recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Koordinatės: 9°56′ p. pl. 139°05′ v. ilg.﻿ / ﻿9.933°š. pl. 139.083°r. ilg.﻿ / 9.933; 139.083

Tahuata kitų Markizų salų atžvilgiu
**Tahuata** (pranc. *Tahuata*) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijoje, Markizo salyne, yra 4 km į pietus nuo Hiva Oa. Plotas – 61 km².

Sala kalnuota, sudaryta iš bazalto, iškyla iki 1050 m aukščio.

2017 m. Tahuatoje gyveno 653 gyventojai. Sala sudaro komuną. Pagrindinė gyvenvietė – Vaitahu (salos vakaruose). Oro uosto nėra, susisiekiama laivais iš Hiva Oa. Auginami manijokai, bananai, ruošiama kopra. Yra archeologijos muziejus, vitražais puošta katalikų bažnyčia, senovinė platforma *marae*.

1595 m. Tahuatą pasiekė ispano Alvaro de Mendanjos ekspedicija ir pavadino Santa Kristina. Ispanai buvo išsilaipinę Vaitahu kaime, aprašė vietos gyventojus ir jų papročius.

* Palydovinė nuotraukaPalydovinė nuotrauka
* Laivas „Aranui" salos pakrantėjeLaivas „Aranui" salos pakrantėje
* Kokospalmių giraitėKokospalmių giraitė
* Vakarinis salos krantasVakarinis salos krantas

Šaltiniai
---------

1. ↑  FRENCH POLYNESIA, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tahuata** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  Eseechai |
| --- |
| Eseechai prie Madidi upės (Bolivija, XX a. pr.)Eseechai prie Madidi upės (Bolivija, XX a. pr.) |
| Gyventojų skaičius | 1090 |
| Populiacija šalyse | Bolivijos vėliava Bolivija:500 Peru vėliava Peru: 590 |
| Kalba (-os) | eseechų, ispanų |
| Religijos | krikščionybė (katalikybė), tradicinė tikyba |
| Giminingos etninės grupės | takanai, araonai |

**Eseechai** (*Ece’je*, t. p. *Ese Eja, Ese Exa, Ese’ejja*) arba ***čamai, huarajai, tambopatai–gvarajai, tiatinagvai*** (*chamo, huarayo, tambopata-guarayo, tiatinagua*) – indėnų tauta, gyvenanti pietvakarių Amazonijoje, Bolivijoje (Beni, La Paso, Pando departamentuose, Beni ir Madre de Dioso upių baseinuose) ir Peru (Madre de Dioso departamente, prie Hito ir Tambopatos upių). Populiacija – virš 1000 žmonių. Eseechų kalba priklauso takanų kalbų šeimai, galimai gimininga panų kalboms. Dauguma – Romos katalikai, kiti prisilaiko tradicinės tikybos.

Verčiasi lydimine žemdirbyste, žvejyba, medžiokle, rankiojimu.

Eseechų kaimas Tambopatos rezervate, Peru
Bolivijos indėnų žemėlapis. Eseechai gyvena šalies šiaurėje

Šaltiniai
---------

1. ↑  ese Duomenys apie kodu „ese" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
| Medaliai |
| --- |
|
| Moterų sunkioji atletika |
| Europos čempionatas |
| **Sidabras** | 2008 | 58 kg |
| **Sidabras** | 2010 | 58 kg |
| **Sidabras** | 2012 | 58 kg |
| **Bronza** | 2009 | 58 kg |
| **Bronza** | 2013 | 58 kg |
| Viduržemio jūros žaidynės |
| **Bronza** | 2005 | 58 kg |
| **Auksas** | 2009 | 58 kg |

**Romela Begaj** (g. 1986 m. lapkričio 2 d.) – Albanijos sunkiaatletė, šalies olimpinės rinktinės narė.

Biografija
----------

2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Pekine, Kinijoje Begaj iškovojo šeštąją vietą. Tai aukščiausia 2008 m. Albanijos olimpinės rinktinės iškovota vieta. Tais pačiais metais sportininkė tapo Europos vicečempione. 2009 m. Bukarešte vykusiose Europos pirmenybėse Begaj iškovojo bronzos medalį. 2005 m. Viduržemio jūros žaidynių prizininkė ir 2009 m. žaidynių nugalėtoja. 2014 m. Begaj laimėjo aukso medalį pasaulio čempionate, bet vėliau paaiškėjus, kad sportininkės dopingo mėginyje rasta stanozololo rezultatas buvo anuliuotas, o sportininkė diskvalifikuota dvejiems metams.

Nuorodos
--------

* Sportininkės biografija beijing 2008
| **Julijonas Kosinskis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1833 m. lapkričio 16 d.Ievoniškiai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1914 m. kovo 24 d. (80 metų)Varšuva, Lenkijos Kongreso karalystė |
| Sutuoktinis (-ė) | Maria Teresa Salomea Hauke (1849-1892) |
|  |
| Veikla | Gydytojas, chirurgas |
|  |
|  **Vikiteka** | Julijonas Kosinskis |

**Julijonas Kosinskis** (1833 m. lapkričio 16 d. Ievoniškiuose, Rusijos imperija – 1914 m. kovo 24 d. Varšuvoje, Lenkijos Kongreso karalystė) – gydytojas, chirurgas, vienas iš antiseptikų naudojimo ir įvairių žmogaus organų šalinimo operacijų pradininkų Rusijos imperijoje.

Biografija
----------

Gimė 1833 m. lapkričio 16 d. Ievoniškiuose. Baigė Sankt Peterburgo karo medicinos akademiją. Baigęs mokslus dirbo Varšuvos karo ligoninėje, nuo 1869 m. sausio tapo profesoriumi ir Varšuvos universiteto chirurgijos katedros vadovu. 1877 m. tapo pirmuoju Rusijos imperijoje ir dešimtuoju Europoje, kuriam pavyko gerklų šalinimo operacija. 1884 m. buvo pirmasis chirurgas Europoje chirurginiu būdu pašalinęs inkstą. 1896 m. tapo pirmuoju atlikusiu blužnies šalinimo operaciją. 1897 m. buvo pirmasis chirurgas Rusijos imperijoje iš stemplės pašalinęs svetimkūnį. Mirė 1914 m. kovo 24 d. Varšuvoje, palaidotas Povonzkų kapinėse.

* Kapas Povonzkų kapinėseKapas Povonzkų kapinėse

Nuorodos
--------

* Biografija I (lenk.)
* Biografija II (lenk.) Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* Mała Encyklopedia Medycyny. Państwowe Wydawnictwo Naukowe, 1979. ISBN 83-01-00200-X.
* Piotr Gembal, Krzysztof Milik, Janusz Ździebło, Jakub Kęsik i inni. Rys historyczny cholecystektomii otwartej i laparoskopowej. „Chirurgia Polska", s. 97–103, 2007. Via Medica. ISSN 1507–5524.
|  |
| --- |
| Romos Termini traukinių stotis |
| Stoties pastatas 
Stoties pastatas |
| Šalis | Italija |
| Gyvenvietė | Roma |
| Platformų skaičius | 32 |
| Linijų skaičius | Roma–Florencija (greitasis)
Roma–Florencija (tradicinis)
Roma–Neapolis (greitasis)
Roma–Formija–Neapolis 
Roma–Cassino–Neapolis 
Roma-Netuno
Roma–Piza
Roma–Peskara
Roma-Ankona
Roma–Viterbo
Roma–Veletri
Roma–Albano
Roma–Fraskati
Roma–Fiumičinas |
| Aptarnaujanti įmonė | Trenitalia |
| Atidaryta | 1862 m. |

Koordinatės: 41°54′03″ š. pl. 12°30′07″ r. ilg.﻿ / ﻿41.90083°š. pl. 12.50194°r. ilg.﻿ / 41.90083; 12.50194
**Romos Termini traukinių stotis** (it. *Stazione Termini or Stazione di Roma Termini*) – pagrindinis viešojo transporto mazgas Italijos sostinėje Romoje.

Iš šios stoties kasdien važiuoja traukiniai į visus pagrindinius šalies miestus bei pagrindines užsienio stotis – Paryžių, Miuncheną, Ženevą, Bazelį ir Vieną. Stotyje yra 32 platformos, o kiekvienais metais ji aptarnauja apie 150 milijonų keleivių. Pagal šį rodiklį stotis yra viena didžiausių Europoje.

Pro Termini stotį važiuoja ir visi pagrindiniai Romos viešojo transporto maršrutai. Stotis sujungta su ją kertančio Romos metropoliteno dviem linijomis ir šalia esančia autobusų stotimi. Pirmoji Romos geležinkelio stotis šioje vietoje buvo pastatyta 1863 m. Dabartinė Termini stotis atidaryta 1950 m.

2006 m. gruodžio 23 d. stotis buvo dedikuota mirusiam popiežiui Jonui Pauliui II.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Roma Termini
Julius Bär Gruppe AG|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Finansinės paslaugos |
| Įkurta | 1890 m. |
| Centrinė būstinė | Ciurichas, Šveicarija |
| Produkcija | Privačioji bankininkystė |
| Tinklalapis | www.JuliusBaer.com |

**Julius Baer Group Ltd.** – Šveicarijos privačiosios bankininkystės įmonė, kuriai priklauso privatus bankas „Bank Julius Bär". Ši grupė valdo privačių bei institucinių klientų turtą. „Baer" yra penkta pagal dydį turto valdytoja Šveicarijoje. Ji valdo 166 mlrd. CHF vertės turtą. „Julius Baer Group" šiuo metu turi 40 ofisų daugiau kaip 20 šalyse, o juose dirba 3 600 darbuotojų.

„Bank Julius Bär" jau veikia kaip universalus bankas, bet dar yra išlaikes ir dalį privatiems bankams būdingų bruožų. Šio banko pagrindinė paslauga yra „patarimų pardavimas" turtingiems asmenims turto valdymo klausimais. „Baer" grupės veikla taip pat apima turto bei investicijų valdymą bei vertybinių popierių ir valiutų prekybą.

Išnašos
-------

1. ↑  Bloomberg – Julius Baer, EFG See Banking Earnings Slump as Franc Climbs to a Record
2. ↑  About Julius Baer Archyvuota kopija 2011-07-21 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŠveicarija SMI indekso bendrovės |
| --- |
|  |
| 

 ABB **·**  Actelion **·**  Adecco **·**  Credit Suisse **·**  Holcim **·**  Julius Bär **·**  Lonza Group **·**  Nestlé **·**  Novartis **·**  Richemont **·**  Roche **·**  SGS **·**  Swatch Group **·**  Swiss Re **·**  Swisscom **·**  Syngenta **·**  Synthes **·**  Transocean **·**  UBS **·**  Zurich Financial 
 |

 |
| **Julius Dautartas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1953 m. gegužės 30 d. (69 metai)Vilniuje |
| Sutuoktinis (-ė) | Renė |
| Vaikai | Marija, Vladas, Elena |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Panevėžio politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1993 m. Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1977 m. Lietuvos muzikos akademija |

**Julius Dautartas** (g. 1953 m. gegužės 30 d. Vilniuje) – Lietuvos ir Panevėžio politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Tėvas Vladas Dautartas.
Mokėsi Vilniaus 16-oje, 23-oje vidurinėse mokyklose ir Vilniaus kultūros mokykloje. 1977 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją ir įgijo aktoriaus specialybę. 1978–1983 m. studijavo Maskvos Lunačiarskio teatro meno institute, jį baigė su pagyrimu ir įgijo režisieriaus specialybę.

1977–1978 m. Šiaulių dramos teatro aktorius. 1983–1988 m. Panevėžio dramos teatro režisierius, 1988–1991 m. Kauno akademinio dramos teatro režisierius. 1991–1992 m. įsteigė Panevėžio miesto teatrą „Menas", jo vadovas ir režisierius. Statė spektaklius Šiaulių dramos teatre, Panevėžio J. Miltinio dramos teatre, Kauno akademiniame dramos teatre ir Lietuvos nacionaliniame dramos teatre Vilniuje.

Nemažai dėmesio skyrė Lietuvos rezistenciniam judėjimui, 1974–1984 m. pogrindinio leidinio „Lietuvos Katalikų Bažnyčios kronika" platintojas. Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) partijos narys, vienas iš šios partijos steigėjų. 2000–2003 m. ir 2003–2004 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys. 2004-2008 m. 2008-2012 m. seimo narys.

Nuo 2002 m. Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Aleksandro fondo valdybos pirmininkas. 1997 m. išrinktas labiausiai nusipelniusiu panevėžiečiu. Panevėžio Rotary klubo narys, 1997 m. buvo šio klubo prezidentas.

Žmona Renė, vaikai Marija, Vladas, Elena.

Kūryba
------

Per visą kūrybinio darbo laikotarpį sukūrė daugiau kaip 40 spektaklių. Ypatingą dėmesį skyrė nacionalinei dramaturgijai ir spektakliams vaikams bei jaunimui. Spektakliai „Žentas" (Vincas Krėvė-Mickevičius), „Atversk, angele, laiko knygą" (Romas Gudaitis), „Mykolas Glinskis" (Juozas Grušas), „Senojo gluosnio pasakojimai" (Julius Dautartas) nominuoti už geriausią nacionalinės dramaturgijos režisūrą. Už 2002–2003 m. sezono spektaklių vaikams ir jaunimui režisūrą skirta Kultūros ministerijos premija.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rudolfas Jansonas. *Julius Dautartas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 537 psl.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
| Laura Troschel |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas |  |
|  |
| Gimė | 1944 m. lapkričio 3 d.  Varezė |
| Mirė | 2016 m. rugsėjo 29 d. (71 metai)  Roma |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
| Sutuoktinis | Pippo Franco |
| Vaikai | 1 |
|  |
| Aktyvumo metai | 1966–2010 (kinas) 1977–1986 (muzika) |
| Užsiėmimas | dainininkė, aktorė |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Laura Tročel** (it. *Laura Troschel*, dar žinoma pseudonimu *Costanza Spada*; 1944 m. lapkričio 3 d. – 2016 m. rugsėjo 29 d.) buvo italų dainininkė ir aktorė.

Biografija
----------

Laura gimė Varezėje, augo Genujoje, o nuo 14 metų – Romoje. 

Jos karjera prasidėjo Brancaccio teatro muzikinėse komedijose, o nuo 1966 m. – pirmieji vaidmenys kine. Nors vėliau Laura sėkmingai dirbo ir kine, ir televizijoje, ji visą karjerą daugiausia dėmesio skyrė teatrui, kur atlikdavo vaidmenis tiek komedijose, tiek dramose.

1977 m. įrašė pirmą muzikos albumą (viso per karjerą jų išleido 3). 

Buvo ištekėjusi už atlikėjo, aktoriaus ir TV laidų vedėjo Pippo Franco, su kuriuo kartu vaidino keliuose filmuose.

Dalinė filmografija
-------------------

* Keturios musės ant pilko aksomo (1971)
* Neronas (1977)
* Narvas (1985)

Muzika
------

* Il bello e la bestia (1977)
* C‘era una volta Roma (1979)
* Laura Troschel (1988)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Laura Troschel** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Laura Troschel". *intervisteromane.net*. Nuoroda tikrinta 2023-02-12.
2. ↑  Enrico Lancia, Roberto Poppi. *Le attrici: dal 1930 ai giorni nostri*. Gremese Editore, 2003.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Bidens tripartita** |
| --- |
| Triskiautis lakišius (Bidens tripartita)Triskiautis lakišius (*Bidens tripartita*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Lakišius  *( Bidens)* |
| Rūšis: | Triskiautis lakišius  *( Bidens tripartita)* |

 |

 *Bidens tripartita*
**Triskiautis lakišius** (*Bidens tripartita*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, lakišių (*Bidens*) genties vienmetis, 20-70 cm aukščio žolinis augalas. 

Stiebas status, raudonai rudas, šakotas, plikas arba apaugęs retais plaukeliais. Lapai 3-8 cm ilgio, 1-2 cm pločio; lapalakštis triskiltis, blakstienuotu pakraščiu. Graižai iki 1,5 cm skersmens, šakų viršūnėse. Žiedai nešvariai geltoni, piltuviškai vamzdiški, dvilyčiai; liežuviškų žiedų nėra. Vaisius atvirkščiai kiaušiniškas, su 2, rečiau 3 šeriuotais akutais.

Žydi liepos - rugpjūčio mėn. Dauginasi sėklomis. Auga kaip piktžolė grioviuose, ežerų pakraščiuose, pelkėse, daržuose, laukuose.

Panaudojimas
------------

Vaistinė žaliava – antžeminė žolės dalis, skinama augalui žydint. Turi daug flavonoidų, eterinių aliejų, kartumynų, rauginių medžiagų, vitamino C, karotino. Efektyvi antialerginė priemonė, tinka gydant diatezę. Vartojama vonioms, kompresams, pavilgams; sergant kvėpavimo takų uždegimu – inhaliacijoms. 

Turi žaizdas sutraukiantį, regeneracinį, antimikrobinį, šlapimą ir tulžį varantį poveikį. Vartojama hipertoninės ligos, piktybinių navikų, artritų gydymui. Skatina prakaitavimą, todėl vartojamas temperatūrai mažinti. 

Populiarus ir kosmetikoje. Užpilu plaunamas kūnas – jis švelnina, minkština, džiovina riebią odą bei apsaugo ją nuo inkštirų ir spuogų.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Triskiautis lakišius** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Audronis Kazimieras Kvedaras** (g. 1937 m. lapkričio 4 d. Utenoje) – Lietuvos statybos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1973–1974 m. Stažavo Čekijos technikos universitete Prahoje, 1977–1979 m. – Londono universiteto Karališkajame mokslo ir technologijų koledže, 1985 m. – Maskvos inžineriniame statybos institute. 2000 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

1960–1963 m. dirbo Vilniaus statybos treste. 1963–1969 m. Kauno politechnikos instituto Vilniaus filialo, nuo 1969 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto (1969–1991 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas, 1991–1996 m. Vilniaus technikos universitetas) dėstytojas, nuo 1992 m. Inovacinio specialiųjų konstrukcijų ir statinių mokslo instituto „Kompozitas" direktorius, nuo 2000 m. – Metalinių ir medinių konstrukcijų katedros vedėjas, nuo 2000 m. profesorius.

Nuo 1994 m. Tarptautinio bendradarbiavimo ir kompozicinių plieno ir betono konstrukcijų tyrimo asociacijos (*Association for International Cooperation and Research of Steel-Concrete Composite Structures* – ASCCS), nuo 1995 m. Tarptautinės tiltų ir statinių asociacijos (*International Association for Bridges and Structural Engineering* – IABSE) narys.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių darbų svarbiausios sritys: betono ir statybinių konstrukcijų valkšnumas, statybinių konstrukcijų atsparumas kaitrai, įtempiui ir deformacijų būvis, kompozicinių konstrukcijų tamprioji plastiškoji deformacija ir klupumas, plieninių ir kompozicinių betonšerdžių plieninių konstrukcijų projektavimas, tyrimas, gaminimas, montavimas, techninis ir ekonominis vertinimas.

Parengė pastatų laikančiųjų konstrukcijų ir jų rekonstrukcijos projektų Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Babruiske (Baltarusija). Su kitais 1987 m. tyrė naftos platformos Baltijos jūroje ties Nida plieninį antstatą. Daugelio tarptautinių projektų dalyvis.

Bibliografija
-------------

* Metalinės konstrukcijos, su J. Paulausku, 1977 m.
* Konstrukcijų tikimybinis vertinimas taikant Monte Carlo modeliavimą. Pagrindai, pavyzdžiai ir programos (*Propabilistic Assessment of structures using Monte Carlo Simuslation. Background, Exercises and Softmase*), su kitais, 2001 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Audronis Kazimieras Kvedaras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 375 psl.
Porto ir Santa Rufinos diecezijos katedra
**Romos katalikų bažnyčios Porto ir Santa Rufinos suburbinė diecezija** (it. *sede suburbicaria di Porto-Santa Rufina*; lot. *Dioecesis Portuensis-Sanctae Rufinae*) – Romos katalikų bažnyčios suburbinė diecezija, kurios centras yra *La Storta* miestas Italijoje.

Dabartinis diecezinis Porto ir Santa Rufinos vyskupas yra Džinas Realis (*Gino Reali*).

Dabartinis kardinolas vyskupas yra Rože Ečegarajus (*Roger Marie Élie Etchegaray*).

Porto krikščionių istorija
--------------------------

Portas (Senovės Romos laikais lot. *Portus*) buvo pagrindinis Romos uostas. Jį pastatė Klaudijus dešiniajame Tibro krante, priešais Ostiją. Trajanas uostą padidino, ir netrukus apie uostą išaugo miestas, kuris gan greitai tapo nepriklausomas nuo Ostijos. 

Šiame mieste anksti atsirado krikščionių. Žinomi keli Porto kankiniai (*Herculanus*, *Hyacinthus*, *Martialis*, *Saturninus Epictetus*, *Maprilis* ir *Felix*). Miestas žinomas ir kaip galimos šv. Ipolito vyskupijos centras. 

314 m. Porto vyskupu buvo *Gregorius*. 370 m. Porte buvo pastatyta didžiojo Pamachijaus (*Pammachius*) prieglauda. 

Istoriškai Porto vyskupas tapo antruoju kardinolu (pirmuoju buvo Ostijos vyskupas), pirmadieniais jis vadovaudavo apeigoms Laterano Šv. Jono bazilikoje.

Rufinos krikščionių istorija
----------------------------

*Santa Rufina* išaugo aplink Šventųjų kankinių šv. Rufino ir šv. Sekundos baziliką prie kelio Via Aurelia, 21 km nuo Rome. Teigiama, kad baziliką ėmė statyti popiežius Julijus I, o baigė šventasis Damasas. IX a. miestą sunaikino saracėnai, ir popiežių Leono IV ir Sergijaus III pastangos išgelbėti miestą sunykimo buvo nesėkmingos. Iš miesto liko tik senovinių bazilikos ir koplyčios likučiai.

Pirmieji duomenys apie vyskupijos centrą Santa Rufinoje turimi iš V a.: tuometinis jos vyskupas Adeodatas dalyvavo popiežiaus Simono taryboje, kitam vyskupui šv. Valentinui, Romos vikarui, nesant popiežiaus Vigilijaus, Totila nukirto plaštakas.

Vyskupai
--------

Nuo 1967 m. diecezija turi du vyskupus:

* diecezinį (rezidencinį) vyskupą, kuris reziduoja diecezijoje ir ją valdo;
* titulinį vyskupą, kuris yra vienas iš kardinolų vyskupų.

Rezidenciniai vyskupai buvo:

* Andrea Pangrazio (1967–1984)
* Pellegrino Tomaso Ronchi (1984–1985)
* Diego Natale Bona (1985–1994)
* Antonio Buoncristiani (1994–2001)
* Gino Reali (2002–dabar)

Kardinolai vyskupai buvo:

* Eugène Tisserant (1946/67–1972)
* Paolo Marella (1972–1984)
* Agostino Casaroli (1985–1998)
* Roger Etchegaray (1998-dabar)

Nuorodos
--------

1. ↑  Suburbicarian See of Porto-Santa Rufina
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Forsetis teisėjaujantis teisme
Skandinavų mitologijoje **Forsetis** („pirmininkas") – teisingumo, taikos ir santarvės dievas. Asų grupės dievas, Baldro ir Nanos sūnus. Buveinė Glitniras, kurios vardas reiškia „šviečiantis". Pavadinimas kilo nuo menės sidabrinių lubų bei auksinių kolonų, kurių šviesą buvo galima matyti iš didelio atstumo.

Forsetis buvo laikomas išmintingiausiu ir labiausiai iškalbingu Asgardo dievu. Buvo savo draugo karo dievo Tiro priešingybė. Šis labiau buvo linkęs į kraštutinumus. Kaip taikos dievas Forsetis dalyvavo sprendžiant ginčus bei, kaip ir jo tėvas Baldras, mėgo taiką ir ramybę. Neminimas dalyvavęs ragnaroko kovose, manoma, kadangi buvo taikos dievas.

Forsečio garbinimo vieta Helogolandas. Pagal legendą, dvylika asegeirų arba senolių klajojo po Skandinaviją siekdami surinkti visus įstatymus ir sujungti juos į vieną, kad įsivyrautų amžina visus vienijanti taika.

Buvo teigiama, kad jie surinko visus įstatymus ir išsiruošė į jūros kelionę į nuošalią vietą, kur galėtų aptarti sujungimo procesą. Tačiau keliautojus užklupo audra, jie meldė dievo Forsečio pagalbos, kad išgelbėtų nuo pražūties. Vėliau pastebėjo 13 keleivį, kuris pasirodė laive ir saugiai nuplukdė į negyvenamą žemę. Kaip manoma, pats Forsetis buvo tryliktasis, kuris pravėrė žemę ir iš jos pasirodė šaltinis. Dievas padėjo sujungti surinktus įstatymus ir staiga pradingo.

Toji sala tapo Forsečio kulto vieta, o šaltinis – šventąja vieta. Salos niekas nedrįso užpulti. Saloje buvo rengiami visi didžiausi susirinkimai. Ginčai buvo sprendžiami dienos metu, ne žiemą.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSkandinavų mitologija |
| --- |
|  |
| DievaiHerojaiMitinės būtybėsAsmenybės | 

|  |  |
| --- | --- |
| Asai | 
Odinas · Toras · Lokis · Tiras · Baldras · Forsetis · Bragis · Vilis · Vydaras · Henis · Hiodas · Heimdalas · Ulras · Vė · Frigė · Iduna · Nana · Sivė |
|  |
| Vanai | 
Njordas · Skadi · Frėja · Freiras · Gerda · Gulveiga · Kvasis · Litiras · Mimis · Nerta |
|  |
| Dysės | 
Nornos · Valkirijos |
|  |
| Kita | 
Milžinai · Nykštukai · Elfai · Jotunai · Dvergai · Imiras · Fenris · Garmas · Sleipnis · Jormundgandas · Helė · Audumla |

 |  |
|  |
| Vietovės | 
Igdrasilas · Ginungagapas · Valhala · Alfheimas · Asgardas · Helheimas · Jotunheimas · Midgardas · Muspelheimas · Niflheimas · Svartalfaheimas · Vanaheimas |
|  |
| Įvykiai | 
Asų-vanų karas · Fimbulvinteris · Ragnarokas |
|  |
| Istoriniai šaltiniai | 
*Gesta Danorum* · Eda · Jaunesnioji Eda · Vyresnioji Eda · Runų akmenys · Sagos · Senovės skandinavų kalba · Senovės skandinavų kalbos abėcėlė |

 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Forsetis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Egretta tricolor** |
| --- |
| Trispalvis garnys (Egretta tricolor)Trispalvis garnys (*Egretta tricolor*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Gandriniai paukščiai  *( Ciconiiformes)* |
| Šeima: | Garniniai  *( Ardeidae)* |
| Gentis: | Baltieji garniai  *( Egretta)* |
| Rūšis: | Trispalvis garnys  *( Egretta tricolor)* |

 |
| Binomas |
| ***Egretta tricolor***Muller, 1776 |

**Trispalvis garnys** (*Egretta tricolor*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis. Anksčiau dar buvo vadinamas Luizianos garniu. 

Gyvena ir veisiasi nuo Šiaurės Amerikos Meksikos įlankos pakrančių iki centrinės Brazilijos bei Peru. 
Peri subtropinėse pelkėse; lizdus suka kolonijomis, dažnai su kitais balų paukščiais, medžiuose ir krūmuose, iš šakelių. Paprastai deda 3–7 kiaušinius.

Trispalvis garnys yra vidutinio dydžio – apie 56 cm ilgio, išskleistų sparnų plotis 96 cm, sveria apie 350 g. Ilgomis ir tamsiomis kojomis, ilgakaklis, su ilgu aštriu gelsvos ar pilkšvos spalvos snapu juodu galiuku. 

Suaugusių paukščių galva, kaklas, nugara ir viršutinė sparnų dalis melsvai pilka. Pilvas baltas ir išilgai kaklo balta linija. Poravimosi metu ant galvos ir kaklo atsiranda mėlynos plunksnos, taip pat tamsiai geltonos ant nugaros.

Trispalviai garniai minta žuvimi, vėžiagyviais, ropliais ir vabzdžiais, gaudo grobį sekliame arba gilesniame vandenyje, dažnai bėgdamas.

Suaugęs trispalvis garnys

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Trispalvis garnys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tagė Erlanderis*Tage Fritiof Erlander*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1901 m. birželio 13 d.*Ransėteryje* |
| Mirė | 1985 m. birželio 21 d. (84 metai)Hudinge, Stokholmas |
|  |
| Veikla | filosofas, Švedijos politinis veikėjas |
| Partija | Švedijos socialdemokratų darbininkų partija |
|  |
| Alma mater | 1928 m. Lundo universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Tage Erlander |
| Parašas |
|  |

**Tagė Erlanderis** (*Tage Fritiof Erlander* 1901 m. birželio 13 d. *Ransėteryje* – 1985 m. birželio 21 d. Hudinge, Stokholmas) – filosofas, Švedijos politinis veikėjas.

Biografija
----------

Baigęs liaudies mokyklą, studijavo Lundo universitete, 1928 m. filosofijos kandidatas. Dalyvavo radikalių studentų judėjimuose, vėliau Švedijos socialdemokratų darbininkų partijos (SAP) narys. 1928–1938 m. enciklopedijos „*Svensk Uppslabok*" redaktorius.

1930–1932 m. Lundo tarybos narys, 1932–1937 m. Švedijos parlamento Riksdago narys, 1937–1944 m. Socialinio departamento valstybės sekretorius, 1944 m. ministras be portfelio, 1945–1946 m. religijų ministras.

Mirus Švedijos Ministrui pirmininkui ir partijos lyderiui Perui Albinui Hansonui nuo 1946 m. iki 1969 m. buvo SAP pirmininkas ir Švedijos Ministras pirmininkas – tai ilgiausiai demokratiškai užimtos aukščiausios pareigos pasaulyje. Tiesa, 1951–1957 m. jam teko sudaryti koalicinę vyriausybę su Švedijos centro partija. 1969 m. abi pareigas užleido naujam partijos lyderiui – Ulofui Palmei.

Nuo 1972 iki 1982 m. jis rašė ir publikavo savo memuarus.

  



| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**Peras Albinas Hansonas** | **Švedijos Karalystės Ministras pirmininkas** 1946 m. spalio 11 d. — 1969 m. spalio 14 d. | Po to:**Ulofas Palmė** |
|  |
| --- |
| Laura Voutilainen |
|  
Laura Voutilainen 2008 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1975 m. gegužės 17 d. (48 metai)  Juveskiulė, Suomijos vėliava Suomija |
| Žanrai | šlageris, pop |
| Kūrinių kalbos | suomių, anglų |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1993-dabar |
| Įrašų kompanija | Warner Music Finland |
| Svetainė | lauravoutilainen.fi |

**Sanna Laura Voutilainen** (g. 1975 m. gegužės 17 d. Juveskiulė) – Suomijos pop muzikos dainininkė.

Biografija
----------

1993 m. Laura Voutilainen išleido debiutinį singlą, pavadinimu „Muuttanut oot maailmain", bet persilaužimas jos karjeroje įvyko 1994-aisiais su daina „Kerran", kuri pateko į Suomijos dainų topų dešimtuką. 1994 ir 1996 metais atlikėja pelnė svarbų Suomijos muzikos apdovanojimą „Emma", kaip geriausia metų Suomijos vokalistė.

2002 m. Laura dalyvavo Suomijos nacionalinėje „Eurovizijos" atrankoje su daina „Addicted to You". Su 46 taškais, kuriuos skyrė žiuri, ir 36 % žiūrovų balsavimu kūrinys „Addicted to You" užtikrintai iškovojo teisę atstovauti Suomijai 2002 m. „Eurovizijos" konkurse. Jame atlikėja surinkusi 24 taškus, užėmė 20 vietą.

2007 metais atlikėja su dvejomis dainomis „Kosketa Mua" ir „Take A Chance" dar kartą dalyvavo Suomijos atrankoje, tačiau tik antrasis kūrinys „Take A Chance" pateko į finalą ir liko ketvirtoje vietoje.

Diskografija
------------

* *Laura Voutilainen* (1994)
* *Kaksi karttaa* (1996)
* *Lumikuningatar* (1997)
* *Etelän yössä* (1998)
* *Puolet sun auringosta* (2001)
* *Päiväkirja* (2003)
* *Tässä hetkessä* (2005)
* *Lauran päiväkirja* (2006)
* *Kosketa Mua* (2007)
* *Palaa* (2008)
* *Sydänjää* (2009)
* *Suurimmat hitit* (2010)
* *Ihmeitä* (2011)
* *KokoNainen* (2013)
* *Miks ei* (2017)
* *Minun tähteni* (2019)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Laura Voutilainen** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2014-12-17 iš Wayback Machine projekto.

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Nina Åström  *„A Little Bit"*** |  **Suomijos atstovė Eurovizijoje**2002 | Po to:**Jari Sillanpää  *„Takes 2 to Tango"*** |
| ***Triumfo maršas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija Vokietija |
| Režisierius | Marco Bellocchio |
| Vaidina | Franco NeroMichele PlacidoMiou-Miou |
| Metai | 1976 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 118 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Triumfo maršas** (it. *Marcia trionfale*) – 1976 m. sukurtas filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Franco Nero – kapitonas Ašuto
* Michele Placido – Paolo Paseri
* Miou-Miou – Rosana
* Patrick Dewaere – leitenantas Bajo
* Peter Berling
* Luciano Crovato
* Massimo Boldi

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kapitonas Ašuto – karininkas, įvairiais būdais engiantis naujokus kareivius, provokuojantis juos nusižengti taisyklėmis, o vėliau pats už tai juos baudžiantis. Vienas iš tokių kareivių, Paolo Paseris, nesitaiksto su tokia padėtimi, todėl sulaukia kapitono pripažinimo, tačiau netenka visų draugų tarp kareivių. Ašuto turi problemų su savo žmona Rosana, kuri nėra tokia klusni kaip kareiviai. Įtardamas ją neištikimybe, Ašuto paveda Paseriui šią sekti. Pastarasis susipažįsta su Rosana ir sužino, jog ši iš nuobodulio vagiliauja parduotuvėse bei yra užmezgusi romaną su kitu karininku, kurio nemyli. Paseras pats tampa jos meilužiu, tačiau kapitonui neteikia jokios informacijos. Kuomet Rosana nutraukia romaną su karininku, jis anonimiškai praneša Ašuto apie žmonos neištikimybę. Po konflikto Rosana nusprendžia palikti vyrą, o įpykęs Ašuto surengia naktinį patrulių patikrinimą. Vienas iš kareivių nepasiduoda šio provokacijai atiduoti ginklą patikrinimui ir nušauna kapitoną...

Apdovanojimai
-------------

* David di Donatello – specialus apdovanojimas (M. Placido)
* Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas – geriausias aktorius (M. Placido)
* Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas (nominacija) – geriausia originali istorija (M. Bellocchio)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Tahtali
**Tahtali** (turk. *Tahtalı Dağı*) – 2366 m aukščio kalnas netoli Kemero kurorto Turkijos Rivjeroje, Antalijos provincijoje.

Tahtali kalnas vyrauja kraštovaizdžiuose aplink Kemerą. Tarp Antalijos ir Finikės įlankos šį kalną galima matyti kaip dominuojančią *Bey Dağları* kalnyno viršukalnę. Kalnas yra netoli pakrantės, dėl to iš tolo matosi jūrininkams. Tai yra aukščiausias Olimpo-Beidaglari-Milio gamtos parko kalnas. Nuo lapkričio iki pavasario, kartais net iki birželio, kalnas yra dengiamas ledo ir sniego. Pavasarį sniego dangą dažnai rausva spalva nudažo vėjo nešamos smulkios dulkės, o vasarą viršukalnės per debesis dažnai nematyti. Augalija baigiasi ties 1900 m aukščiu. Į viršukalnę galima užlipti iš Beycik, taip pat nuo 2007 m. veikia iš Tekirovos.

Tahtali Antikoje
----------------

Antikoje Tahtali buvo vienas iš Olimpu vadinamų kalnų. Taip pat vadintas netoli buvęs antikinis miestas. Šalia kalno yra Chimera, iki šiol tebedegantis požeminis dujų telkinys, kuris Antikoje degė žymiai intensyviau. Tahtali papėdėje taip pat buvo antikinis Faselio miestas.
| **Leucopaxillus compactus**Apsauga: 1(E) – Prie išnykimo ribos |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Meškabudė  *( Leucopaxillus)* |
| Rūšis: | Trispalvė meškabudė  *( Leucopaxillus compactus)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Trispalvė meškabudė** (lot. *Leucopaxillus compactus*, sin. *L. tricolor*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, meškabudžių (*Leucopaxillus*) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

* **Augimo vieta**

Lapuočių miškai, kalkingi dirvožemiai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė masyvi, išgaubta, kotas sustorėjęs, sporos apmiloidinės.

Vaisiakūniai dideli, masyvūs, mėsingi. Kepurėlė 10–15 (25) cm skersmens, jauna - pusiau apvali, vėliau - paplokščia, iškili, mėsinga, matinė, plaušuota, žalsvai gelsvai dėmėta, baltai ochrinės spalvos, kraštai užsirietę žemyn. Lakšteliai siauri, labai tankūs, gelsvai žalsvi, priaugtiniai. Kotas 8–10×1,5–4,5 cm, baltai plaušuotas, kietas, baltas, gelsvas, kartais ties pamatu gumbiškai sustorėjęs. Trama stora, tampri, balta, nekarti, nemalonaus kvapo. Sporos 6–9×4–5,5 μm.

**Būdingi požymiai:** stambūs, žalsvai gelsvos spalvos vaisiakūniai, kotas storas, auga tik kalkingame dirvožemyje, šilumamėgiai.

Auga pavieniui, po kelis vaisiakūnius. Labai reta, saugoma. Mitybinė vertė nežinoma, kai kuriuose šaltiniuose nurodoma, kad valgoma. Aptikta tik Verkių regioninio parko miškuose.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 159 psl.
| **Audrius Maruška** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1963 m. balandžio 28 d. (60 metų)Kaunas |
|  |
| Veikla | chemikas |
| Organizacijos | Vytauto Didžiojo universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | fizinių mokslų daktaras |

**Audrius Maruška** (g. 1963 m. balandžio 28 d. Kaune) – Lietuvos chemikas analitikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1985 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1990 m. apgynė fizinių mokslų daktaro disertaciją „Granuliuotų celiuliozinių sorbentų sintezė ir jų poringos struktūros ypatumai". 2002 m. apgynė habilituoto fizinių mokslų daktaro disertaciją „Stacionarios fazės ir metodai skysčių chromatografijoje: mikroskirstymų link".

Nuo 1985 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) Chemijos technologijos fakulteto mokslo darbuotojas. Nuo 2001 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, vyriausiasis mokslo darbuotojas; nuo 2003 m. profesorius. 2002–2009 m. VDU Gamtos mokslų fakulteto Chemijos katedros (nuo 2008 m. Biochemijos ir biotechnologijų katedra) vedėjas.

Stažavosi Mainco, Marburgo, Upsalos, Kaselio universitetuose.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbiausi darbai – sorbentų, naudojamų tiesioginei biologinių skysčių nanochromatografijai, tyrimas, kapiliarinė elektroforezė, augalų fitocheminė analizė, nanostruktūrinių darinių sintezė, skysčių nanochromatografija ir elektrochromatografija. 7 išradimų, su kitais, autorius.

Bibliografija
-------------

* Kapiliarinė elektroforezė (mokomoji knyga), su O. Kornyšova, 2003 m.
* Efektyviosios skysčių chromatografijos pagrindai (vadovėlis aukštosioms mokykloms), su kitais, 2005 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos mokslo potencialas Archyvuota kopija 2014-08-12 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Gamtos mokslų fakultetas 1990-2010 Archyvuota kopija 2011-05-21 iš Wayback Machine projekto.. K.: Vytauto Didžiojo universitetas, 2011, 36 psl. [žiūrėta 2011 m. gegužės 4 d.]
3. ↑  *Audrius Maruška*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 364 psl.
Veletrio katedra
**Romos katalikų bažnyčios Veletrio ir Segnio suburbinė diecezija** (it. *sede suburbicaria di Velletri-Segni*; lot. *Dioecesis Veliterna-Signina*) – Romos katalikų bažnyčios suburbinė diecezija, kurios centras yra Veletrio miestas Italijoje.

Istoriškai Veletrio diecezija nuo 1060 iki 1914 m. buvo sujungta su Ostijos diecezija.

1981 m. Veletrio diecezija buvo sujungta su Segnio diecezija.

Dabartinis diecezinis Veletrio ir Segnio vyskupas yra Vinčencas Apičela (*Vincenzo Apicella*).

Dabartinis kardinolas vyskupas yra *Francis Arinze*.

### Po 1981 m.

Veletrio ir Segnio diecezija kaip ir kitos suburbinės diecezijos turi du vyskupus:

* diecezinį (rezidencinį) vyskupą, kuris reziduoja diecezijoje ir ją valdo;
* titulinį vyskupą, kuris yra vienas iš kardinolų vyskupų. Šis vyskupas diecezijos nevaldo, nors formaliai yra jos vadovas.

Rezidenciniai vyskupai buvo:

* Dante Bernini (1981–1982)
* Martino Gomiero (1982–1988)
* Andrea Maria Erba (1988–2006)
* Vincenzo Apicella (nuo 2006)

Kardinolai vyskupai:

* Sebastiano Baggio (1981–1993)
* Joseph Ratzinger (1993–2005; tapo popiežiumi Benediktu XVI)
* Francis Arinze (nuo 2005 m.)

Nuorodos
--------

1. ↑  Suburbicarian See of Palestrina
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tafi Vjechas*Tafí Viejo* |
| --- |
| *Geležinkelių dirbtuvės* |
|  |
| 

Tafi VjechasTafi Vjechas

26°43′0″ p. pl. 65°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿26.71667°š. pl. 65.26667°r. ilg.﻿ / 26.71667; 65.26667﻿ (Tafi Vjechas)Koordinatės: 26°43′0″ p. pl. 65°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿26.71667°š. pl. 65.26667°r. ilg.﻿ / 26.71667; 65.26667﻿ (Tafi Vjechas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Tukumano provincija Tukumano provincija |
| **Departamentas** | Tafi Vjecho departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 36 695  |
| **Altitudė** | 591 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tafi Vjechas |

**Tafi Vjechas** (isp. *Tafí Viejo*) – miestas Argentinoje, Tukumano provincijoje, 12 km į šiaurės vakarus nuo San Migel de Tukumano, Akonkichos kalnagūbrio pašlaitėje. Departamento centras. 36,7 tūkst. gyventojų.

Tafi Vjechas neretai vadinamas „citrinų sostine", kadangi tai svarbiausias citrinų tiekėjas Argentinoje. Kiekvieną rugsėjį mieste vyksta „Nacionalinis citrinų festivalis".

*Cristo Obrero* bažnyčia
Tafi pavadinimas žinomas nuo XVI a. Manoma, kad jis kilo iš aimarų kalbos žodžio *Thaaui* – „šalta vieta". Tafi Vjechas pradžioje buvo nedidelis vasarnamių kaimelis. Pradėjo vystytis nutiesus geležinkelį. Čia įsteigtos geležinkelio transporto dirbtuvės. 1939 m. sudaryta savivaldybė. 1976 m. tapo departamento centru. 1980 m. dėl ekonomikos nuosmukio uždarius dirbtuves miestas patyrė skaudų smūgį.

Skirtingai nei daugelyje miestų, Tafi Vjeche nėra pagrindinės aikštės, apie kurią būtų išsidėstę svarbiausi miesto pastatai. Svarbiausia miesto vieta yra *Leandro N. Alem* prospektas. Per miestą eina Tukumano – Saltos geležinkelis.
| Hamametasالحمامات |
| --- |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

HamametasHamametas

36°24′0″ š. pl. 10°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.40000°š. pl. 10.61667°r. ilg.﻿ / 36.40000; 10.61667﻿ (Hamametas)Koordinatės: 36°24′0″ š. pl. 10°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.40000°š. pl. 10.61667°r. ilg.﻿ / 36.40000; 10.61667﻿ (Hamametas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Tuniso vėliava Tunisas |
| **Vilajetas** | Nabulio vilajetas |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 63 116  |
| **Plotas** | 36 km² |
| **Tankumas** (2004) | 1 753 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Hamametas |

**Hamametas** (arab. الحمامات = *El-Ḥammāmāt*, pranc. *Hammamet*) – kurortinis miestas šiaurės rytų Tunise, Nabulio vilajete, Bono kyšulyje, Viduržemio jūros pakrantėje (prie Hamameto įlankos). Hamameto departamento administracinis centras.

Pro miestą eina geležinkelis ir magistralė, jungiantys Tuniso ir Sfakso miestus. Yra žvejybinis uostas. Taip pat veisiamos austrės, moliuskai. Hamametas yra vienas pagrindinių pajūrio kurortų šalyje. Pliažai smėlėti. Miestas tęsiasi palei jūros pakrantę ir turi du centrus - senąjį (*Medina Hammamet*) ir naująjį, pastatytą XX a. dešimtame dešimtmetyje (*Medina Jasmin*). Senasis miesto centras yra XV a. įtvirtinimų teritorijoje, juosiamas gynybine siena. Įtvirtinimų vakaruose yra fortas.

Istorija
--------

Senovėje dabartinio Hamameto vietoje buvo pūnų miestas ***Puputas***. Jis II a. užkariautas romėnų ir vadintas *Colonia Aurelia Commode Pia Felix Augusta Pupput*. Dabartinis Hamametas pradėjo kurtis XIII a. pastačius tvirtovę. 1535 m. miestas užimtas ispanų ir tapo svarbiu uostu. 1881 m. užimtas prancūzų. 1942 m. per Antrąjį pasaulinį karą, okupuotas vokiečių kariuomenės; mieste buvo Vokietijos ekspedicinių pajėgų Šiaurės Afrikoje vado Ervino Romelio būstinė.

Transportas
-----------

* 4 autobusų maršrutai, dažniausiai kursuoja Nr. 115 (kas 30 minučių)
* Taksi
* Per miestą eina geležinkelis ir plentas Zaguanas - Nabulis

Galerija
--------

* Senoji miesto dalis (medina)Senoji miesto dalis *(medina)*
* Puputo liekanosPuputo liekanos
* Tvirtovės sienosTvirtovės sienos
* PaplūdimysPaplūdimys

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Hamametas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
VSCO|  |
| Forma | Privati bendrovė |
| Pramonė | Informacinės technologijos |
| Įkurta | 2011 m. |
| Centrinė būstinė | Oklandas, Kalifornija, JAV |
| Produktai | nuotraukų filtrai |
| Paslaugos | Socialinis tinklas |
| Darbuotojų | 100+ |
| Tinklalapis | www.VSCO.com |

**VSCO** – „Visual Supply Co." bendrovės programėlė, parduodanti filtrus VSCO programėlės ir „Adobe Lightroom" naudotojams. Prieinama „Android" ir „iOS" vartotojams.

2014 m. pritraukė 40 mln. JAV dolerių privataus kapitalo lėšų, 2015 m. – 30 mln. JAV dolerių.

Socialinis tinklas turi daugiau nei 30 mln. bent kartą per mėnesį prisijungiančių vartotojų. #VSCO yra viena iš populiariausių vardinių (angl. *branded*) grotažymių „Instagram" socialiniame tinkle. VSCO socialinis tinklas žymiai mažiau populiarus nei „Instagram", didžioji dalis padailintų nuotraukų ten ir paviešinamos. Iš dalies taip yra, nes daugelis VSCO programėlės vartotojų yra daugiau profesionalūs fotografai nei mėgėjai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „VSCO Raises $30 Million in New Funding". *Fstoppers*. 2015-04-27. Nuoroda tikrinta 2017-09-23.
| Hamaarab. حماة ‎ |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

HamaHama

35°08′0″ š. pl. 36°45′0″ r. ilg.﻿ / ﻿35.13333°š. pl. 36.75000°r. ilg.﻿ / 35.13333; 36.75000﻿ (Hama)Koordinatės: 35°08′0″ š. pl. 36°45′0″ r. ilg.﻿ / ﻿35.13333°š. pl. 36.75000°r. ilg.﻿ / 35.13333; 36.75000﻿ (Hama) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Sirijos vėliava Sirija |
| **Muchafaza** | Hamos gubernija |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 696 863  |
| **Altitudė** | 289 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Hama |

**Hama** (arab. حماة = *Ḥamā*) – miestas vakarų Sirijoje, Oronto upės slėnyje, į šiaurę nuo Damasko; muhafazos centras. Pro miestą eina svarbus geležinkelis ir plentas Damaskas – Alepas. Hama yra ketvirtas pagal dydį Sirijos miestas, nusileidžiantis Damaskui, Alepui ir Homsui.

Verčiamasi odos, tekstilės, siuvimo, cemento, maisto pramone. Vystomi įvairūs amatai (šilko dirbinių gamyba). Turizmas.

Paveldas
--------

Hama pasižymi turtinga, senovine architektūra. Mieste yra 150 mečečių, tarp jų: Didžioji (perstatyta iš krikščionių bazilikos) su minaretu (XI a.), an Nuri (XII a. vid.), Abu ai Fida (XIII a. su mauzoliejumi). Veikia muziejus, įkurtas XVIII a. osmanų valdžios būstinėje – Azemo rūmuose. Muziejuje saugoma netoli Hamos rasta IV a. romėnų mozaikos liekana. Oronto pakrantėse nuo romėnų laikų yra išlikę Sirijai būdingi vandens kėlimo ratai – norijos. Yra bizantiško stiliaus graikų ortodoksų bažnyčia, XVII-XVIII a. gyvenamieji namai.

* Norijos Oronto upėjeNorijos Oronto upėje
* Nur al Dino mečetėNur al Dino mečetė
* Al Azamo rūmaiAl Azamo rūmai
* Minaretų bokštaiMinaretų bokštai
* Graikų bažnyčiaGraikų bažnyčia

Istorija
--------

*Pagrindinis straipsnis – Hamatas*.
Hamos apylinkės gyvenamos nuo ankstyvojo neolito. Gyvenvietė žinoma nuo IV tūkstantmečio pr. m. e. Vietovę kolonizavo amoritai, ir jau tada ji buvo vadinama Hamatu. X a. pr. m. e. pradžioje – VIII a. pr. m. e. pabaigoje Hamatas buvo siro-hetitų (aramėjų) valstybės sostinė. 738 m. pr. m. e. miestą nukariavo Asirijos karalius Tiglat-Pileseras III, o po 720 m. pr. m. e. sukilimo jį sudegino Sargonas II. Helenizmo laikais, po IV a. pr. m. e. vėl atsigavo kaip **Epifanėja**, priklausė Seleukidams. VII a. Hamą užėmė ir sugriovė arabai. Miestas vėl atstatytas Omejadų laikais. 1982 m. vasario mėn. Sirijos kariuomenei malšinant islamistų maištą gerokai nukentėjo, žudynių metu žuvo 17-40 tūkst. žmonių.

Sportas
-------

* Al-Nawair SC (futbolo klubas);
* Al-Taliya SC (futbolo klubas);
* Hamos miesto savivaldybės stadionas; talpa 22 tūkst. žiūrovų;

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Hama*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sujakas*Souillac* |
| --- |
| *Sujako panorama* |
|  |
| 

SujakasSujakas

20°31′0″ p. pl. 57°31′0″ r. ilg.﻿ / ﻿20.51667°š. pl. 57.51667°r. ilg.﻿ / 20.51667; 57.51667﻿ (Sujakas)Koordinatės: 20°31′0″ p. pl. 57°31′0″ r. ilg.﻿ / ﻿20.51667°š. pl. 57.51667°r. ilg.﻿ / 20.51667; 57.51667﻿ (Sujakas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Mauricijaus vėliava Mauricijus |
| **Rajonas** | Savano rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1787 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 4 383  |
|  |
|  **Vikiteka** | Sujakas |

**Sujakas** (pranc. *Souillac*) – miestelis pietų Mauricijuje, vandenyno pakrantėje, prie Savano upės žiočių. Savano rajono administracinis centras. Verčiamasi cukranendrių auginimu, žvejyba, turizmu.

Yra Telfeiro sodas, Ročesterio ir Gri-Gri kriokliai, La Nefo muziejus, senasis Batelažo uostas.

Istorija
--------

Pradėjo kurtis 1787 m. gubernatoriui Fransua de Sujakui salos pietuose įkūrus uostą (jis pavadintas įkūrėjo garbei). Valdant anglams pro uostą intensyviai eksportuotas cukrus, tačiau 1877 m. saloje nutiesus geležinkelius Sujako uosto reikšmė sumenko.
| **Laurence Olivier** |
| --- |
|  |
| L. Olivjė 1939 m. |
| Gimė | 1907 m. gegužės 22 d.Dorkingas, Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė |
| Mirė | 1989 m. liepos 11 d. (82 metai)Steningas, Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė |
|  |
| Veikla | aktorius, režisierius, prodiuseris |

**Lorensas Keris Olivjė** (angl. *Laurence Kerr Olivier*, 1907 m. gegužės 22 d. Dorkingas, Vakarų Saseksas, Jungtinė Karalystė – 1989 m. liepos 11 d. Steningas, Vakarų Saseksas, Jungtinė Karalystė) – Jungtinės Karalystės teatro ir kino aktorius, režisierius, prodiuseris, vienas garsiausių XX a. aktorių.

Biografija
----------

Gimė 1907 m. gegužės 22 d. Dorkinge, Sario grafystėje, Anglijoje, kaimo dvasininko šeimoje. Sulaukęs 17-os įstojo į Centrinę kalbos ir dramos mokyklą Londone ir pradėjo vaidinti teatro „Birmingham Repertory Company" scenoje, pradžioje čia atliko nedidelius vaidmenis, bet vėliau pradėjo vaidinti pagrindinius (nuo 1927 m. vaidino Hamletą). Žymiausi L. Olivjė filmai yra „Henris V" (1944), „Hamletas" (1948) ir „Ričardas III" (1955). Iš viso L. Olivjė yra vaidinęs daugiau kaip 60-yje įvairaus žanro filmų. Teatre L. Olivjė daugiausia vaidino V. Šekspyro pjesėse (Hamletas, Romeo, Ričardas III). Lorensas Olivjė savo karjerą teatre baigė 1977 m. ir toliau vaidino kine. Aktorius Spenseris Treisis L. Olivjė vadino „geriausiu anglakalbiu aktoriumi."

Buvo vedęs tris kartus: Džilę Esmond (1930–1940), Vivjeną Ly (1940–1960) ir Džoaną Plaurait (nuo 1961 m. iki mirties). Iš viso turėjo keturis vaikus. Paskutinius 22-ejus savo gyvenimo metus sirgo ir, sulaukęs 82-ejų, nuo inkstų nepakankamumo mirė 1989 m. liepos 11 d. savo namuose netoli Steningo Vakarų Sasekse. Buvo kremuotas, jo pelenai tų metų spalį per atminimo pamaldas palaidoti Vestminsterio abatijos Poetų kampelyje.

1984 m. Vest Endo teatro asociacijos apdovanojimas, įkurtas 1976 m. aktoriaus garbei buvo pavadintas jo vardu. Lorenso Olivjė apdovanojimas yra vienas prestižiškiausių teatro apdovanojimų pasaulyje.

Nuorodos
--------

* L. Olivjė filmografija
* L. Olivjė vaidmenys teatre
* L. Olivjė apdovanojimai ir nominacijos

Išnašos
-------

1. 1 2  „Laurence Olivier. Biography". *IMDb*. Nuoroda tikrinta 2023-05-26.
2. ↑  „Laurence Olivier". *britannica.com*. Nuoroda tikrinta 2023-05-26.
3. ↑  Munn, Michael (2007). *Lord Larry: The Secret Life of Laurence Olivier: a Personal and Intimate Portrait*. London: Robson Books. p. 268. ISBN 978-1-86105-977-2.
4. ↑  „10 Things You Probably Didn’t Know About The Olivier Awards". OfficialLondonTheatre.com, Nuoroda tikrinta 2023-05-26.