recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Malanžėport. *Malanje* |
| --- |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

MalanžėMalanžė

9°32′0″ p. pl. 16°21′0″ r. ilg.﻿ / ﻿9.53333°š. pl. 16.35000°r. ilg.﻿ / 9.53333; 16.35000﻿ (Malanžė)Koordinatės: 9°32′0″ p. pl. 16°21′0″ r. ilg.﻿ / ﻿9.53333°š. pl. 16.35000°r. ilg.﻿ / 9.53333; 16.35000﻿ (Malanžė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Angolos vėliava Angola |
| **Provincija** | Malanžės provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 157 000  |
| **Altitudė** | 1 220 m |

**Malanžė** (port. *Malanje*) – miestas šiaurinėje Angoloje, 450 km į rytus nuo Luandos, 1220 m aukštyje virš jūros lygio. Malanžės provincijos administracinis centras. ~157 tūkst. gyventojų. Per miestą eina Luandos-Saurimo plentas, yra geležinkelis į Luandą ir vietinių skrydžių oro uostas. Yra Kesua evangelikų bažnyčia. Į pietus nuo Malanžės prasideda Kangadalos nacionalinis parkas. 85 km nuo miesto yra Kalandulos krioklys, o už 116 km – Pungo Andongo uolos.

Istorija
--------

Portugalų kolonistai Malanžę įkūrė XIX a. 1885 m. pradėtas geležinkelio iš Luandos į Malanžę, garsėjusią medvilnės plantacijomis, statybos. Nuo XIX a. vid. čia vykdavo svarbus regiono turgus. Miestas taip pat buvo svarbus kavos, vaisių, kukurūzų, tekstilės gaminių tiekėjas. Angolai paskelbus nepriklausomybę, medvilnės pramonė žlugo, miestas smarkiai nukentėjo nuo karo.

Istorija
--------

* GD Baixa de Cassanje (futbolo klubas);
* Gegužės 1-osios stadionas (port. *Estádio 1º de Maio*)

Išnašos
-------

1. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY (*apie klubą*)
* Sofascore (*apie klubą*)
* Flashscore (*apie klubą*)
* Transfermarkt (*apie klubą*)
* Globalsportsarchive (*apie klubą*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šiaurinis kalnagūbris |
| --- |
| Vaizdas iš Asa Wright gamtos centroVaizdas iš Asa Wright gamtos centro |
| **Žemynas** | Šiaurės Amerika |
| **Šalys** | Trinidado ir Tobago vėliava Trinidadas ir Tobagas |
| **Aukščiausias taškas** | El Sero del Aripas (940 m) |
| **Koordinatės** | 10°44′ š. pl. 61°15′ v. ilg.﻿ / ﻿10.733°š. pl. 61.250°r. ilg.﻿ / 10.733; 61.250Koordinatės: 10°44′ š. pl. 61°15′ v. ilg.﻿ / ﻿10.733°š. pl. 61.250°r. ilg.﻿ / 10.733; 61.250 |
| **Uolienos** | skalūnai, klintis |

**Šiaurinis kalnagūbris** (angl. *Northern Range*) – kalnų grandinė Trinidado salos šiaurinėje dalyje. Driekiasi nuo Čagvaramaso pusiasalio vakaruose iki Toko kyšulio rytuose. Stačiais šlaitais iškyla virš piečiau plytinčios lygumos. Jame yra aukščiausi salos kalnai – El Sero del Aripas (940 m) ir El Tukučė (936 m).

Kalnai sudaryti daugiausia iš nuosėdinių uolienų (skalūnų, klinties), rytinėje dalyje yra vulkaninių uolienų. Šlaitai daugiausia apaugę tropiniais miškais, tačiau dėl intensyvaus miškų kirtimo dabar daug kur plyti savanos.
Šiaurinių Alpių ežeras
**Šiaurinės Alpės** (vok. *Nördliche Kalkalpen*) – Rytinių Alpių masyvas, Centrinių Alpių šiaurėje. Yra Austrijoje, netoli Bavarijos žemės, pietryčių Vokietijoje. Skirtingai nuo Centrinių Alpių, Šiaurinės Alpės yra kitokios sudėties.

Geografija
----------

Šiaurinės Alpės prasideda netoli Reino slėnio, nusidriekia per Bregenzervaldą Forarlberge, Austrijoje, palei sieną tarp Bavarijos federalinės žemės ir Austrijos Tirolio, eina pro Zalcburgą, Aukštutinę Austriją, Štiriją ir Žemutinę Austriją kol galiausiai baigiasi prie Vienos Miško, netoli Vienos miesto ribų, rytuose.

Aukščiausi taškai Šiaurinėse Alpėse yra Parzejeršpicė (3036 m) Lechtalio Alpėse ir Aukštasis Dachšteinas (2996 m). Kitas žinomas taškas Šiaurinėse Alpėse yra Cugšpicė (2962 m), kuris yra Vokietijos-Austrijos pasienyje ir žinomas kaip aukščiausias taškas Vokietijoje.

Masyvai
-------

Šiaurinių Alpių masyvai (iš rytų į vakarus):

Šiaurinių Alpių masyvas (violetinė spalva vaizduoja Austrijos žemių ribas
* Vienos Miškas (1)
* Gutenšteino Alpės (2)
* Raksas ir Šnibergas (3)
* Miurštago Alpės (4)
* Tiurnitso Alpės (5)
* Ybštalo Alpės (6)
* Hokšvabas (7)
* Enštalo Alpės (įskaitant Gesiauzę) (8)
* Aukštutinės Austrijos prieškalnė (9)
* Totso Gebirgas (10)
* Aukštasis Dachšteinas (11)
* Zalckamergutas (12)
* Teneno kalnai (13)
* Berchtesgadeno Alpės (14)
* Lofererio Štainbergas ir Leogangerio Štainbergas (15)
* Čiemgo Alpės (16)
* Kaisergebirgas (17)
* Rofangebirgas, Brandenbergo Alpės (18)
* Bavarijos Prealpės (19)
* Karvendelas (20)
* Veteršteinas (21)
* Amergau Alpės (22)
* Algo Alpės (23)
* Lechtalio Alpės (24)
* Lechkelengebirgas (25)
* Bregenzervaldas (26)

Taip pat skaitykite
-------------------

* Klintinės Alpės
* Pietinės Klintinės Alpės

Šaltiniai
---------

1. ↑  Reynolds, Kev (2010). *Walking in the Alps*. Cicerone. ISBN 978-1-85284-476-9.
**Kangjur** (tibet. བཀའ་འགྱུར  = *bka' 'gyur* „Žodžio vertimai") – Tibeto budistinio kanono dalis, kuriam priklauso „Budos žodžiai". Tai budistinių sanskrito, kinų kalbos, prakritų tekstų apie Budą ir jo mokymą vertimų kanonas. Didele dalimi atitinka tibietietišką (o tuo pačiu ir Sarvastivados) Tripitaką.

Kangjur skirstomas į šias dalis:

* Vinaja (*dul-ba*) -13 t.
* Pradžniaparamita (*sher-phyin*) – 21 t.
* Avatamska (*phal-chen*) – 6 t.
* Ratnakuta (*dkon-mchog-brtsegs-pa*) – 6 t.
* Sūtros (*mno*) – 30 t.
* Tantros (*rgyud*) – 22 t.

Laikoma, kad Kangjur klasifikaciją sukūrė Šalu vienuolyno mokslininkas Budonas (XIV a.), remdamasis Narthango vienuolyno biblioteka. Pirmieji Kangjur leidimai buvo rankraštiniai, bet 1410 m. išleistas pirmasis ksilografinis leidimas (Pekine). Kiti žinomi leidimai yra Dergė, Lasos, Narthango, Urgos. Skirtinguose leidimuose tekstų ir tomų skaičius skiriasi (maždaug nuo 108 iki 150 tomų).

Likusi budistinio kanono dalis – paaiškinimai – pateikti Tengjur sąvade.

Kangjur kanoną turi ir bonas. Ten pateikiamas Šenrabo mokymas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Маланова Т. М. Тибетский канон Ганчжур и Данчжур как движущаяся система текстов // Источниковедение и текстология памятников средневековых наук в странах Центральной Азии. – Новосибирск, 1989. – С. 251–259
Koordinatės: 55°50′41″š. pl. 24°59′27″r. ilg.﻿ / ﻿55.8446°š. pl. 24.9908°r. ilg.﻿ / 55.8446; 24.9908

| Varležeris |
| --- |
| Vieta | Kupiškio raj. Kupiškio sen. Lietuva |
| Plotas | 0,017 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,62 km |
| Išteka | Aukštupys |

**Varležeris** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Kupiškio rajone, Kupiškio seniūnijoje, Kupiškio miesto šiaurrytinėje dalyje.

2013 m. ežeras buvo išvalytas. Po išvalymo ežero plotas padidėjo nuo 0,9 ha iki 1,7 ha, kranto linijos ilgis nuo 380 m iki 620 m. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius - 0,21 km, plotis - iki 0,11 km. Altitudė 89,7 m. Rytinis ir vakarinis krantai žemi, užpelkėję (Varležerio pelkė), šiaurinis ir pietinis krantai sausi. Šiaurinėje pakrantėje plyti pievos, pietinėje įsikūrusi garažų bendrija, yra paminklas Lietuvos partizanams, į rytus - dalis Aukštupėnų kaimo (kolektyvinių sodų bendrija). Rytuose išteka Aukštupys (Lėvens intakas).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Uždumblėjusio Varležerio ežero Kupiškio rajone išvalymas, pakrančių sutvarkymas ir pritaikymas gyventojų reikmėms[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Tour de France lenktynių pelotonas.
Paskutinis Tour of Gippsland etapas.
**Dviračių plento lenktynės** vyksta plentais, taip pat ir miestų gatvėmis, keliais bei takais. Lenktynės daromos pavieniu startu, grupinės ir komandinės, vienadienės ir daugiadienės, vienos krypties su posūkiais ir žiedinės.

Varžybų eiga
------------

Pavienio starto lenktynės pačios paprasčiausios technikos ir taktikos atžvilgiu. Jog gali būti vienos krypties – iš vieno miesto į kitą ar pan. su vienu ar keliais posūkiais, ir žiedinės, kada lenktynių kelias sudaro ratą. Lenktynių nuotolis būna įvairus, paprastai ne trumpesnis kaip 10 km, ir neilgesnis kaip 100 km, vyrams ir ne daugiau kaip 30 km, moterims.
Grupinės lenktynės labiausiai paplitusios. Jos reikalauja iš dalyvių geresnio pasiruošimo dviračio valdyme, technikoje ir taktikoje. Visi dalyviai iš starto paleidžiami kartu, važiuoja arti vienas kito ir naudojasi užuovėja. Vienam dviratininkui pavargus pirmyn išeina kitas, ir taip keičiasi iš eilės. Čia svarbiausia lenktynių baigmė ne tik pirmajai bet ir likusioms vietoms nustatyti. Lenktynių nuotolis siekia 200 km, kartais 300 km, ir net daugiau.
Žiedinės lenktynės yra tokios, kurių kelias eina ratu. Rato ilgis gali būti l įvairus: nuo 1–15 km, ir daugiau. Distancijos ilgis būna labai įvairus: trumpesnės lenktynės nuo 10–100 km, ilgesnės – net iki 200 km. Startas bendras, rečiau pavienis ar komandinis.
Komandinės lenktynės plentu rengiamos tarp komandų, sudarytų iš 4,5 ir 6žmonių. Komandos leidžiamos iš starto su tam tikrais laiko tarpais. Jei startuoja 4, tai įskaiton įeina 3; jei 5, tai – 3 ar 4; jei 6, tai – 4.
Daugiadienės lenktynės būna įvairaus ilgumo ir suskirstomos į etapus. Per viena dieną pravažiuojamas vienas etapas. Etapai būna įvairaus ilgio ir gali siekti 300 ir daugiau kilometrų. Lenktynes laimi dviratininkas laimėjęs daugiausiai etapų.

Pagrindinės varžybos
--------------------

Šveicarijoje vykstančios Proturo dviračių lenktynės „Tour de Romandie"; Italijoje „Giro delle Regioni" daugiadienės varžybos; Italijoje – „Gran Premio d`Apertura" dviratininkų lenktynės; „Trofeo Citta di Rosignano" lenktynėse Italijoje; Ispanijoje vykstančios 25-osios dviračių lenktynėse „Vuelta a Murcia"; Prancūzijoje „Tour de France" .
| Novo Airanas*Novo Airão* |
| --- |
| *Miestelio aikštė per Kalėdas* |
|  |
| 

Novo AiranasNovo Airanas

2°37′15″ p. pl. 60°56′38″ v. ilg.﻿ / ﻿2.62083°š. pl. 60.94389°r. ilg.﻿ / 2.62083; 60.94389﻿ (Novo Airanas)Koordinatės: 2°37′15″ p. pl. 60°56′38″ v. ilg.﻿ / ﻿2.62083°š. pl. 60.94389°r. ilg.﻿ / 2.62083; 60.94389﻿ (Novo Airanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Šiaurės regionas |
| **Valstija** | Amazonės valstija Amazonės valstija |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 13 160  |
| **Altitudė** | 45 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Novo Airanas |

**Novo Airanas** (port. *Novo Airão*) – miestelis ir savivaldybė Brazilijos šiaurėje, Amazonės valstijoje, 115 km į šiaurės vakarus nuo Manauso. Išsidėstęs kairiajame Negro krante, prie Anaviljanaso nacionalinio parko. Ateina kelias iš Manakapuru. Upių uostas. Plėtojamas turizmas, tradiciniai amatai.

Savivaldybės plotas – 37 771 km², gyventojų skaičius – 20 395 (2021 m.). Savivaldybės teritorijoje įsteigtas Žau nacionalinis parkas.

Savivaldybės padėtis Amazonės valstijoje

Istorija
--------

XVII a. Negro pakrantėse savo misijas pradėjo steigti jėzuitai. 1668 m. prie Žau žiočių jie įsteigė Santo Elijas do Žau gyvenvietę, o 1759 m. įsteigtas Airanas. 1938 m. į Airaną perkeltas rajono centras. 1955 m. sudaryta Airano savivaldybė (atskirta nuo Manauso). 1970 m. miestelis pervadintas į Novo Airaną.

Šaltiniai
---------

1. AMAZONAS: State in North Region, *citypopulation.de*
2. ↑  AMAZONAS: State in North Region, *citypopulation.de*
3. ↑  Novo Airão, IBGE
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Russula integra** |
| --- |
| Raiboji ūmėdė (Russula integra)Raiboji ūmėdė (*Russula integra*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Ūmėdė  *( Russula)* |
| Rūšis: | Raiboji ūmėdė  *( Russula integra)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Raibosios ūmėdės** (*Russula integra*) kepurėlė 5-10 cm skersmens, iškili, senų vaisiakūnių paplokščia, kartais įdubusi, didelė, gleivėta, lygi arba šiurkšti, purpuriškai rudos, varinės rudos, ryškiai raudonos arba net šokoladinės spalvos, kraštai taškuoti, vagoti. Lakšteliai balti, senų vaisiakūnių ochrinės geltonos spalvos, reti, platūs, iki 1,5 cm pločio, prisegtiniai arba laisvi. Kotas 4-9 cm ilgio, 1,5-3 cm storio, paviršius šiurkštus, raukšlėtas, trapus, baltas, retkarčiais su rožinio atsspalvio dryžiais. Trama balta, trapi, sena puri, švelnaus skonio, bekvapė. Sporos spygliuotos, jų masė ochrinės spalvos. Auga liepos - rugsėjo mėn. spygliuočių ir mišriuose miškuose. Lietuvoje dažna. Valgoma, trečios kategorijos.
Švediškos XVI a. alebardos
Įvairios alebardos (trečia-dešimta) ir alebardų tipo ginklai
Alebardininkai (rekonstrukcija)
Popiežiaus šveicarų gvardiečiai su tradicine apranga ir ginkluote
**Alebarda** (angl. *halberd*) – dvirankis ilgakotis ginklas sudėtine galva. Visa galva nukaldinta iš vieno metalo gabalo, pagrindiniai galvos elementai – kirvuko galva su ietišku smaigaliu, kirvuko penties vietoje – kablys.

Alebardos labai paplito XIV–XV a. Pavadinimas, spėjama, kilęs iš vidur. vokiečių aukštaičių kalbos žodžio *helmbarte*: *helm* 'kotas' (iš sen.vok.aukšt. *halb* 'rankena') + *barte* 'kirvis' (iš sen.vok.aukšt. *barta*, iš *bart* 'barzda').

Alebardos kotas ties galva dažnai būdavo sutvirtintas metalo juostomis, einančiomis nuo alebardos galvos, kad koto neitų nukirsti kalaviju ar kirviu.

Kaunantis alebarda naudojami du pagrindiniai kovimo būdai – kirtis kirvuko ašmenimis ir dūris pikišku smaigaliu. Kablys paprastai skirtas raiteliams nutraukti nuo arklių arba pėstininkams – iš rikiuotės. Kai kurių alebardų kablys galėjo būti panaudotas šarvams pramušinėti.

Alebardos buvo pagrindinis ankstyvųjų šveicarų armijų XIV–XV a. ginklas. Vėliau šveicarų kariuomenė ėmė naudoti ir pikas, kas leido efektyviau atremti riterių atakas. Vokiečių landsknechtai, periminėję šveicarų kariavimo metodus, irgi naudojo alebardas, papildytas pikomis, tik artimoms kirstynėms naudojo trumpus kalavijus *katzbalgerius*, o ne šveicarų naudotus pusantrarankius kalavijus bei durklus. Vėliau rikiuotėje ėmė įsigalėti pikos, ir alebardų reikšmė ėmė mažėti.

Kol pikininkų rikiuotės kovėsi su kitais pikininkais, alebardos buvo naudingos, bet, kai pikininkų rikiuotė tapo daugiau pagalbine (pagrindinė buvo šauliai), ginančia lėtai ginklus užtaisančius arkebūzininkus, vėliau – muškietininkus nuo staigių kavalerijos atakų, alebardininkų dalis pėstininkų rikiuotėje ėmė sparčiai mažėti, kol XVI a. viduryje visiškai išnyko.

Po to alebardos dar porą šimtų metų buvo naudojamos kaip rūmų sargybinių ginklas, jas iki šiol naudoja Vatikano Šveicarų gvardija.

Nuorodos
--------

1. ↑  "halberd. "Webster’s Third New International Dictionary, Unabridged. Merriam-Webster, 2002.  (18 Aug. 2007).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Vangas, Raidakas |
| --- |
| Tiltas per Vangą Timpu mieste Tiltas per Vangą Timpu mieste |
| **Ilgis** | 370 km |
| **Ištakos** | Himalajai |
| **Žiotys** | Gangadharas/Sankošas → Brahmaputra |
| **Šalys** | Butanas, Indija, (Bangladešas) |
|  |
|  **Vikiteka** | Vangas, Raidakas |

**Raidakas** (beng. রায়ডাক = *Rāydāk*) arba ***Vangču, Vangas*** (tibet. ཝང ཆུ ) – upė Pietų Azijos rytuose; Brahmaputros dešinysis intakas (arba Sankošo). Prasideda Himalajuose, Butane ir teka tarpukalnių slėniu į pietus pro Timpu (miesto apylinkėse dar vadinama Timpuču – „Timpu upe"). Toliau kalnų slėniais upė teka į pietus, kol ties Butano–Indijos (Vakarų Bengalijos) siena išsilieja į duarus (Indo-Gangos lygumą). Bengalijoje upė vadinama Raidaku, smarkiai vinguriuoja, keičia vagą. Į šiaurę nuo Tamarhato Raidakas kartu su Sankošu susilieja į bendrą Gangadharo upę, kuri šiaurės Bangladeše, ties Kurigramu, drauge su Torsa įteka iš dešinės į Brahmaputrą.

Didžiausi intakai: Paras, Ha (dešinieji).

Prie Vango/Raidako įsikūrę miestai yra Timpu (Butanas), Tamarhatas (Indija).

Raidakas V. Bengalijoje
|  |
| --- |
| **SAAB 2000** |
|  |
|  |
|  |
| Tipas | oro laineris |
| Gamintojas | SAAB |
| Pirmas skrydis | 1992 m. kovo 26 d. |
| Pradėtas naudoti | 1994 m. rugsėjis |
| Pagrindiniai naudotojai | Carpatair (14)Swiss International Air Lines (8)Golden Air (5)FlyLAL (5) |

**SAAB 2000** – turbosraigtinio (turbopropelerinio) lėktuvo modelis, gamintas 1992-1999 m. Švedijos kompanijos SAAB. Tai modifikuota Saab 340 modelio versija. SAAB 2000 – vienas iš greičiausių turbopropelerinių oro lainerių pasaulyje, galintis skristi iki 665 km/h greičiu. 

SAAB priėmė sprendimą kurti šį modelį 1988 metais, prognozuodama greitų ir efektyvių turbopropelerinių lėktuvų, galinčių skristi greičiais, artimais reaktyviniams lėktuvams, paklausą. SAAB 2000 pirmasis skrydis įvyko 1992 m. kovo 26 d. komerciškai pradėtas naudoti 1994 m. 

SAAB 2000 sparnų plotis 15 % didesnis nei SAAB 340 modelio, jis 7,55 m ilgesnis, jame telpa iki 50 keleivių. SAAB 2000 montuoti du Rolls-Royce firmos varikliai Allison AE 2100.

SAAB 2000 lėktuvų buvo nupirkta mažiau nei prognozuota (2000 m. skraidė tik 54 lėktuvai, iš jų 34 buvo nupirkusi Šveicarijos Crossair oro linijų bendrovė), todėl 1999 m. modelio gamyba buvo sustabdyta. Pagrindine mažų pardavimų priežastimi laikoma pigių ir nedidelių regioninių reaktyvinių lėktuvų (tokių kaip Embraer ERJ-145 ir Canadair CRJ-200) sėkmė rinkoje – pastarieji už panašią lėktuvo kainą suteikė daugiau komforto keleiviams ir buvo greitesni. 

SAAB 2000 lėktuvus iki 2009 m. naudojo Lietuvos oro linijų bendrovė FlyLAL.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Vadybos ir kaštų apskaita** - buhalterinės apskaitos rūšis (kaip, pvz. finansų apskaita); priemonė, skirta aprūpinti įmonės vadovus ir vadybininkus informacija, reikalinga vadybos sprendimams priimti.

Santykis su finansų apskaita
----------------------------

Vadybos ir kaštų apskaitos informacija pritaikyta įmonės vadovams ir vadybininkams, tuo tarpu finansų apskaitos informacija būna skirta akcininkams bei kreditoriams.

Vadybos ir kaštų apskaitos informacija neviešinama ir dažniausiai būna patikimesnė už finansinės apskaitos informaciją. 

Vadybos ir kaštų apskaitos informacija orientuota į ateitį, priešingai, nei finansų apskaitos informacijai, kuri orientuota į istorinius duomenis.

Surenkant vadybos ir kaštų apskaitos informacija surenkama atsižvelgiant į vadovų poreikius; tuo tarpu finansinės apskaitos informacija turi nustatytus visuotinius standartus.

Vadybos apskaitos panaudojimas
------------------------------

Vadybos apskaitos informacija naudojama šiose srityse: 

* Gamybos valdymas;
* Produkto kaštų matavimas ir valdymas;
* Kliento kaštų matavimas ir valdymas;
* Veiklos planavimas ir kontrolė;
* Strategijos komunikavimas ir įvertinimas;
* Gamybos koordinavimą tarp padalinių;
* Padalinių veiklos efektyvumo kontrolę;
* Produktų linijų pardavimų augimo planavimą.
| **PijėPjanchis, Pija** |
| --- |
| Kušo karaliusEgipto faraonas |
| Dvidešimt penktoji Egipto dinastija |
| Tautybė | Kušitas |
| Kušo karaliusEgipto faraonas |
| Valdė | apie 735–712 m. pr. m. e. ar~750−719 m. pr. m. e. |
| Pirmtakas | Kašta |
| Įpėdinis | Šabaka |
|  |
|  **Vikiteka** | Pijė |

**Pijė** (kitaip Pija, anksčiau **Pjanchis**, valdė apie 735–712 m. pr. m. e. ar 750−719 m. pr. m. e.) – senovės Nubijos ir Egipto valdovas, dvidešimt penktosios (kušitų) dinastijos atstovas.

Pijė buvo Kušo karalystės valdovas, kuris pirmasis iš Nubijos valdovų bandė užkariauti Egiptą ir laikomas 25-osios Egipto faraonų dinastijos pradininku Trečiojo Egipto tarpuvaldžio metu. Pastaruoju metu linkstama manyti, kad jo tikrasis vardas buvo Pijė, klaidingai anksčiau perskaitytas kaip Pjanchis. Jo veikla daugiausiai žinoma iš pergalės stelos, pastatytos dvidešimt pirmaisiais jo valdymo metais Napatoje (dabar Kairo muziejuje). Pijė siekė išplėsti įtaką pietiniame Egipte ir įsivėlė į tuo metu susiskaldžiusio Egipto valdovų vaidus. Jis pasiekė, kad jo sesuo Amunirdis užimtų „Dieviškosios Amono žmonos" pareigybę Karnako šventykloje Tėbuose. 

Panašu, kad Pijė skyrė didelį dėmesį Hermopolio miestui Viduriniame Egipte, su kurio valdovu Namlotu buvo sudaręs sąjungą. Nominaliu Egipto faraonu tuo metu buvo mažai galių turėjęs faraonas Takelotas III, kuris iš esmės valdė tik Bubasčio miestą. Pijė įtakai siekę pasipriešinti Nilo deltos valdytojai būrėsi aplink Saiso valdovą Tefnachtą. Vienu metu Hermopolio valdytojas Namlotas išdavė sąjungą su Pijė ir pastarasis organizavo karo žygį į Egipto šiaurę. Kušitai užėmė Hermopolį ir po apgulties − Memfį. Pijė pasiskelbė Egipto faraonu, jį pripažino Heliopolio žyniai, tačiau jis neužvaldė vakarinės Nilo deltos dalies, kurią valdė kušitams oponuojanti libiečių Saiso dinastija. Pijė sėkmę Egipte galima paaiškinti tuo, kad jis prisilaikė labai konservatyvios politikos ir atidavė duoklę ilgaamžiam egiptiečių dievo Amono kultui, dėl ko Aukštutinis Egiptas su Tėbų miestu buvo tvirtoje Pijė kontrolėje. Po žygio Pijė grįžo į Napatą, kur mirė ir buvo palaidotas.

Šaltiniai
---------

* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas III. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 53
* Encyclopaedia Britannica, 1998 07 20
* touregypt.net

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REgipto faraonai |
| --- |
|  |
| 
 **Trečiasis tarpuvaldis**
**Dvidešimt penktoji dinastija**
Pijė →
Šabaka → 
Šebitku →
Taharka →
Tantamanis |

 |
| **Aldona Šiaulienė** |
| --- |
| Gimė | 1947 m. birželio 24 d. (75 metai)Užugulbinėje, Pabiržės valsčius |
|  |
| Veikla | Lietuvos bibliotekininkė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 2005 m. Garbės ženklas „Už nuopelnus Šiaulių apskričiai",
* 2006 m. respublikine vaikų literatūros sklaidos premija.
 |

**Aldona Šiaulienė** (g. 1947 m. birželio 24 d. Užugulbinėje, Pabiržės valsčius) – Lietuvos bibliotekininkė.

Biografija
----------

1965–1970 m. Vilniaus universitete studijavo anglų filologiją. Nuo 1970 m. mokytojavo Šiaulių miesto mokyklose. Nuo 1975 m. Šiaulių viešosios bibliotekos (dabar Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka) vyr. bibliotekininkė, nuo 1986 m. – Vaikų literatūros skyriaus vedėja. Stažavosi Kristianstado, Stokholmo ir Miuncheno bibliotekose. Pranešimus apie bibliotekinį darbą su vaikais skaitė tarptautinėse mokslinėse konferencijose.

Nuo 1993 m. Tarptautinės vaikų literatūros asociacijos (IBBY) narė, nuo 1994 m. žurnalo „Rubinaitis" redkolegijos narė, 2003–2004 m. Šiaulių miesto Kultūros tarybos narė. Lietuvos bibliotekininkų draugijos narė.

Įvertinimas
-----------

* 2005 m. Garbės ženklas „Už nuopelnus Šiaulių apskričiai",
* 2006 m. Vaikų literatūros premija.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Aldona Šiaulienė. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka

Nuorodos
--------

* „Rubinaitis" Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
Normali sesija: vartotojas ir serveris apsikeičia SYN, SYN-ACK ir ACK signalais, sukurdami TCP jungtį.
SYN ataka. Viršuje – puolanti pusė siunčia daug SYN paketų, į kuriuos serveris atsako patvirtinimais. Apačioje – perkrautas serveris nebeatsako į SYN paketą teisėtam vartotojui.
**SYN ataka** (angl. *SYN flood, SYN attack*) yra paplitusi Interneto serverio atakų, kuria galima rimtai sutrikdyti jo darbą, neleidžiant prisijungti teisėtiems vartotojams. Tai viena labiausiai paplitusių TCP protokolo atakų, paplitusi po 1996 metų, kai keli žurnalai išspausdino jos aprašymus su atakuojančio kodo pavyzdžiais. SYN ataka yra DoS (angl. *denial of service*) ataka ir jos rengimas (išskyrus prieš savo paties severį studijų ar tyrimų tikslais) daugelyje šalių uždraustas įstatymu. Ataka pradedama siunčiant TCP paketą SYN, kurio įprastinis tikslas yra pradėti TCP sesiją.

Atakos variantai
----------------

Paprasčiausias puolimo būdas yra tiesiog siųsti daugelį SYN paketų, bandant sukurti tiek TCP jungčių jog serveriui nebelieka resursų jų visų palaikyti. Tačiau nuo tokios atakos palyginus nesunku apsiginti nustatant ugniasienėje protingą skaičių jungčių vienam IP adresui. Be to, administratoriui nesunku nustatyti puolančios pusės IP adresą ir tiesiog jį blokuoti.

Sudėtingesniame atakos variante puolėjas SYN pakete vietoj savo adreso įrašo kitą pasirinktą reikšmę. Tačiau tinklo administratoriams nėra labai sudėtinga nustatyti tikrąjį puolančios pusės adresą. Jei atgalinis IP adresas padirbtas ir aiškiai neteisingas, tokį paketą gali atmesti jau atakuotojo Interneto paslaugos teikėjas kuriam žinomi visi galimi vartotojų IP adresai.

Apsauga
-------

Vienas paprasčiausių gynybos būdų yra padidinti leistiną galimų jungčių skaičių. Tai padeda jei atakuotojo resursai irgi riboti. Jei SYN paketo IP adresas nepadirbtas ar bent jau pastovus, naudojamas jungčių skaičiaus vienam adresui ribojimas, o adresą nustačius – jo blokavimas.

Užuot naudojęs savo atmintį, serveris taip pat gali specialiai parinkti 32 bitų SYN-ACK paketo sekos numerį taip, jog ten būtų visa sesijai tęsti reikalinga informacija kuri su atsakomuoju ACK paketu (sekos numeris tiesiog vienetu didesnis) po to grįžta atgal (angl. *syn cookies*). Taip galima priimti daug daugiau SYN paketų į kuriuos vėliau neatsakoma. Tačiau negavęs atsakymo tokio vienąkart pasiųsto SYN-ACK patvirtinimo serveris dar sykį pakartoti nebegali, tuo formaliai pažeisdamas TCP protokolą.

Daugiau paketų galima priimti ir jei serverio duomenų struktūra informacijai apie gautus SYN paketus įsiminti yra kuo mažesnė, be jokių buferių kurie, kai reikia sukuriami vėliau, o juos sauganti aibė optimizuota greitai paieškai (angl. *syn cache*). Serverį galima taip pat apsaugoti papildomu ugniasienės kompiuteriu kuris perduoda toliau tik jau sukurtas jungtis. Yra firmų, teikiančių tokios apsaugos paslaugas. Sudėtingiausia gintis jei atakoje dalyvauja ne vienas o labai daug (šimtai ar tūkstančiai) puolančių kompiuterių. Tačiau tokią ataką sudėtinga parengti.

Nuorodos
--------

1. ↑  SYN atakos aprašymas CISCO tinklalapyje Archyvuota kopija 2011-09-25 iš Wayback Machine projekto.
**Aldona Žilinskaitė-Anderson** (g. 1920 m. gruodžio 10 d. Brooklyne, NY – JAV) – pianistė, dainininkė, chorvedė.

Biografija
----------

Tėvas Vincas Žilinskas (Makauskas) kilęs iš Jonavos, motina Anastazija Pužauskaitė iš Zapyškio. Šeimoje buvo kalbama lietuviškai, o anglų kalbos Aldona išmoko mokykloje. Lankė šeštadieninę lietuvių mokyklą, kuri buvo įsikūrusi „Laisvės" patalpose. Su tėvais eidavo į koncertus ir kitus kultūrinius renginius.

Nuo septynerių metų pas „Aido" choro vadovą V. Žuką pradėjo mokytis skambinti fortepijonu. Vėliau fortepijono mokėsi pas kitą „Aido" vadovę B. Šalinaitę. Pradėjo dainuoti „Aido" chore ir mokytis chorvedybos, buvo choro koncertmeisterė. Vakarais lankė koledžą, kur studijavo fortepijoną ir solinį dainavimą. 1937–1946 m. mišriojo choro „Aidas" Brooklyne meno vadovė ir dirigentė. Chore dainavo 40-50 moterų ir vyrų, kurie pajėgė atlikti ir sudėtingesnius kūrinius: J. S. Bacho „Kavos kantatą", R. Planquette’o „Normandijos varpus", B. Šalinaitės „Tamylą" ir kt. Choras daug koncertavo ir dalyvavo įvairiuose kultūros renginiuose. A. Žilinskaitė dainavo ir šoko „Aidbalsių" ansamblyje. 1970 m. ji lankėsi Lietuvoje, stebėjo respublikinę dainų šventę Vilniuje. Ištekėjusi už švedo, apsigyveno Kanadoje, Ontarijo valstijoje.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Romas Gružauskas** (g. 1956 m. gegužės 9 d. Raseiniuose) – Lietuvos zooinžinierius, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1979 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Nuo 1979 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1993–1998 m. mokslo reikalų prorektorius, nuo 2001 m. Specialiosios zootechnikos katedros vedėjas. Nuo 1994 m. profesorius. 1988–1989 m. stažavo Leipcigo, 1991–1992 m. Halės universitete. 1993 m. įkūrė paukščių lesalų ir paukštininkystės produktų mokslinę laboratoriją.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių tyrimų kryptys: pašarų kokybė, paukščių virškinimo fiziologija, biologijos aktyvių medžiagų panaudojimas paukščių mityboje, kiaušinių ir paukštienos kokybės vertinimas. 3 išradimų autorius, su kitais.

Bibliografija
-------------

* Kiaušinių kokybė ir jų maistinė vertė (*Vilma Šašytė, Romas Gružauskas, Asta Racevičiūtė-Stupelienė, Agila Semaškaitė*), Kaunas, 2006 m. ISBN 9955-652-15-2

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Romas Gružauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 237 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Malangeno fjordo panorama
**Malangenas** (norv. *Malangen*) – fjordas (norv. *Malangsfjorden*) ir vietovė, o anksčiau – ir savivaldybė Tromsės apygardoje. Dabar buvusios savivaldybės teritorija padalinta Balsfjordo, Lenviko ir Molselvo (norv. *Målselv*) savivaldybėms.

Manoma, kad pavadinimas *Malangen* galbūt kilęs iš norv. *mál* 'maišas, krepšys', kas atspindi maišišką fjordo formą. Tas pats *mál* galbūt slypi ir Molselvos (*Målselva*) upės, kuri įteka į Malangeno fjordą iš *Målselv* ir *Bardu* slėnių, pavadinime.

* Malangeno fjordas nuo Skinnkollen kalno (šiaurės vakarų Senja)Malangeno fjordas nuo *Skinnkollen* kalno (šiaurės vakarų Senja)
* Malangeno fjordo pakrantėMalangeno fjordo pakrantė
* Malangeno fjordasMalangeno fjordas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Malangenas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Zimbabvė** suskirstyta į 8 **provincijas** ir 2 provincijos statuso miestus.

| Vieta žemėlapyje | Provincija | Sostinė |
| --- | --- | --- |
| 1 | Bulavajas | *miestas* |
| 2 | Hararė | *miestas* |
| 3 | Manikalandas | Mutarė |
| 4 | Vidurio Mašonalandas | Bindura |
| 5 | Rytų Mašonalandas | Marondera |
| 6 | Vakarų Mašonalandas | Činojus |
| 7 | Masvingo provincija | Masvingas |
| 8 | Šiaurės Matabelelandas | Lupanė |
| 9 | Pietų Matabelelandas | Gvanda |
| 10 | Midlandso provincija | Gveru |
|  |

Raida
-----

Zimbabvės provincijų ištakos siekia XIX a. pabaigą, kuomet jos teritorijoje suformuotos dvi kolonijinės valdos – Matabelelandas pietuose (kolonija tapo 1896 m.) ir Mašonalandas šiaurėje (kolonija tapo 1890 m.). 1901 m. abi kolonijas sujungus į Pietų Rodeziją, jos atliko provincijų funkciją. Vėliau provincijos buvo pervardintos pagrindinių miestų vardais, ir nuo jų atskirtos Gvelo (vėliau Midlanso), Umtalio (vėliau Manikalando) ir Viktorijos (vėliau Masvingo) provincijos.

Apie 1974 m. provincijoms suteikti istorinių regionų pavadinimai, o Matabelelandas padalintas į Pietų ir Šiaurės Matabelelandą. 1981 m. įteisintas Mašonalando padalinimas į tris dalis: Rytų, Vidurio ir Vakarų. 1997 m. iš provincijų išskirti du provincijų statuso miestai – Bulavajas ir Hararė, o 2000 m. šių miestų (seniau administracinių centrų) netekusios provincijos gavo naujas sostines: Rytų Mašonalando sostine tapo Marondera, o Šiaurės Matabelelando – Lupanė.

Nuorodos
--------

Duomenys Statoids.com

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RZimbabvės provincijos |
| --- |
|  |
| 
Bulavajas · Hararė · Manikalandas · Masvingas · Midlandsas · Pietų Matabelelandas · Rytų Mašonalandas · Šiaurės Matabelelandas · Vakarų Mašonalandas · Vidurio Mašonalandas |  |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

  

**Zimbabvės respublikos policija** (angl. *Zimbabwe Republic Police*) – nacionalinės Zimbabvės policijos pajėgos, pavaldžios Zimbabvės gynybos ministerijai ir Zimbabvės vidaus reikalų ministerijai. Iki 1980 m. liepos vadinosi *Britų Pietų Afrikos policija* (*British South Africa Police*).

Vadovas – generalinis komisionierius (*commissioner general*) *Augustine Chihuri*.

Struktūra
---------

Policijoje tarnauja daugiau kaip 21800 žmonių. Štabas – Hararėje.


.

Policijos pajėgos teritoriškai organizuotos pagal provincijas.
  
Policiją sudaro:

* uniformuotoji nacionalinė policija,
* kriminalinis tyrimų departamentas (*Criminal Investigation Department*) ir
* eismo policija.
* specialieji paramos daliniai:
	+ sukarintasis Policijos paramos dalinys (*Police Support Unit*),
	+ riaušių policija (*riot police*),
	+ policijos vidinio saugumo ir žvalgybos tarnyba (*Police Internal Security and Intelligence unit*) – Rodezijos Specialusis skyrius (*Special Branch*),
	+ ceremonialų dalinys,
	+ policijos šunų dalinys.

Policijos afrikanizacija
------------------------

Zimbabvės respublikos policijos pirmtakas buvo Rodezijoje ir pereinamojoje valstybėje Zimbabvėje Rodezijoje veikusi *Britų Pietų Afrikos policija*.

1980 m. susiformavus nepriklausomai Zimbabvei policijos pajėgose tarnavo apie 10 000 žmonių (iš jų 60% buvo baltaodžiai), o policijos rezerve buvo dar 35 000 žmonių (beveik visi – baltaodžiai). Buvo pradėta oficiali afrikanizacijos politika – reformos metu visi vyresnieji policijos karininkai buvo atleisti, o jų policijas užėmė juodaodžiai karininkai.

1982 m. pirmuoju juodaodžiu Respublikos policijos komisionieriumi tapo *Wiridzayi Nguruve*, kuris policijoje ėmė tarnauti 1960 m. konstebliu (angl. *constable*).
Vėliau jį pakeitė *Jim Paul Vanguardia*.
| **Šarūnas Keserauskas** |
| --- |
| Gimė | 1975 m. |
| Tautybė | lietuvis |
|  |
| Veikla | teisininkas, Konkurencijos tarybos vadovas |
| Sritis | konkurencijos teisė |
| Organizacijos | LR konkurencijos taryba |
| Pareigos | pirmininkas |
|  |
| Išsilavinimas | daktaras |
| Alma mater | VU Teisės fakultetas, teisininkas; 2002–2003 m. Londono universiteto Karaliaus koledžas |

**Šarūnas Keserauskas** (g. 1975 m.) – teisininkas, LR konkurencijos tarybos pirmininkas, buvęs advokatų kontoros „LAWIN" advokatas, Vilniaus universiteto (VU), anksčiau ir Rygos aukštosios teisės mokyklos dėstytojas.

Biografija
----------

1999 m. stažavosi Tarptautinės teisės akademijoje Hagoje (Nyderlandai). 1993–1998 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę. 2002–2003 m. Londono universiteto Karaliaus koledže – podiplomines studijas, Europos teisės magistras (LL.M. Eur.); 2004–2010 m. studijavo doktorantūroje, filosofijos daktaras teisės srityje (*Doctor of Philosophy in Law*).

Nuo 1995 m. lapkričio iki 1998 m. birželio adv. kontoros „Lideika, Petrauskas, Valiūnas ir partneriai" („LAWIN") teisininko padėjėjas, nuo 2006 m. iki 2009 m. liepos teisininkas (patarėjas), advokatas. Advokatas nuo 2001 m. Dirbdamas advokatu, atstovavo konkurencijos teisės bylose. Nuo 2009 m. rugpjūčio Jungtinės Karalystės Sąžiningos prekybos tarnybos (angl. *Office of Fair Trading*) vyresnysis teisės patarėjas, nuo 2011 m. balandžio 4 d. Konkurencijos tarybos pirmininkas (savo dekretu paskyrė Prezidentė Dalia Grybauskaitė, Premjero Andriaus Kubiliaus teikimu; Konkurencijos tarybos vadovas Jonas Rasimas, iš pareigų atleistas nuo 2011 m. sausio 31 d. kadangi yra paskirtas į Europos Komisijos Konkurencijos generalinio direktorato – Direktorato „Rinkos ir bylos I: energetika ir aplinka" direktoriaus pareigas).

Nuo 1999 m. rugsėjo iki 2004 m. spalio VU TF šeimos teisės, nuo 2000 m. rugpjūčio iki 2005 m. rugpjūčio Rygos aukštosios teisės mokyklos (Latvija), nuo 2005 m. rugsėjo – VU TF konkurencijos teisės dėstytojas.

Moka anglų, rusų kalbas. Turi prancūzų kalbos pagrindus.

Bibliografija
-------------

* Moving in the Same Direction? Presentation of Family Law Reforms in Lithuania // International Survey of Family Law, Jordan Publishing Limited. Šarūnas Keserauskas, Andrew Bainham (editor).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šarūnas Keserauskas[neveikianti nuoroda] (CV)
2. ↑  Šarūnas Keserauskas („Infolex")
3. ↑  Competition Law > Antitrust Encyclopedia > The authors Archyvuota kopija 2012-06-17 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Pranešimas spaudai 2011-01-24[neveikianti nuoroda] (Konkurencijos tarybos atstovė spaudai)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šat al Arabas |
| --- |
| Šat al Arabas ties Basra Šat al Arabas ties Basra |
| **Ilgis** | 195 km |
| **Baseino plotas** | 1 000 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1500 m³/s |
| **Ištakos** | Tigras (upė), Eufratas |
| **Žiotys** | Persijos įlanka |
| **Šalys** | Iranas, Irakas |
|  |
|  **Vikiteka** | Šat al Arabas |

**Šat al Arabas** (arab. شطّ العرب = *Šaṭṭ al-ʿArab*; „arabų srovė") arba **Arvandrudas** (pers. اروندرود = *Arvandrūd*) – upė vakarinėje Azijoje, Irane ir Irake. Ilgis 195 km. Susidaro susiliejus Tigro ir Eufrato upėms netoli Kurnos miesto Irake. Teka Mesopotamijos žemuma, įteka į Persų įlanką ir suformuoja deltą. Didžiąją dalį teka Irako-Irano siena. Plotis nuo 232 m ties Basra, iki 0,8 km žiotyse.

Vienintelis intakas – Karūnas (*kairysis*). Pavasarį patvinsta. Intensyviai naudojama laivybai. Iki Basros laivuojama jūriniais laivais. Svarbiausi pakrančių miestai: Basra (Irake), Choremšehras, Abadanas (Irane).

Susidarė nusekus jūros lygiui. Seniau ir Tigras, ir Eufratas atskirai įtekėjo į Persų įlanką.
|  |
| --- |
| Romas Dambrauskas |
|  |
| Biografija |
| Gimė | 1960 m. lapkričio 5 d. (62 metai) |
| Kilmė | Mažeikiai, Lietuvos TSR |
| Žanrai | Popmuzika, Lietuvos estrada |
| Veikla | vokalas, gitara |
| Aktyvumo metai | 1985 m. – dabar |

**Romas Dambrauskas** (g. 1960 m. lapkričio 5 d. Mažeikiuose) – Lietuvos dainininkas, kompozitorius ir renginių organizatorius.

Biografija
----------

Gimė 1960 m. lapkričio 5 d. Mažeikiuose. Muzikavimu pradėjo domėtis šeštoje klasėje, groti gitara Romą išmokė draugai. Septintoje klasėje jau grojo šokių vakaruose Mažeikių aštuonmetėje mokykloje. Kurti dainas pradėjo būdamas aštuntoku. 1982 m. pradėjo dainuoti Mažeikių kultūros namų estradiniame ansamblyje, kuriam vadovavo Antanas Dargis. Po kelerių metų dainavimo šiame kolektyve sukūrė savo grupę „Auditorija". Dar po kelerių metų pakviestas dainuoti grupėje „Raktas". Su šia grupe koncertavo iki 1991 m. rudens.

Iširus grupei pradėjo koncertuoti individualiai. 1998 m. sausio mėnesį kartu su būgnininku Kęstučiu Gascevičiumi, gitaristu Gintaru Šulinsku ir klavišininku Jonu Šopa įkūrė naują grupę. Jau pats pirmas šios grupės albumas „Krantas" buvo įvertintas „Platininio disko" apdovanojimu 2000 m. gruodžio mėnesį.

Su savo dainomis nekart lankėsi užsienyje: Lenkijoje, Anglijoje, Danijoje, Vokietijoje, Kanadoje, Maltoje, Turkijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose. Daug metų organizuoja tradicinius renginius Mažeikiuose. Organizuodavo Mažeikių grupių ir solistų koncertus „Tip-Top Šou", „Rudens fiesta". Nuo 1989 metų Romas Dambrauskas beveik kasmet organizuodavo Kalėdinius-Naujametinius koncertus Mažeikiuose „Naujametinis Reviu". Per tą laikotarpį ivyko 14 šio renginio fiestų, kuriose dalyvavo šimtai atlikėjų ir apsilankė tūkstančiai žiūrovų. Nuo 2011 m. „Naujametinį Reviu" pakeitė kitas tradicinis renginys „Kalėdos su Romu Dambrausku".

Diskografija
------------

* *Mažeikių kultūros namų ansamblis* (1985)
* *Romas Dambrauskas ir grupė „Raktas"* (1988)
* *Romas Dambrauskas ir grupė „Raktas"* (1989)
* *Romas Dambrauskas ir grupė „Raktas"* (1990)
* *Romas Dambrauskas ir grupė „Raktas"* (1991)
* *Princesei* (1993)
* *Audio reisas* (1994)
* *Pakeisk pasaulį* (1996)
* *Kolekcija* (1996)
* *Kolekcija 2* (1997)
* *Didžioji kolekcija* (1997)
* *Krantas* (2000)
* *Romantiškas sezonas* (2001)
* *Tarp ledo ir ugnies* (2003)
* *20 metų scenoje. Geriausios dainos* (2005)
* *Cafe „Emigrant"* (2006)
* *Talismanas* (2008)
* *Atvirai* (2009)
* *Geriausios dainos 2* (2010)
* Anapus tylos (2014)

Nuorodos
--------

* Asmeninis tinklalapis;
* Biografija, dainos;
| Ulug Chemo kožunas*Улуг-Хемский кожуун* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Tuva Tuva |
| **Administracinis centras** | Šagonaras |
| **Sumonų skaičius** | 8 |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 20 309 |
| **Plotas** | 5 335,4 km² |
| **Tankumas** (2021) | 3,81 žm./km² |

**Ulug Chemo kožunas** (rus. *Улуг-Хемский кожуун*, tuv. *Улуг-Хем кожуун*) – administracinis rajonas Rusijoje, Tuvos vidurinėje dalyje. Administracinis centras – Šagonaras.

Geografija
----------

Kožunas šiaurėje turi ribą su Krasnojarsko kraštu. Teritorija išsidėsčiusi daugiausia Tuvos dubumoje, šiaurinė pusė kalnuota. Teka Jenisiejus (Ulug Chemas), susitvenkęs į Sajanų-Šušenskojės tvenkinį. Stūkso šventasis Chajyrkano kalnas.

Vaizdas nuo Chajyrkano

Ūkis
----

Verčiamasi gyvulininkyste, žemės ūkiu.

Gyvenvietės
-----------

Kožunas yra padalintas į 8 kaimo gyvenvietes (sumonus) ir 1 miestą (Šagonaras):

* Aryg Uzu
* Aryskanas
* Išti Chemas
* Iji Talas
* Chajyrkanas
* Torgalygas
* Čodura
* Eilig Chemas

Šaltiniai
---------

1. ↑  TYVA, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
| **Tuvos kožunai** |  |
| Bai Taiga | Barun Chemčikas | Ča Cholis | Čedi Cholis | Dzun Chemčikas | Erzinas | Ka Chemas | Kyzylas | Mongun Taiga | Oviuras | Pij Chemas | Sut Cholis | Tandi | Tere Cholis | Tes Chemas | Todža | Ulug ChemasMiestų apygardos: Kyzylas | Ak Dovurakas |
**Šarūnas Mačiulis** (g. 1959 m. birželio 9 d. Vilniuje) – Lietuvos muzikos atlikėjas, grupės „Poliarizuoti stiklai" lyderis.

Biografija
----------

Pirmąkart televizijoje pasirodė 1966 m. gegužę su „Gerosios Vilties" darželio choro daina „Skambėk pavasarėli". Pradėjo groti gitara būdamas 13 metų. Dainavo Vilniaus 21-osios (Gerosios Vilties) vidurinės mokyklos mišriame ir jaunuolių chore bei vokaliniame ansamblyje. Rimtai groti gitara mokėsi 2 metus Kaliningrado konservatorijos Vilniaus filiale. Nuo 1975 m. rudens iki 1977 m. vasaros grojo Vilniaus 15-osios vidurinės mokyklos (dabar – Žvėryno gimnazija) ansamblyje „PoP Desantas".

Sovietinėje armijoje grojo gitara Raudonosios Vėliavos ordino Vidurinės Azijos karinės apygardos Frunzės miesto karininkų namų vokainiuose-instrumentiniuose ansambliuose „Kovos vėliava" (*Боевое знамя*) ir „Sidabriniai sparnai" (*Серебрянные крылья*). Suorganizavo ir vesdavo kariniame dalinyje pirmąją diskoteką Kirgizijos TSR.

1980 m. įstojo į Vilniaus valstybinį pedagoginį institutą (dabar universitetas) su būsimais „Poliarizuotų stiklų" nariais J. Vasilevičiumi ir S. Barkumi. 1986 m. pradėjo dainuoti su grupe.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šarūnas Mačiulis. Rockopedia.lt (tikrinta 2022-02-05).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Zimbabvės Rodezijos vėliava
**Zimbabvės Rodezijos vėliava** – trumpai (1979 m. birželio 1 d. – gruodžio 12 d.) gyvavusios nepripažintos valstybės Zimbabvės Rodezijos simbolis. Vėliavą sukūrė Rodezijos oro pajėgų karininkas *Cedric Herbert*, kuris buvo Rodezijos Heraldikos ir genealogijos draugijos (*Rhodesian Heraldry and Genealogy Society*) narys. Vėliava faktiškai naudota iki 1980 m. balandžio 18 d. kai ją pakeitė dabartinė Zimbabvės vėliava.

Aprašas
-------

Vėliavą sudaro trys horizontalios juostos (raudona, balta, žalia) ir vertikali juoda juosta vėliavos kairėje, prie koto. Juodąją vertikalią juostą nuo horizontaliųjų juostų skiria balta juostelė. Juodosios juostos viršuje – auksinis Zimbabvės Paukščio atvaizdas.

Simbolika
---------

* Vėliavoje panaudotos panafrikinės spalvos, kurios šalies vėliavoje turėjo reikšti:
	+ juoda – juodaodės daugumos valdymas šalyje,
	+ raudona – kova už nepriklausomybę,
	+ geltona – mineraliniai ištekliai,
	+ žalia – šalies žemės ūkis ir kiti gamtos turtai,
* vertikali balta juostelė – šalies baltaodžių bendruomenė,
* horizontali balta juostelė centre – taika.
**Šarūnas Laužadis** (1951 m. rugsėjo 27 d. Švenčionyse) – Lietuvos visuomenės, kultūros ir politikos veikėjas, rašytojas, žurnalistas, nusipelnęs aplinkosaugininkas.

Biografija
----------

1970 m. baigė Švenčionių Zigmo Žemaičio vidurinę mokyklą, 1975 m. Vilniaus inžinerinį statybos institutą (dabar Vilniaus Gedimino technikos universitetas), kėlė kvalifikaciją Vokietijoje (1999 m.), Izraelyje (2002 m.).

1975–1992 m. dirbo Kolūkių statybos projektavimo institute, 1992–1993 m. Miškų ūkio ministro atstovas spaudai, 1993–1997 m. Lietuvos banke, 1997–1998 m. Žemės ir miškų ūkio ministro atstovas spaudai, 1998–2010 m. Žemės ūkio ministerijoje, 2010–2015 m. VĮ Nemenčinės miškų urėdijoje, 2013–2014 LR Seimo kanceliarijoje, 2015–2017 m. VšĮ Vilniaus informacijos centras, dėstė Vilniaus inžineriniame statybos ir Mokytojų kvalifikacijos kėlimo institutuose.

Veikla
------

Dalyvavo Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio veikloje, klubo „Švenčionija" (1991 m.) ir ąžuolų globėjų bendrijos „Ąžuolynas" (1992 m.) įkūrimo iniciatorius, 1993–2012 m. laikraščio „Ąžuolas" , 1995–1998 m. laikraščio „Tautininkų žinios" redaktorius, 1993–1995 m. paruošė programą naujam dėstomam dalykui mokyklose „Lietuvos miškai", bendradarbiavo regioninėje spaudoje, leidiniuose „Atgimimas", „Lietuvos aidas", „Respublika", „Ūkininko patarėjas", „Valstiečių laikraštis", „Ekonomika ir visuomenė", „Katalikų pasaulis", „Mūsų girios" ir kt. Paskelbė per 400 straipsnių aplinkosaugos, etninės kultūros, regionų plėtros ir kt. temomis, rengė pirmuosius nacionalinius teisės aktus agrarinės aplinkosaugos srityje.

Lietuvos žurnalistų sąjungos narys, Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungos narys, portalo DELFI bendradarbis.

Bibliografija
-------------

* Švenčionių krašto legendos (1996 m.)
* Garbusis medi, ąžuole (1996 m.)
* Lietuva – šventų ąžuolų žemė (1997 m.)
* Nalšios žemės paslaptys (1998 m. 2008 m.)
* Lietuvos ąžuolai (1999 m.)
* Ekologija ir etnologija (2000 m.)
* Sakmė apie Merą ir Naglį (2001 m.)
* Sakmė apie Lietuvos ąžuolą (2002 m.)
* Izraelis keliautojo akimis (2004 m.)
* Yra šalis, kur senos pušys ošia (2005 m.)
* Žvilgsnis į Šiaurės ir Vidurio Europos šalis (2005 m.)
* Lietuvos ąžuolo šaknys (2005 m.)
* Nuo Baltijos iki Viduržemio jūros (2006 m.)
* Gyvenamoji aplinka ir ekologija (2007 m.)
* Pažįstama ir dar nežinoma Lietuva (2008 m.)
* Nebaigta sakmė (2008 m.)
* Sveika mityba ir ekologiškas maistas (2010 m.)
* Sakmės ir padavimai apie Nalšios žemę (2017 m.)
* Padavimai apie Lietuvos vietovardžius (2019 m.)
* Nuo Nalšios pateka saulė (2020 m.)
* Lietuvos valstybės fenomenas (2022 m.)

Šaltiniai
---------

* *Lietuva* IV t. Vilnius, mokslo ir enciklopedijų leidybos centras, 2015.
* Lietuvos žiniasklaidos enciklopedija, 2015
* 
* 
* Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2013 m. gegužės 14 d. įsakymas Nr. D1-338
| **Šarūnas Vaitkus** |
| --- |
|  |
| 2022 m. |
| Gimė | 1975 m. lapkričio 17 d. (47 metai)Lietuva Palanga |
| Sutuoktinis (-ė) | Vilma |
| Vaikai | Gabija, Ieva, Domantas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Palangos savivaldybės politinis veikėjas |
| Organizacijos | Palangos savivaldybės taryba |
| Pareigos | meras |
| Partija | Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | Klaipėdos universitetas |

**Šarūnas Vaitkus** (g. 1975 m. lapkričio 17 d. Palangoje) – Lietuvos ir Palangos savivaldybės politinis veikėjas, miesto meras nuo 2011 m.

Biografija
----------

1993 m. baigta Palangos Vlado Jurgučio vidurinė mokykla.

2004 m. Klaipėdos universitete baigė rekreacijos ir turizmo vadybą, magistras.

Nuo 2002 metų Tėvynės sąjungos narys, nuo 2006 m. Tėvynės sąjungos Palangos skyriaus pirmininkas.

2003 m. Palangos savivaldybės mero patarėjas, 2005–2006 m. Palangos savivaldybės administracijos direktorius. Nuo 2008 m. Seimo nario Vaidoto Bacevičiaus padėjėjas-sekretorius, nuo 2011 m. Palangos savivaldybės meras.

2003–2005 m. ir 2006–2023 m. Palangos savivaldybės tarybos narys.

Nuo 2015 m. jis vadovauja Lietuvos kurortų asociacijai (LKA).

Žmona Vilma (1975 m.), vaikai — dukros Gabija (2004 m.) ir Ieva (2015 m.), sūnus Domantas (2008 m.).  

Tėvas Bronius (1953 m. mirė 2015 m.), motina Elite (Elene)(1953 m.), jaunesnysis brolis Bronius (1993 m.), sesuo Neringa.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
2. ↑