recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| United Center |
| --- |
|  |
| Vieta | Čikaga, JAV |
| Koordinatės | 41°52′50″N 87°40′27″W |
| Pradėtas statyti | 1992 m. balandžio 6 d. |
| Atidarytas | 1994 m. rugpjūčio 18 d. |
| Renovuotas | 2009–2010 m. |
| Savininkas | Rocky Wirtz ir Jerry Reinsdorf |
| Statybos kaina | 175 milijonų USD |
| Architektas | HOK SportW.E. Simpson Company |
| Talpa | Krepšinis 20 916Koncertai 23 500Ledo ritulys 19 717 |
| Nuomininkai | Čikagos „Bulls" (NBA) (1994-dabar)Čikagos „Blackhawks" (NHL) (1994-dabar) |

**United Center** – universalus, tarptautinio lygio sporto, pramogų ir verslo kompleksas Čikagoje. Arena yra adresu *1901 W. Madison Street*. Aviakompanija United Airlines yra pagrindinis arenos rėmėjas.

Areną savo namais laiko ledo ritulio komanda Čikagos „Blackhawks", žaidžianti NHL ir Čikagos „Bulls", žaidžianti NBA. Idėja pastatyti naują areną gimė Bill Wirtz’ui and Jerry Reinsdorf’ui, kurie atitinkamai buvo šių komandų savininkai. Kol nebuvo šios arenos abejos komandos žaidė rungtynes *Chicago Stadium* arenoje, kuri buvo nuversta 1994 m. rugpjūčio 18 d.

Privačių savininkų rankose esanti arena yra 960 tūkst. kv. pėdų ir yra išsidėsčiusi 46-ių akrų sklype į vakarus nuo miesto centro. Ši arena yra pati didžiausia JAV savo matmenimis, bet ne žmonių talpa. Per metus vyksta apie 200 renginių ir areną jau aplankė virš 20 milijonų žmonių. Be krepšinio ir ledo ritulio („Bulls" ir „Blackhawks" žaidžia 100 rungtynių per metus) arenoje vyko koncertai tokių atlikėjų kaip Led Zeppelin, Red Hot Chili Peppers, Smashing Pumpkins, Rolling Stones, Eric Clapton, Bruce Springsteen, Polas Makartnis, U2, The Who, Madonna, Van Halen, Aerosmith, Bon Jovi ir Trys tenorai.

Arenos talpa:

* Sporto varžybos:
	+ Krepšinis – 20 917 žiūrovų
	+ Ledo ritulys – 19 717 žiūrovų
* Koncertai – iki 23 500 žiūrovų

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: United Center** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė anglų k.
| Čoluteka |
| --- |
|  Čolutekos upė Čolutekos miesto apylinkėse |
| **Ilgis** | 349 km |
| **Baseino plotas** | 7580 km² |
| **Vidutinis debitas** | 104 m³/s |
| **Ištakos** | Lepaterikės apylinkės |
| **Žiotys** | Ramusis vandenynas |
| **Šalys** | Hondūras |

**Čoluteka** (isp. *Río Choluteca*) arba **Grandė** (*Río Grande*) – upė pietiniame Hondūre, viena ilgiausių šalyje. Prasideda Fransisko Morasano departamente, netoli Lepaterikės, į pietvakarius nuo Tegusigalpos. Pradžioje teka į rytus, vėliau į šiaurę per Tegusigalpą. Toliau daro vingį į pietryčius ir teka El Paraiso departamentu (trumpame ruože sudaro Hondūro-Nikaragvos sieną), o žemupyje teka į pietvakarius Čolutekos departamentu. Įteka į Fonsekos įlanką, sudaro pelkėtą deltą.

Upė patvinsta lietinguoju laikotarpiu (nuo gegužės iki spalio). 1998 m. dėl uragano Mičas patvinusi Čoluteka užtvindė Tegusigalpą. Metinis upės nuotėkis 411–2056 km³/s. Per dieną upė nuneša beveik 9000 tonas nešmenų. Čolutekos vanduo intensyviai naudojamas drėkinimui.

Svarbiausi miestai prie Čolutekos: Tegusigalpa, Gvadalachara, Potreriljas, Apasilagva, Čoluteka.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Honduras, Secretaría de Recursos Naturales y Ambiente, SIAGUA.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Šonų kalba *chiShona* |
| Kalbama | Zimbabvė, Zambija, Mozambikas |
| Kalbančiųjų skaičius | 11 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | Nigerio-Kongo Benuė-Kongo  Bantų   **šonų** |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | sn |
| ISO 639-2 | sna |
| ISO 639-3 | sna |

**Šonų kalba** arba **čišona** (*chiShona*) – Nigerio-Kongo kalbų šeimos, bantų kalbų grupės kalba. Vartojama daugiausia šonų tautybės žmonių, gyvenančių Zimbabvėje, Mozambike ir Zambijoje. Kartu su anglų ir šiaurės ndebelų kalba tai pagrindinė Zimbabvės kalba. Kalbančiųjų skaičius siekia 11-14 mln. žmonių.

Išskiriamos šios šonų kalbos tarmės:

* Hvesos
* Kanangos (pietų Zimbabvėje, apie Masvingą)
* Zezuru (Mašonalande ir vidurio Zimbabvėje)
* Korekore (šiaurėje, Mvurvi apylinkėse)

Šonų kalbai labai artima kalangų kalba. Ndau ir manjikų kalbos, vartojamos rytų Zimbabvėje ir Mozambike dažnai laikoma šonų tarmėmis.

Šonų kalboje skiemenys visad užsibaigia balsiu (pvz. *Zi/mba/bwe*). Garsai sv, zv, tsv bei dzv tariami švilpiančiai.

Šonų kalba pradėta užrašinėti XX a. pr. o galutinai standartizuota amžiaus viduryje. 1957 m. išleistas pirmas romanas šia kalba „Feso" (Solomon Mutswairo).

Nuorodos
--------

* sna Duomenys apie kodu „sna" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Šonų kalba***
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie senovinę Čolos valstybę Pietų Azijoje. Apie to paties pavadinimo viduramžių imperiją skaitykite straipsnyje Čola imperija.*

|  |
| --- |
| **Tamil Nadu istorija** |
| Tamilų priešistorė |
| Sangamo laikotarpis |
| Čera, Čola, Pandija |
| Kalabharai |
| Palavų dinastija, Pandijų dinastija |
| Čolų dinastija |
| Madurajaus sultonatas |
| *Vidžajanagaros imperija* |
| Najakai |
| *Britų Indija* |
| Tamil Nadu |

**Čola** (tamil. சோழர் ) buvo senovinė tamilų valstybė, Pietų Indijoje, Tamilakame (Kaveri upės slėnyje). Ji klestėjo I a. pr. m. e. – II amžiais.

Kad atskirti nuo to paties pavadinimo toje pačioje vietoje prasidėjusios valstybės IX–XIII a. jie vadinami **Senaisiais čolomis**.

Vienu metu su Čola Tamilnadą valdė dar dvi svarbios valstybės: Čera vakaruose ir Pandija pietuose.

Senųjų čolų sostinės buvo Pumpuraharas ir Urajuras.

Istorija
--------

Čolos valstybė Karikala Čola laikais
Nors tamilų šaltiniai pasakoja labai daug apie Čolos valdovus ir nukelia Čolos istoriją į gilią praeitį, dauguma jų laikomi legendiniais, ir tik labai nedidelė dalis valdovų yra istoriškai patvirtinti.

Spėjama, kad karalystė susiformavo I a. pr. m. e. pradžioje. Žymiausias jos istorinis valdovas buvo Karikala Čola, kurio laikais valstybė valdė visą Kaveri upės baseiną.

Valstybės istorija nutrūko III a. visą Tamilakamą užvaldžius Kalabhrams. Nuo VI a. Čolos teritorija buvo padalinta tarp Palavų į šiaurę nuo Kaveri ir Pandijų į pietus nuo jos.

Tačiau valdovų dinastijos seka buvo išlaikyta, ir Čola vėl atgimė IX a. kaip Čola imperija.

Valdovai
--------

* Ilamčecenis
* Karikala Čola
* Nedunkilis
* Nalankilis
* Kilivalavanas
* Koperunčolanas
* Kočengananas
* Perunarkilis
| **Mėlynsparnė apsiuva**Apsauga: 4(I) – Nenustatyta |
| --- |
| Mėlynsparnė apsiuva (*Semblis phalaenoides*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Apsiuvos  *( Trichoptera)* |
| Šeima: | *Phryganeidae*  *( Phryganeidae)* |
| Gentis: | *Semblis*  *( Semblis)* |
| Rūšis: | Mėlynsparnė apsiuva  *( Semblis phalaenoides)* |

 |
| Binomas |
| ***Semblis phalaenoides***Linnaeus, 1758 |

**Mėlynsparnė apsiuva** (*Semblis phalaenoides*) – apsiuvų (*Trichoptera*) šeimos vabzdys.

Aprašymas
---------

Lervos užauga iki 45 mm ilgio, gyvena dažniausiai 2 – 7 m pločio, lėtos tėkmės upėse ir upeliuose su smėlėtu, akmenuotu gruntu bei gana tankia augalija (plūdėm, plunksnalapėm, viksvom) ir samanomis. Kartais aptinkamos ir stovinčiame vandenyje. Smėlėtas dugnas gali būti apneštas dumblu ar sąnašomis. Būdingas švarus, humusingas, deguonės prisotintas ir šiek tiek rūgštus vanduo. Kaip ir dauguma kitų apsiuvų, lervos iš įvairių šapelių, augalų liekanų, smulkių akmenukų ir kt. statosi namelį. Lervos aptinkamos nuo rudens pradžios iki gegužės mėnesio. Suaugėliai pastebėti šalia lėtos tekmės upių. Apsiuva skraido gegužės pabaigoje ir birželio mėnesį.

Paplitimas
----------

Fenoskandija, Lenkija, Pabaltijis, Baltarusija ir Rusija.

Lietuvoje žinomos radimvietės Merkio aukštupyje ir Šalčios vidurupyje, Žeimenoje netoli Pažeimenės ir Meroje, žemiau Daumilų kaimo (Švenčionių r.), prie Šventosios upės (Ukmergės r.).

Nyksta dėl upių taršos, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Šaltiniai
---------

* Rašomavičius Valerijus, Lietuvos raudonoji knyga, Kaunas: „Lututė", 2007. psl. 91. ISBN 978-9955-692-71-3
Koordinatės: 54°54′09″ š. pl. 22°32′01″ r. ilg.﻿ / ﻿54.90250°š. pl. 22.53361°r. ilg.﻿ / 54.90250; 22.53361
**Šorelių Plynė** (vok. *Schoreller Plinis*, nuo 1938 m. *Adlerswalder Moor*, rus. *Болото Мичуринское*, *Болото Кабанье*) – pelkė Rusijos Federacijoje, Kaliningrado srityje, Krasnoznamensko municipalinio rajono centrinėje dalyje, 15 km į šiaurę nuo Pilkalnio, 5 km į pietryčius nuo Lazdynų. Pelkė 13 km² ploto, ~5 km ilgio ir ~3 km pločio. Centrinė dalis iškilusi 38–40 m virš jūros lygio. Apsupta Šorelių girios plotų, telkšo atokiai nuo gyvenviečių ir pagrindinių kelių. Sausinta grioviais. Išteka Paurupė, griovys į Įsrutį.

Sovietmečiu buvo saugomų pelkių sąrašuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Martynas Purvinas, Plynė, 2, Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-10-04.
2. ↑  М.Г. Напреенко, *Болота Калининградской области: их роль в сохранении биоразнообразия и окружающей среды в регионе* Archyvuota kopija 2021-10-04 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Čoele Čoelis*Choele Choel* |
| --- |
| *Čoele Čoelio reginys* |
|  |
| 

Čoele ČoelisČoele Čoelis

39°16′0″ p. pl. 65°41′0″ v. ilg.﻿ / ﻿39.26667°š. pl. 65.68333°r. ilg.﻿ / 39.26667; 65.68333﻿ (Čoele Čoelis)Koordinatės: 39°16′0″ p. pl. 65°41′0″ v. ilg.﻿ / ﻿39.26667°š. pl. 65.68333°r. ilg.﻿ / 39.26667; 65.68333﻿ (Čoele Čoelis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Rio Negro provincija Rio Negro provincija |
| **Departamentas** | Aveljanedos departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1879 m. liepos 9 d. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 9 791  |
| **Altitudė** | 118 m |

**Čoele Čoelis** (isp. *Choele Choel*) – miestas Argentinoje, Rio Negro provincijos šiaurėje, Negro upės kairiajame krante (*Valle Medio* slėnyje), priešais *Isla Grande de Choele Choel* salą. 9 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 1879 m. ir pavadintas Argentinos prezidento Nicolás Avellaneda garbei. Po upės potvynio perkeltas į kitą vietą (*Pampa de los Molinos*), o 1882 m. įkurtas dabartinėje vietoje. Čoele Čoelis buvo svarbus centras vykdant „Dykumos užkariavimą". 1890 m. mieste įsikūrė saleziečių ordinas. XX a. į miestą atvyko daug imigrantų iš Europos (Rusijos) ir Azijos (Laoso).

Iš Čoele Čoelio keliai veda į Neukeną, Viedmą, Bahija Blanką. Praeina Bahija Blankos – Sapalos geležinkelis. Yra nedidelis oro uostas.
| **Leopardus pardalis** |
| --- |
| Ocelotas (*Leopardus pardalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Katiniai  *( Felidae)* |
| Pošeimis: | Mažosios katės  *( Felinae)* |
| Gentis: | *Leopardus*  *( Leopardus)* |
| Rūšis: | Ocelotas  *( Leopardus pardalis)* |

 |
| Binomas |
| ***Leopardus pardalis***Linnaeus, 1758 |
| Oceloto paplitimo arealas |

**Ocelotas** (*Leopardus pardalis*) – katinių (*Felidae*) šeimos plėšrus žinduolis.

Šio plėšrūno kūno ilgis siekia iki 1 m, uodegos – iki 40 cm. Gyvūno aukštis – iki 50 cm. Galva pailga, ausys apvalios. Ant kaktos ir skruostų matomos dvi juodos juostos. Nugaros ir šonų kailis – geltonas arba pilkas, su juodomis išilginėmis juostomis, kurias sudaro arti viena kitos esančių juodų dėmių eilės. Krūtinė ir pilvas – gelsvi. Kojos – taškuotos. Dėl gražaus kailio ocelotai yra medžiojami.

Išore ocelotas panašus į kitą savo genties atstovę – ilgauodegę katę, tik yra stambesnis.

Paplitimas ir porūšiai
----------------------

Ocelotas paplitęs Amerikos žemyne. Jo arealas driekiasi nuo Centrinės Amerikos iki Pietų Amerikos centrinės dalies.

Labiausiai į šiaurę nutolusi ocelotų paplitimo sritis – Teksaso valstija (JAV). Kiek rečiau ocelotai sutinkami Trinidado saloje (Karibuose).

Tankiausia ocelotų populiacija yra tropiniuose miškuose. Atvirų vietovių plėšrūnas vengia.

Amerikos kontinente yra priskaičiuojama 11 oceloto porūšių:

* *Leopardus pardalis pardalis* – gyvena Amazonės baseino regione
* *Leopardus pardalis aequatorialis* – sutinkamas Andų kalnyno šiaurėje
* *Leopardus pardalis albescens* – arealas – Meksika, Teksasas
* *Leopardus pardalis maripensis* – Venesuela, Gajana, Trinidadas
* *Leopardus pardalis mearnsi* (**kostarikinis ocelotas**) – retas, arealas – Centrinė Amerika
* *Leopardus pardalis mitis* (**brazilinis ocelotas**) – retas, sutinkamas tropiniuose miškuose Pietų Brazilijoje, taip pat Argentinoje, Paragvajuje
* *Leopardus pardalis nelsoni* – Meksika
* *Leopardus pardalis pseudopardalis* – Kolumbija
* *Leopardus pardalis puseaus* – Ekvadoras
* *Leopardus pardalis sonoriensis* – Meksika
* *Leopardus pardalis steinbachi* – Bolivija

Gyvenimo būdas
--------------

Ocelotai gyvena miškuose ir tankiuose krūmuose, gerai laipioja medžiais. Šios katės yra aktyvios sutemose ir naktį.

Subrendę plėšrūnai sugeba pagauti ir įveikti mažesnes beždžiones. Ocelotas taip pat medžioja paukščius, graužikus, roplius.

Oceloto patelė paprastai atsiveda du jauniklius. Mažyliai motinos pienu maitinasi septynias savaites. Vėliau į jų racioną įeina ocelotės sumedžiotas grobis. Jauni ocelotai bręsta iki 2 metų amžiaus. Tuomet palieka gimtąjį arealą ir keliauja ieškoti savų medžioklės plotų.

Nuorodos
--------

* Ocelotai Jungtinėse Amerikos Valstijose **(**angl.**)**
* Ocelotai Amazonės baseine **(**angl.**)**


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ocelotas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Būka |
| --- |
|  Būka netoli Baluošo |
| **Ilgis** | 8,1 km |
| **Baseino plotas** | 145,8 km² |
| **Ištakos** | Utenykštis |
| **Žiotys** | Baluošas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Būka** – upelis Lietuvoje, Utenos rajone, Aukštaitijos nacionaliniame parke. Išteka iš Utenykščio ežero vakarinės įlankos. Teka į pietryčius mišku. Žemupyje pasuka į pietus ir įteka į Baluošo ežerą tarp Strazdų ir Šuminų kaimų. Priklauso Žeimenos baseinui.

Vaga labai vingiuota, upė vandeninga ištisus metus. Upėje aptiktos žuvys: kuojos, lydekos, aukšlės, gružliai, ešeriai, šapalai, meknės, pasitaiko plakių, ungurių, kartuolių, vėgėlių.

Vienintelė gyvenvietė prie Būkos – Vaišnoriškė.

Upėvardžio kilmė neaiški. Pavadinimas *Būka* siejamas su *būkas* („pelkių paukštis, baublys"). Tačiau upelis dar žinomas kaip *Būga* – šis žodis siejamas su latv. *bauga* („paupio klampynė"), sl. *\*buga* („šlapynė, klampynė"), kurie kilę iš ide. *\*bheug(h)-* („lenkti").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 73
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Juliano Apostato solidas, apie 361, iš Sirmiumo kalyklos

**Sirmiumas** (šiandien Sremska Mitrovica), *garbingoji miestų motina*, – senovės romėnų miestas Panonijoje. Dabartinio Sremo regiono pavadinimas kilo nuo šio antikinio miesto vardo.

Sirniumas iš pradžių buvo ilyrų miestas, o I-ame amžiuje pr. m. e. jį užkariavo romėnai. Tai buvo svarbus vėlyvosios Romos imperijos miestas, romėnų Panonijos ekonominis centras ir viena iš keturių visos imperijos sostinių. Sirniume taip pat buvo monetų kalykla.

Istorija
--------

Sirmiumas buvo vienas seniausių Europos miestų. Archeologai rado organizuoto žmogaus gyvenimo pėdsakų, išlikusių iš maždaug 5000 m. pr. m. e.

Kai romėnai nukariavo Sirmiumą I a. pr. m. e. gyvenvietė jau turėjo gilias tradicijas.

I amžiuje Sirmiumas gavo Romos piliečių kolonijos statusą ir tapo labai svarbia ekonomine ir strategine vietove. Imperatorių Trajano, Marko Aurelijaus ir Klaudijaus II karines ekspedicijos buvo ruošiamos būtent Sirmiume.

103 metais romėnų Panonija buvo perskelta į dvi dalis: Aukštutinę Panoniją ir Žemutinę Panoniją. Žemutinės Panonijos sostinė buvo Sirniumas.

296 Romos imperatoriaus Diokletiano valdymo laikotarpiu buvo priimtas naujas Panonijos teritorinis padalinimas. Vietoj prieš tai buvusių dviejų provincijų (Aukštutinės Panonijos ir Žemutinės Panonijos) buvo sukurtos keturios naujos: Panonija Prima, Panonija Valerija, Panonija Savija ir Panonija Sekunda. Sirmiumas buvo Panonijos Sekundos sostinė.

293, kai imperijoje įsigaliojo tetrarchija, Romos imperija buvo padalinta į keturias dalis ir Sirmiumas tapo viena iš keturių sostinių (kitos buvo Trieras, Milanas ir Nikomedija). Tetrarchijos metu Sirmiumas buvo imperatoriaus Galerijaus sostinė. Įkurus pretorijų prefektūras 318 metais, Ilyrijos prefektūros sostine tapo Sirniumas. Sostine šie miestas buvo iki 379, kai prefektūra politiškai buvo padalinta į Rytinę ir Vakarinę Ilyriją. Vakarinė dalis (Įskaitant ir Sirniumą) buvio prijungta prie Italijos prefektūros. Rytinė dalis išliko atskira prefektūra su sostine Salonikuose.

Miestas taip pat buvo svarbus krikščionybės centras. Sirniume buvo surengti keli krikščionių susirinkimai.

Romos imperatoriai
------------------

Trajanas Decijus, Romos imperatorius (249–251), gimęs Sirmiumo apylinkėse
Šeši Romos imperatoriai gimė Sirniume ir jo apylinkėse:

* Trajanas Decijus (249–251)
* Aurelianas (270–275)
* Probusas (276–282)
* Maksimiljanas Herkulis (285–310)
* Konstancijus II (337–361)
* Gratianas (367–383)

Paskutinis jungtinės Romos imperijos imperatorius Teodosijus I (378–395) tapo imperatoriumi Sirniume.
Kazys Ūdra
**Kazys Ūdra** (*Ūdras*, *Ūdrys*, 1857 m. rugpjūčio 13 d. Garšviuose, Panevėžio rajone – 1937 m. lapkričio 1 d. Garšviuose, Panevėžio rajone) – valstietis, knygnešys. Palaidotas Vadaktėlių kapinėse (Panevėžio raj.).

Antkapis Vadaktėliuose

Biografija
----------

Tėvai – ūkininkai, turėjo 22 ha žemės. Lietuviškai skaityti išmokė daraktorius.

Valdinę pradinę mokyklą lankė Naujamiestyje. Paaugęs dirbo staliumi.

Paskatintas kaimyno J. Venckevičiaus, lietuvišką spaudą platino nuo „Aušros" laikų. Susipažino su knygnešiais Pranciškumi Paprecku, Vincu Kazanausku, Juozu Neteckiu, Dominyku Mikliumi.

Apie 1883 m. pradėjo gabenti ir platinti lietuvišką spaudą drauge su Jurgiu Bieliniu. 1885 m. Jurgiui Bieliniui pasiūlius, Garšviuose įkurta Garšvių knygnešių draugija. Tapo vienu svarbiausių draugijos narių. Savo namus pavertė knygnešių, ypač Jono Bielinio, prieglobsčio ir lietuviškos spaudos skirstymo punktu. Draugijos buhalteris Adomas Ladukas taip pat apsigyveno jo namuose. Ypač daug padėdavo sesuo Augustė. Atgabentą spaudą paskirsčius, Kazys Ūdra pats išveždavo į Raguvos, Troškūnų, Griežionių, Debeikių, Užpalių apylinkes, kur turėjo daug padėjėjų. Apie naujai gautas knygas pranešdavo laiškais savo bendradarbiams.

1894 m. vasario 4 d. kartu su Jonu Bieliniu ir A. Bružiu dviem vežimais vežė iš Mažosios Lietuvos 17 ryšulių lietuviškos spaudos. Policijos sulaikyti spėjo pabėgti, bet prarado visą spaudą. Tai buvo didžiulis nuostolis, vos nesužlugdęs draugijos. 1894 m. balandžio 14 d. kaimynas N. Škutas, radęs prie savo tvoros 3 ryšulius su spauda, juos perdavė policijai. Dėl šių ryšulių Kazys Ūdra policijos buvo tardomas, bet paliktas laisvėje. 1894 m. birželio 7 d. per kratą namuose rado lietuviškos spaudos, laiškų su inkriminuojančia medžiaga. Susektas ir sulaikytas tik kitais – 1895 m. birželio 13 d. Uždarytas į Panevėžio kalėjimą. 1895 m. birželio 23 d. kratė jo namus ir rado lietuviškų knygų, sąskaitų, knygnešių adresų, užrašų. Sudaryta byla. Caro 1896 m. spalio 14 d. paliepimu nubaustas 2 m. kalėti vienutėje, skaičiuojant laiką nuo arešto, ir 5 m. tremties į Rytų Sibirą. Tremties vieta paskirtas Čerepčios mst. Jakutijoje.

Atlikęs bausmę 1902 m. grįžo į Lietuvą. Leista gyventi Marijampolėje. Čia vėl platino lietuvišką spaudą. Į Garšvius grįžo 1904 m. Po spaudos atgavimo taip pat platino knygas, aktyviai veikė visose kultūrinio gyvenimo srityse. Nuo 1928 m. sausio 1 d. paskirta 75 Lt knygnešio pensija.

Atmintinos vietos ir paminklai
------------------------------

* Kapas ir antkapinis paminklas Vadaktėlių kapinėse.
* Pavardė įrašyta Knygnešių sienelėje Kauno Vytauto Didžiojo karo muziejaus sodelyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kazys Ūdra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija,
2. ↑  „Objekto Nr. 11052 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
| **Ursus arctos syriacus** |
| --- |
| Sirinis rudasis lokys (Ursus arctos syriacus)Sirinis rudasis lokys (*Ursus arctos syriacus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Lokiniai  *( Ursidae)* |
| Gentis: | Meškos  *( Ursus)* |
| Rūšis: | Rudasis lokys  *( Ursus arctos)* |
| Porūšis: | sirinis rudasis lokys  *( Ursus arctos syriacus)* |

 |
| Binomas |
| ***Ursus arctos syriacus***Hemprich & Ehrenberg, 1828 |

**Sirinis rudasis lokys** (*Ursus arctos syriacus*) – palyginti smulkus rudojo lokio, būdingo Eurazijai, porūšis. Gyvena Sirijoje, Libane, Mažojoje Azijoje, Irane, Armėnijoje, Abchazijoje, Kalnų Karabache. Palestinoje siriniai lokiai išnykę.

Sirinis lokys sveria ne daugiau kaip 190 kg. Suaugusių patinų kaukolių ilgis 30,3-39,4 cm. Kailis paprastai labai šviesus, šiaudų spalvos. Keteros plaukai yra ilgi, pilkai rudu pamatu. Kai kurie individai išilgai nugaros turi tamsią juostą.

Individai iš vidurio ir vakarų Kaukazo yra tamsesni, stambesni, jų kaukolės masyvesnės, dėl ko dalis biologų mano, kad tų kraštų populiacija yra hibridinė, kilusi iš sirinių ir eurazinių rudųjų lokių. Manoma, kad šie lokiai mišrūnai atsirado holocene, kai siriniai lokiai iš pietų migravo į šiaurės vakarus ir kryžminosi su stambesniais šiauriniais lokiais. Šios populiacijos lokių kaukolių ilgis 36,8-39,4 cm, jų kailiai yra raudonrudžiai, be juodumo priemaišų. Šviesūs plaukų galiukai menkiau išreikšti, o povilnė šviesiai kaštoninė.

Nuorodos
--------

1. 1 2  *Mammals of the Soviet Union* Vol. II Part 1a, SIRENIA AND CARNIVORA (Sea cows; Wolves and Bears), V.G Heptner and N.P Naumov editors, Science Publishers, Inc. USA. 1998. ISBN 1886106819



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sirinis rudasis lokys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Augustavo senasis paštas** (lenk. *Stara poczta w Augustowie*) – klasicistinio stiliaus pastatas pastatytas 1829 m. Augustavo mieste.

Istorija
--------

Augustavas pradėjo tapti vis svarbesniu pašto paskirstymo punktu kai atiteko Prūsijos karalystei (1795–1807 m.). Nuo 1808 m. miestas tapo Varšuvos kunigaikštystės dalimi ir pašto paskirstymo punktu į Seinus ir Suvalkus. Lenkijos Kongreso karalystės laikais miesto pašto reikšmė sumenko ir galiausiai sunyko po 1862 m. kai buvo nutiestas Sankt Peterburgo-Varšuvos geležinkelis. Pastatą sudarė pagrindinė dalis ir du papildomi pastatai, kuriuose buvo laikoma 14 pašto karietų. Pašto karietos važinėdavo į Kauną, Gardiną ir Varšuvą. Paprasta siunta iki Varšuvos nukeliaudavo per 30 valandų, greitoji siunta per 20 valandų. 1867 m. Rusija uždarė Lenkijos Kongreso karalystės centrinį paštą ir priskyrė paštą centriniam Sankt Peterburgo paštui suteikdami 28 numerį. Per II pasaulinį karą paštas buvo sugriautas ir 1963 m. atstatytas. 1964 m. pastato centrinėje dalyje įsikūrė viešbutis, dešinėje viešoji biblioteka ir kairėje Sporto ir laisvalaikio centras. 1979 m. viešbutis išsikraustė iš pastato ir vietoj jo įsikėlė muzikos mokykla, 1992 m. išsikrausčius bibliotekai visas pastatas atiteko muzikos mokyklai. 1979 m. gegužės 2 d. pastatas įtrauktas į Palenkės vaivadijos istorinių paminklų sąrašą.

* 
* 
* 
*

Literatūra
----------

* Jarosław Szlaszyński, Andrzej Makowski: Augustów. Monografia historyczna. Augustów: Urząd Miejski w Augustowie, 2007 m. ss. 193–195, 286, 733, 771. ISBN 978-83-925620-0-9.
* Irena Batura, Wojciech Batura: Po Ziemi Augustowskiej. Przewodnik dla turysty i wczasowicza. Suwałki: Wydawnictwo „Hańcza", 1993 m. ss. 49-50. ISBN 83-900828-3-7.
* Studia i materiały do dziejów Pojezierza Augustowskiego. Białystok: Białostockie Towarzystwo Naukowe, 1967 m. ss. 327–345, seria: Prace Białostockiego Towarzystwa Naukowego.

Šaltiniai
---------

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)[neveikianti nuoroda].

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Augustavo senasis paštas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Pašte įsikūrusios muzikos mokyklos tinklalapis;
* Pašto istorija Archyvuota kopija 2009-02-27 iš Wayback Machine projekto..
**Augustavo sinagoga** (lenk. *Synagoga w Augustowie*) – nuo 1840 m. iki II pasaulinio karo, Augustavo mieste egzistavusi sinagoga. 1839 m. buvo priimtas sprendimas pastatyti didžiąją žydų sinagogą (*Beit ha-Kneset ha-Gadol*). Sinagogos statybos kainavo apie 52 000 zlotų. Statybų vadovas buvo *Józef Foks*. Sinagogos statybos prasidėjo 1840 m. vasario mėnesį. Statybos užbaigtos 1843 metais. Bažnyčios ilgis buvo 63,5 m, plotis 36,5 m, o aukštis 10 metrų. Per II pasaulinį karą sinagoga buvo sugriauta. Po karo nebuvo atstatyta, jos vietoje XX a. 5 dešimtmetyje buvo pastatyta pieninė.

Literatūra
----------

* Jarosław Szlaszyński, Andrzej Makowski: Augustów. Monografia historyczna. Augustów: Urząd Miejski w Augustowie, 2007 m. s. 186. ISBN 978-83-925620-0-9.
* Irena Batura, Wojciech Batura: Po Ziemi Augustowskiej. Przewodnik dla turysty i wczasowicza. Suwałki: Wydawnictwo "Hańcza", 1993 m. s. 33. ISBN 83-900828-3-7.

Nuorodos
--------

* Sinagogos aprašymas I Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.;
* Sinagogos aprašymas II Archyvuota kopija 2011-09-16 iš Wayback Machine projekto..
**Augustavo uosto direkcijos pastatas** (lenk. *Budynek Zarządu Portu w Augustowie*) – istorinis pastatas Augustavo mieste. Pastatas yra adresu: ul. 29 Listopada 5a. Pastatas pastatytas 1829 metais, statant Augustavo kanalą. Pastatas medinis, ampyro stiliaus. Nuo XIX a. vidurio pastatas buvo naudojamas kaip uosto direkcija ir direkcijos vadovų gyvenamasis namas. XX a. 8 dešimtmetyje pastatas buvo kapitaliai restauruotas. Šalia šio pastato yra Augustavo vandens telkinių direkcijos pastatas. Nuo 1973 m. pastate eksponuojama Augustavo kanalo statybos istorija. Pastatas kartais klaidingai vadinamas *Prandzinskio dvaru* (dworkiem Prądzyńskiego), kuris yra maišomas su Augustavo kanalo architektui Ignotui Prandzinskiui priklausiusiu namu adresu ul. Wojska Polskiego, kuris sudegė 1831 metais. 1979 m. vasario 17 d. pastatas įtrauktas į Palenkės vaivadijos istorinių paminklų sąrašą.

* 
* 
*

Literatūra
----------

* Jarosław Szlaszyński, Andrzej Makowski: Augustów. Monografia historyczna. Augustów: Urząd Miejski w Augustowie, 2007 m. ss. 183, 768–769. ISBN 978-83-925620-0-9.;
* Irena Batura, Wojciech Batura: Po Ziemi Augustowskiej. Przewodnik dla turysty i wczasowicza. Suwałki: Wydawnictwo „Hańcza", 1993 m. s. 47. ISBN 83-900828-3-7.;
* Krajobraz kulturowy Kanału Augustowskiego. Warszawa: Ośrodek Ochrony Zabytkowego Krajobrazu, 1999 m. ss. 30-31. ISBN 83-85548-73-4.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Augustavo uosto direkcijos pastatas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)[neveikianti nuoroda];
* Aprašymas apie Augustavo kanalo muziejų (lenk.).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie **šokolado triufelį**. Apie grybą skaitykite straipsnyje Trumas.*

**Šokolado triufelis** – šokolado konditerijos rūšis. Tradiciškai šokolado triufeliai gamina iš genažo gumulėlių, aplietų šokoladu ar apibarstytų cukraus pudra, kakavos milteliais arba kapotais pakepintais riešutais (paprastai lazdyno, migdolais ar kokoso). Šokolado triufeliai formuojami rutulio, kūgio arba išlenktos formos. Genažą gali pakeisti kiti įdarai: grietinėlė, ištirpintas šokoladas, karamelė, riešutai, uogos ar įvairūs saldūs vaisiai, nuga, irisas, mėtos, šokolado nuolaužos, zefyrai ir likeris, todėl lieka daug laisvės eksperimentuoti ir ieškoti naujų skonių.

Triufeliai pavadinimą gavo dėl savo išorinio panašumo į grybus triufelius, vieną iš brangiausių delikatesų.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šokolado triufelis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Augustavo miškų bendrijos miškai
**Augustavo miškų bendrija** (lenk. *Ostoja Augustowska*) – miškų bendrija Baltijos aukštumose, Augustavo lygumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo, Suvalkų ir Seinų apskrityse. Užima 105 766,1 ha plotą. Miškų bendrija sudaro 5,24% Palenkės vaivadijos teritorijos. Tai viena iš didžiausių miškų bendrijų Centrinėje ir Rytų Europoje. Šiaurėje ribojasi su Rytų Sūduvos aukštuma, o pietuose su Bebro upės žemuma. Vietomis ribojasi su Lietuvos ir Baltarusijos sienomis. Bendrijoje teka unikalų gamtos savitumą išlaikiusi Bebro upė, taip pat yra Vygrių ir Bebro nacionaliniai parkai. Bendrijoje yra saugoma unikali miškų ekosistema ir nykstančių gyvūnų buveinės. Dalis bendrijos teritorijos patenka į paukščių saugojimo programą Natura 2000. Bendrijoje auga įvairios miškų rūšys ir telkšo įvairios pelkės. 2009 m. Europos Komisija paskelbė miškų bendriją saugomu gamtos objektu.

Gamtos apsauga
--------------

Miškų bendrijoje yra *Augustavo girių ir ežerų kraštovaizdžio parkas*, Rospudos slėnis. Draustiniai: Lempio draustinis, Kuklės draustinis, Perkučo draustinis, Malų Boreko draustinis, Starožino draustinis, Kurianskių Bagno draustinis, Kozi Rineko draustinis, Kaleitų ežero draustinis, Senosios Rūdos draustinis, Glušeco draustinis, *Mankynės draustinis*, Bžozovų Grondo draustinis, Kalino ežero draustinis, Ostoja Bobruvo Marychos draustinis, Pamarės draustinis ir Tobolinkos draustinis. Bendrijoje gyvena sparčiai nykstantys žinduoliai: lūšis (*Lynx lynx*), pilkasis vilkas (*Canis lupus*), ūdra (*Lutra lutra*) ir upinis bebras (*Castor fiber*). Taip pat tik šioje Lenkijos teritorijoje augantis virgininis varpenis (*Botrychium virginianum*).

Taip pat skaitykite
-------------------

* Augustavo giria.

Šaltiniai
---------

* Europos Komisijos įstatymas dėl miškų bendrijos apsaugos;
* Natura 2000 programos vykdymas miškų bendrijoje Archyvuota kopija 2005-11-04 iš Wayback Machine projekto.;
* Aprašymas apie Augustavo miškų bendriją[neveikianti nuoroda];
* Natura 2000 saugomi plotai Lenkijos teritorijoje.

Literatūra
----------

* Jan Panfil: Pojezierze Mazurskie. Przyroda Polska. Warszawa: Wiedza Powszechna, 1985 m. s. 42.
***The Spectator***|  |
| Periodiškumas | savaitinis |
| Kategorijos | politka, kultūra, konservatizmas |
| 

---

 |
| Redaktorius | Fraser Nelson |
| Pirmasisleidimas | 1828 m. |
| Kompanija | Press Holdings |
| Kalba | anglų |
| Tiražas | 82 585 egz. (2016 m.) |
| ISSN | ISSN 0038-6952 |
| 

---

 |
| **Tinklalapis:** www.spectator.co.uk |

**„The Spectator"** – britų savaitinis žurnalas, kuriame rašoma politikos, kultūros ir aktualijų temomis. Pirmasis leidimas išėjo 1828 m. liepos mėn. Žurnalo savininkai David ir Frederick Barclay, taip pat per savo įsteigtą įmonę „Press Holdings" valdantys laikraščio „The Daily Telegraph" akcijų paketą. Žurnalo turinį daugiausia sudaro straipsniai politikos ir kultūros temomis, redakcija paprastai palaiko Konservatorių partiją. Žurnale taip pat būna apžvalginių straipsnių knygų, muzikos, operos bei kino ir televizijos temomis.

Išnašos
-------

1. ↑  „About | The Spectator". *The Spectator* (anglų). Nuoroda tikrinta 2017-11-16.
2. ↑  „The First Number of The SPECTATOR". *The Times* (13637). 1828-07-05. p. 4, column D.
**Regionas** – teritorija, turinti tam tikrus bendrus bruožus (ūkinius, geografinius, kultūrinius). Regionas yra pagrindinis regioninės geografijos tyrimo objektas.

Sąvoka
------

Baltijos šalių regionai 2008 m.
Skirtingai nuo miestų, valstybių, šalių ir kt. teritorinių vienetų, kurie turi apibrėžtas ribas, regionas yra apibrėžiamas laisvai. Funkciškai padalinimas į regionus visada yra susijęs su tam tikru tikslu ar pagrindiniu aspektu: lemiantys gali būti gamtiniai – geografiniai, kultūriniai – istoriniai, ekologiniai, socialiniai ir ekonominiai aspektai arba jų kombinacijos. Taip, pvz. ekonominiai regionai apibrėžiami visų pirma iš socioekonominės perspektyvos, turint tikslą geriau išnaudoti pridėtinės vertės kūrimo potencialą ir kurti darbo vietas. Skirstymo į regionus principas lemia kuris aspektas laikomas lemiamu.

Administraciškai nustatyti regionai
-----------------------------------

Centrinės vyriausybės kuriami vienetai, siekiant vykdyti regioninę politiką. Tokio tipo regionai kuriami netgi labai centralizuotose valstybėse. Lietuvoje tokio tipo regionais galima laikyti apskritis.

Regionais vadinami administraciniai vienetai, pvz. Prancūzijos regionai, Belgijos regionai, Italijos regionai yra nustatomi politiniais sprendimais. Valstybių administracinio suskirstymo principus ir vienetus nagrinėja politinė geografija.

Be jų yra ir įvairūs *statistiniai regionai*, pvz. Europos Sąjungos *NUTS* regionai.

Gamtiniai – geografiniai regionai
---------------------------------

Šio tipo regionai apibrėžiami naudojant geomorfologinius, geologinius, hidrologinius ir dirvotyros kriterijus. Tokio tipo regionai gali būti persidengiantys, jie yra fizinės geografijos ir jos disciplinų tyrimo objekas. Tokie regionai gali būti tiriami ir kitais aspektais, pvz. apgyvendinimo istorija (gyventojų geografija), susisiekimo aspektai (susisiekimo geografija), nagrinėjami gamtos apsaugos ir turizmo (turizmo geografija) tikslais.

Pavyzdžiai:

* Didžioji stepė
* Sahelis
* Amazonija

Kultūriniais, istoriniais ir socialiniais kriterijais apibrėžiami regionai
--------------------------------------------------------------------------

Istoriniai – kultūriniai regionai atspindi tam tikrus istoriškai svarbius įvykius. Taip tiriant neolito revoliuciją naudojamos Levanto ir Derlingojo pusmėnulio sąvokos.

Regionai gali būti apibrėžiami ir remiantis tokiais sociokultūriniais kriterijais kaip kalba, dialektas, religija ar net regioninė virtuvė (kultūrinė geografija). Tokio pobūdžio regionų pavyzdžiai: Artimieji Rytai, Sinosfera, Mesopotamija, Persija. Žvelgiant iš ekonomikos istorijos perspektyvos galima apibrėžti pasaulio regionus pagal pinigų sistemas, prekybos kelius, ekonominę pažangą ir pan.

Ekonominiai regionai
--------------------

Juos vienija ekonominiai kriterijai, tokie kaip industrializacija, urbanizacija, atskirų ekonomikos šakų išsivystymas. Jie dažnai atitinka administracinius regionus valstybės viduje. Globalizacijos įtakoje formuojasi ir tarpvalstybiniai ekonominiai regionai.
**Motinos pieno oligosacharidai** (**MPO**) (angl. *human milk oligosaccarides*), dar vadinami motinos pieno glikanais – molekulės, priklausančios angliavandenių grupei, kurių dideli kiekiai aptinkami tik motinos piene.

Kilmė
-----

Motinos pieno oligosacharidai yra trečia pagal randamą kiekį (po laktozės ir riebalų) motinos pieno kietųjų sudedamųjų dalių (ištirpusi, emulsijos ar suspensijos vandenyje formoje). Aptinkamos koncentracijos yra apie 5-20 g/l. Šiandien žinoma apie 200 struktūriškai skirtingų molekulių. Motinos pieno oligosacharidams būdinga didelė įvairovė, o bendra motinos pieno sudėtis individuali kiekvienai moteriai, kuri kinta priklausomai nuo laktacijos laikotarpio. 2‘-fucosyllactose yra dominuojantis oligosacharidas maždaug 80 % mamų piene. Jo koncentracija apie 2,4 g/l.

Savybės
-------

Skirtingai nei daugelis kitų komponentų randamų motinos piene, motinos pieno oligosacharidai nėra virškinami naujagimio organizme. Jie pasižymi prebiotiniu poveikiu ir yra mitybinė medžiaga kūdikio žarnyno bakterijoms – o ypač Bifidobakterijoms. Šių gerųjų bakterijų dominavimas kūdikio žarnyne mažina patogeninių bakterijų augimą, mažina pavojingų žarnyno infekcijų riziką.

Naujausi tyrimai nustatė, kad motinos pieno oligosacharidai mažina ir virusinių, bakterinių infekcijų riziką, bei mažiną viduriavimo bei kvėpavimo takų ligų riziką.

Apsauginė motinos pieno oligosacharidų funkcija aktyvuojama po kontakto su specifiniais bakterijų ar virusų patogenais. MPO prisijungia prie ląstelių glikanų receptorių esančių ant žarnyno ląstelių paviršiaus ir neleidžia virusams ar bakterijoms prie jų prisijungti ir tuo pačių apsaugo nuo žarnyno infekcijos. Mokslinių tyrimų metu buvo nustatyta, kad motinos pieno oligosacharidai yra panašūs glikanų receptoriams, todėl patogeniniai mikroorganizmai prisijungia prie jų, o ne prie žarnyno ląstelių. Tai mažina žarnyno infekcijų riziką. Motinos pieno oligosacharidai veikia ir kai kurias imuninės sistemos ląsteles, mažindami uždegimines reakcijas. Manoma, kad motinos pieno oligosacharidai gali mažinti nekrozuojančio enterokolito (NEC) išsivystymo riziką neišnešiotiems naujagimiams.

Kai kurie MPO metabolitai tiesiogiai veikia nervų sistemą ir smegenis, bei gali turėti įtakos vaiko tolimesniam vystymuisi. Kai kurie moksliniai tyrimai pažymi, kad motinos pieno oligosacharidai yra sialo rūgšties šaltinis kūdikio organizmui. Sialo rūgštis yra svarbus mitybinis komponentas vaiko smegenų ir kognityviniam vystymuisi.

MPO yra svarbus motinos pieno komponentas, jie gali būti panaudojami kaip papildas kūdikių maiste, skirtame nežindomiems kūdikiams.

Vystymasis
----------

Eksperimentinių tyrimų metu nustatyta, kad MPO kaip žarnyno bakterijų prebiotinis anglies šaltinis yra labai selektyvūs, ypač Bifidobacterium longum infantis padermėms. B. infantis turi unikalius genus, tarp jų ir reguliuojančius glikozidazių aktyvumą. Dėka tokių unikalių genų MPO gali padėti vystytis ir kitoms bakterijoms.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5
2. ↑
3. ↑
4. 1 2
5. ↑  Ralph Ammann (2017-05), „Achieving the impossible" (in German), *European Dairy Magazine*: pp. 30.
6. ↑
| Motown Records |
| --- |
|  |
| Pagrindinėbendrovė | Universal Music Group |
| Įkurta | 1958 m. birželio 7 d. |
| Įkūrėjas | Berry Gordy |
| Žanras | Įvairus |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Vieta | Los Andželas, Kalifornija (JAV) |
| Tinklalapis | motownrecords.com |

**Motown Records** – amerikiečių muzikinių įrašų leidybinė kompanija, šiuo metu priklausanti „Universal Music Group". 1958 m. birželio 7 d. kompaniją įkūrė Berry Gordy Jr. pavadinimu „Tamla Records", o teisiškai registruota 1960 m. balandžio 14 d. pavadinimu „Motown Record Corporation". Dviejų žodžių "motor" ir "town" derinys tapo savotiška pravarde Detroito (JAV) miestui, kuriame iš pradžių ir buvo įsikūrusi kompanija. 

„Motown" pasižymėjo svarbiu vaidmeniu skleidžiant segregacijos nepalaikančias idėjas populiarioje muzikoje ir iš esmės buvo afroamerikiečių kultūros dalis. Septintajame dešimtmetyje „Motown" kartu su dukterinėmis firmomis (tarp jų „Tamla Motown") pasižymėjo leidžiamais įrašais, kurių garsą sudarė vadinamasis Motown skambesys – soul muzika, atliekama pop muzikos pagrindu. Savo laiku tai buvo sėkmingiausia soul muzikos leidybinė kompanija, vienu metu turėjusi 61 mln. JAV dolerių grynosios vertės, kol ją 1988 m. nusipirko „MCA Records". 1993 m. iš „MCA Records" ją nusipirko „PolyGram", kurią 1999 m. įsigijo šiuo metu leidybą valdanti „Universal Music Group".

Su šia kompanija dirbo tokie garsūs R&B bei soul muzikos atlikėjai kaip Marvin Gaye, Stevie Wonder, Michael Jackson, Lionel Richie, Brian McKnight, Erykah Badu, grupės „Smokey Robinson & the Miracles", „The Supremes", „Four Tops", „Boyz II Men" ir kiti.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  "History - Classic Motown". Motown Records. Archyvuota iš originalo.
2. ↑  "A BRIEF HISTORY OF Motown" – Time (2009-01-12)
3. ↑  Woodford, Arthur M. (2001): „This is Detroit, 1701 - 2001" Detroit, Mich.: Wayne State Univ. Press. (198 p.) ISBN 0-8143-2914-4
4. ↑  „Berry Gordy Sells Motown Records for $61 Million" – Los Angeles Times (1988-06-29)
| **Tomas Žilinskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1977 m. birželio 27 d. (45 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | teisininkas, politinis veikėjas |
| Partija | - |
|  |
| Išsilavinimas | aukštasis |
| Alma mater | 1997 m. Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos Vilniaus aukštesnioji policijos mokykla, 2002 m. Vilniaus universitetas, 2013 m. Mykolo Riomerio universitetas |

**Tomas Žilinskas** (g. 1977 m. birželio 27 d. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

1995 m. baigė Vilniaus Naujininkų vidurinę mokyklą, 1997 m. – Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos Vilniaus aukštesniąją policijos mokyklą, 2002 m. – Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą, 2013 m. – Mykolo Riomerio universitetą.

1996–1997 m. Transporto policijos valdybos aerouostų policijos komisariato Viešosios policijos poskyrio policininkas. 1997–2001 m. Policijos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos Transporto policijos tarnybos Štabo inspektorius, Personalo skyriaus vyresnysis inspektorius. 2001–2003 m. departamento Tarptautinio bendradarbiavimo ir Europos integracijos tarnybos inspektorius, vyresnysis inspektorius, komisaras inspektorius.

2003–2006 m. Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos Tarptautinių ryšių ir Europos Sąjungos departamento direktoriaus pavaduotojas. 2006–2009 m. Lietuvos Respublikos teisėsaugos atašė Lietuvos nuolatinėje atstovybėje Europos Sąjungoje. 2009 m. Lietuvos policijos generalinio komisaro patarėjas. 2009–2016 m. Vidaus reikalų ministerijos Viešojo saugumo politikos departamento direktorius.

2016 m. – vidaus reikalų ministras.

2017-2019 m. Lietuvos geležinkelių Prevencijos departamento Verslo saugos skyriaus vadovas.

Nuo 2019 m. Avia Solutions Group (CY) PLC Rizikų valdymo departamento direktorius.

Išnašos
-------

1. ↑

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Saulius Skvernelis** |  **LR vidaus reikalų ministras**2016 m. | Po to:**Eimutis Misiūnas** |
Modulis „Unity" 1998 m.
Modulis bendrame TKS vaizde
„Unity" interjeras
**„Unity"** modulis arba kitaip **„Unity Node"** buvo pirmasis Tarptautinės kosminės stoties (TKS) komponentas, sukurtas JAV. Šį mazgą sukūrė kompanija „Boeing". Projektavimas bei statyba kainavo apie 300 mln. JAV dolerių. Tai buvo pirmasis iš trijų jungiamųjų TKS mazgų (kiti du – „Harmony" ir „Tranquility").

Istorija
--------

Po to, kai 1998 m. lapkričio 20 d. Rusijos raketa nešėja „Proton-K" iškėlė į orbitą rusų gamybos JAV priklausantį modulį „Zaria", 1998 m. gruodžio 4 d. startavo daugkartinio naudojimo JAV erdvėlaivis „Space Shuttle Endeavour" nešdamas „Unity" modulį su dviem prisijungimo adapteriais (angl. *pressurized mating adapters, PMA*). 1998 m. gruodžio 6 d. misijos „STS-88" komanda „pagavo" modulį „Zaria" ir sujungė jį su moduliu „Unity". Šie du moduliai niekada nebuvo tame pačiame Žemės pusrutulyje, tačiau buvo puikiai sujungti kosmose. Gruodžio 13 d. sekmadienį „Space Shuttle Endeavour" atsijungė nuo naujosios Tarptautinės kosminės stoties (TKS) ir sėkmingai grįžo į Žemę.

Konstrukcija
------------

„Unity" – tai 5,49 m ilgio ir 4,27 m diametro cilindras. Svarbiausi šio modulio darbiniai įrenginiai – 6 CBM tipo jungimosi mazgai (angl. *Common Berthing Mechanism* 'vieningas švartavimosi mechanizmas'). Šie mazgai buvo panaudoti toliau statant TKS, prie jų prijungiant naujus modulius. Prie galinio mazgo (žiūrint TKS judėjimo kryptimi) buvo prijungtas pirmasis TKS modulis „Zaria".

„Unity" tiesiogiai negalėjo prisijungti prie modulio „Zaria": amerikietiški CBM tipo mazgai buvo nesuderinami su rusiškuoju АПАС mazgu. Prie „Unity" tiesiogiai prisijungti negalėjo ir „Shuttle": jo jungiamajame skyriuje taip pat sumontuotas tas pats rusiškas АПАС. Todėl prie priekinio ir galinio „Unity" jungties mazgo buvo prijungti 2 hermetiški nupjautinio kūgio formos prisijungimo adapteriai PMA (angl. *Pressurized Mating Adapter*). Prie PMA-1 buvo prijungtas modulis „Zaria", o prie PMA-2 – „Shuttle". Adapteriuose buvo sumontuoti modulio „Unity" valdymo ir kontrolės kompiuteriai. Pradiniame TKS kūrimo etape šie kompiuteriai taip pat buvo skirti duomenų, garso bei vaizdo perdavimui. Jie papildė modulio „Zaria" rusiškas ryšio sistemas. „Unity" ilgis su dviem PMA adapteriais 10,98 m, o masė apie 11 500 kg.

„Unity" modulyje sumontuotos svarbiausios stoties komunikacijų linijos: 216 skirtingi dujų bei skysčių vamzdynai, 121 vidinis bei išorinis elektros energijos bei duomenų perdavimo kabelis. Šiems kabeliams sunaudota daugiau kaip 9600 m vielos. Čia taip pat yra vidaus atmosferos parametrų reguliavimo sistemos bei gyvybės palaikymo sistemos tinklai. „Unity" sudaro daugiau nei 50 000 mechaninių dalių.

### Techniniai duomenys

* Ilgis – 5,49 m
* Skersmuo – 4,27 m
* Masė – 11 895 kg
* Paleidimo data – 1998 m. gruodžio 4 d.

Nuorodas
--------

* Oficialus NASA tinklalapis
* Oficialus J. Gagarino kosmonautų ruošimo centro tinklalapis
**Julijonas Juozas Lozoraitis** (1927 m. vasario 5 d. Kaunas – 1997 m. gegužės 31 d. Vilnius) – Lietuvos teatrologas, kino kritikas.

Biografija
----------

Sūnus Julijus Lozoraitis. 1948 m. baigė Kauno dramos teatro studiją, 1953 m. Maskvoje – teatrologiją A. Lunačiarskio teatro meno institute.

1953–1958 m. ir 1979–1990 m. dirbo kultūros ministerijoje, 1978–1979 m. kūrybiniame susivienijime „Telefilmas". 1958–1978 m. Lietuvos kino studijos direktorius ir meno tarybos pirmininkas. Jo vadovavimo metais sukurti svarbiausi Lietuvos vaidybiniai („Žingsniai naktį" 1962 m. „Laiptai į dangų" 1966 m. abiejų rež. Raimondas Vabalas, „Niekas nenorėjo mirti" 1965 m. rež. Vytautas Žalakevičius, „Jausmai" 1968 m. rež. Algirdas Dausa, Almantas Grikevičius, „Ave vita" 1969 m. rež. Almantas Grikevičius, „Velnio nuotaka" 1974 m. „Riešutų duona" 1977 m. abiejų rež. Arūnas Žebriūnas) ir dokumentiniai kino filmai. Paskelbė teatro ir kino kritikos straipsnių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Julijonas Juozas Lozoraitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 645 psl.
unisonas| Inversija | oktava |
| Pavadinimas |
| Kiti pavadinimai | prima, grynoji prima |
| Santrumpa | gr1 |
| Dydis |
| Pustonių skaičius | 0 |
| Intervalo klasė | 0 |
| Racionalusis intervalas | 1:1 |
| Centai |
| Lygioji temperacija | 0 |
| Ketvirtis tono | 0 |
| Racionalioji intonacija | 0 |

**Unisonu** muzikoje vadinamas intervalas tarp garsų, kurių dažnių santykis yra 1:1. Unisonu skambantys garsai yra girdimi kaip to paties aukščio, tačiau ausis gali atskirti, kad jie sklinda iš skirtingų šaltinių. Unisonas yra laikomas geriausiai derančiu (konsonuojančiu) sąskambiu, tuo tarpu intervalai, labai artimi unisonui, bet jam nelygūs, yra laikomi labiausiai nederančiais (disonuojančiais).

Muzikos teorijoje unisonas yra žymimas **gr1** ir kartais dar yra vadinamas **prima**.

Unisonu skambančių garsų pora gali turėti skirtingus tembrus, tai yra, skambėti iš kelių skirtingų instrumentų ar žmonių balsų. Tokių garsų pagrindiniai dažniai sutampa, ir jie skiriasi tik savo aukštesniųjų harmonikų amplitudėmis.

Kai dainuoja ne vienas, o keli žmonės, pavyzdžiui, chore, jiems tai lengviausia daryti dainuojant „vienu balsu", tai yra, unisonu, kartais akomponuojant instrumentu, kuris groja identišką melodiją balsams. Tokia muzikos rūšis yra vadinama monofonine. Jos priešingybė yra polifoninė muzika, kurioje skamba daugiau nei du skirtingi balsai arba instrumentas groja nesutampančią su vokalo melodiją. Reikia pastebėti, kad muzika, kurioje yra keli balsai, judantys lygiagrečiai vienos ar kelių oktavų intervalu vienas nuo kito, taip pat laikoma monofonine.

Iš monofoninio dainavimo kilo metaforinė žodžio „unisonas" reikšmė. Posakis „jie daro tai ir tai unisonu" reiškia, kad aptariamieji daro veiksmą vienu laiku, sutartinai, darniai.

Muzikos sintezatoriuose unisonu vadinami du ar daugiau osciliatorių, kurie suderinami vienas su kitu. Šis efektas yra dažnai naudojamas techno ir transo muzikoje norint stipresnio, sodresnio ir išraiškingesnio garso.

Kartais vartojamos išplėsto (angl. *augmented*) bei sumažinto (angl. *diminished*) unisono savokos. Jos reiškia jog du garsai skiriasi vienu pustoniu. Pirmu atveju antrasis garsas yra pustoniu aukštesnis, antru pustoniu žemesnis.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Dr. Brian Blood (2017). 
dolmetsch online dolmetsch.com

  

v • a • r **Diatoniniai muzikiniai intervalai** 

unisonas | mažoji sekunda | didžioji sekunda | mažoji tercija | didžioji tercija | kvarta | tritonis | kvinta | mažoji seksta | didžioji seksta | mažoji septima | didžioji septima | oktava