recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Atifete Jahjaga** |
| --- |
|  |
| Atifete Jahjaga 2014 metais |
| Gimė | 1975 m. balandžio 20 d. (48 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Astrit Kuçi |
|  |
| Veikla | ketvirtoji Kosovo prezidentė. Pirmoji šalies vadovė moteris. |
| Partija | nepriklausoma |
|  |
|  **Vikiteka** | Atifete Jahjaga |

**Atifete Jahjaga** (g. 1975 m. balandžio 20 d.) – Kosovo politikė, 4-oji šalies prezidentė. Ji buvo pirmoji Kosovo prezidentė moteris, pirmoji nepriklausoma šalies vadovė, pirmoji moteris prezidentė šiuolaikinėse Balkanų šalyse.

A. Jahjaga gimė Džiakovicos mieste šalies pietvakariuose, kur baigė vidurinę mokyklą. 2000 m. ji baigė teisės studijas šalies sostinės universitete. 2007 m. A. Jahjaga mokėsi Lesteryje kriminalinę teisę.

Po Kosovo karo būsima politikė sėkmingai baigė pareigūnų kursus ir vėliau gavo leitenanto generolo laipsnį. Iš pradžių ji buvo paskirta į pasienio tarnybą, vėliau į mokymų skyrių. 2010 m. A. Jahjaga tapo šalies policijos vadove.

2011 m. balandžio 6 d. ji paskelbė besiruošianti dalyvauti šalies prezidento rinkimuose. Politikę palaikė pagrindinės šalies politinės jėgos, JAV ambasada Kosove.

Tų pačių metų balandžio 11 d. įvykusiuose rinkimuose A. Jahjaga sulaukė didžiausio parlamento palaikymo ir tapo pirmąja šalies vadove moterimi. Iš 100 parlamento narių jai atiteko 80 balsų. Iki šiol ji yra vienintelė Kosovo prezidentė išrinkta jau pirmame ture.

Savo inauguracinėje kalboje šalies vadovė pareiškė, kad pagrindinis jos tikslas yra siekti šalies tapimo ES ir JTO nare.

2016 m. vasarį vykusius prezidento rinkimus laimėjo Hashim Thaçi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marrëveshja për Kosovën, presidente Atifete Jahjaga


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Jakup Krasniqi** | **Kosovo prezidentas**2011–2016 | Po to:**Hashim Thaçi** |
Koordinatės: 55°17′36″ š. pl. 23°26′15″ r. ilg.﻿ / ﻿55.29333°š. pl. 23.43750°r. ilg.﻿ / 55.29333; 23.43750


| Ariogalos karjeras |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Raseinių rajonas) |
| Plotas | 0,359 km² |
| Kranto linijos ilgis | 6,5 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Didžiausias gylis | 8 m |
| Įteka | Dubysa, Bikšupis, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Dubysa |

**Ariogalos karjeras** arba **Plembergo karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Raseinių rajone, 3,5 km į šiaurės vakarus nuo Ariogalos. Susiformavo Dubysos upės slėnyje išeksploatuoto žvyro karjere prisipildžius vandens iš Dubysos upės 31,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,8 km, plotis – iki 0,48 km. Yra 5 medžiais ir krūmais apaugusios salos (0,82 ha, 0,42 ha, 0,18 ha, 0,1 ha ir 0,09 ha). Altitudė 38,7 m. Rytinis ir vakarinis krantai aukšti. Į šiaurės vakarus už 20 m telkšo 3,5 ha karjero tvenkinys. Iš pietų prieina Barsukynės miškas. Aplink tvenkinį daugiausia auga medžiai ir krūmynai, tik vakarinėje pakrantėje auga sodas, įsikūrusi buvusio Plembergo dvaro sodyba ir Plembergo kaimas. Rytine pakrante nutiestas kelias  **3504**  Ariogala–Betygala–Šiluva , įsikūręs Noliečių kaimas. Žemiau tvenkinio prasideda Dubysos ichtiologinis draustinis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Afanasijus Nikitinas** |
| --- |
|  |
| Rusijos banko moneta, skirta A. Nikitino kelionei paminėti |
| Gimė | XV a. m.Tverė |
| Mirė | 1474 m.Smolensko kunigaikštystė |
|  |
| Veikla | rusų pirklys, keliautojas, rašytojas |
|  |
|  **Vikiteka** | Afanasijus Nikitinas |

**Afanasijus Nikitinas** (*Афанасий Никитин*; mirė ~1474 m.) – rusų pirklys, keliautojas, rašytojas, žymus savo kelionių aprašymu „Kelionės už trijų jūrų". Jis taip pat tapo vienu pirmųjų europiečių, aplankiusių ir aprašiusių Indiją.

Biografija
----------

Gimė Tverėje. Buvo pirklys, keliavo. 1466 m. išvyko į prekybinę kelionę į Indiją. Jis keliavo žemyn Volgos upe, toliau pro Derbentą, Baku, kirto Kaspijos jūrą ir pasiekė Persiją. Ten Nikitinas pragyveno metus ir 1469 m. pavasarį iš Ormūzo uosto per Arabijos jūrą nuplaukė iki Bahmanio sultonato Indijoje. Ten jis praleido 3 metus, tyrinėjo ir aprašė Indijos kultūrą, visuomenę, papročius, valdžią, kariuomenę. Pasak savo kelionės aprašymo, Nikitinas ten pradėjęs laikytis musulmoniškų papročių, nors pasakojimo pabaigoje prisiekia ištikimybę krikščionybei. Grįždamas Afanasijus Nikitinas aplankė Maskatą, Fartako sultonatą, Somalį ir Trabzoną, o 1472 m. pasiekė Feodosijos uostą Kryme. Tačiau keliautojas gimtosios Tverės nepasiekė ir žuvo LDK teritorijoje, Smolensko apylinkėse.

1489 m. Nikitino rankraščio versija išspausdinta Sofijos ir Lvovo metraščiuose.
| ***Denis Kolinsas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Danny Collins |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Dan Fogelman |
| Scenaristas (-ai) | Dan Fogelman |
| Vaidina | Al PacinoAnnette BeningJennifer Garner |
| Metai | 2015 |
| Žanras | komedija, drama |
| Trukmė | 106 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Denis Kolinsas** (angl. *Danny Collins*) – 2015 m. JAV sukurta komiška drama, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Al Pacino.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Al Pacino – Denis Kolinsas
* Annette Bening – Merė Sinkler
* Jennifer Garner – Samanta Doneli
* Bobby Cannavale – Tomas Donelis
* Christopher Plummer – Frenkas Grubmanas
* Katarina Cas – Sofija

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Buvusi 1970-ųjų muzikos žvaigždė Denis Kolinsas vis dar rengia pasirodymus, nors jau daug metų nesugeba parašyti nei vienos naujos dainos. Gimtadienio proga vadybininkas įteikia dovaną – prieš 40 metų Džono Lenono ir Yoko Ono jam parašytą laišką, kurio jis tuomet taip ir negavo. Sukrėstas to, ką perkaitė, Kolinsas akimirksniu nusprendžia, kad atėjo laikas pokyčiams: jis atšaukia visus pasirodymus ir leidžiasi ieškoti savo suaugusio sūnaus, kurio niekada nematė...
| ***Afera pagal Antonį Zimerį*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Anthony Zimmer |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Jérôme Salle |
| Scenaristas (-ai) | Jérôme Salle |
| Kompozitorius | Frédéric Talgorn |
| Vaidina | Sophie Marceau  Yvan Attal  Sami Frey |
| Metai | 2005 |
| Žanras | nuotykių |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | prancūzų ir anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Afera pagal Antonį Zimerį** (pranc.  *Anthony Zimmer*) – 2005 m. Prancūzijoje sukurtas detektyvinis filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Sofi Marso.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Sophie Marceau – Kjara Manzoni
* Yvan Attal – Fransua Talandje
* Sami Frey – Akermanas
* Gilles Lellouche – Miuleris
* Daniel Olbrychski – Nasajevas

Santrauka
---------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Antonis Zimeris – žinomas aferistas, kurio ieško ne tik policija, bet ir rusų mafija. Sklando gandai, kad po paskutinio nusikaltimo jis pasidarė plastinę operaciją ir niekas nežino, kaip jis dabar atrodo. Vienintelis kelias, galintis atvesti policiją iki Zimerio – jo draugė Kjara.

Traukinyje ji susipažįsta su vertėju Fransua. Šiam asmeninis gyvenimas ir santykiai su moterimis visai nesiseka, todėl kai žavi moteris ima rodyti jam dėmesį, Fransua pameta dėl jos galvą.

Jiedu kartu įsikuria viešbutyje Kanuose ir netrukus Fransua pradeda persekioti nusikaltėliai. Jis mėgina ieškoti pagalbos policijoje, tačiau ši taip pat nori jį suimti. Pamažu Fransua ima suvokti, kad jis yra laikomas visai kitu asmeniu.

Tai ir yra Zimerio bei Kjaros afera – nukreipti dėmesį į niekuo dėtą žmogų, kad patys galėtų saugiai pasislėpti.

Apdovanojimai
-------------

2006 metais filmas buvo nominuotas Cezario apdovanojimui kaip geriausias debiutinis metų filmas.

Perdirbinys
-----------

2010 m. JAV buvo sukurtas šio filmo pedirbinys Turistas su Angelina Jolie ir Johnny Depp.
| **Benjaminas Černius** |
| --- |
| Gimė | 1944 m. kovo 31 d. (79 metai)Utena |
|  |
| Veikla | statybos inžinierius |
|  |
| Alma mater | 1966 m. Kauno politechnikos institutas |

**Benjaminas Černius** (g. 1944 m. kovo 31 d. Utenoje) – Lietuvos statybos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1966–1970 m. dirbo Pramoninės statybos projektavimo institute, 1970–1979 m. Statybos ir architektūros instituto vyresnysis mokslo darbuotojas. 1975 m. technikos mokslų kandidatas. Nuo 1979 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas, 1985–1991 m. Grafinių darbų, nuo 2001 m. Statybinių konstrukcijų katedros vedėjas; nuo 1984 m. docentas.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslo darbų svarbiausios sritys: statybinė šiluminė fizika, pastatų šiltinimas, šiluminės energijos taupymas, statinių pamatai ir pagrindai. Paskelbė mokslinių straipsnių, parašė mokomųjų knygų.

Bibliografija
-------------

* Statybinė fizika: mokomoji knyga. – Kaunas: Technologija, 2002. – 48 p.: brėž. – ISBN 9955-09-149-5
* Pagrindai ir pamatai: mokomoji knyga. – Kaunas: Technologija, 2003. – 111 p.: brėž. – ISBN 9955-09-331-5
* Pamatų projektavimo pagal 7 Eurokodą vadovas: mokomoji knyga. – Kaunas: Technologija, 2006. – 123 p.: iliustr. – ISBN 9955-25-161-1
* Seklieji pamatai: mokomoji knyga. – Kaunas: Technologija, 2010. – 76 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-25-754-7

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Benjaminas Černius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 726 psl.
| Naukšėnailatv. *Naukšēni* |
| --- |
| *Naukšėnų dvaro rūmai* |
|  |
| 

NaukšėnaiNaukšėnai

57°53′1″ š. pl. 25°27′10″ r. ilg.﻿ / ﻿57.88361°š. pl. 25.45278°r. ilg.﻿ / 57.88361; 25.45278﻿ (Naukšėnai)Koordinatės: 57°53′1″ š. pl. 25°27′10″ r. ilg.﻿ / ﻿57.88361°š. pl. 25.45278°r. ilg.﻿ / 57.88361; 25.45278﻿ (Naukšėnai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Latvijos vėliava Latvija |
| **Savivaldybė** | Valmieros savivaldybė |
| **Valsčius** | Naukšėnų valsčius |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 651  |
|  |
|  **Vikiteka** | Naukšėnai |

**Naukšėnai** (latv. *Naukšēni*) – kaimas Latvijoje, Valmieros savivaldybėje. Naukšėnų valsčiaus ir parapijos centras. 651 gyventojas (2021 m.).

Kaime yra Naukšėnų dvaro rūmai, arklidės, klėtis, laikrodžio bokštas, sūrinė ir dvaro parkas – jie yra laikomi valstybinės reikšmės kultūros paminklais. Pirmosios Latvijos Respublikos laikais dvare buvo berniukų mokymo įstaiga, o sovietų laikais – profesionali vidurinė mokykla. Dabar atstatytame dvaro komplekse įrengta Naukšėnų socialinės korekcijos mokymo įstaiga. Dvaro pastate yra įrengtas Naukšėnų muziejus.

2009–2021 m. buvo Naukšėnų savivaldybės administracinis centras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Naukšēni. Informācija par objektu*, Vietvārdu datubāze, Latvijas ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Nuoroda tikrinta 2021-07-06.
2. ↑
**Tikrintas rakinimas** – paplitusi sinchronizavimo klaidų grupė kuriant naują objektą prireikus daugelio gijų aplinkoje.

Problema
--------

Ši klaida pasitaiko kuomet kokio nors ilgai kuriamo, neaišku ar prireiksiančio objekto reikšmė yra *null*, kol to objekto iš tiesų neprireikia. Jei vienu metu kodą vykdo daug gijų, *null* reikšmę gali vienu metu aptikti kelios gijos, kurios be reikalo sukurs ne vieną, o kelis objekto egzempliorius. Pavyzdyje

```
if (a==null)
  a = new MusuObjektas();
```

gali būti sukurti keli *MusuObjektas* egzemplioriai (*a* priskirtas liks paskutinis sukurtas). Mažų mažiausiai, tai neprotingai naudojami kompiuterio resursai, tačiau kai kuriais atvejais (pavyzdžiui, jei kuriamas objektas pats registruojasi kokiose nors lentelėse ir ten paskui lieka) toks daugelio egzempliorių kūrimas gali būti apskritai neleistinas.

Vienąkart tikrinto rakinimo klaida
----------------------------------

Kadangi gijų sinchronizavimas yra brangi operacija, programuotojai neretai užrašo problemos sprendimą kaip

```
if (a==null)
  {
     synchronized (this)
       {
          a = new MusuObjektas();
       }
  }
```

Šis kodas **neveikia** teisingai. Šiuo atvejų naujas objektas sukuriamas ir a reikšmė priskiriama sinchronizuotame sakinyje, kurį vienu metu gali vykdyti tik viena gija. Tačiau neretai sukompiliuotas kodas išskiria atminties sritį naujam objektui, priskiria kintamajam a tos srities reikšmę, ir tik tada pradeda vykdyti objektą inicializuojantį konstruktorių. Viena iš gijų gali gauti nenuliui lygią a reikšmę, rodančią į tik pusiau sukonstruotą objektą, kurio metodų kvietimai greičiausiai bus lydimi netikėtų veiksmų bei klaidų. Nepadeda ir *a* deklaravimas lakiu kintamuoju.

Dukart tikrinto rakinimo klaida
-------------------------------

Kai kurie programuotojai mano, jog vienąkart tikrinto rakinimo klaidą galima ištaisyti įvedus pakartotiną tikrinimą jau sinchronizuotoje dalyje:

```
if (a==null)
  {
     synchronized (this)
       {
          if (a == null)
            a = new MusuObjektas();
       }
  }
```

Tai nieko iš esmės nekeičia – programa ir toliau dirba neteisingai. Be to, neteisingas darbas pasireiškia tik labai specifinėmis atsitiktinėmis aplinkybėmis, todėl net ir tikrai apie jį žinant, atkurti nėra paprasta.

Nors žinoma daug įvairių bandymų dar kitaip taisyti tikrinto rakinimo klaidas, dauguma jų nėra teisingi. Paprasčiausia sinchronizuoti visą konstrukciją, nors tai ir sąlygoja lėtesnį darbą:

```
synchronized (this)
  {
    if (a==null)
    a = new MusuObjektas();
  }
```

Literatūra
----------

* P. Hagar. Double - checked locking and the Singleton pattern (anglų kalba).
**Enkis ir pasaulio tvarka** – šumerų mitologinis tekstas, išlikęs užrašytas ant Senosios Babilonijos karalystės laikotarpio dantiraščio lentelių. Tekstas gana gerai išsilaikęs, jį sudaro apie 472 eilutės, tačiau paskutinės dvidešimt eilučių neišliko. Pasakojimą galima padalinti į keturis skirsnius, savo struktūra jis turi panašumų į tam tikrą užkalbėjimų tipą.

Turinys
-------

Pirmojoje dalyje liaupsinamas dievas Enkis (trečiuoju asmeniu), paskui pateikiamos dievo liaupsės sau pačiam, pagerbiami anunakiai, aprašomi įvairūs žynių atliekami ritualai.

Toliau išdėstyti Enkio palaiminimai. Pasakojama, kaip dievas savo valtyje keliauja po Šumerą ir aplinkinius kraštus (Maganą, Meluhą ir Dilmuną), laimina miestus. Būtent Enkio dėka Tigro ir Eufrato upės pasidaro sklidinos vandens, jis paskiria dievams atsakomybę už tam tikras sritis.

Ilgiausia iš visų paskutinė teksto dalis, kurioje pasakojama apie deivę Inaną, užsigeidusią įgyti daugiau galių. Deivė skundžiasi buvusi nepastebėta, negavusi pareigų ir prideramų *me*. Pateikiama ilga Enkio kalba, kurioje jis išdėsto savo argumentus: anot jo, Inana jau turinti pakankamai *me*, gali būti (teksto prasmė nėra visiškai aiški), jog Enkis deivę kaltina, kad ši, pasidavusi savajam pomėgiui kovoti, sutrikdžiusi taiką ir pasaulio darną. Pabaiga neaiški, nes tolesnis tekstas prarastas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  Richard E. Averbeck. Myth, Ritual, and Order in „Enki and the World Order". Journal of the American Oriental Society. Vol. 123, No. 4 (Oct. – Dec. 2003), pp. 757–771.
2. 1 2 3 4 5  Gwendolyn Leick (2002). A Dictionary of Ancient Near Eastern Mythology, p. 43–44. ISBN 9781134641024.

Nuorodos
--------

* Pasakojimo „Enkis ir pasaulio tvarka" vertimas į anglų kalbą
* Vertimas į lietuvių kalbą
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 11°30′ š. pl. 162°20′ r. ilg.﻿ / ﻿11.500°š. pl. 162.333°r. ilg.﻿ / 11.500; 162.333

Atolo palydovinė nuotrauka
**Enivetokas** (marš. *Ānewetak*) arba ***Enevetakas*** – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės šiaurinėje dalyje. Atolas yra 305 km į vakarus nuo Bikinio atolo.

Atolas yra apskritimo formos, ~80 km skersmens. Koralinis rifas vietomis pertrūkęs. Atolo žiedą sudaro 40 salelių, iš kurių didžiausios: Enivetokas, Medrenas, Aomonas, Engebis. Bendras sausumos plotas – 5,85 km². Lagūna užima 1004,9 km².

Enivetokas gyvenamas maždaug nuo 2 tūkstantmečio pradžios. 1529 m. atolą pasiekė pirmasis vakarietis – ispanas Alvaras de Saavedra. XIX a. veikė vokiečių prekybinis punktas. Vėliau sala atiteko Japonijai. 1942 m. Engebio salelėje japonai įrengė karinių lėktuvų tūpimo ir kuro papildymo aikštelę. II pasaulinio karo pabaigoje čia atsitraukė japonų armija, 1944 m. vasarį įvyko Enivetoko mūšis, kurį laimėjo amerikiečiai. Atolą okupavus JAV, jis tapo svarbia amerikiečių laivyno baze. 1948–1958 m. amerikiečiai atole vykdė branduolinius bandymus. 1952 m. vykdant operaciją „Ivy", buvo sunaikinta Elugelabo salelė. 1977 m. pradėti Enivetoko nukenksminimo darbai, užterštas gruntas surinktas ir palaidotas po kupolu Runito salelėje.

1948 m. atolo gyventojai buvo evakuoti, o nuo 1977 m. jiems leista grįžti. 1998 m. čia gyveno 853 žmonės. Jie susitelkę Enivetoko salelėje (atolo pietuose), kur yra lėktuvų tūpimo takas.

* Atolo žemėlapisAtolo žemėlapis
* „Kaktuso" kupolas su užterštu dirvožemiu„Kaktuso" kupolas su užterštu dirvožemiu
* „Ivy Mike" branduolinis sprogimas 1952 m.„Ivy Mike" branduolinis sprogimas 1952 m.
* „Seminole" bandymas 1956 m.„Seminole" bandymas 1956 m.
| Mažųjų Mostaičių kapinynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Mažųjų Mostaičių kapinynasMažųjų Mostaičių kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°48′34″š. pl. 21°42′30″r. ilg.﻿ / ﻿55.809457°š. pl. 21.708371°r. ilg.﻿ / 55.809457; 21.708371Koordinatės: 55°48′34″š. pl. 21°42′30″r. ilg.﻿ / ﻿55.809457°š. pl. 21.708371°r. ilg.﻿ / 55.809457; 21.708371 |

 |
| Vieta | Plungės rajonas |
| Seniūnija | Kulių seniūnija |
| Plotas | 0,32 ha |
| Naudotas | I tūkst. II pusė – II tūkst. pr. |
| Žvalgytas | 2006 m. |
| Registro Nr. | 6646 (AV924) |

**Mažųjų Mostaičių kapinynas**, kitaip – **Mažųjų Mostaičių senkapis II** (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas - 6646; senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV924) – kapinynas pietvakarinėje Plungės rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Mažuosiuose Mostaičiuose (Kulių seniūnija), 0,17 km į pietus nuo Rietavo kelio ( **3208**  Rietavas–Loliai–Mažieji Mostaičiai ), Alanto kairiajame krante.

Kapinynas
---------

Įrengtas į pietus nuo Alanto upės slėnio esančioje pakilioje vietoje, apie 60 m į rytus nuo kelio, vedančio į kaimo pietinę dalį, į vakarus nuo vienkieminės sodybos. Saugoma teritorija netaisyklingo stačiakampio plano, 60 m ilgio šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi ir 55 m pločio, dirvonuoja.

Pietiniame pakraštyje stūkso plokščias betoninis stovas, prie kurio pritvirtintas skydo pavidalo seno pavyzdžio archeologinio paminklo anotacinis ženklas su užrašu: „M. MOSTAIČIŲ / SENKAPIS II // LIETUVOS TSR / ARCHEOLOGIJOS PAMINKLAS SAUGOMAS VALSTYBĖS". 

Teritorijos plotas – 0,32 ha.

Kitapus Alanto upelio, 130 m į šiaurės rytus yra Mažųjų Mostaičių II senosios kapinės.

Istorija
--------

Kapinynas aptiktas 1900 m. kasant Kulių Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčios klebonijos žemėje (klebonijos žemės administracijos sodyba buvusi kitapus Alanto upelio, Rietavo kel. 15) smėlį naujos, mūrinės bažnyčios statybai. Aptikus archeologinių radinių ir žmonių griaučių, ardomieji laidojimo vietos darbai buvo nutraukti. 

1972 m. kapinynas paskelbtas vietinės reikšmės archeologijos paminklu (AV-924), 1992 m. registruotas Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registre (unikalus objekto kodas 6646).

### Tyrimai

2006 m. vietovę žvalgė Bronius Dakanis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas. – Vilnius, 1973. – P. 274, eil. Nr. 924
2. ↑  Bronius Dakanis. Kulių apylinkių žvalgymai. – Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2006 metais. – Vilnius, 2007. – P. 453

Nuorodos
--------

* „Senkapis II, Mažųjų Mostaičių k. Kulių sen. Plungės r. sav.". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2016-01-09.
* Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2006 metais
| Madidis |
| --- |
| Madidžio upė Madidžio nacionaliniame parke Madidžio upė Madidžio nacionaliniame parke |
| **Ilgis** | 350 km |
| **Ištakos** | Andai |
| **Žiotys** | Benis |
| **Šalys** | Bolivijos vėliava Bolivija |
|  |
|  **Vikiteka** | Madidis |

**Madidis** (isp. *Río Madidi*) – upė vakarų Bolivijoje, La Paso departamente; Benio kairysis intakas. Prasideda Andų kalnų rytinėse pašlaitėse, 1060 m virš jūros lygio aukštyje. Pradžioje teka į šiaurės vakarus per Madidžio nacionalinį parką, sudaro krioklius ir slenksčius. Vėliau pasuka į šiaurės rytus ir teka lyguma, kur sudaro gausybę meandrų ir senvagių. Įteka į Benį ties Rosos kaimeliu.

Didžiausi intakai: Plora, Enatahva (kairieji), Klaras, Undumas (dešinieji).

Madidžio kilpos
Prie Madidžio esančios gyvenvietės: Alto Madidis, Santa Ana de Madidis, Gvakanagvasas, Benavidesas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
| **Vaclovas Paulauskas** |
| --- |
| Gimė | 1942 m. lapkričio 23 d. (80 metų)Žilaičiai, Kelmės valsčius |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | 1976 m. Vilniaus universitetas |

**Vaclovas Paulauskas** (g. 1942 m. lapkričio 23 d. Žilaičiuose, Kelmės valsčius) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1961 m. baigė Raseinių rajono Lyduvėnų vidurinę mokyklą. 1961–1962 m. mokytojavo. 1966–1981 m. Kelmės rajono laikraščio „Komunistinis žodis" literatūrinis darbuotojas, žemės ūkio skyriaus vedėjas, atsakingasis sekretorius, redaktoriaus pavaduotojas. 1976 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.

1990–1993 m. žurnalo „Politika" redaktorius, nuo 1994 m. žurnalo „Gairės" vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Rašė kultūros, žemės ūkio ir kitomis temomis. 1990 m. sudarė ir išleido pirmąjį Lietuvos žinyną „Kas yra kas Lietuvoje", 1992, 1993 m. ir 1997 m. – papildytus jo leidimus. 1994 m. išleido sutrumpintą šio žinyno variantą anglų kalba.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 381 psl.
|  Mbijai |
| --- |
| Mbijai iš Misioneso provincijosMbijai iš Misioneso provincijos |
| Gyventojų skaičius | 16 050 |
| Populiacija šalyse |  Paragvajus:8000-12 000
 Argentina: 3000-8223
 Brazilija:5000  |
| Kalba (-os) | mbijų, gvaranių, ispanų |
| Religijos | vietiniai tikėjimai, katalikybė |
| Giminingos etninės grupės | kiti gvaraniai |

**Mbijai** (*mbyá, mbya*) – viena iš gvaranių genčių. Gyvena Paragvajuje, Apos ir Paranos tarpupyje (daugiausia Gvairos departamente), taip pat Argentinoje (Misionese), Brazilijoje, nedidelė grupė Urugvajuje. Kalba gvaranių mbijų tarme, ispanų kalba, bendrine gvaranių kalba.

Mbijai minimi nuo XVIII a. kaip *monteses del Mba’everá*, kurie gyveno džiunglėse tarp Akarajaus ir Mondajaus upių. Kiti istoriniai mbijų pavadinimai: *tarumá, apyteré, tembekuá, tambeaopé* ir *baticola*. Didelė dalis mbijų priešinosi jėzuitų misijų steigimuisi jų žemėse.

Mbijai gyvena nedidelėmis grupėmis po 4-5 šeimas, kurioms vadovauja *paí* (seniūnas). Didesnėms grupėms vadovauja *Mburuviyá* (kasikas). Dažnai migruoja, kerta valstybių sienas. Paragvajuje gyvena ~12 tūkst. mbijų. Argentinoje mbijai gyvena drauge su čiripais bei pai tavyterais 74 bendruomenėse. Mbijų skaičius Argentinoje (Misionese) siekia ~3000 (nemažai indėnų gyvena kitose šalies vietose). Daugiausia Argentinos mbijų susitelkę netoli Puerto Igvasu – Fortin Mbrorės ir Iriapu bendruomenėse (~600 žm.). Pietų Brazilijoje gyvena ~5000 mbijų (35 bendruomenės). Seniau vertėsi žvejyba, medžiokle, rankiojimu, tačiau priversti gyventi sėsliai verčiasi žemės ūkiu (kukurūzai, manijokai, batatai, pupos, pupelės, lęšiai, moliūgai).

Dėl pakitusio gyvenimo būdo, diskriminacijos daug mbijų kenčia badą, paplitęs alkoholizmas, rūkymas, tradicijų nunykimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Glosario de lenguas indígenas sudamericanas, Edgardo Civallero, Universidad Nacional de Córdoba
| **Zigmuntas Mineikalenk. *Zygmunt Mineyko*, gr. Ζίγκμουντ Μινέικο** |
| --- |
|  |
| Gozdava (herbas) |
| Gozdava (herbas) |
|  |
| Gimė | 1840 m.Balviniškiai, Ašmenos apsk. |
| Mirė | 1925 m. gruodžio 27 d. (~85 metai)Atėnuose |
| Sutuoktinis (-ė) | Prozerpina Manarys |
| Vaikai | Stanislovas, Kazimieras, Andromacha, Jadvyga, Zofija, Cecilija ir Aldona–Safo |
|  |
| Veikla | LDK bajoras, 1863 m. sukilėlis. Graikijos archeologas. |

**Zigmuntas Mineika**, lenk. *Zygmunt Mineyko*, gr. Ζίγκμουντ Μινέικο (1840 m. Vilniaus gub. Ašmenos apsk. Balviniškių kaime – 1925 m. gruodžio 27 d. Atėnuose) – LDK bajoras, 1863 m. sukilėlis. Graikijos archeologas.

Biografija
----------

Mokėsi gimnazijoje Vilniuje, nuo 1858 m. studijavo Nikolajaus Generalinio štabo akademijoje. Dėl savo anticarinės veiklos buvo persekiojamas, todėl turėjo pasitraukti į užsienį. Ženevoje mokėsi lenkų karo mokykloje. 1862 m. pervažiavo į Krokuvą, tuo metu buvusią Austrijos–Vengrijos imperijos pavaldume. Prasidėjus 1863 m. sukilimui atsidūrė prie Vilniaus, kur vadovavo sukilėlių būriui. Caro valdžios suimtas ir nuteistas pakarti. Už devynis tūkstančius rublių Vilniaus gubernatorius Michailas Muravjovas sutiko pakeisti mirties bausmę į 12 metų katorgą. Iš Sibiro Estijos bajoro *von Meberto* pavarde pabėgo į Prancūziją, Paryžiuje baigė Aukštąją karinę mokyklą. 

Dvidešimt dvejus metus dirbo inžinieriumi Turkijoje: statė sausumos kelius, tiltus ir geležinkelius. Pervažiavo į Graikiją, kartu su vietos mokslininkais tyrė senuosius graikų archeologinius paminklus. Kasinėjo Dzeuso šventyklą Dodonėje. 1913 m. talkino graikams iš turkų atsiimant Janinos tvirtovę. 1911 m. ir 1922 m. lankėsi Vilniuje, Universitetui padovanojo numizmatinę kolekciją. Mokėjo lenkų, lietuvių, rusų, prancūzų, turkų ir graikų kalbas.

1910 metais Z.Mineikai buvo suteiktas Graikijos garbės piliečio vardas. Buvo vedęs Janinos miesto gimnazijos direktorę *Prozerpina Manarys*, su kuria užaugino du sūnus: Stanislovą ir Kazimierą bei penkias dukras: Andromachą, Jadvygą, Zofiją, Ceciliją ir Aldoną–Safo. Zofija (1883–1981) vėliau ištekėjo už Jeorjos Papandreu (1888–1968) – ilgamečio Graikijos Ministro pirmininko. Jų sūnus Andreas Papandreu (1919–1996) taip pat pasižymėjo valstybės tarnyboje – kurį laiką buvo Užsienio reikalų ministru, o vėliau ir Ministru pirmininku. Pastarojo sūnus Georgas Papandreu (g. 1952 m.) – Graikijos užsienio reikalų ministras – per 2002 m. vizitą Vilniuje aplankė protevių kapus Rasų kapinėse.

Bibliografija
-------------

* *Z tajgi pod Akropol: Wspomnienia z lat 1848–1868* – Warszawa, 1971

Išnašos
-------

1. ↑  Tomas Venclova. *Vilniaus vardai* (Šiaurės Atėnai, 2011 m. kovo 7 d.) Archyvuota kopija 2018-03-25 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Petras Katinas. *Svečiui iš Atėnų perduoti jo prosenelio dokumentai*. (XXI amžius, 2002 m. vasario 27 d.)
3. ↑   Krzysztof Mineyko. *Zygmunt Mineyko (1840–1925) i Jego Rodzina*
4. ↑   *Cimoszewicz wraz z Papandreu w Wilnie* – Wiadomości – WP.PL
| **Vaclovas Miškinis** |
| --- |
| Gimė | 1944 m. lapkričio 26 d. (78 metai)Repšiškiai, Ramygalos valsčius |
|  |
| Veikla | inžinierius elektrikas, energetikos planavimo ekspertas |
| Organizacijos | Kauno technologijos universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | habilituotas technologijos mokslų daktaras |
| Alma mater | Kauno politechnikos institutas |

**Vaclovas Miškinis** (g. 1944 m. lapkričio 26 d. Repšiškiai, Ramygalos valsčius) – Lietuvos inžinierius elektrikas, energetikos planavimo ekspertas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1968 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1998 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Nuo 1968 m. Fizikinių ir techninių energetikos problemų instituto (nuo 1992 m. Lietuvos energetikos institutas) darbuotojas,, 1972–1975 m. instituto aspirantas, 1979–1982 m. grupės vadovas, 1982–1994 m. vyresnysis mokslo darbuotojas, 1995–2008 m. Kompleksinių energetikos tyrimų laboratorijos vedėjas. Nuo 2001 m. Kauno technologijos universiteto dėstytojas; nuo 2004 m. profesorius. 1996–1997 m. stažavo Tarptautinės atominės energijos agentūros (TATENA) kursuose JAV ir Prancūzijoje. Lietuvos elektros energetikos asociacijos narys.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių tyrimų sritys – energetikos sektoriaus plėtros planavimas, energijos poreikių prognozavimas, energetikos ekonomika ir politika, energijos tiekimo patikimumas, energijos balansas ir jo struktūriniai pokyčiai, energijos vartojimo efektyvumo analizė, atsinaujinantys energijos ištekliai. Paskelbė daugiau kaip 140 mokslinių straipsnių, dalį jų tarptautiniuose leidiniuose. Daug prisidėjo rengiant daugelį tarptautinių projektų, pirmąją nacionalinę energetikos strategiją (1994 m. atnaujintąją – 1999 m. 2002 m. 2007 m.), nacionalinę programą energijos vartojimo efektyvumui didinti (1996 m. 2000 m.), nacionalinę darnios plėtros strategiją (2003 m.), Baltijos energetikos strategiją (2006 m.).

Bibliografija
-------------

* Energijos poreikių prognozavimas, su A. Navicku, Kauno technologijos universiteto leidykla „Technologija", 2004 m.
* Elektrinių ir pastočių elektrinė dalis. Kursinis projektavimas, su R. P. Deksniu, R. Staniuliu, Kauno technologijos universiteto leidykla „Technologija", 2007 m. ISBN 978-9955-25-265-8
* Energetikos ekonomika, su K. Danilevičium, R. P. Deksniu, R. Staniuliu, Kauno technologijos universiteto leidykla „Technologija", 2008 m. ISBN 978-9955-25-410-2

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Vytautas Žiugžda. *Vaclovas Miškinis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 234 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Silvasa*Silvassá* |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

SilvasaSilvasa

20°16′0″ š. pl. 73°01′0″ r. ilg.﻿ / ﻿20.26667°š. pl. 73.01667°r. ilg.﻿ / 20.26667; 73.01667﻿ (Silvasa)Koordinatės: 20°16′0″ š. pl. 73°01′0″ r. ilg.﻿ / ﻿20.26667°š. pl. 73.01667°r. ilg.﻿ / 20.26667; 73.01667﻿ (Silvasa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Dadra ir Nagar Havelis |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 21 890  |
| **Altitudė** | 32 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Silvasa |

**Silvasa** (marath. सिल्वासा  = *Silvāsā*, port. *Silvassá*) – miestas vakarų Indijoje, 30 km į pietryčius nuo Damano, prie Daman Gangos upės; Dadros ir Nagar Havelio sąjunginės teritorijos administracinis centras. Svarbus pramonės centras: aliuminio, naftos perdirbimo ir naftos chemijos, maisto, farmacijos, tekstilės, plastiko, elektronikos, mašinų gamybos pramonė. Yra portugališko stiliaus katalikų bažnyčia, parkas, Madhubano tvenkinys.

Istorija
--------

Iki XIX a. pab. Silvasa buvo mažas kaimas, bet pradėjo augti nuo 1885 m. kai portugalai čia perkėlė Dadros ir Nagar Havelio administraciją iš Dararos. Portugalų valdymo metais miestas oficialiai vadinosi ***Vila de Paso d’Arkosas*** (port. *Vila de Paço d'Arcos*).
| **Mikaela Šifrinangl. *Mikaela Shiffrin*** |
| --- |
|  |
| M. Šifrin 2014 m. su Sočio olimpiados aukso medaliu |
| Gimė | 1995 m. kovo 13 d. (28 metai)Veilas (Koloradas) |
| Tautybė | amerikietė |
|  |
| Veikla | kalnų slidininkė |
| Organizacijos | Burke Mountain Academy |
|  |
| Žinomas (-a) už | olimpinė čempionė |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Olimpinių žaidynių: 2×, 1×, 0×Pasaulio čempionatų: 7×, 4×, 3× |
|  |
|  **Vikiteka** | Mikaela Shiffrin |

**Mikaela Šifrin** (g. 1995 m. kovo 13 d.) – JAV kalnų slidininkė, dukart olimpinė ir daugkartinė pasaulio čempionė, pasaulio taurės laimėtoja.

Biografija
----------

Mikaela Šifrin gimė 1995 m. kovo 13 d. Veile (Kolorado valstija) JAV. Tėvai ją pradėjo mokyti slidinėti, kai jai buvo 2 metai. Vėliau ji buvo pasiųsta į Berko kalno akademiją Vermonte, kur buvo ruošiami profesionalūs JAV kalnų slidininkai. 2011 m. kai jai buvo tik 16 metų, M. Šifrin pradėjo dalyvauti FIS Pasaulio taurės varžybose. 2012 m. pripažinta Pasaulio taurės metų naujoke, 2013 m. tapo jauniausia istorijoje slalomo Pasaulio taurės nugalėtoja. 2014 m. Sočyje tapo jauniausia istorijoje slalomo rungties olimpine čempione.

2018 m. gruodžio 29 d. Mikaela Šifrin laimėjo 36-ą Pasaulio taurės slalomo etapą, daugiau nei bet kuri kita slidininkė, ir 15-ą etapą per kalendorinius metus, daugiau nei bet kuris kitas sportininkas (vyras ar moteris). 2019 m. kovo 9 d. Mikaela Shiffrin laimėjo 15-ą pasaulio taurės etapą per 1 sezoną ir tapo absoliučia laimėtų etapų rekordininke istorijoje. Po to ji laimėjo ir 16-ą sezono etapą.

2019 m. lapkričio 23 d. Mikaela Shiffrin laimėjo 41-ą slalomo rungties pasaulio taurės etapą savo karjeroje ir tapo absoliučia laimėtų slalomo etapų rekordininke, pagerinusia Ingemar Stenmark pasiekimą (40 laimėtų etapų). 2023 m. kovą ji laimėjo 87-ą Pasaulio taurės etapą, taip pagerindama visų laikų geriausią Ingemar Stenmark pasiekimą tarp kalnų slidininkų.

Asmeniniai duomenys: ūgis 170 cm, svoris 65,8 kg. Nuolatinė gyvenamoji vieta Ygl Veilas (Kolorado valstija).

Pasiekimai
----------

Pasiekimai iki 2022−2023 m. sezono pabaigos:

* 2014 m. Sočio olimpinė slalomo čempionė;
* 2018 m. Pjongčango olimpinė didžiojo slalomo čempionė, sidabro laimėtoja dvikovėje;
* Septyniskart pasaulio čempionė:
	+ keturiskart slalomo (2013, 2015, 2017, 2019 m.);
	+ slalomo supermilžino (2019 m.);
	+ dvikovės (2021 m.);
	+ slalomo milžino (2023 m.);
* Laimėtos pasaulio taurės:
	+ penkiskart bendrosios įskaitos (2017, 2018, 2019, 2022, 2023 m.);
	+ septyniskart slalomo (2013, 2014, 2015, 2017, 2018, 2019, 2023 m.);
	+ dukart didžiojo slalomo (2019 ir 2023 m.);
	+ slalomo supermilžino (2019 m.);
* 88 pergalės FIS Pasaulio taurės etapuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  teamusa.com
2. ↑  time.com
3. ↑  theguardian.com
4. ↑  CNN News
5. ↑  euronews.com
6. ↑  BBC News
7. ↑  eurosport.com
8. ↑  teanusa.org
9. ↑  teamusa.com
10. ↑  fis-ski.com
11. ↑  fis-ski.com Archyvuota kopija 2015-02-11 iš Wayback Machine projekto.
| **Audronė Juzė Juodaitytė** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. gegužės 2 d. (80 metų)Kaunas |
|  |
| Veikla | pedagogė |
| Organizacijos | Šiaulių universitetas |
| Pareigos | profesorė |
|  |
| Išsilavinimas | habilituota socialinių mokslų daktarė |
| Alma mater | Leningrado pedagogikos institutas |

**Audronė Juzė Juodaitytė** (g. 1943 m. gegužės 2 d. Kaunas) – Lietuvos pedagogė, habilituota socialinių mokslų daktarė, Lietuvių katalikų mokslų akademijos narė.

Biografija
----------

1961–1965 m. studijavo Šiaulių pedagoginiame institute, 1978 m. baigė Leningrado A. Gerceno pedagogikos institutą.

1978–1981 m. Leningrado A. Gerceno pedagogikos instituto, 1981–1991 m. Šiaulių pedagoginio instituto Klaipėdos ikimokyklinio auklėjimo fakulteto, 1991–2002 m. – Klaipėdos universiteto dėstytoja, 1991–2000 m. Vaikystės pedagogikos katedros vedėja, 1995–2002 m. Vaikystės studijų centro direktorė. Nuo 2003 m. Šiaulių universiteto dėstytoja, nuo 2003 m. Šiaulių universiteto Edukacinių tyrimų mokslinio centro direktorė; nuo 2002 m. profesorė.

Nuo 1995 m. Tarptautinio vaikų tyrimo instituto (*International Institute of Child Study*) ekspertų komisijos narė.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių darbų pagrindinės sritys; vaikystės fenomeno edukaciniai tyrimai, socializacija ir ugdymas vaikystėje, vaikystės pedagogų universitetinis rengimas.

Bibliografija
-------------

* Vaikystės fenomenas: socialinis–edukacinis aspektas, monografija, 2003 m.
* Studentų edukacinio mąstymo tobulinimas literatūros pagrindu, monografija, 2006 m.
* Socializacija ir ugdymas vaikystėje, vadovėlis aukštosioms mokykloms, 2003 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Audronė Juzė Juodaitytė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 761 psl.
| **Zigmas Mackevičius** |
| --- |
| Gimė | 1898 m. balandžio 28 d.Narovčiatai, Tambovo gubernija, Rusija |
| Mirė | 1978 m. lapkričio 11 d. (80 metų)Poznanė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Lenkijos agronomas selekcininkas, žemės ūkio mokslų daktaras. |

**Zigmas Mackevičius** (lenk. *Zygmunt Mackiewicz* 1898 m. balandžio 28 d. Narovčiatai, Tambovo gubernija, Rusija – 1978 m. lapkričio 11 d. Poznanė) – Lietuvos ir Lenkijos agronomas selekcininkas, žemės ūkio mokslų daktaras.

Biografija
----------

1916–1922 m. studijavo Petrovsko žemės ūkio akademijoje Maskvoje. 1922 m. atvyko į Lietuvą, dirbo Dotnuvos selekcijos stotyje. 1926 m. baigė Žemės ūkio akademiją. 1950 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

1927–1932 m. jo įkurtos Joniškėlio bandymų stoties vedėjas. 1932–1944 m. (su 1940–1941 m. pertrauka) Dotnuvos selekcijos stoties vedėjas. 1932 m. stažavo Švedijoje, Svalofo selekcijos stotyje. 1945 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau apsigyveno Lenkijoje. Nuo 1945 m. Bydgoščiaus žemdirbystės instituto selekcininkas ir skyriaus vedėjas, prie instituto įkūrė Minikovo bandymų stotį. 1956–1969 m. dėstė Ščecino aukštojoje žemės ūkio mokykloje, katedros vedėjas, prorektorius, nuo 1960 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Jam vadovaujant Dotnuvos selekcijos stotyje buvo pakeista selekcinės medžiagos vertinimo metodika, pradėti taikyti tarpveislinės ir tarprūšinės hibridizacijos metodai, kuriamos kryžmadulkių augalų savidulkės linijos, išplėtoti selekciniai darbai. 1933–1939 m. vienas ir su kitais sukūrė 13 veislių: rugių, linų, avižų, sojų, cukrinių runkelių, pašarinių griežčių.

Lenkijoje sukūrė 9 veisles: avižų, pašarinių žirnių, žieminių vikių, sojų, turnepsų ir kanapių. Paskelbė apie 60 mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Sekime Lietuvoje išaugintų veislių sėklas, 1933 m.
* Dotnuvos selekcijos stoties darbai ir jų nauda mūsų kraštui, 1939 m.
* Saulėgrąžos pašarui (*Slonecznik na paszęn*), 1956 m. 1963 m.
* Pelėžirniai (*Peliuszka*), 1956 m. 2 leid. 1965 m.
* Sojų auginimas (*Uprawa soi*), 1965 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozapas Mockaitis. *Zigmas Mackevičius (1898)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 745 psl.
| **Zigmas Povilaitis** |
| --- |
| Gimė | 1934 m. gruodžio 27 d. (88 metai)Lietuva Šakiai |
| Sutuoktinis (-ė) | Birutė |
| Vaikai | Renata, Arūnas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Šakių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos demokratinė darbo partija  Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Zigmas Povilaitis** (g. 1934 m. gruodžio 27 d. Šakiuose) – agronomas, ekonomikos mokslų daktaras, Lietuvos ir Šakių rajono savivaldybės politinis veikėjas.

Biografija
----------

1952 m. baigė Karklinių žemės ūkio mokyklą ir pradėjo dirbti „Paryžiaus Komunos" kolūkyje sodininku – daržininku, vėliau vyr. agronomu. 1962 m. baigė Joniškėlio žemės ūkio technikumą, įgydamas agronomo specialybę. 1969 m. baigė Žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą ir įgijo agronomo ekonomisto specialybę. 1991 m. Lietuvos agrarinės ekonomikos institute neakivaizdžiai baigė aspirantūrą, apgynė disertaciją. Socialinių mokslų daktaras.

1971–1992 m. „Taikos" kolūkio, Girėnų žemės ūkio bendrovės pirmininkas. 1992–1996 m. Seimo narys. Po to pensininkas, UAB „Šakių šilumos tinklai" valdybos narys.

2003–2015 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys. 2003–2007 m. Ekonomikos ir finansų komiteto pirmininkas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šakių rajono skyriaus narys, skyriaus iždininkas.

Žmona Birutė, vaikai Renata, Arūnas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  A. Juodokas (1995), Lietuvos Respublikos Seimas: 1992–1996, Danielius, p. 210. ISBN 978-9986-442-06-6.
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2013-06-19 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Biotinis indeksas** – upių vandens kokybės vertinimui Lietuvoje naudojamas rodiklis, nustatomas pagal dugno bestuburių bendrijų įvairovę. Jis buvo pasiūlytas anglų mokslininko Vudiviso. Jo nustatymo metodas remiasi tuo, kad didėjant užterštumui išnyksta oligosaprobinės rūšys, prisitaikiusios gyventi deguonies prisotintame vandenyje, o jas pakeičia kitos rūšys, galinčios gyventi didelio užterštumo sąlygomis ir tenkintis minimaliu deguonies kiekiu. Biotinio indekso vertės svyruoja nuo 1 iki 10 ir atitinka tam tikrą vandens kokybės klasę.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Vandens kokybės klasė** | **Vanduo** | **Biotinis indeksas (BI)** |
| I | Labai švarus | 10-9 |
| II | Švarus | 7-9 |
| III | Vidutiniškai užterštas | 5-6 |
| IV | Užterštas | 4 |
| V | Smarkiai užterštas | 2-3 |
| VI | Labai smarkiai užterštas | 0-1 |
|

Šaltiniai
---------

1. ↑  „BIOLOGINIO PAVIRŠINIŲ VANDENŲ UŽTERŠTUMO NUSTATYMO METODAI (LAND 5-95/M–01)" *e-seimas.lrs.lt*
**Audronė Meškauskienė-Abrūtytė** (1965 m. lapkričio 17 d. Skuode), muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Lankė Skuodo l – ąją vidurinę mokyklą ir vaikų muzikos mokyklą (A. Kazio akordeono klasė). 1980–1984 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos S. Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. J. Kubilius).

Nuo 1984 m. rudens Skuodo vaikų muzikos mokyklos mokytoja, 1989–1991 m. direktorė, vėliau mokytoja, nuo 1995 m. chorinio dainavimo skyriaus vedėja. Jos iniciatyva muzikos mokykla gavo geras patalpas, įkurtas mokyklos filialas Ylakiuose.

Nuo pat darbo pradžios vadovauja Skuodo vaikų muzikos (meno) mokyklos jaunių chorui, kurį parengė 1985 m. 1987 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms bei 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Taip pat dalyvavo 1995 ir 1996 m. zoninėse dainų šventėse Klaipėdoje, 1995 m. moksleivių chorų festivalyje „Baltijos bangelės" Palangoje. Vadovauja chorinio dainavimo skyriaus mergaičių vokaliniam ansambliui. Kurį laiką mokytojavo ir Skuodo vidurinėse mokyklose, su vokaliniais ansambliais dalyvavo „Dainų dainelės" konkursuose.

1984–1990 m. vadovavo Skuodo rajono medicinos darbuotojų moterų chorui, jį parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei ir 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei.

Visuomeninė veikla
------------------

Mokytoja dainuoja vokaliniuose ansambliuose, talkina bažnyčios chorui ir jame gieda solo partijas, vadovauja bažnyčios vaikų choro grupei. 1997 m. suorganizavo Skuodo rajono dainų šventę „Dainuoja vaikai", diriguoja dainų šventėse, yra Lietuvos chorų sąjungos narė.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Kaulų čiulpų biopsija
Galvos smegenų biopsija
**Biopsija** (nuo sen. gr. βίος 'gyvybė' + *ὄψις* 'išvaizda') – pakankamai dažnas medicinoje intervencinis tyrimo metodas, kai biologinių ląstelių ar audinių gabalėlis paimamas ištyrimui iš vietų, kur esama pakitimų. Ėminys gali būti tiriamas cheminiais, biocheminiais, biologiniais metodais. Šiuo metu biopsija yra minimaliai invazinis, vienas tiksliausių tyrimų, diagnozuojant daugelį ligų, tarp jų auglius, uždegimines ir infekcines ligas, vėžį. Biopsija yra palyginti greita ir minimaliai skausminga procedūra, atliekama tiek ligoninėje, tiek ir ambulatoriškai. Mėginiai imami iš daugelio organų, taip pat gleivinių, kraujagyslių. Procedūros metu paimto audinio gabalėlis dažnai būna siūlo storio ir vos centimetro ilgio. Naudojant specialius įrankius ir storą adatą gali būti paimamas audinio stulpelis, skysčio pavyzdys.

Metodai
-------

Atitinkamo organo biopsijai taikoma specifinė metodika, būtinas atitinkamas pasiruošimas. Biopsiją atlieka savo srities specialistas (plaučių - pulmonologas, odos - dermatologas, inkstų - nefrologas, kaulų čiulpų - hematologas ir pan.). Specialiai apdorotą bioptatą tiria gydytojas patologinės anatomijos specialistas. Kaip ir kiekviena chirurginė intervencija, biopsija turi savo riziką. Dažniausiai pažeidžiami gretimi audiniai, gali kilti infekcija, kraujavimas dūrio ar pjūvio vietoje. Po procedūros ligoniui gali skaudėti šią vietą, todėl gydytojas skiria nuskausminamųjų vaistų, stebėjimą ligoninėje.

Paprasčiausiu atveju, t. y. atliekant paviršinių darinių biopsiją, specialia adata įduriama į įtartiną darinį ir ištraukiamas mažas jo gabalėlis. Vidaus organų biopsija yra viena iš sudėtingiausių procedūrų. Dėl galimų komplikacijų iš anksto reikia ištirti ligonių kraujo krešumą ir kitas charakteristikas. Rentgeno ar echoskopo pagalba nustačius biopsijos vietą auglyje, pakitusiame limfmazgyje ar kitame neaiškiame darinyje, punkcine adata ar kitais specialiais prietaisais pasiekiama reikiama vieta. Panaudojama vietinė anestezija. Kepenų audinys paimamas 1,4 − 1,6 mm skersmens ir 15−20 cm ilgio adata, kurios kryptis kontroliuojama ultragarsu. Plaučių audinys pasiekiamas dūriu per krūtinės ląstą, taip pat bronchoskopu patekus į trachėją bei bronchus. Skrandžio, žarnyno darinių biopsija atliekama endoskopijos metu. Prostatos biopsijos metu paimama 10–12 audinio mėginių, procedūra atliekama kontroliuojant echoskopu. 

Ekscizinės biopsijos metu chirurgas pašalina visą darinį (pvz. pakitusį odos apgamą), kuris po to ištiriamas histologiškai. Incizinės procedūros metu pašalinamas tik gabalėlis audinio ir išsaugoma organo struktūra.

Istorija
--------

Arabų gydytojas Al-Zahrawi (1013–1107) pradėjo taikyti vieną ankstyviausių biopsijos praktiką. Jis naudojo adatą dūriui į gūžį (išvešėjusią skydliaukę), po to vertindavo paimtą mėginį.

Biopsijos terminą gydytojų bendruomenėje 1879 m. įvedė prancūzų dermatologas Ernest Besnier.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Biopsija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Biopsija (*mybiopsyinfo.com*)
* Biopsija (*infomed.lt*)
**Zigmas Verbickas** (1939 m. balandžio 4 d. Kybartuose – 1996 m. gruodžio 16 d. Kaune) – choro dirigentas ir muzikos mokytojas.

Biografija
----------

1957–1961 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje (dėst. Andrius Kairys), o 1969–1976 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Jono Motiekaičio klasė).

1965–1972 m. – Kauno siuvimo fabriko „Baltija" moterų choro vadovas – parengė 1970 m. respublikinei dainų šventei. 1967–1975 m. – Juliaus Janonio popieriaus fabriko dainų ir šokių liaudies ansamblio meno vadovas ir dirigentas – parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei. Vienerius metus vadovavo „Inkaro" dainų ir šokių liaudies ansambliui. 1969–1981 m. – Kauno Prano Mažylio medicinos mokyklos merginų choro (70-80 dalyvių) vadovas. Merginas išmokė nemaža dainų, dalyvavo koncertuose ir dainų šventėse, chorų apžiūrose pelnė prizinių vietų.

Nuo 1975 m. – Kauno kultūros darbuotojų profsąjungos mišriojo choro „Leliumai" chormeisteris. 1980 m. respublikinei dainų šventei parengė Kauno J. Janonio popieriaus fabriko mišrųjį chorą.

Nuo 1984 m. – Kauno skirstomųjų šaldytuvų įmonės vyrų vokalinio ansamblio vadovas, 1982–1992 m. – Marijampolės aukštesniosios pedagoginės (pedagogikos) mokyklos muzikos dėstytojas ir vaikinų ansamblio vadovas. Ansambliai dalyvavo televizijos ir „Sidabrinių balsų" konkursuose, kur pelnė prizinių vietų.

Nuo 1993 m. iki mirties buvo Kauno „Rasos" gimnazijos muzikos ir dainavimo mokytojas. Pedagogas dirigavo Kauno miesto dainų šventėse.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Bira |
| --- |
| Bira Birobidžane Bira Birobidžane |
| **Ilgis** | 424 km |
| **Baseino plotas** | 9580 km² |
| **Vidutinis debitas** | 107 m³/s |
| **Ištakos** | Sutaras ir Kulduras |
| **Žiotys** | Amūras |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija (Žydų AS) |

**Bira, Didžioji Bira** (rus. *Бира, Большая Бира*) – upė Rusijoje, Chabarovsko krašte, Žydų AS; Amūro kairysis intakas. Prasideda susiliejus Sutaro ir Kulduro upėms, prasidedančioms Mažajame Chingane ir Sutaro kalnagūbryje. Teka daugiausia žemumomis, iki Biros gyvenvietės į rytus, toliau į pietryčius. Įteka į Amūrą Kinijos pasienyje.

Vasarą, po liūčių, Biroje kyla smarkūs poplūdžiai. Laivuojama 89 km nuo žiočių. Biros vidurupio slėniu eina Transsibiro geležinkelis ir Blagoveščensko-Chabarovsko kelias. Prie upės įsikūręs Birobidžano miestas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.