recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Alpinė rozalija** |
| --- |
| Alpinė rozalija (Rosalia alpina)Alpinė rozalija (*Rosalia alpina*) |
| Apsaugos būklė |
| Pažeidžiami (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Lapgraužiniai  *( Chrysomeloidea)* |
| Šeima: | Ūsuočiai  *( Cerambycidae)* |
| Pošeimis: | *Cerambycinae*  *( Cerambycinae)* |
| Gentis: | Rozalijos  *( Rosalia)* |
| Rūšis: | Alpinė rozalija  *( Rosalia alpina)* |

 |
| Binomas |
| ***Rosalia alpina***Linnaeus, 1758 |

**Alpinė rozalija** (*Rosalia alpina*) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas, aptinkamas Europos pietinėje dalyje.

Išvaizda
--------

Dydis svyruoja nuo 15 iki 38 mm, patinai šiek tiek mažesni už pateles. Juodas, bet apaugęs tankiais plaukeliais, dėl kurių vabalo spalva varijuoja nuo pilkos iki mėlynos ir tarnauja kaip kamufliažas. Antsparniai su 3 juodom dėmėm. Antenos iš 11 narelių, ilgos, su juodų plaukų kuokšteliais. Patinų antenos dvigubai viršija kūno ilgį, patelių antenos siekia kūno ilgį.

Biologija
---------

Lerva daugiausia vystosi po džiūstančių bukų (kartais guobų, skroblų, liepų, kaštainių) žieve ir medienoje. Generacijos trukmė nuo 2 iki 3 metų.

Suaugėliai birželio – rugsėjo mėnesiais, minta medžių sula, kartais tupia ant įvairių žiedų. Trindami galines kojas į antsparnius leidžia čirškiantį garsą.

Paplitimas
----------

Vakarinė ir pietinė Europa, Kaukazas, Užkaukazė, Artimieji Rytai.

Apsauga
-------

1986 m. buvo įrašytas į Tarptautinę raudoną knygą kaip grėsmingai nykstanti (Endangered) rūšis. 1996 m. statusas pakeistas į pažeidžiamus (Vulnerable).

Taip pat įrašytas į ES Buveinių Direktyvos II-ą priedą kaip prioritetinė rūšis.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „IUCN Red List - Rosalia alpina". IUCN Red list. Nuoroda tikrinta 2012-03-24. [neveikianti nuoroda]
2. ↑  „Tarybos direktyva dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos" (PDF). Nuoroda tikrinta 2012-03-24.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alpinė rozalija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Bapedi |
| --- |
| Gyventojų skaičius | 4,2 mln. |
| Populiacija šalyse | PAR (3,2 mln.), Zimbabvė, Botsvana |
| Kalba (-os) | Šiaurės Soto kalba |
| Religijos | krikščionybė, tradicinė religija (phasa) |
| Giminingos etninės grupės | tsvanai, basotai |

**(Ba)pedi**, kitaip **(ba)marotengai**, **šiaurės (ba)sotai** – Afrikos tauta, daugiausia gyvenanti PAR (Limpopo ir gretimose provincijose). Yra viena iš tautų, priskiriamų soto-tsvana kultūrinei grupei.

Bapedi plačiąja prasme yra grupė, kalbanti šiaurės soto kalba, kuri kartais dar vadinama *sepedi*, viena iš bantų kalbų. Siaurąja prasme tai yra tik viena iš šia kalba kalbančių genčių.

Istorija
--------

Bapedi atsikėlė į dabartinės Pietų Afrikos šiaurines teritorijas per bantų migracijas, ir čia konsolidavosi jų gentinės grupės, kurių kiekviena turėjo savo toteminį gyvūną, kuris dapdavo visos genties pavadinimu. Tarp tų genčių buvo *tau* (liūtas), *kolobe* (kiaulė), *kvena* (krokodilas) ir kt. Viena iš genčių – bapedi – garbino dygliakiaulę.

Papedi konsolidacija įvyko XVIII a. viduryje. Įkūrę Marotengų dinastiją, jlgainiui jie plėtė savo hegemoniją, pajungdami visas kitas ta pačia kalba kalbančias gentis. Didžiausias klestėjimas pasiektas valdant karaliui Tularei (1790–1820).

Po šio mirties Bapedi valstybė patyrė didelę krizę, kurią nulėmė pietuose esančių tautų judėjimai – mfekanė. Tačiau ramybę ilgainiui atkūrė vidaus stabilumą valdant Sekvati. Šio sūnus Sekhukhunė (1861–1882) tęsė sėkmingą politiką.

Sekhukhunės laikais Bapedi valstybę pasiekė afrikanai, kurie siekė kolonizuoti kraštą. Jų valstybė Transvalis 1876 m. pradėjo karą prieš bapedi ir jį pralaimėjo. 1877 m. Transvalis buvo aneksuotas Britų Imperijos, kuri 1879 m. okupavo ir Bapedi valstybę, kuri įjungta į Transvalio valstiją, o 1910 m. – į Pietų Afrikos Sąjungą.

Nuo tada bapedi yra Pietų Afrikos sudėtyje. 1972 m. jų teritorijose buvo sukurtas Bantustanas Lebova, kuris panaikintas pasibaigus Apartheido politikai.

|  |  |
| --- | --- |
| **Mfekanės valstybės ir jų įkūrėjai** |  |
| Nguniai: Mtetva (Dingisvajo) | Ndvandvė (Zvidė) | Zulu karalystė (Šaka) | Gaza imperija (Sošanganė) | Ngoniai (Zvangendaba) | Svaziai (Sobhuza) | Mtvakazis (Mzilikazis)  Soto-Tsvana: Bapedi (Tularė) | Basotai (Mošoešoe I) | Kololo (Sebitvanė) | Tsvanai | Bamangvatai |
Alpių regionas su valstybių sienomis
Terminas **Alpių valstybės** reiškia aštuonių valstybių teritoriją, kurios asocijuojasi su Alpių regionu ir apibrėžta pagal 1991 m. Alpių Konvenciją: Austrija, Italija, Lichtenšteinas, Monakas, Prancūzija, Slovėnija, Šveicarija ir Vokietija. Į teritorija įeina 83 teritorinių statistinių vienetų nomenklatūros (*NUTS*) 3 lygio vietiniai administraciniai regionai ir apie 6 200 savivaldybių.

Siaurąja prasme, terminas „Alpių valstybės" galėtų būti taikomas Austrijai (28.7% ploto), Italijai (27.2%), Prancūzijai (21.4%), kurios sudaro daugiau negu 77% viso Alpių teritorijos ir daugiau negu tris ketvirtadalius gyventojų.
Tačiau, Alpinė dalis didesnių Italijos ir Prancūzijos teritorijų sudaro atitinkamai tik 17% ir 7%. Apžvelgiant iš griežtai tik iš valstybinės pusės ir išskiriant Lichtenšteiną bei Monaką - Alpėse dominuoja tik dvi valstybės: Austrija (65.5% jos ploto) ir Šveicarija (65%).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alpių Konvencijos valstybės Archyvuota kopija 2014-10-27 iš Wayback Machine projekto.
| **David Cohen** |
| --- |
| Gimė | 1887 m.Maišiagala, Rusijos imperija |
| Mirė | 1972 m. (~85 metai)Jeruzalė, Izraelis |
| Sutuoktinis (-ė) | Sarah Etkin |
| Vaikai | She'ar Yashuv Cohen |
|  |
| Veikla | Rabinas, filosofas |

**David Cohen** (1887 m. Maišiagaloje, Rusijos imperija – 1972 m. Jeruzalėje, Izraelis) – rabinas, talmudistas, filosofas.

Biografija
----------

Gimė 1887 m. Maišiagaloje. Studijavo Rodūnios, Valažino ješivose ir Vilijampolės ješivoje. 1905–1907 m. Rusijos revoliucijos metu du kartus suimtas, bet neįkalintas. Prieš I pasaulinį karą išvyko studijuoti į Freiburgo universitetą. Prasidėjus Pirmajam pasauliniui karui suimtas kaip Rusijos imperijos pilietis, tačiau buvo paleistas ir išvyko į Šveicariją, kur Bazelio universitete studijavo filosofiją, klasikinę literatūrą. Bazelyje davė įžadus niekada nesikirpti plaukų, nevalgyti jokios mėsos ir kalbėti tik hebrajų kalba. Per savo gyvenimą parašė apie 30 rankraščių. Mirė 1972 m. Jeruzalėje. Sūnus She'ar Yashuv Cohen taip pat tapo rabinu.

Nuorodos
--------

* Biografija (ang.)
|  |
| --- |
| Dominique Dussault |
|  
Dominique Dussault 1970 m. Eurovizijos konkurse |
| Biografija |
| Gimė | 1954 m. (~69 metai)  Paryžius, Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1969–dabar |

**Dominique Dussault** (g. 1954 m.) – prancūzų dainininkė, Monako atstovė 1970 m. „Eurovizijos" dainų konkurse.

Biografija
----------

1970 m. dainininkė su daina „Marlène" (muzikos ir žodžių autoriai – Eddie Barclay ir Jimmy Walter) atstovavo Monakui Eurovizijos konkurse, vykusiame Amsterdame. Kūrinys buvo skirtas pašlovinti žymiai vokiečių-amerikiečių aktorei ir dainininkei Marlene Dietrich (1901–1992). Su 5 taškais tarp 12 dalyvavusių valstybių užėmė 8 vietą.

Vėlesnė Dominique karjera nebuvo tokia sėkminga. Po ne itin sėkmingo dalyvavimo Eurovizijos dainų konkurse, vėliau laimėjo *European Singing Tour Cup*. Išleidusi kelis singlus, vėliau persikėlė į Oberžanvilį (Prancūzija), kur ji gyvena ir dirba iki šiol.

Diskografija
------------

### Albumai

* *Ave Maria* (1969)
* *Marlène* (1970)
* *Mains dans les poches* (1982)

### Singlai

* *Églantine* (1971)
* *Le monsieur* (1971)
* *La nuit* (1972)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dominique Dussault** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Dominique Dussault svetainėje *Internet Movie Database* **(**angl.**)**

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Jean Jacques  *„Maman, Maman"*** |  **Monako atstovė Eurovizijoje**1970 | Po to:**Séverine  *„Un banc, un arbre, une rue"*** |
| **Dominykas Miklius** |
| --- |
| Gimė | 1855 m. |
| Mirė | 1950 m. (~95 metai)Radviliskis |
|  |
| Veikla | knygnešys |

**Dominykas Miklius** (*Miknius*, 1855 m. – m. po 1929 m. Vaškai) – Lietuvos knygnešys.

Biografija
----------

Siuvėjas. Manoma, draudžiamąją lietuvišką spaudą pradėjo platinti dar iki 1883 m. ją pirkdavo Tilžėje ir Bitėnuose. Bendradarbiavo su draudžiamosios lietuvių spaudos platinimo organizatoriais kunigu M. Sederavičiumi, buvo jo ir Žemaitijos knygnešių ryšininkas ir kunigu A. Vytartu, buvo jo ir Mažosios Lietuvos spaustuvininko E. Vejerio tarpininkas. Palaikė ryšius su katalikų laikraščių ir knygų leidėjais. Apie 1889 m. susipažino su Žemaičių kunigų seminarijos klierikais Kaune, aprūpindavo jų slaptas draugijas draudžiamąja lietuviška literatūra. M. Sederavičiaus pavedimu nuvyko į Ustiužną (dab. Vologdos sritis) pas ištremtą kun. A. Jakštą, nuvežė jam išversti religinių tekstų. Nuo 1895 m. bendradarbiavo su knygnešiais J. Bieliniu, K Ūdra ir D. Bubėnu, platino jų atgabentą draudžiamąją lietuvių spaudą. Šia spauda aprūpindavo Liepojos ir Rygos lietuvius, nuo 1899 m. gyveno Rygoje. Gavę anoniminį skundą, žandarai 1900 m. kratė jo butą. Jam paskirtas kardomasis areštas, bet byla nutraukta. Iki 1905 m. Rusijos revoliucijos veždavo socialistinės krypties leidinius į Tryškius ir kitas Žemaitijos vietoves.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Benjaminas Kaluškevičius. *Dominykas Miklius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 86 psl.
Valstybinė vėliava, Proporcijos: 2:3
 Karinė jūrų vėliava, Proporcijos: 2:3
**Alžyro vėliava** – vienas oficialių Alžyro Liaudies Demokratinės Respublikos simbolių. Stačiakampė, su dviem vienodo pločio vertikaliomis juostomis: prie flagštoko – žalia, plazdančiojoje pusėje – balta. Vėliavos centre pavaizduotas raudonas pusmėnulis ir raudona penkiakampė žvaigždė.

Alžyro karinė jūrų vėliava nuo valstybinės vėliavos skiriasi tik tuo, kad karinės jūrų vėliavos kairiame viršutiniame kampe pavaizduoti du raudoni sukryžiuoti inkarai.

Istorija
--------

Anksčiausiai žinoma oficiali vėliava buvo raudoname fone, kiek pasislinkę nuo centro į flagštoko pusę, įkomponuoti balti pusmėnulis ir penkiakampė žvaigždė. Ši vėliava buvo naudojama nuo 1515 iki 1830 metų. Vėliau, Alžyrą valdant Prancūzijai, iki 1962 m. buvo naudojama Prancūzijos trispalvė.

Dabartinė vėliava buvo įteisinta 1962 metų liepos 3 dieną. Ji panaši į Alžyro nacionalinio išsivadavimo fronto (Front de Libération Nationale, FLN) vėliavą. Taip pat yra spėjama, kad tokią vėliavą XIX amžiuje naudojo kovotojas už Alžyro laisvę Abdelis Kadyras.

Simbolika
---------

Balta spalva reiškia tyrumą, žalia – islamą. Mėnulio pjautuvas buvo naudojamas ir prieš islamo atsiradimą. Tačiau, kadangi daugelis valstybių, kurių gyventojų daugumą sudaro islamo išpažinėjai, savo vėliavose naudoja pusmėnulį, šis simbolis tapo islamo ženklu.

| Vėliavos proporcijos ir spalvos |
| --- |
|
| Spalvų sistema | Raudona | Žalia | Balta |
| Pantone | 186 C | 356 C | Balta |
| CMYK | 0-92-75-18 | 100-0-50-60 | 0-0-0-0 |
| RGB | 210-16-52 | 0-102-51 | 255-255-255 |
| HEX | #D21034 | #006633 | #FFFFFF |

Nuorodos
--------

* Alžyro vėliava Archyvuota kopija 2006-08-20 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* Alžyro vėliava **(**angl.**)**
* Vexilla-Mundi

**Afrikos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pusiaujo Gvinėja · Pietų Sudanas · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Herbai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Italija Amalfio hercogija ~1000 m. - Amalfio miestas ir nedidelė teritorija apie jį, žemėlapyje nuspalvinta skaisčiai geltonai.
**Amalfio hercogija**, *Amalfio hercogystė* (it. *Ducato di Amalfi*) – *de facto* X-XI a. nepriklausoma valstybė Pietų Italijoje, sudaryta iš Amalfio miesto ir jį supusios teritorijos.

Iki 957 m. Amalfio miestas valstybė buvo *Amalfio respublika*
  
Amalfio hercogija anksčiau buvo didesnės Neapolio hercogijos dalis, valdoma patricijaus. Vėliau Amalfis atsisakė pavaldumo Bizantijai ir 957 m. išsirinko hercogą. Amalfio hercogija tapo ekonomiškai galinga valstybe, prekybos centru, o jos pirkliai apie šimtą metų dominavo Viduržemio jūros regione ir Italijoje, kol vėliau jos prekybinę galią pralenkė šiauresnieji Italijos miestai valstybės Piza ir Genuja.
  
1073 m. Amalfis prarado savo nepriklausomybę ir atiteko normanams. Amalfis du kartus nesėkmingai bandė išsilaisvinti iš normanų.

Istorija
--------

Amalfio miestas buvo įkurtas kaip prekybos postas 339 m. 596 m. buvo paskirtas pirmasis Amalfio vyskupas.
  
838 m. Amalfį buvo užgrobęs Benevento kunigaikštis Sikardas (*Sicardo*), o 839 m. Amalfis išsivadavo ir išsirinko prefektą. Tuose rinkimuose dalyvavo ir gretimas Atranio miestas.
  
Amalfis padėjo išlaisvinti Sikonulfą, tuo pasipriešindamas tuometiniam Benevento kunigaikščiui.

897 m. savivaldė respublika, nominaliai buvusi Bizantijos dalis, pralaimėjo karą Sorento hercogijai. Prefektas papuolė į nelaisvę, bet vėliau buvo išpirktas.
  
914 m. prefektas Mastalas I (*Mastalus I*) buvo paskirtas teisėju (patricijumi). 957 m. pastricijus Mastalas II išrinktas hercogu. 958 m. Sergijus nužudė Mastalą II (*Mastalus II*) ir tapo hercogu Sergijumi I, pradėdamas Amalfio hercogų dinastiją.
  
981-983 m. Amalfį valdė Salerno kunigaikštystė. 987 m. Amalfio vyskupija buvo pakelta į arkivyskupijos rangą.
  
1034 m. Amalfis tapo pavaldus Kapujos kunigaikštystei, o 1039 - vėl Salerno kunigaikštystei.

1073 m. normanas Robertas Gviskaras (*Robert Guiscard*) užkariavo Amalfį ir pasiskelbė Amalfio hercogu (lot. *dux Amalfitanorum* 'amalfiečių hercogas'). Amalfį ėmė valdyti Sicilijos normanai. 1096 ir 1130 m. Amalfis buvo sukilęs, bet sukilimai buvo numalšinti. Antrasis sukilimas buvo numalšintas 1031 m. kai Amalfį apsiautė sausuma atžygiavusi Sicilijos admirolo Joano kariuomenė ir Georgijaus Antiochiečio laivynas iš jūros.
  
1135 ir 1137 m. Amalfį nusiaubė Pizos respublikos kariuomenė, ir Amalfis prarado visą įtaką.
| **Kazys Macevičius** |
| --- |
| Gimė | 1907 m. sausio 2 d.Glazgas, Škotija |
| Mirė | 1974 m. rugpjūčio 18 d. (67 metai)Kėdainiai |
|  |
| Veikla | komunistinis veikėjas, NKVD, žemės ūkio darbuotojas |
| Partija | 1927 m. LKP, 1940 m. VKP(b), 1953 m. SSKP |

**Kazys Macevičius** (1907 m. sausio 2 d. Glazge, Škotija – 1974 m. rugpjūčio 18 d. Kėdainiuose) – komunistinis veikėjas, NKVD, žemės ūkio darbuotojas.

Biografija
----------

Brolis Jonas Macevičius. Nuo 1910 m. gyveno Krakėse. 1925 m. baigė Kėdainių gimnazijos 4 klases. 1927–1930 m. LKP Krakių kuopelės, parajonio komiteto sekretorius, 1933–1935 m. LKP CK instruktorius. 1931–1932 m. mokėsi Tarptautinės Lenino mokyklos kursuose Maskvoje. Už antivalstybinę veiklą 1933 m. ir 1935–1940 m. kalintas.

1940 m. birželio-rugsėjo mėn. Valstybės saugumo departamento Kvotų skyriaus tardytojas, čekistų grupės, rengusios suimtinų Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos ir Lietuvos socialdemokratų partijos veikėjų sąrašus, vadovas. 1940 m. rugsėjo mėn. – 1941 m. birželio mėn. NKVD Šiaulių apskrities skyriaus viršininkas, 1941 m. birželio mėn. apskrities gyventojų trėmimo operatyvinio štabo narys. 1941 m. rugsėjo mėn. NKVD ir LKP(b) CK atsiųstas į Vokietijos okupuotą Lietuvą organizuoti sovietinių partizanų (diversantų) veiklą pateko į nelaisvę, dėl to pašalintas iš partijos. 1941–1945 m. Vokietijos koncentracijos stovyklų kalinys. Mirus J. Stalinui vėl priimtas į SSKP. Nuo 1947 m. iki mirties vadovavo Kėdainių rajono Karolio Požėlos kolūkiui.

1961–1964 m. 1966–1974 m. LKP CK narys, nuo 1959 m. LSSR AT deputatas, 1967–1974 m. LSSR AT prezidiumo narys. Parašė atsiminimų (1964 m.).

Bibliografija
-------------

* Ilgai brandintas grūdas. – Vilnius: Vaga, 1964. – 322 p.

Įvertinimas
-----------

* 1958 m. socialistinio darbo didvyris
* 1966 m. LTSR nusipelnęs žemės ūkio darbuotojas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kazys Macevičius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 668
2. ↑  Eugenijus Grunskis. *Kazys Macevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 731 psl.
| Port Hedlandasangl. *Port Hedland* |
| --- |
| *Port Hedlando muitinė* |
|  |
| 

Port HedlandasPort Hedlandas

20°18′00″ p. pl. 118°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿20.30000°š. pl. 118.60000°r. ilg.﻿ / 20.30000; 118.60000﻿ (Port Hedlandas)Koordinatės: 20°18′00″ p. pl. 118°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿20.30000°š. pl. 118.60000°r. ilg.﻿ / 20.30000; 118.60000﻿ (Port Hedlandas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Valstija** | Vakarų Australija Vakarų Australija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1895 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 14 320  |
| **Altitudė** | 6 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Port Hedlandas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Pòrt Hèdlandas |

**Port Hedlandas** (angl. *Port Hedland*) – miestas šiaurės vakarų Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje, Pilbaros krašte. Įsikūręs 1322 km į šiaurės rytus nuo Perto, Indijos vandenyno pakrantėje. Svarbus jūrų uostas (išvežama daugiausia geležies rūda, taip pat druska, varis, manganas, chromas). Praeina Australijos žiedinis greitkelis, yra tarptautinis oro uostas. Į aplinkines geležies rūdos kasyklas nutiesti geležinkeliai. Svarbus kalnakasybos pramonės centras. Taip pat auginami gyvuliai (galvijai, avys).

Istorija
--------

1863 m. dabartinio miesto pakrantę pasiekė švedų keliautojas Peteris Hedlandas. 1895 m. pradėjo kurtis Port Hedlando gyvenvietė. XX a. 7-ajame dešimtmetyje išaugo kaip geležies rūdos eksporto uostas.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Afrika. Antarktida. Australija. Okeanija*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Pòrt Hèdlandas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Kazys Kepalas** |
| --- |
| Gimė | 1890 m. vasario 16 d.Petraukoje, Rokiškio raj. |
| Mirė | 1966 m. birželio 12 d. (76 metai)Niujorke, JAV |
|  |
| Veikla | filologas, spaudos darbuotojas |
|  |
| Alma mater | 1915 m. Peterburgo universitetas |

**Kazys Kepalas** (1890 m. vasario 16 d. Petraukoje, Rokiškio raj. – 1966 m. birželio 12 d. Niujorke, JAV) – filologas, spaudos darbuotojas.

Biografija
----------

Baigęs Vilniaus II gimnaziją, 1912–1915 m. studijavo Peterburgo universiteto Istorijos ir filologijos fakultete. 1915–1918 m. – lotynų ir senovės graikų kalbų mokytojas Vilniaus I gimnazijoje. Bendradarbiavo laikraštyje „Darbo balsas".

1919 m. išėjo savanoriu į Lietuvos kariuomenę, 1920–1925 m. – Generalinio štabo karinių leidinių redaktoriaus pavaduotojas, 1921–1922 m. redagavo žurnalą „Karys".

1923–1944 m. – Kauno „Aušros" berniukų gimnazijos mokytojas. 1924–1926 m. – Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultete gilino senovės graikų, lotynų ir lietuvių kalbų žinias. 1926–1932 m. – Vytauto Didžiojo universiteto lotynų kalbos dėstytojas.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1944–1948 m. – Miuncheno lietuvių gimnazijos mokytojas, nuo 1949 m. gyveno JAV.
*Kitos reikšmės – Portalas (reikšmės).*
Šartro katedros portalas
**Portalas** (lot. *porta* – vartai, įėjimas) – puošnus įėjimas į pastatą. Puošiamas įvairių profilių glifais, apvadais, kolonomis, piliastrais, arkomis, frontonais, skulptūromis. Kartais būna įdubus.

Senovės Egipto šventyklų portalai monumentalūs, su pilonais šonuose. Mesopotamijos (ypač Asirijos), Mažosios Azijos, Persijos pastatų portalus neretai puošė simbolinės figūros, tokios kaip demonai, liūtai. Senovės graikų ir romėnų architektūroje portalai puošti profiliuotomis atbrailomis, kolonomis, piliastrais.

Romaninių ir gotikinių portalų viršutinė dalis dažnai turėjo arkos formą, šonuose buvo įrengiamos pakopų formos įdubos, puoštos kolonomis ir skulptūromis. 

Renesansinių portų šonai puošti kolonomis arba puskolonėmis, viršus buvo perdengiamas antablementu arba trikampiu (kartais segmentiniu) frontonu. 

Baroko ir rokoko portalų viršutinėje dalyje dažnai buvo įkomponuojamas balkonas, dvigubos kolonos arba piliastrai. Jie gausiai puošti reljefais ir skulptūromis.

Klasicizmo stiliaus pastatų portalai savo formomis ir dekoru artimi antikinės ir renesanso architektūros statinių portalams.

XIX a. architektūroje vyravo įvairių formų stilizuoti eklektiniai ir moderno stiliaus portalai.

Šiuolaikinės architektūros įėjimams paprastai naudojama kitokios nei viso pastato apdailos medžiagos, profiliuoti apvadai, išsikišantys konsolinio tipo stogeliai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Portalas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IX t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1982. T.IX: Pintuvės-Samneris, 115 psl.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Portalas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

San Andreaso lūžis
**San Andreaso lūžis** (angl. *San Andreas Fault*) yra tektoninis lūžis JAV, Kalifornijos valstijoje. Jo ilgis, įvairių šaltinių duomenimis, ~1100-1287 km.

San Andreaso lūžis susiformavo konservatyviajame tektoninių plokščių pakraštyje: ties juo Ramiojo vandenyno plokštė slysta palei Šiaurės Amerikos plokštę šiaurės kryptimi, o Chuano de Fukos plokštė nyra po Šiaurės Amerikos plokšte.

Lūžio struktūra
---------------

San Andreaso lūžį sudaro trys segmentai:

* pietinis (vadinamasis Mohavio) segmentas, kuriame susidaro daug žemės drebėjimo židinių;
* vidurinysis (centrinis) segmentas, kuris pasižymi tuo, kad plokščių pakraščiai vienas kito atžvilgiu slenka sklandžiai, nesukeldami staigių seisminių judesių;
* šiaurinis segmentas, kuriame yra trijų tektoninių plokščių jungtis (Ramiojo vandenyno, Šiaurės Amerikos ir Chuano de Fukos plokštės), formuojanti seismiškai labai aktyvią zoną.

Didieji žemės drebėjimai
------------------------

Istoriniu laikotarpiu San Andreas lūžio zonoje kilo keturi stiprūs žemės drebėjimai:

* 1857 m. – vidurio ir pietų Kalifornijoje (~8 magnitudės);
* 1906 m. – didysis San Francisko žemės drebėjimas (~7,8 magnitudės). Epicentras buvo arti San Francisko miesto. Drebėjimo metu ir jo sukeltuose gaisruose žuvo ~3000 žmonių;
* 1989 m. – šalia Santa Kruso miesto (~7,1 magnitudės),
* 2004 m. rugsėjo 28 d. – ~6,0 magnitudės.

Įvairenybės
-----------

Populiarus mitas, kad Kalifornijos pusiasalis gali atitrūkti nuo kontinento ir nugrimzti į vandenyno dugną (ši tema panaudota netgi kinematografijoje, būtent, filme „Supermenas", kai piktasis herojus susprogdina branduolinį užtaisą, ir pusiasalis ima slinkti į vandenyną). Iš tikrųjų taip nutikti negali, nes San Andreas lūžis yra ne konstruktyvusis pakraštys, t. y. tektoninės plokštės ne tolsta viena nuo kitos, o slysta viena kitos atžvilgiu.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: San Andreaso lūžis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| David Hykes |
|  
Haiksas ir choras Delyje 2010 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | David Hykes |
| Gimė | 1953 m. kovo 2 d. (70 metų) Jungtinės Amerikos Valstijos Taosas, Naujoji Meksika, JAV |
| Žanrai | virštoninė muzika, sakralinė muzika, world |
| Kūrinių kalbos | - |
| Veikla | atlikėjas, kompozitorius |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 1975- |

**Deividas Haiksas** (*David Hykes*; g. 1953 m. kovo 2 d.) – amerikiečių kompozitorius, atlikėjas, rašytojas, dvasinis mokytojas. Jis yra vienas pirmųjų vakariečių, pradėjęs atlikinėti virštoninį dainavimą (pats Haiksas šią muziką vadina harmoniniu giedojimu).

Haiksas baigė Antiocho koledžą (Jelou Springsas, Ohajas), gavo menų magistro išsilavinimą Kolumbijos universitete (Niujorkas). Vėliau mokėsi klasikinio Šiaurės Indijos ragų dainavimo, Indijos muzikos istorijos, tyrinėjo Mongolijos, Tibeto, Artimųjų Rytų dainavimą. Tapo budizmo mokytojo Čoki Njima Rinpočės mokiniu, priėmė Šenpen Ješė vardą. Dvylika metų studijavo Gurdžijevo dvasinį meną. Mokėsi pas Gjuto ir Gjumės vienuolius, Dalai Lamą XIV.

1975 m. Deividas Haiksas įkūrė Harmoninio dainavimo chorą, kur su kolegomis atlieka harmoninę muziką, užsiima mokymu.

Deivido Haikso atlikta melodija „Rainbow Voice" panaudota filmuose „Baraka", „Blade", „Blade: Trinity", „Mirusių poetų draugija".

Diskografija
------------

* *Hearing solar winds*, (1983 m.)
* *Current circulation*, (1984 m.)
* *Harmonic meetings*, (1986 m.)
* *Windhorse riders*, (1989 m.)
* *Let the lover be*, (1991 m.)
* *True to the times (How to Be?)*, (1993 m.)
* *Earth to the unknow power*, (1996 m.)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* David Hykes svetainėje Last.fm
**Kazys Gumbelevičius** (1859 m. spalio 18 d. Tetirvinai – 1941 m. liepos 9 d. Pasvalys) – Lietuvos draudžiamosios lietuvių spaudos platintojas.

Biografija
----------

Kilęs iš valstiečių. Dirbo knygrišiu. Platinti lietuvių spaudą pradėjo 1878 J. Bielinio paskatintas. Garšvių draugijos bendradarbis, jos leidinių rėmėjas ir platintojas. Dažniausiai spaudos gaudavo iš knygnešių J. Bielinio ir K. Ūdros. Ja aprūpindavo aplinkinius spaudos platintojus. Parsiveždavo lietuviškos spaudos ir iš Šiluvos (K. Roseno, J. Matuzo), Tauragės (J. Rimkaus), Joniškio (S. Ripskio) ir kitur. 1896 ir 1898 per kratą jo namuose Rusijos policija rado lietuviškos religinės spaudos, Abu kartus kelias savaites kalintas valsčiaus areštinėje.

Atminimo įamžinimas
-------------------

* Jo pavardė įrašyta Knygnešių sienelėje.;
* 1990 m. atidengta ąžuolinė atminimo lenta, 35x100 cm, su bareljefu  (aut. L. Juozonis) Pasvalyje, Vaškų g. 8.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Benjaminas Kaluškevičius, Vytautas Merkys. *Kazys Gumbelevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 279 psl.
2. ↑  *Kraštotyrininko kelias*, Leonas Juozonis, Kaunas: Gabija, 2002, p. 30
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Balstogės šv. Elijo cerkvė |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Balstogės stačiatikių dekanatas |
| **Gyvenvietė** | Balstogė |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1970 m. |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balstogės šv. Elijo cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Balstogės šv. Elijo cerkvė** (lenk. *Cerkiew św. Eliasza w Białymstoku*) – cerkvė esanti Balstogės mieste, Stanislovo Suchovolco gatvėje. Cerkvė priklauso Balstogės Šv. Pranašo Elijo parapijai. Cerkvė pavadinta Elijo garbei. 1874 m. šioje vietoje buvo pastatyta koplyčia, kurią pastatė rusų baronas *Ridigeris* savo tragiškai žuvusiam sūnui atminti. II pasaulinio karo metu vokiečiai koplyčioje įkūrė ginklų sandėlį. 1946 m. koplyčia buvo iš naujo pašventinta. Sparčiai didėjant gyventojų skaičiui aplinkinėse gyvenvietėse buvo nutarta pradėti naujos cerkvės statybas. 1963–1970 m. buvo pastatyta dabartinė cerkvė, kurios statybos kainavo 1 500 000 zlotų.
| Jedžiotų piliakalnis |
| --- |
| Piliakalnio viršuje |
| 

Jedžiotų piliakalnisJedžiotų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°14′52.4″ š. pl. 21°44′33.3″ r. ilg.﻿ / ﻿56.247889°š. pl. 21.742583°r. ilg.﻿ / 56.247889; 21.742583Koordinatės: 56°14′52.4″ š. pl. 21°44′33.3″ r. ilg.﻿ / ﻿56.247889°š. pl. 21.742583°r. ilg.﻿ / 56.247889; 21.742583 |

 |
| Vieta | Skuodo rajonas |
| Seniūnija | Aleksandrijos seniūnija |
| Aukštis | 15 m |
| Plotas | 43x43 |
| Priešpilis | 6,5x70 |
| Naudotas | 1 tūkstantmetis pr. m. e. - XIII a. |
| Žvalgytas | 1966 |
| Registro Nr. | A470P / 3236 / AR956 |

**Jedžiotų piliakalnis**, *Pilalė* – piliakalnis Skuodo rajono savivaldybės teritorijoje, Knežės ir Jedžiotų kaimų paribyje (Aleksandrijos seniūnija). Pasiekiamas iš kelio Klauseikiai – Jedžiotai pasukus keliuku į kairę rytų kryptimi pro Knežės kaimo kapines – iš viso 1 km, yra tiesiai už kapinių einant per laukus.

Paminklo ženklas

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Luobos dešiniajame krante. Iš šiaurės, rytų, ir pietų jį juosia upelio slėnis. Aikštelė beveik trikampė, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 43 m ilgio, 43 m pločio vakariniame gale. Joje 1930–1935 m. ariant rasta pora akmeninių kirvių, žalvarinių dirbinių. Čia supiltas 0,8 m aukščio, 7,5 m pločio pylimas, kurio išorinis 2 m aukščio šlaitas leidžiasi į 56 m ilgio, 5 m pločio, 0,7 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 15 m aukščio. Už griovio yra priešpilis.

Priešpilio aikštelė lenkto keturkampio formos, orientuota rytų – vakarų kryptimi, 6,5 m ilgio, 70 m pločio. Vakarinėje jos pusėje supiltas 0,7 m aukščio, 5 m pločio pylimas, kurio išorinis 1,6 m aukščio šlaitas leidžiasi į 75 m ilgio, 3 m pločio, 0,5 m gylio griovį.

Piliakalnis ir priešpilis labai apardyti arimų, priešpilio pylimas centrinėje dalyje anksčiau iš išorės nukastas. Apaugęs lapuočių mišku, pomiškis nuo priešpilio iškirstas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – XIII a.

Tyrimai
-------

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1966 m. atliko Lietuvos istorijos institutas.

Istorija
--------

Piliakalnyje lokalizuojama 1253 m. minimos kuršių Luobos vietovės pilis.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Užluobės piliakalnis 7 km | Veitelių piliakalnis 6 km  Kivylių piliakalnis 6 km | Ritinės piliakalnis 24 km  Girdenių piliakalnis 9 km |  |
| Apuolės piliakalnis 6 km  Puodkalių piliakalnis 14 km |  | Dapšių piliakalnis 27 km  Renavo piliakalnis 20 km |
| Erslos piliakalnis 6 km  Mosėdžio piliakalnis 11 km | Mikytų piliakalnis 11 km  Gintališkės piliakalnis 28 km | Šarnelės piliakalnis 14 km  Pūčkorių II piliakalnis 15 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Lietuvos TSR archeologijos atlasas, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 73 (Nr. 254)

* Tomas Baranauskas, Gintautas Zabiela. Ceklis 1253 metais: istorinė – archeologinė analizė // Žemaičių istorijos virsmas iš 750 metų perspektyvos. Vilnius, 2004 p. 33, 54.
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.170

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalniai
| Negoju |
| --- |
| Negoju viršukalnė.Negoju viršukalnė. |
| **Aukštis** | 2535 m |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Rumunijos vėliava Rumunija |
| **Kalnynas** | Fegerašas, Pietų Karpatai |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Negoju

  |
| **Koordinatės:** | 45°35′06″ š. pl. 24°33′31″ r. ilg.﻿ / ﻿45.58500°š. pl. 24.55861°r. ilg.﻿ / 45.58500; 24.55861Koordinatės: 45°35′06″ š. pl. 24°33′31″ r. ilg.﻿ / ﻿45.58500°š. pl. 24.55861°r. ilg.﻿ / 45.58500; 24.55861 |
|  |
|  **Vikiteka** | Negoju |

**Negoju** (rumun. *Vârful Negoiu*) – antras pagal aukštį kalnas Rumunijoje, po Moldovianu kalno (2544 m). Kalnas išsidėstęs Fegerašo kalnyne, Ardžešo apskrityje, vidurio Rumunijoje. Aukštis – 2535 m.

Negoju kalnas kaip ir visos Rumunijos viršukalnės nėra sunkiai pasiekiamas. Priklausomai nuo alpinisto patirties, į Negoju galima kopti ištisus metus. Dažniausiai žygis į kalno viršūne pradedamas nuo netoliese esančio ledyninės kilmės ežero Bilios, kuris tyvuliuoja 2034 m aukštyje. Kalno apylinkėse gausu ledyninės kilmės ežerų, yra nedidelių krioklių.

* Kalno viršūnė.Kalno viršūnė.
* Netoliese esantis ežeras.Netoliese esantis ežeras.
* Negoju kalnas.Negoju kalnas.

Nuorodos
--------

* Negoju kalnas
**Jefferson Reis de Jesus**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Jefferson Reis de Jesus |
| Gimimo data | 1995 m. lapkričio 8 d. (26 metai) |
| Gimimo vieta | Brazilija |
| Ūgis | 179 cm |
| Svoris | kg |
| Pravardė | Džefersonas  Jėzus |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2018–2019  2019–2020  2021  2022 | Alashkert FC  Machine Sazi  Telšių „Džiugas"  Gargždų „Banga" | 09 0(2)04 0(0)06 0(0)10 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. rugpjūčio 21 d.. |

**Žefersonas Reisas de Žesušas** (*Džefersonas* arba *Jefferson Reis de Jesus*; g. 1995 m. lapkričio 8 d.) – futbolininkas iš Brazilijos, saugas. Žaidė Lietuvoje: 2021 m. atstovavo „Džiugo" klubui, o 2022 m. – Gargždų „Bangai".

Karjera
-------

* Įvairūs klubai Brazilijoje: Maringá Futebol Clube, Operário Futebol Clube, Agremiação Sportiva Arapiraquense (ASA);
* 2018–2019 m. Armėnijoje Alashkert FC;
* 2019–2020 m. Irane „Machine Sazi" futbolo klube;
* 2021 m.: Telšių „Džiugas" (A lyga)
* 2022 m.: FK Banga (A lyga)

Profesionalo karjerą saugas pradėjo gimtinėje; buvo išvykęs ir bandė laimę Armėnijoje Alashkert FC, bei Irane „Machine Sazi" futbolo klube. 2021 m. atvyko į Lietuvą.

### FC Džiugas

2021 m. pranešta, kad sutartis buvo pasirašyta su A lygos debiutantais Telšių „Džiugo" klubu.

2021 m. liepos 3 d. debiutavo rungtynėse prieš FC Hegelmann Litauen. Žaidėjas vėliau gavo traumą ir kurį laiką nerungtyniavo.

Į rikiuotę sugrįžo liepos 30 d. rungtynėse prieš Bangą, kuriose gavo geltoną kortelę.

2021 m. spalio 22 d. pranešta, kad su žaidėju nutraukiama sutartis abipusiu susitarimu. Brazilas buvo registruotas 10 rungtynių, tačiau sužaidė šešeriose.

### FK Banga

2022 m. sausio mėn. pranešta, kad pasirašyta sutartis ir žaidėjas atstovaus Gargždų „Bangos" klubui 2022 m. sezone.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2021** | **FC Džiugas** | 6 | 0 |
| **2022** | **Gargždų „Banga"** | 10 | 0 |
|

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  alyga.lt
3. ↑  sportas.lt: naujienos
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* soccerway
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
* fcdziugas.lt
**Balto media** – 2003-2010 m. gyvavęs „Achemos grupės" žiniasklaidos kontroliuojančioji bendrovė. Pastarosios tikslai buvo koordinuoti žiniasklaidos grupės įmonių veiklą, optimizuoti žiniasklaidos grupės įmonių veiklos sąnaudas, tarpininkauti ir padėti plėsti žiniasklaidos grupės įmonių veiklą Lietuvoje ir užsienyje, formuoti žiniasklaidos grupės įmonių vertybines nuostatas. Holdingas valdė ir jungė vienas didžiausių nacionalinių radijo, televizijos bendrovių Lietuvoje.

Struktūra
---------

UAB „Lietuvos žinios", UAB „Naujienų redakcija" (laikraštis „Naujienos"), UAB „Radiocentras", UAB „Baltijos TV", UAB „Tango reklama", UAB „Muzikos topai" („ZIP FM"), UAB „Rimtas radijas" („Russkoje Radio Baltija"), VĮ „Kvartolė" (Relax FM), AB „Titanagas", AB „Aušra"

Vadovybė
--------

Holdingo gen. direktorių pareigas ėjo: Vytautas Kvietkauskas, Mindaugas Pleskevičius, Rolandas Čečkauskas, Eugenijus Maldeikis.

Nuorodos
--------

* Oficialus „Balto media" tinklalapis
* Šalies žiniasklaida bandys pakilti po 2009 m. nokdauno[neveikianti nuoroda]
* Mokslas bėgti bendrame kinkinyje[neveikianti nuoroda]
Žydų kapinės *ul. Wschodnia* gatvėje
**Balstogės žydų kapinės** (lenk. *Cmentarze żydowskie w Białymstoku*) – iš viso iki II pasaulinio karo Balstogės mieste buvo keturios žydų kapinės. Seniausios žydų kapinės *ul. Kalinowskiego* gatvėje buvo įkurtos 1760 metais. Paskutiniai laidojimai šiose kapinėse vyko 1890 metais. Per II pasaulinį karą kapinės buvo sunaikintos. Kitos kapinės *ul. Bema* gatvėje buvo įkurtos 1830 m. prasidėjus choleros epidemijai, paskutiniai laidojimai vyko 1892 metais. Kapinės *ul. Wschodnia* gatvėje oficialiai buvo įkurtos 1892 m. bet seniausias paminklas pastatytas 1876 metais. Po 1906 m. pogromo prieš miesto žydus čia buvo palaidotos pogromo aukos, kurių atminimui stovi paminklas. Paskutinis laidojimas įvyko 1969 metais. Kapinių plotas 12,5 ha, iš viso yra apie 5,000 paminklų. 1941 m. rugpjūtį *ul. Żabia* gatvėje buvo įkurtos vienintelės Europoje geto kapinės, paskutinis laidojimas vyko 1948 metais.

* Žydų kapinės Wschodnia gatvėje
* Buvusių žydų kapinių vieta Bema gatvėje

Literatūra
----------

* Przemysław Burchard: Pamiątki i zabytki kultury żydowskiej w Polsce. Warszawa: 1990, s. 58.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balstogės žydų kapinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Aprašymas apie kapines I (lenk.) Archyvuota kopija 2012-07-01 iš Wayback Machine projekto.
* Aprašymas apie kapines II (lenk.) Archyvuota kopija 2007-11-08 iš Wayback Machine projekto.;
* Aprašymas apie kapines III (lenk.).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Silhatasসিলেট |
| --- |
| *Džalalio mečetė* |
|  |
| 

SilhatasSilhatas

24°32′0″ š. pl. 91°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿24.53333°š. pl. 91.86667°r. ilg.﻿ / 24.53333; 91.86667﻿ (Silhatas)Koordinatės: 24°32′0″ š. pl. 91°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿24.53333°š. pl. 91.86667°r. ilg.﻿ / 24.53333; 91.86667﻿ (Silhatas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Bangladešo vėliava Bangladešas |
| **Rajonas** | Silhato rajonas |
| **Regionas** | Silhato sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 326 400  |
|  |
|  **Vikiteka** | Silhatas |

**Silhatas** (beng. সিলেট = *Sileţ*) – miestas šiaurės rytų Bangladeše, *Surma* upės dešiniajame krante. 326,4 tūkst. gyventojų (2007). Geležinkelis į Komilą, keliai į Asamą ir Megalają (Indija), lėktuvai į Daką. Žemės ūkio pramonė: nendrių apdirbimas, arbatos, degtukų, augalinio aliejaus gamyba; kilimų audimas. Į pietryčius nuo miesto esančios arbatos plantacijos tiekia didžiausią dalį šalies arbatos.

Yra medicinos kolegija, keletas Čitagongo universiteto filialų. Šacho *Jalal* mečetė, keleto islamo šventųjų kapai.

Istorija
--------

Anksčiau miestas vadinosi *Srihatta*. XIV amžiuje buvo radžos *Gaur Gobind* sostinė, vėliau buvo musulmonų centras.
|  |
| --- |
| Maarja-Liis Ilus |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Maarja-Liis Ilus |
| Gimė | 1980 m. gruodžio 24 d. (42 metai)  Talinas, Estija |
| Kilmė | Estijos vėliava Estija |
| Žanrai | pop |
| Aktyvumo metai | 1984–dabar |
| Svetainė | maarja.ee |

**Maarja-Liis Ilus**, kartais geriau žinoma sceniniu vardu **Maarja** (g. 1980 m. gruodžio 24 d. Taline, Estija) – Estijos dainininkė. Du kartus atstovavo Estijai Eurovizijos konkurse.

Maarja muzikinė karjera prasidėjo jau nuo 4 metų, kai debiutavo muzikiniame filme „Õnneseen". Ji taip pat pasirodė Eesti Televisioon kanalo vaikų chore ir 1996 metais išleido debiutinį albumą „Maarja".

1996 metais Ilus su Ivo Linna dalyvavo Estijos nacionalinėje atrankoje atstovauti šaliai „Eurovizijos" dainų konkurse, kuris vyko gegužės 18 dieną Osle, Norvegijoje. Kartu su Linna atliko dainą „Kaelakee hääl", su kuria jie užėmė pirmąją vietą, suteikiant jiems teisę atstovauti Estijai konkurse. Galiausiai daina užėmė 5 vietą su 94 taškais.

Kitais metais Maarja vėl dalyvavo toje pačioje atrankoje atstovauti savo šaliai Eurovizijos konkurse su daina „Keelatud maa", kuri užėmė pirmą vietą, suteikiant galimybę vėl dalyvauti metiniame renginyje, vykusiame Dubline, Airijoje. Daina užėmė 8-ąją vietą su 82 taškais.

Diskografija
------------

* *Maarja* (1996)
* *First In Line* (1998)
* *Kaua veel* (1998)
* *City Life* (2000)
* *Look Around* (2005)
* *Läbi jäätunud klaasi* (2006)
* *Homme (2008)*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Maarja-Liis Ilus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2016-04-14 iš Wayback Machine projekto.
* Maarja-Liis Ilus IMDB svetainėje

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Silvi Vrait  *„Nagu merelaine"*** |  **Estijos atstovė Eurovizijoje  (su Ivo Linna)**1996 | Po to:**Maarja-Liis Ilus  *„Keelatud maa"*** |
| Prieš tai:**Maarja-Liis Ilus ir Ivo Linna  *„Kaelakee hääl"*** |  **Estijos atstovė Eurovizijoje**1997 | Po to:**Koit Toome  *„Mere lapsed"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Elektrofiziologija** – fiziologijos šaka, tirianti elektrinius (elektrocheminius ir panašius) reiškinius įvairiose organizmo sistemose.

Pošakiai
--------

Skiriama **klinikinė elektrofiziologija** kaip neurologijos dalis bei **eksperimentinė elektrofiziologija** – bendrosios fiziologijos dalis, kai kada laikoma ir neurofiziologijos, ir raumenų fiziologijos pošakiu.

Reikšmė
-------

Elektrofiziologiniai matavimai suteikia informacijos apie perferinių nervų, polisinaptinių nervinių signalų siuntimo kelių sutrikimus. Eksperimentinė neurofiziologija aprašo elektrines atskirų nervinių arba raumenų ląstelių, jų darinių savybes. Neurofiziologiniai tyrimai suteikia informacijos apie signalų perdavimą nervų sistemoje, jais remiasi daug neuromokslų atliekamų tyrimų.

Neurologinės elektrofiziologijos metodai
----------------------------------------

* Elektroencefalografija (EEG), (tiriama nervų sistema)
* Reografija, RG (kraujotaka)
* Elektrokardiografija, ECG (širdis)
* Elektromiografija, EMG
* Elektrodermatografija EDG, tiriama oda
* Impedansinė pletizmografija, IPG
* somatosensoriškai, motoriškai, vizualiai, akustiškai generuotos biosrovės matavimas.

Eksperimentinės elektrofiziologijos metodai
-------------------------------------------

Patch-Clamp technika, matavimai remiantis Multi electrode array.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Neurofiziologija
* Smegenų bangos
* Kardiograma
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Elektrogorskas*Электрогорск* |
| --- |
|              |
| *Įvažiavimas į Elektrogorską* |
|  |
| 

ElektrogorskasElektrogorskas

55°53′00″ š. pl. 38°47′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.88333°š. pl. 38.78333°r. ilg.﻿ / 55.88333; 38.78333﻿ (Elektrogorskas)Koordinatės: 55°53′00″ š. pl. 38°47′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.88333°š. pl. 38.78333°r. ilg.﻿ / 55.88333; 38.78333﻿ (Elektrogorskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Maskvos sritis Maskvos sritis |
| **Rajonas** | Elektrogorsko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 21 130  |
| **Altitudė** | 132 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Elektrogorskas |

**Elektrogorskas** (rus. *Электрогорск*) – miestas Rusijoje, Maskvos srityje, 75 km į rytus nuo Maskvos. 20,9 tūkst. gyventojų (2008 m.). Yra elektrinių traukinių geležinkelio stotis (traukiniai į Maskvą, Pavlovo Posadą, Elektrouglius, Reutovą, Železnodorožną). Autobusai vyksta į Maskvą, Noginską, Pavlovo Posadą, Orechovo Zujevą. Į šiaurę nuo miesto gausu tvenkinių, aplink plyti pelkės ir miškai.

Veikia 600 MW galios Elektrogorsko VRE (šiluminė elektrinė), baldų ir apdailos, farmacijos, elektros įrengimų, metalo apdirbimo pramonė, duonos kepykla, asfalto liejykla.

Elektrogorskas išaugo 1912–1914 m. įkūrus pirmą visoje Rusijoje durpių šiluminę elektrinę. Per keletą metų Elektrogorsko ir kitų aplinkinių miestų elektrinės sujungtos į bendrą tinklą, Maskva tapo mažiau priklausoma nuo Kaukazo nafta kūrenamų elektrinių. Elektrogorskui miesto statusas suteiktas 1946 m. 1959–1964 m. pastatytas didelis baldų fabrikas. 1984 m. atidaryta svarbi farmacijos įmonė „Antigen".

* Buvęs ryšių punktas (telegrafo stotis)Buvęs ryšių punktas (telegrafo stotis)
* Geležinkelio stotisGeležinkelio stotis
* Cerkvė miesto kapinėseCerkvė miesto kapinėse
* Vienas iš keleto tvenkinių ElektrogorskeVienas iš keleto tvenkinių Elektrogorske
| **Dietrich von Hein** |
| --- |
| Gimė | 1925 m. liepos 27 d.Šilutė, Lietuva |
| Mirė | 2007 m. gruodžio 25 d. (82 metai)Hanoveris, Vokietija |
|  |
| Veikla | Gydytojas, veterinaras. |

**Ditrichas fon Heinas** (1925 m. liepos 27 d. Šilutėje – 2007 m. gruodžio 25 d. Hanoveryje, Vokietija) – gydytojas, veterinaras, 1978-1985 m. Bundesvero veterinarijos skyriaus vadovas.

Biografija
----------

Gimė 1926 m. gruodžio 26 d. Šilutėje. Baigęs mokyklą iš karto dalyvavo II pasauliniame kare, kur buvo sužeistas ir paimtas į nelaisvę. 1947-1952 m. studijavo Hanoverio aukštojoje veterinarijos mokykloje. 1959 m. pradėjo dirbti veterinaru Bundesvere, iki tol dirbo asistentu universitete. Priklausė tarptautinei Lions labdaros organizacijai, aktyviai dalyvavo karo medicinos ir farmacijos kongresuose. 1984 m. apdovanotas Vokietijos Federacinės Respublikos ordinu „Už nuopelnus".

Nuorodos
--------

* Literatūra susijusi su Dietrich von Hein (vok.).

Literatūra
----------

* Ulrich Förster: Nachruf Oberstveterinär a. D. Dr. Dietrich von Hein, Wehrmedizinische Monatsschrift 52, Heft 2/2008, S. 66/67.
1595 m. Gerardo Merkatoriaus Šiaurės Rusijos žemėlapis su įlanka *sinus Granvicus*.
**Gandvikas** – skandinavų mitologijoje tai pavojinga jūra, žinoma kaip 'Gyvačių įlanka' dėl jos vingiuotos formos. Saksonas Gramatikas teigė, kad *Gandvikas* (kai kur klaidingai rašytas *Grandvik*) yra senas Baltijos jūros pavadinimas. Galbūt legendose kalbama apie Botnijos įlanką.

Yra dvi hipotezės, kur buvo Gandvikas, pagrįstos 1323 m. *Nöteborg* taikos sutartimi – Arkties vandenyne ar Botnijos įlankoje. Maždaug nuo 1850 m. labiau buvo palaikoma pirmoji hipotezė, kadangi taip buvo galima suprasti, kad Švedija plytėjo iki Arkties vandenyno. Nuo XX a. 3-io dešimtmečio imta vis labiau palaikyti antrąją hipotezę.
  
Daugelis tyrinėtojų mano, kad senovinis šaltinis *Hversu Noregr byggðist* (XIII a. pradžia) kalba apie Baltąją jūrą, kai vartoja žodį *Gandvik*.

XVI a. Gerardo Merkatoriaus žemėlapyje Baltoji jūra pažymėta *sinus Granvicus*. Galbūt Gerardas Merkatorius *r* raidę įstatė, kad nesuprantamas žodis *Gandvik* būtų aiškesnis (lot. *grandis* 'didelis').

Nuorodos
--------

1. ↑  Sven Lundkvist (1985) Northern Scandinavia during the Middle Ages. part of „In honorem Evert Baudou"
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

„MTZ-2"
**MTZ-2** (rus. *МТЗ-2*) – bendros paskirties traktorius, nuo 1954 iki 1958 m. gamintas „MTZ". Tai buvo vienas iš pirmų traktorių modelių TSRS su pneumatinėmis padangomis. Variklio galia 27 kW (37 AG), svoris 3250 kg, didžiausias greitis 13 km/h. Pavarų skaičius 5 (+1), degalų sąnaudos 299,2 g/kWh. Per naudojimo laikotarpį buvo atskleista daug traktoriaus trūkumų, todėl jis buvo pakeistas „MTZ-5".

Istorija
--------

1953 m. spalio 14 d. buvo pagaminti paskutiniai „MTZ-1" traktoriai ir pradėta „MTZ-2" gamyba.

Privalumai ir trūkumai
----------------------

Pagrindiniai „MTZ-2" privalumai – pilnai atskiras pavarų dėžės korpusas, galinės ašies ariančiosios dalys, diferencialo blokavimas, pavaros (+1 priekinę pavarą, atbulinę pavarą), „PTO" siurblį ir hidraulinį paskirstytuvą ir pan. Tarp pagrindinių traktoriaus trūkumų buvo mažas greitis, didelės kuro sąnaudos ir didelis svoris.