recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Ylakaičių senosios kapinės |
| --- |
| Ylakaičių kapeliai su koplyčia |
| 

Ylakaičių senosios kapinėsYlakaičių senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°15′46″š. pl. 21°54′06″r. ilg.﻿ / ﻿56.262682°š. pl. 21.901753°r. ilg.﻿ / 56.262682; 21.901753Koordinatės: 56°15′46″š. pl. 21°54′06″r. ilg.﻿ / ﻿56.262682°š. pl. 21.901753°r. ilg.﻿ / 56.262682; 21.901753 |

 |
| Vieta | Skuodo rajonas |
| Seniūnija | Ylakių seniūnija |
| Plotas | 0,01 ha |
| Naudotas | XVI a. – XX a. pr. |

**Ylakaičių senosios kapinės**, vadinamos *Kapeliais, Maro kapeliais* – neveikiančios kapinės rytinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Ylakaičiuose (Ylakių seniūnija), 3,3 km į pietryčius nuo Ylakių, kelio  **2701**  Seda–Pašilė–Ylakiai  kairėje pusėje.

Kapinės
-------

Įrengtos kaimo šiaurės rytinėje dalyje, pakelės pakilumoje. Netaisyklingos trapecijos plano, apjuostos statinių tvora (neišlikusi). Viduryje stovi medinė koplyčia, o už jo – monumentalus kryžius. Priešais koplyčią pastatytas stogastulpio tipo anotacininis ženklas su įrašu: „YLAKAIČIŲ K. KAPELIAI". 

Teritorijos plotas – 0,01 ha.

Istorija
--------

Veikė XVI a. – XVIII a. pab. laidoti Ylakaičių gyventojai, daugiausia maro aukos. Pradėjus mirusiuosius laidoti Ylakių kapinėse, kapeliuose XIX a. – XX a. pr. retsykiais buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, užkrečiamų ligų epidemijų aukos. 

Mirusiems atminti nuo seno stovėjo koplytėlė ir keletas monumentalių kryžių. Prie koplytėlės per gegužines pamaldas kaimo gyventojai rinkdavosi pagerbti mirusiųjų, giedodavo giesmes. XX a. pab. pastatyta koplyčia (aut. Kazimieras Krapauskas) ir atnaujintas kryžius.

Saugotinas kultūros paveldo objektas.

Nuorodos
--------

* Skuodo krašto enciklopedija
|  |
| --- |
| Kenny Lübcke |
|  
Kenny Lübcke 2012 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1966 m. birželio 20 d. (57 metai)  Kopenhaga, Danijos vėliava Danija |
| Veikla | dainininkas |
| Instrumentai | vokalas |
| Susijusi veikla | Lotte Feder |

**Kenny Lübcke** (g. 1966 m. birželio 20 d. Kopenhagoje) – Danijos dainininkas.

1992 metais su Lotte Nilsson laimėjo „Dansk Melodi Grand Prix" konkursą su daina „Alt det som ingen ser" ir tapo Danijos atstovais 1992 m. „Eurovizijoje". Konkurse, vykusiame Švedijos mieste Malmėje, duetas finišavo 12 vietoje, surinkę 47 taškus.

Lübcke dalyvavo 2001 m. konkurse „Dansk Melodi Grand Prix" su daina „Drømmer om dig". Atlikėjas dar tris kartus kaip pritariantysis dainininkas pasirodė „Eurovizijoje" 1999, 2002 ir 2005 metais. Jis taip pat buvo roko grupių „Royal Hunt", „Narita", „Cornerstone" ir „Stamina" narys.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kenny Lübcke** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kenny Lübcke svetainėje *Discogs*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Anders Frandsen  *„Lige der hvor hjertet slår"*** |  **Danijos atstovas Eurovizijoje  (su Lotte Nilsson)**1992 | Po to:**Tommy Seebach Band  *„Under stjernerne på himlen"*** |
| Pnompenisភ្នំពេញ |
| --- |
| *Karališkieji rūmai Pnompenyje* |
|  |
| 

PnompenisPnompenis

11°33′0″ š. pl. 104°55′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.55000°š. pl. 104.91667°r. ilg.﻿ / 11.55000; 104.91667﻿ (Pnompenis)Koordinatės: 11°33′0″ š. pl. 104°55′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.55000°š. pl. 104.91667°r. ilg.﻿ / 11.55000; 104.91667﻿ (Pnompenis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Kambodžos vėliava Kambodža |
| **Provincija** | Pnompenis |
|  |
| **Meras** | Keb Chutema |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 2 000 064  |
| **Plotas** | 758 km² |
| **Tankumas** (2009) | 2 639 žm./km² |
| **Altitudė** | 11,89 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Pnompenis |

**Pnompenis** – miestas pietinėje Kambodžoje prie Mekongo ir Tonlesapo upių santakos; šalies sostinė ir didžiausias miestas. Pnompenis buvo smarkiai sugriautas XX a. 8-ajame dešimtmetyje pilietinio karo metu, tačiau 9-ajame dešimtmetyje buvo atstatytas.

Tai vienas pagrindinių verslo centrų Mekongo slėnyje, gana gerai išvystyta transporto infrastruktūra (oro, geležinkelių, automagistralių). Didelis uostas, susisiekia su Pietų Kinijos jūra per Mekongo deltą Vietname. Pramonė: tekstilė, maisto apdirbimas, gėrimai. Miesto architektūra turi daug kolonijinės Prancūzijos bruožų, daug kultūros ir švietimo įstaigų. Budistų institutas – muziejus turi daug khmerų civilizacijos eksponatų, Pnompenio nacionaliniame muziejuje yra eskponatai nuo VI a.

Pnompenio universitetas įkurtas 1960 m. budistų universitetas 1954 m. dailės menų universitetas 1965 m. žemės ūkio universitetas 1965 m. Yra buvusių Kambodžos vadovų rūmų, budistų šventyklų.

Istorija
--------

Pirmoji pastovi khmerų gyvenvietė buvo įkurta XIV a. pabaigoje, 1434 m. ji tapo šalies sostine (pakeitė Ankor Tomą). Miestas buvo apleistas ir užkariautas keletą kartų, kol 1867 m. vėl tapo Kambodžos sostine. Apie 1975 metus miestas patyrė didelį socialinį krachą dėl Pol Poto režimo; beveik visi 2 mln. gyventojų buvo priversti išsikraustyti į kaimo vietoves ir dirbti žemės ūkyje. Tačiau po 1980 m. miestas atsigavo, vėl buvo atidarytos kultūros ir švietimo įstaigos.

Sportas
-------

* Visakha FC futbolo klubas;

Išnašos
-------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ylgazo kalnai |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | šiaurės vakarų Turkijos vėliava Turkija |
|  |
| Aukščiausi kalnai | Bujukacetas (2587 m) |
|  |
| Kalnagūbriai |  |
|  |
| Upių ištakos |  |
|  |
| Ežerai |  |
|  |
| Uolienos |  |
|  |
| **Ilgis** | ~150 km |

**Ylgazo kalnai** (turk. *Ilgaz Dağları*) – kalnagūbris šiaurės vakarų Turkijoje,[paaiškinti] Ylgazo kalnų nacionalinio parko dalis. Aukščiausia viršukalnė – Bujukadžetas (2587 m). Ilgazo kalnų ilgis siekia apie 150 km vakarų-rytų kryptimi.

Ylgazo kalnai, ypač šiauriniai šlaitai, yra padengti tankiu mišku. Todėl miškas dar vadinamas „medžių jūra" (turk. *ağaç denizi*). Laukiniai gyvūnai, gyvenantys miškingose ​​vietovėse, yra raudonieji elniai, stirnos, elniai, šernai, rudieji lokiai, pilkieji vilkai, europinai šakalai, gemzės. 1996 m. Ylgazo kalnuose buvo aptikta nauja vabzdžių rūšis (lot. *Merodon ilgazense*).

Yra slidinėjimo trasos.
| **Hypoxylon fragiforme** |
| --- |
| Rausvasis šiurpis (*Hypoxylon fragiforme*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Aukšliagrybūnai  *( Ascomycota)* |
| Klasė: | Aukšliagrybiai  *( Ascomycetes)* |
| Eilė: | Sferijiečiai  *( Sphaeriales)* |
| Šeima: | Elniagrybiniai  *( Xylariaceae)* |
| Gentis: | Šiurpis (grybas)  *( Hypoxylon)* |
| Rūšis: | Rausvasis šiurpis  *( Hypoxylon fragiforme)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Rausvasis šiurpis** (*Hypoxylon fragiforme*) – elniagrybinių (*Xylariaceae*) šeimos grybų rūšis.

Periteciai mažyčiai, 0,5-1 cm skersmens, apvalūs, rutuliški, iš pradžių rudai raudoni, plytos raudonumo, sendami tamsėja iki rudos, juodai rudos spalvos, viršuje su mažyte angele sporoms išbyrėti. Vidinė masė juodai ruda.
Sporos 11-15 x 5-7 μm.

Būdingi požymiai: jauni vaisiakūniai rudai raudoni, subrendę – juodai rudi, apvalūs.

Auga pavasarį – rudenį, pavieniui, bet vienas šalia kito, grupėmis ant nukritusių lapuočių medžių šakų, kurios atrodo lyg smulkiais gumbeliais apaugusios. Dažnas. Aktyvus saprotrofas. Nevalgomas.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, psl. 519

Rausvasis šiurpis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Apsauginiai vožtuvai** (angl. *safety valve*) – tai automatiniai vožtuvai, kurių paskirtis yra atsidaryti vidiniam sistemos slėgiui pasiekus nustatytą ribą ir nuleisti iš sistemos vandenį.

Spyruoklinio apsauginio vožtuvo pjūvis
Apsauginis vožtuvas grįžta į pradinę padėtį automatiškai, sistemos vidiniam slėgiui nusileidus iki nustatyto slėgio. Prietaisas apsaugo nuo nepageidaujamų reiškinių, susijusių su nekontroliuojamu temperatūros ar slėgio padidėjimu.

Funkcija
--------

Pagrindinė apsauginių vožtuvų paskirtis yra apsaugoti sistemą ir įrenginius nuo per didelio slėgio ar vakuumo. Esant per dideliam ar per mažam sistemos slėgiui apsauginiai vožtuvai atsidaro, taip išleisdami per didelį arba padidindami mažą sistemos slėgį iš atmosferos, o slėgiui pasiekus darbinius parametrus – vožtuvai užsidaro.

Sumontavus šio tipo vožtuvus, sumažinama hidraulinio smūgio tikimybė ir sumažinamas vandens suvartojimas. Slėgis sistemoje palaikomas pastovus, netgi esant dideliems slėgio svyravimams prieš slėgį mažinantį vožtuvą. Slėgio sumažinimas ir pastovaus slėgio palaikymas sumažina vandens srauto keliamą triukšmą.

Dažnu atveju apsauginis vožtuvas yra paskutinė apsaugos grandis, todėl labai svarbu, kad vožtuvas būtų tinkamai parinktas bei patikimai dirbtų bet kokiomis darbinėmis sąlygomis. Prieš apsauginius vožtuvus neleidžiama montuoti jokios uždaromosios armatūros.

Veikimo principas
-----------------

Spyruokliniai arba tiesioginio veikimo slėgį mažinantys vožtuvai veikia jėgų balansavimo principu. Diafragmos išvystoma jėga veikia prieš spyruoklės jėgą. Jei išeinantis slėgis nukrenta dėl prasidėjusio vandens suvartojimo, spyruoklės išvystoma jėga atidaro vožtuvą. Padidėjus išeinančiam slėgiui jėgų balansas tarp diafragmos ir spyruoklės vėl išsilygina.

Įeinantis slėgis neturi jokios įtakos nei atidarant, nei uždarant vožtuvą. Dėl balansavimo pagal slėgį įeinančio slėgio svyravimai neturi įtakos palaikomam išeinančiam slėgiui.

Apsauginis vožtuvas

Tipai ir naudojimo sritis
-------------------------

Apsauginius vožtuvus galima suskirstyti į vakuumo apsauginius vožtuvus ir viršslėgio apsauginius vožtuvus.

Vakuumo apsauginiai vožtuvai naudojami talpų ir sistemų apsaugai nuo slėgio sumažėjimo žemiau atmosferos slėgio. Slėgis sistemoje gali mažėti daugiausia dviem atvejais – mažėjant terpės tūriui dėl išleidimo ir dėl temperatūros pokyčio. Atmosferinio slėgio uždarų talpų apsaugai dažnai naudojami kombinuoti vožtuvai, reguliuojantys tiek viršslėgį, tiek apsaugojantys nuo vakuumo.

Viršslėgio apsauginius vožtuvus galima suskirstyti į:

* Tiesioginio veikimo – dažniausiai tai yra spyruoklės suspaudimą reguliuojantis mechanizmas. Šie vožtuvai taip pat skirstomi į visiško pralaidumo ir proporcinio pralaidumo.
* Netiesioginio veikimo – vožtuvo uždarymui ir atidarymui naudojamas tos pačios terpės slėgis. Išorinis prispaudžiamasis vožtuvo paviršius yra didesnis nei apatinis išmetimo antgalio paviršius, kas leidžia laikyti vožtuvą uždarą normaliomis darbo sąlygomis.
| Resistensija*Resistencia* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

ResistensijaResistensija

27°27′0″ p. pl. 58°51′0″ v. ilg.﻿ / ﻿27.45000°š. pl. 58.85000°r. ilg.﻿ / 27.45000; 58.85000﻿ (Resistensija)Koordinatės: 27°27′0″ p. pl. 58°51′0″ v. ilg.﻿ / ﻿27.45000°š. pl. 58.85000°r. ilg.﻿ / 27.45000; 58.85000﻿ (Resistensija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Čako provincija Čiako provincija |
| **Departamentas** | San Fernando departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1878 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 290 723  |
| **Altitudė** | 50 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.resistencia.gov.ar |
|  **Vikiteka** | Resistensija |

**Resistensija** (isp. *Resistencia*) – miestas šiaurės Argentinoje, Čiako provincijos rytuose, pelkėtoje žemumoje prie Paranos ir Negro upių santakos; 52 m virš j.l. *Manuelio Belgrano* tiltu per Paraną sujungtas su Korientesu. Čiako provincijos administracinis centras. 274 500 gyv. su priemiesčiais – 387,2 tūkst gyv. (2007).

Istorija
--------

Gyvenvietę *San Fernando del Rio Negro* pavadinimu XVII a. įkūrė jėzuitų misionieriai, tačiau XVIII a. ji sunyko. Argentinos – Paragvajaus karo metu (1864–1870) atsikūrė kaip svarbus karinis postas. Dabartinį pavadinimą (iš isp. *Resistencia* – „ištvermė, pasipriešinimas") gavo 1876 m.

Susisiekimas
------------

Greitkeliai į Buenos Aires, Formosą, Saltą ir Korientesą. Geležinkelis į Santa Fė. Į pietryčius nuo miesto yra *Resistencia José de San Martín* oro uostas, iš kurio vyksta reguliarūs skrydžiai į Buenos Aires.

Ekonomika
---------

Resistensija – šiaurinio šalies regiono pramonės centras. Maisto, tekstilės, metalo ir medienos apdirbimo pramonė. Priemiestis Barankeras – uostas prie Paranos upės. Per jį vyksta intensyvus produktų importas ir eksportas.

Lankytinos vietos
-----------------

Marmuro, medžio ir ledo skulptūros išdėstytos visame mieste (parkuose, gatvėse, skveruose), todėl Resistencija dažnai vadinama „Skulptūrų miestu". Iš viso mieste jų yra apie 400.

* KatedraKatedra
* Provincijos vyriausybės rūmaiProvincijos vyriausybės rūmai
* SkulptūraSkulptūra

Šaltiniai
---------

1. ARGENTINA: Chaco, *citypopulation.de*
2. ↑  ARGENTINA: Chaco, *citypopulation.de*
| **Charles Segal** |
| --- |
|  |
| 2013 m. |
| Gimė | 1929 m. birželio 15 d.Joniškis, Lietuva |
|  |
| Veikla | muzikantas |

**Charles Segal** (g. 1929 m. birželio 15 d. Joniškyje) – Pietų Afrikos respublikos ir JAV muzikantas, džiazo atlikėjas, kompozitorius, pianistas.

Biografija
----------

Gimė 1929 m. birželio 15 d. Joniškyje. Būdamas 2 metų su tėvais emigravo į PAR. Studijavo klasikinę muziką Londono *Trinity koledže*. Pirmą muzikos albumą išleido 1952 metais. 1954 m. įkūrė *Spin Record Company* įrašų kompaniją siekdamas populiarinti savo muziką. Muziką kūrė ne tik anglų kalba, bet ir afrikanų kalba. Pretorijoje ir Keiptaune atidarė savo vardo muzikos mokyklas. Šiuo metu muzikantas gyvena Los Andžele ir grojo pianinu per Oskarų, Emmy ir MTV filmų apdovanojimų ceremonijas.

Diskografija
------------

Iš viso išleido apie 1000 albumų, iš kurių žymiausi:

* "Africa"
* "Another Time, Another Place"
* "Hy-Ba-Ba-Rie-Bab"
* "My Children, My Wife"
* "Girl Power"
* "Kootanda"
* "Kwela, Kwela"
* "Listen, Listen"
* "Tomboy"

Nuorodos
--------

* Asmeninis tinklalapis
* Biografija (ang.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Charles Wilkins** |
| --- |
| Gimė | 1749 m.Frumas, Anglija |
| Mirė | 1836 m. gegužės 13 d. (~87 metai)Londonas, Anglija |
| Tautybė | anglas |
| Sutuoktinis (-ė) | Elizabeth Keeble |
|  |
| Veikla | vertėjas, tipografas, bibliotekininkas |
| Organizacijos | Rytų Indijos kompanija, Indijos Rūmų biblioteka |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Karališkasis Gvelfo ordinas  |

**Čarlis Vilkinsas** (*Charles Wilkins*; g. 1749 m. – m. 1836 m. gegužės 13 d.) – anglų tipografas, indologas, pirmasis į anglų kalbą išvertęs vieną žymiausių indų sakralinių tekstų – „Bhagavadgytą".

Biografija
----------

Gimė Frumo miestelyje, Somersete. Gavo leidėjo išsilavinimą. 1770 m. išvyko į Indiją, kur dirbo Britų Rytų Indijos kompanijoje kaip leidėjas ir rašytojas. Gyvendamas Indijoje, išmoko persų ir bengalų kalbas, ženkliai prisidėjo prie bengalų rašto tipografijos kūrimo. Vilkinsas išleido pirmąją knygą, atspausdintą bengalų raštu. 1781 m. jis tapo vertėju iš persų ir bengalų kalbų, iššifravo karališkąjį įrašą, užrašytą randžanos raštu.

1784 m. Čarlis Vilkinsas padėjo Viljamui Džonsui įkurti Bengalijos Azijos draugiją. Vėliau Vilkinsas persikėlė į Varanasį, kur pas panditus mokėsi sanskrito ir, remiamas generalgubernatoriaus Voreno Hastingso, ėmėsi versti „Mahabharatą". Viso epo jis taip ir neišvertė, tačiau 1785 m. išleido jo dalį – „Bhagavadgytą". Jo vertimas 1787 m. išverstas į prancūzų, 1802 m. – į vokiečių kalbas. Romantistiniame Europos kontekste, šis kūrinys prisidėjo prie Rytų, kaip dvasingumo šaltinio, įvaizdžio sukūrimo.

Išvykus Hastingsui, Vilkinsas nebegavo paramos ir pats 1786 m. grįžo į Angliją. 1787 m. išleido indų pasakų rinkinio, „Hytopadešos", vertimą. 1788 m. tapo Karališkosios draugijos nariu, 1800 m. tapo Indijos rūmų bibliotekos direktoriumi, Rytų Indijos kompanijos bibliotekininku. Kūrė tipografiją devanagari raštui. 1808 m. išleido sanskrito gramatiką. 1833 m. karalius Jurgis IV už gyvenimo nuopelnus įšventino Vilkinsą į riterius ir apdovanojo Karališkuoju Gvelfo ordinu.
| ***Broliai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Brothers |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Jim Sheridan |
| Scenaristas (-ai) | David Benioff |
| Vaidina | Tobey MaguireJake GyllenhaalNatalie Portman |
| Metai | 2009 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 105 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 26 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Broliai** (angl.  *Brothers*) – 2009 m. JAV sukurta ir 2 Auksiniams gaubliams nominuota drama apie Afganistane karinės misijos metu dingusį armijos kapitoną Semą Keihilą ir namuose likusią jo šeimą bei artimuosius, negalinčius susitaikyti su netektimi.

Aktoriai
--------

*Aktorius – vaidmuo*
* Tobey Maguire – kapitonas Semas Keihilas
* Jake Gyllenhaal – Tomis Keihilas
* Natalie Portman – Greisė Keihil
* Sam Sheppard – Henkas Keihilas
* Mare Winningham – Elzė Keihil
* Bailee Madison – Izabelė Keihil
* Patrick John Flueger – eilinis Džo Vilis

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kadras iš filmo
Kapitonas Semas Keihilas palieka namuose žmoną Greisę su 2 dukterimis ir vyksta į tarnybą Afganistane. Tuo metu namo iš kalėjimo po banko apiplėšimo grįžta jo niekur nepritampantis brolis Tomis. Po kurio laiko namiškius pasiekia žinia, kad Semo sraigtasparnis buvo numuštas ir visa įgulai laikoma dingusi be žinios. Matydamas Greisės vargus, Tomis pasijunta atsakingu už brolio šeimą ir visai būdais mėgina pagelbėti jai susitaikyti su galima vyro žūtimi. Eina mėnesiai ir Tomio globa palaipsniui virsta aistra brolio žmonai, kuri, pradžioje skeptiškai žiūrėjusi į jo pagalbą, taip pat ima jausti šiam prieraišumą. 

Netrukus šeimą pasiekia džiugi žinia: Semas gyvas ir išlaisvintas per kariuomenės surengtą operaciją. Namuose jis sutinkamas kaip didvyris, tačiau pradeda aiškėti, kad nelaisvėje praleisti mėnesiai nepraėjo be pėdsakų ir gerokai pakeitė šio elgesį...

Apdovanojimai
-------------

* Auksinis gaublys (nominacija) – geriausias aktorius (Tobey Maguire)
* Auksinis gaublys (nominacija) – geriausia daina (U2 – „Winter")
* „Chicago Film Critics Association Awards" (nominacija) – geriausia antrojo plano aktorė (Natalie Portman)
* „Teen Choice Awards" (nominacija) – geriausias aktorius (Jake Gyllenhaal)
* „Teen Choice Awards" (nominacija) – geriausias aktorius (Tobey Maguire)
| „Raudonieji Arlio vynuogynai" |
| --- |
|  |
| Menininkas | Vincentas van Gogas |
| Metai | 1888 m. |
| Meno kryptis | postimpresionizmas |
| Medžiagos, technika | drobė, aliejus |
| Matmenys | 75 × 93 cm |
| Miestas (vieta) | Maskva,  Rusija |
| Muziejus | Puškino muziejus |

**Raudonieji Arlio vynuogynai** (kitaip **Raudonas vynuogių laukas**) – olandų dailininko postimpresionisto Van Gogo (1853−1890) paveikslas.

Apie paveikslą
--------------

Paveikslą „Raudonieji Arlio vynuogynai" V. van Gogas nutapė 1888 m. lapkritį Arlyje Provanse. Laiške broliui Teo, Vincentas aprašė savo įspūdžius stebint saulėlydį, kai jis su P. Gogenu buvo išėję pasivaikščioti lapkričio 5 d. sekmadienį: *„raudonas vynuogių laukas, visas raudonas kaip raudonas vynas. Tolumoje pereinantis į geltoną su žaliu dangumi ir saule, violetine žeme po lietaus ir žibančia geltona ten ir šen, kur pagauti nusileidžiančios saulės atspindžiai"*. Abu tapytojai dirbo ties savo vynuogių rinkimo paveikslų versijomis. Kadangi vynuogių rinkimas tuo metu jau buvo pasibaigęs, Vincentas iš atminties įtraukė 21 rinkėjo figūrą paveiksle. Jis jau anksčiau buvo nutapęs šį lauką. Kiek vėlesniame laiške, apie lapkričio 12 d. Vincentas rašė broliui: *„aš pabaigiau drobę ... su vynuogių lauku, visą rožinį ir geltoną, su mažomis mėlynomis ir violetinėmis figūromis bei geltona saule"*. Vincentas šį kūrinį lygino su neseniai tuomet mirusio Provanso tapytojo Adolfo Montičelio (1824−1866) kūriniais. Montičelį Van Gogas gerbė ir vertino.

Paveikslas 1890 m. eksponuotas *Les XX* parodoje Briuselyje ir jį už 400 frankų įsigijo tapytoja Ana Boš, Belgijos dailininkų grupės *Les XX* narė ir tapytojo Eženo Bošo, kurio portretą Van Gogas buvo nutapęs, sesuo. Paveikslas tradiciškai laikomas vieninteliu, parduotu Van Gogui gyvam esant, tačiau tai nėra visiškai tiesa, nes yra žinių apie kitus jo parduotus paveikslus. „Raudonuosius Arlio vynuogynus" vėliau įsigijo rusų kolekcionuotojas Sergejus Ščiukinas ir pergabeno paveikslą į Maskvą, kur jis buvo nacionalizuotas 1918 m. po komunistinės Spalio revoliucijos. Paveikslas eksponuojamas Puškino muziejuje Maskvoje.

Nuorodos
--------

* *Van Gogh in Arles*. Metropolitan Museum of Art, 1984, p. 206.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Smolnis
**Smolnis** (*Smolnio institutas*, rus. *Смольный институт*) – Sankt Peterburge esantis pastatas, architektūros ir istorijos paminklas, Sankt Peterburgo gubernatoriaus rezidencija ir muziejus.

Šokių pamoka Smolnio institute
Pastatas baigtas statyti 1806 m. pagal architekto Džakomo Kvarengi projektą Jekaterinos II užsakymu. XIX a. – XX a. pradžioje jame veikė Smolnio kilmingųjų mergaičių institutas (pirmoji Rusijoje moterų švietimo įstaiga). Į institutą buvo priimamos dvarininkų dukros, kurios buvo ruošiamos aukštuomenės gyvenimui: mokėsi rašto, istorijos, geografijos, užsienio kalbų, muzikos, šokių, piešti. Mokslas truko 12 metų.

Smolnis į istoriją įėjo bolševikinio Spalio perversmo metu, kadangi jame buvo įsikūręs sukilėlių štabas. Iki sostinės perkėlimo į Maskvą čia dirbo Lenino vadovaujama bolševikų vyriausybė. Vėliau čia veikė Petrogrado miesto darbininkų, kareivių ir valstiečių taryba, VKP(b)/TSKP miesto komitetas (iki pat 1991 m.). Vėliau čia buvo miesto mero, o nuo 1996 m. – Sankt Peterburgo gubernatoriaus rezidencija. Pastate įrengta keletas istorinių ekspozicijų.

1934 m. čia buvo nužudytas Sergejus Kirovas.
**Ylnikų pilkapynas** – prūsų pilkapynas Semboje, prie Ylnikų kaimo (vok. *Ihlnicken*, Žuvininkų apskritis, nuo 1946 m. rus. *Сараево* – *Sarajevo*, Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sritis).

Tyrimai
-------

Vietovė 1348 m. minima *Ilnikino*, 1352 m. – *Ilniko* vardu. Pilkapyne buvo 6 pilkapiai. Vieną jų ištyrė Otas Tišleris, kiti vėliau buvo suardyti. Tirtame pilkapyje rasti šešių sudegintų mirusiųjų palaidojimai: trys mirusieji buvo palaidoti ant pilkapio pagrindo, jo viduryje įrengtoje akmeninėje dėžėje. Joje rastos trys urnos ir žalvarinis įmovinis kirvukas. Kiti trys buvo palaidoti pilkapio sampile; aptikti trys kapai su urnomis, apdėtomis plokščiais akmenimis. Vienoje urnoje rastas žalvarinis įvijinis smeigtukas. Viename iš suardytų pilkapių rasta antkaklė ir du smeigtukai. Pilkapynas datuojamas ankstyvuoju geležies amžiumi. Manoma, iš šio pilkapyno į muziejų „Prussia" buvo patekęs pincetas ir žalvarinis kirvukas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdemaras Šimėnas. *Ylnikų pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 780 psl.

Koordinatės: 54°54′0″ š. pl. 19°58′50″ r. ilg.﻿ / ﻿54.90000°š. pl. 19.98056°r. ilg.﻿ / 54.90000; 19.98056
**Raudonieji khmerai** – Kambodžos karinis komunistų judėjimas, įkurtas 1968 m. Narių skaičius buvo apie 30 tūkst. žmonių. Išpopuliarėjo po 1970 m. amerikiečių įsiveržimo (siekiant suduoti smūgį iš užnugario Ho Ši Mino kariuomenei). Daugiausiai judėjimą sudarė 12–15 metų vaikai, kurie prarado tėvus ir neapkentė miestiečių kaip „amerikiečių pagalbininkų".

1975 m. partizanai užėmė valstybės sostinę Pnompenį ir įvedė diktatūrą. To pasekmės – Mirties laukuose nužudyta 1–3 milijonai žmonių – tikslius duomenis sunku nustatyti, nes nebuvo vykdoma surašymų. Buvo uždraustas raštas, pinigai, užsienio kalbos. Visas valstybės ūkis buvo pertvarkytas į žemės ūkio komunas su 18–20 val. darbo diena. Mirtis grėsė už mažiausius nusižengimus, tarp jų – ir sunkiai suprantamus (pvz. vaiko pagimdymas be komunos vadovybės leidimo). Kambodža (pervadinta į Demokratinę Kampučiją) buvo beveik izoliuota nuo išorinio pasaulio, kontaktus palaikė tik su Kinija ir Jugoslavija. Net valstybės vadovų vardai ir portretai (Pol Poto, Ieng Sario ir Khiey Samfairio) buvo laikomi paslaptimi nuo liaudies.

Dėl nemokšiškos ekonominės politikos valstybės ūkis žlugo. Biudžetui papildyti buvo pradėtas karas su Vietnamu. Bet vietnamiečiai lengvai apsigynė ir perėjo į puolimą, be to, į jų pusę pereidavo didelės Raudonųjų khmerų grupuotės. Vienas iš buvusių aukštų polpotininkų Heng Samrinas pradėjo vadovauti provietnamietiškai vyriausybei.

Po valdžios praradimo dėl kovos su vietnamiečiais Raudonieji khmerai kariavo prieš Heng Samrino ir Hun Seno vyriausybę. Judėjimą palaikė JAV, kuri jį laikė atsvara Vietnamui. Raudonieji khmerai JAV tiekė brangakmenius, o JAV Raudoniesiems khmerams – ginklus. Garsus amerikiečių intelektualas Nоаmas Chоmskis kalbėdamas žiniasklaidai tvirtino, kad pranešimai apie masines žmogžudystes yra ne kas kita, kaip bandymas užmaskuoti amerikiečių įvykdytas taikių gyventojų žmogžudystes Kambodžoje prieš ateinant į valdžią Pol Potui.

1998 m. po Pol Poto mirties judėjimas degradavo. Iš formalaus judėjimo lyderio K. Samfano atimta faktinė valdžia, jis apsigyveno atsiskyręs. Vienas iš Raudonųjų khmerų lyderių Iengas Sari pasirašė susitaikymą su Kambodžos vyriausybe, kuri leido jam kontroliuoti vakarines valstybės sienas.[reikalingas šaltinis] Paskutinis radikalus karo vadas buvo areštuotas 2000 m. kovo mėnesį. 2000–2005 m. atgautos paskutinės Raudonųjų khmerų kontroliuotos teritorijos. 2007 m. Raudonųjų khmerų liekanos buvo fiksuojamos tik Patanakirio ir Styngtraengo rajonuose .

2006 m. liepos 21 d. mirė paskutinis Raudonųjų khmerų vadas Ta Mokas. Apie naują judėjimo vadovybę nieko nežinoma.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Genocidas Kambodžoje
Koordinatės: 54°51′05″š. pl. 24°20′33″r. ilg.﻿ / ﻿54.8515°š. pl. 24.3426°r. ilg.﻿ / 54.8515; 24.3426


|  |
| --- |
| **Antakalnio pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Antakalnio pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
|  |
| **Adresas** | Antakalnio g. 10, Antakalnis |
| **Direktorius(-ė)** | Adolfas Bandzevičius |
| **Mokinių skaičius** | 93 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 13 |

**Kaišiadorių rajono Antakalnio pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Antakalnyje (Kaišiadorių raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290594120. Steigėjas Kaišiadorių rajono savivaldybės taryba. Dabar yra Kaišiadorių Vaclovo Giržado progimnazijos skyrius.

Istorija
--------

Mokykla 2013 m. vasarą
1938 m. Antakalnyje veikusioje pradinėje mokykloje mokėsi 89 mokinukai, 1957–1958 m. – 120 mokinių. Per Antrąjį pasaulinį karą vokiečiai mokyklą sudegino, todėl laikinai ji įsikūrė nuomojamose patalpose – Taparausko name. Nuo 1990 m. Antakalnio pagrindinė mokykla įsikūrė buvusio vaikų darželio pastate. Į mokyklą mokyklos transportu kiekvieną rytą yra atvežami ir po pamokų parvežami 28 mokiniai, gyvenantys toliau, nei 3 km nuo mokyklos.

2016 m. Antakalnio mokykla prijungta prie Kaišiadorių Vaclovo Giržado progimnazijos kaip jos skyrius.

Direktoriai
-----------

* Adolfas Bandzevičius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kaišiadorių Vaclovo Giržado progimnazijos Antakalnio skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-25).
2. ↑  Priimtas tarybos sprendimas dėl Antakalnio pagrindinės mokyklos reorganizavimo. 2016-03-17, Kaisiadorieciams.lt (tikrinta 2022-04-25).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Senegalo demografija, 2005; Gyventojų skaičius tūkstančiais.
Apie 70 % Senegalo populiacijos yra įsikūrusi žemės ūkio srityse. Žmonių tankis labai įvairus - nuo 77 gyv./km. vakarų centriniame regione iki 2 gyv./km. rytuose. Senegale gyvena apie 50.000 europiečių (daugiausia prancūzų), taip pat yra libaniečių ir vietnamiečių. Daug pačių senegaliečių gyvena Europoje - daugiausia Prancūzijoje, Italijoje ir Ispanijoje.

Gyventojų skaičius
------------------

9,987,494 (2000)
11,987,121 (2006)
### Amžiaus struktūra

#### 0-14 metai

45 % (vyrų 2,237,678; moterų 2,213,632)
40.8 % (vyrų 2,467,021/moterų 2,422,385)
#### 15-64 metai

52 % (vyrų 2,501,649; moterų 2,729,412)
56.1 % (vyrų 3,346,756/moterų 3,378,518)
#### 65 metai ir vyresni

3 % (vyrai 152,236; moterys 152,887) (2000)
3.1 % (vyrai 174,399/moterys 198,042) (2006)

Gyventojų skaičiaus augimas
---------------------------

2.34 % (2006)
### Gimimų skaičius

37.94 gimimų/1,000 gyventojų (2000)
32.78 gimimų/1,000 gyventojų (2006)
### Mirčių skaičius

8.57 mirčių/1,000 gyventojų (2000)
9.42 mirčių/1,000 gyventojų (2006)
### Migracijos lygis

0 migrantų/1,000 gyventojų (2000)

### Lyčių lygio skaičius

#### nuo gimimo

1.03 vyrų/moterų

#### iki 15 metų

1.01 vyrų/moterų

#### 15-64 metų

0.92 vyrų/moterų

#### 65 metų ir vyresni

1 vyrų/moterų

#### Visų gyventojų

0.96 vyrų/moterų (2000)

### Mirtingumas

58.08 mirčių/1,000 gimimų (2000)
52.94 mirčių/1,000 gimimų (2006)
### Gyvenimo trukmė

#### Visu gyventojų

62.19 m. (2000)
59.25 m. (2006)
#### Vyrai

60.6 m. (2000)
57.7 m. (2006)
#### Moterys

63.82 m. (2000)
60.85 m. (2006)

Kalbos
------

Oficiali Senegalo kalba yra prancūzų. Taip pat kalbama volofų, pulaarų, vietnamiečių, jola, mandinka kalbomis.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Senegalo demografija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Senegalo taksi
Didžioji dalis **Senegalo transporto** yra sutankinta į šalies vakarus, ypač į Dakaro regioną ir Žaliąjį kyšulį. Rytiniame Senegale visa transporto infrastruktūra retesnė, o keliavimas šiomis sritimis būna tikras iššūkis.

Sausumos transportas
--------------------

Senegalo sausumos transporto sistema yra išvystyta pagal Vakarų Afrikos standartus, turinti asfaltuotus kelius, kurie pasiekia visus pagrindinius šalies miestus.

2003 m. Senegalo kelių sistema sudarė 13 576 km, iš kurių 3 972 km buvo asfaltuoti.

Šiuo metu ruošiamas naujas greitkelis tarp Dakaro ir Diamniadžio miestų.

### Taksi

Žymieji geltonai juodi Senegalo taksi išplitę sostinėje ir visame Žaliajame kyšulyje, tačiau keli randami ir kituose šalies miestuose.

### Autobusai taksi

(*Prancūziškai Cars rapides*) yra pertektinai išdekoruoti, religiniais motyvais papuošti autobusiukai, kurie yra tradicinė Senegalo transporto dalis.

Geležinkeliai
-------------

Pirmoji traukinių linija buvo nutiesta 1885 m. liepos 6 d. Šiuo metu geležinkeliai nusitiesę 906 km visoje šalyje.

Vandens transportas
-------------------

Pagrindinis šalies uostas yra Dakaras. Dar keli miestai irgi yra uostai – Kaolakas, Matamis, Podoras, Ričard Tolis, Sen Lui, Ziginšoras.

Šalyje išvystytas ir upių transportas, einantis per Senegalo ir Salumo upes. Iš viso upių keliai tęsiasi apie 1000 km.

Oro transportas
---------------

Šalyje yra 20 oro uostų, iš kurių 10 yra dengta danga, kiti 10 - nedengta danga.
Dakaro oro uostas yra tarptautinis.

Šalis turi tris oro kompanijas:

* Air Sénégal International
* Air Saint-Louis
* Sunu Air

Nuorodos
--------

v • a • r **Afrikos šalių transportas** 

Alžyras • Angola • Beninas • Bisau Gvinėja • Botsvana • Burkina Fasas • Burundis • CAR • Čadas • Dramblio Kaulo Krantas • Džibutis • Egiptas • Eritrėja • Etiopija • Gabonas • Gambija • Gana • Gvinėja • Kamerūnas • Kenija • Komorai • Kongas • Kongo DR • Lesotas • Liberija • Libija • Madagaskaras • Malavis • Malis • Marokas • Mauricijus • Mauritanija • Mozambikas • Namibija • Nigerija • Nigeris • Pietų Afrika • Pusiaujo Gvinėja • Ruanda • San Tomė ir Prinsipė • Seišeliai • Senegalas • Siera Leonė • Somalis • Sudanas • Svazilandas • Tanzanija • Togas • Tunisas • Uganda • Vakarų Sachara • Zambija • Zimbabvė • Žaliasis Kyšulys  
  
Britų Teritorijos Indijos vandenyne • Majotas • Reunjonas • Šv. Elena
| Beiši |
| --- |
|  Guišano hidroelektrinė, apačioje Feicujaus rezervuaras |
| **Ilgis** | 50 km |
| **Ištakos** | Sanfangsiangas, Šuangsi (Sinbėjus) |
| **Žiotys** | Sindianas |
| **Šalys** | Taivanas |

**Beiši** (kin. 北勢溪, pinyin: *Běishì Xī*) – upė šiaurės Taivane; Sindiano intakas.

Upė prasideda 700 m aukštyje, Sanfangsiango kalno šlaituose, Sinbėjaus rajono Šuangsi teritorijoje, ir teka 50 km Pinglino, Šidingo rajonais, kol Sindiano rajone susilieja su Nanši, suformuodama Sindiano upę, kuri, savo ruožtu, yra vienas iš Tamsujaus intakų.

Šidingo rajone Beiši upė yra patvenkta Feicujaus užtvanka, sudarytas vandens rezervuaras, antras pagal dydį šalyje. Tai vienas svarbiausių geriamojo vandens šaltinių šiaurinėje Taivano salos dalyje.

Pastačius užtvanką ir patvenkus upę, buvo užlieta keletas grožiu garsėjusių slėnių. Vakariniame rezervuaro krante stovi Guišano hidroelektrinė.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  2010. *Xindian River*. Betascript Publishing. ISBN 6132162380
2. ↑

Koordinatės: 24°54′18″ š. pl. 121°33′26″ r. ilg.﻿ / ﻿24.90500°š. pl. 121.55722°r. ilg.﻿ / 24.90500; 121.55722
**Wang Liqin** (g. 1978 m. birželio 18 d. Šanchajuje, Kinija) – kinų stalo tenisininkas, triskart pasaulio čempionas (vienetų varžybose), penktoji pasaulio raketė (2010 m.).

Biografija
----------

Nuo 1997 m. žaidžia Vokietijos bundeslygos klube TTC Jülich.

Priešingai nei daugelis kitų kinų stalo tenisininkų žaidžia europietiškuoju *Shakehand* stiliumi. Pasaulio čempionate 2007 m. (Zagrebas) 1:3, 1:7 ir 4:3 laimėjo prieš Ma Lin.

2008 m. kartu su Ma Lin ketvirtą kartą iš eilės tapo vyrų komandinių varžybų čempionu.

Literatūra
----------

* Henry James: *Ein Kraftprotz und Vorzeigespieler*, Zeitschrift tischtennis, 2006/9 S.44-48

Nuorodos
--------

* ITTF duomenys[neveikianti nuoroda]
* Statistika Archyvuota kopija 2010-07-06 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Zeitschrift DTS, 1997/8 S.11

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Wang Liqin** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RStalo teniso olimpiniai čempionai vyrų komandinėse varžybose |
| --- |
|  |
| 

* 2008:  Ma Lin & Wang Hao & Wang Liqin (CHN)
* 2012:  Ma Long & Wang Hao & Zhang Jike (CHN)
* 2016:  Ma Long & Xu Xin & Zhang Jike (CHN)
 |

 |
| Smolianasbulg. *Смолян* |
| --- |
|        |
| *Miestas kalnų slėnyje* |
|  |
| 

SmolianasSmolianas

41°35′00″ š. pl. 24°42′00″ r. ilg.﻿ / ﻿41.58333°š. pl. 24.70000°r. ilg.﻿ / 41.58333; 24.70000﻿ (Smolianas)Koordinatės: 41°35′00″ š. pl. 24°42′00″ r. ilg.﻿ / ﻿41.58333°š. pl. 24.70000°r. ilg.﻿ / 41.58333; 24.70000﻿ (Smolianas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Bulgarijos vėliava Bulgarija |
| **Sritis** | Smoliano sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 27 900  |
|  |
|  **Vikiteka** | Smolianas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Smòlianas |

**Smolianas** – miestas pietų Bulgarijoje, pasienyje su Graikija, Rodopų kalnų slėnyje, prie Černos ir Bialos upių. 

Mieste gaminamos elektros mašinos, vystoma metalo, medienos apdirbimo, statybinių medžiagų, tekstilės, maisto pramonė. Smolianas – klimato kurortas, netoliese įsikūręs Pamporovo slidinėjimo centras. Mieste veikia Nacionalinė astronomijos observatorija ir planetariumas, 1935 m. įsteigtas Istorijos muziejus, taip pat čia įsikūręs Plovdivo universiteto filialas.

Kiekvienais metais Smoliane rengiamas kalnų folkloro festivalis.

Miesto teisės suteiktos 1959 m.

Sportas
-------

* PFK Rodopa Smolân (futbolas)

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Smolian*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-09-18.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Paminklas Sidabrės piliakalniui prie menamo antrojo sunaikinto piliakalnio 
Aukuro akmuo ant Sidabrės piliakalnio
Menamas sunaikintas Sidabrės piliakalnis iš rytų pusės
**Sidabrė** – XIII a. žiemgalių pilis, dabartiniame Kalnelyje.

Istorija
--------

Sidabrė buvo paskutinis žiemgalių pasipriešinimo Vokiečių ordinui židinys. 1290 m. kryžiuočiams užėmus Sidabrę, buvo baigtas Žiemgalos nukariavimas, dalis žiemgalių pasitraukė į Lietuvą, žemės ištuštėjo, virto dykra. 1426 m. minimas Sidabrės kalnas, ties kuriuo ėjo tuometinė Lietuvos ir Livonijos siena.

Lokalizacija
------------

Pilis stovėjo į vakarus nuo Joniškio esančiame Kalnelio piliakalnyje, ant kurio šiuo metu stovi bažnyčia ir įrengtos kapinės (nuo 1801 m.).

Pilis pirmą kartą paminėta 1288 m. kovo - balandžio mėn. kai Livonijos ordino kariuomenė bandė nesėkmingai užimti pilį. Pilis nepaimta, sudeginta piliakalnio papėdėje buvusi gyvenvietė. Po 1290 m. Ordino puolimo dalis gyventojų pasitraukė, kita - Mintaujos komtūro nurodymu buvo ištremta į Mintaujos (dab. Jelgava, Latvija) apylinkes.

Archeologiniai tyrinėjimai vyko 1990 m. (vad. A. Merkevičius), 2003-2004 m. (vad. E. Vasiliauskas). Jų metu nustatyta, kad kompleksą sudarė piliakalnis ir 2 priešpiliai bei 3 ha dydžio papėdės gyvenvietė - panašiai kaip žiemgalių Raktė ir Duobelės. Tyrinėjimais nustatyti 3 apgyvendinimo laikotarpiai: 1) V-X a. 2) XI-XIII a. 3) XVI-XVII a. - kaimavietė. Tyrinėjimų metu rasta lipdytos grublėtu paviršiumi, žiestos keramikos, naminių ir laukinių gyvūnų kaulų, juvelyrų plaktukų, žalvarinė pasaginė segė, pakabučių, smeigtukų, ietigalių, XVII a. monetų.
Kalnas minimas 1426 m. Livonijos ir LDK sienos sutartyje.

Menamas sunaikintas Sidabrės piliakalnis iš šiaurės pusės
Menamas sunaikintas Sidabrės piliakalnis iš pietų pusės
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

2007 m. Baja 500 lenktynių akimirka
**Bekelės lenktynės** (angl. *off-road racing*) – automobilių sporto rūšis, kurioje specialiai paruoštos transporto priemonės (automobiliai, bagiai, motociklai, sunkvežimiai) lenktyniauja bekelės trasose.

Tokio tipo lenktynės populiarios JAV, Europoje ir Naujojoje Zelandijoje, tačiau jos skiriasi rengimo pobūdžiu.

Amerikoje populiariausios bekelės lenktynės yra dykumų ir trumpų trasų lenktynės. Dykumų lenktynės pradėtos rengti XX a. pradžioje. Pirmosios tokio tipo lenktynės buvo surengtos Žemutinės Kalifornijos teritorijoje, vadintos Baja California. Šiuo metu populiarios yra Baja 500 ir Baja 1000 lenktynės. JAV tokio tipo lenktynes organizuoja *SCORE International* organizacija.

Europoje bekelės lenktynėms priskiriami autokroso ir ralikroso čempionatai. Autokroso lenktynės pasižymi tuo, kad vienu metu specialioje trasoje lenktyniauja vienas automobilis (su konkurentais jis lyginamas pagal įveiktą laiką). Taip pat trasa gali būti asfaltuota arba ne. Ralikroso čempionate dalyvauja specialiai paruošti automobiliai, kurie lenktyniauja įvairios dangos uždarose trasose visi vienu metu.

Naujojoje Zelandijoje bekelės lenktynės yra atskira klasė ir turi savo čempionatą. Jis rengiamas nuo 1992 m. Lenktynės vyksta dvi dienas, per kurias lenktynininkams tenka įveikti apie 1000 km.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Araceae** |
| --- |
| Pelkinis žinginys (Calla palustris)Pelkinis žinginys (*Calla palustris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Arekažiedžiai  *( Arecidae)* |
| Eilė: | Aroniečiai  *( Arales)* |
| Šeima: | Aroniniai  *( Araceae)* |

 |

**Aroniniai** (*Araceae*) – arekažiedžių (*Arecidae*) poklasio aroniečių (*Arales*) eilės augalų šeima.

Augalų morfologija
------------------

Daugiamečiai žoliniai augalai su šakniastiebiais.

Juos atpažinti galima iš savito žiedo formavimosi. Žiedai glaudžiai susitelkę ant burbuolės, kurią supa apsauginis dengiamasis lapas. Kai kurios rūšys (anturiai ir kalijos) turi dideles ir spalvingas makštis.

Daug rūšių auginama kaip dekoratyviniai kambariniai augalai.

Sistematika
-----------

Šeimoje yra 107 gentys ir apie 3700 rūšių. Lietuvoje natūraliai auga viena rūšis – pelkinis žinginys (*Calla palustris*).

* **Pošeimis**. Aroideae
* **Pošeimis**. Calloideae

Lietuvoje auganti gentis

* + Žinginys (*Calla*)
* **Pošeimis**. Gymnostachydoideae
* **Pošeimis**. Lemnoideae

Lietuvoje auganti gentis

* + Plūdena (*Lemna*)
* **Pošeimis**. Lasioideae
* **Pošeimis**. Monsteroideae
* **Pošeimis**. Orontioideae
* **Pošeimis**. Pothoideae
| Beižionių piliakalnis |
| --- |
|  |
| 

Beižionių piliakalnisBeižionių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°40′29.03″ š. pl. 24°28′23.08″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6747306°š. pl. 24.4730778°r. ilg.﻿ / 54.6747306; 24.4730778Koordinatės: 54°40′29.03″ š. pl. 24°28′23.08″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6747306°š. pl. 24.4730778°r. ilg.﻿ / 54.6747306; 24.4730778 |

 |
| Vieta | Elektrėnų savivaldybė |
| Seniūnija | Beižionių seniūnija |
| Naudotas | I tūkst. – II tūkst. pradžia |
| Registro Nr. | A1162KP |

**Beižionių piliakalnis** (arba ***Birutės kalnas***) − piliakalnis Elektrėnų savivaldybėje, į vakarus nuo Beižionių gyvenvietės.

Piliakalnis yra 12 m aukščio, kurio 25 m skersmens aikštelę supa pylimas, šiaurės vakariniame pakraštyje siekiąs iki 3 m aukščio, o kitur − apie 1 m.

Prie piliakalnio buvo rasta lipdytinės I tūkstantmečio keramikos su lygiu ir grublėtu paviršiumi. Šalia piliakalnio, iš pietinės pusės, buvo apie 60 pilkapių su akmenų vainikais ir degintiniais kapais. Manoma, kad piliakalnis naudotas VI–VIII a.

Galerija
--------

* Ant piliakalnioAnt piliakalnio
* Piliakalnis iš toliauPiliakalnis iš toliau

Nuorodos
--------

* Beižionių piliakalnis
Koordinatės: 55°43′56″š. pl. 23°18′41″r. ilg.﻿ / ﻿55.732121°š. pl. 23.311273°r. ilg.﻿ / 55.732121; 23.311273

|  Sidarių šv. Jono sentikių cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Церковь Св. Иоанна Богослова |
| **Savivaldybė** | Radviliškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Sidariai |
| **Adresas** | Kaimynų g. 7 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1908 m. |

**Sidarių sentikių cerkvė** – rusų stačiatikių (sentikių) maldos namai Radviliškio rajone, Šiaulėnų seniūnijoje, Sidarių kaime, apie 4 km į pietvakarius nuo Tyrulių. 2020 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą.

2015 m. kovo mėn.
Sidariai yra senas sentikių kaimas, jame tebestovi cerkvė, yra sentikių kapinės. Šio kaimo gyventojai priklauso Acokavų kaimo bendruomenei.

Istorija
--------

Sidariuose sentikių maldos namai pastatyti 1908 m. apaštalo ir evangelisto Šv. Jono garbei. Cerkvės statybą 1907 m. inicijavo Rusijos ministras pirmininkas Piotras Stolypinas. Sentikių bendruomenei tuomet priklausė apie 300 tikinčiųjų. 1948 m. bendruomenėje buvo apie 550 tikinčiųjų. Cerkvėje tarnavo dvasios tėvas Semionovas, vėliau Paramonas Lifanovas. Iš Sidarių kilęs vienas žymių sentikių veikėjų - dvasios tėvas Jakovas Sokolovas (1907 -1988), Lietuvos sentikių bažnyčios Dvasinės komisijos narys. 

Mažėjant nuošalaus Sidarių kaimo gyventojų skaičiui, vykstant migracijai į miestus, greitai mažėjo sentikių bendruomenė: 1970 m. kaime gyveno 145 žmonės, o 2001 m. liko 62 gyventojai. XX a. pabaigoje sentikių religinės bendruomenės Sidariuose neliko. Cerkvė liko be nuolatinio dvasios tėvo, kurį laiką ją globojo kitų sentikių maldos namų dvasininkai. Cerkvė buvo retai naudojama pamaldoms. Neprižiūrimi maldos namai buvo apvogti, dingo daug ikonų.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „Sidarių Šv. Jono sentikių cerkvė". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑   Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Lietuvos sentikių kultūros paveldas Archyvuota kopija 2014-04-23 iš Wayback Machine projekto.
* Sidarių sentikių religinė bendruomenė (*Сидарская староверческая религиозная община*)
| **Jevgenijus Petrovasrus. *Евгений Петров* tikrasis vardas Jevgenijus Petrovičius Katajevas** |
| --- |
|  |
| I. Ilfas ir J. Petrovas (dešinėje) |
| Gimė | 1903 m. lapkričio 30 d.Odesoje |
| Mirė | 1942 m. liepos 2 d. (38 metai)Rostovo srityje |
|  |
| Veikla | XX a. 3-4 dešimtmečio TSRS rašytojas ir scenaristas |

Šaržas, vaizduojantis Ilją Ilfą ir Jevgenijų Petrovą
**Jevgenijus Petrovas** (tikr. *Jevgenijus Petrovičius Katajevas*; rus. *Евгений Петров*; 1903 m. lapkričio 30 d. pagal naują kalendorių gruodžio 13 d. Odesoje – 1942 m. liepos 2 d. Rostovo srityje) – populiarus trečiojo ir ketvirtojo dešimtmečių Tarybų Sąjungos rašytojas, dirbęs kartu su Ilja Ilfu. Kito žymaus rusų rašytojo ir dramaturgo Valentino Katajevo brolis.

Biografija
----------

J. Petrovas gimė Odesoje, mokytojų šeimoje. Būdamas septyniolikos baigė vietinę gimnaziją ir įsidarbino korespondentu Ukrainos telegrafo agentūroje. Po to dirbo kriminalinės paieškos inspektoriumi. 1929 m. išleistoje Ilfo ir Petrovo biografijoje šis faktas komentuojamas taip: „Pirmieji jo literatūriniai bandymai buvo neatpažinto vyriškio lavono apžiūros protokolai." 1923 m. J. Petrovas atvyko į Maskvą, kur dirbo žurnaluose „Красный перец" („Raudonasis pipiras") ir „Гудок" („Švilpukas"). Būtent šio leidinio redakcijoje užsimezgė draugystė su Ilja Ilfu.

Pirmasis Ilfo ir Petrovo romanas „Dvylika kėdžių" („Двенадцать стульев") pasirodė 1927 m. Šis romanas bei „Aukso veršis" („Золотой телёнок"), kurių abiejų pagrindinis veikėjas – „didysis kombinatorius" Ostapas Benderis – ir išgarsino rašytojų duetą.

1937 m. mirus I. Ilfui, J. Petrovas ėmėsi naujo darbo – romano apie Tarybų Sąjungos ateitį. Jo baigti nespėjo. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, tapo karo reporteriu. Žuvo aviakatastrofoje grįždamas iš apsiausto Sevastopolio miesto į Maskvą – lėktuvas nukrito Rostovo srityje.

Ilfo ir Petrovo darbai
----------------------

* „Двенадцать стульев" („Dvylika kėdžių"); romanas – 1928 m.
* „1001 день, или Новая Шахерезада" („Tūkstantis ir viena diena arba Naujoji Šecherezada"); satyrinių apsakymų rinkinys – 1929 m.
* „Необыкновенные истории из жизни города Колоколамска" („Neįtikėtinos istorijos iš Kolokolamsko miesto gyvenimo"); satyrinių apsakymų rinkinys – 1929 m.
* „Золотой телёнок" („Aukso veršis"); romanas – 1931 m.
* „Тоня" („Žūklavietė"); novelė – 1937 m.

Nuorodos
--------

* Informacija russiancinema.ru[neveikianti nuoroda] **(**rus.**)**
* Informacija iš lib.ru **(**rus.**)**
| **Tilia** |
| --- |
| Sidabrinė liepa (Tilia tomentosa )Sidabrinė liepa (*Tilia tomentosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Dedešviniai  *( Malvaceae)* |
| Gentis: | Liepa  *( Tilia)* |
| Rūšis: | Sidabrinė liepa  *( Tilia tomentosa)* |

 |
| Binomas |
| ***Tilia tomentosa***Moench. 1785 |
| **Sinonimai** |
| * *Tilia argentea* Desf. ex DC.
* *Tilia petiolaris* DC.
 |

**Sidabrinė liepa** (*Tilia tomentosa*) – dedešvinių (*Malvaceae*) šeimos, liepų (*Tilia*) genties lapus metantis medis. Rūšis introdukuota Lietuvoje.

Sidabrinės liepos lapai

Morfologija
-----------

Laja plačiai ovališka arba piramidinė, 8–15 m skersmens, žemutinės šakos nulinkusios žemyn.Kamienas tiesus, cilindriškas. Žievė juosvai pilka, sueižėjusi. Ūgliai pilkai žalsvi, veltiniški. Lapai paprasti, kotuoti, pražanginiai, rutuliški, širdišku pamatu, trumpai nusmailėję, pjūkliškais arba neryškiai skiautėtais kraštais, 5–12 cm ilgio, tamsiai žalia viršutine ir balsva, tankiai plaukuota apatine puse. Vienanamis. Žiedai gelsvi, kvapūs, po 6–10 susitelkę prie pažiedlapio. Žydi liepos viduryje arba pabaigoje. Vaisiai – beveik rutuliški, kiek briaunoti, gauruoti riešutėliai. Prinoksta rugsėjo – spalio mėnesį.

Matmenys
--------

Įprastai užauga iki 30 m aukščio. Kamieno skersmuo apie 2 metrai.

Augavietės
----------

Gerai auga saulėtose ar dalinai saulėtose vietose, derlinguose dirvožemiuose. Suaugę augalai atsparūs sausroms, karščiams, oro užterštumui.
Tai puikus medis didesniems parkams, sodyboms, alėjoms. Vėlyvu žydėjimu prailgina medunešį.

Paplitimas
----------

Natūraliai auga Vakarų Europoje ir Šiaurės Amerikoje. Paplitusi pietryčių Europoje. Lietuvoje dažnesnė vakarinės dalies parkuose, nes kitur kartais žiemą apšąla.

Panaudojimas
------------

*Tilia tomentosa*
Labiausiai vertinamas kaip dekoratyvinis medis, dėl gražių lapų. Auginamas ir prie bitininkystės ūkių, dėl daug nektaro turinčių žiedų.

Liaudies medicinoje naudojami liepos žiedai ir liepų medus arbatai, kuri skirta peršalimui gydyti. Žiedai, manoma, šiek tiek nuodingi.

Literatūra
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sidabrinė liepa** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* A. Navasaitis, M. Navasaitis, „Lietuvos medžiai", Vilnius „Mokslas", 1979 m. (281 psl.)
* M. Navasaitis, "Dendrologija", Leidykla "Margi raštai", 2008 m. (460 psl.)