recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***100 šautuvų*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | 100 Rifles |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Tom Gries |
| Scenaristas (-ai) | Clair Huffaker  Tom Gries |
| Vaidina | Burt Reynolds  Raquel Welch |
| Metai | 1969 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 110 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 3,92 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**100 šautuvų** (angl. *100 Rifles*) – 1969 m. JAV sukurtas ir Ispanijoje nufilmuotas vesternas apie Meksikos revoliuciją pagal rašytojo Roberto MacLeondo romaną „The Californio".

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jim Brown – Ledekeris
* Raquel Welch – Sarita
* Burt Reynolds – Džo Herera
* Fernando Lamas – generolas Verdungo
* Dan O'Herlihy – Styvenas Grimes
* Michael Forest – Humara
* Aldo Sambrell – seržantas Paletesas
* Alberto Dalbés – tėvas Franciskas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Juodaodis įstatymo sergėtojas Ledekeris keliauja po Meksiką, ieškodamas Džo Hereros: pusiau indėno, pusiau baltojo, iš banko Fynikse pagrobusio 6 tūkstančius dolerių. Džo įkliūna generolo Verdungo žmonėms ir šie ketina jį sušaudyti. Pasirodęs Ledekeris mėgina įkalbėti jį paleisti, tačiau Meksikoje jo įgaliojimai nieko verti ir šis kartu su Džo yra pastatomi prie sienos egzekucijai. Šiai nespėjus įvykti, miestelis užpuolamas indėnų bei revoliucionierių ir Džo su Ledekeriu pavyksta pabėgti. Kalnuose prie judviejų prisijungia Sarita – indėnė, kurios tėvą nužudė kareiviai, – o Ledekeris, sužinojęs, kad už pagrobtus pinigus Džo ketina nupirkti engiamiems indėnams 100 šautuvų, ima abejoti savo teisingumu ir galiausiai nutaria jiems padėti.

Trijulė atgabena šautuvus vietiniam generolui, tačiau šis prieš dieną žuvo mūšyje ir Ledekeris prieš savo norą paskelbiamas naujuoju vadu. Šiam sukūrus planą, indėnai užgrobia šarvuotą traukinį ir šio pagalba įsiveržia į miestą, kad susidorotų su generolo Verdungo kariuomene.
| **Vincas Vilkaitis** |
| --- |
| Gimė | 1892 m. sausio 16 d.Kybartai, Rusija Rusijos imperija |
| Mirė | 1943 m. sausio 19 d. (51 metai)Trofimovskas, Jakutija Jakutija |
|  |
| Organizacijos | LŽŪA |
| Pareigos | trečiasis rektorius |

Vincas Vilkaitis skaito pranešimą LŽŪA dešimtmečio minėjime 1934 m. Prezidiume šeštas iš kairės – Prezidentas Antanas Smetona
**Vincas Vilkaitis** (1892 m. sausio 16 d. Kybartuose – 1943 m. sausio 19 d. Jakutijoje) – biologas, augalų fitopatologijos pradininkas Lietuvoje, profesorius. Trečiasis LŽŪA rektorius (1934-1940 m.).

Biografija
----------

1912-1914 m. studijavo Peterburgo universitete. 1917-1921 m. buvo Marijampolės gimnazijos mokytojas. 1925 m. baigė Berlyno Frydricho Vilhelmo universitetą, kur studijavo filosofijos fakulteto gamtos skyriuje.

1925 m. pradėjo dirbti Žemės ūkio akademijoje, buvo Botanikos katedros vedėjas. 1934-1940 m. - rektorius. 1927 m. V. Vilkaičiui suteiktas profesoriaus vardas. Augalų apsaugos stoties Dotnuvoje įkūrėjas ir vadovas. 

1941 m. buvo represuotas ir ištremtas į Rusiją.

Akademinė veikla
----------------

Tyrinėjo ir paskelbė mokslinių darbų apie javų , runkelių, linų, vaismedžių ir uogakrūmių ligas. Tokio pobūdžio darbai Lietuvoje buvo vieni pirmųjų ir jie sudarė pagrindą vėlesniems tų augalų ligų tyrinėjimams Lietuvoje. Taip pat paskelbė darbų iš žemės ūkio fitopatologijos ir parazitinės mikologijos. Rašė apie botanikos dėstymą vidurinėse mokyklose, išvertė ir parašė vadovėlių mokykloms.

1935 m. suorganizavo LŽŪA mokslininkų personalo kolektyvą Kamanų aukštapelkės (Akmenės raj.), vėliau - Šepetos pelkės (Kupiškio raj.) tyrinėjimams.

Atminimo įamžinimas
-------------------

* 1994 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Rektorių atminimo alėjoje prof. Vincui Vilkaičiui pastatytas biustas (skulptorius Raimundas Žiupka).

Literatūra
----------

* *Profesorius Vincas Vilkaitis*. Sudarytojas Algirdas Motuzas. Vilnius: Mokslas, 1991.

Nuorodos
--------

* Apie V. Vilkaitį, *Kėdainių Mikalojaus Daukšos biblioteka* Archyvuota kopija 2019-02-19 iš Wayback Machine projekto.
* V. Vilkaičio mirties tremtyje 75-ųjų metinių minėjimas 2018 m.

| Akademinės pareigos |
| --- |
| Prieš tai:**Juozas Tonkūnas** | **Lietuvos žemės ūkio akademijos rektorius**1934-1940 m. | Po to:**Jonas Kriščiūnas** |
| **Lepus arcticus** |
| --- |
| *Lepus arcticus* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Kiškiažvėriai  *( Lagomorpha)* |
| Šeima: | Kiškiniai  *( Leporidae)* |
| Gentis: | Kiškiai  *( Lepus)* |
| Rūšis: | Arktinis kiškis  *( Lepus arcticus)* |

 |
| Binomas |
| ***Lepus arcticus***Ross, 1819 |
| Paplitimo arealas |

**Arktinis kiškis**, arba **poliarinis kiškis** (*Lepus arcticus*) – kiškinių šeimos žinduolis, gyvenantis šiauriniuose ir pietvakariniuose Grenlandijos regionuose, Kanados arktiniame salyne, Labradoro pusiasalio šiaurėje bei Niufaundlando pietvakariuose.

Fizinės savybės
---------------

Užauga 50–60 cm ilgio, paprastai sveria 3–5 kg. Krūtinė ir papilvė visus metus padengti storu pilku kailiu. Kitų vietų kailio spalva keičiasi priklausomai nuo metų laikų. Žiemą kailis baltas ir storas, tačiau ausų galiukai išlieka juodi. Vasarą kailis tampa rudai pilko arba pilkai melsvo atspalvio. Keičiantis kailio spalvai, iš pradžių šertis pradeda veidas bei kojos, vėliau – ausys, pečiai, kojos ir nugara. Pirmosios kailį pakeičia patelės.

Buveinė
-------

Arktinis kiškis puikiai prisitaikęs prie atšiaurių gyvenimo sąlygų. Įsikuria kalvotoje tundroje, uolinguose plokščiakalniuose bei medžiais neapžėlusiose pakrantėse. Arktinio kiškio gyvenamojo arealo vidutinė temperatūra yra –26.9°C, vidutinė sniego danga – 37,5 cm.

Dauginimasis
------------

Poravimosi sezonas prasideda balandžio–gegužės mėn. Per sezoną patelė išveda vieną arba dvi vadas. Vadoje būna 2–8 kiškiukai. Nėštumas trunka apie 50 dienų. Mažyliai gimsta birželio mėnesį, sveria apie 100 g. Pirmąsias kiškiukų gyvenimo dienas patelė niekur nesitraukia nuo mažylių, o vėliau kiškiukai gali išbūti vieni. Artinantis priešui, mažyliai apsimeta nematomais. Jau po 2–3 savaičių jie tampa nepriklausomi, tačiau iki 8–9 savaičių amžiaus vis tiek laikosi arčiau patelės.

Mityba
------

Maitinasi įvairiu maistu. Daugiausia – gluosnių dalimis: lapais, šaknimis, žieve, šakelėmis. Nevengia kerpių, samanų, dumblių. Kartais ėda netgi mėsą bei žuvį. Tam, kad gautų pakankamai vandens, ėda sniegą.

Priešai
-------

Arktinis kiškis moka puikiai išsisukti nuo priešų. Labiausiai tam padeda maskuojamų spalvų kailis. Suaugęs kiškis gali labai greitai bėgti – net 64km/h. Šiuos kiškius medžioja arktinės lapės, rudosios lapės, pilkieji vilkai, kanadinės lūšys, šermuonėliai, baltosios pelėdos, medžiokliniai sakalai, vanagai. Arktiniai kiškiai dažnai tampa ir žmogaus auka.

Nuorodos
--------

* Arktinis kiškis (video medžiaga)
* Arktinis kiškis (informacija anglų k.)
**Arkties aplinkos apsaugos strategija** (angl. *Arctic Environmental Protection Strategy*, **AEPS**) – tarptautinė sutartis, kuria siekta apsaugoti Arkties gamtą ir spręsti regione kylančias aplinkos apsaugos problemas. Ją, po Suomijos iškeltos iniciatyvos, 1991 m. birželį pasirašė aštuonios Arkties valstybės: Danija, Islandija, JAV, Kanada, Norvegija, Rusija, Suomija ir Švedija. 

Strategijoje teigiama, kad šalys sieks apsaugoti Arkties ekosistemą, darniai panaudoti regione esančius išteklius, apsaugoti vietinių gyventojų interesus, stebėti Arkties aplinkos būklę, mažinti į ją patenkančią taršą. Strategijoje iškeltos šešios prioritetinės probleminės sritys: patvarieji organiniai teršalai, radioaktyvios medžiagos, sunkieji metalai, nafta, vandenynų rūgštėjimas ir triukšmas.

Strategijos pagalba buvo įkurtos kelios darbinės grupės, vykdančios mokslinę veiklą ir prižiūrinčios iškeltų tikslų įgyvendinimą, tačiau jų darbą stabdė nepakankamas finansavimas. Sutarties aukščiausias valdomasis organas buvo reguliarios šalių narių ministrų konferencijos, tačiau nebuvo nuolat dirbančio sekretoriato. Stebėtojų teisėmis susirinkimuose taip pat dalyvaudavo Vokietija, Nyderlandai, Lenkija, Jungtinė Karalystė, nevyriausybinės organizacijos.

1996 m. įkūrus Arkties tarybą, AEPS ir jos darbinės grupės buvo įtrauktos į jos sudėtį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mark Nuttall. *Encyclopedia of the Arctic*. Routledge, 2005, p. 121-123

Nuorodos
--------

* Strategijos tekstas (anglų k.)
| **Coregonus autumnalis** |
| --- |
| Arktinis omulis (*Coregonus autumnalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Lašišažuvės  *( Salmoniformes)* |
| Šeima: | Lašišinės  *( Salmonidae)* |
| Gentis: | Sykai  *( Coregonus)* |
| Rūšis: | Arktinis omulis  *( Coregonus autumnalis)* |

 |
| Binomas |
| ***Coregonus autumnalis***Pallas, 1776 |

**Omulis** arba **arktinis omulis** (*Coregonus autumnalis*) – lašišinių žuvų būrio žuvų rūšis, priskiriama sykų genčiai. Tai migruojanti žuvis, gyvenanti Arkties vandenyno pakrančių srityje bei neršianti į Arkties vandenyną įtekančiose upėse (į rytus nuo Pečioros žiočių, šiaurės Sibiro, neįtraukiant Obės, Aliaskos, Kanados upėse).

Kūno ilgis iki 64 cm, sveria iki 3 kg. Jūroje maitinasi stambiais priedugnio vėžiagyviais, jaunos žuvys – zooplanktonu. Neršia rudenį. Pramoninės žvejybos objektas.

Baikalinis omulis seniau laikytas šios rūšies porūšiu (*С. a. migratorius*), bet dabar išskirtas į atskirą rūšį (*Coregonus migratorius*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Омуль*,Большая советская энциклопедия, T. XVI (Мезия—Моршанск). – Москва: Советская энциклопедия, 1974
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Modas** (**modenizmas** arba **modizmas**) – jaunimo gyvenimo būdas, besisukantis apie madą ir muziką, išsivystęs Londone XX a. 6 deš. pab. ir pasiekęs piką 7 deš. pirmoje pusėje. Judėjimo nariai buvo vadinami modernistais (modais); dauguma jų gyveno Pietų Anglijoje.

Modizmas prasidėjo 1958-9 m. nuo keleto paauglių vaikinų, turėjusių giminystės ryšių su Londono rūbų prekybos atstovais, grupelių. Šie ankstyvieji modai priklausė vidutinei klasei. Ankstyvieji modai ėjo iš proto dėl asmeninio stiliaus tobulumo ir teikė pirmenybę siauro sukirpimo itališkiems kostiumams. Jų muzikiniam skoniui labiausiai tiko modernusis džiazas ir ritmenbliuzas. Jų ištisas naktis trunkančio miestietiško visuomeninio gyvenimo poreikį iš dalies tenkino išlavintas skonis amfetaminams.

Kai šį įvaizdį ėmė mėgdžioti visų ekonominių sluoksnių Anglijos paaugliai, modai atrado savąjį unikalų identitetą įvairiuose muzikiniuose stiliuose, tarp jų moderniajame džiaze, Amerikos juodaodžių ritmenbliuze ir soul, jamaikietiškuose ska ir bluebeat bei išskirtiniame britiškos byto muzikos stiliuje.

Modai rinkdavosi naktiniuose klubuose ir demonstruodavo savo drabužius ir šokių judesius. Dažniausiai važinėdavo motoroleriais, ypač Lambretta ar Vespa. Kai buvo išleistas įstatymas, reikalaujantis, kad prie kiekvieno motorolerio būtų pritvirtintas nors vienas veidrodėlis, modai pasityčiodami prikabino prie savųjų po 4, 10 ar 32 veidrodėlius.

Kita jaunimo subkultūra, rokeriai, kartais kovodavo su modais; 1964 m. pajūrio kurortuose (Braitone, Margeite ir Hastingse) kilo gatvės mūšiai. Po šių įvykių 7 deš. pr. Britanijoje kilo skausmingos diskusijos apie „šiuolaikinį jaunimą".
**EBITDA** (angl. Earnings Before Interest, Taxes, Depreciation and Amortization) vadinamas pelnas prieš palūkanas, mokesčius, nusidėvėjimą bei amortizaciją. EBITDA paprastai galima išskaičiuoti iš įmonių finansinių ataskaitų. Pelnas, mokesčiai ir sumokėtos palūkanos yra pelno nuostolio ataskaitoje, o nusidėvėjimas ir amortizacija - pinigų srautų ataskaitoje arba pelno nuostolio ataskaitoje prie veiklos sąnaudų, jeigu yra iššifruota. Trumpiausias kelias skaičiuoti EBITDA - prie veiklos pelno (EBIT) reikia pridėti nusidėvėjimo ir amortizacijos sąnaudas.

Istorija ir naudojimas
----------------------

EBITDA pradėtas skaičiuoti 1980 - 1990 metais ir naudotas priimant greitus sprendimus dėl įmonių sugebėjimo grąžinti finansines skolas. Nuo to laiko EBITDA plačiai naudojama, nes aiškiau atspindi įmonės veiklą neįveldama sąnaudų, kurios pagrindinėje veikloje "nedalyvauja". Palūkanos priklauso nuo vadovybės pasirinkimo, kaip finansuoti įmonės veiklą, todėl yra ignoruojamos, o mokesčiai gali priklausyti ne tik nuo šių metų veiklos. Nusidėvėjimas ir amortizacija neretai yra subjektyvūs dydžiai, kurie, dažnai mokestiniais tikslais neatspindi tikrųjų turto sąnaudų. Toks atsiribojimas nuo paminėtų sąnaudų leidžia lengviau tarpusavyje palyginti įvairias įmones, kuriose skiriasi vidinės nusidėvėjimo apskaitos taisyklės, finansavimo struktūra, apmokestinimo tvarka.

Skolintojai EBITDA naudoja skaičiuodami įmonės galimybę grąžinti paskolą ir sumokėti palūkanas. Kadangi palūkanos yra mokamos prieš mokesčius, tai skolintojas ypatingo dėmesio joms nekreipia. Trumpuoju laikotarpiu skolintojas gali ignoruoti ilgalaikio turto nusidėvėjimą bei amortizaciją, nevertindamas to, kad ateis laikas, kai įmonė turės skirti pinigų atnaujinimui.

Įmonių savininkai ir vadovai dažnai naudoja EBITDA kaip būdą "pagražinti" įmonės rezultatus. Ypatingai tai "veiksminga", kai nusidėvėjimo sąnaudos yra santykinai didelės. Tokiu būdu bandoma šiek tiek paveikti investuotojų nuomonę, padailinti įmonės finansinę situaciją. Tačiau savininkai gali, be abejo, ir vidiniais tikslais naudoti EBITDA ir jos išvestinius rodiklius (EBITDA marža), kad galėtų kitu kampu įvertinti įmonės generuojamą pelną atmetus palūkanų, mokesčių, nusidėvėjimo ir amortizacijos sąnaudas.

Investuotojai, ypač tie, kurie įsigyja įmones skolindamiesi pinigus, vertina EBITDA kaip įmonės pelno generavimo potencialą. Taip nusistatoma, kiek reikia skolintis, o kiek reikia investuoti nuosavų lėšų. EBITDA naudojamas palyginant kelių, panašaus lygio įmonių finansinius rezultatus, atmetant sąnaudas, kurios gali netiksliai atspindėti esamą padėtį.

Nuorodos
--------

* Investopedijos apibrėžimas
GmbH **ECE Projektmanagement G.m.b.H. & Co. KG** – vokiečių bendrovė, nekilnojamojo turto plėtotoja, didžiausia prekybos centrų valdytoja Europoje. Apyvarta - 12 mlrd. eurų (2007 m.). ECE valdo per 100 objektų, kurių plotas 3 mln. m². verslui skirto ploto (10 000 verslo nuomininkų). 

Vadovas Alexander Otto, jauniausias įmonės įkūrėjo Werner Otto sūnus.
„ECE Projektmanagement International" generalinis direktorius Josipas Kardunas.

Istorija
--------

1965 m. ECE įkūrė verslininkas Werner Otto (Otto-Versand vadovas). Firmos pavadinimas - akronimas (***E**inkaufs-**C**enter **E**ntwicklungsgesellschaft* - 'apsipirkimo centrų vystymo bendrovė').

2008 m. pasirašė sutartį su UAB „Rubicon group" ir turi 50 % akcijų Ozo centrą statančios ir valdančios ir projektą plėtojančios bendrovės „ECE Projektmanagement Vilnius" (generalinis direktorius Stefanas Zeiselmaieris). Į šį projektą ECE investavo per 180 mln. eurų (621 mln. litų). 

2009 m. rugpjūčio mėn. Vilniuje atidarė „Ozo" prekybos centrą. Ketina ir toliau investuoti didžiuosiuose Lietuvos miestuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vokietijos ECE planus Lietuvoje riboja krizė (2009 balandžio 29d. 10:00 BNS)
2. ↑  Vilniuje kyla dar vienas prekybos centras (Evaldas Utyra, www.DELFI.lt, 2008 lapkričio mėn. 19 d. 13:28)
3. ↑  Vokiečių NT vystytojai tiki Lietuva (2009 m.)

Nuorodos
--------

* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: ECE Projektmanagement** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali „ECE" tinklavietė (vokiečių, anglų k.)
Džordži Abadžijev biustas
**Abadžijev Džordži** (adapt. **Džordžis Abadžljevas** g. 1910 m. spalio 7 d. Doiranas – m. 1963 m. rugpjūčio 2 d. Skopjėje) – Makedonijos rašytojas, istorikas.

Jis yra makedonų pradininkas istorinės tematikos literatūroje.

Biografija
----------

1918 metais emigravo į Bulgariją, o vėliau persikėlė į Graikiją. Sofijoje studijavo teisę, suorganizavo makedonų literatų būrelį. Per Antrąjį pasaulinį karą dalyvavo Bulgarijos pasipriešinimo judėjime. 1948 metais grįžęs į Makedoniją įsitraukė į politinę veiklą. Debiutavo bulgarų kalba parašytais vaizdeliais ir reportažais. Parašė istorinių romanų ir apysakų. Žymiausias istorinis romanas – „Dykuma" (*Pustina*) 1961 m.

Romanai
-------

* *Izgrev* (1951 m.)
* *Posledna sredba* (1953 m.)
* *Aramisko gnezdo* (1954 m.)
* „Dykuma" *Pustina* (1961 m.)
* *Balkanske vojne* (1972 m.)

Literatūra
----------

1. ↑  Siasys Sabonis. *Abadžijev Džordži*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Džordžtaunas (reikšmės).*

| Džordžtaunas*George Town* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

DžordžtaunasDžordžtaunas

5°25′0″ š. pl. 100°19′0″ r. ilg.﻿ / ﻿5.41667°š. pl. 100.31667°r. ilg.﻿ / 5.41667; 100.31667﻿ (Džordžtaunas (Malaizija))Koordinatės: 5°25′0″ š. pl. 100°19′0″ r. ilg.﻿ / ﻿5.41667°š. pl. 100.31667°r. ilg.﻿ / 5.41667; 100.31667﻿ (Džordžtaunas (Malaizija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Malaizijos vėliava Malaizija |
| **Valstija** | Penangas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1786 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 510 996  |
| **Plotas** | 305 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 675 žm./km² |
| **Altitudė** | 4 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Džordžtaunas |
|  |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 1223 |

**Džordžtaunas** (malaj. *George Town*) – miestas šiaurės vakarų Malaizijoje, Pinango salos šiaurinėje pusėje; Penango valstijos sostinė. Svarbus prekybinis ir žvejybinis uostas prie Malakos sąsiaurio (išvežamas kaučiukas, kiti žemės ūkio gaminiai). Yra oro uostas, veikia keltas į Batervortą. Veikia gamtos mokslų universitetas, pasaulinis žvejybos centras. Dauguma miesto gyventojų – kinai.

Paveldas
--------

Džordžtaunas pasižymi išskirtine architektūra, kurioje susilieja Vakarų ir Rytų architektūros bruožai. Yra 1786 m. anglų statyta Kornvalio tvirtovė (išlikusios olandų patrankos, veikia muziejus), 1818 m. Šv. Jurgio anglikonų bažnyčia (seniausia šalyje), budistinė Vat Čajamangkalaramo šventykla su gulinčiu Buda (33 m ilgio), 1883 m. hinduistinė Šri Mariamano šventykla (su smaragdais, deimantais, auksu ir sidabru puošta dievo Subramaniamo šventykla), XIX a. kapitono Kelingo mečetė, 1993 m. Sultono Ahmado Šacho mečetė, valstijos mečetė (talpina >5000 maldininkų, kupolas puoštas auksu), kinų Kalnų Drakono šventykla (su gausiu medžio dekoru), kolonijinis E&O viešbutis, menų muziejus, kolonijiniai gyvenamieji ir visuomeniniai statiniai.

Istorija
--------

1786 m. Džordžtauną pelkėtoje Pinango salos dalyje įkūrė Rytų Indijų prekybos bendrovė  ir Frensis Laitas. Miestas pavadintas karaliaus Jurgio III garbei.

2008 m. Džordžtaunas drauge su Malaka įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

* Kornvalio tvirtovėKornvalio tvirtovė
* Mahamariamano šventyklaMahamariamano šventykla
* Šv. Jurgio bažnyčiaŠv. Jurgio bažnyčia
* Kapitono Kelingo mečetėKapitono Kelingo mečetė
|  |
| --- |
| Džordžtauno universitetasangl. *Georgetown University* |
|  |
|  |
| Įkurtas | 1789 m. |
| Tipas | Privatus |
| Darbuotojų | 2000 (2008 m.) |
| Studentų | 15 600 (2008 m.) |
| Vieta | Vašingtonas, JAV |
| Svetainė | www.georgetown.edu |

**Džordžtauno universitetas** (angl. *Georgetown University*) – seniausias katalikiškas universitetas JAV. Yra Vašingtone. Apie 2000 dėstytojų, 15 600 studentų iš 100 šalių. Džordžtaunas reitinguojamas kaip vienas geriausių JAV universitetų, priėmimas yra itin selektyvus. Tarp žymių Džordžtauno absolventų yra 27 Rodo mokslininkai, 32 Maršalo mokslininkai, 33 Trumano mokslininkai, 429 Fulbraito mokslininkai, 2 JAV prezidentai ir 2 JAV Aukščiausiojo Teismo teisėjai, taip pat karališkųjų šeimų atstovai ir 14 užsienio valstybių vadovų. Tarp šio universiteto absolventų yra daugiau JAV diplomatų, nei bet kurio kito universiteto, taip pat daug Jungtinių Valstijų Kongreso narių.

Džordžtauno universiteto Užsienio tarnybos mokykla (angl. *School of Foreign Service*) yra įvertinta kaip viena geriausių institucijų tarptautinių santykių studijoms pasaulyje. Pagrindinė magistro programa šioje mokykloje (angl. *Master of Science in Foreign Service*) yra laikoma geriausia tarptautinių santykių srities programa pasaulyje.

Istorija
--------

Džordžtauno universitetą 1789 m. įsteigė vyskupas Džonas Kerolas (1735–1815 m.). Leidžia tęstinius leidinius: „Georgetown Médical Bulletin", „The Georgetown Law Journal", „Law and Policy in International Business", „Georgetown Magazine", „The Hoya", „Res Ipsa Loquitur" ir kitus.

Struktūra
---------

* Menų ir mokslų koledžas
* Teisės centras
* Verslo mokykla
* Medicinos mokykla
* Slaugos ir sveikatos mokykla
* Užsienio ryšių tarnybos mokykla
* Menų galerija, 7 bibliotekos

Žmonės
------

Universitete dėstė: Juozas Kazickas, Madlina Olbrait, Jan Karski

Universitete studijavo: Bilas Klintonas, Dalia Grybauskaitė, Suzana Hokfild

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  *Georgetowno universitetas (Džordžtauno universitetas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 587 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Džordžtauno universitetas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Koordinatės: 58°14′9″ š. pl. 92°28′58″ r. ilg.﻿ / ﻿58.23583°š. pl. 92.48278°r. ilg.﻿ / 58.23583; 92.48278
| **Džu Si** |
| --- |
|  |
| Džu Si |
| Gimė | 1130 m. spalio 18 d.dabartinė Fudziano provincija, Kinija |
| Mirė | 1200 m. balandžio 23 d. (69 metai)Kinija |
|  |
| Veikla | filosofas |
| Sritis | konfucianizmas, neokonfucianizmas |
|  |
| Žinomas (-a) už | neokonfucianizmo susisteminimą |
|  |
|  **Vikiteka** | Džu Si |

Džu Si statula Baltojo elnio grotos akademijoje.
**Džu Si** (kin.: 朱熹, pinyin: *Zhu Xi*; 1130–1200) – kinų filosofas, gyvenęs Songų dinastijos laikotarpiu (960–1279) ir daug prisidėjęs prie neokonfucionizmo susisteminimo, vystymo ir pritaikymo valstybės valdyme. Džu Si mokymų pagrindu Kinijoje buvo pakeista egzaminų į valstybės tarnybą sistema, galiojusi šalyje iki XX a. pradžios.

Biografija
----------

Džu Si gimė pietryčių Kinijoje, dabartinėje Fudziano provincijoje. Būdamas 19 m. išlaikė valstybinius egzaminus į valstybės tarnybą ir per savo gyvenimą ėjo įvairias biurokratines pareigas. Iš pradžių buvo susidomėjęs budizmu ir daoizmu, bet vėliau ėmė gilintis į konfucianizmą, skyrė daug laiko studijoms, tapo pripažintu intelektualu.

Antrojoje gyvenimo pusėje Džu Si užėmė aukštus administracinius postus, tačiau 1196 m. dėl politinių aplinkybių buvo apkaltintas ir pašalintas iš pareigų, jo veikla diskredituota. Vėliau, jau po mirties, Džu Si mokymas buvo reabilituotas, jis buvo pripažintas vienu svarbiausių kinų filosofijos autoritetų.

Veikla
------

Džu Si mokymas priskiriamas Racionalistų mokyklai. Jis parašė komentarų knygas klasikiniams konfucianizmo tekstams, prižiūrėjo istoriko Sima Guango tekstų susisteminimą, dirbo mokytoju. Viena reikšmingiausių jo veiklų laikomas ankstesnių neokonfucianizmo mąstytojų idėjų sintezė į vieningą visumą, kurią buvo galima pritaikyti švietime ir valstybės valdyme.

Džu Si akcentavo keturių knygų reikšmę: Apmąstymai ir pašnekesiai, Mencijus, Didysis mokymas ir Mokymas apie vidurio ir pastovumo kelią. Šios knygos ir Džu Si parašyti komentarai vėliau buvo įtraukti į valstybinių egzaminų sistemą.

Džu Si taip pat siekė aiškiau apibrėžti kinų filosofijos koncepcijas, kaip kad li, či, didžiojo pirminio prado, ren, sin ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dorothy Perkins. *Encyclopedia of China: History and Culture*. Roundtable Press, 1999, p. 628
2. ↑  Bryan W. Van Norden. *Dzu Xi*. Encyclopedia of China, Berkshire Publishing, 2009, p. 2652-3
3. ↑  Konfucianizmo filosofijos metamorfozės. Antanas Andrijauskas, 2004
4. ↑  Dorothy Perkins. *Encyclopedia of China: History and Culture*. Roundtable Press, 1999, p. 628
5. ↑  Konfucianizmo filosofijos metamorfozės. Antanas Andrijauskas, 2004
6. ↑  Bryan W. Van Norden. *Dzu Xi*. Encyclopedia of China, Berkshire Publishing, 2009, p. 2652-3
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Džoseras
Laiptuotoji Džosero piramidė
**Džoseras** (**Džeseras**, **Džoseris**, **Netdžerikhetas**) – antrasis ir garsiausias trečiosios Egipto dinastijos valdovas. Jam įsakius viziris Imhotepas pastatė laiptuotą piramidę Sakaroje. Manoma, kad Imhotepas buvo Džosero sūnus.

Vardas Netdžerikhetas reiškia „dievų kūnas". Vėlesni šaltiniai patvirtino, kad Netdžerikhetas ir Džoseras yra vienas ir tas pats asmuo.

Kai kurie egiptologai Džoserą laiko pirmuoju trečiosios dinastijos karaliumi, kadangi Turino karalių sąraše jis įvardytas kaip Nebka. Tačiau tai neatitinka archeologijos duomenų. Nustatyta, kad Nebka tikrasis vardas buvo Sanakhte (gr. Mesochris), kuris ir buvo pirmuoju III dinastijos valdovu. Jis buvo vedęs II dinastijos paskutiniojo valdovo Khasekhemwy (Chasechemujo) dukterį.

III a. pr. m. e. Ptolemėjų Egipte gyvenęs žynys Manetas mini, kad Džoseras valdė 29 metus. Tačiau jo Egipto karalių ir dinastijų sąrašas yra labai netikslus. Turino karalių sąraše minimas Džosero valdymo laikotarpis 19 metų, nors tyrinėtojai rado Turino karalių sąrašo autoriaus klaidų, kurias ištaisius gaunasi, kad Džoseras valdė 37 ar 38 metus. Dabartiniai mokslininkai mano, kad Džoseras valdė 19 metų (2668–2649 m. pr. m. e.), kadangi įgyvendino tokią daugybę statybinių projektų. Ilgiau valdyti jis negalėjo, priešingu atveju garsusis Khufu (Cheopsas) savo didžiąją piramidę būtų pastatęs ne 2589–2566 m. pr. m. e. o maždaug 10-15 metų vėliau, bet 2566 m. pr. m. e. jis jau buvo miręs.

Kai kurie autoriai teigia, kad Džoseras buvo II dinastijos paskutiniojo karaliaus Khasekhemwy (Chasechemujo) ir karalienės Nimaethapės („karaliaus motina") sūnus. Jie remiasi tuo, kad Chasechemujis buvo paskutinis antrosios dinastijos valdovas. Sąsaja su įpėdiniu Sekhmekhet (Sechmechetu) nežinoma.

Džoseras nusiuntė keletą karinių ekspedicijų į Sinajaus pusiasalį ir pavergė vietinius gyventojus. Taip pat nusiuntė ekspedicijas į Sinajų, kur kasė vertingą vario rūdą ir turkį. Kartu užsitikrino buferinę zoną tarp Nilo ir Azijos. Užtikrino pietinės karalystės sienos apsaugą ties pirmąja Nilo sraunuma, pastatęs tvirtoves Elefantino saloje.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REgipto faraonai |
| --- |
|  |
| 
**Senoji karalystė**
**Trečioji dinastija**
Nebka →
Džoseras →
Sechemchetas →
Khaba →
Nebkara → 
Hunis |

 |
Europos anglių ir plieno bendrijos vėliava
Europos anglių ir plieno bendrijos steigėjai: Belgija, Prancūzija,
Italija, Liuksemburgas, Nyderlandai ir Vakarų Vokietija
**Europos anglių ir plieno bendrija** (angl. *European Coal and Steel Community*) – viena iš Europos bendrijų, veikusi 1951–2002 m. Būstinė – Liuksemburgas.

Istorija
--------

Įsteigta 1951 m. Paryžiaus sutartimi Belgijos, Italijos, Liuksemburgo, Olandijos, Prancūzijos ir VFR.

Steigimo idėjos autorius – Prancūzijos užsienio reikalų ministras R. Šumanas. Pagrindinis bendrijos tikslas buvo sukurti bendrąją anglių ir plieno rinką, panaikinti kiekybinius apribojimus, muitus ir mokesčius.

Anglių ir plieno rinkos administravimas perduotas Vyriausiajai valdybai, sudarytai iš valstybių narių vyriausybėms nepavaldžių tarptautinių tarnautojų. 1967 m. įsigaliojus Sujungimo sutarčiai, EAPB pagrindinėmis institucijomis tapo Europos Komisija, Europos Sąjungos Taryba, Europos parlamentas ir Europos Teisingumo Teismas. 2002 m. pasibaigus Paryžiaus sutarties galiojimui, visas turtas ir finansiniai įsipareigojimai perduoti ES, o vietoje EAPB įkurtas Anglių ir plieno sektorių tyrimų fondas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Europos anglių ir plieno bendrija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 691 psl.
**Vincas Niekus** (1886 m. birželio 24 d. Pinciškių k. Kazlų Rūdos valsč. Marijampolės apskr. – 1938 m. spalio 29 d. Amsterdame, NY – JAV) – vargonininkas, chorvedys, kompozitorius.

Biografija
----------

Iš motinos išmokęs skaityti, lankė rusišką pradžios mokyklą. Būdamas 14 metų, su vyresniuoju broliu išvyko į Angliją, o 1900 m. atvyko į JAV. Savarankiškai mokėsi bendrojo lavinimo dalykų, 1909 m. pradėjo studijuoti Pio Nono muzikos kolegijoje Milwaukee, WI, kuriai vadovavo kompozitorius J. Singerbergeris. Po keleto metų įstojo į *American Conservatory of Music Chicago*, IL. 1918 m. vasario 2 d. gavo muzikos bakalauro diplomą, kur įrašyta, kad baigė muzikos teorijos skyrių.

Studijuodamas vienas iš pirmųjų lietuvių muzikų pradėjo organizuoti orkestrus ir rašyti jiems muziką. Bet pagrindinis užsiėmimas buvo vargonininkavimas ir vadovavimas chorams. Dirbo daugelyje lietuvių parapijų: Šv. Mykolo ir Visų Šventųjų Čikagoje, Šv. Kazimiero Amsterdame, Šv. Juozapo Scrantone, PA, Waukegane, IL, North Side ir Harrisone, NY. Populiarino grigališkąjį choralą ir kitokią bažnytinę muziką. A. Pociui Čikagoje įkūrus L. van Bethoveno konservatoriją, pradėjo ten mokytojauti – dėstė harmoniją.

Nuo 1914 m. – ALRK Vargonininkų sąjungos narys. Kelis kartus buvo atvykęs į Lietuvą, Kauno radiofone dirigavo savo simfonines poemas.

Sukūrė nemažai įvairių žanrų vokalinės ir instrumentinės muzikos kūrinių. Išleido 3 lietuviškų šokių rinkinius orkestrui (16, 20 ir 24 šokiai) ir rinkinį fortepijonui. Parašė keturias simfonines poemas: „Trimitas", „Gegužė", „Didžiojo kunigaikščio medžioklė" ir „Paukščių daina". Sukūrė fantaziją smuikui ir fortepijonui „Kur banguoja Nemunėlis", „Švenčiausio Sakramento mišparus" – 40 valandų atlaidams, pjesių smuikui ir fortepijonui, dainų ir giesmių chorams, muzikos vaikams.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Geteborgasšved. *Göteborg* |
| --- |
|        |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

GeteborgasGeteborgas

57°42′0″ š. pl. 11°58′0″ r. ilg.﻿ / ﻿57.70000°š. pl. 11.96667°r. ilg.﻿ / 57.70000; 11.96667﻿ (Geteborgas)Koordinatės: 57°42′0″ š. pl. 11°58′0″ r. ilg.﻿ / ﻿57.70000°š. pl. 11.96667°r. ilg.﻿ / 57.70000; 11.96667﻿ (Geteborgas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Švedijos vėliava Švedija |
| **Lėnas** | Vestra Jotalandas |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 579 281  |
| **Plotas** | 447,76 km² |
| **Tankumas** (2019) | 1 294 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Geteborgas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Gèteborgas |

**Geteborgas** (šved. *Göteborg*, tar. *Joteborj*) – miestas Švedijoje, Vestra Jotalando lėne. Pagrindinis Švedijos jūrų uostas, antrasis pagal gyventojų skaičių šalies ir 76-as pagal gyventojų skaičių Europos žemyno miestas.

Geteborgas
Miesto rotušė
Vakarų Jotalando lėno centras. Išsidėstęs šalies pietvakarinėje pakrantėje, prie Jotos (šved. *Göta*) upės žiočių. Išlikusios *Forts Lejonet* („Liūto") ir *Kronan* („Karūnos") tvirtovės, 1633 m. pastatyta katedra, Kristinos bažnyčia (1648 m.), yra kultūros, jūrų, gamtos istorijos muziejai. Iš parkų didesni yra *Slottskogen*, botanikos sodai, *Trädgårdsföreningen* („Sodų draugija"), *Liseberg* pramogų parkas. Mieste yra universitetas (įkurtas 1891 m.), technikos universitetas (nuo 1829 m.).

Pagrindinės miesto eksporto prekės yra automobiliai (visų pirma „Volvo") ir popierius. Anksčiau svarbios buvo laivų statyklos *Hisingen* saloje (šiaurėn nuo centro), tačiau XX a. 8-ajame dešimtmetyje jų svarba sumažėjo. Su kitais šalies miestais yra geras geležinkelių susisiekimas, veikia tarptautinis *Landvetter* oro uostas.

Istorija
--------

1603 m. miestą įkūrė karalius Karolis IX kaip svarbų strateginį tašką prie Jotos upės žiočių – tai buvo pagrindinė švedų prieiga prie Atlanto vandenyno. Karo su Danija metu, 1611–1613 m. gyvenvietė buvo sugriauta, tačiau karalius Gustavas II Adolfas 1619 m. ją atstatė, o 1621 m. suteikė miesto teises. Tarp pirmųjų gyventojų buvo daug olandų, kurie čia tiesė miesto kanalus ir išplanavo miesto centrą. Miesto svarba išaugo XVIII a. o XIX a. ji augo dar ir dėl Napoleono žemyninės blokados, kai Geteborgas buvo pagrindinis prekybos centras tarp žemyninės Europos ir Anglijos. 1832 m. iškastas Jotos kanalas, įgalinęs vandenyninę laivybą.

Sportas
-------

### Futbolas

#### Futbolo klubai

Geteborge 1958 m. vyko VI pasaulio futbolo čempionatas, o 1992 m. – IX Europos futbolo čempionatas. Mieste žaidžia ar anksčiau yra žaidę šie klubai:

* IFK Göteborg
* GAIS Göteborg
* Örgryte IS
* Västra Frölunda IF
* BK Häcken
* IS Idrottens Vänner
* Göteborgs FF
* Göteborgs IF
* Gunnilse IS

#### Stadionai

* Bravida Arena, futbolo stadiono talpa 7 000.
* Gamla Ullevi, futbolo stadionas, kurio talpa 18 416 žiūrovai.

Taip pat skaityti
-----------------

* Pagal gyventojų skaičių didžiausių Europos miestų sąrašas
**Vincas Petras Aleksandravičius** SDB (1911 m. spalio 19 d. Tauragės apskrities, Švėkšnos parapijos, Užlaukio kaime – 2005 m. lapkričio 16 d. Romoje (Italija)) – pedagogas, spaustuvininkas ir knygų iliustratorius-grafikas. Lietuviško poligrafinio šrifto sukūrėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Švėkšnos pradinėje mokykloje ir to paties miestelio progimnazijoje. 1928 m. įtakotas žinomo Lietuvos saleziečio Antano Skelčio, išvyko į Italiją, kur San Beninjo amatų mokykloje mokėsi knygrišybos ir piešimo. Mokyklą baigė su pagyrimu.

1935 m. įstojo į Saleziečių ordiną ir mokytojavo San Beninjo amatų bei kitose, spaustuvininkus ruošiusiose mokyklose Italijoje. Po Antrojo pasaulinio karo Castelnuovo lietuvių gimnazijoje paruošė grupelę jaunųjų lietuvių spaustuvininkų. Vėliau, dirbdamas Vatikano Poliglotta spaustuvėje, sukūrė lietuvišką poligrafinį šriftą, kurį aukštai įvertino italų specialistai. Šriftas buvo naudojamas lietuviškai literatūrai spausdinti. Nuo 1968 m. darbavosi Pijaus XI saleziečių institute Romoje, čia spausdinti leidiniai buvo iliustruojami ir jo piešiniais.

Lietuvai atgavus Nepriklausomybę lankėsi tėviškėje, padovanojo savo apipavidalintų knygų. Spaustuvėse dirbo iki 2001 m.

Šaltiniai
---------

* Stanislovas Eugenijus Poniškaitis. Paskutinio lietuvio saleziečio Italijoje netekus.(XXI amzius, 2005 gruodžio 30 d. Nr.99)
* Saulius Augustinas Kubilius. Prisimenant salezietį Vincą Petrą Aleksandravičių. (Italijos lietuvių bendruomenės internertinė svetainė)
| **Gediminas Miškinis** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. vasario 7 d. (62 metai)Biržuose |
| Sutuoktinis (-ė) | Birutė |
| Vaikai | sūnus Juozas, duktė Eglė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ekonomistas, valstybės tarnautojas, Ūkio ministerijos viceministras |
|  |
| Alma mater | 1984 m. Vilniaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 
* 2003 - Lenkijos Respublikos nuopelnų ordino Komandoro kryžius;
* 2004 - Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius;
* 2006 - Ukrainos III laipsnio ordinas „Už nuopelnus".

 |

**Gediminas Miškinis** (g. 1961 m. vasario 7 d. Biržuose) – Lietuvos ekonomistas, valstybės tarnautojas, sporto veikėjas, šachmatininkas.

Biografija
----------

1979 m. baigė Panevėžio 10-ąją vidurinę mokyklą, 1984 m. – Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete ekonominės kibernetikos specialybę.

1984–1991 m. buvo Liaudies ūkio planavimo instituto mokslinis bendradarbis. 1991–1992 m. Lietuvos ekonomikos ministerijos Materialinių balansų skyriaus viršininkas, 1992–1995 m. – Balansų (vėliau – Makroekonominės politikos) departamento direktorius. 1995–1996 m. – šios ministerijos sekretorius. 1996–2002 m. ir 2018 m. Lietuvos Respublikos ūkio viceministras, 2002–2009 m. – LR ūkio ministerijos valstybės sekretorius, 2009–2016 m. – Ūkio ministerijos kancleris.

2016–2017 m. Vilniaus universiteto kancleris. 2017–2018 m. Vilniaus miesto savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas. 2018–2022 m. Valstybės tarnybos departamento direktorius.

Paskelbė straipsnių ir analitinių apžvalgų ekonomikos klausimais Lietuvos ir užsienio spaudoje. Lietuvos šachmatų kompozicijos meistras (1996 m.), Lietuvos korespondencinių šachmatų meistras (1993 m.). Triskart akivaizdinių Lietuvos šachmatų uždavinių ir etiudų sprendimo pirmenybių nugalėtojas, VIII TSRS komandinių korespondencinių šachmatų čempionato II vietos laimėtojas (Lietuvos komandos sudėtyje).. Buvo Lietuvos šachmatų federacijos prezidentas.

2009 m. savaitraščio „Veidas" redakcijos organizuojamų geriausiųjų valstybės tarnautojų rinkimų laimėtojas..

Apdovanojimai
-------------

* 2003 m. Lenkijos Respublikos nuopelnų ordino Komandoro kryžius;
* 2004 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius;
* 2006 m. Ukrainos III laipsnio ordinas „Už nuopelnus".
* 2011 m. LTOK Olimpinė žvaigždė 50-mečio proga

Nuorodos
--------

* Geriausias valstybės tarnautojas- Gediminas Miškinis

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2018-12-27 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Gediminas Miškinis[neveikianti nuoroda]. Kas yra Kas Lietuvoje. Auksinis Tūkstantmečio leidimas. Neolitas, 2009.
3. ↑  LTOK apdovanojimai – jubiliejų proga
4. ↑  Geriausių tarnautojų rinkimai dramatiškos reformos fone[neveikianti nuoroda] („Veidas")


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuva Lietuvos šachmatų federacijos prezidentai |
| --- |
|  |
| Prezidentai nuo 1990 m. | 
Algirdas Jurgis Bajarkevičius (1990–) · Gediminas Miškinis · Kęstutis Skrebys (1998–1999) · Česlovas Juršėnas (1999–2002) ·  Julius Sabatauskas (2002–2005) · Gediminas Paviržis (2005–2010) · Jonas Sidabras (2010–2011) · Jonas Viesulas (2011–2012) · Aleksandr Černov (2012–2019) · Gytis Kaminskas (2019–) |  |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Gediminas Rudžionis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1948 m. rugsėjo 9 d. (74 metai)Kaune |
| Sutuoktinis (-ė) | Jurgita |
| Vaikai | Dovilė, Rokas, Antanas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos komunistų partijaLietuvos socialdemokratų sąjungaLiberalų demokratų partijaTvarka ir teisingumas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetasVilniaus pedagoginis institutas |

**Gediminas Rudžionis** (g. 1948 m. rugsėjo 9 d. Kaune) – Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1969–1972 m. Vilniaus pedagoginiame institute studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, 1973 m. baigė Vilniaus universitetą, istorikas.

Lydė metalą Kuro aparatūros gamykloje, dirbo kroviku, vadovavo vaikų poilsiavietei. Po 1990 m. ėmėsi verslo, 1997–2000 m. Lietuvos Respublikos Seimo pirmininko pavaduotojo padėjėjas, 2001 m. UAB „Gerva" konsultantas. 2009 m. Europos Parlamento nario Juozo Imbraso padėjėjas.

1983–1990 m. Lietuvos komunistų partijos, 1999 m. partijos Socialdemokratija 2000 narys, tarybos ir valdybos narys, Vilniaus skyriaus atsakingasis sekretorius, 2004 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. Partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Vilniaus miesto skyriaus narys, Šeškinės skyriaus pirmininkas.

2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2007–2011 m. Ekonomikos ir finansų komiteto pirmininkas.

Sutuoktinė Jurgita, vaikai Dovilė, Rokas, Antanas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Partija Tvarka ir teisingumas - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
Sony korporacija  
ソニー株式会社|  |
| Forma | Visuomeninė korporacija |
| Pramonė | Elektronika, plataus vartojimo elektronika, media, telekomunikacijos, finansinė konsultacinė firma ir kt. |
| Įkurta | 1946 m. gegužės 7 d. |
| Centrinė būstinė | Sony City Minatas, Tokijas, Japonija |
| Svarbiausi darbuotojai | Howard Stringer |
| Paslaugos | Finansinės paslaugosInterneto tiekimas |
| Pajamos | Didėjimas $86,64 mlrd. USD (2011 m.) |
| Tinklalapis | Sony.net |

**Sony korporacija** (jap. ソニー株式会社 = *Sonī Kabushiki Gaisha*, angl. *Sony Corporation*) – Japonijos tarptautinė korporacija ir vienas didžiausių pasaulyje media konglomeratų su $86,64 mlrd. JAV dolerių pajamomis (2011 m.). Įsikūrusi Minate, Tokijuje. „Sony" yra vienas pirmaujančių elektronikos, video komunikacijų, video žaidimų ir informacinių technologijų gamintojų, kuriantis tiek plataus, tiek profesionalaus vartojimo produktus. „Sony" yra tarp 20-ties stambiausių puslaidininkių gamintojų pasaulyje.

Įmonių grupę sudaro: „Sony Corporation", „Sony Pictures Entertainment", „Sony Computer Entertainment", „Sony Music Entertainment", „Sony Mobile Communications" ir „Sony Financial".

Istorija
--------

1945 m. po II Pasaulinio karo, Masaru Ibuka pradėjo smulkų verslą, subombarduotame pastate, Tokijuje, įkūręs savo radijo taisyklą. Po metų, prie jo prisijungė kolega Akio Morita ir jiedu įkūrė kompaniją „Tōkjō Cūšin Kōgjō K.K." (*Tokijo Telekomunikacijų Inžinerijos Korporacija*, japoniškai 東京通信工業株式会社). Kompanija pagamino pirmą japonų kasetinį magnetofoną, pavadintą „Type-G".

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sony** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Gediminas Navaitis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1948 m. spalio 19 d. (74 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Julita |
| Vaikai | Auksė, Tadas ir Aistė |
|  |
| Veikla | psichologas, visuomenės bei politinis veikėjas |
| Partija | Lietuvių tautininkų ir respublikonų sąjūdis |
|  |
| Alma mater | 1974 m. Vilniaus universitetas |

**Gediminas Navaitis** (g. 1948 m. spalio 19 d. Vilniuje) – psichologas konsultantas, šeimos (konsultavimo) psichologas ir psichoterapeutas, politikas (Seimo narys), publicistas, psichologijos populiarintojas.

Biografija
----------

Baigė Vilniaus A. Vienuolio mokyklą. 1969–1974 m. studijavo psichologiją Vilniaus universiteto Filosofijos fakultete, įgijo psichologo specialybę.

1975 m. LSSR mokslų akademijos Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis. Baigė Leningrado universiteto aspirantūrą, apgynė psichologijos mokslų kandidato disertaciją (1979 m.), socialinių mokslų daktaras.

1979–1998 m. Pedagogikos mokslinio tyrimo instituto vyresnysis mokslinis bendradarbis, nuo 1979 m. psichologinės konsultacijos, nuo 1989 m. vedybinių pažinčių tarnybos „Santuoka" vadovas.
M. Romerio universiteto docentas (nuo 1998 m.).

Mokslo ir mokslo populiarinimo straipsnių, 27 knygų lietuvių ir užsienio kalbomis autorius. Lietuvos psichoterapijos draugijos valdybos narys, Lietuvos grupinės psichoterapijos asociacijos išrinktasis prezidentas, Rusijos pedagogikos ir socialinių mokslų akademijos narys, pažinčių svetainės DarniPora. lt valdybos narys Archyvuota kopija 2009-02-26 iš Wayback Machine projekto..

Gediminas Navaitis vedęs; žmona Julita, LEU docentė. Vaikai – Auksė, Tadas ir Aistė.

Politika
--------

Gediminas Navaitis – Lietuvos respublikos liberalų sąjūdžio narys iki 2012 metų sausio 31 dienos. Tų pačių metų birželio 21 d. pašalintas ir iš Liberalų sąjūdžio frakcijos. 2008 m. kandidatavo vienmandatėje Žirmūnų apygardoje (Nr. 4), LLS sąraše 12 numeriu; Porinkiminis numeris – 12. 2008–2012 m. LR Seimo narys.
2017 m. išrinktas Lietuvių tautininkų ir respublikonų sąjungos vicepirmininku.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2007-01-07 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2012-11-01 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  G.Navaitis pašalintas iš Liberalų sąjūdžio frakcijos (Delfi.lt, 2012 m. birželio 21 d. 12:25)
4. ↑

Nuorodos
--------

* Gedimino Navaičio labdaros ir paramos fondas
| **Stanislavas Grosas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1969 m. spalio 30 d. (53 metai)Praha |
|  |
| Pareigos | buvęs Čekijos ministras pirmininkas |
|  |
| Alma mater | Karolio universitetas (Praha) |
|  |
|  **Vikiteka** | Stanislav Gross |
| Parašas |
|  |

**Stanislavas Grosas** (ček. *Stanislav Gross*, g. 1969 m. spalio 30 d. Prahoje) – čekų politikas, buvęs Čekijos ministras pirmininkas (2004–2005 m.).

Biografija
----------

Baigęs profesinę mokyklą dirbo mašinisto padėjėju. Aksominės revoliucijos metu pradėjo dalyvauti politiniame gyvenime, įstojo į ČSDP. 1992 m. išrinktas į Čekijos parlamentą. 1993–1999 m. studijavo Karolio universitete teisę. M.Zemano vyriausybėje 2000 m. paskirtas vidaus reikalų ministru, juo dirbo ir V.Špidlos vyriausybėje. Tuo metu S.Grosas buvo populiariausias politikas Čekijoje.

Po nesėkmingų rinkimų į Europarlamentą atsistatydinus V.Špidlai, 2004 m. rugpjūčio mėn. būdamas vos 34 m. tapo Čekijos ministru pirmininku, išrinktas Čekijos socialdemokratų partijos pirmininku.

Dėl kaltinimų korupcija jau 2005 m. balandžio mėn. turėjo atsistatydinti (S.Grosas Prahoje įsigijo butą, už pirkinį jis sumokėjo daugiau, negu kad yra uždirbęs per visą savo gyvenimą. Paaiškinti, iš kur gavo lėšų, nepavyko).

Iki 2006 m. buvo Čekijos parlamento narys. Šiuo metu užsiiminėja privačia teisininko praktika.

Šaltiniai
---------

1. ↑   (radio-praha inf.)
2. ↑   (balsas.lt inf.)



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vladimiras Špidla** | **Čekijos Respublikos ministras pirmininkas**2004 - 2005 m. | Po to:**Jiržis Paroubekas** |
| Prieš tai:**Vaclavas Grulichas** | **Čekijos vidaus reikalų ministras**2000 - 2004 m. | Po to:**Františekas Bublanas** |
**Gediminas Navickas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1984 m. sausio 13 d. (38 metai) |
| Gimimo vieta | Kaišiadorys, Lietuva |
| Ūgis | 1,80 m |
| Svoris | 64 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | įžaidėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 2002-200420042005-20062006-20072007-20082008-20092009201020102011-20122012-20142014-20162016-20182018-2019 | Kauno „Žalgiris II"Kauno „Žalgiris"Panevėžio „Panevėžys"Kėdainių „Nevėžis"Kauno „Aisčiai-Atletas"Lvovo "Politechnika-Galinka"Košalino „AZS"Valgos „CKE Inkasso"Odesos „Odesa"Oradios „CSM" (Rumunija)Tirgu Murešo "BC Mureš"Mediašo „Gaz Metan"Alytaus „Dzūkija"Marijampolės „Sūduva" (NKL) | 4,710,69,49,67,118,15,29,9 |
|  |

**Gediminas Navickas** (g. 1984 m. sausio 13 d. Kaišiadoryse) – Lietuvos krepšininkas.

Karjera
-------

G. Navickas savo karjerą pradėjo Kauno „Žalgirio" dublerių komandoje, kurioje praleido du, gan sėkmingus, sezonus. 2004–2005 m. sezoną krepšininkas pradėjo pagrindinėje „Žalgirio" sudėtyje, tačiau G. Navickas tik LKL pirmenybėse aikštėje praleisdavo kiek daugiau laiko, Eurolygoje žaidėjas pasirodė tik trejose rungtynėse.

Sezono viduryje buvo nuspręsta krepšininką paskolinti „Panevėžio" komandai, kurioje jis gautų daugiau žaidimo laiko. G. Navickas tapo vienu „Panevėžio" klubo lyderių ir nusprendė kitą sezoną negrįšti į „Žalgirį", o toliau tobulėti „Panevėžyje", tačiau prieš pat sezoną G. Navickas patyrė sunkią kelio traumą ir 2005–2006 m. sezone aikštėje nepasirodė. 2006 m. krepšininkas nusprendė palikti „Panevėžį" ir perėjo į Kėdainių „Nevėžį", kuriame žaidė iki 2006–2007 m. pabaigos. 2007 m. vasarą perėjo į kitą LKL komandą Kauno „Aisčiai-Atletą". 2008 m. rugsėjo 15 d. G. Navickas pasirašė sutartį su Ukrainos Lvovo „Politechnikos-Galinkos" klubu. 2009 m. rugpjūčio mėn. pasirašė sutartį su Lenkijos krepšinio lygoje rungtyniaujančia Košalino „AZS" komanda, tačiau lapkričio viduryje buvo atleistas iš komandos. 2010 m. vasario 12 d. sudarė sutartį iki sezono pabaigos su Estijos Valgos „CKE Inkasso" klubu. 2010 m. rugpjūčio 12 d. pasirašė sutartį su Odesos „Odesa" klubu.

Pasiekimai
----------

* 2003 m. LKAL čempionas
* 2005 m. Pasaulio jaunimo čempionas
* 2007 m. LKF taurės trečios vietos laimėtojas

Nuorodos
--------

* Basketnews.lt puslapis apie žaidėją

1. ↑   Archyvuota kopija 2009-08-20 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑  <
4. ↑