recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Patriots of Micronesia| Mikronezijos patriotai |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Mikronezijos Federacinės Valstijos |
| Dar žinomas kaip | Across all Micronesia*Per visą Mikroneziją* |
| Žodžių autorius | nežinomas |
| Kompozitorius | nežinomas |
| Himnas nuo | 1991 |

***Patriots of Micronesia*** („Mikronezijos patriotai", dar žinomas kaip ***Across all Micronesia***) – Mikronezijos Federacinių Valstijų valstybinis himnas. Patvirtintas 1991 m. Pakeitė *Preamble*, himną, naudotą nuo nepriklausomybės paskelbimo 1979 m. Melodija panaudota vokiečių studentų daina „Ich hab' mich ergeben" (kuri taip pat buvo vienu iš neoficialių Vakarų Vokietijos himnu 1949–1952 m.). Eilės taip pat apytiksliai remiasi šios dainos vertimu.

Eilės
-----

Tis here we are pledging,
with heart and with hand,
Full measure of devotion
to thee, our native land,
Full measure of devotion
to thee, our native land.
Now all join the chorus,
let union abide.
Across all Micronesia
join hands on every side,
Across all Micronesia
join hands on every side.
We all work together,
with hearts, voice and hand,
Till we have made these islands
another promised land,
Till we have made these islands
another promised land.

Nuorodos
--------

* Mikronezijos himno garso įrašas (vokalinė versija) bei žodžių vertimas į lietuvių kalbą - tinklalapis Himnai.lt
* *Patriots of Micronesia* (instrumentinė versija, .mp3)
* Ich hab' mich ergeben dainos įrašas (.mp3)

**Okeanijos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Australija · Fidžis · Kiribatis · Maršalo Salos · Mikronezija · Nauru · Naujoji Zelandija · Palau · Papua Naujoji Gvinėja · Samoa · Saliamono Salos · Tonga · Tuvalu · Vanuatu
Amerikos Samoa · Guamas · Kuko Salos · Marianos Šiaurinės Salos · Naujoji Kaledonija · Niujė · Norfolkas · Pitkernas · Prancūzijos Polinezija · Tokelau · Volisas ir Futūna |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pátria Amada| Mylyma Tėvyne |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Mozambikas |
| Žodžių autorius | Justino Sigaulane Chemane |
| Kompozitorius | Justino Sigaulane Chemane |
| Himnas nuo | 2002 |

**Pátria Amada** (*Mylyma Tėvyne*) – Mozambiko Respublikos valstybinis himnas. Naudojamas nuo 2002 m. balandžio 30 d. Pakeitė iki tol naudotą *Viva, Viva a FRELIMO*. Žodžių ir muzikos autorius – Justino Sigaulane Chemane (jis sukūrė ir buvusį himną).

Sudaro 3 posmai ir priedainis. Dažniausiai grojamas pirmas posmas ir priedainis.

Portugališkos eilės
-------------------

Na memória de África e do mundo
Pátria bela dos que ousaram lutar!
Moçambique o teu nome é liberdade
O Sol de Junho para sempre brilhará!
*(2x)*
*Estribillo:*
Moçambique nossa pátria gloriosa!
Pedra a pedra construindo o novo dia!
Milhões de braços, uma só força!
Ó pátria amada vamos vencer!
Povo unido do Rovuma ao Maputo
Colhe os frutos do combate pela Paz!
Cresce o sonho ondulando na Bandeira
E vai lavrando na certeza do amanhã!
*(2x)*
Flores brotando do chão do teu suor
Pelos montes, pelos rios, pelo mar!
Nós juramos por ti, ó Moçambique
Nenhum tirano nos irá escravizar!
*(2x)*

Lietuviškas vertimas
--------------------

Afrikos ir pasaulio atmintyje
Tėvynė nuostabi išdrįso kovoti!
Mozambike, tavo vardas yra laisvė
Birželio Saulė švies amžinai!
*(2x)*
*Priedainis:*
Mozambike, mūsų šlovinga Tėvyne!
Akmuo prie akmens kuria naują dieną!
Milijonai rankų – viena jėga!
O mylima tėvyne, pirmyn nugalėti!
Vieninga liaudis nuo Rovumos iki Maputu
Jos kovos dėl taikos derlius ir vaisiai!
Svajonė auga plazdant vėliavai
Jie bus vedami rytoj neabojojant!
*(2x)*
Gėlės želia iš tavo nuostabios žemės
Kalnams, upėms, jūroms!
Mes priesikiam tau, o Mozambike
Nevaldys ir nepavergs tavęs tironai!
*(2x)*

Melodijos
---------

* Himnas MIDI formatu

**Afrikos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pietų Sudanas · Pusiaujo Gvinėja · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Sons and Daughters of Saint Lucia| Sent Lusijos sūnūs ir dukros |
| Nacionalinis šios šalies himnas | Sent Lusija Sent Lusija |
| Žodžių autorius | Charles Jesse |
| Kompozitorius | Leton Felix Thomas |
| Himnas nuo | 1967 |

**Sent Lusijos himnas** (anglų klb. *Sons and Daughters of Saint Lucia*) buvo sukurtas 1967 m. o pripažintas oficialiu Sent Lusijos himnu 1979 m. Žodžius himnui sukūrė Charles Jesse, o muziką – Leton Felix Thomas.

Žodžiai anglų kalba
-------------------

Sons and daughters of Saint Lucia,
love the land that gave us birth,
land of beaches, hills and valleys,
fairest isle of all the earth.
Wheresoever you may roam,
love, oh, love your island home.
Gone the times when nations battled
for this 'Helen of the West,
gone the days when strife and discord
Dimmed her children’s toil and rest.
Dawns at last a brighter day,
stretches out a glad new way.
May the good Lord bless our island,
guard her sons from woe and harm!
May our people live united,
strong in soul and strong in arm!
Justice, Truth and Charity,
our ideal for ever be!

Himno vertimas į lietuvių kalbą
-------------------------------

Sent Lusijos sūnūs ir dukterys,
Mylėkite žemę, kuri mus pagimdė,
Paplūdimių, kalvų ir slėnių šalį,
Sąžiningiausią salą visoje žemėje.
Po ją tu gali keliauti,
Mylėk, o, Mylėk savo namų salą.
Praėjo laikai, kai kovėsi nacijos
Dėl šios „Vakarų Helenos",
Praėjo laikai ginčų ir nesantaikos
Drumsiančių jos vaikų darbus ir poilsį.
Išaušo pagaliau šviesesnės dienos,
Nutiesdamos naują džiaugsmingą kelią.
Te gerasis Dievas laimina mūsų salą,
Saugo jos sūnus nuo nelaimių ir pavojų!
Te mūsų žmonės gyvena vienybėje
Stiprūs sieloje ir stiprūs rankose!
Teisingumas, Tiesa ir Geraširdiškumas,
Tegul būna mūsų amžiams!

**Šiaurės ir Centrinės Amerikos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Antigva ir Barbuda · Bahamos · Barbadosas · Belizas · Dominika · Dominikos Respublika · Grenada · Gvatemala · Haitis · Hondūras · JAV · Jamaika · Kanada · Kosta Rika · Kuba · Meksika · Nikaragva · Panama · Salvadoras · Sent Kitsas ir Nevis · Sent Lusija · Sent Vinsentas ir Grenadinai · Trinidadas ir Tobagas
Angilija · Aruba · Bermudų salos · Britanijos Virdžinijos salos · Gvadalupė · Grenlandija · JAV Virdžinijos salos · Kaimanų salos · Martinika · Montseratas · Nyderlandų Antilai · Puerto Rikas · Sen Pjeras ir Mikelonas · Terkso ir Kaikoso salos |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
Nad Tatrou sa blýska| Žaibai virš Tatrų |
|  
Pirmoji spausdinta himno versija |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Slovakija |
| Žodžių autorius | Jankas Matuška, 1844 |
| Kompozitorius | Nežinomas |
| Himnas nuo | 1918 |

**„Žaibai virš Tatrų"** (svk. *Nad Tatrou sa blýska*) – nacionalinis Slovakijos himnas. Himno ištakos siekia Centrinės Europos tautinio sukilimo laikus XIX amžiuje. Pagrindinė šio himno tema yra audra virš Tatrų kalnų, kuri simbolizuoja grėsmę slovakams bei kovą, kad ta grėsmė kuo greičiau pasibaigtų, todėl ši daina buvo populiari Tautų pavasario laikotarpiu.

1918–1993 m. antrasis himno posmas buvo Čekoslovakijos himno dalis. Šiuo metu himnas atliekamas per įvairius renginius, taip pat per sporto varžybas.

Oficialus tekstas
-----------------

*Nad Tatrou sa blýska*
*Hromy divo bijú*
*Zastavme ich, bratia*
*Veď sa ony stratia*
*Slováci ožijú*

*To Slovensko naše*
*Posiaľ tvrdo spalo*
*Ale blesky hromu vzbudzujú ho k tomu*
*Aby sa prebralo*

Tik du pirmi stulpeliai buvo įteisinti kaip himnas.

*Už Slovensko vstáva*
*Putá si strháva*
*Hej, rodina milá*
*Hodina odbila*
*Žije matka Sláva*

*Ešte jedle rastú*
*Na krivánskej strane*
*Kto jak Slovák cíti*
*Nech sa šable chytí*
*A medzi nás stane*

Nuorodos
--------

* Himno vertimas į lietuvių k.
* Vokalinė versija

**Europos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
**Juodoji komedija** – komedija, kurioje gretinami liguisti ar baisūs elementai su komiškomis situacijomis, pabrėžiant gyvenimo beprasmiškumą, tuštumą. Juodojoje komedijoje dažnai pasitelkiamas farsas ir primityvus humoras norint perteikti mintį, jog žmonės yra bejėgės likimo ir savo asmeninių ypatybių aukos.

Nors 1940 m. prancūzų siurrealistas Andrė Bretonas išleido „Juodojo humoro antologiją" („Anthologie de l’humour noir"), terminas „juodoji komedija / juodasis humoras" nebuvo įėjęs į vartoseną iki 7-ojo dešimtmečio. Vėliau šis terminas buvo taikomas rašytojų Natanaelio Vesto, Vladimiro Nabokovo ir Džozefo Helerio kūriniams. Taip pat šis žanras būdingas Kurto Voneguto bei Tomo Pinčono kūrybai.

Juodosios komedijos pirmtakai – Aristofanas (V a. pr. m. e.), Fransua Rablė romane „Gargantiua ir Pantagriuelis" (1532), Džonatanas Sviftas romane „Guliverio kelionės" (1726) ir Volteras apsakyme „Kandidas" (1759).

Išnašos
-------

1. 1 2 3  „Black humour". *britannica.com*. Nuoroda tikrinta 2023-07-17.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Maamme  
Vårt land| Mūsų šalis |
|  |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Suomija |
| Žodžių autorius | Johanas Liudvikas Runebergas, 1848 |
| Kompozitorius | Frydrichas Pacius, 1848 |
| Himnas nuo | 1867 |

**Maamme** (suomiškai), arba **Vårt land** (švediškai) (lietuviškai:Mūsų šalis) – Suomijos valstybinis himnas.

Himno muzikos autorius – vokiečių imigrantas Frydrichas Pacius, žodžių – Johanas Liudvikas Runebergas. Himnas buvo sukurtas 1848 metais ir pirmą kartą atliktas tų pačių metų gegužės 18 dieną. Originalūs himno žodžiai buvo švediški, tačiau jie pakeisti suomiškais. Vertimas dažniausiai priskiriamas suomių vertėjui ir poetui Pavui Kajanderiui, tačiau iš tiesų jam pradžią davė Julius Krohnas.

Eilės
-----

Čia pateikiami pirmas ir paskutinis Suomijos himno posmai.

### Maamme

*(dabartinė suomiška himno versija)*

Oi maamme, Suomi, synnyinmaa,
soi, sana kultainen!
Ei laaksoa, ei kukkulaa,
ei vettä, rantaa rakkaampaa
kuin kotimaa tää pohjoinen,
maa kallis isien.
Sun kukoistukses kuorestaan
kerrankin puhkeaa;
viel' lempemme saa nousemaan
sun toivos, riemus loistossaan,
ja kerran laulus, synnyinmaa
korkeemman kaiun saa.

### Vårt land

*(originali švediška versija)*

Vårt land, vårt land, vårt fosterland,
ljud högt, o dyra ord!
Ej lyfts en höjd mot himlens rand,
ej sänks en dal, ej sköljs en strand,
mer älskad än vår bygd i nord,
än våra fäders jord!
Din blomning, sluten än i knopp,
Skall mogna ur sitt tvång;
Se, ur vår kärlek skall gå opp
Ditt ljus, din glans, din fröjd, ditt hopp.
Och högre klinga skall en gång
Vår fosterländska sång.

**Europos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| Ula |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 123 km |
| **Baseino plotas** | 4090 km² |
| **Vidutinis debitas** | 25,4 m³/s |
| **Ištakos** | Lepelio ežeras |
| **Žiotys** | Dauguva |
| **Šalys** | Baltarusija |

**Ula** (blrs. *Вула, Ула, Вульянка*) – upė Baltarusijoje, Vitebsko srityje; kairysis Dauguvos intakas. Išteka iš Lepelio ežero, teka į rytus, po santakos su Lukomka ir Usveika, už Čašnikų, pasuka į šiaurę. Įteka į Dauguvą ties Ulos miesteliu.

Pagrindiniai intakai – Lukomka, Usveika, Svečianka. Plotis apie 30 m, vietomis iki 50 m, salpa iki 100 m, žemupyje iki 400 m.

1564 m. sausio 26 d. prie Ulos žiočių įvyko Ulos mūšis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Edvardas Gudavičius, Algirdas Matulevičius, *Ulos mūšis*, Visuotinė lietuvių enciklopedija, 2020-01-22. Nuoroda tikrinta 2023-06-04.
| **Vaidotas Blažiejus Abraitis** |
| --- |
| Gimė | 1942 m. spalio 18 d.Kaunas |
| Mirė | 2015 m. spalio 22 d. (73 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Kairėnų kapinėse |
|  |
| Veikla | Lietuvos inžinierius radioelektronikas, politikas |
|  |
| Išsilavinimas | habilituotas daktaras, profesorius |
| Alma mater | 1964 m. Kauno politechnikos institutas |

**Vaidotas Blažiejus Abraitis** (1942 m. spalio 18 d. Kaune – 2015 m. spalio 22 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius radioelektronikas, habilituotas daktaras, profesorius, politikas.

Biografija
----------

Tėvai Blažiejus Abraitis ir Liudvika Abraitienė. 1964 m. Kauno politechnikos institute įgijo radijo inžinieriaus kvalifikaciją. 1988 m. suteiktas habilituoto technikos mokslų daktaro laipsnis. 1991 m. Vaidotui Blažiejui Abraičiui suteiktas profesoriaus mokslinis vardas.

Žmona Birutė Valerija Abraitienė, gydytoja kardiologė.

Vaikai – duktė Rasa Birutė Abraitytė, sūnus Vytautas Abraitis.

### Profesinė veikla

1964–1994 m. – Valstybės mikroelektronikos mokslinio tiriamojo instituto „Venta" inžinierius, vyriausias inžinierius, mokslinio gamybinio susivienijimo generalinio direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams – projektavimo ir tiriamųjų darbų direktorius.

1994–1997 m. – Lietuvos Respublikos ryšių ir informatikos ministerijos sekretorius, ministras, viceministras.

1997–2002 m. – AB „Vilniaus bankas" vyriausias analitikas; Informacinių sistemų departamento direktoriaus pavaduotojas.

2002–2003 m. – AB „Lietuvos geležinkeliai" Investicijų tarnybos viršininkas.

2003–2008 m.- Lietuvos Vidaus reikalų ministerijos sekretorius, viceministras.

### Kiti pasiekimai

1984 m. – Lietuvos valstybinės premijos laureatas, nuo 1998 m. – Lietuvos kompiuterininkų sąjungos Tarybos narys.

1992 ir 1997 m. buvo išrinktas Lietuvos Mokslų akademijos nariu–ekspertu.

Mokslinė veikla
---------------

Darbai iš puslaidininkinių mikrograndynų greitaveikos didinimo, automatizuotojo mikrograndynų projektavimo. Dalyvavo rengiant Lietuvos informatikos ir ryšių plėtros valstybinę programą. Paskelbė per 100 mokslo darbų. 14 išradimų autorius.

Bibliografija
-------------

* Didelės greitaveikos mikroprocesoriai (su kt. 1986 m. rusų kalba);
* Ėsdinimo žemo slėgio plazmoje anizotropija (su kt. 1993 m. anglų kalba);
* Miniatiūrinė šaldymo mašina (su kt. 1996, anglų kalba);
* Informatikos vystymasis Lietuvoje (1996, anglų kalba).

Įvertinimas
-----------

* 1980 m. LTSR valstybinė premija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vaidotas Blažiejus Abraitis (1942-2015) - Memorials. Find a Grave. Nuoroda tikrinta 2024-02-02.
2. ↑  Vaidotas Blažiejus Abraitis. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2018-06-23. Nuoroda tikrinta 2024-02-02.
3. ↑  *Vaidotas Blažiejus Abraitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 41 psl.
| Sniūtys |
| --- |
| Vieta | Zarasų raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,178 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,08 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Didžiausias gylis | 2,8 m |
| Įteka | Sniūtė, 2 kanalai |
| Išteka | Sniūtė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Sniūtys

  |
| **Koordinatės** |  55°41′48″ š. pl. 25°48′39″ r. ilg.﻿ / ﻿55.69667°š. pl. 25.81083°r. ilg.﻿ / 55.69667; 25.81083Koordinatės: 55°41′48″ š. pl. 25°48′39″ r. ilg.﻿ / ﻿55.69667°š. pl. 25.81083°r. ilg.﻿ / 55.69667; 25.81083 |

**Sniūtys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 6 km į pietus nuo Dusetų. Ilgis iš šiaurės į pietus 0,73 km, plotis iki 0,31 km. Altitudė 102,1 m. Ežeras gan seklus, gylis tesiekia 2,8 m. Telkšo termokarstinės kilmės duburyje, kurio krantai žemi, lėkšti, pelkėti – šiaurės vakaruose plyti ~ 7 ha dydžio Sniūčio pelkė. Iš šiaurės ir rytų prieina Baraukos miškas.

Seniau Sniūtį supo žemapelkės, dabar ežeras yra Vasaknų žuvininkystės ūkio dalimi. Aplink įrengta Vasaknų tvenkinių sistema, ežero nuotėkis ribojamas. Iš Vykežerio įteka kanalizuota Sniūtė, rytuose ji išteka į greta tekančią Šventąją (šioje atkarpoje jos vaga irgi kanalizuota).

Į vakarus nuo Sniūčio įsikūrusios Vasaknos.

Etimologija
-----------

Ežerėvardžio šaknies *sniūt-* kilmė neaiški. Ją bandoma sieti su ide. *\*snā-, snə(t)-, snāu-, sn-eu-, sn-et-*, reiškiančia „tekėti, drėgmė" (plg. skr. स्नाति, स्नायते = IAST: *snāti, snāyate* „maudosi" av. *snayeitē* „skalauja", sen. gr. νήχω „plaukiu", sen. air. *snām* „plaukimas", vid. air. *snāu, snō* „srovė, srautas", lot. *natō* iš *\*sn-* „plaukiu", arm. հայ „žemas, skystas, takus").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Sniūtys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 54
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
*Kitos reikšmės – Beržinis.*

| Beržinis |
| --- |
| Vieta | Turmanto sen. Zarasų raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,157 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,34 km |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Beržinis

  |
| **Koordinatės** |  55°37′42″ š. pl. 26°24′9″ r. ilg.﻿ / ﻿55.62833°š. pl. 26.40250°r. ilg.﻿ / 55.62833; 26.40250Koordinatės: 55°37′42″ š. pl. 26°24′9″ r. ilg.﻿ / ﻿55.62833°š. pl. 26.40250°r. ilg.﻿ / 55.62833; 26.40250 |

**Beržinis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, Turmanto seniūnijoje, šalia nebegyvenamo Dumblynės kaimo, apie 8 km į pietvakarius nuo Turmanto, į rytus nuo Smalvo ežero. Ilgis pietryčių – šiaurės rytų kryptimi 0,82 km, plotis iki 0,49 km. Altitudė 145,5 m. Krantai žemi, pelkėti; ežerą supa platūs pelkynai (Jonavos pelkė). Kranto linijos ilgis 2,34 km. Ežerą supa Trako miškas. Šiaurės vakaruose trumpu upeliu jungiasi su Smalvo ežeru (Šventosios baseinas).

Beržinis įeina į Smalvo-Smalvykščio kraštovaizdžio draustinį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marija Vasiliauskienė. *Beržinis (Zarasų r. Turmanto sen. Dumblynės km.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 240
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Tolydžiai funkcijai intervale (a; b) egzistuoja toks taškas c tame intervale, kad funkcijos liestinė tame taške yra lygiagreti atkarpai, jungiančiai funkcijos galus šiame intervale.
**Lagranžo vidutinės reikšmės teorema** – viena iš integralinio ir diferencialinio skaičiavimo teoremų.

Tegul funkcija {\displaystyle f(x)} tenkina tokias sąlygas:

* {\displaystyle f(x)} tolydi intervale {\displaystyle [a;b],}
* {\displaystyle f(x)} diferencijuojama intervale {\displaystyle (a;b),}

tada:

{\displaystyle \exists c\in (a;b):f(b)-f(a)=f'(c)(b-a).\quad }
Ši lygybė vadinama **Lagranžo vidutinės reikšmės teorema**.
Apibendrinta vidutinės reikšmės formulė vadinama Koši vidutinės reikšmės formule. Lagranžo teorema yra atskiras Koši teoremos atvejis, tačiau dažniausiai jo pakanka.

Geometrinė teoremos prasmė
--------------------------

Geometriškai teorema reiškia, kad kiekvienai tolydžiai funkcijai intervale (a; b) egzistuoja bent vienas intervalo (a; b) taškas toks, kad funkcijos liestinė šiame taške yra lygiagreti atkarpai, jungiančiai funkcijos galus. Tokių taškų gali būti be galo daug.
Oscilografas
**Osciloskopas** (lot. *oscillo* – siūbuoju + gr. skopeo – stebiu) (dar žinomas kaip **oscilografas**, **skopas**) yra elektros signalo formos stebėjimo ir matavimo prietaisas. Signalas dažniausiai stebimas kaip dviejų matavimų grafikas, kur 'Y' ašis rodo tiriamo signalo amplitudę, o horizontali 'X' ašis rodo laiko reikšmę. Nors 'Y' ašis rodo elektros įtampos reikšmę, panaudojus paprastas priemones, bet koks tiriamas parametras gali būti konvertuojamas į įtampą. Dažniausiai osciloskopai naudojami tirti besikartojančius signalus, tačiau šiuolaikiniai skaitmeniniai osciloskopai leidžia tirti ir vienetinį impulsą ar nesikartojančią signalų seką.

**Oscilografas** (lot. *oscillo* – siūbuoju + gr. γραφω – rašau) termino kilmė kilo iš to, kad pirmieji osciloskopai rezultatus rašydavo į fotojuostą ar fotopopierių. Taigi, signalas buvo „užrašomas". Šis terminas naudojamas rusų kalboje (осцилограф) ir dėl to labai prigijo ir Lietuvoje.

Osciloskopai naudojami daugelyje mokslo, medicinos ir pamonės šakų. Standartiniai osciloskopai dažniausiai naudojami elektronikoje. Tačiau yra ir specializuoti osciloskopai kurie naudojami medicinoje- registruoti kardiogramas ar encefalogramas, mechanikoje- stebėti vibracijas.

Pirmasis osciloskopo prototipas – XIX a. sukurtas galvanometras.

Konstrukcija
------------

Senoviškas, klasikinis osciloskopas buvo gaminamas panaudojant kineskopą kaip pagrindinę rodymo ir atminties detalę. Elektronų spindulys dažniausiai valdomas elektrostatiniu lauku su keturiom plokštelėm, po porą kiekvienai ašiai. 'X' ašis valdoma pjūklo formos signalu, o į 'Y' ašį siunčiamas sustiprintas tiriamas signalas. Kineskopo priekinė sienelė padengiama specialiu liuminiforu kuris turi kiek ilgesnį švytėjimo laiką, todėl prabėgęs spindulys palieką švytinčią liniją kuri atitinka signalo formą. Specialios elektrinės grandinės atlieka signalo sinchronizacijos, spindulio gesinimo ir pjūklo signalo valdymo funkcijas. Sinchronizuotas osciloskopas rodo besikartojantį signalą toje pačioje ekrano vietoje, todėl matomas ryškus ir stabilus signalo vaizdas.

Šiuolaikinis, skaitmeninis osciloskopas gaminamas visai kitaip. Sustiprintas bei normalizuotas tiriamas signalas skaitmenizuojamas su greitu analogas-kodas keitikliu (ADC) ir rezultatas įrašomas į operatyvinę atmintį. Vėliau duomenys apdorojami kompiuteriu ir rezultatas rodomas ekrane.

Šaltiniai
---------

1. ↑  osciloskopas. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-01-30).
**Trūkstama dėlionės dalis** yra matematinė optinė apgaulė, susidedanti iš dviejų geometrinių figūrų derinių. Atrodo, kad abu deriniai suformuoja 13×5 dydžio stačius trikampius, bet viename jų yra 1×1 dydžio skylė. Kadangi figūrų deriniai yra sudaryti iš identiškų dalių, jų užimami plotai turėtų būti lygūs, todėl kyla klausimas, iš kur atsiranda skylė.

Manoma, kad šį konkretų galvosūkį-iliuziją išrado Niujorko magas mėgėjas Paulas Curry 1953 m.

Paaiškinimas
------------

Keturios figūros (geltona, raudona, mėlyna ir žalia) iš tikrųjų užima 32 langelių plotą, bet trikampis yra 13 langelių pločio ir 5 langelių aukščio, taigi atrodo, kad plotas turėtų būti {\displaystyle S={\frac {13\cdot 5}{2}}=32,5}.

Paslaptis tame, kad mėlyno trikampio kraštinių santykis yra 5:2 (=2.500:1), o raudono 8:3 (≈2.667:1). Todėl abu figūrų deriniai iš tikro nėra taisyklingi trikampiai - vieno įžambinė yra išlenkta į viršų, o kito - į apačią. Kadangi išlenkimas yra tik maždaug 1/28 langelio, pamatyti jį yra sunku. Bet įsižiūrėkite į tašką, kur raudonas trikampis liečiasi su mėlynu ir palyginkite jį su tuo pačiu tašku kitoje figūroje. Pamatysite, kad pirmajame trikampyje įžambinė eina šiek tiek žemiau langelių linijos, o antrajame - šiek tiek aukščiau.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Paradoksas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gardner, Martin (1956). *Mathematics, Magic and Mystery*. New York: Courier Corporation. ISBN 978-0-486-20335-5.
| **Anatolijus Gorbunovas  latv. *Anatolijs Gorbunovs*** |
| --- |
|  |
| Anatolijs Gorbunovs |
| Gimė | 1942 m. vasario 10 d. (82 metai)Pilda, Ludzos rajonas, Latvija |
| Tautybė | latvis |
|  |
| Veikla | 1991–1993 m. Latvijos prezidentas |
|  |
|  **Vikiteka** | Anatolijs Gorbunovs |

**Anatolijus Gorbunovas** (latv. *Anatolijs Gorbunovs*, g. 1942 m. vasario 10 d. Pilda, Ludzos rajonas, Latvija) – Latvijos politikas.

Biografija
----------

Nuo 1974 iki 1988 m. jis užėmė aukštas pareigas komunistų partijoje – buvo Latvijos TSR komunistų partijos Centrinio komiteto sekretorius.

Skirtingai negu dauguma komunistų partijos narių Anatolijs Gorbunovs pasisakė už Latvijos nepriklausomybę. Nuo 1988 iki 1990 m. jis užėmė aukščiausias pareigas Latvijos TSR. Nuo 1990 iki 1995 m. Anatolijs Gorbunovs užėmė Latvijos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos pirmininko postą. Per jo valdymo periodą 1991 m. buvo atkurta Latvijos nepriklausomybė. Kaip parlamento pirmininkas pagal 1922 m. Konstituciją ėjo prezidento pareigas iki 1993 m. kai Guntis Ulmanis buvo išrinktas prezidentu.

1993 m. Gorbunovs prisijungė prie partijos Latvijos kelias ir užėmė Saeima pirmininko postą iki 1995 m. Anatolijs Gorbunovs parlamento nariu buvo iki 2002 m. Nuo 1995 iki 2002 m. jis užėmė Regioninio vystymo ministro, Susisiekimo ministro ir ūkio ministro pareigas.

1995 m. Gorbunovs buvo apdovanotas Trijų žvaigždžių ordinu.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Triju Zvaigžņu ordenis, Anatolijs Gorbunovs" (latvių). gramata21.lv. Suarchyvuotas originalas 2019-01-09. Nuoroda tikrinta 2008-12-02.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLatvijos prezidentai |
| --- |
|  |
| 
Jānis Čakste **·** Gustavs Zemgals **·** Alberts Kviesis **·** Kārlis Ulmanis **·** *Sovietų okupacija (1940–1991)* **·** Anatolijs Gorbunovs **·** Guntis Ulmanis **·** Vaira Vīķe-Freiberga **·** Valdis Zatlers **·** Andris Bērziņš **·** Raimonds Vējonis **·** Egils Levits **·** Edgars Rinkēvičs | Latvijos herbas |

 |
Žemaičių tvartas (kūtė). Žemalėnai, 1937 m.
Aukštaitiškas tvartas. Salos II
**Tvartas** – ūkinis pastatas gyvuliams laikyti.

Istoriniuose šaltiniuose tvartai (kūtės, gurbai) minimi nuo XVI a. Tvartų dydis priklausė nuo gyvulių skaičiaus ir ūkio dydžio. Didesniuose ūkiuose kiekvienai gyvulių rūšiai būdavo statomi atskiri tvartai (kiaulidė, arklidė, karvidė, vištidė, avidė), o tvartų galuose būdavo pristatomos daržinės pašarui laikyti. Pietryčių Lietuvoje, kur vyravo smulkūs ūkiai, tvartai dažnai statyti po vienu stogu su gyvenamuoju namu.

Tvartų pamatai paprastai aukšti, iš akmenų, surištų cemento arba kalkių skiediniu su žvyru. Sienos iš molio arba apvalių rąstų, kampuose suleistų į sąsparas. Dvarų tvartai statyti iš plytų, akmenų. Vietoj lubų paprastai dėtos kartys, ant kurių kraudavo šiaudus ir šieną. Tvartų stogai paprastai šiaudiniai, keturšlaičiai, nuo XX a. pradėti statyti dvišlaičiai, čerpiniai arba skiedriniai, plačiomis pastogėmis. Senieji tvartai būdavo belangiai arba su mažais langeliais. Karvėms ir arkliams durys didelės, dvivėrės, o kiaulėms ir avims – mažos, vienvėrės.

Tarybiniais metais paplito plytiniai, dvišlaičio stogo tvartai, kurie kolūkiuose būdavo mechanizuoti, gyvuliai išskirstyti po atskirus pastatus. Namų ūkių tvartuose paprastai būdavo laikomi keli gyvuliai, tvartai sujungiami su daržinėmis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Tvartas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015. 270-271 psl.
2. ↑  *Tvartas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 361


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvių liaudies architektūra |
| --- |
|  |
| Gyvenamieji namai | 
 gryčia **·**  numas **·**  pirkia **·**  rūmas **·**  stuba  **·**  troba |  |
|  |
| Ūkiniai statiniai | 
 daržinė  **·**  diendaržis  **·**  išvietė  **·**  jauja **·**  klėtis  **·**  klojimas  **·**  kluonas  **·**  ledainė  **·**  pirtis  **·**  svirnas  **·**  šulinys  **·**  tvartas  **·**  vežiminė  |
|  |
| Patalpos ir detalės | 
 alkieriukas **·**  asla **·**  čiukuras **·**  gonkos  **·**  kamara  **·**  kamaraitė **·**  kaminas  **·**  krikštasuolė  **·**  langinės **·**  lėkis  **·**  liepys  **·**  lunginė **·**  numogalis  **·**  prieklėtis  **·**  priemenė  **·**  priešinė  **·** seklyčia  **·**  vėjalentė  **·**   |

 |
**Denisas Taraduda**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Тарадуда Денис Олегович |
| Gimimo data | 2000 m. rugpjūčio 17 d. (23 metai) |
| Gimimo vieta | Rozivka, Donecko sritis, Ukraina |
| Ūgis | 187 cm |
| Svoris | 78 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Piatra Niamco „Ceahlaul" |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Jaunimo klubai |
|  | Dnipro  FK Vorskla |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2017–20182018–20202020–2021  2021  2021–2022  2022  2023  2024– | FK DniproFK Vorskla PoltavaFK Vovčansk  Chabarovsko SKA  FK VPK-Agro  JK Trans Narva  DFK Dainava  Piatra Niamco „Ceahlaul" | 21 0(0)01 0(0)0? 0(?)04 0(0)07 0(0)18 0(0)31 0(1)00 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2024 m. vasario 9 d.. |

**Denysas Taraduda** (ukr. *Тарадуда Денис Олегович*; g. 2000 m. rugpjūčio 17 d.) – Ukrainos futbolininkas, gynėjas.

Karjera
-------

Profesionalo karjerą pradėjo Ukrainoje. Kitados rungtyniavo Rusijoje bei Estijoje.

Žinoma, kad atstovavo Dnipro klubo jaunimo ekipoms. 

2018 m. vasarą persikėlė į FK Vorskla Poltava. Atstovavo šio klubo dublerių ekipai.

2020 m. spalio mėn. perėjo į FK Vovčansk. 2021 m. vasario mėn. paliko klubą.

2021 m. sezone priklausė Chabarovsko SKA (Rusija). Grįžęs į Ukrainą atstovavo FK VPK-Agro.

2022 m. antroje pusėje rungtyniavo JK Trans Narva (Estija).

### DFK Dainava

2023 m. vasario 24 d. tapo aišku, kad atstovaus „Dainavos" klubui.

2023 m. kovo 4 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Hegelmann" klubas. Varžovai palaužė dzūkus rezultatu 3;0.

2023 m. lapkričio 5 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš „Panevėžio" klubą. Po D. Taradudos tikslaus smūgio DFK Dainava pirmavo (1-0), tačiau nesugebėjo išlaikyti persvaros ir pralaimėjo rezultatu 1-2.

2024 m. sausio mėn. tapo žinoma, kad futbolininkas paliko Alytaus klubą.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |
| **2023** | **DFK Dainava** | 31 | 1 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑  sportas.lt naujienos: Taraduda keliasi į Dainavą
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* SOFASCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
| Auka Mahuida |
| --- |
| Auka Mahuidos masyvasAuka Mahuidos masyvas |
| **Žemynas** | Pietų Amerika |
| **Šalys** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Aukščiausias taškas** | 2235 m (Auka Mahuidos k.) |
| **Koordinatės** | 37°42′00″ p. pl. 68°38′00″ r. ilg.﻿ / ﻿37.70000°š. pl. 68.63333°r. ilg.﻿ / 37.70000; 68.63333 |
| **Uolienos** | bazaltas |
| **Susidarymo periodas** | Kreida, Terciaras |
| **Iškasenos** | nafta |
|  |
|  **Vikiteka** | Auka MahuidaVikiteka |

**Auka Mahuida** (isp. *Sierra Auca Mahuida*) – vulkaninis kalnagūbris vakarų Argentinoje, Neukeno provincijoje, 50 km į šiaurę nuo Anjelo, Neukeno ir Kolorado tarpupyje. Masyvą sudaro pagrindinis ugnikalnis (Auka Mahuidos kalnas, 2235 ar 2258 m) ir daugiau, nei 100 mažesnių kūgių, iš kurių išsiliejusi lava bazaltu padengė nuosėdines uolienas. Būdingas plokščiakalnių reljefas su lėkštais ir labai plačiais šlaitais. Ryškiai matomi skirtumai tarp tamsios bazaltinės lavos ir po apačia slūgsančių šviesių Kreidos ir Terciaro laikotarpio uolienų.

Auka Mahuidoje būdingas sausringas klimatas, skurdi augalija. Piečiau telkšo nenuotakus Anjelo baseinas. Masyve yra Auka Mahuevos palentologinė radavietė, kurioje rasta titanozaurų kiaušinių. Kebrada de la Piedra Pintados vietovėje rasta senovinio urvų meno.

1996 m. Auka Mahuida paskelbta provincinio lygmens gamtos rezervatu.

* Auka Mahuidos bedlandaiAuka Mahuidos bedlandai
* Uolienų sluoksnių atodangosUolienų sluoksnių atodangos
* Auka Mahuida iš palydovoAuka Mahuida iš palydovo

Šaltiniai
---------

1. ↑  Andrea Coronato, Fernando R. Coronato, Elizabeth Mazzoni, Mirian Vázquez. *Patagonia: una síntesis de su geografía física*. Ediciones Universidad Nacional de la Patagonia Austral, 2017.
2. ↑  «Decreto n.º 1446». Gobierno de la provincia del Neuquén. 28 de mayo de 1996.
**Bankininkystės sektorius Šveicarijoje** yra nepaprastai reikšmingas jos ekonomikai. Finansų sektorius sukūrė 15 % Šveicarijos BVP 2006 m. Šveicarijos bankininkystės pramonės turto ir grynos vertės santykio (finansinio sverto) vidurkis 2008 m. siekė 29 prieš 1, o trumpalaikių įsipareigojimų suma sudarė 260 % Šveicarijos bendro vidaus produkto arba 1,273 % valstybės skolos.

Didžiausi bankai
----------------

Didžiausi bankai Šveicarijoje, pagal prestižinio bankersalmanac puslapio ir tarptautinio bankinkystės informacijos biuro duomenis:

| Vieta | Pavadinimas | Balansinė vertė 2010 m. trln. USD | Rinkos kapitalizacija 2010 m. mlrd. EUR |
| --- | --- | --- | --- |
| 1. | UBS | 1,409 | 47 |
| 2. | Credit Suisse | 1,079 | – |

Privačioji bankininkystė
------------------------

Šveicarija pirmauja pasaulyje privačiosios bankininkystės srityje. Joje yra įsikūrę daugiau nei 500 bankai teikiantys turto valdymo paslaugas. Šiuo metu 30% viso pasaulio privačių ir institucinių klientų turto valdoma Šveicarijoje, todėl kad ten ypač palanki teisinė aplinka – Šveicarijoje nuo 1935 metų galioja Bankininkystės slaptumo aktas. Klasikiniai privatūs bankai Šveicarijoje atsirado XVIII amžiaus viduryje. Šveicarijoje galime išskirti tris privačios bankininkystės paslaugų teikėjų grupes. Pirmoji – didieji Šveicarijos bankai „UBS" ir „Credit Suisse". Tai yra tarptautinio lygio rinkų „žaidėjai", galintys iš pirmųjų rankų pasiūlyti daugybę paslaugų ir produktų. Bet paslaugas teikia banko darbuotojai, kurie nėra savo verslo savininkai. Antroji grupė – buvę privatūs bankai, prieš kelis dešimtmečius tapę akcinėmis bendrovėmis. Čia galima paminėti ir Lietuvoje žinomus „Bank Julius Baer & Co Ltd." ar „Bank Vontobel Co Ltd." Šie bankai jau veikia kaip universalūs, bet dar yra išlaikę ir dalį privatiems bankams būdingų bruožų. Trečiąją grupę sudaro veikiantys privatūs bankai, tokie kaip dar 1741 metais įkurtas „Wegelin & Co." ar gerai už Šveicarijos ribų žinomi ir daugiau kaip 200 metų istoriją skaičiuojantys „Lombard Odier Darier Hentsch & Cie" ar „Pictet & Cie". Šie bankai yra išlaikę pagrindines privačiųjų bankų veiklos tradicijas ir principus. Beje, čia paminėti privatūs bankai yra gana dideli tarptautinio lygio investicijų valdytojai. Maždaug nuo praėjusio amžiaus vidurio Šveicarijos privačių bankų skaičius nuolatos mažėja. Nuo 1939 iki 2005 metų jų skaičius sumažėjo nuo 84 iki 14.

Išnašos
-------

1. ↑  Swiss Financial Sector Masterplan.
2. ↑  The New York Times - The World's Banks Could Prove Too Big to Fail.
3. ↑  Top Banks in the World by Bankersalmanac.com
4. ↑  Top Banks in Europe, ranked by total assets.
5. ↑  FORTUNA PRIVATA – Keletas minčių apie privačią bankininkystę.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RBankininkystė pagal šalis |
| --- |
|  |
| 
JAV · JK · Kinija · Lietuva · Prancūzija · Vokietija · Šveicarija
 |

 |
| **Fiodoras Bergas** |
| --- |
|  |
| Fiodoras Bergas |
| Gimė | 1793 m. gegužės 26 d.prie Sangastės, netoli Valgos, Estija |
| Mirė | 1874 m. sausio 18 d. (80 metų)Sankt Peterburgas |
|  |
| Veikla | Rusijos imperijos karinis ir valstybės veikėjas, generolas feldmaršalas |
|  |
|  **Vikiteka** | Fiodoras Bergas |

**Fiodoras Bergas** (vok. *Friedrich Wilhelm Rembert von Berg*, rus. *Фёдор Фёдорович Берг*, 1793 m. gegužės 26 d. prie Sangastės, netoli Valgos, Estija – 1874 m. sausio 18 d. Sankt Peterburgas) – Rusijos imperijos karinis ir valstybės veikėjas, generolas feldmaršalas.

Biografija
----------

Kilęs iš nusigyvenusių Livonijos vokiečių dvarininkų. Įstojo į Dorpato universitetą, bet 1812 m. savanoriu išėjo į Rusijos armiją. Paskirtas junkeriu į Rygos korpuso Liepojos pėstininkų pulką, vėliau paskirtas į kvartirmeisterio dalinį. dalyvavo mūšiuose. Su pranešimu apie dalinio persikėlimą per Vyslos upę pasiųstas pas imperatorių Aleksandrą I, iš jo gavo poručiko laipsnį ir priimtas į imperatoriaus svitą. Dalyvavo 1813–1814 m. žygiuose, Leipcigo mūšyje, vykdė diplomatinius pavedimus. 1820 m. perėjo į diplomatinę tarnybą Rusijos pasiuntinybėse Miunchene, Romoje, Neapolyje, 1822 m. tikrasis valstybės patarėjas ir kamerheras. 1823-1825 m. vadovavo topografinėms žvalgybinėms ekspedicijos į Vidurinę Aziją, kurių metu buvo sudarytas Rusijos užkariautų žemių nuo Kaspijos jūros iki Aralo aprašas, padaryti vietovių žemėlapiai. Nuo 1826 m. šį darbą tęsė Konstantinopolyje. Kai ne be jo parengiamųjų darbų prasidėjo 1828-1829 m. Rusijos-Turkijos karas, grįžo į karinę tarnybą. Sužinojęs, kad prasidėjo 1831 m. sukilimas Lietuvoje ir Lenkijoje, dalyvavo baudžiamojoje ekspedicijoje. 1831-1843 m. Rusijos imperijos kariuomenės Lenkijos karalystėje štabo viršininkas. 1855-1861 m. Suomijos generalgubernatorius. 1856 m. grafas. 1863–1874 m. paskutinis Lenkijos karalystės vietininkas. Vadovavo 1863-1864 m. sukilimo malšinimui. Ypatingų represijų ėmėsi po 1863 m. rugsėjo 19 d. pasikėsinimo į jį – Zamoiskių rūmai, per kurių langą buvo mesta bomba, buvo nugriauti. Nebuvo pagailėta net Frederiko Šopeno fortepijono. Nuo 1866 m. generolas feldmaršalas, Valstybės tarybos narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Fiodoras Bergas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 83 psl.

* Н.В Берг. Записки о польских заговорах и восстаниях

Nuorodos
--------

* Georgijaus ordino kavalieriai, Bergas Archyvuota kopija 2008-01-21 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Gheorghe Zamfir |
|  
Gheorghe Zamfir koncerto metu |
| Biografija |
| Gimė | 1941 m. balandžio 6 d. (82 metai)Rumunija Gėeštis, Rumunija |
| Žanrai | instrumentinė |
| Veikla | atlikėjas, muzikos mokytojas, dainų autorius |
| Instrumentai | pano fleita |
| Svetainė | www.gheorghe-zamfir.com |

**Georgė Zamfiras** (*Gheorghe Zamfir*, g. 1941 m. balandžio 6 d. Gėeštyje) – Rumunijos Pano fleitos atlikėjas.

Per savo 50 metų karjerą laimėjo virš 120 auksinių ir platininių diskų apdovanojimų bei pardavė virš 120 mln. albumų.

Vaikystėje Georgė Zamfiras siekė būti akordeonininku, tačiau 14 metų pradėjo pats mokytis groti pano fleita. Vėliau mokėsi Bukarešto muzikos akademijoje pas to meto Pano fleitos specialistą Fenikę Luką. Kartu su šveicarų etnomuzikologu Marseliu Selijė tyrinėjo rumunų liaudies melodijas, atliekamas fleita.

Georgės Zamfiro atlikti garso takeliai naudoti įvairiuose pasaulio filmuose, tarp jų ir Holivudo produkcijoje. Ypač žymi jo melodija yra *Lonely Shepheard* („Vienišas piemuo"), kuri panaudota filme „Nužudyti Bilą".

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |

Nuorodos
--------

* Gheorghe Zamfir atlieka melodiją *Lonely Shepheard*
Koordinatės: 55°27′17″ š. pl. 25°59′43″ r. ilg.﻿ / ﻿55.45472°š. pl. 25.99528°r. ilg.﻿ / 55.45472; 25.99528


| Utenas |
| --- |
| Vieta | Utenos raj. Lietuva |
| Plotas | 2,02 km² |
| Kranto linijos ilgis | 8,66 km |
| Kilmė | Ledyninis |
| Vidutinis gylis | 8,0 m |
| Didžiausias gylis | 21,0 m |
| Tūris | 0,016 km³ |
| Įteka | Minčia, Žiežulna, Ažvintė, bevardis upelis |
| Išteka | Minčia |

**Utenas** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Utenos rajone, apie 9,5 km į rytus nuo Tauragnų, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Ežero ilgis vakarų-rytų-šiaurės kryptimi – 3,7 km, plotis – iki 0,94 km, vidutinis plotis – 0,55 km. Altitudė 147,1 m. Yra 2 priekrantės salos (0,53 ha ir 0,14 ha). Ežeras yra ledyninės, rininės, kilmės, sudarytas iš dviejų susikertančių rinų. Krantai gan statūs, aukšti, smėlingi. Atabradai smėlėti ir platūs, palyginti menkai apaugę vandens augalais. Dugnas duobėtas, padengtas moliu ir karbonatingu dumblu. Ežerą supa Minčios giria. Ežero baseinas 118 km², ežero vandens lygis per metus svyruoja 40–50 cm.

Į Uteną vakaruose įteka Žiežulna (iš Žiežulnio ežero), šiaurėje Minčia (iš Peštikio ežero), rytuose Ažvintė ir bevardis upelis. Pietryčiuose Utenas 40 m ilgio protaka (Minčios upe) jungiasi su Utenykščiu (Žeimenos baseinas).

Prie Uteno įsikūrę Minčiakampio ir Rūgšteliškio kaimai. Ežero pavadinimas kildinamas nuo žodžio *utis, utėlė*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Utenas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 390
2. ↑   Archyvuota kopija 2014-11-01 iš Wayback Machine projekto.

Utenas nuo Rūgšteliškio
| Žiezdrelis |
| --- |
| Pietinis ežero galasPietinis ežero galasPietinis ežero galas |
| Vieta | Utenos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,522 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,26 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 5,4 m |
| Didžiausias gylis | 13,5 m |
| Įteka | Kemeša, bevardis upelis |
| Išteka | A-2 |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Žiezdrelis

  |
| **Koordinatės** |  55°19′57″ š. pl. 25°51′24″ r. ilg.﻿ / ﻿55.33250°š. pl. 25.85667°r. ilg.﻿ / 55.33250; 25.85667Koordinatės: 55°19′57″ š. pl. 25°51′24″ r. ilg.﻿ / ﻿55.33250°š. pl. 25.85667°r. ilg.﻿ / 55.33250; 25.85667 |

**Žiezdrelis** – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajono pietryčiuose, 6 km į vakarus nuo Linkmenų. Ištįsęs šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 2,2 km, plotis iki 0,37 km. Altitudė 149,1 m. Didžiausias gylis siekia 13,5 m. Ežeras ledyninės kilmės, rininis, aukštais krantais. Pietvakarinės ežero pakrantės apaugusios mišku (Paeisetės I ir Subiškio miškai), kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos. Šiaurės rytuose Žiezdrelis siaura sąsmauka atskirtas nuo Švento ežero (bet jungiasi upeliu). Įteka Kemešos upelis (atšaka) (iš Lamėsto). Pietvakariuose išteka A-2 upelis link Aiseto ežero. Žiezdrelis priklauso Žeimenos baseinui.

Prie ežero įsikūrę kaimai: Žiezdrelė, Subiškis, Sėliškės, Vidiškis. Šiaurrytiniu krantu eina riba su Ignalinos rajonu. Pietvakarine pakrante nutiestas geležinkelis Švenčionėliai – Utena.

Ežerėvardis kilęs nuo žodžio *žiezdras* („žvirgždas, žvyras, rupus smėlis").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Žiezdrelis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 674
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 401
| Klykių ežeras |
| --- |
|  |
| Vieta | Utenos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,513 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,31 km |
| Kilmė | rininės kilmės |
| Vidutinis gylis | 14,3 m |
| Didžiausias gylis | 42,6 m |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Klykių ežeras

  |
| **Koordinatės** |  55°28′17″ š. pl. 25°45′43″ r. ilg.﻿ / ﻿55.47139°š. pl. 25.76194°r. ilg.﻿ / 55.47139; 25.76194Koordinatės: 55°28′17″ š. pl. 25°45′43″ r. ilg.﻿ / ﻿55.47139°š. pl. 25.76194°r. ilg.﻿ / 55.47139; 25.76194 |

**Klykių ežeras** yra ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajone, Tauragnų seniūnijoje, 3,5 km į šiaurės vakarus nuo Tauragnų, į pietvakarius nuo kelio  **4902**  Utena–Tauragnai–Kirdeikiai . Plotas 51,3 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,8 km, plotis 0,44 km. Paviršiaus altitudė 185,6 m. Didžiausias gylis 42,6 m (ežero viduryje), vidutinis gylis 14,3 m. Baseino plotas 1,9 km². Kranto linijos ilgis 4,3 km. Ežeras rininės kilmės, priklauso Žeimenos baseinui. Apie 10 m ilgio upelis teka iš Klykių ežero į Politiškių ežerą į pietryčius. Ežero pratakumas 8 %. Krantai aukšti, statūs, vietomis apaugę mišku. Vakarinėje ir rytinėje pakrantėse stūkso miškai. Potvynių metu nedideliu upeliu jungiasi su Politiškių ežeru.

Prie ežero yra Klykių ir Inkartų kaimai. Už 1 km yra Klykių kalnas ir Klykių piliakalnis. Veikia 4 kaimo turizmo sodybos. Prie Klykių kaimo yra įrengta poilsiavietė.

Ežerėvardis kilęs nuo Klykių kaimo vardo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Klykių ežeras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 266 psl.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 160
| Ilgis |
| --- |
|  |
| Vieta | Utenos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,36 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,15 km |
| Kilmė | Ledyninis |
| Vidutinis gylis | 4,7 m |
| Didžiausias gylis | 10,4 m |
| Įteka | 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Ilgis

  |
| **Koordinatės** |  55°29′10″ š. pl. 25°44′25″ r. ilg.﻿ / ﻿55.48611°š. pl. 25.74028°r. ilg.﻿ / 55.48611; 25.74028Koordinatės: 55°29′10″ š. pl. 25°44′25″ r. ilg.﻿ / ﻿55.48611°š. pl. 25.74028°r. ilg.﻿ / 55.48611; 25.74028 |

**Ilgis** arba **Katlėrių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Utenos rajone, Utenos seniūnijoje, 8 km į rytus nuo Utenos, į šiaurę nuo kelio  **4902**  Utena–Tauragnai–Kirdeikiai . Ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 2,2 km, plotis iki 0,3 km. Altitudė 162,1 m. Ežeras siauras, vingiuotas, telkšo rininiame duburyje. Giliausia vieta (10,4 m) yra vakaruose. Būdingi aukšti, statūs krantai, apaugę medžiais. Dubuo duobėtas. Pakrantės daugiausia apaugę mišku, vietomis plyti pievos. Į Ilgį suteka du upeliai, šiaurėje išteka į Liminėlio ežerą (Šventosios baseinas).

Prie Ilgio įsikūrę Katlėrių, Alių, Miškiniškio kaimai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ilgis (Utenos r. Utenos sen.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 47
Koordinatės: 55°27′1″ š. pl. 25°26′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.45028°š. pl. 25.43611°r. ilg.﻿ / 55.45028; 25.43611

| Versmynas |
| --- |
| Vieta | Utenos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,295 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,31 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Įteka | V-1 |
| Išteka | Versmynas |

**Versmynas** – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajone, apie 3,5 km į pietryčius nuo Leliūnų. Ežeras gan apskritos formos, jo ilgis ir plotis siekia 0,7 km. Altitudė 154,4 m. Krantai daugiausia aukšti, statūs, vakaruose ir pietuose – pelkėti. Pakrantės daugiausia miškingos – iš šiaurės vakarų prieina Versmyno, iš pietryčių – Pakalnių, miškai. Gausiai apaugęs vandens augalija. Pietuose įteka V-1 upelis iš Vidinksto ežero, vakaruose į Smulkį išteka Versmynas (Anykštos baseinas). Šalia ežero įsikūręs Aukštagirio kaimas.

1967 m. Versmyno ežeras paskelbtas ornitologiniu draustiniu.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Versmynas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 491
| Paštys |
| --- |
| Vieta | Utenos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,272 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,22 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Didžiausias gylis | 13,6 m |
| Įteka | Indraja, bevardis upelis |
| Išteka | Indraja |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Paštys

  |
| **Koordinatės** |  55°34′59″ š. pl. 25°45′42″ r. ilg.﻿ / ﻿55.58306°š. pl. 25.76167°r. ilg.﻿ / 55.58306; 25.76167Koordinatės: 55°34′59″ š. pl. 25°45′42″ r. ilg.﻿ / ﻿55.58306°š. pl. 25.76167°r. ilg.﻿ / 55.58306; 25.76167 |

**Paštys** – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajone, 13,5 km į šiaurės rytus nuo Utenos, 4,5 km į rytus nuo Sudeikių. Ežeras telkšo termokarstiniame duburyje. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,91 km, plotis iki 0,6 km. Altitudė 151,2 m. Kranto linija vingiuota. Gylis siekia 13,6 m. Pietvakarinės ir pietrytinės įlankų pakraščiai pelkėti. Iš vakarų prieina Šėšėlių miškas, aplink rytines pakrantes plyti pievos, dirbami laukai. Krantai apaugę krūmais, juodalksniais.

Į Paštį pietvakariuose įteka Indraja (Taurakšnė), o rytuose išteka Indraja (Akmena) į Indrajų ežerą (Šventosios baseinas).

Į rytus nuo Paščio yra Taukelių kaimas. Veikia kaimo turizmo sodyba.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Paštys (Utenos r. Daugailių sen.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 322