recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vladas Uselis** (1927 m. gegužės 13 d. Paikių k. Širvintų r. – 2008 m. rugsėjo 24 d. Vilniuje) – muzikos pedagogas ir chorvedys.

Biografija
----------

1943–1947 m. lankė Ukmergės mokytojų seminariją, kur pramoko ir muzikos. 1947–1951 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. J. Karosas). Tuo laikotarpiu vadovavo moksleivių meno mėgėjų kolektyvams vienoje miesto amatų mokykloje. 1951–1956 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. P. Bekerio klasė). Studijuodamas vadovavo Vilniaus prekybos technikumo merginų chorui (1953–1955 m.) ir dėstė kultūros – švietimo technikume (1955–1956 m.).

1956–1957 m. Šiaulių muzikos mokyklos choro dirigavimo dėstytojas ir moksleivių choro studijos vadovas, Šiaulių miesto kultūros namų dainų ir šokių liaudies ansamblio meno vadovas ir dirigentas. 1957–1960 m. Vilniaus kultūrosšvietimo technikumo choro dirigavimo dėstytojas ir moksleivių choro studijos vadovas (1957–1959 m.). 1958–1971 m. Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Muzikos katedros dėstytojas, 1971–1988 m. Vilniaus J. Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, 1974–1976 m. moksleivių choro studijos chormeisteris. Mokyklose išugdė būrį jaunųjų chorvedžių. Buvo respublikinių dainų švenčių konsultantas, meno mėgėjų apžiūrų vertinimo komisijų narys.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
„Pro Evolution Soccer" žaidimų logotipas
**Pro Evolution Soccer** (trumpiau − **PES**, taip pat **World Soccer: Winning Eleven**) – futbolo sporto kompiuterinių žaidimų serija, kurią nuo 2001 m. kuria ir leidžia Japonijos „Konami" kompanija.

Apie žaidimus
-------------

„Pro Evolution Soccer" žaidimų serija pradėta leisti 2001 m. Jos pirmtaku buvo 1996 m. išleistas žaidimas „Goal Storm". Iki 2001 m. pasirodė dar keletas žaidimų. „PES" žaidimai leidžiami kiekvienais metais, rudens mėnesiais. Europoje žaidimai iš pat pradžių turėjo „PES" pavadinimą, kai kituose regionuose būdavo pardavinėjami „World Soccer: Winning Eleven" pavadinimu. Nuo 2007 m. „PES" pavadinimas naudojamas JAV rinkoje ir 2015 m. tik Japonijoje išleistas žaidimas naudojo „Winning Eleven" pavadinimą.

„Pro Evolution Soccer" pagrindinis konkurentas yra JAV kompanijos „Electronic Arts" leidžiama „FIFA" žaidimų serija. Paprastai „PES" žaidimai yra prastesnės grafikos nei taip pat kasmet leidžiami „FIFA" žaidimai ir „Konami" turi mažiau licenzijuotos medžiagos iš pagrindinių futbolo lygų lyginant su „FIFA" serija, kuriai pavadinimą oficialiai licenzijavo Tarptautinė futbolo federacija (FIFA). Pavyzdžiui, tik „FIFA" serija turi populiarių Anglijos „Premier League" ir Vokietijos „Bundesliga" čempionatų licenzijas. Kai „PES" serijai išskirtinai licenzijuotos UEFA Čempionų lyga, UEFA Europos lyga.

Iki 2006 m. „PES" žaidimai buvo leidžiami numeruoti „PES", „PES 2" ir t. t. nuo 2006 m. leidžiami su vieneriais metais aukštesniu skaičiumi − „PES 2007", „PES 2008" ir t. t. Serijos žaidimai paprastai išleidžiami esamos kartos „PlayStation" ir „Xbox" konsolėms. Serijos žaidimai susilaukė komercinės sėkmės: 2012 m. duomenimis bendrai buvo parduoti daugiau nei 76 mln. kopijų tiražu.

Išnašos
-------

1. ↑  KONAMI, Consolidated Financial Results for the Year Ended March 31, 2012, p. 5 Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2014-09-09 iš Wayback Machine projekto.
* giantbomb.com
* mobygames.com Archyvuota kopija 2016-06-19 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°41′17.78″ š. pl. 25°16′51.97″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6882722°š. pl. 25.2811028°r. ilg.﻿ / 54.6882722; 25.2811028

| Lietuvos Respublikos Vyriausybės rūmai |
| --- |
|  |
| Pastatų kompleksas (2020) |
| Vieta | Vilnius |
| Statusas | Pastatytas |
| Architektas | Vytautas Edmundas ČekanauskasJanina MarozienėČeslovas Gerliakas |
| Statybų pradžia | 1977 m. |
| Statybų pabaiga | 1982 m. |
| Savininkas | LRV |
| Paskirtis | Administracinė |
| Aukštų sk. | 6 |

Fasadas (2007)
**Lietuvos Respublikos Vyriausybės rūmai** – pastatas Vilniaus senamiestyje.

Istorija
--------

XIX a. pab. būsimųjų rūmų vietoje stovėjo privatūs namai, kurie Antrojo pasaulinio karo metais naudoti kaip ligoninė. 1944–1963 m. pastatuose veikė Vilniaus 6-oji vidurinė mokykla, kurią iškėlus atsilaisvinusiose patalpose įkurta Vilniaus dailės mokykla ir Lietuvos TSR Švietimo ministerijos respublikinė neakivaizdinė vidurinė mokykla.

1977 m. nugriovus anksčiau rūmų vietoje stovėjusius namus, buvo pastatyti Lietuvos komunistų partijos (LKP) Centro Komiteto (CK) rūmai. 1983–1990 m. juose be LKP CK, taip pat veikė šios partijos laikraščių „Laikas ir įvykiai" ir „Komunistas" redakcijos.

1989 m. atsiradus savarankiškajai LKP ir LKP (TSKP), šių partijų Centro Komitetai dalijosi patalpomis. Taip pat buvusių laikraščių redakcijose buvo įkurtas Filosofijos, sociologijos ir teisės institutas. 1990 m. kovo 27 d. rūmus užėmus sovietinei armijai, iš jų išvyti savarankiškosios LKP CK ir Filosofijos, sociologijos ir teisės institutas.

1991 m. rugpjūčio 22 d. pastatą palikus sovietinės armijos kariams ir Lietuvos komunistų CK nariams, jis trumpam nenaudotas.

1992 m. sausio mėn. rūmuose įsikūrė LR Vyriausybė.

Pastate veikusios institucijos
------------------------------

* 1994–2000 m. LR valdymo reformų ir savivaldybių reikalų ministerija (dabar LR VRM);
* 2001–2003 m. Informacinės visuomenės plėtros komitetas (dabar Konstitucijos pr. 15-89, 09319 Vilnius);
* 2018 m. Nacionalinis bendrųjų funkcijų centras (dabar G. Vilko g. 12, 01112 Vilnius)
* 2017–2021 m. Lygių galimybių kontrolieriaus tarnyba (dabar S. Konarskio g. 35, 03123 Vilnius).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Dėl negyvenamųjų patalpų Vilniuje, Gedimino pr. 11, perdavimo". *2001 m. rugsėjo 19 d. nutarimas Nr. 1128*. Lietuvos Respublikos Vyriausybė. Nuoroda tikrinta 2024-03-07.
2. ↑   Archyvuota kopija 2018-02-17 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

Ekskursija po Lietuvos Respublikos Vyriausybės rūmus Archyvuota kopija 2013-05-30 iš Wayback Machine projekto.
| Riobambaisp. *San Pedro de Riobamba* |
| --- |
|        |
| *Riobambos katedra* |
|  |
| 

RiobambaRiobamba

1°40′27.65″ p. pl. 78°38′53.86″ v. ilg.﻿ / ﻿1.6743472°š. pl. 78.6482944°r. ilg.﻿ / 1.6743472; 78.6482944﻿ (Riobamba) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Ekvadoro vėliava Ekvadoras |
| **Provincija** | Čimborasas |
| **Kantonas** | Riobambos kantonas |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 124 500  |
| **Altitudė** | 2 754 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |

**Riobamba** (arba ***San Pedro de Riobamba***) – miestas centriniame Ekvadore, Čambo upės slėnyje, ~200 km į pietus nuo Kito, 2700 m aukštyje virš jūros lygio. Čimboraso provincijos centras. Žemdirbystės regiono centras. Maisto, tekstilės, keramikos, statybinių medžiagų pramonė. Yra Čimboraso nacionalinis universitetas.

Istorija
--------

1534 m. miestą *Ciudad de Liribamba* pavadinimu įkūrė ispanų konkistadoras Diegas de Almagras. Tai pirmasis ispanų įkurtas miestas dabartinio Ekvadoro teritorijoje. Riobamba buvo vienas iš labiausiai klestinčių Ispanijos imperijos miestų Amerikoje, tačiau 1645 ir 1797 m. jį sugriovė žemės drebėjimas. 1830 m. Riobamboje suburta Nacionalinė asamblėja, priimta pirmoji Ekvadoro konstitucija, o Juan José Flores paskirtas pirmuoju prezidentu.

Sportas
-------

* CD Olmedo – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Namų rungtynes žaidžia Riobambos Olimpiniame stadione (isp. *Estadio Olímpico de Riobamba*), talpinančiame 18,4 tūkst. žiūrovų.

Išnašos
-------

1. ↑  CD Olmedo pagal Globalsportsarchive
2. ↑  Stadiono talpa 18,4 tūkst. žiūrovų

Istorija
--------

* Oficiali svetainė
35°01′51″š. pl. 33°59′14″r. ilg.﻿ / ﻿35.0308°š. pl. 33.9872°r. ilg.﻿ / 35.0308; 33.9872

|  |
| --- |
| Stadionas 2022 m. |
| Vieta | Kipras Paralimnis |
| Atidarytas | 1996 m. |
| Savininkas | Paralimnio savivaldybė |
| Operatorius | EN Paralimni, Anagennisi Deryneia, AO Agia Napa |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 5800 |

**Taso Marku stadionas** (gr. Στάδιο Τάσος Μάρκου, anksčiau ***Paralimnio savivaldybės stadionas***, gr. Δημοτικό Στάδιο Παραλινίου) – futbolo stadionas Paralimnio mieste (rytinis Kipras), pietinėje miesto dalyje. Klubo EN Paralimni ir gretimų vietovių klubų namų arena. Stadionas pavadintas karininko Taso Marku (1936–) garbei. Yra didelės žiūrovų tribūnos.

Istorija
--------

Stadionas atidarytas 1996 m. Netrukus po atidarymo, 1997 m. vasarį čia draugiškas rungtynes sužaidė Kipro vyrų futbolo rinktinė ir Lietuvos vyrų futbolo rinktinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lithuanian National Team (Almis.sritis.lt)

Nuorodos
--------

* Paralimni Stadium (Stadiony.net)
**Peter Odemwingie**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Osaze Peter Odemwingie |
| Gimimo data | 1981 m. liepos 15 d. (42 metai) |
| Gimimo vieta | Taškentas, TSRS |
| Ūgis | 1,82 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1998-19991999-20022002-20052005-20072007-20102010-20132013-20142014- | PFC CSKA MoscowBendel InsuranceLa LouviereLilleFC Lokomotiv MoscowWest Bromwich AlbionCardiff CityStoke City | 61 (17)44 0(9)75 (23)75 (21)87 (30)15 0(1)15 0(5) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| ? | Nigerija Nigerija | 61 0(10) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys. |

**Osazė Peteris Odemvingis** (g. 1981 m. liepos 15 d.) – buvęs futbolininkas, Nigerijos rinktinės puolėjas. Osaze tėvas – nigerietis, motina – rusė.

Karjera
-------

Gimė Uzbekistane, imigrantų iš Nigerijos šeimoje. Treniravosi Kamaz, vėliau CSKA jaunimo klubuose. Buvo pripažintas neperspektyviu. Tėvo pagalba buvo išsiųstas į Nigeriją, kur pradėjo žaisti „Bendel Insurance" klube. Vėliau žaidė Belgijoje, Prancūzijoje. 2007 m. grįžo į Rusiją, žaidė „Lokomotyve". Ten nebuvo itin rezultatyvus, dažnai susidurdavo su rasizmu. 2010 m. rugpjūčio 20 d. persikėlė į Angliją, West Bromwich Albion klubą, su kuriuo pasirašė dvejų metų sutartį. Odemivingis netrukus tapo ne tik rezultatyviausiu klubo žaidėju, bet ir pagerino klubo rezultatyvumo rekordą (16 įvačių per sezoną).

Rinktinė
--------

Nacionalinėje komandoje rungtyniavo nuo 2004 m. 

Su rinktine dalyvavo 2004, 2006, 2008, 2010 m. Afrikos Tautų taurėse. 

Dalyvavo 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kur įmušė įvartį į Argentinos vartus.

Laimėjimai
----------

* Olimpinių žaidynių sidabras (2008 m.)
* Afrikos Tautų taurė (bronza – 2004, 2006, 2010 m.)

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Pietų Afrika 2010 | I etapas | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Brazilija 2014 | aštuntfinalis | 4 | 1 | 0 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Tunisas 2004 | 3 vieta | 5 | 3 | 2 | 0 | 0 |
| Egiptas 2006 | 3 vieta | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Gana 2008 | ketvirtfinalis | 4 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| Angola 2010 | 3 vieta | 5 | 2 | 0 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Peter Odemwingie profilis svetainėje National-Football-Teams.com
2. ↑
Airiška kava
**Airiška kava** (angl. *Irish coffee*) – populiarus karštas gėrimas, gaminamas iš kavos, airiško viskio, plaktos grietinėlės ir rudo cukraus.

Istorija
--------

Pirmą kartą gėrimą paruošė Foynes oro uosto vadovas, Joseph Sheridan, kuris vaišino juo bandžius sušilti keleivius, keliaujančius per Šiaurės Atlantą. Kai keleiviai paklausė, ar tai braziliška kava, Sheridanas atsakė, kad tai „airiška kava". Paragavęs šios kavos *San Francisco Chronicle* žurnalistas Staton Delaplane nusprendė pargabenti šį receptą į JAV. Pirmą kartą ši kava JAV buvo pagaminta 1952 m. lapkričio 10 d. San Francisco bare Buena Vista.

Paruošimas
----------

Airiškos kavos stiklinė
Į aukštą stiklinę su kojele įpilama 80 ml (4 dalys) karštos juodos kavos. Vėliau įpilama 40 ml (2 dalys) viskio, dedama vieną arbatinį šaukštelį cukraus. 30 ml (1 1/2 dalių) grietinėlės iš pradžių reikia lengvai suplakti, o vėliau – dedama ant viršaus, tokiu būdu formuojant specifinį „kailinuką", per kurį kava yra geriama. Kavos gaminimo metu svarbiausia yra, kad sluoksniai nesusimaišytų. Tokia kava savo išvaizda primena alų stautą.

Variantai
---------

Gaminami ir Airiškos kavos atitikmenys su kitais alkoholiniais gėrimais:

* Škotiška kava (angl. *Scottish coffee*) – su škotišku viskiu;
* Prancūziška kava (angl. *French coffee*) – su konjaku arba brendžiu;
* Ispaniška kava (angl. *Spanish coffee*) – su cheresu;
* Rusiška kava (angl. *Russian coffee*) – su degtine;
* Jamaikos kava (angl. *Jamaican coffee* – su tamsiuoju romu arba kavos likeriu Tia Maria.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Foynes and flying boats will be forever connected with the Irish Coffee Archyvuota kopija 2011-01-22 iš Wayback Machine projekto. (prieiga 2012-11-14)
2. ↑  Coffee, cream, sugar and – Irish whiskey / … but Buena Vista changed brands (prieiga 2012-11-14)
| **Vladas Karatajus** |
| --- |
| Gimė | 1925 m. lapkričio 13 d.Vilkaviškis |
| Mirė | 2014 m. balandžio 19 d. (88 metai)Vilnius |
| Tėvas | Mikalojus Karatajus |
| Motina | Serafima Čečneva |
| Sutuoktinis (-ė) | Česlava Karatajienė |
| Vaikai | Viktorija Karatajūtė-Šarauskienė, Romanas Karatajus |
|  |
| Veikla | tapytojas |
| Partija | 1968 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1952 m. Dailės institutas |

**Vladas** (**Vladimiras**) **Karatajus** (1925 m. liepos 28 d. Vilkaviškyje – 2014 m. balandžio 19 d. Vilniuje) – Lietuvos tapytojas.

Biografija
----------

Gimė 1925 m. Vilkaviškyje. Baigęs pradinę mokyklą ir šešias Lazdijų bei Ukmergės gimnazijų klases, įstojo į Ukmergės mokytojų serminariją. 1946-1952 m. studijavo Lietuvos Valstybiniame dailės institute (dėstytojai Vytautas Mackevičius, Algirdas Petrulis). 1952-1992 m. institute dėstė tapybą ir kompoziciją.1965 m. suteiktas docento vardas. 1968-1979 m. VDI Tapybos katedros vedėjas. 1975 m. suteiktas profesoriaus vardas.

Palaidotas Rokantiškių kapinėse.

Kūryba
------

Nutapė žymių Lietuvos žmonių, kultūros veikėjų (Antanas Gudaitis, 1958 m.; Kazys Morkūnas, 1967 m.; Jonas Kuzminskis, 1970–1971 m.; Levas Vladimirovas, 1980 m.; Gediminas Jokūbonis, 1982 m.; Rimantas Budrys, Henrikas Zabulis, abu 1983 m.; Zigmas Zinkevičius, 1988 m.; Ona Kondratienė, 1991 m.), grupinių portretų („Menotyrininkai V. ir S. Budriai", 1965 m.; „Architektai broliai Nasvyčiai", 1976 m.), peizažų („Kaimo keliu", 1968 m.; „Šalnų metas", 1984 m.), natiurmortų („Saulagėlės", 1998 m.), teminių kompozicijų („Makedonija", 1977 m.).

Kūrybai būdingas lyrizmas, raiškūs psichologiniai charakteriai, tvirta kompozicija, apibendrintos formos, sodrių, kontrastingų spalvų koloritas, ekspresyvus platus potėpis. Nuo 1953 m. dalyvavo parodose, individualios: 1971 m. 1972 m. Vilniuje ir Kaune, 1995 m. 1999 m. 2005 m. Vilniuje. Kūrinių turi Lietuvos ir užsienio muziejai.

Bibliografija
-------------

* Tapybos technika. – Vilnius, 1967. – 64 p.: iliustr.

Įvertinimas
-----------

* 1972 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas
* 1976 m. LSSR valstybinė premija
* 1985 m. LSSR liaudies dailininkas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Irena Dobrovolskaitė. *Vladas Karatajus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 402 psl.
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* Kūrinių albumas / teksto aut. Jonas Umbrasas. – Vilnius: Vaga, 1973. – 8 p. iliustr.
* Tapyba: reprodukcijų albumas / Vladas Karatajus. – Vilnius: MELI, 2005. – 207 p.: iliustr. – ISBN 5-420-01556-0

Nuorodos
--------

* Keli V. Karatajaus portreto stuktelėjimai // Lietuvos žinios, 2010-08-12[neveikianti nuoroda]
46°46′46″š. pl. 23°34′39″r. ilg.﻿ / ﻿46.7794°š. pl. 23.5775°r. ilg.﻿ / 46.7794; 23.5775

|  |
| --- |
| Stadionas 2012 m. |
| Vieta | Rumunija Klužas-Napoka |
| Atidarytas | 1973 m. |
| Savininkas | CFR Cluj |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 22 198 |

**Konstantino Redulesku stadionas** (rumun. *Stadionul Dr. Constantin Rădulescu*; anksčiau ***Grujos stadionas***, rumun. *Stadionul Gruia*) – futbolo stadionas Klužo-Napokos mieste (Rumunija), į šiaurę nuo miesto centro, Grujos mikrorajone. Klubo CFR Cluj namų arena. Pavadintas futbolininko, trenerio, gydytojo Konstantino Redulesku (1924–2001) garbei.

Istorija
--------

Pastatytas 1973 m. ir vadinosi Grujos stadionu. Kai vietos komanda CFR Cluj pateko į Čempionų lygą, 2006–2008 m. jis buvo išplėstas, jo atidarymo rungtynėse Klužo komanda žaidė su SC Braga. 

2008 m. stadione rungtynes žaidė Rumunijos vyrų futbolo rinktinė ir Lietuvos vyrų futbolo rinktinė, kurias 3-0 sensacingai laimėjo lietuviai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Константин Рэдулеску. Football24.ua (tikrinta 2024-04-09).
2. ↑  Lithuanian National Team (Almis.sritis.lt)

Nuorodos
--------

* INFORMAȚII UTILE (Cfr1907.ro)
* Stadionul Dr. Constantin Rădulescu (Stadiumdb.com)
47°33′14″š. pl. 21°38′00″r. ilg.﻿ / ﻿47.5539°š. pl. 21.6333°r. ilg.﻿ / 47.5539; 21.6333

|  |
| --- |
| Stadionas 2014 m. |
| Vieta | Vengrija Debrecenas |
| Atidarytas | 1934 m. |
| Savininkas | Debreceno savivaldybė |
| Operatorius | VSC Debrecen |
| Paviršius | Žolė |
| Architektas | Péter Bordás |
| Talpa | 20 340 |

**Nagyerdei stadionas** (veng. *Nagyerdei Stadion*) – futbolo stadionas Debreceno mieste (rytų Vengrija), į pietus nuo miesto centro. Klubo VSC Debrecen namų arena.

Istorija
--------

Atidarytas 1934 m. birželio 5 d. pirmosios rungtynės sužaistos birželio 24 d. (Bocskai Debrecen – FC Bologna). 2013–2014 m. stadionas iš esmės rekonstruotas, jo atidaryme 2014 m. gegužės 1 d. dalyvavo ir šalies premjeras Viktoras Orbanas. Pirmosios oficialios rungtynės sužaistos gegužės 10 d. jose susitiko Debreceno ir Ujpest Budapest komandos, kurias 3-1 laimėjo Budapešto ekipa. 2015 m. čia draugiškas rungtynes sužaidė Vengrijos vyrų futbolo rinktinė ir Lietuvos vyrų futbolo rinktinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  DVSC: Loki-fieszta az új stadion nyitányán - képek. 2014-05-11, Nemzetisport.hu (tikrinta 2024-04-09).
2. ↑  Lithuanian National Team (Almis.sritis.lt)
| **Wojciech Smoczyński** |
| --- |
| Gimė | 1945 m. kovo 12 d. (79 metai)Glovnas, Lenkija Lenkija |
|  |
| Veikla | kalbininkas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Alma mater | Varšuvos universitetas |

**Voicechas Slavomiras Smočynskis** (lenk. *Wojciech Sławomir Smoczyński*, g. 1945 m. kovo 12 d. Glovno kaime prie Lovičiaus, Lenkijoje) – Lenkijos baltistas ir slavistas, lyginamosios indoeuropeistikos mokslininkas. Profesorius, habilituotas mokslų daktaras.

Biografija
----------

1962–1967 m. Varšuvos universitete studijavo slavistiką, taip pat gotų ir lietuvių kalbą pas Tamarą Buchienę (lenk. *Tamara Buch*).
1967–1970 m. stažavosi Krokuvos Jogailos universitete, dėstė jame, o 1977 m. šioje aukštojoje mokykloje apgynė daktaro disertaciją „Punsko apylinkių lietuvių tarmė" (vadovas prof. Janas Safarevičius). 1986 m. Krokuvoje apginta habilituoto daktaro disertacija. 1989 m. suteiktas docento, o 2000 m. – profesoriaus vardas. 1990–1994 m. buvo Varšuvos universiteto Baltų katedros vedėjas, vėliau vėl grįžo į Krokuvos universitetą.

1974 m. stažavo Osle, 1983–1985 m. – Vienoje, o 1989–1990 m. – Gėtingene. Žurnalo „Linguistica Baltica" įkūrėjas ir redaktorius (iš viso išleista dešimt tomų). Penkių monografijų ir beveik 200 mokslinių straipsnių autorius. Tarptautinės *Slavistų sąjungos*, *Sodalizio Glottologico Milanese* draugijos narys. Nuolatinis kalbininkų Salų vasaros stovyklos Lietuvoje dalyvis. 2006 m. Lietuvių kalbos institutas išleido jo veikalą „Laringalų teorija ir lietuvių kalba". 2007 m. mokslininkui suteiktas Vilniaus universiteto garbės daktaro vardas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nominacje profesorskie w pałacu prezydenckim[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Biografija Archyvuota kopija 2011-05-18 iš Wayback Machine projekto. **(**lenk.**)**
* Straipsnis apie nueitą gyvenimo kelią Archyvuota kopija 2008-06-16 iš Wayback Machine projekto.
* Interviu su Voicechu Smočynskiu 1 d. Archyvuota kopija 2010-09-08 iš Wayback Machine projekto.
* Interviu su Voicechu Smočynskiu 2 d. Archyvuota kopija 2009-04-20 iš Wayback Machine projekto.
34°42′03″š. pl. 33°01′23″r. ilg.﻿ / ﻿34.7009°š. pl. 33.0230°r. ilg.﻿ / 34.7009; 33.0230

|  |
| --- |
| Stadionas 2005 m. |
| Vieta | Kipras Limasolis |
| Atidarytas | 1975 m. |
| Savininkas | Kipro sporto organizacija |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 13 331 |

**Cirijo stadionas** (gr. Τσίρειο Στάδιο) – daugiafunkcis stadionas Limasolio mieste (Kipras), šiaurinėje miesto dalyje. Ilgą laiką buvo pagrindinis miesto stadionas, jame žaidė stipriausi miesto klubai AEL Lemesos, Apollon Lemesos ir Aris Lemesos, bet nuo 2022 m. centriniu stadionu tapo Alphamega stadionas.

Istorija
--------

Stadionas atidarytas 1975 m. Jis buvo pagrindinis miesto stadionas. Čia 2000–2001 m. draugiškas rungtynes yra žaidusi ir Lietuvos vyrų futbolo rinktinė. 2014 m. suprojektuotas naujas Alphamega stadionas, kuris atidarytas 2022 m. Cirijo stadionas bus renovuotas ir modernizuotas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lithuanian National Team (Almis.sritis.lt)
2. ↑  Cyprus: New stadium for Limassol moving closer. 2014-06-15, Stadiumdb.com (tikrinta 2024-04-07).

Nuorodos
--------

* Tsirion Athlitiko Kentro (Stadiumdb.com)
34°55′47″š. pl. 33°36′47″r. ilg.﻿ / ﻿34.9297°š. pl. 33.6131°r. ilg.﻿ / 34.9297; 33.6131

|  |
| --- |
| Stadionas 2014 m. |
| Vieta | Kipras Larnaka |
| Atidarytas | 1992 m. |
| Savininkas | Nea Salamis Ammochostos |
| Operatorius | AE Zakaki, Othellos Athienou |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 5500 |

**Amochosto stadionas** (gr. Γήπεδο 'Αμμόχωστος') – daugiafunkcis stadionas Larnakos mieste (Kipras), į šiaurės vakarus nuo miesto centro. Pavadintas graikišku Famagustos (gr. Αμμόχωστος) miesto, kurį 1974 m. okupavo turkai, vardu. Klubo Nea Salamis Ammochostos namų aikštė.

Istorija
--------

Stadionas pastatytas 1991–1992 m. „Nea Salamis" klubui, kuris po 1974 m. turkų invazijos iš Famagustos (ten jo namų aikštė buvo GSE stadionas) turėjo persikelti į Larnaką. Čia 2000 m. draugiškas rungtynes yra žaidusi ir Lietuvos vyrų futbolo rinktinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lithuanian National Team (Almis.sritis.lt)

Nuorodos
--------

* Stadio Ammochostos Epistrofi (Europlan-online.de)
**Salif Diao**| Diao with Stoke City in May 2009 |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Salif Alassane Diao |
| Gimimo data | 1977 m. vasario 10 d. (47 metai) |
| Gimimo vieta | Kedugu, Senegalas |
| Ūgis | 1,80 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | *baigęs karjerą* |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1996-20001996-19972000-20022002-200720052005-20062006-20072007-2012 | AS Monaco→ SAS Epinal *(skol.)* CS Sedan ArdennesLiverpool→ Birmingham City *(skol.)*→ Portsmouth *(skol.)*→ Stoke City *(skol.)*Stoke City | 27 (0) 2 (0) 49 (0) 37 (1) 2 (0) 11 (0) 16 (0) 72 (1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2000-2008 | Senegalas Senegalas | 39 (4) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2011.
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2017. |

**Salifas Alasanas Diao** (*Salif Alassane Diao*; g. 1977 m. vasario 10 d.) – buvęs Senegalo futbolininkas, atraminis saugas.

Karjera
-------

Diao kilęs iš Tambakundos regiono Senegalo pietryčiuose. Emigravo į Prancūziją būdamas septyniolikos. Futbolininko karjerą pradėjo AS Monaco klube, bet ten žaidė nedaug, buvo skolinamas žemesnės lygos klubams, todėl 2000 m. perėjo į CS Sedan Ardennes. Po sėkmingos pasirodymo pasaulio čempionate, Diao gavo pasiūlymą iš prestižinio Anglijos klubo Liverpool FC. Tačiau komandoje jis buvo perstumtas iš įprastos pozicijos aikštėje į gynėjus, todėl nežaidė pagal savo sugebėjimus. Sužaidė keletą varžybų UEFA Čempionų lygoje. Žaidėjas susilaukė nemažai kritikos, todėl nebežaidė Liverpulio komandoje, o paskolintas Birmingham City, bet dėl traumos beveik nerungtyniavo. Dėl traumų taip pat mažai žaidė ir Portsmouth FC.

2006 m. Salifas Diao perėjo į „Stoke City" klubą, kur rado savo vietą komandoje ir rungtyniavo sėkmingai. 2007 m. Diao nutraukė kontraktą su „Liverpool" ir tapo „Stoke City" klubo nariu.

Salifas Diao Senegalo rinktinėje žaidė nuo 2000 m. Dalyvavo 2002 m. pasaulio futbolo čempionate, kur įmušė įvartį Danijai, bet tose pačiose varžybose gavo raudoną kortelę. Taip pat dalyvavo 2002 ir 2004 m. Afrikos Tautų taurėse.

Laimėjimai
----------

* Trophée des champions (1998 m.)
* Ligue 1 (2000 m.)
* UEFA Čempionų lyga (2005 m.)
* Afrikos Tautų taurė (sidabras – 2002 m.)

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Korėja-Japonija 2002 | ketvirtfinalis | 3 | 1 | 0 | 0 | 1 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Malis 2002 | 2 vieta | 6 | 2 | 1 | 0 | 0 |
| Tunisas 2004 | ketvirtfinalis | 4 | 0 | 2 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Salif Diao profilis svetainėje National-Football-Teams.com
54°4′23″ š. pl. 24°24′40″ r. ilg.﻿ / ﻿54.07306°š. pl. 24.41111°r. ilg.﻿ / 54.07306; 24.41111

Pakamšio (Meškos Šiknos) pelkė iš pietų
**Pakamšio pelkė** (dar žinoma kaip **Meškos Šikna**) – aukštapelkė Varėnos rajono savivaldybėje, Marcinkonių seniūnijoje, 1 km į rytus nuo Marcinkonių, Dainavos girioje, 118 m aukštyje. Plotas – 17 ha.

Pelkėje auga balžuvos, švyliai, sausesnėse vietose auga gailiai, vaivorai, o ant pelkių kupstų raizgosi spanguolės. Rastas retas drugys – pilkasparnis sprindžiukas (*Scopula virgulata*).

Populiarus lankytinas objektas. Pietiniu pelkės pakraščiu praeina Zackagirio pažintinis takas, vedantis per Prūdų pievas link Akležerio.

Pasakojama, kad Meškos Šikna šalia Marcinkonių kaimo esantį raistą vietiniai dzūkai taip praminė todėl, kad mamos meškomis kaime gąsdindavo savo vaikus, kad šie nenuklystų tolį į pelkę: „Žiūrėk, meškos šikna ten už medžio!"

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Dzūkijos perlai: ar buvote Meškos šiknoje?, *Kauno Diena*
2. ↑  Dalius Dapkus. „SOME DATA ON SCOPULA VIRGULATA (DENIS & SCHIFFERMÜLLER 1775) (LEPIDOPTERA, GEOMETRIDAE) IN LITHUANIA", NEW AND RARE FOR LITHUANIA INSECT SPECIES. Volume 28, 2016.
3. ↑  „Keliauk kitaip": Zackagirio pažintinis taku pro Meškos šiknos pelkę, *tv3.lt*
| Ašarėnos I tvenkinys |
| --- |
| Tvenkinys nuo užtvakosTvenkinys nuo užtvakosTvenkinys nuo užtvakos |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Kėdainių rajonas) |
| Plotas | 0,058 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,62 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,6 m |
| Didžiausias gylis | 6,5 m |
| Tūris | 0,0001487 km³ |
| Įteka | Ašarėna |
| Išteka | Ašarėna |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Ašarėnos I tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°14′37″ š. pl. 23°57′24″ r. ilg.﻿ / ﻿55.24361°š. pl. 23.95667°r. ilg.﻿ / 55.24361; 23.95667Koordinatės: 55°14′37″ š. pl. 23°57′24″ r. ilg.﻿ / ﻿55.24361°š. pl. 23.95667°r. ilg.﻿ / 55.24361; 23.95667 |

**Ašarėnos I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kėdainių rajone, 4,5 km į pietus nuo Kėdainių miesto centro, Pelėdnagių gyvenvietėje. Sudarytas užtvenkus Ašarėnos upelį (Nevėžio intakas) 0,45 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,72 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 39 m. Krantai neaukšti. Pietiniame krante veši Pašilių miškas ir telkšo priešsroviui esantis Ašarėnos II tvenkinys. Vakarinėje pakrantėje įsikūrusi sodininkų bendrija.

Upės debitas – 0,053 m³/s, užtvankos skaičiuotinis – 4,0 m³/s. Užtvankos pralaida šachtinė, užtvanka 100 m ilgio, 5 m pločio, iškilusi 39,85 m virš jūros lygio. Šiaurinėje pakrantėje yra įrengtas paplūdimys.

Tvenkinys įrengtas 1977 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
**Súni Olsen**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1981 m. kovo 7 d. (43 metai) |
| Gimimo vieta | Torshaunas, Farerai |
| Ūgis | 1,81 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1997–20002001–20022002–20052005–2007200820082009–20102011–20132014–20152015–2016 | GÍ GøtaFC ZwolleGÍ GøtaAaB AalborgViborg FFB36 TórshavnVíkingurB36 TórshavnVíkingurKlaksvíkar Ítróttarfelag | 48 0(20)22 00(3)47 0(26)26 00(1)07 00(1)02 00(0)38 0(10)43 00(8)31 0(12)19 00(6) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2001–2013 | Farerai Farerai | 54 00(4) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2021.
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2021. |

**Suni Olsenas** (g. 1981 m. kovo 7 d.) – buvęs Farerų salų futbolininkas, saugas. 

Baigęs profesionalaus futbolininko karjerą ėmėsi trenerio veiklos.

Karjera
-------

Vienas žymiausių Farerų futbolininkų, kitados žaidęs Nyderlanduose bei Danijoje. 

Karjerą pradėjo tuometiniame Gøtu Ítróttarfelag. 

2001–2002 m. priklausė PEC Zwolle (Nyderlandai). 

Nuo 2002 m. vėl rungtyniavo Gøtu Ítróttarfelag. 

2005–2007 m. rungtyniavo Aalborg BK (Danija). 

2008 m. pirmoje pusėje atstovavo Viborg FF (Danija). Sezonas klostėsi nesėkmingai.

2008 m. vasara grįžo į gimtinę. Žaidė B36 Tórshavn, tačiau netrukus patyrė sunkią traumą.

Nuo 2009 m. rungtyniavo Víkingur Gøta (Fareruose).

2011–2013 m. atstovavo B36 Tórshavn.

2014–2015 m. rungtyniavo Víkingur Gøta.

2015–2016 m. žaidė Klaksvikar ÍF.

Karjera rinktinėje
------------------

Farerų rinktinėje žaidė nuo 2001 m. kai po keitimo pasirodė rungtynėse prieš Švediją. 

Atstovaudamas rinktinei pelnė keturis įvarčius, iš jų du – į Lietuvos rinktinės vartus.

Išnašos
-------

1. ↑  Súni Olsen profilis svetainėje National-Football-Teams.com

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt
| Embutės mūšis |
| --- |
| Embutės pilies griuvėsiai |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1244 m. |
| Vieta | Embutė (dab. Vainiaudos savivaldybė, Latvija) |
| Rezultatas | Livonijos ordino pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
| LDK |  Livonijos ordinas(Embutės pilies įgula, Kuldygos komtūro ir vasalų kuršių pajėgos) |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| Mindaugas | Livonijos krašto magistras |
| Pajėgos |
| 30 000 (Eiliuotosios kronikos duom.) | 30 riterių, 500 kuršių |
| Nuostoliai |
| 1500 | 4 riteriai ir nežinomas sk. kuršių |

**Embutės mūšis** – mūšis, įvykęs 1244 m. pabaigoje Embutėje (vok. *Amboten*, dab. Vainiaudos savivaldybė, Latvija), kuomet prieš Livonijos ordino valdžią sukilusiems pietiniams kuršiams pasiprašius Mindaugo globos, 1244–1245 m. žiemą pastarojo vadovaujama LDK kariuomenė nesėkmingai bandė užimti Livonijos riterių neseniai užvaldytą buvusią kuršių Embutės pilį. 

Mūšis vyko prie Embutės piliakalnio įsikūrusios senovės kuršių gyvenvietės, į kurią nuolat taikėsi kryžiuočiai. Riteriai piliakalnį, esantį apie 50 km į pietus nuo Kuldygos vedusio Ventos prekybos kelio, buvo užėmę 1243 m. Embutėje jie vėl įsitvirtino po to, kai po pralaimėto Saulės mūšio (1236 m.) buvo palikę Kuršą. Mindaugas taikėsi išplėsti savo įtaką ten, kur dar nespėjo įsigalėti Ordinas. Pastarojo pusėje kovėsi Embutės pilies įgula, Kuldygos komtūro ir Kuršo vasalų pajėgos. Pasak Eiliuotosios Livonijos kronikos, Mindaugas surinko didelę kariuomenę, kurioje buvo iki 30 000 karių, vesdamas juos per Žemaitiją link Embutės. Kuldygos riteriai iš anksto buvo perspėti apie LDK karių artėjimą, todėl jie buvo tinkamai pasiruošę. Apsupę gerai įtvirtintą pilį, bet netikėtai iš pasalų užpulti palyginti negausių priešo pajėgų, lietuviai pralaimėjo, palikę mūšio lauke daugiau kaip 1500 žuvusių. Livonijos ordinas prarado tik keturis riterius ir nežinomą skaičių jų pusėje kovojusių kuršių.

Embutės mūšio įkvėptas latvių klasikas Rainis sukūrė pjesę „*Indulis un Ārija*" (1911).

Šaltiniai
---------

1. ↑   Latvių klasiko Rainio pjesė „*Indulis un Ārija*"

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos kariuomenės mūšiai
* Embutės pilies istorija *offtop.ru/castles* forume
Kulmo rotušė
**Kulmo teisė** (vok. *Kulmer Recht*) – Vokiečių ordino teisė, galiojusi viduramžiais beveik visose Vokiečių ordino valdomose srityse. Kulmo teisė suvaidino didelį vaidmenį Vokiečių ordino vykdytoje kolonizacijoje. Atsirado su Ordino įsikūrimu Prūsijoje. 

Neskaitant kelių didesnių miestų Vokiečių ordino valdomose srityse, pvz. Braunsbergas, Elbingas, Klaipėda, kurie turėjo Liubeko teisę, ji galiojo didžiojoje ordino dalyje. 1616 m. Kulmo teisė suteikta Nidai, 1697 m. – Juodkrantei.

Teisės šaltiniai
----------------

Pagrindiniai teisės šaltiniai (dokumentai):

* *Kulmer Handfeste*, Kulmo [savivaldos] teisės (1233 m. atnaujinta 1251 m.),
* Teisės rinkinys *Alter Kulm* (~ 1394 m.).

1233 m. pabaigoje Ordinas suteikė Kulmo ir Torunės miestams teisių dokumentą (dar kitaip vad. *Culmische Handfeste*) (savivaldos privilegijas), įtvirtinusį kolonizaciją prūsų Kulmo žemėse.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Liubeko teisė
* Magdeburgo teisė

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Iškalbingas Mažosios Lietuvos dokumentas" Juozas Jakštas
2. ↑  *Kulmo teisė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
3. ↑  *Kulmo teisė*. Mažosios Lietuvos enciklopedija, T. II (Kas–Maž). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
4. ↑  „Mažosios Lietuvos įvykių chronologija XIII- XVI amžius "Archyvuota kopija 2007-08-20 iš Wayback Machine projekto.
**Domenas** (vok. *Domäne* iš pranc. *domaine* - valda, vėliau *Rittergut*), Prūsijos valdovo, junkerių valda.

Istorija
--------

Prūsijos valstybei priklausančioje Mažojoje Lietuvoje dėl nuolatinių XIII a. – XIV a. kryžiuočių ir lietuvių kovų nesusidarė didelių bajorų valdų kaip Europos domenai, žemė daugiausia priklausė Vokiečių ordino didžiajam magistrui, vėliau Prūsijos valdovui. Nuo XVI a. medžioklei tinkamus plotus Prūsijos kunigaikštis saugojo sau; palyginti mažai žemių turėjo evangelikų liuteronų bažnyčia. Sunykusius vokiečių bajorų dvarus ir kulmiškių ūkius XVIII a. pirmoje pusėje ėmė supirkinėti Prūsijos karalius Frydrichas Vilhelmas I ir juose steigti domenus, kurdinti vokiečių kolonistus. 

Yrant baudžiavinei sistemai ir mažėjant lažo nuo XVIII a. pabaigos karalius pradėjo domenus nuomoti, užrašinėti arba pardavinėti bajorams. XVIII a. pabaigoje - XIX a. pradžioje, po 1807 m. baudžiavos panaikinimo Prūsijoje bei Mažojoje Lietuvoje padaugėjo vokiečių junkerių domenų ir dalis lietuvininkų pateko į jų valdžią. Vokiečių kolonistai iš esmės ir toliau liko domenų, arba karališkieji, ūkininkai. XIX a. pradžioje Lietuvos departamente domenų žemėvalda apėmė 86,5 %, Rytų Prūsijos – 51,3 % visos dirbamosios žemės. Valdovo domenuose nuomininkus ėmus keisti iš Vokietijos atvykusiais miestiečiais valdininkais, šalia bajorų dvarininkų susiformavo miestiečių žemvaldžių sluoksnis.

Domenus administravo Gumbinės karo ir domenų rūmai bei Karaliaučiaus karo ir domenų rūmai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Matulevičius. *Domenas (Prūsija)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 64 psl.
50-ųjų mugės metinių proga išleistas pašto ženklas
**Žalioji savaitė** (vok. *Internationale Grüne Woche Berlin*) – tarptautinė maisto pramonės, žemės ūkio ir sodininkystės mugė, kasmet metų pradžioje rengiama Berlyne (Vokietija). Mugėje pristatomas įvairių pasaulio tautų kultūrinis, kulinarinis paveldas, naujausi gaminiai bei idėjos, susijusios su žemės ūkio modernizacija, maisto gamyba, agrariniu turizmu. Joje galima įsigyti įvairių augalų sėklų, sodinukų, technikos, paragauti bei įsigyti įvairių tautų virtuvės patiekalų.

2018 m. savo produkciją pristatė iš viso 1539 dalyviai iš 65 pasaulio valstybių, apsilankė iki 0,5 mln. žmonių. Tai bene didžiausia tokio pobūdžio paroda Europoje, rengta jau per 80 kartų. Parodoje „Žalioji savaitė" demonstruojami naujausi produktai, didelis dėmesys skiriamas ekologiniam žemės ūkiui, sodininkystei, kaimo plėtrai ir atsinaujinantiems ištekliams.

Istorija
--------

Pirmą kartą surengta 1926 m. vasario 20–28 d. Tąkart parodos plotas užėmė 7 000 m², joje apsilankė apie 50 000 lankytojų. 1935 m. buvo pristatyta Vilhelmo Halterio (*Wilhelm Halter*) sukurta emblema, kurios žaliame fone buvo pavaizduotos dvi kviečių varpos. Antrojo pasaulinio karo metu nevyko. Nuo 1951 m. buvo rengiama kasmet ir palaipsniui įgavo tarptautinį mastą.

2011 m. parodos plotas siekė 118 400 km², savo produkciją pristatė 1634 eksponentai iš 57 šalių, apsilankė 424 176 lankytojai.

Protestai
---------

2013 m. mitingas
Kasmet mugę palydi protestai *Wir haben es satt!* (liet. *Mums atsibodo*). Nuo 2011 m. kasmet į mitingus prieš intensyvią gyvulininkystę ir už tvarųjį ūkininkavimą susirenka nuo 15 000 iki 30 000 žmonių. 2013 m. 25 000 žmonių protestavo prieš intensyvų ūkininkavimą, besaikį antibiotikų naudojimą penint gyvulius ir ragino imtis pertvarkų žemės ūkyje. Aplinkos ir gamtos apsaugos federacijos pirmininkas Hubert Weiger 2013 m. masinio mitingo metu pareiškė, kad „po visu šitu parodos gražumu slypi milijonai iškankintų gyvūnų".

Galerija
--------

* Mugė 1954 m.Mugė 1954 m.
* Mugės pastatas 2006 m.Mugės pastatas 2006 m.
* Mugė 2008 m.Mugė 2008 m.

Išnašos
-------

1. ↑  „Как рынок выездной торговли превратился в «Зеленую неделю»". // expoclub.ru. 2010-12-03. Nuoroda tikrinta 2012-1-11. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
2. ↑  Владимир Чопенко. (31 January 2004). „СОЛЬЮ... БЕЗ ХЛЕБА ВСТРЕЧАЛ УКРАИНСКИЙ ПАВИЛЬОН ПОСЕТИТЕЛЕЙ «ЗЕЛЕНОЙ НЕДЕЛИ» В БЕРЛИНЕ". «Зеркало недели» №4// zn.ua. Nuoroda tikrinta 2012-01-15.
3. ↑  *Umweltschützer fordern Agrarwende.* In: *die tageszeitung*, 2012-01-22.
4. ↑  Daten und Fakten über Tiere als Nahrungsmittel, Heinrich-Böll-Stiftung, S. 47, 2013-11-05. Internet Archive (PDF; 5,1 MB)
5. ↑  *25.000 Demonstranten fordern eine Agrarwende.*, *Die Welt*, 2013-01-19.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žalioji savaitė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
**FK Akmenės Kraštas**|  |
| **Pavadinimas** | FK Akmenės Kraštas |
| **Įkurtas** | 2021 m. |
| **Arena** | Naujosios Akmenės Sporto ir sveikatingumo centro arena |
| **Vyr. treneris** | Pavlo Pikalov |
| **Lyga** | Optibet Futsal A lyga |
|  |  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**FK Akmenės Kraštas** – Lietuvos futsalo klubas iš Akmenės.

Istorija
--------

Akmenės SC žaidė Futsal A lygoje tarp 2018-19? – 2020-21 m. sezonų. Komanda artimai bendradarbiavo su FK Akmenė.

FA Šiauliai žaidė Futsal A lygoje tarp 2019-20 – 2020-21 m. sezonų. 

Prieš 2021-2022 m. sezono pradžią buvo sukurtas bendras Akmenės SC ir FA Šiauliai projektas, pavadintas FK Saulės Kraštas. Komanda žaidė su FK Akmenė logotipu, namų rungtynes komanda žaidė Šiaulių krepšinio akademijos „Saulė" salėje.

Prieš 2023-2024 m. sezono pradžią bendradarbiavimas su šiauliečiais buvo baigtas – Naujosios Akmenė arenos rekonstrukcija buvo užbaigta, ir komanda grįžo į Akmenę. Klubas funkcionuoja bendradarbiavimo tarp FK Akmenė ir Akmenės SC pagrindu. Pavadinimas buvo pakeistas į „FK Akmenės kraštas".

### Pavadinimų kaita

* 2021 m. – *FK Saulės Kraštas*
* 2023 m. – *FK Akmenės Kraštas*

Sezonai
-------

| Sezonas | Lygmuo | Vieta reg. | Vieta atkr. | Futsal taurė | Futsal supertaurė |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021–2022 m. | Futsal A lyga | 5 | 5-8 | 1/2 f. |
| 2022–2023 m. | Futsal A lyga | 6 | 4 | *finalas* |
| 2023–2024 m. | Futsal A lyga | 3 | 4 | 1/4 f. | 4 vieta |

Sudėtis
-------

*Atnaujinta: 2023 m. spalio 21 d.*

Vartininkai
Povilas Mickevičius
Gynėjai
Gabrielius Domkus
Saugai
Donatas Morkis *(kapitonas)*
Valdas Rubel
Igors Kozlovs
Tomas Salamanavičius
Puolėjai
Faustas Gauronskas
Nedas Stankus
Žaidėjai
Aivaras Bagočius
Darius Jankauskas
Domas Nacickas
Glaudson Mafra De Araujo
Jose Wellington Matias Torres
Robert Shaydt Costa Silva
Maicol Steven Valencia Lopez
Jeronimas Norkus
Gintaras Repšas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* Komandos Facebook paskyra

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvos salės futbolo varžybos |
| --- |
|  |
| Salės futbolas Lietuvoje · Lietuvos salės futbolo klubai · Lietuvos vyrų salės futbolo rinktinė |
|  |
| Sezonai | 
1999-2000 · 2000-2001 · 2001-2002 · 2002-2003 · 2003-2004 · 2004-2005 · 2005-2006 · 2006-2007 · 2007-2008 · **2008–2009** · **2009–2010**  · **2010–2011** · **2011–2012** · **2012–2013** · **2013–2014** · **2014–2015** · **2015–2016** · **2016–2017** · **2017–2018** · **2018–2019** · **2019–2020** · **2020–2021** · **2021–2022** · **2022–2023** · **2023–2024** |

 |
**Stebuklinga spanguolė**| 
2014 m. Alma littera leidimo viršelis |
| **Autorė** | Jurga Ivanauskaitė |
| **Šalis** | Lietuva |
| **Žanras** | Literatūra vaikams |
| **UDK:** | 821.172-93-34 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Stebuklinga spanguolė |
| **Šalis** | Lietuva |
| **Kalba** | lietuvių |
| **Leidykla** | Vyturys |
| **Išleista** | 1991 m. |
| **Puslapių** | 46 |
| **ISBN:** | 5-7900-0446-6 |

**Stebuklinga spanguolė** – lietuvių rašytojos Jurgos Ivanauskaitės knyga vaikams, išleista 1991 m. Perleista 2014 m.

Knygoje pasakojama apie gamtos ir žmogaus draugystę. Pagrindinis herojus Algiukas, paragavęs spanguolės, patenka į Gamtos karalystę, kurioje gausu žvėrelių, paukščių, augalų ir įvairių fantastinių veikėjų. Pasakoje gamtai suteikiamos žmogiškos savybės, o žmogui – būdingos gyvajai gamtai. Knyga iliustruota autorės piešiniais.

2013 m. „Raganiukės teatras" pristatė spektaklį šios knygos motyvais (režisierė – Rita Urbonavičiūtė).

Tai pirmoji Jurgos Ivanauskaitės knyga vaikams. Antroji – „Kaip Marsis Žemėje laimės ieškojo" – pasirodė 2004 m.

Nuorodos
--------

* Knygos iliustracijos
* Apie vaiko ir gamtos spektaklį „Stebuklinga spanguolė" – režisierė Rita Urbonavičiūtė
* „Raganiukės teatre" - J.Ivanauskaitės kūrinio vaikams „Stebuklinga spanguolė" premjera
40°24′01″š. pl. 49°56′38″r. ilg.﻿ / ﻿40.4002°š. pl. 49.9440°r. ilg.﻿ / 40.4002; 49.9440

|  |
| --- |
| Stadionas 2015 m. |
| Vieta | Azerbaidžanas Baku |
| Atidarytas | 2012 m. |
| Savininkas | Neftci Baki |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 11 000 |

**Neftçi arena** (2012–2013 m. ***8-ojo kilometro rajono stadionas***, azer. *8-ci Kilometr Qəsəbə Stadionu*, 2013–2023 m. ***Bakcell arena***) – futbolo stadionas Baku mieste, į rytus nuo miesto centro. Klubo Neftci Baki namų arena.

Istorija
--------

Stadionas pradėtas statyti 2010 m. balandžio 30 d. atidarytas 2012 m. rugsėjo 14 d. 2012 m. jame vyko pasaulio U17 merginų čempionato kai kurios rungtynės. 2013 m. sausį pervadintas rėmėjų „Bakcell" vardu, 2023 m. rugpjūtį – „Neftçi" vardu.

2019 m. stadione draugiškas rungtynes žaidė Azerbaidžano vyrų futbolo rinktinė ir Lietuvos vyrų futbolo rinktinė – jos baigėsi be įvarčių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Стадион «8-й километр» получил новое название 2013-01-11, 1news.az (tikrinta 2024-04-10).

Nuorodos
--------

* Bakcell Arena (8 km Stadionu) (Stadiumdb.com)
**Dmytro Bilonohas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Dmytro Bilonohas  Білоног Дмитро Іванович |
| Gimimo data | 1995 m. gegužės 26 d. (28 metai) |
| Gimimo vieta | Čerkasai, Ukraina |
| Ūgis | cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
|  2022  2023– |  Vilniaus „Riteriai" Chrobry Glogow | 28 0(8)03 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. balandžio 19 d.. |

**Dmytro Bilonohas** (*Білоног Дмитро Іванович*; g. 1995 m. gegužės 26 d.) – futbolininkas iš Ukrainos, saugas. Žaidė Lietuvoje. Atstovavo Vilniaus „Riterių" futbolo klubui.

Karjera
-------

Šachtar klubo auklėtinis. Žaidė Ukrainos Zirka ir Donecko Olimpik. Buvo išvykęs Į Rusiją; ten žaidė Ural ir Jenisej klubuose. 

Atstovavo Suomijos IFK Mariehamn. Baltarusijos Mensko „Dynama".

Grįžęs į Ukrainą žaidė FK Minaj ir Charkivo Metalist klubuose. 

### FK Riteriai

Atvyko į Lietuvą. 2022 m. tapo Vilniaus „Riterių" nariu. 

2022 m. kovo 6 d. riterių gretose oficialiai debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Panevėžio" klubą.

2022 m. balandžio 10 d. rungtynėse prieš „Bangos" klubą pasižymėjo pelnydamas įvartį. Pačioje rungtynių pabaigoje pelnytas įvartis lėmė „riterių" pergalę rezultatu 1:0.

2022 m. spalio 21 d. rungtynėse prieš FK Banga, pelnė du įvarčius. 68 min. pelė pirmą rungtynių įvartį, o per pridėtą laiką pasižymįjo dar kartą. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 2:2.

2022 m. lapkričio 16 d. oficialiai pranešta, kad nutrauktos sutartys su Artūru Dolžnikovu ir Dmytro Bilonohu.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **„Riteriai"** | 28 | 8 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑  alyga.lt 2022-03-06 Riteriai 0-0 Panevėžys
2. ↑  LF: 2022-03-06 Riteriai 0-0 Panevėžys
3. ↑  sportas.lt: 2022-03-06 Riteriai 0-0 Panevėžys
4. ↑  alyga.lt: riteriai 1-0 banga
5. ↑  LF: RITERIAI 1:0 BANGA
6. ↑
7. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* Soccerway
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
**Šokis dykumoje**| 
Pirmojo leidimo viršelis |
| **Autorė** | Jurga Ivanauskaitė |
| **Šalis** | Lietuva |
| **Žanras** | Eilėraščiai |
| **UDK:** | 888.2-1 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Šokis dykumoje |
| **Šalis** | Lietuva |
| **Kalba** | lietuvių |
| **Leidykla** | Tyto alba |
| **Išleista** | 2004 m. |
| **Puslapių** | 149 |
| **ISBN:** | 9986-16-374-9 |
| **ISBN-13:** | 9789986163749 |
| **OCLC:** | 254435116 |

**„Šokis dykumoje"** – lietuvių rašytojos Jurgos Ivanauskaitės poezijos knyga, išleista 2004 m. Tai pirmasis rašytojos poezijos rinkinys. Antrasis – „Odė džiaugsmui" – pasirodė 2007 m.

Knygą sudaro šešios dalys, kuriose persipina rytietiški motyvai, vidiniai asmenybės prieštaravimai, meilės ir nuodėmės tematika. Lyrinis subjektas – nepastovus, kenčiantis, mylintis ir ieškantis. Apskritai šiai poezijai būdingi visi Jurgos Ivanauskaitės kūrybos bruožai.

Pagal šią knygą pavadintas Agnės Marcinkevičiūtės filmas „Šokis dykumoje", pasakojantis apie Jurgos Ivanauskaitės gyvenimą bei asmenybę.

Knyga išversta į rusų kalbą. Kai kurie eilėraščiai pateko į anglų kalba išleistą Jurgos Ivanauskaitės poezijos rinktinę „108 Moons" (liet. *108 mėnuliai*).

Nuorodos
--------

* Knygos recenzija
54°54′44″š. pl. 23°51′15″r. ilg.﻿ / ﻿54.9122°š. pl. 23.8542°r. ilg.﻿ / 54.9122; 23.8542

| „Inkaro" stadionas |
| --- |
|  |
| Oficialus pavadinimas | Kauno „Inkaro" stadionas |
| Vieta | Lietuva Kaunas |
| Atidarytas | 1937 m. |
| Savininkas | Privati bendrovė  |
| Talpa |  ? |

**„Inkaro" stadionas** – iširusio Kauno „Inkaro" klubo futbolo stadionas, esantis Veršvuose, Snaigių g. 4, į šiaurę nuo Raudondvario plento ir į vakarus nuo Kauno Veršvų gimnazijos.

Istorija
--------

Įėjimo vartai
Stadionas pastatytas 1937 m. „Inkaro" gamyklos sportininkams, ypač „Inkaro" futbolo komandai. Sovietmečiu stadionas priklausė „Inkaro" kombinatui, buvo laikomas prestižiniu. „Inkaro" stadione kelią į didįjį sportą pradėjo Lietuvos futbolo legendos Gintautas Kalėdinskas, Benjaminas Zelkevičius, Valdas Ivanauskas ir daugelis kitų pripažintų meistrų.

2009 m. LFF III lygos namų rungtynes čia žaisdavo „Švaito" komanda. Taip pat čia treniruodavosi I lygos Kauno „Atleto" ir „Kauno Jėgerių" komandos, jauni žaidėjai. Apie 2010 m. čia žaisdavo veteranų ir jaunimo komandos. Žiūrovams buvo cementiniai blokai ir apleisti suoliukai.

Buvęs vienas geriausių miesto stadionų po privatizacijos tapo apleistas. Jis perėjo su žlugusiu EBSW koncernu siejamų struktūrų žinion, bendrovei „Corporate Property Holding", privatiems asmenims. Kauno miesto savivaldybės Kūno kultūros ir sporto skyriaus pažadai perimti stadioną visuomenės poreikiams nebuvo neįgyvendinti. Stadiono aplinką tvarkė gyventojai.

2023 m. atsirado stadiono nuomininkas, aikštė buvo truputį aptvarkyta.

Stadionas
---------

Sėdimų vietų žiūrovams nėra, aikštės veja nebloga. Išlikę žiūrovų tribūnų betoniniai karkasai, yra nedidelis buitinis pastatas, sargo namelis. Šiuo metu stadionu naudojasi Kauno futbolo mėgėjų klubai, vyksta Kauno apskrities futbolo federacijos varžybos.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2018-09-30 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
6. ↑
7. ↑