijos metais iš Vilijampolės geto gelbėjo žydų vaikus. Nuo 1944 m. Kauno arkivyskupijos valdytojas. Siekdamas apsaugoti Lietuvos katalikų bažnyčią nuo smarkėjančių represijų kai kur nuolaidžiavo sovietinei valdžiai. 1946 m. leido steigti Eucharistinio Jėzaus seserų kongregaciją.

2002 m. gruodžio 16 d. prie Kauno arkikatedros bazilikos atidengta ir memorialinė lenta (skulpt. Vytautas Narutis, archit. Regina Žukauskienė).

Įvertinimas
-----------

S.Jokūbauskio kapas Kauno arkikatedroje bazilikoje
* 1932 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1999 m. Pasaulio teisuolis

Bibliografija
-------------

* Naujojo Įstatymo šventoji istorija, 1931 m.
* Mišių aukos turinys, 1938 m.
* Brevijoriaus psalmių lotyniškasis tekstas su lietuviškąja parafraze, 1939 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Antanas Balašaitis. *Stanislovas Jokūbauskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. - 686 psl.
2. ↑
Tageperos pilis
Tageperos pilis
**Tageperos pilis** (est. *Taagepera*, vok. *Wagenküll*) – stūkso Tageperos kaime, Helmės savivaldybėje, Valgos apskrityje, Estijoje.

Pirmą kartą paminėta XVI a. Valdant Livonijos kunigaikštystei pilis priklausė Rehbinderių šeimai. 1674 m. parduota švedų majorui Otto Magnus von Stackelberg.

1819 m. pilis buvo parduota Bernhard Heinrich von Stryk (1746–1829). Paskutinis pilies savininkas buvo Hugo von Stryk, kuris 1919 m. žemės reformos metu, prarado pilį.

XX a. pirmoje pusėje pilies išvaizdą pakeitė estų architektas Otto Wildau. Po Estijos nepriklausomybės karo (1919 m.) pilyje veikė sanatorija. Vėliau buvo pastatytas naujas sanatorijos pastatas. Sanatorija veikė iki 2000 m. Nuo 2002 m. – viešbutis.

Galerija
--------

* Eksterjeras
* Fojė
* Fojė
* Fojė
* Laiptai
* Biliardo kambarys
* Salė
* Salė
* Salė
* Salė
* Salė
* Salė
* Anna Sophie restoranas
* Anna Sophie restoranas
* Anna Sophie restoranas
* Hugo salė
* Hugo salė
* Rüütli salė
* Rüütli salė
* Pilies laiptai
* 
* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Genealogisches Handbuch der batlischen Ritterschaften, Estland, Tei 2.2, Görlitz 1930, pp. 292-
2. ↑  Heinrich von Hagemeister: Materialien zu einer Geschichte der Langüter Livlands T. 1-2, Riga 1836/1837, pp. 366–367
| **Feliksas Galminas** |
| --- |
| Gimė | 1862 m. birželio 26 d.Tryškiai |
| Mirė | 1935 m. gruodžio 26 d. (73 metai)ten pat |
|  |
| Veikla | Lietuvos knygnešys, savivaldybininkas |

**Feliksas Galminas** (1862 m. birželio 26 d. Tryškiai – 1935 m. gruodžio 26 d. Tryškiai) – Lietuvos knygnešys, savivaldybininkas.

Biografija
----------

Žemės ūkio darbininkas, siuvėjas. 1887 m. pradėjo gabenti draudžiamąją lietuvišką spaudą. Bendradarbiavo su knygnešiais D. Bubėnu ir F. Petravičiumi. Iš Mažosios Lietuvos lietuviškos spaudos parsinešdavo kas mėnesį. Platindavo Telšių ir Šiaulių apskrities kaimuose. Ne kartą pasienio sargybinių gaudytas, neteko nešulių su spaudiniais. 1890 m. Tryškiuose buvo suimtas. Nuo 1890 m. bendradarbiavo „Šviesoje", savo lėšomis 1890 m. išleido knygą „Kalendorius bitininkystės, arba Naudingi pamokinimai, kokiame laike metų kaip reikia elgtis su bitėmis, idant jos gerai eitųsi". Parengė ir kitų lietuvių kalendorių. 1899–1908 m. gyveno JAV. Po 1918 m. dirbo Lietuvos savivaldybėse. Iki 1923 m. buvo Telšių apskrities valdybos pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Benjaminas Kaluškevičius. *Feliksas Galminas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 367 psl.
| Tagantasتكانت |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Mauritanijos vėliava Mauritanija |
| **Administracinis centras** | Tidžikdža |
| **Departamentai** | 3 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 86 000 |
| **Plotas** | 95 200 km² |
| **Tankumas** (2022) | 0,9 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | MR-09 |

**Taganto vilaja** (arab. ولاية تكانت = *Wilāya Takānit*) – vilaja centrinėje Mauritanijoje. Regiono centras yra Tidžikdža. Kiti dideli miestai yra Tišitas, Rašidas, Nbeika.

Šiaurėje ribojasi su Adraru, rytuose – su Hod eš Šargiu, pietuose – su Hod el Garbiu ir Asaba, vakaruose – su Brakna.

Geografija
----------

Praktiškai visą regioną užima dykumos ar pusdykumės. Centrine dalimi driekiasi kalnagūbris.

Departamentų žemėlapis

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Tagantas yra padalintas į 3 departamentus:

* Mudžerijos departamentas
* Tišio departamentas
* Tidžikdžos departamentas

Šaltiniai
---------

1. ↑  MAURITANIA, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  **Mauritanijos vilajos** |  |
| Adraras | Asaba | Brakna | Dachlet Nuadibu | Gidimaka | Gorgolas | Hod el Garbis | Hod eš Šargis | Inširis | Nuakšotas | Tagantas | Tiris Zemuras | Trarza |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Svilengradasbulg. *Свиленград* |
| --- |
|        |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

SvilengradasSvilengradas

41°46′0″ š. pl. 26°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.76667°š. pl. 26.20000°r. ilg.﻿ / 41.76667; 26.20000﻿ (Svilengradas)Koordinatės: 41°46′0″ š. pl. 26°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.76667°š. pl. 26.20000°r. ilg.﻿ / 41.76667; 26.20000﻿ (Svilengradas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Bulgarijos vėliava Bulgarija |
| **Sritis** | Chaskovo sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2014 m.) | 18 827  |
| **Plotas** | 79,686 km² |
| **Tankumas** (2014 m.) | 236 žm./km² |
| **Altitudė** | 60 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 6500 |
|  **Vikiteka** | Svilengradas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Svi̇̀lengradas |

**Svilengradas** (bulg. *Свиленград*) – miestas Chaskovo srityje, pietų Bulgarijoje, prie pasienio su Turkija ir Graikija. Svilengrado savivaldybės administracinis centras. Nutolęs 300 km nuo Sofijos. 18 827 gyventojai (2014 m. duomenys). Dauguma gyventojų dirba aptarnavimo sferoje bei su pasieniu susijusiais darbais. Mieste yra daug kavinių, viešbučių, barų ir parduotuvių. Taip pat du kino teatrai ir biblioteka. Per miestą teka Marica. Savivaldybė pietuose ribojasi su Evru. Rodopai stūkso vakaruose ir pietvakariuose. Į pietvakarius nuo Svilengrado auginami vaismedžiai.

Istorija
--------

Osmanų valdymo laikais, miestas vadintas *Cisr-i Mustafapasha*. 1529 m. per Maricos upę pastatytas senasis tiltas (bulg. *cтарият мост*) – vienas iš miesto simboliu. 1912 m. po Pirmojo Balkanų karo, miestas atiteko Bulgarijai.

* Senasis tiltasSenasis tiltas
* Mezeko tvirtovės liekanosMezeko tvirtovės liekanos
* Motachinos pilies griuvėsiaiMotachinos pilies griuvėsiai
| **Stanislovas Kostka Potockis** |
| --- |
|  |
| Potockiai |
| Herbas "Pilawa" |
| Herbas "Pilawa" |
|  |
| Gimė | 1755 m. rugsėjo mėn.Liublinas |
| Mirė | 1821 m. rugsėjo 14 d. (~66 metai)Vilanovas (dabar Krokuvos dalis) |
| Tėvas | Eustachijus Potockis |
| Motina | Mariana Kontska |
| Sutuoktinis (-ė) | Rajecka Aleksandra Lubomirska |
| Vaikai | Aleksandras Stanislovas Potockis |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Order Orła BiałegoOrder Orła Białego Order Świętego StanisławaOrder Świętego Stanisława Legia HonorowaLegia Honorowa |
|  |
|  **Vikiteka** | Stanislovas Kostka Potockis |

**Stanislovas Kostka Potockis** (1755 m. Liublinas – 1821 m. rugsėjo 14 d. Vilanovas) – Lenkijos politikas, politikos rašytojas, meno istorikas.

Biografija
----------

Nuo 1778 m. ATR Seimo narys, nuo 1782 m. Nuolatinės tarybos narys. 1788–1792 m. vienas Ketverių metų seimo reformų ir Gegužės trečiosios Konstitucijos šalininkų (vadinamosios patriotų partijos) vadovų. Nuo 1792 m. Lenkijos artilerijos generolas. 1792 m. karo su Rusijos imperija dalyvis. Po Targovicos konfederacijos pergalės emigravo į Dresdeną, kur dalyvavo rengiant 1794 m. sukilimą. Sukilime nedalyvavo, nes buvo suimtas Austrijos valdžios. Paleistas 1795 m. išvyko į Italiją. 1798 m. sugrįžo į Lenkiją. Vienas Varšuvos mokslo bičiulių draugijos steigėjų. 1809 m. buvo Varšuvos kunigaikštystės Valstybės tarnybos ir Ministrų tarybos pirmininkas. 1815–1820 m. Lenkijos karalystės tikėjimo ir švietimo ministras, 1818–1821 m. – ir Senato pirmininkas. Prisidėjo prie švietimo plėtotės, Varšuvos universiteto įkūrimo 1816 m. ir prie spaudos cenzūros įvedimo (1818). Pašalintas iš pareigų už publicistiką – Švietimo amžiaus dvasioje kritikavo klerikalizmą. 1812–1821 m. masonų Didžiųjų Rytų ložės didysis magistras. Parašė poezijos, dramos kūrinių, kalbotyros, meno istorijos veikalų. Meno mecenatas, bibliofilas (sukaupė vertingą biblioteką), kolekcininkas (Stanislovo meno kūrinių kolekcijos pagrindu 1805 m. įkurtas vienas pirmųjų Lenkijos muziejų).

Šeima
-----

1776 metų birželio 2 d. Stanislovas Kostka Potockis vedė kunigaikštytę Aleksandrą Liubomirską (1760−1836), Karūnos didžiojo maršalkos ir Vinicos seniūno Stanislovo Liubomirskio (1722−1783) trečią dukterį nuo santuokos su Izabele Čartoriska (1736−1816). Jiems gimė vienintelis sūnus Aleksandras Stanislovas (1778−1845).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Stanislovas Kostka Potockis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010. 650 psl.

Nuorodos
--------

Galerija
--------

|  |
| --- |
| 
Galerija
 |
| * Stanislovo Kostkos Potockio žmona Rajecka Aleksandra LubomirskaStanislovo Kostkos Potockio žmona Rajecka Aleksandra Lubomirska
* Stanislovas Kostka Potockis artilerijos generolasStanislovas Kostka Potockis artilerijos generolas
* Stanislovas Kostka Potockis po 1821 metųStanislovas Kostka Potockis po 1821 metų
* Stanislovo Kostkos Potockio mauzoliejusStanislovo Kostkos Potockio mauzoliejus
 |
**Motinos dovana**|  |
| **Autorius** | Britney Spearsir Lynne Spears |
| **Šalis** | JAV |
| **Žanras** | romanas |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | A Mother's Gift |
| **Šalis** | JAV |
| **Kalba** | anglų |
| **Leidykla** | Delacorte Books |
| **Išleista** | 2001 m. |
| **Puslapių** | 226 |
| **ISBN:** | 0385729537 |
| **ISBN-13:** | 9780385729536 |
| **OCLC:** | 46401727 |

**Motinos dovana** (angl. *A Mother's Gift*) – 2001 m. romanas, parašytas Britney Spears ir jos motinos Lynne Spears. Tai jų antroji kartu išleista knyga. Ši knyga pasakoja apie 14 metų mergaitę vardu Holly Faye Lovell iš mažo, sunkiai pasiekiamo miestelio pavadinimu Biscay Misisipės valstijoje. Jai suteikiama stipendija mokytis menų mokykloje Haverty miestelyje. Holly tampa jauniausia mokine, kada nors laimėjusia stipendiją prestižinėje „Haverty" menų mokykloje, jos svajonė padaryti muzikinę karjerą dar tik pildosi. Tačiau pirmą kartą gyvenime ji turi palikti savo motiną Wanda. Knygos siužetas šiek tiek paremtas pačios Britney Spears gyvenimo istorija.

Knyga 2004 m. buvo adaptuota ABC Family televizijos filmui pavadinimu „Brave New Girl".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
| Teičių rezervatas |
| --- |
| IUCN Ia kategorija (gamtos rezervatas) |
|   |
| **Vieta:** | Latvijos vėliava Latvija |
| 

Žemėlapis rodantis Teičių rezervatas vietą.Teičių rezervatas

  |
| **Koordinatės:** | 56°36′9″ š. pl. 26°29′55″ r. ilg.﻿ / ﻿56.60250°š. pl. 26.49861°r. ilg.﻿ / 56.60250; 26.49861Koordinatės: 56°36′9″ š. pl. 26°29′55″ r. ilg.﻿ / ﻿56.60250°š. pl. 26.49861°r. ilg.﻿ / 56.60250; 26.49861 |
| **Plotas:** | 19 779 ha |
| **Įkurtas:** | 1982 m. |

**Teičių rezervatas** (latv. *Teiču dabas rezervāts*) – draustinis rytų Latvijoje. Apima Maduonos, Varaklianų ir Jekabpilio savivaldybes.

Rezervatas buvo įkurtas 1982 m. siekiant apsaugoti to paties pavadinimo pelkyną, vieną didžiausių šalyje bei Baltijos valstybėse. Draustinio plotas – 19 779 ha, iš kurio 13 681 ha užima Teičių pelkynas (latv. *Teiču purvs*), taip pat yra 18 nedidelių ežerėlių bei kelios salos. Miškai užima 3729 ha rezervato ploto. Teičių rezervatas sudaro vieną didžiausių ekosistemų Baltijos valstybėse. Nuo 2004 m. ES Natura 2000 dalis. Rezervatas yra padalintas į dvi dalis: lankytina (nuo birželio 1 d. iki spalio 31 d.) bei ribotą priėjimą (mokslo tikslais). Rezervate yra stebėjimo bokštas, esantis Jekabpilio savivaldybėje.

Draustinyje žydi 38 saugomos augalų rūšys įskaitant ir paparčius bei 24 rūšys samanų. Veisiasi gyvūnai bei bestuburiai. Svarbi vieta migruojantiems bei perintiems paukščiams, tokiems kaip gervės ir žąsys.

XVII a. Siksalos saloje bėgdami nuo religinio persekiojimo apsigyveno sentikiai. Yra išlikęs kaimas.

Galerija
--------

* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2001-03-30 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLatvijos saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Nacionaliniai parkai | 
Gaujos nacionalinis parkas · Kemerių nacionalinis parkas · Raznos nacionalinis parkas · Slyterės nacionalinis parkas |
|  |
| Biosferos rezervatas | 
Šiaurės Vidžemės biosferos rezervatas |
|  |
| Rezervatai | 
Grynių rezervatas · Moricsalos rezervatas · Krustkalnų rezervatas · Teičių rezervatas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tadžuros regionas*Région de Tadjourah*إقليم تاجورة |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Džibučio vėliava Džibutis |
| **Administracinis centras** | Tadžura |
| **Rajonų** | 4 |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 89 567 |
| **Plotas** | 7 100 km² |
| **Tankumas** (2012) | 13 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | DJ-TA |

**Tadžuros regionas** (pranc. *Région de Tadjourah*, som. *Gobolka Tajuura*, arab. إقليم تاجورة = *Aqlim Tājūrah*, afar. *Tagórri Rakaakay*) – regionas Džibučio vidurio–šiaurinėje dalyje. Administracinis centras – Tadžura.

Geografija
----------

Šiaurėje ribojasi su Eritrėja, rytuose – su Oboko regionu, šiaurės vakaruose – su Etiopija, pietvakariuose – su Artos ir Dikilio regionais, iš pietų skalauja Tadžuros įlanka. Paviršius daug kur kalnuotas, iškilę Mablos, Godos, Dadaro, Sijaru kalnai. Pačioje šiaurėje stūkso aukščiausia šalies vieta – Musa Ali kalnas (2021 m). Pietuose telkšo Asalio ežeras, kitur gausu druskynių (Sakalolis, Haralolis, Boholis ir kt.). Vagoja Esulu, Magalė, Dublė, Malajaus vadžiai. Yra Dėjaus miško nacionalinis parkas.

Suskirstymas ir gyvenvietės
---------------------------

Tadžuros regioną sudaro 4 rajonai:

* Balhos rajonas
* Doros rajonas
* Randos rajonas
* Tadžuros rajonas

Didesnės gyvenvietės:

* Tadžura
* Asa Gaila
* Randa
* Dora
* Balhas
* Airolafas
* Bankualė
* Madgulas

|  |  |
| --- | --- |
|  **Džibučio regionai** |  |
| Ali Sabihas | Arta | Dikilis | Džibutis | Obokas | Tadžura |
**Motinėlė**, **Amerikos lietuvių katalikų apšvietos draugija „Motinėlė"** (angl. *Lithuanian Catholic Society „Motinėlė" (Mother)*) – JAV lietuvių katalikų švietimo ir šalpos draugija, 1900–1945 m. veikusi JAV.

Istorija
--------

Įkūrė kunigai Antanas Kaupas, Antanas Milukas, Jonas Žilius-Jonila (Žilinskas) ir kiti Pitstone (Pensilvanijos valstija). Draugijos tikslai buvo kelti ir gaivinti lietuvybę, kovoti dėl Lietuvos nepriklausomybės, lietuviško žodžio, spaudos, tikėjimo laisvės, taip pat šelpti besimokančius lietuvius, nusipelniusius rašytojus, veikėjus, nukentėjusius dėl lietuvių veiklos. Draugija turėjo apie 200 narių, daugiausia JAV lietuvių kunigų. Draugija kasmet rinko po 10 ir daugiau dolerių, nariai taip pat paliko testamentu draugijai turtą. Draugiją rėmė ir pasauliečiai, taip pat Fribūro lietuvių jaunimo draugija „Rūta", žurnalas „Tėvynės sargas", Lietuvos kunigai, dažniausiai slapta, daugiausia studijavę Vakarų Europoje, tarp jų Antanas Civinskas, Motiejus Gustaitis, Antanas Jusaitis, Jurgis Matulaitis, Jonas Totoraitis.

Draugija šelpė Europos (Fribūro, Krokuvos, Maskvos, Romos, Rygos, vėliau ir Lietuvos) ir JAV universitetuose studijuojančius lietuvius, nuo 1936 m. – tik JAV gimusius. 1900–1926 m. draugija paskyrė 15 000 JAV dolerių pašalpų, iš jų 14 000 dol. stipendijoms. 1906–1910 m. dalį studentų (tapytojus V. Kairiūkštį, A. Varną ir kitus) parėmė slapta. Po 1926 m. veikla sumenko, 1932 m. draugija atgaivinta, 1945 m. veikla vėl sustabdyta.

Iki 1943 m. draugija parėmė 43 studentus, tarp jų kompozitoriai Stasys Šimkus, Aleksandras Kačanauskas, rašytojai Marija Pečkauskaitė–Šatrijos Ragana, Vincas Mykolaitis–Putinas, filosofai Pranas Dovydaitis, Stasys Šalkauskis, kunigai Vincentas Borisevičius, Jurgis Matulaitis.

Valdybos pirmininkai: Jonas Žilius-Žilinskas, Jonas Kuras, V. Varnagiris, Nikodemas Petkus, Juozas Kaulakis, M. Pankus, Juozas Končius, Ignacas Valančiūnas, J. Karalius.

Literatūra
----------

* A. Kučas. Amerikos lietuvių istorija, Boston, 1971.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Motinėlė (JAV)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 523 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kelnės
**Kelnės** – ant juosmens ir kojų dėvimas drabužis.

Būna trumpos ir ilgos, viršutinės ir apatinės, vyriškos ir moteriškos, jaunuoliškos ir vaikiškos.

Istorija
--------

Šiaurės ir Vidurio Europoje kelnes germanai dėvėjo jau nuo bronzos amžiaus, pietryčių Europoje – skitų raitininkai. Apie III a. iš germanų perėmė ir romėnai.

Jūrininkai su uniforminėmis kelnėmis (1854 m.)
Ankstyvaisiais viduramžiais kelnės tapo vyrų aprangos dalimi. Trumpas kelnes su siūtomis iš audinio kojinėmis dėvėjo kartu su tunika. Sutrumpėjus vyriškiems apdarams, buvo siuvamos pėdkelnės. Jos išpopuliarėjo XV a. Nuo XVI a. vėl dėvėtos trumpos, dažniausiai pūstos kelnės, XVII a. – dengiančios kelius, o nuo XIX a. paplito ilgos kelnės.

Moterys kelnes nuo seno dėvėjo Rytų šalyse. Europoje ėmė dėvėti po Pirmojo pasaulinio karo. Iš pradžių kelnės buvo sportinės arba buitinės moterų aprangos dalis. Apie XX a. 7-ąjį dešimtmetį išpopuliarėjo.

### Lietuvoje

Iki XX a. pradžios dėvėjo tik vyrai. XVII a. minima, kad Tilžės ir Ragainės apylinkėse valstiečiai mūvėjo trumpas su keliaraiščiais (manoma, kad pagal vokiečių madą) kelnes, Įsručio apylinkėse – siauras ir ilgas.

XIX a. pab. – XX a. pr. iš vilnonės, pusvilnonės ar lininės medžiagos buvo siuvamos neplačios, ilgos su juosmeniu kelnės. Vasarinės kelnės siūtos be liemens, perrišamos virvele. Žieminės kelnės dažniausiai siūtos iš pilko milo, vasarinės – iš baltosios ar mėlynmargės drobės. Darbinės kasdieninės kelnės buvo pašukinės ar pakulinės, Dzūkijoje – net storos kanapinės. Žiemos metu buvo dėvimos dvejos, o vasarą daugiausia tik vienos apatinės kelnės. Kadangi baltos kelnės greitai susitepdavo, dažnai jas dažydavo pilkšvai, mirkydami pelkių rūdos vandenyje.

Šaltuoju metų laiku ilgų kelnių galai buvo suleidžiami į batus. Kai avima vyžomis, naginėmis ar klumpėmis, kelnių galai buvo apmaunami kojinėmis arba apvyniojami vyturais.

Po Pirmojo pasaulinio karo paplito kariško kirpimo bridžų ir galifė tipo kelnės.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Džinsai
* Šortai
* Galifė
* Bridžai
* Šarovarai

Šaltiniai
---------

* Visuotinė lietuvių enciklopedija, t. IX, Juo – khi

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kelnės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Kelnės***
| **Stanislovas Kalinka** |
| --- |
| Gimė | 1938 m. balandžio 3 d. (85 metai)Šeimyniškėliuose, Anykščių valsčius |
| Sutuoktinis (-ė) | Gražina (g. 1940 m.) |
| Vaikai | Vaida (g. 1977 m.), Dalia (g. 1981 m.) |
|  |
| Veikla | Lietuvos architektas. |

**Stanislovas Kalinka** (g. 1938 m. balandžio 3 d. Šeimyniškėliuose, Anykščių valsčius) – Lietuvos architektas.

Biografija
----------

1956 m. baigė Anykščių Jono Biliūno vidurinę mokyklą. 1962 m. baigė Kauno politechnikos institutą.

1962–1965 m. Anykščių rajono Vykdomojo komiteto architektas, 1965–1966 m. Kauno miesto Požėlos rajono architektas, 1966–1974 m. Kauno landšafto architektas. 1974–1993 m. Žemės ūkio projektavimo instituto Kaune architektas, 1974–1982 m. grupės vadovas, 1982–1990 m. skyriaus vyr. architektas, 1990–1993 m. skyriaus vadovaujantysis architektas. 1993 m. įkūrė individualią projektavimo įmonę. 1997–2005 m. Kauno miesto savivaldybės Urbanistikos ir architektūros skyriaus architektas.

Nuo 1972 m. Lietuvos architektų sąjungos narys. Tėvynės Sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys. Žmona Gražina (g. 1940 m.) gydytoja. Dukterys Vaida (g. 1977 m.), Dalia (g. 1981 m.).

Projektai
---------

* Sodybinių, daugiabučių gyvenamųjų namų, sveikatingumo kompleksas „Juknaičiai", aptarnaujančių įmonių kompleksas, vandens bokštas, 1977–1985 m. Lenino premija 1988 m. su kitais
* Administracinis pastatas Merkinėje, 1977 m.
* Mokykla Krakėse, 1979 m.
* Šiuolaikinės penkiakovės bazė Kaune, 1979 m.
* Kultūros namai ir apylinkės tarybos administracijos pastatas Rumšiškėse, 1993 m.
* Kaune ir Kauno apylinkėse suprojektavo individualių gyvenamųjų namų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Stanislovas Kalinka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 206 psl.
Teisėtumo judėjimas  
*Lëvizja Legaliteti*|  
*Albanijos karalystės herbas* |
| Vadovai | Abaz Kupi |
| Veiklos data | 1943–1945 m. |
| Būstinė | Mačio apygarda |
| Veiklos teritorija | Albanija Albanija |
| Ideologija | MonarchizmasNacionalizmas |
| Sąjungininkai | Sąjungininkai |
| Priešininkai | AšisAlbanijos partizanai |

**Teisėtumo judėjimas** (alb. *Lëvizja Legaliteti*) – 1941 m. įkurta albanų rojalistų ir promonarchistinė organizacija. Jai vadovavo Abaz Kupi.

Ideologija
----------

Jie siekė susigrąžinti karalių Zogą I, kuris Italijos invazijos išvakarėse pabėgo iš šalies, į sostą. Organizaciją sudarė šalininkai, daugiausia iš šiaurinių kalnų genčių, ypač Mačio apygardos. Turėjo antikomunistines pažiūras. Nepaisant nacionalistinių pažiūrų, *Legaliteti* buvo nusiteikę prieš *Balli Kombëtar*, nes *Balli Kombëtar* buvo respublikonai, o *Legaliteti* buvo lojalistai ir rojalistai. Jie taip pat kaltino *Balli Kombëtar*, kad jie rėmė vokiečių okupaciją. Tačiau *Balli Kombëtar* gretose buvo ir promonarchistinių šalininkų.

Istorija
--------

Neigiami Albanijos komunistų veiksmai Kosovo klausimu atstūmė nemažai jų šalininkų iš šio pasienio regiono. Po 1943 m. lapkričio mėn. Abaz Kupi, kuris iki Mukjė susitarimo buvo Nacionalinio išsivadavimo judėjimo Centrinės tarybos narys, kartu su kitais pasitraukė į Teisėtumo judėjimo grupuotę. A. Kupi buvo gerbiamas karininkas, vadovavęs karaliaus Zogo kariuomenei Duresyje, kai italai įsiveržė į Albaniją. XX a. ketvirtojo dešimtmečio pradžioje, pralaimėjus italams, Albanijoje iškilo trys naujos politinės grupuotės: Albanijos komunistai, *Balli Kombëtar* (Nacionalinis frontas) ir *Legaliteti* (Teisėtumo judėjimas). Iš pradžių Sąjungininkai palaikė teisėtumo judėjimą, tačiau, kadangi tai buvo mažiausia grupuotė, neturėjusi reikšmingos įtakos Albanijoje, Sąjungininkai nutraukė pagalbą ir padėjo Jugoslavijos partizanams, kurie savo ruožtu palaikė Albanijos komunistus. 1945 m. pasibaigus Antrajam pasauliniam karui, Albaniją ėmė valdyti komunistai. Dauguma Teisėtumo judėjimo narių buvo sušaudyti arba pabėgo į Vakarus.

Paveldas
--------

Monarchistinė Teisėtumo judėjimo partija savo pavadinimą kildina iš šios grupės pavadinimo.

Išnašos
-------

1. ↑  Irene Grünbaum (1996). *Escape Through the Balkans: The Autobiography of Irene Grünbaum*. ISBN 0803270828. Nuoroda tikrinta 2011-01-31.
2. ↑  Peter Lucas (2007). *OSS in World War Two Albania by Peter Lucas*. ISBN 9780786429677. Nuoroda tikrinta 2011-01-31.
3. ↑  Hutchings, Raymond (1996). *Historical Dictionary of Albania*. Lanham, Maryland: Scarecrow Press. p. 148. ISBN 0-8108-3107-4.
4. 1 2  Walter R. Roberts (1987). *Tito, Mihailović, and the allies, 1941-1945*. ISBN 0822307731. Nuoroda tikrinta 2011-01-31.

Papildomam skaitymui
--------------------

* Histoire de l'Albanie et de sa maison royale (5 volumes); Patrice Najbor - JePublie - Paris - 2008
* La dynastie des Zogu, Patrice Najbor - Textes&Pretextes - Paris - 2002
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Esencializmas** – filosofijos kryptis, pradėta Aristotelio ir vėliau vystyta Džono Loko. Esencializmas grindžiamas idėja, kad kai kurios daiktų savybės yra esminės tų daiktų atžvilgiu. Būtent paslėpta daikto esmė nulemia jo juntamąsias, išorines savybes. Šiais laikais esencializmo idėjas palaiko mokslinio realizmo šalininkai.

Manoma, kad visi tam tikros kultūros arba grupės nariai yra identiški ar pakankamai panašūs tam, kad juos būtų galima priskirti „tai pačiai rūšiai". Šiuo atžvilgiu esencializmas primena stereotipus, pvz. kad „visi afrikiečiai yra juodaodžiai".

Žiūrint iš esencializmo pozicijų, kultūra ir etninis identitas laikomos atskiromis, tačiau glaudžiai susijusiomis sąvokomis. Individas perima gimtojoje vietoje gyvenantiems žmonėms būdingas savybes per tautybę, savo ruožtu nulemiančią individo kultūrines tradicijas, o šios – etninį identitetą. Trumpiau tariant, individo etninę priklausomybę ir identitetą nulemia jo gimimo vieta.

Šiandien būtų sudėtinga surasti esencializmo šalininkų. Vienas iš paminėjimo vertų darbų – britų mokslininko Entoni Smito knyga „Etninė tautų kilmė" (angl. *The Ethnic Origins of Nations*), kurioje teigiama, kad etniniu požiūriu tauta laikosi ant šešių kertinių akmenų – vardo, bendros mitologijos, kultūros ir istorijos; prisirišimo prie apibrėžtos teritorijos ir lojalumo jausmo vienintelei bendruomenei.

Esencialistai teigia, kad norint paaiškinti socialinį elgesį, reikia atsižvelgti į biologinius, fiziologinius ir genetinius faktorius. Todėl seksualinė orientacija, elgesio ir asmeniniai skirtumai laikomi įgimtomis savybėmis. Esencialistai, pasitelkdami biologiją, siekia atkreipti dėmesį į nepakeičiamus socialinius ir biologinius skirtumus.

Kitas pavyzdys – endogamija, reiškinys, kai tuokiamasi tik su tos pačios etninės grupės ar genties nariais, siekiant išsaugoti ir puoselėti jos kultūrą.

Amerikiečių rašytojo Džono Grėjaus knygoje „Vyrai kilę iš Marso, moterys – iš Veneros" esencializmas nagrinėjamas atliekant mintinį eksperimentą – esą vyrams ir moterims iš prigimties būdingi visiškai skirtingi jausmai, kalba ir poreikiai. Abiejų padermių atstovams atvykus į žemę, visas jų bendravimo ir lytiškumo problemas būtų galima išspręsti, jei abi lytys suvoktų tarpusavio skirtumus. Tai reiškia, kad savo esme vyrai yra vyriški, o moterys – moteriškos.

Žiūrint iš feministinės perspektyvos, esencializmas siejamas su kai kuriomis feminizmo kryptimis, visų pirma su diferenciniu feminizmu, pabrėžiančiu biologinius vyrų ir moterų skirtumus. Šios krypties šalininkai teigia, kad remiantis šiais skirtumais, visuomenė tiek vyriškiems, tiek moteriškiems darbams turėtų teikti vienodą svarbą.
| **Stanislovas Kindziulis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1930 m. rugpjūčio 22 d.Nemakščiai, Raseinių apskritis |
| Mirė | 2008 m. kovo 7 d. (77 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Sofija Kindziulienė |
| Vaikai | Jūratė Musneckienė |
|  |
| Organizacijos | Kauno medicinos institutas |
| Pareigos | Klinikinės medicinos fakulteto dekanas |
| Partija | 1964 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1956 m. Kauno medicinos institutas |

**Stanislovas Kindziulis** (1930 m. rugpjūčio 22 d. Nemakščiuose, Raseinių apskritis – 2008 m. kovo 7 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas, sveikatos apsaugos organizatorius, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

Gimė provizorių šeimoje, anksti neteko tėvo. 1950 m. baigė Raseinių vidurinę mokyklą ir įstojo į Kauno valstybinio universiteto Medicinos fakultetą, kuris tų pačių metų pabaigoje buvo reorganizuotas į Kauno medicinos institutą. Jį baigė 1956 m. 1961 m. Maskvoje apgynė medicinos mokslų kandidato disertaciją „Sergamumas ir darbininkų medicininis aptarnavimas „Kauno audinių" fabrike".

1956–1994 m. Kauno medicinos instituto (1989–1998 m. Kauno medicinos akademija) dėstytojas, 1961–1977 m. Socialinės higienos ir sveikatos apsaugos katedros vedėjas, 1965–1969 m. Gydomojo fakulteto, reorganizavus Gydomąjį fakultetą, 1969–1990 m. Klinikinės medicinos fakulteto dekanas; nuo 1966 m. docentas.

Paskelbė daugiau kaip 80 darbų įvairiais socialinės medicinos ir aukštojo medicinos mokslo klausimais.

Bibliografija
-------------

* Medicinos statistikos pagrindai (su J. Petrauskiene), 1974 m.
* Medicininės darbingumo ekspertizės pagrindai (su kitais), 1975 m.
* Socialinė medicina, vadovėlis (su kitais), 1986 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-07-14 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Stanislovas Kindziulis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. - 311
3. ↑  *Stanislovas Kindziulis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. - 770 psl.
4. ↑
Motorola MC68008.
68008 procesorius Sinclair QL motininėje plokštėje.
**Motorola 68008** yra Motorola gamintas 8/16/32 bitų mikroprocesorius. Šis procesorius yra Motorola 68000 modelio atmaina su sumažinta 8 bitų išorine duomenų magistrale ir siauresne adreso magistrale.

Originalus 68000 modelio procesorius (pristatytas 1979 metais) turėjo 24 bitų adreso ir 16 bitų duomenų magistrales. Dėl šių santykinai plačių magistralių buvo sunku projektuoti žemos kainos sistemas, kuriose būtų naudojamas 68000 procesorius. Elektroninių plokščių schemos išdėstymas buvo sudėtingas ir reikalavo daug papildomos elektronikos. 16 bitų duomenų magistralė taip pat reikalavo dvigubai daugiau atminties modulių negu 8 bitų magistralė.

68008 buvo pristatytas 1982 metais ir buvo suprojektuotas dirbti žemos kainos 8 bitų atmintį naudojančiose sistemose. Dėl siauresnės duomenų magistralės jis buvo dvigubai lėtesnis už tokio paties taktinio dažnio 68000 procesorių, tačiau dėl 32 bitų vidinės architektūros jis buvo greitesnis už konkuruojančius 8 bitų mikroprocesorius. Išskyrus siauresnes duomenų ir adreso magistrales, 68008 veikė identiškai 68000 procesoriui ir turėjo tokią pačią vidinę struktūrą ir mikroarchitektūrą.

68008 lustas turėjo 70000 tranzistorių, veikė 8 arba 10 MHz dažniu. Taip pat buvo gaminamos dvi skirtingos lusto versijos. Pradinė versija naudojo 48 kojelių DIP korpusą ir 20 bitų adreso magistralę, leidusią adresuoti iki 1 megabaito atminties. Vėlesnė versija turėjo 52 kištukų PLCC korpusą ir 22 bitų adreso magistralę, kuri galėjo adresuoti iki 4 MB atminties.

Nedaug kompiuterinių sistemų naudojo 68008 procesorių, Sinclair QL asmeninis kompiuteris yra labiausiai žinomas iš jų. Tačiau 68008 modelis buvo populiarus įterptinėse sistemose.

Motorola 68008 mikroprocesoriaus gamybą nutraukė 1996 metais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  comp.sys.m68k Usenet posting, 1995 m gegužės 16d.

Nuorodos
--------

* MC68000 vartotojo vadovas, devintas leidimas Archyvuota kopija 2012-02-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Moteriškos kelnaitės
Vyriškos apatinės glaudės
**Kelnaitės** – apatinis trikotažas, dėvimas ant nuogo kūno dubens srityje ir uždengiantis išorinius lytinius organus bei uždengiantis arba pridengiantis sėdmenis. Vyrų ir moterų kelnaitės skiriasi – pas vyrus jos kiek platesnės (ypač – priekinė dalis), laisviau priglunda, tuo tarpu moterų – labiau aptemptos. Kelnaitės taip pat yra moters maudymosi kostiumo dalis (išskyrus vientisus kostiumėlius).

Kelnaitės gali būti įvairių spalvų, medžiagos, formų, yra ir pusiau permatomų (priskiriama erotiniam trikotažui). Dar XX a. 2-ojoje pusėje daug kur apatinių demonstravimas viešumoje buvo retas reiškinys, tačiau šiuo metu Vakarų visuomenėse apatiniai nėra taip kruopščiai slepiami, todėl juos galima pastebėti kasdienybėje (ypač šiltuoju metų laiku) kyšant iš po viršutinio trikotažo – kelnių ar sijono (ypač iš nugaros pusės), priklausomai nuo pastarųjų savybių (dydžio, storio, medžiagos pluošto, prigludimo), kūno formų ir padėties (pasilenkus ir sėdint labiau nei stovint). Kai kurios merginos ir moterys sąmoningai pasirenka savo aprangą, siekdamos išryškinti arba paslėpti savo kelnaites. Anglosaksų kultūroje yra net atsiradęs terminas *visible panty line* (arba *VPL* – matoma kelnaičių linija).

Kelnaičių rūšys:

* siaurikės (stringai) – labai siauros kelnaitės
* glaudės – labai trumpos, prie kūno prigludusios kelnaitės, skirtos maudymuisi arba kaip apatiniai baltiniai vyrams, berniukams
* šeimyniniai – vyriškos laisvų šortų pavidalo apatinės kelnaitės, dažniausiai kartūninės.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kelnaitės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMoteriška apranga ir avalynė |
| --- |
|  |
| 
Aukštakulniai · Bikinis · Kelnaitės · Korsetas · Liemenėlė · Maudymosi kostiumėlis · Mini sijonas · Palaidinė · Pėdkelnės · Siaurikės · Sijonas · Skarelė · Skrybėlaitė · Suknelė |

 |
| ***Tai aš*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Sono stato io |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Alberto Lattuada |
| Scenaristas (-ai) | Alberto LattuadaRuggero MaccariLuigi Malerba |
| Metai | 1973 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 108 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Tai aš** (it.  *Sono stato io*) – 1973 m. Italijoje sukurta komedija, kurios režisierius Alberto Lattuada. Pagrindinio vaidmens atlikėjas Giancarlo Giannini pelnė geriausio aktoriaus apdovanojimą San Sebastiano kino festivalyje.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Langų plovėjas Bjadžis Solisė beviltiškai svajoja išgarsėti, tačiau dabar priverstas laisvu laiku dirbti statistu operos teatre. Kartą jame įvyksta nusikaltimas – nužudoma garsi dainininkė – ir Bjadžis nusprendžia, kad tai jo šansas. Palikęs keletą įkalčių, jis siekia būti apkaltintas nusikaltimu, kurio nepadarė, tikėdamasis tokiu būtu patekti į visų šalies laikraščių pirmuosius puslapius. Svarbiausia, jog jis turi nenuginčijamą alibi, kurį gali patvirtinti garbaus amžiaus buvęs policininkas...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Giancarlo Giannini – Bjadžis Solisė
* Silvia Monti – Žaklina
* Hiram Keller – Kidas
* Orazio Orlando – komisaras
* Patrizia Chiti – Glorija
* Ely Galleani – tranzuotoja
* Carla Mancini

Apdovanojimai
-------------

* Globo d'oro – geriausias aktorius (G. Giannini)
* San Sebastiano kino festivalis – geriausias aktorius (G. Giannini)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Callisto Cosulich (1985). *I Film di Alberto Lattuada*. Gremese Editore, 1985. ISBN 8876051872.
2. ↑  Adriano Aprà (2009). *Alberto Lattuada: il cinema e i film*. Marsilio, 2009. ISBN 978-8831797771.
3. ↑  Thomas Riggs. *Contemporary Theatre, Film and Television , Volume 73*. Gale, Jan 19, 2007.
| **Julius Anusavičiuslenk. *Hanusowicz*** |
| --- |
| Gimė | 1825 m. balandžio 24 d.Smilgiuose, Plungės raj. |
| Mirė | 1907 m. vasario 26 d. (81 metai)Daniūnų dvaras, palaidotas Daumėnuose, Biržų raj. |
|  |
| Veikla | lietuvių poetas |

**Julius Anusavičius** (lenk. *Hanusowicz*, 1825 m. balandžio 24 d. Smilgiuose, Plungės raj. – 1907 m. vasario 26 d. Daniūnų dvare; palaidotas Daumėnuose, Biržų raj.) – lietuvių poetas.

Biografija
----------

Pradinį mokslą ėjo Troškūnuose, gimnaziją Panevėžyje, privačiai išmoko matininko profesijos. Dalyvavo 1863 m. sukilime, vadovavo Panevėžio apskrityje veikusio E. Liutkevičiaus dalinio būriui. Buvo suimtas ir nuteistas katorgai Sibire. Paleistas po 1880 m. gyveno Latvijoje (Rygoje, Skaistkalnėje), 1900 m. grįžo į tėvų dvarelį Daniūnuose.

Sukūrė eilėraščių ir poemoms artimų eiliavimų (~ 20 000 eilučių): „Pavasaris 1863 metų", „Upe tėvynės", „Tatula miela", „Viena pavasario diena" ir kt. Eiliavimai aprašomojo pobūdžio, ištęsti, poetika elementari, mechaniškai taikoma silabinė eilėdara.

Nuorodos
--------

* Regina Mikšytė. Anusavičius, Julius. Lietuvių literatūros enciklopedija. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas. – Vilnius, 2001. – ISBN 9986-513-95-2
* Juliaus Anusavičiaus bibliografija M. Mažvydo bibliotekoje Archyvuota kopija 2005-01-04 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Kelmės ješiva |
| Įkurtas | 1862 m. |
| Tipas | Nevalstybinis |
| Vieta | Kelmė |

**Kelmės ješiva** arba **Kelmės Talmud Tora** (angl. *Kelm Talmud Torah, Kelm yeshiva*) – buvusi viena iš žymesnių Rytų Europos judaizmo dvasinių seminarijų, įkurta 1862 m. Kelmėje.

Istorija
--------

Bene geriausiai žinomas Kelmės rabinas – Rabi Simcha Zisel Broidas, 1862 m. įkūrė vieną žymiausių ješivų Lietuvoje – Kelmės Talmud Torą, kuri veikė iki pat 1941 metų. Šioje ješivoje buvo akcentuojamas Musar mokymas. Talmud Toros pastatą juosė aukšta tvora, atskirianti joje besimokančius nuo likusios bendruomenės, studentai išsiskyrė savo apranga, taikydavo tylėjimo praktiką, o ir patekti į šią ješivą galėjo tik išlaikę egzaminus. Remdamasis Lipkino Salanterio mokymu, Rabi Simcha Zisel Broidas suformavo studijų programą, paremtą taisykle: pirmiausia studentus supažindinti su materialiojo pasaulio žiniomis, o tik po to gilintis į dvasinius dalykus. Ješivos biblioteka garsėjo turtingumu ir buvo prieinama visiems, studijuojantiems Torą. Ješivoje mokino ne tik Talmudo ir Toros, bet ir matematikos, rusų kalbos ir geografijos, tai buvo beprecedentis įvykis Lietuvos ješivose. 

1872 m. S. Zivas nusipirko žemės sklypą, kuriame norėjo plėsti ješivos veiklą, tačiau įtari vietos valdžia to daryti neleido ir 1876 m. uždarė ješivą. S. Zivas ieškojo vietos kitur ir rado pastatą Gruobinios miestelyje, kur 1880 m. atidarė naują ješivą. Dėl prastos sveikatos jau 1881 m. buvo priverstas grįžti į Kelmę, kur jam vėl leista mokytojauti. 1886 m. dėl sudėtingo administravimo teko uždaryti ir Gruobinios ješivą. Ješivoje mokydavosi apie 30-35 studentus. Dalis studentų 1892 m. išvyko gyventi į Palestiną. Iki pat 1941 m. ješivos vadovais dirbo įvairūs S. Zivo giminaičiai.

Žymūs auklėtiniai
-----------------

* Natanas Cvi Finkelis
* Yechezkel Levenstein
* Yeruchom Levovitz
* Moshe Rosenstein
* Naftoli Trop
* Nosson Meir Wachtfogel
* Elyah Lopian
* Chaim Yitzchak Bloch Hacohen

Taip pat skaitykite
-------------------

* Ramailės ješiva
* Panevėžio ješiva
* Vilijampolės ješiva
* Telšių ješiva
* Kauno kolelis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kelmės įsikūrimas ir žydų bendruomenės pradžia Archyvuota kopija 2013-10-19 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Kelem’s Jews as a Torah and spiritual People