recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Polis Brokaspranc. *Paul Broca*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1824 m. birželio 28 d.Prancūzija |
| Mirė | 1880 m. liepos 9 d. (56 metai)Paryžius |
|  |
| Veikla | anatomas, fiziologas, chirurgas ir antropologas |
|  |
|  **Vikiteka** | Paul Broca |

**Polis Broka** (*Paul Broca*; 1824 m. birželio 28 d. – 1880 m. liepos 9 d.) – prancūzų anatomas, fiziologas, chirurgas ir vienas moderniosios antropologijos pradininkų.

Biografija
----------

Gimė Prancūzijoje mediko Žano Pjero Broko šeimoje. 1849 m. baigė medicinos doktorantūros studijas. 1857 m. vedė Adelę Augustiną Lugol, su kuria susilaukė trijų vaikų. Nuo 1867 m. tapo Paryžiaus mokslų akademijos nariu ir ėjo Paryžiaus universiteto profesoriaus pareigas. Jis pirmasis apibrėžė antropologijos uždavinius ir nustatė jos tyrimo metodus. 1859 m. jis Paryžiuje įkūrė pirmąją Antropologijos draugiją. 1872 m. pradėjo leisti žurnalą *Revue d’anthropologie*. 1876 m. jo iniciatyva Paryžiuje įkurta pirmoji antropologijos mokykla (*L’Ecole d’Antropologie de Paris*). 1889 m. mirė nuo smegenų hemoragijos.

Išnašos
-------

1. ↑  *Paul Broca*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
Vestalės, 1727 m. paveikslas**Vestalės** (lot. *sacerdos Vestalis*) – romėnų Deivės Motinos Vestos, židinio globėjos, mergelės žynės, saugojusios Šventąją Vestos ugnį Romoje, Palatino pakalnėje vyriausiojo pontifiko priežiūroje.

Būdavo parenkamos 6–10 metų iš kilmingų šeimų, duodavo skaistybės įžadą. Pirmasis dešimtmetis buvo skiriamas ritualų apmokymams, antrasis – deivės tarnystei, trečiasis – mergelių mokymams. Atitarnavusios 30 metų būdavo atleidžiamos nuo šių pareigų ir galėdavo tekėti. Dažniausiai likdavo netekėjusios.

Numa Pompilijus įsteigė vestalių instituciją XII a. pr. m. e. Anot Plutarcho, valdant Numai jų tebuvo 2, vėliau jų skaičius išaugo iki 4, paskiau 6.

394 m. imperatoriui Teodosijui I uždraudus pagoniškas apeigas ir kultą, Vestos šventykloje užgesinta ugnis.

Vestalių atitikmuo baltų religijoje – vaidilutės.

Išnašos
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vestalė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „Vestālis". *www.thesaurus.flf.vu.lt*. Nuoroda tikrinta 2020-11-01.
2. ↑  *Vestalės*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015
3. ↑  Plutarch. *Life of Numa*. Translated by Langhorne.
4. ↑  „Vestal Virgins". *Encyclopedia Britannica*. Nuoroda tikrinta 2020-11-01.
Vyrai su dramblių durklais (Dar es Salamas, 1900 m.)
Mamuto durklo gabalas su raižiniais.)
**Durklas** – labai ilgas ir storas dramblio ar mamuto dantis, kyšantis iš burnos. Durklai yra pakitusi antroji viršutinių kandžių pora, kuri išauga vietoj anksti iškrentančių pieninių kandžių. Durklai yra be šaknų, nuolat auga ir beveik neturi emalio.

Dramblių durklai nėra iltys, nes iltinių dantų drambliai visiškai neturi.

Panašūs, bet ne durklai
-----------------------

* Didieji vėplių dantys yra ne durklai (pakitę kandžiai), o padidėjusios iltys.
* Šernų ir karpočių iltys iš tikrųjų yra iltys, o ne durklai.

Afrikinių dramblių durklai
--------------------------

Afrikinių dramblių lytinis dimorfizmas pasireiškia ne tik jų kūno, bet ir durklų dydyje. Patinų durklai žymiai stambesni už patelių. Patinų durklai gali būti iki 2,4–2,5 m ilgio ir sverti iki 60 kg. Ilgiausias žinomas durklas buvo 4,1 m ilgio ir svėrė 148 kg. Sunkiausius durklus turėjo 1898 m. prie Kilimindžaro nukautas dramblys – jo durklai svėrė po 225 kg.

Durklai auga visą dramblio gyvenimą, tad jų dydis rodo jų amžių.

Drambliai pagal durklų naudojimą būna kairiai ir dešiniai. Kairiai daugiau naudoja kairįjį durklą, dešiniai – dešinįjį. Labiau naudojama iltis būna daugiau apdilusi, jos galiukas – apvalesnis.

Narvalo durklas
---------------

Narvalas ir žmogus. Matyti, kokio dydžio gali būti narvalo durklas
Retas atvejis – narvalo kaukolė su dviem durklais
Narvalai turi tik du dantis – viršutinius kandžius. Patinų kairysis kandis paprastai virsta durklu, o dešinysis lieka žandikaulyje, net neprasikala lauk. Patelių abu kandžiai lieka žandikaulyje, neišdygę. Tikimybė, kad kandis bus ne sunykęs, o virtęs durklu – 1:500.
  
Suaugę narvalai būna iki 3,5–4,5 m ilgio, o jų durklai – iki 2–3 m ilgio ir iki 10 kg masės. Narvalų durklai būna susukti kairiąja spirale. Nulūžę durklai neatauga, o jų kanalas priauga kaulo ir užsikemša.
  
Narvalų durklai labai tvirti ir lankstūs – jų galiukus galima atlenkti iki 30 cm ir jie nenulūžta.

Narvalų durklų funkcijos iki šiol nežinomos. Beveik garantuotai žinoma, kad jie nėra puolimo ginklas ar įtaisas ledui pradaužti. Buvo manoma, kad durklus naudoja tuoktuviniuose ritualuose, jais privilioja pateles. Egzistuoja hipotezė, kad durklus patinai naudoja tuoktuviniuose turnyruose – mat, buvo matyti, kad kartais du narvalai trinasi savo durklais.

2005 m. Martino Nvyjos (*Martin Nweeia*) tyrinėtojų grupė iš Smitsono instituto, tyrinėdama elektroniniu mikroskopu, aptiko, kad narvalo durklas išvarstytas milijonais plonyčių kanalėlių, kurias į paviršių išeina nervų galūnėlės. Todėl jie iškėlė hipotezę, kad narvalo durklas yra jutimo organas. Jie spėja, kad durklu narvalas gali jausti slėgio, temperatūros ir koncentracijų skirtumus..

Nuorodos
--------

1. ↑  Хитрый рог нарвала (Gudrus narvalo „ragas")
| **Jaroslavas Banevičius** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. birželio 12 d. (85 metai)Juodeliai, Kėdainių rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Rita |
| Vaikai | Ilona, Aistė |
|  |
| Veikla | inžinierius, žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | 1969 m. Kauno politechnikos institutas |

**Jaroslavas Banevičius** (g. 1937 m. birželio 12 d. Juodeliuose, Kėdainių rajonas) – Lietuvos inžinierius, žurnalistas, redaktorius, leidėjas.

Biografija
----------

1953 m. baigė Vosiliškio septynmetę mokyklą. 1954–1956 m. mokėsi Klaipėdos 3-ojoje amatų mokykloje. Klaipėdos jaunių bokso čempionas.

1956–1958 m. Klaipėdos jūrų prekybos uosto darbininkas, brigadininkas. 1958–1960 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1960–1963 m. mokėsi Kauno 4-ojoje vakarinėje vidurinėje mokykloje. 1964–1969 m. studijavo KPI, įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę.

1960–1963 m. Kauno statybos tresto darbininkas, 1963–1964 m. technikas mechanikas, 1964–1967 m. vyr. mechanikas. 1967–1970 m. Kauno radijo gamyklos cecho viršininko pavaduotojas, cecho viršininkas. 1970–1978 m. Kauno automatizacijos gamyklos vyr. technologas, vyr. konstruktorius, cecho viršininkas. 1978–1982 m. KAK vyr. metrologas.

1982–1984 m. Kauno miesto techninių specialybių kvalifikacijos komisijos pirmininkas, dėstytojas. 1984–1986 m. sovietinio režimo kriminalinis kalinys. 1986–1988 m. Santechninių dirbinių gamyklos cecho viršininko pavaduotojas, cecho viršininkas, techninių tarnybų vadovas, vyr. inžinieriaus pavaduotojas. 1986–1988 m. 12 sąjunginės reikšmės išradimų autorius.

1988–1990 m. LPKTS atsakingasis sekretorius, vienas „Tremtinio" klubo įkūrėjų, laikraščio „Tremtinys" redaktorius. 1990–1991 m. laikraščio „Vasario 16" vyr. redaktorius. Nuo 1991 m. „Vasario koncerno" prezidentas, 6 leidinių, 2 žurnalų vyr. redaktorius, „Europos" laikraščio ir leidyklos vyr. redaktorius. Nuo 1996 m. Lietuvos nepriklausomų žurnalistų sąjungos pirmininkas ir Lietuvos nepriklausomų rašytojų sąjungos narys. 1996 m. kandidatas rinkimuose į Seimą (Respublikonų partija). 2000 m. kandidatas rinkimuose į Seimą. 2002 m. registruotas pretendentu į kandidatus Prezidento rinkimuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jaroslavas Banevičius Archyvuota kopija 2007-02-13 iš Wayback Machine projekto. (LRS rinkimai 2000 m.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šienselva |
| --- |
| Tiltas per Šienselvą Porsgrune Tiltas per Šienselvą Porsgrune |
| **Ilgis** | 252 km |
| **Baseino plotas** | 10 780 km² |
| **Ištakos** | Tinšio |
| **Žiotys** | Frifjordas (Skagerakas) |
| **Šalys** | Norvegija |

**Šienselva** (norv. *Skienselva*) – upė pietų Norvegijoje, Telemarko apskrityje. Prasideda Skandinavijos kalnuose, Tinšio ežere. Išteka **Tinelvo** pavadinimu. Teka į pietus, įteka į Hedalsvatneto tvenkinį, už kurio jau vadinama **Saua**. Prateka vieną didžiausių šalies ežerų – Nuršio. Už jo upė vadinama Šienselva. Galiausiai įteka į Frifjordą ties Porsgrunu.

Šienselvos baseinas yra trečias pagal plotą šalyje (po Glomos ir Dramenselvos baseinų). Upės slėnyje įrengta hidroelektrinių kaskada. Šienselva Telemarko kanalu sujungta su Daleno miesteliu.

Didžiausi miestai prie Šienselvos upės yra Šienas ir Porsgrunas.
Koordinatės: 37°35′ š. pl. 26°10′ r. ilg.﻿ / ﻿37.583°š. pl. 26.167°r. ilg.﻿ / 37.583; 26.167

Ikarijos padėtis
Ikarijos laisvosios valstybės vėliava
**Ikarija** (gr. Ικαρία) – Graikijai priklausanti sala rytų Egėjo jūroje, Rytų Sporadų salyne, 19 km į pietvakarius nuo Samo. Plotas 255 km². Paviršius kalnuotas, iškyla iki 1042 m (Atero k.). Sala susidariusi iš kristalinių uolienų. Pietrytinėje Ikarijos pakrantėje yra karštųjų versmių (įkurtos Termos gydyklos). Auga subtropiniai krūmynai, vaismedžių giraitės.

2011 m. Ikarijoje gyveno 8,4 tūkst. gyventojų. Didžiausias miestas ir uostas – Agios Kirikas. Vystomas turizmas, auginami vynmedžiai, alyvmedžiai, veisiamos ožkos. Iš salos keltai kelia į Pirėją, Samą. Yra tarptautinis oro uostas. Veikia keletas muziejų. Ikarija garsėja jos gyventojų ilgaamžiškumu.

Pasak mito, Ikarijos pavadinimas kilęs nuo legendinio Ikaro, kuris šioje vietoje nukritęs jūron. Nuo VI a. pr. m. e. Ikarija pateko į Samo tirono Polikrato imperiją. Saloje stovėjo Artemidės šventykla. 1521 m. salą užėmė osmanai, bet ilgą laiką iš esmės laikėsi savarankiškai. Ikarija neturėjo uostų, o vietos gyventojai daugiausia vertėsi iš to, ką užaugindavo saloje. 1912 m. nugalėjusi vietos turkų dalinį, tapo „laisvąja valstybe". Sala turėjo savo prezidentą (Joanį Malachiją), vėliavą, herbą, himną. Besibaigiant Balkanų karui, Ikarija prisijungė prie Graikijos karalystės. Per Graikijos pilietinį karą į salą ištremta daug komunistų.

* Ikarijos kraštovaizdisIkarijos kraštovaizdis
* Drakano paplūdimysDrakano paplūdimys
* Naso įlankaNaso įlanka
* Armenisčio miestelisArmenisčio miestelis

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ikarija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ikarija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Ikarus 280.08 Košicėje
**Ikarus 280** – Vengrijos gamyklos „Ikarus" 1973–2002 m. gamintas prailgintų autobusų modelis. Per 30 gamybos metų išleista apie 50 skirtingų modifikacijų. Ikarus 280 buvo vienas plačiausiai TSRS naudotų miesto autobuso modelių, Lietuvos gatvėse jie dar važinėjo apytiksliai iki 2005 m. TSRS jie tradiciškai buvo dažomi geltona ar oranžine spalva. Taip pat važinėjo daugelyje kitų „Rytų bloko" šalių ir jų sąjungininkių: Vengrijoje, Lenkijoje, VDR, Čekoslovakijoje, Bulgarijoje, Kuboje ir kt. Tarp 1974 ir 1991 m. TSRS pasiekė 31 874 šio modelio autobusai. Dabar Ikarus 260 dar galima išvysti Rusijos, Baltarusijos, Ukrainos gatvėse, nors jie bebaigiami nurašyti. Vengrijoje jų gamyba nutraukta 1993 m. tačiau Rusijoje jie dar gaminti nuo 1994 iki 2002 m. (modelis 280.33).

Įprastos modifikacijos Ikarus 280 yra 4 durų (pradžioje gamintos „širmos" tipo, sudarytos iš 4 dalių, vėliau – „vartų" tipo, sudarytos iš 2 dalių), 16,5 m ilgio, 2,5 m pločio, 5,4 m bazinio aukščio, sveria 12,58 t. Autobusą varo dyzelinis variklis Raba-MAN D 2356, 6 cilindrų, 141–184 kW pajėgumo. Standartinė talpa – 37 sėdimos vietos. Gali išvystyti maksimalų ~60 km/h greitį.

Ikarus 280 modifikacija 280.03 buvo dvidurė, skirta priemiesčio maršrutams (vienos durys prieš jungtį, kitos už). Maskvoje gamintas modelis 280.33C pasižymėjo šalimais įtaisytomis pirmomis ir antromis durimis. Nuo 1975 iki 1989 m. Ikarus 280 pagrindu gaminti troleibusai Ikarus 280T, dažniausiai varomi vengriškais varikliais Ganz.

* Ikarus 280.33 (Maskva)Ikarus 280.33 (Maskva)
* Ikarus 280T troleibusas (Talinas)Ikarus 280T troleibusas (Talinas)
* Tridurė modifikacija (Budapeštas)Tridurė modifikacija (Budapeštas)
* Ikarus 280 (Budapeštas)Ikarus 280 (Budapeštas)

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-08-08 iš Wayback Machine projekto.

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ikarus 280** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Datura** |
| --- |
| Paprastoji durnaropė(*Datura stramonium*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Bulviniai  *( Solanaceae)* |
| Gentis: | Durnaropė  *( Datura)* |

 |

**Durnaropė** (*Datura*) – notreliažiedžių (*Lamiidae*) poklasio bulvinių (*Solanaceae*) šeimos žolinių augalų gentis. Genties pavadinimas *Datura* kilęs per portugalų kalbą iš kokios nors indų kalbos (plg. hindi *dhatūra*). Pavadinimas žinomas jau sanskrite *dhattūra*.

Vienmetis 30-120 cm aukščio vaistinis augalas; nemalonaus kvapo, nuodingas. Stiebas stačias, tuščiaviduris, viršūnėje dažniausiai šakotas. Šakų vidinė pusė, lapkočiai ir lapo gyslos apaugusios retais trumpais plaukeliais. Lapai kotuoti, kiaušiniški, stambiai dantyti. Žiedai balti, stambūs, 8-10 cm ilgio. Vaisius – dygliuota dėžutė. Žydi liepos-spalio mėnesiais.

Lietuvoje apyretė (dažnesnė pietrytinėje dalyje); auga daržuose, dykvietėse, šiukšlynuose. Lietuvoje savaime auga paprastoji durnaropė (*Datura stramonium*). Gentyje yra 12-15 rūšių:

* Ąžuolalapė durnaropė (*Datura quercifolia*)
* Ilgadyglė durnaropė (*Datura ferox*)
* Indėninė durnaropė (*Datura inoxia*)
* Miltuotoji durnaropė (*Datura leichhardtii*)
* Stambiažiedė durnaropė (*Datura metel*)
* Švelnioji durnaropė (*Datura wrightii*)
* Paprastoji durnaropė (*Datura stramonium*)

ir kt.

Kilmė
-----

Genties rūšys savaime augo Amerikoje ir Azijoje. Kai kurių, dabar kosmopolitinių rūšių, ypač paprastosios durnaropės (*Datura stramonium*), kilmė nėra aiški.

Anksčiau genčiai *Datura* buvo priskiriami iš pietų Amerikos kilę augalai, kurie dabar priskirti brugmansijos (*Brugmansia*) genčiai. Jie dažnai neskiriami nuo durnaropės ir taip pat vadinami.

Savybės, taikomoji reikšmė
--------------------------

Genties augalai labai nuodingi, visose dalyse turintys alkaloidų. Pagrindinis ir svarbiausias randamas alkaloidas – skopolaminas. Dėl narkotinio poveikio vartojami ritualuose. Poveikis labai pavojingas ir sunkiai valdomas.

Jie taip pat yra vaistiniai augalai. Vaistinei žaliavai skinami žydinčio augalo lapai (kartais renkamos ir prinokusios sėklos). Renkantysis turi dėvėti pirštines, saugotis, kad augalo sulčių nepatektų į akis, burną. Džiovinama pavėsyje arba džiovykloje iki 50ºC temperatūroje. Žaliava tinka vartoti 2 m. Durnaropių lapų dedama į priešastminius vaistažolių mišinius astmatiną ir astmatolį.

Paprastoji durnaropė (*Datura stramonium*)

Literatūra
----------

* Medicinos enciklopedija 1; A.Baubinienė, A.Dembinskas, V.Grabauskas, V.Gurauskas, P.Kaltenis, A.Mickis, B.Padegimas, S.Pavilionis, A.Praškevičius, A.Raugalė, E.Razgauskas, J.Tamulaitienė, A.Venckauskas, A.Žiugžda; 1991 m.

Nuorodos
--------

* www.arzinai.lt portalo straipsnis Archyvuota kopija 2014-02-22 iš Wayback Machine projekto.
Šienapjūtė Lietuvoje XX a. vid. (Asiūklė)
Šienapjūtė XIX a. Ukrainoje (Mykolos Pymonenko paveikslas)
Šienpjoviai XX a. 3-ajame dešimtmetyje (Balbieriškio apylinkės)
**Šienapjūtė** – žemės ūkio darbai, susiję su šieno gamyba. Šienapjūtę sudaro šienavimas, šieno džiovinimas ir šieno suvežimas.

Lietuvoje šienauti pradėta neolite, kuomet pradėta laikyti naminius gyvulius. Pradžioje žolė pjauta titnaginiais, žalvariniais pjautuvais, o V–I a. pr. m. e. pradėti naudoti geležiniai pjautuvai, o nuo I–IV a. – geležiniai dalgiai.

Iki kaimams susikirstant vienkiemiais, aplink kaimus būdavo bendros pievos, kurios valdytos, ganytos, šienautos drauge. Prieš šienapjūtę vykdavo kaimo sueiga, kur būdavo aptariami būsimi darbai. Vyrai pjaudavo šieną, moterys vartė pradalges, grėbė išdžiuvusį šieną ir krovė kupetom. Praktikuojant trilaukę žemdirbystę, pievas, esančias tarp dirvų, valstiečiai šienaudavo skyrium. Nuo XX a. pr. šienas pradėtas dažniau džiovinti nebe laukuose, o žaiginiuose. Išdžiovintas šienas būdavo vežamas į klojimus, daržines, tik tolimose pievose paliekamas vietoje, sukrautas į daržinėles ar kūgius.

Šienapjūtę lydėdavo maginės apeigos. Jos metu prašyta saulėtų orų, kad šieno nesulytų, o sugrėbus šieną, burtas būdavo atšaukiamas, kad pievos gerai atželtų. Po šienapjūtės švęstos pabaigtuvės.

XX a. prasidėjus mechanizacijai, kolektyvizacijai išnyko šienapjūtės papročiai. Žolė pradėta šienauti šienapjovėmis, vietoj džiovinto šieno dažnai pradėtas gaminti šienainis (apvytinta ir užraugta žolė) arba silosas (žolė, paveikta konservantais). Dabartiniam gyvulių šėrimui gaminami šieno miltai, kapojai.

* Šieno kūgiai, Rumunija
* Šiuolaikinė šienapjūtė, šieno pjovimas, Norvegija
* Šiuolaikinė šienapjūtė, šieno grėbimas, Vokietija
* Šiuolaikinė šienapjūtė, šieno krovimas, Vokietija
* Šieno baragas, Ukraina

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pranė Dundulienė. *Šienapjūtė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 189
| **Ija Ninidze** |
| --- |
| Gimimo vardas | Ija Ninidze  (rus. *Ия Нинидзе*)  (gruz. ია ნინიძე) |
| Visas vardas | Ija Ninidze |
| Gimė | 1960 m. rugsėjo 8 d. (62 metai)Tbilisis, Gruzija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | rusė, gruzinė |
| Pilietybė |  Rusija  Gruzija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Ija Ninidze** (rus. *Ия Нинидзе*, gruz. ია ნინიძე; g. 1960 m. rugsėjo 8 d. Tbilysyje) – Gruzijos–Rusijos aktorė.

Biografija
----------

1981 m. baigė VGIK, Sergejaus Bondarčuko ir Irinos Skobcevos kursą. 1981–1996 m. buvo Šotos Rustaveli vardu pavadinto Valstybinio akademinio teatro aktorė.

Nuo 1997 m. gyveno ir dirbo Maskvoje, buvo Maskvos teatro-kabareto „Šikšnosparnis" aktorė. Po traumos, gautos per spektaklio „Didžioji iliuzija" repeticiją (aktorę užgriuvo sunki dekoracija), ji keleriems metams paliko teatrą.

Ninidze sukūrė savo koncertinę programą, kurioje sėkmingai demonstravo puikius vokalinius įgūdžius.

Pirmasis filmo vaidmuo – Cicino filme „Neverk!" (1969). Tarp geriausių aktorės darbų – Deniza muzikinėje komedijoje „Dangaus kregždės" (1976), Guliko filme „Atgaila" (1986), Nino Gegečkori „Berijos medžioklė" (2008).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Du vulkano debesys išsiveržiantys nuo Ijo paviršiaus.
**Ijo vulkanologija** – lavos srovių, ugnikalnių ir vulkanizmo Ijo paviršiuje mokslinės studijos. Ijo yra vienas iš Jupiterio palydovų. Ijo vulkaninę veiklą 1979 m. pastebėjo praskrendančio Voyager 1 fotografijos specialistė Linda Morabito. Daugiau nei 150 aktyvių vulkanų buvo pamatyta praskrendančių erdvėlaivių (Voyager, Galileo, Cassini ir New Horizons) Ijo nuotraukose bei astronomų nuo Žemės paviršiaus. Pagal visas surinktas nuotraukas sprendžiama, kad Ijo paviršiuje yra iki 400 tokių vulkanų. Ijo yra vienas iš vos keturių Saulės sistemos kūnų (planetų ar palydovų), ant kurių paviršiaus buvo pastebėti aktyvūs vulkanai (kiti – Žemė, Saturno palydovas Enceladus ir Neptūno palydovas Tritonas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Morabito, L. A.; et al. (1979). „Discovery of currently active extraterrestrial volcanism". *Science* **204** (4396): 972. Bibcode:1979Sci...204..972M. PMID 17800432. doi:10.1126/science.204.4396.972.
2. ↑  Lopes, R. M. C.; et al. (2004). „Lava lakes on Io: Observations of Io's volcanic activity from Galileo NIMS during the 2001 fly-bys". *Icarus* **169**: 140–74. Bibcode:2004Icar..169..140L. doi:10.1016/j.icarus.2003.11.013.
Trika tantrizmo jantra, simbolizuojanti tris didžiosios deivės Parašaktės pavidalus
**Kašmyro šaivizmas** – sąvoka, kuria nusakomos iš Kašmyro kilusios tantrinės šaivizmo tradicijos. Prie Kašmyro šaivizmo tradicijų priskiriamos trikos, kaulos ir kramos mokyklos.

Kramos („žingsnių") mokykla susijusi su deivės Kali kultu šiaurės vakarų Indijoje (Kašmyre ir Udajanoje). Šioje tradicijoje deivės vaizduojamos su kaukolių girliandomis, neretai zoomorfinės. Kramos adeptai nesavastingumo siekia pažeisdami socialinius tabu.

Trikos („trejybės") mokykla monistinė, bet išpažįsta deivių trejybę (Para – mielaširdingoji forma, Paraprara ir Apara – nuožmiosios formos), laikoma Kali emanacija. Abhinavagupta interiorizavo trikos ritualus, paversdamas jas vidinėmis dvasinėmis praktikomis. Po Abhinavaguptos trikos tantrizmas persiliejo su kaula tantra.

Pagrindiniai Kašmyro šaivizmo tekstai yra įvairios šaivistinės agamos, „Malinavidžajotara tantra" bei Abhinavaguptos veikalai („Tantraloka" ir kt.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kashmir Śaivism*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 113–114
2. ↑  Sanderson, Alexis. "The Śaiva Literature. "*Journal of Indological Studies* (Kyoto), Nos. 24 & 25 (2012–2013), 2014, pp. 52-53.
**Rokas Masenzovas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1994 m. rugpjūčio 2 d. (27 metai) |
| Gimimo vieta | Vilnius, Lietuva |
| Ūgis | 176 cm |
| Svoris | 66 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2014–2021 2014–2021 | FK Riteriai  → Riteriai B | 52 0(1)0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. sausio 14 d.. |

**Rokas Masenzovas** (g. 1994 m. rugpjūčio 2 d.) – Lietuvos futbolininkas. Žaidžia saugo pozicijoje.

Karjera
-------

Vienintelis profesionalus klubas, kuriame žaidė Rokas, yra FK „Riteriai". Jis pradėjo žaisti tuometiniame FK „Trakai", kai jie dalyvavo mėgėjiškose lygose. 

2010 m. ekipa pakilo į II lygą, paskui į I lygą ir, galiausiai (2014 m.), į A lygą. Tad nuo 2014 m. galima skaičiuoti profesionalo karjerą.

Rokas kartais žaisdavo pagrindinėje komandoje, bet joje įsitvirtinti nepavykdavo. Pasikeitus treneriams, Rokas iš dublerių ekipos būdavo perkeliamas į pagrindinę sudėtį. Kai prarasdavo vietą pagrindinėje komandoje, atstovaudavo „Trakai-2", „Trakai B", „Riteriai B" ekipoms. 

2016 m. pelnė vienintelį savo įvartį A lygoje. 2016 m. rugsėjo 7 d. pasižymėjo rungtynėse prieš FC „Stumbras" ir po Roko tikslaus smūgio rezultatas tapo 4-1. FK „Trakai" sudėtyje 2016 m. sužaidė dešimt rungtynių.

2022 m. sausio mėn. pranešta, kad žaidėjas palieka klubą.

Statistika
----------

A lygos ir Pirmos lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2013** | **FK Trakai** | 16 | 2 |
| **2014** | **FK Trakai** | 08 | 0 |
| **2015** | **FK Trakai** | 06 | 0 |
| **2015** | **Trakai-2** | 0? |  ? |
| **2016** | **FK Trakai** | 10 | 1 |
| **2016** | **Trakai B** | 0? |  ? |
| **2017** | **FK Trakai** | 00 | 0 |
| **2017** | **Trakai B** | 0? |  ? |
| **2018** | **FK Trakai** | 03 | 0 |
| **2018** | **Trakai B** | 0? |  ? |
| **2019** | **FK Riteriai** | 05 | 0 |
| **2019** | **Riteriai B** | 0? |  ? |
| **2020** | **FK Riteriai** | 08 | 0 |
| **2020** | **Riteriai B** | 0? |  ? |
| **2021** | **„Riteriai"** | 12 | 0 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa;

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* lietuvosfutbolas.lt
* alyga.lt
* soccerway
* fkriteriai.lt
| Kaškaišasport. *Cascais* |
| --- |
|        |
| *Centrinė aikštė* |
|  |
| 

KaškaišasKaškaišas

38°41′0″ š. pl. 9°25′0″ v. ilg.﻿ / ﻿38.68333°š. pl. 9.41667°r. ilg.﻿ / 38.68333; 9.41667﻿ (Kaškaišas)Koordinatės: 38°41′0″ š. pl. 9°25′0″ v. ilg.﻿ / ﻿38.68333°š. pl. 9.41667°r. ilg.﻿ / 38.68333; 9.41667﻿ (Kaškaišas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Portugalijos vėliava Portugalija |
| **Regionas** | Lisabonos regionas |
| **Apskritis** | Lisabonos apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 33 300  |
|  |
|  **Vikiteka** | Kaškaišas |

**Kaškaišas** (port. *Cascais*) – miestas Portugalijoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, Lisabonos regione, 28 km į vakarus nuo Lisabonos, patenka į šalies sostinės aglomeraciją. Yra žvejybinis uostas. Verčiamasi žuvų konservų gamyba, turizmu, amatais (keramikos dirbiniai).

Kaškaišas yra populiarus pajūrio kurortas, garsėjantis savo paplūdimiais aukšto uolėto kranto įlankose. Veikia jūrų muziejus, Gimarainišo kunigaikščių muziejus. Kiekvieną šeštadienį vyksta bulių lenktynės ir žuvų turgūs. Kaškaiše stūkso XVII a. tvirtovė, kuri dabar yra Portugalijos prezidento rezidencija. Netoli miesto yra priešistorinių laidojimo urvų.

Istorija
--------

Kaškaišas įkurtas 1364 m.

Galerija
--------

* PrieplaukaPrieplauka
* PaplūdimysPaplūdimys
* Praia da Conceição*Praia da Conceição*
* Gimarainišo kunigaikščių muziejusGimarainišo kunigaikščių muziejus

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kaškaišas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
Koordinatės: 55°18′34″ š. pl. 25°33′1″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30944°š. pl. 25.55028°r. ilg.﻿ / 55.30944; 25.55028



| Gilužis |
| --- |
| Gilužis nuo šiaurės vakarų kranto |
| Vieta | Molėtų raj. Lietuva |
| Plotas | 0,096 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,25 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |

**Gilužis** – ežeras rytų Lietuvoje, Molėtų rajone, 3,5 km į pietryčius nuo Suginčių, Labanoro regioniniame parke. Ilgis iš šiaurės į pietus 0,51 km, plotis iki 0,25 km. Altitudė 146,2 m. Vakarinis ir šiaurinis krantai žemi, vietomis pelkėti, pietinis ir rytinis – statūs, apaugę Poviliškio mišku. Pietuose Gilužis protaka jungiasi su Ilgyno ežeru, šiaurės rytuose – su Lenktiniu. Priklauso Virintų ežero intako V-3 baseinui (Šventosios upės baseinas).

Prie Gilužio išsibarsčiusios Kulionių sodybos. Vakarine pakrante eina kelias Nr.2817 (Aidiečiai - Kulionys).

  

Ežero pavadinimas kildinamas nuo žodžio *gilus*.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 115
**Kristupas Gudaitis** (1898 m. kovo 19 d. Žemaičių Naumiestis – 1972 m. rugpjūčio 26 d. Varenas, Ilinojaus valstija) – Lietuvos gydytojas chirurgas, medicinos daktaras, evangelikų liuteronų veikėjas.

Biografija
----------

1912–1914 m. mokėsi Evangelijos misijos seminarijoje Sankt Peterburge. 1920 m. baigė Karo mokyklą Kaune. Dalyvavo kovose dėl Lietuvos nepriklausomybės, ties Širvintomis buvo sunkiai sužeistas. 1930 m. baigęs Vytauto Didžiojo universitetą iki 1934 m. dirbo jo Chirurgijos katedroje, 1934–1938 m. Klaipėdos miesto ligoninėje. 1939–1940 m. Kauno kalėjimo ligoninės vyr. gydytojas. Nuo 1938 m. Lietuvių evangelikų liuteronų sąjungos pirmininkas, Lietuvos evangelikų konsistorijos prezidentas. 1941 m. pasitraukė į Vokietiją, dirbo įvairiose ligoninėse, 1946–1949 m. pabėgėlių stovyklose ir sanatorijose. 1948 m. medicinos daktaras. 1948–1949 m. dėstė Pabaltijo universitete Hamburge-Pineberge, profesorius. 1949 m. atvyko į JAV. Čikagoje vertėsi privačia praktika.

Bibliografija
-------------

* Lietuviai evangelikai, 1956 m.

Įvertinimas
-----------

* 1921 m. Vyčio kryžiaus 1 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kristupas Gudaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 253 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kašmyro šalikas
**Kašmyras** – išskirtinis audinys, audžiamas iš kašmyro vilnos.

Vilna gaunama iš Kašmyro ožkų, kurie gyvena Indijoje, Kinijoje Tibete, Irake, Irane ir Mongolijoje, Afganistane. Vilnos plaukas yra cilindro formos ir turi švelnų, šilkinį blizgesį. Kašmyras labai lengvas ir labai šiltas. Prabangiųjų audinių žaliava – minkštas apatinis Kašmyro ožkų plaukas, kuris ne kerpamas kaip avis, bet atsargiai iššukuojamas. Išeiga labai nedidelė: iš ožio pavyksta iššukuoti 150–200 gramų švelnučio plauko, o iš ožkos – vos 100 gramų tinkamos žaliavos. Aukščiausios kokybės kašmyras gaunamas Vidinės Mongolijos regione. Kašmyro audiniai turi specifinį žvilgesį, jie labai minkšti, tačiau tokie pat patvarūs ir malonūs dėvėti kaip ir kiti ploni vilnoniai audiniai.

Kašmyro gaminiai būna trijų pavidalų: puloveris, medžiaga ir šalikas. Puloveris – megztinis dirbinys, medžiaga ir šalikas – audiniai. Suvokti skirtumą nesunku: megztinę medžiagą ar mezginį sudaro tarpusavyje persipynusios kilpos, tuo tarpu audinį – statmenai susipynę išilginiai ir skersiniai siūlai – metmenys ir ataudai. Tačiau ir mezginys, ir audinys gaunamas iš verpalų. Verpalai savo ruožtu gaminami tol tarpusavyje sukant pluošto, šiuo atveju – kašmyro pluošto, plaukelius, kol gaunamas siūlas. Šis procesas vadinamas verpimu ir yra pirmasis žingsnis baigto drabužio link. Ypač vertingiems verpalams naudojamas gražus, ilgas pluoštas, o ne tokie brangūs verpiami iš trumpesnio pluošto.

Vidutiniškos kokybės kašmyro megztinį galima megzti tuoj pat, vos tik suverpus siūlus. Aukštos kokybės gaminiui skirti verpalai prieš tai dar kartą sukami. Tai antrinis sukimas, kai tarpusavyje susukami keli verpalai, lygiai kaip pirmiau tarpusavyje buvo sukami pluošto plaukeliai. Vienam verpalui susukus du siūlus, gaunamas dvišakis kašmyro siūlas, susukus, keturis – keturšakis kašmyro siūlas ir t. t. Suktinio verpalo privalumas tas, kad jis tvirtesnis ir elastingesnis už paprastą siūlą. Šias savybes vėliau perima ir trikotažo gaminys. Megztinis neišsitampo, sumažėja nemalonus gumulėlių susidarymas – vadinamas pumpuravimasis. Mezginys pumpuruojasi trumpesniam pluoštui išsipešus iš verpalo ir susinarpliojus. Kadangi dvišakis ar keturšakis kašmyro siūlas gaminamas iš ypač ilgo ir plono pluošto, tai nutinka ne taip lengvai. Dabar jau galima megzti.

Daugkartinis nuolat kontroliuojamas skalbimas, džiovinimas ir lyginimas padaro kašmyro mezginį minkštutį, gražiai besidėvintį ir ilgaamžį.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 58°22′22″ š. pl. 22°40′10″ r. ilg.﻿ / ﻿58.37278°š. pl. 22.66944°r. ilg.﻿ / 58.37278; 22.66944

Pagrindinis Kalio krateris
**Kalio krateris** (est. *Kaali kraater*) – devynių meteoritų kraterių grupė Estijoje, Saremos saloje. Susidarė maždaug prieš 4000 metų ir yra vienas vėliausiai Žemėje susidariusių smūginių kraterių, be to, tai vienintelis didesnis krateris, susidaręs žmonių apgyvendintoje vietovėje.

Seniau buvo manyta, kad Kalio krateris yra vulkaninės kilmės, tačiau 1937 m. Ivanas Reinvaldas įrodė jo kosminę kilmę.

Meteorito smūgis įvyko holoceno laikotarpiu, maždaug prieš 4000 metų (±1000 metų). Apskaičiuota, kad meteoritas turėjo sverti 20-80 tonų, o jo skriejimo greitis turėjo būti 10-20 m/s. Jis 5-10 km aukštyje suskilo į smulkesnius gabalus. Didžiausias luitas išmušė 110 m skersmens ir 22 m gylio kraterį, kuriame dabar telkšo Kalio ežeras. Vieno kilometro spinduliu aplink šį kraterį, susidarė dar keli mažesni, 12-40 m skersmens krateriai.

Šio susidūrimo metu Estijoje buvo bronzos amžius, tačiau ši miškinga vietovė buvo gyvenama retai. Smūgio energija siekė 80 TJ, prilygstančiu Hirošimos atominio sprogimo galiai. Nuo šio susidūrimo miškas išdegė 6 km spinduliu.

Manoma, kad šis įvykis buvo užfiksuotas vietinių tautų mitologijoje. Kalio ežeras buvo ilgai garbinamas kaip šventa vieta, čia buvo aukojamos aukos. Su Kalio įvykiu siejamas ir Kalevaloje minimas „šviesos kamuolys", nukritęs pietvakariuose už Nevos, ir degantis miškas.

Kalio krateris
Dehidratuotas Kalio karbonatas
**Kalio karbonatas** (arba *Potašas*) – cheminė medžiaga (K2CO3) naudojama kalio druskoms gauti. Naudojama kaip trąša.

Stiprios šarminės reakcijos. Greitai drėksta, tirpsta. Vartojamas rūgščioms dirvoms ir chlorui jautriems augalams tręšti. Medžio pelenai turi ~ 14 % K2O, cemento dulkės ~ 15 %.

Gavyba
------

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Nauda augalams
--------------

Kalis reguliuoja augalų maitinimą, didina atsparumą ligoms, mažina nitratų susikaupimą, kalio jonai yra vieni iš pagrindinių jonų ląstelių biopotencialų susidaryme. Sudaro 1–2 % augalų sausos medžiagos. Daugiau jo jaunose augalo dalyse ir lapuose. Jis dalyvauja fotosintezės procese, t. y. susidarant cukrums ir krakmolui, taip pat greitina baltymų sintezę aktyvindamas fermentus, katalizuojančius pektidų susidarymą iš aminorūgščių. Kai dirvose pakanka kalio, stiebai išauga tvirtesni ir atsparesni išgulimui.

Naudojimas
----------

Kalio trąšos paprastai į dirvą beriamos su fosforo arba azoto ir fosforo trąšomis. Efektyviausiai veikia durpiniuose, salpiniuose, prie smėlio ir lengvuose velėniniuose jauriniuose priemolio dirvožemiuose. Naudingos visiems augalams, o ypač bulvėms, cukriniams runkeliams, pašariniams šakniavaisiams, tabakui, linams, kanapėms, ankštiniams augalams, kukurūzams, žiemkenčiams, pašarinėms žolėms. Tręšiant jomis nuolat be kalkių priedo, didėja dirvožemių rūgštingumas. Žiemkenčiams kalio trąšos beriamos rudenį, prieš sėją, cukriniams ir pašariniams runkeliams dažniausiai t. p. iš rudens, dobilams ir ganykloms – anksti pavasarį. Kai dirvos tręšiamos nedidelėmis mėšlo normomis (20 t/ha), kalio trąšų normos mažinamos pusiau.

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------
| **Vera Špak** |
| --- |
| Gimimo vardas | Vera Špak |
| Visas vardas | Vera Špak |
| Gimė | 1989 m. vasario 6 d. (34 metai)Minskas, Baltarusija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | baltarusė |
| Pilietybė |  Baltarusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas |
| Pareigos | Aktorė |

**Vera Špak** (rus. *Ве́ра Ива́новна Шпа́к*, g. 1989 m. vasario 6 d. Minske) – baltarusių kilmės Rusijos aktorė.

Biografija
----------

Gimė Baltarusijoje. Tėvas – universiteto dėstytojas, mama – odontologė. 

2006 m. įstojo į Minsko valstybinį kalbotyros universitetą, 2008 m. įstojo į Sankt Peterburgo Užsienio kalbų institutą anglų kalbos fakultetą, kurio specializacija – vertimas ir jurisprudencija.

2012 m. debiutavo kine gavusi nedidelį vaidmenį filme „Aštuntoji komanda". 2014 m. gavo pirmąjį svarbų vaidmenį filme „Aš atsilyginsiu" (mokytoja Ksenia). Tais pačiais metais buvo išleistas kitas filmas, kuriame Vera Shpak pasirodė kriminalinėje melodramoje "Ispanė".

Vėlesniais metais filmavosi rusiškuose, o kartais ukrainietiškuose serialuose ir mini serialuose (Sinchronininkės ir kituose).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
**Vera Matora-Tauragienė** (g. 1938 m. rugsėjo 10 d. Orlove, Kirovo sritis, Rusija) – Lietuvos choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija
----------

Su tėvais apsigyvenusi Kaune, 1941–1944 m. kalinta Kauno žydų gete ir Ežerėlio koncentracijos stovykloje.

1949–1954 m. mokėsi Kauno vaikų muzikos mokykloje skambinti fortepijonu (mokyt. S. Langevičienė). 1956–1961 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos technikume (dėst. Benediktas Mačikėnas). 1961–1967 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. Jono Motiekaičio klasė).

1962–1964 m. Kauno karininkų namų vaikų muzikos mokyklos fortepijono mokytoja ir „Drobės" fabriko mišriojo choro vadovė, vėliau – miesto ligoninės vokalinio ansamblio vadovė.

Nuo 1968 m. Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos koncertmeisterė, vėliau – choro dirigavimo dėstytoja, 1969–1990 m. mokyklos merginų choro vadovė ir mišriojo choro chormeisterė-dirigentė. Pastarąjį kolektyvą padėjo parengti valstybiniams egzaminams, konkursams ir dainų šventėms.

Nuo 1987 m. kurį laiką buvo Respublikinio moksleivių estetinio metodinio centro tautinių šokių „Voruta" vokalinės grupės vadovė. 1990 m. Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos konservatorijoje subūrė 30 moksleivių kamerinį mišrųjį chorą „Cantus" ir iki 1997 m. jam kūrybiškai vadovavo.

Choras parengė įdomių kūrinių (dauguma lietuvių kompozitorių) programą, nemažai koncertavo ir dalyvavo įvairiuose kultūros renginiuose. 1991, 1992 m. – Anglijoje (*Llangollen*) ir 1993 m. – Ispanijoje (*Cantonigros*) tarptautiniuose chorų konkursuose jis pelnė antrąsias premijas, 1994 m. dalyvavo chorų festivalyje Graikijoje (Atėnuose), koncertavo Vokietijoje, 1995 m. dainavo chorų festivalyje Italijoje, 1996 m. tarptautiniame chorų konkurse Ispanijoje (*Cantonigros*) laimėjo dvi trečiąsias vietas.

Nuo 1993 m. Vilniaus konservatorijos mokymo dalies vedėja. Nuo 1995 m. Lietuvos muzikų draugijos narė. Pedagogė išugdė apie 40 jaunųjų chorvedžių. 1997 m. suteiktas vyr. dėstytojos vardas.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
| Rokhamptonasangl. *Rockhampton* |
| --- |
| *Miesto rotušė* |
|  |
| 

RokhamptonasRokhamptonas

23°22′30″ p. pl. 150°30′42″ r. ilg.﻿ / ﻿23.37500°š. pl. 150.51167°r. ilg.﻿ / 23.37500; 150.51167﻿ (Rokhamptonas)Koordinatės: 23°22′30″ p. pl. 150°30′42″ r. ilg.﻿ / ﻿23.37500°š. pl. 150.51167°r. ilg.﻿ / 23.37500; 150.51167﻿ (Rokhamptonas) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Valstija** | Kvynslandas Kvinslandas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1858 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 76 985  |
| **Plotas** | 132,7 km² |
| **Tankumas** (2016) | 580 žm./km² |
| **Altitudė** | 11,3 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 4700, 4701, 4702 |

**Rokhamptonas** (angl. *Rockhampton*) – miestas vakarų Kvinslande, Australijoje. 2016 m. surašymo duomenimis, Rokhamptonas buvo 22-as didžiausias miestas šalyje su 76,9 tūkst. gyventojų. Išplėtota agrikultūra ir sunkioji pramonė. Veikia Rokhamptono oro uostas.

Istorija
--------

Miestas įkurtas 1858 m.

1859 m. 50 km nuo Rokhampotono atrasti aukso šaltiniai. Aukso karštinės metu išaugo Rokhampotono uostas, kuris tuo laikotarpiu tapo antru didžiausiu uostu Australijoje. 1898 m. sausio 1 d. pradėjo veikti pirmasis geležinkelis per Rokhamptoną.

Antrojo pasaulinio karto metu miesto pakraštyje veikė JAV karinė bazė, kurioje tarnavo iki 70 tūkstančių karių.

1949 m. kovo 2 d. miestą stipriai suniokoja ciklonas. 2015 m. vasario 20 d. mieste daug žalos padarė 150 km/h vėjo greičiu praūžęs ciklonas.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Fartlekas** – fizinės treniruotės forma, pagrįsta sustiprintu krūviu aerobinei organizmo energijos sistemai, lavinanti aerobinę ištvermę. Fartlekas yra pakaitomis nenutrūkstamai atliekamų įvairaus intensyvumo ir greičio pratimų seka, kuri kartojama ir trunka mažiausiai 45 minutes. Naudojami aerobiniai, pvz. ėjimas, ir anaerobiniai pratimai, pvz. sprintas. Fartlekas paprastai siejamas su bėgimu, tačiau gali apimti labai įvairius ne vien bėgimo fizinius pratimus, dėl ko pritaikomas įvairiuose sportuose, įskaitant ir komandinius.

Fartleko treniruotes 1930 m. išvystė švedų treneris Gösta Holmér (1891–1983), kurių tuometinė paskirtis buvo sustiprinti švedų konkurencingumą prieš trečiame dešimtmetyje dominavusius suomių vidutinių ir ilgų nuotolių bėgikus. Originali fartleko treniruotė susidarė iš šių pakopų:

* Apšilimas: lengvas bėgimas 5 - 10 min
* Stabilus, didesnio tempo bėgimas 1,5 - 2 km
* Poilsis - spartus ėjimas apie 5 min
* Greičio pratimai: lengvas bėgimas pakaitomis su 50-60 m sprinto intervalais, kartojama iki šiek tiek pavargstama
* Lengvas bėgimas su trimis keturiais pagreitėjimais
* Bėgimas pilnu greičiu kylančioje vietovėje 175-200 m
* Greitas bėgimas 1 min
* Ši pratimų seka kartojama, kol baigiasi numatytas fartleko trukmės laikas

Fartleko treniruotė lengvai priderinama prie individualaus sportininko sporto šakos, individualaus pasiruošimo lygio ir treniruotės tikslų. Fartleko metu sportininko širdies ritmas turėtų siekti 60-80 % jo maksimalaus širdies ritmo. Tokiu būdu treniruotė netampa pernelyg varginanti; taip pat svarbu atlikti apšilimą prieš ir atsipalaidavimą (atvėsimą) po, sumažinant fizinių traumų riziką.
Koordinatės: 42°16′38.2″ š. pl. 42°42′15.48″ r. ilg.﻿ / ﻿42.277278°š. pl. 42.7043000°r. ilg.﻿ / 42.277278; 42.7043000

| Bagrato katedra ir Gelačio vienuolynas |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

 |
| **Vieta** | Gruzijos vėliava Gruzija |
| **Tipas** | Kultūrinis |
| **Kriterijus** | iv |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 710 |
| **Regionas**\*\* | Europa |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 1994  (18 sesija) |
| **Pavojuje** | 2010- |
|  **Vikiteka:** | Bagrato katedra |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Bagrato Dievo Motinos Ėmimo į Dangų katedra** (gruz. ბაგრატი; ბაგრატის ტაძარი) – XI a. Gruzijos krikščionių stačiatikių katedra, pastatyta Kutaisyje. Ilgus metus buvusi griuvėsiuose, 2012 m. atstatyta ir yra svarbiausias religinis Kutaisio centras.

Katedrą XI a. pr. ant Ukimeriono kalvos pastatydintino Gruzijos karalius Bagratas III. Dėl to katedra imta vadinti Bagrato katedra. 1692 m. į Imeretijos karalystę įsiveržę Osmanai katedrą suniokojo. beveik 300 metų tokia prabuvusi, 1952 m. pradėta taisyti.

1994 m. kartu su Gelačio vienuolynu įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Bagrato katedra 2001 m. grąžinta Gruzijos stačiatikių bažnyčiai. 2010 m. UNESCO katedrą įtraukė į objektų pavojuje sąrašą ir priešinosi vykdomam šventovės atstatymui. Gruzija nepaisė UNESCO nurodymų ir 2012 m. katedrą atstatė. Dabar čia pamaldos vyksta ne nuolatos, tačiau statinys yra svarbus Kutaisio dvasinis ir turistinis objektas.

2017 m. katedra išbraukta iš UNESCO pasaulio paveldo sąrašo dėl atliktų rekonstrukcijos darbų, o Gelačio vienuolyną nutarta palikti šiame sąraše.

* Katedra iki atstatymoKatedra iki atstatymo
* Po atstatymoPo atstatymo
* DetalėDetalė
* VarpinėVarpinė

Šaltiniai
---------

1. ↑  UNESCO World Heritage Centre (10 July 2017). „Gelati Monastery, Georgia, removed from UNESCO’s List of World Heritage in Danger". *unesco* (anglų). Nuoroda tikrinta 14 July 2017.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Gruzijoje |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
~~Bagrato katedra~~ ir Gelačio vienuolynas (1994) · Mcchetos istoriniai paminklai (1994) · Aukštutinė Svanetija (1996) · Kolchidės drėgnieji miškai ir šlapynės (2021) | Gruzijos vėliavaGruzijos vėliava |
|  |
|  Nematerialusis | 
Gruzinų polifoninis dainavimas (2008) · Tradicinis senovės Gruzijos vyno gaminimas kvevryje (2013) · Gyva trijų gruzinų rašto sistemų kultūra (2016) · Čidaoba, gruzinų imtynės (2018) |

 |
Koordinatės: 55°53′3″ š. pl. 22°58′53″ r. ilg.﻿ / ﻿55.88417°š. pl. 22.98139°r. ilg.﻿ / 55.88417; 22.98139


| Gilvyčių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Šiaulių rajonas) |
| Plotas | 0,086 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,82 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,4 m |
| Didžiausias gylis | 5 m |
| Įteka | Čiauša, bevardis upelis |
| Išteka | Čiauša |

**Gilvyčių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje Šiaulių rajone, 13 km į pietus nuo Kuršėnų. Sudarytas užtvenkus Čiaušos upę (Ventos intakas) 4,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,73 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 116 m. Krantai neaukšti. Šiaurinis tvenkinio krantas apaugęs mišku. Aplink kitus krantus plyti pievos, dirbami laukai. Pasroviui už 1,2 km yra Mingėlių tvenkinys. Prie tvenkinio yra 2 kaimai – vakarinėje pakrantėje Gilvyčiai, rytinėje – Užčiaušiai. Vakarinėje pakrantėje, šalia užtvankos, yra paplūdimys.

Tvenkinys įrengtas 1974 metais.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Intel Pro-100 82558 PCI tinklo plokštė
**Fast Ethernet** – kompiuterių tinklų technologija lokaliems tinklams (LAN), fiziniame lygmenyje perduodanti duomenis 100 Mbit/s sparta. Tai 1995 metais naujai standartizuota Ethernet technologija. Fast Ethernet tinklas turi CSMA/CD (tai metodas, kurio esmė ta, kad stotis pirma nustato, ar siuntimo terpė yra naudojama, jei taip, tai stotis atideda siuntimą vėlesniam laikui, priešingu atveju pradedamas siuntimas) priėjimą, kontroliuojantį kolizijas. Standartas naudoja žvaigždės topologiją – visi kabeliai jungiami prie koncentratoriaus.

Tinklo fiziniai lygmenys
------------------------

Tokio tinklo fizinis lygmuo apima tris pagrindinius elementus:

* Suderinamumo lygmenį (reconciliation sublayer), kuris reikalingas tam, kad MAC lygyje sąsaja AUI galėtų dirbti su nuo terpės nepriklausoma sąsaja (angl. Media Independent Interface, MII).
* Sąsają, kuri nepriklauso nuo aplinkos (Media Independent Interface, MII).
* Fizinio lygio įrenginiai (Physical Layer devize, PHY).

Loginio kodavimo lygmuo reikalingas, kad iš MAC gaunamus baitus keistu į 4B/5B arba 8B/6T koduočių simbolius. Fizinio sujungimo ir priklausomybės nuo fizinės aplinko lygmuo atsakingas už signalų formavimą pagal fizinio lygmens reikalavimus, o greičio suderinamumo lygmuo reikalingas sklandžiam prievadų bendravimui.

Tinklų specifikacijos
---------------------

Naudojant šią technologiją, yra sukurtos trys skirtingos tinklų specifikacijos:

1. **100BASE-T4** – keturios 3 kategorijos vytosios poros;
2. **100BASE-TX**:

* 100BASE-T – dvi 3 kategorijos vytosios poros;
* 100BASE-T full-duplex – dvi 3 kategorijos vytosios poros;
* 100BASE-TX – dvi 5 kategorijos vytosios poros;
* 100BASE-TX full-duplex – dvi 5 kategorijos vytosios poros;

1. **100BASE-FX** – optinės skaidulos.

Visos specifikacijos iššifruojamos analogiškai:

* 100 – perdavimo sparta Mbit/s;
* Base – nemoduliuotas signalas;
* T4 – UTP kabelis 3, 4 ar 5 kategorijos: 4 laidų poros;
* TX – UTP arba STP 5 kategorijos kabelis: 2 laidų poros;
* FX – dvigyslis optinio pluošto kabelis.

100 Base-TX
-----------

100 Base-TX – dažniausiai naudojamos specifikacijos – tinklo pagrindiniai apribojimai:

* Ilgiausias segmento ilgis – 100 m;
* Kabelio tipas – UTP 5 kategorija (naudojamos 2 poros iš 4);
* Jungties tipas RJ-45;
* Didžiausias perdavimo greitis – 100 Mbit/s.
| Farneso Barasangl. *Barrow-in-Furness* |
| --- |
|        |
| *Miesto rotušė* |
|  |
| 

Farneso BarasFarneso Baras

54°06′0″ š. pl. 03°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿54.10000°š. pl. 3.21667°r. ilg.﻿ / 54.10000; 3.21667﻿ (Farneso Baras)Koordinatės: 54°06′0″ š. pl. 03°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿54.10000°š. pl. 3.21667°r. ilg.﻿ / 54.10000; 3.21667﻿ (Farneso Baras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Anglija Anglija |
| **Grafystė** | Kambrija |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 56 745  |
|  |
|  **Vikiteka** | Farneso Baras |

**Farneso Baras** (angl. *Barrow-in-Furness*) – miestas Jungtinėje Karalystėje, Anglijos šiaurės vakaruose, Kambrijos grafystėje, Farneso pusiasalyje, prie Airijos jūros (Morkamo įlankos). Miestui priklauso priešais esanti Volnio (*Walney*) sala. Plentas į Alverstoną, geležinkeliai į Karlailą, Lankasterį. Karinių laivų (daugiausia povandeninių) statyba ir remontas, juodoji metalurgija, metalo apdirbimas, dyzelinių variklių gamyba, tekstilės, popieriaus pramonė. Farneso Bare yra XII a. cisteriečių abatijos griuvėsiai, XII a. Pylo pilies liekanos, rotušė, Šv. Jurgio, Šv. Marijos, Šv. Juozapo bažnyčios, parkas. Netoliese prasideda Ežerų kraštas.

Istorija
--------

Farneso Baras pradėjo kurtis XII a. įkūrus abatiją.

* Farneso abatijaFarneso abatija
* Plytiniai namai darbininkamsPlytiniai namai darbininkams
* Šv. Juozapo bažnyčiaŠv. Juozapo bažnyčia

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Farneso Baras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002