recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***Judžina*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Eugenie |
| Kilmės šalis |  Vokietija Ispanija |
| Režisierius | Jesus Franco |
| Scenaristas (-ai) | Harry Alan Towers |
| Vaidina | Maria RohmMarie LiljedahlChristopher Lee |
| Metai | 1970 |
| Žanras | drama |
| Pagal knygą | Markizas de Sadas „Filosofija buduare" |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Judžina** (angl.  *Eugenie*) – 1970 m. režisieriaus Jesus Franco sukurta erotinė drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Maria Rohm – madam Sent Eindž
* Marie Liljedahl – Judžina
* Christopher Lee – Dalmansas
* Paul Muller
* Mari Luisa Ponte
* Anney Kablan

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Madam Sent Eindž kvietimu jaunoji Judžina atvyksta į saloje esantį vasarnamį praleisti savaitgalio su madam ir jos broliu Dalmansu. Pamažu Judžina įtraukiama į mistika apgaubtus žaidimus, kurie baigiasi ne tik sadomazochistinėmis orgijomis, bet ir ritualinėmis žmogžudystėmis...
**Jason Kidd**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1973 m. kovo 23 d. (50 metų) |
| Gimimo vieta | San Franciskas, Kalifornija, JAV |
| Ūgis | 1,93 m |
| Svoris | 95 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | *baigęs karjerą* |
| **Pozicija** | Įžaidėjas |
| NBA naujokų birža |
| 1994 m. | 2 šaukimu,Dalaso „Mavericks" |
| Profesionalūs klubai |
| 1994–19961996–20012001–20082008–20122012–2013 | Dalaso „Mavericks"Finikso „Suns"Naujojo Džersio „Nets"Dalaso „Mavericks"Niujorko „Knicks" |  |
| Šalies rinktinė |
| 1999–2008 | Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |  |
|  Treniruotos komandos |
| 2013–20142014–20182019–20212021– | Bruklino „Nets"Milvokio „Bucks"Los Andželo „Lakers" (asistentas)Dalaso „Mavericks" |
|  |

**Džeisonas Frederikas Kidas** (angl. *Jason Frederick Kidd*, 1973 m. kovo 23 d.) – buvęs profesionalus amerikiečių krepšininkas, nuo 2021 m. Dalaso „Mavericks" treneris.

Žaidėjo karjera
---------------

Džeisonas Kidas gimė 1973 m. kovo 23 d. San Franciske, Kalifornijoje. Paskutiniais metais mokydamasis Alamedoje Šv. Juozapo Notr Damo skyriuje buvo išrinktas metų geriausiu JAV vidurinės mokyklos žaidėju. Po to įstojo į Kalifornijos universitetą.

1994 m. jį naujokų biržoje 2 numeriu pašaukė Dallas „Mavericks" klubas. 1997 m. gruodžio 2 d. jis buvo iškeistas Phoenix „Suns" klubui. Nuo 1998–2001 m. sezonais jis pirmavo NBA pagal rezultatyvius perdavimus, taip tapdamas vienu iš keturių, kurie pirmavo lygoje pagal šį rodiklį.

2001 m. birželio 24 d. Phoenix „Suns" klubas jį išmainė į New Jersey „Nets" klubą.

2008 m. vasario 19 d. J. Kidd’as kartu su dar 2 žaidėjais buvo išmainytas į 5 Dallas „Mavericks" žaidėjus.

Ketverius metus praleidęs Dalaso komandoje, 2012 m. liepos 12 d. J. Kidd’as prisijungė prie Niujorko Knicks ekipos. Po sezono 2013 m. birželio 3 dieną žaidėjas paskelbė apie savo 19 metų trukusios krepšininko karjeros pabaigą.

Trenerio karjera
----------------

2013 m. birželio 12 d. Bruklino Nets komanda pranešė, jog naujuoju jos treneriu taps J. Kidd’as. Jis tapo trečiuoju krepšininku NBA istorijoje, iš karto pasitraukus iš žaidėjo pozicijos tapusiu treneriu. Nuo 2014 m. treniruoja Milwaukee Bucks klubą.

Apdovanojimai
-------------

* 2011 m. NBA čempionas
* 2012 m. NBA garbingo elgesio prizas
* Vienintelis žaidėjas lygoje, kuris pelnė 15 000 taškų, atkovojo 7000 kamuolių ir atliko 10 000 rezultatyvių perdavimų

Nuorodos
--------

* Oficialus žaidėjo puslapis

1. ↑
2. ↑  Knicks sign Jason Kidd
3. ↑  Jason Kidd retiring after 19 seasons
4. ↑  Brooklyn Nets Name Jason Kidd Head Coach
5. ↑  Jason Kidd introduced by Nets
| **Juozas Juvencijus Mačys** |
| --- |
| Gimė | 1941 m. kovo 16 d. (82 metai)Aleksandravėlė, Obelių valsčius |
|  |
| Veikla | Lietuvos matematikas, fizinių mokslų daktaras. |

**Juozas Juvencijus Mačys** (g. 1941 m. kovo 16 d. Aleksandravėlėje, Obelių valsčius) – Lietuvos matematikas, fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1963 m. baigė Vilniaus universitetą. 1964-1967 m. V. Steklovo matematikos instituto aspirantas. 1968 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas, habilitacija 2007 m.

1967-1977 m. Fizikos ir matematikos, nuo 1977 m. Matematikos ir kibernetikos instituto (nuo 1990 m. Matematikos ir informatikos institutas) vyriausiasis mokslo darbuotojas.

1962 m. Lietuvos šaškių čempionas. Lietuvos jaunųjų matematikų komandos TSRS ir pasaulio olimpiadose vadovas nuo 1968 m. Sukūrė matematikos olimpiadų uždavinynų. Nuo 1991 m. Matematikos olimpiadų nacionalinio komiteto pirmininkas, nuo 1999 m. Nacionalinio matematikų konkurso „Kengūra" pirmininkas.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių darbų svarbiausios kryptys: tikimybių teorijos ribinės teoremos ir stochastinių modelių stabilumas, matematikos mokymo metodika. Nustatė centrinės ribinės teoremos atsitiktinių nepriklausomųjų kintamųjų sumų be jokių apribojimų būtinas ir pakankamas sąlygas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juozas Juvencijus Mačys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 756 psl.
Koordinatės: 54°55′59″š. pl. 25°39′42″r. ilg.﻿ / ﻿54.9331°š. pl. 25.6617°r. ilg.﻿ / 54.9331; 25.6617

|  |
| --- |
|    **Pailgio geležinkelio stotelė** |
| **Adresas** | Pailgis |
| **Atidaryta** | 1876 m. |
| **Aptarnaujanti įmonė** | AB „Lietuvos geležinkeliai" |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | km | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
| ↑ ŠVENČIONĖLIAI ↑ |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | ↑ LENTUPIS ↑ |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | (Lietuvos–Baltarusijos siena) |
| Pažeimenė |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | *Pavoverė* |
|  | 9,0 | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 | 6,4 |  |
| PABRADĖ |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  | 8,1 | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
| **Pailgis** |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  | 4,5 | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
| Santaka |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  | 6,1 | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
| Skersabaliai |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
| ↓ NAUJOJI VILNIA ↓ |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Pailgio geležinkelio stotelė** – stotis Švenčionių rajono savivaldybėje, prie Vilniaus–Turmanto geležinkelio, Pailgio kaime prie šiaurinės Pailgio ežero pakrantės. Tai stotis Bezdonių–Pabradės tarpstotyje netoli Pailgio ežero. Stoja priemiestiniai keleiviniai traukiniai Vilnius–Ignalina–Turmantas.

Istorija
--------

Geležinkelio stotis Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelio ruože įkurta 1876 m. ir vadinosi ***Družilių geležinkelio stotis*** (rus. *Дружилы*, lenk. *Drużyły*). Stotis buvo į šiaurės rytus nuo Družilių kaimo, ties pietiniu Pailgio ežero pakraščiu (54°55′12″š. pl. 25°39′16″r. ilg.﻿ / ﻿54.9199°š. pl. 25.6544°r. ilg.﻿ / 54.9199; 25.6544), 10 varstų nuo Pabradės GS ir 14 varstų nuo Bezdonių GS.

Po I pasaulinio karo lenkai stotį perkėlė nežymiai į šiaurę, ties vidurine Pailgio ežero dalimi (54°55′32″š. pl. 25°39′26″r. ilg.﻿ / ﻿54.9255°š. pl. 25.6573°r. ilg.﻿ / 54.9255; 25.6573) ir pervadino ***Parčevo geležinkelio stotis*** (lenk. *Parczew*). Užėjus sovietams, stotelė dar pastumta į šiaurę, į dabartinę vietą ties šiauriniu Pailgio ežero pakraščiu ir pavadinta ***Pailgės stotimi***, o 1965 m. – ***Pailgio stotimi***.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Traukinių išvykimai iš stotelės Pailgis. (Stops.lt)
2. ↑  Архангельский А. С. Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР (справочник). – Москва, Транспорт, 1981.
3. ↑  *Drużyły*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. II (Derenek — Gżack). Warszawa, 1881, 174 psl. **(**lenk.**)**
4. ↑
5. ↑  Памятная книжка Виленской губернiи на 1878 годъ. // PDF 331 psl.
6. ↑
| ***Dviprasmiška istorija*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Maro Bianchi |
| Scenaristas (-ai) | Piero Regnoli |
| Metai | 1986 |
| Žanras | erotinis |
| Trukmė | 102 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Dviprasmiša istorija** (it. *Una storia ambigua*) – 1986 m. Italijoje sukurtas erotinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Minnie Minoprio – grafienė Ana
* Gabriele Gori – Stefanas
* Beba Balteano – Marisa
* Piero Gerlini – Romano
* Manola D‘Amato
* Marco Manni
* Paolo Merosi
* Serena Bisio

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1935-ieji, Italija. Jaunas vaikinas atvyksta iš provincijos pas savo ėdę, įtakingą fašistų partijos narį, tikėdamasis, kad pastarasis padės jam kopti karjeros laiptais, tačiau netrukus tampa šio žmonos, nepatenkintos savo seksualiniu gyvenimu, taikiniu. Negana to, jis krinta į akį ir ten pat gyvenančiai pusseserei. Besiblaškydamas tarp dviejų moterų, jis pats tampa intrigų objektu. Pasirinkęs dėdės žmoną, jis netrukus tampa šiai nereikalingas, o pusseserė neatleidžia jam išdavystės, todėl lieka vienintelis kelias: išsikraustyti atgal namo...
| ***Emanuelė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Emmanuelle |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Just Jaeckin |
| Scenaristas (-ai) | Jean-Louis Richard |
| Metai | 1974 |
| Žanras | erotinis |
| Trukmė | 90 min. 105 min. (pilna versija) |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Emanuelė** (pranc.  *Emmanuelle*) – 1974 m. sukurtas erotinis filmas, viena garsiausių šio žanro juostų, kuri, net ir išpeikta kritikų, sulaukė didžiulio populiarumo visoje Europoje ir JAV. Filmas, priskiriamas „softcore" žanrui, vėliau sulaukė daugybės tęsinių ir pamėgdžiojimų.

Po filmo „Paskutinis tango Paryžiuje" (1972) sėkmės, kino studijos susidomėjo galimybe kurti daugiau erotinių filmų. Prodiuseriui Yves Rousset-Rouard sugalvojus ekranizuoti Emmanuelle Arsan romaną „Emanuelė" ir įsigijus teises į jį, režisuoti buvo pakviestas aktorius ir fotografas Just Jaeckin, iki tol neturėjęs filmų kūrimo patirties. Pagrindinis vaidmuo buvo patikėtas olandei Silvijai Kristel, šio filmo dėka tapusiai viena žymiausių Europos erotinio kino žvaigždžių.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Sylvia Kristel – Emanuelė
* Daniel Sarky – Žanas
* Christine Boisson – Mari-Anž
* Marika Green – Bi
* Alain Cuny – Mario
* Jeanne Colletin – Ariana

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jauna ir neseniai ištekėjusi prancūzė Emanuelė atvyksta pas savo vyrą Žaną į Bankoką, kur šis dirba diplomatinėje atstovybėje. Ji susipažįsta su kitomis darbuotojų žmonomis, kurios nuobodžiaudamos leidžia dienas ir tarp kurių klesti itin liberalus požiūris į intymius santykius. Žanas, kuris yra kiek vyresnis už žmoną, taip pat neprieštarauja ir netgi skatina žmoną atsiduoti seksualinėms fantazijoms, tikindamas jog taip ji galės atsikratyti savo drovumo ir galės gauti iš gyvenimo daugiau nei iki tol.

Per trumpą laiką Emanuelė išmėgina įvairiausius seksualinius santykius, kol susipažįsta su Mario – pagyvenusiu vyriškiu, kuris kardinaliai pakeičia jos požiūrį į seksą. Nepaisant to, kad sutuoktiniai laikosi taisyklės nieko neslėpti vienas nuo kito, Žanas pradeda bijoti, kad Emanuelė, patirdama vis daugiau seksualinių nuotykių, nutols nuo jo...
XVI a. gyvenęs Žozefas Skaližeris, laikomas chronologijos mokslo pradininku.
**Chronologija** (iš sen. gr. χρόνος = *chrónos*, „laikas" ir λόγος = *lógos*, „mokslas") – mokslas apie laiko matavimą, įvykių išsidėstymo laike tvarka. Chronologija pagrįstas laiko juostos arba įvykių sekos naudojimas. Tai taip pat yra „faktinės laikinosios praeities įvykių sekos nustatymas".

Chronologija yra periodizacijos dalis, taip pat pagalbinė istorijos disciplinos (Žemės istorijos, Žemės mokslų ir geologinės laiko skalės taikymo) atšaka.

Lietuvoje chronologijos klausimais rašė Antanas Vasiliauskas, Edvardas Gudavičius, Roza Šikšnienė.

Laiko žymėjimas iki chronologijos disciplinos
---------------------------------------------

Moderniąją chronologijos sistemą 1583 m. sukūrė prancūzų filologas Žozefas Skaližeris.

Pirmieji susistemintą laiko skaičiavimą bandė įvesti senovės romėnai. Senovės Romos istorikų buvo naudojama skalė nuo Romos įkūrimo (*Ab Urbe condita*, sutrumpintai AUC, pažodžiui iš lotynų k. reiškia „nuo tada, kada miestas įkurtas", t. y. 753 m. pr. m. e.) Keletas Romos istorikų jį naudojo Romos metams nustatyti, nors vėlesni istorikai šį metų skaičiavimo metodą naudojo dažniau. Šis metų skaičiavimo metodas pirmą kartą sistemingai panaudotas tik apie 400 m. Iberijos istoriko Orosijaus. Manoma, kad popiežius Bonifacas IV maždaug 600 m. buvo pirmasis, sukūręs ryšį tarp šios eros ir *Anno Domini* (AD 1 = AUC 754).

Lietuvoje iki krikšto remtasi baltų žemdirbystės kalendoriumi, po krikšto – krikščioniškomis laiko skaičiavimo sistemomis.

Literatūra
----------

* Richards, E. G. (1998). *Mapping Time: The Calendar and History*. Oksfordo universiteto leidykla.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Gudavičius, Edvardas. Chronologija (VLE) Tikrinta 2022-11-15
2. ↑  Richards 2013, p. 591–592.
| ***Ilsa, SS vilkė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Ilsa: She Wolf of SS |
| Kilmės šalis |  Kanada |
| Režisierius | Don Edmonds |
| Scenaristas (-ai) | Johan RoystonJohn C.W. Saxton |
| Metai | 1975 |
| Žanras | eksploatacinis |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | anglų ir vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Ilsa, SS vilkė** (angl. *Ilsa: She Wolf of SS*) – 1975 m. sukurtas eksploatacinis siaubo filmas, priskiriamas „nazisploitation" žanrui. Pagrindinės herojės Ilsos prototipu yra Ilse Koch ir Irma Grese – žiaurumu koncentracijos stovyklose pagarsėjusios nacistės.

Filmas turi keletą tęsinių.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Dyanne Thorne – Ilsa
* Gregory Knoph – Volfas
* Tony Mumolo – Mario
* Maria Marx – Ana
* Nicolle Riddell – Kata
* Jo Jo Deville – Ingrid

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Ilsa – sadistė koncentracijos stovyklos viršininkė, atliekanti eksperimentus su kaliniais, kurių tikslas – įrodyti, kad moterys pakelia daugiau skausmo negu vyrai. Greta to, Ilsa pasižymi nepasotinamu seksualiniu potraukiu, kurį tenkinti kiekvieną vakarą iš kalinių atrenkamas vienas vyras, tačiau, nesugebėjęs jos patenkinti, yra kastruojamas. 

Galiausiai stovykloje atsiranda amerikietis, pajėgiantis „patenkinti" Ilsą. Tapęs šios meilužiu, jis pradeda naudotis savo padėtimi, kad organizuotų kalinių pabėgimą.
Koordinatės: 55°11′48″š. pl. 22°06′46″r. ilg.﻿ / ﻿55.1967°š. pl. 22.1127°r. ilg.﻿ / 55.1967; 22.1127

|  |
| --- |
|    **Griežpelkių geležinkelio stotis** |
|  |
| *Stoties pastatas 1912 m.* |
| **Adresas** | Griežpelkiai I |
| **Atidaryta** | XX a. pradžia |
| **Uždaryta** | XX a. vidurys |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ KUTIŠKIAI ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Požerūnai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 5,5 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Lauksargiai |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 3,6 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | **Griežpelkiai** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 2,4 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Kamščiai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 4,1 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Geniai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ PAGĖGIAI ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Griežpelkių geležinkelio stotis** – buvusi stotis šiauriniame Griežpelkių I kaimo pakraštyje (Tauragės rajonas), prie Radviliškio–Tilžės geležinkelio. Pastatai neišlikę.

Istorija
--------

Įkurta XX a. pradžioje, žymima bent nuo 1904 m. Tai buvo antroji stotis nuo Lauksargių, kurioje stodavo traukiniai Lauksargiai–Tilžė. Pagrindinis stoties pastatas buvo dviejų aukštų, vokiškos architektūros, smarkiai nukentėjo per II pasaulinį karą. XX a. viduryje stotelė uždaryta, nors žemėlapiuose žymima bent iki 1967 m. Ilgesnį laiką veikė Kamščių geležinkelio stotelė, buvusi už 2 km į vakarus nuo buvusios Griežpelkių stoties.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Hendschels Telegraph. Eisenbahn-Kursbuch. – Frankfurt am Main, Expedition von Hendschels Telegraph, M. Hendschel, 1914.
3. ↑  Атлас железных дорог СССР. – Москва, Министерство путей сообщения, 1968. // psl. 16

* Didysis Lietuvos geležinkelio žiedas (Superkeliones.lt)
Karachiljas 
Karachiljas
**Karachiljas** (isp. *carajillo*) – ispaniškas sluoksninis gėrimas, kava (viršutinis sluoksnis) su brendžiu ar romu. Labai populiarus Ispanijos kaimuose.

Panašus itališkas gėrimas vadinasi *caffè corretto*.

Kilmė
-----

Viena hipotezė teigia, kad šį gėrimą sugalvojo ispanų kareiviai Kuboje. Kareiviai gerdavo kavą su romu, kad tai suteiktų jiems narsos. Žodis isp. *coraje* reiškia 'narsa', iš jo kilo isp. *corajillo* ir isp. *carajillo*.

Kita hipotezė teigia, kad Barselonoje kurjeriai užsakinėdavo kavos ir alkoholinio gėrimo prašydami juos sumaišyti: kat. *que ara guillo* 'dabar išvykstu skubėdamas'. Ši frazė buvo sutrumpinta iki *caraguillo*, kuris virto isp. *carajillo*.

Receptūra
---------

Yra daug karachiljo receptų, pradedant juoda kava su spiritu ir baigiant pakaitintu spiritu su citrina, cukrumi ir cinamonu, į kurį paskui įpila kavą.

Pradiniame variante karachilją sudaro pusė kavos ir pusė alkoholinio gėrimo.. Skirtinguose Ispanijos regionuose alkoholinio gėrimo ir kavos proporcijos gali labai skirtis. Pvz. Katalonijoje karachiljas alkoholio turi gerokai daugiau nei kavos, o Kastilijoje ir Leone karachiljas alkoholio turi mažai. Kartais į karachilją įpila anyžinės degtinės ar chereso.

Kaimuose karachilją dažnai daro su naminės gamybos vynuoginiu brendžiu. Kartais brendį su įdėtu cukrumi prieš pilant kavą padega, taip norima gauti stipresnį aromatą.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Karachiljas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

1. 1 2  Культура и история употребления кофе в Испании Archyvuota kopija 2016-08-03 iš Wayback Machine projekto. Straipsnis svetainėje expert-coffee.ru
2. 1 2 3  Культура потребления кофе. Испания и Португалия Archyvuota kopija 2014-05-29 iš Wayback Machine projekto. Straipsnis iš svetainės coffeeclub.ru
Koordinatės: 56°13′57″š. pl. 23°59′59″r. ilg.﻿ / ﻿56.2326°š. pl. 23.9997°r. ilg.﻿ / 56.2326; 23.9997

|  |
| --- |
|    **Lauksodžio geležinkelio stotelė** |
| **Adresas** | Lauksodis |
| **Atidaryta** | XX a. pradžia |
| **Uždaryta** | XX a. 2-oji pusė |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ← JONIŠKIS ← |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Veikšiai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *ŽEIMELIS* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ***Lauksodis*** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Butniūnai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Vaškai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ *JONIŠKĖLIS* ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Lauksodžio geležinkelio stotelė** – buvusi stotis Pakruojo rajono savivaldybėje, vakariniame Lauksodžio kaimo pakraštyje, prie Joniškėlio–Žeimelio geležinkelio ruožo. Išlikęs apleistas dviaukštis mūrinis stoties pastatas.

Istorija
--------

Iki 1976–1979 m. turėjo atskiros gyvenvietės statusą. XXI a. pradžioje stoties pastate veikė paštas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR administracinio-teritorinio suskirstymo žinynas, II dalis. – Vilnius, „Mintis", 1976. // psl. 1–399.
| ***Malonumas trims*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Jesus Franco |
| Scenaristas (-ai) | Jesus FrancoAlain Petit |
| Metai | 1974 |
| Žanras | erotinis |
| Trukmė | 80 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Malonumas trims** (pranc.  *Plaisir a trois*) – 1974 m. režisieriaus Jesus Franco sukurtas erotinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Alice Arno – Martina Bresak
* Robert Woods – Čarlzas Bresakas
* Howard Vernon – Matijas
* Tania Busselier – Cecilija
* Lina Romay – Adelė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Po savo meilužio sužalojimo praleidusi 18 mėnesių psichiatrinėje ligoninėje, Martina grįžta namo. Paaiškėja, kad gydymas nedavė norimų rezultatų ir ji kartu su vyru grįžta prie senų žaidimų: rasti auką, su ja kurį laiką žaisti seksualinius žaidimus, o vėliau nužudyti, organus saugant namo rūsyje esančiame „muziejuje". Naujausiu jų taikiniu tampa kaimynystėje gyvenančio diplomato duktė Cecilija. Mergina įsitraukia į jai pasiūlytus seksualinius žaidimus ir tampa Čarlzo meiluže, o šis nusprendžia šį kartą paaukoti ne merginą, o savo ligotą žmoną...
**Kelermeso pilkapiai** (rus. *Келермесские курганы*) – pilkapiai prie Kelermeso stoties, Giagino rajonas, Adygėja, Šiaurės Kaukazas.

Pilkapynas
----------

Pilkapyną sudaro VII – VI a. pr. m. e. pilkapių grupė. Pilkapius 1903-1904 m. tyrė Nikolajus Veselovskis. Mirusieji laidoti dideliuose stačiakampiuose kapuose, kapo duobę dengė medžių šakos, sukrautos ant stulpų, virš kapo buvo supiltas didelis sampilas. Kapuose rasta žirgų griaučių (viename kape buvo palaidota iki 24 žirgų), manoma, paaukotų, su puošniomis geležinėmis ir bronzinėmis kamanomis, ginklų, auksinių diademų ir taurių, sidabrinis veidrodis. Kamanos ir ginklai būdingi skitų kultūrai. Pilkapiuose palaidoti meotų arba skitų, apsistojusių po žygių į priešakinę Aziją, vadai ar genčių vyresnieji. Radinius saugo Ermitažas, Sankt Peterburgas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kelermeso pilkapiai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 707 psl.

* Отчет археологической комиссии за 1904 г. СПБ, 1907
* Максимова М. И. Серебряное зеркало из Келермеса, / Советская археология, т. 21, М. 1954
* Максимова М. И. Ритон из Келермеса, / Советская археология, т. 25, М. 1956
* Артамонов М. И. Сокровища скифских курганов в собрании государственного Эрмитажа, Прага – Л. 1966.

Nuorodos
--------

* Kelermeso pilkapių radiniai Archyvuota kopija 2009-02-14 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jurgis Pliateris II** |
| --- |
| Grafas |
| Pliaterių giminė |
|  |
|  |
| Gimė | 1875 m. rugpjūčio 19 d.Švėkšnoje |
| Mirė | 1943 m. sausio 22 d. (67 metai)Syktyvkare, Komija |
| Tėvas | Adomas Pliateris |
| Sutuoktinis (-ė) | Janina Pliaterienė |
| Vaikai | Aleksandras Pliateris |
| Grafas |
|  |
| Veikla | pulkininkas, Švėkšnos dvarininkas. |

**Jurgis Pliateris II** (1875 m. rugpjūčio 19 d. Švėkšnoje – 1943 m. sausio 22 d. Syktyvkare, Komija) – grafas iš garsios Pliaterių giminės, pulkininkas, Švėkšnos dvarininkas.

Adomo Pliaterio sūnus ir Aleksandro Pliaterio tėvas.

Biografija
----------

Pradžios mokslus dėstė namų mokytojai. Dešimties metų laisvai kalbėjo lenkiškai, rusiškai, prancūziškai ir vokiškai. Kiek paaugęs buvo išsiųstas mokytis į Petrapilį, į Kadetų korpusą, kurį 1897 m. baigė kornetu. Jaunas kavalerijos jaunesnysis leitenantas buvo paskirtas į rinktinį gvardijos kavalergardų pulką Petrapilyje. Tarnaudamas karininku ėmė mokytis lietuvių kalbos, kurią dėstė švėkšniškis Karo medicinos akademijos studentas K. Oželis. Per 15 karinės tarnybos metų buvo apdovanotas Rusijos, Prancūzijos, Vokietijos, Rumunijos ir Siamo ordinais. 1910 m. paskirtas Rusijos karo atašė padėjėju Prancūzijoje. 1912 m. išėjo atsargon pulkininko laipsniu ir grįžo Švėkšnon.

1912 m. rugsėjo 4 d. vedė grafaitę Janiną Pliaterytę iš Vilkėno dvaro. Rūpinosi Švėkšnos dvaro ir miestelio reikalais. Švėkšnos bažnyčiai Šveicarijoje nupirko bokšto laikrodį. Parke pastatydino skulptūras „Diana", „Saulės laikrodis", kitoje gatvės pusėje – „Šv. Florijonas". Jo pastangomis sienos perėjimo punktas iš Voverių prie kelio į Ramučius perkeltas į Inkaklius.

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui mobilizuotas ir paskirtas Pskovo atsarginių brigados štabo viršininku, vėliau – kavalerijos arklių punkto viršininko padėjėju Lugos mieste. 1918 m. vasarą grįžo Švėkšnon.

Saulės laikrodis Švėkšnos dvare
Susikūrus nepriklausomai Lietuvos valstybei, per 1923 m. žemės reformą prarado didesnę dalį savo valdų. Po 1925 m. Švėkšnos gaisro dalį parko atidavė statyti gimnazijos rūmams. 1935 m. mirus motinai Genovaitei, paveldėjo jos bute Paryžiuje buvusius meno kūrinius, kurie buvo atgabenti Švėkšnon. 1940 m. prasidėjus rusų okupacijai išvarytas iš namų, nusisavintas visas jo turtas, išvežti meno kūriniai, o biblioteka ir dvaro archyvas „Genovaitės" viloje įsikūrusių tarybinių pasieniečių sudeginti. Žmona mirė 1940 m. rugsėjo 9 d. o 1941 m. birželio 14 d. Pliateris ištremtas į Sibirą netoli Syktyvkaro, kur po pusantrų metų mirė nuo išsekimo.
| ***Malonumo šūksniai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Ispanija |
| Režisierius | Jesus Franco |
| Metai | 1983 |
| Žanras | erotinis |
| Trukmė | 86 min. |
| Kalba | ispanų |
| **IMDb įrašas** |

**Malonumo šūksniai** (isp.  *Gemidos de placer*) – režisieriaus Jesus Franco erotinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Lina Romay – Džulija
* Antonio Mayans – Antonio
* Rocio Freixas – Marta
* Elisa Vela – Martina
* Juan Soler – Fenulas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Antonio pakviečia savo meilužę Džuliją į savo namus, kuriuose, be jo, dar gyvena sekretorė Marta ir psichiškai atsilikęs tarnas Fenulas. Tą patį vakarą į namus grįžta ir Antonio žmona Martina, ką tik paleista iš psichiatrinės ligoninės. Antonio ir 3 moterys netrunka pasinerti į erotinius bei sadistinius žaidimus, kurie netrukus tampa grėsmingi ir mirtini. Pradžioje nužudoma Marta, Antonijas kalbina Džuliją atsikratyti žmona, tačiau sekančia auka tampa jis pats...
| Verdinjas |
| --- |
| Verdinjo žemupys Verdinjo žemupys |
| **Ilgis** | 350 km |
| **Ištakos** | Brazilijos plokščiakalnis |
| **Žiotys** | Paranaiba |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Verdinjas |

**Verdinjas** arba ***Verdė*** (port. *Rio Verdinho, Rio Verde* 'žalioji upė') – upė Brazilijoje, Gojaso valstijoje; Paranaibos dešinysis intakas (Paranos baseinas). Prasideda Brazilijos plokščiakalnyje, Kajapo kalnagūbryje, ~900 m aukštyje, Mineiroso apylinkėse. Teka į pietryčius plynaukštėmis. Įteka į Paranaibą į pietvakarius nuo San Simauno, tuoj žemiau Klaro žiočių.

Didžiausi intakai: San Domingosas (dešinysis), Ribeiraun Feras (kairysis).

Vaga slenkstėta. Upės vanduo naudojamas drėkinimui, keliose vietose patvenkta (Salto, Salto do Rio Verdinjo tvenkiniai). Didesnių miestų prie upės nėra.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Mapa físico do estado do Goiás, IBGE, 2013.
3. ↑  Mapa Multimodal Goiás, DNIT, 2013.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Syrphidae** |
| --- |
| Žiedmusė (Sericomyia silentis)Žiedmusė (*Sericomyia silentis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Dvisparniai  *( Diptera)* |
| Pobūris: | Musiniai dvisparniai  *( Brachycera)* |
| Šeima: | Žiedmusės  *( Syrphidae)* |

 |

**Žiedmusės** (*Syrphidae*) – dvisparnių (*Diptera*) vabzdžių šeima. Tai vidutinio dydžio arba stambokos musės, kurių pilvelis išmargintas skersiniais geltonais ir juodais dryžiais. Iš išorės žiedmusės panašios į vapsvas. Patinų akys gana stambios ir viršugalvyje susiglaudžia. 

Suaugusios žiedmusės aptinkamos ant augalų žiedų, nes maitinasi nektaru. Gana vikriai skraido, gali „kabėti" ore vienoje vietoje labai stabiliai. Lervos panašios į mažytes dėles, žalios, gelsvos ar rausvos spalvos, gyvena ant augalų tarp amarų kolonijų, minta amarais ir kitu maistu. Taip pat yra rūšių, gyvenančių skruzdėlynuose, bičių lizduose, trūnijančioje medienoje. Kai kurios rūšys kenkia augalams (svogūninė žiedmusė). Pasaulyje yra apie 6000 rūšių, Lietuvoje – apie 300.

* Kamaniškoji žiedmusė (Volucella pellucens)Kamaniškoji žiedmusė (Volucella pellucens)
Kruizinis laivas "Costa Pacifica" kruizinių laivų terminale
Berniuko su šuneliu *"Vaikystės svajonė"* skulptūra kruizinių laivų terminale
**Klaipėdos kruizinių ir karinių laivų terminalas** – terminalas Klaipėdos uoste, veiklą pradėjęs 2003 metais. Terminalo operatoriaus funkcijas vykdyti pavesta AB „Klaipėdos laivų remontas".

Terminalas užima 1,2 ha ploto ir yra nutolęs nuo Klaipėdos centro tik 100 metrų į vakarus. Prie terminalo krantinių (Nr. 28–33) gali švartuotis iki 330 metrų ilgio, 45 metrų pločio ir 8,6 metro grimzlės laivai. Terminale ir jo prieigose yra teikiamos turistams reikalingos paslaugos: taksi, telefonas, barai, restoranai ir viešbučiai.

Kruiziniame ir karinių laivų terminale stovi berniuką su šuneliu vaizduojanti skulptūra „Vaikystės svajonė" (skulptūros autorius Svajūnas Jurkus, architektas Vytautas Paulionis).

Istorija
--------

1919 m. Klaipėdoje, dabartiniame Kruizinių laivų terminale, anksčiau buvusioje AB „Klaipėdos laivų remontas" teritorijoje, buvo įkurta Pauliaus Lindenau laivų statykla (vok. *Schiffswerft Memel-Lindenau &Cie, Eisen-und Holzschiffbau, Maschinenfabrik und Giesserei*). Čia buvo statomi modernūs transatlantiniai laivai, veikė mašinų fabrikas ir liejykla. Miestą užėmus vokiečiams 1939 m. P. Lindenau įmonės veikla buvo nukreipta masinei minų tralerių gamybai, čia apsistodavo vokiečių povandeniniai laivai. Karo metais įmonė su visa įranga ir darbuotojais buvo evakuota į Kylį. Statykla veikė iki 1944 m. Terminale išlikęs statyklos elingas (jis buvo pastatytas ant vandenyje suformuotos teritorijos). 2019 m. Klaipėdoje paskelbta Didžiojo elingo metų programa.

Kruizinė statistika
-------------------

| Metai | Laivų skaičius | Turistų skaičius |
| --- | --- | --- |
| 2003 | 28 | 9115 |
| 2004 | 49 | 14250 |
| 2005 | 59 | 23701 |
| 2006 | 48 | 24914 |
| 2007 | 65 | 35680 |
| 2008 | 46 | 32820 |
| 2009 | 50 | 33335 |
| 2010 | 45 | 34962 |
| 2011 | 36 | 21441 |
| 2012 | 43 | 26731 |
| 2013 | 40 | 32750 |
| 2014 | 63 | 57797 |
| 2015 | 51 | 60202 |
| 2016 | 52 | 64285 |
| *2017* | *66* | *nėra inf.* |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-04-08 iš Wayback Machine projekto. Klaipėdos Valstybinio Jūrų Uosto direkcija
2. ↑  2019-ieji - Didžiojo elingo metai. ve.lt
3. ↑   Archyvuota kopija 2017-02-05 iš Wayback Machine projekto. Klaipėdos turizmo ir kultūros informacijos centras
| ***Miranda*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Miranda |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Tinto Brass |
| Scenaristas (-ai) | Tinto Brass |
| Metai | 1985 |
| Žanras | erotinis |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Miranda** – režisieriaus Tinto Brass sukurtas erotinis filmas pagal Carlo Goldoni pjesę.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Serena Grandi – Miranda
* Andrea Occhipinti – Bertas
* Francesco Interlenghi – Karlas
* Andy J. Forest – Normanas
* Franco Branciaroli – Tonis
* Malisa Longo

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Mirandos, nedidelės užeigos šeimininkė, prarado savo vyrą kare ir dabar ji ketina rasti kitą. Per metus ji susipažįsta su keturiais vyrais – pagyvenusiu diplomatu, jaunu vairuotoju, amerikiečiu karo veteranu ir jos užeigoje įsidarbinusiu nauju oficiantu, – ir dabar turi apsispręstu, kuris iš jos meilužių yra tinkamiausias kandidatas tapti jos oficialiu vyru...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tajaus nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Nacionalinio parko miškas Nacionalinio parko miškas |
| **Vieta:** | Dramblio Kaulo Krantas (Žemutinė Sasandra, Vidurinė Kaveli) |
| 

Žemėlapis rodantis Tajaus nacionalinis parkas vietą.Tajaus nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 5°45′0″ š. pl. 7°07′0″ v. ilg.﻿ / ﻿5.75000°š. pl. 7.11667°r. ilg.﻿ / 5.75000; 7.11667Koordinatės: 5°45′0″ š. pl. 7°07′0″ v. ilg.﻿ / ﻿5.75000°š. pl. 7.11667°r. ilg.﻿ / 5.75000; 7.11667 |
| **Plotas:** | 3300 km² |
| **Įkurtas:** | 1973 m. |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 195 |

**Tajaus nacionalinis parkas** (pranc. *Parc National de Taï*) – saugoma gamtos teritorija pietvakarių Dramblio Kaulo Krante, Žemutinės Sasandros ir Vidurinės Kaveli regionuose, prie Liberijos sienos. Įkurtas 1973 m.

Tajaus nacionalinis parkas apima vienus iš nedaugelio Vakarų Afrikoje išlikusių džiunglių plotų. Jie driekiasi Sasandros ir Kaveli tarpupyje, prekambrinėje granitinėje peneplenoje. Aukščiausia parko vieta yra 396 m aukščio Nienokuė kalnas. Šiaurėje parkas pereina į Nzo rezervatą, besiribojantį su Bujo tvenkiniu. Būdingas subekvatotinis klimatas, su lietinguoju laikotarpiu, trunkančiu nuo kovo iki liepos. Jo metu parko upės ištvinsta.

Tajaus nacionaliniame parke užfiksuota 140 žinduolių, 250 paukščių, 40 roplių, 53 varliagyvių rūšys. Daug retų, endeminių, nykstančių gyvūnų rūšių. Čia sutinkami mažieji hipopotamai, alyviniai kolobai, leopardai, šimpanzės, Jentinko dukeriai, gigantiniai skujuočiai, afrikiniai miškiniai drambliai, didžiosios miškinės kiaulės, liberinės mangustos, bongos, nykštukinės antilopės, siaurasnukiai krokodilai, bukasnukiai krokodilai ir kt.

Šiose vietovėse nuo seno gyveno gerių, baulių gentys, bet vėliau atsikėlė gyventojai iš kitų sričių (priverstų migruoti dėl karų, užtvankų statybų). 1982 m. Tajaus nacionalinis parkas, dėl savo svarbios reikšmės gyvūnų populiacijų išsaugojimui, paskelbtas UNESCO pasaulio paveldo objektu.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Dramblio Kaulo Krante |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
*Nimbos kalno gamtos rezervatas* (1981, kartu su Gvinėja) · Tai nacionalinis parkas (1982) · *Komoės nacionalinis parkas* (1983) · Gran Basamo istorinis miestas (2012) · Sudaninio stiliaus mečetės šiauriniame Dramblio Kaulo Krante (2021) |  |
|  |
|  Nematerialusis | 
Gbofė Afunkaka, tagbanų bendruomenės trimitų muzika (2008) · Kultūrinė veikla susijusi su balafonu Malio, Burkina Faso ir Dramblio Kaulo Kranto senufų bendruomenėse (2012, kartu su Maliu ir Burkina Fasu) · Zauli - populiarioji gurų bendruomenių muzika Dramblio Kaulo Krante (2017) · Tradiciniai strėnraščių audimo įgūdžiai Dramblio Kaulo Krante (2023) |

 |
| ***Moterų kalėjimo žiaurumai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Violenza da unCarcere Femminile |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija |
| Režisierius | Bruno Mattei |
| Scenaristas (-ai) | Ambrogio MolteniOliver LeMat |
| Vaidina | Laura Gemser |
| Metai | 1982 |
| Žanras | eksploatacinis |
| Trukmė | 97 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

 **Moterų kalėjimo žiaurumai** (it.  *Violenza da un Carcere Femminile*) – 1982 m. režisieriaus Bruno Mattei sukurtas eksploatacinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Laura Gemser – Emanuelė / Laura Kendal
* Gabriele Tinti – daktaras Moranas
* Maria Romano – Kitė
* Ursula Flores – Konsuela
* Antonella Giacomini – Meloun
* Franco Caracciolo – Lenderis
* Lorraine De Selle

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Žurnalistė Emanuelė, siekdama surinkti duomenis apie žiaurumus moterų kalėjime, apsimeta prostitute ir narkotikų prekeive, kad į jį patektų. Prižiūrėtojų ir kitų kalinių kankinimai bei išnaudojimai dažnai peržengia visas ribas, tačiau netrukus kalėjimo vyresnioji išsiaiškina, kas iš tiesų yra kalinė Laura Kendal. Bėdoje atsidūrusiai Emanuelei padėti gali tik kitas kalinys, daktaras Moranas...
Antilopės kanjono plyšys
**Antilopės kanjonas** (angl. *Antelope Canyon*) – kanjonas Jungtinėse Valstijose, Arizonoje, navachų žemėse, netoli Peidžo miesto.

Tai siaura, vandens erozijos išgraužta siaurymė smiltainio stalkalnyje, pasižyminti čia stebimu šviesos žaismu. Kanjonas skiriamas į dvi dalis – aukštutinę (200 m ilgio) ir žemutinę (407 m ilgio).

Antilopės kanjonas yra žinomas kaip plyšinis kanjonas, kuris prasideda kaip siauras įtrūkimas smiltainio plokštikalnyje. Jeigu toks įtrūkimas yra atšlaitėje, gana greit galinga tekančio vandens jėga išgraužia jį iki didelio griovio. Kanjono gylis siekia 37 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kelsey, Michael R. (2011). *Non-Technical Canyon Hiking Guide to the Colorado Plateau* (6th ed.). Provo, Utah: Kelsey Publishing. p. 324. ISBN 978-0-944510-27-8.
2. ↑  „Antelope Canyon: Overview". Navajo Tours. Suarchyvuotas originalas 9 February 2015. Nuoroda tikrinta 8 February 2015.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Antilopės kanjonas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Raktas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La chiave |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Tinto Brass |
| Scenaristas (-ai) | Tinto Brass |
| Kompozitorius | Ennio Morricone |
| Vaidina | Stefania Sandrelli |
| Metai | 1983 |
| Žanras | erotinė drama |
| Trukmė | 116 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Raktas** (it. *La chiave*) – 1983 m. režisieriaus Tinto Brass erotinė drama, sukurta pagal japonų rašytojo Jun'ichirō Tanizaki romaną „Kagi". Šios pirmoji ekranizacija 1959 m. buvo apdovanota Kanų kino festivalyje, o Brassas veiksmo vietą perkėlė į Europą.

Juosta sulaukė didelio populiarumo, nes pagrindinį vaidmenį joje atliko žinoma italų aktorė Stefania Sandrelli.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Stefania Sandrelli – Tereza Rolfe
* Frank Finlay – Nino Rolfe
* Franco Branciaroli – Laslo Aponis
* Barbara Cupisti – Liza Rolfe
* Maria Grazia Bon – Džuljeta
* Gino Cavalieri – donas Ruseto

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Venecija, 1939 m. Pagyvenęs profesorius Nino ir gerokai jaunesnė jo žmona Tereza susituokę jau 20 metų, tačiau laikas nei kiek nesumažino Nino aistros savo žmonai. Bėda tai, kad dėl aukšto kraujospūdžio gydytojas uždraudė jam jaudintis, taip pat ir mylėtis, be to, jo nuomone, žmona vis dar pilna kompleksų ir neatsiveria savo seksualumui. Norėdamas ją išprovokuoti, Nino pradeda rašyti dienoraštį, kuriame dėsto savo slapčiausias fantazijas ir mintis, o raktą nuo stalčiaus, kuriame šis užrakintas, nuolatos palieka matomoje vietoje, kad žmona galėtų jį paimti ir perskaityti.

Ilgainiui Nino pasiekia savo ir Tereza, priimdama žaidimo taisykles, taip pat pradeda rašyti dienoraštį, tačiau jos geismo objektu tampa ne tik vyras, bet ir judviejų dukters Lizos jaunikis Laslo. Sutuoktiniai tęsia žaidimą, skaitydami vienas kito dienoraščius, Nino neprieštarauja Terezos ir Laslo santykiams, už ką atsidėkodama žmona taip pat nusprendžia jam atsilyginti, pamiršdama apie silpną vyro širdį.
| **Adolfas Kontrimas** |
| --- |
| Gimė | 1917 m.Knėžai, Kretingos rajonas |
| Mirė | 2006 m. (~89 metai)Grūšlaukė, Kretingos rajonas |
| Tėvas | Jonas Kontrimas |
|  |
| Veikla | Lietuvos partizanas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 2001 m. Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis |

**Adolfas Kontrimas** (1917 m. Knėžuose, Kretingos raj. – 2006 m. Grūšlaukėje, Kretingos raj.) – Lietuvos partizanas, Lietuvos šaulių sąjungos garbės šaulys, Lietuvos kariuomenės kūrėjas savanoris, atsargos leitenantas.

Biografija
----------

Gimė ir užaugo gausioje pasiturinčių ūkininkų šeimoje. Baigęs Grūšlaukės pradinę mokyklą, dirbo tėvų ūkyje, tarnavo pas ūkininkus. 1939 m. pašauktas į Lietuvos kariuomenę, kuri 1940 m. buvo reorganizuota į Raudonosios armijos korpusą. Prasidėjus TSRS-Vokietijos karui, 1941 m. birželio mėn. iš kariuomenės pasitraukė ir apsigyveno pas tėvus.

1944 m. įstojo į Vietinę rinktinę. 1945 m. kartu su broliais Kazimieru ir Pranu Kontrimais įstojo į partizanų gretas, buvo Kardo rinktinės štabo ryšininkas. 1946 m. balandžio mėn. suimtas, tačiau, vežamas į Mosėdį, Žalimų miške (Kretingos raj.), pabėgo.

1949 m. sausio 31 d. buvo išduotas ir Grūšlaukėje suimtas. 1949 m. kovo mėn. Karo tribunolo nuteistas mirties bausme, tačiau, panaikinus mirties bausmę, perteistas 25 metams lagerių ir 5 metams tremties. Bausmę atliko Džezkazgano vario, Balchašo anglių kasyklose (Kazachstanas), Karagandos (Kazachstanas) ir Mordovijos lageriuose. Į Lietuvą grįžo 1964 m. gyveno Saugose (Šilutės raj.), dirbo staliumi. 1989 m. grįžo į Grūšlaukę. Palaidotas Grūšlaukės kapinėse.

Šaltiniai
---------

* Juozas Viluckis. Kovotojo už Lietuvos laisvę pagerbimas // Pajūrio naujienos, 1997-10-24
* Genovaitė Paulikaitė. Blogiausia, kad tarp žmonių nebeliko meilės // Pajūrio naujienos, 1997-10-30
* Genovaitė Paulikaitė. Laisvė širdyje išnešiota // Pajūrio naujienos, 1998-02-17
|  |
| --- |
| **Tauragės Jovarų pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:{{{emblema}}}|Tauragės Jovarų pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Tauragės Jovarų pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Laisvės g. 19, Tauragė |
| **Direktorius(-ė)** | Janina Pukelienė |
| **Mokinių skaičius** | 708 |
| **Įkūrimo data** | 1979 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 76 |

**Tauragės Jovarų pagrindinė mokykla** (buvusi ***Tauragės 5-oji vidurinė mokykla***) – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Tauragėje, Laisvės g. 19, vykdanti pradinio, pagrindinio (anksčiau – ir vidurinio), papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190468373.

Filialas – Tauragės Jovarų vidurinės mokyklos Dacijonų klasė, nuo 2007 m. ir Dauglaukio pradinė mokykla , nuo 2020 Lauksargių ir Gaurės skyriai.

Istorija
--------

1978 m. rugpjūčio 1 d. pradėta statyti Tauragės Jovarų (penktoji) vidurinė mokykla. Naujoje mokykloje, kurioje buvo 40 kabinetų, sporto salė, aktų salė, valgykla, biblioteka, aikštynas. 1979 m. spalio mėnesį prasidėjo mokslo metai. Pirmuosius 1979/1980 mokslo metus šioje mokykloje pradėjo 46 pedagogai, mokėsi 1053 mokiniai.

Nuo 1997 m. mokykla pasirinko ekonominę mokymo pakraipą. Ugdytiniai mokosi choreografijos. 1996 m. Lietuvos sveikatos apsaugos ministerija įtraukė mokyklą į sveikatą stiprinančių mokyklų tinklą. Nuo 1998 m. į mokyklos bendruomenę integruojasi kitakalbiai mokinai. 1999 m. mokykla pradėjo turėdama 1070 mokinių. Savo žinias ir energiją mokiniams dalino 82 pedagogai, 9 mokyklos mokytojai jau turėjo metodininkų vardus, daugelis kitų buvo apsigynę vyresniojo mokytojo vardą.

2007–2008 m. paskutiniais vidurinio ugdymo metais, mokykloje mokėsi 782 mokiniai, dirbo 66 mokytojai (23 metodininkai). 2008–2009 mokslo metais Jovarų vidurinė mokykla tapo pagrindinio ugdymo įstaiga – Tauragės Jovarų pagrindine mokykla.

2020 m. prijungta Lauksargių pagrindinė mokykla.

Direktoriai
-----------

* 1979 m. Valentinas Pocevičius
* 1984 m. Algirdas Medeikis
* 1988 m. Eugenijus Šaltis
* 1993 m. Algimantas Kaminskis
* 2022 m. Janina Pukelienė

Žymūs mokiniai
--------------

* Liudas Mikalauskas, operos solistas

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
| Krakatau |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Indonezija Indonezija |
|  |
| Aukštis | 813 m |
|  |
| Tipas | vulkaninė kaldera |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2018 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 6°6′27″ p. pl. 105°25′03″ r. ilg.﻿ / ﻿6.10750°š. pl. 105.41750°r. ilg.﻿ / 6.10750; 105.41750Koordinatės: 6°6′27″ p. pl. 105°25′03″ r. ilg.﻿ / ﻿6.10750°š. pl. 105.41750°r. ilg.﻿ / 6.10750; 105.41750 |

**Krakatau** (indonez. *Krakatau*, angl. *Krakatoa*) – aktyvus ugnikalnis Indijos vandenyne, keliose salelėse Sundos sąsiauryje tarp Sumatros ir Javos salų (Indonezija).

Tai kalderos tipo vulkanas, kurio aukštis 813 m. Susidaręs iš andezito, dacito, bazalto. Šio ugnikalnio išsiveržimai vyksta labai netikėtai, net susprogdinant visą vulkaninę salą. 416 metais įvykęs Krakatau išsiveržimas suardė vulkaninį kūgį ir suformavo 7 km skersmens kalderą.

1883 m. Krakatau išsiveržimo piešinys
Krakatau žinomas dėl katastrofiško 1883 m. išsiveržimo. Naujai susiformavęs kūgis (tuo metu ~2000 m aukščio) sprogo, pasiekdamas piką rugpjūčio 27 dieną. Sprogimas buvo toks stiprus, kad buvo girdimas už 5000 km. Išmestų dulkių ir pelenų debesis pakilo į 25 km aukštį ir porai dienų uždengė saulę, o pelenai nugulė ~800 000 km² teritorijoje. Piroklastiniai srautai sunaikino Sumatros gyventojų turtą, o sukeltas cunamis pražudė apie 36 419 žmonių. Dėl gausaus dalelių kiekio atmosferoje, keletą metų pasaulyje stebėtos ryškios žaros.

Kiti didesni Krakatau išsiveržimai įvyko 1927–29, 1933, 1950–52, 1972–73, 1980, 2001, 2007, 2009, 2010, 2011 metais.

Po kelių dešimtmečių iškilo naujas kūgis, dabar vadinamas **Anak Krakatau**. 2018 m. gruodžio išsiveržimo metu dalis ugnikalnio šlaito nuslinko į vandenyną ir sukėlė cunamį, pražudžiusį ~400 Sundos sąsiaurio pakrančių gyventojų.

Krakatau šlaitus dengia piroklastinių srautų medžiaga. Ugnikalnis patenka į Udžung Kulono nacionalinį parką.

* Po 1883 m. išsiveržimo Krakatau salos vietoje liko kelios mažos salelėsPo 1883 m. išsiveržimo Krakatau salos vietoje liko kelios mažos salelės
* Besiveržiantis Anak KrakatauBesiveržiantis Anak Krakatau
* Krakatau išsiveržimas 1928 m.Krakatau išsiveržimas 1928 m.
* Anak Krakatau salaAnak Krakatau sala
* Krakatau salų žemėlapisKrakatau salų žemėlapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 230
2. ↑  *Krakatau*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Krakatau** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Sunokęs vaisius*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Griechische Feigen |
| Kilmės šalis |  Vokietija |
| Režisierius | Sigi Rothemund |
| Scenaristas (-ai) | Patrizia Piccardi |
| Metai | 1977 |
| Žanras | erotinis |
| Kalba | vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Sunokęs vaisius** (vok.  *Griechische Feigen*) – 1977 m. Vakarų Vokietijoje sukurtas erotinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Betty Verges – Patricija
* Claus Richt – Tomas
* Olivia Pascal – Amanda
* Wolf Goldan – Berndtas
* Walter Kraus – Miuleris

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Studentė Patricija, atvykusi į Graikiją atostogų, nusprendžia laiku negrįžti į Miuncheną. Atidavusi savo lėktuvo bilietą oro uoste sutiktai porai, ji sėda į nepažįstamo vyro automobilį. Keliaudama autostopu, laisvos moralės mergina leidžiasi į naujas pažintis ir seksualinius eksperimentus su sutiktais naujais žmonėmis, kol sutinka ir įsimyli žurnalistą Tomą...