recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 55°13′32″š. pl. 22°22′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.2255°š. pl. 22.3764°r. ilg.﻿ / 55.2255; 22.3764

|  |
| --- |
| **Baltrušaičių pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Baltrušaičių pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Baltrušaičių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Liepų g. 9, Baltrušaičiai |
| **Direktorius(-ė)** | Lilija Tamašauskienė |
| **Mokinių skaičius** | 117 |
| **Įkūrimo data** | 1961 m. |
| **Uždarymo data** | 2013 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 16 |

**Tauragės rajono Baltrušaičių pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Tauragės raj. Baltrušaičiuose, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190460483. Steigėjas Tauragės rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Mokyklos pastatas
1961 m. įsteigta pradinė mokykla, 1993 m. tapusi pagrindine. 2013 m. pagrindinė mokykla Baltrušaičiuose išregistruota, jos pradinių klasių skyrius prijungtas prie Gaurės pagrindinės mokyklos. Vėliau uždarytas ir skyrius.

Direktoriai
-----------

* Lilija Tamašauskienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tauragės r. Baltrušaičių pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-25).
2. ↑  Ramunė Ramanauskienė. Baltrušaičiuose liks pradinė mokykla. 2013-04-15, taurageszinios.lt (tikrinta 2022-04-25).
| **Baltramiejus Anglas** |
| --- |
| Gimė | 1203 m. |
| Mirė | 1272 m. (~69 metai) |
|  |
| Veikla | XIII a. enciklopedininkas iš Anglijos |

Žmogaus gyvenimo raida Baltramiejaus Anglo enciklopedijoje „Apie daiktų savybes"
**Baltramiejus Anglas** (*Bartholomeus Anglicus*; prieš 1203 m. – 1272 m.) – XIII a. enciklopedininkas iš Anglijos, pranciškonų ordino narys.

Apie ankstyvąją Baltramiejaus biografiją nieko nežinoma, manoma, kad studijavo Oksfordo universitete. Vėliau persikėlė į Prancūziją, pradžioje mokėsi Šatre, o nuo 1225 m. – Paryžiuje. Ten įstojo į pranciškonų ordiną. Vėliau buvo Austrijos ir Bohemijos ministru. 1256 m. popiežius Aleksandras IV paskyrė Baltramiejų popiežiaus legatu šiaurės Karpatuose bei Lukovo vyskupu. Tačiau dėl 1259 m. Aukso ordos invazijos greičiausiai ten nedirbo. 1262 m. paskirtas Saksonijos ministru ir iki pat mirties gyveno Magdeburge.

Baltramiejus Anglas Magdeburge parašė 19 tomų lotynišką enciklopediją „Apie daiktų savybes" (lot. *De proprietatibus rerum*), datuojamą 1240 m. Joje autorius aprašo dievus, demonus, mineralus, augalus, gyvūnus, vandenis, psichologijos, medicinos, astronomijos, geografijos, istorijos žinias. Šiame veikale aprašomos ir baltų žemės – Lietuva (*Lectonia*), Livonija (*Liuonia*), Semba (*Sambia*) ir Žiemgala (*Semigallia*). Pateikiama žinių, kurių nėra ankstesniuose šaltiniuose apie Pabaltijį nėra. Baltramiejus Anglas apie Lietuvą rašo, kad tai Skitijos provincija, pelkėta, tankiai apaugusi miškais, gausi žvėrių. Jos gyventojus mini kaip tvirtus, karingus ir žiaurius. Aprašo Livonijos gyventojų burtus, mirusiųjų deginimo papročius, rašo, kad prūsai buvo pavaldūs gotams, išsiskiria savo amatais ir menu, iškelia hipotezę, kad žiemgaliai yra kilę iš galų.

Šaltiniai
---------

1. ↑   „Baltų religijos ir mitologijos šaltiniai" I t. Norbertas Vėlius, Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1996. T.1: 230-234 psl.
Nilgiris netoli Udagamandalamo
**Nilgiris** (*Nylgiris*, hind. नीलगिरि, IAST: *Nīlgiri*, tamil. நீலமலை  = *Nīlamalai* 'mėlynieji kalnai') – kalnų masyvas Indijoje, Indostano pusiasalio pietuose, Tamilnado (didesnioji dalis) ir Keralos valstijose, Vakarų Ghatų pietuose, ties jų sandūra su Rytų Ghatais. Būdingas aukštis 1800–2400 m, didžiausias 2637 m (Dodabetos kalnas).

Kalnus sudaro gneisai, kristaliniai skalūnai. Šlaitai statūs, išraižyti tarpkelių, viršūnės plokščios, nemaža krioklių. Šlaitus dengia drėgnieji atogrąžų, sausieji atogrąžų, drėgnieji lapus metantys, sausieji lapus metantys, rūko miškai, puskrūmių sąžalynai, pievos. Auginama arbata, kava, chininmedžiai. Yra kalnų kurortų (Kunūras, Udagamandalamas ir kt.).

Nilgirio kalnai patenka į Nilgirio biosferos rezervatą (įkurtas 1986 m.), yra keletas nacionalinių parkų (Bandipuro, Nagarholio). Apie trečdalis kalnuose augančių augalų endeminiai, gyvena bengaliniai tigrai, azijiniai drambliai, sraigtaragiai ožiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Нилгири*,Большая советская энциклопедия, T. XVIII (Никко—Отолиты). – Москва: Советская энциклопедия, 1974
2. ↑  *Nilgiri*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nilgiris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 4°40′ p. pl. 174°31′ v. ilg.﻿ / ﻿4.667°š. pl. 174.517°r. ilg.﻿ / 4.667; 174.517

Salos palydovinė nuotrauka
Atolo žemėlapis
**Nikumaroras** (angl. *Nikumaroro*) arba ***Gardnerio sala*** – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Polinezijoje, Fenikso salyne, priklauso Kiribačio valstybei. Plotas – 4,1 km², lagūnos plotas – 8 km².

Atolo ilgis šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi 7,5 km, plotis iki 2,5 km. Vakaruose yra lagūną ir vandenyną jungiantis sąsiauris. Atole auga daugiausia žolės, krūmokšniai, kokospalmės. Gėlo vandens nėra. Sutinkamos žuvų rūšys, jūriniai vėžliai, kokosiniai krabai. Svarbios jūrinių paukščių perimvietės. Nuo 2006 m. Nikumaroro sala patenka į Fenikso salų saugomą teritoriją.

Salą europiečiai atrado XIX a. Ji vadinta Keminso, Gardnerio, Motu Ona, Letisijos sala. 1856 m. į Gardnerio salą pretenzijas pareiškė JAV, o 1892 m. – Didžioji Britanija. Norėdami įsitvirtinti, britai saloje įkūrė kokosų plantaciją ir atvežė vietinių darbininkų, bet dėl gėlo vandens trūkumo Nikumaroras greitai buvo apleistas. 1929 m. įsirėžęs į salos rifą nuskendo britų prekinis laivas *Norwich City*.

1938 m. britai bandė saloje įsteigti gyvenvietę – buvo atgabenta 20 Gilberto salų gyventojų, iš koralų luitų nutiesta gatvė, pastatyti namai, įrengti šuliniai, įkurtas administracinis pastatas, radijo bokštas. 1941 m. gyvenvietės įkūrėjas Džeraldas Galageris mirė, o 1944 m. saloje įsikūrė JAV kariuomenė. Nors po karo Nikumarore gyveno ~100 žmonių dėl gėlo vandens sistemų nepatikimumo ir gedimų gyventojų ėmė mažėti, o 1963 m. likusieji gyventojai perkelti į Saliamono Salas. 1979 m. Gardnerio sala atiteko Kiribačiui ir pervadinta Nikumaroru.

* Paplūdimys salojePaplūdimys saloje
* Įplauka į lagūnąĮplauka į lagūną
* Saulėlydis NikumaroreSaulėlydis Nikumarore
* PandanaiPandanai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nikumaroras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Vaizdas:Chado cam.jpgSunkvežimis Čade
**Čado transportas**.

Keliai
------

2002 m. Čade buvo 33 440 km kelių, iš kurių 450 km buvo skirti vaikščioti. 1992 m. lengvųjų automobilių buvo 8720, o sunkvežimių 12 350. Čade nėra geležinkelių.

Upių transportas
----------------

Dauguma upių yra naudojamos laivybai, bet ne visus metus. Visi upių keliai sudaro 4800 km, o visus metus naudojamos laivybai 2000 km.

Oro transportas
---------------

Čadas turi 49 oro uostus iš kurių 7 yra su asfaltuotais takais. 1966 m. įsteigta „Air Chad" oro linijų bendrovė, vykdžiusi vietinius skrydžius į 12 miestų, tačiau dėl kuro bei įrangos trūkumo savo veiklą nutraukė 1986 m. Tarptautinis oro uostas Ndžamenos mieste buvo apgadintas 1981 m. mūšiuose, bet dabar jame skrydžius vykdo kelios tarptautinių skrydžių oro linijų kompanijos. Dar vienas oro uostas, kuris yra Sarho mieste, naudojamas kariuomenės telkimui. 1997 m. Čado oro linijos aptarnavo 93 000 keleivių tarptautiniais ir vietiniais skrydžiais.

Nuorodos
--------

v • a • r **Afrikos šalių transportas** 

Alžyras • Angola • Beninas • Bisau Gvinėja • Botsvana • Burkina Fasas • Burundis • CAR • Čadas • Dramblio Kaulo Krantas • Džibutis • Egiptas • Eritrėja • Etiopija • Gabonas • Gambija • Gana • Gvinėja • Kamerūnas • Kenija • Komorai • Kongas • Kongo DR • Lesotas • Liberija • Libija • Madagaskaras • Malavis • Malis • Marokas • Mauricijus • Mauritanija • Mozambikas • Namibija • Nigerija • Nigeris • Pietų Afrika • Pusiaujo Gvinėja • Ruanda • San Tomė ir Prinsipė • Seišeliai • Senegalas • Siera Leonė • Somalis • Sudanas • Svazilandas • Tanzanija • Togas • Tunisas • Uganda • Vakarų Sachara • Zambija • Zimbabvė • Žaliasis Kyšulys  
  
Britų Teritorijos Indijos vandenyne • Majotas • Reunjonas • Šv. Elena
| Čaesono nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
|   |
| **Vieta:** | Tailandas |
| 

Žemėlapis rodantis Čaesono nacionalinis parkas vietą.Čaesono nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 18°48′43″ š. pl. 99°30′13″ r. ilg.﻿ / ﻿18.81194°š. pl. 99.50361°r. ilg.﻿ / 18.81194; 99.50361Koordinatės: 18°48′43″ š. pl. 99°30′13″ r. ilg.﻿ / ﻿18.81194°š. pl. 99.50361°r. ilg.﻿ / 18.81194; 99.50361 |
| **Plotas:** | 768,00 km² |
| **Įkurtas:** | 1988 |

**Čaesono nacionalinis parkas** (taj. อุทยานแห่งชาติแจ้ซ้อน) – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Lampango provincijoje, garėjantis kalnų miškais, kriokliais ir šaltiniais. Parkas įkurtas 1988 m. liepos 28 d.

Vieta
-----

Parkas užima 768 km² plotą ir įsikūręs Pepannamo (Pee Pan Nam) kalnų vakarinėje dalyje, apima Muangbahno (Muang Bahn) ir Jehomo (Jae Hom) apylinkėse, 68 km į šiaurę nuo provincijos centro Lampango.

Flora ir fauna
--------------

Čaesono nacionaliniame parke vyrauja:

* Mišrus miškas;
* Lapuočių miškas.

Iš retų augalų parke sutinkama: Afzelia xylocarpa, paprastoji skėtra (Chukrasia tabularis), raudonasis indenis (Toona ciliata), juodmedis (Diospyros pubicalyx), krausva (Lagerstroemia calyculata), aukštasis sparnenis (Dipterocarpus alatus), bukalapis sparnenis (Dipterocarpus obtusifolius), Vietnaminė pušis (Pinus merkusii), gleivingoji pušis (Pinus kesiya), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), rudoji šorėja ir shorea siamensis. Parke gyvena: Indijos muntjakas, Indinis elniukas, šernas, Teminko katė (Catopuma temminckii), Birminis kiškis (Lepus peguensis), Sumatros goralas (Nemorhaedus sumatraensis), Malajinis kaguanas, įvairios beždžionės (langūrai, makakos), dygliatriušis, Malajinis lokys ir kt.
Sutinkami paukščiai: baltastrėnė šama (Copsychus malabaricus), bankivinė višta, suopis, geninių, vanaginių, biulbiulinių, ūsinių šeimos paukščių ir kt.

Įžymiausios vietos
------------------

* Čaesono (Chae Son) krioklys (18°50′22.6″ š. pl. 99°28′09.4″ r. ilg.﻿ / ﻿18.839611°š. pl. 99.469278°r. ilg.﻿ / 18.839611; 99.469278). Šešių lygių krioklys esantis netoli parko biuro.
* Maemono (Mae Mon) krioklys.
* Maekhno (Mae Khun) krioklys.
* Maepeako (Mae Peak) krioklys. 100 m aukščio trijų lygių krioklys esantis 3 km iki parko biuro.
* Čaesono (Chae Son) karštos versmės. Vandens temperatūra 73 °C.
* Fangamo (Pha – ngam) urvas. 60 km į šiaurę nuo parko biuro.

Išnašos
-------

1. ↑  Shorea siamensis Archyvuota kopija 2014-01-11 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Sumatros goralas Archyvuota kopija 2009-08-13 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Parko svetainė Archyvuota kopija 2010-03-24 iš Wayback Machine projekto.
* Chae Son National Park
* Tailando nacionaliniai parkai Archyvuota kopija 2013-05-23 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Čako skulptūra
**Čakas** (maj. *Chaahk*, isp. *Chaac, Chac*) – majų lietaus, griaustinio, audrų dievas. Atitinka actekų Tlaloką.

Kaip ir daugelis majų dievų, Čakas gali būti suvoktas kaip vienas arba kaip keturi Čakai, saugantys skirtingas pasaulio šalis. Ikonografijoje vaizduojamas žmogiško pavidalo su roplio žvynais, iltimis, laikantis skydą, žaibasvaidį kirvį. Drezdeno kodekse išsamiai aprašomos Čakų vietovės ir veiklos taip pat Čakų santykiai su senais dievais Bakabais ir deive Iščela. Čakai kartais tapatinami su Bakabais, tačiau pastarieji pirmiausia yra Žemės vandenų saugotojai.

Klasikiniame majų laikotarpyje Čako vardą dažnai naudojo valdovai, pabrėžtos karingosios, nuožmiosios šio dievo savybės.

Čako garbei buvo atliekami lietaus ritualai, tikintis lietaus. Jukatane keturi jaunuoliai stodavo pasaulio šalių pusėn ir vaidindavo varles. Kitas ritualas, aprašytas XVI a. buvo jaunų vyrų ir moterų nuleidimas į karstinius duburius (senotus). Ten jie būdavo arba nuskandinami (kaip auka Čako palydai), arba ištraukiami (kad perduotų žinią iš dievo).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Čiangmajusเชียงใหม่ |
| --- |
| *Čiangmajaus senamiestis* |
|  |
| 

ČiangmajusČiangmajus

18°47′0″ š. pl. 98°59′0″ r. ilg.﻿ / ﻿18.78333°š. pl. 98.98333°r. ilg.﻿ / 18.78333; 98.98333﻿ (Čiangmajus)Koordinatės: 18°47′0″ š. pl. 98°59′0″ r. ilg.﻿ / ﻿18.78333°š. pl. 98.98333°r. ilg.﻿ / 18.78333; 98.98333﻿ (Čiangmajus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Tailando vėliava Tailandas |
| **Provincija** | Čiangmajaus provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 186 655  |
|  |
|  **Vikiteka** | Čiangmajus |

**Čiangmajus** (taj. เชียงใหม่) – didžiausias ir svarbiausias miestas Tailando šiaurinėje dalyje, išsidėstęs ~700 km į šiaurę nuo Bankoko, prie Pingo upės. Čiangmajaus provincijos sostinė. 248,5 tūkst. gyventojų (2000 m.), tačiau visoje miesto metropolijoje gyvena ~700 tūkst. gyventojų.

Istorija
--------

Miestą įkūrė karalius Mengrajus 1296 m. kaip Lanatajų karalystės sostinę. Mieste įrengtos apsauginės tvoros apsiginti nuo mjanmų antpuolių. Karalystei nusilpus miestas buvo užimtas mjanmų ir tajų iš Ajuthajos. Čiangmajus 1774 m. tapo Siamo dalimi kai karalius Taksinas atkariavo jį iš Mianmaro.

Čiangmajuje yra apie 300 budistų šventyklų (vatų). Kai kurios itin senos: Phrathat Doi Suthepo vatas pastatytas 1383 m. Čiangmano vatas įkurtas karaliaus Mengrajaus, Phra Singho vatas įkurtas 1345 m. ir yra klasikinio tajų architektūros stiliaus pavyzdys ir kt. Čiangmajuje yra 5 universitetai ir daug technologinių mokyklų. Svarbus turistinis šalies centras.

Čiangmajaus priemiestyje nuo 1994 m. veikia daoistų jogos centras „Tao Garden" įkurtas dao meistro Manteko Čijos.

Galerija
--------

* Šventykla ČiangmajujeŠventykla Čiangmajuje
* Čiangmajaus miestasČiangmajaus miestas
* Daoistų centre "Tao Garden" Čiangmajaus priemiestyjeDaoistų centre "Tao Garden" Čiangmajaus priemiestyje
* Himalajų priekalnės Čiangmajaus priemiestyjeHimalajų priekalnės Čiangmajaus priemiestyje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Po antrojo pasaulinio karo, komunistų valdymo metais Rumunijos spauda ir žiniasklaida buvo visuomenės valdymo ir kontrolės priemonė. Tačiau 1991 metais priimta demokratinė Konstitucija suteikė laisvę žiniasklaidai.

Rumunijos žiniasklaida yra daugiau regioninės nei valstybinės orientacijos. Laikraščiai ir periodinė spauda yra leidžiama visuose šalies administraciniuose rajonuose. Daugelis jų yra leidžiami Rumunijos etninių mažumų kalbomis, įskaitant vengrų, vokiečių bei serbų - kroatų kalbomis.

Įvairių laikraščių skaičius ypatingai išaugo pastaraisiais metais – 2000 m. jų buvo 145. Didžiausią tiražą turintis laikraštis yra „Evenimentul Zilei" (*Dienos įvykis*), leidžiamas Bukarešte. Kiti svarbus dienraščiai yra „Adevărul" (*Tiesa*) ir „România Liberă" (*Laisvoji Rumunija*), abu taip pat leidžiami Bukarešte. Be to leidžiama daug periodinių leidinių.
*Apie buvusį kaimą Marijampolės savivaldybėje žr. Samai (Marijampolė)*.
**Samai** (angl. *samma*; sindh. سمو; urd. سم) – radžputų klanas, gyvenantis Pakistano Sindo, Beludžistano ir Pandžabo provincijose bei Indijos Radžasthano valstijoje. 

Pakistano samai kalba sindų, beludžių ir saraikių kalbomis.

### Gudžarato samai

Gudžarato samai skirstomi į keturias šakas:

* *Gha Samma* – gyvena Banio (*Banni*) regione,
* *Saheb Samma* – gyvena kitose Kačo (*Kutch*) vietovėse, dar vadinami *Sama Hindu rajput*,
* čudasamai (*Chudasama*) – tebėra hinduistai, gyvena Džunagadho rajone,
* *Dangar Samma* – gyvena Ahmadabade.

Jų papročiai panašūs į kitų maldharių bendruomenių iš Banio regiono papročius. Sauraštros rajone jie sudaro svarbią Sindo musulmonų dalį. 

Tokios musulmonų gentys kaip halaipotrai (*Halaypotra*), hingorai (*Hingora*), hingordžai (*Hingorja*), mutvai (*Mutwa*), nodai (*Node*) ir tebai bei otai (*Otha*) sakosi esantys kilę iš samų.

Valstybės
---------

Sarvaijai, Čudasamų dinastijos šaka, valdė vietinę kunigaikštystę Džesarą.

Nuorodos
--------

1. ↑  *Gazetteer , Volume 8, Bombay (India : State)*. Government Central Press. 1884. p. 111.
**Sam Shaban**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Sam Shaban |
| Gimimo data | 1995 m. lapkričio 4 d. (26 metai) |
| Gimimo vieta | Londonas, Anglija |
| Ūgis | 185 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| ????201720182019 | FC Farnborough DFK Dainava Asijo „Ethinikos"  FK Palanga | 0? 0(?) 12 (13)0? 0(?)02 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2 rugpjūčio 2020. |

**Semas Šabanas** (angl. *Sam Shaban*; g. 1995 m. lapkričio 4 d.) – Jungtinės karalystės pilietybę turintis futbolininkas, žaidžiantis puolėjo pozicijoje. Šiuo metu yra FK Palanga narys.

Karjera
-------

Iki 2017 m. atstovavo FC Farnborough.

Atvyko į Lietuvą 2017 m. ir atstovavo Alytaus DFK Dainava. Buvo vienas iš rezultatyviausių Pirmos lygos žaidėjų. Žaidė tik pirmoje sezono pusėje, bet per 12 Pirmos lygos rungtynių pelnė net trylika įvarčių. Vienerias rungtynes sužaidė ir LFF taurės turnyre.

Žaidė Kipro Asijo „Ethinikos" klube.

2019 m. vasarą tapo FK Palanga nariu. Debiutavo 2019 m. rugpjūčio 3 d. XVIII (18) turo rungtynėse prieš FK Riteriai, kurios baigėsi palangiškių pralaimėjimu rezultatu 0:1.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2019-08-05 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway
* flashscore
* lietuvosfutbolas.lt
* transfermarkt
**Alfredas Anciūnas** (g. 1934 m. sausio 1 d. Pajuodupėje, Biržų apskritis) – Lietuvos mechanikos inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1957 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1968 m. apgynė disertaciją „Technologijos šiaudams ir pelams "furažiro" tipo krautuvu – smulkintuvu surinkti Lietuvos TSR sąlygomis pagrindimas ir parengimas", 1969 m. technikos mokslų kandidatas. 2002 m. Kauno technologijos universitete apgynė disertaciją „Vario junginiai anglies monoksido išsiskyrimo ir dujų valymo technologijose", habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Nuo 1959 m. dirbo Lietuvos žemės ūkio inžinerijos institute; 1978–1983 m. Galvijų fermų mechanizavimo, 1984–1991 m. Pašarų ruošimo sektoriaus vedėjas. Atsinaujinančios energijos tyrimus atliekančios grupės vadovas.

Paskelbė darbų apie galvijų fermų kompleksinį mechanizavimą, visaverčių pašarų mišinių ruošimą, biologinių dujų gamybos technologijas. 6 išradimų autorius.

Bibliografija
-------------

* Grūdinių kultūrų derliaus dorojimas, su kitais, 1964 m.
* Pašarų cechai galvijų fermoms, su kitais, ir sudarytojas, 1986 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Alfredas Anciūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 477 psl.
| Kodonjasit. *Codogno* |
| --- |
| *Kodonjo Šv. Blažiejaus bažnyčia* |
|  |
| 

KodonjasKodonjas

45°09′0″ š. pl. 09°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.15000°š. pl. 9.70000°r. ilg.﻿ / 45.15000; 9.70000﻿ (Kodonjas)Koordinatės: 45°09′0″ š. pl. 09°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.15000°š. pl. 9.70000°r. ilg.﻿ / 45.15000; 9.70000﻿ (Kodonjas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Lombardija Lombardija |
| **Provincija** | Lodžio provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 15 868  |
| **Plotas** | 20 km² |
| **Tankumas** (2017) | 793 žm./km² |
| **Altitudė** | 58 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kodonjas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Kodònjas |

**Kodonjas** (it. *Codogno*) – miestas Italijos šiaurėje, Lombardijoje, Lodžio provincijoje, 52 km į pietryčius nuo Milano, 11 km į šiaurę nuo Pjačencos. Geležinkeliai į Milaną, Parmą, Kremoną, plentų mazgas. Plėtojamas žemės ūkis (apylinkėse auginami javai, daržovės, pašariniai augalai). Yra barokinės Šv. Blažiejaus (1511 m.), Švč. Marijos Maloningosios (1626 m.), Šv. Teodoro (1647 m.) bažnyčios, Lamberčio ir Trivulcijaus rūmai, keletas vilų.

Istorija
--------

Manoma, kad jau romėnų laikais čia galėjo būti gyvenvietė, vadinta *Cothoneum*. Rašytiniuose šaltiniuose ji minima nuo 997 m. Miesto teisės suteiktos 1450 m.

2020 m. Kodonjas tapo pagrindiniu koronaviruso plitimo židiniu Italijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Europa*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Kodònjas.
**Ekonominė diplomatija** – visuma priemonių, kurių pagalba subjektas siekia patenkinti savo ekonominius interesus, mezgant, palaikant ir plėtojant ekonominius bei su jais glaudžiai susijusius santykius su užsienio (valstybių) subjektais.

Formos
------

Pagal šalių skaičių – dvišalė, trišalė, keturšalė (daugiašalė) diplomatija.

Pagal veiklos įgyvendinimo formą – tiesioginė ir netiesioginė diplomatija. Pagal veiklos viešum lygį – vieša, slaptoji, ribotai vieša.

Rūšys
-----

Pagal rūšis gali būti išskiriama:

* Valstybių ekonominė diplomatija,
* Tarptautinė ekonominė diplomatija,
* Finansinė ekonominė diplomatija,
* Verslo diplomatija.

Valstybių ekonominė diplomatija glaudžiai susijusi su Didžiąja politika. Diplomatinės priemonės naudojamos užtikrinant valstybės ekonominius interesus (pvz. užsienio šalių rinkų atvėrimas šalies paslaugoms ir prekėms) ir atvirkščiai – per ekonominius svertus yra veikiama užsienio politika.

Tarptautinė ekonominė diplomatija pasireiškia kaip tarptautinio ekonominio bendradarbiavimo (veiklos) forma. Tarptautinės finansinės - ekonominės politikos pokyčių tendencijos.

Verslo diplomatija šiuo metu formuojasi kaip atskira diplomatijos rūšis, kadangi auga transnacionalinių korporacijų reikšmė.

Subjektai
---------

Atititinkamai pagal ekonominės diplomatijos sritis gali būti išskiriami diplomatijos subjektai. Pagal savo statusą tai gali būti viešieji ir privatūs subjektai. Viešieji tai:

* Ekonominės valstybės insitucijos (pvz. ūkio ministerija),
* Ekonominės įstaigos (pvz. LEPA),
* Ekonominės asociacijos, visuomeninės organizacijos, klubai, susivienijimai.

Privatūs subjektai – tai valstybinių pareigų neinantys asmenys, organizacijos, įmonės, kurie padeda užtikrinant ir įgyvendinant ekonominius interesus. Tai korporacijų vadovai, sporto, meno, kultūros įžymybės ir kt.

Taip pat skaitykite
-------------------

Užsienio prekyba, privačioji diplomatija.

Literatūra
----------

* Simonas Žunda. Šiuolaikinė ekonominė diplomatija: Lietuvos atvejis. Bakalauro darbas; VU TSPMI, BA96/2005.
* Simona Utaraitė. „Ekonominė diplomatija": Lietuvos ekonominių interesų užtikrinimo sąlygos ir priemonės. Vadovas doc. E. Maldeikis, MRU. VSEmd5-01, Viešojo sektoriaus ekonomikos magistro darbas.

Nuorodos
--------

* Lietuvos ekonominė diplomatija Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto.
* Objektyvumas ir neutralumas ekonominėje diplomatijoje: valstybės interesai versus verslo interesai Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto. Pranešimo prezentacija URM, ICC, TSPMI ir „Verslo žinių„ tarptautinėje konferencijoje "Ekonominė diplomatija kintančiame pasaulyje", Vilnius
**Alfredas Bamesbergeris** (vok. *Alfred Bammesberger*, g. 1938 m. rugsėjo 25 d. Miunchenas) – vokiečių kalbininkas, baltistas.

Biografija
----------

1958-1962 m. studijavo Miuncheno ir Oksfordo universitetuose. 1968-1978 m. dėstė Freiburgo universitete. Nuo 1978 m. Eichštato katalikiškojo universiteto profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Tiria indoeuropiečių kalbas, ypač germanų ir baltų kalbų žodžių darybą bei etimologiją. Su kitais redaguoja indoeuropeistikos žurnalą *„Historische Sprachforschung"*. Redagavo veikalą Laringalų teorija ir indoeuropiečių garsų bei formų sistemos rekonstrukcija (*Die Laryngaltheorie und die Rekonstruktion des indogermanischen Laut-und Formensystems* 1988 m.). 1996 m. Eichštato universitete organizavo tarptautinę baltistikos konferenciją.

Bibliografija
-------------

* Abstraktai baltų kalbose (*Abstraktbildungen in den baltischen Sprachen*), 1973 m.
* Indoeuropiečių vardažodžio morfologija (*Die Morphologie des indogermanischen Namens*), 1980 m.
* Germanų veiksmažodžio sistemos sandara (*Der Aufbau des germanischen Verbalsystems*), 1986 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Zigmas Zinkevičius. *Alfredas Bamesbergeris*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 594 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Coregonus lavaretus holsatus**Apsauga: 4(I) – Nenustatyta |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Lašišažuvės  *( Salmoniformes)* |
| Šeima: | Lašišinės  *( Salmonidae)* |
| Gentis: | Sykai  *( Coregonus)* |
| Rūšis: | Sykas  *( Coregonus lavaretus)* |

 |
| Binomas |
| ***Coregonus lavaretus***Linnaeus, 1758 |

**Ežerinis sykas** (*Coregonus lavaretus holsatus* Thienemann nat. *platelensis*) – Lietuvos raudonosios knygos rūšis. Ledynmečio reliktas, išlikęs iš po ledymnečio vieninteliame Platelių ežere. Pastaraisiais metais iš Platelių ežero perkeltas į Verniejaus ir Spindžių ežerus.

Gyvena giliuose ežeruose, kur vanduo švarus, šaltas ir turi daug deguonies. Subręsta 5-6 gyvenimo metais, būdamas 26-29 cm ilgio ir 150-250 g svorio. Paprastai laikosi 20-30 m gelmėse. Neršia lapkričio - gruodžio mėn. 2-8 m gylyje ant smėlėto ar žvyrėto, apaugusio dugnine augalija, grunto. Jaunikliai minta planktonu, suaugusios žuvys bentosu bei vėžiagyviais.

Platelių ežere gyvena keliolika tūkstančių sykų.
| Praja Grandė*Praia Grande* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Praja GrandėPraja Grandė

24°00′00″ p. pl. 46°24′00″ v. ilg.﻿ / ﻿24.00000°š. pl. 46.40000°r. ilg.﻿ / 24.00000; 46.40000﻿ (Praja Grandė)Koordinatės: 24°00′00″ p. pl. 46°24′00″ v. ilg.﻿ / ﻿24.00000°š. pl. 46.40000°r. ilg.﻿ / 24.00000; 46.40000﻿ (Praja Grandė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Pietryčių regionas |
| **Valstija** | San Paulo valstija San Paulo valstija |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 319 146  |
| **Plotas** | 149 km² |
| **Tankumas** (2018) | 2 142 žm./km² |
| **Altitudė** | 3 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Praja Grandė |
|  |
| **Kirčiavimas** | Prãja Grándė |

**Praja Grandė** (port. *Praia Grande*) – miestas pietryčių Brazilijoje, San Paulo valstijoje, 72 km į pietus nuo San Paulo, Santoso aglomeracijoje, prie Atlanto vandenyno. Yra jūrų uostas, sportinis oro uostas. Geležinkeliai į Santosą, Rio de Žaneirą, plentai į Kuritibą, San Paulą. Vystomas turizmas. Pajūrio kurortas (vilos, sanatorijos, poilsio namai). Yra muziejus, Itaipu tvirtovė. Šalia įsteigtas Šišovos-Žapui valstijos parkas.

Istorija
--------

Praja Grandė (iš portugalų k. – „didysis paplūdimys") pradėjo kurtis XVI a. pradžioje. Iki XX a. antros pusės buvo mažas miestelis. Miesto teisės suteiktos 1967 m. XX a. pab. Praja Grandė ėmė sparčiai augti nutiesus kelius į Santosą ir San Paulą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Praja Grandė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

  

**Oogenezė** – procesas, kurio metu žinduolių organizme, taip pat ir žmonių, susidaro gametos. Ji būdinga tik moteriškos lyties organizmams.

Oogenezė trunka labai ilgai, bei su ilga pertrauka. Procesas prasideda dar mergaitės embrione. Diploidinės pirminės lytinės ląstelės migruoja į būsimą kiaušidę, kur jos dauginasi mitozės būdu (tokios besidalijančios ląstelės yra oogonijos). Kiekvieną oogoniją apsupa vienas sluoksnis epitelinių ląstelių, bei susidaro užuomazginiai folikulai. Vėliau oogonijos pradeda dalintis pirmuoju mejozės dalijimusi, tačiau šis sustoja pasibaigus konjugacijai ir krosingoveriui. Homologinės chromosomos gana stipriai išsivynioja. Nuo jų ima intensyviai nurašinėti genus ir sintetinti baltymus. Pirminis oocitas pastoviai kaupia maisto medžiagas ir auga kol įgyja būdingą kiaušinėlio sandarą – sudaro skaidriąją zoną ir pomembranio pūsleles. Tuo tarpu somatinės ląstelės auga stadijoje G1, kai chromosomos dar vienchromatidės. Visi šitie procesai vyksta dar vaisiuje.

Pirmieji kiaušinėliai pradeda bręsti lytinės brandos metu, kai prasideda menstruacijos. Kiekvieno ciklo metu toliau tęsiasi 15-20 pirminių folikulų brendimas. Juose baigiasi pirmasis mejozės dalinimasis ir chromosomos vėl susivynioja, išnyksta branduolio apvalkalas. Susidaro dvi skirtingo dydžio haploidinės ląstelės. Ovuliacijos metu antrinis oocitas išeina iš pratrūkusio folikulo ir pakliūva į kiaušintakį. Kai haploidiniai ootidės ir spermatozoido branduoliai pasiruošia susilieti, ootidė vadinama subrendusiu kiaušinėliu.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Marsnik 1** |
|  |
| **Organizacija:** | SSRS |
| **Misijos tikslas:** | Marsas |
| **Programa** | Marsnik programa |
| **Misijos tipas:** | praskriejimas |
| **Paleidimo data:** | 1960 m. spalio 10 d. |
| **Masė:** | 650 kg |
| **Misijos rezultatas:** | nesėkminga |

**Marsnik 1** (dar žinomas **Korabl 4** ir **Mars 1960A** vardais) – SSRS kosminis aparatas, kurio pagrindinė misija - praskriejimas pro Marso planetą. Šis aparatas priklausė *Marsnik programai*, kaip ir kitas erdvėlaivis – *Marsnik 2*. *Marsnik 1* paleistas 1960 spalio 10, tačiau dėl klaidos jis su visa raketa sprogo.

*Marsnik 1* turėjo tirti tarpplanetinę erdvę tarp Žemės ir Marso, fotografuoti Marso paviršių.

*Marsnik 1* buvo beveik visiškai identiškas *Venera 1*. 2 metrų aukščio, 2 saulės elementai, 650 kg svorio. Šis aparatas turėjo apie 10 kg mokslinių prietaisų: magnetometrai, kosminių spindulių ieškiklį ir t. t.
| Prochladnas*Прохладный**Прохладнэ* |
| --- |
|              |
| *Šv. Nikolajaus soboras Prochladne* |
|  |
| 

ProchladnasProchladnas

43°45′00″ š. pl. 44°02′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.75000°š. pl. 44.03333°r. ilg.﻿ / 43.75000; 44.03333﻿ (Prochladnas)Koordinatės: 43°45′00″ š. pl. 44°02′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.75000°š. pl. 44.03333°r. ilg.﻿ / 43.75000; 44.03333﻿ (Prochladnas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Kabarda-Balkarija Kabarda-Balkarija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1765 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 58 083  |
| **Plotas** | 35 km² |
| **Tankumas** (2016) | 1 660 žm./km² |
| **Altitudė** | 214 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Prochladnas |

**Prochladnas** (rus. *Прохладный*, kabard. *Прохладнэ*) – miestas Rusijoje, Kabardoje-Balkarijoje, prie Malkos upės, 50 km į šiaurės rytus nuo Nalčiko; rajono centras. Svarbus transporto mazgas: geležinkelio stotis (linijos į Mineralinius Vandenis, Gudermesą, Vladikaukazą), plentai į Georgijevską, Baksaną, Mozdoką, Maiskį. Kabelių, gelžbetonio konstrukcijų surinkimas, siuvimo, baldų pramonė, remonto dirbtuvės, maisto (alkoholio, duonos ir kt.) pramonė.

Gyventojai
----------

2010 m. 76,7 % Prochladno gyventojų buvo rusai, 4,6 % – kabardinai, 3,6 % – armėnai, 3,5 % – turkai meschetinai, 3,1 % – korėjiečiai.

Istorija
--------

1765 m. įkurta kazokų stanica Prochladnaja. XIX a. vid. nutiesus geležinkelį, gyvenvietė pradėjo sparčiai augti. Miesto statusas suteiktas 1937 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 346
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Teismo procesas Old Bailey, Londone (*Thomas Rowlandson* ir *Augustus Pugin* piešinys, 1808-1811 m.)
**Proceso teisė** – teisės šaka, visuma teisės normų, nustatančių, kaip gali būti ginamos pažeista, ginčijama materialioji teisė, užtikrinančių jos įgyvendinimą. Materialinė teisė nustato teisinių santykių subjektų teises ir pareigas, o proceso teisė nusako, kaip apginti pažeistą ar ginčijamą materialiąją teisę ir užtikrinti jos įgyvendinimą.

Daugumoje šalių šių šakų teisės normos kodifikuotos skirtinguose kodeksuose, tačiau kai kuriose šalyse yra vienas kodifikuotas aktas, kuris jungia civilinio ir baudžiamojo proceso teisės normas (proceso kodeksas).

Šakos
-----

Istoriškai pirmiausia susiformavo tokios proceso teisės šakos kaip baudžiamojo ir civilinio proceso teisė. Greta šių šakų taip pat egzistuoja administracinio proceso teisė. Vokietijos teisės sistemoje taip pat egzistuoja finansinio teisinio proceso teisė ir socialinio teisinio proceso teisė, kadangi be bendrosios kompetencijos teismų egzistuoja ne tik administraciniai, bet ir socialiniai, finansiniai teismai.
"PRO EUROPE" logotipas
**PRO EUROPE** (angl. *Packaging recovery organisation Europe*) – 1995 m. įkurta tarptautinė organizacija, atstovaujanti 31 nacionalinei už pakuočių atliekų surinkimą, naudojimą ir perdirbimą atsakingoms struktūroms, veikiančioms 27 Europos Sąjungos šalyse narėse, 2 šalyse kandidatėse, Norvegijoje, Islandijoje, Ukrainoje ir Kanadoje. Jos narys yra ir Lietuvoje veikianti VšĮ „Žaliasis taškas".

PRO EUROPE būstinė įsikūrusi Briuselyje, Belgijoje. Organizacijos prezidentas - Bernard Hérodin.

Veikla
------

Organizacijos narės prisideda prie Europos Parlamento ir Tarybos direktyvoje 2004/12/EB dėl pakuočių atliekų surinkimo ir perdirbimo išdėstytų tikslų įgyvendinimo.
PRO EUROPE išduoda licenzijas naudoti „Žaliojo taško" („Green dot") ženklą. Ji taip pat veikia kaip pagrindinė organizacija, atstovaujanti pakuočių surinkimo ir perdirbimo organizacijų interesus.
PRO EUROPE nacionalinėms organizacijoms suteikia teisę naudoti „Žaliojo taško" ženklą, nustato ir tikrina kriterijus, kuriais remiantis leidžiamas naudoti „Žaliojo taško" ženklas. Bendradarbiaudama su nacionalinėmis organizacijomis, siekia, kad „Žaliasis taškas" taptų plačiai verslo naudojamu ženklu visos Europos mastu. Užsiima lobizmu, informacijos sklaida ir kt.

Nuorodos
--------

* Oficialus „Packaging recovery organisation Europe" tinklalapis
|  |
| --- |
| Carita Holmström |
|  
Carita 1974 m. Eurovizijoje |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Carita Elisabeth Holmström |
| Dar žinoma | Carita |
| Gimė | 1954 m. vasario 10 d. (69 metai)  Helsinkis, Suomijos vėliava Suomija |
| Žanrai | džiazas, klasikinė muzika |
| Veikla | dainininkė, pianistė |

**Carita Elisabeth Holmström** (g. 1954 m. vasario 10 d. Helsinkyje) – Suomijos dainininkė, pianistė ​​ir kompozitorė.

Biografija
----------

Carita muzikinę karjerą pradėjo septintojo dešimtmečio pabaigoje, su Marianne Nymanin būdama dueto narė. 1969 metais duetas išleido singlą „Soi kitarani soi".

1973 m. Carita pradėjo solinę karjerą. Tais pačiais metais atlikėja išleido debiutinį singlą „Sua muistelen säälien". Be to, 1973-aisiais išleido debiutinį albumą „We are what we do", didžiąją albumo dalį sudaro džiazo stiliaus dainos. Vėliau albumas pakartotinai išleistas 2004 metais, pavadinimu „Jos tänään tuntis' huomisen 1973–1974".

1974 metais Carita atstovavo Suomijai 1974 m. Eurovizijos konkurse, kur su daina „Keep me warm" užėmė 13 vietą.

Diskografija
------------

* *We are what we do* (1973)
* *Toinen levy* (1974)
* *Two Faces* (1980)
* *Aquamarin* (1984)
* *Time of Growing* (1990)
* *DUO!* (1994)
* *Jos tänään tuntis' huomisen 1973–1974 (If Today Would Know Morrow)* (2004)
* *My Diary of Songs* (2010)

Nuorodos
--------

* Daina *Keep me warm*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Marion Rung  *„Tom Tom Tom"*** |  **Suomijos atstovė Eurovizijoje**1974 | Po to:**Pihasoittajat  *„Old Man Fiddle"*** |
| *Caribou* |
| --- |
| Caribou viršelis |
| Elton John studijinis albumas |
| Išleistas | 1974 m. birželio 28 d. |
| Įrašytas | 1974 m. sausį |
| Žanras | rokas • pop |
| Trukmė | 45:15 |
| Įrašų kompanija | Caribou ranča, Nyderlandai, Colorado • Brother Studios, Santa Monika, Kalifornija • Trident Studios, Londonas |
| Prodiuseris | Gus Dudgeon |
| Apžvalgos |
| Allmusic 3 iš 53 iš 53 iš 53 iš 53 iš 5 nuoroda |
| Elton John chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „Goodbye Yellow Brick Road" (1973) |  **„Caribou" (1974)** | „Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy" (1975) |

 |

**„Caribou"** – aštuntas studijinis britų atlikėjo Elton John albumas, išleistas 1974 m. birželio 28 d. Tai buvo jo ketvirtasis pardavimuose sėkmingas albumas Jungtinėse Valstijose ir trečiasis Jungtinėje Karalystėje. Albumui priklauso tokie singlai kaip „Don't Let the Sun Go Down on Me", kuris pasiekė 16-ą vietą Jungtinės Karalystės singlų pardavimuose ir 2-ą vietą Amerikos Valstijose, taip pat „The Bitch Is Back", kuris pasiekė 15-ą vietą Jungtinėje Karalystėje bei 4-ą vietą Amerikos Valstijose. Abu šie singlai Kanadoje pasiekė net pirmąją vietą. 1974 m. albumas tapo auksiniu, o 1993 m. ne tik platininiu, bet ir dukart platininiu. „Caribou" buvo nominuotas ir Grammy metų albumui.

Dainų sąrašas
-------------

Visas dainas parašė Elton John ir Bernie Taupin, išskyrus „Pinball Wizard".

#### Pirmoji pusė

1. „The Bitch Is Back" – 3:44
2. „Pinky" – 3:54
3. „Grimsby" – 3:47
4. „Dixie Lily" – 2:54
5. „Solar Prestige a Gammon" – 2:52
6. „You're So Static" – 4:52

#### Antroji pusė

1. „I've Seen the Saucers" – 4:48
2. „Stinker" – 5:20
3. „Don't Let the Sun Go Down on Me" – 5:36
4. „Ticking" – 7:33

CD formate pirmoji ir antroji pusės yra sukombinuotos į vieną (1-10).

### Papildomi įrašai (1995–1996 pateikė Mercury ir Rocket)

1. „Pinball Wizard" – 5:09
2. „Sick City" – 5:23
3. „Cold Highway" – 3:25
4. „Step into Christmas" – 4:32

Išnašos
-------

1. ↑  „Item Display – RPM – Library and Archives Canada"

  

v • a • r **Elton John studijiniai albumai** 

Empty Sky · Elton John · Tumbleweed Connection · Madman Across the Water · Honky Château · Don’t Shoot Me I’m Only the Piano Player · Goodbye Yellow Brick Road · Caribou · Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy · Rock of the Westies · Blue Moves · A Single Man · Victim of Love · 21 at 33 · The Fox · Jump Up! · Too Low for Zero · Breaking Hearts · Ice on Fire · Leather Jackets · Reg Strikes Back · Sleeping with the Past · The One · Duets · Made in England · The Big Picture · Songs From The West Coast · Peachtree Road · The Captain & The Kid · The Diving Board · Wonderful Crazy Night
|  |
| --- |
| Carl Espen |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Carl Espen Thorbjørnsen |
| Gimė | 1982 m. liepos 15 d. (40 metų)  Bergenas, Norvegijos vėliava Norvegija |
| Žanrai | pop |
| Aktyvumo metai | 2014–dabar |
| Svetainė | carlespen.com |

**Karlas Espenas** (norv. *Carl Espen Thorbjørnsen*; g. 1982 m. liepos 15 d. Bergene) – norvegų dainininkas ir dainų autorius, kuris atstovavo Norvegijai 2014 m. Eurovizijos dainų konkurse. Jis atliko dainą „Silent Storm".

Muzikinė karjera
----------------

### 2014–dabar: Eurovizijos dainų konkursas

2014 m. kovo 15 d. su kūriniu „Silent Storm" laimėjo *Melodi Grand Prix*, Norvegijos Eurovizijos atranką ir išrinktas atstovauti savo šaliai 2014 m. konkurse Kopenhagoje. Eurovizijoje dainą atliko gegužės 8 dieną, antrojo pusfinalio metu.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2014: *Silent Storm*
* 2014: *Holding On*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Carl Espen** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Margaret Berger  *„I Feed You My Love"*** |  **Norvegijos atstovas Eurovizijoje**2014 | Po to:**Mørland ir Debrah Scarlett  *„A Monster Like Me"*** |
| Vieškalnių valsčiusAmtsbezirk Weszkallen |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1874 – 1945** |  |

 |
| *Vieškalnių valsčius Pilkalnio apskrityje* |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Provincija** | Rytų Prūsija |
| **Administracinis centras** | Vieškalniai |
|  |
| **1874–1945** | Pilkalnio apskritis |

**Vieškalnių valsčius** (vok. *Amtsbezirk Weszkallen*, nuo 1938 m. *Amtsbezirk Forsthusen*) – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities šiaurinėje dalyje. Priklausė Pilkalnio apskričiai. Valsčiaus centras buvo Vieškalniuose.

Istorija
--------

Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms" iš 6 kaimo bendruomenių ir 1 girininkijos. 1931 m. Kalniškių kaimas perduotas Juknaičių valsčiaus Šilinėlių kaimo bendruomenei. 1931–1945 m. Vieškalnių valsčių sudarė Vieškalnių girininkija ir 5 kaimo bendruomenės: Didžiųjų Dargužių, Mažųjų Dargužių, Plonžievių, Šturmų ir Vieškalnių.

Valsčius buvo šiaurinėje apskrities dalyje, Lietuvos pasienyje. Valsčiaus teritorija apėmė Vieškalnių girią su jos viduryje ir pakraščiuose įsikūrusiais pavieniais kaimais. Valsčiaus šiaurinėje dalyje tekėjo Šešupė, centrinėje – Alksnupė, pietiniame pakraštyje – Žvirgalis. Didžiausios gyvenvietės 1939 m. buvo Mažieji Dargužiai (189 gyv.) ir Plonžieviai (145 gyv.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vasilijus Safronovas, Valsčius, 2, Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-10-03.
2. ↑  *Amtsbezirk Forsthusen*, Territoriale Veränderungen in Deutschland und deutsch verwalteten Gebieten 1874–1945 (vok.). Nuoroda tikrinta 2021-10-08.
3. ↑  Landkreis Pillkallen Archyvuota kopija 2021-10-05 iš Wayback Machine projekto. verwaltungsgeschichte.de (vok.). Nuoroda tikrinta 2021-10-08.
| Viešvilės herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2011-03-29* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Viešvilės herbas** – Viešvilės miestelio ir seniūnijos (Jurbarko rajonas) heraldinis atributas.

Aprašas
-------

Sidabriniame lauke raudona fantastinė būtybė su žirgo priekine dalimi plevėsuojančiais karčiais ir žuvies užpakaline, uodega palenkta žemyn.

Simbolika
---------

Svarstant galimus Viešvilės herbo motyvus nekilo abejonių, kad herbo simbolis turėtų būti susijęs su gamta. Viešviliečių bendruomenės atstovai, remdamiesi Viešvilėje atliktos apklausos rezultatais, nusprendė, kad tai turėtų būti gyvūnas. Iš septynių dailininko Rolando Rimkūno Lietuvos heraldikos komisijai pateiktų Viešvilės herbo variantų buvo pasirinkti du: ūdra su žuvimi nasruose ir fantastinė būtybė – žirgo ir žuvies junginys. Po diskusijų nutarta herbe vaizduoti būtent pastarąją, nes ji geriausiai atspindi miestelio istoriją ir dabartį, vietą prie sausumos ir vandens kelių. 

* Žirgas yra ne tik vienas populiariausių lietuvių naminių gyvulių, apdainuotas tautosakoje kaip sunkių ūkio darbų atlikėjas, jaunikaičio ir kario bendražygis, bet ir nuo seno žinomas kaip susisiekimo priemonė sausumos keliais.
* Žuvis rodo Viešvilės geografinę padėtį prie vandens telkinių, jų faunos turtingumą, tenykščių žmonių verslus, susijusius su vandeniu.
* Sidabrinis laukas simbolizuoja vandenį.

Istorija
--------

Viešvilės herbo etaloną sukūrė dailininkas Rolandas Rimkūnas. Jį Lietuvos heraldikos komisija aprobavo 2011 m. kovo 17 d. Komisijos posėdžio protokolas Nr. 6K–4 (420). 2011 m. kovo 29 d. herbas patvirtintas Lietuvos Respublikos Prezidentės dekretu Nr. 1K-646.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Almonaitis, Vytenis; Almontaitė, Junona (2015). *Šiaurės skalva: keliautojo po Pagėgių kraštą žinynas* (3 laida ed.). Kaunas: Keliautojo žinynas. p. 256. ISBN 978-609-8063-10-3.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi.**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą. |

**Viešoji advokatų kontora** – advokatų kontora, teikianti (valstybinę) teisinę pagalbą ir paramą socialiai remtiniems asmenims. Paprastai ne tik konsultacijas, pagalbą bylose (paprastai baudžiamosiose; civilinėse bylose – rečiau). Viešosios advokatų kontoros uždavinys – teikti valstybės garantuojamą teisinę pagalbą ikiteisminio tyrimo įstaigose ir institucijose bei teismuose.

Istorija
--------

Viešosios advokatų kontoros – Lietuvos teisinės pagalbos sistemos dalis. Įsteigtos vykdant teisinės pagalbos sistemos reformą. Veikia keliuose (ateityje planuojama, kad veiktų visuose) didžiuosiuose Lietuvos miestuose. Įsteigtos, siekiant, kad valstybė prisiimtų didžiausią atsakomybę ir naštą, kad „apgintų silpniausiųjų visuomenės atstovų teises".
Lietuvoje finansinės galimybės vis dar neleidžia plėsti nemokamos teisinės paramos teikimo ir padaryti ją prieinamą visiems pageidaujantiems.

2000 m. balandžio mėn. įsteigta pirmoji viešoji advokatų kontora (Šiauliuose). Šiaulių viešoji advokatų kontora pagerino teisinės pagalbos teikimą baudžiamosiose bylose pagal paskyrimą. Žinant advokatų budėjimo grafikus galima planuoti baudžiamojo proceso veiksmų atlikimą ikiteisminio tyrimo įstaigose ar teisme.

2002 m. balandžio mėn. – Vilniaus viešoji advokatų kontora (antroji Lietuvoje). Joje teikiama valstybės garantuojama teisinė pagalba baudžiamosiose bylose pagal paskyrimą. Šią kontorą įsteigė LR teisingumo ministerija, Atviros Lietuvos fondas ir Lietuvos advokatų taryba. Tokios dvi kontoros kol kas vienintelės ir Lietuvoje, ir visame Centrinės bei Rytų Europos regione.

Viešosios advokatų kontoros darbas organizuojamas komandinio darbo principais. Užtikrinamas veiksmingas tarpusavio darbų koordinavimas. Naudojamos modernios informacinės technologijos, įskaitant advokato darbo laiko bei bylų registracijos informacinę sistemą.

2005 m. numatyta įsteigti viešąsias advokatų kontoras dar keliuose miestuose, vienas iš jų – Klaipėda. Didinti viešųjų advokatų kontorų skaičių Lietuvoje nuspręsta susipažinus su ekspertų, įvertinusių tokių įstaigų veiklą Vilniuje ir Šiauliuose, išvadomis. Ekspertų komisijos raštuose teigiama, kad advokatų kontoros abiejuose didmiesčiuose pagerino teisinės pagalbos teikimą, bei padeda kitoms teisinėms institucijoms atlikti savo pareigas nevilkinant baudžiamojo proceso.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Skatins viešųjų advokatų kontorų plėtrą[neveikianti nuoroda] (2002 09 23, VZ.LT)
2. ↑  Lietuva – pradininkė Rytų ir Vidurio Europoje Archyvuota kopija 2008-04-30 iš Wayback Machine projekto.(Teisingumo ministerijos 2004 01 07 pranešimas spaudai)
3. ↑  Viešoji advokatų kontora bus įkurta ir Klaipėdoje (2004 m. sausio 14 d.)