recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Mianmaro herbas** – vienas iš oficialių Mianmaro valstybės nacionalinių simbolių, naudojamas oficialiuose valdžios dokumentuose ir leidiniuose.

Mianmaro herbe vaizduojami du mitiniai liūtai, vadinami *chinthe* (mjan. ခ္ရင္သေ့  : hkang se), stovintys vienas priešais kitą. Herbo centre yra Mianmaro žemėlapis, apsuptas alyvmedžio šakelėmis. Herbas yra iš visų pusių padabintas tradiciniu mjanmų gėlių raštu, o viršuje kabo penkiakampė žvaigždė. Apačioje – užraitas  (*Pyidaunzu Thanmăda Myăma Nainngandaw*), žymintis oficialų šalies pavadinimą „Mianmaro Sąjungos Respublika". Naujoji šalies herbo versija drauge su konstitucija patvirtinta referendumu 2008 m. Iš herbo buvo išimtas socialistinis krumpliaratis, atsisakyta baltos ir tamsiai mėlynos spalvų (dabar visas herbas auksinis ir raudonas), pakeista antraštė, skelbianti oficialų šalies pavadinimą.

Istorija
--------

Originalaus herbo antraštėje buvo užrašas mjanmų kalba: ပ္ရည္‌ေထာင္‌စု သမတ-မ္ရန္‌မာ နုိင္‌ငံေတာ္ : Pyi-daung-zu Myan-ma Naing-ngan-daw, reiškiantis „Mianmaro Sąjunga". Taip pat originaliajame herbe buvo trys liūtai (viršutinysis pakeistas žvaigžde). Be to, vietoj krumpliaračio (dabar pakeisto alyvų šakelėmis) buvo apskritimas, apsuptas Budos citata Pali kalba – သမဂ္ဂါနံ တပေါ သုခေါ (*samagganam tapo sukho*) – reiškiančia „laimė darnoje" arba „gerovė vienybėje". Generolo Bo Ne Wino karinio socialistinio režimo metu (1962 m.), herbas buvo modifikuotas. Antraštė apačioje skelbė – *Pyidaungzu Socialist Thamada Myanma-naing-gan-daw* („Mianmaro Sąjungos Socialistinė Respublika"). Vėliau Mianmaro herbas, net ir žlugus Bo Ne Wino režimui ir į valdžią 1988 m. atėjus kitai chuntai, išlaikė socialistinius simbolius (baltus krumpliaratį ir žvaigždę).

Istorinis Mianmaro simbolis buvo žalias povas, naudotas ikikolonijiniu ir kolonijiniu laikotarpiu.

Galerija
--------

* Žalias povas - istorinis šalies simbolisŽalias povas - istorinis šalies simbolis
* Birmos Sąjungos herbas (1948-1974)Birmos Sąjungos herbas (1948-1974)
* Birmos Sąjungos Socialistinės Respublikos (1974-1989)Birmos Sąjungos Socialistinės Respublikos (1974-1989)
* Mianmaro Sąjungos herbas (1989-2010)Mianmaro Sąjungos herbas (1989-2010)

**Azijos valstybių herbai**

|  |
| --- |
|  |
| Afganistanas · Armėnija · Azerbaidžanas · Bahreinas · Bangladešas · Brunėjus · Butanas · Egiptas · Filipinai · Gruzija · Indija · Indonezija · Irakas · Iranas · Izraelis · Japonija · Jemenas · Jordanija · Jungtiniai Arabų Emyratai · Kambodža · Kataras · Kazachija · Kinija · Kipras · Kirgizija · Kuveitas · Laosas · Libanas · Malaizija · Maldyvai · Mianmaras · Mongolija · Nepalas · Omanas · Pakistanas · Pietų Korėja · Rusija · Rytų Timoras · Saudo Arabija · Singapūras · Sirija · Šiaurės Korėja · Šri Lanka · Tadžikija · Tailandas · Taivanas · Turkija · Turkmėnija · Uzbekija · Vietnamas
Honkongas · Makao 
Abchazija · Kalnų Karabachas · Pietų Osetija · Turkų Kipras |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
**Aleksandras Gomelskis**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1928 m. sausio 18 d. |
| Gimimo vieta | Kronštatas, Rusijos TFSR |
| Mirties data | 2005 m. rugpjūčio 16 d. (77 metai) |
| Mirties vieta | Maskva |
| Klubas |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 1945–19481949–1953 | Leningrado SKIFLeningrado SKA |  |
|  Treniruotos komandos |
| 1949–19521953–19661966–19881962–1970 ir 1976–19881988–19891990–1991 | Leningrado „Spartakas"Rygos ASKMaskvos CSKATarybų Sąjunga Tarybų SąjungaTenerifėLimožo CSP |
|  |

**Aleksandras Gomelskis** (rus. *Александр Яковлевич Гомельский*; 1928 m. sausio 18 d. Kronštate – 2005 m. rugpjūčio 16 d. Maskvoje) – Tarybų Sąjungos krepšinio treneris.

Biografija
----------

Būdamas studentas, 1945–1953 m. A. Gomelskis žaidė gynėju tuometinio Leningrado krepšinio komandose SKIF (1945–1948 m.) ir SKA (1949–1953 m.). Dirbti treneriu pradėjo 1949 m. Leningrado „Spartak" moterų komandoje. 1953 m. tapo Rygos ASK komandos treneriu, su ja penkiskart laimėjo Tarybų Sąjungos čempionatą, pelnė tris Europos taures (1957–1959 m.). 1966 m. paskirtas Maskvos CSKA vyriausiuoju treneriu. Su Maskvos CSKA A. Gomelskis 1971 m. iškovojo Europos čempionų taurę, daugiau nei 10 kartų laimėjo Tarybų Sąjungos pirmenybes.

TSRS rinktinę A. Gomelskis treniravo 1962–1970 ir 1976–1988 m. Per tą laiką rinktinė šešis kartus tapo Europos čempione, 1967 ir 1982 m. pasaulio čempione, o 1988 m. Seulo olimpinėse žaidynėse laimėjo auksą. Po to A. Gomelskis kurį laiką dirbo Ispanijoje ir Prancūzijoje: treniravo Tenerifės ir Limožo CSP klubus. Subyrėjus Tarybų Sąjungai, 1991–1992 m. vadovavo Rusijos krepšinio federacijai.

1982 m. A. Gomelskiui suteiktas Lietuvos TSR nusipelniusio trenerio vardas. 1995 m. A. Gomelskis pristatytas Krepšinio šlovės muziejuje, 1998 m. apdovanotas Olimpiniu šlovės ordinu.

Nuo 1997 m. iki mirties A. Gomelskis užėmė Maskvos CSKA klubo prezidento postą.

2003 m. vasario 5 d. A. Gomelskiui suteikta Lietuvos pilietybė.

Mirė 2005 m. rugpjūčio 16 d. nuo leukemijos, kuria sirgo nuo 1998 m.

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Brolis Jevgenijus (g. 1938 m.) – taip pat krepšinio treneris.

A. Gomelskio pirmoji žmona – buvusi krepšininkė Olga, su ja susilaukė sūnų Vladimiro ir Aleksandro. Su antrąja žmona Lilija, dirbusia stiuardese, susilaukė Kirilo. Būdamas 69-erių, su trečiąja žmona krepšininke Tatjana, kuri buvo jaunesnė 41 metais, susilaukė sūnaus Vitalijaus.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  ГО́МЕЛЬСКИЕ. Большая российская энциклопедия 2004–2017. Nuoroda tikrinta 2023-04-19.
2. 1 2 3 4 5  *Mirė Rusijos krepšinio korifėjus*. Sekundė. Nuoroda tikrinta 2023-04-17.
3. 1 2 3 4  *Alexander Gomelsky*. FIBA Hall of Fame. Nuoroda tikrinta 2023-04-17.
4. 1 2 3 4 5  *Garsus treneris pergales raškė pasitelkęs Lietuvos talentus*. Lrytas.lt. Nuoroda tikrinta 2023-04-17.
5. ↑  *Mirė A.Gomelskis*. Krepsinis.net. Nuoroda tikrinta 2023-04-17.
6. ↑  Mirė Aleksandras Gomelskis. Basketnews.lt. Nuoroda tikrinta 2023-04-17.
| Kvietinių senosios kapinės |
| --- |
| Kvietinių kapinių vaizdas iš pietryčių pusės |
| 

Kvietinių senosios kapinėsKvietinių senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°44′11″š. pl. 21°25′18″r. ilg.﻿ / ﻿55.736491°š. pl. 21.4216995°r. ilg.﻿ / 55.736491; 21.4216995Koordinatės: 55°44′11″š. pl. 21°25′18″r. ilg.﻿ / ﻿55.736491°š. pl. 21.4216995°r. ilg.﻿ / 55.736491; 21.4216995 |

 |
| Vieta | Klaipėdos rajonas |
| Seniūnija | Dauparų-Kvietinių seniūnija |
| Plotas | 0,3 ha |
| Naudotas | XVI–XIX a. |
| Žvalgytas | 1935, 1983 m. |
| Registro Nr. | 24378 / L710 / |

**Kvietinių senosios kapinės**, vadinamos *Šv. Roko kapais, Maro kapeliais, Marų kapinaitėmis, Pilkapiais* (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 24378, senas registro kodas - L710) – neveikiančios kapinės šiaurinėje Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Kvietiniuose (Dauparų-Kvietinių seniūnija), 1,03 km į šiaurės rytus nuo autostrados  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda  tilto per Miniją, upės dešiniajame krante.

Kapinės
-------

Įrengtos Minijos dešiniojo kranto aukštumoje, lygioje vietoje. Netaisyklingo ovalo plano, pailgos šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, 64 m ilgio, 50 m pločio. Apjuostos griovio ir žemių pylimu, ant kurio sukrautas 0,7 m pločio,iki 1,0 m aukščio palaidų akmenų aptvaras. Jo pietryčių pusėje paliktas tarpas vartams. Paviršius nelygus, duobėtas. Laidojimo žymių nesimato. Už vartų pastatytas medinis kryžius su anotaciniu kultūros paveldo objekto ženklu. Kapinių viduryje stovi betoninis kryžius su įrašu „Ilsėkis ramybėje", o rytinėje kapinių dalyje – kaltinis ornamentuotas kryžius ir betoninis kryželis. 

Kapinės neveikiančios, pakraščiuose apaugusios aukštais medžiais, aptvertos spygliuotos vielos tvora.

Teritorijos plotas – 0,3 ha.

Į pietus ir pietryčius nuo kapinių plyti Kvietinių pilkapynas.

Istorija
--------

Veikė XVI–XIX a. laidoti Kvietinių kaimo gyventojai. Vadinamos *Šv. Roko kapais, Maro kapeliais, Marų kapinaitėmis, Pilkapiais*. Pasakojama, kad seniau jose stovėjo Šv. Roko koplyčia (bažnyčia) ir keli mediniai kryžiai. Jiems sunykus, 1935 m. du mediniai kryžiai atstatyti bei naujai pastatytas kaltinis kryžius, kuris sovietmečiu nudaužtas.

1935 m. medžiagą apie kapines surinko Valstybės archeologijos komisija. 1983 m. jas žvalgė Ignas Jablonskis.

1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L710), 1985 m. pripažintos valstybės saugomu kultūros paveldo objektu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. - Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. - F. 1, ap. 1, b. 10. - L. 176–181 Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Ignas Jablonskis. Kai kurie žvalgyti archeologiniai paminklai Kretingos ir gretimuose rajonuose. - Lietuvos istorijos instituto rankraštynas. - F. 1, b. 1254. - L. 29–30 (brėž. 21)
3. ↑  Kultūros vertybių registras: Kvietinių k. senosios kapinės[neveikianti nuoroda]
| Sangaras*Сангар* |
| --- |
| *Sangaro reginys* |
|  |
| 

SangarasSangaras

63°55′45″ š. pl. 127°29′10″ r. ilg.﻿ / ﻿63.92917°š. pl. 127.48611°r. ilg.﻿ / 63.92917; 127.48611﻿ (Sangaras)Koordinatės: 63°55′45″ š. pl. 127°29′10″ r. ilg.﻿ / ﻿63.92917°š. pl. 127.48611°r. ilg.﻿ / 63.92917; 127.48611﻿ (Sangaras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+10) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Jakutija Jakutija |
| **Rajonas** | Kobiajaus rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1928 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 3 538  |
|  |
|  **Vikiteka** | Sangaras |

**Sangaras** (rus. *Сангар*, jak. *Сангаар*) – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, vidurio Jakutijoje; Kobiajaus uluso administracinis centras. Įsikūrusi Lenos dešiniajame krante, priešais Tiugiuenės žiotis, 337 km į šiaurės vakarus nuo Jakutsko.

Yra kultūros namai, klubai, profesinė mokykla, vidurinė, sporto, muzikos mokyklos, medicinos punktas, parduotuvės. Yra hidroplanų oro uostas bei upių uostas.

Istorija
--------

Gyvenvietė susikūrė 1928 m. pradėjus akmens anglių gavybą. Pavadinimas evenkų kalba reiškia „skylė, atvarta". 1940 m. gavo darbininkų gyvenvietės statusą, be anglių gavybos dar verstasi statybinių medžiagų gavyba, žuvies perdirbimu. Uždarius kasyklą, gyventojų sumažėjo daugiau nei per pusę: nuo 10 107 (1989 m.) iki 4789 (2002 m.).

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  *Сангар*,Большая советская энциклопедия, T. XXII (Ремень—Сафи). – Москва: Советская энциклопедия, 1975
**Evelina Čepkauskienė-Juozapavičiūtė** g. 1928 m. vasario 24 d. Bostone, MA-JAV), muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

1932 su tėvais grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Papilėje (Šiaulių r.), kur baigė pradžios mokyklą, o vėliau mokėsi Viekšnių ir Kuršėnų gimnazijose. Baigusi gimnaziją, 1947–1952 mokytojavo Šiaulių rajono Medragių, Steponiškės ir Kuršėnų pradžios mokyklose, o nuo 1954 Urkuvėnų pradžios mokykloje. 1955–1959 choro dirigavimo mokėsi Šiaulių muzikos mokykloje (dėst. B. Beganskaitė). 1959–1964 Pavenčių cukraus kombinato klubo vedėja ir meno vadovė. Suorganizavo mišrųjį chorą, kurį parengė 1960 respublikinei dainų šventei, o vyrų chorą 1963 I respublikiniam vyrų chorų sąskrydžiui Vilniuje. Taip pat vadovavo ir kitiems meno mėgėjų būreliams, organizavo koncertus ir išvykas.

Nuo 1964 rudens Kuršėnų 1-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytoja ir vaikų choro vadovė, kartu dirbo ir vaikų darželyje. 1967–1986 Kuršėnų vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir 1970–1991 Kuršėnų vaikų namų meno vadovė. Jungtinį muzikos mokyklos ir vaikų namų jaunių chorą (60 dalyvių) parengė 1969, 1970, 1975, 1977, 1980 ir 1985 respublikinėms dainų šventėms, konkursuose pelnė prizinių vietų. Vadovavo vaikų namų ne tik chorams, bet ir vokaliniams ansambliams bei solistams, kuriuos parengdavo „Dainų dainelės" konkursams. Su savo auklėtiniais koncertavo Šiaulių, Pakruojo, Ignalinos ir kituose rajonuose, dalyvavo rajoninėse ir zoninėse dainų šventėse. Vaikų namuose organizavo koncertus – susitikimus su žymiais kultūros ir meno veikėjais.

E. Čepkauskienė konsultavo Šiaulių rajono meno mėgėjų būrelius, buvo Šiaulių rajono dainų švenčių vyr. dirigentė ir dirigentė. 1973 apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu, o 1975 jai suteiktas nusipelniusios mokytojos vardas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

El Greco paveikslas "Evangelistas Lukas"
**Lukas** (Šv. Lukas, hebr. לוקא, graik. Λουκᾶς) – vienas iš Naujojo Testamento rašytojų, tradiciškai laikomas trečiosios Evangelijos bei Apaštalų Darbų autoriumi.

Lukas gimė Sirijos Antiochijoje. Nebuvo vienas iš 12 mokinių, tačiau laikoma, kad dar esant gyvam Jėzui, kartu su kitais 70 Kristaus mokiniais buvo siųstas skelbti Gerosios Naujienos. Lukas buvo apaštalo Pauliaus padėjėjas, lydėjo jį antrojoje misioneriškoje kelionėje po Artimuosius Rytus. Graikijos Tebų mieste mirė kankinio mirtimi.

Lukas buvo gydytojas, todėl jo evangelija yra specifinė tuo, kad jis skiria daug dėmesio ligoniams, jų ligų aprašymui ir pan. Šventasis Raštas nieko nekalba apie Luko kilmę, tačiau iš tradicijos ir kitų raštų, laikoma, kad jis buvo kilęs iš graikų aristokratijos. 82 m. Lukas buvo nukankintas Tėbuose.

Nuorodos
--------
| **Goro Mijadzakisjap. 宮崎 吾朗** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1967 m. sausio 21 d. (56 metai)Tokijas, Japonija |
| Tėvai | Akemi Ōta (motina)Hayao Miyazaki (tėvas) |
| Vaikai | 1 |
|  |
| Veikla | landšafto specialistas, kino režisierius |
|  |
|  **Vikiteka** | Gorō Miyazaki |

**Goro Mijadzakis** (jap. 宮崎 吾朗 = *Miyazaki Gorō*; g. 1967 m. sausio 21 d.) – Japonijos kino režisierius. Žymaus animatoriaus ir vieno iš animacijos studijos „Studio Ghibli" įkūrėjų Hajao Mijadzakio sūnus. Iki kol jis nusprendė sekti tėvo pėdomis kino versle, Goro dirbo landšafto specialistu. G. Mijadzakis režisavo du filmus „Tales from Earthsea" (2006) ir „From up on Poppy Hill" (2011).

Biografija
----------

Gimė Tokijuje. Baigęs Šinšu universiteto žemės ūkio mokyklą, Goro dirbo statybų konsultantu projektuojant parkus ir sodus. 1998 m. Goro dalyvavo studijos „Ghibli" muziejaus Mitakoje projektavime ir nuo 2001 m. iki 2005 m. birželio dirbo jo direktoriumi. Goro režisūroje debiutavo 2006 m. su anime filmu „Žemjūrės pasakos".

Filmografija
------------

Kinas
* *Žemjūrės pasakos* (2006), rež. scenar. dainų ž.
* *Nuo Aguonų kalvos viršūnės* (2011), rež. įžanginės dainos žodžiai.

Televizija
* *Sanzoku no Musume Rōnya* (2014), rež.

Išnašos
-------

1. ↑  „Archived copy". Suarchyvuotas originalas 2006-11-01. Nuoroda tikrinta 2006-08-27.
2. ↑  „{title}". Suarchyvuotas originalas 2013-10-29. Nuoroda tikrinta 2013-10-08.
3. ↑  Thomas, Daniel. „Ghibli Blog - Studio Ghibli, Animation and the Arts: Fatherhood and the Family Crown". Suarchyvuotas originalas 2016-10-11. Nuoroda tikrinta 2016-04-19.
Jonas Kalvinas
**Evangelikai reformatai** priklauso grupei krikščionių protestantų bažnyčių, istoriškai susijusių su Cvinglio ir J. Kalvino doktrinomis, tačiau organizuotų nepriklausomai viena nuo kitos. Yra trys šios protestantizmo krypties formos: reformatai, presbiterionai, kongregacionistai.

Istorija
--------

Pirmos Reformatų bažnyčios atsirado Europoje 16-ame amžiuje, paskui vystėsi kartu su protestantizmu. Vėliau paplito Prancūzijoje, Vengrijoje, Abiejų Tautų Respublikoje, Olandijoje, Čekijoje, Vokietijoje, Anglijoje, Airijoje, JAV. 1875 m. įkurta Pasaulinė reformatų bažnyčių sąjunga, kuri 1970 m. vienijo 70 šalių, 112 reformatų ir presbiterionų bažnyčių. Būstinė Ženevoje.

Lietuvoje atsirado XVI a. (vadinti reformatais). Prie pirmųjų, be kitų, priskiriama Deltuvos evangelikų reformatų bažnyčia. Žymūs veikėjai buvo M. Radvila Juodasis, M. Radvila Rudasis, Simonas Budnas, Martynas Čechovicas, Jonas Licinijus, Samuelis Minvydas, Jokūbas Morkūnas, Merkelis Petkevičius, Stanislovas Sudrovskis, M. Vendrigovskis, Simonas Zacijus. Daug metų vyko evangelikų reformatų ir katalikų kova.

Evangelikų reformatų tikėjimo pagrindai išdėstyti J. Kalvino knygoje „Krikščionių tikėjimo pamokymas" (1536 m.), svarbiausiu laikomas „Heidelbergo katekizmas" (1563 m.) bei Antrasis šveicariškasis išpažinimas (1566 m.)

Evangelikų reformatų bendruomenėms vadovauja konsistorijos, sudarytos iš presbiterių, kurie renkami iš pasauliečių, ir pamokslininkų (vadinamų ministrais).

Lietuva
-------

Reformatų bažnyčia Biržuose
Lietuvoje reformatų parapijos ir bažnyčios:

* Biržų evangelikų reformatų bažnyčia
* Kėdainių evangelikų reformatų bažnyčia
* Klaipėdos evangelikų reformatų bažnyčia
* Nemunėlio Radviliškio evangelikų reformatų bažnyčia
* Panevėžio evangelikų reformatų bažnyčia
* Šiaulių evangelikų reformatų bažnyčia
* Švobiškio evangelikų reformatų bažnyčia
* Vilniaus evangelikų reformatų bažnyčia
* Kauno evangelikų reformatų bažnyčia
* Papilio evangelikų reformatų bažnyčia
* Salamiesčio evangelikų reformatų bažnyčia
* Alytaus evangelikų reformatų parapija[neveikianti nuoroda]
* Jonavos evangelikų reformatų parapija[neveikianti nuoroda]
* Kelmės evangelikų reformatų bažnyčia

Šaltiniai
---------

1. ↑  Deltuvos Evangelikų-reformatų bažnyčios liekanos Archyvuota kopija 2020-08-08 iš Wayback Machine projekto. *autc.lt*
2. ↑  *Evangelikai reformatai*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, III t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1978. T.III: Demokratinis-Garibaldžio
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑   Kaunas
12. ↑
13. ↑
14. ↑

Nuorodos
--------

* Lietuvos evangelikų reformatų Bažnyčia
* Evangelikai reformatai Rusijos Imperijoje 1914 m.
Koordinatės: 54°22′40″š. pl. 25°26′41″r. ilg.﻿ / ﻿54.37788°š. pl. 25.444755°r. ilg.﻿ / 54.37788; 25.444755

|  Sangėliškių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Šalčininkų |
| **Savivaldybė** | Šalčininkų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Sangėliškės |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** |  ? |

Šoninis fasadas, trisienė apsidė
**Sangėliškių koplyčia** – veikianti  Šalčininkėlių Šv. Jurgio parapijos koplyčia Sangėliškių kaime, Šalčininkų rajone, prie kelio  **3922**  Žališkės–Mištautonys–Širviai , 4,2 km į rytus nuo Šalčininkėlių. Šv. mišios laikomos lenkų kalba, du kartus per mėnesį. 

Koplyčios altorius
Koplyčią supa senųjų kaimo kapinaičių tvora, laisvai sudėta iš lauko riedulių, apsodinta senais medžiais. Į koplyčią patenkama pro naujai išmūrytus raudonų plytų vartus. Šventoriuje yra senų antkapių su geležiniais kryžiais. 200 m į rytus nuo koplyčios, link Kamenos upelio, stūkso mišku apaugusio Sangėliškių piliakalnio liekanos.

Istorija
--------

Sangėliškių kapinėse buvo laidojami vietos turtingi ir paprasti žmonės. Koplyčioje išlikusi atminimo lentelė su pavardėmis: Franciszek Zniszczyński (miręs 1876 m.) ir Monika (z Andruszkiewiczów) Zniszczyńska (mirusi 1895 m.). Šalia koplyčios išlikę apie 30 antkapių, seniausi nuo 1859 m. tarp jų su pavardėmis: Łukaszewicze, Stankiewicze, Jagiełłowie. Prie koplyčios yra Armijos Krajovos karių masinė kapavietė. 1945 m. vasario mėn. kaimo apylinkėse mūšyje su NKVD kariuomene žuvo apie 20 Česlovo Stankevičiaus „Komaro" būrio karių, kuriuos vėliau palaidojo vietos gyventojai. Kapavietė po 1991 m. pažymėta antkapiniu paminklu.

Sovietmečiu koplyčia neveikė, stovėjo uždaryta. Teritorija vietinių žmonių buvo minimaliai prižiūrima. Apie 1988 m. vietos kolūkio „Už taiką" pirmininko Pavelo Griaznovo (g. 1942 m.) rūpesčiu koplyčia buvo remontuojama. Seniai neveikiančios kapinaitės 1998 m. buvo išvalytos ir sutvarkytos, koplyčia suremontuota. Ta proga į atnaujintą koplyčią atvyko pėsčiomis piligrimų žygio „Liublinas-Vilnius-Šalčininkėliai-Sangėliškės" dalyviai, kurie atnešė ir padovanojo švč. Mergelės Marijos paveikslą. Per iškilmingas mišias altoriuje pakabintą paveikslą pašventino parapijos klebonas Juzefas Narkunas. Nuo to laiko kasmet iš Šalčininkėlių čia atvyksta piligrimų.

Architektūra
------------

Medinė koplyčia stačiakampio plano, užsibaigianti trisiene apside. Priekiniame fasade – keturių kolonų portikas su trikampiu frontonu. Dvišlaitis stogas dengtas skardos lakštais, virš kraigo priekyje iškyla kvadratinis varpinės bokštelis su jame pakabintu varpeliu. Bokštelį vainikuoja didelis geležinis kryžius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šalčininkėlių Šv. Jurgio parapija Archyvuota kopija 2016-05-31 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Solecznickie nekropolie. Sangiełowszczyzna
3. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sangėliškių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sangiełowszczyzna – Miejsce Pamięci Narodowej (*kurierwilenski.lt*)
| Maria Grazia Cucinotta |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Maria Grazia Cucinotta |
|  |
| Gimė | 1968 m. liepos 27 d. (53 metai)Mesina, Italija |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Cigar Girl(„Viso pasaulio negana", 1999 m.) |
|  |
|  |

**Marija Gracija Kučinota** (it. *Maria Grazia Cucinotta*, g. 1968 m. liepos 27 d. Mesina, Sicilija) – Italijos aktorė, prodiuserė, scenaristė ir modelis.

Biografija
----------

Marija gimė Mesinoje, Sicilijoje. Sulaukusi 16, ji išvyko į Milaną, kur pradėjo sėkmingą modelio karjerą. Vėliau Marija bandė tapti aktore, tačiau visos perklausos baigdavosi neigiamu atsakymu. Vieninteliai vaidmenys, kuriuos jai pavykdavo gauti, buvo televizijos reklamos ir pasirodymas šou „Indietro Tutta".

Vis tik 1990 m. jai pavyko gauti vaidmenį Ottavio Fabbri filme „Viaggio d‘amore", kuris atvėrė jai duris į kino industriją. Vėliau sekė jos pasirodymai juostose „El Dia de la Bestia", „I Laureati", „Italiani" bei televizijos seriale „la Ragnatela". Proveržio vaidmeniu tapo pasirodymas 1995 m. filme „Il Postino", kuris pelnė keletą Oskaro nominacijų, tarp kurių ir geriausio metų filmo.

Iki 1997 m. kuomet išvyko į Holivudą, Marija jau buvo įsitvirtinusi Italijos kine. 1997 m. pasirodė jos pirmasis filmas, sukurtas JAV – istorinis epas „Solomon". 1999 m. ji gavo nedidelį vaidmenį bondiados filme „Viso pasaulio negana". Kiti žymesni Marijos vaidmenys kine: filmai „A Brooklyn State of Mind", „Just One Night" ir „Picking Up the Pieces" su Sharon Stone ir Woody Allen. Ją taip pat buvo galima išvysti seriale „Sopranai: mafijos kronika" bei personažą „Simpsonuose".

1995 m. ištekėjo už Giulio Violati, su kuriuo augina dukterį Giulia.

Apdovanojimai
-------------

* New York International Independent Film & Video Festival – 1998 m.
* „Capri" – 2005 ir 2007 m.
* Kineo apdovanojimas – 2005 m.
* Nastro d'Argento – 2012 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Biography". Nuoroda tikrinta January 27, 2015.
2. ↑  Maria Grazia Cucinotta Biography at IMDb.com

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Maria Grazia Cucinotta** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
* IMDb profilis
Prohibicijos laikų spykyzis „21 Club" Niujorke
**Spykyzis** (angl. *speakeasy*, 'kalbėk negarsiai'), dar kitaip **blind pig, blind tiger** – nelegalus baras ar klubas, kur buvo prekiaujama stipriaisiais alkoholiniais gėrimais JAV sausojo įstatymo laikotarpiu 1920–1933 m. kada jų prekyba, gamyba ar transportavimas buvo draudžiami visoje šalyje.

Pagal 1889 m. laikraštį, nelegalios smuklės Pensilvanijoje vadintos *spykyziais*. Taip jos buvo pramintos dėl to, kad apie tokias vietas viešai ar būnant jų viduje buvo priimta kalbėti tyliai, kad neatkreipti policijos agentų ar kaimynų dėmesio.

Istorija
--------

Slepiama gertuvė su alkoholiu bato aule Prohibicijos laikais
Prohibicijos era vietoj lauktos blaivybės davė gangsterių karus, narkotikų išplitimą, didžiulę korupciją. Spykyziai buvo labai paplitę ir populiarūs. Dalis jų priklausė organizuotų nusikaltėlių struktūroms. Nors šiose užeigose policija ir Prohibicijos biuro agentai dažnai darydavo reidus ir patikrinimus, areštuodavo jų savininkus ir lankytojus, tačiau spykyziai buvo tokie pelningi, kad jie ir toliau klestėjo. Tokie gangsteriai, kaip Olandas Šulcas, Nucky Johnson, Al Kaponė, Laimingasis Lučianas ir jų šeimos susikrovė turtus, tiekdami kontrabandinį alų ir spiritą visoje šalyje. Taip atsirado vadinamieji butlegeriai – prekiautojai alkoholiniais gėrimais. Plokščias gertuves su alkoholiu buvo patogu slėpti batų auluose, taip ir kilo toks pavadinimas. Kai kurie spykyziai buvo gangsterių namai ar biurai. Jų šeimininkų gyvenimo stilius buvo ekstravagantiškas ir lengvai pastebimas pagal jų dėvimus šilkinius kostiumus, brangius juvelyrinius papuošalus, ginklus.

XIX a. JAV atsirado ir kiek žemesnio rango nelegalios užeigos: *„blind pig"* ('aklas paršelis') ar *„blind tiger"* ('aklas tigras'). Jose taip pat buvo prekiaujama kontrabandiniu alkoholiu. Baro ar klubo savininkas užsakydavo klientams už mokestį pažiūrėti atrakcioną su žvėrimi, o po to siūlydavo „papildomą" alkoholinį gėrimą, taip apeidamas įstatymą. Spykyziais paprastai naudojosi aukštesnės klasės publika. Čia buvo paduodami valgiai, siūlomos pramogos. Didmiesčiuose iš klientų kai kur buvo reikalaujama net atitinkamo aprangos kodo – kostiumo ir kaklaraiščio vyrams, vakarinės suknelės damoms. Tuo tarpu *„blind pig"* lygio užeigos tebuvo aludės ar barai čia pat gyvenantiems klientams. Tokie nelegalūs „taškai", kur alkoholis buvo vartojamas vietoje ar išsineštinai, tebegyvuoja JAV iki šiol.

Šaltiniai
---------

1. ↑   „Speakeasy" etimologija

Literatūra
----------

* Al Hirschfeld, Gordon Kahn. The speakeasies of 1932. – Milwaukee: Glenn Young Books, 2003. – 95 p. – ISBN 1-55783-518-7.

Nuorodos
--------

* Amerikos gangsterių muziejuje apie spykyzius Archyvuota kopija 2013-01-20 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Straipsnių serija |
| **Krikščionybė** |
|  |
| 
Pranašai ir dvasininkai 

|  |
| --- |
| Švenčiausioji Trejybė · Dievas Tėvas · Dievas Sūnus · Šventoji Dvasia
Dievo karalystė · Marija · Apaštalai · Apaštalas Petras · Apaštalas Paulius |

 |
| 
Biblija 

|  |
| --- |
| Biblija · Senasis Testamentas · Naujasis Testamentas · 
Evangelija · Mato · Morkaus · Luko · Jono · Apokrifas |

 |
| 
Istorija 

|  |
| --- |
| Ankstyvoji krikščionybė · Kryžiaus žygiai · Reformacija |

 |
| 
Atšakos 

|  |
| --- |
| Katalikybė · Stačiatikybė · Protestantizmas |

 |
| 
Kultūra ir visuomenė 

|  |
| --- |
| Ankstyvosios krikščionybės menas · Bažnyčia · Cerkvė · Evangelizacija · Liturginiai metai · Sakramentas |

 |
| 
Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Evangelija pagal Matą** – viena iš keturių kanoninių evangelijų. Evangelija pagal Matą buvo pavadinta „Žydiška evangelija", nes atspindi ypatingą susidomėjimą žydų krikščionių reikalais. Šioje evangelijoje daugiau nei kitose pabrėžiamos Senojo Testamento pranašystės, išsipildančios atėjus į pasaulį Jėzui. Evangelijoje pagal Matą Jėzus parodomas kaip mesijas, pranašų išpranašautas „Pateptasis". Būdinga šios evangelijos tema – Bažnyčia, Jėzaus pašaukta jo pasekėjų bendruomenė.

Turinys
-------

Knygos pradžioje užrašyta Jėzaus genealogija, aprašytas jo gimimas. Taip pat evangelijoje rašoma apie Jėzaus krikštą Jordane, Jėzaus gundymus. Užrašytas vadinamasis Kalno pamokslas. Kalbama ir apie tai, kaip Jėzus gydė ir mokė, apie apaštalų siuntimą, diskusijas su religiniais vadovais, esama palyginimų apie Dievo karalystę. Aprašyti Jėzaus stebuklai, Petro išpažinimas, kad Jėzus yra mesijas, atsimainymas bei vėlesni įvykiai, Jėzaus mokinių tarpusavio santykiai. 24-ame knygos skyriuje kalbama apie tai, kas įvyks ateityje, 25-ame užrašyti palyginimai apie paskutinį teismą.

Paskutiniuose knygos skyriuose rašoma apie paskutinę vakarienę, Jėzaus suėmimą ir išbandymus, nukryžiavimą, palaidojimą ir prisikėlimą, užrašytas didysis įsipareigojimas.

Autorius ir parašymo laikas
---------------------------

Paprastai nemanoma, kad Evangelija pagal Matą seniausia. Yra manančių, kad jos autorius, kaip ir Lukas, bus naudojęsis Morkaus ir kitų bendrų šaltinių medžiaga. Tikėtina parašymo data dažnai ginčijama, tačiau gali būti, kad ji yra tarp 60 ir 80 m. e. m. II a. pradžios krikščionys teigė, jog evangelijos autorius – Matas (Levis), muitininkas, Jėzaus pašauktas būti apaštalu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biblijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1992. 99 psl.

Nuorodos
--------

* Evangelija pagal Matą
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Speciali apranga** (**spec. apranga**) – specialiai pasiūta apranga (kostiumas, kombinezonas, chalatas, kt.), skirtas apsaugoti nuo neigiamų aplinkos arba darbo veiksnių, sudaryti sąlygas tinkamai atlikti tam tikras darbo funkcijas. Svarbios savybės gali būti, pvz. medicininės specialios aprangos atveju – patogumas, higiena, antistatiškumas, kraujo nesugeriamumas, nesudėtingas dezinfekavimas. Darbininkų spec. aprangai – tvirtumas, narų – neperšlampamumas ir kt. gaisrininkų kostiumai, pvz. turi būti nedegūs, atsparūs aukštai temperatūrai.

Neretai ant spec. drabužių būna specialus ženklas – veiklos simbolis (pvz. kryželis), organizacijos pavadinimas (arba prekės ženklas), kartu pasitarnaujantis ir kaip reklamos priemonė. Tam naudojama šilkografija, siuvinėjimas ar kita technika.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Speciali apranga** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Kuna – ankstyvojo Kalifato dirhamas
Kuna – Karolio Didžiojo denaras
**Kuna** – senovės Rusios pinigų apskaitos ir svorio vienetas, moneta.

Pinigų apyvarta Rusioje prasidėjo IX a. pradžioje, kai į Rusios žemes ėmė masiškai įvežti Rytų dirhamus, svėrusius 2,73 g. Dirhamo santykis su 68,22 g masės grivina buvo 1:25. Rusioje šias monetas ėmė vadinti *kunomis*.

Vėliau Rusios apyvartoje pasirodė sidabrinės monetos iš Vakarų Europos, ir kunomis ėmė vadinti europinius denarus. Kunomis pradėti vadinti pinigai bendrąja prasme.

Etimologija
-----------

Dažniausiai žodžio rus. *куна* kilmė siejama su kiaunių kailiukais, tada buvusiais labai vertingais. Tačiau yra ir kitų hipotezių.

Akademikas Valentinas Janinas (*Валентин Лаврентьевич Янин*) rašė apie termino *куна* ryšį su Romos monetomis ir teigė, kad šis terminas žinomas ne tik slavams, bet ir kitoms tautoms, kurios naudojo romėnų denarus. Žodis angl. *coin* reiškia 'moneta', o senojoje fryzų kalboje *skilling cona* irgi reiškė moneta. XIX a. archeologas ir numizmatas Ivanas Tolstojus kuną siejo su lot. *cuneus* 'pleištas'. V. Dalio žodyne „Толковый словарь живого великорусского языка" yra du žodžiai *куна*. Pirmasis, Riazanės ir Tambovo sričių dialektizmas, yra kirčiuotas pirmame skiemenyje, o antrasis – antrajame. Antrasis reiškia 'kiaunė; piniginis ženklas laikais, kai voverių, kiaunių ir sabalų kailiai buvo naudojami vietoj pinigų'. O pirmasis variantas reiškia 'sauja, rieškučios'. Beje, graikiškas žodis gr. δραχμή, drachma irgi reiškia tą patį.

Kursas
------

Kaip senovės Rusios piniginis vienetas kuna X–XI a. buvo lygi 1/25 grivinos: 1 kuna = 1/25 grivinos = 2 rezanos = 4-6 vekšos.
Vėliau, iki XV a. pradžios, kuna buvo lygi 1/50 grivinos.

Nuorodos
--------

1. ↑  Янин В. Л. Издательство Московского Университета, 1956  
Портал «Археология России», 2005 Archyvuota kopija 2005-12-27 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Спасский И. Г. «Русская монетная система». Л. 1962
3. ↑  Воронов Ю. П. «Страницы истории денег»
| Evangeline Lilly |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Nicole Evangeline Lilly |
|  |
| Gimė | 1979 m. rugpjūčio 3 d. (43 metai), Fort Saskačevanas, Alberta |
|  |
| Šalis | Kanada Kanada |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Kate Austen(Dingę, 2004 m.) |
| Apdovanojimai |
| **Ekrano Aktorių Gildijos apdovanojimas** - Geriausias pasirodymas draminiuose epizoduose2005 *Dingę* |

**Nikolė Evandželina Lili** (angl. *Nicole Evangeline Lilly*; g. 1979 m. rugpjūčio 3 d. Fort Saskačevane, Kanadoje) yra kanadiečių modeliuotoja ir aktorė. Ji labiausiai žinoma kaip *Kate* iš TV serialo *Dingę*.

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį straipsnį ar jo skyrių reikėtų peržiūrėti.**Būtina ištaisyti gramatines klaidas, patikrinti rašybą, skyrybą, stilių ir pan.Ištaisę pastebėtas klaidas, ištrinkite šį pranešimą.  |

Lilly trumpai yra dirbusi misionierės darbą ir gyvenusi trobelėje iš žolių Filipinuose. Nuo 14 metų ji savanoriškai dirbo vaikų labdaros labui. Lilly taip pat yra dirbusi stiuardese ir laisvai kalba prancūzų kalba.

Britų Kolumbijos mieste Kelowna ji buvo pastebėta gatvėje Fordo modeliavimo agentūros ir jai buvo pasiūlyta modeliuotojos karjera.

Didžiausia problema prieš Dingę filmavimą jai buvo gauti JAV darbo vizą, nors vizą ir gavo, bet dieną pavėlavo atvykti į filmaviomo vietą. 2004 metais jos alga šiame seriale buvo $80 000.

2006 m. gruodžio 14 d. Lilly buvo nominuota Auksiniam gaubliui už pagrindės aktorės vaidmenį dramoje. 2006 m. kovo mėn. JAV žurnalas *TV Guide* ją išrinko erotiškiausia moterimi JAV televizijoje.

Lilly buvo ištekėjusi už kanadiečių ledo ritulininko Murray Hone. 2009 metais ji susižadėjo su kitu Dingę aktoriumi Dominic Monaghan.

Filmografija
------------

### Kinas

| Metai | Lietuviškas pavadinimas | Originalus pavadinimas | Vaidmuo |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | Lizi Magvair filmas | The Lizzie McGuire Movie | Police Officer |
| 2003 | Fredis prieš Džeisoną | Freddy vs. Jason | School Student |
| 2005 | Ilgas savaitgalis | The Long Weekend | Simone |
| 2008 |  | Afterwards | Kler |
| Išminuotojų būrys | The Hurt Locker | Koni Džeims |
|

### Televizija

| Metai | Lietuviškas pavadinimas | Originalus pavadinimas | Vaidmuo |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 |  | Judgment Day | JD Girl |
| 2002 |  | Smallville | Wade’s Girlfriend |
| 2003 |  | Tru Calling | Party Guest |
| 2004 |  | Kingdom Hospital | Benson’s Girlfriend |
| 2004 | Dingę | Lost | Kate Austen |
| 2007 |  | Punk’d | Herself |
|

Nuorodos
--------

* IMDb įrašas (anglų kalba)
| **Laima Leipuvienė** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. (~71 metai)Šiauliuose |
|  |
| Veikla | teisininkė, teisėja, Vilniaus rajono apylinkės teismo pirmininkė, buvusi juriskonsultė, Lietuvos komunistų partijos veikėja |
|  |
| Alma mater | 1977 m. Vilniaus universitetas |

**Laima Leipuvienė** (g. 1952 m. Šiauliuose) – teisininkė, teisėja, Vilniaus rajono apylinkės teismo pirmininkė, buvusi juriskonsultė, Lietuvos komunistų partijos veikėja.

Biografija
----------

1970 m. baigė Tauragės vidurinę mokyklą, 1977 m. – teisę Vilniaus valstybinis V. Kapsuko universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.

Nuo 1984 m. rugpjūčio mėn. Lietuvos komunistų partijos (LKP) Raseinių rajono komitetas, instruktorė, Bendrojo skyriaus vedėja, nuo 1990 m. vasario mėn. iki 1992 m. spalio mėn. Raseinių rajono Vykdomojo komiteto vyresn. juriskonsultė, nuo 1994 m. rugpjūčio mėn. iki 1999 m. balandžio mėn. Muitinės departamento prie LR finansų ministerijos vyr. juriskonsultė, skyriaus viršininkė, direktoriaus pavaduotoja, nuo 1999 m. birželio mėn. Vilniaus rajono apylinkės teismo teisėja, 2009–2014 m. teismo pirmininkė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Laima Leipuvienė Archyvuota kopija 2010-02-15 iš Wayback Machine projekto. (NTA inf.)
| **Laimduota Straujumalatv. *Laimdota Straujuma*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1951 m. vasario 24 d. (72 metai) |
|  |
| Veikla | Latvijos politikė, ekonomistė, buvusi šalies ministrė pirmininkė. |
| Partija | Vienybė |
|  |
|  **Vikiteka** | Laimduota Straujuma |

**Laimduota Straujuma** (latv. *Laimdota Straujuma*; 1951 m. vasario 24 d.) – Latvijos politikė, ekonomistė, šalies ministrė pirmininkė.

1968–1973 m. studijavo matematiką Latvijos universitete Fizikos ir matematikos fakultete. 1987 m. Latvijos mokslų akademijos Ekonomikos institute įgijo žemės ūkio ekonomistės specializaciją. 1992 m. suteiktas ekonomikos mokslų daktaro laipsnis.

2011–2014 m. buvo žemės ūkio ministrė. Po Valdžio Dombrovskio atsistatydinimo 2014 m. sausio 22 d. tapo premjere. 2015 m. gruodžio 7 d. pranešė pasitraukianti iš šio posto.

Išnašos
-------

1. 1 2
2. ↑  „Atsistatydino Latvijos premjerė". Delfi.lt. Nuoroda tikrinta 2022-05-24.

  



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Valdis Dombrovskis** | **Latvijos Respublikos ministras pirmininkas**2014 m. - 2016 m. | Po to:**Māris Kučinskis** |
| **Edas Stafordas** |
| --- |
| Stafordas 2008 m. Peru Amazonijoje |
| Visas vardas | Ed Stafford |
| Gimė | 1975 m. gruodžio 26 d. (47 metai)Piterboras, Jungtinė Karalystė |
| Tautybė | anglas |
|  |
| Veikla | keliautojas, kapitonas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Gineso rekordas, Europos metų keliautojas |

**Edas Stafordas** (g. 1975 m. gruodžio 26 d.) – britų keliautojas, pirmasis žmogus, pėsčiomis kirtęs visą Amazoniją.

Gimė Piterboro mieste Anglijoje. Tarnavo armijoje, gavo kapitono laipsnį. Vėliau dirbo versle, koordinavo statybos darbus Gajanoje.

2008 m. balandžio 2 d. Edas Stafordas pradėjo kelionę per Pietų Ameriką Ramiojo vandenyno pakrantėje, Peru. Jis kirto Andų kalnus ir vėliau Amazonijos upių slėniais keliavo džiunglėmis į rytus. Kelionę jis pradėjo su draugu Luku Koleriu, tačiau po 3 mėnesių Koleris iš kelionės pasitraukė ir Stafordas tęsė kelionę su perujiečiu Čo Sančesu. Po 2 metų žygio, įveikę 9600 km, 2010 m. balandžio 10 d. jie pasiekė Atlanto vandenyno pakrantę Belene.

Po savo kelionės Stafordas paskelbtas Karališkosios geografų draugijos garbės nariu, gavo Europos metų keliautojo apdovanojimą, 2011 m. jo pasiekimas įrašytas į Gineso rekordų knygą.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2012-08-14 iš Wayback Machine projekto.
| Specialiųjų pajėgų grupėpranc. *Special Force Group* |
| --- |
| Veikimo laikas | 1948–dabar |
| Valstybė | Belgijos vėliava Belgija |
| Pavaldus | Belgijos sausumos komponentas |
| Rūšis | specialiosios pajėgos |
| Yra dalis | Lengvoji brigada |
| Būstinė | *Flawinne* |

**Specialiųjų pajėgų grupė**, *SPG* (pranc. *Special Force Group, SFG*) – Belgijos ginkluotųjų pajėgų Sausumos komponento specialiųjų pajėgų karinis vienetas.

SPG nariai paprastai atrenkami iš Belgijos *paracommando* dalinių. Buvo laikotarpis, kai šiame dalinyje buvo laisvų vietų, ir buvo leista civiliams įstoti į ruošimo kursus, tačiau nė vienas iš dalyvavusių nesugebėjo baigti kursų.

SPG palaiko buvusio parašiutininkų pulko, o vėliau 1-ojo parašiutininkų bataliono tradicijas.

Apmokymas
---------

Dalinio kariai pirmiausia turi būti apmokyti pagal parakomandosų mokymo programą, o po to – pagal specialiųjų pajėgų mokymo programą. Apmokymas trunka 20 savaičių, reikalaujančių fizinės ir psichologinės ištvermės. Be fizinės ištvermės ugdymo specialiųjų pajėgų grupės kariai mokosi grumtynių be ginklo, išgyvenimo technikos, karinės taktikos, žemėlapių skaitymo ir radijo ryšio palaikymo.

SPG paskirtis – nedidelėmis grupėmis atlikti žvalgybos ir stebėjimo misijas priešo teritorijoje, suimti ar išlaisvinti žmones, vykdyti diversijas. Apmokomi ir rinkti žvalgybinę informaciją vilkėdami civiliais drabužiais.

Baigęs pagrindinį apmokymo kursą SPG narys turi pasirinkti:

* vieną iš trijų specialybių pagal veiklos aplinką – parašiutininko, povandeninio diversanto ar kalnų kario;
* specialybę veiklai komandoje – ryšininkas, sprogdintojas, ginklininkas, medikas, snaiperis.

Ginklai
-------

* MP5 – pistoletas kulkosvaidis (9 mm Parabellum)
* FN P90 – pistoletas kulkosvaidis (5,7x28 mm)
* Glock 22 – savitaisis pistoletas (9 mm Parabellum)
* FN F2000 – šturmo šautuvas (5,56x45 mm NATO)
* FN Minimi – lengvasis kulkosvaidis (5,56x45 mm NATO)

Nuorodos
--------

* Special Forces Group Archyvuota kopija 2011-05-09 iš Wayback Machine projekto. (prancūzų kalba)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Koordinatės: 23°52′ p. pl. 147°39′ v. ilg.﻿ / ﻿23.867°š. pl. 147.650°r. ilg.﻿ / 23.867; 147.650

Raivavaė tarp kitų Tubuajo salų
Palydovinė salos nuotrauka
**Raivavaė** (pranc. *Raivavae*, tub. *Ra’ivāvae*) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos pietinėje dalyje, Tubuajo salyne. Plotas – 16 km².

Sala yra rytiniame Tubuajo salyno gale, į rytus nuo Tubuajo, 630 km į pietryčius nuo Taičio. Raivavaė yra vulkaninės kilmės, iškilusi 437 m (Hiro k.) virš jūros lygio. Ją juosia iš 28 salelių (*motu*) sudarytas koralų rifas. Tarp salos ir rifo susidariusi lagūna.

2017 m. Raivavaėje gyveno 937 žmonės. Sala sudaro komuną. Pagrindinės gyvenvietės – Anatonu, Rairua, Vaiuru. Įrengtas aerodromas. Verčiamasi žvejyba, žemės ūkiu (kolokazijos auginimu), turizmu.

Raivavaė pasižymėjo kaip kultūrinis-religinis tubuajų centras – čia būta šventyklų, platformų (*marae*), rasta tikių. Pirmasis salą pasiekęs europietis buvo ispanas Tomasas Gajangosas (1775 m.). Jis salą pavadino Santa Rosa. 1880 m. prijungta prie Prancūzijos.

* Vaizdas į saląVaizdas į salą
* Viena iš rifo salelių (motu)Viena iš rifo salelių (*motu*)
* LagūnaLagūna
* Saloje rasta žmogaus skulptūraSaloje rasta žmogaus skulptūra

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raivavaė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Plokščių senosios kapinės |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Plokščių senosios kapinėsPlokščių senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°07′09″š. pl. 21°21′01″r. ilg.﻿ / ﻿56.119201°š. pl. 21.350307°r. ilg.﻿ / 56.119201; 21.350307Koordinatės: 56°07′09″š. pl. 21°21′01″r. ilg.﻿ / ﻿56.119201°š. pl. 21.350307°r. ilg.﻿ / 56.119201; 21.350307 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Darbėnų seniūnija |
| Plotas | 0,17 ha |
| Naudotas | XVII–XIX a. |
| Registro Nr. | 24211 /L545/ |

**Plokščių senosios kapinės** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas 24211, senas registro kodas L545) – neveikiančios kapinės šiaurinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Plokščiuose, 1,0 km į vakarus nuo kelio Plokščiai–Kuniginė, 0,3 km į šiaurės vakarus nuo Kretingos–Skuodo geležinkelio, Juodupio dešiniajame krante.

Kapinės
-------

Įrengtos nedidelėje pakilumoje, netaisyklingos trapecijos plano, 50 m ilgio rytų - vakarų kryptimi, vakariniame gale 29 m, rytiniame – 42 m pločio. Apaugusios medžiais, iš šiaurės ir rytų pusių aptvertos gyvatvore. Laidojimo žymių nėra. Paviršius nelygus, iškasinėtas. 

Teritorijos plotas – 0,17 ha, perimetras – 167 m. Aplinkui dirvonuojantys, jaunu mišku apžėlę laukai. Šiaurės pusėje prasideda Plokščių miškas.

Istorija
--------

Veikė XVII–XIX a. laidoti Darbalių užusienio, Pajuodupių bajorkaimio, Plokščių kaimo gyventojai. Vadinamos *Markapiais*. Pasakojama, kad prie kapinių dažnai vaidendavosi. Esą, čia paslėpti lobiai, kurių ne vienas lengvatikis ieškojo naktimis kasinėdamas kapines. Nuo seno kapinėse stovėjo keli ąžuoliniai kryžiai ir koplytėlė, kurie XX a. I pusėje sunyko, nebeatstatyti.

1995 m. žvalgė Kultūros paveldo centro istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė. 

1997 m. įrašytos į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą (L545), 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kretingos rajono kapinių apskaitos duomenys (1982 m. lauko darbai). Vilnius, Žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų institutas, Vakarų filialas. - L. 14, 41
2. ↑  Žemaičių prietelius - 1931, rugpjūčio 20. - P. 6
3. ↑  Kultūros vertybių registras: Plokščių k. senosios kapinės
**Laima Dabrienė-Rimkevičiūtė** (g. 1935 m. kovo 27 d. Laiškonių k. Pakruojo r.) – chorvedė ir muzikos mokytoja.

Biografija
----------

Lankė Linkuvos ir Joniškėlio vidurines mokyklas. 1951–1955 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. M. Karka). 1963–1966 m. neakivaizdiniu būdu Vilniaus valstybiniame universitete studijavo istoriją.

1955–1996 m. Mosėdžio (Skuodo r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovė. Mišrųjį chorą parengė 1960, 1964, 1969 ir 1977 m. respublikinėms dainų šventėms, o jaunučių chorą 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei. Vokaliniai ansambliai ir solistai būdavo paruošiami „Dainų dainelės" konkursams.

1955–1970 m. buvo Mosėdžio kultūros namų meno vadovė, daug metų dirbo su kultūros namų mišriuoju choru (50-60 dalyvių) ir vokaliniais ansambliais. Chorą parengė 1960, 1965, 1975, 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms; jis pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė zoniniuose ir respublikiniuose konkursuose, surengė daug koncertų Skuodo ir Žemaitijos rajonų miestuose bei miesteliuose, ne kartą dainavo ir Latvijoje. Vokaliniai ansambliai dalyvavo televizijos laidose ir „Sidabrinių balsų" konkursuose.

L. Dabrienė buvo ilgametė Mosėdžio miestelio muzikinio gyvenimo organizatorė, nuolatinė Skuodo rajono dainų švenčių dirigentė, dirigavo Telšių ir Tauragės rajonų dainų šventėse. Savo kvalifikaciją kėlė, dainuodama Respublikiniame muzikos mokytojų chore.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Plokščia atmintis** (angl. *flat memory*) – kompiuterio atmintis, kuri yra organizuota taip, kad joje galima išskirti bet kurio jos apimtį neviršijančio dydžio ištisinį fragmentą (pavyzdžiui, saugoti niekur nepertrauktam enciklopedijos tomo tekstui ar dideliam vaizdui). Pirmųjų kompiuterių atmintis buvo plokščia, tačiau vėliau, kai atminties kiekis ėmė viršyti procesoriaus žodžio ribas, pasidarė sudėtinga greitai adresuoti bet kurią tokios atminties vietą. Norint naudoti daugiau atminties su tuo pačiu trumpu adresu, buvo sukurtos įvairios segmentavimo metodikos, papildančią adreso dalį pastoviai saugant atskirame registre. Tačiau tada atsirado vientisos atminties srities dydžio apribojimai.

Pavyzdžiui, Intel 8086 procesoriuje atminties adresas susidėjo iš dviejų 16 bitų dalių, tačiau viena jų (segmentas) nebuvo planuota nuolatiniam keitimui. Su likusiais 16 antros dalies bitų buvo galima naudoti ne didesnę kaip 65536 baitų didumo sritį. Šis apribojimas buvo būdingas MS-DOS ir MS Windows 1.0–3.0 versijoms. Šiuolaikinių, 32 bitų procesorius turinčių kompiuterių atmintis ir vėl yra plokščia.
**Edenilson Bergonsi**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Edenilson Bergonsi |
| Gimimo data | 1987 m. rugsėjo 13 d. (35 metai) |
| Gimimo vieta | Karlos Barbosa, Brazilija |
| Ūgis | 185 cm |
| Svoris | 80 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FC Bruno's Magpies |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 20072007–2008200820092009–2010201020112011–20122012–20142014–20152015–20162016–201720172017–2018201820192019202020212022– | Mogi Mirim ECEsportivoCerâmica ACBrasil de PelotasEC JuventudeAS Varese 1910RWDM Brussels FCStandard LiègePFC Cherno More VarnaCSKA SofiaPirin BlagoevgradDritaCD Eldense Enosis Neon ParalimniFC DritaBoa Esporte ClubeAtlético Terme FiuggiFK PanevėžysSão LuizFC Bruno's Magpies | 16 0(1)05 0(0)0?0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022. |

**Edenilsonas Bergonšis** arba tiesiog **Edenilsonas** (port. *Edenilson Bergonsi*; g. 1987 m. rugsėjo 13 d.) – Brazilijos futbolininkas, saugas. Turi Brazilijos ir Italijos pilietybes. Atstovavo „Panevėžio" klubui.

Karjera
-------

Žaidė įvairiuose klubuose Brazilijoje ir Europoje (Italijoje, Bulgarijoje, Belgijoje, Kipre, Kosove, Ispanije). 

Karjerą pradėjo 2006 m. Brazilijoje, kur atstovavo „Gremio U-20" ekipai. Penkis sezonus praleidęs savo gimtinėje futbolininkas išvyko į Europą.

Tris sezonus (2015-2017 metais) žaidė stipriausioje Bulgarijos futbolo lygoje, kurioje atstovavo Varnos „Černo More", „Sofijos CSKA" ir „Pirin" klubams.

2020 m. sausio mėn. FK Panevėžys paskelbė apie naujoką. Debiutavo 2020 m. kovo 6 d. pirmojo turo rungtynėse prieš FK Žalgiris, kurias panevėžiečiai pralaimėjo rezultatu 0-4.

2021 m. žaidė Brazilijoje São Luiz. 

2022 m. persikėlė į FC Bruno's Magpies. Rungtyniavo Gibraltaro nacionalinėje lygoje.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|
| **2020** | **„Panevėžys"** | 16 | 1 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

**su FK Panevėžys**
* LFF taurės laimėtojas: 2020.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2020-02-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive