recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
|  |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Egiptas** |
| Šiuolaikinė penkiakovė |
| Pasaulio čempionatas |
| **Sidabras** | 2017 | Mišri estafetė |
| Afrikos čempionatas |
| **Auksas** | 2015 | Penkiakovė |
| **Auksas** | 2019 | Penkiakovė |

**Haydy Morsy** (g. 1999 m. rugsėjo 18 d. ) – Egipto šiuolaikinės penkiakovės sportininkė, olimpietė. Daugkartinė Afrikos čempionė.

Biografija
----------

2013 m. pelnė sidabrą Afrikos kvalifikacinėse varžybose į 2014 m. jaunimo vasaros olimpines žaidynes. Jaunimo olimpiadoje sportininkė užėmė 7-ą vietą.

2015 m. pasaulio taurės trečiojo etapo sidabro medalininkė mišrių estafečių rungtyje. 2015 m. laimėjo Afrikos čempionatą ir užsitikrino patekimą į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes. Tais pačiais metais sportininkė taip pat laimėjo sidabrą pasaulio jaunučių čempionate.

2016 m. vasaros olimpiadoje Morsy užėmė paskutinę vietą. 2017 m. pasaulio jaunimo čempionate pelnė du bronzos medalius - individualioje rungtyje ir mišrioje estafetėje. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio suaugusiųjų čempionate pelnė sidabrą mišrių estafečių rungtyje.

2019 m. laimėjo Afrikos čempionatą ir pelnė pakvietimą į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.

Nuorodos
--------

* UIPM svetainėje
| **Audronijus Zulonas** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. rugpjūčio 24 d.Pajuodupė, Kupiškio rajonas |
| Mirė | 2018 m. sausio 28 d. (58 metai)Kupiškis |
| Sutuoktinis (-ė) | Diana |
| Vaikai | Toma, Justas |
|  |
| Veikla | inžinierius, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos centro sąjunga, 2003 m. LiCS |
|  |
| Alma mater | 1984 m. Kauno politechnikos institutas, 2006 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas |

**Audronijus Zulonas** (1959 m. rugpjūčio 24 d. Pajuodupėje, Kupiškio rajonas - 2018 m. sausio 28 d. Kupiškyje) – Lietuvos ir Kupiškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1978 m. baigė Kupiškio vidurinę mokyklą, 1984 m. Kauno politechnikos institutą, įgijo inžinieriaus šilumininko specialybę. 2006 m. baigė Vilniaus Gedimino technikos universitetą, vadybos ir verslo administravimo magistras.

Nuo 1984 m. Kupiškio rajono komunalinių įmonių kombinato vyr. inžinierius, 1986–1997 m. Kupiškio rajono šilumos tinklų direktorius. 1997–2000 m. Kupiškio rajono mero pavaduotojas. 2000–2017 m. Kupiškio rajono savivaldybės administracijos Noriūnų seniūnijos seniūnas. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacijos viceprezidentas.

Lietuvos centro sąjungos, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Kupiškio rajono skyriaus narys, pirmininko pavaduotojas. 1997–2000 m. 2000–2001 m. ir 2007-2011 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.

Kupiškio rajono darbdavių klubo valdybos pirmininkas.

2017 m. buvo pareikšti kaltinimai dėl kyšininkavimo ir dokumentų suklastojimo.

Sutuoktinė Diana, vaikai Toma, Justas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Į teisiamųjų suolą sės buvęs seniūnas ir dviejų bendrovių direktoriai, 2017-12-30
| Eržvilko herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2016-01-29* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Eržvilko herbas** – pagrindinis Eržvilko miestelio ir seniūnijos (Jurbarko rajono savivaldybė) heraldikos atributas.

Aprašas
-------

Sidabriniame lauke raudonas žirgas su juodu vilko kailiu. Pasak šios legendos, kryžiuočiai ilgai laikė apsuptą žemaičių pilį, stovėjusią ant Eržvilko piliakalnio. Žemaičiai, sumedžioję vilką, nudyrė jam kailį ir apvilko juo eržilą, kuris paleistas išgąsdino kryžiuočių žirgus ir taip išgelbėjo pilį.

Herbas atvaizduoja Eržvilko miestelio vietovardį – liaudies etimologija miestelio vardą kildina nuo žodžių *eržilas* ir *vilkas*.

Istorija
--------

2015 m. sausio 29 d. herbą LR Prezidentė patvirtino dekretu Nr. 1K-540. Etalono dailininkas – Rolandas Rimkūnas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  
Almonaitis, Vytenis; Almonaitienė, Junona. *Pietų Karšuva* (Antra ed.). Keliautojo žinynas. ISBN 978-609-8063-13-4.
2. ↑  LR Prezidento dekretas Nr. 1K-540
**Audronis Liuga** (g. 1966 m. gruodžio 21 d. Vilniuje) – Lietuvos teatrologas, prodiuseris, kino kritikas.

Biografija
----------

1993 m. baigė Sankt Peterburgo teatro akademiją. 1993–1995 m. dirbo žurnalo „Kinas" redakcijoje, 1994–1997 m. Kultūros ministerijos Kino skyriuje, 1995–1997 m. tarptautinio kino festivalio „Kino pavasaris" programos koordinatorius. 1997 m. įkūrė ir vadovauja Teatro ir kino informacijos ir edukacijos centrui. Surengė edukacinių programų su garsiais pasaulio teatro ir kino menininkais. 1998–2001 m. žurnalo „Lietuvos teatras" vyr. redaktorius.

Nuo 1999 m. kasmet rengia tarptautinį teatro festivalį „Naujosios dramos akcija". 2000–2001 m. Lietuvos televizijos kultūros programų redaktorius. 2001–2005 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos dėstytojas. Nuo 2001 m. teatro spektaklių pagal šiuolaikinę dramaturgiją prodiuseris ir koprodiuseris. 2001 m. su kitais įkūrė bendrovę „Menų spaustuvė". Paskelbė teatro ir kino kritikos straipsnių lietuvių ir užsienio spaudoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Audronis Liuga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 512 psl.
| **Mikalojus Malachovskis** |
| --- |
| Malachovskiai |
| Malachovskių herbas |
| Malachovskių herbas |
|  |
| Gimė | 1730 m. |
| Mirė | 1784 m. rugsėjo 29 d. (~54 metai) |
| Tėvas | Janas Malachovskis |
| Motina | Izabelė Chumiecka |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Šv. Stanislovo ordinasŠv. Stanislovo ordinasBaltojo erelio ordinasBaltojo erelio ordinas |

**Mikalojus Malachovskis** (1730 m. – 1784 m. rugsėjo 29 d.) – ATR valstybinis veikėjas, Lenčicos (1773–1775) ir Seradzo vaivada (1775–1784), Opočno seniūnas, antros nacionalinės kavalerijos brigados rotmistras.

Biografija
----------

Lenkijos bajorų Malachovskių giminės atstovas, herbo „Nalench" savininkas. Karūnos didžiojo kanclerio Jano Malachovskio (1698–1762) ir Izabelės hCumieckos (m. 1783) vyresnysis sūnus.

1758 metais buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) į seimą nuo Sandomiro vaivadijos. 1764 metais Čartoriskių partijos narys ir pasiuntinys į konvokacinį seimą. Tais pačiais 1764 metais palaikė Stanislovo Augusto Poniatovskio išrinkimą į Lenkijos karaliaus sostą. 1773 metais Mikalojus Malachovskis buvo paskirtas Lenčicos vaivada, o 1775 metais gavo Seradzo vaivados pareigybę.

Švento Stanislovo (1766) ir Baltojo erelio (1776 m. gruodžio 13 d.) ordinų kavalierius.

Šeima
-----

1759 metais vedė Mariana Evą Menčinską (1741 – po 1785). Vaikai:

* Izabelė Malachovska, Pranciškaus Ksavero Rostvorovskio žmona
* Janas Nepomukas (1764–1822), Opačinovo seniūnas, Karūnos didysis referentas (1792), Varšuvos kunigaikštystės senatorius-kaštelionas (1810), Lenkijos kongreso karalystės senatorius-vaivada (1817)
* Stanislovas Aleksandras (1770–1849), pulkininkas, Varšuvos kunigaikštystės armijos brigadinis generolas, Lenkijos kongreso karalystės senatorius-kašelionas (1831)

Nuorodos
--------

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Kazimieras Dambskis** |  **Seradzo vaivada**1775–1784 | Po to:**Mykolas Valevskis**

 |
**Eschatologija** (sen. gr. ἔσχατος – paskutinis + sen. gr. λόγος – mokslas) – žmogaus, žmonijos ir pasaulio likimo mistinė teorija, daugelio religijų ir dalies filosofijų sudėtinė dalis.

Eschatologija ypač didelę reikšmę turi judaizme, krikščionybėje ir islame, kur svarbi mesijo (išganytojo) idėja. Pasak katalikiškosios eschatologijos, pasaulio pabaiga prasidėjo su pirmuoju Jėzaus Kristaus atėjimu ir truks iki jo antrojo atėjimo. Tuomet būsią prikelti mirusieji, vyksiąs Paskutinis Teismas. Iš blogio išvaduota žmonija sugrįšianti į tobulą Dievo sukurto pirmapradžio pasaulio būklę.

Eschatologija turėjo didelės įtakos senųjų laikų ir viduramžių pasaulėžiūrai. Dėl krikščionių eschatologinių diskusijų kartais kildavo erezijų. Eschatologinės nuotaikos ypač sustiprėdavo socialinių, politinių krizių metu.

Eschatologija didelę svarbą turi adventistų, jehovistų, mormonų religiniuose judėjimuose.

Terminas pirmąkart pavartotas XVII a. liuteronų teologo Abraham Calovius.

Išnašos
-------

1. ↑  Kęstutis Dailydė. *Eschatologija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
**Halės lietuvių kalbos seminaras** – lietuvių kalbos studijų seminaras, veikęs 1727–1740 m. Halės universiteto Teologijos fakultete, šiam tapus pietizmo centru.

Istorija
--------

Halės lietuvių kalbos seminaras įsteigtas karaliaus Frydricho Vilhelmo I potvarkiu pagal Karaliaučiaus universiteto Lietuvių kalbos seminaro pavyzdį. Buvo Prūsijos karalystės valstybinio švietimo plano dalis: čia būsimieji Lietuvos pietistinės pakraipos lietuviai evangelikai parapijų kunigai ir mokytojai buvo mokomi lietuvių kalbos ir rašto kultūros. Mokytojais (docentais) dirbo Karaliaučiaus universiteto auklėtiniai Jonas Richteris (1705–1754 m.), Frydrichas Vilhelmas Hakas (1706–1754 m.) ir kiti. Seminaro dalyviams buvo skiriamas nemokamas maitinimas. Manoma, kad seminarą kasmet lankė apie 12 narių.

Veikla
------

Apie lituanistinį mokymo turinį galima numanyti iš Halės lietuvių kalbos seminare naudotų mokymo priemonių, išlikusių *Frankės fundacijos* bibliotekoje. Tai 15 lietuviškų knygų, išleistų XVI a. – XVIII a. – lietuvių kalbos gramatika, Senasis testamentas ir Naujasis testamentas, katekizmas, pamokslų knyga, psalmynas ir kiti. Seminaro vadovas Gothilfas Augustas Frankė (1696–1769 m.) skatino lietuviškų knygų leidybą. Seminare parengta pirmoji Halėje išleista lietuviška knyga – A. J. Freilinghauzeno „Davadnas Mokslas apie dūšios išganymą" (1729 m. 2 leid. 1735 m.) ir F. V. Hako pirmasis Prūsijoje spausdintas „Lietuvių-vokiečių ir vokiečių-lietuvių kalbų žodynas" (lot. *Vocabvlarivm Litthvanico-Germanicvm, et Germanico-Litthvanicvm* 1730 m.) su trumpa lietuvių kalbos gramatika, pritaikyta seminaro pratyboms. 

F. V. Hakui išvykus lituanistinis darbas nutrūko. Oficiali seminaro uždarymo priežastis – lėšų stygius ir tinkamų kandidatų trūkumas, veikiausiai – ir Karaliaučiaus universitete veikusio lietuvių kalbos seminaro konkurencija.

Literatūra
----------

* Vincentas Drotvinas. Johannas Richteris ir Lietuvių kalbos seminaras Hallėje / Acta Linguistica Lithuanica t. XLIV Vilnius, 2001;
* F. Specht. Das Litauische Seminar an der Universität Halle / Archivum Philologicum t. 5, Kaunas, 1935
* G. Bense. Die lithuanistische Tradition in Halle, Halle, 1992 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Liucija Citavičiūtė. *Halės lietuvių kalbos seminaras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 362 psl.
| **Aleksandras Vasiliauskas** |
| --- |
| Gimė | 1926 m. vasario 1 d. (97 metai)Balėnėliai, Telšių apskritis |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
| Partija | 1952 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1952 m. Vilniaus universitetas, 1962 m. Aukštoji partinė mokykla prie SSKP CK |

**Aleksandras Vasiliauskas** (g. 1926 m. vasario 1 d. Balėnėliuose, Telšių apskritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1949–1952 m. dirbo laikraščio „Lietuvos pionierius" redakcijoje, 1951–1952 m. laikraščio „Tarybinis studentas" redaktorius. 1952 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultetą.

1952–1957 m. žurnalo „Žvaigždutė" redaktorius. 1958–1960 m. laikraščio „Vakarinės naujienos" redakcijos darbuotojas. 1962 m. Maskvoje baigė Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1962–1969 m. leidinio „Agitatorius" redaktorius. 1970–1974 m. žurnalo „Laikas ir įvykiai" redaktorius, 1975–1992 m. šio žurnalo atsakingasis sekretorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 550 psl.
2. ↑  *Aleksandras Vasiliauskas*. Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija, T. 3 (R–Ž). Vilnius, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1971, 695 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Šis straipsnis apie ežerus Šiaurės Amerikoje. Apie grupę ežerų Afrikoje, žiūrėkite straipsnį Afrikos didieji ežerai*
Didieji ežerai iš kosmoso. Iš kairės į dešinę: Aukštutinis, Mičiganas, Huronas, Eris, Ontarijas
**Didieji ežerai** (angl. *Great Lakes*, pranc. *Grands Lacs*) – ežerų grupė Šiaurės Amerikoje (JAV ir Kanadoje), Šv. Lauryno upės baseine; didžiausias gėlo vandens baseinas pasaulyje. Sudaro Aukštutinis, Hurono, Mičigano, Erio ir Ontarijo ežerai. Bendras plotas 245,2 tūkst. km². Vandens tūris 22,7 tūkst. km³.

Ežerų duburiai ledyninės kilmės. Šiauriniai ežerų krantai statūs, uolėti, pietiniai – žemi, padengti smėliu. Ežeruose daug salų. Ežerai tarpusavyje susijungę trumpomis, vandeningomis, slenkstėtomis upėmis. Niagaros upėje, jungiančioje Erio ir Ontarijo ežerus yra Niagaros krioklys. Iš Ontarijaus ištekanti Šv. Lauryno upė Didžiuosius ežerus jungia su Atlanto vandenynu. Gruodžio-kovo mėnesiais ežerus dengia ledas. Erio ežeras kanalų sistemomis sujungtas su Hadsono ir Ohajo upėmis, Mičigano ežeras sujungtas su Ilinojaus upe. Vidinių vandens kelių ilgis ežeruose – 1870 km (nuo Duluto uosto Aukštutiniame ežere iki Šv. Lauryno upės ištakų). Šliuziniai kanalai padeda išvengti slenksčių ir krioklių, esančių ežerus jungiančiose upėse. Su Sent Mari kanalas iškastas siekiant aplenkti Sent Mari upės slensčius, o Velando kanalas aplenkia Niagaros krioklį. Svarbiausi uostai prie didžiųjų ežerų: Dulutas, Milvokis, Čikaga, Tolidas, Klyvlendas, Eris, Bafalas (JAV), Tander Bėjus, Su Sent Mari, Torontas (Kanada).

Išvystyta žvejyba (ešeriai, lydekos, ežerinės silkės, čyrai, sterkai, upėtakiai ir kt.). Turizmas. Mičigano pakrantėse yra vienintelės gėlųjų ežerų kopos.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŠiaurės Amerikos Didieji ežerai |
| --- |
|  |
| 
Aukštutinis · Mičiganas · Huronas · Eris · Ontarijas |

 |


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didieji ežerai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Aleksandras Vytautas Kupstas** (1898 m. liepos 27 d. Vederai, Želvos valsčius – 1964 m. gruodžio 3 d. Kaunas) – Lietuvos teatro aktorius, režisierius.

Dukros - aktorės Lidija Kupstaitė ir Aldona Kupstaitė-Vancevičienė.

Biografija
----------

Baigė Ukmergės gimnaziją, 1914–1922 m. gyveno Maskvoje. 1919 m. baigė farmaciją Maskvos universitete. 1917 m. mokėsi N. Muzilio, 1917–1918 m. Centrinėje proletkulto, 1921–1922 m. Fiodoro Šaliapino teatre – studijoje, su ja gastroliavo Rusijos miestuose.

1923–1947 m. su pertraukomis vaidino Valstybės teatre (iki 1944 m. veikė įvairiais pavadinimais). 1926–1928 m. privataus „Mūsų teatro", 1934–1935 m. Valstybės teatro Šiaulių skyriaus, 1935–1936 m. Klaipėdos skyriaus aktorius. Iki 1958 m. dėstė įvairiose teatro studijose. Sukūrė daugiau kaip 200, daugiausia raiškių charakterinių vaidmenų.

Antkapinis paminklas 
Nuo 1944 m. režisavo spektaklius. 1947–1949 m. Kauno jaunimo, 1949 m. ir 1951–1953 m. – Kauno valstybinio muzikinio dramos teatro, 1949–1951 m. ir 1954 m. – Kauno jaunojo žiūrovo 1954–1955 m. – Klaipėdos, 1956–1958 m. – Kapsuko, Šiaulių teatrų režisierius. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Vaidmenys
---------

* Vytautas – Maironis. Kęstučio mirtis, 1924 m.
* Tvirbutas, Dailininkas – Petras Vaičiūnas. Sudrumsta ramybė, 1924 m. Tuščios pastangos, 1926 m.
* Torolfas – Henrikas Ibsenas. Helgelando kovotojai, 1925 m.
* Ferdinandas, Don Karlas, Dadlis – Frydrichas Šileris. Klasta ir meilė, 1927 m. Don Karlas, 1931 m. Marija Stiuart, 1937 m.

Pastatymai
----------

* Liliana Helman, Laputės, 1945 m.
* Aleksandras Ostrovskis. Vilkai ir avys, 1948 m.
* Moljeras. Tartiufas, 1955 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 36632 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  *Aleksandras Vytautas Kupstas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 289 psl.
3. ↑   Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto. Kauno senųjų kapinių, vad. Petrašiūnų kapinėmis, komplekso režisierių Aleksandro Vytauto Kupsto ir Olgos Kupstienės kapas
|  |
| --- |
| Škoda Octavia |
| Octavia II |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Škoda Auto |
| Metai | 1996–dabar |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | Didelis šeimos automobilis |
| Išdėstymas | FF |
| Variklis ir transmisija |
| Išmatavimai |
| Kita informacija |

**Škoda Octavia** – vidutinės klasės automobilis, gaminamas Čekijos Škoda Auto gamykloje.

„Naujosios eros" Škoda Octavia pirmoji modelio karta pradėta gaminti dar 1996 m. Tais pačiais metais įvyko šio modelio premjera Lietuvos automobilių parodoje.

2004 m. debiutavo antrosios kartos modelis (Octavia II – A5 platforma).

2005 m. Octavia II iškovojo Lietuvos metų automobilio titulą.

2009 m. atnaujintas modelio dizainas.

2012 m. debiutavo trečiosios kartos modelis („Volkswagen Group MQB" platforma)

2014 m. Octavia III iškovojo Lietuvos metų automobilio titulą.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Škoda Octavia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Lietuvos Škoda klubas
* Škoda atstovas Lietuvoje
* Oficialus Škoda tinklalapis
**Audrius Brūzga** (g. 1966 m. rugsėjo 23 d. Kazlų Rūdoje) – lietuvių diplomatas, Lietuvos ambasadorius Izraelyje (nuo 2023 m. rugsėjo 1 d.)

Išsilavinimas
-------------

Audrius Brūzga mokėsi Šiauliuose, įgijo vidurinį išsilavinimą. Įstojęs į Vilniaus universitetą, baigė Filologijos fakultetą, anglų kalbos ir literatūros studijas, įgijo filologijos diplomą. Vėliau studijavo Union koledže (Niujorko valstijoje, JAV).

Diplomatinė karjera
-------------------

1991 m. Audrius Brūzga pradėjo diplomatinę tarnybą LR Užsienio reikalų ministerijoje. Pradžioje Konsuliniame skyriuje, Valstybinio ir diplomatinio protokolo tarnyboje, Vakarų Europos šalių skyriuose, vėliau – diplomatu LR ambasadose užsienyje (Izraelyje, Didžiojoje Britanijoje).

2002 m. vasario 15 d. Audrius Brūzga buvo paskirtas nepaprastuoju ir įgaliotuoju ambasadoriumi Suomijoje, kur nuo 2002 m. vasario 28 d. iki 2007 m. sausio 15 d. vadovavo LR ambasados veiklai. Baigęs ambasadoriaus kadenciją, tarnybą tęsė LR URM Afrikos, Azijos ir Okeanijos departamente kaip ambasadorius ypatingiems pavedimams.

2004 m. balandžio 24 d. Audriui Brūzgai buvo suteiktas nepaprastojo ir įgaliotojo ambasadoriaus rangas.

Nuo 2007 m. vasario 27 d. iki 2010 m. liepos mėn. buvo Lietuvos ambasadorius JAV ir Meksikai.

2010 m. Audrius Brūzga buvo URM Ekonominio saugumo politikos departamento direktorius, 2011-2012 m. - Energetinio saugumo centro prie Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos direktorius.

2013 - 2015 m. Audrius Brūzga dirbo Lietuvos Respublikos ministro pirmininko A.Butkevičiaus patarėju užsienio politikai.

Nuo 2015 m. birželio 8 d. – Lietuvos Respublikos ambasadorius Turkijoje.

2023 m. rugsėjo 1 d. taps Lietuvos Respublikos ambasadorimi Izraelyje.

Audrius Brūzga yra vedęs Amerikos lietuvę (kilusią iš Ann Arbor, MI) Imsrę Sabaliunas Brūzgienę. Kartu su žmona augina sūnų Lauryną bei dukrą Simoną.

Nuorodos
--------

* Naujas ambasadorius A. Brūzga įsitikinęs – darbo užteks visiems. Dalia Cidzikaitė, „Draugas". 2007 m. kovo 14 d.
* Audrius Brūzga: „Raginsiu, kad lietuviai nenusigręžtų nuo Lietuvos, o Lietuva jų neatstumtų".
* Pokalbis su naujuoju Lietuvos ambasadoriumi Jungtinėse Valstijose Audriumi Brūzga. Nijolė Tarvainaitė, „Amerikos lietuvis". 2007 m. kovo 17 d.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Prezidentė įteikė skiriamuosius raštus ambasadoriui Turkijoje Archyvuota kopija 2015-06-17 iš Wayback Machine projekto. (president.lt inf.)
3. ↑


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Neris Germanas** | **Lietuvos ambasadorius Suomijos Respublikoje  Lietuva Suomija**2002 m.–2007 m. | Po to:**Halina Kobeckaitė** |
| Prieš tai:**Vygaudas Ušackas** | **Lietuvos ambasadorius Jungtinėse Amerikos Valstijose  Lietuva Jungtinės Amerikos Valstijos**2007 m.–2010 m. | Po to:**Žygimantas Pavilionis** |
| Prieš tai:**Kęstutis Kudzmanas** | **Lietuvos ambasadorius Turkijoje  Lietuva Turkija**2015 m.–2020 m. | Po to:**Ričardas Degutis** |
| Prieš tai:**Lina Antanavičienė** | **Lietuvos ambasadorė Izraelio valstybėje** 2023- | Po to:**-** |
| **Hamad bin Isa Al Khalifa** |
| --- |
|  |
| Kalifų dinastija |
| Visas vardas | Hamad bin Isa bin Salman Al Khalifa |
| Gimė | 1950 m. sausio 28 d. (73 metai)Rifa, Bahreinas |
| Tėvai | Isa bin Salman Al KhalifaHessa bint Salman Al Khalifa |
| Religija | Sunizmas |
|  |
|  **Vikiteka** | Hamadas bin Isa Al Khalifas |

**Hamad bin Isa bin Salman Al Khalifa** (arab. حمد بن عيسى بن سلمان آل خليفة = *Ḥamad bin ʿĪsā bin Salmān ʾĀl Ḫalīfah*, g. 1950 m. sausio 28 d.) – Bahreino karalius (nuo 2002 m. vasario 14 d.). Prieš tapdamas karaliumi, nuo 1999 m. kovo 6 d. buvo emyras. Iki 1999 m. šalies emyru buvo jo tėvas Isa bin Salman Al Khalifa. Šalį kalifų dinastija valdo nuo pat 1783 m.

Hamad bin Isa Al Khalifa gimė 1950 m. sausio 28 d. Rifos mieste. Po pradinių mokslų Bahreine, Hamadas mokėsi Anglijoje. Vėliau jis dalyvavo kariniuose mokymuose iki 1968 m.

1978 m. Hamad baigė sraigtasparnio piloto kursus, vėliau pradėjo darbus sukuriant šalies karines oro pajėgas. Jos pradėjo veikti 1987 m.

Hamad turi keturias žmonas, su kuriomis susilaukė 12 vaikų.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Embassy of the Kingdom of Bahrain to the United States". Bahrain Embassy. Suarchyvuotas originalas 2010-09-24. Nuoroda tikrinta 2010-10-02.
2. ↑  The Al-Khalifa Dynasty


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Isa bin Salman Al Khalifa** | **Bahreino karalius**1999– | Po to:**-** |
**Tarptautinės teisės mokslas** (**tarptautinė jurisprudencija**, **tarptautinė teisėtyra**, (teisinė) **internacionalistika**) - mokslas apie tarptautinę teisę; teisės mokslo (teisėtyros), konkrečiau - viešosios teisės mokslo, šaka. Tarptautinės teisės mokslas tiria tarptautinės teisės normas, dėsningumus, jų tarpusavio ryšius bei siūlo rekomendacijas teisėkūros institucijoms, kitiems subjektams dėl galiojančios teisės normų.

Pošakiai
--------

* Tarptautinės teisės teorija - tiria tarptautinės teisės pošakių bendruosius ypatumus ir dėsningumus, taip pat terminiją, tarptautines teisines teorijas bei principus (kaip, pvz. generalinio delikto teorija, tarptautinės atsakomybės klausimus ir kt.)
* Tarptautinės teisės istorija
* Tarptautinės teisės filosofija.

Tarptautinės teisės mokslas Lietuvoje
-------------------------------------

Vilniaus universiteto Teisės fakultetas
Mykolo Romerio universitetas
Lietuvoje tarptautinės teisės mokslą plėtoja:

* VU Teisės fakulteto Tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės katedra (nuo 1990 m. sausio 1 d. iki 1998 m. - VU TF Tarptautinės ir lyginamosios teisės katedra),
* Mykolo Romerio universitete:
	+ Teisės fakulteto Tarptautinės teisės katedra,
	+ MRU Teisės fakulteto Europos Sąjungos teisės katedra,
* VDU Teisės fakulteto Viešosios teisės katedra, nuo 1997 iki 1999 m. - VDU Tarptautinės teisės ir politikos mokslų institutas (1999 m. pertvarkytas į VDU TI ir VDU PMDI).

Mokslininkai
------------

Lietuvos teisėtyrininkai tarptautininkai profesoriai - **Pranas Kūris** (g. 1938 m.), EBTT teisėjas, **Vilenas Vadapalas** (g. 1954 m.), EB Pirmosios instancijos teismo teisėjas, **Saulius Katuoka** (g. 1950 m.), MRU Tarptautinės teisės katedros vedėjas; **Justinas Žilinskas** (g. 1974 m.), MRU TF Lyginamosios teisės katedros vedėjas. 

Lietuvos teisėtyrininkai tarptautininkai docentai - **Oskaras Jusys** (g. 1954 m.), ambasadorius ypatingiems pavedimams (buvęs LR užsienio reikalų ministerijos sekretorius), **Zenonas Petrauskas** (1950-2009), buvęs VU TF Tarptautinės ir Europos Sąjungos teisės katedros vedėjas, LR užsienio reikalų viceministras, **Danutė Jočienė** (g. 1970 m.), Europos Žmogaus Teisių Teismo teisėja, **Dainius Žalimas** (g. 1973 m.), VU TF TEST katedros vedėjas, LR KAM teisės patarėjas, **Justinas Žilinskas** (g. 1974 m.), MRU TF, ir kiti (pvz. teisėtyrininkai europeistai - doc. Skirgailė Žalimienė, doc. Marija Anciuvienė, Irmantas Jarukaitis etc.).

Nuorodos
--------

* MRU Teisės f. Tarptautinės teisės katedra Archyvuota kopija 2007-11-10 iš Wayback Machine projekto.
* VU Teisės f. Tarptautinės teisės ir ES teisės katedra
**Liubomiras Kulviecas** (1928 m. sausio 16 d. Kaunas – 1995 m. sausio 7 d. Vilnius, palaidotas Sudervės kapinėse) – Lietuvos fizikas, mokslo istorikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1947 m. baigė Tauragės gimnaziją. 1952 m. su pagyrimu baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1974 m. Maskvoje apgynė fizikos mokslų kandidato disertaciją „Svorio sąvokos raida klasikinėje mechanikoje XVII–XX a.", o 1990 m. – fizikos mokslų daktaro disertaciją „Aksiominio laiko sąvokos pagrindimo klasikinėje mechanikoje problema".

1952–1995 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas pirmuosius dvejus metus Fizikos, vėliau – Teorinės fizikos katedroje, nuo 1992 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių tyrimų sritys: klasikinės mechanikos pagrindai, fizikos istorija, metodologija. Išnagrinėjo kai kuriuos I. Niutono mokslinės kūrybos aspektus, tam tikrų fizikinių dydžių (pvz. greičio, pagreičio) apibrėžtis, laiko sąvoką A. Einšteino reliatyvumo teorijoje. Parašė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių, tarp jų – straipsnių pasaulinės mokslo istorijos klausimais.

Bibliografija
-------------

* Laiko sąvoka ir klasikinės mechanikos pagrindai, rusų kalba, 1991 m.
* Tarp trijų fizikos jubiliejų, 1994 m.
* Klasikinė mechanika. Vadovėlio fragmentai, 2001 m.
* Apie fizikinių dydžių darybą (*On the Problem of Formation of Physical Quantities*), 2002 m.
* Fizikos ir matematikos istorijos fragmentai (*Fragments on History of Physics and Mathematics*), 2003 m. 2 leid. 2005 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Donata Kulviecaitė. Klasikinės mechanikos istorijos tyrinėtojas. Mokslo Lietuva, 2008[neveikianti nuoroda]
2. ↑  *Liubomiras Kulviecas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 249 psl.

* Liubomiras Kulviecas – žymus XX amžiaus mokslo istorikas. UAB „Diemedžio" leidykla, 2008 m. ISBN 978-9986-23-144-8
**Čiudės karinė flotilija** (rus. *Чудская военная флотилия*) – Peipaus ežere du kartus egzistavusi karinė flotilė.

Flotilė pirmą kartą sukurta 1918 m. balandžio mėn. 1919 m. pavasarį ir vasarą dalyvavo karo veiksmuose prieš generolo N. Judeničiaus kariuomenę. 1919 m. rugpjūčio mėn. išformuota.

Antrą kartą sukurta 1941 m. liepos mėn. Paskirtis – padėti Raudonajai Armijai užtikrinant komunikacijas Peipaus-Pskovo ežerų komplekse Leningrado kryptyje. Pagrindinė bazė – Gdovas.
  
1941 m. rugpjūčio 27 d. flotilė išformuota.

Pavadinimas
-----------

Flotilė vadinosi *Чудская военная флотилия*, pavadinimas kilęs iš rusiško ežero pavadinimo. Pavadinimas rus. *Чудское озеро* 'Čiudės ežeras' kilęs iš seno rusiško žodžio *чудь* 'čiudė; fino-ugrai'. Lietuviškai ežeras paprastai vadinamas Peipaus ežeru.

Sudėtis
-------

Antrojo pasaulinio karo metu flotilės sudėtyje buvo:

* 3 upių kanonierės
* kurjerinis laivas
* 7 ežerų ir upių garlaiviai
* 13 katerių
* kelios baržos
* 427 žmonės.

Vadai
-----

Rusijos pilietinio karo metai:

* 1918 m. balandis-gegužė: V. Samovičius (*В. П. Самович*)
* 1918 m. birželis-spalis: D. Nelidovas (*Д. Д. Нелидов*)
* 1918 m. spalis – 1919 m. sausis: V. Samovičius (*В. П. Самович*)
* 1919 m. sausis-gegužė: A. Afanasjevas (*А. Н. Афанасьев*)
* 1919 m. gegužė-liepa: N. Jokišas (*Н. А. Иокиш*)

Antrojo pasaulinio karo metai (1941 m. liepos 3 d. – 1941 m. rugpjūčio 27 d.):

* Vadas – pirmo rango kapitonas N. Avraamovas (*Н. Ю. Авраамов*)
* Karo komisaras – pulko komisaras V. Moisejevas (*В. П. Моисеев*)
* Štabo viršininkas – trečio rango kapitonas A. Kozlovas (*А. М. Козлов*)

Kovos veiksmai
--------------

1941 m. liepos viduryje Čiudės karinė flotilija, sąveikaudama su 11-ojo šaulių korpuso daliniais, gynė Peipaus ežero pakrantes ties Gdovo miestu. Raudonajai Armijai atsitraukiant link Leningrado vadovybės įsakymu flotilės laivai buvo nuskandinti, o įgulos su mūšiais pasitraukė į Narvos apylinkes.

Nuorodos
--------

* Чудская военная флотилия Archyvuota kopija 2012-12-22 iš Archive.is projekto
* Создание Чудской военной флотилии Archyvuota kopija 2010-01-19 iš Wayback Machine projekto.
| **Liubovė Tolkalina** |
| --- |
| Gimimo vardas | Liubovė Tolkalina  (rus. *Любовь Толкалина*) |
| Visas vardas | Liubovė Tolkalina |
| Gimė | 1978 m. vasario 16 d. (45 metai)Riazanės sritis, Rusija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Liubovė Tolkanina** (g. 1978 m. vasario 16 d. Riazanės srityje) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

Debiutas kine įvyko 1999 m. kai suvaidino filme „Atskyrėlė", kuris aktorei nepelnį didelio populiarumo, tad ateinančius porą metų aktorė nevaidino filmuose. 2002 m. pasirodė filme Antikileris, o vėliau ir jo pratęsime. 2004 m. pasirodė skandalingas ir provokuojantis filmas „Aš tave myliu", kuris modifikuotas ir parodytas Kanuose. Vėlesniais metais pasirodė „Dvyniai" (2004), „Suaugusių mergaičių žaidimai", „Pabėgimas" (2005), „Tėtis palaidūnas sugrįžta" (2006), „Stebuklo belaukiant" (2007), „Konservai" (2007), „Juoda suknelė" "(2008), „Nuotaka bet kokia kaina" (2009), „Atlyginimas" (2010), „Maskva, aš tave myliu! (2010), „Išdavystės kronikos" (2010), „Didieji juokai" (2012), „Kaip ištekėti už milijonieriaus" (2012), „Surask vyrą dideliame mieste" (2013), „Jei myli, Atsiprašau" (2013), „Myli – nemyli" (2014) ir kt.

2016 m. nusifilmavo trumpametražiame filme „Piešimo pamokos suaugusiems". 2017 m. dalyvavo seriale „Sumišę", televizijos filmuose „Sekretorius", „Įvaikinimo klinika" ir kt. 2021 m. aktorė įkūnijo vieną iš pagrindinių vaidmenų seriale „Happy End". Tais pačiais (2021) metais Tolkalina nusifilmavo kitame provokuojančiame filme „18+", kuriame pagrindinius vaidmenis atliko Maksimas Lagaškinas ir „Auksinio erelio" bei „Nika" apdovanojimų laureatė Jelena Liadova.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Любовь Толкалина (film.ru informacija)
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
**Čiubaka** (angl. *Chewbacca*) – fantastinis herojus iš „Žvaigždžių karų", kilęs iš fantastinės humanoidų vukių giminės Kašijiko medžių planetoje. Tai aukšta, dvikojė, gausiai apaugusi plaukais, protinga būtybė. „Žvaigždžių karuose" jis yra Han Solo draugas, „Tūkstantmečio sakalo" erdvėlaivio vienas pilotų, kovojęs Sukilimo aljanso pusėje prieš Galaktikos imperiją, taip siekdamas išlaisvinti galaktiką.

Būtybės amžius yra 200 metų, ūgis 2,40 metro, apaugęs ilgais plaukais, dėvintis šovinyną. Kalba tik savo gimtąja kalba, bet supranta ir angliškai.

Etimologija
-----------

Švelnaus, plaukuoto, nekalbančio angliškai piloto-bendrakeleivio idėja kilo Dž. Lukasui, jam vežantis savo šunį keleivio sėdynėje. Manoma, kad būtent nuo šuns ir kilo herojaus pavadinimas, tačiau per rusų kalbą, kur rus. *собака* reiškia „šuo".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Chewbacca. Starwars.com (tikrinta 2022-07-01).
2. ↑  George Lucas in DVD bonus disc documentary, "Characters of Star Wars"
3. ↑  Chewbacca. Filmsmarts.com (tikrinta 2022-07-01).
| **Liubomiras Viktoras Žeimantas** |
| --- |
| Gimė | 1931 m. balandžio 12 d.Dumbliai, Seinų apskritis |
| Mirė | 2018 m. spalio 24 d. (87 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Rokantiškių kapinės |
| Sutuoktinis (-ė) | Aldona Gaigalaitė |
| Vaikai | Gintaras, Algirdas |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
| Partija | 1953 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1965 m. Aukštoji partinė mokykla prie SSKP CK |

**Liubomiras Viktoras Žeimantas** (1931 m. balandžio 12 d. – 2018 m. spalio 24 d.) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, pedagogas, komjaunimo darbuotojas.

Biografija
----------

Mokėsi pradžios mokyklose Pravieniškėse, Petrašiūnuose, Vilniuje. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete studijavo bibliotekininkystę (nebaigė). 1950–1952 m. LSSR LMA centrinės bibliotekos mašininkas, knygrišys. 1952–1953 m. LLKJS Vilniaus miesto Dzeržinskio rajono komiteto II ir I sekretorius. 1955 m. Maskvoje baigė Centrinę komjaunimo mokyklą prie VLKJS CK. 1955–1958 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa" literatūrinis darbuotojas, 1958–1960 m. redakcijos skyriaus vedėjas, 1960–1967 m. laikraščio redaktoriaus pavaduotojas. 1965 m. Neakivaizdinėje aukštojoje partinėje mokykloje prie SSKP CK baigė žurnalistikos studijas.

1967–1974 m. Vilniaus universiteto (VU) Istorijos ir filologijos fakulteto Žurnalistikos katedros vyr. dėstytojas. 1971 m. apgynė disertaciją „LKP pogrindinės spaustuvės Lietuvoje 1918–1940", istorijos mokslų kandidatas. 1971–1976 m. Istorijos fakulteto prodekanas, 1974–1975 m. Istorijos fakulteto Žurnalistikos katedros docentas, 1975–1984 m. Žurnalistikos katedros vedėjas, 1984–1986 m. Spaudos žurnalistikos katedros docentas, 1987 m. docentas valandininkas. Dėstė žurnalistikos įvadą, vėliau – masinės informacijos priemonių technologijas (maketavimą), Lietuvos partinės žurnalistikos istoriją (1917–1944).

1987–1992 m. „Liaudies ūkio" (nuo 1991 m. „Lietuvos ūkis") žurnalo vyriausiasis redaktorius. 1992 m. „Lietuvos auto" redakcinio centro redaktorius. 1992–1996 m. laikraščio „Geležinkelininkas" vyr. redaktorius. Paskelbė straipsnių žurnalistikos istorijos ir teorijos temomis. Tyrinėja Lietuvos geležinkelių istoriją. Visuotinės lietuvių enciklopedijos bendradarbis.

Bibliografija
-------------

* Lietuvos geležinkelių telefonų knyga. – Vilnius: VĮ „Lietuvos geležinkeliai" Informacijos leidybos centras, 1995. – 223 p.
* Sankt Peterburgo-Varšuvos (nuo 1907 m. Šiaurės-Vakarų) geležinkelis, 1858–1915. – Vilnius: Gelspa, 2003. – 249: iliustr. – ISBN 9955-539-16-X
* Liepojos-Romnų geležinkelis: 1869–1915. – Vilnius: Sapnų sala, 2005. – 272 p.: iliustr. – ISBN 9955-611-04-9

Įvertinimas
-----------

* 1979 m. LTSR nusipelnęs žurnalistas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Liubomiras Viktoras Žeimantas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 641
2. ↑   Archyvuota kopija 2018-08-14 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 577 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Čiukasangl. *Chuuk* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Čiuko vėliava |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Mikronezijos Federacinių Valstijų vėliava Mikronezijos Federacinės Valstijos |
| **Administracinis centras** | Venas |
| **Savivaldybių skaičius** | 40 |
|  |
| **Gyventojų** () | 53 595 |
| **Plotas** | 127 km² |
| **Tankumas** () | 422 žm./km² |

**Čiukas** (angl. *Chuuk*), dar vadinama **Truku, Ruku, Hogoleu** – nedidelių salelių grupė Ramiajame vandenyne, Karolinų salyne, sudaro vieną iš Mikronezijos valstijų. Plotas 91 km², Čiuko lagūnos plotas 2125 km². Valstijos, kuriai priklauso dar keletas salų už Čiuko grupės ribų, plotas yra 127 km². Salos horstinės, apsuptos koralinio rifo ir motu (mažų rifo salelių). Iš viso Čiuko salų grupei priklauso 19 aukštuminės salos, 10 atolų ir 225 motu. Pagrindinės salos: Dublonas, Eilotas, Eotas, Etenas, Filo, Fanapengesas, Fefanas, Moenas, Paramas, Pata, Pisas, Polė, Romunumas, Sisas, Tarikas, Tolas, Udotas ir Umanas. Klimatas tropinis, su nežymiais sezoniniais svyravimais. Vidutinė metinė oro temperatūra 26,7 °C, kritulių kiekis 305–356 mm.

Verčiamasi turizmu, žvejyba. Vartojama čiuko kalba.

Čiuko valstijai dar priskiriamos atokiau esančios salos:

* Holo salos
* Namonuito atolas
* Pulapo atolas
* Puluvato atolas
* Losapo atolas
* Mortloko salos

Valstiją sudaro 40 savivaldybių, iš kurių 16 yra Truko lagūnoje, o 24 išorinėse salose.

|  |  |
| --- | --- |
| **Mikronezijos Federacinių Valstijų valstijos** |  |
| Čiukas | Japas | Kosraė | Ponapė |
Dolpopos stūpa, priklausanti Džonangpos mokyklai
**Džonangpa** (tibet. ཇོ་ནང་  = *jo nang*, kilo nuo Džonango gyvenvietės) – pati mažiausia Tibeto budizmo mokykla. Pasak legendos, įkurta mokytojo Jumo Mikjo Dordžės (~XI a.). Pavadinimą gavo nuo Džonang Pucog Čoilingo vienuolyno, pasak legendos, 1294 m. įkurto U-cango srityje. XVI a. gyveno ir kūrė žymiausias šios mokyklos atstovas – Taranatha: XVI ir paskutinis minėto vienuolyno valdovas, padaręs didelę įtaką gelugpos mokymui. XVII a. pirmojoje pusėje Džonangpa parėmė pasaulietinį U-cango valdovą kovoje prieš Lasos valdžią. Kai Dalai lama V su mongolų pagalba įveikė U-cango valdovą, Džonangpa dėl politinių sumetimų buvo uždrausta. Kurį laiką manyta, kad ši mokykla pražuvo, tačiau džonang sekėjai rado prieglobstį Dzamtange (Amdo sritis) ir išsilaikė iki šių laikų. Po 1980 m. aptikta apie 40 džonangpos vienuolynų ir atsiskyrėlių buveinių, kurie pergyveno tiek gelugpos, tiek „kultūrinės revoliucijos" persekiojimus. Dalai lama XIV pripažino džonangpą kaip penktąją Tibeto budizmo mokyklą, o bogdogegeną (Mongolijos budistų vadovą ir Taranathos persikūnijimą) paskyrė šios mokyklos vadovu.

Džonangpos mokyme didelė svarba suteikiama cikliškajam-laiko atbudimo pasiekimo metodui – Kalačakrai. Nors šią tantrą naudoja ir kitos Tibeto mokyklos, bet jai neskiria tiek dėmesio, kiek Džonangpa.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Драгункин А. Н. Котков К. А. *Тибет – правда и вымыслы*. Санкт-Петербург, 2015.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RBudizmo kryptys |
| --- |
|  |
| Hinajana (Nikaja) | 
Pudgalavada · Vibhadžavada (Theravada) · Sarvastivada (Mulasarvastivada · Saurantrika) · Mahasamgiha · Ekavjaharikas · Lokotaravada · Pradžniaptivada · Dharmaguptaka |  |
|  |
| Mahajana | 
 Madhjamika · Jogačara · Tathagatagarbha · Dhjana · Tyrosios žemės · Ničiren · Von |
|  |
| Vadžrajana | 
Tiantai · Šingonas · Nevarų · Ari · Ačarja · Tibeto budizmas: Njingmapa · Kadampa (Gelugpa) · Sakjapa · Džonangpa · Kagjupa (Drukpa · Karmapa · Drikung · Šangpa) · Rime |
|  |
| Devyni vienijantys budizmo teiginiai · Sąrašas |

 |
|  |
| --- |
| Christina Metaxa  gr. Χριστίνα Μεταξά |
|  
Christina Metaxa 2009 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1992 m. balandžio 4 d. (31 metai)Limasolis, Kipro vėliava Kipras |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 2008–dabar |

**Christina Metaxa** (gr. Χριστίνα Μεταξά; g. 1992 m. balandžio 4 d.) – Kipro dainininkė ir dainų autorė iš Limasolio. Jos brolis Nikolas Metaxas, kuris taip pat yra dainininkas, laimėjo antrąją vietą Graikijos X Factor.

Eurovizija
----------

Christina Metaxa buvo pasirinkta atstovauti savo šaliai su daina „Firefly" 2009 m. Eurovizijoje Maskvoje, Rusijoje. Ji dalyvavo antrajame pusfinalyje, tačiau nepateko į finalą.

Metaxa per 2010 m. Eurovizijos finalą pristatė Kipro taškus.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Christina Metaxa** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina „Firefly"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Evdokia Kadi  *„Femme Fatale"*** |  **Kipro atstovė Eurovizijoje**2009 | Po to:**Jon Lilygreen ir The Islanders  *„Life Looks Better in Spring"*** |
Koordinatės: 55°46′0″ š. pl. 26°29′24″ r. ilg.﻿ / ﻿55.76667°š. pl. 26.49000°r. ilg.﻿ / 55.76667; 26.49000

Schematiškas Daugpilio XX a. pab. planas. Gryvos kalėjimo teritorija – kairėje centre.
**Gryvos kalėjimas** (latv. *Grīvas cietums*) – uždaro tipo kalėjimas Latvijos Daugpilio mieste, kairiajame Dauguvos krante esančiame Gryvos rajone. Kali už sunkius nusikaltimus Latvijos Respublikoje nuteisti asmenys.

Dinaburgo tvirtovės *Prieštiltis*
---------------------------------

Paminklas 1812 m. *Prieštilčio* gynėjams
1810 m. Rusijos caro įsakymu šiose vietose pradėta statyti didžiulė Dinaburgo tvirtovė. Kairiojo upės kranto kariniai įtvirtinimai, vadinami *Prieštilčiu*, privalėjo apsaugoti vienintelį įvažiavimą tiltu į tvirtovę. Iš Dinaburgo į Kauno tvirtovę numatyta tiesti žvyruotą vieškelį, kuris vėliau turėjo jungti Sankt Peterburgą su Varšuva. Iki Napoleono invazijos į Rusiją 1812 m. prie tilto suskubta užbaigti tik dalį inžinerinių statinių: du pusbastionius prie upės kranto ir du bastionus laukuose. Juos supo gilūs vandens grioviai ir pelkėti laukai. Išvijus prancūzų armiją iš šalies, tvirtovės statyba tęsėsi. *Prieštilčio* teritorijoje, tarp inžinerinių įtvirtinimų, iškilo didelis pasagos formos statinys – dabartinis kalėjimo pastatas. XIX a. septintame dešimtmetyje rytiniu pylimu nutiesta Sankt Peterburgo-Varšuvos geležinkelio linijos atkarpa.

Kalėjimo storija
----------------

Dar nuo carinės Rusijos laikų Dinaburgo tvirtovėje buvo kalinami valdžiai priešiški asmenys. Antrojo pasaulinio karo metu Dauguvos kairiojo kranto *Prieštilčio* mūruose naciai įrengė žydų getą. 1961 m. įsteigtas dabartinis kalėjimas. Šiandien tai griežto režimo įstaiga, kalinių tarpe dėl savo originalios pastatų architektūros vadinama ir *Akmenine gėlele* (rus. *Каменный цветок*). Kitas liaudiškas pavadinimas – *Trijukė* (rus. *Тройка*) – byloja apie sugriežtintas kalinimo sąlygas (Trečio tipo režimas nuteistiesiems numato tik vienos valandos pasivaikščiojimą lauke). Vėliau, už gerą elgesį, galimas gyvenimo sąlygų palengvinimas.

Visos kameros kartu talpina apie tūkstantį kalinių. Nepaisant griežtos apsaugos, 1994 m. penkiolika nuteistųjų išlaužė sieną ir pabėgo iš Gryvos kalėjimo. Po kiek laiko visi buvo sugauti ir grąžinti į kameras. 2010 m. pavasarį patvinusi Dauguva iki kraštų pripildė apsauginius griovius ir grėsė užpilti kameras. Balandžio 8 d. vanduo pakilęs virš įprasto lygio net 7,70 m pamažu ėmė slūgti.

2008 m. Gryvos kalėjimas prijungtas prie Daugpilio kalėjimo (*Baltosios gulbės*) ir tapo jo filialu.

Šaltiniai
---------

* Динабургская крепость Archyvuota kopija 2020-09-30 iš Wayback Machine projekto.
* Этот день в истории города: зэки Гривской тюрьмы отправили Кристовкиса в отставку
* Тюрьма окружена

Nuorodos
--------

* Tvirtovė ir Daugpilio transporto mazgas (schema)
* Gryvos kalėjimas per 2010 m. potvynį[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Phodopus** |
| --- |
| Džiungarinis žiurkėnukas (Phodopus sungorus)Džiungarinis žiurkėnukas (*Phodopus sungorus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Žiurkėniniai  *( Cricetidae)* |
| Gentis: | Džiungariniai žiurkėnukai  *( Phodopus)* |

 |

**Džiungariniai žiurkėnukai** (*Phodopus*) – žiurkėninių (*Cricetidae*) šeimos graužikai. Tai nedideli mielos išvaizdos žvėreliai, kuriuos augina gyvūnų mylėtojai. Kailiukas švelnus. Aktyvūs naktį. Nėštumas – 20-22 d. Dažniausiai atsiveda 6-10 jauniklių, kurie subręsta po 1,5 mėn. 

Paplitę Užbaikalėje, Kazachstane. Dažnesnės auginamos rūšys:

* **Džiungarinis žiurkėnukas** (*Phodopus sungorus*). **Pav.**
* **Roborovskio žiurkėnukas** (*Phodopus roborovskii*).

Priežiūra
---------

Gyvūnai nereikalauja ypatingų sąlygų. Juos galima laikyti pora ar daugiau specialiuose narveliuose. Narvelio dugnas išklojamas medžio drožlėmis ar specialiu kraiku. Gyvūnai mėgsta slėptis, todėl narvelio kampe pastatomas specialiai graužikams skirtas namelis, kur jie pasidaro savo urvelį. Čia galima įrengti supynes, kopėtėles, bėgimo ratą. Tinkamiausia oro temperatūra 18-20 laipsnių šilumos.

Žiurkėniukams nuolat auga dantys, todėl maitinama nesmulkintu maistu, duodama specialių kreidelių, džiūvėsių, medžio šakelių. 

Džiungarijos žiurkėnė
Tai labai vislūs gyvūnai. Jau 2-1,5 mėn. amžiaus gali daugintis. Nėštumo pabaigoje patelė į lizdą prisineša daug maisto. Suporuota patelė perkeliama į atskirą narvelį. Patelė maitinama daugiau baltyminiu maistu. Motina vaikus maitina apie 4 savaites. Tačiau dar būdami akli jaunikliai pradeda graužti kietą maistą. Motinos kartais savo vaikus sugraužia. Taip atsitinka todėl, kad buvo bereikalo ir dažnai trukdomos arba maitinamos vienodu nevitaminizuotu maistu. 35-40 dienų amžiaus žiurkėnukai tampa visai savarankiški. Dauginasi iki 2,5 m. Esant geroms sąlygoms išgyvena 3-4 metus.
|  |
| --- |
| Christa Williams |
| Pilnas vardas | Christa Bojarzin |
| Gimė | 1926 m. vasario 5 d.Karaliaučius, dab. Rusijos vėliava Rusija |
| Mirė | 2012 m. liepos mėn. (~86 metai)Miunchenas, Vokietijos vėliava Vokietija |
| Veikla | dainininkė |
| Įrašų kompanija | Decca Records |

**Christa Williams** (tikr. *Christa Bojarzin*, 1926 m. vasario 5 d. Karaliaučiuje – 2012 m. liepos men. Miunchene) buvo Vokietijos dainininkė.

Vaikystę praleido Karaliaučiuje. 1942 metais šeima persikėlė į Miuncheną. Mokėsi Miuncheno konservatorijoje, vėliau – muzikos akademijoje. 1957 metais įrašė dvi dainas – „Oh, diese Männer" ir „Blacky Serenade", tačiau sėkmės nesulaukė.

1959 m. atstovavo Šveicarijai „Eurovizijos" dainų konkurse su daina „Irgendwoher" ir užėmė ketvirtą vietą. Christa Williams nusifilmavo keliuose filmuose, iš kurių žymiausi yra *Nachts im Grünen Kakadu* (1957), *Alle Tage ist kein Sonntag* (1959) ir *Pension Schöller* (1960).

1962 m. ištekėjo už pianisto Albrecht Huwig. 1968 m. nutraukė atlikėjos karjerą. Kartu su savo vyru įkūrė muzikos mokyklą Miunchene.

Nuorodos
--------

* Christa Williams IMDB svetainėjė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Lys Assia  *„Giorgio"*** |  **Šveicarijos atstovė Eurovizijoje**1959 | Po to:**Anita Traversi  *„Cielo e terra"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Italų neorealizmas** buvo kinematografijos judėjimas, gyvavęs po Antrojo pasaulinio karo. Dažnai chronologiniais Italų neorealizmo rėmais laikomi 1943 (filmas Ossessione) – 1952 metai (Umberto D.).

Charakteringi neorealistinių filmų bruožai buvo temų paieškos žemesniųjų socialinių sluoksnių gyvenime. Kalbėta apie ekonominę ir moralinę padėtį šalyje, kurioje tik ką pasibaigė karas. Dažnai antraeilius ir net pagrindinius vaidmenis vaidindavo neprofesionalūs aktoriai. Dėl finansavimo trūkumo kūrėjai iš esmės nenaudojo jokių dirbtinių scenografinių priemonių. Filmuojama buvo lauke. Dėl šių priežasčių neorealistiniai filmai įgavo dokumentikos bruožų.

Žymiausi režisieriai neorealistai buvo Roberto Rossellini, Luchino Visconti, Vittorio De Sica, Giuseppe De Santis ir scenaristas Cesare Zavattini.

Įtaka
-----

Trys didieji italų režisieriai: Federico Fellini, Michelangelo Antonioni ir Luchino Visconti savo karjerą pradėjo kaip neorealistai bei išsaugojo neorealizmo bruožų savo vėlesniuose darbuose.

Šis judėjimas padarė įtaką Prancūzų naujajai bangai ir kitiems judėjimams JAV, Japonijoje, Didžiojoje Britanijoje, Lenkijoje.

Filmai
------

#### Visconti

* Ossessione (1943)
* Žemė dreba (*La terra trema* 1948)
* Roko ir jo broliai (*Rocco e i suoi fratelli* 1960)

#### Rossellini

* Roma, atviras miestas (*Roma, città aperta* 1946)
* Paisà (1946])
* Vokietija nuliniai metai (*Germania anno zero* 1948)
* Strombolis (*Stromboli* 1950)

#### De Sica

* Šiunšia (*Sciuscià* 1946)
* Dviračių vagys (*Ladri di biciclette* 1948)
* Umberto D. (1952)

#### De Santis

* Kartus juokas (*Riso Amaro* 1949)
* Nėra taikos tarp alyvų (*Non c'è pace tra gli ulivi* 1950)
* Roma 11 valandų (*Roma ore 11* 1952)