recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Dii involuti*** („slėpiningieji dievai", taip pat *di involuti* arba *dii superiores et involuti*) – už įprastą dievų panteoną aukštesnių dievybių grupė (galbūt principas) etruskų religijoje. Skirtingai nei įprasti dievai (taip pat ir *Dii Consentes*), *dii involuti* tiesiogiai negarbinti, jų nevaizdavo. Nei konkretūs šių dievybių atributai, nei jų skaičius nežinomi; anot Jean-René Jannot, gali būti, kad šie dievai įkūnija archajišką dieviškumo principą ar „pačią lemtį, kuriai pavaldūs individualizuoti dievai".

Tikėta, kad dangaus dievas Tinia turįs gauti šių dievų sutikimą, kad galėtų trenkti žaibu, pranašaujančiu nelaimes.

*Dii involuti* gali būti tapatūs „Slėpiningiesiems palankumo dievams", kuriuos mini Marcianas Kapela.

Išnašos
-------

1. ↑  Turfa, Jean MacIntosh (2012). *Divining the Etruscan World: The Brontoscopic Calendar and Religious Practice*. Cambridge: Cambridge University Press. p. 61. ISBN 978-1107009073.
2. ↑  Jannot, Jean-René (2005). *Religion in Ancient Etruria*. Translated by Whitehead, Jane. Madison: University of Wisconsin Press. p. 15. ISBN 0299208400.
3. ↑  Jannot 2005, p. 25.
4. ↑  de Grummond, Nancy Thomson (2006). *Etruscan Myth, Sacred History, and Legend*. Philadelphia: University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology. p. 53. ISBN 1931707863.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| San Rafael de Mukučiesas*San Rafael de Mucuchíes* |
| --- |
| *Akmeninė koplyčia* |
|  |
| 

San Rafael de MukučiesasSan Rafael de Mukučiesas

8°45′42″ š. pl. 70°52′45″ v. ilg.﻿ / ﻿8.76167°š. pl. 70.87917°r. ilg.﻿ / 8.76167; 70.87917﻿ (San Rafael de Mukučiesas)Koordinatės: 8°45′42″ š. pl. 70°52′45″ v. ilg.﻿ / ﻿8.76167°š. pl. 70.87917°r. ilg.﻿ / 8.76167; 70.87917﻿ (San Rafael de Mukučiesas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Venesuelos vėliava Venesuela |
| **Valstija** | Merida (valstija) Merida (valstija) |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1872 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 583  |
| **Altitudė** | 3 300 m |
|  |
|  **Vikiteka** | San Rafael de Mukučiesas |

**San Rafael de Mukučiesas** (isp. *San Rafael de Mucuchíes*) – nedidelis kaimas vakarų Venesueloje, Meridos valstijoje, Ranchelio savivaldybėje, į rytus nuo jos centro Mukučieso. Įsikūręs Andų kalnuose, 3300 m aukštyje virš jūros lygio ir yra aukščiausiai esanti Venesuelos gyvenvietė. Pro San Rafael de Mukučiesą eina Transandinis plentas, jungiantis Karakasą ir Meridą. Aplinkui telkšo keletas ežerų (El Potero lagūna, Mičurao lagūnas, El Hojas ir Lagunita) bei netoli teka Čamos upė.

Verčiamasi kviečių, daržovių (morkų, česnakų, bulvių) auginimu. San Rafael de Mukučiesas žymus savo koplyčiomis ir kalnų vilomis. Žymiausias objektas – akmeninė koplyčia, plikomis rankomis pastatyta liaudies meistro Chuano Felikso Sančeso.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Dijė, Taja |
| --- |
| Dijė Austrijoje Dijė Austrijoje |
| **Ilgis** | 235,4 km |
| **Baseino plotas** | 13 419 km² |
| **Vidutinis debitas** | 43,9 m³/s |
| **Ištakos** | Moravų Dijė, Vokiečių Dijė |
| **Žiotys** | Morava |
| **Šalys** | Austrija, Čekija |

**Dijė** (ček. *Dyje*) arba **Taja** (vok. *Thaya*) – upė Čekijoje ir Austrijoje; Moravos kairysis intakas. Susidaro ties Rabsu (Austrijoje) susiliejus Moravų Dijei (*Mährische Thaya, Moravská Dyje*) ir Vokiečių Dijei (*Deutsche Thaya, Rakouská Dyje*), kurios prasideda Bohemijos masyve. Teka į rytus tiek Austrijos (Žemutinė Austrija), tiek Čekijos (Pietų Moravija) teritorijoms, vietomis sudaro šių šalių sieną. Vaga labai vingiuota, gausu meandrų. Žemupyje pasuka į pietryčius, įteka į Moravą ties Hohenau miesteliu, esančiu Austrijos, Čekijos ir Slovakijos sienų sandūroje.

Didesni intakai: Želetavka, Jevišovka, Jihlava, Svratka (kairieji), Pulkau (dešinysis).

Čekijoje ant Dijės įrengta keletas hidroelektrinių užtvankų. Prie upės įkurti Tajatalio (Austrijoje) ir Podijų (Čekijoje) nacionaliniai parkai. Prie upės įsikūrę miestai: Rabsas, Drozendorfas-Cisersdorfas, Hardegas (Austrija), Znoimas, Lednicė, Bržeclavas (Čekija).
**Kosminis siaubas** (angl. *cosmic horror*), kitaip **kosmicizmas** (angl. *cosmicism*) – siaubo žanro variantas ir literatūrinė filosofija, kurios pradininkas yra H. P. Lovecraft.

Pagrindiniai bruožai
--------------------

Svarbiausias kosminio siaubo istorijų bruožas yra visiškas ir absoliutus žmonijos nereikšmingumas Visatoje. Lovecraftas tikėjo, kad Visata yra beprasmė, mechaniška, abejinga, svetima, žmonių atsiradimas ir neišvengiamas išnykimas bus tik vienas iš daugybės nereikšmingų, niekam nerūpinčių įvykių, ir tai atsispindėjo jo kūryboje. Vieninteliai „dievai" kosminio siaubo žanro pasaulyje yra kitos būtybės, žmonėms dėl labai riboto pasaulio suvokimo atrodančios neįtikėtinai galingos, net magiškos, tačiau iš tiesų neturinčios nieko dieviško, paklūstančios Visatos dėsniams. Žmonės joms dažnai reiškia ne daugiau, kaip žmonėms skruzdėlės. Kad ir kokie įvykiai vyktų, dėl kokių priežasčių jos pasirodo Žemėje ar šalia, kosminio siaubo žanre žmonės dažniausiai net nepajėgūs jų suvokti. Visos kūrinio veikėjus ištinkančios nelaimės dažniausiai yra tik šalutinis efektas nesuprantamų kosminių būtybių veiksmų, kurie atliekami vadovaujantis svetima, nesuprantama moralės sistema, ir labai dažnai - be jokių gerų ar piktų ketinimų žmonijos atžvilgiu, žmonės yra per daug nereikšmingi.

Labai dažnas žanro bruožas yra jokios laimingos pabaigos nebuvimas. Retai kada pagrindiniams veikėjams istorija baigiasi „gerai". Neskaitant mirties, įprastos pabaigos, kur žmonės išprotėja jų protui neatlaikius susidūrimo su nesuvokiamomis gyvybės formomis, veikiančiomis pagal nesuvokiamus dėsnius.

Dažna *siužeto* tema yra gilesnių žinių apie pasaulį ieškojimas. Jis taip pat pasibaigia blogai, paaiškėja, kad gilesnės žinios yra daugiau nei žmogus pajėgus aprėpti ir suprasti išlaikydamas sveiką protą.

Šiame žanre gali figūruoti ir „įprastinės" siaubo kūrinių pabaisos, demonų kultai (to, ką kulto nariai laiko demonais) ir panašiai. Tačiau istorija visada išsiskirs nihilistine, fatalistine nuotaika, tamsia atmosfera, bus pabrėžiamas žmonių bejėgiškumas. Tačiau dažniau tokiuose kūriniuose veikiančios pabaisos (tai, ką žmonės laiko pabaisomis) yra neapibūdinamos. Tai yra, pabrėžiama, kad jų išvaizda yra nesuvokiama žmogaus protui ir jos neįmanoma perteikti žodžiais.

Kosminis siaubas dažnai laikomas nihilistiškiausiu siaubo žanru.

Nuorodos
--------

* Cosmic Horror aprašymas TV Tropes puslapyje
* A nihilists hope against hope
* interviu su S.T.Joshi apie Lovecraft kūrybą
Tamro Baltics| Komercinis pavadinimas | Tamro Baltics |
| Įkurta | 2003 m. |
| Centrinė būstinė | Kaunas, Lietuva |
| Produkcija | farmacijos produktai |
| Darbuotojų | 1320 |
| Tinklalapis | www.tamrobaltics.com |

**Tamro Baltics** – farmacijos produktų didmenininkas Baltijos regione ir „Benu" vaistinių valdytoja Baltijos šalyse. „Tamro Baltics" priklauso tarptautinei „Phoenix" grupei, platinančiai vaistus bei kitas medicinos prekes 26-iose Europos šalyse. Įmonės apyvarta Baltijos šalyse siekia apie 250 mln. eurų. Įmonė valdo 236 „Benu" vaistinių tinklą. Įmonėje Baltijos regione 2018 metų pradžioje dirbo 1320 darbuotojų.

Vienintelė „Tamro" akcininkė yra Latvijos „Phoenix Baltics Holding". „Tamro" valdo 100% bendrovės „Benu vaistinė Lietuva" ir 67% „Pagalbos vaistinės" akcijų.

Istorija
--------

UAB „Tamro" („Tamro Baltics" grupės įmonė Lietuvoje) įkurta 1993 m. 2003 m. UAB „Tamro" įsteigė savo vaistinių tinklą, kuris pavadinamas „Šeimos vaistine". Nuo 2003 m. šis vaistinių tinklas išplėstas, įsigyjant UAB „Vognė", UAB „Ramučių vaistinė", UAB „Herbarijų vaistinė", UAB „Farma vaistinė", UAB „Vyšnių vaistinė" bei kitas privačias vaistines. Nuo 2012 m. šis vaistinių tinklas pakeitė savo pavadinimą į „Benu". Lietuvoje yra 88 šio tinklo vaistinės, Baltijos šalyse – 236. (2018 m. duomenimis). Visoje Europoje yra 1200 „Benu" Vaistinių.

Išnašos
-------

1. ↑  „„Benu" valdytojos pajamos augo 18,5% iki 156,2 mln. Eur". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2021-03-19.
| ***Formica fusca*** |
| --- |
| Tamsiarudė miško skruzdėlė |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Plėviasparniai  *( Hymenoptera)* |
| Pobūris: | Smaugtapilviai  *( Apocrita)* |
| Antšeimis: | Vapsviniai  *( Vespoidea)* |
| Šeima: | Skruzdėlės  *( Formicidae)* |
| Gentis: | *Formica*  *( Formica)* |
| Rūšis: | Tamsiarudė miško skruzdėlė  *( Formica fusca)* |

 |

**Tamsiarudė miško skruzdėlė** (*Formica fusca*) – vidutinio dydžio, apie 1 cm ilgio, skruzdėlė iš *Formicinae* pošeimio, *Fusca* genties.

Aprašymas
---------

Tamsiarudės miško skruzdėlės
Tai įprastos tamsios pilkos spalvos miško skruzdėlės, įsirengiančios lizdus dirvoje, suformuodamos nedidelius antžeminius kauburėlius, taip pat po akmenimis, pūvančiuose medžiuose, kelmuose, pamiškių žolynų kupstuose. Šių skruzdėlių šeimos dažniausiai nedidelės, apie 500–1000 individų su viena motinėle. Sugyvena su vabzdžiais mirmekofilais. Mityba mišri. Savo saugomos teritorijos neturi ir su kitomis *Formica* skruzdėlėmis nekonkuruoja. Dažnai nukenčia nuo parazitinių raudonųjų skruzdėlių, kurios užgrobia tamsiarudžių skruzdėlių lizdus ir iš jų kokonų sau užsiaugina verges darbininkes.

Paplitimas
----------

Tipinė Europos skruzdėlė. Taip pat plačiai sutinkama Azijoje. Kaip invazinė rūšis apsigyvenusi Šiaurės Afrikoje, Kanarų salose.

Klasifikacija
-------------

Šios skruzdėlės priskiriamos grupei rudųjų miško skruzdėlių, tarp kurių:

* Raudonoji skruzdėlė (*Formica sanguinea*),
* Raudongalvė skruzdėlė (*Formica truncorum*),
* Plaukuotoji skruzdėlė (*Formica lugubris*),
* Rudoji miško skruzdėlė (*Formica rufa*),
* Mažoji miško skruzdėlė (*Formica polyctena*),
* Šiaurinė miško skruzdėlė (*Formica aquilonia*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Formica fusca* skruzdėlių atlase

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tamsiarudė miško skruzdėlė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* *Formic fusca*
* *Formica fusca* aprašymas (rusų k.)
Koordinatės: 55°07′33″š. pl. 26°09′31″r. ilg.﻿ / ﻿55.125925°š. pl. 26.1586°r. ilg.﻿ / 55.125925; 26.1586


|  Švenčionių evangelinio tikėjimo bažnyčia Evangelijos Šviesa |
| --- |
|  |
| **Tikėjimo srovė** | Sekmininkai |
| **Gyvenvietė** | Švenčionys |
| **Adresas** | Strūnaičio g. 38 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 2000 m. |

**Švenčionių evangelinio tikėjimo bažnyčia „Evangelijos Šviesa"** – protestantų krypties bendruomenės bažnyčia, veikianti Švenčionyse. Maldos namai įsikūrę atskirame pastate, Strūnaičio g. 38. Pastato paskirtį nusako ant šoninio fasado įtaisytas kryžius ir užrašas Bažnyčia „Evangelijos Šviesa" ant priekinio fasado. 

Švenčionių bažnyčia „Evangelijos Šviesa" yra sekmininkų Lietuvos evangelinio tikėjimo krikščionių sąjungos (LETKS) narė.

Bažnyčioje susirinkimai vyksta:

* Trečiadieniais 18 val.
* Sekmadieniais 11 val.: pamaldos.

Istorija
--------

Švenčionių evangelinio tikėjimo bendruomenė įkurta 1993 m. Kūrimosi pradžioje nuomojosi patalpas mieste. 2000 m. įsigijo buvusią baldų parduotuvę Strūnaičio gatvėje. Tuomet bendruomenė veiklą perkėlė į savas, religinei veiklai pritaikytas patalpas. Pastatas baigtas renovuoti 2017 m. Jame bendruomenė taip pat įkurdino labdaros virtuvę.

2017 m. duomenimis, bendruomenė vienijo per 40 narių, bažnyčioje dirba švenčioniškis pastorius Anatolij Pavlovič.

* Maldų salė
* Bendruomenės svetainė
* Jaunimo kambarys
* Pastoriaus darbo kambarys

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos Respublikos evangelinio tikėjimo krikščionių sąjunga Archyvuota kopija 2017-08-12 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Kiekvienas ieškome savo kelio į Dievą Archyvuota kopija 2017-08-21 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Švenčionių evangelinio tikėjimo bažnyčia Evangelijos Šviesa** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* *Facebook* profilis
* Švenčionių bendruomenės informacija (*pentecost.lt*)
* Bažnyčia „Evangelijos šviesa" – šviesa vaikams (*Švenčionių kraštas*)[neveikianti nuoroda]
Koordinatės: 55°07′55″š. pl. 26°09′59″r. ilg.﻿ / ﻿55.1319°š. pl. 26.1665°r. ilg.﻿ / 55.1319; 26.1665

|  |
| --- |
| **Švenčionių progimnazija** |
| Švenčionių progimnazija herbasŠvenčionių progimnazija herbas |
| Švenčionių progimnazija |
| **Adresas** | Lentupio g. 32, Švenčionys |
| **Direktorius(-ė)** | Jurij Semaško |
| **Mokinių skaičius** | 358 |
| **Įkūrimo data** | 1939 m. |
| **Uždarymo data** | 2020 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 42 |

**Švenčionių progimnazija** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Švenčionyse, Lentupio g. 32, vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190505971, steigėjas – Švenčionių rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1939 m. įsteigta Švenčionių antroji vidurinė mokykla dėstomąja rusų kalba. 1963 m. mokykla persikėlė į naują pastatą. 1994 m. vadovaudamasis Lietuvos Respublikos Švietimo įstatymo 31 str. Švenčionių rajono valdybos švietimo skyrius įregistravo Švenčionių 2-ąją vidurinę mokyklą.

2015 m. mokykla tapo Švenčionių progimnazija. 2020 m. ji prijungta prie Švenčionių Z. Žemaičio gimnazijos.

Direktoriai
-----------

* Jurij Semaško

Nuorodos
--------

1. ↑  Švenčionių progimnazija. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-07-25).
2. ↑  Mieli Švenčionių progimnazijos mokiniai, tėveliai! 2020-07-23, Vu.lt (tikrinta 2022-07-25).

* Mokyklos svetainė
| **Vaccinium corymbosum** |
| --- |
| Aukštoji šilauogė (*Vaccinium corymbosum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Erikiniai  *( Ericaceae)* |
| Gentis: | Šilauogė  *( Vaccinium)* |
| Rūšis: | Aukštoji šilauogė  *( Vaccinium corymbosum)* |

 |

**Aukštoji šilauogė** (*Vaccinium corymbosum*) – erikinių (*Ericaceae*) šeimos, šilauogių (*Vaccinium*) genties augalas.

Paplitusi Šiaurės Amerikos rytuose. Visžalis, tankus, 1,5(iki 4) m aukščio ir tokio pat pločio krūmas. Lapai plačiai lancetiški arba ovalūs, iki 9 cm ilgio, ryškiai žali. Rudenį parausta arba pagelsta. Žiedai balti, kartais rausvi, taurelės formos, 1,5 cm ilgio, susitelkę viršūninėse pasvirusiose, iki 5 cm ilgio kekėse. Uogos rutuliškos, iki 1,5 cm skersmens, melsvai juodos, balsvai apsinešusios. Žydi gegužę, uogos prinoksta liepą-rugpjūtį.

Paprastai auginama vaismedžių soduose. Yra daug veislių stambiomis uogomis.

Šilauogių veislės
-----------------

Yra išvesta daug jų veislių, ypač JAV. Lietuvoje, Vytauto Didžiojo universiteto Botanikos sodo mokslininkų dr. Remigijaus Daubaro ir dr. Laimos Česonienės pastangomis, buvo išvestos 'Danutė' ir 'Freda' šilauogių veislės.
Šilauogių veislių sąrašas:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * **Ankstyvosios:**
* *Danutė* (*išvesta Lietuvoje*)
* *Duke*
* *Freda* (*išvesta Lietuvoje*)
* *Patriot*
* *Reka*
 | * **Vidutinio ankstyvumo:**
* *Bluecrop*
* *Blueray*
* *KaBluey*
 | * **Vėlyvosios:**
* *Aurora*
* *Darrow*
* *Elliott*
* *Jersey*
 |

Galerija
--------

* Aukštosios šilauogės krūmas
* Lapeliai
* Žydintis krūmas
* Krūmas su uogomis
* Aukštosios šilauogės uogos
* Rudenyje

Nuorodos
--------

* Aukštoji šilauogė, *Anglų k.*
* Sukurtos pirmosios lietuviškos šilauogių veislės Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
* Lietuviai išvedė unikalias šilauogių veisles
| Novy Borasček. *Nový Bor* |
| --- |
|              |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

Novy BorasNovy Boras

50°45′19″ š. pl. 14°33′13″ r. ilg.﻿ / ﻿50.75528°š. pl. 14.55361°r. ilg.﻿ / 50.75528; 14.55361﻿ (Novy Boras)Koordinatės: 50°45′19″ š. pl. 14°33′13″ r. ilg.﻿ / ﻿50.75528°š. pl. 14.55361°r. ilg.﻿ / 50.75528; 14.55361﻿ (Novy Boras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Čekijos vėliava Čekija |
| **Kraštas** | Libereco kraštas |
|  |
| **Meras** | Jaromír Dvořák |
|  |
| **Gyventojų** (2014 m.) | 11 962  |
| **Plotas** | 19,45 km² |
| **Tankumas** (2014 m.) | 615 žm./km² |
| **Altitudė** | 365 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 471 18–473 01 |
| **Tinklalapis** | Oficiali svetainė |
|  **Vikiteka** | Novy Boras |
|  |
| **Kirčiavimas** | Nòvy Bòras |

**Novy Boras** (ček. *Nový Bor*; vok. *Haida*) – miestas Libereco krašte, Čekijoje. 1938–1945 m. buvo viena iš Sudetų savivaldybių. Įsikūręs tarp Lužicos kalnų (ček. *Lužické hory*) ir centrinės Bohemijos aukštumų (ček. *České středohoří*). 11 962 gyventojai (2014 m. duomenys). Priklauso Česka Lypos rajonui. Mieste išvystyta stiklo ir nedidelių motorų gamyba. Vystomas turizmas. Mieste yra krašto stiklo muziejus, renovuota 1792 m. statybos barokinė bažnyčia bei daug istorinių pastatų.

Istorija
--------

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1471 m. kaip *Arnsdorff*. XVII–XVIII a. išaugo į nedidelį miestelį. 1757 m. suteiktas miesto statusas. Tuo metu miestelis jau buvo žinomas kaip *Haida*. 1783 m. inžinierius Emanuel Kleinwächter sukūrė naujo miesto planą su daugybę parkų. Nuo XVIII a. miestas garsėja savo aukštos kokybės stiklo pramone.

Galerija
--------

* Stiklo muziejusStiklo muziejus
* Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčiaŠvč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia
Koordinatės: 55°7′ š. pl. 26°12′ r. ilg.﻿ / ﻿55.117°š. pl. 26.200°r. ilg.﻿ / 55.117; 26.200
**Švenčionių miškai** – miškingi plotai Švenčionių rajone, į rytus nuo Švenčionių, šalia Baltarusijos sienos. Priklauso Švenčionėlių miškų urėdijos Švenčionių girininkijai. Plotas – 19,1 km².

Švenčionių miškus sudaro Novkos, Trakų, Mylių, Bėlio, Lygumų, Blėkiškės, Vigadkos, Sobolnų miškai. Būdingas banguotas paviršius, o dirvožemiai – jauriniai silpnai nujaurėję smėliai ir velėniniai jauriniai priesmėliai. Miškai yra Žeimenos ir Dysnos baseinų vandenskyroje (teka Žeimenėlė, prasideda Strūna, Peleka). Šiaurinėje dalyje telkšo Bėlio, Bėlaičio, Sėtikio ežerai (patenka į Sirvėtos regioninį parką).

Medynų sudėtis:

* pušynai – 57 %
* eglynai – 34 %
* beržynai – 7 %
* juodalksnynai – 1 %
* baltalksnynai – 1 %

Medynų amžius: jaunuolynai 30 %, pusamžiai medynai – 67 %, pribręstantys – 2 %, brandūs – 1 %.

Švenčionių miškuose gausu stirnų, sutinkami briedžiai, kiškiai, šernai, lapės, barsukai, usūriniai šunys, kiaunės, voverės.

Prie miškų įsikūrę kaimai: Bildos, Kameniškė, Papelekis, Ažuraistis, Karalinavas, Vigadka, Andreikos, Myliai I, Mineliškė, Trakai, Joneliškė, Adutiškio Kelias, Lygumai II, Kochanovka I, Maliūniškė, Sėtikė ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Švenčionių miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 234
*Tai straipsnis apie juridinį asmenį, apie kartu gyvenančią žmonių grupę, susietą giminystės ryšiais, žr. Šeima*

**Šeimyna** – pelno nesiekiantis ribotos civilinės atsakomybės viešasis juridinis asmuo, įprastoje šeimos aplinkoje globojantis 6 ir daugiau vaikų, netekusių tėvų globos. Bendras vaikų skaičius šeimynoje kartu su savais vaikais - ne daugiau kaip 12 vaikų. Atskirais atvejais vaikų skaičius šeimynoje gali būti didesnis, esant neišskiriamiems broliams ir seserims, arba mažesnis, jeigu globojamas vaikas turi negalią.

Vaikų globa
-----------

Vaiko globa, auklėjimas ir priežiūra užtikrinama šeimos aplinkoje, kurioje jis galėtų augti, vystytis ir tobulėti, atsižvelgiant į jo amžių, sveikatos ir išsivystymo būklę. Globojamas vaikas šeimynoje turi teisę turėti tinkamas buitines ir higienines sąlygas, gauti informaciją apie biologinius tėvus bei artimus giminaičius. Globojamas vaikas visiškai paruošiamas savarankiškam gyvenimui šeimoje ir visuomenėje. Šeimynos veiklą prižiūri, kontroliuoja, teikia pagalbą vietos savivaldybės Vaiko teisių apsaugos tarnyba (VTAT).

Šeimynoje įkurdinami tokie vaikai, kuriems gali būti steigiama arba jau yra įsteigta laikinoji arba nuolatinė vaiko globa. Globoti vaiką, likusį be tėvų globos, pasiūlo VTAT arba šeimyna pati kreipiasi, prašydama leisti globoti vaiką. Šeimynos tėvai yra priskiriami socialinių darbuotojų kategorijai. Šeimyna turi savo nuostatus, antspaudą ir sąskaitą banke. Ji gali gauti finansavimą iš valstybės ar savivaldybės biudžeto, kitų valstybinių institucijų ir nevyriausybinių bei užsienio organizacijų ar pavienių asmenų paramą, kuri apskaitoma pagal labdaros gavimo įstatymą.

Lietuvoje
---------

2010 m. pradžioje šeimynose buvo globojami 303 vaikai. 2011 m. pradžioje 26 savivaldybėse veikė 47 šeimynos ir jos globojo 371 likusį be tėvų globos vaiką.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2009-03-16 iš Wayback Machine projekto. Šeimynų skaičius Lietuvoje

Nuorodos
--------

* LR Šeimynų istatymas
* Priimtas Šeimynų įstatymas
* Šeimynų įstatymo taikymo vingrybės[neveikianti nuoroda]
* Šeimyna neturi skirtis nuo normalios šeimos
|  |
| --- |
| Koit Toome |
|  |
| Biografija |
| Gimė | 1979 m. sausio 13 d. (44 metai) |
| Kilmė | Estijos vėliava Estija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkas, aktorius |
| Aktyvumo metai | 1995–dabar |

**Koit Toome** (g. 1979 m. sausio 13 d.) – Estijos pop dainininkas ir aktorius.

Karjera
-------

1994 m. pabaigoje susikūrė šalyje populiarus pop duetas Code One, kurį sudarė Koit Toome ir Sirli Hiius. Duetas gyvavo iki 1998 m.

1998 m. Koit atstovavo Estijai Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Birmingeme. Fortepijonu atlikęs dainą „Mare lapsed" (liet. *Jūros vaikai*) dainininkas su 36 taškais užėmė 12 vietą. Kitais metais išleido debiutinį solo albumą „Koit Toome".

2007 metais Koit dalyvavo nacionalinėje atrankoje į Eurovizijos dainų konkursą, bet ten užėmė paskutinę vietą.

Diskografija
------------

### Albumai

* 1999: *Koit Toome*
* 2007: *Allikas*
* 2009: *Sügav kummardus őpetajale*
* 2010: *Kaugele siit*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Koit Toome** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Koit Toome svetainėje *Internet Movie Database*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Maarja-Liis Ilus  *„Keelatud maa"*** |  **Estijos atstovas Eurovizijoje**1998 | Po to:**Evelin Samuel ir Camille  *„Diamond of Night"*** |
**Šeimos biuras** (angl. *Family office*) – įmonė, teikianti turto valdymo paslaugas turtingoms šeimoms, norinčioms išsaugoti turtą ateities kartoms.

Paslaugos
---------

Gali kainuoti >$1 mln. USD kasmet.

Esmė – patarėjai, valdantys turtą. T. y. pavedimų vykdymas, investicijų valdymas, mokesčių planavimas ir deklaravimas, rizikų valdymas, teisinės, buhalterinės apskaitos paslaugos, turto valdymo, gerovės perdavimo planavimas.

Toks administravimas gali apimti ir šeimos verslo reikalus, vaikų mokslus, švenčių ir atostogų planavimą, filantropiją.

Keičiantis kartoms, ne tik tinkamai valdo/išsaugoja turtą, bet ir perduoda palikuonims šeimos tradicijas bei moralines vertybes.

Ištakos
-------

XIX a. JAV pasiturintys pirkliai samdydavo patikimus patarėjus arba konsultantus, kurie prižiūrėdavo jų turtus, paskirstydavo juos šeimos nariams, kol savininkai keliaudavo po Europą.

Europoje *šeimos biurų* užuomazgos atsirado prieš ~300 m. kaip privatūs bankai.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Finansų maklerio įmonė
* Finansų patarėjo įmonė
* Investicinė bankininkystė
* Privačioji bankininkystė
* Turtingi asmenys

Šaltiniai
---------

1. ↑  The Wall Street Journal: How to Bank Like a Billionaire
2. 1 2  „Versus": Family office – daugiau nei privačioji bankininkystė Archyvuota kopija 2010-12-21 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Koidu Taunas*Koidutown* |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

Koidu TaunasKoidu Taunas

8°36′0″ š. pl. 11°4′0″ v. ilg.﻿ / ﻿8.60000°š. pl. 11.06667°r. ilg.﻿ / 8.60000; 11.06667﻿ (Koidu Taunas)Koordinatės: 8°36′0″ š. pl. 11°4′0″ v. ilg.﻿ / ﻿8.60000°š. pl. 11.06667°r. ilg.﻿ / 8.60000; 11.06667﻿ (Koidu Taunas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Siera Leonės vėliava Siera Leonė |
| **Provincija** | Rytų provincija |
| **Rajonas** | Kono rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 86 932  |
|  |
|  **Vikiteka** | Koidu Taunas |

**Koidu Taunas**, dar vadinamas **Sefadu** – miestas Siera Leonėje. Jis priklauso Rytų provincijai ir yra antras pagal dydį miestas provincijoje, bei ketvirtas visoje šalyje. Miestas, kuriame gyvena 111.800 gyventojų, laikomas svarbiausiu deimantų prekybos centru šalyje. Miestas įsikūręs maždaug 300 km. į rytus nuo sostinės Fritauno. Kaip ir daugumoje šalies miestų, čia taip pat labiausiai kalbama Krio kalba.

Šis miestas pasižymi dideliu etninių grupių skaičiumi. Jame gyvena visos šalies etninės grupės, taip pat daug deimantų kasėjų iš užsienio šalių įsikūrę Koidu mieste.

Miesto futbolo klubas „Diamond Stars" žaidžia aukščiausioje šalies futbolo lygoje.

2007 m. mieste vyko didelis protestas deimantų kasykloje. 400 darbuotojai skundėsi blogomis darbo ir gyvenimo sąlygomis. Protestui numalšinti buvo įvestos policijos pajėgos, dėl to žuvo du protestuotojai.

Iš šio miesto yra kilęs dabartinis šalies viceprezidentas Samuelis Sam-Sumana.
| ***Tamsi diena, tamsi naktis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Black Day Blue Night |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | S. J. Cardone |
| Scenaristas (-ai) | S. J. Cardone |
| Vaidina | Gil Bellows  Mia Sara  Michelle Forbes |
| Metai | 1995 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 93 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Tamsi diena, šviesi naktis** (angl. *Black Day Blue Night*) – 1995 m. JAV sukurtas trileris.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Heilė, kenčianti nuo savo vyro Bo smurto, motelyje užklumpa šį su kavinės padavėja Rinda. Nusivylusi, kad susidėjo su vedusiu vyru, ši nusprendžia mesti darbą ir vykti į kitą miestą. Sėdant į mašiną, šalia atsiranda Heilė, kuri pasisiūlo vykti kartu. Pakeliui merginos paima pavėžėti vaikiną vardu Dodžas, kuris traukia į kanjoną netoli Meksikos sienos.

Tuo metu gretimame miestelyje trys nusikaltėliai apiplėšia inkasatorius ir pabėga su didele pinigų suma. Pakeliui jie patenka į avariją ir du iš jų žūva, tačiau trečiasis dingsta su beveik milijonu doleriu. Policijos leitenantas Kvinas, kurio bičiulis žuvo per apiplėšimą, leidžiasi į bėglio paiešką.

Sustojimo degalinėje metu Rinda sužino apie apiplėšimą ir supranta, kad Dodžas slapstosi nuo policijos. Nepaisant to, ji sutinka toliau vežti Dodžą ir pradeda vis intensyviau su juo flirtuoti, nors pastarasis labiau domisi Heile. Pasiekus kanjoną, kuris yra jo kelionės tikslas, Rinda nusprendžia keliauti toliau, tuo tarpu Heilė lieka su Dodžu. Grįžusi į miestelį, Rinda susiduria su Kvinu, kuris liepa nuvežti jį atgal į kanjoną. Pakeliui prie jų prisijungia dar vienas policininkas, tačiau kanjone paaiškėja, kad trečiasis plėšikas buvo pats leitenantas, nuo kurio paspruko kiti du nusikaltėliai, vėliau žuvę avarijoje. Kvinas nužudo Rindą ir policininką, įsitikinęs, kad buvę bendrininkai sustojo pavėžėti būtent Dodžą ir kad šis po avarijos pasisavino dalį grobio. Jam belieka priversti jį prisipažinti, kur paslėpti pinigai, tačiau Dodžas dievagojasi nieko apie tai nežinąs.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Mia Sara – Heilė
* Michelle Forbes – Rinda
* Gil Bellows – Dodžas
* J. T. Walsh – leitenantas Kvinas
* Tim Guinee – Bo
* John Beck
* Kirk Baily

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Black Day". *Youtube.com*. Nuoroda tikrinta 2021-1022.
|  Kohistanai |
| --- |
| Gyventojų skaičius | 135-350 tūkst. |
| Populiacija šalyse |  Pakistanas Afganistanas - 5000 |
| Kalba (-os) | kohistanų, šinų, urdu, puštūnų ir kt. |
| Religijos | islamas |
| Giminingos etninės grupės | šinai, kalašiai, kašmyrai ir kt. dardai |

**Kohistanai** – Azijos tautų grupė, gyvenanti šiaurės Pakistane, Kohistano istoriniame regione (daugiausia Indo kilpoje ir gretimuose kalnų rajonuose) bei Afganistane. Populiacija – apie 350 000 žmonių. Kalba indoeuropiečių kalbų šeimai priklausančiomis kohistanų kalbomis (dardų kalbų grupė), taip pat vartoja regionines kalbas (urdu, puštūnų, šinų). Tikinčiųjų dauguma – musulmonai sunitai.

Gentys
------

Pagrindinės gentys:

* kalamiai – 40 tūkst. žmonių
* torvaliai – 60 tūkst.
* Indo kohistanai – 220 tūkst.
* bateriai – 30 tūkst.
* čilisai – 2000
* gabarai – 200

Kultūra
-------

Verčiasi ganykline gyvulininkyste (augina daugiausia avis, ožkas) bei žemdirbyste (Indo ir jo intakų slėniuose – ariamąja, kalnų šlaituose – terasine) Augina miežius ir kitus javus, kukurūzus. Taip pat verčiasi sodininkyste, renka laukines uogas, vaisius. Būdinga gentinė gimininė santvarka, sudaro grupes, panašias į puštūnų gimines (cheli). Išlaikę ikiislaminio tikėjimo elementų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kohistanai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
| Šiūšis |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 13 km |
| **Baseino plotas** | 35 km² |
| **Ištakos** | Šilininkų apylinkės |
| **Žiotys** | Tenenys |
| **Šalys** | Lietuva |

**Šiūšis** – vakarų Lietuvos upė, Šilutės rajone, dešinysis Tenenio intakas.

Prasideda Šilininkų k. netoli vieškelio į Ž. Naumiestį, teka į šiaurės vakarus, paskui į vakarus pro Paičius, Labatmedį, Virkytus (visi kaimai Švėkšnos seniūnijoje), toliau pasuka į pietus ir ties Bružais (Saugų seniūnija) įteka į Tenenį. Klaipėdos krašte ties Virkytais vadinamas Šuste, taip žymimas ir kai kuriuose žemėlapiuose.

XX a. I-oje pusėje Virkytuose ant jos kranto yra buvęs vandens malūnas.

Intakai
-------

* kairieji – Bisa.
* dešinieji – Žlagatas, Alksna.

Pavadinimo kilmė
----------------

Šiūšies vardo kilmė nelabai aiški. Galbūt sietinas su žodžiais „šiušenti" – šlamenti, šiušinti, šlaminti, gal žodžio „šiaušti" (taršyti, velti) šaknies variantas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| San Vinsentės kapitonijaCapitania de São Vicente |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **1532 – 1720** |  →  → |

 |
| *Kapitonijos teritorija 1535 m. (antra ir ketvirta nuo apačios)* |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos kolonija |
| **Administracinis centras** | San Vinsentė |
|  |
| **1532-1621** | Bahijos generalinė gubernija |
| **1572-78; 1608-12** | Rio de Žaneiro generalinė gubernija |
| **1621-1720** | Brazilijos valstija |

**San Vinsentės kapitonija** (port. *Capitania de São Vicente*) – Portugalijos kapitonija, Brazilijos kolonijos administracinis vienetas dabartinėje Pietų Brazilijoje, įkurta 1532 m. ir egzistavusi iki 1720 m. Nuo 1709 m. vadinosi **San Paulo ir Minas de Ouro kapitonija** (port. *Capitania do Sao Paulo e Minas de Ouro*). Tai buvo vienintelė pietinė kapitonija, kuri sėkmingai vystėsi ir vėliau tapo San Paulo valstija.

Raida
-----

Kapitonija suformuota visas Portugalijos teritorijas pietų Amerikoje padalinus į 13 kapitonijų. Ji atiduota Martim Afonso de Sousa. Iš pradžių kapitoniją sudarė dvi atskiros dalys, kurias skyrė Santo Amaro kapitonija. Senieji šios teritorijos pakrantės gyventojai buvo indėnai tupinikimai.

Kapitonija kurį laiką buvo pavaldi Bahijos generalgubernatoriui, o 1572 m. tapo pavaldi naujai įkurtai Rio de Žaneiro generalgubernatorystei. 1578 m. kapitonija vėl grįžo į Bahijos pavaldumą, 1608 m. vėl grąžinta Rio de Žaneirui, o 1612 m. vėl priskirta Bahijos generalgubernatorystei.

1621 m. šiaurėje iš Maranjano, Paros ir Searos kapitonijų buvo įkurta Maranjano valstija, o likusios Portugalijos kolonijos sudarė Brazilijos valstiją (su sostine Bahija), kuriai priklausė ir San Vinsentės kapitonija.

Tuo metu San Vinsentės kapitonija suklestėjo dėl bandeirantų (port. *bandeirantes*) ekspedicijų į žemyno gilumą ieškant vergų ir iškasenų, todėl tapo Brazilijos valstijos (dar vadinamos Brazilijos vicekaralyste) branduoliu. San Vinsentės ekspedicijos išplėtė Brazilijos kolonijos žemes, anksčiau apribotas Tordesiljo linijos.

San Paulo ir Minas de Ouro kapitonija 1719 m. (geltona)
1709 m. kapitonija buvo pervadinta į San Paulo ir Minas de Ouro kapitoniją. 1720 m. San Paulo ir Minas de Ouro kapitonija suskaidyta į San Paulo kapitoniją (port. *Capitania do Sao Paulo*) ir Minas Žeraiso kapitoniją (port. *Capitania do Minas Gerais*). Netrukus nuo San Paulo kapitonijos atskilo Santa Katarinos kapitonija (port. *Capitania do Santa Catarina*).

Nuorodos
--------

* Timeline : Sao Paulo (Brazil)
* Lyle N. McAlister (1984) Spain & Portugal in the New World, 1492–1700
Vandens lašai taip pat gali prisijungti prie stiebo
**Kohezija** (lot. *cohaesus* 'surištas') – vienalytės skystosios arba kietosios medžiagos dalelių savybė būti susijungusioms tarpusavyje. Koheziją nulemia cheminis ryšys tarp daleles sudarančių atomų ir jonų, taip pat molekulių sąveika. Nuo kohezijos dydžio priklauso medžiagos tirpumas, lakumas, brinkumas, lydymosi ir stiklėjimo temperatūra, polimerinių medžiagų suderinamumas.

Kohezija yra akivaizdi, pvz. tekant vandeniui – vandens molekulės neatsiskiria viena nuo kitos. Jas sukibusias laiko vandeniliniai ryšiai. Dėl šios savybės vanduo puikiai išnešioja medžiagas ląstelėse ir už jų ribų.

Biologinė reikšmė
-----------------

Vienaląsčiams organizmams vanduo ir jo kohezinės savybės yra labai svarbios, nes dėl jų vyksta medžiagų mainai. Daugialąsčiai organizmai dažniausiai turi vidinius indus, kuriais vanduo gabena maisto medžiagas ir atliekas iš vienos organizmo vietos į kitą. Pavyzdžiui, 90 % kraujo, kuris po organizmą išnešioja ištirpusias ir suspenduotas medžiagas, sudaro vanduo.

Dėl kohezijos augalai yra aprūpinami vandeniu. Šaknimis iš dirvos į augalą patekęs vanduo specialiais medienos vandens indais keliauja į kitus augalo organus. Šis mechanizmas primena vandens keliavimą šiaudeliu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kohezija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
| Kojalavičiai-Vijūkai |
| --- |
|  Herbas "Kosciesza" |
| Pradininkas | Jonas Kojala |
| Titulas | bajorai |
| Laikotarpis | XVI - XVII a. |
| Šalys | LDK |

 **Kojalavičiai-Vijūkai** – XVI - XVII a. miestiečių ir bajorų giminė.

Giminė
------

Pradininkas, ist Z. Kiaupos duomenimis, manoma, nuo 1542 m. minimas Kauno miestietis Jonas Kojala (m. 1564). Veikiausiai jo sūnūs, irgi Kauno miestiečiai - Andrius Kojala (minimas 1607-1614) ir Motiejus Kojala. Andrius turėjo sūnus Lauryną, Baltazarą ir Motiejų Kojalą (šis minimas 1616-1620). Laurynas Kojala, 1606-1641 m. minimas kaip Kauno miestietis ir pirklys, jau vadinamas Kojalavičiumi. Turėdamas kelias vytines ir plaukiodamas upėmis prekiavo Kaune, Vilniuje, Gardine, Karaliaučiuje, Klaipėdoje. Supirkinėjo Kaune sklypus ir namus. Kaip miestiečiai pirkliai t. p. minimi Baltazaras 1608-1627 m. Lauryno pusbrolis Jonas Kojala (m. 1628) 1606-1628 m. Jonas turėjo vytinių, jomis plukdydavo ir kt. pirklių prekes. Nuo 1604 m. buvo Kauno suolininkų prisiekusysis raštininkas, nuo 1614 m. miesto ūkvedys. Buvo miestiečių kolegijos, kontroliuojančios magistrato veiklą, narys. Su Kauno vaito bajoro A. Beinarto dukterimi Brigita (ją vedė 1609) turėjo pagarsėjusius sūnus Albertą Kojalavičių-Vijūką, Kazimierą Kojalavičių-Vijūką ir Petrą Kojalavičių-Vijūką. Nuo tada Kojalavičių antroji pavardė buvo Vijūkai; su šiais Romainių smulkiaisiais bajorais jie susigiminiavo XVI a. viduryje. Broliai namus Kaune 1642 m. užrašė kuriamai Jėzuitų kolegijai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kojalavičiai-Vijūkai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 346 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kribis*Kribi* |
| --- |
| *Kribio žvejybinis uostas* |
|  |
| 

KribisKribis

2°57′0″ š. pl. 9°55′0″ r. ilg.﻿ / ﻿2.95000°š. pl. 9.91667°r. ilg.﻿ / 2.95000; 9.91667﻿ (Kribis)Koordinatės: 2°57′0″ š. pl. 9°55′0″ r. ilg.﻿ / ﻿2.95000°š. pl. 9.91667°r. ilg.﻿ / 2.95000; 9.91667﻿ (Kribis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Kamerūno vėliava Kamerūnas |
| **Regionas** | Pietų regionas |
| **Departamentas** | Okeano departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 59 928  |
|  |
|  **Vikiteka** | Kribis |

**Kribis** (pranc. *Kribi*) – miestas pietvakarių Kamerūne, Pietų regione, Gvinėjos įlankos pakrantėje, prie Kienkės upės žiočių. Departamento centras. Yra jūrų uostas (išvežama geležies rūda, kakava, mediena), oro uostas, plentai į Edėją ir Ebolovą, naftotiekis į Čadą. Planuojama giliavandenio uosto ir geležinkelio linijos statyba. Verčiamasi žvejyba. Veikia šiluminė elektrinė. Kurortas. Yra vokiečių laikų švyturys, katedra, apylinkėse krenta Lobės krioklys.

Istorija
--------

Kribis išaugo kaip vokiečių ir vietinių gyventojų prekybinis centras. 1884 m. tapo Vokiečių Kamerūno dalimi. Miestas tapo svarbiu ekonominiu pietų Kamerūno centru bei kaučiuko ir dramblio kaulo eksporto uostu.

* ŠvyturysŠvyturys
* PaplūdimysPaplūdimys
* Lobės krioklysLobės krioklys
| San Rafelio rezervatas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| **Vieta:** | Paragvajus (Itapuja ir Kasapa) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Enkarnasjonas |
| 

Žemėlapis rodantis San Rafelio rezervatas vietą.San Rafelio rezervatas

  |
| **Koordinatės:** | 26°25′0″ p. pl. 55°41′0″ v. ilg.﻿ / ﻿26.41667°š. pl. 55.68333°r. ilg.﻿ / 26.41667; 55.68333Koordinatės: 26°25′0″ p. pl. 55°41′0″ v. ilg.﻿ / ﻿26.41667°š. pl. 55.68333°r. ilg.﻿ / 26.41667; 55.68333 |
| **Plotas:** | 7800 km² |
| **Įkurtas:** | 1992 m. |

**San Rafelio rezervatas** (isp. *Reserva de recursos manejados San Rafael*) yra rytų Paragvajuje, Itapujos ir Kasapos departamentuose, San Rafaelio Kordiljeroje. Įkurtas 1992 m. kaip nacionalinis parkas, o 2002 m. tapo rezervatu. Užima 78 tūkst. ha plotą.

Rezervato teritorijoje saugomi subtropiniai drėgnieji miškai (Aukštutinės Paranos Atlanto miškai). Tai vienintelis šalyje išlikęs vientisas miškų masyvas. Būdingas tankus upių tinklas, dirvožemiai lateritiniai, raudonos spalvos. Tai taip pat daugiakultūris regionas dėka didelio imigrantų skaičiaus bei 34 indėnų bendruomenių.

Ekologiniu požiūriu San Rafelio miškai yra viena turtingiausių sričių. Yra daug endeminių faunos ir floros atstovų. Suskaičiuotos 282 augalų rūšys, čia auga 52 % saugomų vaistinių augalų rūšių šalyje. Rezervato teritorijoje gyvena 329 paukščių rūšys (trupialai, harpijos, tarškučiai), gausu varliagyvių, roplių, žuvų. Žinduolių suskaičiuota 61, tarp jų: tapyras, jaguaras, puma, kapibara, šarvuotis, lapė, kiškis.

Nuorodos
--------

* Paragvajaus gamtosauga[neveikianti nuoroda]
* Aprašymas, nuotraukos Archyvuota kopija 2007-10-24 iš Wayback Machine projekto.
* Gamta, paukščių sąrašas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Zarka |
| --- |
| Upė Džarašo muchafazoje Upė Džarašo muchafazoje |
| **Ilgis** | 65 km |
| **Baseino plotas** | 3900 km² |
| **Ištakos** | Ain Gazalis |
| **Žiotys** | Jordanas |
| **Šalys** | Jordanija |
|  |
|  **Vikiteka** | Zarka |

**Zarka** (arab. ‏نهر الزرقاء = *Nahru z-Zarqāʾ*) – upė šiaurinėje Jordanijoje; Jordano kairysis, antras pagal dydį (po Jarmuko) intakas. Prasideda tuoj į šiaurės rytus nuo Amano, Gileado masyvo rytuose, Ain Gazalio versmėje. Pradžioje teka į šiaurę, vėliau pasuka į vakarus. Vietomis teka kanjonais.

Į Zarką sueina du vadžiai. Nors upe vanduo teka ištisus metus, jo režimas labai nevienodas. Vasarą per mėnesį upe nuteka 2-3 mln. m³ vandens, o žiemos liūčių metu 5-8 mln. m³. Liūčių metu upė smarkiai patvinsta. Žemupyje upė patvenkta Karaliaus Talalio užtvanka, susidaręs tvenkinys.

Zarkos pakrantės ir slėnis gyvenamas nuo akmens amžiaus laikų. Dabar jame įsikūrusi Jordanijos sostinė Amanas, svarbūs Zarkos, Džarašo miestai. Upės vanduo naudojamas pasėlių drėkinimui. Vanduo daug kur užterštas buitinėmis nuotėkomis.

Zarkos slėnis
Upės pavadinimas arabų kalba reiškia „mėlynoji". Žydų šaltiniuose upė vadinama ***Jaboku*** (hebr. ‏נחל יבוק‏‎ = *nahal yabboq*), šis pavadinimas kilęs nuo žodžio, reiškiančio tekėjimą. Biblijoje minima, kad Jokūbas kirto Jaboką, iš Harano grįždamas į Kanaaną.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| San Tomė*São Tomé* |
| --- |
|        |
| *Prezidento rūmai* |
|  |
| 

San TomėSan Tomė

0°20′0″ š. pl. 6°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿0.33333°š. pl. 6.68333°r. ilg.﻿ / 0.33333; 6.68333﻿ (San Tomė)Koordinatės: 0°20′0″ š. pl. 6°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿0.33333°š. pl. 6.68333°r. ilg.﻿ / 0.33333; 6.68333﻿ (San Tomė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | San Tomės ir Prinsipės vėliava San Tomė ir Prinsipė |
| **Provincija** | San Tomė (sala) |
| **Rajonas** | Agua Grandės rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1485 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 56 945  |
| **Plotas** | 17 km² |
| **Tankumas** (2008) | 3 350 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | San Tomė |

**San Tomė** (port. *São Tomé*) – miestelis vakarinėje Afrikoje prie Atlanto vandenyno, San Tomės salos šiaurės rytuose; San Tomės ir Prinsipės sostinė. 56,2 tūkst. gyventojų (2005). Tai pagrindinis šalies uostas, kuriuo eksportuojama kakava, kopra, bananai. Šiek tiek išvystyta lengvoji pramonė – muilo, gėrimų, čerpių gamyba. Yra tarptautinis oro uostas.

Istorija
--------

Iki portugalų atvykimo sala buvo negyvenama. Jie čia ieškojo galimybės įveisti cukranendių plantacijas. Miestas įkurtas portugalų 1485 m. Iš Kongo buvo gabenami vergai, o aplink miestą augintos cukranendrės. XVI a. pastatyta katedra bei San Sebastiano fortas. 1599 ir 1641 m. miestą trumpam buvo užėmę olandai. 1753 m. San Tomė tapo kolonijos sostine.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Blighia sapida** |
| --- |
| Kriaušinė bligija (*Blighia sapida*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Muileniečiai  *( Sapindales)* |
| Šeima: | Sapindiniai  *( Sapindaceae)* |
| Gentis: | Bligija  *( Blighia)* |
| Rūšis: | Kriaušinė bligija  *( Blighia sapida)* |

 |

**Kriaušinė bligija** (*Blighia sapida*) – sapindinių (*Sapindaceae*) šeimos medžių rūšis. Paplitusi tropinėje Vakarų Afrikoje: nuo Gabono pietryčiuose iki Senegalo šiaurės vakaruose. Įveista Karibų salose, Floridoje.

Tai apie 10 m aukščio visžalis medis trumpu kamienu ir tankia laja. Lapai sudėtiniai, plunksniški, stora vaškine danga, 15-30 cm ilgio, sudaryti iš 6-10 lapelių, kurių ilgis 8-12 cm. Žiedai kvapnūs, vienalyčiai, žalsvai baltos spalvos, susitelkę į kekes. Prinokęs vaisius raudonos spalvos, nokstant prasiveria. Viduje yra 3 didelės juodos sėklos, gaubiamos minkštos, kremiškos, gelsvos sėklamakštės. Vaisius sveria 100–200 g.

Gelsvos prinokusių bligijų sėklamakštės naudojamos maistui. Neprinokusių, nevirtų bligijų vaisiai turi toksinų ir sukelia pykinimą, vėmimą, todėl ruošiant bligijų minkštimą, jis verdamas bent pusvalandį. Patiekiamos kaip garnyras, ypač populiarios Jamaikos virtuvėje. Bligijų vaisiuose gausu nepakeičiamųjų riebalų rūgščių, vitamino A, cinko, proteino.

* ŽiedynasŽiedynas
* Prasivėręs vaisiusPrasivėręs vaisius
* Jamaikietiškas patiekalas iš žuvies ir bligijosJamaikietiškas patiekalas iš žuvies ir bligijos
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje pernelyg plačiai remiamasi su straipsnio objektu artimai susijusiais šaltiniais.**Dėl to straipsnyje pateikiama informacija gali būti nepakankamai objektyvi. Jei galite, straipsnio informaciją pagrįskite nuorodomis į nepriklausomus antrinius šaltinius |

Koordinatės: 55°09′50″š. pl. 26°00′00″r. ilg.﻿ / ﻿55.164004°š. pl. 26.000117°r. ilg.﻿ / 55.164004; 26.000117

|  |
| --- |
| **Švenčionėlių antroji vidurinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Švenčionėlių antroji vidurinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Švenčionėlių antroji vidurinė mokykla |
| **Adresas** | Stoties g. 4-2, Švenčionėliai |
| **Direktorius(-ė)** | Antonina Vitkovskaja |
| **Mokinių skaičius** | 161 |
| **Įkūrimo data** | 1944 m. |
| **Uždarymo data** | 2016 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 20 |

**Švenčionių rajono Švenčionėlių antroji vidurinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Švenčionėliuose (Švenčionių raj.), Stoties g. 4-2, vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių ir rusų kalba. Įstaigos kodas 290506540. Steigėjas Švenčionių rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1944 m. Švenčionėliuose įkurta pradinė, 1948 m. geležinkelio nepilna vidurinė mokykla. 1952 m. septynmetei mokyklai pastatytas nestandartinis pastatas. 1952 m. mokėsi 413 moksleivių. 1953 m. likviduojant Lietuvos geležinkelio mokyklą, ji perduota Pabaltijo geležinkeliams ir pavadinta 16-tąja vidurine mokykla. 1956 m. mokykla pavadinta 3-ąja Pabaltijo geležinkelio vidurine mokykla. 1960 m. mokykla perduota LSSR švietimo ministerijai ir nuo to laiko vadinasi Švenčionėlių 2-oji vidurinė mokykla. 1963 m. pastatytas priestatas šešioms klasėms, 1970 m. – dar šešioms klasėms. 1985 m. mokykloje buvo 18 klasių, mokėsi 348 moksleiviai. Yra 60 vietų valgykla. Nuo 1999 m. mokykla vadinasi Švenčionėlių antroji vidurinė mokykla.

Mokykla 2016 m. išregistruota - tuomet čia nuo 2001 m. veikė Švenčionėlių suaugusiųjų ir jaunimo mokykla.

Direktoriai
-----------

* 1944 m. V. Chlestova
* 1948 m. V. Novikova
* 1949 m. T. Tiškova
* 1950 m. I. Sokolov
* 1952 m. I. Zelman
* 1953 m. N. Verbliudov
* 1957 m. J. Popov
* 1959 m. A. Kolesnikov
* 1972 m. S. Krylova
* nuo 1989 m. Antonina Vitkovskaja

Žymūs mokiniai
--------------

* Grigorijus Gutermanas, rankinio tarptautinės kategorijos teisėjas
* N. Lavenkova
* T. Lozovski, profesorius habilituotas daktaras, inžinierius, išradėjas
* M. Sokolov
* G. Ščegolkova

Šaltiniai
---------

1. ↑  Švenčionėlių suaugusiųjų ir jaunimo mokykla

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2014-10-23 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

San Tomės sala (apačioje)
**San Tomė** – viena iš dviejų pagrindinių San Tomės ir Prinsipės valstybės salų Bonio įlankoje. Ši sala yra 854 km² ploto ir yra didžiausia valstybės sala. Salos ilgis siekia 48 km, plotis – 32 km. Šioje saloje gyvena 96 % San Tomės ir Prinsipės gyventojų – 157 000 (2009 m.). Šiaurinėje salos dalyje yra valstybės sostinė San Tomė. Šioje saloje yra ir aukščiausias šalies taškas San Tomės viršukalnė (2 024 m).

Kalbos
------

Pagrindinės salos kalba, kaip ir visoje šalyje, yra portugalų. Taip pat saloje yra kalbančių portugalų kalba paremtomis kreolų kalbomis – foro ir angolar.

Geologija
---------

Sala yra ant vulkaninės kilmės masyvo, kuris yra 3 000 m gylyje Atlanto vandenyne. Per paskutinius milijoną metų San Tomės saloje išsiveržusi lava buvo bazaltas.

Paukščių įvairovė
-----------------

Saloje suskaičiuojama 63 paukščių rūšys ir dar 36 – klaidžiojančių ir neatpažintų paukščių rūšys. 19 iš šių rūšių yra randamos tik San Tomės saloje.