recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Anasazių miestas Mesa Verdėje
XI–XIII a. anasazių dubuo iš Čako kanjono
**Anasaziai** arba ***senieji pueblai, pueblų kultūra*** – priešistorinė indėnų žembdirbių kultūra, gyvavusi JAV pietvakaruose, Kolorado plynaukštėje (Jutos, Arizonos, Kolorado, Naujosios Meksikos valstijose). Iš anasazių yra kilusios dabartinės hopių, zunių, akomų, keresų, tivų tautos (pueblai). Kalbiniu požiūriu jų kilmė skirtinga, nes vieni vartoja jutų-actekų kalbas, kitų kalbos – izoliuotos (zunių, keresų).

Pavadinimas *anaasází* yra kilęs navachų kalbos ir reiškia „senbuviai" arba „priešo protėviai". Pavadinimas *pueblo* yra ispaniškas ir reiškia „kaimelis" – taip vadintos pueblų kultūros gyvenvietės.

Pueblų kultūros atsiradimas siejamas su II–IV a. antruoju krepšių pynėjų kultūriniu tarpsniu. Tuo metu medžiotojų ir rankiotojų tautos pynė krepšius ir pamažu perėjo prie žemdirbystės. Krepšių pynėjų kultūros žmonės gyveno dažniausiai olose, dalį maisto atsargų saugojo požeminėse ertėmėse. Vėliau be kukrūzų pradėtos auginti pupelės, įrengtos drėkinimo sistemos (kanalai, tvenkiniai), medžioklės ir rankiojimo reikšmė sumenko, prijaukinti kalakutai, išplėtota keramika. Nuo VIII a. prasidėjo tikroji pueblų statytojų kultūra: vietoje požeminių urvų pradėtos statyti antžeminės smiltainio gyvenvietės – pueblai. Jas sudarydavo iki 100 patalpų. Pradėta auginti medvilnė, keramika nustelbė krepšių pynimą. Pueblai pradžioje statyti kanjonuose, uolų siaurymėse, vėliau išplito ir po upių slėnius, buvo įvairių dydžių. III pueblų laikotarpiu (nuo XIV a.) ypač augo didžiosios gyvenvietės kanjonuose. Jose statyti kelių aukštų namai su požeminėmis patalpomis, iš viso viename pueble būdavo nuo 20 iki 1000 patalpų. Žemės ūkis, keramikos gamyba ir audimas tuo metu buvo svarbiausios ūkio šakos.

XIV–XV a. anasazių kultūra pradėjo nykti. Jos pražūtį greičiausiai lėmė 1276–1299 m. Didžioji sausra, dėl kurios sumenko derlius. Žmonės pradėjo keltis į pietus (prie Rio Grandės) ir rytus (į Baltuosius kalnus) kur steigė naujas gyvenvietes. Tuo metu gyvenvietės jau buvo paprastesnės statybos, nors keramikos ir audinių gamybos meistrystė išliko panaši. 1540 m. anasaziai susidūrė su ispanais. Šie indėnų žemėse pradėjo steigti krikščioniškas misijas, nuo 1598 m. – juos kolonizavo. 1680 m. anasaziai sukilo, bet iki 1692 m. vėl buvo pavergti ispanų. XVIII a. dėl priespaudos ir epidemijų anasazių kultūra sunyko, daug pueblų sunyko (nuo 75 iki 25–30). 1848 m. anasazių žemės užimtos amerikiečių.

Senosios pueblų architektūros pavyzdžių likę Mesa Vardėje, Čako kanjone, Kanjonų žemėje, Bandeljė; dabar daugelis šių vietovių valstybės saugomos kaip nacionaliniai parkai arba paminklai Keturių kampų krašte. Žymiausias iš tebegyvenamų pueblų yra Taoso Pueblas (pasaulio paveldo objektas).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *Ancestral Pueblo culture*, Encyclopaedia Britannica.
2. 1 2 3  *Пуэбло*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
3. ↑  „Anasazi". *U\*X\*L Encyclopedia of Native American Tribes*. U\*X\*L. 2008.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Marcijonas Urmonas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1955 m. liepos 28 d. (67 metai)Satkūnai, Joniškio rajonas |
| Vaikai | Mantas, Marius |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Joniškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Liberalų ir centro sąjungaLietuvos Respublikos liberalų sąjūdis |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Marcijonas Urmonas** (g. 1955 m. liepos 28 d. Satkūnuose, Joniškio rajonas) – Lietuvos ir Joniškio rajono savivaldybė. politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Joniškio 2-ojoje vidurinėje mokykloje, Joniškėlio tarybiniame ūkyje - technikume įgijo mechanizatoriaus specialybę, Vilniaus universitete įgijo ekonomisto specialybę..

1974–1976 m. tarnavo armijoje, dalyvavo tiesiant Baikalo-Amūro magistralę, dirbo bėgių montuotoju, klubo vadovu. 1977–1983 m. dirbo Kaimo mechanizuotos kolonos vairuotoju, 1983–1988 m. susivienijimo „Žemės ūkio technika inžinierius. Nesėkmingai išoperavus stuburą, 1988 m. gavo I invalidumo grupę ir iki 1995 m. niekur nedirbo. 1995–2003 m. VšĮ Joniškio ligoninė vyr. ekonomistas. 2003–2004 m. Joniškio socialinių paslaugų centro direktorius. 2004 m. Žmonių su negalia aplinkos pritaikymo asociacija įsteigė viešąją įstaigą Joniškio socialinių paslaugų ir užimtumo centrą, šio centro direktorius.

Lietuvos liberalų ir centro sąjungos, nuo 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. 1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys.

Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio pirmininko pavaduotojas, Žmonių su negalia aplinkos pritaikymo asociacijos pirmininko pavaduotojas. Išsiskyręs, vaikai Mantas ir Marius, anūkas Lukas..

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-28 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-05-17 iš Wayback Machine projekto.
| **Vlad Filat** |
| --- |
|  |
| Vlad Filat |
| Gimė | 1969 m. gegužės 6 d. (54 metai)Moldavija Lăpuşna, Moldavija |
| Sutuoktinis (-ė) | Sanda Filat |
| Vaikai | Luca (g. 1997 m.) ir <br\>Iustina (1999) |
|  |
| Pareigos | Moldavijos ministras pirmininkas |
| Partija | Liberalų demokratų partija |
|  |
| Išsilavinimas | Jasi universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Vlad Filat |

**Vlad Filat** (g. 1969 m. gegužės 6 d.) – Moldavijos politikas, nuo 2009 m. rugsėjo 25 d. einantis šalies ministro pirmininko pareigas. Jis nuo 2010 m. gruodžio 28 iki gruodžio 30 d. pasitraukus iš šalies prezidento posto Mihai Ghimpu buvo laikinuoju prezidentu.

Biografija
----------

1986 m. Filat baigė mokyklą savo gimtajame Lăpuşna miestelyje. Po metų jis buvo pakviestas į sovietinę armiją. 1989–1990 m. studijavo Kišiniovo kolegijoje, 1994 m. baigė aukštuosius teisės mokslus Jasi universitete.

1997–2007 m. Filat buvo demokratų partijos narys. 2005 m. rinkimuose jis pateko į šalies parlamentą. 2007 m. dalyvavo Kišiniovo mero rinkimuose ir, surinkęs 8,32 % balsų, liko ketvirtas. Po šių rinkimų jis pasitraukė iš demokratų partijos. Tų metų pabaigoje jis buvo išrinktas šalies liberalų demokratų partijos prezidentu. 2009 m. parlamento rinkimuose jo partija gavo 15 vietų.

2009 m. rugsėjo 11 d. iš savo posto pasitraukė buvęs šalies prezidentas Vladimiras Voroninas, o jį pakeitė Mihai Ghimpu. Tokiu būdu Mihai gavo teisę išrinkti šalies premjerą – juo tapo Vlad Filat.

Nuorodos
--------

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vitalie Pirlog** | **Moldavijos ministras pirmininkas**2009– | Po to:**-** |
| Prieš tai:**Mihai Ghimpu** | **Moldavijos prezidentas**2010 m. | Po to:**Marian Lupu** |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMoldavija Moldavijos prezidentai |
| --- |
|  |
| 
Mircea Snegur (1990–1997) · Petru Chiril Lucinschi (1997–2001) · Vladimiras Voroninas (2001–2009) · Mihai Ghimpu (2009–2010) · Vlad Filat (2010) · Marian Lupu (2010–2012) · Nicolae Timofti (2012–2016) · Igor Dodon (2016–2020) · Maia Sandu (2020–) |

 |
| Eslingenas prie Nekarovok. *Esslingen am Neckar* |
| --- |
|        |
| *Eslingeno panorama* |
|  |
| 

Eslingenas prie NekaroEslingenas prie Nekaro

48°44′0″ š. pl. 9°19′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.73333°š. pl. 9.31667°r. ilg.﻿ / 48.73333; 9.31667﻿ (Eslingenas)Koordinatės: 48°44′0″ š. pl. 9°19′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.73333°š. pl. 9.31667°r. ilg.﻿ / 48.73333; 9.31667﻿ (Eslingenas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Badenas-Viurtembergas Badenas-Viurtembergas |
|  |
| **Meras** | Jürgen Zieger |
|  |
| **Gyventojų** (2015 m.) | 91 271  |
| **Plotas** | 46,42 km² |
| **Tankumas** (2015 m.) | 1 966 žm./km² |
| **Altitudė** | 241 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Eslingenas prie Nekaro |

**Eslingenas** (arba **Eslingenas prie Nekaro**, vok. *Esslingen am Neckar*) – miestas Badeno-Viurtembergo žemėje, Vokietijoje. Eslingeno rajono administracinis centras bei didžiausias miestas. Per miestą teka Nekaras. Eslingenas yra nutolęs maždaug 14 km į pietryčius nuo Štutgarto. 91 271 gyventojas (2015 m. duomenys). Iki 1802 m. buvo laisvuoju imperijos miestu.

Istorija
--------

Vietovėje žmonių gyventa nuo neolito laikų, tai patvirtina archeologiniai kasinėjimai. Pirmame mūsų eros amžiuje tapo Romos imperijos dalimi. Pirmą kartą paminėtas 777 m. kaip *Ezelinga*. Apie 800 m. Eslingene prasidėjo prekyba, o 866 m. oficialiai suteiktos teisės prekybai. Imperatorius Frydrichas II suteikė miesto teises 1229 m. Išlikęs tų laikų tiltas padėjęs Eslingenui tapti svarbiu prekybos keliu tarp Italijos, Šveicarijos ir šiaurės Vokietijos. XIX a. pradėta pramonė: pirštinių gamyba, maisto perdirbimo, tekstilės ir metalo apdirbimas, tai buvo pirmosios pramonės šakos. 1845 m. nutiesta geležinkelio linija. Pastatyta stotis.

Miestų partnerystė
------------------

* Prancūzija Vjenas, Prancūzija
* Velsas Nit Port Talbotas, Velsas
* Italija Udinė, Italija
* Švedija Noršiopingas, Švedija
* Nyderlandai Schidamas, Nyderlandai
* Jungtinės Amerikos Valstijos Šeboiganas, JAV
* Slovėnija Velenė, Slovėnija
* Baltarusija Maladečina, Baltarusija
* Vengrija Egeris, Vengrija
* Lenkija Petrakavas, Lenkija

* Miesto aikštėMiesto aikštė
* Senoji rotušėSenoji rotušė
* Naujoji rotušėNaujoji rotušė
| Eskondidasisp. *Escondido* |
| --- |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

EskondidasEskondidas

33°7′29″ š. pl. 117°4′51″ v. ilg.﻿ / ﻿33.12472°š. pl. 117.08083°r. ilg.﻿ / 33.12472; 117.08083﻿ (Eskondidas)Koordinatės: 33°7′29″ š. pl. 117°4′51″ v. ilg.﻿ / ﻿33.12472°š. pl. 117.08083°r. ilg.﻿ / 33.12472; 117.08083﻿ (Eskondidas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-8)------ vasaros: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Kalifornija Kalifornija |
| **Apygarda** | San Diego apygarda |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 143 911  |
| **Plotas** | 95,801 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 502 žm./km² |
| **Altitudė** | 197 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.escondido.org |
|  **Vikiteka** | Eskondidas |

**Eskondidas** (isp. *Escondido*) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kalifornijos pietvakariuose, San Diego apygardoje. Įsikūręs negiliame slėnyje, apsuptame uolėtų kalvų, apie 50 km į šiaurės rytus nuo San Diego (priklauso jo metropolinei zonai). 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turi 143 tūkst. gyventojų.

Istorija
--------

Teritoriją pirmieji apgyvendino luisenjai. Vėliau įsikurdino diegenjai, atvykę iš teritorijų prie Kolorado upės.

XVIII a. pab. – XIX a. pr. teritoriją valdė Ispanija, Kalifornijoje misionieriai vykdė vietinių indėnų krikštijimą. Meksikai atgavus nepriklausomybę, teritorija buvo padalinta į rančas. Ilgainiui vietovė tapo vaisių (daugiausia avokadų, vynuogių) perdirbimo centru.

1846 m. Meksikos-JAV karo metu, į pietus nuo dab. Eskondido vyko San Paskalio mūšis. Po karo Kalifornija perėjo JAV valdžion. Eskondidas įkurtas 1886 m. Miesto teises gavo 1888 m.

Po Antrojo pasaulinio karo kūrėsi lengvoji pramonė, miesto gyventojų skaičius netruko išaugti ir Eskondidas tapo miegamuoju San Diego priemiesčiu.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *Eskondidas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
2. 1 2 3  *Escondido*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-05-27.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tarcisio Bertone** |
| --- |
| kardinolas |
|  |
| Gimė | 1934 m. gruodžio 2 d. (88 metai)Pjemontas, Italija |
| Tautybė | italas |
| Kiti titulai | Šv. Romos Bažnyčios Kamerlengas |
|  |
| Veikla | kardinolas, Šv. Romos Bažnyčios Kamerlengas. |

**Tarcisio Pietro Evasio Bertone** (g. 1934 m. gruodžio 2 d.) – kardinolas iš Italijos, Vatikano diplomatas, nuo 2007 m. Šv. Romos Bažnyčios Kamerlengas.

Nuo 1991 iki 1995 m. T. Bertone buvo Verčelio, nuo 2002 iki 2006 m. Genujos vyskupas. 2003 m. jis buvo paskirtas kardinolu.

2006 m. rugsėjo mėnesį T. Bertone tapo Vatikano valstybės sekretoriumi ir ėjo šias pareigas iki 2013 m. vasario 28 d. Kadangi šią dieną iš savo posto pasitraukė tuometinis popiežius Benediktas XVI, T. Bertone privalėjo palikti savo postą iki naujo popiežiaus išrinkimo.

Be gimtosios italų kalbos kardinolas kalba prancūzų, ispanų, vokiečių ir portugalų kalbomis.


| Politinis postas

Pietro Parolin |
| --- |
| Prieš tai:**Angelo Sodano** | **Vatikano valstybės sekretorius**2006–2013 | Po to:**Pietro Parolin** |
| Prieš tai:**Eduardo Martínez Somalo** | **Šv. Romos Bažnyčios Kamerlengas**2007– 2014 | Po to:**Jean Louis Tauran** |
Koordinatės: 56°16′23″š. pl. 21°31′32″r. ilg.﻿ / ﻿56.2731°š. pl. 21.5255°r. ilg.﻿ / 56.2731; 21.5255


|  |
| --- |
| **Skuodo Bartuvos progimnazija** |
| [[Vaizdas:|Skuodo Bartuvos progimnazija herbas|center|100px]] |
|  |
| **Adresas** | Skuodas |
| **Direktorius(-ė)** | Virginijus Jokšas |
| **Mokinių skaičius** | 530 |
| **Įkūrimo data** | 1975 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 53 |

Bartuvos vidurinė mokykla
Mediniai muzikantai priešais mokyklą
**Skuodo Bartuvos progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Skuode, Šatrijos g. 1, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190892856.

Istorija
--------

1975 m. rugsėjo 1 d. Skuode, prie Bartuvos upės skambutis kvietė mokinius į naują, Skuodo 2-ąją vidurinę mokyklą. Jos slenkstį peržengė 995 mokiniai, jų tarpe 54 abiturientai, juos mokyti pradėjo energingi, optimistiškai nusiteikę 52 mokytojai. 1987 m. mokykloje įrengtas pirmasis rajone informatikos kabinetas, kuriame veikė 12 vietų BK-1010 tipo kompiuterių.

1995 m. mokyklai suteiktas Bartuvos vardas, leista įsteigti realinę gimnazijos statuso klasę. 1999/2000 mokslo metais Švietimo ir mokslo ministerija pritarė sumanymui eksperimento tvarka vykdyti profilinį mokymą 11-12 klasėse. 2000 m. įvestas ankstyvasis anglų kalbos mokymas nuo 2-os klasės. 2012 m. mokykla reorganizuota į progimnaziją, formuojamos 1-8 klasės ir priešmokyklinio ugdymo grupė. 2015 m. mokyklos pastatas renovuotas. 2019 m. prie progimnazijos prijungta Lenkimų Simono Daukanto mokykla-daugiafunkcis centras.

Direktoriai
-----------

* 1975–2006 m. Petras Donatas Tamašauskas
* 2006 m. Virginijus Jokšas

Žymūs mokiniai
--------------

* Gediminas Anužis – mokyklos prezidentas, Lietuvos ir Skuodo rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas
* Algimantas Paulauskas – biologas, biomedicinos mokslų daktaras
* Vygaudas Ušackas – teisininkas, diplomatas, ambasadorius, politinis veikėjas, LR užsienio reikalų ministras

Nuorodos
--------

1. ↑  Mokyklos istorija. Bartuva.lt (tikrinta 2022-06-16).

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2011-02-18 iš Wayback Machine projekto.
**Vytautas Andriuškevičius**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1990 m. spalio 8 d. (32 metai) |
| Gimimo vieta | Alytus, Lietuva |
| Ūgis | 1,88 m |
| Svoris | 80 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2007-20102010-20132013-20142014-20162016-20182018201920192020 | FBK KaunasLechia GdańskDjurgårdens IF FotbollSC CambuurPortland TimbersD.C. UnitedFK SūduvaFK Tobyl ĶostanajPetropavlo „Kyzylžar" | 17 (1)32 (0)31 (0)47 (0)34 (1)0 (0)5 (0)012 (0)10 (0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 20082007-20112011-2019 | LietuvaLietuva U-19LietuvaLietuva U-21Lietuva Lietuva | 3 (0)  14 (0) 31 (1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 9 kovo 2020.
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2019. |

**Vytautas (Vytas) Andriuškevičius** (g. 1990 m. spalio 8 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, žaidęs gynėjo pozicijoje.

Karjera
-------

Profesionalią karjerą pradėjo FBK Kaunas komandoje. 2010 m. pasirašė kontraktą su Gdansko „Lechia" ekipa, kuri žaidžia Lenkijos futbolo aukščiausioje lygoje. 2016 m. liepos viduryje persikėlė į JAV, Portlando „Timbers" klubą. 2018 m. rugpjūčio pradžioje persikėlė į kitą MLS komandą – D.C. United, tačiau joje taip ir nesužaidė oficialių rungtynių, nes patyrė klubo traumą, dėl kurios praleido visą 2018 m. sezoną. 2019 m. kovo pradžioje sugrįžo į Lietuvą ir pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Marijampolės „Sūduvos" klubu. Per pusmetį, praleistą „Sūduvoje", Vytautas sužaidė penkerias rungtynes A lygoje. Dar kartą pasirodė LFF taurės turnyre ir jose pasižymėjo įvarčiu.

2019 m. liepos mėn. pranešta, kad žaidėjo kontraktą su FK Sūduva perpirko Kazachstano Konstanajaus „Tobol" klubas.

2020 m. vasario 17 d. pranešta, kad žaidėjas atstovaus Petropavlo „Kyzylžar", kurie debiutuos Premjer lygoje. Premjer lygoje lietuvis sužaidė dešimt rungtynių. 2020 m. lapkričio mėn. paaiškėjo, kad sutartis nebus pratęsta.

2021 m. balandžio mėn. V. Andriuškevičius pranešė, kad baigia futbolininko karjerą, ir išvyko dirbti į JAV, Oregon Premier FC Academy.

2022 m. gegužės viduryje tapo Portlando moterų komandos „Thorns" vyr. trenerio asistentu.

Rinktinės
---------

Žaidė Lietuvos iki 19 metų ir  iki 21 metų rinktinėse. 2011 m. rugpjūčio 11 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje, draugiškose varžybose prieš Armėniją.

Įvarčiai

| # | Data | Vieta | Varžovas | Įvartis | Rezultatas | Turnyras |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2019 m. rugsėjo 10 d. | Vilnius | Portugalija Portugalija | 1–1 | 1–5 | 2020 m. Europos čempionato atranka |

Pasiekimai
----------

* 2007 m. A lygos čempionas
* 2007 m. LFF supertaurės laimėtojas
* 2008 m. Baltijos lygos čempionas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  V. Andriuškevičius atsisveikino su savo ekipa
8. ↑
9. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway
* Statistika iš 90minut.pl
* Statistika iš national-football-teams.com
* Statistika iš www.futbolinis.lt
NGC 300 galaktika
**NGC 300** (arba ***Caldwell 70***) – spiralinė galaktika, esanti Skulptoriaus žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apie 6 mln. šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 8,1.

Mėlynose šios galaktikos spiralinėse vijoje vyksta aktyvi žvaigždėdara. Vidinė galaktikos sritis driekiasi apie 7500 šviesmečių. Manoma, kad NGC 300 yra gravitaciškai susijusi su NGC 55 galaktika, esančia už maždaug milijono šviesmečių. Ilgą laiką manyta, kad NGC 300 galaktika priklauso Skulptoriaus grupei (taip pavadinta dėl to, kad ją sudarančios galaktikos yra pietiniame Skulptoriaus žvaigždyne).

Antžeminiais teleskopais galima įžiūrėti tik ryškiausias NGC 300 galaktikos žvaigždes, o Hablo kosminiu teleskopu matoma žymiai daugiau šios galaktikos žvaigždžių.

NGC 300 galaktiką 1826 m. rugpjūčio 5 d. atrado škotų astronomas James Dunlop (stebėjimus atliko Australijoje). 1834 m. rugsėjo 1 d. šią galaktiką stebėjo John Herschel.

Ši galaktika matoma nedideliu teleskopu. Danguje NGC 300 užimamas plotas beveik prilygsta Mėnulio pilnaties užimamam plotui. Teigiama, kad palankiausios sąlygos stebėti NGC 300 galaktiką yra pavasarį Pietų pusrutulyje. Šiaurės pusrutulyje ši galaktika matoma rudenį žemai danguje.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  *Caldwell 70*. NASA, 2019-12-18. Nuoroda tikrinta 2021-05-22.
2. 1 2  *NGC 300*. Celestial Atlas. Nuoroda tikrinta 2021-05-22.
**Ant stogo** – respublikinis vaikų šokėjų festivalis, rengiamas nuo 2004 m. Jame dalyvauja įvairių šokio stilių Lietuvos vaikų šokių kolektyvai: bendrojo lavinimo mokyklų, šokių studijų, kultūros centrų, šokių mokyklų, laisvalaikio centrų ir kitų įstaigų šokių grupės. Organizuoja Lietuvos vaikų ir jaunimo centras.
Konstitucijos pr. 25, Vilnius.

Siekiama suteikti galimybę pasirodyti didžiojoje scenoje, varžytis ir būti įvertintiems, įgyti pasitikėjimo savimi, šokių kolektyvų vadovams pasidalinti savo darbo patirtimi, diskutuoti. Festivalyje „Ant stogo" diplomais ir medaliais apdovanojami visi dalyviai, o patys geriausieji dar įvertinami specialiomis žiuri nominacijomis.

2013 metais šokio festivalyje „Ant stogo" dalyvavo 1500 dalyvių – 4–19 m. amžiaus šokėjų (daugiau nei 100 kolektyvų) iš Lietuvos: Vilniaus, Kauno, Klaipėdos, Palangos, Panevėžio, Šiaulių, Alytaus, Tauragės, Visagino, Vilkaviškio, Šilutės, Molėtų ir Trakų Vokės.

Festivalio organizatoriai – Vilma Smaliukienė, Lietuvos vaikų ir jaunimo centro renginių ir projektų skyriaus vadovė ir Mantas Svirskys, TV projekto „Kviečiu šokti. Pažadinta aistra" choreografas.

Dalyviai
--------

Amžiaus grupės
* I. iki 7 m. ikimokyklinio ugdymo įstaigos
* II. nuo 7 iki 9 m. 1–4 klasių moksleiviai
* III. nuo 10 iki 14 m. 5–8 klasių moksleiviai
* IV. nuo 14 iki 18 m. 9–12 klasių moksleiviai

Dalyvaujančios šokių grupės šokėjų skaičius turi būti ne mažesnis nei 5 šokėjai.
Kolektyvas šoka vieną šokio kompoziciją.

Vertinimas
----------

Vertinimo komisiją sudaro choreografai, šokio pedagogai ir kitų meno sričių atstovai. Vertinami pagrindiniai šokio kompozicijos elementai:
choreografija, atlikimas, emocija). Balsavimas atviras.

2013 metais dalyvių pasirodymus vertino šokėjai, choreografai, dainininkai ir TV projektų žvaigždės: Paulius Šinkūnas, Eimis Šerkšniovas, Ingrida Mikštienė, Neringa Kirklienė, Kristina Pivoraitė, Nerilė Senulytė, Gintarė Gurevičiūtė, Renata Uziaklaitė, Vadimas Šuško, taip pat Mia, Ingrida Kazlauskaitė, Erika Vitulskienė ir Ineta Puzaraitė.

2014 metais komisiją sudarė:

* Rima Panuškytė – Kauno valstybinio muzikinio teatro baleto šokėja-solistė, televizijos projekto „Tu gali šokti" dalyvė
* Vytautas Mackonis – profesionalus šokėjas, šokių treneris
* Rugilė Dailidaitė – šokėja, choreografė, trenerė, studijos RE\_D įkūrėja
* Airidas Šešetas – šokėjas, TV projekto „Tu gali šokti" prizininkas
* Nerilė Senulytė – šokėja, LNK projekto „Kviečiu šokti" dalyvė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šokio festivalis „Ant stogo" – jau šį šeštadienį
2. ↑  Festivalis „Ant stogo": vaikų susidomėjimas šokiu atgimsta
3. ↑  Šokio festivalis „Ant stogo" 2013 m. Archyvuota kopija 2014-05-21 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Nuostatai Archyvuota kopija 2014-05-21 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Vaikų ir jaunimo šokio festivalyje „Ant stogo" mažuosius šokėjus vertins žinomi žmonės
6. ↑  Ant stogo 2014
NGC 2808 kamuolinis spiečius (vaizdas gautas Hablo kosminiu teleskopu)
**NGC 2808** – kamuolinis spiečius, esantis Laivo Kilio žvaigždyne. Nuo Saulės šis spiečius nutolęs 31 300 šviesmečių, o nuo galaktikos centro – 36 200 šviesmečių. Objekto regimasis ryškis – 6,2, o regimasis skersmuo – 13,8 arkminutės.

Šį spiečių 1826 m. gegužės 7 d. aptiko James Dunlop; savo kataloge atrastąjį objektą jis pažymėjo kaip Dunlop 265.

Tikriausiai šis spiečius anksčiau priklausė Didžiojo Šuns nykštukinei galaktikai (atrasta 2003 m.). Tai vienas masyviausių Paukščių Tako kamuolinių spiečių (iš viso jų yra apytikriai 150), jame esama daugiau nei milijono žvaigždžių. Spiečiaus amžius siekia 12,5 mlrd. metų. Visos jo žvaigždės susiformavo per pirmuosius 200 mln. šio spiečiaus egzistavimo metų. Hablo kosminiu teleskopu atlikti stebėjimai parodė, jog NGC 2808 spiečiuje esama trijų skirtingų kartų žvaigždžių.

Pro 4 colių teleskopą, padidinus vaizdą daugiau nei 150 kartų, galima įžvelgti šio spiečiaus branduolį, kurį supa halas (jo šviesumas įvairuoja). Paskiros šio spiečiaus žvaigždės mažesniu nei 14 colių teleskopu sunkiai įžiūrimos.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *NGC 2808*. SEDS. Nuoroda tikrinta 2021-05-16.
2. 1 2  Michael E. Bakich. *Globular cluster NGC 2808, elliptical galaxy NGC 2986, and the Sextans Dwarf*. Astronomy.com, 2016-03-24. Nuoroda tikrinta 2021-05-16.
3. ↑  *Cluster with Multiple Stellar Populations*. Hubblesite.org. Nuoroda tikrinta 2021-05-16.
Koordinatės: 45°38′ š. pl. 59°52′ r. ilg.﻿ / ﻿45.633°š. pl. 59.867°r. ilg.﻿ / 45.633; 59.867

Barsakelmesas 1853 m. Aralo jūros žemėlapyje
**Barsakelmesas** (kaz. *Барсакелмес*) – buvusi Aralo jūros sala Kazachstane, Kyzylordos srityje. Yra 180 km į pietvakarius nuo Aralo miesto. Apie 1960 m. sala buvo 23 km ilgio ir 7 km pločio, buvo 133 km² ploto. Vėliau salos plotas sparčiai didėjo, apie 1990 m. ji virto pusiasaliu (2000 m. jo matmenys buvo 40 x 16 km). 2009 m. išdžiuvus Didžiojo Aralo rytinei daliai, pusiasalis išnyko, liko tik paaukštėjimas.

Sala žemuminė, kalvota, aukštis iki 113 m (Čiaikos k.). Paviršius sudarytas iš oligoceninio gipsiško molio, klinties ir mergelio. Vyrauja molio dykumos (takyrai), yra druskožemių. Klimatas labai žemyninis, sausas. Per metus iškrenta ~128 mm kritulių, vidutinė liepos temperatūra +26 °C, sausio -13 °C. Teritorija įeina į Barsakelmeso draustinį.

Pavadinimas kazachų kalba reiškia „nueisi – negrįši". TSRS laikais čia buvo bakteriologinių ginklų bandymų poligonas. Vietovė pagarsėjo legendomis apie čia besilankančius NSO (jas inspiravo Sergejaus Lukjanenko kūryba).

Šaltiniai
---------

1. ↑
NGC 185
**NGC 185** (arba ***Caldwell 18***) – nykštukinė sferoidinė galaktika, esanti Kasiopėjos žvaigždyne, Andromedos galaktikos palydovė. Priklauso Vietinei galaktikų grupei. Nuo Žemės nutolusi apie 2,3 mln. šviesmečių. Objekto regimasis ryškis – 9,2.

NGC 185 galaktika išsiskiria savo aktyviu branduoliu. Šis galaktikos centre esantis regionas dalyje elektromagnetinio spektro skleidžia itin didelį spinduliuotės kiekį. Kai kurie astronomai NGC 185 klasifikuoja kaip II tipo Seiferto galaktiką. Tokios galaktikos atrodo itin ryškios, stebint infraraudonojoje spektro dalyje, o regimojoje spektro dalyje savo ryškumu neišsiskiria. Visgi tarp astronomų vieningos nuomonės dėl to, kaip reikėtų šią galaktiką klasifikuoti, nėra. Jei NGC 185 iš tiesų yra Seiferto galaktika, tuomet tai vienintelė tokia aptikta Vietinei galaktikų grupei priklausanti galaktika ir artimiausia Žemei.

Nepaisant to, kad NGC 185 bei kaimyninė NGC 147 yra Andromedos galaktikos palydovės, šiuo metu jos yra kiek arčiau Paukščių Tako nei Andromedos galaktikos.

NGC 185 1787 m. lapkričio 30 d. atrado britų astronomas William Herschel (Urano planetos atradėjas) ir pažymėjo savo kataloge kaip H II.707. Pirmąją galaktikos nuotrauką Liko observatorijoje padarė James Edward Keeler (1898–1900 m.). Kad NGC 185 priklauso Vietinei galaktikų grupei (kaip ir gretima NGC 147 galaktika), 1944 m. nustatė Walter Baade.

Iš Šiaurės pusrutulio NGC 185 matoma rudenį, o iš Pietų pusrutulio šiaurinių platumų ši galaktika matoma pavasarį. NGC 185 matoma pro galingus žiūronus. Teigiama, kad šią galaktiką lengviau aptikti nei kaimyninę NGC 147.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  *Caldwell 18*. NASA, 2020-08-26. Nuoroda tikrinta 2021-05-04.
2. 1 2 3 4 5  *NGC 185*. SEDS. Nuoroda tikrinta 2021-05-04.
| **Viktoras Butkus** |
| --- |
| Gimė | 1923 m. sausio 18 d.Tirkiliškiai, Čekiškės valsčius, Kauno apskritis. |
| Mirė | 1993 m. liepos 15 d. (70 metų)Garliava |
| Palaidotas (-a) | Garliavos bažnyčios šventoriuje |
|  |
| Veikla | Lietuvos kunigas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras, teologijos profesorius. |

**Viktoras Butkus** (1923 m. sausio 18 d. Tirkiliškiai, Čekiškės valsčius, Kauno apskritis – 1993 m. liepos 15 d. Garliava) – Lietuvos kunigas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras, teologijos profesorius, KGB agentas.

Biografija
----------

Antkapis Garliavos bažnyčios šventoriuje
1941–1944 m. studijavo Vilkaviškio kunigų seminarijoje, 1944–1945 m. – Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje, 1945 m. įšventintas kunigu. 1959–1961 m. studijavo Laterano universitete Romoje. 1961 m. teologijos daktaras.

1945–1952 m. 1957–1959 m. kunigavo įvairiose parapijose. 1952–1956 m. ir nuo 1961 m. dėstė Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje, dvasios tėvas; 1962–1989 m. rektorius; nuo 1966 m. profesorius. Nuo 1956 m. dalyvavo Pasaulinės taikos tarybos konferencijose Rytų Berlyne. Nuo 1989 m. Vytauto Didžiojo universiteto Atkuriamojo senato narys, Katalikų teologijos fakulteto dekanas. Rūpinosi seminarijos pastatų, Šventosios Dvasios bažnyčios remontu.

Parašė moralinės (lot. *Teologia moralis specialii*, 3 d. 1976 m.), fundamentinės (*„Fundamentinė teologija"*, d. 1 1975 m. 2 leid. 1990 m. d. 2 1975 m. 2 leid. 1991 m.) teologijos vadovėlių, egzegetikos studiją *„Dievo karalystė – Kristaus įsteigtoji Ecclesia"*, (1957 m.), į lietuvių kalba išvertė teologinių veikalų, encikliką *„Pacem in terris"*.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Algimantas Kajackas. *Viktoras Butkus (1923)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 673 psl.

Nuorodos
--------

* Kunigo Roberto Pukenio atsiminimai Archyvuota kopija 2015-12-22 iš Wayback Machine projekto.
| **Ansel Adams** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1902 m. vasario 20 d.San Fransiskas, Kalifornija, JAV |
| Mirė | 1984 m. balandžio 22 d. (82 metai) |
| Tautybė | Amerikietis |
| Sutuoktinis (-ė) | Virginia Rose Best |
|  |
| Veikla | fotografas, gamosaugininkas |
| Sritis | fotografija, gamtosauga |
|  |
|  **Vikiteka** | Ansel Adams |

**Ansel Easton Adams** (1902 m. vasario 20 d.–1984 m. balandžio 22 d.) – amerikiečių fotografas ir gamtosaugininkas, žinomas dėl nespalvotų gamtos kraštovaizdžių fotografijų.

Biografija
----------

Iš mokyklos išmestas už prastą elgesį, išsilavino namuose. Paauglystėje mokėsi groti pianinu ir fotografuoti. Būdamas septyniolikos jis įstojo į „Sieros Nevados kalnų" gamtosaugos draugiją. Joje išbuvo iki pat savo mirties, kurį laiką ėjo direktoriaus pareigas.

Pirmosios A. Adamso nuotraukos buvo publikuotos 1921 m. 1940-aisiais pradėjo dirbti komerciniu fotografu ir juo dirbo iki 1970-ųjų. Pavyzdžiui, 1941 m. iš Vidaus reikalų ministerijos gavo užsakymą nufotografuoti nacionalinius parkus ir indėnų rezervatus. Iš to nepraturtėjo, tačiau gyvenimo pabaigoje jam pavyko praturtėti. Už vieną nuotraukų seriją jis susižėrė 25 milijonus JAV dolerių. Tai buvo 1941 m. padaryta nuotrauka „Mėnulio patekėjimas Hernandese, Naujojoje Meksikoje" (angl. *Moonrise, Hernandez, New Mexico*). Jos 8x10 colių dydžio negatyvas laikomas vienu brangiausių pasaulyje. 2006 m. ji buvo parduota už 609 600 JAV dolerių „Sotheby's" aukcione.

Paskutiniais savo gyvenimo metais nebedarė fotografijų, nes skundėsi silpnėjančia sveikata, bet užsiėmė senų nuotraukų ryškinimu. Pastaroji nuotrauka ir buvo viena iš anksčiau darytų tik vėliau išryškintų.

1974 m. A. Adamsas buvo surengęs asmeninę parodą Niujorko Metropoliteno meno muziejuje. Už viso gyvenimo nuopelnus saugant gamtą 1980-aisiais JAV prezidentas Džimis Karteris jį apdovanojo Laisvės medaliu – aukščiausiu nacionaliniu apdovanojimu. 1984 m. mirė, po kovos su vėžiu neatlaikė jo širdis.

Gamtosauga
----------

Dažniausiai fotografavo JAV vakarus, ypač dabartinio Josemičio nacionalinį parko teritoriją, kurioje jis lankėsi kasmet nuo 1916 m ir kovojo už jos apsaugą. 1938 m. buvo išleistas Siera Nevados kalnams skirtas fotoalbumas, kuris, pasiekęs JAV Kongresą, sukėlė nemažai diskusijų apie valdžios urbanizacijos užmojus. Galiausiai, po A. Adamso kalbos Kongrese, 1940-aisiais, Josemitų lyguma buvo paskelbta nacionaliniu parku. Savo paskutiniame interviu jis prisipažino: „Kai pirmą kartą pamačiau Josemitų viršukalnes, tai buvo tarsi apreiškimas. Nieko panašaus prieš tai nei regėjau, nei įsivaizdavau. Ir tai liko su manimi visam gyvenimui."

Galerija
--------

* Ledyno nacionalinis parkasLedyno nacionalinis parkas
* Grand Titono nacionalinis parkasGrand Titono nacionalinis parkas
* Josemičio nacionalinis parkasJosemičio nacionalinis parkas

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Anselis Adamsas – gamtosaugininkas su fotoaparatu rankose". *Bernardinai.lt*. Nuoroda tikrinta 2018-04-14.
2. ↑   „Vertingiausias foto negatyvas pasaulyje" „Draugas", nr. 250, 1985-12-24]
3. ↑  Image of "Moonrise"
4. ↑  „Art Market Watch". *Artnet*. 2006-10-27. Nuoroda tikrinta 2017-11-02.
**Vytautas Antanas Gudaitis** (g. 1947 m. birželio 1 d. Igliškėliuose) – Lietuvos bibliotekininkas.

Biografija
----------

Brolis Romas Gudaitis. 

1970 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą.

1970–1972 m. Vilniaus universiteto bibliotekos Metodikos sektoriaus vedėjas, 1971–1986 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto dėstytojas, 1976–1986 m. dirbo Vilniaus universiteto Informacijos problemų mokslinių tyrimų laboratorijoje, 1980–1986 m. vedėjas, Istorijos fak.Bibliotekininkystės katedros dėstytojas-valandininkas, diplominių darbų vadovas. 1986–1990 m. Vilniaus miesto centrinės bibliotekos direktorius. 1990–1999 m. Lietuvos Respublikos kultūros ministerijos bibliotekų skyriaus vadovas, 1999–2004 m. Lietuvos nacionalinės Martyno Mažvydo bibliotekos direktoriaus pavaduotojas, 2004–2010 m. direktorius (nuo 2006 m.-generalinis). Nuo 1998 m. mokslinių darbų metraščio „Bibliotekininkystė" vyr. redaktorius, Bibliotekos leidinių specialusis redaktorius. Paskelbė daugiau kaip 30 straipsnių informacinio darbo, bibliotekų teisėkūros ir darbo organizavimo klausimais, dalyvavo Lietuvos ir užsienio mokslinėse konferencijose.

Parengė leidinius
-----------------

* Specialiųjų vidurinių mokyklų bibliotekų darbo patirtis, 1982 m.
* Specialiųjų vidurinių mokyklų bibliotekų vadovas, 1978,1985 m.
* Tarybų Lietuvos bibliotekininkystės mokslas 1981 - 1985 m.1989 m.
* Levas Vladimirovas (bibliografinė rodyklė, kartu su R.Bakučiu), 1982.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vytautas Antanas Gudaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 254 psl.
NGC 6139 (vaizdas gautas Hablo kosminiu teleskopu)
**NGC 6139** – kamuolinis spiečius, esantis Skorpiono žvaigždyne. Tai vienas iš mažiausiai 150 kamuolinių spiečių, skriejančių apie Paukščių Taką. Šis spiečius yra apytikriai už 35 000 šviesmečių nuo Žemės. Objekto regimasis ryškis – 9,1, o regimasis skersmuo – 8,2 arkminutės.

NGC 6139 sudarančios žvaigždės yra senos. Didžiumos apie Paukščių Taką skriejančių kamuolinių spiečių amžius siekia daugiau nei 10 milijardų metų, o tokių spiečių žvaigždės yra susiformavusios maždaug tuo pat metu.

Šį spiečių 1826 m. gegužę aptiko škotų astronomas James Dunlop.

Teigiama, jog NGC 6139 spiečius nesunkiai matomas 4 colių teleskopu. Pro mažiausiai 14 colių teleskopą, padidinus vaizdą bent 300 kartų, galima pamatyti ir kai kurias šį spiečių sudarančias žvaigždes.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  Michael E. Bakich. „Open cluster NGC 6025, globular cluster NGC 6139, and planetary nebula NGC 6153" Archyvuota kopija 2021-06-20 iš Wayback Machine projekto.. Astronomy.com, 2016-08-11. Nuoroda tikrinta 2021-05-09.
2. 1 2  „Hubble Sees Massive Globular Cluster: NGC 6139". Sci News, 2018-06-25. Nuoroda tikrinta 2021-05-09.
3. ↑  „Hubble Captures Cluster of Aging Stars". NASA, 2018-06-29. Nuoroda tkrinta 2021-05-09.
**Džimas Vestvudas** (angl. *Jim Westwood*) buvo vyriausias „Sinclair Research" kompanijos inžinierius. Darbą susijusiose kompanijose pradėjo nuo 1963 metų. Vestvudas buvo daugelio „Sinclair" produktų techninis sumanytojas ir dirbo Klaivo Sinklerio kompanijose daugiau nei 20 metų. Klaivas Sinkleris ir Vestvudas turėjo ryšių dar prieš jų susitikimą, nes jis dirbo elektroninių prekių parduotuvėje Londone, kuri priklausė Sinklerio knygų leidėjui Bernardui Babani. Tokiu būdu Vestvudas gerai susipažino su Sinklerio dizaino sprendimais ir tai paskatino jį prisijungti prie tuo metu jaunos Sinklerio kompanijos – „Sinclair Radionics". Vestvudas vėliau prisidėjo prie daugumos kompanijos produktų, įskaitant kalkuliatorius, garso įrangą, kompiuterius ir TV80 televizorių. Džimas vis dar projektuoja aparatinę įrangą „Amino Communications" kompanijai ir yra „Cambridge Electronics Consultancy" partneris.

Šaltiniai
---------

* Adamson, Ian; Kennedy, Richard (1986). *Sinclair and the „Sunrise" Technology*. London: Penguin Books. 224 psl. ISBN 0-14-008774-5.
* Dale, Rodney (1985). *The Sinclair Story*. London: Duckworth. 184 psl. ISBN 0-7156-1901-2.

Nuorodos
--------

* Pagrindiniai Sinclair žmonės: Džimas Vestvudas
**Vytautas Avižonis** (1906 m. gruodžio 1 d. Žagarė – 2000 m.) – lietuvių gydytojas oftalmologas.

Biografija
----------

Tėvas Petras Avižonis, brolis Konstantinas Avižonis. 1925 m. baigė Aušros gimnaziją Kaune, 1933 m. – Vytauto Didžiojo universitetą.

Nuo 1933 m. dirbo Vytauto Didžiojo universiteto Akių klinikoje, perimdamas tėvo patirtį. Nuo 1941 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, nuo 1944 m. Oftalmologijos katedros vedėjas ir Akių klinikos direktorius; 1941 m. docentas. 1944 m. pasitraukė į Šveicariją. 1945–1947 m. dirbo Berno universiteto Akių klinikoje. 1949 m. apsigyveno JAV. Vertėsi privačia praktika.

1936 m. išrinktas Lietuvos akių gydytojų draugijos sekretoriumi. 1937 m. priimtas į Prancūzijos oftalmologų draugiją. Skaitė pranešimus tarptautiniuose kongresuose Madride, Kaire, Tartu. Kartu su kitais įsteigė Amerikos lietuvių gydytojų draugijos Niujorko skyrių, kurį laiką jam vadovavo. Paskelbė mokslinių straipsnių apie kataraktą, žvairumą, rašė į JAV lietuvių spaudą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vytautas Avižonis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 352 psl.
NGC 1097 skersinė spiralinė galaktika
**NGC 1097** (arba ***Caldwell 67***) – skersinė spiralinė galaktika, esanti Krosnies žvaigždyne. Nuo Žemės nutolusi apytikriai 45 mln. šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 9,2.

Didžiulės NGC 1097 galaktikos spiralinės vijos nusidriekia į erdvę daugiau nei 100 000 šviesmečių. Apie galaktiką skrieja mažesnės nykštukinės galaktikos. NGC 1097 centre glūdi supermasyvi juodoji bedugnė, daugiau nei 100 mln. kartų masyvesnė už Saulę. Per ganėtinai trumpą laiką, tarp 1992 ir 2003 m. šioje galaktikoje buvo užfiksuotos trys supernovos. Nuo tada NGC 1097 galaktika yra mėgstamas supernovų „medžiotojų" taikinys.

Šią galaktiką 1790 m. atrado astronomas William Herschel. Iš pradžių ji laikyta ūku, nes iki XX a. apie kitų galaktikų egzistavimą nebuvo žinoma.

Teigiama, kad Šiaurės pusrutulyje palankiausios sąlygos stebėti šią galaktiką yra žiemos pradžioje, o Pietų pusrutulyje – vasaros pradžioje. Norint įžiūrėti ne tik šviesų galaktikos branduolį, bet ir blyškesnes spiralines vijas, reikalingas didelis teleskopas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Caldwell 67*. NASA. Nuoroda tikrinta 2021-09-18.
**Vytautas Andriulis** (tikroji pavardė **Judickas**, 1937 m. balandžio 24 d. Gūruose, Raseinių valsčius – 2017 m. vasario 9 d. Vilniuje) – Lietuvos teisės istorikas, socialinių mokslų daktaras, Mykolo Romerio universiteto Teisės istorijos katedros profesorius.

Biografija
----------

1963 m. baigė teisės studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete, suteiktas teisininko kvalifikacinis laipsnis. 1975 m. apgynė disertaciją, teisės mokslų kandidatas.

1973–1979 m. dirbo mokslinį darbą Filosofijos, sociologijos ir teisės institute, 1980–1989 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto dėstytojas. 1990–1991 m. Lietuvos Respublikos Teisingumo ministerijos Įstatymų departamento direktoriaus pavaduotojas, 1991–1993 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės patarėjas teisės klausimais, 1994–1999 m. Teisės instituto vyresnysis mokslinis darbuotojas, direktoriaus pavaduotojas, 1995–1999 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo biuletenio „Teismų praktika" vyr. redaktorius. Nuo 1998 m. Lietuvos teisės universiteto (dab. Mykolo Romerio universitetas) dėstytojas, nuo 1998 m. docentas, nuo 2007 m. universiteto Etikos priežiūros komisijos pirmininkas. 1999–2003 m. Lietuvos Respublikos Vyriausiosios tarnybinės etikos komisijos pirmininkas, vėliau narys.

Parašė daugiau, kaip 70 moksl. straipsnių, monografijoje atskleidė Trečiojo Lietuvos Statuto šeimos teisę, jos genezę trimis aspektais – santuokos teisinis reguliavimas, tėvų ir vaikų tarpusavio santykiai ir globos teisiniai pagrindai.

Bibliografija
-------------

* Nusikaltimų prevencijos patirtis Lietuvoje 1918–1940 m.: Antologinė apžvalga. Vilnius: Justitia, 2000. – 286 p.
* V. Andriulis, M. Maksimaitis, V. Pakalniškis, J. S. Pečkaitis, A. Šenavičius. Lietuvos teisės istorija. Vilnius: Justitia, 2002. – 541 p.
* Lietuvos statutų (1529, 1566, 1588) šeimos teisė. Monografija. Vilnius: Teisinės informacijos centras, 2002. – p. 191.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografiniai duomenys[neveikianti nuoroda]
2. ↑  *Vytautas Andriulis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 500 psl.
NGC 1348
**NGC 1348** (dar žymimas **OCL 391**) – padrikasis spiečius, esantis Persėjo žvaigždyne. Nuo Žemės šis spiečius nutolęs apytikriai 6000 šm (naujesniais duomenimis – 8500 šm).

NGC 1348 spiečių 1790 m. gruodžio 28 d. atrado William Herschel.

NGC 1348 spiečius menkai ištyrinėtas, detalesni jo stebėjimai vykdyti tik keletą kartų. 2021 m. paskelbto tyrimo duomenimis, spiečiaus spindulys siekia 18,48 šviesmečio, o amžius – apytikriai 160 mln. metų. Be to, tyrimas parodė, kad spiečius yra toliau, nei manyta iki tol (už 8500 šviesmečių).

Išnašos
-------

1. 1 2 3  Tomasz Nowakowski. *Astronomers inspect open cluster NGC 1348*. Phys.org. Nuoroda tikrinta 2021-05-31.
2. ↑  *NGC 1348*. SEDS. Nuoroda tikrinta 2021-05-31.
3. ↑  *NGC 1348*. Celestial Atlas. Nuoroda tikrinta 2021-05-31.
4. ↑  Devendra Bisht, Qingfeng Zhu, Waleed H Elsanhoury, Devesh P Sariya, Geeta Rangwal, Ramakant Singh Yadav, Alok Durgapal, Ing-Guey Jiang, Detailed analysis of the poorly studied northern open cluster NGC 1348 using multi-color photometry and GAIA EDR3 astrometry, *Publications of the Astronomical Society of Japan*, 2021;, psab029,
| Jindržichūv Hradecasček. *Jindřichův Hradec* |
| --- |
|              |
| *Statula Trejybės aikštėje* |
|  |
| 

Jindržichūv HradecasJindržichūv Hradecas

49°9′0″ š. pl. 15°0′0″ r. ilg.﻿ / ﻿49.15000°š. pl. 15.00000°r. ilg.﻿ / 49.15000; 15.00000﻿ (Jindržichūv Hradecas)Koordinatės: 49°9′0″ š. pl. 15°0′0″ r. ilg.﻿ / ﻿49.15000°š. pl. 15.00000°r. ilg.﻿ / 49.15000; 15.00000﻿ (Jindržichūv Hradecas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Čekijos vėliava Čekija |
| **Kraštas** | Pietų Čekijos kraštas |
|  |
| **Meras** | Karel Matoušek |
|  |
| **Gyventojų** (2013 m.) | 21 824  |
| **Plotas** | 74,27 km² |
| **Tankumas** (2013 m.) | 294 žm./km² |
| **Altitudė** | 475 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 377 01 |
| **Tinklalapis** | Oficiali svetainė |
|  **Vikiteka** | Jindržichūv Hradecas |

**Jindržichūv Hradecas** (ček. *Jindřichův Hradec*; vok. *Neuhaus*) – miestas Pietų Čekijos krašte, Čekijoje. 21 824 gyventojai (2013 m. duomenys).

Mieste esanti pilis su rūmais užima tris hektarus. Pagal plotą yra trečia dydžiausių šalyje (po Prahos ir Česky Krumlovo). Turi 320 kambarių ir daugiau nei 10 000 meno kūrinių bei tiek pat knygų.

Mieste išlikusios žydų kapinės. Yra kelios bažnyčios. Renesanso stiliaus pastate įsikūręs muziejus (vienas seniausių Bohemijos regioninių muziejų). Jame prieš tai buvo jėzuitų seminarija. Turgaus aikštėje esančiame gotikiniame pastate įsikūrusi miesto rotušė.

Istorija
--------

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1220 m. Manoma, kad tai buvo slavų gyvenvietė. XIII a. pradžioje pastatyta gotikinė pilis (XVI a. perstatyta pagal renesanso stilių). Jindržichūv Hradecas po Trisdešimtmečio karo buvo antras pagal dydį Bohemijos karalystėje.

Jindržichūv Hradeco pilis
Ožkos sūris
**Ožkos sūris** (angl. *goat cheese*; pranc. *chèvre*) – sūris, pagamintas iš ožkos pieno.

Karštas patiekiamas ožkos sūris (pranc. *chèvre*) vadinamas pranc. *chèvre chaud*.

Savybės
-------

Karvės ir ožkos pienas yra panašaus riebumo, tačiau ožkos piene yra didesnė dalis riebalų rūgščių su vidutinio ilgio grandinėmis (heksano, oktano ir dekano rūgštys), dėl ko ožkos sūris turi būdingą aitrų gardį. Išvardintos rūgštys dar turi ir trivialius pavadinimus (angl. *caproic, caprylic, capric*), kurie kilę iš lot. *capra* 'ožka'.

Nors Vakarų pasaulyje išpopuliarėjusi karvių pienininkystė, likusiame pasaulyje labai mėgstami ožkų pienas ir sūriai. Dažnai ožkų sūriai gaminami kraštuose, kur nėra šaldytuvų, todėl sunokinti ožkų sūriai paprastai labai sūdomi, kad mažiau gestų. Todėl ožkos sūrio skonis neretai asocijuojasi su sūrumu.

Ožkų sūriai gaminami tūkstančius metų, tai vienas seniausių pieno produktų. Paprasčiausias ožkos sūrio darymo būdas yra leisti natūraliam ožkos pienui sukrekėti ir natūraliai sudaryti varškės dribsnius. Tada varškė nukošiama ir nusausinama. Kitas būdas varškei gauti yra rūgščių (acto, citrinų sulčių) ar šliužo fermentų naudojimas pienui sutraukinti. Minkštieji ožkų sūriai daromi daugelio pasaulio šalių virtuvėse, kur kabo kekės sūrmaišių, pripildytų varškės. Taip kabančiuose sūrmaišiuose sūriai sausėja ir bręsta. Ožkų sūriai gali būti nokinami sūryme, kur gali sudaryti sūrio žievę, o po to kelis mėnesius būti nokinami vėsiuose sūrių nokinimo urvuose.

Kaitinami ožkų sūriai minkštėja, bet nesilydo taip kaip karvių sūriai. Kietus ožkų sūrius su žieve kartais kepa orkaitėse, kur jie sudaro tąsią masę, kuri naudojama kaip duonos užtepas, su česnaku ar vienas.

* Ožkos sūris su čiobreliaisOžkos sūris su čiobreliais
* 45% riebumo prancūziškas ožkų sūris „Cabri gatineu"45% riebumo prancūziškas ožkų sūris „Cabri gatineu"
* Norvegiškas ožkos sūris „Brunost"Norvegiškas ožkos sūris „Brunost"

Nuorodos
--------

1. ↑  „Content of Milk by Species". havemilk.com.
2. ↑  "Capric acid, "Chemical LAND21.com. Accessed 26 June 2008.
| **Viktoras Baublys** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. sausio 10 d. (80 metų)Salavartė |
|  |
| Veikla | partinis veikėjas, diplomatas |
|  |
| Alma mater | 1972 m. Vilniaus universitetas, 1982 m. Leningrado aukštoji partinė mokykla |

**Viktoras Baublys** (g. 1943 m. sausio 10 d. Salavartėje, Varėnos rajonas) – partinis veikėjas, diplomatas.

Biografija
----------

1962 m. baigė Varėnos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1963–1966 m. mokėsi Klaipėdos laivų statybos technikume. 1966–1972 m. Lietuvos jūrų laivininkystės ir žuvies pramonės įmonių elektrikas, meistras, mechanikas, inžinierius. 1966–1972 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete. 1972–1983 m. LKP Klaipėdos miesto komiteto Partinės kontrolės komisijos pirmininkas, Liaudies kontrolės komiteto pirmininkas. 1979–1982 m. studijavo Leningrado (Rusija) aukštojoje partinėje mokykloje. 1983–1989 m. balandžio 11 d. LKP CK inspektorius, Klaipėdos miesto komiteto I sekretorius. 1989–1991 m. LKP CK Organizacinio skyriaus vedėjas.

1991–1992 m. Spaudos kontrolės valdybos prie LR VRM viršininkas. 1992–1993 m. dirbo privačiame versle. 1993–1994 m. Adolfo Šleževičiaus Vyriausybės atstovas spaudai. 1994–1998 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Baltarusijos Respublikoje. Vėliau dirbo LR URM patarėju bendradarbiavimo su Rusijos Federacijos Kaliningrado srities klausimais, buvo ambasadorius ypatingiems pavedimams. 2000–2001 m. Lietuvos ministro pirmininko Rolando Pakso patarėjas. 2001–2005 m. Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Ukrainoje, nuo 2002 m. taip pat Moldovos Respublikai ir Gruzijos Respublikai. 2005–2009 m. Lietuvos generalinis konsulas Kaliningrado srityje.

Įvertinimas
-----------

* 2003 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kostas Kaukas, Sąjūdis Klaipėdoje, 1998 m. p. 201
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Laikinasis reikalų patikėtinis  Alfonsas Augulis** | **Lietuvos ambasadorius Baltarusijos Respublikoje** 1994–1998 m. | Po to:**Jonas Paslauskas** |
| Prieš tai:**Vytautas Petras Plečkaitis** | **Lietuvos ambasadorius Ukrainos Respublikoje** 2001–2005 m. | Po to:**Algirdas Kumža** |
| Meridžaﻣﺮﻳﺠﺔ |
| --- |
| 

MeridžaMeridža

31°33′0″ š. pl. 2°57′00″ v. ilg.﻿ / ﻿31.55000°š. pl. 2.95000°r. ilg.﻿ / 31.55000; 2.95000﻿ (Meridža)Koordinatės: 31°33′0″ š. pl. 2°57′00″ v. ilg.﻿ / ﻿31.55000°š. pl. 2.95000°r. ilg.﻿ / 31.55000; 2.95000﻿ (Meridža) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Alžyro vėliava Alžyras |
| **Vilaja** | Bešaro vilaja |
| **Apskritis** | Kenadsos apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 592  |
|  |
|  **Vikiteka** | Meridža |

**Meridža** (arab. ﻣﺮﻳﺠﺔ = *Marijah*, pranc. *Méridja*) – miestas Alžyro šiaurės vakaruose, Bešaro vilajoje, Sacharos dykumoje, 80 km į vakarus nuo Bešaro. Keliai į Bešarą, Kenadsą. Už 15 km įrengta Džorf Torbos užtvanka. Verčiamasi žemės ūkiu (daugiausia datulių auginimu), gyvulininkyste.

Istorija
--------

Kūrėsi XIX amžiuje, vietinių genčių teritorijose. Prancūzų valdymo laikotarpiu tapo pasienio punktu su Maroku.

Veikė darbo stovykla, kurioje buvo laikomi Ispanijos respublikonų pabėgėliai.

Sportas
-------

Miestą garsina vietos futbolo klubas.

* JS Saoura – futbolo klubas;

Namų rungtynes žaidžia Rugpjūčio 20 d. stadione (pranc. *Stade du 20-Août*), talpinančiame 20 tūkst. žiūrovų.

Išnašos
-------

1. ↑  Globalsportsarchive
2. ↑  Stadiono talpa 20 tūkst. žiūrovų