recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Salgado (kairėje) dovanoja savo knygą Brazilijos prezidentui, 2006
**Sebastianas Salgado** (port. *Sebastião Ribeiro Salgado*, g. 1944 m. vasario 8 d. Aimorese, Brazilijoje) − brazilų fotografas, vienas žymiausių pasaulio fotožurnalistų.

Biografija
----------

Sebastianas Salgado baigė ekonomikos fakultetą San Paulo universitete. Dirbo pagal specialybę, kol nebuvo komandiruotas į Afriką, kur ir pradėjo fotografuoti. 1973 m. Salgado atsisakė ekonomisto karjeros ir ėmė dirbti reporteriu. 1979 m. buvo priimtas į „Magnum Foto" agentūrą. 1994 m. išėjo iš agentūros ir kartu su žmona *Lélia Wanick Salgado* Paryžiuje įsteigė nuosavą agentūrą „Amazonas Images".

Salgado yra UNICEF vertinamas fotožurnalistas. Savo darbais jis koncentruojasi į žmogų − dažniausiai pavargusį, melancholišką, pasyviai susitaikiusį ir nebeturintį pakankamai galios ir jėgų kovoti už save.

Sebastiano Salgado darbai
-------------------------

* Other Americas (1986)
* Sahel: l’homme en détresse (1986)
* Sahel: el fin del camino (1988)
* An Uncertain Grace (1992)
* La Main de l’Homme (1993)
* Workers (1993)
* Terra (1997)
* Migrations and Portraits (2000)
* The Children: Refugees and Migrants (2000)
* L’homme et l’eau (2005)
* Africa (2007)
* Genesis (2013)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sebastião Salgado** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sebastiano Salgado biografija (anglų k.)
Kongo Demokratinės Respublikos gyventojų sk. kitimas 1961-2003 m.
Demografinė piramidė (2005 m.)
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Kongo Demokratinės Respublikos demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 73 599 190 (2012 m. apskaičiavimai)

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 44,4 %
* *15-64 m.:* 53 %
* *65 m. ir vyresni:* 2,6 % (2011 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 17,4 m.
* *vyrų:* 17,2 m.
* *moterų:* 17,6 m. (2011 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 2,579 % (2012 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 37,05 gimimų/1000 gyv. per metus (2012 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 10,8 mirčių/1000 gyv. per metus (2012 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -0,47 migrantų/1000 gyv. (2012 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 35 % (2010 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** 4,5 % (2010–2015 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,03 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,01 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 0,99 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,72 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 0,99 vyro vienai moteriai (2012 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 76,63 mirusiųjų/1000 gimimų (2012 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 55,74 m.
* *vyrų:* 54,28 m.
* *moterų:* 57,23 m. (2012 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 67,2 %
* *vyrų:* 80,9 %
* *moterų:* 54,1 % (2001 m.)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Kongo Demokratinė Respublika (angliškai) Archyvuota kopija 2018-12-24 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Kongo Demokratinės Respublikos miestai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Verdantis vanduo.Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **Virimas**

WikibooksWikibooks
Wikireceptuose yra daugiau informacijos apie straipsnį
***Virimas***

 *Kitos reikšmės – Virimas (reikšmės).*
**Virimas** – procesas, kurio metu skystis garuoja ne tik iš paviršiaus, bet ir iš vidaus.

Reiškinys
---------

Skystyje yra ištirpusių dujų, kurios mažais burbulais kaupiasi ant indo dugno, sienelių, skystyje esančių dulkelių. Kaitinamas skystis pro burbulo sieneles garuoja į jo vidų. Burbulo tūris didėja, kartu didėja ir Archimedo jėga, kelianti jį aukštyn. Patekęs į šaltus viršutinius sluoksnius, burbulas susitraukia (nes mažėja garų slėgis) ir galiausiai visiškai pranyksta. Kai skystis sušyla, burbulas didėdamas iškyla į skysčio paviršių ir susprogsta.

Skystis pradeda *virti*, kai garų slėgis burbuluose susilygina su slėgiu skystyje. Slėgį skystyje sudaro oro slėgis skysčio paviršiuje (išorinis slėgis) ir hidrostatinis skysčio stulpelio slėgis. Šią sąlygą atitinkanti temperatūra vadinama skysčio virimo temperatūra.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Virimo temperatūra
* Konvekcija
* Šiluma

  

v • a • r **Būsenų kitimai** 

Lydymasis |
Virimas |
Garavimas |
Sublimacija |
Kondensacija |
Kietėjimas |
Kristalizacija

Vikižodynas
| **Nancy Reagan** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1921 m. liepos 6 d.Jungtinės Amerikos Valstijos Niujorkas, JAV |
| Mirė | 2016 m. kovo 6 d. (94 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Los Andželas, Kalifornija, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Ronald Reagan |
|  |
| Veikla | aktorė, JAV pirmoji ponia |
|  |
|  **Vikiteka** | Nancy Reagan |

**Nensė Deivis Reigan** (angl. *Nancy Davis Reagan*, 1921 m. liepos 6 d. – 2016 m. kovo 6 d.) – amerikiečių aktorė, antroji JAV prezidento Ronaldo Reigano žmona, 1981–1989 m. JAV pirmoji ponia.

Gimė Niujorke. Tėvams išsiskyrus, šešeriems metams persikėlė gyventi pas savo tetą ir dėdę Merilande. 1929 m. Nansės motinai dar kartą ištekėjus, persikėlė į Čikagą. 5–6 dešimtmečiais Holivudo aktorė. 1952 m. vedė Ronaldą Reiganą, kuris tuo metu buvo JAV kino aktorių gildijos prezidentas.

Ronaldui Reiganui laimėjus 1980 m. JAV prezidento rinkimus, 1981 m. sausį Reigan tapo JAV pirmąja ponia. Rėmė judėjimus, nukreiptus prieš reakreacinių narkotikų vartojimą, sukūrė narkotikų vartojimo sąmoningumo kampaniją – „Tiesiog pasakyk ne". Nansė Reigan turėjo didelę įtaką savo vyrui, nulėmė kai kuriuos Ronaldo Reigano personalo ir diplomatinius sprendimus. Daugiau diskusijų dėl jos vaidmens kilo 1988 m. kai paaiškėjo, kad po 1981 m. įvykusio pasikėsinimo į Reigano gyvybę, ji konsultavosi su astrologu, kad padėtų suplanuoti prezidento darbotvarkę.

Pasibaigus Ronaldo Reigano prezidento kadencijai, pora grįžo į savo namus Los Andžele. Nensė daugiausiai savo laiko skyrė rūpindama savo vyru, kuriam 1994 m. buvo diagnozuota Alzhaimerio liga. Po Reigano mirties, Nansė išliko aktyvi Reagano bibliotekos veikoje, o politikoje aktyviai palaikė embrioninių kamieninių ląstelių tyrimus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Mrs. Reagan's Crusade". Ronald Reagan Foundation. Suarchyvuotas originalas August 12, 2007. Nuoroda tikrinta March 8, 2007.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
2. ↑  Ivins, Molly (March 18, 1990). „Stars and Strife". *The New York Times*. Nuoroda tikrinta November 16, 2007.
3. ↑  Gordon, Craig (March 9, 2009). „Nancy Reagan praises Obama". The Politico. Nuoroda tikrinta May 14, 2009.
| Adenasarab. عدن |
| --- |
| *Adeno senamiestis* |
|  |
| 

AdenasAdenas

12°46′0″ š. pl. 45°1′0″ r. ilg.﻿ / ﻿12.76667°š. pl. 45.01667°r. ilg.﻿ / 12.76667; 45.01667﻿ (Adenas)Koordinatės: 12°46′0″ š. pl. 45°1′0″ r. ilg.﻿ / ﻿12.76667°š. pl. 45.01667°r. ilg.﻿ / 12.76667; 45.01667﻿ (Adenas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Jemeno vėliava Jemenas |
| **Muchafaza** | Adeno muchafaza |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 550 744  |
| **Altitudė** | 6 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Adenas |

**Adenas** (arab. عدن = *ʿAdin*) – miestas vakariniame Jemene, prie Arabijos jūros Adeno įlankos, į rytus nuo Bab el Mandebo sąsiaurio. Miestas išsidėstęs senovinio ugnikalnio krateryje, pusiasalyje. Svarbus jūrinis uostas, tarptautinis oro uostas. Naftos perdirbimo, tekstilės, maisto, laivų statybos pramonė. Prekyba nafta, žemės ūkio kultūromis (grūdais, tabaku, medvilne, oda). Žvejyba.

Istorija
--------

Vietovardis kildinamas iš akadų *edinu* ('lyguma, stepė, plėšiniai'), kuris kilęs iš šum. 𒂔 *eden* ('lyguma, laukymė').

Adeno miestas žinomas nuo antikinių laikų ir buvo svarbiausias Senovės Jemeno uostas smilkalų prekyboje tarp Indijos ir Europos. Tuo metu jis buvo valdomas Ausano, nuo VII a. pr. m. e. – Saabos, nuo mūsų eros pradžios – Himjaro karalysčių.

Viduramžiais Adene arabai įrengė įtvirtinimus, vykdė intensyvią prekybą. 1838 m. miestą užėmė britai. Čia įkurta svarbi britų karinio jūrų laivyno bazė. 1937 m. Adenas ir aplinkinės žemės gavo atskirą Britų kolonijos statusą. 1956 m. iškasus Sueco kanalą miesto reikšmė dar labiau padidėjo. 1967 m. Adeną susigrąžino arabai. Miestas tapo Jemeno Demokratinės Respublikos (Pietų Jemeno) sostine. 1990 m. susivienijus Jemenui, sostinės statusą prarado. Pastaraisiais dešimtmečiais mieste dažni teroro išpuoliai.

Sportas
-------

* Al-Tilal SC – futbolo klubas.
* „Al-Tilal" stadionas, kurio talpa 8 000 žiūrovų.

Miestų partnerystė
------------------

* Džibučio vėliava Džibutis,  Džibutis

Galerija
--------

* Adeno architektūraAdeno architektūra
* Adenas nuo jūrosAdenas nuo jūros
* Adeno gatvė 1963 m.Adeno gatvė 1963 m.
*

Išnašos
-------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 13
2. ↑  Adrian Room, *Place Names of the World*, 2nd ed. McFarland & Co. 2006.
3. ↑  *Adenas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
4. ↑
5. ↑

Šaltiniai
---------

* Oficiali miesto svetainė
* Nuotraukų galerija
|  |
| --- |
| Virginijus Grabliauskas |
| Pilnas vardas | Virginijus Grabliauskas |
| Šalis | Lietuvos vėliava Lietuva |
| Gimė | 1972 m. birželio 21 d. (51 metai)Lietuva Vilnius |
| Titulas | tarptautinis meistras (IM)  Tarptautinis korespondencinių šachmatų didmeistris (ICCGM) |
| FIDE reitingas | 2343 (2022 m.) |
| Aukščiausias reitingas | 2470 (1998 m. liepa) |

**Virginijus Grabliauskas** (g. 1972 m. birželio 21 d. Vilniuje) – Lietuvos šachmatininkas, 
tarptautinis meistras (nuo 1994 m.), Lietuvos šachmatų čempionas (1997 m.), korespondencinių šachmatų tarptautinis didmeistris (nuo 2010 m.), Europos komandinių korespondencinių šachmatų vicečempionas, 10-ies Lietuvos komandinių čempionatų laimėtojas (1992, 1993, 1995, 1997, 2005-2009 m.).

Biografija
----------

Baigė Vilniaus 44-ąją vidurinę mokyklą. 1995 m. baigė studijas Vilniaus universiteto Komunikacijos fakultete. 

1994-2004 m. „ZPR International Inc." atstovybės analitikas-asistentas, 2004-2007 m. investicinių bendrovių valdymo įmonės „Investicijų portfelių valdymas" finansų analitikas.
Nuo 2008 m. VšĮ „Nacionalinė šachmatų lyga" direktorius. 

Pirmasis treneris - Juozas Butkus. 2000 m. pradėjo žaisti korespondenciniais šachmatais. Sėkmingai atstovavo Lietuvai Europos čempionatuose. 2007 m. vyresnysis korespondencinių šachmatų meistras. Nuo 2009 m. Irano nacionalinės jaunių šachmatų rinktinės treneris. 2010 m. ICCF kongresas Turkijoje suteikė korespondencinių šachmatų didmeistrio titulą.

1999-2000 m. organizavo Tarptautinės korespondencinių šachmatų federacijos (ICCF) kongresą Deitona Biče, Florida (JAV). 
2002-2008 m. Lietuvos korespondencinių šachmatų federacijos (LKŠF) sekretorius. Nuo 2004 m. LKŠF atstovas ICCF serveryje (LKŠF organizuojamų turnyrų organizatorius ir turnyrų direktorius). 
2005 m. Lietuvos šachmatų klubų lygos (LŠKL) bendrasteigėjas. Nuo 2003 m. Vilniaus šachmatų ir bridžo klubo „NSEL30" sekretorius.

Pasiekimai
----------

* 1991 m. Europos jaunimo šachmatų čempionatas, Olborgas (Danija): 4,5 tšk. 17 vieta tarp 36 dalyvių
* 2002-2006 m. XIV Pasaulio korespondencinių šachmatų olimpiada (I olimpiada elektroniniu paštu), 2 vieta.
* 1999-2004 m. V Europos komandinis korespondencinių šachmatų čempionatas, 2 vieta.
* VI Europos komandinis korespondencinių šachmatų čempionatas, 2 vieta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Virginijus Grabliauskas (Chess-db.com inf.)
2. ↑  Virginijus Grabliauskas: Biografija Archyvuota kopija 2016-03-08 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Lietuvos sporto enciklopedija: Virginijus Grabliauskas (VšĮ Lietuvos sporto informacijos centras, LSIC)


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvos šachmatų čempionai |
| --- |
|  |
| Lietuvos atvirasis šachmatų čempionatas | 
Leonardas Abramavičius · Algimantas Butnorius · Ratmiras Cholmovas · Antanas Algimantas Česnauskis · Viktorija Čmilytė · Virginijus Dambrauskas · Virginijus Grabliauskas · Antanas Gustaitis · Aloyzas Kveinys · Tomas Laurušas  · Aleksandras Machtas · Vidmantas Mališauskas · Vladas Mikėnas · Gintautas Piešina · Eduardas Rozentalis · Vytautas Šlapikas · Šarūnas Šulskis · Levas Ševeliovas · Isakas Vistaneckis· Antanas Zapolskis |

 |
| **Raimondas Miknevičius** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. birželio 13 d.Kaunas |
| Mirė | 2019 m. lapkričio 13 d. (82 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Antakalnio kapinės |
| Motina | Teodora Slyvauskaitė-Miknevičienė |
|  |
| Veikla | dailininkas, grafikas, pedagogas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus dailės akademija |
| Žinomas (-a) už | pirmųjų atgimusios Lietuvos pinigų, pašto ženklų, miestų herbų kūryba |

**Raimondas Antanas Miknevičius** (1937 m. birželio 13 d. Kaune – 2019 m. lapkričio 13 d. Vilniuje) – dailininkas, grafikas. Heraldikos, grafikos ir tapybos istorinių technikų tyrinėtojas, kūręs pirmuosius atgimusios Lietuvos pinigus, pašto ženklus, miestų herbus. Ilgametis Vilniaus dailės akademijos dėstytojas.

R. Miknevičiaus motina – keramikė Teodora Slyvauskaitė-Miknevičienė (1909–1982).

Biografija
----------

1961 m. baigė Lietuvos valstybinį dailės institutą, grafikos katedrą.

Po studijų buvo paskirtas dirbti vyr. dailininku Klaipėdos dailės kombinate. 1964 m. buvo priimtas į Lietuvos dailininkų sąjungą. Nuo 1965 m. pradėjo dalyvauti dailės parodose. 1966 m. grįžęs į Vilnių dirbo apipavidalintoju Taros ir įpakavimo biure.

Apie 1980 m. aktyviai įsitraukė į Dailininkų sąjungos valdybos darbą – buvo valdybos sekretorius, vėliau pirmininko pavaduotojas. Taip pat nuo 1980 m. – Vilniaus dailės akademijos Grafikos katedros dėstytojas. Tarp jo mokinių minimi Rimantas Rolia, Rolandas Rimkūnas, Arūnas Mėčius, Daiva Kairevičiūtė, Dovilė Norkutė, Arūnas Gelūnas.
Buvęs ilgametis heraldikos komisijos prie Lietuvos Respublikos prezidentūros narys, vienu metu ir pirmininkas.

Kūryba
------

Dirba lakštinės grafikos bei spalvotos grafikos (sendintos technikos aliejinė tapyba) srityse. Pagrindiniai jo aliejinės tapybos darbai (apie 30 didelio formato sendintos technikos aliejinės tapybos darbų) ir eilė herbų yra sukaupti Romo Zakarevičiaus „Stiklių" viešbutyje. Pastaruoju metu dėl pašlijusios dailininko sveikatos liko nebaigtas darbas „Radvilų giminės herbas", išpildytas sendintos aliejinės tapybos technika.

R. Miknevičius niekada nebuvo abejingas Lietuvos valstybės kultūriniam ir visuomeniniam gyvenimui, vadovavo bei dalyvavo pirmųjų lietuviškų pinigų – bendrųjų talonų, litų, monetų kūrime bei pašto ženklų konkursuose. Vadovavo dailininkų grupei, kūrusiai laikinuosius pinigus (vadintus „vagnorėliais"), vėliau – grupei, kūrusiai litų banknotų projektus. Pats sukūrė 500 litų banknotą.

Ypač didelis R. Miknevičiaus indėlis heraldikos srityje. Jis sukūrė arba atkūrė Ariogalos (2001), Debeikių (2002), Gruzdžių (1999), Marijampolės (1997), Kauno (1993); Kernavės (1969), Lekėčių (1999), Mažeikių (1996), Raudonės (1998), Rumšiškių (1998), Skirsnemunės (2002), Sudargo (2000), Šeduvos (1994), Ukmergės (1970, 1992), Utenos (1996), Veiviržėnų (1992), Ventos (1999), Zarasų (1969, 1996) herbus.

Išnašos
-------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Apie R. Miknevičiaus indėlį į Lietuvos kultūrą
* R. Miknevičiaus kūryba (*tv.lrytas*))
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Nandorų kalba *Nandorin* |
| --- |
| **Kūrėjas** | J. R. R. Tolkien |
| **Vartojimas** | Fantastiniame Viduržemio pasaulyje. |
| **Kalbančiųjų** | Nandorai - viena iš Elfų rasės genčių. |
| Kalbos kodai |
| **ISO 639-1** | - |
| **ISO 639-2** | - |
| **ISO/DIS 639-3** | - |

**Nandorin** yra dirbtinė kalba sukurta J. R. R. Tolkino. Tai viena iš Tolkino sukurtų kalbų, vartojamų jo fantastiniame Viduržemio pasaulyje.

Nandorin kalbą vartojo Nandore gyvenanti Elfų gentis. Pirmojo Amžiaus pabaigoje ji pamažu išnyko iš Viduržemio, kai Sindarų Elfai susiliejo su Nandoro gyventojais. Šios dvi kalbos vieną kitą veikė tol, kol Nandorin kalba buvo visiškai užmiršta – išlikę tik kai kurie vietovių pavadinimai, pavyzdžiui, Laurelindórinan/Lindórinand (senasis Lórieno pavadinimas) ir kai kurie vardai, pavyzdžiui, Amroth (liet. *Amrotas*). Nandorų (kartais vadinamų Silvanų) kalba palaipsniui pasikeitė į Sindarin kalbą, kuri turėjo labai nežymių senosios Nandorin kalbos atspindžių.
**Latvijos nacionalinė enciklopedija** (latv. *Nacionālā enciklopēdija*) – 2018 m. gruodžio 18 d. internete atverta visuotinė enciklopedija latvių kalba, tebepildoma.

Išleisti tomai
--------------

Nacionalinė enciklopedija – pirmoji spausdintinė enciklopedija latvių kalba, išleista po Latvijos valstybingumo atkūrimo. Kol kas vienintelis atspausdintas tomas „Latvija" pasirodė 2018 m. lapkričio 18 d. Jame aprėpiamos pagrindinės su šalimi ir jos valstingumu susijusios temos po 1991-ųjų m. Pirmąjį tomą sudaro 864 puslapiai, jame yra 260 įrašų, kuriuos rengė per 200 autorių. Tiražas – 3000. Tolesni tomų leidimai nenumatomi. Jos redakcija darbavosi Latvijos nacionalinėje bibliotekoje. Kurta 2014–2018 m. 200 000 eurų finansavimą gavo Latvijos Respublikos šimtmečio minėjimo proga.[1][2][3][4]

Išnašos
-------

1. ↑  „Tarp knygų". *www.lnb.lt*. Nuoroda tikrinta 2018-12-18.
2. ↑  Top Latvijas Nacionālā enciklopēdija LETA, 2015-10-06
3. ↑  „Pirms valsts svētkiem laiž klajā Nacionālās enciklopēdijas pirmo drukāto sējumu". *IRIR.lv*. 2018-10-15.
4. ↑  „FOTO, VIDEO: Atver enciklopēdiju nācijas gudrībai". *LA.lv*. Nuoroda tikrinta 2018-11-15.

Nuorodos
--------

* Tinklalapis
| Virinta |
| --- |
| Virinta ties Naujasodžiu Virinta ties Naujasodžiu |
| **Ilgis** | 65,8 km |
| **Baseino plotas** | 566,3 km² |
| **Vidutinis debitas** | 4,40 m³/s |
| **Ištakos** | Virintai |
| **Žiotys** | Šventoji |
| **Šalys** | Lietuva |

**Virinta** – upė rytų Lietuvoje, Molėtų ir Anykščių rajonuose; kairysis Šventosios intakas. Ji išteka iš Virintų ežero. Patekėjusi į šiaurės vakarus iki Alantos, ji toliau vingiuoja ta pačia kryptimi per Virintos hidrografinį draustinį. Toliau pratekėjusi pro Kurklių miestelį ji pasiekia Anykščių regioninį parką, kuriame įteka į Šventąją (75 km nuo jos žiočių) ties Vetygalos atodanga, 6 km į šiaurės rytus nuo Kavarsko.

Intakai:

* dešinieji – Karkla, Dvyliškis, Vastapa, Šventelė, Nevėža, Vaja;
* kairieji – Gerklalė, Alanta, Sabala, Pulšis, Pašeškiai, Loba, Kurklė, Popelė.

Upės vaga labai vingiuota. Vidutinis nuolydis – 148 cm/km. Vidutinis debitas ties Vyliaudiškiu 4,4 m³/s, didžiausias – 94,4 m³/s, minimalus vasarą – 0,46 m³/s, minimalus žiemą – 0,55 m³/s. Pavasariui tenka 46 % upės metinio nuotėkio, vasarai 14 %, rudeniui 16 % ir žiemai 22 %. Ties Svobiškiu upė patvenkta.

Didesnės gyvenvietės prie Virintos: Mindučiai, Svobiškis, Piešiškės, Naujasodis, Alanta, Laičiai, Klabiniai (Molėtų raj.), Kurkliai, Pavirinčiai (Anykščių raj.).

**Lankytinos vietos aplinkui:**

* Alantos dvaras,
* Alantos Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia,
* Janonių koplyčia,
* Anykščių regioninis parkas,
* Vetygalos atodanga,
* Vildžiūnų atodanga,
* Virintos ąžuolas.

Etimologija
-----------

Upėvardis galėjęs kilti nuo *virti* („verstis, kunkuliuoti") arba galimai susijęs su ide. *\*u̯er-, u̯or-, u̯r̥-* („vanduo, lietus, upė").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Virinta*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 575
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| **Virginijus Česnulevičius** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. lapkričio 17 d.Kretinga, Lietuvos TSR |
| Mirė | 2008 m. balandžio 7 d. (51 metai)Vilnius, Lietuva |
| Palaidotas (-a) | Antakalnio kapinės |
|  |
| Veikla | Politikas, karininkas |

**Virginijus Česnulevičius** (1956 m. lapkričio 17 d. Kretingoje – 2008 m. balandžio 7 d. Vilniuje) – Lietuvos karininkas, politikas.

Biografija
----------

Gimė 1956 m. lapkričio 17 d. Kretingoje. 1974 m. baigė Kybartų Kristijono Donelaičio gimnaziją, vėliau karininkų mokyklą Kaliningrade. 1990–1992 m. ėjo Krašto apsaugos departamento prie LR Vyriausybės Pasienio apsaugos tarnybos viršininko pareigas, per 1991 m. sausio įvykius buvo tuometinio Krašto apsaugos departamento Audriaus Butkevičiaus pavaduotojas, vienas Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo gynybos štabo vadovų. 1992 m. sausio 2 d. buvo paskirtas Krašto apsaugos ministerijos (KAM) Imuniteto tarnybos (kontržvalgybos) viršininku. 1992 m. laikinai ėjo ir KAM Personalo skyriaus viršininko pareigas. Vėliau dirbo dėstytoju Lietuvos karo akademijoje ir nuo 2003 m. teisininku KAM. Apdovanotas 1992 m. sausio 9 d. Sausio 13-osios atminimo medaliu ir 2006 m. lapkričio 17 d. Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžiumi.

Literatūra
----------

* "Krašto apsauga". Nr. 6 (135); 2008 04 15 – 2008 04 30, Krašto apsaugos ministerijos informacinis leidinys

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sąžiningi žvalgybininkai valstybei vis dar nereikalingi?
2. ↑  Apdovanojimai Archyvuota kopija 2014-12-10 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Verutas**Verutas** (lot. *verutum*, dgs *veruta* 'iešmas') – trumpa romėnų kariuomenės akstis.

Verutus naudojo velitai priešo rikiuotės apsvaidymui. Kitos tame pačiame mūšyje naudojamos ietys būdavo piliumai, kuriuos naudojo hastatai ir principai.

Verutų ietikočio ilgis būdavo apie 1,1 m (piliumų ilgis būdavo apie 2 m), o antgalis – apie 13 cm ilgio. Verutai kartais turėdavo metalinį stiebą (kaip ir piliumai) arba smailėjanti metalinį antgalį.

Verutus romėnai perėmė iš samnitų ir volskų. III–II a. pr. m. e. kiekvienas lengvasis pėstininkas velitas nešdavosi į mūšį septynis verutus. Verutai buvo visai efektyvūs ginklai, tinkami net kovai su kovos drambliais, kas paaiškėjo Zamos mūšyje. II a. pr. m. e. verutai iš ginkluotės dingo kartu su pačiais velitais. Ankstys į legionierių ginkluotę grįžo vėlyvosios imperijos laikais.

Nuorodos
--------

*
Itališkas pieštukų dėklas iš virintos odos (apie 1500 m.).
**Virinta oda** (angl. *boiled leather*, pranc. *cuir bouilli*), dar žinoma kaip *kieta oda* – stora vandenyje virinta oda, iš kurios darydavo šarvus.

Storą raugintą gyvulių odą virindavo vandenyje (kartais teigiama, kad į vandenį dėdavo aliejaus ir vaško; kartais – kad iš rauginto šlapimo gautų amonio druskų). Virinta oda pasidaro kieta ir kiek trapoka, panaši į medieną. Ką tik virinta, dar šlapia oda būna lanksti ir kiek tąsi, todėl tuo metu ją galima formuoti – suteikti gaminamiems šarvams (šalmams, kirasoms, antblauzdžiams ir pan.) reikalingą formą. Spėjama, kad virintą odą kartais plakdavo plaktuku ir tokiu būdų ją sutankindavo ir sukietindavo.

Suformuotų virintos odos elementų vaškavimas apsaugo odą nuo įmirkimo ir deformacijos.

Virinta oda būdavo pigi ir lengva alternatyva bronzai, plienui ir kitoms šarvinėms medžiagoms.

Virintą odą naudodavo ir knygų viršeliams.

Nuorodos
--------

* Leather Scale Armor, ca. 6th century B. C. Eurasian (ši šarvinė palaidinė pagaminta iš virintos odos žvynų)
* Water hardened leather for armour
* Boiled leather in wax Archyvuota kopija 2006-09-02 iš Wayback Machine projekto.
* Cuir Bouilli/Hardened Leather FAQ Archyvuota kopija 2007-08-23 iš Wayback Machine projekto.
Unitų žudynių paveikslas
**Palenkės kankiniai** arba **Pratulino kankiniai** (lenk. *Męczennicy podlascy, Męczennicy pratulińscy*, blrs. *Падляскія мучанікі, Пратулінскія мучанікі*, rus. *Подлясские мученики, Пратулинские мученики*) - tai 1874 m. sausio 24 d. Pratulino kaime, Pietinės Palenkės istoriniame regione, Rusijos imperijos kariuomenės kareivių nužudyti 13 unitų, kurie priešinosi unitų šventovės pavertimui į stačiatikių cerkvę.

Istorija
--------

XIX a. antroje pusėje Rusijos imperijos caras Aleksandras II pasirašė įsakymą dėl unitų bažnyčios panaikinimo ir pavertimo stačiatikių cerkvėmis. Pratulino kaimo unitų bažnyčią buvo suplanuota uždaryti 1874 m. sausio 24 d. tačiau prieš bažnyčios uždarymą bandė pasipriešinti parapijiečiai, į kuriuos buvo pradėta šaudyti. Žudynių metu žuvo 13 žmonių, tai *Vincenty Levoniuk, Daniel Karmaš, Lukaš Bojko, Konstanty Bojko, Konstanty Lukašuk, Bartlomiej Osypiuk, Anicet Hryciuk, Filip Geryluk, Ignacy Frančuk, Onufry Vasyluk, Maksym Havryluk, Jan Andžejuk, Michal Vavžyšuk*. Po žudynių nužudytieji buvo užkasti ir jų laidojimo vieta sulyginta su žeme. 1918 m. iš regiono pasitraukus Rusijos kariuomenei, gyventojai pažymėjo laidojimo vietą, o 1990 m. gegužės 18 d. nužudytųjų palaikai buvo iškasti ir perlaidoti šalia Pratulino bažnyčios. 1938 m. nužudytieji buvo pasiūlyti beatifikavimui, tačiau paskelbti palaimintaisiais tik 1996 m. spalio 6 dieną. Nužudytuosus beatifikavo popiežius Jonas Paulius II. 1998 m. įkurtas sanktuariumas.

* Unitų bažnyčios likučiaiUnitų bažnyčios likučiai
* Sanktuariumo planasSanktuariumo planas
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie žudynes (angl.);
* Aprašymas apie žudynes (lenk.);
* Nužudytųjų ikonos;
* Pratulino sanktuariumo tinklalapis (lenk.).

Literatūra
----------

* Krawczak: Likwidacja Unii w Królestwie Polskim. W: Stowarzyszenie "Martyrium": Martyrologia Unitów Podlaskich w świetle najnowszych badań naukowych. T. 1.: Unici Podlascy. Siedlce: Stowarzyszenie Martyrium, 1996. ISBN 83-906068-0-1.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Adelė Majauskienė-Echodienė** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. spalio 28 d. (63 metai)Balčiuose, Raseinių raj. |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kauno miesto politinė bei visuomenės veikėja |

**Adelė Majauskienė-Echodienė** (g. 1959 m. spalio 28 d. Balčiuose, Raseinių raj.) – Lietuvos ir Kauno miesto politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1977 m. baigė Kauno 33-ią vidurinę mokyklą. 1982 m. baigė Kauno politechnikos institutą, suteikta inžinieriaus – ekonomisto kvalifikacija. 1997 m. Kauno technologijos universiteto Vadybos fakultete baigė vadybos studijų programą ir įgijo kvalifikacinį vadybos mokslo magistro laipsnį.

1982–1987 m. Felikso Dzeržinskio staklių gamybinio susivienijimo biuro viršininkė. 1988–1990 m. Kauno miesto LDT Vykdomojo komiteto Kompleksinio ekonominio ir socialinio vystymo valdybos teritorinės ūkiskaitos skyriaus viršininkė.

1990–1993 m. Kauno miesto savivaldybės valdybos vyriausioji specialistė. 1994–1999 m. Kauno miesto valstybinės mokesčių inspekcijos specialistė, 1999–2006 m. Kauno apskrities valstybinės mokesčių inspekcijos Kauno skyriaus vedėja.

2003–2006 m. vasario mėn. Kauno miesto savivaldybės tarybos narė, Biudžeto ir finansų komiteto pirmininkė. 2006 m. vasario 21 d. – 2007 m. balandžio 12 d. Kauno miesto mero pavaduotoja. 2007–2008 m. Kauno rajono savivaldybės administracijos Garliavos seniūnė. 2008 m. Kauno apskrities viršininko pavaduotoja. 2011 m. Kauno miesto mero patarėja.

2011 m. ir 2011-2014 m. AB Lietuvos paštas Pašto tinklo tarnybos valdymo vadybininkė.

Nuo 2014 m. Valstybinės energetikos reguliavimo tarybos Kauno teritorinio skyriaus vyriausioji specialistė.

1999–2003 m. Lietuvos liberalų sąjungos (LLS) Kauno miesto koordinacinės tarybos narė, LLS Kauno miesto skyriaus iždininkė. 2003–2006 m. Liberalų ir centro sąjungos Tarybos narė, Kauno miesto Centro poskyrio pirmininkė. 2005 m. Kauno politikių klubo „Milda" prezidentė, 2006 m. pavaduotoja.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai;
* Anketa Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.;
* www.adele - majauskiene.lt[neveikianti nuoroda].

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Liberalų ir centro sąjunga - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-15 iš Wayback Machine projekto.
| Veršvas |
| --- |
|  Veršvas ties Šilainių plentu |
| **Ilgis** | 8 km |
| **Baseino plotas** | 10,7 km² |
| **Ištakos** | Sargėnų apylinkės |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Veršvas, Veršva** – upelis Lietuvoje, Kauno miesto vakarinėje dalyje; Nemuno dešinysis intakas. Prasideda Kauno pakraštyje, šalia Domeikavos. Teka į pietvakarius Sargėnais; vaga sureguliuota. Prateka po magistraliniu keliu  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda  ties Sargėnų kelių žiedu. Toliau prateka požeminiais kanalais. Į paviršių išeina Šilainių pakraštyje. Toliau teka natūralia vaga, vingiuoja palei Romainių kapines. Pats žemupys už Raudondvario plento vėl nukreiptas po žeme. Įteka į Nemuną 206,4 km nuo jo žiočių.

Veršvo natūralios vagos ruože įsteigtas Veršvo kraštovaizdžio draustinis.

Etimologija
-----------

Upėvardis spėjamai yra šaknies *verš-* u kamieno atmaina (*\*Veršu̯-as*). Reikšmė galimai susijusi su žodžiu *veršis* („karvės jauniklis").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
**Uonbulizmas** (kor. 원불교, *uonbulgio*) – Korėjoje atsiradusi religija, kurią 1916 metais sukūrė Sotesanas (1891-1943). Ji tikėjimo objektu ir praktikavimo modeliu laiko darmakaja budą, apskritimą. Apskritimu Sotesanas išreiškė fundamentalią visatos tiesą, kuria po dvidešimties metų asketiško gyvenimo patyrė nušvitimą.

Uonbulizmas moko savo tikinčiuosius giliai įsisąmoninti visų visatos būtybių geradarybes ir dėkoti už jas. Tad esminis von budizmo žodis yra „geradarybė". Juo yra susietos visos būtybės visatoje. Von budizmas tikros religijos tikėjimu ir realios moralės treniravimu siekia ugdyti žmogiškąją dvasią, kaip atsaką materijos vystymuisi. 

Pagrindinė von budizmo doktrina susideda iš keturių geradarybių ir keturių būtinybių, taip pat iš trijų studijų ir aštuonių nuostatų. Keturi didieji von budizmo principai yra teisingas nušvitimas ir veiksmas, geradarybių suvokimas ir padėka, budos dharmos pritaikymas, pasiaukojamas tarnavimas visuomenei.

Po nušvitimo Sotesanas perskaitė daugybę tradicinių religijų knygų, pripažino Šakjamunį švenčiausiu iš šventųjų ir apsisprendė sukurti naują religiją budos dharmos pagrindu. Von budizmas siekia budos dharmos šiuolaikiškumo, panaudojimo gyvenime ir populiarinimo. 
Dabar uonbulizmas turi tvirtą statusą Korėjos visuomenėje ir plinta pasaulyje.

Knyga
-----

* Uonbulizmo Pagrindų Mokymas[neveikianti nuoroda]

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RBudizmo kryptys |
| --- |
|  |
| Hinajana (Nikaja) | 
Pudgalavada · Vibhadžavada (Theravada) · Sarvastivada (Mulasarvastivada · Saurantrika) · Mahasamgiha · Ekavjaharikas · Lokotaravada · Pradžniaptivada · Dharmaguptaka |  |
|  |
| Mahajana | 
 Madhjamika · Jogačara · Tathagatagarbha · Dhjana · Tyrosios žemės · Ničiren · Von |
|  |
| Vadžrajana | 
Tiantai · Šingonas · Nevarų · Ari · Ačarja · Tibeto budizmas: Njingmapa · Kadampa (Gelugpa) · Sakjapa · Džonangpa · Kagjupa (Drukpa · Karmapa · Drikung · Šangpa) · Rime |
|  |
| Devyni vienijantys budizmo teiginiai · Sąrašas |

 |
| Palenos provincija*Provincia de Palena* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
| **Regionas** | Los Lagoso regionas Los Lagoso regionas |
| **Administracinis centras** | Čaitenas |
| **Komunų skaičius** | 4 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 19 296 |
| **Plotas** | 15 302 km² |
| **Tankumas** (2022) | 1,26 žm./km² |

**Palenos provincija** (isp. *Provincia de Palena*) – viena iš keturių Los Lagoso regiono, esančio Čilės pietinėje dalyje, provincijų. Administracinis centras – Čaitenas.

Geografija
----------

Provincija ribojasi su Ljankihuės provincija šiaurėje, Argentina rytuose, Aiseno provincija (Aiseno regionas) pietuose. Iš vakarų skalauja Korkovado įlanka, skirianti nuo Čilojės provincijos.

Paviršius daugiausia kalnuotas, iškilę Patagonijos Andai. Stūkso veikiantis Čaiteno ugnikalnis. Gausu upių (Palena, Futaleufu, Jelčas, Voduadahujė) ir ežerų (Jelčas, Palena, Espolonas, Trebolis). Įsteigti Hornopireno ir Korkovado nacionaliniai parkai, privatus Pumalino parkas.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Provinciją sudaro 4 komunos:

* Čaiteno komuna. Centras – Čaitenas
* Futaleufu komuna. Centras – Futaleufu
* Hualaihujė komuna. Centras – Hualaihujė
* Palenos komuna. Centras – Palena

Šaltiniai
---------

1. ↑  CHILE: Administrative Division, *citypopulation.de*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Senovės Romos istorija** |
| Priešistorinė Italija |
| Etruskai |
| Didžioji Graikija |
| Romos karalystė |
| Romos respublika |
| Romos imperija |
| Julijų-Klaudijų dinastija > Flavijų dinastija > Nervų-Antoninų dinastija > Severų dinastija > Konstantinų dinastija > Valentinianų dinastija > Teodosų dinastija |
| Vakarų Romos imperija |
| **Italijos istorija** |

**Nervų–Antoninų dinastija** – dažnai naudojamas bendras pavadinimas dviem Romos imperatorių dinastijoms, valdžiusioms 96 – 180 m.

* Nervų dinastija (96 m. – 138 m.);
* Antoninų dinastija (138 m. – 180 m.).

Pirmųjų penkių Nervų–Antoninų dinastijos imperatorių valdymo laikotarpis vadinamas „penkių gerujų imperatorių" valdymo metais. Jie yra: Nerva, Trajanas, Adrianas (Nervos) bei Antoninas Pijus ir Markas Aurelijus (Antoninai). Lyginant su pirmtakais ir vėlesniais imperatoriais, šiuo periodu buvo labiau globojama kultūra ir menai, praktiškai nevyko politinių susidorojimų ir pilietinių karų, piliečiai turėjo daugiau laisvės. Šiuo metu gyveno ir rašė Tacitas, Svetonijus, Plinijus Jaunesnysis.

Šeštasis ir paskutinis dinastijos imperatorius Komodas (Antoninas) valdė panašiai, kaip ir Julijų–Klaudijų dinastijos laikais: nesirūpino valstybės reikalais, garsėjo žiaurumu ir garbės troškimu.

* Imperatorius NervaImperatorius Nerva
* TrajanasTrajanas
* HadrianasHadrianas

* Antoninas PijusAntoninas Pijus
* Markas AurelijusMarkas Aurelijus
* Lucijus VerasLucijus Veras
* KomodasKomodas
Koordinatės: 61°59′30″ š. pl. 6°58′30″ v. ilg.﻿ / ﻿61.99167°š. pl. 6.97500°r. ilg.﻿ / 61.99167; 6.97500

Kolturo padėtis
**Kolturas** (far. *Koltur* 'kumeliukas') – viena iš Farerų salų, išsidėsčiusi į vakarus nuo Streimojaus ir į šiaurę nuo Hesturo. Plotas – 2,31 km². Tai antra pagal mažumą Farerų salyno sala. Yra netoli Mažojo Duimuno, vienintelės negyvenamos Farerų salos.

Kolturas
Saloje tėra viena gyvenvietė – Kolturas. Kadaise joje gyveno apie 50 žmonių. Sala buvo apleista XX a. 9-ajame dešimtmetyje. Iki tol joje gyveno avių augintojai, jų gyvulių bandos ganydavosi pietinėje salos dalyje. 1994 m. du žmonės sugrįžo, siekdami atkurti kaimelį. 2013 m. saloje gyveno 1 žmogus. Aukščiausia salos vieta – Kolturshamaras (477 m; *Uppi á Oyggj*).

Sala paskelbta svarbia paukščių buveine, joje peri jūriniai paukščiai, tokie kaip bukauodegiai audrašaukliai (5000 porų), atlantiniai mormonai (20 000 porų) ir paprastosios taistės (50 porų).

Planuojama saloje atkurti kultūrinį palikimą, plėtoti turizmą. Išlikusios sodybos datuojamos XVI a. Kelto linija į salą nutraukta, tačiau ją triskart per savaitę aplanko sraigtasparnis.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  BirdLife International. (2012). Important Bird Areas factsheet: Koltur. Downloaded from „Archived copy". Suarchyvuotas originalas 2007-06-30. Nuoroda tikrinta 2012-10-31.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba) on 2012-02-23.
4. ↑
| Verėja*Верея* |
| --- |
|              |
| *Miesto reginys nuo piliakalnio* |
|  |
| 

VerėjaVerėja

55°20′0″ š. pl. 36°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.33333°š. pl. 36.18333°r. ilg.﻿ / 55.33333; 36.18333﻿ (Verėja)Koordinatės: 55°20′0″ š. pl. 36°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.33333°š. pl. 36.18333°r. ilg.﻿ / 55.33333; 36.18333﻿ (Verėja) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Maskvos sritis Maskvos sritis |
| **Rajonas** | Naro Fominsko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 5 282  |
| **Plotas** | 5 km² |
| **Tankumas** (2015) | 1 056 žm./km² |
| **Altitudė** | 190 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Verėja |

**Verėja** (rus. *Верея*) – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, Naro Fominsko rajone, 95 km į pietvakarius nuo Maskvos, 22 km į pietus nuo Možaisko, prie Protvos upės. Tai mažiausias Maskvos srities miestas. Siuvimo fabrikas. Yra kremliaus liekanos, stovi XVI a. Kristaus Gimimo soboras, XVII a. Viešpaties Žengimo Jeruzalėn cerkvė (buv. Spaso vienuolynas), 1803 m. Pranašo Elijo cerkvė, 1798 m. Konstantino ir Elenos cerkvė, 1777 m. Viešpaties Apsireiškimo cerkvė, 1788 m. mokyklos pastatas, XIX a. sentikių cerkvė, viešieji pastatai.

Istorija
--------

Verėja rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1371 m. kai žygį į Maskvą surengė Algirdas. XIV a. sudaryta tvirtovė. 1408 m. Verėją nusiaubė totoriai, 1389–1432 m. pateko į Maskvos kunigaikštystę, o 1432–1486 m. buvo Verėjos kunigaikštystės sostinė. 1445 m. nuniokota Kazimiero Jogailaičio. XVIII a. buvo svarbus amatų ir prekybos centras. 1782 m. tapo apskrities miestu. XIX a. Verėjos reikšmė sumenko.

* Kristaus Gimimo soborasKristaus Gimimo soboras
* Viešpaties Apsireiškimo cerkvėViešpaties Apsireiškimo cerkvė
* Medinė architektūraMedinė architektūra
* Verėjos piliakalnis (kremliaus piliavietė)Verėjos piliakalnis (kremliaus piliavietė)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 87
|  |
| --- |
| **Abeido Amanio Karumio oro uostas** |
|  |
| IATA: MTS - ICAO: FDMS |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Operatorius | Zanzibaro oro uostų vadovybė |
| Miestas | Zanzibaras |
| Aukštis virš jūros lygio | 16 m |
| Koordinatės | 06°13′19.56″ p. pl. 39°13′29.57″ r. ilg.﻿ / ﻿6.2221000°š. pl. 39.2248806°r. ilg.﻿ / 6.2221000; 39.2248806 |
|
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 18/36 | 3007 |  | asfaltas |

**Abeido Amanio Karumio oro uostas** (IATA – **ZNZ**, ICAO – **HTZA**, swa – *Uwanja wa Ndege wa Kimataifa wa Abeid Amani Karume*) – pagrindinis Zanzibaro salyno oro uostas, esantis 5 km į pietus nuo Zanzibaro miesto. Oro uostas turi skrydžius su Rytų Afrika, Europa ir Vidurio Rytais.

Iki 2010 m. oro uostas vadinosi tarptautiniu Zanzibaro oro uostu, o tada pervadintas, pagerbiant pirmąjį Zanzibaro prezidentą Abeid Karume.

2005 m. oro uostas aptarnavo 418 814 keleivių ir 566 tonų krovininių skrydžių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  International Archyvuota kopija 2016-09-15 iš Wayback Machine projekto.
Paprastojo buko (*Fagus sylvatica*) lapo fosilija iš Prancūzijos, datuojama prieš 3 mln. metų
**Paleobotanika** (gr. paleo – senas, *votany* – augalas) – paleontologijos šaka, užsiimanti augalų likučių išskyrimu iš geologinių darinių, jų identifikavimu, tarpusavio ryšių ir ryšių su dabartiniais augalais, jų aplinkos nustatymu, įvairių geologinių periodų augalų pasiskirstymo žemėje dėsnius.

Pagal tyrimo objektą paleobotanika skirstoma į:

* Ichnofitologija – tiria iškastinių augalų stiebus, lapų atspaudus
* Paleostomatografija – tiria iškastinių augalų epidermį
* Paleodiasporologija – tiria iškastinių augalų sėklas
* Paleoksilologija – tiria iškastinę medieną

Dar skiriama:

* **Sistematinė paleobotanika** – tiria iškastinių augalų sistematiką
* **Morfologinė paleobotanika** – tiria iškastinių augalų išorinę ir vidinę sandarą.

Paleobotanika glaudžiai susijusi paleoekologija, užsiimančia priešistorinių ekosistemų rekonstravimu.

Išnašos
-------

1. ↑  *Paleobotanika*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
|  |
| --- |
| Louis Neefs |
| Pilnas vardas | Ludwig Adèle Maria Jozef Neefs |
| Gimė | 1937 m. rugpjūčio 8 d.Gierle, Antverpeno provincija, Belgijos vėliava Belgija |
| Mirė | 1980 m. gruodžio 25 d. (43 metai)Lyras, Belgijos vėliava Belgija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkas, laidų vedėjas |
| Svetainė | louisneefs.nl |

**Louis Neefs** (tikr. *Ludwig Adèle Maria Jozef Neefs*, 1937 m. rugpjūčio 8 d. *Gierle* kaime, Antverpeno provincija – 1980 m. gruodžio 25 d. Lyre) buvo Belgijos dainininkas ir televizijos, radijo laidų vedėjas.

Du kartus dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse. Pirmą kartą jis pasirodė 1967-aisiais – su daina „Ik heb zorgen" jis užėmė 7 vietą, o po dvejų metų su „Jennifer Jennings", kaip ir 1967 m. liko 7-oje vietoje.

1972 m. įrašė dainą „Margrietje", sulaukusią didelės sėkmės. Be muzikinės karjeros, L. Neefs buvo flamandų televizijos ir radijo (VRT) laidų vedėjas.

1980 m. gruodžio 25 d. Louis Neefs ir jo žmona Liliane žuvo autoavarijoje Lyre. Su jais buvo ir 15-metis sūnus Günther, jis patyrė sunkių sužalojimų. Šiuo metu Günther yra Belgijoje žinomas dainininkas.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Tonia  *„Un peu de poivre, un peu de sel"*** |  **Belgijos atstovas Eurovizijoje**1967 | Po to:**Claude Lombard  *„Quand tu reviendras"*** |
| Prieš tai:**Claude Lombard  *„Quand tu reviendras"*** |  **Belgijos atstovas Eurovizijoje**1969 | Po to:**Jean Vallée  *„Viens l'oublier"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Rentgeno nuotrauka aptikti akmenys
**Šlapimo organų akmenligė** (lot. *urolithiasis*) - tai akmenų susidarymas šlapimo organuose (pvz. šlapimtakiuose), kai juose nusėda šlapimo sudėtinės medžiagos.

Akmenys susidaro iš susikristalizavusių šlapimo druskų. Akmenų gali išsiskirti iš kaulinės medžiagos esant pagreitėjusiam kaulų irimui. Akmenų susidarymą taip pat skatina padidėjęs kai kurių medžiagų (oksalatų, uratų ir kt.) išsiskyrimas į šlapimą, kai jų padaugėja kraujyje arba kai ilgiau esti koncentruotas šlapimas ir šlapimo takų infekcija, sutrikus šlapimo nutekėjimui.

Akmenys esti įvairaus dydžio ir lokalizuojasi inkstų geldelėse, šlapimtakiuose ir šlapimo pūslėje. Įstrigę šlapimtakyje akmenis sukelia inkstų dieglius.

Akmenys gali būti uratiniai, oksalatiniai, mišrūs ir kt. Jeigu akmuo nepasišalina (ar nepašalinamas), jis gali užkimšti šlapimtakį, plečiasi inkstų geldelės, taurelės ir vystosi vandenė (hidronefrozė). Geldelėje esantis akmenukas dirgina gleivinę. Iš pradžių vystosi pielonefritas, o jei akmuo nepašalinamas ir toliau dirgina gleivinę, gali išsivystyti vėžys (dažniausias tai būna iš nefrocitų besivystantis vėžys, dar vadinamas *carcinoma clarocelulare*).

Mirties nuo šlapimo organų akmenligės priežastis dažniausiai yra urosepsis arba hipertenzijos komplikacijos.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Inkstų akmenligė
* Šlapimo šalinimo sistema
Koordinatės: 55°57′03″š. pl. 25°34′56″r. ilg.﻿ / ﻿55.9508°š. pl. 25.5822°r. ilg.﻿ / 55.9508; 25.5822

|  |
| --- |
| **Rokiškio suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centras** |
| Rokiškio suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centras herbasRokiškio suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centras herbas |
| Rokiškio suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centras |
| **Adresas** | Taikos g. 17, Rokiškis |
| **Direktorius(-ė)** | Vilija Ališauskienė |
| **Mokinių skaičius** | 324 |
| **Įkūrimo data** | 1940 m. |
| **Uždarymo data** | 2021 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 16 |

**Rokiškio suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centras** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Rokiškyje, Taikos g. 17 (buv. Nepriklausomybės a. 12), vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas suaugusiems lietuvių kalba. Įstaigos kodas 195270897. Steigėjas Rokiškio rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Rokiškio nepilna vidurinė mokykla suaugusiems įkurta 1940 m. rugsėjo 1 d. Tuo metu joje mokėsi 53 penktokai, nuo gruodžio 18 d. atidaryta dar viena penkta ir šešta klasės, kuriose mokėsi 78 mokiniai. Antrojo pasaulinio karo metais mokykla neveikė.

1944 m. rugsėjo 1 d. pradėjo savo veiklą Rokiškio suaugusiųjų progimnazija, kuri po dvejų metų išaugo į Rokiškio suaugusiųjų gimnaziją. 1949 m. išleista pirmoji 13 abiturientų laida. Tais pačiais metais pasikeitė ir mokyklos pavadinimas – Rokiškio darbininkų jaunimo vidurinė mokykla, bet jos paskirtis liko ta pati – teikti vidurinį išsilavinimą dirbančiam jaunimui. Mokyklos istorija permaininga. Buvo metų, kai brandos egzaminus laikė 297 abiturientai, o iš viso mokykloje mokėsi 749 moksleiviai (1982–1983 m. m.), buvo ir tokių, kai bendras mokinių skaičius siekė vos 57, o abiturientų – 7 (1950–1951 m. m.). Per 59 metus išsilavinimą įsigijo 3736 rajono gyventojai, o bendras mokinių skaičius – 15801.

Mokykla veikė Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto vidurinės mokyklos bazėje, dabartinėse moksleivių kūrybos centro, Vilniaus banko patalpose. Tik 1979 m. mokyklai paskirtos patalpos miesto centre, Nepriklausomybės a. 12. 2008 m. vasario 8 d. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos sprendimu Rokiškio suaugusiųjų mokymo centrui perduotos Jaunimo mokyklos patalpos, esančios Taikos g. 17. 2012 m. rugsėjo 1 d. prie mokymo centro prijungta Rokiškio jaunimo mokykla, įstaiga pavadinta Rokiškio suaugusiųjų ir jaunimo mokymo centru. 2021 m. centras prijungtas prie Rokiškio Vaižganto gimnazijos.

Direktoriai
-----------

* nuo 1997 m. Vilija Ališauskienė

Šaltiniai
---------
| Louis de Funès |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Louis Germain David de Funès de Galarza |
|  |
| Gimė | 1914 m. liepos 31 d. |
| Mirė | 1983 m. sausio 27 d. (68 metai) |
|  |
| Šalis | Prancūzija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Lui de Fiunesas** (pranc. *Louis Germain David de Funès de Galarza*, 1914 m. liepos 31 d. – 1983 m. sausio 27 d.) – prancūzų komedinio kino aktorius.

De Fiunesas buvo gerai pažįstamas Prancūzijos, Ispanijos, Vokietijos, Belgijos, Nyderlandų, Italijos, Graikijos, Irano, buvusio Rytų bloko bei Tarybų Sąjungos gyventojams, tačiau angliškai kalbančiose šalyse neišgarsėjo. De Fiuneso filmai – daugiausia "slapstick" tipo komedijos, tačiau kaip aktorius jis buvo universalus. Ypač pagarsėjo savo išraiškinga mimika.

Tarp žinomiausių Lui de Fiuneso filmų – serija komedijų apie žandarą Kriušo, prasidėjusi filmu "Žandaras iš Sen Tropezo" (1964, *Le gendarme de Saint-Tropez*). Taip pat – filmai apie Fantomą, kuriuose de Fiunesas vaidina komisarą Žiuvą (pirmasis filmas – 1964, *Fantomas*).

Nuorodos
--------

* IMDB puslapis
* Apie aktorių