recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lietuvos tautodailininkų sąjunga** – Lietuvos organizacija, vienijanti tautodailės kūrėjus. Būstinė Vilniuje, Stiklių g. 16.

Istorija
--------

1966 m. įsteigta Lietuvos liaudies meno draugija, kuri vienijo Choro, Teatro, Instrumentinės, Liaudies muzikos, Liaudies dailės ir Choreografijos sekcijas. Veikė skyriai Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose, Panevėžyje. Visuotiniai susirinkimai šaukti kas 3 metai, rinkta valdyba. 1989 m. pavadinta Lietuvos tautodailininkų sąjunga, apibrėžta siauresnė (tik tautodailės) veiklos sritis. Nuo 1987 m. UNESCO liaudies meno organizacijos, nuo 1994 m. Europos meno tarybos (ECA) narė.

Veikla
------

Lietuvos tautodailininkų sąjunga rengia seminarus, parodas, muges, konkursus, gina narių autorines teises. Kaupia kūrinių rinkinį, kurį eksponavo Airijoje, Lenkijoje, Meksikoje, Bulgarijoje, Danijoje, Rusijoje, Švedijoje. Turi 6 skyrius – Kauno, Panevėžio, Telšių, Šiaulių, Dzūkijos, Žemaitijos. 2006 m. vienijo – 3000 narių. Prie sąjungos nuo 1997 m. veikia Tautodailininkų sąjungos fondas, kuris leidžia „Tautodailės metraštį", monografijas, knygas apie tautodailę.

Pirmininkai
-----------

* Vytautas Jakelaitis – 1966-1968 m.
* Pranas Gudynas – 1968-1979 m.
* Jonas Rimantas Glemža – 1979-1985 m.
* J. Kilšauskas – 1985-1989 m.
* Žilvinas Bautrėnas – 1989-1992 m.
* Jonas Rudzinskas – nuo 1992 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos tautodailininkų sąjunga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 338 psl.

Nuorodos
--------

* Lietuvos tautodailininkų sąjunga Archyvuota kopija 2013-08-26 iš Wayback Machine projekto.
**Lietuvos sporto žurnalistų federacija** (**LŽSF**) – profesinė kūrybinė sporto organizacija, vienijanti spaudos, televizijos ir radijo, interneto portalų žurnalistus, fotografus, operatorius bei viešųjų ryšių specialistus, dirbančius sporto srityje. Būstinė Vilniuje.

Istorija
--------

1957 m. įkurta kaip *Sporto žurnalistų sekcija* (pirmininkas Algimantas Litvaitis) prie Lietuvos žurnalistų sąjungos.

1958 m. tapo savarankiška organizacija.

Nuo 1993 m. Tarptautinės sporto žurnalistų asociacijos (pranc. *L 'Association Internationale de la Presse Sportive*, AIPS), nuo 1996 m. Lietuvos sporto federacijų sąjungos (LSFS) narė.

2007 m. turėjo 80 narių.

Veikla
------

Veiklą koordinuoja prezidiumas, renkamas kas ketveri metai. Rengia sporto žurnalistų kūrybinius konkursus, renka metų sportininkus, komandas ir trenerius, palaiko ryšius su Lietuvos ir užsienio sporto organizacijomis, organizuoja renginius Spaudos atgavimo kalbos ir knygos dienos (gegužės 7 d.) ir Tarptautinės sporto žurnalistų dienos (liepos 2 d.) proga, seminarus ir įvairių sporto šakų varžybas.

2005 m. įsteigtos Aleksandro Krukausko ir Romos Grinbergienės, 2014 m. – Vytauto ir Vytauto V. Saulių, 2016 m. – Vytauto Gudelio, o 2018 m. – Mindaugo Baryso premijos.

Pirmininkai ir prezidentai
--------------------------

* Vytautas Kazakevičius – 1958–1964 m.
* Mindaugas Barysas – 1964–1988 m.
* Aleksandras Krukauskas – 1988–2004 m.
* Laima Janušonytė – 2004–2013 m.
* Gintaras Nenartavičius – 2013-2017 m.
* Tautvydas Vencevičius – nuo 2017 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gintaras Nenartavičius. *Lietuvos sporto žurnalistų federacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 330 psl.
| Vėkė |
| --- |
| **Ilgis** | 10,9 km |
| **Baseino plotas** | 32,5 km² |
| **Ištakos** | Kurauskių apylinkės |
| **Žiotys** | Venta |
| **Šalys** | Lietuva |

**Vėkė** – upelis Lietuvoje, Šiaulių rajone; Ventos dešinysis intakas. Prasideda Kurauskių kaimo apylinkėse, 5 km į pietvakarius nuo Kužių. Teka į pietvakarius. Įteka į Ventą 297,4 km nuo jos žiočių, ties Pavakalniu.

Intakas – Dobilupis (dešinysis).

Visa vaga ištiesinta. Prie Vėkės yra Užvėkiai, Siaurimaičiai, Smilgiai, Pavėkiai, Gilvyčiukai, Butkaičiai, Pavakalnis.

Upėvardžio kilmė neaiški: iš vienos pusės siejamas su *vėkėti* („stipriai mušti"), *iš-vekėti* („iškabinti, išplėšti"), *vekerėti* („arti netiesiomis vagomis"), iš kitos – su latv. *veksnis* („miškas, krūmai"), latv. *vēķis* („jau paeinantis vaikas").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos upės: B. Gailiušis, J. Jablonskis, M Kovalenkovienė, Kaunas, Lietuvos energetikos institutas, 2001, str. 622
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 370
| ***Vėjas, siūbuojantis miežius*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Wind That Shakes the Barley |
| Kilmės šalis |  Airija Jungtinė Karalystė Italija Vokietija |
| Režisierius | Kenas Loačas |
| Kompozitorius | Džiordžas Fentonas |
| Vaidina | Kilianas MerfisPedreikas Delenis (Padraic Delaney)Orla Fidžerald (Orla Fitzgerald)Laiemas Kaningemas |
| Metai | 2006 |
| Žanras | Drama |
| Trukmė | 127 min. |
| Kalba | anglų |
| Platintojas | Pathe Distribution |
| **IMDb įrašas** |

**Vėjas, siūbuojantis miežius** – 2006 m. airių režisieriaus Keno Loačio filmas pelnęs Auksinę palmės šakelę Kanų kino festivalije. Filmas pasakoja apie Airijos nepriklausomybės karą (1919–21 m.) ir po to vykusį Airijos pilietinį karą (1922–23 m.).

Filmo premjera įvyko 2006 m. gegužės 18 d. Kanų kino festivalyje.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

D. Britanijos vyriausybė aršiai kovoja prieš Airijos Respublikos susiformavimą ir specialiai įkuria du smurtiniais veiksmais pagarsėjusius būrius - Britanijos Juoduosius ir Ruduosius (po Didžiojo karo demobilizuoti britų kariai), kurie privalo padėti Karališkajai Airijos policijai malšinti šalyje prasidėjusius maištus. Savo ruožtu šalies nepriklausomybės siekiantys airiai smogia žiauriais išpuoliais ir pradeda sparčiai kurti Airių respublikinę armiją (IRA), kuri vėliau transformuojama į liūdnai pagarsėjusią teroristinę organizaciją.

Aktoriai
--------

* Kilianas Merfis – Damienas O'Donovanas
* Pedreikas Delenis (Padraic Delaney) – Tedis O'Donovanas
* Orla Fidžerald (Orla Fitzgerald) – Sinead
* Laiemas Kaningemas – Danas
* Viljemas Runė (William Ruane) – Džionas Goganas

ir kt.

Išnašos
-------

1. ↑   Festivalio programa
2. ↑   Archyvuota kopija 2007-09-18 iš Wayback Machine projekto. Filmo aprašymas

Nuorodos
--------

* Oficialus filmo puslapis (Anglų kalba)
* Apdovanojimai ir nominacijos (Anglų kalba)
| Svitavaiček. *Svitavy* |
| --- |
|              |
| *Taikos aikštė* |
|  |
| 

SvitavaiSvitavai

49°45′20″ š. pl. 16°28′10″ r. ilg.﻿ / ﻿49.75556°š. pl. 16.46944°r. ilg.﻿ / 49.75556; 16.46944﻿ (Svitavai)Koordinatės: 49°45′20″ š. pl. 16°28′10″ r. ilg.﻿ / ﻿49.75556°š. pl. 16.46944°r. ilg.﻿ / 49.75556; 16.46944﻿ (Svitavai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Čekijos vėliava Čekija |
| **Kraštas** | Pardubicių kraštas |
|  |
| **Meras** | David Šimek |
|  |
| **Gyventojų** (2016 m.) | 17 005  |
| **Plotas** | 31,33 km² |
| **Tankumas** (2016 m.) | 543 žm./km² |
| **Altitudė** | 435 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 568 02 - 570 01 |
| **Tinklalapis** | www.svitavy.cz |
|  **Vikiteka** | Svitavai |
|  |
| **Kirčiavimas** | Svìtavai |

**Svitavai** (ček. *Svitavy*, vok. *Zwittau*) – Moravijos (istorinis regionas) sostinė bei didžiausias miestas, esantis Pardubicių krašte, Čekijoje. Svitavų rajono administracinis centras. 17 005 gyventojai (2016 m. duomenys). Svitavuose gimė Oskaras Šindleris. Svarbus čekų esperanto centras. Yra esperanto muziejus.

Istorija
--------

Dabartinio miesto teritorijoje apie 1150 m. vienuoliai iš Litomišlo pastatė bažnyčią ir įkūrė gyvenvietę. Svitavai pirmą kartą paminėti 1256 m. 1330 m. suteiktos miesto teisės. XIV a. aplink miestą pastatyta gynybinė miesto sieną, turėjusi tris vartus. XVI a. suklestėjo pirklių ir audėjų dėka. 1781 m. buvo sudegintas. XIX a. nutiesta geležinkelio linija. 1938–1945 m. okupuotas Vokietijos.

Miestų partnerystė
------------------

* Vespas, Nyderlandai
* Štendalis, Vokietija
* Plochingenas, Vokietija
* Banska Štiavnica, Slovakija
* Žiaras prie Hrono, Slovakija

Galerija
--------

* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Liparis loeselii**Apsauga: 2(V) – Pažeidžiama rūšis |
| --- |
| Dvilapis purvuolis (Liparis loeselii)Dvilapis purvuolis(*Liparis loeselii*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Smidriečiai  *( Asparagales)* |
| Šeima: | Gegužraibiniai  *( Orchidaceae)* |
| Gentis: | Purvuolis  *( Liparis)* |
| Rūšis: | Dvilapis purvuolis  *( Liparis loeselii)* |

 |

**Dvilapis purvuolis** (*Liparis loeselii*) – gegužraibinių (*Ochidaceae*) šeimos augalas. Daugiametis, gelsvai žalias, 8-20 cm aukščio. Stiebas tribriaunis, stačias, su 2 pamatiniais lapais, kurie pailgi arba elipsiški. Lapai blizgančiais paviršiais (nuo čia genties pavadinimas iš gr. liparos – riebus, blizgantis). Žiedynas trumpas, turi iki 10 mažų gelsvai žalių žiedų. Žydi birželio – liepos mėn.

Auga pelkėtose vietose.

Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Lietuvoje yra įsteigta pora draustinių saugančių šią rūšį, vienas iš jų yra Vyžuonų seniūnijoje augantis Vyžuonų šile. Čia įsteigtas Vyžuonų botaninis draustinis.

Dvilapis purvuolis – požymiai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dvilapis purvuolis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Urželio grafystė** (kat. *Comtat de Urgell*, isp. *Condado de Urgell*) – istorinė grafystė dabartinės Katalonijos teritorijoje, egzistavusi VIII-XV a.

Istorija
--------

Grafystė suformuota VIII a. pabaigoje, kaip viena iš Ispanijos markos dalių. Jos sostine tapo la Seu d'Urgell miestas. Jos pirmieji grafai buvo tiesiogiai skiriami iš Frankų imperijos, ir jų valdžia nebuvo paveldima. 870 m. grafystę užvaldė Vilfredas Plaukuotasis, kuris valdė ir daugumą kitų katalonų grafysčių ir įtvirtino savo dinastiją. Tačiau jo palikuonis Borelis II 992 m. padalino savo valdas, ir Urželyje įsitvirtino nauja grafų linija, valdžiusi iki pat XIII a.

Viduramžiais grafystė plėtėsi ir stiprėjo, ypač rekonkistos dėka. Ji užvaldė teritorijas Segrės upės baseine nuo Andoros slėnio šiaurėje iki Taregos pietuose. Tačiau ilgainiui grafai turėjo dalintis savo valdžia su vyskupais. Pastarieji ilgainiui užvaldė grafystės sostinę bei nemažai kalnų slėnių šiaurėje. Nuo 1106 m. grafystės sostinė perkelta į pietus, į naujai atkariautą iš musulmonų Balagerio miestą.

1162 m. Urželio grafystė per Katalonijos sąjungą su Aragonu atiteko Aragono karūnai (kartu su kitomis regiono feodalinėmis valdomis). 1231 m. mirus kunigaikštytei Aurembiaix, valdžią Urželyje paėmė Kabrerų giminė, kuri valdė iki 1336 m. Vėliau čia įsigalėjo iš Aragono karalių dinastinės atšakos kilusi dinastinė linija.

Grafystė buvo panaikinta ir prijungta prie Katalonijos kunigaikštystės 1413 m. po nepavykusio paskutinio grafo Jokūbo II sukilimo.

Grafai
------

### Skiriami grafai

* Borelis (798-820), taip pat ir Serdanijos grafas;
* Aznaras I (820-824), taip pat ir Aragono grafas;
* Galindas I (824-834);
* Sunifredas I (834-848);
* Solomonas (848-870);

### Barselonos-Urželio dinastija

* Vilfredas Plaukuotasis (870-897), taip pat ir Barselonos, Gironos, Osonos, Serdanijos grafas;
* Sunifredas II (898-948);
* Miro (948-966);
* Borelis II (966-992), taip pat ir Barselonos, Gironos, Osonos grafas;
* Ermengolis I (992 - 1010), Borelio II sūnus, įtvirtinęs vietinę grafų liniją;
* Ermengolis II (1010 - 1038)
* Ermengolis III (1038 - 1065)
* Ermengolis IV (1065 - 1092)
* Ermengolis V (1092 - 1102)
* Ermengolis VI (1102 - 1154)
* Ermengolis VII (1154 - 1184)
* Ermengolis VIII (1184 - 1209)
* Aurembiaix (1209 - 1231), jai valdant vyko įpėdinystės karai, kuomet dėl valdžios kovojo Petras I ir Gerau Kabrera.

### Kabrerų giminė

Kabrerų dinastijos herbas
* Ponsas IV (1236-1243)
* Ermengolis IX (1243)
* Alvaras I (1243 - 1267)
* Ermengolis X (1267 - 1314)
* Teresa d'Entença (1267 - 1314), ištekėjo už Aragono princo Alfonso;

### Aragono-Urželio dinastija

Aragono dinastijos herbas
* Jokūbas I (*Jaume I*) (1336 - 1347);
* Petras II (1347 - 1408);
* Jokūbas II (*Jaume II*) (1408 - 1413).
| Kuzmaivok.  *Kusmen, Kreuzhöhe* |
| --- |
| 

KuzmaiKuzmai

54°47′31″š. pl. 22°41′46″r. ilg.﻿ / ﻿54.791863°š. pl. 22.696198°r. ilg.﻿ / 54.791863; 22.696198﻿ (Kuzmai)Koordinatės: 54°47′31″š. pl. 22°41′46″r. ilg.﻿ / ﻿54.791863°š. pl. 22.696198°r. ilg.﻿ / 54.791863; 22.696198﻿ (Kuzmai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
| **Rajonas** | Krasnoznamensko rajonas |

**Kuzmai** (vok. *Kusmen*, nuo 1938 m. *Kreuzhöhe*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, Vėžupės krante, 12 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 21 km į pietryčius nuo Lazdynų.

Istorija
--------

Kuzmų kaimo bendruomenė 1936-37 m.
1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. 1734 m. kaime gyveno 2 zalcburgiečių ir 4 lietuvių šeimos (*Kelmischkait*, *Szameitatis*, *Platzpenis*, *Radtzuns*), viso – 49 gyventojai.

Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai.

Kaimas buvo išsidėstęs ant nedidelės kalvos Pilkalnio–Širvintos ir Stalupėnų–Kuzmų plentų kryžkelėje, dėl to, 1938 m. keičiant lietuviškus gyvenviečių pavadinimus vokiškais, buvo pavadintas *Kreuzhöhe* (vok. *Kreuz* – "kryžius", *Höhe* – "aukštuma"). Turėjo kolonijinių prekių krautuvėlę, svečių namus, kalvę, nedidelę degalinę. Nukentėjo per abu pasaulinius karus, po 1945 m. išnyko. Sovietmečiu buvo didelio karinio poligono viduryje. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

Gyventojai
----------

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1905 m. ir 1939 m.** |
| **1905 m.** | **1910 m.** | **1933 m.** | **1939 m.** |
| 84 | 98 | 94 | 95 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pilkalnio apskrities gyvenvietės (schema). Mažosios Lietuvos enciklopedija, T.3 (Mec-Rag). Vilnius, Mažosios Lietuvos fondas, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  Kusmen, Prästationstabellen und Mühlenkonsignationen, GenWiki vok.
3. 1 2  Kuzmai, GenWiki vok.
4. ↑  Struktur und Bewohner von Kusmen/Kreuzhöhe, GenWiki vok.
5. ↑  Pilkalnio apskrities kaimų sąrašas (1910 m.) vok.
6. ↑  www.verwaltungsgeschichte.de Pilkalnio apskritis vok.
| Msta |
| --- |
| Didysis Mstos slenkstis Didysis Mstos slenkstis |
| **Ilgis** | 445 km |
| **Baseino plotas** | 23 300 km² |
| **Vidutinis debitas** | 202 m³/s |
| **Ištakos** | Mstino ežeras |
| **Žiotys** | Ilmenis |
| **Šalys** | Rusija |

**Msta** (rus. *Мста*) – upė Rusijoje (Novgorodo ir Tverės srityse). Išteka iš Mstino ežero, 154 m virš jūros lygio. Įteka į Ilmenį iš šiaurės, netoli Volchovo žiočių, suformuoja deltą.

Didžiausi intakai: Berezaika (K), Cholova (K), Uverė (D).

Aukštupyje Msta vingiuota, plotis iki 40–50 metrų, įsiliejus stambiems intakams Berezaikai ir Uveriui, išsiplečia iki 70–80 metrų. Vidurupyje, tarp Opečenski Posado (rus. *Опеченский Посад*) ir Borovičių upė įveikia įspūdingą slenksčių ruožą. 30 km atkarpoje upė nukrenta 70 m, daugiau nei pusę savo nuolydžio.

Žemupyje Msta kanalais sujungta su Volchovo ir Višeros upėmis. Svarbiausias miestas prie upės – Borovičiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Мста*,Большая советская энциклопедия, T. XVII (Моршин—Никиш). – Москва: Советская энциклопедия, 1974
| **Mikas Posingis** |
| --- |
|  |
| Mikas Posingis, 1937-1938 m. |
| Gimė | 1887 m. balandžio 26 d.Voveriškiai, Klaipėdos kraštas |
| Mirė | 1951 m. sausio 10 d. (63 metai)Vokietija |
| Sutuoktinis (-ė) | Elzė Šturm |
| Vaikai | Ilzė Posingis, Hansas Georgas Posingis |
|  |
| Veikla | švyturio prižiūrėtojas, gamtininkas |

Mikas Posingis su šeima 1936 m. vasarą
**Mikas Posingis** (*Michel Posingies*, 1887 m. balandžio 26 d. Voveriškiuose, Klaipėdos kraštas – 1951 m. sausio 10 d. Vokietija) – gamtininkas mėgėjas, vienas pirmųjų paukščių žieduotųjų Lietuvoje.

Biografija
----------

Mokėsi staliaus ir baldžiaus amato Tilžėje. Gyvendamas Mediškiemyje (Katyčių apylinkėse), dalyvavo lietuvninkų draugijos „Vainikas" veikloje. 1911 m. išrinktas jos raštvedžiu ir kasininku. Pirmojo pasaulinio karo metu pateko į Vokietiją. Dirbo laivų statytoju, meistravo baldus.

1916 m. susituokė su Elze Šturm. 1921 m. gimė dukra Ilzė Posingis, po metų – sūnus Hansas Georgas. Iki 1924 m. pradžios Posingių šeima gyveno Greifsvalde, Priešakinėje Pomeranijoje. Tais pat metais persikėlė į Lietuvą ir įsidarbino Ventės rago švyturio prižiūrėtoju.

Stebėdamas paukščius ėmė bendradarbiauti su 1901 m. Rasytėje įkurta Ornitologine stotimi. 1930 m. Ventės rage įkūrus ornitoliginę stotį pats pradėjo žieduoti paukščius, iš pradžių vokiškais, o vėliau ir lietuviškais žiedais. 1934 m. atliko varnėnų orientacinių sugebėjimų eksperimentinį tyrimą. Globojo ir saugojo paukščius, dėl ko buvo pramintas „Paukščių tėvu". Susirašinėjo su profesoriumi Tadu Ivanausku, siuntė jam savo stebėjimų, tyrimų duomenis, išvadas.

Antrojo pasaulinio karo metais atsidūrė Danijoje. Sūnus buvo pašauktas į Vokietijos kariuomenę. 1944 m. spalio mėn. atsitraukiant Vermachtui, M. Posingis su šeima persikėlė į Rasytę. Spalio 11 d. kartu su Rytprūsių bėgliais patraukė į Poleską, spalio 25 d. sėdo į traukinį ir išvyko į Lidzbarką. Čia išbuvo iki 1945 m. vasario 2 d. Galiausiai atvyko į Riugeno salą, pateko į nelaisvę, į priverstinių darbų stovyklą, kur gyveno 2,5 metų.

Iš nelaisvės Posingius išvadavo Rasytės paukščių stebėjimo stoties direktorius E. Šiucas, kuris Miką pakvietę dirbti į Moggingeno pilį, kur pokaryje buvo perkelta Rasytės paukščių žiedavimo stotis. Jį įdarbino staliumi ir ūkio reikalų pagalbininku. Netrukus Mikas Posingis sunkiai susirgo, po operacijos sveikata trumpam pagerėjo, bet galutinai nepagijo. Sūnus kare dingo be žinios. 1951 m. stotyje kilo gaisras, Posingį ištiko širdies smūgis, vėliau stipriai persišaldė. Mirė 1951 m. sausio 10 d. palaidotas prie Alpių kalnų Miogingemo kaime.

1964 m. M. Posingis įtrauktas į Vidurio Europos ornitologų žinyną.

Šaltiniai
---------

* Tamara Arnastauskienė, Algimantas Jakimavičius. Lietuvos zoologai XVIII–XX a. – V.: Ekologijos institutas, 1997. – ISBN 9986-443-11-3
* Egidijus Bacevičius. Švyturio prižiūrėtojas, žiedavęs pamario sparnuočius. I d. // Šilainės sodas, 2009 04 21, Nr.8 (80)
| **Mikas Banaitis** |
| --- |
| Gimė | 1876 m.Paskalviai, Ragainės apskritis, dab. rus. *Дубки*, Nemano rajonas |
| Mirė | 1945 m. (~69 metai)Fiurstenbergas, Šiaurės Reinas-Vestfalija |
|  |
| Veikla | Mažosios Lietuvos visuomenės ir politinis veikėjas. |

**Mikas Banaitis** (1876 m. Paskalviai, Ragainės apskritis – 1945 m. Fiurstenbergas, Šiaurės Reinas-Vestfalija) – Mažosios Lietuvos visuomenės ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

Vienas garsiausių Mažosios Lietuvos laikrodininkų. 1918 m. Tilžės akto signataras. 1919–1935 m. Vokietijos lietuvių susivienijimo (buv. Prūsų lietuvių susivienijimas) paskutinis reikalų vedėjas. Už lietuvišką veiklą nacių persekiotas, 1935–1939 m. kalintas. 1944 m. pabaigoje prievarta evakuotas į Vokietiją.

Tėvo brolis žurnalistas, muzikas Valteris Kristupas Banaitis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vaclovas Bagdonavičius, Algirdas Žemaitaitis. *Mikas Banaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 592 psl.
**Liudmila Jūratė Mackonienė-Mackevičienė**, Kazanaitė (1929 m. vasario 5 d. Pajuostė, Panevėžio apskr. – 2012 m. gegužės 30 d. Juodšiliai, Vilniaus r.) – Lietuvos dainininkė (mecosopranas).

Biografija
----------

Tėvas Afanasijus Kazanas; brolis Mykolas Kazanas; sutuoktinis Jonas Mackonis-Mackevičius; sūnus Vigirdas Mackevičius.
1955 m. baigė Lietuvos konservatoriją. Studijavo Juozo Babravičiaus, nuo 1952 – Kipro Petrausko klasėje. 1955–1986 Lietuvos Filharmonijos solistė. Surengė >500 solinių koncertų; parengė >20 teminių, žanrinių (arijų, dainų, lietuvių ir rusų romansų), kompozitorių monografinių programų. Dainavo įvairių epochų ir stilių lietuvių ir Europos kamerinę bei operinę muziką, Europos ir Azijos tautų liaudies dainas, stambios formos kūrinių solo partijas. Koncertavo su Lietuvos kameriniu orkestru, Lietuvos ir Rusijos simfoniniais orkestrais. Gastroliavo Baltarusijoje, Latvijoje, Rusijoje, Ukrainoje.

Nuorodos
--------

* Asmeninė svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Muzikos enciklopedija, T. II, Vilnius: Lietuvos muzikos akademija, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003, 353 p.
| Pavėžio piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Pavėžio piliakalnisPavėžio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°32′00″ š. pl. 22°02′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.53333°š. pl. 22.03333°r. ilg.﻿ / 55.53333; 22.03333Koordinatės: 55°32′00″ š. pl. 22°02′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.53333°š. pl. 22.03333°r. ilg.﻿ / 55.53333; 22.03333 |

 |
| Vieta | Šilalės rajonas |
| Seniūnija | Kvėdarnos seniūnija |
| Aukštis | 5 - 7 m |
| Plotas | 33 x 21 |
| Naudotas | I tūkst. - II tūkstm. pradžioje |

**Pavėžio piliakalnis** (arba ***Drobūkščių piliakalnis***) – piliakalnis dešiniajame Vėžaus upelio krante, kyšulyje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų vakarų kryptimi. Jos rytiniame gale supiltas beveik tiesus 18 m ilgio, 1,2 m aukščio ir 6,5 m pločio pylimas, už kurio iškastas 5 m pločio ir metro gylio griovys. Vakariniame aikštelės gale supiltas 30 cm aukščio ir 5 m pločio pylimas, kurio 1,5 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 2 m pločio ir 30 cm gylio griovį. Už jo supiltas antras – 0,5 m aukščio ir 2 m pločio pylimas. Už antrojo pylimo yra 3,5 m pločio terasa, kurios 1,5 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į antrą – 1,5 m pločio terasą.

Istorija
--------

Piliakalnyje lokalizuojamas 1385–1395 m. minimas Genioto dvaras (kiemas).

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Padievaičio piliakalnis 2 km |  |  |  |
|  |  | Rubaičių piliakalnis 10 km |
|  | Dapkiškės piliakalnis 13 kmLileikėnų piliakalnis 9 kmPakisio piliakalnis 9 km | Rubinavo piliakalnis 9 km |

Nuorodos
--------

* Pavėžio piliakalnis
Nuotraukos padarytos 2014 m. balandžio 24 d. iš Hablo kosminio teleskopo, nufotografuotos jaunos žvaigždės *HD 141943* ir *HD 191089* turinčios proplanetinius diskus.
**Planetoidai** arba **planetesimalės** – būsimų planetų užuomazgos esančios proplanetiniuose dujų ir dulkių diskuose. Planetesimalių (angl. *planetesimal*, iš *planet* 'planeta' + (*infinit*) *esimal* 'nykstamas dydis') skersmuo būna nuo kelių iki kelių šimtų kilometrų. Saulės sistemoje planetoidai trikdė vieni kitų orbitas, daužėsi, jungėsi į spiečius ir virto stambesniais dariniais. Maždaug per 100 mln. metų iš jų susiformavo Žemės grupės planetos. Likusios planetesimalės trupėjo ir nyko susidurdamos su planetomis, jų palydovais ar tarpusavyje. Manoma, jog asteroidai iš asteroidų žiedo esančio tarp Marso ir Jupiterio yra planetesimalių likučiai. Kai kurias planetos pavertė savo palydovais. Daug jų paveiktų planetų (ypač Jupiterio) traukos, iš viso apleido Saulės sistemą. Kilusios planetų milžinių valdose planetesimalės, kurių orbitas sutrikdė planetų traukos jėgos, atsidūrė Orto ir Koiperio debesyse.

Susidarymas
-----------

Planetoidai susidaro, kuomet besislegiančiame proplanetiniame ūke kondensuojasi kietos dalelės. Turbulentinis medžiagos judėjimas, lydintis ūko traukimąsi, skatina dalelių susidūrimus. Susidūrusios jos limpa viena prie kitos ir didėja. Milimetrų ar centimetrų dydžio dalelės kaupiasi prie proplanetinio disko simetrijos plokštumos. Atsitiktiniai jų sutankėjimai tampa gravitacijos centrais į kuriuos telkiasi aplinkinės dalelės. Gravitacijos jėgų spaudžiami tokie dulkių debesys virsta planetesimalėmis. Jų sudėtis priklauso nuo atsiradimo vietos, t. y. nuo atstumo iki prožvaigždės.

Nuorodos
--------

* Astronomijos enciklopedija Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
* Encyclopedia Britannica

Kiti šaltiniai:

* A. Ažusienis, A. Pučinskas, V. Straižys Astronomija, Vilnius, 2003, 608p. ISBN 9986-435-10-2
| *Planetes* |
| --- |
|  |
| Žanras | Mokslinė fantastika, drama |
| Manga |
| Autorius | Makoto Yukimura |
| Leidėjas | Japonija KodanshaKanadaJungtinės Amerikos Valstijos Tokyopop |
| Serializuota  |  *Weekly Morning*  |
| Leidimo metai | 1999 m. sausis – 2004 m. sausis |
| Tomų sk. | 4 (26 skyriai)
 |
| TV anime |
| Režisierius | Gorō Taniguchi |
| Studija | Sunrise  |
| Kanalas | Japonija NHK |
| Rodymo laikotarpis | 2003 m. spalio 4 d. – 2004 m. balandžio 17 d. |
| Serijų sk. | 26
 |

**Planetes** (jap. プラネテス = *Puranetesu*, sen. gr. Πλανήτης 'planeta' arba 'klaidžiojanti žvaigždė') – japonų mokslinės fantastikos žanro manga, kurią sukūrė Makoto Jukimura. Bendrovė „Sunrise" manga komiksus adaptavo į 26 serijų trukmės anime televizijos serialą, kuris 2003–2004 m. laikotarpiu buvo rodomas per NHK televiziją. Veiksmas vyksta 2075 m. pasakojama apie erdvėlaivio *Toy Box* grupelę darbuotojų, surinkinėjančių kosmines nuolaužas.

Mangą Šiaurės Amerikoje anglų kalba leidžia bendrovė „Tokyopop", o anime – „Bandai Entertainment". Tiek manga tiek ir anime pelnė *Seiun Award* apdovanojimą už geriausią mokslinės fantastikos kūrinių seriją.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Vyksmas sukasi apie *Technora* korporacijos Kosminių nuolaužų skyriaus erdvėlaivio *DS-12 „Toy Box"* įgulą. Kosminių nuolaužų skyriaus (angl. *Space Debris Section*) paskirtis – užkirsti kelią palydovų, kosminių stočių bei kitų kosminių aparatų susidūrimui su nuolaužomis Žemės ir Mėnulio orbitose. Jie naudoja keletą metodų nuolaužų pašalinimui (dažniausiai nuolaužos yra sunaikinamos jas nukreipiant Žemės atmosferos link, arba surenkamos erdvėlaiviu ir vėliau taip pat sunaikinamos), pasitelkdami EVA kostiumus.

Epizoduose veiksmas kartais sukasi apie pačių nuolaužų rinkimą, tačiau dažniausiai tai yra tik priemonė veikėjų charakteriams vystyti. Kiti bendrovės darbuotojai į Nuolaužų skyriaus narius žiūri iš aukšto, nes šie yra žemiausia bendrovės grandis, todėl jiems tenka sunkiai dirbti, norint įrodyti savo vertę kitiems ir įgyvendinti savo svajones.

Tolimesni siužeto elementai apima būsimą tiriamojo pobūdžio misiją į Jupiterį nauju branduolių sintezės energija aprūpinamu erdvėlaiviu *Von Braun* ir pagrindinių veikėjų pasiryžimą dalyvauti šioje misijoje bet kokia kaina. Daugelis kitų siužeto vingių atskleidžia kiekvieno veikėjo motyvaciją ir asmenybę. *Space Defense Front* yra teroristinė organizacija, kuri įsitikinusi, jog žmonija savavališkai eksploatuoja kosminę erdvę vietoje to, kad pirmiausia spręstų globalias problemas Žemėje, tokias kaip badas ir netolygus socialinis-ekonominis pasiskirstymas. Todėl jie vykdo teroristinį planą prieš didžiąsias kosmines bendroves, siekdami sunaikinti, tai kas jau sukurta, kad kosminės erdvės eksploatacijoje galėtų dalyvauti ir silpnos ekonomikos šalys.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „日本SFファングループ連合会議: 星雲賞リスト". Nuoroda tikrinta 2012-03-06.  **(**jap.**)**
3. ↑  Planetes Ep. 12

Nuorodos
--------

* Planetes enciklopedijoje Anime News Network
* Planetes svetainėje Internet Movie Database
|  |
| --- |
| **Šilutės aerodromas** |
|  |
| IATA: - ICAO: EYSI |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | aeroklubas ir ultralengviesiems |
| Operatorius | Šilutės aeroklubas |
| Miestas | Šilutė |
| Aukštis virš jūros lygio | 18 m |
| Koordinatės | 55°20’13"N, 21°31’50"E |
|
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 09/27 | 500 | 30 | asfaltbetonis |
| 09/27 | 750 | 100 | gruntas |

**Šilutės aerodromas** iki 2006 m. buvo LK KASP Juozo Kasperavičiaus aviacijos eskadrilė. Aerodromas įsikūręs 4 km į pietryčius nuo Šilutės miesto centro, šalia Armalėnų kaimo. Dabar yra atkurtas Šilutės aeroklubas. Aviacijos klubas turi 12 dviviečių sklandytuvų, 3 aukštos klasės sklandytuvus, du 4 vietų lėktuvus „Wilga – 35A" (PZL- 104). Aerodromo infrastruktūra leidžia priimti sportinius lėktuvus.

Istorija
--------

Šilutė buvo vienas pirmųjų pokario Lietuvos miestų, kuriame pradėta kurti sportinė aviacija. Aeroklubas čia įkurtas 1957 m. vadovaujant aviacijos sportininkui ir aviakonstruktoriui Vladui Kensgailai. Iki 1960 m. skraidymai vyko pievoje pietinėje miesto pusėje. Aeroklubui persikėlus į buvusį vokiečių įkurtą karo lauko aerodromą prie Armalėnų, klubo nariai talkų būdu pastatė administracinį pastatą su mokymo klasėmis ir skrydžių vadaviete. V. Kensgailos didelių pastangų dėka 1974 m. buvo baigtas statyti lėktuvų angaras su dirbtuvėmis ir garažais.
Greta kūrėsi ir civilinės aviacijos oro uostas. Šiaurinėje aerodromo pusėje 1970 m. pastatytas asfaltbetonio kilimo-tūpimo takas, peronas ir oro uosto pastatas. Vasaros sezono metu iki 1978 m. veikė oro susisiekimo linija Šilutė – Tauragė – Kaunas – Vilnius ir atgal. Keleiviai buvo skraidinami 12 vietų lėktuvu AN-2. Aerodromu naudojosi transporto, žemės ūkio ir sanitarinės aviacijos lėktuvai bei sraigtasparniai. 1991 m. buvo įkurta SKAT Šilutės aviaeskadrilė, vėliau pavadinta LK KASP Juozo Kasperavičiaus aviacijos eskadrile, kuri 2006 m. buvo išformuota.

Valdymas
--------

Šilutės aerodromą valdo KASP. Pagal panaudos sutartį laikinai išnuomuotas asociacijai „Šilutės aeroklubas".

Nuorodos
--------

* Šilutės aerodromas 1944 m. lapkričio 17d. Archyvuota kopija 2011-03-02 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **David Schwimmer** |
| --- |
|  |
| Aktorius Toronto filmų festivalio metu 2007 m. |
| Gimė | 1966 m. lapkričio 2 d. (56 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Kvinsas, Niujorkas, Jungtinės Valstijos |
| Sutuoktinis (-ė) | Zoe Buckman (nuo 2010) |
|  |
| Veikla | aktorius, režisierius, prodiuseris |

**David Lawrence Schwimmer** (g. 1966 m. lapkričio 2 d. Kvinse, Niujorke, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių režisierius ir aktorius, dirbęs televizijoje, kine ir teatre.

Geriausiai žinomas iš NBC televizijos situacijų komedijos „Friends", kuriame atliko Roso Gelerio vaidmenį. Seriale vaidino visuose 10 jo sezonų (236 serijose). Aktorius taip pat režisavo dešimt „Friends" serijų. Vaidyba seriale pelnė jam pasaulinę šlovę, buvo nominuotas daugeliui apdovanojimų, tarp jų ir prestižiniam „Emmy" apdovanojimui 1995 m. Prieš tai Schwimmeris buvo atlikęs keletą epizodinių vaidmenų serialuose „The Wonder Years", „L.A. Law" ir „NYPD Blue".

Įgarsino žirafą Melmaną animaciniame filme „Madagaskaras" ir visose kitose jo dalyse.
| **Rūta Žirgulytė** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. liepos 6 d. (66 metai)Šlapaberžėje, Kėdainių rajonas |
|  |
| Veikla | Lietuvos bibliotekininkė |
| Organizacijos | Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka |
| Pareigos | direktorė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Garbės ženklas „Už nuopelnus Šiaulių apskričiai" |

**Rūta Žirgulytė** (g. 1956 m. liepos 6 d. Šlapaberžėje, Kėdainių rajonas) – Lietuvos bibliotekininkė.

Biografija
----------

1974–1979 m. studijavo Vilniaus universitete. Nuo 1979 m. Šiaulių viešosios bibliotekos (dabar Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka) bibliotekininkė, 1979–1984 m. buvo mokslinė sekretorė, nuo 1984 m. direktoriaus pavaduotoja mokslo reikalams, nuo 2006 m. bibliotekos direktorė.

Stažavosi Austrijos, Danijos, Didžiosios Britanijos, Norvegijos, Suomijos, Švedijos viešosiose bibliotekose. Šiaulių apskrities Kultūros ir meno tarybos narė. Dalyvavo bibliotekų asociacijos konferencijose Vengrijoje, Škotijoje. Paskelbė straipsnių profesinėje bei miesto spaudoje.

Lietuvos bibliotekininkų draugijos narė, iki 2007 m. šios draugijos Šiaulių skyriaus pirmininkė.

Įvertinimas
-----------

* 2006 m. – Garbės ženklas „Už nuopelnus Šiaulių apskričiai".

Šaltiniai
---------

1. ↑   Rūta Žirgulytė. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
| Ržypo kalnasHora Říp |
| --- |
| Ctiněves kaimas prie Ržypo kalno |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** |  Čekija |
| **Aukščiausias taškas** | 459 m |
| **Koordinatės** | 50°23′11″ š. pl. 14°17′18″ r. ilg.﻿ / ﻿50.38639°š. pl. 14.28833°r. ilg.﻿ / 50.38639; 14.28833Koordinatės: 50°23′11″ š. pl. 14°17′18″ r. ilg.﻿ / ﻿50.38639°š. pl. 14.28833°r. ilg.﻿ / 50.38639; 14.28833 |
| **Uolienos** | bazaltai, silikatai, magminės uolienos, magnetitas |
| **Kalnodara** | vulkaninė |

**Ržypo kalnas** (ček. *Hora Říp*) – 459 m aukščio vienišas kalnas Čekijoje, iškilęs vidury Bohemijos lygumos, kurioje, anot legendos, buvo apsigyvenę pirmieji čekai. Čekijos nacionalinis simbolis. Kalnas stūkso už 25 km į pietryčius nuo Litomericų miesto.

Gamta
-----

Ržypo kalnas yra buvęs vulkanas, kurį sudaro bazaltai, silikatai, magminės uolienos. Tarp kitų mineralų čia aptinkamas ir magnetitas – dėl šios priežasties ant kalno pastebima magnetinė anomalija. Iki 1897 m. kalnas buvo visiškai „plikas", tik po to jį apsodino medžiais. Šiuo metu čia veši ąžuolų ir skroblų giraitės, pasitaiko uosių, pušų ir liepų. Pačioje viršukalnėje, kur laisviau nuo medžių, aptinkama retų termofilinių augalų.

Istorija
--------

Vaizdas nuo kalno
Gerai matomas iš didelio atstumo, Ržypas visada traukdavo dėmesį, todėl buvo svarbiu vietos orientyru nuo seniausių laikų. Kalno vardas, manoma, yra germaniškos kilmės: *rīp* – pakilimas, kalva.

Čekų kronikos rašytojas Kosmas yra užrašęs legendą XII a. pradžioje, kaip Ržypas tapo vieta, kur apsistojo pirmieji slavai, vedami Protėvio Čeko. Kraštas buvo pavadintas vedlio vardu. XVI a. legendą atgaivino metraštininkas Vaclavas Hajekas iš Libočanų, kuris teigė, jog Protėvį palaidojo gretimame Ctiněves kaime. Vėliau tą patį rašė po 1894 m. ir Aloyzas Jirasekas savo „Senosiose Bohemijos legendose".

Statiniai
---------

Šv. Jurgio rotonda
Ant kalno 1126 m. Bohemijos kunigaikštis Sobieslavas I pastatė romanikos stiliaus Šv. Jurgio rotondą pažymėti savo pergalei prieš Šventosios Romos imperatorių Lotarį III. Ržypą pamėgo piligrimai, taip pat jo viršukalnėje dažnai rengiamos nacionalinės šventės, masiniai sambūriai. Garsus mitingas ant šio kalno įvyko 1868 m. gegužės 10 d. kai čia buvo iškirstas kertinis akmuo naujojo Nacionalinio teatro Prahoje pamatams. Dabartinę išvaizdą rotonda įgijo po 1870 m. rekonstrukcijos. 

Keliautojus ant kalno aptarnauja tas pats turistų namelis, tebestovintis nuo 1907 m. Ant jo sienos prikaltos lentos įrašyta: „*Kas Meka yra musulmonams, tas Ržypas yra čekams*".
Rotondos viduje yra šiuolaikinė akmens skulptūra, sukurta garsaus čekų skulptoriaus
Stanislavo Hanziko (1979) m. simbolizuojanti tautos istorijos pradžią ant šio kalno.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ržypas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* Ržypo kalnas ir čekų istorija (vokiečių k.)
* Ržypo rotonda Archyvuota kopija 2010-08-19 iš Wayback Machine projekto.
* Podřipsko regionas (čekų k.)
* virtual show
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Baltijos federalinis Imanuelio Kanto universitetasrus. *БФУ имени И. Канта* |
| Rusijos valstybinis Imanuelio Kanto universiteto administracija Aleksandro Nevskio g. |
| Įkurtas | 1947 m. |
| Tipas | Valstybinis |
| Rektorius | Aleksandras Fiodorovas |
| Studentų | 10720 |
| Vieta | Karaliaučius, Rusija |
| Svetainė | http://www.kantiana.ru |

Geografijos fakultetas Universiteto g.
Istorijos, ekonomikos, psichologijos ir socialinio darbo fakultetai
**Baltijos federalinis Imanuelio Kanto universitetas** (*Балтийский федеральный университет имени Иммануила Канта*) – aukštoji mokykla, veikianti Kaliningrade, Rusijoje.

Nuo perestrojkos laikų universitetas deklaruoja, kad tęsia senojo *Karaliaučiaus (Kionigsbergo) Albertinos universiteto*, gyvavusio 1544–1945 m. tradicijas. 1948–1967 m. *Valstybinis Kaliningrado pedagoginis institutas*, 1967–2005 m. – *Valstybinis Kaliningrado universitetas*. 2005 m. pavadintas Prūsijos filosofo Imanuelio Kanto vardu. 2005–2011 m. *Rusijos valstybinis Imanuelio Kanto universitetas*. 2011 m. pervadintas į Baltijos federalinį Imanuelio Kanto universitetą.

Fakultetai
----------

* Biologijos
* Geografijos ir geoekologijos
* Istorijos
* Matematikos
* Pedagogikos ir psichologijos
* Lingvistikos ir tarpkultūrinės komunikacijos
* Slavų filologijos ir žurnalistikos
* Fizikos
* Kūno kultūros ir sporto
* Chemijos
* Ekonomikos
* Teisės

Rektoriai
---------

* 1999 m. – Andrejus Pavlovičius Klemeševas (*Андрей Павлович Клемешев*).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Baltijos federalinis Imanuelio Kanto universitetas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Baltijsko miesto apygardarus. *Балтийский городской округ* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
| **Administracinis centras** | Baltijskas |
| **Gyvenviečių** | 3 |
| **Įkūrimo data** | 2008 m. |
| **Vadovas** | Tatjana Bondarčiuk |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 36 239 |
| **Plotas** | 101 km² |
| **Tankumas** (2010) | 359 žm./km² |
|  |
| **Tel. kodas** | (+7) 40145 |
|  |
| **Tinklalapis** | www.baltijsk.net/ |
|  **Vikiteka** | Baltijsko miesto apygardaVikiteka |

**Baltijsko miesto apygarda** (rus. *Балтийский городской округ*) – Kaliningrado srities (Rusijos Federacija) administracinis vienetas srities vakarinėje dalyje, Sembos pusiasalio pietiniame Baltijos jūros krante ir Aistmarių nerijos šiaurinėje dalyje. Rajono centras – Baltijskas (liet. *Piliava*).

Geografija
----------

Baltijskas
Baltijsko municipalinio rajono administraciniai subjektai nuo 2008 m.
Ribojasi šiaurėje su Zelenogradsko rajonu, pietuose – su Lenkija, rytuose – Aistmarės, vakaruose – Baltijos jūra. Rajono plotas 101 km², iš jo 3460 ha žemės ūkio naudmenos, 934 ha karinės teritorijos, 149 ha miškai. 2010 m. surašymo duomenimis buvo 36 239 nuolatiniai gyventojai, iš jų Baltijske – 33 297, ekonomiškai aktyvūs – 24 972 gyventojai.

Istorija
--------

Baltijsko municipalinis rajonas įsteigtas 2008 m. reorganizavus Baltijsko miesto apygardą.

Savivalda
---------

Rajono tarybą sudaro 15 narių, renkamų 4 metams.

Vykdant municipalinę reformą 2008 m. birželio 30 d. Kaliningrado srities įstatymu Nr. 256 rajone sudaryti:

* Baltijsko miesto gyvenvietė,
* Primorsko miesto gyvenvietė,
* Divnojės kaimo gyvenvietė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Baltijsko municipalinis rajonas Kaliningrado srities vyriausybės svetainėje[neveikianti nuoroda]
Baltijos ledyninio ežero ribos apie 11 600 metus pr. m. e.
**Baltijos ledyninis ežeras** – gėlavandenis ežeras, telkšojęs dabartinėje Baltijos jūros baseino vietoje. Ežero chronologinės ribos apima 13 000–10 300 m. pr. m. e. laikotarpį. Ežeras susiformavo Baltijos jūros baseine, besitraukiant ledynui pleistoceno pabaigoje. Ežero egzistavimo pabaiga laikomas laikotarpis, kai atsivėrė susisiekimas su Atlanto vandenynu per dabartinę Švedijos teritoriją ir gėlas ežero vanduo pradėjo maišytis su druskingu Atlanto vandeniu.

Baltijos ledyninį ežerą nuo sūraus Atlanto vandens saugojo ledyno liežuviai ir morenų ruožai. Baltijos ledyninio ežero vandens lygis buvo 25 metrais aukštesnis už dabartinį jūros lygį. Tuometinis jūros lygis buvo žemiau už dabartinį.

Formavimasis
------------

Šioje, šių dienų Skandinavijos pusiasalio, žiemos nuotraukoje sniego riba apytiksliai atitinka ledyno ribą, egzistavusią 12 000 m. pr. m. e.
Besitraukiantis paskutinis ledynmetis paliko šiaurinę Lenkijos dalį apie 14 000 m. pr. m. e. (nuo tada datuojama Baltijos jūros istorija) ir pasitraukė pietinės Baltijos baseino dalies link apie 13 500–13 000 m. pr. m. e. Per kelis paskesnius šimtmečius dabartinės Baltijos jūros vietoje susiformavo didelis gėlo vandens telkinys. Tuo metu ežero vandens lygis buvo 40 metrų aukščiau dabartinio jūros lygio.

Apie 12 000 m. pr. m. e. ledyno ribos driekėsi per pietinę Švedijos dalį ir palei šiaurinę Estijos pakrantę. Botnijos ir Suomių įlankos buvo užšalę. Atšilimo metu iškilęs Jutlandijos pusiasalis neleido gėlam ežero vandeniui maišytis su druskingu Atlanto vandeniu. Vienintelis susisiekimas su Atlantu buvo nedidelis sąsiauris dabartinio Eresuno vietoje, tačiau ežero vandens lygis buvo 25 metrais aukščiau jūros lygio, todėl vanduo nesimaišė.

Dėl ledo tirpsmo vandens lygis ežere nuolat didėjo, kol apytiksliai 11 200 m. pr. m. e. jis pralaužė siaurą koridorių pietvakarių Švedijoje. Apie 10 800 m. pr. m. e. vandens lygis ežere nukrito daugiau nei 50 metrų. Tada vėl įvyko klimato atšalimas, dėl kurio užšalo koridorius, jungęs Baltiją su Atlantu. Dėl to vandens lygis pakilo apie 25 m. Tuo metu Suomių įlanka buvo atitirpusi.

Apie 10 300 m. pr. m. e. vanduo vėl pralaužė daug koridorių pietvakarių Švedijoje ir galiausiai jo lygis susilygino su jūros lygiu. Tada prasidėjo Joldijos jūros etapas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* The Development of the Baltic Sea Archyvuota kopija 2013-05-13 iš Wayback Machine projekto. (angl.)

|  |
| --- |
| **Baltijos jūros istorija** |
|  Baltijos ledyninis ežeras  Joldijos jūra  Anciliaus ežeras  Litorinos jūra  **Baltijos jūra** |
Cukranendrių plantacija Filipinuose
**Plantacija** – didelis žemdirbystės ūkis, kuriame auginama viena ar kelios kultūros (paprastai pardavimui).

Daugiausiai plantacijų yra tropinio klimato šalyse. Seniausia plantacinio ūkio forma galima laikyti senovės romėnų latifundiją, kurioje dideliais kiekiais eksportui gamintas vynas arba aliejus. VII a. daug plantacinių ūkių atsirado Mesopotamijoje, kur, pasitelkus Afrikos vergų darbą, išvežimui į kitas Azijos šalis ir Egiptą auginti vilnamedžiai, datuliniai finikai, gvazdikmedžiai. Nuo XVI a. šiltųjų kraštų vaisiai ir daržovės jūrų keliais buvo gabenamos į Europą. Vėliau išaugus jų paklausai, Lotynų Amerikoje, Azijoje, Afrikoje iš Europos ir Šiaurės Amerikos atvykę pirkliai pradėjo kurti plantacijas, kuriose dažniausiai dirbo vergai už menką atlyginimą, be jo ar nelaisvėje. Darbui plantacijose masiškai gabenti vergai iš Afrikos, vėliau – darbininkai iš Indijos.

Plantacijose auginami kavamedžiai, arbatmedžiai, kakavmedžiai, kokospalmės, bananai, cukranendrės, tabakas, vilnamedžiai, kaučiukmedžiai ir kt. Dideli plotai priklauso tarptautinėms bendrovėms.

Beveik visa plantacijų produkcija eksportuojama į ekonomiškai stiprias šalis, todėl tai nemažas pajamų šaltinis. Bet dėl to, plantacijas naudojančių šalių ekonomika stipriai priklauso nuo eksporto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Plantacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
2. ↑  *Plantacinis ūkis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
3. ↑  *Žemė*: geografijos vadovėlis 10 klasei. Vilnius, Briedis: 2006, p. 82.
| Usa |
| --- |
| **Ilgis** | 565 km |
| **Baseino plotas** | 93 600 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1310 m³/s |
| **Ištakos** | Uralo kalnai |
| **Žiotys** | Pečiora |
| **Šalys** | Rusija |

**Usa** (rus. *Уса*, kom. *Усва*) – upė Rusijoje, Komių Respublikoje; Pečioros dešinysis intakas. Prasideda Poliarinio Uralo šlaituose, susiliejus Mažajai Usai ir Didžiajai Usai. Teka į pietvakarius. Įteka į Pečiorą ties Ust Usa.

Didžiausi intakai: Jelecas, Lemva, Didysis Kočmesas, Didžioji Rogovaja, Kosiu (kairieji), Vorkuta, Seida, Adzva, Kolva (dešinieji).

Mažojoje ir Didžiojoje Usoje gausybė slenksčių, pačioje Usoje slenksčių nėra, tačiau yra vandeningų rėvų. Aukštupio krantai uolingi, toliau – žemi, pelkėti. Ties Adako kaimu upė kerta Černyševo kalvagūbrį, todėl ten krantai skardingi. Žemupyje smarkiai vingiuoja, vaga išsiplečia nuo 700 m iki 2 km. Būna užšalusi nuo spalio-lapkričio iki gegužės-birželio. Usa laivuojama 325 km nuo žiočių ruože. Prie upės įsikūręs Usinsko miestas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 451
**Algirdas Chaladauskas** (g. 1949 m. gegužės 9 d. Jonavoje) – Lietuvos mokslo ir karinis veikėjas, nuo 1993 m. pulkininkas.

Biografija
----------

1966–1967 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Radioelektronikos fakultete, 1970 m. baigė Daugpilio karo aviacijos technikos mokyklą, 1978 m. – Maskvos N. Žukovskio karo aviacijos inžinerijos akademiją. Technikos mokslų kandidatas, 1985 m. technologijos mokslų daktaras.

1970–1974 m. tarnavo TSRS oro erdvės apsaugos aviacijoje.
1978–1990 m. dirbo Centriniame aviacijos ir kosmoso technikos mokslo tyrimo institute. 1990–1992 m. Rygos aukštosios karo aviacijos inžinerijos mokyklos dėstytojas. 1992–1994 m. Lietuvos Respublikos Krašto apsaugos ministerijos aviacijos tarnybos inžinerijos skyriaus viršininkas. 1994–1999 m. Lietuvos Karinių oro pajėgų vado pavaduotojas ginkluotei ir technikai. Nuo 2000 m. vasario mėn. dirba UAB „Helisota", generalinio direktoriaus pavaduotojas.

Moksliniai darbai apie karo aviacijos plėtros pagrindines kryptis, ginkluotę, bazavimo organizaciją, priešlėktuvinę ir priešraketinę gynybą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Jurkevičius. *Algirdas Chaladauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 8 psl.
| **Povilas Naruševičiuslenk. *Paweł Naruszewicz*** |
| --- |
| Naruševičiai |
| Herbas Wadwicz |
| Herbas Wadwicz |
|  |
| Mirė | 1544 m. |
| Tėvai | Vaitiekus Naruševičius |
| Vaikai | Stanislovas NaruševičiusMikalojus Jonas Naruševičius |

**Povilas Naruševičius** (lenk. *Paweł Naruszewicz*, m. 1544 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valstybės veikėjas.

Biografija
----------

Kilęs iš Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės bajorų Naruševičių giminės. Tėvas Vaitiekus Naruševičius, sūnūs Stanislovas Naruševičius (m. 1589 m.) ir Mikalojus Jonas Naruševičius (m. 1575 m.).

Valdė Onuškį, nuo 1522 m. Vydžius (Breslaujos apskritis), nuo 1524 m. Žiežmarius. Nuo 1632 m. Skirsnemunės valdytojas, nuo 1536 m. Raseinių valsčiaus tijūnas.

1516–1524 m. ir 1532–1544 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio kanceliarijos sekretorius. 1532 m. su I. Sapiega buvo tarp valdovo pasiuntinių į Maskvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rita Regina Trimonienė. *Naruševičiai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 70 psl.
**Povilas Matiukas** (1912 m. balandžio 5 d. Ryga – 1997 m. rugpjūčio 4 d. Čikaga) – Lietuvos smuikininkas.

Biografija
----------

Broliai Kazys Matiukas ir Pranas Matiukas. 1934 m. baigė Kauno konservatorijos A. Norito klasę. 1938 m. mokėsi vasaros kursuose Berlyne pas G. Kulenkampfą, 1948 m. baigė Zalcburgo muzikos akademijos T. Miulerio smuiko klasę.

1934–1939 m. dėstė Klaipėdos muzikos mokykloje, 1939–1941 m. Šiaulių muzikos mokykloje, 1940–1944 m. Kauno konservatorijoje. 1941–1944 m. griežė Valstybės teatro orkestre Kaune. Persikėlęs į JAV gyveno Čikagoje; buvo Marijos vidurinės mokyklos styginių instrumentų instruktorius. 1951 m. su pianistu A. Naku Čikagoje įkūrė smuiko studiją. Koncertavo Lietuvoje, Austrijoje, JAV (Čikagoje) vienas ir su simfoniniu orkestru. Griežė Čikagos lietuvių styginių ansamblyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Birutė Žalalienė. *Povilas Matiukas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 440 psl.
| Tryškys |
| --- |
| **Ilgis** | 7,1 km |
| **Baseino plotas** | 8,8 km² |
| **Žiotys** | Virvytė |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Tryškys** – upė Žemaitijoje, Telšių rajono rytinėje dalyje; Virvytės dešinysis intakas (Ventos baseinas).

Prasideda netoliese Tauragėnų kaimo. Iš pradžių teka daugiausia į šiaurės rytus, priartėjęs prie Tryškių – į šiaurės vakarus. Ties Tryškiais įteka į Virvytę 32,5 km nuo jos žiočių. Upelis davė vardą Tryškių miesteliui.

250 m į pietus nuo Virvytės ir Tryškio santakos yra žydų žudynių vieta ir kapas, čia 1941 m. birželio mėn. nužudyti ir užkasti 89 žmonės.

Gyvenvietės prie Tryškio: Tauragėnai, Juodeikiai, Staurylai, Stakminiai, Tryškiai.

Upėvardis *Tryškys* bandomas sieti su liet. *trykšti* „veržtis skysčiui".

Išnašos
-------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. 1 2 3  „Tryškys (upė)", Gamtos katalogas. Nuoroda tikrinta 2022-02-08.
3. ↑  Vytautas Kuprys. „09.19. Mažeikių krašto kultūros paveldas". Lietuvos aidas. Nuoroda tikrinta 2022-02-08.
4. ↑
5. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 349