recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Charles Lindbergh** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1902 m. vasario 4 d.Detroitas, Mičiganas |
| Mirė | 1974 m. rugpjūčio 26 d. (72 metai)Kipahulu, Maui, Havajai |
| Tautybė | amerikietis |
|  |
|  **Vikiteka** | Charles Lindbergh |
| Parašas |
|  |

**Čarlzas Augustas Lindbergas** (angl. *Charles Augustus Lindbergh*; 1902 m. vasario 4 d. – 1974 m. rugpjūčio 26 d.) – JAV aviatorius, rašytojas, išradėjas, tyrinėtojas bei aktyvistas.

Biografija
----------

Būdamas 25 metų amžiaus, dirbo JAV oro pašto tarnyboje. Pasaulinę šlovę pelnė po 1927 m. gegužės 20–21 d. atlikto skrydžio per Atlanto vandenyną be sustojimų nuo Gardeno miestelio, esančio Long Ailendo saloje, Niujorko valstijoje, iki Buržė oro uosto, Prancūzijoje. Maršrutą, kuris driekėsi beveik 5 800 km, jis įveikė vienviečiu, vienmotoriu monoplanu *Spirit of St. Louis*. Už šį istorinį žygdarbį Lindbergui buvo įteikta Orteigo premija bei kaip JAV armijos rezervo karininkui – Garbės medalis, aukščiausias karinis apdovanojimas.

XX a. 3-jame ir 4-jame dešimtmečiuose Lindbergas, pasinaudodamas savo šlove, skatino komercinės aviacijos bei oro pašto paslaugų vystymą tiek Jungtinėse Valstijose, tiek ir už jų ribų. 1932 m. kovą, buvo pagrobtas ir nužudytas jo naujagimis sūnus, kas netrukus buvo praminta kaip „Šimtmečio nusikaltimas". Po šių įvykių, 1935 m. Lindbergo šeima paliko valstijas ir persikėlė gyventi į Europą. Šeima gyveno užsienyje iki 1939-ųjų balandžio.

Prieš Jungtinėms Valstijoms oficialiai įstojus į Antrąjį pasaulinį karą, Lindbergas atvirai pasisakė prieš JAV įsitraukimą į pasaulio konfliktą, lygiai kaip ir jo tėvas, kongreso narys Čarlzas Augustas Lindbergas, Pirmojo pasaulinio karo metu; Lindbergas netgi tapo antikarinio judėjimo „Amerika pirmiausia" lyderiu. Nepaisant to, po Perl Harboro įvykių ėmė remti karą ir pats dalyvavo daugelyje oro misijų Ramiajame vandenyne kaip civilių konsultantas, kadangi prezidentas Franklinas D. Ruzveltas atsisakė grąžinti jam armijos oro tarnybos pulkininko laipsnį, kurio Lindbergas atsisakė 1941 m. balandį.

Savo vėlyvaisiais metais Lindbergas tapo daug apdovanojimų pelniusiu rašytoju, tyrinėtoju, išradėju bei gamtosaugininku. Mirė nuo linfomos 1974 m. rugpjūčio 26 d. Maui saloje, Havajuose, būdamas 72 metų amžiaus.

Išnašos
-------

1. ↑  "Air Distances Between World Cities in Statute Miles. „ *infoplease.com.* Nuoroda tikrinta 2011-12-23.
2. ↑  "Charles Lindbergh Medal of Honor. „ *charleslindbergh.com*. Nuoroda tikrinta 2011-12-23.
3. ↑  "The Press: Hero & Herod. „ Archyvuota kopija 2013-02-04 iš Archive.is projekto *Time*, 1936 m. sausio 6 d.
4. ↑  McNamee, Graham "The Lindberghs Fleeing From U.S. Land in England. „ *Universal Newsreel*, 1936 m. sausio 8 d.
5. ↑  Ahlgren and Monier 1993, p. 194.
6. ↑  "Lindbergh’s Wife and Children Back. "*The New York Times*, 1939 m. balandžio 29 d. psl. 14.
7. ↑  Lindbergh 1970, pp 182–183, 192–193.
8. ↑  "Innovators: Charles Lindbergh." *Chasing The Sun*, PBS/KCET. Nuoroda tikrinta 2011-12-23.
9. ↑  "Choosing Life: Living Your Life While Planning for Death: Charles Lindbergh." *cancersupportivecare.com.* Nuoroda tikrinta 2011-12-23.
| **Mycena sanguinolenta** |
| --- |
| Raudonkraštė šalmabudė (*Mycena sanguinolenta*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Šalmabudiniai  *( Mycenaceae)* |
| Gentis: | Šalmabudė  *( Mycena)* |
| Rūšis: | Raudonkraštė šalmabudė  *( Mycena sanguinolenta)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Raudonkraštė šalmabudė** (lot. *Mycena sanguinolenta*) – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos, šalmabudžių (*Mycena*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Spygliuočių, rečiau lapuočių miškai, ant spyglių, šakelių.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Lakštelių pakraštėliai rausvai rudi.

Vaisiakūniai smulkučiai. Kepurėlė 0,5–1,5 cm skersmens, varpeliška, vėliau - paplokščia, su gūbreliu, persišviečianti, rausvai ruda, rudo, odos atspalvio, išblunkanti iki kreminės, pakraščiai vagoti. Lakšteliai siauri, resvi, pilkšvi, priaugtiniai, pakraštėliai rausvai rudi. Kotas 3–7 (10) cm ilgio ir 0,5–1 cm storio, prie lakštelių pilkas, žemiau ochriškai rožinis, kepurėlės spalvos, perlaužus teka purpurinis skystis. Trama plona, tampri, pilkai rožinė, nemalonaus kvapo ir skonio. Sporos 8–10×5–6 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai ochriškai rožiniai, smulkučiai, perlaužus kotą teka purpurinis skystis. 

Auga grupelėmis. **Nevalgoma**.

Literatūra
----------

* Urbonas V. Lietuvos grybų atlasas. Kaunas: Lututė, 2007. ISBN 978-9955-692-59-1, 185 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raudonkraštė šalmabudė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 55°38′11″š. pl. 24°28′30″r. ilg.﻿ / ﻿55.6364°š. pl. 24.4750°r. ilg.﻿ / 55.6364; 24.4750

|  Velykių šv. apaštalo Andriejaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Panevėžio |
| **Savivaldybė** | Panevėžio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Velykiai |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų ir plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1839 m. |
| **Stilius** | istorizmas |

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Andriejaus bažnyčia.*
**Velykių šv. apaštalo Andriejaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Velykių kaime, 12 km į pietryčius nuo Panevėžio, Alantos (Nevėžio kairiojo intako) kairiajame krante.

Parapijoje veikia Marijonavos koplyčia.

Istorija
--------

Velykių dvaro savininkas Vincentas Juozapavičius 1838–1839 m. kapinėse, ant savo tėvo kapo, pastatė mūrinę koplyčią. Nuo 1846 m. Velykiuose buvo nuolatinis kunigas. 1849 m. remontuotas koplyčios vidus. 1859 m. Juozapas Juozapavičius pastatė kleboniją, paskyrė dešimtinę žemės. 1869 m. pastatyta nauja klebonija. Valdžia 1902 m. leido padidinti bažnyčią.

1909–1910 m. kunigų Petro Lebiodos ir Prano Tiškevičiaus rūpesčiu pagal Antano Naruckio projektą bažnyčia pailginta, iš abiejų pusių pristatytos koplyčios, fasado bokštas. Kunigo F. Eremino iniciatyva 1926 m. įsteigta parapija (iki tol buvo Panevėžio parapijos filija). 1928 m. kunigo F. Liolio rūpesčiu įdėtos naujos grindys. 1930 m. stogas apdengtas skarda.

1931 m. nutinkuotas bokštas, išdažytas vidus, vyskupas Kazimieras Paltarokas bažnyčią konsekravo. Klebono Broniaus Strumilos rūpesčiu 1938 m. pastatyta nauja klebonija, iš senosios klebonijos medžiagos – prieglauda, 1946 m. – suremontuota kapinių koplyčia. Klebonas Boleslovas Beinaravičius 1950 m. rugsėjo 29 d. suimtas, 1951 m. sausio 29 d. nukankintas Vilniaus Lukiškių kalėjime.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, kryžminio plano (30 × 21,4 m), vienabokštė, baltu bokšteliu virš presbiterijos. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* 2016 m. kovo mėn.2016 m. kovo mėn.
* Galinis fasadasGalinis fasadas
* Įamžintas bažnyčios jubiliejusĮamžintas bažnyčios jubiliejus
* Kryžius virš presbiterijosKryžius virš presbiterijos

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Velykių šv. apaštalo Andriejaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapija Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| Kriva Palankamaked. *Крива Паланка* |
| --- |
|              |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

Kriva PalankaKriva Palanka

42°7′0″ š. pl. 22°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.11667°š. pl. 22.18333°r. ilg.﻿ / 42.11667; 22.18333﻿ (Kriva Palanka)Koordinatės: 42°7′0″ š. pl. 22°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.11667°š. pl. 22.18333°r. ilg.﻿ / 42.11667; 22.18333﻿ (Kriva Palanka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Šiaurės Makedonijos vėliava Šiaurės Makedonija |
| **Rajonas** | Šiaurės rytų Makedonijos regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2002 m.) | 14 558  |
|  |
| **Pašto kodas** | 1330 |
| **Tinklalapis** |  |

**Kriva Palanka** (maked. *Крива Паланка*) – miestas Šiaurės rytų Makedonijos regione, Makedonijoje. 14 558 žmonės (2002 m. duomenys). Kriva Palankos savivaldybės administracinis centras. Savivaldybės teritorijoje, 2002 m. surašymo duomenimis, gyveno 20 820 gyventojų.

Istorija
--------

Pirmą kartą paminėtas 1633 m. kaip turkų gyvenvietė su fortu. Gyvenvietės įkūrimo data ir užrašas arabų kalba buvo iškaltas ant akmeninės plokštės, pritvirtintos virš įėjimo į tvirtovę. Vėliau plokštė buvo perkelta į miestelio centre esančią mečetę. Dabar saugoma Skopjė, Makedonijos muziejuje.

XIX a. miestelio vystymesi svarbų vaidmenį suvaidino krikščionybė.

1919–1920 m. suteikus savivaldybių teises, buvo paskirtas pirmasis vietinis miesto meras. Pastatytas savivaldybės pastatas, mokykla, ligoninė ir kiti svarbūs pastatai.

Nuo 1941 iki 1944 m. priklausė Bulgarijos karalystei.

* Miesto panoramaMiesto panorama
* VienuolynasVienuolynas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 0°48′ š. pl. 176°36′ v. ilg.﻿ / ﻿0.800°š. pl. 176.600°r. ilg.﻿ / 0.800; 176.600

Salos nuotrauka
Houlando salos padėtis Ramiajame vandenyne
**Houlando sala** (angl. *Howland Island*) – negyvenama koralinė sala Ramiajame vandenyne, maždaug pusiaukelėje tarp Havajų ir Australijos, 68 km nuo artimiausios sausumos – negyvenamos Beikerio salos, geografiškai priklauso Fenikso saloms. Plotas – 4,5 km². Sala priklauso Jungtinėms Amerikos Valstijoms, yra neinkorporuota teritorija ir įeina į JAV mažąsias tolimosios salas.

Sala 2,8 km ilgio ir iki 0,8 km pločio. Aukštis siekia 6 m. Salą supa koralinis rifas. Augmenija skurdi, auga tik žolės, krūmokšniai. Gėlo vandens nėra. Veisiasi žuvėdros, griciukai, akmenės, kiti jūriniai ir priekrančių paukščiai.

Spėjama, kad salą galėję anksčiau rasti polineziečiai ar mikroneziečiai, bet ji niekad nebuvo gyvenama. Šią negyvenamą salą 1822 m. atrado amerikiečių banginių medžioklės laivo kapitonas Džordžas B. Vortas. 1857 m. salą užėmė amerikiečiai ir iki 1878 m. kasė guaną. XIX a. į Houlando salos rifą atsitrenkę sudužo keletas laivų, 1935 m. amerikiečiai, norėdami įtvirtinti savo valdą nuo pretenzijas reiškusių britų, Houlando saloje įkūrė Itaskatauno koloniją ir atvežė naujakurių iš Havajų. Jie atliko meteorologinius stebėjimus ir ruošė pakilimo taką, turėjusį tapti tarpžemyninių lėktuvų kuro papildymo tašku. Pastatytas švyturys, radijo antena. 1941 m. salą subombardavo japonai, likę 2 gyventojai buvo evakuoti. 1943–1944 m. saloje veikė karinis aerodromas, amerikiečių naudotas kariniams veiksmams prieš japonus. 1974 m. sala paskelbta gamtos draustiniu.

* Gairinis bokštas (švyturys)Gairinis bokštas (švyturys)
* Gyvenvietės liekanosGyvenvietės liekanos
* Salos augmenijaSalos augmenija
* Paukščių kolonijaPaukščių kolonija

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RJungtinės Amerikos Valstijos JAV teritorijos |
| --- |
|  |
| 
Amerikos Samoa | Guamas | Šiaurės Marianos salos | Puerto Rikas | Mergelių salos  Beikerio sala | Houlando sala | Džervio sala | Džonstono atolas | Kingmano rifas | Midvėjaus atolas | Navasa | Palmyros atolas | Veiko sala |

 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Houlando sala** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Tetropium castaneum** |
| --- |
| Raudonkrūtis ąžuolgręžis (*Phymatodes testaceus*) (Linnaeus 1758) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Lapgraužiniai  *( Chrysomeloidea)* |
| Šeima: | Ūsuočiai  *( Cerambycidae)* |
| Pošeimis: | Ūsuotėnai  *( Cerambycinae)* |
| Gentis: | Ąžuolgręžiai  *( Phymatodes)* |
| Rūšis: | Raudonkrūtis ąžuolgręžis  *( Phymatodes testaceus)* |

 |
| Binomas |
| ***Phymatodes testaceus***Linnaeus, 1758 |

**Raudonkrūtis ąžuolgręžis** (*Phymatodes testaceus*) (Linnaeus, 1758) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas.

Morfologija
-----------

Rudos spalvinės formos.
6 – 17 mm dydžio. Turi daug spalvinių aberacijų. Antsparniai dažniausiai būna iš dalies arba visi metališkai mėlyni, tačiau pasitaiko ir rudų, geltonų, juodų, žalių, violetinių ir kitokių spalvų. Kojos gelsvos ar raudonos, šlaunys – juodos. Priešnugarėlė dažniausiai būna raudonos spalvos, kartais rudos.

Biologija ir ekologija
----------------------

Vabalai aktyvūs birželio – liepos mėnesiais, vakarais. Gyvena lapuočių miškuose, parkuose, soduose. Dažnai aptinkamas ir malkinėse. Lervos vystosi ką tik nudžiūvusiuose, nenužievintuose lapuočių medžių rąstuose, kelmuose, malkose. Kartais mediniuose namuose ar kituose statiniuose. Vystymosi ciklas trunka vienerius ar dvejus metus.
Apšiltintose patalpose vabalai gali ristis ir žiemą.

Paplitimas
----------

Paplitęs Europoje, Šiaurės Afrikoje ir Azijoje pietinis arealas siekia Iraną, Turkiją, Izraelį ir Japoniją. Taip pat įvežtas į Kanadą ir JAV

Lietuvoje aptinkamas lapuočių ir mišriuose miškuose, parkuose, malkinėse.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Ūsuočiai
* Lietuvoje gyvenantys ūsuočiai

Nuorodos:
---------

* forestryimages.org nuotraukos


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raudonkrūtis ąžuolgręžis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Galerija:
---------

* mėlynos spalvinės variacijos
* žalsvas
| Galvestonas*Galveston* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

GalvestonasGalvestonas

29°16′0″ š. pl. 94°49′0″ v. ilg.﻿ / ﻿29.26667°š. pl. 94.81667°r. ilg.﻿ / 29.26667; 94.81667﻿ (Galvestonas)Koordinatės: 29°16′0″ š. pl. 94°49′0″ v. ilg.﻿ / ﻿29.26667°š. pl. 94.81667°r. ilg.﻿ / 29.26667; 94.81667﻿ (Galvestonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Teksasas Teksasas |
| **Apygarda** | Galvestono apygarda |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 47 743  |
| **Plotas** | 542,2 km² |
| **Tankumas** (2010) | 88 žm./km² |
| **Altitudė** | 2 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Galvestonas |

**Galvestonas** (angl. *Galveston*) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Teksase, Meksikos įlankos pakrantėje, avanportas, įsikūręs 72 km nuo Hiustono; apygardos centras. Įsikūręs Galvestono ir Pelikanų salose, nuo žemyno atskirtose Vakarų užutėkio. Jūrinis uostas. Naftos perdirbimo, laivų statybos, chemijos pramonė. Kurortinė–poilsinė gyvenvietė – gausu vilų ir viešbučių (XIX a. pab.–XX a. pr. Vyskupo rūmai, Ašbelo Smito namas, Galveso viešbutis), kazino, pramogų parkų, gamtos parkas su keliais piramidiškais statiniais.

Istorija
--------

Vietovė pavadinta pagal XVIII a. ispanų kolonijinį valdytoją Bernardą de Galvesą (*Bernardo de Gálvez*). Europiečiai Galvestono saloje gyvenvietes steigė nuo XIX a. pr. Meksika 1825 m. pastatė uostą, o 1830 m. – muitinę. 1836 m. Galvestonas buvo laikinąja Teksaso Respublikos sostine. Miestas oficialiai nuo 1839 m.

Miestą dažnai niokoja uraganai. Ypač pražūtingas buvo 1900 m. Galvestono uraganas, pražudęs 6000–12 000 gyventojų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 106
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Užnugaris** – ta dalis ar pusė, kuri nukreipta ne į frontą ar yra priešingoje pusėje, negu frontas, priešakinis kraštas.

Užnugaris kaip teritorija
-------------------------

*Užnugaris* – tai visa kariaujančios šalies teritorija, jos gyventojai, ekonominiai ištekliai, kurie nėra karo veiksmų zonoje.

Užnugaris – kariuomenės dalis
-----------------------------

*Užnugariu* vadinami ir sausumos kariuomenės ar laivyno junginių ar dalinių tiekimo, aprūpinimo, remonto ir kitos tarnybos bei pajėgos, kurios yra ne kovos veiksmų zonoje. Tai užtikrinanti sistema yra organizacinė ginkluotųjų pajėgų dalis, kuri ir vadinama *ginkluotųjų pajėgų užnugariu*.

Taip pat užnugariui gali būti priskiriami ir užnugario zoną sauganti karo policija ar panašūs daliniai (žandarmerija, pasieniečiai), koviniai daliniai, atitraukti poilsiui į užnugario zoną, atsarginiai daliniai, apmokantys ar permokantys kareivius.

Rikiuotės užnugaris
-------------------

*Užnugaris* – žygio ar kovos rikiuotės dalis ar pusė, priešinga frontui (priešakinei pusei).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Houston Stewart Chamberlain** |
| --- |
|  |
| Hiustonas Čemberlenas |
| Gimė | 1855 m. rugsėjo 9 d.Portsmute, Britanija |
| Mirė | 1927 m. sausio 9 d. (71 metai)Bairoite, Bavarijoje, Vokietija |
|  |
| Veikla | kultūros istorikas, rasių teorijos kūrėjas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Houston Stewart Chamberlain |

**Hiustonas Stiuartas Čemberlenas** (angl. *Houston Stewart Chamberlain*; 1855 m. rugsėjo 9 d. Portsmute, Britanija – 1927 m. sausio 9 d. Bairoite, Bavarijoje, Vokietija) – kultūros istorikas, rasių teorijos kūrėjas.

Biografija
----------

Kilme anglas, Britanijos imperijos karo laivyno admirolo Čemberleno sūnus. 1870 m. palikęs Angliją, susižavėjo vokiečių kalba ir kultūra. Apsigyveno Vokietijoje: nuo 1885 m. Drezdene, nuo 1889 m. Vienoje (Austrija). Studijavo biologiją ir fiziologiją. Domėjosi Richardo Vagnerio muzika.

Susidomėjęs rasių klausimu, eilėje studijų ir veikalų vystė Gobineau rasinio pranašumo idėjas. Svarbiausiais darbas *Die Grundlagen des 19 Jahrhunderts* (XIX amžiaus pagrindai). Knygoje H. S. Čemberlenas stengėsi įrodyti, kad tautų gyvenimą ir jų istorijos kryptį nulemia ir iš dalies apibrėžia tų tautų rasinė sudėtis. Jis pirmasis suformavo teiginį, kad rasė yra lemiamas veiksnys pasaulio istorijoje. Iš visų Europos rasių jis išskyrė gabiausia šiaurinę arba nordikų (die nordische Rasse) rasę. Jai priskyrė daugybę nuopelnų visose srityse ir su kuria lygintis kitoms rasėms labai sunku.

H. S. Čemberleno idėjos sutiktos dvejopai. Veikalas buvo kritikuojamas už kraštutinumą, o jo gerbėjai pasiėmė jo darbus rasizmo teorijai pagrįsti.

H. S. Čemberleno idėjos turėjo įtakos ne vien etnologiniams, bet ir literatūros istorijos tyrinėjimams. Čia jo pasekėjai norėjo paversti literatūrą vien rasių ypatumų atvaizdu.

Palaidotas Bairoito mieste, kurio garbės piliečiu buvo ir kuriam atidavė 7000 tomų biblioteką bei savo marmurinį biustą, pareikalaudamas eksponuoti visa tai miesto bibliotekoje.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Galura Sardinijoje
**Galura** (it. *Gallura*) – geografinis kultūrinis subregionas šiaurinėje Sardinijoje (Italija). Viduramžiais Galura buvo vienu iš keturių Sardinijos judikatų, kurie aprėpė visą Sardinijos teritoriją.

Pagrindiniai Galuros miestai yra Olbija (*Olbia*), *Tempio Pausania* , La Madalena (*La Maddalena*), *Arzachena* ir Kalangianas (*Calangianus*). Galura įeina į Olbijos ir Tempijaus provinciją, kurioje Olbija ir Tempijas yra administraciniai centrai.

Vietiniai gyventojai kalba galurietiškai (angl. *gallurese*), ši kalba yra sardiniečių kalbos diasistema, glaudžiai susijusi su korsikiečių kalbos pietiniais dialektais.

Olbijoje yra oro uostas ir jūrų uostas. Olbijoje ir Tempijuje yra pramonės (natūralaus kamščio gamybos, granito apdirbimo, maisto pramonės) įmonių. *Kosta Smeralda* (*Costa Smeralda*) ir La Madalenos sala yra turizmo centrai.
| Medaliai |
| --- |
|
| Šuoliai į vandenį |
| **Atstovaujant: Kinijos vėliava Kinija**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2020 Tokijas | 3 m sinchroninis |
| **Sidabras** | 2020 Tokijas | 3 m tramplinas |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2019 Kvandžu | 1 m tramplinas |

**Vang Dzongjuanas** (kin. 王宗源, pinyin: *Wáng Zōngyuán*, g. 2001 m. spalio 24 d. Huangange) – Kinijos šuolių į vandenį sportininkas, 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių čempionas.

Biografija
----------

2018 m. dalyvavo pasaulio jaunimo čempionate. Vaikinų šuoliuose nuo 3 m tramplino Kinijos atstovas liko 5-as, o vaikinų šuoliuose nuo 1 m tramplino iškovotas aukso medalis.

2019 m. pasaulio vandens sporto čempionate tapo pasaulio čempionu nuo 1 m tramplino.

Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kinijos atstovas dalyvavo dvejose rungtyse. Vyrų šuoliuose nuo 3 m tramplino sportininkas pelnė sidabro medalį. Vyrų sinchroniniuose šuoliuose kartu su Xie Siyi įveikė visus priešininkus ir tapo olimpiniais čempionais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugpjūčio 3 d.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŠuolių į vandenį olimpiniai čempionai vyrų sinchroniniuose šuoliuose nuo 3 m lentos |
| --- |
|  |
| 

* 2000:  Xiong Ni & Xiao Hailiang (CHN)
* 2004:  Thomas Bimis & Nikolaos Siranidis (GRE)
* 2008:  Wang Feng & Qin Kai (CHN)
* 2012:  Luo Yutong & Qin Kai (CHN)
* 2016:  Chris Mears & Jack Laugher (GBR)
* 2020:  Xie Siyi & Wang Zongyuan (CHN)
 |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Galovėjai |
| --- |
|  |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |
| **Sukūrimo vieta** | Škotijos vėliava Škotija |
| **Kilmė** | grynasis veisimas |

**Galovėjai** – viena seniausių mėsinių galvijų veislių, išvesta Škotijoje iš vietinių galvijų. Veislė formavosi kalnuoto drėgno klimato vietovėje kur nekarštos vasaros ir nešaltos žiemos. Karvės pasižymi ilgaamžiškumu, galovėjai priskiriami prie greitai bręstančių galvijų veislių. Tačiau jie kaupia mažiau riebalų negu Aberdynai - Angusai. Galovėjai labai nereiklūs žolynams, ištvermingi, turi tvirtus nagus, todėl lengvai vaikšto stačiais šlaitais, akmenuotu paviršiumi. Galovėjų mėsa skani. Skerdenos išeiga 62–62 %. Galovėjai veisiami grynuoju veisimu ir naudojami kryžminimui poruojant su smulkiomis karvėmis ir telyčiomis. Kadangi veršeliai gimsta smulkūs, tai visais atvejais karvės veršiuojasi labai lengvai. Galovėjai priskiriami prie ekstensyvių gamybos veislių.

Pagal išvaizdą galvijai panašūs į Aberdynus - Angusus. Jie beragiai, juodos, dažnai kiek į rudumą spalvos. Lyginant su Aberdynais - Angusais, jų liemuo ilgesnis, bet ne toks gilus. Galvijų šeriai ilgi, žiemą kartais šerių ilgis siekia iki 20 cm. Dabar yra nedidelė populiacija vadinamųjų apjuostų galovėjų. Jų liemuo per vidurį lyg apjuostas balta juosta. Ilgi šeriai ir gausus pūkas apsaugo gyvulius nuo šalčio. Jie dažniausisi ištisus metus laikomi po atviru dangumi.
Koturnai
**Koturnus** (lot. *cothurnus*; gr. κóθορνυσ) – suvarstomas odinis ar audeklinis batas su aulu iki pusės blauzdos ar iki kelio, bet atviras ties kojų pirštais. Tokius batus avėdavo Senovės Graikijos, etruskų ir Senovės Romos medžiotojai, raiteliai, valdžią turintys vyrai ar aktoriai.

Koturnų skiriamas bruožas buvo aulai, siekę nuo pusės blauzdų iki kelių. Koturnų aulai supdavo blauzdą. Sprendžiant pagal išlikusias marmurines statulas koturnai dažniausiai būdavo labai skoningai ir elegantiškai ornamentuoti. Koturnai būdavo suvarstomi iš priekio per visą ilgį, ir buvo siekiama, kad jų aulai būtų kuo labiau prigludę prie blauzdų.

Koturnai būdavo įprastinis medžiotojų apavas, todėl poetai ir skulptoriai koturnus laikė Dianos aprangos dalimi. Be to, koturnai buvo laikomi ir Merkurijaus bei Bakcho apavu.

Storapadžiai koturnai
---------------------

Paprastai koturnų pado storis būdavo paprastas. Kartais padai būdavo storesni, manoma, kad juos pastorindavo kamščio nuopjovomis. Koturnus pastorintais padais devėdavo tie, kurie norėdavo atrodyti aukštesniais – neaukštos moterys ar Atėnų tragedijų aktoriai. Aktoriai koturnus laikė didingu tauriu apavu, o koturnus avėdavo labai storu padu, kad jų ūgis būtų didesnis. Nuo to įpročio žodžiu *cothurnus* vadindavo ir pačias tragedijas.

Nuorodos
--------

* Cothurnus Archyvuota kopija 2010-05-30 iš Wayback Machine projekto. In: Smith W. (1870) Dictionary of Greek and Roman Antiquities
| ***Galva virš vandens*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Head Above Water |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Jim Wilson |
| Vaidina | Harvey Keitel  Cameron Diaz  Billy Zane |
| Metai | 1996 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 92 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Galva virš vandens** (angl.  *Head Above Water*) – 1996 m. JAV sukurtas komiškas trileris, norvegų filmo „Hodet over vannet" perdirbinys.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Harvey Keitel – Džordžas
* Cameron Diaz – Natali
* Craig Sheffer – Lencas
* Billy Zane – Kentas
* Shay Duffin – policininkas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Neseniai susituokę Džordžas ir Natali atvyksta atosotogų į salą, kurioje gyvena buvęs jos vaikystės draugas Lencas. Džordžas yra teisėjas, gerokai vyresnis už Natali ir susipažino su ja teismo proceso metu, kuomet skyrė jai dedidelę bausmę. 

Džordžas susidraugauja su Lencu ir kartu išsiruošuia į naktinę žvejybą. Natali lieka viena ir netrukus į salą atplaukia jos buvęs meilužis Kentas. Jis iš anksto atsiuntė atvirutę, kurios Natali negavo ir nori pasigusoti dėl savo iširusių naujausių santykių. Jis prisigeria ir užmiega, o ryte Natali randa jį mirusį. Išsigandusi ji paslepia kūną rūsyje ir pradžioje nieko nesako Džordžui, tačiau galiausiai šis pats aptinka svetimo vyro pėdsakus namuose. Nai Natali prisipažįsta, jie ištraukia kūną, tačiau šiam krintant lūžta sprandas ir Džordžas pareiškia, kad niekas jų istorija nepatikės. Pradžioje jie nesėkmingai bando atsikratyti kūno, tačiau vis sutrukdo Lencas, kuris dar randa ir Kento valtį su drabužiais. Džordžas supjausto kūną ir palepia jį po naujai įrengtais laiptais. Natali pradeda bijoti, kad Džordžas pats suplanavo nusikaltimą ir dabar taip pat atsikratys ja. Vienintelis, kas gali jai padėti, yra Lencas, tačiau šis abejoja istorijos tikrumu...
**Kova** (rus. *Кова*) – buvęs kaimas apie 80 km į pietvakarius nuo Kežmos, prie Angaros ir Kovos santakos, Kežmos rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija.

Lietuviai
---------

1948 m. birželio mėn. į Kovą iš Kretingos ir Klaipėdos apylinkių, Suvalkijos atitremta apie 1000 žmonių. Kova buvo tremtinių paskirstymo vieta. Kaimas buvo nykstantis, jame gyveno tik kelios rusų šeimos, su kitomis gyvenvietėmis susisiekti buvo galima tik upėmis. Kelerius metus lietuviai gyveno cerkvėje ir keliuose senuose pastatuose, vėliau po kelias šeimas buvo perkelti į apleistus namus. Pirmąją žiemą daugelis mirė nuo šalčio, bado, ligų. Stipresnieji kirto gretimus miškus, statė naujas gyvenvietes (Sizojus, apie 70 km į šiaurės rytus nuo Kovos, Bolturinas, apie 20 km į vakarus, Čiombė, apie 100 km į pietus). Ilgainiui dauguma tremtinių iš Kovos į jas ir persikėlė. Kovoje liko apie 10 lietuvių šeimų. Nuo 1958 m. lietuviai pradėjo grįžti į Lietuvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Kova (Krasnojarskas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 683 psl.

Koordinatės: 58°10′48″š. pl. 100°12′36″r. ilg.﻿ / ﻿58.1800°š. pl. 100.2100°r. ilg.﻿ / 58.1800; 100.2100
**KrAZ**|  |
| --- |
| Bendrovės duomenys |
| Pavadinimas | АвтоКрАЗ |
| Būstinė | Ukraina Kremenčukas, Poltavos sritis, Ukraina |
|
| Teisinė forma | AB |
| Įkurta | 1945 |
| Įkūrimo vieta | Kremenčukas, Ukrainos TSR |
|
| Adresas |
| Adresas | AvtoKrAZ  вул. Київська, 62, *vul. Kyivs’ka, 62* Kremenčukas 39631, Poltavos sritis Ukraina |
| Tel. | (+380 536) 76 62 00 |
| Fax. | (+380 536) 76 62 08 |
| E.p. | info@avtokraz.poltava.ua |
| Svetainė | Oficiali svetainė |

KrAZ savivarčiai MIMS porodoje, Maskva 2006 m.
**Kremenčuko automobilių gamykla** (ukr. *Кременчуцький автомобільний завод; АвтоКрАЗ*) – sunkvežimių gamykla Kremenčuko mieste, Poltavos srityje, Ukrainoje.

Istorija
--------

Bortiniai sunkvežimiai KrAZ-6322, Irakas 2004 m.
1945 m. rugpjūčio 31 d. buvo priimtas nutarimas Kremenčuko mieste statyti tiltų gamyklą. Jau 1946 m. buvo pradėta statyba. Per sekančius 8 metus gamykloje buvo pagaminta apie 600 tiltų, kurių bendras ilgis siekė per 27 kilometrus. Tiltai buvo įrengti virš Maskvos, Dniepro, Dniestro, Volgos, Dauguvos ir kitų upių.

Nuo 1956 metų gamykloje buvo gaminami kukurūzų derliaus nuėmimo kombainai bei kita žemės ūkio technika. Per 2 savo gyvavimo metus Kremenčuko kombainų gamykla išleido per 11 tūkst. žemės ūkio technikos vienetų.

  

1958 metais balandžio 17 d. ministrų taryba priėmė sprendimą sukurti Kremenčuke krovininių automobilių gamyklą. Pirmieji 2 sunkvežimiai KrAZ-222 buvo surinkti 1959 metų balandžio 10 d.

1961 metais gamykla eksportavo virš 500 sunkvežimių į 26 pasaulio šalis – Argentiną, Afganistaną, Bulgariją, Kiniją, Indiją ir kt.

1971 m. sausio 22 d. gamykla apdovanota Lenino ordinu.

1979 m. buvo pasiektas didžiausias pagaminamų automobilių kiekis – 1,66 automobilio, tenkantis vienam darbuotojui. Šis rodiklis ir kitais metais buvo aukščiausias Tarybų Sąjungoje tarp sunkiųjų automobilių gamintojų.

1984 metais nuo konvejerio nuriedėjo 500 000 – asis sunkvežimis, o per 1986 m. išleisti 30 665 krovininiai automobiliai.

1994 m. įmonė buvo užregistruota kaip akcinė bendrovė.

1996 m. įmonė užregistruota kaip holdingo kompanija „AvtoKrAZ".

Gamyklos privatizacija prasidėjo 1999 metais. Pagrindinį akcijų paketą įsigijo bendra Ukrainos-Vokietijos bendrovė „Mega-Motors".

2004-aisiais bendrovė pasirašė kontraktą 2200 sunkvežimių KrAZ-6322 tiekimui į Iraką.

Produkcija
----------

* KrAZ-214
* KrAZ-255
* KrAZ-260
* KrAZ-5133
* KrAZ-6322
* KrAZ-6510

Išnašos
-------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2009-04-22 iš Wayback Machine projekto.
| **Tabanus bovinus** |
| --- |
| Galvijinė sparva, patelė (*Tabanus bovinus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Dvisparniai  *( Diptera)* |
| Pobūris: | Musiniai dvisparniai  *( Brachycera)* |
| Šeima: | Sparviniai  *( Tabanidae)* |
| Gentis: | Sparvos  *( Tabanus)* |
| Rūšis: | Galvijinė sparva  *( Tabanus bovinus)* |

 |

**Galvijinė sparva** (*Tabanus bovinus*) – sparvinių (*Tabanidae*) šeimos dvisparnis vabzdys. Paplitusi Europoje, Azijoje, Šiaurės Afrikoje; Lietuvoje dažna.

Kūnas 20–24 mm ilgio. Akys žalios, ant pilvelio driekiasi šviesiai rudi žiedai.

Gyvena ganyklose, miškų aikštelėse. Galvijinės sparvos skrisdamos gan garsiai zvimbia. Patinai maitinasi nektaru, patelės – žinduolių, ypač galvijų, krauju. Vienu nutūpimu gali iščiulpti 0,2 ml kraujo. Burnoje turi kraujo krešėjimą stabdančių medžiagų.

Dauginasi vasarą. Iščiulpusi kraujo, patelė deda kiaušinėlius ant augalų, augančių netoli vandens telkinių. Lervos gyvena puvėsiuose, minta smulkiais gyviais.

Galvijinės sparvos įgėlimas skausmingas, jų antpuolis galvijams sukelia silpnumą, mažina pieningumą. Gelia ir žmonėms, gali pernešti tularemiją, juodligę, tripanosomas, nematodus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Galvijinė sparva*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 75
| Užluobės piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Užluobės piliakalnisUžluobės piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°15′21.8″ š. pl. 21°37′11.5″ r. ilg.﻿ / ﻿56.256056°š. pl. 21.619861°r. ilg.﻿ / 56.256056; 21.619861Koordinatės: 56°15′21.8″ š. pl. 21°37′11.5″ r. ilg.﻿ / ﻿56.256056°š. pl. 21.619861°r. ilg.﻿ / 56.256056; 21.619861 |

 |
| Vieta | Skuodo rajonas |
| Seniūnija | Skuodo seniūnija |
| Aukštis | 10 m |
| Plotas | 50x40 |
| Naudotas | 1 tūkstantmetis - XIII a. |
| Žvalgytas | 1968 |
| Registro Nr. | A480KP / 23797, 23798, 3255 /AR975 |

**Užluobės piliakalnis**, *Šarkė, Pilis* (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A480KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR975) – piliakalnis Skuodo rajono savivaldybės teritorijoje, prie Užluobės kaimo, Skuodo seniūnija. Pasiekiamas keliu Skuodas – Užluobė pravažiavus Užluobę, ties nedideliu kelio posūkiu į dešinę pasukus į kairę per pievas šiaurės rytų kryptimi 300 m link beržų guoto.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos pakraštyje, Šatos kairiajame krante. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 50x40 m dydžio. Jos pietų – pietvakarių pakraštyje supiltas 70 m ilgio, 0,5 m aukščio, 15 m pločio lanko formos pylimas. Jame rasta anglių. Pylimo išorinis 1 m aukščio šlaitas leidžiasi į 14 m pločio griovį, už kurio supiltas antras 0,3 m aukščio, 14 m pločio pylimas, už jo buvo antras apie 10 m pločio griovys, šiaurės vakarų dalyje dabar virtęs griova. Šlaitai - 10 m aukščio. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a.

Piliakalnis labai apardytas arimų, gynybiniai įrenginiai beveik niveliuoti, šlaitai erodavę. Aikštelėje iki XIX a. pabaigos buvo kaimo kapinės. Piliakalnis apaugęs beržais, pomiškis iškirstas.

Tyrimai
-------

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1968 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Į pietvakarius nuo piliakalnio, 2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos. 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Krūtės piliakalnis 16 km | Gravos piliakalnis 15 km | Kivylių piliakalnis 8 km  Veitelių piliakalnis 9 km |  |
| Kubiliškės piliakalnis 7 km |  | Girdenių piliakalnis 15 km |
| Puodkalių piliakalnis 6 km Šakalių piliakalnis 9 km | Erslos piliakalnis 5 km  Gintališkės piliakalnis 19 km | Jedžiotų piliakalnis 7 km  Apuolės piliakalnis 5 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Lietuvos TSR archeologijos atlasas, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 171-172 (Nr. 767)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.171
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.1993, p.65

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalniai
**Katalikų enciklopedija** (angl.  *Catholic Encyclopedia*) – 1913 m. išleistas angliškas žynynas. Išleido Romos Katalikų Bažnyčia.

Joje pateikiama ir aprašoma Katalikų Bažnyčios bei katalikų tikėjimo istorija, teorija, praktika, krikščionybės istorija. Pakartotinis leidimas – 1922 m.

Istorija
--------

Žinynas pradėtas rengti 1905 m. sausio 11.

Redaktoriai – Charles G. Herbermann (profesorius, lotynistas, bibliotekininkas, College of the City of New York), Edward A. Pace (filosofijos profesorius, Catholic University), Condé B. Pallen (redaktorius), Rev. Thomas J. Shahan (Bažnyčios istorijos profesorius, Catholic University) ir John J. Wynne (jėzuitas, „The Messenger" (*Pasiuntinys*) redaktorius.

Autoriai pirmą kartą susitiko „Messenger" redakcijoje, Niujorke ir kartu dirbo iki pat 1913 m. balandžio 19.

Aktualesnė versija („Catholic University of America") išleista pavadinimu Naujoji katalikų enciklopedija („New Catholic Encyclopedia"), 1967 m. ir 2002 m.

Nuorodos
--------

* *New Advent: Catholic Encyclopedia* **(**angl.**)**
* Jacques Maritain Center: Catholic Encyclopedia
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Keralos istorija** |
| Čera, Alupai |
| Viduramžių Čera, Silharai |
| *Čola*, *Pandija* |
| Svarupamai: |
| Venadas, Kočinas, Kožikodė, Kolathunadas |
| *Portugalų Indija, Olandų Indija, Britų Indija* |
| *Maisoras*, Travankoras |
| Kerala |

Kožikodės karalystės sostinė buvo Kožikodė
**Kožikodės karalystė** (arba ***Nedirijipu karalystė***) – vienas iš didžiausių ir stipriausių svarupamų (feodalinių karalysčių) Keraloje (Pietų Indijoje), egzistavęs nuo viduramžių Čeros subyrėjimo XII a iki XVIII a.

Didžiausio suklestėjimo laikais ši karalystė valdė teritorijas vidurio Keraloje. Jos sostinė (*kovilakam*) buvo Kožikodė. Valdovai buvo tituluojami *samothiri* (*zamorinais*).

Istorija
--------

Ši karalystė aplink Kožikodės miestą atsirado suirus Čeros imperijai ir iš pradžių vadinosi Eranadu. Tai buvo mažytis svarupamas, kuris XIV a. pradžioje nugalėjo savo priešus Polanadą bei Nedunganadą ir pradėjo ekspansiją. Tuo metu dėl gamtinių sąlygų smuko senovinis uostas Kodungaluras, iki tol garsėjęs prekyba. Tai leido iškilti Kožikodei kaip prekybos centrui.

1353–1361 m. tęsėsi ekspansijiniai karai, kurių metu Kožikodė kovojo su Valuvanado ir Perumpadapo karalystėmis, labai jas nusilpnindama. Perumpadapas buvo priverstas perkelti sostinę į pietus, į Kočio miestą.

Atplaukę Portugalai iš pradžių draugavo su zamorinais, tačiau greitai prasidėjo karai. Pralaimėję zamorinai buvo priversti leisti portugalams įkurti prekybos postą savo valdose 1509 m.

Pasirodžius olandams, Kožikodė sudarė su jais sąjungą ir išvijo portugalus XVII a. viduryje.

1766 m. Kožikodės karalystę užėmė kanadų Maisoro karalystė vakaruose. Vėliau Maisorui pralaimėjus britams, Kožikodė tapo Britų Indijos dalimi.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Katalonijos kelias
**Katalonijos kelias** (isp. *La Via Catalana*) − Ispanijos šiaurės rytuose esančio Katalonijos regiono gyventojų susikibimas rankomis, taip išreiškiant savo nepriklausomybės siekį, įvykęs 2013 m. rugsėjo 11 d. 

400 km žmonių rankų grandinė nusidriekė per visą regioną − nuo Pirėnų iki Valensijos. Šią akciją Katalonija surengė pagal Baltijos kelio pavyzdį, kai 1989 m. estai, latviai ir lietuviai, tuomet dar priklausę Sovietų Sąjungai, sudarė 600 kilometrų žmonių rankų grandinę.

Katalonija yra ekonomiškai stipriausias Ispanijos autonominis regionas šalies šiaurės rytuose, nusidriekęs palei Viduržemio jūros pakrantę. Sostinė − Barselona, gyventojai − katalonai, kalbantys katalonų kalba. Regionas 2006 m. praplėtė savo autonomiją, bet labai dažnai nesutaria su Ispanijos valdžia, didžioji visuomenės dalis yra nepriklausomybės šalininkai.

Katalonai rugsėjo 11 d. švenčia savo nacionalinę šventę. Taip jie mini Barselonos užkariavimą 1714 m. rugsėjo 11 d. Ispanų karaliaus Pilypo V daliniams tada užėmus miestą, Katalonija neteko autonomijos teisių.

Katalonijos kelias į nepriklausomybę yra tolimas. Nors Katalonijos vyriausybės vadovas pažadėjo surengti referendumą dėl nepriklausomybės, centrinė Vyriausybė Madride yra griežtai prieš regiono atsiskyrimą. Ji remiasi Konstitucija, kuri garantuoja Ispanijos „vienybę".
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Thomisidae** |
| --- |
| Krabvoris (Xysticus sp.)Krabvoris (*Xysticus* sp.) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Vorai  *( Araneae)* |
| Šeima: | Krabvoriai  *( Thomisidae)* |

 |

**Krabvoriai** (*Thomisidae*) – vorų (*Araneae*) šeima.

Pasaulyje žinoma 2042 rūšys, priklausančios 164 gentims. Lietuvoje apie 25 rūšys, 8 gentys. Tai plokšti, iki vieno centimetro dydžio rudi vorai, kurių pirmosios dvi kojų poros tvirtesnės ir ilgesnės už likusias. Bėgioja į šonus ir atgal, todėl šiek tiek primena krabus. 

Gaudomųjų tinklų nerezga. Grobį pagauna tykodami ant žiedų ir lapų. Neretai toje pačioje vietoje pratūno ištisas dienas ir savaites. Labai pastabūs. Užtenka šiek tiek prisiartinti ar mostelėti ranka, voras tuoj pat pasislepia po lapu ar žiedu. Prie savo aukos prisėlina nepastebimai, lėtai, akimirksniu pačiumpa priekinėmis kojomis ir įkanda į sprandą. Nuodai labai veiksmingi, net ir tokie apsiginklavę gyvūnai kaip bitės ir kamanės nesugeba panaudoti savo nuodingo geluonies. 

Kai kurios krabvorių rūšys (geltonasis žiedvoris – *Misumena vatia* ir įvairiaspalvis krabvoris – *Thomisus onustus*) pasižymi puikia slepiamąja spalva. Jų aukomis tampa kitų šeimų vorai, žiedus lankantys vabzdžiai. 

Patelė padeda smėlio spalvos kiaušinėlius tarp žolių stiebelių ar lapų iš storesnio verpalo padarytame krepšelio formos kokone. 

Visi krabvoriai yra labai baikštūs, bet patelė ir gresiant pavojui nepalieka kokono. Jį saugo ištisas savaites nesimaitindama. Pajutusi, kad jaunikliai išsirito, prakanda storą kokono apvalkalą ir šitaip padeda jauniems vorams išsilaisvinti. Rudenį jaunikliai užlipa ant žolių viršūnių, pakelia pilvelį ir leidžia voratinklinį siūlą, su juo atitrūkę su vėjo pagalba keliauja. Tokius baltus skraidančius debesėlius galima matyti „bobų vasarą".

Krabvoris
Geltonasis žiedvoris su laimikiu

|  |  |
| --- | --- |
|  | Šis straipsnis yra tapęs savaitės straipsniu. |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°17′45″ š. pl. 21°25′15″ r. ilg.﻿ / ﻿55.29583°š. pl. 21.42083°r. ilg.﻿ / 55.29583; 21.42083

Pietinė Žalgirių miško dalis
Apynių sąžalynai
**Žalgirių miškas** – miškas Lietuvoje, Šilutės rajono vakaruose, šalia užliejamų pievų, atskirtų keliu  **206**  Šilutė–Rusnė  su Šlažų tiltu praleisti polaidžio vandenims. Miškas yra šalia Nemuno upės ir patenka į Nemuno deltos regioninio parko teritoriją. Plotas – 1231 ha.

Pavasarinių, o kartais ir rudeninių potvynių metu didesnė miško dalis apsemiama. Žalgirių miške yra aptinkami aliuviniai miškai, pelkėti lapuočių miškai, pelkiniai miškai, aukštapelkės. Didžioji Žalgirių miškas dalis yra savaiminio atsikūrimo, t. y. kai medžiai auga savaime, nieko nesodinami. Po II pasaulinio karo buvo bandyta Žalgirių mišką ir Rupkalvių pelkę paversti šienaujamomis pievomis, tačiau gamtos nugalėti nepavyko, nes kanalai nebebuvo valomi ir užako. Žalgirių miškas yra apjuosęs Rupkalvių aukštapelkę iš visų pusių.

Hermano Zudermano ąžuolas
Žalgirių miške yra įvairiausių biotopų, todėl jis pasižymi didele augalijos įvairove. Šiame miške yra aptikta 180 augalų rūšių. Visas miškas atitinka Natura 2000 reikalavimus. Miške auga valstybės saugomas gamtos paveldo objektas – Hermano Zudermano ąžuolas.

Žalgirio miške Nemuno deltos regioninio parko direkcija yra įrengusi pažintinį taką. Iš pietų mišką kerta vieškelis  **4213**  Rusnė–Galzdonai–Plaškiai . Miško trakuose įsikūręs Žalgirių kaimas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Giovanni Gronchi** |
| --- |
| Italijos prezidentas |
|  |
| Gimė | 1887 rugsėjo 10Pontedera, Italija |
| Mirė | 1978 spalio 17Roma, Italija |
| Italijos prezidentas |
| Ėjo pareigas | 1955 gegužės 11 – 1962 gegužės 11 |
| Ankstesnis | Luigi Einaudi |
| Vėlesnis | Antonio Segni |
|  |
| Partija | Krikščionių demokratų partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Giovanni Gronchi |
| Parašas |
|  |

**Giovanni Gronchi** (1887 m. rugsėjo 10 d. – 1978 m. spalio 17 d.) buvo politikas iš Italijos, kuris nuo 1955 iki 1962 m. buvo trečiasis Italijos Respublikos prezidentas. Jo prezidentavimo laikotarpis pasižymėjo kontroversišku ir nepavykusiu mėginimu į valdžią atvesti kairiąją politinę jėgą.

Biografija
----------

Jis gimė 1887 m. rugsėjo 10 d. Pontederoje, Toskanos regione ir anksti tapo krikščionių judėjimo nariu. Vėliau jis mokėsi Pizoje literatūros ir filosofijos mokslų. Nuo 1911 iki 1915 m. jis dirbo mokytoju įvairiuose Italijos miestuose.

I pasauliniame kare jis dalyvavo kaip savanoris, o grįžęs iš karo 1919 m. įkūrė Italijos katalikų populiariąją partiją. Po to jis porą kadencijų buvo išrinktas į parlamentą.

Nuo 1925 iki 1943 m. jis buvo pasitraukęs iš politikos, kad nebūtų apkaltintas fašistinio režimo palaikymu, ir toliau dirbo mokytoju.

1943-1944 m. jis buvo vienas Krikščionių demokratų partijos įkūrėjų ir tapo kairiųjų judėjimo lyderiu. Nuo 1944 iki 1946 m. jis buvo šalies darbo ministras. 1947 m. Šaltojo karo metu, jis pasipriešino savo partijos sprendimui iš Italijos parlamento pašalinti komunistines ir socialistines partijas. 1948 m. Giovanni buvo išrinktas Italijos deputatų prezidentu.

1955 m. buvo renkamas naujas šalies prezidentas. Po trumpos kovos su vienu konkurentu, surinkęs 658 balsus iš 883 galimų, trečiuoju šalies prezidentu buvo išrinktas Giovanni Gronchi. Jis tapo pirmuoju tokį rangą užėmęs Katalikų partijos narys.

Gronchi kadencija truko iki 1962 m. ir per tuos metus prezidentas pasižymėjo savo kontroversiškais pasiūlymais, kaip socialistų ir komunistų partijų grąžinimas į parlamentą, atsisakymas priklausyti NATO ir pan. tačiau mažos Italijos liberalų partijos balsų dėka parlamentas sudarydavo reikiamą balsų daugumą, kad priimtų sprendimus be prezidento.

Po kadencijos pabaigos Gronchi bandė antrą kartą laimėti prezidento rinkimus, tačiau pralaimėjo Antonio Segni. Pagal Italijos konstituciją Gronchi tapo šalies senatoriumi visam gyvenimui. 1978 m. spalio 17 d. sulaukęs 91 metų jis mirė Romoje.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Luigi Einaudi** | **Italijos prezidentas**1955–1962 | Po to:**Antonio Segni** |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RItalija Italijos prezidentai |
| --- |
|  |
| Italian Presidential Standard | 
Enrico De Nicola • Luigi Einaudi • Giovanni Gronchi • Antonio Segni • Giuseppe Saragat • Giovanni Leone • Alessandro Pertini • Francesco Cossiga • Oscar Luigi Scalfaro • Carlo Azeglio Ciampi • Giorgio Napolitano • Sergio Mattarella | Italian Presidential Seal |

 |
| **Juozas Norkus** |
| --- |
| Gimė | 1864 m. gruodžio 29 d.Kiukiškiai, dab. Telšių raj. |
| Mirė | 1942 m. gruodžio 18 d. (77 metai)Kiukiškiai, dab. Telšių raj. |
| Palaidotas (-a) | Gaurės kapinėse |
|  |
| Veikla | knygnešys |

**Juozas Norkus** (1864 m. gruodžio 29 d. Kiukiškiuose – 1942 m. gruodžio 18 d. ten pat) – ūkininkas, knygnešys.

Biografija
----------

J. Norkus buvo kilęs iš mažažemių valstiečių, turėjusių apie tris hektarus žemės. Šeima gyveno šalia Prūsijos sienos. Pro šalį keliaudavę knygnešiai čia visuomet rasdavo prieglaudą. 

Mokėjo skaityti, mėgo knygas, tačiau rašyti nemokėjo. Paaugęs pats pradėjo nešti per sieną draudžiamą spaudą. Platindavo aplinkinėse parapijose. 1895 m. caro žandarai per kratą jo namuose rado keturias lietuviškas knygas. Buvo nubaustas 2 metus tremties už Pavyslio ir Vakarų kraštų. 1896 m. rugpjūčio 25 d. paleistas iš kalėjimo ir po dviejų dienų išsiųstas į Rygą, kurią pasirinko kaip tremties vietą.

Mirė 1942 m. Palaidotas Gaurės miestelio kapinėse.

Atminimo įamžinimas
-------------------

* Įrašas Knygnešių sienelėje.

Nuorodos
--------

* Knygnešys Juozas Norkus
| Mersis |
| --- |
| Keltas Mersio upėje Liverpulyje Keltas Mersio upėje Liverpulyje |
| **Ilgis** | 112 km |
| **Baseino plotas** | 4680 km² |
| **Ištakos** | Etrou, Goitas ir Teimas |
| **Žiotys** | Airijos jūra |
| **Šalys** | Didžioji Britanija (Anglija) |

**Mersis** (angl. *River Mersey*) – upė Jungtinėje Karalystėje, Anglijos šiaurės vakaruose. Prasideda ties Stokportu, susiliejus Etrou, Goito ir Teimo upėms, ištekančioms Peninų kalnuose. Teka į vakarus, įteka į Airijos jūrą ir sudaro ilgą Mersio estuariją, Viralo pusiasaliu atskirtą nuo Di estuarijos.

Upė laivuojama, kanalu sujungta su Trentu. Lygiagrečiai Mersio upei yra iškastas Mančesterio kanalas. Mersio slėnis labai urbanizuotas, čia įsikūrusios Didžiojo Mančesterio, Mersisaido aglomeracijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 280