recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Geštaltpsichologija** (vok. *Gestalt* – „pavidalas", „forma", „figūra" + *psichologija*) – psichologijos kryptis, kuri visus psichinius procesus laiko vientisais ir kokybiškai savitais. Skirtingai nuo asociacionizmo, geštaltpsichologijos atstovai tvirtina, kad pirminiai ir antriniai psichikos elementai esą ne pojūčiai, o vientisi psichiniai dariniai, vadinamieji geštaltai, susiformuojantys veikiami ne išorės poveikių, o vidinių psichikos dėsnių. Pagal šią teoriją, žmogus nesąmoningai sujungia visus suvokiamus dalykus į tam tikras grupes, papildydamas trūkstamas detales. Sujungimas vyksta remiantis įvairiomis taisyklėmis: trūkstamų dalių papildymu, panašių daiktų grupavimu, vienų daiktų priskyrimu kitiems, simetrija ir t. t. Geštaltpsichologija eksperimentiškai tyrė asmenybę, mąstymą, suvokimą. Nustatė įgyto patyrimo, figūros ir fono bei suvokiamojo objekto santykį suvokimo metu, atminties procesų priklausomumą nuo reikmių. Geštaltpsichologija prisidėjo prie antimechanistinės koncepsijos įsigalėjimo psichologijoje.

I. Pavlovas, L. Vigotskis kritikavo neistorišką šios psichologijos krypties požiūrį į psichiką, asmenybės tyrimą atitrauktai nuo aplinkos ir praktinės veiklos, formos vaidmens psichinėje veikloje pervertinimą.

Istorija
--------

Geštaltpsichologija atsirado XX a. pr. Vokietijoje mechanistinės pasaulėžiūros ir asociacionizmo krizės sąlygomis. Labiausiai klestėjo XX a. 3–4 dešimtmetyje. K. fon Ėrenfelsas – geštalpsichologijos pirmtakas, svarbiausi atstovai – M. Vertheimeris, V. Kėleris, K. Kofka, K. Levinas. Filosofinis geštaltpsichologijos pagrindas – F. Brentano, E. Huserlio filosofinės sistemos.

XX a. pradžioje geštaltpsichologija padarė didelę įtaką Bauhaus meninio judėjimo susiformavimui, šiuolaikiniam dizainui. Geštaltpsichologija gana plačiai naudojama pačiose įvairiausiose psichologijos tyrimų srityse.

Kai kurie geštaltpsichologijos teiginiai, pvz. objektų identifikavimas, buvo prognozuoti dar Zigmundo Froido darbuose, o eksperimentiškai įrodyti tik XX a. trečiajame ketvirtyje (akies vykdomas pirminis objektų atpažinimas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Geštaltpsichologija*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IV t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1978. T.IV: Gariga-Jančas, 81 psl.
Drožiamas pieštukas
Elektroninis drožtukas
**Drožtukas** – pieštukų smailinimo įrankis. Naudojamas paprastiems pieštukams, t. y. sudarytiems iš minkšto (medinio arba polimerinio) dangalo su grafito šerdele.

Veikimas
--------

Pieštukai įprastai galandami peiliu. Taip iki šiol juos drožia ir dailininkai.

Drožiant drožtuku, viena ranka sukiojamas pieštukas, o kitoje yra laikomas pats drožtukas. Drožia prie korpuso pritvirtinta siaura (iki 2 cm ilgio) geležtė, kuria lygiai šalinamas pieštuko dangalas ir smailinama pieštuko šerdis.

Tipai
-----

Drožtukai būna dviejų rūšių: nedideli, atviru korpusu, pagaminti iš plastiko, medienos ar metalo; kartais turi plastikinę dėžutę, kur krenta atliekos (nuodrožos). Tokiuose kartais būna įtaisyta antra, didesnė anga, skirta storesniems (angl. *jumbo*) pieštukams drožti. Metalinių drožtukų korpusai gaminami iš magnio, aliuminio ar, brangesnių, iš žalvario, geležtės – iš plieno, o varžtai – iš žalvario lydinio. Magnio korpusas apsaugo plieno geležtę nuo rūdžių.

Drožtukai būna įvairių dekoratyvinių formų – kaip nedideli gaubliai, žaisliniai gramofonai, žaisliniai automobiliai ir t. t.

Dažni drožėjai naudoja mechaninius drožtukus su rankena ir automatinius (elektroninius). Juose vietoje vieno peilio dažnai naudojamas frezavimo peilis, jie patvaresni. Kosmetikos parduotuvėse pardavinėjami specialūs drožtukai, skirti makiažo pieštukams.

Trūkumai
--------

Naudojantis populiariais drožtukais, pieštuko smaigalys lieka apvalus, kas kartais nepageidautina. Plonoms linijoms braižyti labiau tinka iš abiejų pusių apšlifuotas smaigalys (pleišto, kalto formos), mat toks smaigalys rečiau nulūžta, yra patvaresnis. Pavyzdžiui, dailidės pieštukai gaminami būtent tokiu principu.

Literatūra
----------

* David Rees: *Die Kunst einen Bleistift zu spitzen: Theorie und Praxis der Kunst des Bleistiftspitzens für Schriftsteller, Künstler, Unternehmer, Architekten, Handwerker, Juristen, Staatsdiener u.v.a. Eine praktische und theoretische Abhandlung*. Metrolit Verlag, Berlin 2013. ISBN 978-3-8493-0045-6.

Išnašos
-------

1. ↑  Magnesium - Technische Darstellung, Chemische Eigenschaften, Legierungen Archyvuota kopija 2013-05-10 iš Wayback Machine projekto.
| Kartenalė II |
| --- |
| **Ilgis** | 12,4 km |
| **Baseino plotas** | 51,2 km² |
| **Ištakos** | Palioniškiai, Plungės rajonas |
| **Žiotys** | Minija |
| **Šalys** | Lietuva |

**Kartenalė II** – upė Plungės ir Kretingos rajonų savivaldybių teritorijoje, kairysis Minijos intakas.

Išteka iš užakusios Reiskių ežero apypelkės ties Palioniškiais, teka vakarų kryptimi. Nuo santakos su Alksnupiu ir Kartenale I iki kelio Baubliai–Raguviškiai abipus upės plyti entomologinis draustinis. Į Miniją įteka Kalno Grikštų kaime, 78,6 km nuo jos žiočių.

Kairiajame krante priešais santaką su Kartenale I stūkso Kačaičių piliakalnis. Netoli santakos su Minija kairiajame krante yra Kalno Grikštų senovės gyvenvietė, kapinynas ir senosios kapinės.

Intakai: Tyrupis, Kartenalė I (dešinieji), Alksnupis (kairysis).

Gyvenvietės: Žutautų Medsėdžiai, Greičiai, Žutautai, Kačaičiai, Kalno Grikštai.

Upėvardis, matyt, kilęs nuo gyvenvietės *Kartena*, sudarytas pridėjus mažybinę priesagą. Gyvenvietės vardas, spėjama, kilęs nuo upės ankstesnės pavadinimo lyties *\*Kartena*. Šis upėvardis sietinas su žodžiu *kartus* („aitraus skonio").

Nuorodos
--------

* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Barbatula barbatula** |
| --- |
| Šližys (Nemacheilus barbatulus)Šlyžys (*Barbatula barbatula*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Karpžuvės  *( Cypriniformes)* |
| Šeima: | Plokštieji vijūnai  *( Balitoridae)* |
| Gentis: | Barbatulės  *( Barbatula)* |
| Rūšis: | Šlyžys  *( Barbatula barbatula)* |

 |
|  FishBase |

**Šlyžys**, *šlyžė* (lot. *Barbatula barbatula, Nemacheilus barbatulus*, angl. *Stone Loach*) – smulki gėlavandenė plokščiųjų vijūnų (*Balitoridae*) šeimos žuvis, dažna Lietuvoje ir gyvenanti daugelyje Eurazijos vandenų.

Išvaizda
--------

Kūnas cilindriškas, nugara tamsiai ruda, šonai tamsiai geltoni su tamsiai rusvoms dėmėmis. Išilgai šonų tęsiasi dvi siauros šviesesnės linijos, kuriose dėmelės smulkesnės. Šonai padengti smulkiais žvyneliais, jie išsidėstę padrikai, nedengia vienas kito kraštų.

Pelekai pilkšvai gelsvi, dėmėti, apvaliais kraštais. Uodegos pelekas lygiašonio trikampio formos, be iškarpos. Nuo kirtiklio skiriasi mažiau ryškiu dėmėtumu.

Prie žiočių yra trys poros ūsų.

Suaugę šlyžiai būna 10–12 cm (retai iki 15 cm) ilgio ir 7–8 g (retai – iki 15–20 g) svorio.

Arealas
-------

Lietuvoje dažna.
  
Paplitusi daugelyje Eurazijos gėlųjų vandenų nuo Prancūzijos iki 57° šiaurės platumos. Rytuose arealas siekia Sibirą. Šlyžiai negyvena Norvegijoje, Graikijoje, didžiojoje Italijos dalyje.
  
Azijoje gyvena keli šlyžių porūšiai.

Ekologija
---------

Lietuvoje gyvena daugelyje upių ir upelių su smėlėtu ar akmenuotu dugnu. Nemėgsta dumblingo dugno, neaptinkami nepratakiuose ežeruose.
  
Šlyžys yra dugninė sėsli žuvis, didžiąją dalį laiko besislapstanti tarp akmenų, kerplėšų, augalų. Vidutinis tankis – 50–80 individų hektare, biomasė – iki 1 kg/ha. Nepalankiomis sąlygomis – išdžiūstant vandens telkiniui ar įšąlant iki dugno – gali įsirausti į dumblą ir ilgam išlikti gyvi.

Subręsta antraisiais gyvenimo metais, o auginami akvariumuose – net ir pirmaisiais. Neršia gegužės–birželio mėn. kai vandens temperatūra pasiekia +10–12 °C. Patelė išneršia kelis tūkstančius ikrelių, kurie vystosi 8–11 parų, kai vandens temperatūra yra +16 °C.

Panaudojimas
------------

Šlyžiai nėra verslinės ar mėgėjiškos žvejybos objektai. Juos neretai rankomis ties akmenimis gaudo vaikai. Kartais naudojami kaip jaukas gaudant kitas žuvis.
  
Kartais auginami akvariumuose.

Kai kuriose Vakarų Europos šalyse yra reti, todėl yra saugojamos žuvys.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šlyžys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Dokininkų brigada konteineriniame laive
**Stividoras** (angl. *Stevedore*, iš isp. *estibador* 'krovėjas') – asmuo, atstovaujantis uosto administracijai ir darbų vykdytojui laive, esančiame prie krovininės krantinės. Stividoras yra laivų pakrovimo ir iškrovimo uostuose tvarkytojas: organizuoja laivų priėmimą, švartavimą, juose esančių įvairių krovinių iškrovimą ar pakrovimą, vadovauja krovos darbams, pildo laivo atplaukimo-išplaukimo ir krovinių dokumentaciją, krovos darbų paskyras.

Žodis „stividoras" yra kilęs iš isp. *estibador* arba port. *estivador* 'laivų krovikas', paplitusio per šių šalių jūreivius. Šios profesijos atstovai turi ir savus pavadinimus, priklausomai nuo šalies ir vietos: *dockworker, docker* („doko darbininkas, dokininkas") D. Britanijoje, *longshoreman* („žmogus prie kranto") JAV, Kanadoje. JAV stividorais laikyti krovėjai, dirbę laive su kėlimo kranais.

Tarp buriuotojų yra žinoma **stividoro mazgo** (*stevedore knot*) rišimo technika,

Pareigos
--------

Stividoro mazgas
Stividoras yra susipažinęs su uosto ir jame dirbančių krovos įmonių struktūra, krovos įrenginiais, krovinių sandėliavimo taisyklėmis, laivų, geležinkelio vagonų ir autotransporto priemonių įranga. Jis yra atsakingas už pakrovimo–iškrovimo darbų technologiją, laivų aptarnavimo grafiko vykdymą, už neplanines laivų ir krovininių įrenginių prastovas, už uosto darbininkų užimtumą. Stividoras turi teisę sustabdyti darbą, jei nustatoma, kad yra pažeista darbų tvarka laive. Jis privalo iškilusias problemas suderinti su laivo kapitonu. Stividoras tvarko laivo stovėjimo laiko apskaitą, suderina įrašus su laivo kapitonu.

Stividoriniai darbai
--------------------

Už perkraunamų ir sandėliuojamų uosto terminale krovinių saugumą ir kokybę atsakinga **stividorinė kompanija**. Kadangi uostas pirmiausia yra skirtas kroviniams perkrauti iš vienų transporto sistemų į kitas, todėl didžiausią įtaką uostų darbo efektyvumui ir vystymui turi stividorinės kompanijos. Laivo pakrovimui ir iškrovimui uosto krantinėje vadovauja stividoras. Stividoriniai darbai apima organizacinių ir techninių priemonių visumą uoste, kai užtikrinamas savalaikis laivų iškrovimas-pakrovimas. Prieš krovos darbų pradžią laive patikrinama krovininių patalpų ir perkrovimo priemonių būklė, o prieš pradedant iškrovimo darbus – krovinių išdėstymas ir būklė. Krovos darbai atliekami pagal sudarytą darbų planą, užtikrinantį našų uosto krovikų ir krovimo mechanizmų darbą, prisilaikant laivo technologinės aptarnavimo schemos. Tuo tikslu prie laivo borto laiku paduodami geležinkelio vagonai, automobilinio transporto priemonės, mechanizmai ir medžiagos tvirtinti kroviniui laive.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Apie stividorą Tarpt. žodžių žodyne
2. ↑  Stividoro mazgas

Nuorodos
--------

* LR Susisiekimo ministerijos „Darbų saugos taisyklės laivų krovos darbų įmonėse", 3.1 p[neveikianti nuoroda]
* Stividoro profesinio mokymo programa[neveikianti nuoroda]
**Dropšipingas** (angl. *drop shipping*) – prekybos forma, kurioje pardavėjas priima klientų užsakymus, bet nelaiko atsargų. Vietoj to, pardavėjas perduoda užsakymus ir jų siuntimo informaciją gamintojui, didmenininkui, kitam pardavėjui ar pristatymo namui, kuris tada tiesiogiai siunčia prekes klientui.

Pardavėjas atsakingas už produkto rinkodarą ir pardavimus, bet beveik arba visiškai nekontroliuoja produkto kokybės, sandėliavimo, atsargų valdymo ar siuntimo. Tai panaikina sandėlių – ar net parduotuvių – išlaikymo, atsargų pirkimo ir saugojimo bei reikiamų funkcijų darbuotojų įdarbinimo sąnaudas. Pardavėjas gauna pelną iš didmeninės ir mažmeninės kainos skirtumo, atimant bet kokius susijusius pardavimo, banko ar siuntimo mokesčius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nast, Condé (2020-05-01). „‘It’s bullshit’: Inside the weird, get-rich-quick world of dropshipping". *WIRED UK*. Nuoroda tikrinta 2023-02-01.
2. ↑  „Start dropshipping from the Netherlands". *business.gov.nl*. 2019-02-18. Nuoroda tikrinta 2023-02-01.
3. ↑  „What Is Dropshipping? Everything You Need To Know". *Forbes Advisor*. 2022-06-03. Nuoroda tikrinta 2023-02-01.  `|first1=` missing `|last1=` in Authors list (pagalba)
4. ↑  „Drop-Shipping: What you Need to Know Before You Buy or Sell Online". *State of Michigan*. 1977-01-01. Nuoroda tikrinta 2023-02-01.
5. ↑  „What is dropshipping? A beginner’s guide". *Simply Business*. 2022-10-31. Nuoroda tikrinta 2023-02-01.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.*
Koordinatės: 55°55′15″š. pl. 21°28′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.9207°š. pl. 21.4763°r. ilg.﻿ / 55.9207; 21.4763

|  Kartenos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Palangos |
| **Savivaldybė** | Kretingos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kartena |
| **Adresas** | Plungės g. 4A |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Stilius** | neobarokas |

**Kartenos Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kartenos miestelyje, prie Kretingos-Plungės kelio, Minijos slėnio dešiniajame krante. Pastatyta po 1875 m.

Istorija
--------

1634 m. Mykolas Sapiega bažnyčiai dovanojo jurisdiką Kartenos miestelyje ir Gudelikės palivarką su Abakų, Budrių ir Šmilkčių kaimais. 1639 m. Mykolas Sapiega fundavo parapinę mokyklą. 

1764 m. miestelyje pastatyta medinė bažnyčia, kuri 1873 m. gegužės 23 dieną sudegė. Prašyta leisti statyti mūrinę, bet 1847m. buvo gautas leidimas statyti medinę bažnyčią. Po 1875-ųjų Kartenoje buvo pastatyta medinė, neobarokinio stiliaus bažnyčia.

1881 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Aleksandras Beresnevičius. 1909–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Architektūra
------------

Bažnyčios fasadas yra neobarokinis, su medžio technikai svetimais išraitymais. Priekinis keturkampis bokštas primena miniatiūrinę varpinę, iškeltą ant bažnyčios stogo. Bažnyčia stačiakampio plano, su 2 bokšteliais, pristatytomis zakristijomis. Viduje yra plati, aukšta centrinė nava ir 2 žemos šalutinės. Įrengti 3 altoriai, išskirtinai dailaus darbo sakykla. Šventorius aptvertas akmenų tvora degtų plytų mūro pseudogotikiniais vartais su piramidiniu bokštu centre ir kalvio darbo ornamentuotais kryželiais. Jo pakraščiuose stovi 14 akmens mūro koplytėlių, pora kryžių ir koplytstulpių, pietiniame  kampe – stambių proporcijų medinė varpinė (1860 m.).

Galerija
--------

* 
* 
* Bažnyčios varpinėBažnyčios varpinė
**Darko Miličičius**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1985 m. birželio 20 d. (36 metai) |
| Gimimo vieta | Novi Sadas, Jugoslavija |
| Ūgis | 2,13 m |
| Svoris | 107 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | centro-krašto puolėjas |
| NBA naujokų birža |
| 2003 m. | 2 šaukimu,Detroit Pistons |
| Profesionalūs klubai |
| 2000-20012001-20032003-20062006-20072007-20092009-20102010-20122012 | Vršaco "Hemofarm" (jaunimo)Vršaco "Hemofarm"Detroit "Pistons"Orlando "Magic"Memphis "Grizzlies"New York "Knicks"Minnesota "Timberwolves"Boston "Celtics" | 7,62,0 |
| Šalies rinktinė |
| 2004-2006nuo 2006 |  Serbija ir Juodkalnija Serbija |  |
|  |

**Darko Miličičius** (**Дарко Миличић**; g. 1985 m. birželio 20 d. Novi Sade) – Serbijos krepšininkas.

Dar nesulaukęs aštoniolikos metų, žiniasklaidoje buvo lyginamas su legendiniu Arvydu Saboniu ir NBA Naujokų biržoje 2003 metais buvo pakviestas antru šaukimu, tačiau atsidūręs stipriausioje pasaulio lygoje krepšininkas didžiąją dalį laiko praleido ant atsarginių suolelio.

2006 m. vasario 15 d. „Pistons" klubas serbą, kartu su puertorikiečiu Carlos Arroyo, išmainė į Orlando "Magic" komandą už Celviną Cato ir pirmojo rato šaukimą 2007 m. NBA naujokų biržoje.

2007 m. liepos 12 d. D. Miličičius pasirašė 3 metų 21 miliono dolerių vertės sutartį su "Grizzlies" ekipa. 2009 m. birželio 25 d. jis buvo iškeistas į New York "Knicks" ekipą. 2010 m. vasario 18 d. atsidūrė Minnesota "Timberwolves" klube. Šioje komandoje žaidėjas skundėsi mažai praleidžiantis laiko aikštelėje, bet 2010–2011 m. tarpsezonyje pasirašė ketverių metų sutartį su Minesotos klubu. 2012 m. liepos 12 d. buvo atleistas pasinaudojus amnestijos taisykle.

Pasiekimai
----------

* 2003 metų Serbijos ir Juodkalnijos taurės vicečempionas
* 2004 metų NBA čempionas
* 2005 metų NBA vicečempionas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
Degto molio plyta su įspaustu Išme-Dagano vardu (Britų muziejus)
**Išme-Daganas** (akad. *𒀭𒅖𒈨𒀭𒁕𒃶*, Diš-me-Dda-gan, *Išme-Dagān*[1]) – Isino karalius, valdęs 1953–1935 m. pr. m. e. (pagal vidurinę chronologiją); tai ketvirtasis Isino dinastijos valdovas. Sostą paveldėjo iš tėvo Idin-Dagano.[2] Titulavosi „Šumero ir Akado karaliumi" (kaip ir pirmtakai Šu-ilišu bei Idin-Daganas), taip pat „Keturių šalių karaliumi".[3]

Valdant Išme-Daganui, buvo sutvirtintos Isino miesto sienos.[2] Manoma, kad tuo metu Isino valdžioje buvo Nipūro, Ūro, Uruko, Eridu miestai.[3] Visgi esama požymių, kad šiuo laikotarpiu kiti miestai (ypač Larsa) nebepaisė Isino valdžios, sumažėjo politinis stabilumas.[2]

Išlikusi poema, pasakojanti apie Nipūro sugriovimą ir jo atstatymą valdant Išme-Daganui. Šis valdovas figūruoja ir keliose kitose literatūrinėse kompozicijose. Vadinamuosiuose metų varduose pabrėžiamas Išme-Dagano rūpestis įstatymų, reguliuojančių visuomeninius santykius, leidyba, esama užuominų ir į mokesčių reformas.[2]

Išme-Daganas susilaukė dukters Enanatumos; Ūre ją paskyrė Mėnulio dievo žyne.[3]

Po Išme-Dagano mirties sostas atiteko jo sūnui Lipit-Eštarui.[3]

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Sumerian Dictionary". *oracc.iaas.upenn.edu*.
2. 1 2 3 4  Leick, Gwendolyn (2002). Who’s Who in the Ancient Near East. Routledge, p. 82. ISBN 9781134787951.
3. 1 2 3 4  Lukáš Pecha. The Material and Ideological Base of the Old Babylonian State: History, Economy, and Politics. Rowman & Littlefield, 2018, p. 23.
Švediškasis šnapsas
**Šnapsas** (vok. *Schnaps* ) – vokiškas distiliuotas alkoholinis gėrimas, paprastai turintis bent 32 % alkoholio.

*Amerikietiškas šnapsas* yra likeris, tad skiriasi nuo vokiško šnapso.

Liaudyje *šnapsu* vadinami įvairūs stiprūs alkoholiniai gėrimai.

Šnapsas vokiečiakalbiuose kraštuose
-----------------------------------

Vokiškas šnapsas yra skaidrus bespalvis gėrimas su silpnu vaisių gardžiu. Jis gaunamas distiliuojant vaisių raugalą, supilstomas į butelius nededant cukraus, o jo stiprumas būna apie 40 % (tūrio procentai). Pagal išvaizdą ir skonį šnapsas nesiskiria nuo prancūziško *eau de vie*, bet prancūziškas terminas vokiškai kalbančiose šalyse naudojamas labai retai.

Austrijoje, Šveicarijoje ir pietų Vokietijoje šie gėrimai paprastai vadinami *Obstler* (iš vok. *Obst* 'vaisius'). *Obstler* sąvoka būdinga pietiniam vokiečių kalbos arealo daliai. Panašūs alkoholiniai gėrimai egzistuoja visoje centrinėje ir pietryčių Europoje. Šiaurinėje Vokietijoje beveik visi tradiciniai distiliuoti gėrimai yra gaminami iš grūdų.

Platesnė šnapso samprata apima ir kitus Vokietijos gamybos spiritus – *Korn*, *Kümmel*, *Steinhäger*, *Jägermeister* ir bet kuriuos distiliuotus alkoholinius gėrimus.

Vokiškojo šnapso gamyboje naudojami obuoliai, kriaušės, slyvos ir vyšnios (išvardinimo tvarka – nuo pigiausių iki brangiausių). Austriškam šnapsui *Marillenschnaps*) gaminti naudojami abrikosai. Kiti vaisiai vokiškų šnapsų gamyboje naudojami retai.

Iš obuolių ir kriaušių kartu gaminamas *Obstwasser*; iš vienų kriaušių gaminamas *Williamsbirne*, iš slyvų – *Zwetschgenwasser*, iš vyšnių – *Kirschwasser*.

Aviečių skonio spiritas *Himbeergeist* irgi priskiriamas šnapsams, nors jį gamina ne iš raugintų aviečių.

Amerikietiškas šnapsas
----------------------

Amerikietiškas šnapsas yra likeris, gaunamas maišant neutralų grūdų spiritą su vaisių skonio ir kvapo ar kitokiais gardikliais. Į gautą mišinį įdeda cukraus, paprastai dar įpila glicerolio, kad gautųsi glotnus sirupo konsistencijos gėrimas, ir pilsto į butelius. Šių gėrimų stiprumas kinta nuo 15 % iki 50 %.

Amerikietiškas šnapsas būna labai įvairių skonių – anyžinis, abrikosų, bananinis, mėlynių, juodųjų serbentų, saldainių irisų, vyšnių, cinamono, kavos, citrinos, mėtų, persikų, pipirmėčių, rūgščių obuolių ir kt. skonių.

Šis gėrimas techniškai priskiriamas likeriams, kadangi į juos deda cukraus.

Nuorodos
--------

1. ↑  *Wahrig: Deutsches Wörterbuch* (Munich: Bertelsmann, 2006). See *Branntwein* at p. 298 and *Schnaps* at p. 1305.
2. ↑  *Wahrig: Deutsches Wörterbuch* (Munich: Bertelsmann, 2006). See *Obstler* at p. 1087.
3. ↑  Lichine, Alexis. *Alexis Lichine’s New Encyclopedia of Wines & Spirits* (New York: Alfred A. Knopf, 1987), 306–307.
| **Joseph Edamaruku** |
| --- |
| Joseph Edamaruku |
| Gimė | 1934 m. rugsėjo 7 d.Keralos valstijoje |
| Mirė | 2006 m. birželio 29 d. (71 metai) |
|  |
| Veikla | žinomas Indijos žurnalistas ir racionalistinio judėjimo lyderis. |

**Joseph Edamaruku** (1934 m. rugsėjo 7 d. Keralos valstijoje – 2006 m. birželio 29 d.) – žinomas Indijos žurnalistas ir racionalistinio judėjimo lyderis.

Sanalo, dabartinio *Indian Rationalist Association* (Indijos Racionalistų Asociacijos) ir *Rationalist International* prezidento tėvas.

Edamaruku buvo žinomu racionalistu, tyrinėtojas, 173 knygų ir daugiau nei dviejų tūkstančių straipsnių malajalam kalba autorius. Nuo 1977 metų gyveno Delyje ir atstovavo Kerala Sabdam spaudos grupę.

Buvo dienraščių ir populiariosios spaudos redaktoriumi, įkūrė "Therali", racionalistinį žurnalą malajalam kalba. Skelbė racionalistinius tekstus, susitikimuose sakė kalbas ir paveikė ištisos kartos mąstysena Keraloje. Gyvenimą paskyrė karui su Indijos obskurantizmu, prietarais ir aklu tikėjimu. 1995–2005 metais buvo Indijos Racionalistų Asociacijos prezidentu, vieno iš didžiausių racionalistinių asociacijų pasaulyje.

Edamaruku kilęs iš sirietiškų apeigų krikščioniškos šeimos; paauglystėje pasiskelbė kaip racionalistas. Tapo veikėju, vedė Soley iš indiškos šeimos ir pasisakė prieš tų pačių kastų atstovų vedybas. Dalyvavo keraliečių racionalistų judėjimo kūrime. Dukart buvo nuteistas – 1970 ir 1975 metais. 1979 metais gavo tarptautinį American Atheists apdovanojimą. Jo autobiografija *The Times that Raised the Tempest* apdovanota Karalos Literatūros Akademijos kaip geriausia malajalam kalba parašyta autobiografija.

Po mirties, Edamaruku prašymu, jo akys buvo atiduotos All India Institute of Medical Sciences (AIIMS). Kūnas buvo pastatytas Keralos Namuose, Naujajame Delyje, atsisveikinti atėjo tūkstančiai žmonių. Vakare jo kūnas buvo perduotas AIIMS anatomijos departamentui, medicinos studentų naudai.

Svarbiausios knygos:

* *Cultural History of Kerala* (1977),
* *Christ and Krishna never lived* (1981),
* *Quran - a Critical Study* (1982)
* *Bhagavad Gita - a Critical Study* (1982)
* *Rationalist State* (1983)
* *Upanishads - a Critical Study* (2004)

Ir 36 knygų serija apie pasaulio religijas(1984–1987).

Nuorodos
--------

* Indian Atheist Publishers Archyvuota kopija 2006-12-13 iš Wayback Machine projekto.
Hermann Tilke
**Hermanas Tilkė** (vok. *Hermann Tilke*, g. 1954 m. gruodžio 31 d. Olpe miestelyje, Vokietijoje) – vokiečių autotrasų architektas.

Karjera
-------

80-siais lenktyniavo serijiniais automobiliais Vokietijos trasose, daugiausia senojoje Nürburgring-Nordschleife.

Architekto karjera
------------------

1984 m. įkūrė įmonę *Tilke Engineering*. Sritys: architektūra, visuomeniniai inžinieriniai ir elektroninės inžinierijos sprendimai, skirti (daugiausiai) auto- ir motosportų projektų įgyvendinimams. Vienas iš pirmųjų stambesnių įgyvendintų projektų – A1 Ring trasos Austrijoje modernizavimas.
Vėliau įgyvendino Formulės 1 ir kitoms šiose trasose vykstančioms lenktynėms trasų projektus skirtus:

* 1998 m. Sepang trasa, Malaizija
* 2004 m. Sakhir trasa, Bahreinas
* 2004 m. Shanghai trasa, Kinija
* 2005 m. Istanbul Park trasa, Turkija
* 2005 m. Bucharest Ring trasa, Rumunija
* 2005 m. Fuji trasa, Japonija
* 2008 m. Marina Bay Street Circuit (Singapūras)

Suprojektavo Korean International trasą, kurią dar planuojama statyti. Joje numatoma organizuoti Korėjos Grand Prix 2010 m.

Taip pat dalyvavo Hockenheimring ir Fuji trasų naujų modernizavimo sprendimų projektuose. Taip pat rūpinasi Cataluniya, Monza, Silverstone ir kitų trasų atnaujinimo darbais.

Nuorodos
--------

* Tilke Engineering
| **Joseph Kagan** |
| --- |
| Gimė | 1915 m. birželio 6 d.Kaunas, Vokietijos imperija |
| Mirė | 1995 m. sausio 17 d. (79 metai)Londonas, Jungtinė Karalystė |
|  |
| Veikla | verslininkas |

**Juozapas Kaganas** (1915 m. birželio 6 d. Kaune – 1995 m. sausio 17 d. Londone, Jungtinė Karalystė) – Lietuvos žydų kilmės Jungtinės Karalystės verslininkas, Gannex tekstilės gamyklos įkūrėjas.

Biografija
----------

Gimė 1915 m. birželio 6 d. Kaune. 1934 m. išvyko mokytis į Lidso universitetą. Baigęs mokslus grįžo į Kauną. Naciams okupavus Lietuvą buvo uždarytas į Kauno getą, kur vedė Margaritą Štromaitę. Gete įsikūrė slėptuvę, kurioje padedami lietuvio Vytauto Rinkevičiaus išgyveno Holokaustą. Po karo su žmona pabėgo į Bukareštą iš kur išvyko į Jungtinę Karalystę ir apsigyveno Hadersfilde. 1951 m. įkūrė *Gannex* tekstilės įmonę, gaminusią vandeniui nepralaidžius rūbus. 1956 m. jo lietpalčiai išpopuliarėjo kai juos 1956 m. pradėjo nešioti Jungtinės Karalystės ministras pirmininkas Harold Wilson. J. Kaganas tapo multimilijonieriumi bei vienu iš įtakingiausių JK tekstilės industrijos žmonių. 1970 m. jam suteiktas riterio titulas, tačiau 1980 m. gruodžio 12 d. Paryžiuje suimtas už vengimą mokėti mokesčius. Nubaustas £375,000 svarų bauda ir 10 mėnesių kalėjimo bei atimtas riterio titulas. Mirė 1995 m. sausio 17 d. Londone.

Nuorodos
--------

* Biografija (ang.)
Liudas Gedgaudas su žmona Jadvyga (sėdi) ir vaikais prie Lieplaukės klebonijos. Stovi (viduryje) samdoma namų šeimininkė Petronėlė Rapalytė. 
**Liudas Gedgaudas** (1911 m. lapkričio 13 d. Šiluvoje, Raseinių r. – 1990 m. kovo 28 d. Palangoje), vargonininkas, chorvedys, muzikos mokytojas.

Biografija
----------

Pas vietos vargonininką N. Mūrelį išmokęs vargonuoti, kurį laiką dirbo jo padėjėju. Vėliau lankė J. Naujalio vargonininkų kursus Kaune. 1932 m. savarankiškai vargonininkavo Šiluvoje, 1933 m. Juozapavoje, paskui Raudėnuose (Šiaulių r.), nuo 1938 m. Lieplaukėje (Telšių r.). 1941 m. persikėlęs į Rietavą (Plungės r.), vargonininkavo, mokytojavo vidurinėje mokykloje ir vadovavo chorams. Su bažnytiniu choru pastatė M. Petrausko operetę „Consilium facultatis".

Nuo 1950 m. vienerius metus muziką ir dainavimą dėstė Laukuvos vidurinėje mokykloje. Grįžęs į Rietavą, daug metų vadovavo kultūros namų mišriajam chorui, dėstė muziką ir dainavimą vidurinėje mokykloje, vadovavo moksleivių chorams ir vokaliniams ansambliams. Pokario metais buvo ir pirmasis choro vadovas Rietavo žemės ūkio technikume. Čia suorganizavo 50-55 merginų ir vaikinų chorą, dažnai pasirodydavo koncertuose, prizines vietas laimėdavo chorų apžiūrose, dalyvavo 1955 ir 1960 m. respublikinėse dainų šventėse. 1957 m. I respublikiniam jaunimo festivaliui L. Gedgaudas parengė 80 dalyvių kultūros namų ir technikumo jungtinį mišrųjį chorą. Suaugusiųjų ir moksleivių chorai dalyvaudavo ir rajoninėse dainų šventėse bei festivaliuose. Buvo šių švenčių dirigentas. 1982 m. apsigyveno Palangoje ir iki mirties dalyvavo „Senolių" ansamblyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  L. Jovaiša. *Lieplaukė prie Germanto: Lieplaukės 750 metų minėjimo proga*. Vilnius: Agora, 2003

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Koordinatės: 55°18′32.324″ š. pl. 23°12′36.342″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30897889°š. pl. 23.21009500°r. ilg.﻿ / 55.30897889; 23.21009500

|  Girkalnio šv. Jurgio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Raseinių |
| **Savivaldybė** | Raseinių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Girkalnis |
| **Adresas** | Žemaičių g. 2 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1991 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Jurgio bažnyčia.*
**Girkalnio šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Girkalnio miestelyje, 1 km į pietus nuo magistralinio kelio  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda .

Parapijoje veikia Griaužų koplyčia.

Istorija
--------

Legendos pasakoja, kad bažnyčią pastatydinęs ponas Jurgis, kuris maldomis sugebėjęs apsisaugoti nuo jį užpuolusių vilkų girioje ant kalno (Girkalnyje).

Girkalnis iki 1842 m. priklausė Žemaičių vyskupams. Iki 1613 m. pastatyta bažnyčia. 1622 m. įsteigta parapija. Tais pat metais Žemaičių vyskupo stalo generaliniame inventoriuje minima, kad bažnyčiai reikalingas remontas.

1744 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Jai 1826 m. pakeisti sienojai. Parapijai 1841 m. priklausė 2 valakai ir 6 margai žemės, klebonas gavo 103,5 rb per metus. Girkalnio klebonas Mykolas Valauskas 1863 m. ištremtas į Tomsko guberniją (mirė 1869 m.).

Bažnyčia iš šono
1890 m. rugpjūčio 20 d. bažnyčią uždegė žaibas. Kauno gubernatorius neleido statyti laikinos, todėl pamaldos perkeltos į ankštą kapinių koplyčią. Valdžia atmetė kelis parapijiečių prašymus ir neleido statyti mūrinės bažnyčios. Išdegtas plytas teko parduoti. 1896 m. leista statyti medinę. Kryžminio plano bažnyčia 1898 m. buvo pastatyta ir konsekruota. Darbus prižiūrėjo architektas Nikolajus Andrejevas. 1907 m. įsteigta parapijos bibliotekėlė. Ją perėmė 1908 m. įsteigtas „Saulės" draugijos skyrius.

Bažnyčia 1944 m. sudegė. Maldos namai įrengti parapijos salėje (1964 m. sudegė), vėliau – iš Vengerskų kaimo atkeltame name. Girkalnio klebonas Prosperas Bubnys 1971 m. už vaikų katekizaciją nuteistas 1 m. kalėti.

Architektūra
------------

Pagal architekto Felikso Sakalausko projektą 1990 m. pradėta statyti nauja bažnyčia.

Nuorodos
--------

* Girkalnio šv. Jurgio bažnyčia
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Hermann Suhrau** |
| --- |
| Gimė | 1898 m. balandžio 25 d.Klaipėda, Vokietijos imperija |
| Mirė | 1947 m. vasario 13 d. (48 metai)Bairoitas, Vakarų Vokietija |
|  |
| Veikla | politikas |

**Hermann Suhrau** (1898 m. balandžio 25 d. Klaipėdoje – 1947 m. vasario 13 d. Bairoite) – politikas.

Biografija
----------

Gimė 1898 m. balandžio 25 d. Klaipėdoje. 1925 m. įstojo į Klaipėdos krašto darbininkų partiją. Tais pačiais metais dalyvavo rinkimuose į miesto tarybą. 1927 m. tapo partijos pirmininku, tais pačiais metais išrinktas į miesto tarybą, perrinktas 1930, 1932 ir 1936 metais. Nors ir buvo komunistas palaikė glaudžius santykius su Vokietijos Darbo Frontu. Po Klaipėdos krašto prijungimo prie Vokietijos tapo NSDAP nariu. Dalyvavo Įsiveržimo į Lenkiją kovose, buvo sužeistas. 1940-1944 m. dirbo Klaipėdos miesto administracijoje bei muzikos mokykloje. 1944 m. spalį pabėgo į Vakarų Vokietiją ir apsistojo netoli Bairoito miesto. Mirė 1947 m. vasario 13 d. Bairoite.

Literatūra
----------

* Balling, Mads Ole (1991). Von Reval bis Bukarest: Ungarn, Jugoslawien, Rumänien, Slowakei, Karpatenukraine, Kroatien, Memelländischer Landtag, Schlesischer Landtag, komparative Analyse, Quellen und Literatur, Register (in German). Dokumentation Verlag. pp. 699, 717. ISBN 978-87-983829-5-9.
**Johann Unterweger**, pravarde **Jack** (1950–1994) – Austrijos žudikas maniakas, žudęs prostitutes. Pirmą sykį buvo nuteistas 1974 m. kalėjime rašė poeziją, apsakymus, pjeses, taip pat išleido savo autobiografiją, pagal kurią buvo sukurtas filmas. Unterweger tapo vietine žvaigžde, prasidėjo visuomeninis judėjimas už jo paleidimą, kuriame dalyvavo žinomi Austrijos politikai ir intelektualai – tarp jų ir 2004 m. Nobelio literatūros premijos laureatė Elfriede Jelinek.[1] Nusikaltėlis buvo pristatomas kaip puikus reabilitacijos pavyzdys. Šio judėjimo pastangomis, Johann Unterweger buvo suteikta amnestija. Išėjęs į laisvę, jis vedė televizijos laidas apie kalinių reabilitaciją.

1991 m. Austrijos žurnalo pasamdytas parašyti straipsnį apie prostituciją Los Andžele, jis nuvyko į JAV, kur ieškodamas medžiagos straipsniams bendradarbiavo su vietine policija, lankėsi miesto Raudonųjų žibintų kvartaluose.

Panašiu metu Austrijos ir JAV policija surinko pakankamai įrodymų, kad vien per pirmuosius metus po amnestijos Unterweger nužudė šešias prostitutes. Kaip vėliau paaiškėjo, vizito JAV metu Los Andžele jis nužudė dar tris merginas. Grįžusį į Austriją, vietos policija bandė jį areštuoti, tačiau Jack spėjo pabėgti.

1992 m. vasario 27 d. jis galiausiai buvo rastas ir areštuotas Majamyje (JAV). 1994 m. rugpjūčio 29 d. Austrijos teismas jį pripažino kaltu viso dėl 11 žmogžudysčių ir nuteisė laisvės atėmimu iki gyvos galvos be teisės į amnestiją. Tą pačią naktį kalėjime Johann Unterweger pasikorė.

Nuorodos
--------

* biography.com

### Išnašos

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Abietinella** |
| --- |
| Dirvoninė kėnutė (Abietinella abietina)Dirvoninė kėnutė (*Abietinella abietina*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Samanūnai  *( Bryophyta)* |
| Klasė: | Lapsamanės  *( Bryopsida)* |
| Poklasis: | Žaliosios samanos  *( Bryidae)* |
| Eilė: | *Thuidiales*  *( Thuidiales)* |
| Šeima: | Tujinutiniai  *( Thuidiaceae)* |
| Gentis: | Kėnutė  *( Abietinella)* |

 |

**Kėnutė** (*Abietinella*) – tujinutinių (*Thuidiaceae*) šeimos samanų gentis.

Lietuvoje auga viena šios genties rūšis – **dirvoninė kėnutė** (*Abietinella abietina*). Tai labai sausų vietų samana, užimanti nemažus plotus. Stiebas 5-12 cm, kylantis arba beveik status, gana taisyklingai išsišakoję. Lapai ovaliniai, nusmailėję, su 2-4 išilginėmis raukšlėmis. Sporogono kotelis gelsvai raudonas, sporinė palinkusi, cilindrinė, su nusmailėjusiu dangteliui. Sporifikuoja retai.

Auga sausose vietose, ant žemėmis apneštų akmenų gelsvai arba rausvai žalio atspalvio vejomis.
Hoßfeld als Berliner Normanne (1904)
**Johannes Hoßfeld** (liet. *Johanesas Hosfeldas*; 1879 m. liepos 24 d. Berlynas-Charlottenburg – 1948 m. darbo stovykloje Rusijoje) – vokiečių teisininkas, Muitinės ir Finansų ministerijos, Mokesčių inspekcijos tarnautojas, viešųjų finansų veikėjas.

Biografija
----------

Berlyne baigė teisę.

Nuo 1908 m. Berlyno muitinės teismo asesorius, nuo 1910 m. administravimo asesorius (Regierungsassessor), 1911 m. Berlyno aukštesniosios muitinės direkcijos pagalbinis darbininkas, 1912 m. Reicho turtų tarnybos („Finansų ministerijos") tarnautojas, 1913 m. valdymo asesorius ir Eydtkuhnen vyriausiosios muitinės tarnybos pirmininkas.

1914 m. atliko karinę tarnybą, 1915 m. Kaselio aukštesniosios muitinės direkcijos tarnautojas, 1916 m. valdymo patarėjas, 1918 m. Prūsijos finansų ministerijos tarnautojas, 1919 m. Slaptosios finansų tarybos narys (slaptasis finansų patarėjas, vok. *Geheimrat*), patarėjas pranešėjas, nuo 1920 m. Reicho finansų ministerijos ministerinis patarėjas, nuo 1927 m. II departamento ministerinis dirigentas, 1932 m. žemės finansų tarnybos prezidentas (Breslau, 1933 m. einantis Aukštutinės Silezijos žemės finansų tarnybos (Mokesčių inspekcijos) vadovo pareigas, vadovas, nuo 1936 m. Brandenburgo žemės finansų tarnybos vadovas Berlyne.

1937 m. būdamas ministeriniu dirigentu, nacistinės Vokietijos reichsmaršalo Hermann Göring (1893–1946) pavedimu įkūrė *Zollgrenzschutz* (ZGS; Vokietijos muitinės sienos apsaugos tarnybą), buvo jos generalinis inspektorius.

Šaltiniai
---------

* Johannes Hoßfeld (Reicho kanceliarijos inf.)
* ZGS istorija Archyvuota kopija 2015-09-27 iš Wayback Machine projekto.
| **Kęstutis Bernatavičius** |
| --- |
| Gimė | 1973 m. balandžio 21 d. (50 metų)Anykščiai |
| Tėvai | Stasys Bernatavičius |
| Sutuoktinis (-ė) | Lilija |
| Vaikai | Ligitas, Žymantė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Alytaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | Liberalų ir centro sąjunga |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Kęstutis Bernatavičius** (g. 1973 m. balandžio 21 d. Anykščiuose) – Lietuvos ir Alytaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1991 m. baigė Anykščių 3-ąją vidurinę mokyklą. 1991-1992 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos fakultete, 1992-1996 m. baigė Klaipėdos universitetą, įgijo sportinių šokių pedagogo-trenerio išsilavinimą.

Mokykliniais ir studijų metais sportininkas šokėjas, 1979-1991 m. šoko kolektyve „Verpetas" (treneriai Stanislava Bilevičienė ir Juozas Pratkelis), 1992-1995 m. – ansamblyje „Žuvėdra" (vadovai Ona Skaistutė Idzelevičienė ir Romaldas Idzelevičius). Su Lotynų Amerikos šokių ansambliu „Žuvėdra" tapo pasaulio sportinių šokių čempionato bronzos medalininku (Vokietija, 1994 m.).

1995-1996 m. Klaipėdos sportinių šokių klubo „Gracija" treneris, 1996-1997 m. Alytaus Panemunės vidurinės mokyklos šokių mokytojas, 1997-2003 m. Alytaus pradinės mokyklos-darželio „Sakalėlis" choreografijos mokytojas, nuo 2002 m. Alytaus Šaltinių pagrindinės mokyklos šokių būrelio vadovas. 2004-2005 m. Alytaus kultūros ir komunikacijos centro vadybininkas. 1996 m. įkūrė Alytaus šokių studiją  „Alemana", jos treneris ir pirmininkas.

Nuo 2008 m. Liberalų ir Centro sąjungos narys. Nuo 2011 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys.

Nuo 2005 m. Alytaus miesto kultūros ir meno tarybos pirmininkas, Lietuvos sportinių šokių federacijos Vykdomojo komiteto narys. Nuo 2007 m. nacionalinės kategorijos sporto treneris. Lietuvos sportinių šokių federacijos respublikinės A kategorijos teisėjas, nuo 2007 m. tarptautinės kategorijos teisėjas.

Žmona Lilija Bernatavičienė (g. 1973 m.) – choreografė. Sūnus Ligitas Bernatavičius – sportinių šokių šokėjas, duktė Žymantė Bernatavičiūtė – sportinių šokių šokėja.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Anykstenai.lt
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-02 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Alytaus šokių studija „Alemana" Archyvuota kopija 2010-10-31 iš Wayback Machine projekto.
| **Johann Gottlieb Fabricius** |
| --- |
| Gimė | 1681 m. vasario 12 d.Šverinas |
| Mirė | 1741 m. gruodžio 30 d. (60 metų)Kotbusas, Vokietija |
|  |
| Veikla | kunigas, knygų leidėjas |

Johano Gotlybo Fabricijaus „Naujasis Testamentas" (1709 m.)
**Johanas Gotlybas Fabricijus**, arba **Bogumilas Fabricijus** (vok. *Johann Gottlieb Fabricius*, 1681 m. vasario 12 d. Šverinas – 1741 m. gruodžio 30 d. Kotbusas) – Vokietijos liuteronų kunigas, sorbiškų knygų leidybos pradininkas.

Biografija
----------

Jis buvo lenkų tautybės. Žemutinių sorbų miestelyje Karene (dabar Kotbuso rajonas) tarnavo parapijos kunigu. Išmoko žemutinių sorbų kalbą, į Kotbuso tarmę ėmė versti religinę literatūrą. Karene J. B. Fabricijaus įkurtoje tipografijoje 1706 m. buvo išleistas „Mažasis katekizmas", o 1709 m. – „Naujasis Testamentas". 1712 m. kunigaudamas Peice iš Prūsijos karaliaus Frydricho I gavo užduotį steigti naujas mokyklas.

1726 m. Kotbuse ėjo superintendento (bažnytinės apygardos vadovo) pareigas. J. B. Fabricijus paliko rankraštį „Lexici Sorabici Lusatiae inferioris primae lineae", jį vėliau papildė A. Frencelis, tačiau šis rankraštis nebuvo išleistas.

Išnašos
-------

1. ↑  Zahrodnik, Ludwig ir kt. (2009). *Serbske stawizny*. Budyšin: Domowina. pp. 64–65. ISBN 978-3-7420-1385-9.

Nuorodos
--------

* Brokhauzo ir Jefrono enciklopedinis žodynas, 86 t. (82 t. ir 4 papildomi). — СПб. 1890–1907.: Фабрициус, Богумил
Nusilenkimo formos. 5 ir 6 numeriu pavaizduota prostracija.
**Prostracija** – kūno pozicija, kai atsiklaupus ir pasilenkus žemė paliečiama galva arba atsigulus veidu žemyn žemė liečiama visu kūnu. Tai gali būti vertinama kaip galutinė nusilenkimo forma ir dažniausiai reiškia visišką nusižeminimą bei pagarbos atidavimą.

Prostracijos yra religinės praktikos dalis daugelyje religijų: islame, budizme, hinduizme, krikščionybėje ir kt. Prostracijos, vadinamos koutou, buvo atliekamos imperinės Kinijos laikotarpiu, rodant pagarbą politinei to meto valdžiai. Japonijoje prostracija vadinama dogeza ir atliekama kreipiantis į aukštesnio statuso asmenį su prašymu, atsiprašymu arba siekiant parodyti pagarbą. Prostracijos, kurios buvo atliekamos Senovės Persijoje, yra žinomos kaip proskinezė (nuo gr. proskynesis = *garbinimas*).[1]

Galerija
--------

* Islame
* Tibeto budizme
* Budistų vienuolis
* Krikščionybėje
* Senovės Kinijoje
* Prostracija, pavaizduota 20 a. pr. japoniškoje atvirutėje

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vittorio Cotesta. *Kings into Gods: How Prostration Shaped Eurasian Civilizations*. BRILL, 2015
Kęstučio Bacevičiaus kapas Dolės kapinėse prie Lodzės
**Kęstutis Bacevičius** (lenk. *Kiejstut Bacewicz*, 1904 m. birželio 13 d. Lodzė – 1993 m. rugpjūčio 27 d. Zgežas netoli Lodzės) – lietuvių ir lenkų pianistas, kompozitorius, pedagogas.

Biografija
----------

Tėvas Vincas Bacevičius, brolis Vytautas Bacevičius, sesuo Gražina Bacevič. 1914-1924 m. Lodzėje studijavo H. Kijenskos konservatorijos fortepijono ir muzikos teorijos klasėse, 1924-1926 m. Varšuvos konservatorijos fortepijono ir kompozicijos klasėse. 1931 m. baigė Varšuvos universitetą, filosofijos magistras.

1931-1935 m. mokytojavo Kauno „Aušros" berniukų gimnazijoje, vadovavo moksleivių pučiamųjų ir kameriniam orkestrams, chorui. Koncertavo su kameriniais ansambliais. Parašė straipsnių apie muziką, išvertė ir lietuvių kalba paskelbė M. K. Čiurlionio laiškų.

1935-1945 m. dėstė Varšuvoje, vėliau Lodzėje, 1957-1969 m. Lodzės aukštosios muzikos mokyklos rektorius. Koncertavo Europos šalyse. Sukūrė koncertinių etiudų, tokatų ir kitų kūrinių fortepijonui, chorų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arvydas Karaška. *Kęstutis Bacevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 415 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Estrogenai** (gr. oistros 'aistra' + *genos* 'kilmė') – tai moteriškieji lytiniai hormonai (estradiolis, estriolis, folikulinas), kuriuos gamina folikulai kiaušidėse, placenta, o nedideliais kiekiais – antinksčių žievė bei sėklidės. Estrogenai lemia antrinių lytinių požymių atsiradimą, paruošia moters dauginimosi sistemą nėštumui, užtikrina kiaušialąstės išėjimą į lytinius takus, šitaip suteikiant jos apvaisinimo galimybę po ovuliacijos, taip pat jie sąlygoja struktūrinius pokyčius lytinės sistemos audiniuose (makšties gleivinės epitelio proliferaciją, tinkamos pH palaikymą, gimdos hipertrofiją ir ritmingus susitraukimus), pieno liaukų formavimąsi, poodinio riebalų sluoksnio pasiskirstymą, lytinio potraukio atsiradimą.

Estrogenai kartu su progesteronu atsakingi už nėštumo palaikymą ir gimdymą. Kaip ir androgenai, jie turi daug įtakos bendrai medžiagų apykaitai organizme. Tiek pas moterį, tiek ir pas vyrą estrogenai reguliuoja hipofizės gonadotropinę funkciją. Moters organizme estrogenai gaminasi nedideliais kiekiais iki pat lytinės brandos, tačiau paskui kiaušidės šių hormonų gaminti ima žymiai daugiau. Estrogenų patekimas į kraują sąlygoja gimdos, kiaušintakių ir makšties vystymąsi. Prasidėjus lytinei brandai, pirmasis požymis, kad estrogenų ima gamintis daugiau, yra pieno liaukų formavimasis. Pernelyg didelis estrogenų kiekis lemia ankstyvą moters lytinį subrendimą bei vyro feminizaciją (moteriškų požymių pasireiškimą).
**Horonas**, **Hauranas** – dievas vakarų semitų mitologijoje. Tai daugiausia chtoninė dievybė, savo funkcijomis artima Mesopotamijos Nergalui ir kanaaniečių Rešefui.

Žinios apie Horoną siekia II tūkst. pr. m. e. pradžią – teoforinių asmenvardžių aptinkama Sirijoje (įskaitant Marį), Palestinoje. Ugarite teoforinių asmenvardžių nėra aptinkama. Nors minimas mituose, Horonas nebuvo reikšminga dievybė ugaritų panteone. Asmenvardžių aptinkama apytikriai iki 600 m. pr. m. e. Pradedant Amenhotepo II valdymu, XVIII bei XIX dinastijų laikais, Horono kultas buvo sutinkamas ir Egipte. Čia jis vaizduotas sakalo pavidalo, naguose sugriebęs gyvates. Toks įvaizdis susiklostė dėl tapatinimo su Horu. Teigiama, kad Horono kultas Egipte galėjo paplisti drauge su Rešefo ir deivės Anat kultu (su jais Horonas buvo glaudžiai siejamas). Nilo deltos regione Horonas garbintas kaip dykumų dievas, apsaugantis nuo priešų, kurie pasirodo iš dykumos. Tėbų vakariniame krante tapatintas su dievu Šedu, o Gizoje – su Didžiuoju sfinksu. Jamnijoje (dab. Javnė) Horono kultas dar buvo išsilaikęs helenizmo laikais. Įraše iš Delo kaip Jamnijos gyventojų garbinta dievybė minimas drauge su Herakliu. Senajame Testamente sutinkamas vietovardis Bet Horonas („Horono namai"), kuriuo įvardijamos dvi gyvenvietės, buvusios greta Jeruzalės. Su šiuo dievu gali būti susijęs ir Horonaimas – vietovė Moabe.

Horonas minimas įvairiuose įrašuose, kaip antai maginiame tekste iš Arslan Tašo, ugaritų Kereto mite. Šiame mite Horonas – karaliaus valdžios gynėjas. Pasakojama, kaip karalius prakeikia maištingą sūnų Jacibą, prašydamas Horono suskaldyti jo galvą. Horonas veikia drauge su deive Astarte, pasirodo peslio pavidalu. Horonas minimas ir ritualinio pobūdžio tekste, manoma, skirtame apsisaugoti nuo gyvatės įkandimo. Tekste minima kumelės pavidalo deivė, kuriai graso nuodinga gyvatė. Deivė pagalbos kreipėsi į 11 dievų, tačiau nė vienas iš jų jai nepadėjo, todėl jai beliko kreiptis į Horoną. Šis sutiko deivei padėti. Iš pradžių Horonas atliko ritualą su datulių keke. Tuomet šį dievą apėmė aistra ir jis pasiprašė priimamas deivės akivaizdon. Deivė iškėlė sąlygą – kaip vestuvių dovanos paprašė gyvatės. Šio pasakojimo pabaiga nėra išlikusi.

Viena vertus, Horonas buvo laikomas žmogui priešiškų demonų valdovu, kita vertus, jo buvo šaukiamasi ir norint nuo demonų apsisaugoti. Be to, Horono užkalbėjimais neretai būdavo šaukiamasi kaip dievybės, galinčios pakenkti priešams.

Horono vardas siejamas su arabų kalbos žodžiu *hôr*, reiškiančiu „šulinio dugnas", „ola", ir gali būti suprantamas kaip „gilusis, gyvenantis požemio pasaulyje".

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Gwendolyn Leick (2002). A Dictionary of Ancient Near Eastern Mythology, p. 80. ISBN 9781134641024.
2. 1 2 3 4 5 6  Van der Toorn, Karel; Becking, Bob; Van der Horst, Pieter W. (eds.). Dictionary of Deities and Demons in the Bible. Brill. p. 425–426.
3. 1 2 3  Мифы народов мира. *Хорон* , И. Ш. Шифман – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Protagoro prieš Euathlosą paradoksas** – logikos ir teisės ribos paradoksas. Pasak legendos, sofistas Protagoras mokė teisės kažkokį Euathlosą. Mokytojas ir mokinys sudarė sutartį, pagal kurią Euathlosas sumokės už mokslą, jei laimės pirmąją savo bylą.

Euathlosas baigęs mokslus užsiėmė politika ir net negalvojo užsiimti išmoktu amatu. Dėl to Protagoras savo mokiniui iškėlė bylą.

*„Jei Euathlosas laimės procesą, sumokės už mokslus pagal mūsų sutartį, bet pralaimėjęs procesą turės sumokėti pagal teismo sprendimą."* – argumentavo Protagoras.
*„Garbingas Aukščiausias Teisėjau, jei šita problema bus išspręsta mano naudai, man nereikės mokėti. Jei laimės Protagoras, mano pirmoji byla bus pralaimėta ir pagal sutartį man nereikės mokėti."* – tvirtino Euathlosas.
Paradoksas atsiranda dėl to, kad teismo sprendimo ir sutarties sąlygos viena kitai prieštarauja. Šioje situacijoje svarbiau nustatyti kas yra svarbiau, teismo sprendimas ar sutarties sąlygos. Protagoro ir Euathloso sakiniai nėra skirtingi. Jie abu daro tą pačią klaidą – nesilaiko nuoseklumo. Jų nuostatą galima pavaizduoti vienu sakiniu:

*„Jeigu teismo sprendimas man bus palankus, aš jį gerbsiu, kitu atveju vadovausiuosi sutartimi."*