recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jungtinių Tautų Miškų forumas** – tarptautinis politikos forumas, kuriame dalyvauja Jungtinių Tautų valstybės narės. Jį 2000 m. spalį įsteigė Jungtinių Tautų Ekonominė ir socialinė taryba su tikslu populiarinti darnų visų tipų miškų panaudojimą ir apsaugą, paremtą Rio deklaracija, Miškininkystės principais ir Darbotvarke 21.

Forumo dalyviai renkasi į kas dvejus metus vykstančias sesijas (iki 2009 m. – į kasmetines). Septintosios metu (2007 m. balandžio 28 d.) buvo susitarta dėl teisiškai neįpareigojančių darnios miškų priežiūros priemonių, kurios, kaip tikimąsi, padės vystyti tolimesnį tarptautinį bendradarbiavimą dėl miškų išsaugojimo.

Istorija
--------

1992 metais vykusio Žemės susitikimo metu buvo priimti Miškininkystės principai bei Darbotvarkė 21 su 11 skyriumi apie kovą su miškų nykimu. Tai paskatino Jungtines Tautas po konferencijos įsteigti šią sritį toliau nagrinėjančią Tarpvyriausybinę miškų ekspertų grupę, veikusią 1995-1997 metais, bei po jos sekusį Tarpvyriausybinį miškų forumą, gyvavusį 1997-2000 metais. Šios dvi institucijos išnagrinėjo platų miškininkystės problemų sąrašą ir pateikė daugiau nei 270 pasiūlymų dėl darnaus miškų panaudojimo.

Miškų forumas buvo įsteigtas 2000-aisiais, siekiant pratęsti ankstesnių grupių veiklą.

Tikslai
-------

Oficialūs forumo siekiai yra sustabdyti miškų plotų mažėjimą pasaulyje, įgyvendinant darnias miško resursų panaudojimo priemones; didinti saugomų miškų plotus; ieškoti finansinės paramos miškų apsaugai.

Funkcijos
---------

Pagrindinės forumo funkcijos yra populiarinti darnų miškų naudojimą; sutelkti valstybes ir tarptautines organizacijas deryboms dėl miškų problemų; sekti su miškų apsauga susijusių tikslų įgyvendinimą; padėti valstybėms įgyvendinti miškus saugančias vidaus politikos priemones.

Bendradarbiavimo dėl miškų partnerystė
--------------------------------------

2001 metų balandį Miškų forumas kartu su 13 kitų tarptautinių organizacijų pasirašė Bendradarbiavimo dėl miškų partnerystės susitarimą, kuriuo siekiama bendromis jėgomis įgyvendinti Miškų forumo tikslus. Partnerystei priklauso:

* Tarptautinis miškininkystės tyrimų centras
* Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacija
* Tarptautinė tropinės medienos organizacija
* Tarptautinė miškų tyrimų organizacijų sąjunga
* Pasaulio miškininkystės centras
* Pasaulio Bankas
* Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija
* Jungtinių Tautų Vystymo programa
* Jungtinių Tautų Aplinkos apsaugos programa
* Biologinės įvairovės konvencijos sekretoriatas
* Pasaulio aplinkos fondo sekretoriatas
* Konvencijos dėl kovos su dykumėjimu sekretoriatas
* Bendrosios klimato kaitos konvencijos sekretoriatas

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis

Išnašos
-------

1. ↑  About UNFF, UNFF
2. ↑  Non-legally binding instrument on all types of forests Archyvuota kopija 2014-03-23 iš Wayback Machine projekto. UN General Assembly
3. ↑  History and Milestones of International Forest Policy, UNFF
4. ↑  About UNFF, UNFF
5. ↑  About UNFF, UNFF
6. ↑  Collaborative Partnership on Forests (CPF), UNFF
| Ašuotės piliakalnis |
| --- |
|  |
| 

Ašuotės piliakalnisAšuotės piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°29′34″ š. pl. 25°55′8″ r. ilg.﻿ / ﻿56.49278°š. pl. 25.91889°r. ilg.﻿ / 56.49278; 25.91889Koordinatės: 56°29′34″ š. pl. 25°55′8″ r. ilg.﻿ / ﻿56.49278°š. pl. 25.91889°r. ilg.﻿ / 56.49278; 25.91889 |

 |
| Vieta | Latvija |
| Seniūnija | Jekabpilio savivaldybė |
| Aukštis | 10 m |
| Plotas | 67,5 x 55 |
| Priešpilis | gyvenvietė |
| Naudotas | I tūkstantmečio pabaiga - XIII a. |
| Žvalgytas | 1949 |
| Tirtas | 1950-1954 m. |

**Ašuotės piliakalnis** (latv. *Asotes pilskalns*) – piliakalnis Latgaloje, Jekabpilio savivaldybės teritorijoje, Kūkų valsčius, Latvija, 4 į pietryčius nuo Jekabpilio, Dauguvos dešiniajame krante, 100 m į vakarus nuo kelio Ryga – Daugpilis.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis – tai moreninė kalva, paaukštinta iki 10 m. Piliakalnį juosia Asuotės (Dārzupitės) upelis. Aikštelė ovali, 67,5 x 55 m. Vakarų dalyje yra 2 m aukščio pylimas, už jo iškastas griovys. Šiaurės rytų ir pietinėje pusėje – apie 1,5 ha ploto papėdės gyvenvietė, vakarinėje - kapinynas.

Tyrimai
-------

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1949-1954 m. atliko Latvijos istorijos institutas, vadovė E. Šnore. Ištirtas 792 m² plotas, aptiktas 6 m storio kultūrinis sluoksnis su 16 apgyvendinimo horizontų. 8 iš jų baigėsi gaisrų liekanomis. Rasta sudegusių medinių įtvirtinimų ir pastatų liekanų, įvairių geležinių dirbinių, žalvarinių papuošalų, stiklinių karolių, kaulinių ylų ir smeigtukų, akmeninių ir molinių verpstukų. Papėdėje apie 1 m storio kultūrinis sluoksnis su žiesta keramika ir XI a.- XII a. pavieniais radiniais. Piliakalnis naudotas 1 tūkstantmetyje pr. m. e.- XIII a.

Istorija
--------

Piliakalnyje stovėjusi Asuotės pilis minima 1211 m. ir 1225 m. Ji priklausė Rygos vyskupui. 1237 m. Rygos vyskupas netoli šios pilies pastatė Kryžiaus pilį, dab. Krustpilis. 1585 m. Abiejų Tautų Respublikos karalius Steponas Batoras apylinkes atidavė valdyti Korfų giminei.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Pliavinių piliakalnis 22 km  Babranų piliakalnis 18 km | Aruonos piliakalnis 32 km | Dzirkalių piliakalnis 10 km |  |
| Grūbelės piliakalnis 26 km |  | Karakapų piliakalnis 55 km |
| Kūlinių piliakalnis 32 km | Kauprės piliakalnis 2 km  Biržų piliakalnis 18 km | Jersikos piliakalnis 28 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gintautas Zabiela. *Ašuotės piliakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 88 psl.
Sbarro LLC|  |
| Pramonė | restoranų tinklas |
| Įkurta | 1956 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Gennaro ir Carmela Sbarro |
| Centrinė būstinė | Jungtinės Amerikos Valstijos Kolumbas, Ohajas, Jungtinės Amerikos Valstijos |
| Vietų skaičius | > 1000 restoranų (2013) |
| Produkcija | itališkos virtuvės patiekalai (pica • makaronai • salotos) |
| Pajamos | 476 mln. JAV dol. (2010) |
| Tinklalapis | www.sbarro.com |

**„Sbarro"** – amerikiečių picerijų tinklas. Specializuojasi Niujorko tipo picų bei kitų itališkai virtuvei būdingų patiekalų prekyba. Centrinė būstinė įsikūrusi Kolumbe, Ohajuje.

1956 m. Sbarro šeima persikėlė iš Neapolio į Niujorką bei atidarė nuosavą itališko tipo maisto parduotuvę (it. *Salumeria*), kuri greitai išpopuliarėjo tarp vietinių gyventojų. Niujorkiečiai pamėgo šeimos verslą dėl ypač šviežių produktų bei autentiško itališko maisto, įskaitant namuose ruoštą mocarelą bei importuotą sūrį, salami dešrą. Netrukus šeima pradėjo atidarinėti naujus prekybos taškus visame mieste. 1967 m. Sbarro atidarė pirmąjį restoraną, įkurtą viename iš Brukline esančiame prekybos centre. Naujas verslo modelis greitai pasiteisino, per penkiasdešimt metų restoranų tinklas išsiplėtė iki daugiau nei tūkstančio taškų 30-yje pasaulio šalių. 2007 m. pradžioje verslas buvo nupirktas „MidOcean Partners".

2014 m. kompanija susidūrė su finansiniais sunkumais bei paskelbė bankrotą dėl didelių skolų. Po keleto mėnesių situacija pasitaisė, dėl mažesnių mokesčių kompanija perkėlė centrinę būstinę iš Niujorko į Kolumbą. Kompanija taip pat pradėjo vykdyti naują verslo modelį.

Tai yra šeštas didžiausias picos pristatymo į namus tinklas Jungtinėse Valstijose, vietų skaičiumi nusileidžiantis „Pizza Hut", „Domino's Pizza", „Papa John's Pizza", „Little Caesars" ir „Papa Murphy's".

Šaltiniai
---------

1. ↑  „The Sbarro Difference" Oficialus tinklalapis.
2. ↑  „Sbarro HQ moving to Columbus from N.Y. with 40 jobs" Archyvuota kopija 2014-08-08 iš Wayback Machine projekto. *The Columbus Dispatch*. Nuoroda tikrinta 2014-09-28.
3. ↑  Sbarro History > A Family Tradition Archyvuota kopija 2013-11-20 iš Wayback Machine projekto. *Sbarro.eu*.
4. ↑  „Reheated: Sbarro Exits Bankruptcy With New Chipotle-Style Plan For Pizza" *Forbes*. Nuoroda tikrinta 2014-09-28.
5. ↑  „2013 Top 100 Pizza Companies List" *Pizza Today*. Nuoroda tikrinta 2014-09-28.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sbarro** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali „Sbarro" svetainė
* „Sbarro" socialiniame tinkle „Facebook"
Parmos katedros bendras vaizdas su varpine
**Parmos katedra** (it. *Duomo di Parma*) – romanikos stiliaus bažnyčia-katedra Italijoje Parmos mieste. Katedra pagarsėjusi Renesanso dailės meistro Koredžo tapyba.

Istorija
--------

Manoma, kad toje vietoje buvo krikščionių šventykla nuo VI amžiaus. Katedros statyba buvo pradėta 1059 m. vyskupo Pietro Cadalus, pašventinta 1116 m. popiežiaus Paskalio II-jo, tačiau jau 1117 m. buvo apgadinta žemės drebėjimo. Dabartinis fasadas baigtas 1178 m. gotikinio stiliaus varpinė pastatyta 1284–1294 m. Katedros kupolo freską „Mergelės Marijos paėmimą į dangų" 1522–1530 m. sukūrė Koredžas.

Katedros vaizdai
----------------

* Katedra iš kampo Katedra iš kampo
* Katedros interjeras, Koredžo ištapytas kupolas Katedros interjeras, Koredžo ištapytas kupolas
* Katedra naktį Katedra naktį
* Benedetto Antelami panelė „Nuėmimas nuo kryžiaus" (1178 m.) Benedetto Antelami panelė „Nuėmimas nuo kryžiaus" (1178 m.)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2016-02-05 iš Wayback Machine projekto.
| **Romas Kaunietis** |
| --- |
| Gimė | 1944 m. birželio 8 d. (78 metai)Buivydžiai, Pandėlio valsčius |
|  |
| Veikla | kraštotyrininkas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius |

**Romas Kaunietis** (g. 1944 m. birželio 8 d. Buivydžiai, Pandėlio valsčius) – Lietuvos kraštotyrininkas.

Biografija
----------

1949 m. tėvus ištrėmus į Sibirą slapstėsi. 1965 m. baigęs Panevėžio politechnikumą dirbo miesto gamyklose, 1970–1985 m. – įvairių regionų kaimo statybose. 1991–2006 m. dirbo valstybės tarnyboje.

1965–1970 m. užrašinėjo tremtinių ir politinių kalinių prisiminimus, vėliau rinko medžiagą apie Aukštaitijos partizanus ir jų ryšininkus, NKVD, MGB, KGB nusikalstamą veiklą Aukštaitijoje. Prasidėjus atgimimui dalį surinktos medžiagos paskelbė Panevėžio Sąjūdžio skyriaus laikraštyje „Laisvės žodis". 1996–2008 m. išleido 8 knygas su archyvų dokumentais, paremtais paaiškinamaisiais straipsniais, gausiomis partizanų, ryšininkų ir rėmėjų nuotraukomis, bunkerių schemomis.

Bibliografija
-------------

* Aukštaitijos partizanų prisiminimai, 6 d. 1996–2008 m.
* Miškiniai, 2002 m.
* Aukštaitijos ir Žemaitijos partizanų prisiminimai, 2006 m.

Įvertinimas
-----------

* 2005 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Romas Kaunietis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 768 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Picea obovata** |
| --- |
| Sibirinės eglės (*Picea obovata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pušūnai  *( Pinophyta)* |
| Klasė: | Pušainiai  *( Pinopsida)* |
| Šeima: | Pušiniai  *( Pinaceae)* |
| Gentis: | Eglė  *( Picea)* |
| Rūšis: | Sibirinė eglė  *( Picea obovata)* |

 |

**Sibirinė eglė** (*Picea obovata*) – pušinių (*Pinaceae*) šeimos, eglių (*Picea*) genties visažalis spygliuotis medis. Paplitęs Sibire, tarp Uralo kalnų ir Magadano srities, arealas pietuose siekia Mongoliją ir Altajų.

Aukštis apie 15-35 m. Kamieno skersmuo 1,5 m ir daugiau. Spygliai 10-20 mm ilgio, pilkšvai žali. Kankorėžiai cilindriškai kūginiai, 5-10 cm ilgio, 1,5-2 cm pločio.

Sibirinė eglė artima paprastajai eglei, ir šių rūšių sandūros vietose (Šiaurės rytų Europoje) tarpusavyje kryžminasi.

Sibirinė eglė naudojama medienos, popieriaus pramonėje.
Celijaus kalvos vaizdas nuo Aventino.
**Celijaus kalva** (lot. *Collis Caelius*) – viena iš septynių Romos kalvų, ant kurių išsidėstęs senovinis Romos centras.

Istorija
--------

Kaip teigia romėnų autorius Varonas, kalva savo pavadinimą gavo nuo etruskų herojaus Celijaus Vibeno, kuris arba čia gyveno, arba buvo palaidotas. Manoma, kad ankstesnis kalvos pavadinimas buvo Kverkvetulanas (*Querquetulanus mons*) dėl čia augusios ąžuolų giraitės (lot. *quercus*). Valdant trečiajam Romos karaliui Tului Hostilijui ant Celijaus kalvos buvo priverstinai perkelti visi Albos Longos gyventojai.

Manoma, kad Romos miestas išsiplėtė ant Celijaus kalvos maždaug VII a. valdant karaliui Ankui Marcijui. Kalva visą laiką buvo žymių ir turtingų romėnų namų vieta. Didžioji kalvos dalis buvo už pomerijaus ribų, todėl čia buvo leidžiama statyti šventyklas svetimoms dievybėms.

Sudievintojo Klaudijaus šventykla (į kairę nuo Koliziejaus)
Imperijos laikais, kalvos dalyje, esančioje prieš Koliziejų, ant didžiulės platformos buvo pastatyta sudievinto imperatoriaus Klaudijaus šventykla.

II a. imperatorius Septimijus Severas Lateranų giminei priklausiusiose žemėse ant Celijaus kalvos įkūrė Imperatoriaus gvardijos kareivines (*castra priora equitum singularium*). Imperatoriui Konstantinui panaikinus šios gvardijos korpusą, kareivinių vietoje pastatyta pirmoji Romoje krikščionių bazilika, vėliau tapusi Laterano Šv. Jono arkikatedra bazilika.

Po Alariko Romos užėmimo 410 m. dauguma Celijaus kalvos pastatų smarkiai nukentėjo ir nebebuvo atstatyti. Taip palaipsniui kalva buvo apleista ir deurbanizuota. Daug amžių čia buvo įsikūrę įvairūs vienuolynai ir jų sodai.

Koordinatės: 41°53′06″ š. pl. 12°29′48″ r. ilg.﻿ / ﻿41.88500°š. pl. 12.49667°r. ilg.﻿ / 41.88500; 12.49667

Šaltiniai
---------

1. ↑  Varonas, *Apie lotynų kalbą* 5.46.
2. ↑  Tacitas, *Analai* 4.65.
3. ↑  Titas Livijus, *Nuo Romos įkūrimo* 1.28–30.
4. ↑  Strabonas, *Geografija* V.3.7.
5. ↑  Plinijus Vyresnysis, *Gamtos istorija* 36.7.
6. ↑  Svetonijus, *Cezarių gyvenimas*, „Vespasianas" IX.
7. ↑  Richard Krautheimer, *Roma. Miesto profilis 312–1308, Vilnius: Aidai, 2003, p. 43–51.*
8. ↑  Richard Krautheimer, *Roma. Miesto profilis 312–1308, Vilnius: Aidai, 2003, p. 57–62.*
| Lapių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Lapių piliakalnisLapių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°46′31″š. pl. 21°28′07″r. ilg.﻿ / ﻿55.77529°š. pl. 21.46853°r. ilg.﻿ / 55.77529; 21.46853Koordinatės: 55°46′31″š. pl. 21°28′07″r. ilg.﻿ / ﻿55.77529°š. pl. 21.46853°r. ilg.﻿ / 55.77529; 21.46853 |

 |
| Vieta | Klaipėdos rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Vėžaičių seniūnija |
| Aukštis | 6-8 m |
| Plotas | 70x35 |
| Naudotas | I tūkstantmetis – XIII a. |
| Registro Nr. | A446KP /23783, 23784, 5223/ AR505 |

**Lapių piliakalnis**, vadinamas *Pilale* (registro kodas A446KP, senasis kultūros paminklų sąrašo Nr. AR505) – piliakalnis Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijoje, Lapių kaime, 0,95 km į pietryčius nuo kelio Vėžaičiai–Kartena, 0,65 km į šiaurės rytus nuo Lapių kaimo kapinių, 0,6 km į pietvakarius nuo Trumpės ir Žvelsos santakos, 0,55 km į pietus nuo Greičiūnų kaimo kapinių ir 0,1 km į šiaurės vakarus nuo Žvelsos dešiniojo kranto.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas Žvelsos upelio slėnyje, 100 m į šiaurės vakarus nuo Žvelsos dešiniojo kranto. Piliakalnio šlaitai iš trijų pusių statūs, 6–10 m aukščio, viršuje – ovali apie 70 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi ir 35 m pločio aikštelė, kurios pietinis kraštas nuo upelio aukštesnis.

Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų nepastebėta. Manoma, kad piliakalnis naudotas kaip slėptuvė, užpuolus priešams.

Legendos
--------

Apie piliakalnį yra sukurta legendų. Pagal vienas legendas, piliakalnį supylę švedai, pagal kitas – kad jame nugrimzdęs dvaras su vokiečiais. Senoliai pasakodavo, kad piliakalnio viršuje yra buvusi gili duobė su mūro liekanomis.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Kačaičių piliakalnis | Kartenos piliakalnis – 14 km | Vieštovėnų piliakalnis |  |
| Antkalnio piliakalnis |  | Stalgėnų piliakalnis |
|  | Gerduvėnų piliakalnis | Žvaginių piliakalnis |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Klaipėdos rajono savivaldybės kultūros vertybės Archyvuota kopija 2018-07-17 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. t.2 p. 92 (361)

* Žiogas J. Archeologiški tyrinėjimai Gaidės apylinkėse / Lietuvių tauta. Vilnius. 1909. T. I. D. 3, p. 324.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928 m. p.169.

Nuorodos
--------

* Salantų regioninis parkas[neveikianti nuoroda]
Britų muziejaus krištolinė kaukolė
**Krištolinės kaukolės** – vientisi, iš skaidraus arba balsvo kvarco pagaminti žmogaus kaukolės modeliai, siejami su Mezoamerikos civilizacijomis (paprastai su majais arba actekais). Tiesa, moksliškai nebuvo įrodyta nei vienos iš šių kaukolių ikikolumbinė kilmė, manoma, kad jos pagamintos Europoje, turbūt XIX amžiuje. Dabar pasaulyje žinomos dvylika tokių kaukolių iš kurių 9 priklauso asmeninėms kolekcijoms, kitos – muziejams.

XIX a. pradėta prekiauti artefaktais, tariamai kilusiais iš senovės Mezoamerikos, tikintis juos labai pelningai parduoti. Pirmasis tokias kaukoles „rado" Meksikoje dirbęs prancūzų archeologas ir kolekcionierius Eugène Boban. Ypač įspūdingas egzempliorius buvo „rastas" 1924 m. britų rašytojo ir keliautojo F. A. Mitchell-Hedges ir jo dukros Anos majų mieste Lubaantune. Tačiau nei pats Mitchell-Hedges, nei kiti kasinėtojai apie kaukolę nemini, o ją paviešino tik Ana. 2009 m. nustatyta, kad kaukolė pagaminta sudėtingais instrumentais, kokių jokios senosios kultūros neturėjo ir greičiausiai taip pat sukurta Europoje.

Britų muziejuje saugoma 1897 m. pristatyta Eugène Boban pateikta kaukolė. Ši kaukolė panaši į Mitchell-Hedges krištolinę kaukolę, bet neturi judančio žandikaulio. Muziejaus kataloguose ji įvardinta kaip neautentiška, padirbta XIX a. Europoje. Kita Bobano kaukolė saugojama Paryžiaus Musée du Quai Branly, kur irgi po tyrimų nustatyta, kad ji pagaminta ne ikikolumbiniais laikais. Nacionaliniame gamtos istorijos muziejuje saugoma 1992 m. anonimo atsiųsta kaukolė, nustatyta, kad ji sukurta moderniais juvelyrikos įrankiais.

Kai kuriuose *New Age* tikėjimuose spekuliuojama apie paranormaliais krištolinių kaukolių galias. Esą kaukolė galinti sukelti vizijas, gydyti ligas, sukelti mirtį, kaukolės siejamos su 2012 m. pasaulio pabaigos prognoze. Dalis šių legendų pavaizduota filme „Indiana Džounsas ir krištolo kaukolės karalystė".

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Krištolinė kaukolė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  British Museum (n.d.-b), Jenkins (2004, p.217), Sax et al. (2008), Smith (2005), Walsh (1997; 2008)
2. ↑  John Schriber (Executive Producer). Kevin Huffman, Erin McGarry, Andrew Rothstein and Andrea Skipper (Producers). Jayme Roy (Director of Photography). Lester Holt (Presenter) (May 2008). The Mystery of the Crystal Skulls (television program). New York: Peacock Productions (NBC), in association with the Sci Fi Channel.
Park Sung-Joon – July su „auksinės pelės" apdovanojimu
**Park Sung-Joon** (kor. 박성준, g. 1986 m.), pseudonimu **July Zerg** ar trumpiau **July** – buvęs profesionalus StarCraft: Brood War ir vėliau trumpai StarCraft II žaidėjas iš Pietų Korėjos. Jis *zergais* komandoje STX SouL (Broodwar) ir taip pat zergais komandoje StarTale (StarCraft 2).

Park Sung-Jon yra tris sykius tapęs pagrindinės Pietų Korėjos Brood War lygos – OSL čempionu, už ką gavo „Auksinės pelės" (*Golden Mouse*) apdovanojimą. Šį apdovanojimą iš viso yra gavę tik keturi žaidėjai.

Fanų duota Park pravardė yra *God of War* – karo dievas.

2010 m. Park Sung-Joon baigė profesionalią Brood War karjerą ir pradėjo profesionalią StarCraft II karjerą. Iš pradžių jis norėjo apskritai baigti profesionalaus žaidėjo karjerą, tačiau tėvas įkalbėjo jį pamėginti StarCraft II.

Kol kas didžiausias jo pasiekimas StarCraft II varžybose yra patekimas į GSL *Code S* (aukščiausia Korėjos lyga) finalą, kuriame pralaimėjo prieš Jang Min Chul (*MC*) ir užėmė antrąją vietą.

Iš žymesnių tarptautinių StarCraft II renginių, July yra dalyvavęs pirmajame North American Star League (NASL) sezone, kur užėmė ketvirtąją vietą. Dreamhack Summer 2011 turnyre jis taip pat liko ketvirtas, o MGL Columbus nepateko į top 8 pralaimėjęs prieš Jang Jae Ho (*Moon*).

Baigęs StarCraft profesionalaus žaidėjo karjerą, kuriam laikui tapo „League of Legends" treneriu komandoje „Longzhu Gaming".

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

* „Enjoy E-Sports" interviu (ang. vertimas)
* TL PD Brood War žaidėjo profilis
* Tl PD StarCraft II žaidėjo profilis

### Išnašos

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2012-01-19 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Mahmud Celal Bayar** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1883 m. gegužės 16 d.Umurbey, Bursa |
| Mirė | 1986 m. rugpjūčio 22 d. (103 metai)Stambulas |
|  |
| Veikla | turkų politikas, Prezidentas |
|  |
|  **Vikiteka** | Celal Bayar |

**Mahmud Celal Bayar** (1883 m. gegužės 16 d. Umurbey, Bursa – 1986 m. rugpjūčio 22 d. Stambulas) – turkų politikas, Prezidentas.

1908 m. Bayar tapo jaunaturkiu. 1932–1937 m. buvo ekonomikos ministru.

1937–1939 m. ėjo Ministro Pirmininko pareigas.

1950 m. gegužės 22 d. tapo Turkijos prezidentu.

1960 m. gegužės 27 d. karinio pučo metu (vadovavo generolas Cemal Gürsel, kuris buvo atleistas iš kariuomenės vado pareigų) Bayar, premjeras Menderes ir kiti vyriausybės politikai buvo suimti bei teisti kariniame teisme.

1961 m. Bayar ir Menderes nuteisti mirties bausme: Menderesui įvykdyta egzekucija (1961 m.), Bayar liko toliau kalinamas, o 1966 m. suteikta malonė.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RTurkija Turkijos prezidentai |
| --- |
|  |
|  | 
Mustafa Kemal Atatürk • İsmet İnönü • Celal Bayar • Cemal Gürsel • Cevdet Sunay • Fahri Korutürk • Kenan Evren • Turgut Özal • Süleyman Demirel • Ahmet Necdet Sezer • Abdullah Gül • Recep Tayyip Erdoğan | Standard of the President of Turkey |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šilongasशिलांग |
| --- |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

ŠilongasŠilongas

25°34′0″ š. pl. 91°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿25.56667°š. pl. 91.86667°r. ilg.﻿ / 25.56667; 91.86667﻿ (Šilongas)Koordinatės: 25°34′0″ š. pl. 91°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿25.56667°š. pl. 91.86667°r. ilg.﻿ / 25.56667; 91.86667﻿ (Šilongas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Meghalaja Meghalaja |
| **Rajonas** | Rytų Khasių Kalnų rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 143 007  |
| **Altitudė** | 1 525 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Šilongas |

**Šilongas** (hind. शिलांग, IAST: *Śiloṅg*, angl. *Shillong*) – miestas šiaurės rytų Indijoje, Šilongo plynaukštėje; Meghalajos valstijos sostinė ir didžiausias miestas. Pasiekiamas plentu iš Guvahačio. Yra vietinės reikšmės oro uostas. Verčiamasi prekyba, amatais, maisto pramone. Yra katedra, entomologijos muziejus, Don Bosco čiabuvių kultūrų centras, valstijos muziejus, didelis golfo aikštynas. Miesto apylinkėse gausu krioklių, vaizdingų kalvų. Šilongo apylinkėse yra vienos drėgniausių vietų pasaulyje – Mausinramas ir Čerapundžis.

Šiloge didesnioji gyventojų dalis yra hinduistai (50 %), taip pat daug krikščionių (40 %), yra musulmonų (7 %). Vyraujanti tauta – khasiai.

Istorija
--------

Miestas pradėjo kurtis 1864 m. britams čia įkūrus postą. 1874 m. čia įkurta Asamo sostinė. 1972 m. padalinus Asamą, jo sostinė perkelta į Dispurą, o Šilongas tapo naujos Meghalajos valstijos sostine.
*Americano*
**Americano** – alkoholinis kokteilis kampario ir vermuto pagrindu. Oficialus IBA (*International Bartenders Association* 'Tarptautinė barmenų asociacija') kokteilis.

Istorija
--------

Šis kokteilis pirmą kartą imtas pardavinėti kampario sukūrėjo Gasparės Kampario (*Gaspare Campari*) bare *Cafe Campari* kavinėje po 1860 m. Pradžioje kokteilis buvo vadinamas *Milanu-Turinu* (*Milano-Torino*), kadangi jo ingredientai buvo iš šių miestų: kamparis iš Milano, o vermutas *Cinzano* iš Turino.

XX a. pirmąjį dešimtmetį italai pastebėjo, kad vis daugiau amerikiečių pamėgo šį kokteilį, tad gėrimą ėmė vadinti *Americano*.

Americano yra pirmas gėrimas, kurį užsakė Džeimsas Bondas (*James Bond*) Jano Flemingo (*Ian Fleming*) serijos apie Džeimsą Bondą pirmajame romane *Casino Royale*.

Vartojimas
----------

* Tradicinė sudėtis:
	+ Kamparis 1 dalis
	+ Vermutas (saldus) 1 dalis
	+ Gazuotas vanduo
	+ Apelsinas

Abu ingredientai gerai suplakami, po to įpilama gazuoto vandens ir supilama į stiklinę ant ledukų. Papuošiama apelsino griežinėliu.

Nuorodos
--------

* Americano[neveikianti nuoroda]
* Americano[neveikianti nuoroda]
| Pindo nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN Kategorija VI (Valdomų išteklių saugoma teritorija) |
|   |
| **Vieta:** | Graikijos vėliava Graikija, Vakarų Makedonija ir Epyras |
| 

Žemėlapis rodantis Pindo nacionalinis parkas vietą.Pindo nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 39°54′0″ š. pl. 21°7′0″ r. ilg.﻿ / ﻿39.90000°š. pl. 21.11667°r. ilg.﻿ / 39.90000; 21.11667Koordinatės: 39°54′0″ š. pl. 21°7′0″ r. ilg.﻿ / ﻿39.90000°š. pl. 21.11667°r. ilg.﻿ / 39.90000; 21.11667 |
| **Plotas:** | 69,27 km² |
| **Įkurtas:** | 1966 m. |
| **Valdymas:** | Nacionalinis miškų departamentas(Graikijos žemdirbystės ministerija) |

**Pindo nacionalinis parkas** (gr. Εθνικός Δρυμός Πίνδου) – nacionalinis parkas Graikijoje, kalnuotoje vietovėje, tarp Vakarų Makedonijos ir Epyro periferijų, vakarinėje Pindo kalnų dalyje. Parkas įkurtas 1966 m. Apima 6927 ha. Reljefas sviruoja nuo 1076 iki 2177 m aukščio virš jūros lygio. Parko teritorijai būdingi juodojųjų pušų ir bukų tankūs miškais, uolėti kalnagūbriai, sraunūs upeliai bei ežerai. Yra kelios viršukalnės, kurių aukštis siekia 2000 m. Parkas priklauso Natura 2000 saugomų teritorijų tinklui.

Fauna
-----

Parke sutinkami lokiai, lūšys, elniai, vilpišiai, vilkai, kiaunės, šernai ir voverės.

Užregistruotos penkios šikšnosparnių rūšys, populiariausia – rudoji nakviša. Parko teritorijoje peri daugiau nei 80 rūšių paukščių. 10 iš jų retos rūšys, tokios kaip karališkasis erelis, kilnusis erelis, kt. Rečiausiai sutinkama rūšis – raguotasis vieversys.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* Pindo nacionalinio parko nuotraukų galerija Archyvuota kopija 2017-10-13 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **Karibų istorija** |
| Aravakai, Karibai |
| Ispanijos Vakarų Indijos |
| Indijų vicekaralystė > Santo Domingo audiencija

---

 |
| Kitų šalių Vakarų Indijos: |
| Prancūzijos, Nyderlandų, Danijos, Švedijos, Kuršo, Britų, Portugalijos, Moskitų Krantas, Britų Hondūras, Prancūzų Gviana, Britų Gajana, Nyderlandų Gajana

---

 |
| Dabartiniai politiniai junginiai: |
| CARICOM, Kuba, Dominikos Respublika, *Gvadelupė*, *Martinika*, *BES salos*, *Aruba*, *Kiurasao*, *Sint Martenas*, *Puerto Rikas*, *JAV Mergelių salos* |

Pirmieji gyventojai Sent Lusijoje buvo Aravakų indėnai, kuriuos iki apytiksliai 800 metų iš salos išvijo Karibų gentis. Pirmieji europiečiai atkeliavo 16 amžiuje. Europiečiai įnirtingai kovėsi dėl salos su Karibų gentimi, ir 1660 -1814 m. laikotarpiu Sent Lusija buvo užkariauta net 14 kartų. 

1814 m. Sent Lusija tapo Didžiosios Britanijos kolonija: nuo 1833 m. buvo valdoma kaip Britų Priešvėjinės salos, nuo 1958 - kaip Vakarų Indijų Federacija, nuo 1962 - kaip atskira kolonija. 

1979 m. Vasario 22 d. gavo nepriklausomybę. Kenis Antonis tapo ministru pirmininku 1997 m. kai jo Sent Lusijos darbo partija laimėjo 16 iš 17 vietų parlamente.

1999 m. Europos Sąjunga baigė teikti pirmenybę iš kolonijų importuotiems bananams privertė Sent Lusiją paįvairinti savo žemės ūkį.

2002 m. tropinė audra "Lili" nuniokojo bananų derlių.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2017-11-13 iš Wayback Machine projekto.
| Majapurasমায়াপুর |
| --- |
| *Pušpa Samadhi šventykla* |
|  |
| 

MajapurasMajapuras

23°26′17″ š. pl. 88°23′34″ r. ilg.﻿ / ﻿23.43806°š. pl. 88.39278°r. ilg.﻿ / 23.43806; 88.39278﻿ (Majapuras)Koordinatės: 23°26′17″ š. pl. 88°23′34″ r. ilg.﻿ / ﻿23.43806°š. pl. 88.39278°r. ilg.﻿ / 23.43806; 88.39278﻿ (Majapuras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Vakarų Bengalija |
| **Rajonas** | Nadijos rajonas |
|  |
|  **Vikiteka** | Majapuras |

**Majapuras** (hind. मायापुर, IAST: *Māyāpur*, beng. মায়াপুর) – vietovė Indijoje, Vakarų Bengalijoje, ~130 km į šiaurę nuo Kalkutos, Nadijos rajone, Navadvypo miesto dalis. Vieta yra Gangos–Brahmaputros deltoje, ties Gangos ir Džalangės atšakų santaka.

Majapuras yra svarbi hinduizmo piligriminė vieta, nes manoma, jog čia gimė Čaitanja Mahaprabhus – vienas svarbiausių gaudyja vaišnavizmo gurų. Dabar čia įsikūrusi Tarptautinės Krišnos sąmonės organizacijos (ISKCON) oficiali būstinė. Yra didelė Krišnos šventykla bei keletas mažesnių. Svarbiausia Majapure švenčiama religinė šventė – Gaura purnima (Čaitanjos gimimo diena, vykstanti kovo–balandžio mėnesiais).

* ISKCON šventyklaISKCON šventykla
* Šri Krišnos šventyklaŠri Krišnos šventykla
* Piligrimai Majapure 2006 m.Piligrimai Majapure 2006 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Māyāpur*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 138
Indiškos samosos su čatnio garnyru
**Samosa** (hind. समोसा, IAST: *samosā*, pers. سنبوسه = *samuza*, turk. *samsa*, port. *chamuça*) – įvairiuose Azijos ir Afrikos kraštuose paplitęs įdarytas kepinys. Dažniausiai samosa yra trikampio formos ir patiekiama su čatnio garnyru. Tai populiarus užkandis Indijoje, Pakistane ir kitur Pietų Azijoje, Irane, Vidurinėje Azijoje, Artimuosiuose Rytuose ir Šiaurės Afrikoje, Pietryčių Azijoje, Turkijoje.

Skirtinguose kraštuose samosos gamybos technologijos skiriasi. Indijoje gaminys kepamas iš maida miltų, įdaromas trintomis bulvėmis, svogūnais, čili pipirais, žirniais, prieskoniais, ir kepamas aliejuje. Dažnai patiekiamas su kalendromis, mėtomis, tamarindais. Taip pat gaminamos ir saldžios samosos. Vidurinėje Azijoje samosos dažniausiai įdaromos mėsa (ypač aviena) su svogūnais, taip pat vištiena, sūriu, rečiau bulvėmis, gaminamos iš paprastų miltų ir tik apkepamos. Goa bei kituose portugališkai kalbančiuose kraštuose samosa įdaroma vištiena, jautiena, kiauliena arba daržovėmis.

Samosos kilo iš Persijos ir XIII–XIV a. paplito po Artimuosius Rytus ir Pietų Aziją.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lovely triangles Archyvuota kopija 8 January 2009 iš Wayback Machine projekto. *Hindustan Times*, 23 August 2008.
2. ↑  Davidson, Alan (1999). *The Oxford Companion to Food*. Oxford University Press. ISBN 0-19-211579-0.
3. ↑  „Samosa". *Britannica*. Nuoroda tikrinta 2022-12-27.
Senvaginis ežerėlis šalia Nevėžio (Kėdainių rajonas)
Karalienės liūnas Šventosios upės senvagėje
 *Kitos reikšmės – Senvagė (reikšmės).*
**Senvagė, senvaginis ežeras** – nedidelių, kilpos formos ežerų tipas, būdingas plokščiose lygumose.

Susidaro lygumų upei formuojant meandras (kilpas). Potvynių metu upės vanduo praardo meandros sąsmauką, o vanduo pradeda tekėti nauja vaga. Laikui bėgant kilpos ir upės vagos pralaida užanka ir susiformuoja nedidelis ežerėlis. Senvagė vasarą neretai išdžiūsta, bet pastoviai pasipildo potvynių metu. Taip pat senvagė gali susidaryti vietose kur išsišakoja upės vaga (ypač deltose). Užsinešus vienai iš atšakų, ja nebeprateka vanduo ir formuojasi senvagė.

Lietuvoje senvagių gausu palei Nevėžio, Nemuno upes. Bendras senvaginių ežerėlių skaičius Lietuvoje viršija 1300. Tiksliai jo nustatyti neįmanoma, nes senvagės – trumpai egzistuojančių ir greitai atsinaujinančių ežerų tipas. Daugiau kaip 50 % Lietuvos senvagių mažesnės nei 0,5 ha. Bendras senvaginių ežerėlių plotas sudaro vos 0,5 % visų Lietuvos ežerų ploto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valiuškevičius G. 1994. Lietuvos salpiniai ežerai. *Geografija*, 30: 21-24
Graikinės Baktrijos karaliaus Eukratido (*Eucratides*) auksinė 20 staterų moneta. Tai didžiausia antikos laikų auksinė moneta. Jos masė – 169,2 g, skersmuo – 58 mm.
**Stateras** (sen.gr. στᾰτήρ) – senovinė Graikijos moneta, galbūt Lydijos kilmės, buvusi apyvartoje nuo 700 m. pr. m. e. iki 50 m. Jas plačiai naudojo ir keltų gentys.

Korinto stateras. Averse: Pegasas su kopa (po Pegasu). Reverse: Atėnė su korintiniu šalmu. Raidė kopa *simbolizavo* archaišką Korinto miesto pavadinimo užrašymą (όρινθος)
Pirmieji staterai, kaldinti Atėnuose, buvo prilyginti 1 tetradrachmai (4 drachmos), nors kitose vietose ar kitu metu *stateru* vadino didrachmas (2 drachmas). Staterus kaldino ir Korinte. Staterus kaldino ir kai kuriose Viduržemio jūros salose, pvz. Eginoje (gr. Αίγινα, angl. *Aegina*)ir Kydonijoje (gr. Κυδωνία, angl. *Kydonia*). Pavyzdžiui, Kydonijoje buvo kaldintas sidabrinis stateras, ant kurio buvo pavaizduota Mino civilizacijos deivė Britomartė.

Buvo kaldinami ir *auksiniai staterai*, bet juos kalė tik keliose kalyklose. Auksinių staterų nominalas būdavo 20–28 drachmos.
Stateras svėrė 8,5 g (dukart daugiau už drachmą), o aukso ir sidabro santykis buvo nusistovėjęs 1:10. Žinomiausi auksiniai staterai buvo *kyzikenai* (*kyzikenos*) iš Kyziko (*Cyzicus*)ir auksiniai staterai, kuriuos kaldino Galijoje. Galų vadai staterus nusižiūrėjo iš Makedonijos karaliaus Pilypo II ar Aleksandro Makedoniečio staterų, kuriuos parsigabeno į vakarus grįžę keltai samdiniai.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stateras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

1. ↑  William Smith, A Dictionary of Greek and Roman Antiquities, 1881, J. Murray
2. ↑  C. Michael Hogan, Cydonia, The Modern Antiquarian, Jan. 23, 2008
American Broadcasting Company|  |
| Forma | Televizijos tinklas |
| Įkurta | 1943 m. spalio 12 d. (radijas)1948 m. balandžio 19 d. (televizija) |
| Centrinė būstinė | 77 West 66th StreetNiujorkas, Niujorko valstija, JAV |
| Svarbiausi darbuotojai | Zachary BlancheAnne SweeneyDavid WestinPaul LeeJohn Skipper |
| Holdingas | Disney–ABC Television Group |
| Tinklalapis | abc.go.com |

ABC logotipas, naudotas nuo 2007 iki 2013 m.
**American Broadcasting Company** (sutrumpintai **ABC**, nuo 1962 m. logotipe stilizuojama kaip **abc**) yra televizijos ir radijo transliuotojas JAV. Buvo įkurtas 1943 m. iš buvusio „NBC Blue" kanalo, „ABC" savininkas yra „The Walt Disney Company". Korporacijos būstinė yra Niujorke, laidos kuriamos Burbanko mieste, Kalifornijoje. Kanalas kartais vadinamas abėcėle, nes prasideda jos pirmosiomis raidėmis.

Istorija
--------

Įkūrus pirmuosius tikrus radijo transliuotojus antrajame XX a. dešimtmetyje išryškėjo rinkos lyderiai „CBS" ir „RCA" valdomas „NBC", kurį sudarė „NBC Red" ir „NBC Blue". 1943 m. spalio 12 d. „NBC Blue" buvo parduotas už 8 milijonus JAV dolerių.

Savininkai
----------

1996 m. „The Walt Disney Company" įsigyja „Capital Cities/ABC" ir pervadina į **„ABC, Inc."**, nors transliuotojas ir toliau vadinasi pilnu pavadinimu **„American Broadcasting Companies"**, ypač jų sukuriamose TV laidose.

Tiktai faktai
-------------

* Remiantis 2003 m. „A. C. Nielsen" apklausa buvo nustatyta, kad „ABC" kanalas yra prieinamas 96,75 % amerikiečių.
* Nuo 1984 m. visų ESPN kanalų savininkas yra „ABC" (valdo 80 % akcijų) ir „Hearst Corporation" (20 %).
* „ABC" yra asocijuota EBU narė.

TV serialai
-----------

* *Desperate Housewives*
* *Lost*
* *Samantha Who?*
* *Boston Legal*
* *Eli Stone*
* *Pushing Daisies*
* *Private Practice*
* *Dirty Sexy Money*
* *Ugly Betty*
* *Grey’s Anatomy*
* *Life on Mars*

TV laidos
---------

* *Dancing with the Stars*
* *Wife Swap*
* *Supernanny*
* *20/20*

Nuorodos
--------

* ABC tinklalapis
Pasaulio gyventojų skaičiaus prognozė
Miuncheno gyventojų struktūros pagal amžių prognozė 2010 m.
**Demografinė prognozė**, **gyventojų prognozė** – demografijos mokslo veikla, būsimųjų gyventojų skaičiaus ir struktūros pagal amžių, lytį, teritorinį pasiskirstymą, kartais – namų ūkio, išsimokslinimo ir kiti skaičiavimai.

Klasifikacija
-------------

Demografinė prognozė gali būti trumpalaikė – artimai, 5- 10 metų ateičiai ir ilgalaikė – tolimai, 25-30 metų ateičiai nusakyti. Pagal prognozuojamų objektų kiekį prognozė gali būti vienetinė, su vienu kintamuoju ir kompleksinė, įvertinant daugelį kriterijų.

Prognozavimas
-------------

Demografinės prognozės atliekamos remiantis prielaidomis apie galimus demografinius procesus (gimstamumas, mirtingumas, migracija, vedybos ir kt.) pokyčius tam tikromis socialinėmis, ekonominėmis sąlygomis. Derinant įvairias prielaidas rengiami keli demografinės prognozės variantai. Prognozuojama remiantis komponentų, amžiaus slinkties bei tikimybinio modeliavimo metodais. Demografinės prognozės naudojamos rengiant socialinės ekonominės raidos prognozes.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Demografinė prognozė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 607 psl.
| Sent Pitersbergas*St. Petersburg* |
| --- |
|        |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

Sent PitersbergasSent Pitersbergas

27°46′23″ š. pl. 82°38′24″ v. ilg.﻿ / ﻿27.77306°š. pl. 82.64000°r. ilg.﻿ / 27.77306; 82.64000﻿ (Sent Pitersbergas)Koordinatės: 27°46′23″ š. pl. 82°38′24″ v. ilg.﻿ / ﻿27.77306°š. pl. 82.64000°r. ilg.﻿ / 27.77306; 82.64000﻿ (Sent Pitersbergas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Florida Florida |
| **Apygarda** | Pinelaso apygarda |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 249 688  |
| **Plotas** | 356,4 km² |
| **Tankumas** (2011) | 701 žm./km² |
| **Altitudė** | 13,4 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Sent Pitersbergas |

**Sent Pitersbergas** (angl. *St. Petersburg*) – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų pietryčiuose, Floridos valstijoje, Florodos pusiasalio rytuose, prie Tampos įlankos, Pinelaso apygardoje. Turistinis centras, kurortas. Veikia vaikų, meno, istorijos, Holokausto muziejai, Salvadoro Dali muziejus, kuriame saugoma nemažai šio dailininko kūrinių. Yra rotušė, akvariumas, gausu kavinių, restoranų, prekybos centrų, jachtų prieplauka. Veikia keleto universitetų poskyriai. Sent Pitersberge yra įsikūręs Vikimedijos fondas.

Istorija
--------

1876 m. Sent Pitersbergą įkūrė John C. Williams ir Piotras Dementjevas. 1888 metais nutiestas geležinkelis. 1892 m. gyvenvietė valdiškai užregistruota ir pavadinta Sankt Peterburgo Rusijoje garbei. Po 1960 m. miestas tapo mėgiama pensininkų gyvenamąja vieta. Tuo metu atsikraustė ir lietuvių (pirmieji pasirodė dar prieš II pasaulinį karą). 1947 m. įkurta Amerikos lietuvių darbininkų literatūros draugijos kuopa, 1965 m. „Dainos mylėtojų" choras, 1973 m. Lietuvos senesniųjų piliečių klubas, tautinės draugijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Sent Pitersbergas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 654
| **Stasė Maževičienė-Baublytė** |
| --- |
| Gimė | 1950 m. gruodžio 22 d. (72 metai)Dvarčėnų k. Alytaus r. |
|  |
| Veikla | muzikos mokytoja, chorvedė. |

**Stasė Maževičienė-Baublytė** (1950 m. gruodžio 22 d. Dvarčėnų k. Alytaus r.) – muzikos mokytoja, chorvedė.

Biografija
----------

Mokėsi Rimėnų aštuonmetėje ir Daugų vidurinėje mokykloje. Baigusi devynias klases, 1966–1970 choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. L. Varneckytė).

Nuo 1970 rudens Daugų (Alytaus r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovė. 1977 respublikinei moksleivių dainų šventei parengė vaikų chorą, o tokiai pat 1987 dainų šventei – vyresniųjų klasių mišrųjį. Šis choras dalyvavo mokyklų chorų zoninėse varžybose ir pelnė prizinių vietų. Vėliau pradėjo dirbti su vyresniųjų klasių merginų choru, kurį parengė 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms bei 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Vokalinius ansamblius parengia „Dainų dainelės" konkursams – 1988 respublikiniame konkurse merginų duetas tapo laureatėmis, o berniukų duetas pelnė žiūrovų prizą. Su chorais ir vokaliniais ansambliais pasirodo koncertuose, dalyvauja rajono dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose.

Nuolat diriguoja Alytaus rajono dainų šventėse. 1995 S. Maževičienei suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Stasė Samulevičienė** |
| --- |
|  |
| S.Samulevičienė apie 1930 |
| Gimė | 1906 m. vasario 22 d.Arzgire |
| Mirė | 1988 m. liepos 25 d. (82 metai)Kaunas |
| Palaidotas (-a) | Petrašiūnų kapinėse |
|  |
| Veikla | Lietuvos tautodailininkė |

**Stasė Samulevičienė** (1906 m. vasario 22 d. Arzgire – 1988 m. liepos 25 d. Kaune, palaidota Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos tautodailininkė.

Biografija
----------

Stasė Samulevičienė ir Prezidentas Antanas Smetona apie 1928 m.
Sūnus Raimundas Samulevičius, vyro brolis Antanas Samuolis. 1932 m. kartu su tėvais grįžo į Lietuvą ir apsigyveno Kaune. 1944–1960 m. gyveno Prauliuose. 1960 m. grįžo į Kauną, kur ir mirė. 1994 m. Prauliuose atidaryta ekspozicija Samulevičių memorialinėje sodyboje.

Išleistos knygos
----------------

* „Padaužiukai" (1976 m.),
* „Broliai nykštukai" (1980 m.),
* „Nykštukai atostogauja" (1981 m.),
* „Padaužiukų bičiuliai" (1984 m.),
* „Broliukai nykštukai" (1987 m.).

Įvertinimas
-----------

1935 m. Paryžiaus pasaulinė paroda – aukso medalis.

1977 m. Šypsenos Ordinas.

Nuorodos
--------

* Stasės Samulevičienės nuotraukos įvairiais gyvenimo laikotarpiais Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
* Apie S.Samulevičienę Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| **Stasys Žvinys** |
| --- |
| Gimė | 1953 m. rugsėjo 26 d. (69 metai)Lėliuose, Molėtų rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Romualda |
| Vaikai | Donata, Vilmantė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Molėtų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | Lietuvos krikščionių demokratų partijaTėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Stasys Žvinys** (g. 1953 m. rugsėjo 26 d. Lėliuose, Molėtų raj.) – Lietuvos ir Molėtų rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1976 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius hidrotechnikas. 

1976–1979 m. dirbo Lietuvos hidrotechnikos ir melioracijos mokslinio tyrimo institute jaunesniuoju moksliniu bendradarbiu. 1992–2010 m. UAB „Molesta" generalinis direktorius. 

1990–1995 m. Molėtų rajono tarybos deputatas, nuo 1995 m. Molėtų rajono savivaldybės tarybos narys. 2010–2019 m. Molėtų rajono savivaldybės meras.

Lietuvos krikščionių demokratų partijos, 2008–2018 m. ir nuo 2018 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai Molėtų rajono skyriaus narys, 2010–2015 m. – skyriaus pirmininkas.

Sutuoktinė Romualda, vaikai Donata, Vilmantė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-03 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Algimantas Žiukas** | **Molėtų rajono savivaldybės meras**2010 – 2019 | Po to:**Saulius Jauneika** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Demokratų partija민주당, *mindžu dang* |
|  |
| Įkurta | 2005 m. gegužės 6 d. |
| Panaikinta | 2007 m. birželio 27 d. |
| Politinė ideologija | liberalizmas |
| Svetainė |
|  |

**Demokratų partija** (kor. 민주당, *mindžu dang*) buvo Pietų Korėjos politinė partija, egzistavusi nuo 2005 m. iki susijungimo su Naująja Jungtinių Demokratų partija 2008 m. Prieš tai ji buvo žinoma kaip **Tūkstantmečio Demokratų partija** (kor. 새천년민주당, *sėčonnion mindžu dang*) (2000–2005 m.) ir **Nacionalinis Kongresas Už Naują Politiką** (kor. 새정치국민회의, *sėdžongči gukmin hoiuy*) (1995–2000 m.)

Istorija
--------

Nacionalinis Kongresas Už Naują Politiką įsikūrė 1995 m. Kim Dedžiunui po pertraukos grįžus į politiką. Partija gerai pasirodė 1996 m. parlamento rinkimuose ir gavo 79 vietas, o po metų Kim Dedžiunas laimėjo prezidento rinkimus.

2000 m. po susijungimo su Naująja Žmonių partija, pavadinimas buvo pakeistas į Tūkstantmečio Demokratų partiją. Tų pačių metų parlamento rinkimai vėl buvo sėkmingi, laimėta 115 vietų, o 2002 metais vykusius prezidento rinkimus laimėjo partijos kandidatas No Mu Hionas (vėliau atsiskyręs ir įkūręs savo Mūsų Atvirąją partiją).

Sekantys 2004 m. parlamento rinkimai tūkstantmečio demokratams nebuvo sėkmingi, laimėtos tik 9 vietos.

2005 m. partija vėl pakeitė savo pavadinimą ir tapo žinoma kaip Demokratų partiją. Per 2007 m. prezidento rinkimus ji iškėlė savo kandidatą, tačiau jam nepavyko surinkti nei 1 % balsų.

2008 m. partija buvo prijungta prie Jungtinės Naujųjų Demokratų partijos ir suformuota nauja Jungtinių Demokratų partija.
| Pinerolasit. *Città di Pinerolo* |
| --- |
| *Pinerolo panorama* |
|  |
| 

PinerolasPinerolas

44°53′0″ š. pl. 7°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.88333°š. pl. 7.33333°r. ilg.﻿ / 44.88333; 7.33333﻿ (Pinerolas)Koordinatės: 44°53′0″ š. pl. 7°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.88333°š. pl. 7.33333°r. ilg.﻿ / 44.88333; 7.33333﻿ (Pinerolas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Pjemontas Pjemontas |
| **Provincija** | Turino provincija |
|  |
| **Meras** | Eugenio Buttiero |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 36 158  |
| **Plotas** | 50,28 km² |
| **Tankumas** (2010) | 719 žm./km² |
| **Altitudė** | 376 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 10064 |
| **Tel. kodas** | 0121 |
| **Tinklalapis** | www.comune.pinerolo.to.it |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Donatas |

**Pinerolas** (it. *Pinerolo*) – miestas Italijoje, Pjemonte, Turino provincijoje. Jis yra apie 40 km į pietvakarius nuo Turino prie Čisonės upės.

Istorija
--------

Viduramžiais Pinerolas buvo viena svarbiausių kelių sankryžų Italijoje, tad šia buvo didelė Savojos kunigaikščių pilis. Dėl miesto karinės svarbos čia atsirado iki šiol išlikusi karininkų mokykla.

Pinerolas pirmąkart paminėtas X a. kai priklausė Turino markai ir Pinerolo abatui, kuris valdė *Abbadia Alpina* abatiją, net kai miestas tapo komūna 1247 m. valdant Tomui Savojiečiui.

Nuo 1235 m. Amadėjus IV Savojietis miestui primetė protektoratą, kuris tapo absoliutus 1243 m.

Kai prancūzai įsiveržė į Pjemontą 1536 m. jie valdė Pinerolą iki 1574 m. bet pagal Čerasko sutartį miestas vėl atiteko prancūzams 1631 m. Prancūzija sutiko grąžinti miestą Pjemontui pagal Turino sutartį (1696 m.) su sąlyga, kad šis nugriaus Pinerolo įtvirtinimus ir pasitrauks iš Augsburgo lygos, kuri buvo nukreipta prieš Liudviką XIV.

Miestai partneriai
------------------

* Prancūzija Gapas, Prancūzija, nuo 1963 m.
* Vokietija Traunšteinas, Vokietija, nuo 1986 m.
* Argentina San Fransiskas, Argentina, nuo 1996 m.
* Bosnija ir Hercegovina Derventa, Bosnija ir Hercegovina, nuo 2005 m.
| RK3139 |
| --- |
| **Krinčinas-Petriškiai** |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 1,1 km |
| Pradžia | Krinčinas |
| Pabaiga | Petriškiai |
| Apskritys | Panevėžio |
| Miestai | Krinčinas |

**RK3139** – rajoninis kelias, jungiantis Krinčiną ir Petriškius. Kelio ilgis – 1,1 km. Krinčine kelias yra asfaltuotas, visas likęs kelias yra dengtas žvyru.

Kelias prasideda Krinčine, sankryžoje su  **3106**  Krinčinas–Ličiūnai–Mieliūnai . Kelias eina Pasvalio rajone. Nors kelias vadinasi „Krinčinas-Petriškiai", prie kelio yra tik Krinčinas. Kelias baigiasi įsiliedamas į tą patį kelią, iš kurio atsišakoja, į  **3106**  Krinčinas–Ličiūnai–Mieliūnai .

Išnašos
-------

1. ↑ . Vilnius21.lt. Nuoroda tikrinta 2022-07-24.

v • a • r **Pasvalio apylinkių rajoniniai keliai** 

3101 - 3102 - 3104 - 3105 - 3106 - 3107 - 3108 - 3109 - 3110 - 3111 - 3112 - 3113 - 3114 - 3115 - 3116 - 3117 - 3118 - 3119 - 3120 - 3121 - 3122 - 3123 - 3124 - 3125 - 3126 - 3127 - 3128 - 3129 - 3130 - 3131 - 3132 - 3133 - 3134 - 3135 - 3136 - 3137 - 3138 - 3139 - 3140 - 3141 - 3142 - 3143 - 3144