recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pranciškus Aleknavičius** (g. 1946 m. liepos 11 d. Laukintukų k. Alytaus r. – 2014 m. rugsėjo 15 d. Utenoje) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija
----------

Baigęs Miroslavo vidurinę mokyklą, 1964–1965 m. prie Alytaus kultūros rūmų lankė metinius chorvedžių kursus (diriguoti mokė A. Indrulis). 1965–1969 m. muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti mokė V. Ūselis).

1969–1970 m. muzikos ir dainavimo mokytojas Varėnos vidurinėje mokykloje, vaikų ir vyresniųjų klasių merginų choro vadovas. 1970–1992 m. Utenos vaikų muzikos mokyklos mokytojas, vienerius metus mokytojavo pagalbinėje internatinėje mokykloje ir vadovavo vaikų chorui. 1971–1972 m. Utenos 2-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių merginų choro vadovas. 1972–1988 m. Utenos 4-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, keletą metų vadovavo vyresniųjų klasių moksleivių mišriajam chorui, surengė koncertų Utenos ir gretimuose rajonuose.

1972–1977 m. buvo Utenos vyrų choro „Aukštaičiai" chormeisteris ir dirigentas. 1983–1992 m. su žmona vadovavo Utenos rajono švietimo darbuotojų mišriajam chorui, kurį parengė 1985 ir 1990 m. Lietuvos dainų šventėms Vilniuje, 1987 m. respublikiniame chorų konkurse „Dainuoja darbo Lietuva" šis choras Radviliškyje laimėjo pirmąją vietą, nemažai koncertavo Lietuvoje, dainavo ir Latvijoje.

Nuo 1992 m. P. Aleknavičius Utenos katalikiškos dvasios „Saulės" vidurinės mokyklos direktoriaus pavaduotojas ugdymo reikalams, nuo 1995 m. direktorius, dėsto muziką ir dainavimą, vadovauja vaikų chorui, kuris gieda bažnyčioje šv. Mišių metu. 1994 m. jam suteikta muzikos mokytojo metodininko kvalifikacijos kategorija.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |
| --- |
| Alan Sorrenti |
|  
Alan Sorrenti 1980 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1950 m. gruodžio 9 d. (72 metai)  Neapolis, Italija |
| Kilmė | Italijos vėliava Italija |
| Žanrai | pop  progresyvusis rokas |
| Aktyvumo metai | 1972–dabar |
| Svetainė | alansorrenti.com |

**Alan Sorrenti** (g. 1950 m. gruodžio 9 d. Neapolyje) – italų dainininkas ir kompozitorius.

Biografija
----------

Sorrenti gimė Neapolyje, bet jo motina yra kilusi iš Velso, didžiąją vaikystės dalį praleido Aberistvite, Velse. Laisvai kalba italų ir anglų kalbomis. Alan karjera prasidėjo XX a. 8-ojo dešimtmečio pradžioje; 1972 metais jis išleido savo pirmąjį albumą „Aria", o sekančiais metais ir „Come un vecchio incensiere all’alba di un villaggio deserto". Juose daugiausiai vyrauja progresyviojo roko ir eksperimentinės muzikos stilių dainos.

Alan atstovavo Italijai 1980 m. Eurovizijoje su savo kūrybos daina „Non so che darei" (liet. *Nežinau, ką atiduočiau*). Atlikėjas konkurse užėmė šeštą vietą, o daina tapo vienu tuo metu labiausiai parduodamų įrašų Europoje ir Skandinavijoje.

2006 metais atlikėjas dalyvavo *O' Scià* festivalyje Lampedusos saloje (Italija).

Alan jaunesnioji sesuo Jenny Sorrenti taip pat yra dainininkė, su roko grupe Saint Just išleido du albumus, taip pat keletą solinių albumų.

Diskografija
------------

* *Aria* (1972)
* *Come un vecchio incensiere all’alba di un villaggio deserto* (1973)
* *Alan Sorrenti* (1974)
* *Sienteme, it’s time to land* (1976)
* *Figli delle Stelle* (1978)
* *L.A. & N.Y.* (1979)
* *Di notte* (1980)
* *Angeli di strada* (1983)
* *Bonno Soku Bodai* (1987)
* *Radici* (1992)
* *Kyoko mon amour* (1997)
* *Miami* (1996)
* *Sottacqua* (2003)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alan Sorrenti** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tinklalapis
* Biografija ir diskografija **(**it.**)**

  


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Matia Bazar  *„Raggio di luna"*** |  **Italijos atstovas Eurovizijoje**1980 | Po to:**Riccardo Fogli  *„Per Lucia"*** |
**Pranciškus Alfonsas Matuliauskas** (g. 1931 m. gegužės 8 d. Smilgiuose, Kupiškio valsčius) – Lietuvos matematikas, fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1955 m. baigė Vilniaus universitetą. 1974 m. universitete apgynė disertaciją „Realiojo kvadratinio kūno dzeta - funkcijos artutinė funkcionalinė lygtis", fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.

1955–1995 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1985 m. docentas. 1980–1990 m. Lietuvos jaunųjų matematikų neakivaizdinės mokyklos vadovas.

Mokslinė veikla
---------------

Pagrindinė tyrimų kryptis – skaičių teorija. Išnagrinėjo realiojo kvadratinio skaičių kūno Hekės C funkcijos artutinę funkcinę lygtį. Išvertė mokomųjų knygų vidurinėms mokykloms.

Bibliografija
-------------

* Algebrinių skaičių teorija, 1976 m.
* Kvadratiniai skaičių kūnai, metodinė priemonė, 1978 m.
* Vektoriai ir matricos, Matematika mokykloje, 1980 m.
* Algebra, 1985 m.
* Tiesinės transformacijos, Matematika mokykloje, 1987 m.
* Mokyklinės matematikos užduotys, su E. Neniškyte, 1987 m.
* Mokyklinės matematikos uždaviniai, su E. Neniškyte, 1989 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pranciškus Alfonsas Matuliauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 453 psl.
**Bronius Bieliukas** (1908 m. balandžio 26 d. Dugnai, Vilkaviškio apskr. – 1992 m. kovo 10 d. Jonkersas, Niujorko valstija) – lietuvių teisininkas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Baigė Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją. Baigė teisę Vytauto Didžiojo universitete.

Studijuodamas ketverius metus dirbo sekretoriumi pas advokatą Mykolą Sleževičių. Baigęs mokslus vertėsi advokatūra, iki 1944 m. žemės ūkio banko Kaune juriskonsultas. Per nacių okupaciją išrinktas Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos generaliniu sekretoriumi, rūpinosi pogrindinio laikraščio „Nepriklausoma Lietuva" organizavimu, leidimu ir platinimu. 1943 m. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto pirmasis sekretorius ryšininkas. 1944 m. gestapo suimtas, kalėjo Bairoite (Vokietija); išlaisvintas JAV kariuomenės. Apsigyveno Niujorke. VLIK valdybos protokolo sekretorius, nuo 1964 m. Vykdomosios tarybos narys. Vienas Bendro Amerikos lietuvių šalpos fondo direktorių. 1950 m. vienas Lietuvių rezistencinės santarvės organizatorių ir veikėjų.

Gyvendamas ir aktyviai dalyvaudamas lietuvių išeivijos visuomeniniame, politiniame darbe, nepriėmė JAV pilietybės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Išeivijos institutas. Archyvuota kopija 2008-06-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Bronius Bieliukas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 173 psl.
**Alanas Ričardas Tomasas** (*Alan Richard Thomas*, 1935–2009) – valų kalbininkas, dialektologas.

Biografija
----------

XX a. 6-ajame dešimtmetyje buvo vienas pirmųjų valų kalbos stipendininkų, pradėjo publikuoti mokslinius darbus. Jo valų kalbotyros ir dialektologijos darbai plačiai žinomi pasaulyje, A. R. Tomasas daug nuveikė, kad būtų rūpinamasi valų kalba, domimasi Velso anglų kalba ir valų kultūra, jis skatino naujus tyrimus. A. R. Tomasas dirbo ir skaitė paskaitas įvairiose pasaulio šalyse, tačiau didžiąją savo akademinės karjeros dalį praleido Velso universitete Bangore. Kitos A. R. Tomaso mokslinių interesų sritys – fonologija ir sociologija.

Įžymiausias A. R. Tomaso darbas – „Lingvistinė Velso geografija: įnašas į valų dialektologiją" („The linguistic geography of Wales: a contribution to Welsh dialectology", 1973), vėliau išleistuose šio darbo tomuose naudojami kompiuterizuoti duomenys. A. R. Tomaso darbai sulaukė daugybės pakartotinių leidimų.

Darbai
------

* *Astudiaeth seinegol o Gymraeg llafar Dyffryn Wysg* (1958)
* *The linguistic geography of Wales: a contribution to Welsh dialectology* (1973)
* *A lowering rule for vowels and its ramifications in a dialect of North Welsh* (1979)
* *Areal analysis of dialect data by computer: a Welsh example* (1980)
* *English in Wales: diversity, conflict, and change* (1990, drauge su Nikolas Coupland)
* *Issues and methods in dialectology* (1997)

Išnašos
-------

1. ↑  Michelle Aldridge; Bob Morris-Jones; Nikolas Coupland (2009). „In memoriam : Alan Richard Thomas". WorldCat. Nuoroda tikrinta 2021-04-05.
2. 1 2  Michelle and Alun Waddon (2009-01-29). „In memoriam: Alan Richard Thomas". Nuoroda tikrinta 2021-04-05.
3. ↑  „Thomas, Alan R. (Alan Richard) 1935-". WorldCat Identities. Nuoroda tikrinta 2021-04-05.
**Bronius Gražys** (g. 1952 m. rugsėjo 17 d. Kaune) – Lietuvos tapytojas, grafikas.

Biografija
----------

Žmona Danutė Gražienė. 1976 m. baigė Lietuvos dailės institutą, nuo 1983 m. jame dėsto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija); nuo 1993 m. docentas. Nuo 1990 m. dailininkų grupės „24" narys.

Kūryba
------

"Žuvis", drb. al. 67×83 cm, 1990 m.
Ankstyvieji kūriniai, figūrinės kompozicijos, peizažai, natiurmortai sudėtingos kompozicijos, tamsus fonas derinamas su daugiaspalvėmis figūromis. Vėlesni paveikslai ryškių spalvų, mirgančio paviršiaus, panašūs į mozaiką. Būdinga abstrahuota forma, išgrynintas motyvas – daugiausia vaizduojama žmogaus, katino, žuvies figūra, valtis, taurė. Paveikslai siurrealistinės stilistikos, juose vyrauja fantasmagoriški sapno, pasąmonės vaizdiniai, paradoksalūs sugretinimai, pav. kartojasi dygsnių ar siūlų motyvas. Svarbesni kūriniai: „Žuvis" 1990 m. „Kalbėjimas" 1990 m. „Kabanti akis", 1991 m. „Figūra" 1996 m. „Žmonės" 1997–1999 m. „Taurė ir obuolys", „Raudonos bangos" 2000 m. „Laiptai", „Kaunas ir žuvys", „Žalias peilis", visi 2001 m. „Moteris su skrybėle", 2002 m.

Nuo 1976 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienio šalyse: individualios parodos vyko Vilniuje, Klaipėdoje. Jo kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Tretjakovo galerija Maskvoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ramutė Rachlevičiūtė. *Bronius Gražys (1952)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 117 psl.
Mogoliono kultūros arealas
Mogoliono kultūros indai
**Mogoliono kultūra** – priešistorinė Šiaurės Amerikos pietvakarių indėnų kultūra, pavadinta pagal E. Haury 1933–1934 m. tirtą Mogoliono kalną (Naujosios Meksikos valstija).

Arealas
-------

Mogoliono kultūra apie 200 m. pr. m. e.–1450 m. e. m. buvo paplitusi Šiaurės Amerikos pietvakariuose. Išskiriami keli Mogoliono kultūros regioniniai variantai: Mimbreso, Blak Riverio ir kiti.

Kultūra
-------

Mogoliono kultūros žmonės vertėsi žemdirbyste (kukurūzai, pupelės, moliūgai), medžiokle (elniai, kalakutai, kalnų avinai, bizonai), pirmieji iš JAV indėnų – puodininkyste. Gyveno statytuose iš medžio, vėliau – iš akmens namuose, juose daugėjo kambarių (nuo 5 iki 500). Gyvenvietės iš pradžių sudarytos iš kelių pastatų, statytos lygumose, XI a. jos jau įtvirtintos akmenų sienomis ir žemės pylimais, statomos aukštumose. Hueko Tankso kalnuose išliko Mogoliono kultūros piktogramų. Gausu Mogoliono kultūros keramikos dirbinių – išskiriama 10 teritorinių rūšių (serijų). Apie 900–1100 m. Mogoliono kultūros gentys ima maišytis su anasazių gentimis. XV a. pradžioje Mogoliono kultūra sunyko.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mogoliono kultūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 306 psl.

Nuorodos
--------

* Mogoliono kultūros radiniai
| Turkistanas*Түркістан* |
| --- |
| *Chodža Achmedo Jasavio ir sultono Rabiga Begimo mauzoliejai* |
|  |
| 

TurkistanasTurkistanas

43°17′0″ š. pl. 68°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.28333°š. pl. 68.26667°r. ilg.﻿ / 43.28333; 68.26667﻿ (Turkistanas (miestas))Koordinatės: 43°17′0″ š. pl. 68°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.28333°š. pl. 68.26667°r. ilg.﻿ / 43.28333; 68.26667﻿ (Turkistanas (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Regionas** | Turkestano sritis Pietų Kazachstano sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 150 595  |
|  |
|  **Vikiteka** | Turkistanas |

**Turkistanas** (kaz. *Түркістан*) arba ***Turkestanas*** (rus. *Туркестан*) – miestas Kazachstano pietuose, Pietų Kazachstano srityje, 160 km į šiaurės vakarus nuo Šymkento, netoli Syrdarjos upės. Stotis prie Transaralo geležinkelio. Medvilnės, farmacijos, maisto pramonė. Svarbus ir turistinis visos Vidurinės Azijos centras, žymus savo Chodža Achmedo Jasavio mauzoliejumi. Taip pat yra keli mažesni mauzoliejai.

Istorija
--------

Archeologiniai radiniai rodo, kad gyvenvietė egzistavo jau IV a. Šis miestas galėjo būti „Hanšu" kronikoje minima Kangdžu sostinė Beitanas. Žlugus Otratui, šis miestas tapo svarbiausiu prekybiniu centru prie Šilko kelio regione. Viduramžiais miestas buvo žinomas ***Jasio***, ***Šavgaro*** arba ***Hazare Turkestano*** pavadinimu. Pradžioje priklausė Chorezmui, čia XII a. gyveno ir buvo palaidotas žymus sufijų mistikas Chodža Achmedas Jasavis. Jo kapavietė tapo svarbiu piligrimystės objektu. Užėjus mongolams, Timūras čia pradėjo didelio mauzoliejaus statybas. XVI a. Turkestanas tapo Kazachų chanato sostine. XIX a. miestą užvaldė uzbekai, jis tapo Kokando chanato dalimi, o valdant rusams sunyko visiškai. Vėliau atsikūrė naujoje vietoje kaip stotis prie Transaralo geležinkelio.

Sportas
-------

* FK Turan Turkistan – futbolo klubas;
* FC Jassy – futbolo klubas;
* Tomiris Turan – moterų futbolo klubas;
* Turkistan Arena, kuri talpina 7 tūkst. žiūrovų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 437
2. ↑  Transfermarkt (Apie klubą)
3. ↑  Soccerway (žinomas kaip FC Arys)
4. ↑  footballfacts.ru informacija
5. ↑  SOCCERWAY
Alanas Čumakas, 2015
**Alanas Vladimirovičius Čumakas** (rus. *Алан Владимирович Чумак* 1935 m. gegužės 26 d. Maskvoje – 2017 m. spalio 9 d. Maskvoje) – televizijos žurnalistas, ekstrasensas, regioninio visuomeninio fondo, padedančio tirti socialinius ir anomalius reiškinius, prezidentas.

8-to dešimtmečio pabaigoje – 9-to dešimtmečio pradžioje tapo vienu žinomiausiu Rusijos ekstrasensu. Televizijos seansų metu rankų judesiais „pakraudavo" įvairias substancijas: vandenį, kremus, tepalus ir t. t. Skirtingai nei kitas ekstrasensas Anatolijus Kašpirovskis, seansų metu jis nepasakydavo nei žodžio. Rusijos Sveikatos ministerijai išleidus įsakymą, ribojantį netradicinius gydymo būdus, A. Čumakovo veikla Rusijoje buvo pristabdyta.

2000 m. balotiravosi Samaros srityje į Rusijos valstybinę Dūmą, bet, gavęs kiek daugiau nei 3 % rinkėjų balsų, į ją nepateko.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Maskvoje mirė milijonus Sovietų Sąjungos piliečių iš televizoriaus ekrano gydęs Allanas Čumakas
2. ↑  В Москве умер целитель Аллан Чумак Archyvuota kopija 2017-10-10 iš Wayback Machine projekto.
| **Bronislovas Penkauskas** |
| --- |
| Gimė | 1907 m. spalio 13 d.Krasnojarskas |
| Mirė | 1962 m. balandžio 18 d. (54 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | patologas |
| Partija | 1941 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1931 m. Irkutsko medicinos institutas |

**Bronislovas Penkauskas** (1907 m. spalio 13 d. Krasnojarske – 1962 m. balandžio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas patologas, pedagogas.

Biografija
----------

1931 m. baigė Irkutsko medicinos institutą. 1938 m. medicinos mokslų daktaras.

1931–1935 m. dirbo Krasnojarske gydytoju, medicinos technikumo direktoriumi. 1935–1942 m. dėstė Voronežo medicinos institute, 1938 m. docentas. 1942–1944 m. Krosnojarsko medicinos instituto direktorius. 1945–1947 m. Lietuvos TSR sveikatos apsaugos liaudies komisaro, ministro pavaduotojas, 1947–1957 m. ministras. 1945–1960 m. Vilniaus universiteto bendrosios patalogijos katedros vedėjas. 1957–1962 m. Eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto direktorius.

1952–1958 m. LKP CK narys. 1951–1959 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas.

Įvertinimas
-----------

* LTSR nusipelnęs gydytojas, 1957 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bronislovas Penkauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 346
| **Bronislavas Geremekas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1932 m. kovo 6 d.Varšuva |
| Mirė | 2008 m. liepos 13 d. (76 metai)Liubenė |
| Tautybė | žydas |
|  |
| Veikla | lenkų istorikas, disidentas |
| Organizacijos | buvęs Lenkijos Užsienio reikalų ministras |
|  |
| Alma mater | Varšuvos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Bronisław Geremek |

**Bronislavas Geremekas** (lenk. *Bronisław Geremek*, 1932 m. kovo 6 d. Varšuvoje – 2008 m. liepos 13 d. prie Liubenės) – lenkų istorikas ir politikas, vienas žymiausių komunistinio laikotarpio disidentų, buvęs Lenkijos Užsienio reikalų ministras.

Biografija
----------

Gimė žydų prekeivio šeimoje. Nacių okupacijos metais su mama pavyko pabėgti iš Varšuvos geto, o tėvas žuvo Aušvico koncentracijos stovykloje.

1954 m. baigė Varšuvos universieto Istorijos fakultetą. 1956–1958 m. mokėsi Sorbonos universiteto aspirantūroje. Apsigynė disertaciją viduramžių istorijos klausimais.

1950 m. būdamas 18 metų amžiaus įstojo į LJDP. 1968 m. iš partijos išstojo, protestuodamas prieš Varšuvos sutarties organizacijos kariuomenės įsiveržimą į Čekoslovakiją.

Dėstė pogrindiniuose opozicijos kursuose, 1980 m. rugpjūčio mėn. plačiai išgarsėjo Lenkijos intelektualų vardu pareiškęs paramą streikuojantiems Solidarumo šalininkams. Lenkijoje paskelbus karinę padėtį areštuotas, išėjęs į laisvę atleistas iš darbo.

1989 m. dalyvavo Apskritojo stalo derybose tarp komunistinės LLR valdžios ir opozicijos. 1989–1997 m. keturias kadencijas buvo Lenkijos Seimo nariu. Čia B.Geremekas aktyviai rėmė Lietuvos nepriklausomybę, sunkiausiais 1991 m. momentais ne kartą lankėsi Lietuvoje, sakydamas, jog „Lietuvos nepriklausomybė – tai ir demokratinės Lenkijos garantas".

1997–2000 m. buvo Užsienio reikalų ministras Ježio Buzeko vyriausybėje. Jam būnant ministru Lenkija tapo NATO nare, pirmininkavo Europos Saugumo ir Bendradarbiavimo Organizacijai.

2004 m. Lenkijai įstojus į Europos Sąjungą, tapo Europarlamento nariu. 2007 m. atsisakė pildyti dokumentus prasidėjusiame liustracijos procese. J.Kačinskio vyriausybė bandė atšaukti jį iš Europarlamento, tačiau Lenkijos Konstitucinis teismas uždraudė tai padaryti.

2008 m. liepos 13 d. žuvo autokatastrofoje, nesuvaldęs savo automobilio ir priešpriešinėje eismo juostoje susidūręs su sunkvežimiu.

Nuorodos
--------

* J.V. Paleckis. Jo gedi visi, kurie nori šviesesnės Lenkijos ir Europos[neveikianti nuoroda]
* B.Geremeko fondo tinklalapis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  [neveikianti nuoroda] (Alfa.lt inf.)
2. ↑   (Lenkijos URM inf.)
3. ↑   (BBC.co.uk inf.)

  

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Dariušas Rosatis** | **Lenkijos Respublikos Užsienio reikalų ministras**1997 m. spalio 31 d. – 2000 m. birželio 30 d.   | Po to:**Vladislavas Bartoševskis** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Cortaderia selloana** |
| --- |
| Argentininė kortaderija (*Cortaderia selloana*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Kortaderija  *( Cortaderia)* |
| Rūšis: | Argentininė kortaderija  *( Cortaderia selloana)* |

 |

**Argentininė kortaderija** (*Cortaderia selloana*), dar vadinama **pampų žole** – miglinių (*Poaceae*) šeimos žolinių augalų rūšis, kilusi iš Pietų Amerikos (pampų ir Patagonijos).

Auga greta tankiais sąžalynais; aukštis iki 3-4 m. Lapai visžaliai, siauri ir ilgi (ilgis 1-2 m, plotis iki 1 cm) su labai aštriais, greitai sužaloti galinčiais kraštais. Žiedai susitelkę į tankią baltą šluotelę, kurios ilgis 20-40 cm. Ji būna įsitvrtinusi 2-3 m ilgio stiebo gale.

Argentininė kortaderija greitai plinta, nereikli klimatinėms sąlygoms, sunkiai išnaikinama. Dažnai auginama kaip dekoratyvinis augalas.

* Žiedynai (dekoratyvinė veislė)Žiedynai (dekoratyvinė veislė)
* Invazija šiaurės IspanijojeInvazija šiaurės Ispanijoje
* Argentininės kortaderijos botanikos sode JaponijojeArgentininės kortaderijos botanikos sode Japonijoje
|  |
| --- |
| Alan Braxe |
| Kilmė | Prancūzija Prancūzija |
| Žanrai | House, Electro, Techno |
| Aktyvumo metai | Nuo 1998 m. |
| Įrašų kompanija | Vulture music |

**Alain Quême** (dar žinomas kaip **Alan Braxe**; g. Prancūzoje) – vienas garsiausių prancūzų elektroninės muzikos atlikėjų, vienas iš trijų Stardust narių. Tapo žinomu pradėjęs bendradarbiauti su elektroninės muzikos atlikėju Fred Falke.

Biografija
----------

Alan Braxe jau kūrė muziką apie 1990 m. Išgarsėjo 1997 m. išleidęs singlą „Vertigo". Nuo 1997 m. iki 2005 m. Bendradarbiavo su kitais atlikėjais, kūrė singlus, darė remiksus.

1998 m. kartu su Thomas Bangalter ir Benjamin Diamond sukūrė projektą Stardust, su garsiuoju singlu „Music sounds better with you". Braxe kartu su Bangalter sukūrė muzika, Benjamin atliko vokalo partiją. Ši daina pasiekė pirmą vietą JAV šokių muzikos topose.

Vėliau ėmė dirbti vienas, sukūrė 2004 m. singlą „Rubicon". Pastaruoju metu jis daugiau kūrė remix’us (kartu su Fred Falke) tokiems atlikėjams kaip Goldfrapp, Röyksopp, Kylie Minogue, Justice. Po to kai išsiskyrė Fred Falke ir Alan Braxe keliai, šis ėmė kartu kurti su kitu prancūzų atlikėju Kris Menace bei taip pat išleido keletą hitų, tarp kurių ir 2007 m. išleistas Lumberjack. Kol kas dar tęsiasi abiejų draugystė ir abu kuria muziką. 2005 m. išleido kompiliacinį albumą „The Upper Cuts".

Diskografija
------------

**Albumai**

* 2005 m. „The Upper Cuts" (kompiliacinis albumas).

Singlai
-------

* 1997 „Vertigo"
* 2000 „Intro" (su Fred Falke)
* 2002 „Palladium / Penthouse Serenade" (su Fred Falke)
* 2003 „Love lost" (su Fred Falke)
* 2004 „Rubicon" (su Fred Falke)
* 2007 „Lumberjack" (su Kris Menace.

Nuorodos
--------

* Alan Braxe discografija
Monjajus
**Monjajus** (gva. *Moñái*) – Pietų Amerikos indėnų gvaranių mitologinė būtybė, Blogio dvasios Tau ir gražiosios Marangatu dukros gvaranės Keranos trečiasis sūnus, gimęs pabaisa. Vienas iš 7 legendinių monstrų gvaranių mitologijoje. Būtybė yra panaši į didžiulę raguotą gyvatę.

Mitas
-----

Monjajus yra laukų valdovas ir sergėtojas, gyvena atvirose vietovėse. Jis lengvai laipioja medžiais ir nušliuožia ant žemės, minta paukščiais. Turi hipnotizuojančių galių, kurias jam suteikia raguotą porinę išaugą primenančios jautrios antenos. Dėl jų dar vadinamas „Oro valdovu". Mėgsta pavogtus daiktus slėpti savo oloje. Jo nuolatinis plėšikavimas kaimuose išprovokavo didelę nesantaiką tarp žmonių, kaltinančių vienas kitą dėl paslaptingai dingstančio jų turto. Miestiečiai prisijungė prie valstiečių, kad pagelbėti jiems padaryti galą Monjajaus ir jo brolių blogiems darbams. Gražuolė *Porâsý* pasisiūlė pagelbėti. Ji įtikino monstrą, kad yra jį įsimylėjusi ir norinti prieš judviejų vestuves susitikti su jo broliais. Monjajus paliko ją su vienu iš jų – Težu Žagua ir išvyko ieškoti kitų: Mboi Tuinio, Jasy Jaterėjaus, Kurupio, Ao Ao ir Luisono. Galiausiai visi susirinkę pradėjo švęsti vestuves, daug gėrė ir netrukus tapo visiškai girti. Tai buvo patogus momentas „nuotakai" pasprukti iš olos, užremtos dideliu akmeniu, tačiau tai bandant padaryti, Monjajus ją grąžino atgal. *Porâsý* pradėjo šaukti, kad perspėtų žmones, kurie buvo lauke netoli olos. Ji paprašė jų uždegti olą kartu su ja. Kaip atpildą už šią *Porâsý* auką dievai jos dvasią iškėlė į aukštybes, paversdami mažu, bet stipriai šviečiančiu tašku. Nuo tada dievai lėmė šiai dvasiai įžiebti pašvaistę.

Literatūra
----------

* Colman, Narciso R. (Rosicrán): Ñande Ypy Kuéra ("Nuestros antepasados"), 1929.

Išnašos
-------

1. ↑  *Folklore del Paraguay* by Dionisio M. González Torres
| **Jonas Montvila** |
| --- |
| Gimė | 1873 m.Ringovėlė, Marijampolės apskritis |
| Mirė | 1910 m. lapkričio 19 d. (~37 metai)Čikaga |
|  |
| Veikla | spaudos darbuotojas, vertėjas |

**Jonas Montvila** (1873 m. Ringovėlė, Marijampolės apskritis – 1910 m. lapkričio 19 d. Čikaga) – JAV lietuvių spaudos darbuotojas, vertėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje. 1894 m. išvyko į JAV. 1897 m. redagavo laikraštį „Garsas Amerikos lietuvių", 1897–1898 m. – jo priedą „Pasaulė", 1899–1900 m. su V. S. Stagaru–Šlekiu – savaitraštį „Viltis". Su Vytautu Montvila ir V. Varnagiriu 1899 m. Glazge leido pirmąjį Škotijos lietuvių savaitraštį „Vaidelytė". 1900–1901 m. Čikagoje redagavo savaitraštį „Katalikas", 1901–1902 m. Brukline – laikraštį „Žvaigždutė". Išvertė F. Bernatovičiaus, M. Rodzevičuvnos, Henriko Sienkievičiaus, Levo Tolstojaus ir kitų rašytojų kūrinių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jonas Montvila*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 462 psl.
|  |
| --- |
| Turkijos oro linijų skrydis 981 |
|  
Lėktuvo modelis, patekęs į avariją |
|  Duomenys  |
| Data | 1974 m. kovo 3 d. |
| Vieta | Ermenonvilio miškas, Prancūzija |
| Lėktuvo tipas | McDonnell Douglas DC-10 |
| Aviakompanija | Turkijos oro linijos |
| Išvykimo vieta | Atatiurko oro uostas, Stambulas |
| Atvykimo vieta | Hitrou oro uostas, Londonas (su tarpiniu nusileidimu Paryžiaus Orli oro uoste) |
| Kelevių | 335 |
| Įgulos narių | 11 |
| Žuvusių | 346 |
| Likusių gyvų | 0 |

**Turkijos oro linijų skrydis Nr. 981** (angl. *Turkish Airlines Flight 981*), dar žinomas kaip **Ermenonvilio aviakatastrofa** – 1974 m. kovo 3 d. įvykęs skrydis iš Stambulo Atatiurko oro uosto į Londono Hitrou oro juostą, su tarpiniu sustojimu Paryžiaus Orli oro uoste. Aviakatastrofa įvyko, kuomet McDonnell Douglas DC-10 lėktuvas nukrito Ermenonvilio miške, netoli Paryžiaus. Visi 346 keleiviai žuvo. Iki 1977 m. Tenerifės aviakatastrofos tai buvo daugiausiai gyvybių nusinešęs aviacijos incidentas. Iki šiol šis skrydis yra daugiausiai gyvybių nusinešęs incidentas, kuomet nebuvo išgyvenusiųjų.

Tyrimo metu buvo nustatyta, kad katastrofą sukėlė krovininių durų (angl. *cargo door*), kurios atsidarė dideliame aukštyje dėl slėgio skirtumų, mechanizmo brokas. Tai sukėlė dekompresiją, dėl kurios lėktuvas tapo nebevaldomas.

Panašus incidentas buvo įvykęs prieš dvejus metus, kai virš Vindsoro McDonnell Douglas DC-10 lėktuve irgi atsidarė krovininės durys. Tirdama pirmąjį atvejį, tyrimo komisija pateikė keletą rekomendacijų, kaip pakeisti orlaivio projektavimą, kad būtų išvengta incidentų, tačiau šis įvykis parodė, kad į nė vieną iš šių rekomendacijų nebuvo atsižvelgta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ranter, Harro. „ASN Aircraft accident McDonnell Douglas DC-10-10 TC-JAV Bois d'Ermenonville". *aviation-safety.net*. Nuoroda tikrinta 2019-03-07.
|  |
| --- |
| Monkų geležinkelio stotis |
| Monkų geležinkelio stotis 
Monkų geležinkelio stotis |
| Šalis | Lenkija |
| Gyvenvietė | Monkos |
| Linijų skaičius | 1 |

**Monkų geležinkelio stotis** (lenk. *Mońki stacja kolejowa*) - geležinkelio stotis Monkų mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Monkų apskrityje. 1881 m. stotis įkurta tiesiant Balstogė - Karaliaučius geležinkelio liniją. Stotį pastatė Rusijos imperijos kareiviai, kurie buvo įsikūrę netoliese esančiame Hornostajės kaime. Per I pasaulinį karą stotį susprogdino besitraukiantys rusų kareiviai. Dabartinė geležinkelio stotis pastatyta XX a. trečiajame dešimtmetyje, architektas Stefanas Šileris. Per II pasaulinį karą stotis buvo sugriauta, bet vėliau atstatyta tokia pati kokia buvo prieš karą. Tai trijų platformų, dvejų peronų geležinkelio stotis, per kurią eina Balstogė-Glomnas geležinkelio linija. Nuo stoties iki Čechoviznos geležinkelio stotelės yra 6,5 km ir iki Goniondzo geležinkelio stoties 8,4 km.

**Geležinkelio ruožas**| 

Čechovizna
**Monkos**
Goniondzas

 |

* 
* 
* 
*

Literatūra
----------

* Arkadiusz Studniarek, Monkų miesto istorija (lenk.).

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie geležinkelio liniją Nr. 38 (lenk.);
* Aprašymas apie Monkų miesto geležinkelio stotį (lenk.).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Monkų geležinkelio stotis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Koordinatės: 53°24′09″ š. pl. 22°47′48″ r. ilg.﻿ / ﻿53.40250°š. pl. 22.79667°r. ilg.﻿ / 53.40250; 22.79667
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Monmutšyrasval. *Sir Fynwy*angl. *Monmouthshire* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Velsas Velsas |
| **Administracinis centras** | Uskas (miestas) |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 91 300 |
| **Plotas** | 850 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 107 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | GB-MON |

**Monmutšyras** (val. *Sir Fynwy*; angl. *Monmouthshire*) – sritis pietryčių Velse. Pavadinimas kilo nuo istorinės srities tuo pačiu pavadinimu. Dabartinė Monmutšyro sritis apima rytinę istorinės srities dalį, kuri tesudaro 60 % istorinės srities ploto. Didžiausias srities miestas – Abergavenis. Administracinis centras – Uskas.

Istorija
--------

Istorinė Monmutšyro sritis buvo sudaryta pagal 1535 m. Velso teisės aktą. Teritorija ribojosi su Anglijos grafystėmis: rytuose su Glosteršyru ir šiaurės rytuose su Herefordšyru bei su istorinėmis Velso sritimis: Breknokšyru šiaurėje ir su Glamorganu vakaruose. Rytinės ir pietinės istorinės srities sienos bei dabartinis pagrindinis plotas palei Vajaus upę ir Severno upės žiotis išliko nepakitęs. Tačiau du penktadalius vakarinės teritorijos dabar administruoja Blainai Gventas, Torfainas, Karfilis ir Niuportas.

Dabartinė srities teritorija buvo sudaryta 1996 m. balandžio 1 d.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RVelso sritys |
| --- |
|  |
| 
Anglesis · Blainai Gventas · Bridžendas · Denbigšyras · Flintšyras · Glamorgano slėnis · Gvinedas · Kardifas · Karfilis · Karmartenšyras · Keredigionas · Konvis · Merter Tidvilis · Monmutšyras · Nit Port Talbotas · Niuportas · Pembrukšyras · Povisas · Reksamas · Ronda-Kinonas-Tafas · Svonsis · Torfainas | Velsas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Žolė
**Žolė** − augalas (paprastai – gaubtasėklis), kurio antžeminė dalis nesumedėjusi, žiemą dažniausiai sunyksta. Nuo medžio (ir krūmo) skiriasi tuo, kad neturi antrinio gaminamojo audinio brazdo arba turi tik jo užuomazgą. Didžiąją dalį žolės masės sudaro pagrindinis audinys parenchima.

Žolių yra vienmečių, dvimečių ir daugiamečių. Jos (net ir daugiametės) anksti pradeda žydėti ir derėti, jų sėklų derlius palyginti su vegetatyvine mase yra didesnis negu medžių ir krūmų.

Žolės plinta daug greičiau negu sumedėję augalai, jų kartų kaita dažnesnė. Tai lemia didelį žolių evoliucijos tempą: jų formos labai įvairios, jos prisitaikiusios augti ir labai nepalankiomis sąlygomis, dėl to dažniausiai yra augalinės dangos dominantai.

Manoma, kad žolė kilo iš sumedėjusių gaubtasėklių.

Žodžio kilmė
------------

Rulonas, kuriame yra žolė gyvuliams šerti žiemą
Žodis yra pagal savo kilmę glaudžiai susijęs su žalia spalva, kuri yra būdinga žolei. Lietuvių kalboje ir įvairiose tarmėse *a* kaitaliojasi su *o*, ypač slaviškuose skoliniuose, pvz. *bogaty* -> „bagotas" (t. y. turtingas). Taip ir *žolė* bus kilusi nuo žodžio *žalia(s)*. Panaši žolės etimologija yra būdinga ir kitose indoeuropiečių kalbose, pvz. latv. *zāle -> zaļš*, angl. *grass -> green*, vok. *Gras -> grün*.

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Žolė***

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žolė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 55°0′ š. pl. 25°11′ r. ilg.﻿ / ﻿55.000°š. pl. 25.183°r. ilg.﻿ / 55.000; 25.183

Alionių miškai Širvintų rajone
**Alionių miškai** – miškai Širvintų raj. ir Vilniaus raj. savivaldybių teritorijoje, 10 km į rytus nuo Širvintų.

Geografija
----------

Alionių miškai priklauso Ukmergės miškų urėdijos Giedraičių (686 ha) ir Glitiškių (3l61 ha) girininkijoms. Sudaro Alionių, Glitiškių, Kalvos, Pulimo, Staniškių ir Vičiūnų miškai. Plotas 3847 ha, mišku apaugę 2608 ha. Valstybinės reikšmės miškų plotas 3089 ha. Miškuose yra dalis (935 ha) Alionių pelkės. Alionių miškų pietiniu pakraščiu teka Musė ir jos intakas Lebeda. Paviršius – lyguma.

1100 ha miškų priklauso Alionių draustiniui.

Miškas Ožiškių apylinkėse rudenį

Medynai
-------

Augavietės derlingos ir labai derlingos užmirkusios, pelkinės nederlingos ir derlingos. 35 % miškų yra ekosistemų apsaugos ir rekreaciniai, 12 % apsauginiai ir 53 % ūkiniai. Kultūrinės kilmės medynų 5 %. Beržynų 26 %, eglynų 29 %, pušynų 17 %, juodalksnynų 16 %, drebulynų 4 %, ąžuolynų 2 %, uosynų 4 %, baltalksnynų ir liepynų po 1 %. Jaunuolynai sudaro 20 %, pusamžiai medynai 29 %, pribrestantys 22 %, brandūs 29 %,. Medynų vidutinis amžius 58 m. bonitetas 11,2, skalsumas 0,75, tūris 202 m³/ha. Kasmet priauga 5,3 m²/ha medienos.

Istorija
--------

Glintiškių girininkijoje yra gamtos paminklas – ąžuolas, kurio amžius apie 300 m. aukštis 28 m, skersmuo 220 cm. 1944–1950 m. Alionių miškuose veikė Lietuvos partizanų Didžiosios Kovos apygardos Plieno rinktinės būriai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Brukas. Andrius Kulkšis, Dalius Žygelis. *Alionių miškai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 344 psl.
| Žuazeiras*Juazeiro* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

ŽuazeirasŽuazeiras

9°24′0″ p. pl. 40°30′0″ v. ilg.﻿ / ﻿9.40000°š. pl. 40.50000°r. ilg.﻿ / 9.40000; 40.50000﻿ (Žuazeiras)Koordinatės: 9°24′0″ p. pl. 40°30′0″ v. ilg.﻿ / ﻿9.40000°š. pl. 40.50000°r. ilg.﻿ / 9.40000; 40.50000﻿ (Žuazeiras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Šiaurės rytų regionas |
| **Valstija** | Bahija Bahija |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 215 183  |
| **Plotas** | 50,1 km² |
| **Tankumas** (2018) | 4 295 žm./km² |
| **Altitudė** | 368 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Žuazeiras |
|  |
| **Kirčiavimas** | Žuazeiras |

**Žuazeiras** (port. *Juazeiro*) – miestas rytų Brazilijoje, Bahijos valstijoje, 502 km į šiaurės vakarus nuo Salvadoro, Sertauno srityje, San Fransisko upės dešiniajame krante, priešais Petroliną. Pro miestą eina Salvadoro–Petrolinos geležinkelis, yra upių uostas. Plėtojama maisto, statybinių medžiagų pramonė, odos apdirbimas, amatai (apdirbama mediena, oda, skarda). Žuazeiro apylinkėse auginamos cukranendrės, pupelės, pomidorai, kukurūzai, mangai, bananai, arbūzai, kiti vaisiniai augalai, veisiamos ožkos, avys. Į vakarus nuo miesto yra Sobradinijo hidroelektrinė ir tvenkinys.

Istorija
--------

Miestas pavadintas pagal čia augančius bolivinio zizifo (*Ziziphus joazeiro*), portugališkai vadinamo žuazeiru, medžius. 1706 m. pradėjo kurtis pranciškonų misionieriai, įsteigta *Nossa Senhora das Grotas do Juazeiro* misija. 1833 m. tapo gyvenviete, miesto teisės suteiktos 1878 m. Ėmė augti kaip svarbiausias upinis uostas San Fransisko upėje.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. 
4. ↑
5. ↑  *Žuazeiras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
Koordinatės: 55°52′23″ š. pl. 23°2′40″ r. ilg.﻿ / ﻿55.87306°š. pl. 23.04444°r. ilg.﻿ / 55.87306; 23.04444

| Bulėnų ežeras |
| --- |
|  |
| Vieta | Šiaulių raj. Lietuva |
| Plotas | 0,012 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,77 km |
| Išteka | bevardis upelis |

**Bulėnų ežeras** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 6,5 km į šiaurės vakarus nuo Bubių, 4,5 km į šiaurę nuo Kurtuvėnų. Įeina į Kurtuvėnų regioninį parką. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,2 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 122,9 m. Kranto linija vingiuota. Ežeras baigiantis užakti. Jį supa Bulėnų miške esanti apie 25 ha Bulėnų pelkė. Iš jos išteka upelis (Čiaušos baseinas). Prie Bulėnų miško (iš pietvakarių–pietų pusės) slūgso stambūs rieduliai: Arvydiškės akmenys, Bulėnų I akmuo, Bulėnų II akmuo. Į pietryčius įsikūręs Bulėnų kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Stanaitis. *Bulėnų ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 303
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|  |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| a8 | b8 | c8 | d8 | e8 | f8 | g8 | h8 |
| a7 | b7 | c7 | d7 | e7 | f7 | g7 | h7 |
| a6 | b6 | c6 | d6 | e6 | f6 | g6 | h6 |
| a5 | b5 | c5 | d5 | e5 | f5 | g5 | h5 |
| a4 | b4 | c4 | d4 | e4 | f4 | g4 | h4 |
| a3 | b3 | c3 | d3 | e3 | f3 | g3 | h3 |
| a2 | b2 | c2 | d2 | e2 | f2 | g2 | h2 |
| a1 | b1 | c1 | d1 | e1 | f1 | g1 | h1 |

 |  |
|  |

 |
| Aliochinas-Nimcovičius, 1930 m.Pozicija po 26.Vc1 |

**Aliochino patranka** – šachmatų figūrų konfigūracija, pavadinta pasaulio čempiono Aleksandro Aliochino vardu. Pirmą kartą ji buvo panaudota prieš didmeistrį Aroną Nimcovičių San Remo 1930-ųjų partijoje ir baigėsi Aliochino pergale.

Sumanymas toks – sukuriama dviejų bokštų, sustatytų vienas už kito baterija, remiama valdovės. Priešininkui tai gali padaryti rimtų nuostolių.

Aliochino patranką gana sunku sukurti, kadangi ją sudarančios figūros reikalingos ginti flangams ir kitoms žaidimo pozicijoms. Ji turėtų būti naudojama tik tada, kai žada visiškai aiškų pranašumą, suardant gyvybiškai svarbių ir labai saugomų laukelių gynybą. Neteisingas Aliochino patrankos panaudojimas gali atnešti didžiulių nuostolių ir tuoj pat nulemti žaidimo baigtį.

Žemiau pateikta Aleksandro Aliochino partija prieš Aroną Nimcovičių, kurioje buvo panaudota Aliochino patranka:  

**1.e4 e6 2.d4 d5 3.Žc3 Rb4 4.e5 c5 5.Rd2 Že7 6.Žb5 Rxd2+ 7.Vxd2 0–0 8.c3 b6 9.f4 Ra6 10.Žf3 Vd7 11.a4 Žbc6 12.b4 cb 13.cb Rb7 14.Žd6 f5 15.a5 Žc8 16.Žxb7 Vxb7 17.a6 Vf7 18.Rb5 Ž8e7 19.0–0 h6 20.Bfc1 Bfc8 21.Bc2 Ve8? 22.Bac1 Bab8 23.Ve3 Bc7 24.Bc3 Vd7 25.B1c2 Kf8 26.Vc1** *(Diagramoje pavaizduota pozicija. Aliochinas suformuoja Aliochino patranką ir laimi žaidimą)* **…Bbc8 27.Ra4 b5 28.Rxb5 Ke8 29.Ra4 Kd8 30.h4! h5 31.Kh2 g6 32.g3 1-0**

Po šešerių metų, 1936-aisiais, Viljamas Vinteris pralaimėjo Aliochinui Notingeme. Aliochinas vėl panaudojo šį būdą. Nuo tol, šachmatų žaidėjai daug išmoko, kaip naudoti šią konfigūraciją ir nuo jos apsisaugoti, nors kai kurios tarptautinių turnyrų partijos vis dar pralaimimos naudojantiems šią taktiką.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Laharo padariniai
Laharas, susimaišęs su upės vandeniu
**Laharas** – purvo nuošliauža, kylanti ugnikalnių šlaituose. Susidaro vandeniui susimaišius su vulkaniniais pelenais, piroklastinėmis dulkėmis, pemza, kalnų uolienomis. Laharas gali kilti dėl ugnikalnio veiklos ištirpus sniegui ar ledynui, praūžus smarkiai liūčiai, išsiliejus kalnų ežerui ar tvenkiniui. Laharas nebūtinai siejasi su aktyvia ugnikalnio veikla – gali būti išjudintos ir seniai sugulusios vulkaninės uolienos, ypač jei jų būseną paveikė žemės drebėjimas. Ypač didelė laharų tikimybė būna tuomet, kai ugnikalnio išsiveržimas sutampa su uraganu.

Kilęs laharas, veikiamas sunkio jėgos, dideliu greičiu (100–300 km/h) juda žemyn ugnikalnio šlaitu naikindamas viską savo kelyje, o sustojęs viską palieka po stora purvo danga. Neretai laharo nešamos medžiagos patenka į upių slėnius ir sukelia katastrofiškus potvynius. Dažni atvejai, kai pats ugnikalnio išsiveržimas nusineša nedaug ar nei vienos aukos, tačiau išsiveržimo sukeltas laharas būna pražūtingas. Istorijos bėgyje laharai smarkiai nuniokojo Armero (Kolumbija), Siudad Vjechos (Gvatemala), Jungajaus (Peru), Pinatubo apylinkių (Filipinai), Latakungos (Ekvadoras) ir kt. miestus.

Žodis laharas kilęs iš javiečių kalbos.
|  |
| --- |
| **Mangalyaan** |
| Artistinis Mangalyaan atvaizdavimas |
| **Organizacija:** | Indijos kosmoso tyrimų organizacija |
| **Šalis:** |  |
| **Misijos tikslas:** | Marsas |
| **Misijos tipas:** | dirbtinis palydovas |
| **Paleidimo data:** | 2013 m. lapkritis |
| **Misijos trukmė:** | 6 mėnesiai (planuojama) |
| **Paleidimo vieta:** | Šricharokota, Indija |
| **Paleidimo įrenginys:** | raketa-nešėjaPSLV |
| **Masė:** | 500 kg |
| **Misijos rezultatas:** | pasiekta Marso orbita |

**Mangalyaan** (Devanagari *मंगलयान*) – dirbtinio palydovo misija į Marsą. Misiją vykdo Indijos kosmoso tyrimų organizacija. Mangalyaan palydovas buvo iškeltas 2013 m. lapkričio 5 d. Misija yra technologinės demonstracijos projektas, kurio tikslas – plėtoti technologijas, padėsiančias planuoti, valdyti ir vykdyti tarplanetines misijas. Tai yra pirmoji Indijos misija į Marso planetą.

Mangalyaan palydovas buvo iškeltas iš Šricharokotos salos šalies pietuose.

2014 m. balandžio 11 d. skriedamas 1,55 km/s greičiu, palydovas pasiekė pusiaukelę iki Marso.

Tų pačių metų rugsėjo 24 d. Mangalyaan įskriejo į Marso orbitą. Tokiu būdu Indija tapo pirmąja Azijos šalimi, kurios kosminis aparatas pasiekė Marso orbitą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  India Announces Mars Mission One Week After Curiosity Landing Archyvuota kopija 2017-06-14 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Objective Archyvuota kopija 2013-05-08 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑  India becomes first Asian nation to reach Mars orbit, joins elite global space club
| Haifongas*Hải Phòng* |
| --- |
| *Haifongo uostas* |
|  |
| 

HaifongasHaifongas

20°51′0″ š. pl. 106°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿20.85000°š. pl. 106.68333°r. ilg.﻿ / 20.85000; 106.68333﻿ (Haifongas)Koordinatės: 20°51′0″ š. pl. 106°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿20.85000°š. pl. 106.68333°r. ilg.﻿ / 20.85000; 106.68333﻿ (Haifongas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Vietnamo vėliava Vietnamas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 635 792  |
|  |
|  **Vikiteka** | Haifongas |

**Haifongas** (viet. *Hải Phòng*) – miestas šiauriniame Vietname, 120 km į rytus nuo Hanojaus, Bakbo įlankos pakrantėje, Hongha upės deltoje. Tai trečias pagal dydį šalies miestas ir vienas svarbiausių uostamiesčių. Sudaro atskirą provincijos lygio teritoriją. Svarbus transporto mazgas, yra Katbi tarptautinis oro uostas, geležinkelis ir magistralė į Hanojų. Cemento, stiklo, tekstilės, maisto pramonė. Laivų statyba ir remontas. Verčiamasi tradiciniais amatais, pramonine žvejyba.

Yra opera, keletas pagodų ir šventyklų, katedra, parodų rūmai. Įsteigtas Katba nacionalinis parkas.

Istorija
--------

Haifongas įkurtas 43 m. Valdant Makų dinastijai tai buvo viena šalies sostinių. Prancūzų valdymo laikais Haifongas buvo svarbiausia Indokinijos karinė bazė. Vietnamo karo metu miestas smarkiai subombarduotas JAV ir Prancūzijos pajėgų.

Sportas
-------

* Hải Phòng FC futbolo klubas;
* „Lạch Tray" stadionas. Jo talpa – 30 tūkst. žiūrovų.

Galerija
--------

* KatedraKatedra
* Operos rūmaiOperos rūmai
* Parodų centrasParodų centras

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 464
2. ↑  bachanggroup.com: „Lạch Tray" stadionas
**Alio Jonava** – Jonavos rajono laikraštis. Išeina trečiadieniais ir šeštadieniais. Apimtis – 12-16 puslapių. Laikraštis leidžiamas komerciniais pagrindais, mokamas. Nuo 2019 metų "Alio Jonava" yra vienintelis laikraštis Jonavos rajone. Laikraštyje skelbiama aktualiausia Jonavos rajono informacija, straipsniai apie kultūrą, renginius, sportą, verslą, interviu su Jonavos politikais, visuomeniniais veikėjais, didelis dėmesys skiriamas smulkaus verslo reklamai, nemokamiems gyventojų skelbimams. Steigėjas – Vladas Pranevičius.

Leidyba
-------

Leidžia spaudos platinimo bendrovė UAB „Dzindra".

Iki 2020 m. išleista per 2300 numerių.

Spaudėjas – UAB „Valdo leidykla" (Ukmergė). Tiražas – apie 3000 egzempliorių (2020 m.).

Redakcija
---------

* Redaktorius – Aurimas Radzevičius (anksčiau – Laima Slovikienė)
* Arūnas Gedvilas (kryžiažodžiai); Zofija Rutkauskienė, Eitvydė Pranevičienė, Marius Glinskas, Irena Nagulevičienė, Kęstutis Putelis.

Adresas – J. Basanavičiaus g. 4, LT-55183, Jonava.

Šaltiniai
---------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Clitocybe anisata** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Tauriabudė  *( Clitocybe)* |
| Rūšis: | Anyžiakvapė tauriabudė  *( Clitocybe anisata)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Anyžiakvapė tauriabudė** (lot. *Clitocybe anisata*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, tauriabudžių (*Clitocybe*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 2–5 cm skersmens, jauna apvaliai iškili, vėliau paplokščia, truputį įdubusi, smulkiai plaušuota, jaunų grybų balta, senų pilkšvai rusva. Lakšteliai siauri, tankūs, pusiau nuaugtiniai, kepurėlės spalvos. Kotas 1,5–2 cm ilgio, 0,3–0,5 cm skersmens, stangrus, pilna viduris, plaušuotas, kepurėlės spalvos. Trama balta, plona, malonaus anyžių kvapo. Sporos beveik apvalios, 4,5–6×2,5–4 μm.

Auga rugpjūčio-rugsėjo mėn. žolėtuose lapuočių, spygliuočių, mišriuose miškuose, po beržais. Mitybinė vertė nežinoma.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Pimpinella anisum** |
| --- |
| Anyžinė ožiažolė (Pimpinella anisum)Anyžinė ožiažolė (*Pimpinella anisum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Salieriniai  *( Apiaceae)* |
| Gentis: | Ožiažolė  *( Pimpinella)* |
| Rūšis: | Anyžinė ožiažolė  *( Pimpinella anisum)* |

 |

**Anyžinė ožiažolė**, **anyžius** (*Pimpinella anisum*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos ožiažolių (*Pimpinella*) genties žolinių augalų rūšis.

Vienmetis iki 60 cm aukščio išaugantis žolinis augalas. Anyžiai žydi birželio - liepos mėnesiais, o vaisiai subręsta rugpjūtį.

Paplitimas
----------

Manoma, kad anžiaus tėvynė yra Mažoji Azija. Šiuo metu nesutinkama augančio laukinio anyžiaus.
Paprastasis anyžius žinomas nuo senų laikų. Juos keli šimtmečiai prieš mūsų erą augino Senovės Egipte. Jie buvo vertinami ir Senovės Romoje. Maždaug nuo XIII amžiaus ši vaistažolė auginama visoje Europoje, o netrukus ir daugelyje pasaulio šalių. Manoma, kad į Lietuvą anyžius pateko XIX amžiaus pradžioje. Kultivuojamas Ukrainoje, Šiaurės Kaukaze, Vidurinėje Azijoje, Pavolgyje. Vartojami sunokę anyžiaus vaisiai, kurie dažniausiai renkami rūgpjūtį.

Anyžiai liaudies medicinoje
---------------------------

Anyžiaus vaisių preparatai – vandeninis užpilas, spiritinė tinktūra (90 % spirito) – vartojami sergant viršutinių kvėpavimo takų ligomis.

Apie anyžių gydomasias savybes rašė savo darbuose Teofrastas, Dioskoridas, Kolumela bei Plinijus. Karolis Didysis buvo įsakęs šalies gyventojams auginti anyžius. Dioskorido teigimu, anyžiai mažina pilvo skausmus, didina pieno laktaciją, žvalina, taip pat skatina šlapimo išsiskyrimą.

Plinijus manė, kad anyžiai gelbsti nuo skorpiono įkandimo. Ypač anyžius vertino arabai. Avicena anyžiais patarė slopinti troškulį bei gydyti dusulį. Armėnijoje nuo seno anyžių ir kiaušinio baltymo mišiniu gydydavo nudegimus, viduriavimą bei žarnyno kraujavimą. Liaudies žiniuoniai anyžiaus preparatais patardavo gydyti žarnyno spazmus.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Anyžinė ožiažolė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |