recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Natalja Istomina** |
| --- |
| Gimė | 1973 m. birželio 5 d. (50 metų)Klaipėda |
| Vaikai | Katerina, Arina |
|  |
| Veikla | politinė bei visuomenės veikėja |
| Organizacijos | LR Švietimo ir mokslo ministerija, Vilniaus universiteto Medicinos fakultetas |
| Pareigos | Viceministrė, Sveikatos mokslų instituto direktorė |
|  |
| Alma mater | 2001 m. Klaipėdos universitetas |

**Natalja Istomina** (g. 1973 m. birželio 5 d. Klaipėdoje) – Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1990 m. baigė Klaipėdos 26-ą vidurinę mokyklą, 1995 m. Klaipėdos medicinos mokyklą, medicinos sesuo. 1995–2003 m. Klaipėdos jūrininkų ligoninės 2-ojo intensyviosios terapijos skyriaus anestezijos ir intensyviosios terapijos slaugytoja. 2001 m. baigė Klaipėdos universiteto Pedagogikos fakultetą, edukologijos bakalauras, suteikta vaikystės pedagogikos kvalifikacija. 2001–2003 m. Klaipėdos universiteto Sveikatos mokslų fakulteto (KU SvMF) administratorė. 2001–2006 m. KU SMF Reabilitacijos ir slaugos katedros asistentė. 2002 m. KU SMF – socialinio darbo magistrė. 2006–2008 m. KU SMF prodekanė tarptautiniams ryšiams ir plėtrai, Reabilitacijos ir slaugos katedros lektorė, jaunesnioji mokslo darbuotoja. 2008–2012 m. KU SMF Slaugos katedros lektorė, docentė, mokslo darbuotoja, plėtros koordinatorė. 2010 m. Europos Komisijos TAIEX programos ekspertė. 2011 m. Turku universiteto Medicinos fakultete – sveikatos mokslų daktarė.

Europos slaugos mokslo akademijos narė.

Nuo 2008 m. partijos Tvarka ir teisingumas Klaipėdos skyriaus narė. 2011–2015 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė.
2014 m. spalio 8 d. – 2016 m. buvo švietimo ir mokslo viceministrė.

Nuo 2017 m. vasario mėnesio dirba Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto profesore, sveikatos mokslų instituto direktorė.

Šeima
-----

Vaikai: Katerina, Arina.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2012-02-01 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2013-03-04 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
| ***Kai tau dvidešimt*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Avere vent'anni |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Fernando Di Leo |
| Scenaristas (-ai) | Fernando Di Leo |
| Vaidina | Gloria GuidaLilli CaratiLicinia LentiniSerena Bennato |
| Metai | 1978 |
| Žanras | erotinė drama |
| Trukmė | 94 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Kai tau dvidešimt** (it.  *Avere vent'anni*) – 1978 m. sukurta erotinė drama.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Dvi dvidešimtmetės merginos Lija ir Tina, susipažinusios paplūdimyje, kartu leidžiasi į kelionę per Italiją. Jos nerūpestingos, linksmos ir ieškančios nuotykių, norinčios ir imančios iš gyvenimo viską, ką tik pajėgia. Jos atsiduria vienoje iš Romos komunų, kur tikisi gerai praleisti laiką, tačiau greitai nusivilia ir patraukia toliau, ieškodamos seksualinių nuotykių. Viename iš barų jos susiduria su agresyviai nusiteikusių vyrų gauja ir čia merginų kelionė baigiasi tragiškai...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Gloria Guida – Lija
* Lilli Carati – Tina
* Ray Lovelock – Riko
* Vincenzo Crocitti – Rikoleto
* Leopoldo Mastelloni – Arginas
* Licinia Lentini
* Serena Bennato
| Versminis |
| --- |
| Versminis nuo šiaurės rytinio krantoVersminis nuo šiaurės rytinio kranto |
| Vieta | Varėnos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,036 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,86 km |
| Išteka | Versminis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Versminis

  |
| **Koordinatės:** | 54°06′33″ š. pl. 24°23′04″ r. ilg.﻿ / ﻿54.10917°š. pl. 24.38444°r. ilg.﻿ / 54.10917; 24.38444Koordinatės: 54°06′33″ š. pl. 24°23′04″ r. ilg.﻿ / ﻿54.10917°š. pl. 24.38444°r. ilg.﻿ / 54.10917; 24.38444 |

**Versminis** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 6 km į šiaurę nuo Marcinkonių. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,37 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 101,7 m. Pietrytinis krantas aukštas, kiti krantai žemi, pelkėti. Ežerą supa Marcinkonių ir Versminio miškai. Pietvakariuose iš ežero išteka to paties pavadinimo upelis link Grūdos upės. Ežero dugne gausu povandeninių versmių.

Ežero pavadinimas kilęs nuo žodžio *versmė̃* ('šaltinis, verdenė').

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| ***Laura*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Laure |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija |
| Režisierius | Louis-Jacques Rollet-AndrianeRoberto D'Ettorre Piazzoli |
| Scenaristas (-ai) | Louis-Jacques Rollet-AndrianeOvidio G. Assonitis |
| Metai | 1976 |
| Žanras | erotinis |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Laura** (it.  *Laure*) – 1976 m. sukurtas erotinis filmas apie grupės tyrinėtojų, Indonezijos džiunglėse ieškančių paslaptingos genties, žinančios nemirtingumo ritualą.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Annie Belle – Laura
* Al Cliver – Nikolia
* Orso Maria Guerrini – profesorius Morganas
* Michele Starck – Natali Morgan
* Emmanuelle Arsan – Mirta
* Pierre Haudebourg – Doli
* Homer Adams – Styvas

Pradžioje buvo planuojama, kad pagrindinį vaidmenį filme atliks JAV aktorė Linda Lovelace, tačiau dėl asmeninių problemų buvo nutarta jai pasiūlyti antrinį (Natali Morgan) vaidmenį, o galiausiai jos dalyvavimo filme buvo apskritai atsisakyta.

Juostoje taip pat vaidina knygos autorė Emmanuelle Arsan.
| **Bronius Gertus** |
| --- |
| Gimė | 1896 m. vasario 1 d.Vilkiškiai, Pumpėnų valsčius |
| Mirė | 1973 m. vasario 5 d. (77 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas. |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 1935 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
 |

**Bronius Gertus** (1896 m. vasario 1 d. Vilkiškiuose, Pumpėnų valsčius – 1973 m. vasario 5 d. Kaune) – Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas, vėliau – Tarybinės Armijos karininkas.

Biografija
----------

Nuo 1919 m. balandžio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. gruodžio mėn. baigė Kauno karo mokyklą, paskirtas į Elektrotechnikos batalioną. Dalyvavo kautynėse su Lenkijos kariuomenės daliniais. 1920 m. baigė mokytojų kursus, 1922 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1926 m. sausio mėn. perkeltas į Technikos pulką, 1927 m. rugsėjo mėn. – į Pionierių batalioną.

1929 m. baigė Aukštųjų karininkų kursų Inžinerijos skyrių, 1934 m. baigė šių kursų Generalinio štabo skyrių. Nuo 1934 m. gegužės mėn. Vyriausiojo kariuomenės štabo 4-ojo skyriaus viršininkas. 1938 m. Generalinio štabo pulkininkas.

1940 m. birželio 15 d. TSRS okupavus Lietuvą ir likviduojant Lietuvos kariuomenę, 1940 m. rugsėjo mėn. perkeltas į Raudonosios armijos 29-ojo šaulių teritorinio korpuso štabą, paskirtas korpuso užnugario viršininku.

1941 m. birželio-liepos mėn. dalyvavo kautynėse su Vokietijos kariuomene. 1941 m. liepos-spalio mėn. Raudonosios armijos Aukštųjų karininkų kursų „Vystrel" Solnečnogorske klausytojas. 1941–1942 m. dėstė karo mokykloje Tomske. 1942 m. sausio mėn. – 1944 m. Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios šaulių divizijos inžinerinės tarnybos viršininkas, dalyvavo Antrajame pasauliniame kare.

Nuo 1945 m. Vilniaus universiteto ir Kauno politechnikos instituto karinių katedrų dėstytojas.

Įvertinimas
-----------

* 1935 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Zabielskas. *Bronius Gertus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 611 psl.
| Vilkiautinis |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Varėnos rajonas) |
| Plotas | 0,09 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,73 km |
| Įteka | Vilkiautinė, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Vilkiautinė, kanalas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Vilkiautinis

  |
| **Koordinatės:** | 54°07′12″ š. pl. 24°01′18″ r. ilg.﻿ / ﻿54.12000°š. pl. 24.02167°r. ilg.﻿ / 54.12000; 24.02167Koordinatės: 54°07′12″ š. pl. 24°01′18″ r. ilg.﻿ / ﻿54.12000°š. pl. 24.02167°r. ilg.﻿ / 54.12000; 24.02167 |

**Vilkiautinis** – ežeras Lietuvoje, Varėnos rajone, 11 km į pietvakarius nuo Merkinės, Vilkiautinio kaime. Ežero ilgis iš šiaurės rytų į pietus – 0,72 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 122,6 m. Krantai žemi, tik šiaurvakarinis krantas kiek aukštesnis. Aplinkui daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Pietinė ežero dalis gausiai užžėlusi vandens augalija. Ežerą prateka iš šiaurės į pietus Vilkiautinė iš Papiškių ežero link Liškiavio ežero (Nemuno baseinas). Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Papiškių kaimas. Ežeras patvenktas, dalis vandens nuteka iškastu į vakarus kanalu, žemiau susiliejančiu su Vilkiautine.

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Fizikinis dydis** – dydis, nusakomas masės, jėgos, srovės stiprio ar kitomis sąvokomis, vartojamomis fizikos moksle. Fizikinis dydis yra išreiškiamas jo skaitmeninės vertės (kiekybinės charakteristikos) ir matavimo vieneto (dimensijos arba kokybinės charakteristikos) sandauga. 1822 metais matavimo vieneto savoka pirmasis įvedė prancūzų mokslininkas Furjė. Šie vienetai apibrėžti tarptautiniu susitarimu ir vadinami tarptautine vienetų sistema, SI sistemos vienetais arba tiesiog SI vienetais (pranc. *Systeme International*). Visi dydžiai skirstomi į **pagrindinius** ir **išvestinius**.

Skaičiuojant fizikinio reiškinio reikšmę, veiksmai atliekami ne tik su skaitmeninėmis kintamųjų vertėmis, bet ir su jų vienetais. Pavyzdžiui, 8 m / 2 s = 8/2 m/s = 4 m/s (greitis). Išvestos fizikos formulės dažnai patikrinamos atliekant veiksmus vien su vienetais ir žiūrint, ar gaunamo dydžio dimensija yra tokia, kokios tikimasi.

Pagrindiniai dydžiai
--------------------

Dydžių rinkinys, kuriuo remiantis galima nustatyti visus kitus dydžius (žr. išvestinius dydžius). Kiekvienas pagrindinis dydis turi savo pagrindinį SI vienetą, kuriuo gali būti apibrėžtas bet kuris kitas SI vienetas.

| Pagrindinis dydis | Simbolis | Pagrindinis SI vienetas | Santrumpa |
| --- | --- | --- | --- |
| Masė | *m* | *kilogramas* | kg |
| Ilgis | *l* | *metras* | m |
| Laikas | *t* | *sekundė* | s |
| Srovės stipris | *I* | *amperas* | A |
| Temperatūra | *T* | *kelvinas* | K |
| Medžiagos kiekis | *ν* | *molis* | mol |
| Šviesos stipris | L | *kandela* | cd |

Išvestiniai dydžiai
-------------------

Dydžiai, kurie skiriasi nuo pagrindinių dydžių ir yra išreiškiami jais arba kitais išvestiniais dydžiais. Išvestiniai dydžiai turi išvestinius SI vienetus, kurie apibrėžiami pagrindiniais SI vienetais arba kitais išvestiniais vienetais. Jie apskaičiuojami remiantis tuos vienetus apibrėžiamomis lygybėmis ir kartais gali turėti specialų pavadinimą.

| Išvestinis dydis | Simbolis | Išvestinis SI vienetas | Vieneto pavadinimas |
| --- | --- | --- | --- |
| Greitis | *v* | *m/s* | — |
| Pagreitis | *a* | *m/s²* | — |
| Jėga | *F* | *kg•m/s²* | niutonas |
| Darbas | *A* | *N•m* | džaulis |
| Energija | *E* | *J* | džaulis |
| Galia | *P* | *J/s* | vatas |
| Plotas | *S* | *m²* | — |
| Tūris | *V* | *m³* | — |
| Tankis | *ρ* | *kg/m³* | — |
| Slėgis | *p* | *N/m²* | paskalis |
| Dažnis | *f, ν* | *s-1* | hercas |
| Jėgos impulsas | — | *N•s* | — |
| Judėjimo kiekis | — | *kg•m/s* | — |
| Elektros krūvis | *q* | *A•s* | kulonas |
| Įtampa | *U* | *J/C* | voltas |
| Talpa | *C* | *C/V* | faradas |
| Varža | *R* | *V/A* | omas |
Koordinatės: 54°12′50″ š. pl. 24°13′40″ r. ilg.﻿ / ﻿54.21389°š. pl. 24.22778°r. ilg.﻿ / 54.21389; 24.22778

| Masališkių tvenkinys |
| --- |
| Tvenkinio reginys nuo užtvankosTvenkinio reginys nuo užtvankosTvenkinio reginys nuo užtvankos |
| Vieta | Lietuva (Varėnos rajonas) |
| Plotas | 0,108 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,39 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2 m |
| Didžiausias gylis | 5 m |
| Įteka | Strauja |
| Išteka | Strauja |

**Masališkių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Varėnos rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Merkinės. Sudarytas užtvenkus Straujos upę (Nemuno intakas) 7,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 1,14 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 114 m. Krantai vietomis apaugę medžiais, šiaurinis tvenkinio galas labai užžėlęs vandens augalija, užpelkėjęs. Aplinkui įsikūręs kaimas Masališkės, plyti dirbami laukai, iš šiaurės prieina Mantvilų miškas.

Tvenkinys įrengtas 1977 m.

Šaltiniai
---------

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
|  |
| --- |
| André |
| Pilnas vardas | Andrejus Hovnanianas |
| Dar žinomas | André |
| Gimė | 1979 m. (~44 metai)  Stepanakertas |
| Kilmė | Armėnijos vėliava Armėnija |
| Žanrai | pop |
| Aktyvumo metai | 1997–dabar |
| Įrašų kompanija | André Records |
| Svetainė | andre.am |

**André** (arm. Անդրե), tikrasis vardas *Andrejus Hovnanianas* (arm. Անդրեյ Հովնանյան, g. 1979 m.) – armėnų dainininkas, pirmasis šalies atstovas Eurovizijos konkurse. Penkerius metus iš eilės (2004, 2005, 2006, 2007, ir 2008 m.) Armėnijos muzikos apdovanojimuose pelnė Geriausio dainininko titulą.

Biografija
----------

André dainuoti pradėjo nuo trejų metų, iš pradžių tik šeimoje. Nuo šešerių jis pradėjo skambinti pianinu, o būdamas devynerių parašė pirmąją dainą „Prayer". Profesionaliai dainuoti pradėjo nuo 15 metų, kai laimėjo muzikos konkursą *Road to Renaissance*. Vėliau jis buvo pop-jazz grupės „Karabach" pagrindinis vokalistas, su kuria gastroliavo visoje Armėnijoje ir Kalnų Karabacho Respublikoje. Dalyvavo muzikos festivaliuose Azijoje, Rytų Europoje ir Jungtinėse Amerikos Valstijose.

### Armėnija Eurovizijoje

2006 m. Armėnijos televizijos išrinktas šalies atstovu Eurovizijos dainų konkurse Atėnuose (Graikija). André konkurse atliko Armen Martirosyan sukurtą dainą „Without Your Love" (liet. *Be tavo meilės*).

„Without Your Love" yra šiuolaikinių Vakarų ir tradicinės armėnų muzikos mišinys. Daina pristatyta 2006 m. kovo 15 d. per Armėnijos televizije ARMTV.

Eurovizijos finale André surinko 129 taškus, iš kurių daugiausia (12) skyrė Rusija ir Belgija bei užtikrino vietą kitų metų konkurso finale. 2 taškus atlikėjui skyrė Lietuvos žiūrovai.

André per 2013 m. Eurovizijos finalą Malmėje skelbė Armėnijos žiuri balsus.

Diskografija
------------

### Albumai

* *Es em* (2003)
* *Miayn Ser* (2005)
* *1000x – Hazar Angam (2006)*
* *Yerjankutian Gaghtnik (2008)*
* *ANDREnalin* (2010)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2017-01-08 iš Wayback Machine projekto.

  


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**–** |  **Armėnijos atstovas Eurovizijoje**2006 | Po to:**Hayko  *„Anytime You Need"*** |
**Andrius Namavičius** (g. 1968 m. gruodžio 30 d. Vilniuje) – teisininkas, diplomatas, ambasadorius.

Biografija
----------

Tėvas Zenonas Namavičius, teisininkas, VU docentas, teisės istorikas, LR KT teisėjas (2002-2011), buvęs diplomatas. Brolis Justas (g. 1978 m.), Vokietijos teisininkas, Bonos universiteto darbuotojas.

1991 m. Socialinių studijų universitete – (LUISS) Europos teisės studijos (Roma, Italija). 1993 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete įgijo teisininko kvalifikaciją. Specializacija – tarptautinė teisė. 1994 m. stažuotė J. C. Maršalo saugumo studijų ir gynybos ekonomikos koledže Saugumo politikos studijų centre Garmisch–Partenkirchene (Vokietija).

1992–1995 m. LR užsienio reikalų ministerijos Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento Tarptautinių organizacijų skyriaus antrasis sekretorius, pirmasis sekretorius, 1995–1998 m. LR Nuolatinės atstovybės prie Europos Tarybos pirmasis sekretorius, nuolatinio atstovo pavaduotojas, 1998–2001 m. LR URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento pirmasis sekretorius, Tarptautinių sutarčių poskyrio vedėjas, 2001–2004 m. LR nuolatinės misijos Jungtinėse Tautose patarėjas, nuolatinio atstovo pavaduotojas, 2004–2010 m. LR URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamento direktorius.
Nuo 2010 m. vasario mėn. - 2014 m. birželio mėn. buvo Lietuvos ambasadorius Norvegijos Karalystėje.

Iki 2021 m. A. Namavičius vadovavo URM Teisės ir tarptautinių sutarčių departamentui.

Nuo 2021 m. gegužės mėn. Lietuvos ambasadorius prie Europos Tarybos (Strasbūras).

Moka anglų, rusų, vokiečių ir prancūzų kalbas.

Vedęs, turi sūnų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Andrius Namavičius Archyvuota kopija 2010-02-17 iš Wayback Machine projekto. (LR ambasados Norvegijoje inf.)

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Alfonsas Eidintas** | **Lietuvos Respublikos ambasadorius Norvegijoje** 2010 - 2014 m. | Po to:**Izolda Bričkovskienė** |
| Prieš tai:**Laima Jurevičienė** | **Lietuvos Respublikos ambasadorė prie Europos Tarybos** 2021- m. | Po to:**-** |
| ***Sensuela*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Sensuela |
| Kilmės šalis |  Suomija |
| Režisierius | Teuvo Tulio |
| Metai | 1973 |
| Žanras | erotinis |
| Trukmė | 110 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Sensuela** – 1973 m. Suomijoje sukurtas erotinis filmas.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Antrasis pasaulinis karas. Numuštas vokiečių lėktuvas nukrinta Laplandijos sniegynuose, kur pilotą aptinka ir pas save priglaudžia vietiniai gyventojai. Po kurio laiko Hansas susideda su vienturte elnių ganytojo dukra Laila. Vėliau jis išvyksta ir grįžta jau karui pasibaigus kaip laisvai samdomas fotografas. Jiedu įtikina Lailą kartu bėgti į Helsinkį, kur ji galėtų pradėti modelio karjerą. Po kurio laiko didmiestyje Hansas palieka merginą, tačiau ši, jau pamėgusi miesto šurmulį ir laisvę, nusprendžia nebegrįžti namo.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

* Marianne Mardi
* Ossi Elstela
* Mauritz Akerman
* Ismo Saario
* Maria Pertamo
* Armans Ek

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Boogie Nights". *rottentomatoes.com*. Nuoroda tikrinta 2016-12-18.
| ***Sesuo Emanuelė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Suor Emanuelle |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Giusepper Vari |
| Scenaristas (-ai) | Marino Onorati |
| Vaidina | Laura Gemser Monica ZanchiGabriele Tinti |
| Metai | 1977 |
| Žanras | erotinis |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Sesuo Emanuelė** (it.  *Suor Emanuelle*) – 1977 m. Italijoje sukurtas erotinis filmas, vienas iš serijos „Juodoji Emanuelė", kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Laura Gemser.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Laura Gemser – Emanuelė
* Monica Zanchi – Monika
* Gabriele Tinti – Rene
* Vinja Locatelli – Ana
* Pia Velsi – sesuo Sesilija
* Patrizia Sacchi – vienuolyno vyresnioji
* Dirce Funari – Monikos pamotė

turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Norėdama atsikratyti savo nuodėmingos praeities ir išpirkti kaltes, Emanuelė tampa vienuole. Į tą patį vienuolyną atvyksta Monika, laisvamanė turtingo barono duktė, kuri ne tik dalinasi prisiminimais apie savo seksualinę patirtį, bet ir toliau ieško pažinčių su vyrais, provokuodama Emanuelę ir kitas seseris...
Indonezietiškas rebabas
Persiškas rebabas
**Rebabas** (arab. ربابة = *Rebābah*, turk. *Rebap*, pers. رباب = *Rubāb*) – styginis muzikos instrumentas (strykinis chordofonas), paplitęs daugiausia islamo pasaulyje. Kildinamas iš Afganistano ir Vidurinės Azijos, paplito po Iraną, Artimuosius Rytus, Turkiją, Šiaurės Afriką, Indiją, įvairiomis formomis pateko į Pietryčių Aziją, Mongoliją, Europą.

Būdinga didelė rebabų įvairovė. Vienas iš variantų, paplitęs daugiausia Arabų kraštuose, sudarytas iš nedidelio apskrito rezonatoriaus, dažnai gaminamo iš kokoso kevalo, aptraukto plona oda, ir ilgo plono kaklelio. Turi vieną (*rebab-eh-haer*) arba dvi (*rebab-al-moganni*) stryku užgaunamas stygas. Persiški–afganiški rebabai yra liutnios pavidalo, turi 3 melodines ir 3 burdonines stygas, užgaunamas pirštais (gnaibomasis chodofonas, panašus į sarodą).

Rebabas plačiai paplitęs Azijos liaudies muzikoje, naudojamas afganų klasikinėje muzikoje, persų, azerbaidžaniečių mugamuose, indoneziečių gamelane.

* Indonezietis, griežiantis rebabuIndonezietis, griežiantis rebabu
* Magribo rebabasMagribo rebabas
* Turkiški rebabaiTurkiški rebabai
* Irakietis griežia rebabuIrakietis griežia rebabu
* Beduinas, griežiantis stačiakampio rezonatoriaus rebabuBeduinas, griežiantis stačiakampio rezonatoriaus rebabu

Panašūs instrumentai
--------------------

* rebekas, iš rebabo kilęs renesanso Europos instrumentas
* hučinas, kiniškas rebabo variantas
* kokjū, japoniškas rebabo variantas
* hegum, korėjietiškas rebabo variantas
* kobyzas, kazachiškas rebabo variantas
* morin churas, mongolų griežiamasis instrumentas
* byzanči, rebabą primenantis tuvių instrumentas
* kamančas, persų griežiamasis instrumentas
* Kretos lyra, graikų griežiamasis instrumentas
* gadulka, bulgarų griežiamasis instrumentas
* guslė, Balkanų tautų griežiamasis instrumentas

Nuorodos
--------

* Griežiama Artimųjų Rytų rebabu
* Indonezietiškas rebabas
* Grojama afganišku rebabu
| ***Skandalas šeimoje*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Peccati in famiglia |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Bruno Gaburro |
| Scenaristas (-ai) | Lianella CarellCarlo Romano |
| Metai | 1975 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 97 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Skandalas šeimoje** (it.  *Peccati in famiglia*) – 1975 m. Italijoje sukurta erotinė drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Michele Placido – Milo
* Simonetta Stefanelli – Doris
* Jenny Tamburi – Frančeska
* Juliette Mayniel – Piera, Karlo žmona
* Renzo Montagnani – Karlas
* Edy Williams – Zaira
* Gastone Pescucci – daktaras Armando

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pramonininkas Karlas, turintis sveikatos problemų, persikelia į savo vilą Piačenzoje kartu su žmona Piera ir dukterimi Frančeska. Čia juos aptarnauja virėja Zaira ir jauna našlė Doris, kuri netrunka su juo užmegzti artimų santykių. Netrukus čia atvyksta ir anūkas Milo, kuris, tikėdamasis pagerinti savo padėtį dėdės akyse. Po kurio laiko jis pradeda vilioti Frančeską, Doris ir netgi Pierą, tokiu būdu užsitikrindamas visų trijų dėdę supančių moterų palankumą.
| ***Slopinimas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Inhibition |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Paul Price |
| Metai | 1976 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Slopinimas** (it.  *Inhibition*) – 1976 m. Italijoje sukurta erotinė drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Claudine Beccarie – Kerol
* Ivan Rassimov – Piteris
* Ilona Staller – Ana
* Patrizia Gori
* Mattia Machiavelli
* Adolfo Caruso

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kerol – turtinga našlė, besistengianti užmiršti savo nesėkmingą santuoką. Kartu su savo sekretore ir meiluže Ana ji atvyksta stebėti savo paveldėto ristūno dalyvavimo žirgų lenktynėse. Moterys nerūpestingai leidžia laiką, tačiau Kerol stengiasi nuolat kontroliuoti Anos veiksmus, o šiai susipažinus su vaikinu – šį nuvilioti.

Galiausiai pati Kerol sulaukia tinkamo iššūkio, kuomet jos žirgas pralaimi lenktynes kitam ristūnui, kurio šeimininkas – avantiūristas Piteris, laimėjęs savąjį žirgą kortomis...
Koordinatės: 55°26′30″ š. pl. 23°43′50″ r. ilg.﻿ / ﻿55.44167°š. pl. 23.73056°r. ilg.﻿ / 55.44167; 23.73056

| Rimkai |
| --- |
| Rimkų ežeras nuo pietinio krantoRimkų ežeras nuo pietinio krantoRimkų ežeras nuo pietinio kranto |
| Vieta | Kėdainių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,029 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,78 km |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |
|  |
|  Vikiteka | Rimkai |

**Rimkai** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kėdainių rajone, apie 4 km į šiaurę nuo Krakių. Telkšo tuoj į vakarus nuo Jaugilių ežero, prie buvusio Rimkų kaimo. Ežero ilgis iš vakarų į rytus 0,33 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 89,3 m. Pietinis krantas žemas, lėkštas, šiaurinis statokas. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Upeliais jungiasi su Jaugilių ežeru (Jaugilos baseinas) ir toliau vakaruose esančia nedidele pelke.

Ežerėvardis kildinamas nuo Rimkų kaimo (sen. *\*Rimkų ežeras*).

* Rimkų ežero rytinė pusė, toliau už sąsmaukos Jaugilių ežerasRimkų ežero rytinė pusė, toliau už sąsmaukos Jaugilių ežeras
* Rimkų ežeras ir jį supantys nendrynaiRimkų ežeras ir jį supantys nendrynai
* Ežeras temstantEžeras temstant

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| ***Stebint Mariną*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Spiando Marina |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Sergio Martino |
| Scenaristas (-ai) | Sergio Martino Piero Regnoli |
| Metai | 1992 |
| Žanras | trileris |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Stebint Mariną** (it. *Spiando Marina*) – 1992 m. Italijoje sukurtas erotinis trileris.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Markas Derikas anksčiau buvo policininku Majamyje, tačiau susidėjo su narkotikais platinančiais nusikaltėliais ir turėjo pasirinkti – arba liudyti prieš juos, arba būti įkalintas. Markas pasirinko pirmąjį variantą ir išvengė kalėjimo, tačiau už tai jam buvo atkeršyta – nusikaltėliai susprogdino automobilį, kuriame buvo jo žmona ir sūnus.

Po šio sukrėtimo Markas tapo samdomu žudiku ir vieną diena gavo užsakymą – vykti į Buenos Aires nužudyti vieno iš mafijos vadeivų, kuris, kaip paaiškėja vėliau, ir užsakė Marko automobilio sprogdinimą.

Atvykęs į Argentiną, Markas apsistoja jam iš anksto užsakytame viešbučio kambaryje, kur jo laukia ginklas, drabužiai ir viskas, ko reikia operacijai atlikti. Besiruošdamas užduočiai, jis atkreipia dėmesį į gretimame numeryje gyvenančią merginą Mariną, kurią, pagautas smalsumo, ima stebėti. Jis mato, kad pas ją lankosi skirtingi vyrai, su kuriais mergina mylisi, ir kartą nusprendžia įsmukti į jos kambarį. Jam apžiūrint jos daiktus, pasirodo Marina ir netrukus jiedu atsiduria lovoje.

Nors ir planuodamas žmogžudystę, Markas nori likti kartu su mergina, tačiau tam yra kliūtis – Marinos vaikinas, kuris yra ne tik jos suteneris, bet, kaip paaiškėja, ir Marko taikinys. Jis atskleidžia merginai savo planus ir sulaukia jos pagalbos planuodamas nusikaltimą. Žmogžudystę jis įvykdo aukai žaidžiant polą, kuomet nušauna jį iš šautuvo.

Grįžęs į viešbutį jis skubiai renkasi daiktus, tačiau tuomet pasirodo Marina, kuri paleidžia į jį kulką, o iš paskos – ir jos vaikinas. Manydami, kad Markas negyvas, jie išsiskiria, Marina eina prie automobilio, o vaikinas lieka sutvarkyti kambario, tačiau sužeistas Markas atsigauna ir jį nušauna, o lauke paleidžia mirtiną šūvį ir į mėginančią pabėgti Mariną...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Steve Bond – Markas Derikas
* Debora Caprioglio – Marina
* Sharon Twomey – Irena
* Leonardo Treviglio – Henkas
* Pedro Loeb – Steinbergas
* Raffaella Offidani – prostitutė
| **Janas Dobžanskislenk. *Jan Dobrzański*** |
| --- |
|  |
| Janas Dobžanskis |
| Gimė | 1819 m.Čarnos k. Pakarpatės vaivadija, Austrijos imperija |
| Mirė | 1886 m. gegužės 30 d. (~67 metai)Lvovas, Austrija-Vengrija |
| Palaidotas (-a) | Lyčiakovo kapinės |
| Vaikai | lenkų leidėjas, žurnalistas, poetas, prozininkas, teatro ir visuomeninis veikėjas |
|  |
| Alma mater | Lvovo universitetas |

**Janas Dobžanskis** (lenk. *Jan Dobrzański*, 1819 m. Čarnos kaimas, Pakarpatės vaivadija, Austrijos imperija – 1886 m. gegužės 30 d. Lvovas, Austrija-Vengrija) – lenkų leidėjas, žurnalistas, poetas, prozininkas, teatro ir visuomeninis veikėjas.

Biografija
----------

Jano ir Julijanos Dobžanskų antkapis Lyčiakovo kapinėse
Janas Dobžanskis gimė 1819 arba 1820 m. Czarna kaime, Pakarpatės vaivadijoje herbo *Sas* bajorų šeimoje. Ūgtelėjęs mokėsi Peremislio gimnazijoje. Studijavo filosofiją Lvovo universitete. Studijų nebaigė. Nuo 1841 m. dirbo „Gazeta Lwowska" redakcijoje, nuo 1845 m. Lvovo literatūriniame žurnale „Dziennik Mód Paryskich". Pinigų užsidirbdavo mokytojaudamas pas Sapiegas, buvo Adomo Stanislavo Sapiegos mokytoju.

Tautų pavasario metu buvo išrinktas į Lvovo nacionalinę tarybą. Po 1848 m. lapkričio 1-2 d. sukilimo numalšinimo Lvove, J. Dobžanskis austrų valdžios buvo areštuotas ir išsiųstas į „baudžiamąjį batalioną", vėliau pasodintas į Jozefovo (vok. *Josephstadt*) kalėjimą. Į laisvę išėjo 1850 metais.

Janas Dobžanskis žinomas Lvovo spaudos menedžeris. Laikomas vienu iš šiuolaikinės lenkų žurnalistikos kūrėjų. J. Dobžanskis dalyvavo įsteigiant beveik visus to meto Lvovo žurnalus ir laikraščius. 1854 m. jis įsteigė žurnalą „Nowiny", kuris vėliau buvo reorganizuotas į žurnalą „Dziennik Literacki". Šį žurnalą J. Dobžanskis redagavo iki 1865 m.

J. Dobžanskis įkūrė ir valdė Broliškos pagalbos komitetą, kuris teikė pagalbą 1863 m. sukilėliams. J. Dobžanskis buvo vienas iš lenkų „Pedagogų draugijos" įkūrėjų (1868 m.), taip pat gimnastikos draugijos „Sokol" įsteigėjas. 1875–1881 m. ir 1883–1886 m. J. Dobžanskis vadovavo Skarbeko teatrui Lvove. Bendradarbiavo steigdamas Scenos draugų draugiją (lenk. *Towarzystwa Przyjaciół Sceny*), taip pat įsteigė Dramos mokyklą.

Janas Dobžanskis mirė 1886 m. gegužės 30 d. Lvove. Palaidotas Lyčiakovo kapinėse.

Nuorodos
--------

1. 1 2 3 4 5 6  Wasylewski S. Dobrzański Jan (1820–1886) // Polski Słownik Biograficzny. – Kraków, 1939–1946. – T. V. – S. 266–267.
2. 1 2 3 4 5 6  Stanisław Nicieja: Cmentarz Łyczakowski we Lwowie w latach 1786–1986. Wrocław: Zakład Narodowy im. Ossolińskich, 1988, s. 295–297. ISBN 83-04-02817-4.
3. ↑  Jano Dobžanskio nekrologas „Kurjer Lwowski", 1886.
Bažnyčios pagrindinis fasadas
**Švento Jono bažnyčia**  (rus. *Церковь Святого Апостола Иоанна*, est. *Jaani kirik*) – evangelikų liuteronų šventovė Rusijos Sankt Peterburgo mieste. Konsekruota Apaštalo Jono vardu, pamaldos vykta estų kalba. Administraciškai priklauso Ingrijos evangelikų–liuteronų bažnyčiai.

Istorija
--------

Evangelikų bendruomenė mieste susikūrė dar 1731 m. ji meldėsi *Pirmojo kadetų korpuso* patalpose. 1841 m. tikintieji suskilo į vokiečių ir estų dalis. Po metų užregistruota Šv. Jono estiška parapija, o 1844 m. prie jos įkurta mokykla, kurioje buvo dėstoma ir estų kalba. 1860 m. pagal architekto Haroldo Juliaus Bosės (vok. *Harald Julius von Bosse*) projektą pastatyta pseudoromaninio stiliaus bažnyčia. Virš raudonų plytų pastato iškilo bokštas–varpinė, pastate vienu metu galėjo melstis 800 tikinčiųjų. Gretimame name gyveno pastorius, buvo įkurta prieglauda ir pradinė mokykla. Šv. Jono bažnyčia turėjo kelias filijines koplyčias, tarp jų ir kalėjimuose. 1884–1906 m. parapijiečių skaičius augo ir pasiekė 22 000. Pastoriais tarnavo žinomi estų nacionalinio judėjimo veikėjai Jakobas Hurtas (est. *Jakob Hurt*) (1880–1901 m.) ir Rudolfas Kalas (est. *Rudolf Kallas*) (1901–1913 m.).

1930 m. Šv. Jono bažnyčia buvo uždaryta, bokštas nugriautas. Prie nutinkuoto pagrindinio fasado įrengti laiptai: pastatas paverstas dviaukščiu, jame įsikūrė klubas. 1993 m. mieste vėl įregistruota estų liuteronų bendruomenė, kuriai 1997 m. perduotas pastatas. Nuo 2000 m. vyksta pamaldos. 2009 m. prasidėjo bažnyčios atstatymo darbai, pastatui grąžinta pirminė išvaizda. Lėšų – 3,1 mln. kronų (apie 200 tūkst. eurų) – tam skyrė Estijos kultūros ministerija. 2011 m. vasario 20 d. Šv. Jono bažnyčia atšventinta. Iškilmėse dalyvavo Estijos arkivyskupas Andresas Pederas (est. *Andres Põder*) ir šalies prezidentas Tomas Ilvesas.

2011 m. birželio 14 d. miesto lietuvių, latvių ir estų bendruomenės bažnyčioje tradiciškai paminėjo tragiškus 1941 m. įvykius – masinius trėmimus iš Baltijos respublikų. Vyko ekumeninės pamaldos, kalbas pasakė trijų Baltijos šalių generaliniai konsulai Sankt Peterburge. Jungtinis bendruomenių choras „Balticum" bažnyčioje giedojo „Lietuva brangi" (lietuviškai), „Pūt, vējiņi" (latviškai) ir „Laul Põhjamaast" (estiškai).

Išnašos
-------

1. ↑  Nida Kaleinikovaitė. Gedulo ir vilties diena Sankt Peterburge

Šaltiniai
---------

* Церковь св. Иоанна (здание) // Энциклопедия Петербурга (здание)
* Церковь св. Иоанна (приход) // Энциклопедия Петербурга (приход)
* Глава Эстонии открыл после реставрации эстонскую церковь в Петербурге // РИА Новости (20 февраля 2011)
| ***Vyras su auksiniu teptuku*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Der Mann mit demgoldenen Pinsel |
| Kilmės šalis |  Vokietija Italija |
| Režisierius | Franz Marischka |
| Scenaristas (-ai) | Horst HachlerClaudio RainisAlfredo Medori |
| Metai | 1969 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 86 min. |
| Kalba | vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Vyras su auksiniu teptuku** (vok. *Der Mann mit dem goldenen Pinsel*) – 1969 m. Vakarų Vokietijoje ir Italijoje sukurta erotinė komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Wili Colombini – Arčis
* Edwige Fenech – Hong-Kong
* Marcella Michelangeli – Luiza
* Rainer Basedow – Egonas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filme pasakojama apie ne itin vykusio dailininko ir menininko hipio Arčio laisvą ir nerūpestingą gyvenimą, kuriame netrūksta draugų, vakarėlių ir moterų. Jo draugė Hong-Kong taip pat linksminasi kartu, vilioja kitus vyrus ar pozuoja nuoga, tačiau netrukus Arčiu susidomi kita moteris, blondinė Luiza...
Būstinė
Lietuvos advokato ženklelis
Lietuvos advokato uniforma (mantija, ženklelis)
**Lietuvos advokatūra** – Lietuvos advokatų ir jų padėjėjų visuma.

Lietuvos teisinės sistemos dalis. Pagal Advokatūros įstatymą, Lietuvos advokatų savivaldą įgyvendinantis viešasis juridinis asmuo, Lietuvos advokatų savivaldos organizacija (Lietuvos „advokatų rūmai").

Funkcijos
---------

Advokatų savivaldos organizacijos funkcijos:

* koordinuoti advokatų veiklą;
* atstovauti advokatų interesams valstybės institucijose, tarptautinėse ir užsienio valstybių organizacijose;
* rengti teisės aktų projektus advokatų veiklos klausimais ir teikti juos LR teisingumo ministerijai;
* kontroliuoti advokatų veiklą;
* organizuoti ir įgyvendinti advokatų kvalifikacijos tobulinimą.

Institucijos
------------

Lietuvos advokatūros (kaip advokatų savivaldos organizacijos) institucijos yra Visuotinis advokatų susirinkimas, Advokatų taryba, Advokatų garbės teismas bei revizijos komisija. Tas pats asmuo vienu metu gali būti tik vienos Lietuvos advokatūros institucijos, išskyrus visuotinį advokatų susirinkimą, narys, renkamas ne daugiau kaip 2 kadencijoms iš eilės. Visi Lietuvos advokatūros institucijų sprendimai (kuriems Advokatūros įstatymas nenustato specialios skundimo tvarkos) skundžiami teismui per 1 mėnesį nuo sprendimo priėmimo dienos.

Istorija
--------

1918 m. gruodžio 3 d. iš Vokietijos okupacinės valdžios perėmus teismus, pradėjo veikti ir advokatūra. Jos veiklai taikyti recepuoti carinės Rusijos aktai (tą nustatė 1919 m. balandžio 4 d. teisingumo ministras Petras Leonas aplinkraščiu Nr. 5 „Apygardos teismams, taikos teisėjams, teismo tardytojams, valstybės gynėjams ir notarams).

1920 m. gruodžio 5 d. išrinkta Prisiekusiųjų advokatų taryba, 1923 m. gegužės 16 d. dėl didelio teismų darbo krūvio prisiekusieji advokatai įstatymu pašaukti teisėjauti (iki 1927 m. sausio 1 d.). 1927 m. kovo 13 d. Prisiekusiųjų advokatų taryba nutarė prie Apygardų teismų teikti nemokamas teisines konsultacijas neturtingiems asmenims. 1933 m. įsigaliojo Teismų santvarkos įstatymas, be kita ko reglamentavęs ir advokatūrą. 1944 m. rugsėjo 8 d. Lietuvos TSR teisingumo liaudies komisaro įsakymu Nr. 7 advokatai A. Jokūbėnas, K. Šalkauskas ir K. Poškus tapo Lietuvos TSR kolegijos nariais ir paskirti organizacinio biuro nariais.

1992 m. rugsėjo 16 d. priimtas LR advokatūros įstatymas, o rugsėjo 20 d. Lietuvos advokatūra tapo Tarptautinės advokatų asociacijos nare, 1998 m. birželio 25 d. priimtas naujas Advokatūros įstatymas. 1999 m. gegužės 21 d. advokatų konferencijoje priimtas Advokatų profesinės etikos kodeksas. 2004 m. kovo 26 d. Lietuvos advokatų konferencija patvirtino Europos Sąjungos advokatų etikos kodeksą, gegužės 1 d. Lietuvos advokatūra įgijo tikrosios CCBE narės statusą (Lietuvai tapus ES valstybe nare).

Nuorodos, šaltiniai
-------------------

* Lietuvos advokatūros istorija
* Adv. Juozas Čivilis. Lietuvos advokatūra ir advokatai Lietuvoje
* Lietuvos advokatūra[neveikianti nuoroda]
| Reinosa*Reynosa* |
| --- |
|        |
| *Reinosos centrinė aikštė* |
|  |
| 

ReinosaReinosa

26°05′0″ š. pl. 98°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿26.08333°š. pl. 98.26667°r. ilg.﻿ / 26.08333; 98.26667﻿ (Reinosa)Koordinatės: 26°05′0″ š. pl. 98°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿26.08333°š. pl. 98.26667°r. ilg.﻿ / 26.08333; 98.26667﻿ (Reinosa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Tamaulipasas Tamaulipaso valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1749 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 612 183  |
| **Altitudė** | 33 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Reinosa |

**Reinosa** (isp. *Reynosa*) – miestas šiaurės rytų Meksikoje, Tamaulipaso valstijoje, Jungtinių Valstijų pasienyje, Rio Grandės pakrantėje, priešais Hidalgo miestelį. Tai didžiausias valstijos miestas. Yra oro uostas, plentai į Monterėjų, Matamorosą, Nuevo Laredą, praeina Monterėjaus–Matamoroso geležinkelis. Gamtinių dujų gavybos ir perdirbimo rajono centras. Medvilnės valymo, malimo pramonė. Yra dujotekis į Monterėjų.

Istorija
--------

Reinosą 1749 m. įkūrė Carlos Cantú ir pavadino *Villa de Nuestra Señora de Guadalupe de Reynosa* (pagal Reinosos miestelį Kantabrijoje, iš kurio buvo kilęs tuometis vicekaralius Juan Francisco de Güemes). 1802 m. gyvenvietę užliejo potvynis, todėl jis perstatytas atokiau nuo upės. 1846–1848 m. buvo užkariautas JAV. 1926 m. gavo miesto statusą.

XX a. Reinosa tapo svarbiu narkomafijos ir neteisėtos ginklų prekybos centru. 2009 m. čia rastas milžiniškas ginklų sandėlis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 352
2. ↑
**Pranas Žakevičius** (1928 m. kovo 7 d. Tautvilų k. (Panevėžio raj.)) – pedagogas ir chorvedys.

Biografija
----------

1947–1956 m. (su pertraukomis) choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. Mykolas Karka ir Aleksandras Liberis).

1956–1991 m. – Laukuvos vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų, vokalinių ansamblių, pučiamųjų orkestro ir skudučių ansamblio vadovas. Vaikų chorą parengė 1965 m. respublikinei dainų šventei, o skudučių ansamblį – 1985 m. respublikinei dainų šventei ir konkursui.

Ypač sėkmingai dirbo su vyresniųjų klasių moksleivių mišriuoju choru (60–70 dalyvių), kurį paruošė 1964 ir 1969 m. respublikinėms moksleivių dainų šventėms, dalyvavo mokyklų chorų zoninėse varžybose.

Nuo 1980 m. vadovavo vyresniųjų klasių merginų chorui. Vokalinius ansamblius ir solistus parengdavo rajono ir zonos „Dainų dainelės" konkursams. Buvo Šilalės rajono muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkas.

Be pedagoginio darbo, P. Žakevičius daug metų vadovavo ir suaugusiųjų chorams bei vokaliniams ansambliams. 1956–1960 m. būdamas Laukuvos kultūros namų direktoriumi, suorganizavo mišrųjį chorą. 1961–1965 m. vadovavo Laukuvos mokytojų ir moksleivių tėvų mišriajam chorui, kurį parengė 1965 m. respublikinei dainų šventei. 1965–1967 m. – Laukuvos kultūros namų moterų choro, vėliau – vėl mišriojo choro vadovas, pastarąjį parengė 1980 m. respublikinei dainų šventei. 1993–1995 m. dirbo su mokytojų mišriuoju vokaliniu ansambliu, vėliau giedojo bažnyčios chore.

Nuo 1957 m. pradėjo organizuoti Laukuvos apylinkės dainų šventes ir jose diriguoti, buvo Šilalės rajono dainų švenčių dirigentas. 1964 m. mokytojas apdovanotas Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Skaistutis Šlapelis** (1919 m. gegužės 29 d. Vilniuje – 1961 m. balandžio 8 d. Čikagoje, JAV) – architektas, JAV lietuvių bendruomenės veikėjas.

Biografija
----------

Tėvai – žinomi visuomenės veikėjai Jurgis Šlapelis ir Marija Šlapelienė. Kartu augo seserys Laimutė (1906–1988) ir Gražutė (1909–2009).

Su pagyrimu baigęs Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnaziją, nuo 1937 m. Stepono Batoro universitete studijavo matematiką ir chemiją. Priklausė *Vilniaus lietuvių studentų sąjungai* (išrinktas vadovu), vesdavo ekskursijas po Vilnių. 1939 m. nelegaliai kirto Lenkijos valstybinę sieną ir Kauno universitete pradėjo studijuoti architektūrą. Studentiškos korporacijos „Plienas" narys. Apgynus diplominį darbą – Vilniaus konservatorijos rūmų projektą – jam buvo suteiktas inžinieriaus architekto laipsnis. 

1944 m. artėjant Antrojo pasaulinio karo frontui, pasitraukė į vakarinę Vokietijos dalį. Tiubingeno lietuvių gimnazijoje dėstė matematiką, kartu Tiubingeno universitete studijavo filosofiją. Vienas iš išeivių akademinio jaunimo Santaros-Šviesos federacijos steigėjų, Tiubingeno skyriaus pirmininkas. Priklausė Lietuvių inžinierių ir architektų sąjungai.

1949 m. persikėlė į Čikagą (JAV). Iš pradžių dirbo braižytoju, vėliau – architektų biure „Standard Oil". Dalyvavo „Santaros-Šviesos" veikloje, buvo vienas iš Vilniaus krašto lietuvių sąjungos JAV steigėjų ir aktyvus narys. Keletui išeivijoje išleistų knygų paruošė ir nubraižė žemėlapius. 

1952 m. vedė Gabrielę Milvydaitę–Eidimtienę, gimė duktė Rasa.

Šaltiniai
---------

* Minime Skaistučio Šlapelio 100-ąsias gimimo metines // www.slapeliumuziejus.lt
* *Architektą Skaistutį Šlapelį prisiminus* // Draugas, 1962 m. balandžio 6 d. Nr. 82
**Premjera** (pranc. *première* 'pirmasis') – pirmasis viešas spektaklio ar kino filmo parodymas. Žodis dažniausiai naudojamas kalbant apie teatrą ar kiną, tačiau naudojamas ir kitose srityse. Garsių režisierių spektaklių ar filmų premjeros paprastai būna labai laukiami įvykiai, plačiai nušviečiami žiniasklaidos. Teatralai stengiasi patekti į spektaklių premjeras, dalyvavimas jose - prestižo reikalas.
  
Filmų premjerose paprastai dalyvauja juose nusifilmavusios kino žvaigždės.

Pirmoji Holivudo premjera įvyko 1922 m. filme „Robinas Hudas", kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Douglas Fairbanks.

Kartais skiriami premjerų lygiai:

* Pasaulinė premjera - filmas rodomas pirmą kartą pasaulyje.
* Regioninė premjera ar nacionalinė premjera - filmas pirmą kartą rodomas tame regione ar šalyje.

* Pjesės „Ubu Roi" premjeros (1896) afišaPjesės „Ubu Roi" premjeros (1896) afiša
* Aktorės Megan Fox ir Rachael Taylor filmo „Transformeriai" premjeroje Sidnėjuje (Australija)Aktorės *Megan Fox* ir *Rachael Taylor* filmo „Transformeriai" premjeroje Sidnėjuje (Australija)

Išnašos
-------

1. ↑  „Premiere". *WordNet* (3.0 Online ed.). Princeton University. 2010-06-11.
2. ↑  Baker, Lindsay (2016-02-22). „Where does the red carpet come from?". *BBC News*.
3. ↑  „W. C. Liu: Cassandra & Light / Reunion Percussion Group #OnlinePremiere". MIVENUE YouTube Channel. 2022-10-14.
| **Šv. Tomas Garnetis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1575 m. lapkričio 9 d.Sadarkas |
| Mirė | 1608 m. birželio 23 d. (32 metai)Tiburnas |
| Tautybė |  Anglija |
| Religija | krikščionybė |
| Šventasis |
| Paskelbtas palaimintuoju | 1929 m. gruodžio 15 d. |
| Kanonizuotas | 1970 m. spalio 25 d. |
| Kanonizavo | Paulius VI |
| Šventė | birželio 23 d.  spalio 25d. |
|  |
|  **Vikiteka** | Šv. Tomas Garnetis |

**Šventasis Tomas Garnetis** (angl. *Thomas Garnet*); 1575 m. lapkričio 9 d. – 1608 m. birželio 23 d.) – jėzuitų kunigas, kuriam buvo įvykdyta mirties bausmė. Jis yra vienas iš keturiasdešimties Anglijos ir Velso kankinių.

Istorija
--------

Tomas Garnetas gimė garsiojoje šeimoje Sadarke. Jo dėdė Henris Garnetas buvo jėzuitų vyresnysis Anglijoje. 

Tomas pradėjo mokytis Oksforde, kur patyrė persekiojimus ir buvo pašalintas iš universiteto dėl tėvo katalikiškų pažiūrų (tuo metu Anglijoje mokslo įstaigos buvo perduotos prižiūrėti protestantams, kurie vykdė katalikų persekiojimą). Nuo 1589 m. Tomas mokėsi žemyne, Sen Omero, Briugės ir Lježo kolegijose. Kunigu buvo įšventintas Anglijos kunigų seminarijoje Valjadolide. 
1599 m. Tomas grįžo į Angliją ir slapta ėmėsi misionieriškos veiklos. Po penkerių metų jis buvo priimtas į Jėzaus Draugiją ir būtent tada, pakeliui į noviciatą, buvo pirmą kartą suimtas ir, nepaisant įrodymų prieš jį trūkumo, nuteistas ištremti iki gyvos galvos. Tomas septynis mėnesius buvo laikomas  Londono Taueryje, o pasibaigus šiam laikui netikėtai kartu su kitais keturiasdešimt šešiais kunigais buvo įlaipintas į laivą, kur jiems buvo perskaityta 1606 m. liepos 10 d. karaliaus proklamacija, kurioje grasinama mirtimi, jei jie sugrįš. Tada jie visi buvo pergabenti per Lamanšo sąsiaurį ir išlaipinti į krantą Flandrijoje.

1607 m. rugsėjį Tomas buvo išsiųstas atgal į Angliją, tačiau po šešių savaičių buvo įskųstas atkritusio kunigo Rouse ir suimas. Garnetui buvo pasiūlyta gyvybė, jei jis duos priesaiką, tačiau jis griežtai atsisakė ir, būdamas 32 metų, buvo nužudytas Tiburne. 

Jo relikvijos, saugotos Sen Omero šventovėje, dingo per Prancūzijos revoliuciją.

Šaltiniai
---------

1. ↑  www.catholic.org
2. ↑  www.encyklopedia.com
**Sostinių golfo klubas**| Sostinių golfo klubo emblema |
| **Įkurta** | 2006 m. liepos 7 d. |
| **Tipas** | Golfo aikštynas |
| **Vieta** | Lietuvos vėliava Lietuva, Pipiriškių k. Elektrėnų sav. |
| **Architektas** | Švedijos vėliava Švedija, Peter Chamberlain |
| **Duobučių skaičius** | 18 |
| **Oficiali svetainė** | capitals.lt/ |
|

**Sostinių golfo klubas** – 18 duobučių golfo aikštynas Pipiriškių kaime, Elektrėnų savivaldybėje.

2005 m. rudenį atidarytos pirmosios 9 golfo aikštyno aikštelės. 2006 m. liepos 6 d. pilnai įrengtas klubo namas bei likusios 9 aikštelės. 2006 m. liepos 7 d. surengtas klubo namo ir 18 aikštelių aikštyno atidarymas. Ši data yra laikoma Sostinių golfo klubo bei aikštyno gimtadieniu. Klubas laikomas pirmuoju profesionaliu 18-os duobučių golfo aikštynu Lietuvoje.

„Sostinių golfo klubo" vardas ir jį atspindintis logotipas buvo pasirinkti todėl, kad būtų garsinamos keturios istorinės Lietuvos sostinės – Kernavė, Trakai, Kaunas ir Vilnius. Aikštynas yra maždaug šių keturių miestų geografiniame centre.

Per pirmus gyvavimo metus klubas suorganizavo per 30 turnyrų ir 250 renginių. Nuo 2006 m. „Sostinių golfo klubo" vaikų „Pipiro" akademijoje auga ir naujoji golfo žaidėjų karta. 2007 m. vasarą buvo suorganizuota vaikų golfo stovykla. 2006–2007 m. žiemą aikštyne buvo įrengtos slidinėjimo trasos, kurias planuojama įrengti kasmet, atsižvelgiant į oro sąlygas.

2008 m. „Sostinių golfo klubo" aikštynas JAV žurnalo „GOLF INC" buvo išrinktas geriausiu nauju 2008-ųjų metų projektu tarptautiniame divizione (visas pasaulis, išskyrus JAV). Tais pačiais metais aikštyne buvo surengtas pirmasis tarptautinis profesionalų turnyras „SAS Masters".

2008 m. vasarą prezidentas Valdas Adamkus su pirmąja dama tapo klubo Garbės Nariais. Klube saugomas ir prezidento golfo lazdų komplektas, padovanotas JAV prezidento Bušo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Golfo aikštynas
2. ↑  Aikštynas
3. ↑  Apie mus

Nuorodos
--------

* Klubo svetainė