recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Lactarius chrysorrheus** |
| --- |
| Auksiaspalvis grūzdas (*Lactarius chrysorrheus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Piengrybis  *( Lactarius)* |
| Rūšis: | Auksiaspalvis grūzdas  *( Lactarius chrysorrheus)* |

 |
|  Index Fungorum |
| Binomas |
| ***Lactarius chrysorrheus***(Fr.) |
| **Sinonimas** |
| 

|  |
| --- |
|  *Galorrheus chrysorrheus* |
| *Lactarius theiogalus var. chrysorrheus* |
| *Lactifluus chrysorrheus*) |

 |

**Auksiaspalvis grūzdas** (*Lactarius chrysorrheus*) – ūmėdinių šeimai priklausantis nevalgomas grybas.

Išvaizda
--------

  

Auksiaspalvio grūzdo vaizdas iš apačios
Kepurėlė 4–6 cm skersmens, iš pradžių iškili, vėliau paplokščia ir galiausiai per vidurį įdubusi, jaunų vaisiakūnių kraštai užsilenkę žemyn. Luobelė plika, matinė, dažnai padengta tamsiomis dėmėmis. Kotas 4– 8 cm ilgio ir 1,5 – 2 cm skersmens, lygus, cilindriškas, kartais su šiek tiek gumbiškai sustorėjusiu pagrindu. Lakšteliaintankūs, dažnai šakoti, nelabai platūs. Trama trapi balsva bekvapė, labai aštraus skonio. Sporos yra baltos, elipsės formos 6,4 -8,0 x 5,7 -6,3 mikrometrų dydžio. Bazidiosporos, pailgos, 30- 50 × 8,5 -11 mikrometrų dydžio.

Spalvos ir formos kaita: kepurėlė būna ochros geltonumo arba šviesiai oranžinių atspalvių, su tamsesnėmis įvairios formos ir dydžio dėmėmis kraštuose. Kotas pilnaviduris, vėliau pasidaro tuščiaviduris; iš pradžių jis būna balsvas, tačiau greitai įgauna šviesiai oranžinį atspalvį. Lėkšteliai kreminiai, vėliau tramos spalvos. Perpjovus tramą išsiskiria baltos pieniškos sultys, kurios pabuvusios ore pagelsta.

Augavietė
---------

Šis gana retas grybas, mėgsta lapuočių miškus, kur auga pavieniui arba grupėmis po ąžuolais ir kaštonais.

Sezonas: liepa – rugsėjis

Literatūra
----------

* Didysis gamtos vadovas „Grybai", išsamus grybų ir jų rinkimo žinynas, „Mūsų knyga", 2004 m. (93 psl.) ISBN 9955-573-65-1


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Auksiaspalvis grūzdas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
„Kalba Vilnius", 1966 m.
**„Kalba Vilnius"** – Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos savaitraštis, ėjęs nuo 1956 m. balandžio 6 d. iki 2000 m. Vilniuje.

Istorija
--------

Be televizijos ir radijo programų, skelbė publikacijas, susijusias su Lietuvos politiniu, visuomeniniu ir kultūriniu gyvenimu, radijo ir televizijos laidomis, žurnalistų darbu. Tiražas: 1981 m. – 175 000 egz. 1985 m. – 160 000 egz. 1993 m. – 100 000 egz. 1997 m. – 35 000 egz.

1991 m. buvo pradėtas leisti priedas rusų kalba „Programmy teleradio", kuris 1992 m. tapo savarankišku savaitraščiu.

Redakcija
---------

Redakcijoje dirbo Ramutė Adomaitytė, Birutė Balynienė, Violeta Baublienė, Audronė Urbonaitė, Daiva Vilkelytė, Julius Keleras, Gailutė Jankauskienė, Juozas Baušys, Vaclovas Juodpusis, Regina Kvaraciejienė, Nijolė Miliauskaitė, Janė Naruševičienė, Žygintas Pečiulis, Andriejus Steponavičius, Audronė Urbakavičienė, Judita Vaičiūnaitė, Liucijus Vanagas, Aldona Žilinskaitė, Stasys Žlibinas, Jūratė Mičiulienė, fotografai Valerijus Koreškovas, Martynas Vidzbelis, Algimantas Žižiūnas, Stasys Žumbys ir kt.

Redaktoriai
-----------

A. Levinas, J. Žukauskas, Sigitas Geda, O. Survilaitė, B. Labulytė, K. Rakauskas, Povilas Pukys, Vytautas Mikuličius.

* 1959–1968 m. Jonas Miliušis
* 1970–1986 m. Stasys Vilkas
* 1987–1989 m. Vilius Švanas
* 1989–1993 m. Algirdas Kratulis
* 1993–1996 m. Artūras Janušauskas
* 1996–1997 m. Henrikas Vaitiekūnas
* 1997–2000 m. Jolanta Miškinytė

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kalba Vilnius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 180
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 202 psl.
**Stasys Vasauskas** (1907 m. gegužės 4 d. Vildūnuose, Joniškėlio valsčius – 2001 m. lapkričio 9 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, vienas akademinio irklavimo pradininkų Lietuvoje.

Biografija
----------

1927 m. atvyko į Kauną, baigė realinę gimnaziją. Buvo padavęs prašymą į Kauno meno mokyklą, kur dirbo jo piešimo mokytojas Panevėžyje Juozas Zikaras, tačiau įstojo į Lietuvos universitetą. 1930 m. dėl lėšų stygiaus studijas teko nutraukti.

Dirbo Hidrometriniame biure, kuriam vadovavo prof. Steponas Kolupaila, laboratorijos vedėjas. Atliko rizikingus Nemuno ir Neries debito matavimus per pavasario potvynius, taip pat reguliarius matavimus ištisus metus. Atlikęs karo prievolę karo mokykloje gavo karo inžinerijos jaunesniojo leitenanto laipsnį (vėliau leitenantas). 1935 m. vėl įstojo ir 1939 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę.

1938 m. akademinio jaunimo sporto sąjungos vadovas, be to, pats aktyviai sportavo. Pirmoje tautinėje olimpiadoje 1938 m. akademinio irklavimo varžybose iškovojo pirmąją vietą, apdovanotas aukso medaliu. Surengė šiaurės šalių: Suomijos, Estijos, Latvijos ir Lietuvos (SELL) slidinėjimo olimpiadą, nemažai vandens žygių baidarėmis po Lietuvos ežerus, nepakartojamą kelionę keturviete akademine valtimi iš Kauno į Rygą.

Nuo 1940 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, dėstė braižybą, automatizavimą, nuo 1942 m. Statybinės mechanikos katedros dėstytojas, nuo 1944 m. Medžiagų atsparumo laboratorijos vedėjas. 1952 m. apgynė daktaro disertaciją „Plieno kietumas, kietumo ir stiprumo ryšys". 1957 m. suteiktas docento vardas. 1962–1968 m. Kauno politechnikos instituto Medžiagų atsparumo katedros vedėjas. Jam vadovaujant apgintos 3 daktaro disertacijos. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Mokslinė veikla
---------------

Paskelbė per 90 mokslinių straipsnių, padarė 4 išradimus. Jo sukurti originalūs prietaisai ir metodika gerai įvertinti sąjunginėse konferencijose ir parodose, 1965, 1966, 1972 m. apdovanoti VLŪPP sidabro ir bronzos medaliais. 1969 m. apdovanotas Lietuvos SSR valstybine premija .

1964–1967 m. Kauno politechnikos instituto mokslinės tarybos sekretorius.

Bibliografija
-------------

* Medžiagų atsparumo laboratorinių darbų žurnalas, 1954 m.
* Mechaniniai medžiagų bandymai, 1962 m.
* Medžiagų atsparumas, vadovėlis (bendraautoris Jeronimas Baušys), 1959, 1969 m.
* Kontaktinis stiprumas ir kietumas (su Vytautu Vasausku), 1980 m.

Literatūra
----------

* Stasiui Vasauskui 100, sudarė Vytautas Vasauskas. Kaunas, Technologija, 2007 m. ISBN 978-9955-25-258-0

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Stasys Vasauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 467
3. ↑  Antanas Žiliukas. Minime Stasio Vasausko jubiliejų. Laikas ir mes.[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Glossina** |
| --- |
| Musė cėcė (*Glossina sp.*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Dvisparniai  *( Diptera)* |
| Pobūris: | Musiniai dvisparniai  *( Brachycera)* |
| Šeima: | *Glossinidae*  *( Glossinidae)* |
| Gentis: | Musė cėcė  *( Glossina)* |

 |

**Musė cėcė** (*Glossina*) – dvisparnių (*Diptera*) būrio *Glossinidae* šeimos vabzdys. Paplitęs Vidurio Afrikoje, tarp Sacharos ir Kalahario dykumų.

Kūno ilgis 9-14 mm. Panaši į naminę musę, tačiau išsiskiria ilgu straubleliu bei kitaip sudėtais sparnais – ilsėdamasi musė cėcė sudeda sparnus vieną ant kito. Krūtinėlė rausvai pilka, pilvelis iš viršaus geltonas, iš apačios pilkas. Minta stambių žinduolių krauju. Įgėlimas gana skausmingas. Gyvena drėgnuosiuose miškuose, upių, ežerų pakrantėse, miškingose savanose.

Yra 21 musės cėcė rūšys, dauguma jų perneša pirmuonis tripanosomas, sukeliančias miegligę ir naganą. Dėl musių cėcė Afrikoje praktiškai neįmanoma vystyti gyvulininkystės.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Evarcha** |
| --- |
| Blizgantysis musėgaudis (Evarcha falcata) PatelėBlizgantysis musėgaudis (*Evarcha falcata*)Patelė |
| Blizgantysis musėgaudis (Evarcha falcata) PatinėlisBlizgantysis musėgaudis (*Evarcha falcata*)Patinėlis |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Vorai  *( Araneae)* |
| Šeima: | Šokliavoriai  *( Salticidae)* |
| Gentis: | Musėgaudžiai  *( Evarcha)* |

 |

**Musėgaudžiai** (*Evarcha*) – šokliavorių (*Salticidae*) šeimos vorų gentis.

Vorai 5-8 mm dydžio. Patelės kūnas tamsios spalvos, apaugęs baltais plaukeliais. Galvakrūtinė su rudu lanko formos piešiniu, galvos dalis metališkai blizganti. Pilvelis su tamsesnėmis dėmėmis. Patinėlio galvakrūtinė rudai plaukuota, šonuose šviesesnis plotelis. Pilvelis tamsiai rudas ar juodas, per vidurį ovalinė plaukuota dėmė, šonai su šviesesniais ruožais. 

Musėgaudžiai randami V-IX mėn. Patelė suvytusiame lape įsirengia atvirus iš abiejų galų vamzdelio pavidalo lizdus, kuriuos saugo. Kokone nuo 20 iki 60 stambokų gintaro geltonumo kiaušinėlių.

Randami ant žemesnių augalų, viržių, taip pat ant lapuočių medžių šakų, eglių, pušų. Mėgsta sausus ir drėgnus biotopus.

Lietuvoje randamos trys rūšys:

* Blizgantysis musėgausdis (*Evarcha falcata*)
* Vaivorykštinis musėgaudis (*Evarcha arcuata*)
* Plačiaruožis musėgaudis (*Evarcha laetabunda*)
| **Calystegia sepium** |
| --- |
| Patvorinė vynioklė (*Calystegia sepium*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Vijokliniai  *( Convolvulaceae)* |
| Gentis: | Vynioklė  *( Calystegia)* |
| Rūšis: | Patvorinė vynioklė  *( Calystegia sepium)* |

 |

**Patvorinė vynioklė** (*Calystegia sepium*) – vijoklinių (*Convolvulaceae*) šeimos, vynioklių (*Calystegia*) augalas.

Augalas daugiametis. Šakniastiebis ilgas, baltas, mėsingas. Dauginasi sėklomis arba vegetatyviška: iš šakniastiebio išaugančiomis palaipomis arba įsišaknijančiais stiebais. Balti arba rausvi piltuvėlio pavidalo žiedai ant ilgų kotelių išauga po 1 lapų pažastyse. Žiedo pumpurui besiskleidžiant vainikėlis tarsi išsivynioja, o kas vakarą, taip pat prieš lietų vėl susiglaudžia. Vainikėlio atbraila suaugtinė, neryškiai penkiakampė, taurėlapiai laisvi. Taurelę gaubia pora lapelių, vadinamų pažiedžių. Pražysta liepos mėn. ir žydi iki spalio pabaigos. Vaisius – apvali dėžutė, nereta, padalyta į 2 lizdus, su 3-4 tamsiomis, kiaušiniškomis, tribriaunėmis sėklomis. Stiebas vijoklinis, kylantis aukštyn arba nusidriekęs pažemiu. Dažniausiai stiebai keli, apie 1 m aukščio, kartais iki 3 m. Lapai pražanginiai, trikampiškai kiaušiniški, viršūne smaili, pagrindas kampuotai širdiškas ar širdiškai strėliškas, ilgakočiai.

Auga patvoriuose, soduose, pakelių krūmynuose, dažnai įsikuria upių ar ežerų krūmuose ar aukštų žolių sąžalynuose. Mėgsta drėgnus dirvožemius.

Žiedai išskiria nektarą, lankomi vabzdžių. Dekoratyvus augalas, kartais auginamas darželiuose ir parkų gėlynuose. Panašūs į vynioklės, tik mažesni žiedai dirvinio vijoklio. Jo žiedų pažiedės mažos ir taurelės neapgaubia. Žiedų purkos siūliškos. Įkyri daugiametė laukų ir daržų piktžolė stelbianti javus.

Literatūra
----------

Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 76 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Patvorinė vynioklė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Patrulinis kateris *Iliria* – šiuolaikinis Albanijos patrulinis kateris
Saudo Arabijos laivyno patrulinis kateris „Faisal" (PGG-517)
**Patrulinis kateris** (angl. *patrol boat*) – mažas karo laivas, daugiausia naudojamas kranto gynybai. Jie paprastai priklauso valstybės kariniam jūrų laivynui, pakrantės apsaugos tarnybai, pasienio ar kitokiai policijai. Be karinės paskirties patruliniai kateriai naudojami kovai su kontrabanda, piratavimu, brakonieriavimu, neteisėta imigracija. Dažnai naudojami gelbėjimo operacijose.
Pagal veikimo rajoną gali būti skirti patruliavimui jūroje, upių deltose, upėse ar ežeruose.

Patruliniai kateriai paprastai mažesni už korvetes, jais gali būti torpediniai, raketiniai ir mišrūs kateriai. Kai kurie patruliniai laivai gali būti net fregatos dydžio. Jūriniai patruliniai kateriai paprastai yra mažiausi kariniai laivai, galintys veikti atviroje jūroje.

Didelėse ginkluotosiose pajėgose (pvz. JAV) jūriniai patruliniai kateriai paprastai naudojami ne kariniame laivyne, o kranto apsaugoje, tuo tarpu mažesnėse ginkluotosiose pajėgose jie yra karinio laivyno dalis.

Per pasaulinius karus kariaujančios valstybės kūrė pagalbinius patrulinius katerius kulkosvaidžiais ir pasenusiomis patrankomis apginkluodamos civilinius katerius ir žvejybinius tralerius. Kai kurie šiuolaikiniai patruliniai kateriai yra sukonstruoti perdirbant žvejybinius ar pramoginius katerius.

Jūriniai patruliniai kateriai paprastai būna apie 30 m ilgio, paprastai pagrindinis jų ginklas būna viena vidutinio kalibro patranka, o papildomi ginklai – kulkosvaidžiai ir/ar automatinės zenitinės patrankos. Ginkluotė priklauso nuo paskirties, kai kurie šiuolaikiniai patruliniai kateriai gali turėti tobulas sekimo ir ugnies valdymo sistemas, būti ginkluoti torpedomis, priešlaivinėmis ir zenitinėmis raketomis.

Daug šiuolaikinių patrulinių katerių naudoja jungtinius dyzelio ir dujų turbinos kompleksus – dyzelis naudojamas plaukiant kreiseriniu greičiu, o dujų turbina – maksimaliu greičiu. Tokių laivų greitis paprastai siekia 25–30 mazgų.

Dėl mažo dydžio ir pigumo patruliniai kateriai yra vienas labiausiai pasaulyje paplitusių karo laivų tipų. Beveik visi pasaulio kariniai laivynai turi bent kelis jūrinius patrulinius katerius, tinkamus veikti bent jūrų pakrantėse. Tokie laivai tinka veikti ir tokiose jūrose kaip Šiaurės jūra.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Patrulinis kateris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Kačiūnų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Kačiūnų piliakalnisKačiūnų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°26′11″ š. pl. 25°42′32″ r. ilg.﻿ / ﻿55.43639°š. pl. 25.70889°r. ilg.﻿ / 55.43639; 25.70889Koordinatės: 55°26′11″ š. pl. 25°42′32″ r. ilg.﻿ / ﻿55.43639°š. pl. 25.70889°r. ilg.﻿ / 55.43639; 25.70889 |

 |
| Vieta | Utenos rajonas |
| Seniūnija | Kuktiškių seniūnija |
| Aukštis | 10-12 m |
| Plotas | 60x35 |
| Priešpilis | gyvenvietė |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. - I tūkstantmetis m.e. |
| Žvalgytas | 1972 |
| Tirtas | 1973 m. |

**Kačiūnų piliakalnis** (A922KP) – piliakalnis Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Kačiūnų kaimo (Kuktiškių seniūnija) rytiniame pakraštyje, į šiaurės vakarus nuo Krašuonos ir Kerėplinės upelio santakos.

Piliakalnis
-----------

Kačiūnų piliakalnis – į pelkę įsiterpusios kalvos pietryčių galas, kalvos dalis tęsiasi į šiaurę vakarus. Iš kitų pusių piliakalnį juosia pelkėtas Krašuonos upelio slėnis. Piliakalnio šlaitai nuo slėnio pusės statūs, 10–12 m aukščio, iš šiaurės vakarų pusės nuožulnūs, 2, 5 m aukščio. Viršūnės aikštelė ovali, 60x35 m dydžio. Jos šiaurės vakarų pakraštyje išliko suardyto pylimo liekanų, už jo, manoma, buvo griovys ir antras pylimas. Aikštelė ilgą laiką buvo ariama, kultūrinis sluoksnis ir įtvirtinimai suardyti. Piliakalnio pietvakarinėje ir pietryčių papėdėje buvo senovės gyvenvietė. Išliko 0, 6 m storio kultūrinis sluoksnis.

Tyrimai
-------

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1972 m. atliko Utenos kraštotyros muziejus ir 1973 m. Lietuvos istorijos institutas. Rasta lipdytos brūkšniuotu ir lygiu paviršiumi keramikos. Kačiūnų piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga-I tūkstantmečio m.e. pirmąja puse. Radinius saugo Utenos krašto muziejus.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Utenio pilis 11 km | Jaurelio piliakalnis 11 km | Klykių piliakalnis 7 km |  |
| Gimžiškių piliakalnis 5,5 km  Pakalnių piliakalnis 17 km |  | Tauragnų piliakalnis 9 km |
| Pelenių piliakalnis 9,5 km  Vorėnų piliakalnis 11 km | Raiteliakalnis 10 km | Kamšos piliakalnis 8 km  Papirčių piliakalnis 8 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kačiūnų piliakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 109 psl.

Nuorodos
--------

* Kačiūnų piliakalnis
**1996 m. spalio referendumas dėl Lietuvos Respublikos Konstitucijos** vyko 1996 m. spalio 20 d. kartu su 1996 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimų pirmuoju turu. Šiame referendume rinkėjai balsavo dėl dviejų teiginių: „*dėl Lietuvos Respublikos Konstitucijos 55, 57, 131 straipsnių pakeitimo ir papildymo*" ir „*dėl gyventojų indėlių kompensavimo teisingai privatizuojant valstybės turtą*".

Pirmasis referendumo teiginys turėjo tris nuostatas: „Seimo narių skaičiaus sumažinimas" (už balsavo 33,868 %, prieš – 9,187 %), „Pastovi Seimo narių rinkimų data pavasarį" (už – 33,126 %, prieš – 9,737 %), „Ne mažiau kaip pusės nacionalinio biudžeto pajamų skyrimas socialinėms reikmėms" (už – 33,057 %, prieš – 9,906 %).

Antrasis referendumo teiginys turėjo tokią nuostatą – "Ar kompensuoti gyventojų indėlius teisingai privatizuojant valstybės turtą? ". Šiai nuostatai pritarė 38,979 %, jai prieštaravo – 10,017 % rinkėjų.

Dėl 1-ojo referendumo teiginio balsavo 1 353 448 balso teisę turintys gyventojai (52,10 procentai nuo visų rinkėjų), dėl antrojo – 1 362 573 rinkėjai (52,45 procentai nuo visų rinkėjų), tad referendumas laikomas įvykusiu, o visos nuostatos nepriimtos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Referendumo rezultatai


| Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai | Lietuvos vėliava |
| --- | --- |
| 1920 | 1922 | 1923 | 1926 | 1936 | *1990* | 1992 | 1996 | 2000 | 2004 | 2008 | 2012 | 2015 | 2016 | 2020 |
| Lietuvos Respublikos Prezidento rinkimai | Lietuvos vėliava |
| 1919 | 1922 | 1926 | 1926 | 1931 | 1938 | 1993 | 1997–1998 | 2002–2003 | 2004 | 2009 | 2014 | 2019 | *2024* |
| Lietuvos Respublikos savivaldybių tarybų rinkimai | Lietuvos vėliava |
| 1990 | 1995 | 1997 | 2000 | 2003 | 2007 | 2011 | 2015 | 2015 (pakartotiniai) | 2019 | *2023* |
| Rinkimai į Europos Parlamentą Lietuvoje | Europos Sąjungos vėliava |
| 2004 | 2009 | 2014 | 2019 | *2024* |
| Referendumai Lietuvoje | Lietuvos vėliava |
| 1991 | 1992 m. gegužė | 1992 m. birželis | 1992 m. spalis | 1994 | 1996 m. spalis | 1996 m. lapkritis | 2003 | 2008 | 2012 | 2014 | 2019 (I) | 2019 (II) |
|  |
| --- |
| Jules Bianchi |
|  |
| Pilietybė | Prancūzija prancūzas |
| Formulė-1 |
| Pirmi metai | 2013 m. |
| Komanda | Marussia |
| Numeris | 17 |
| Startai | 34 |
| Pergalės | 0 |
| Pole poz. | 0 |
| Greič. ratai | 0 |
| Vieta | 17 (2014 m.) |
| Ankstesni čempionatai |
| 200720072008-2009200920092009-20102010 | Eurocup Formula Renault 2.0Prancūzijos Formula Renault 2.0Formulės 3 EuroseriesFormula Renault 3.5 SeriesDidžiosios Britanijos Formulė 3GP2 Azijos serija GP2 serija |
| Čempiono titulai |
| 200720082009 | Prancūzijos Formula Renault 2.0Formulė 3 MastersFormulė 3 Euroseries |

**Jules Bianchi** (1989 m. rugpjūčio 3 d. – 2015 m. liepos 17 d.) – automobilių sporto lenktynininkas iš Prancūzijos, dvejus metus lenktyniavęs Marussia F1 ekipoje. 2014 m. Japonijos lenktynėse prancūzas patyrė stiprią galvos traumą, po kurios ilgai buvo komos būsenoje. Iš jos jis nepabudo ir po 9 mėnesių mirė.

Karjera
-------

Sportininko karjerą prancūzas pradėjo kartingų lenktynėse.

2007 m. jis debiutavo Europos Formula Renault 2.0 čempionate, o tais metais taip pat nugalėjo Prancūzijos Formula Renault 2.0 čempionate.

2008 m. Jules perėjo į Formulės 3 čempionatą. Per 20 lenktynių prancūzas nugalėjo dvejose ir bendroje įskaitoje užėmė trečią vietą.

2009 m. buvo sėkmingiausi metai Jules karjeroje. Tais metais jis lenktyniavo net keturiuose čempionatuose – Formula Renault 3.5 Series, Didžiosios Britanijos Formulėje 3, Azijos GP2 serijoje ir Formulėje 3. Pastarojoje per 20 lenktynių pelnęs 9 pergales jis tapo čempionu.

2010 m. prancūzas lenktyniavo pagrindinėje GP2 serijoje. Per 20 lenktynių jis nepelnė nei vienos pergalės ir galutinėje įskaitoje liko trečias.

### Formulė 1

Pasibaigus 2010 m. Formulės 1 sezonui buvo surengti jaunųjų lenktynininkų bandymai. Ferrari ekipos gretose tuose bandymuose buvo Jules. Prieš šiuos bandymus 2010 m. lapkričio 10 d. Ferrari patvirtino, kad prancūzas 2011 m. sezone bus ekipos atsarginis lenktynininkas.

2014 m. spalio 5 d. J. Bianchi patyrė sunkią galvos traumą, „Marussia" pilotas Jules Bianchi be sąmonės buvo išgabentas į ligoninę su greitosios pagalbos automobiliu po to, kai patyrė avariją viename iš Suzukos trasos posūkių. Lenktynės buvo sustabdytos iki finišo likus 9 ratams, kai minėtasis J. Bianchi patyrė avariją tame pačiame posūkyje, kuriame savo bolidą sudaužė ir Adrianas Sutilas. Vokiečio teigimu, prancūzas bolido šonu trenkėsi į traktorių, kuris buvo atvažiavęs išvežti „Sauber" automobilio.

Po 9 mėnesių komos būsenoje prancūzas mirė 2015 m. liepos 17 d. Po šio įvykio FIA paskelbė, kad lenktynininko numeris 17 bus pagerbtas ir jokiam kitam sportininkui jo nebus galima naudoti.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  F1 driver Jules Bianchi dies from crash injuries
2. ↑  The FIA will retire Jules Bianchi's number 17 from Formula 1
Jukono vėliava
**Jukono vėliava** – vienas oficialių Jukono simbolių. Vėliavą sudaro trys vertikalios juostos – žalia, balta ir mėlyna. Balta juosta, kaip ir Kanados vėliavoje, truputį platesnė už kitas. Vėliavos centre Jukono herbas, po kuriuo yra Jukono gėlė – siauralapis gaurometis. Įteisinta 1968 m.

Istorija
--------

Dabartinę vėliavą sukūrė Linas Lambertas, studentas iš Heins Džankšeno, 1967 m. paskelbtam konkursui. Jo vėliava laimėjo ir 1968 m. buvo įteisinta.

Simbolika
---------

Žalia spalva simbolizuoja teritorijos miškus, balta simbolizuoja sniegą, o mėlyna – upes ir ežerus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Yukon flag". *Government of Yukon* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-11-03.
2. ↑  Whitney Smith. „flag of Yukon". *Encyclopedia Britannica* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-11-03.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Kanados administracinių vienetų vėliavos |
| --- |
|  |
| Provincijos | 
Alberta · Britų Kolumbija · Kvebekas · Manitoba · Naujasis Bransvikas · Naujoji Škotija · Niufaundlandas ir Labradoras · Ontarijas · Princo Edvardo sala · Saskačevanas |
|  |
| Teritorijos | 
Jukonas · Šiaurės Vakarai · Nunavutas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Bandicota** |
| --- |
| *Bandicota bengalensis* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Peliniai  *( Muridae)* |
| Pošeimis: | Pelės  *( Murinae)* |
| Gentis: | Bandikotos  *( Bandicota)* |

 |

**Bandikotos** ( *Bandicota*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis. Kailis ilgas, minkštas, gana tankus arba būna šiukštus ir retas. Nugara šviesiai pilkos, rudos ar beveik juodos spalvos. Pilvas nešvariai baltos spalvos. Turi 6-9 spenelių poras. Kūnas 16-36 cm, uodega – 14-26 cm ilgio. Masė 685-1132 g. Snukutis trumpas ir platus. Uodega apaugusi retais plaukais. Priekinių galūnių nagai stambūs. Pėda su 6 pagalvėlių mazoliais.

Paplitusios Šri-lankoje, Indijoje, Nepale, Mianmare, pietų Kinijoje, Tailande, Indokinijos pusiasalyje, Sumatros saloje, Taivane.

Gyvena džiunglėse arba tankiuose krūmynuose, o indinė badikota yra žmogaus komensalas. Išsikasa gilius sudėtingus urvus su keliomis saugyklomis, kuriose kaupia grūdus, vaisius, riešutus. Aktyvios prietemoje. Gali gerai plaukti. Vadoje būna 10-12 jauniklių. Dauginasi ištisus metus.

Gentyje yra 3 rūšys:

* Bengalinė bandikota, arba indinė kurminė žiurkė, (*Bandicota bengalensis*)
* Indinė bandikota (*Bandicota indica*)
* Savilio bandikota (*Bandicota savilei*)
Bandai Namco Entertainment|  |
| Pramonė | Video ir kompiuteriniai žaidimai |
| Įkurta | 2006 m. („Namco Bandai Games") |
| Centrinė būstinė | Šinagava, Tokijas |
| Produkcija | *Tekken**Pac-Man**Soulcalibur**Ace Combat**Naruto**Dragon Ball**Digimon**Dark Souls* |
| Tinklalapis | Bandai Namco EuropeBandai Namco America |

**„Bandai Namco Entertainment"** – Japonijos kompiuterinių žaidimų įmonė, Vakaruose geriausiai žinoma „Tekken", „Pac-Man", „Soulcalibur" žaidimų serijomis. Taip pat leidžia populiarių „Naruto", „Dragon Ball", „Digimon", „Dark Souls" franšizių žaidimus.

„Namco Bandai Games" įkurta 2006 m. sujungus dviejų Japonijos kompanijų „Namco" ir „Bandai" kompiuterinių žaidimų padalinius po to, kai 2005 m. šios dvi bendrovės susijungė į vieną holdingo kompaniją. Grupės veiklos sritys: kompiuteriniai žaidimai ir žaidimai mobiliosioms platformoms, žaislai, pramogų parkai, žaidimų automatai, muzikos leidyba, anime studijos ir kt. 

2015 m. visi žaidimų padaliniai sujungti į vieną bendrovę „Bandai Namco Entertainment".

Istorija
--------

1955 m. Tokijuje įkurta įmonė „Nakamura Manufacturing Ltd.", kuri 1959 m. persivadino į „Nakamura Manufacturing Co. Ltd" (Na-M-Co). Bendrovė dirbo atrakcionų gamybos ir valdymo srityje. 1970 m. sukonstravo savo pirmą žaidimų automatą, 1972 m. pradėjo naudoti „Namco" vardą. 1974 m. įsigijo „Atari" Japonijos padalinį su jų leidybos teisėmis į kompiuterinius žaidimus. 1978 m. „Namco" sukūrė pirmąjį savo žaidimą ir įsteigė padalinį JAV. 1980 m. „Namco" sukūrė žaidimą „Pac-Man", kuris tapo žaidimų sensacija ir laikomas populiariausiu žaidimų automatų žaidimu. JAV „Namco" tapo didžiausiu žaidimų automatų operatoriumi, Japonijoje vykdė pramogų parkų veiklą. 2003 m. kompanija tikėjosi susijungti su „Sega", bet to neįvyko.

„Bandai" buvo žaislų bendrovė, įkurta 1950 m. 1994 m. „Bandai" žengė į kompiuterinių konsolių rinką išleisdama konsolę „Playdia" tik Japonijoje. 1995 m. „Bandai" kartu su „Apple" išleido žaidimų konsolę „Pippin" Japonijoje ir 1996 m. − JAV. 1999 m. tik Japonijoje „Bandai" išleido nešiojamą konsolę „WonderSwan" ir kitais metais − „WonderSwan Color". 

2005 m. „Namco" ir „Bandai" sukūrė bendrą valdančią abiejų kompanijų bendrovę (holdingą).

Nuorodos
--------

* giantbomb.com apie „Bandai Namco"
* giantbomb.com apie „Namco"
* giantbomb.com apie „Bandai"
* „Bandai Namco" žaidimų sąrašas IGN tinklalapyje Archyvuota kopija 2016-07-07 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Karola Grėj |
| Pilnas vardas | Carola Grey |
| Gimė | 1968 m. spalio 20 d. (54 metai) |
| Kilmė | Vokietija Vokietija, Conerdingas |
| Žanrai | džiazas, jazz-fussion, world muzika |
| Veikla | perkusionistė |
| Instrumentai | būgnai, perkusija, kandžira, darbuka ir kt. mušamieji, vokalas |
| Aktyvumo metai | 1999–dabar |
| Įrašų kompanija | Noisy Mama Records |

**Karola Grėj** (*Carola Grey*; g. 1968 m. rugpjūčio 5 d.) – Vokietijos perkusionistė, džiazo, world fusion stilių atlikėja, laikoma viena geriausių būgnininkių Europoje.

Būgnais groti pradėjo būdama 11 metų. Vėliau 6 metus gyveno Niujorke, kur tęsė savo muzikinę karjerą. 1999 m. išvyko į Indiją (Madrasą), kur grojo su tradicinės Pietų Indijos muzikos (karnatikinė muzika) atlikėjais, mokėsi pas Sri T.V. Gopalakrishnan, sukūrė „Karnatik Jazz Projekt" muzikinį projektą.

Karola Grėj yra išleidusi kelis solinius albumus, kurie JAV džiazo topuose pateko į dešimtukus, apdovanota prestižiniais Bavarijos kultūros, Burghauzeno džiazo apdovanojimais. Yra grojusi su džiazo žvaigždėmis Rocco Prestia, Jeff Berlin, Stuart Hamm, Mike Stern, Ron McClure, Ravi Coltrane.

Pastaruoju metu Karola Grėj gyvena Miunchene. Ji yra išleidusi kelias knygas apie perkusiją, yra kviestinė Daya muzikos instituto Džakartoje lektorė. Rašo solinius albumus, koncertuoja su džiazo-roko grupe „Nosy Mama", poproko grupe „Babel Fish". Taip pat su žymiu Indijos ghatamo virtuozu Ghatam Suresh atkūrė „Carnatic Drumfire". Su šiuo projektu jiedu 2012 m. spalį rengė pasirodymą Lietuvoje.

Diskografija
------------

* *Noisy Mama* (1992 m. su Lonnie Plaxico, Craig Handy, Ron McClure)
* *The Age Of Illusions* (1994 m. Ravi Coltrane, Mike Stern, Bobby Sanabria)
* *Girls Can’t Hit* (1996 m.)
* *Grey & Marsico* (2000 m. su Alberto Marsico)
* *66 Minutes of Joy* (2001 m.)
* *Precious Things* (2001 m.)
* *Dr. Quantum Leaps* (2003 m.)
* *Live!* (2005 m.)
* *Drum Attack!* (2007 m.)
* *Universal Live* (2008 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑
Koordinatės: 54°56′7″ š. pl. 24°7′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.93528°š. pl. 24.11667°r. ilg.﻿ / 54.93528; 24.11667


| Neveronių I tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Kauno rajonas) |
| Plotas | 0,066 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,7 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,9 m |
| Didžiausias gylis | 2 m |
| Išteka | Krūnelė |

**Neveronių I tvenkinys** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Kauno rajone, Neveronių gyvenvietėje. Sudarytas išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,6 km, plotis – iki 0,23 km. Altitudė 68,5 m. Yra 2 krūmais apžėlusios salos (0,67 ha ir 0,57 ha). Krantai žemi, iš šiaurės yra giliai įsiterpęs pusiasalis. Aplinkui daugiausia plyti pievos. Pietuose išteka 2,1 km ilgio Krūnelės upelis į Krunos upelį (Nemuno intakas). Šalia pietvakarinės pakrantės telkšo Neveronių II tvenkinys.

Tvenkinys įrengtas 1982 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Nevio viršukalnė |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Sent Kitso ir Nevio vėliava Sent Kitsas ir Nevis |
|  |
| Aukštis | 985 m |
|  |
| Tipas | Stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | snaudžiantis |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | ? m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 17°09′0″ š. pl. 62°35′0″ v. ilg.﻿ / ﻿17.15000°š. pl. 62.58333°r. ilg.﻿ / 17.15000; 62.58333Koordinatės: 17°09′0″ š. pl. 62°35′0″ v. ilg.﻿ / ﻿17.15000°š. pl. 62.58333°r. ilg.﻿ / 17.15000; 62.58333 |

**Nevio viršukalnė** (angl. *Nevis Peak*) – snaudžiantis ugnikalnis Karibų salose, Nevio saloje (Sent Kitso ir Nevio valstybės antra pagal aukštį vieta). Aukštis – 985 m. Nors šio stratovulkano istorinių išsiveržimų nėra aprašyta, jame reiškiasi vulkaniniai vyksmai – trykšta fumarolės, karštosios versmės.

Tai kūgis su persidengiančiais viršūniniais krateriais. Krateriai sudaryti iš vidinio ir išorinio žiedų. Vidiniame ikikolumbiniais laikais susidaręs lavos kupolas. Šlaituose yra 4 kupolai.

Kalno apatiniuose šlaituose driekiasi cukranendrių plantacijos, krūmynai, o viršūnę dengia drėgnieji rūko miškai. Nevio viršukalnė dažnai skendi miglose, kurios susidaro nuo Atlanto vandenyno slenkant drėgnoms oro masėms. Miške gyvena vietinės paukščių rūšys, užvežtos žaliosios markatos.

Nuorodos
--------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2014-05-12 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 62°6′0″ š. pl. 7°36′0″ v. ilg.﻿ / ﻿62.10000°š. pl. 7.60000°r. ilg.﻿ / 62.10000; 7.60000

| Mičinesasfar. *Mykines* |
| --- |
|  |
| **Šalis:** |  Danija Farerai |
| **Plotas:** | 10 km² |
| **Altitudė:** | 560 m |
| **Gyventojų** (2012 m.): | 14 |

Salos padėtis
**Mičinesas** (far. *Mykines*, dan. *Myggenæs*) – vakariausia Farerų sala. Saloje yra vienintelė gyvenvietė tuo pačiu pavadinimu – Mičinesas.

Šiaurinėje salos pusėje yra *Korkadalur* slėnis, kuriame yra daug bazalto stulpų, vadinamų akmens medžiais. Vakaruose nuo Mičineso salos yra 1 km ilgio *Mykineshólmur* salelė, kurios vakariniame pakraštyje esti keletas kekurų. Salelėje 1909 m. buvo pastatytas švyturys. 40 m ilgio pėsčiųjų tiltas jungia salelės rytinį galą su Mičinesu.

Geologija
---------

Mičinesas priklauso seniausiai Farerų salų daliai ir susiformavo maždaug prieš 60 milijonų metų. Farerų bazaltas yra padalintas į tris išsiveržimo etapus: žemiausią ir seniausią, vidurinį, viršutinį ir jauniausią.

Galerija
--------

* Mičinesas
* Mičineso žemėlapis
* Pašto ženklas

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mičinesas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Nuotraukų galerija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

Kinezino judėjimas išilgai mikrovamzdelio
**Kinezinas** – eukariotinių ląstelių judinamasis baltymas, judantis išilgai mikrovamzdelių ATP hidrolizės būdu.

Iš kalmaro gigantiškųjų aksonų 1985 m. buvo išskirtas baltymas kinezinas. Kinezinas (molekulinė masė apie 600 kDa) yra vienas iš daugelio kinezinų šeimos baltymų, būdingų tam tikroms ląstelėms.

Didelę kinezino molekulę sudaro keletas skirtingų domenų:

* dvi globulės formos galvutės, lemiančios judėjimą,
* savotiškos formos uodegėlės, jungiančios pernešamą krovinį,
* išlinkęs stiebelis, veikiantis tarsi vyriai.

Sunkiosios kinezino grandinės apsivynioja viena apie kitą ir sudaro stiebelį; judėjimą lemiančios galvutės jungiasi su mikrovamzdeliu, o uodegėlės – su kroviniu. Kinezinų galvutės yra panašios, nes atlieka tą pačią funkciją judėdamos išilgai mikrovamzdelio. Uodegėlės yra labai skirtingos. Jos skirtos sąveikai su tam tikro rūšies kroviniu (pernašos pūslelėmis, endosomomis, sekrecijos grūdeliais, lizosomomis, baltyminėmis struktūromis).

Kaip ir kitų judinamųjų baltymų, kinezino veikla priklauso nuo ATP hidrolizės. Kinezino judėjimo mirkovamzdelių „bėgiais" greitis priklauso nuo ATP koncentracijos (didžiausias greitis apie 900 nm/sek.). Esant mažai ATP koncentracijai, kinezinas juda atskirais žingsniais. Žingsnių ilgis (8 nm) atitinka tubulino dimero dydį. Kinezinas juda nuo mikrovamzdelių (-) galo į (+) galą. Nervinių ląstelių aksonuose visi mikrovamzdeliai išsidėsto poliškai. Tai suteikia poliškumo visai ląstelei: mikrovamzdelių (-) galai yra atsukti į ląstelės centrą, o (+) galai – nutolusį nuo jo aksonų galą. Kinezinas perneša krovinius anterogradine kryptimi – iš ląstelės centro į jos kraštą.
| Sony BMG Music Entertainment |
| --- |
|  |
| Pagrindinėbendrovė | Sony |
| Įkurta | 2004 m. kovo 3 d. |
| Žanras | Įvairūs |
| Kilmės šalis | Jungtinės Amerikos Valstijos |
| Vieta | Niujorkas |
| Tinklalapis | www.sonybmg.com |

**Sony BMG Music Entertainment** buvo pasaulinio masto Jungtinių Amerikos Valstijų įrašų kompanija. „Sony BMG Music Entertainment" priklausė „Sony Corporation of America" ir „Bertelsmann AG". 2008 m. rugpjūčio 8 d. „Sony Corp." sutiko nupirkti „Bertelsmann AG" kompanijos dalį už 1,2 milijardus. Tada kompanija užsidarė ir pasivadino „Sony Music Entertainment Inc.".

Istorija
--------

„Sony BMG Music" susikūrė 2004 m. kovo 3 d. Tai buvo viena iš keturių svarbiausių pasaulio įrašų kompanijų. Jai priklausė „Arista Records", „Columbia Records", „Epic Records", „J Records", „Jive Records", „RCA Victor Records", „RCA Records", „Legacy Recordings", „Sonic Wave America" kompanijos.

Kompanijai vadovavo Rolf Schmidt-Holtz, o paskui 2006 m. vasario 10 d. jį pakeitė Andrew Lack. Kompanija buvo pasirašiusi sutartį su „YouTube".

2008 m. rugpjūčio 8 d. „Sony Corp." sutiko nupirkti „Bertelsmann AG" kompanijos dalį už 1,2 milijardo. Tada kompanija užsidarė ir pasivadino „Sony Music Entertainment Inc.".

Valdyba
-------

* **Chief Executive Officer** – Rolf Schmidt-Holtz
* **Chief Financial Officer and Executive Vice President** – Kevin Kelleher
* **Chairman, Sony Music Label Group** – Rob Stringer
* **Chairman, BMG U.S. Label Group** – Barry Weiss
* **Chairman of Executive Agency Officer** – Waseem Shah

Įrašų kompanijos, priklausiusios Sony BMG
-----------------------------------------

*Pagrindinis straipsnis – Sąrašas:Įrašų kompanijos priklaususios Sony BMG*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Thiel, Simon (2008-08-05). „Sony Buys Bertelsmann Sony BMG Stake for $1.2 Billion". Bloomberg L.P. Nuoroda tikrinta 2008-08-05.

* Leonard, Devin (Nov. 28, 2005). "Music Lessons. "*Fortune*, pp. 31–32.
* David Empinet (Oct. 30, 2008). „Sony BMG merger study" www.sonybmg-study.com Archyvuota kopija 2009-10-19 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2009-07-15 iš Wayback Machine projekto.
* Yahoo! – Sony BMG Music Entertainment kompanijos profilis
* Susijungimas
* SonyBMG DRM problemos ir skandalai
* SonyBMG Litigation ir Rootkit informacija
| **August Horn** |
| --- |
| Gimė | 1866 m. rugpjūčio 27 d.Bomelio Vitė, Prūsijos karalystė |
| Mirė | 1925 m. kovo 26 d. (58 metai)Štetinas, Veimaro Respublika |
|  |
| Veikla | Politikas. |

**Augustas Hornas** (1866 m. rugpjūčio 27 d. Bomelio Vitėje, Prūsijos karalystė – 1925 m. kovo 26 d. Štetine, Veimaro Respublika) – vokiečių politikas, reichstago deputatas.

Biografija
----------

Gimė 1866 m. rugpjūčio 27 d. Bomelio Vitėje, kur 1872–1880 m. mokėsi vietinėje mokykloje. 1880–1884 m. mokėsi batsiuvio amato Klaipėdoje. 1886 m. įstojo į Vokietijos socialdemokratų partiją. 1899–1905 m. dirbo auditoriumi Štetine ir kartu buvo Pamario Provincijos socialdemokratų partijos skyriaus vadovas. 1919 m. tapo Štetino miesto tarybos nariu. 1920 m. išrinktas į Reichstagą, kur atstovavo Vokietijos nepriklausomai socialdemokratų partijai. 1922 m. vėl tapo socialdemokratų partijos nariu. Reichstage dirbo iki savo mirties. Po mirties politiko vietą užėmė Albert Bülow.

Nuorodos
--------

* Reichstago duomenų bazė (vok.).

Literatūra
----------

* Martin Schumacher, Katharina Lübbe, Wilhelm Heinz Schröder: M.d. R. Die Reichstagsabgeordneten der Weimarer Republik in der Zeit des Nationalsozialismus. Politische Verfolgung, Emigration und Ausbürgerung, 1933–1945. Eine biographische Dokumentation. 3. Auflage. Droste, Düsseldorf 1994, ISBN 3-7700-5183-1.
| ***Kitoje lovos pusėje*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Pascale Pouzadoux |
| Vaidina | Sophie Marceau Dany BoonAnny Duperey |
| Metai | 2008 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 93 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Kitoje lovos pusėje** (pranc. *De l'autre côté du lit*) – 2008 m. Prancūzijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Sophie Marceau – Ariana
* Dany Boon – Hugo
* Roland Giraud – Nikardas
* Antoine Dulery – Morisas
* Anny Duperey – Liza
* Juliette Arnaud – Šarlotė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Arianos ir Hugo šeima po 10 metų santuokos išgyvena krizę. Bėgindami išlikti kartu, jie nusprendžia visiškai pasikeisti vaidmenimis šeimoje: Hugo tampa namų šeimininke, prižiūri vaikus ir apsipirkinėja, o Ariana pradeda vadovauti statybos kompanijai vietoje vyro. Abu netrunka įsitikinti, kad gyvenimas kito kailyje nėra toks paprastas, kaip atrodo iš šalies...
Koordinatės: 54°46′43″ š. pl. 24°30′3″ r. ilg.﻿ / ﻿54.77861°š. pl. 24.50083°r. ilg.﻿ / 54.77861; 24.50083


| Mūro Strėvininkų III tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Kaišiadorių rajonas) |
| Plotas | 0,003 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,26 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |

**Mūro Strėvininkų III tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 5 km į pietryčius nuo Žiežmarių miesto, Mūro Strėvininkų gyvenvietės centre. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (S-5 intakas, Strėvos upės baseinas) 0,14 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,1 km, plotis – iki 0,04 km. Altitudė 113,7 m. Rytinis krantas aukštas. Krantai apaugę medžiais. Priešsroviui čia pat telkšo Mūro Strėvininkų IV tvenkinys, pasroviui iškart 0,13 ha tvenkinys ir kiek tolėliau Mūro Strėvininkų II tvenkinys. Rytine pakrante eina kelias  **1823**  Mūro Strėvininkai–Kietaviškės–Elektrėnai , jos pusėje yra įsikūrusi buvusio Strėvininkų dvaro sodyba.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
Baltųjų gluosnių sąžalynas paupyje
**Gluosnynas** (arba ***karklynas***) – medynas arba krūmynas, kuriame vyrauja gluosniai ir karklai. Gluosnynai paplitę Europoje, Mažojoje ir Vidurinėje Azijoje, šiaurės vakarų Afrikoje, Sibire, Rytų Azijoje, Šiaurės Amerikoje, Kaukaze. Skiriami salpiniai ir vandenskyriniai gluosnynai. Sausringose vietovėse (Vid. Azijoje) salpiniai gluosnynai sudaro tankius paupių sąžalynus, vadinamus tugajais.

Gluosnynai stabdo dirvožemio eroziją, sumažina chemikalų nuotėkį į vandens telkinius, lengvai pakelia potvynius, greitai atželia.

Lietuvos miškuose gluosniai ištisų medynų nesudaro. Vienintelė miškuose gausiai paplitusi gluosnių rūšis yra blindė, kuri suveši laikinai labai drėgnose nederlingose ir vidutinio derlingumo augavietėse. Gluosniai gausiai auga paupiuose, pelkėse. Lietuvos paupiuose sąžalynus dažnai sudaro trapusis gluosnis, baltasis gluosnis ir žilvitis, žemapelkėse – ausytasis karklas, pilkasis karklas, juosvasis karklas, pelkinis karklas ir gluosnis virbis, aukštapelkėse – pelkinis karklas, gulsčiasis karklas, kopose – pajūrinis karklas ir smailialapis gluosnis. Lietuvoje yra apie 1,5 mln. ha gluosnynų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  ИВОВЫЕ ЛЕСА, Лесная энциклопедия: В 2-х т./Гл.ред. Воробьев Г.И.; Ред.кол.: Анучин Н.А. Атрохин В.Г. Виноградов В.Н. и др. – М.: Сов. энциклопедия, 1985.-563 с. ил.
2. ↑  Edvardas Riepšas. *gluosnynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
**PHARE** – Europos Sąjungos ekonominės pagalbos programa, kuri finansuoja ekonomines ir socialines reformas Centrinėje ir Rytų Europoje, padeda šio regiono šalims kurti rinkos ekonomiką, paremtą laisva privataus sektoriaus iniciatyva.

1989 m. įkurta organizacija pavadinta *Poland and Hungary; aid for economic restructuring* ir buvo skirta koordinuoti 24 industrinių šalių pagalbą besiformuojančioms Lenkijos ir Vengrijos demokratijoms.

Iš pradžių programa apėmė tik Lenkiją ir Vengriją. Tačiau jau nuo 1990 m. prie programos prisijungė Bulgarija, Čekoslovakija, o vėliau Albanija, Bosnija ir Hercegovina, Rumunija, Lietuva, Latvija, Estija, Slovėnija ir Kroatija. 2000 m. PHARE programoje dalyvavo jau 17 Europos šalių.

2007 m. sausio mėn. PHARE ir kitos Bendrijos programos (PHARE CBC, ISPA, SAPARD, CARDS ir Turkijai skirta finansinė priemonė), skirtos potencialioms šalims kandidatėms, buvo pakeistos į Pasirengimo narystei pagalbos priemonę (angl. *IPA – Instrument for Pre-Accession Assistance*).

Tikslai
-------

PHARE programa siekia tokių tikslų:

* Visuomeninės administracijos ir įstaigų stiprinimas, kad jos galėtų efektyviai funkcionuoti Europos Sąjungoje.
* Europos Sąjungos susiliejimo didelių įstatymų perkėlimas ir perėjimo periodų poreikių mažinimas.
* Ekonominės ir socialinės sanglaudos perkėlimas.

Lėšų paskirstymas
-----------------

2003 m. PHARE programai buvo skirta 1.703 milijardų eurų, iš kurių 1.223 milijardai buvo skirti vietinėms programoms. Didžiausią paramą gavo Lenkija, kuri 1990–2003 m. gavo apie 3,9 mlrd eurų.

(*Skirtos lėšos milijonais eurų*)

| Šalis | Vietinės programos | Sienų programos | Atominės energijos sustabdymas | Iš viso |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Bulgarija | 99,0 | 28,0 | 61,9 | 188,9 |
| Čekija | 95,2 | 19,0 | 0 | 114,2 |
| Estija | 39,5 | 3,0 | 0 | 42,5 |
| Vengrija | 107,0 | 19,0 | 0 | 126,0 |
| Latvija | 45,6 | 3,0 | 0 | 48,6 |
| Lietuva | 67,0 | 3,0 | 30,0 | 100,0 |
| Lenkija | 402,8 | 56,0 | 0 | 458,8 |
| Rumunija | 272,1 | 11,0 | 0 | 283,1 |
| Slovakija | 57,1 | 12,0 | 25,0 | 94,1 |
| Slovėnija | 37,9 | 7,0 | 0 | 44,9 |
| Iš viso | 1223,2 | 161,0 | 116,9 | 1501,1 |

Lietuvos atvejis
----------------

Lietuvai per nacionalinę PHARE programą kasmet buvo skiriama apie 42 mln. eurų, kurie buvo paskirstyti taip:

* institucijų plėtrai ir susijusioms investicijoms – apie 60 proc.;
* ekonominei ir socialinei sanglaudai – apie 30 proc.;
* bendradarbiavimas abipus sienos – apie 6 proc.;
* dalyvavimas Bendrijų programose – iki 10 proc.

Taip pat skaitykite
-------------------

* SAPARD
* Europos Sąjungos plėtra
* Europos Sąjungos struktūrinių fondų parama
* Europos socialinis fondas
* Europos Sąjunga

Šaltiniai ir išnašos
--------------------

1. ↑  Phare Programme, Summaries of EU legislation (anglų k.)
2. ↑   (anglų k.)
3. ↑  3,9 mld euro pomocy z programu PHARE dla Polski w latach 1990–2003 Archyvuota kopija 2014-10-13 iš Wayback Machine projekto.. (lenkų k.)

Nuorodos
--------

* Phare Programme, Summaries of EU legislation (anglų k.)
* The European Union Phare Programme (anglų k.)
* The PHARE Programme and the enlargement of the European Union, European Parliament (anglų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

**POP3** (angl. *Post Office Protocol Version 3*) – trečios versijos protokolas, naudojamas elektroninių laiškų gavimui iš serverio. Paprastai yra naudojamas kartu su SMTP protokolu.

Ankstesnės protokolo versijos (POP, POP2) paseno.

POP3 protokolo standartas yra apibrėžtas RFC 1939. Išplėtimai ir autorizacijos metodai apibrėžti RFC 2195, RFC 2449, RFC 1734, RFC 2222, RFC 3206, RFC 2595.

Egzistuoja POP3-serverių versijos palaikančios TLS ir SSL.

Alternatyviu elektroninių laiškų surinkimo protokolu gali būti IMAP.

Programėlių pavyzdžiai: „Mozilla Thunderbird", „Opera Mail", „Windows Live Mail", „Apple Mail".

Seanso būsenos
--------------

POP3 protokole numatytos 3 seanso būsenos:

Autorizacijaklientas atlieka autorizacijos procedūrą.
Transakcijaklientas gauna informacija apie elektroninės pašto dėžutės būseną, priima ir pašalina paštą.
Atnaujinimasserveris ištrina pasirinktus laiškus ir nutraukia susijungimą.
PFM-1 nuotrauka.
PFM-1 schema.

**PFM-1** (rus. *ПФМ-1 "Лепесток"*) – TSRS priešpėstinė fugasinė kasetinė mina plastikiniu korpusu. NATO vadinama „žaliąja papūga" (angl. *Green parrot*) arba „mina peteliške" (angl. *butterfly mine*). Ši mina panaši į JAV armijos naudotą miną BLU-43, bet skiriasi sprogstamoji medžiaga.

Pagaminimas ir veikimas
-----------------------

Miną sudaro asimetriškas korpusas iš mažo tankio plastiko, kuriame yra sprogstama medžiaga. Jos centre yra aliumininis detonatorius. Įjungta mina pradeda veikti po 1-40 minučių, ir per tą laiką jas galima išmėtyti iš oro.

Plastiko deformacija (pvz. užmynus kareiviui) sukelia detonaciją ir sprogimą. Dažniausiai jai sprogus kareivis nenukaunamas, tačiau reikia amputuoti koją. Mažiems vaikams šios dažnai mirtinos.

Minos gaminamos įvairių spalvų, daugiausia žalios ar rudos, taip pat mėlynos, raudonos, juodos ir baltos. Yra žinių apie minas su simboliu **PFM-1S**, kuri susinaikina praėjus tam tikram laikui, paprastai nuo 1 iki 40 valandų (80 % tokio tipo minų susinaikina po 40 valandų). Užtaisytų minų išminuoti neįmanoma.

Minos gali būti išmėtytos iš oro ar pėstininkų. Jų mėtymui iš sraigtasparnių naudojamos kasetinis barstytuvas KSF-1S, kuriame telpa 64 minos, tuo pačiu metu naudojamas elektrinis padavėjas EKV-30M.

Panaudojimas kare
-----------------

PFM-1 buvo naudojama TSRS kare per Tarybinės armijos intervenciją į Afganistaną 1979–1989 m. daugiausia siekiant sulaikyti partizanus, kurie norėjo papulti į draudžiamas vietas. 10-ame dešimtmetyje tokias minas Rusijos kariuomenė naudojo Kaukazo konflikte Čečėnijoje. Jos naudotos Armėnijoje, Azerbaidžane. Užregistruotas tokių minų naudojimas Irako ir Somalio konfliktuose.

Dažnai tokių minų aukomis tapdavo civiliai. Vienu nelauktų tokių minų naudojimo efektų buvo didelis nukentėjusių vaikų skaičius. Dėl neįprastos išvaizdos ir ryškios spalvos vaikai dažnai jas palaikydavo žaislais, rinkdavo ir žaisdavo su jomis, o susinaikinančios minos (PFM-1S) dažnai susprogdavo visai netikėtai.

Daugiausia dėl to PFM-1 minos tapo pagrindiniu Tarptautinės kampanijos uždrausti priešpėstines minas tikslu. Kampanija nedavė norimų rezultatų, nes Rusija nepasirašė 1997 m. Otavos sutarties, draudžiančios gaminti tokias minas, todėl jų armija toliau turi tokias minas. Šios sutarties nepasirašė ir JAV (gaminančios panašias BLU-43 minas), Kinijos Liaudies Respublika.

Nuorodos
--------

* Minos PFM-1 nuotraukos ir specifika
* Organizacijos War Child International minos nuotrauka Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
* Tarptautinės Kompanijos siekiančios uždrausit prieš pėstininkų minas internetinė svetainė