recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Dendroica petechia** |
| --- |
| Geltonasis krūminukas (Dendroica petechia)Geltonasis krūminukas (*Dendroica petechia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Amerikinės devynbalsės  *( Parulidae)* |
| Gentis: | Krūminukai  *( Dendroica)* |
| Rūšis: | Geltonasis krūminukas  *( Dendroica petechia)* |

 |

**Geltonasis krūminukas** (*Dendroica petechia*) – amerikinių devynbalsių (*Parulidae*) šeimos paukštis, paplitęs beveik visoje Šiaurės Amerikoje ir Pietų Amerikos šiaurėje.

Geltonasis krūminukas turi 35 porūšius, kurie gali būti suskirstyti į tris pagrindines grupes. Kiekviena šių grupių kartais laikoma atskira rūšimi.

Išvaizda
--------

Apatinė kūno dalis geltona, viršutinė – žaliai geltona, ant sparnų matomos dvi geltonos juostos. Ant krūtinės kratų galima pamatyti siauras kaštonines juostas. Patelės ir jauni patinėliai geltoni iš apačios ir viršaus, jaunos patelės alyviškai pilkai žalios spalvos. Priklausomai nuo porūšio, varijuoja kaštoninių juostelių kiekis apatinėje dalyje ir kaštoninės spalvos atspalvis viršuje. Paukščio dydis 11,5−13 cm.


|  |
| --- |
| Geltonojo krūminuko giesmė |
|  |
|  |

* *Problemos klausantis garso? Pagalba anglų kalba.*



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Geltonasis krūminukas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Misumena vatia** |
| --- |
| Geltonasis žiedvoris (Misumena vatia)Geltonasis žiedvoris (*Misumena vatia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Vorai  *( Araneae)* |
| Šeima: | Krabvoriai  *( Thomisidae)* |
| Gentis: | *Misumena*  *( Misumena)* |
| Rūšis: | Geltonasis žiedvoris  *( Misumena vatia)* |

 |
| Binomas |
| ***Misumena vatia***Clerck, 1757 |

**Geltonasis žiedvoris** (*Misumena vatia*) – krabvorių šeimos rūšis.

Vorų dydis: patelė 9,0-11,0 mm, patinėlis – 3,0-4,0 mm. Šoninės akys yra ant mažų apvalių pakilimų, užpakalinės eilės akys viena nuo kitos išsidėsčiusios vienodu atstumu. Pilvelis apvalus. 

Lytiškai subrendusių patelių spalva labai varijuoja: ant geltonų žiedų aptinkami vorai su geltonu pilveliu, ant baltų žiedų – su baltu, ant dobilų – su raudona dėme ant pilvelio. Spalvų įvairovė tokia didelė, kad kai kurie autoriai šiuos spalvinius variantus laikė atskiromis rūšimis. Šis persidažymas vyksta negreitai, o trunka apie 3 dienas (vorų mimikrija). 

Patinėlio galvakrūtinė tamsiai ruda, su šviesia medialine juosta. Pilvelis šviesiai rudas, su tamsiais kraštais ir dviem tamsiomis medialinėmis linijomis. Kojos šviesios, su tamsiai rudais žiedeliais.

Geltonasis žiedvoris užpuola bites ir vapsvas, kurias paralyžiuoja įkąsdamas į sprandą ir voratinklinėmis gijomis pritvirtina po žiedu. Po to iščiulpia taip, kad lieka tik tuščias kiautas. 

Lytiškai subrendę individai aptinkami V-IX mėn. Kiaušinėlius deda 2 kartus. Rudenį jaunikliai skraido voratinkliais.

Dažniausiai sutinkamas žolėje, ant žydinčių augalų, tačiau dėl prisitaikėliškos spalvos yra beveik nematomas.

* Geltonasis žiedvorisGeltonasis žiedvoris
* Geltonasis žiedvoris ♀Geltonasis žiedvoris ♀
* Geltonasis žiedvoris užpuolęs drugįGeltonasis žiedvoris užpuolęs drugį
* Geltonasis žiedvoris užpuolęs musęGeltonasis žiedvoris užpuolęs musę
* Misumena VatiaMisumena Vatia
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Finansų maklerio įmonės** (angl. *brokerage firm, brokerage, broker; FMĮ*) – įmonės, patikėjimo teise valdančios klientų investicinius portfelius ir teikiančios konsultacijas šiais klausimais. Finansų maklerio įmonės ne tik tarpininkauja vertybinių popierių prekyboje, bet ir užsiima investicinių bankų veikla. Lietuvoje investicinių bankų paslaugas teikia Finansų maklerio įmonės, pavyzdžiui, Finasta, Orion Securities, SEB Enskilda.

Lietuvoje
---------

Vadovaujantis Finansinių priemonių rinkų įstatymo 4 str. 1 d. nuolat ir profesionaliai teikti investicines paslaugas Lietuvos Respublikoje gali tik finansų maklerio įmonės, turinčios priežiūros institucijos (Lietuvos Banko - aut. past.) ar kitos valstybės narės priežiūros institucijos išduotą finansų maklerio įmonės licenciją, taip pat Lietuvos Respublikoje ar kitoje valstybėje narėje licencijuotos kredito įstaigos, jeigu kredito įstaigos licencija suteikia teisę teikti investicines paslaugas, ir finansų patarėjo įmonės, turinčios priežiūros institucijos (Lietuvos Banko - aut. past.) išduotą licenciją.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Finansų patarėjo įmonė
* Investicinė bankininkystė
* Privačioji bankininkystė
* Šeimos biuras
| **Panellus serotinus** |
| --- |
| Geltonkotis skiautenėlis (*Panellus serotinus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Šalmabudiniai  *( Mycenaceae)* |
| Gentis: | Skiautenėlis  *( Panellus)* |
| Rūšis: | Geltonkotis skiautenėlis  *( Panellus serotinus)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Geltonkotis skiautenėlis** (lot. *Panellus serotinus*) – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos, skiautenėlių (*Panellus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Lapuočių, retai spygliuočių mediena.

* **Augimo laikas**

Ruduo, nešalta žiema.

* **Pagrindiniai požymiai**

Daugiausia lapuočių saprotrofas, sporos amiloidinės.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–10 cm skersmens, kartais ir didesnė, mėsinga, tampri, geltonai žalia, melsvai žalia geltoname fone, aksomiška, veltiniška, pakraščiai užsilenkę žemyn. Lakšteliai tankūs, priaugtiniai, geltoni, ochriniai. Kotas trumpas, storas 1–2×2 cm, rusvai žvynuotas, taškuotas, plaukuotas, geltonas. Trama kempiniška, tampri, blyški, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 4,5–5,5×1–2 μm.

**Būdingi požymiai:** mėsingi, žalsvai geltoni vaisiakūniai, tamprūs, netaisyklingai kriaukliškos formos, lakštelių pakraštėlis karpytas.

Auga po kelis vaisiakūnius. Dažnas. Valgomas, menkavertis, vartoti maistui nesiūlomas.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 191 psl.

Nuorodos
--------

* Geltonkočio skiautenėlio nuotraukos Archyvuota kopija 2009-10-29 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Geltonkotis skiautenėlis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Saltsjobadenasšved. *Saltsjöbaden* |
| --- |
| *Viešbutis Saltsjobadene* |
|  |
| 

SaltsjobadenasSaltsjobadenas

59°17′10″ š. pl. 18°17′14″ r. ilg.﻿ / ﻿59.28611°š. pl. 18.28722°r. ilg.﻿ / 59.28611; 18.28722﻿ (Saltsjobadenas)Koordinatės: 59°17′10″ š. pl. 18°17′14″ r. ilg.﻿ / ﻿59.28611°š. pl. 18.28722°r. ilg.﻿ / 59.28611; 18.28722﻿ (Saltsjobadenas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Švedijos vėliava Švedija |
| **Lėnas** | Stokholmo lėnas |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 8 937  |
| **Plotas** | 5,39 km² |
| **Tankumas** (2005) | 1 658 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Saltsjobadenas |

**Saltsjobadenas** – Švedijos miestelis, esantis Stokholmo lėne.

Geografija
----------

Saltsjobadenas įsikūręs Baltijos jūros pakrantėje, rytinėje Švedijos dalyje. Pagal administracinį suskirstymą patenka į Nakos komuną, dabartinį Stokholmo lėną ir Siodermanlando istorinę provinciją. Tai vienas iš Stokholmo priemiesčių. Miestelio plotas 5,38 km². 2005 m. duomenimis gyventojų skaičius – 8 937 žmonės. Saltsjobadenas yra jūrinis kurortas.

Istorija
--------

Saltsjobadeno istorija prasidėjo 1891 m. kai Kniutas Agatchonas Valenbergas, kuris priklausė Valenbergų bankininkų šeimai, nupirko žemes būsimam jūriniam kurortui. 1893 m. į Saltsjobadeną buvo nutiestas geležinkelis ir atidarytos sanatorijos. 1908 m. gyvenvietė tapo miestu. 1913 m. atsiskyrė į atskirą Švedijos bažnyčios parapiją. Bėgant laikui miestas tapo mėgstama aukštos ir vidutinės Švedijos gyventojų klasės poilsio vieta.

Nuo 1931 iki 2001 m. Saltsjobadene veikė Stokholmo observatorija. 2000 m. joje buvo atrastas asteroidas *36614 Saltis*, pavadintas šio miesto garbei.

1948 ir 1952 m. čia vyko tarpzoniniai šachmatų turnyrai.

Saltsjobadenas yra švedų diplomato Mohamedo Kniuto Bernstriomo gimtinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2005 m.SCB duomenimis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**La Boca**| **Plotas** | 3,3 km² |
| **Gyventojų sk.** | 46 494 |
| **Gyventojų tankumas** | 14 089 žm./km² |
| ***Komuna*** | C4 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** | * Caminito,
* La Bombonera
 |
| 

---

 |

**La Boka** (isp. *La Boca*) – kvartalas rytinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje, prie Riačuelo upės ir La Platos santakos. 

Tai vienas garsiausių Buenos Airių kvartalų, kurio kultūra labai paveikta Europos imigrantų (ypač iš Italijos). Kvartalo pavadinimas kilo nuo Riačuelo upės žiočių (žiotys – isp. *desembocadura*, santrumpa – *boca*). Kvartale gyvena daug neturtingų miesto gyventojų. Pastatai labai spalvingi, tačiau pastatyti daugiausia iš prastų statybinių medžiagų. Tai kultūrinis miesto centras – vyksta tango festivaliai, paveikslų parodos, yra daug klubų, užeigų. 

*Caminito* gatvė
La Boka – socialistinio judėjimo centras. Čia neretai kyla demonstracijos, telkiasi radikalūs judėjimai. 

La Bokoje yra garsusis La Bomboneros stadionas, kuriame rungtyniauja Boca Juniors futbolo klubas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: La Boka** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Dažalas** (angl. *lake pigment; color lake; colour lake; lake*) – pigmentas, gaunamas kaip organinių dažiklio ir nusodinančio rišiklio (daugiavalenčių metalų junginių arba tanino) sąveikos produktas. 

Dažų dailininkams ir pramonei gamintojai ir tiekėjai angliškame dažų pavadinime dažnai praleidžia komponentą *lake*, tad dažai pavadinami tiesiog dažiklio pavadinimu. Daugelis dažalų yra nepatvarūs, nes juos sudarantys organiniai dažikliai šviesoje būna chemiškai nepatvarūs.

Metalų druskos ar rišikliai turi būti inertiški ir netirpūs dažų tirpiklyje, balti ar šviesūs neutralios spalvos. Jų dažančioji geba turi būti maža, kad dažalo spalvą lemtų dažiklis. Senovėje kaip rišiklius naudodavo kreidą, baltą molį ir maltus kaulus (pagrindas - kalcio karbonatas ir kalcio fosfatas). Šiandien rišikliais būna bario sulfatas, kalcio sulfatas, aliuminio hidroksidas, aliuminio oksidas, visi jie pigiai gaminami iš pigios žaliavos.

Pigmentai dažalai puošimui ir mene naudojami labai senai. Kai kuriuos gamina jau ne vieną tūkstantį metų, juos vežiodavo parduoti į tolimus kraštus.

Tradiciniai dažalai:

* Indigo dažalas - seniau gamino iš dažinės mėlžolės (lot. *Isatis tinctoria*). Šis dažalas buvo žinomas dar senovės Egipte.
* Dažinės raudės dažalas - seniau gamindavo iš dažinė raudės (lot. *Rubia tinctorum*) šaknų.
* Karmino dažalas - seniau gamindavo iš košenilio, skydamarinių grupės vabzdžių, kilusių iš Centrinės ir Pietų Amerikos. Dabar pagrindinis karmino spalvą suteikiantis cheminis junginys karmino rūgštis gaminamas sintetinis (pirmą kartą susintetintas 1991 m.).

Nuorodos
--------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Hongha |
| --- |
| Saulėlydis prie Hongha Saulėlydis prie Hongha |
| **Ilgis** | 1149 km |
| **Nuolydis** | 1776 cm/km |
| **Baseino plotas** | 170 977 km² |
| **Vidutinis debitas** | 3640 m³/s |
| **Ištakos** | Junanis |
| **Žiotys** | Pietų Kinijos jūra |
| **Šalys** | Kinija , Vietnamas |

**Hongha** (pinyin *Hóng Hé*, viet. *Sông Hồng, Hồng Hà*) arba **Raudonoji upė** – upė Kinijoje ir Vietname. Upė neša daug rausvai rudų nuosėdų. Smarkūs potvyniai, dideli metiniai vandens lygio svyravimai.

Prasideda kalnuose Kinijos Junanio provincijoje. Teka į pietryčius. Įteka į Pietų Kinijos jūros Tonkino įlanką. Suformuoja 15 000 km² ploto deltą. Delta derlinga ir tankiai apgyvendinta, svarbus Vietnamo žemdirbystės rajonas. Didžioji dalis naudojama ryžių auginimui. Upės atkarpa eina Kinijos-Vietnamo siena.

Didžiausi intakai – Juodoji upė, Lo.

Svarbiausi miestai prie upės – Hanojus, Haifongas (Vietname).

Upės baseinas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Serratula tinctoria** |
| --- |
| Dažinė geltė (Serratula tinctoria)Dažinė geltė (*Serratula tinctoria*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Geltė  *( Serratula)* |
| Rūšis: | Dažinė geltė  *( Serratula tinctoria)* |

 |

**Dažinė geltė** (*Serratula tinctoria*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, gelčių (*Serratula*) genties augalas.

Daugiametis, 30-100 cm aukščio augalas. Stiebas stačias, plikas, raudonas, dažniausiai viršutinė dalis šakota, prie pamato išlieka senų lapų liekanos. Graižai susitelkę krūvelėmis skėtiškose kekėse arba šluotelėse.

Žydi birželio – rugsėjo mėn. Vainikėlis violetinis, raudonas arba baltas. Auga miškuose, krūmuose, pamiškių aikštelėse, pievose.

Lietuvoje apyretis, auga vakariniuose ir pietvakariniuose rajonuose, kitur retas arba nerastas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dažinė geltė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Ikos akmuo, vaizduojantis žmogaus ir dinozaurų kovą
Ikos akmenų muziejus
**Ikos akmenys** – vandens erozijos nugludintų akmenų kolekcija su įvairiais neaiškios kilmės piešiniais. Žinoma ~50 tūkst. Ikos akmenų egzempliorių.

Ši akmenų kolekcija esą buvo surinkta Peru miesto Ikos apylinkėse, kurios muziejuje dabar dauguma šių akmenų ir saugoma. Akmenys labai skirtingų matmenų – nuo sveriančių 15-20 g, iki pustonio; būdingiausi maždaug arbūzo apimties akmenys. Dauguma akmenų juodi, bet yra pilkų, rausvų, rudų ir kt. Šie Ikos akmenys neretai pristatomi kaip ikikolumbinių Andų kultūrų dirbiniai, tačiau, nors ir nėra galimybės nustatyti šių akmenų amžių, jie laikomi klastotėmis. Tiesa, gali būti, kad dalis Ikos akmenų iš tiesų yra senovės Peru gyventojų darbas, tačiau vėliau pasinaudojus jų stiliumi sukurtos klastotės.

Abejones Ikos akmenų autentiškumu visų pirma kelia juose pavaizduoti nerealūs, anachronistiniai piešiniai – dinozaurai, pasaulio žemėlapiai (su „dingusiais žemynais"), skraidantys objektai, teleskopai, sudėtingos operacijos ir kt.

Apie Ikos akmenis žinoma nuo XX a. vidurio, kuomet jie pasirodė juodojoje archeologinių radinių rinkoje Peru. Juos pardavinėjo profesionalūs kapų plėšikai *huaqueros*. Tačiau visuomenei jie tapo žinomi medicinos profesoriaus, Limos medicinos universiteto dekano Chavjero Kabreros (*Javier Cabrera*) dėka. Kabreros teigimu, jis pirmąjį akmenį gavęs 1966 metais, savo 45-ojo gimtadienio proga. Jį sudominusi ant akmens pavaizduota iškastinė žuvis. Vėliau Kabrera nusipirkęs dar vieną tokį akmenį iš kolekcionierių brolių Soldžių, kurie esą radę akmenis vienoje senovinėje kapavietėje. Per visą savo gyvenimą Kabrera ėmė rinkti tokius akmenis ir 1996 m. Ikoje atidarė jų muziejų. Į Ikos akmenų istoriją įsivėlė vietinis Peru ūkininkas Bazilijus Uščuja (*Basilio Uschuya*), iš kurio Kabrera gavęs pirmąjį akmenį. Vėliau Uščuja buvo sulaikytas už akmenų pardavinėjimą turistams ir prisipažino, kad jis akmenis padirbęs. 1977 m. BBC dokumentiniame filme Pathway to the Gods parodyta, kaip Uščuja su paprastais instrumentais padirba akmenis, piešinius parinkdamas iš komiksų. Tiesa, jis prisipažino, kad ne visi Ikos akmenys yra jo darbas.

Ikos akmenys kreacionistų laikomi įrodymu, kad žmonės gyveno jau dinozaurų laikais, taip pat akmenys susilaukia ir senovės astronautų teorijų šalininkų dėmesio. Žmonės, palaikantys Ikos akmenų autentiškumo idėją, argumentuoja, kad vienas ar keli žmonės per trumpą laiką neišgraviruotų tiek daug akmenų, bet to, pradžioje jie pardavinėti už labai mažą kainą, neatperkančią darbo. Taip pat pastebima, kad piešinyje diplodokas pavaizduotas su raginėmis plokštėmis ant nugaros, nors šis faktas mokslui tapo žinomas tik XX a. pab.

* DinozaurasDinozauras
* Pasaulio žemėlapisPasaulio žemėlapis
* Smegenų operacijaSmegenų operacija

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2012-01-20 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑   Archyvuota kopija 2008-08-27 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ikos akmenys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Torių partijos logotipas
**Toriai** (angl. *Tory*) – konservatyvi Anglijos partija. Pavadinimas kilęs iš airiško žodžio *tóraighe*, kuriuo vadinti Anglijos pilietinio karo XVII a. dalyviai airiai (partizanai). Toriai yra dabartinės Jungtinės Karalystės konservatorių partijos pirmtakai, kartais toriais sutrumpintai vadinami ir dabartiniai konservatoriai.

Toriais taip pat vadinami Kanados konservatoriai. Be to, toriais vadinta ir Škotijos unionistų partija (*Scottish Unionist Party*), veikusi iki 1965 m. kuri buvo nepriklausoma nuo Anglijos ir Velso konservatorių partijos (nors ir derino veiksmus). JAV nepriklausomybės karo metu amerikiečius, kurie palaikė Angliją (lojalistai), taip pat vadino toriais. JAV pilietinio karo metu Konfederacijos šalininkai toriais vadino unionistus (t. y. Sąjungos (*United States*) šalininkus) pietinėse valstijose.

Anglijos toriai
---------------

Toriai ir jų konkurentai vigai politinėje leksikoje atsirado Anglijos pilietinio karo metu. Vigai palaikė Jokūbo II pašalinimą iš Škotijos, Anglijos ir Airijos sosto (angl. *Petitioners*), o toriai buvo prieš tokį sprendimą (angl. *Abhorrers*).

Torių partija siekė sugrąžinti karaliui kuo didesnius įgaliojimus. 1783–1830 m. toriai buvo valdančioji partija. Apibrėžtos struktūros toriai, kaip ir jų pagrindiniai konkurentai vigai, neturėjo, ji susiformavo tik demokratizavus rinkimų sistemą. 1831 m. toriai suorganizavo savo politinių šalininkų centrą – Čarltono klubą. Čia toriai subūrė turtingiausią visuomenės dalį. 

1867 m. toriai pasiūlė įstatymą dėl rinkimų teisės praplėtimo. Rinkimų teisės praplėtimo tuo metu reikalavo ir čartistų judėjimas. Tuo metu toriai net labiau už vigus pasisakė už socialines reformas. Jie buvo labai nutolę nuo pramonės interesų. Toriai nemažą paramą gavo iš miestiečių, o pagrindinę socialinę bazę sudarė vidutiniai žemvaldžiai ir anglikonai.

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **toriai**

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Toriai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Il Divo** – tarptautinė operinės pop muzikos grupė. *Il Divo* sudaro: Carlos Marín † (ispanas), Urs Bühler (šveicaras), David Miller (amerikietis) ir Sébastien Izambard (prancūzas).

Istorija
--------

Idėja sudaryti grupę Simon Cowell kilo po Andrea Bocelli ir Sarah Brightman dueto pasirodymo. Baritono ir 3 tenorų grupė 2004 m. susirinko į *Il Divo* projektą. Jau pirmosios jų atliktos dainos susilaukė didelės sėkmės (perdainuota Toni Braxton daina „Unbreak My Heart (Regresa A Mi)" ir Frank Sinatra „My Way (Mi Manera)"). Grupė atlieka dainas italų, anglų, ispanų, prancūzų ir lotynų kalbomis. Pirmasis albumas „Il Divo" užėmė pirmąsias vietas daugelio pasaulio šalių reitinguose (JK, Argentinoje, Australijoje, Švedijoje, Meksikoje, Kanadoje, Nyderlanduose). 2005 m. išleistas albumas „Ancora" taip pat užėmė aukščiausias vietas Europos ir Lotynų Amerikos šalių reitinguose. *Il Divo* dalyvavo 2006 m. pasaulio futbolo čempionato muzikinėje programoje. Taip pat pasiekė Gineso rekordą kaip sėkmingiausia tarptautinė grupė.

Diskografija
------------

1. 2004 - Il Divo
2. 2005 - Ancora
3. 2006 - Siempre
4. 2008 - The Promise
5. 2011 - Wicked Game
6. 2013 - A Musical Affair
7. 2015 - Amor & Pasión

Singlai
-------

* „Regresa A Mi" mp3;
* „All By Myself (Solo Otra Vez)";
* „Passerà";
* „Isabel";
* „Nella Fantasia";
* „Rejoice";
* „Pour Que Tu M'aimes Encore";
* „I Believe In You (Je Crois En Toi)";
* „Unchained Melody (Senza Catene)";
* „Every Time I Look At You";
* „Si Tú Me Amas";
* „Feelings";
* „Mama";
* „Somewhere";
* „Heroe";
* „My Way (A Mi Manera)".

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė.
Koordinatės: 55°50′40″š. pl. 25°00′49″r. ilg.﻿ / ﻿55.8444°š. pl. 25.0137°r. ilg.﻿ / 55.8444; 25.0137


| Indubas |
| --- |
| Vieta | Kupiškio raj. Lietuva |
| Plotas | 0,052 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,92 km |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |

**Indubas** (*vietinių vadinamas **Pyragiais**, **Dubiniu**, **Ščiuburku***) – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Kupiškio rajone, apie 2 km į rytus nuo Kupiškio, Pyragių kaime. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,36 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 92,7 m. Krantai neaukšti, daugiausia sausi. Vanduo neskaidrus. Ežeras gausiai apaugęs vandens augalais, vakarinė pusė užpelkėjusi, pietiniame krante stūkso nedidelis miškelis, rytinėje pakrantėje įrengta Pyragių poilsiavietė. Aplinkui įsikūrę kupiškėnų kolektyviniai sodai. Pietuose išteka upeliukas link Lėvens intako Kupos.

Pavadinimas kilęs iš žodžio *iñdubas* („įdubimas, dauba").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 130
Robertas Adamas
Kedlestonholas
Registerhouzo pjūvis
**Robertas Adamas** (1728 m. liepos 3 d. Kirkaldis, Škotija – 1792 m. kovo 3 d. Londonas, palaidotas Vestminsterio abatijoje) – škotų architektas, dizaineris.

Biografija
----------

Studijavo Edinburgo karališkojoje aukštojoje mokykloje. Architektūros praktikos mokėsi pas tėvą, garsų statybininką ir architektą Viljamą Adamą. Brolis architektas Džeimsas Adamas. 1743 m. įstojo į Edinburgo universitetą, bet dėl ligos ir Jakobitų sukilimo 1745 m. studijas nutraukė. 1746 m. su vyresniuoju broliu Džeimsu padėjo tėvui, o po jo mirties 1748 m. įsteigė bendrą firmą „Adam Brothers". Pirmasis jų didelis darbas buvo didžiulių valstybinių apartamentų *Hopetoun House* dekoravimas.

1755–1757 m. jis, prancūzų architektas Šarlis Lui Kleriso, italų architektas bei archeologas Džovanis Batista Piranezis ir dailininkas Cuki Italijoje tyrinėjo Diokletiano rūmų griuvėsius. Kartu Robertas studijavo antikinį meną ir architektūrą. 1761 m. paskirtas karaliaus Jurgio III architektu. 1768 m. pasitraukė iš šių pareigų, nes buvo išrinktas Parlamento nariu. Reiškėsi kaip baldų dizaineris.

Savitas brolių stilius vėliau įgijo pavadinimą Adamų stilius.

Darbai
------

* 1758 m. Didžiosios Britanijos jūrų ministerijos vartai
* 1765 m. Kedlestonholas, Derbišyras
* 1767-1769 m. Kenvudhouzas, Londonas
* 1769 m. Syon House’o interjeras, Midlesekseas
* 1772 m. Adelfio rezidencija
* 1774–1779 m. Registerhouzas, Edinburgas
* 1790 m. Fitzroy aikštė, Londonas
* Šv. Georgo bažnyčia, Edinburgas
* 1789-1791 m. Edinburgo universitetas, Senasis koledžas
* Gyvenamieji namai ir užmiesčio vilos: Londonas, Edinburgas ir Glazgas,

Bibliografija
-------------

Parašė architektūros teorijos veikalų:

* Imperatoriaus Diokletiano Spalato rūmų griuvėsiai Dalmatijoje (Ruins of the Palace of the Emperor Diocletian at Spalato in Dalmatia 1764 m.
* Roberto ir Džeimso Adamų architektūros darbai (The Works in Architecture of Robert and James Adam 3 t. 1773–1822 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Jūratė Tutlytė Visuotinė lietuvių enciklopedija, I t.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Robert Adam** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Encyclopaedia Britannica
| **Rimvydas Paškauskas** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. lapkričio 16 d. (66 metai)Marijampolėje |
| Sutuoktinis (-ė) | Irena |
| Vaikai | Martynas, dukra Vaiva |
|  |
| Veikla | Jonavos rajono politinis veikėjas |
| Partija | Lietuvos centro sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1979 m. Vilniaus universitetas |

**Rimvydas Paškauskas** (g. 1956 m. lapkričio 16 d. Marijampolėje) – Jonavos rajono politinis veikėjas.

Biografija
----------

1974 m baigė Jonavos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonominės kibernetikos ir finansų fakultetą ir įgijo finansų ir kredito specialybę.

1981–1987 m. Kauno miesto Finansų skyriuje vyresniuoju revizorius inspektorius, 1987–1988 m. – Kauno „Inkaro" gamyklos Kapitalinės statybos vyr. buhalteris, 1988–1990 m. – Kauno radijo gamyklos vyresnysis inžinierius normuotojas. 1990–1999 m. Jonavos rajono Valstybinės mokesčių inspekcijos viršininkas, 1999–2000 m. Mokesčių policijos departamento Kauno skyriaus vyr. revizorius-viršininkas, 2000–2003 m. narys nuo Lietuvos centro sąjungos, rajono mero pavaduotojas. Jonavos rajono savivaldybės administracijos Centralizuoto biudžetinių įstaigų buhalterinės apskaitos skyriaus vedėjas.

Vedęs; žmona Irena, sūnus Martynas, dukra Vaiva. Gyvena Išoruose (Jonavos rajonas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vyriausioji rinkimų komisija Archyvuota kopija 2008-12-15 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  VRK informacija[neveikianti nuoroda] (2000 m.)
**Rimvydas Naujokas** (g. 1950 m. balandžio 21 d. Vilniuje) – dipl. inžinierius,- pirmasis nepriklausomybę atkūrusios Lietuvos Respublikos Patentų tarnybos direktorius, Tarptautinės intelektinės nuosavybės apsaugos asociacijos (AIPPI) Lietuvos grupės viceprezidentas. 

Mokslo ir studijų departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriusybės Patentų valdybos viršininkas (1990 - 1991 m.),

Lietuvos Respublikos valstybinio patentų biuro direktorius (1991 - 2014 m.),

Lietuvos Respublikos valstybinio patentų biuro vyriausiasis patarėjas (2014 - 2016 m.),

Lietuvos Respublikos Vyriausybės atstovas EPO ir PINO (1994 - 2014 m.) bei ES Vidaus rinkos derinimo tarnyboje (2004 - 2014 m.)

Biografija
----------

1973 m. baigė Vilniaus inžinerinis statybos institutas, įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę.

1973-1975 m. VISI Technikos skyriaus vyr. inžinierius,
1976-1979 m. VISI vyr. mokslinis bendradarbis, 1979–1980 m. VISI Standartizacijos skyriaus vedėjas,
1980-1990 m. VISI (VGTU) Patentų skyriaus vedėjas,
1990-1991 m. Mokslo ir studijų departamento prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės Patentų valdybos viršininkas, nuo 1991 m. Lietuvos Respublikos valstybinio patentų biuro direktorius.

Vedęs. Turi dukrą.

Šaltiniai
---------

  



1. ↑  Rimvydas Naujokas Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto.
**Chang’e 3**| „Chang’e 3" nusileidimo vieta Mėnulyje„Chang’e 3" nusileidimo vieta Mėnulyje |
| **Misijos statistika** |
| Pavadinimas | Chang’e 3 |
| Įgulos narių skaičius | Bepilotis |
| Įgulos nariai |  |
| Raketa | Changzheng-3B (Long March 3B Y-23) |
| Paleidimo vieta | Sičanas, Kinija |
| Paleidimo data | 2013 m. gruodžio 1 d. 17:30 UTC |
| Nusileidimo vieta | Lietų jūra (Mėnulis) |
| Misijos trukmė | 3 mėn. |
| Misijos tikslas | nusileidimas ant Mėnulio paviršiaus. |

**Chang’e 3** (kin. 嫦娥三號, pinyin: *Cháng'é sān*) – bepilotis Kinijos Mėnulio orbitos tyrinėjimo erdvėlaivis. Jis pavadintas kinų Mėnulio deivės Čangės vardu. Tai yra trečiasis šios misijos erdvėlaivis. Paleistas iš Žemės 2013 m. gruodžio 1 d. (UTC laiku, gruodžio 2 d. vietos laiku) iš Sičano. Gruodžio 6 d. pradėjo suktis nusileidimo orbitoje apie Mėnulį. Pagrindiniu „Chang’e 3" tikslu buvo laikomas sėkmingas nusileidimas ant Mėnulio paviršiaus – tą jis įvykdė 2013 m. gruodžio 14 d. Erdvėlaivis tapo pirmuoju kosminiu aparatu, sėkmingai nusileidusiu ant Žemės palydovo nuo 1976 m. „Luna 24" aparato.

„Chang’e 3" bendrai svėrė 3,7−3,8 t. Jį sudarė nusileidimo modulis ir mėnuleigis *Yutu*, varomas saulės baterijų. Mėnuleigis išdirbo Mėnulyje 972 dienas − tai buvo 19 mėnesių ilgiau nei planuota.

Kaip ir ankstesni „Chang’e" misijos erdvėlaiviai „Chang'e 1" bei „Chang'e 2", „Chang’e 3" tyrinėjo Mėnulio orbitą bei paviršių. Sekantis kinų aparatas „Chang'e 4" 2019 m. sausio 3 d. sėkmingai nusileido Mėnulio nematomoje pusėje.

Planuojama, kad 2019 m. erdvėlaivis „Chang'e 5" paims mėginius iš Mėnulio ir grįš į Žemę. 2025 m. Kinija ketina į Mėnulį nusiųsti ir pilotuojamą erdvėlaivį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Chang’e-3: China To Launch First Moon Rover In 2013
2. ↑  NASA informacija
3. ↑  CNN News
4. ↑  China could make moon landing in 2025
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Indrė Stakvilė** – Lietuvos kompozitorė, garso režisierė, miuziklo „Batuotas katinas" autorė.

Kompozicijos specialybę Indrė Stakvilė baigė 1999 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (prof. Vytautas Laurušas), o 2006 m. ten pat įgijo ir garso režisūros magistro laipsnį. 2005 m. garso režisūrą studijavo Varšuvos F. Šopeno muzikos akademijoje. 1998–2006 m. dirbo Lietuvos nacionaliniame radijuje garso režisiere bei vyresniąja restauratore, nuo 2007 m. dėsto Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje.

Projektai
---------

1997 m. Dalyvavo šiuolaikinės muzikos festivalyje "Kopa".

1998 m. Jaunimo kamerinės muzikos dienos Druskininkuose.

2002 m. Garsinės instaliacijos buvo parodytos parodose „Skliautų" galerijoje.

2003 m. Kūrinio „Dvaro objektai" pristatymas VU botanikos sode Kairėnuose.

2005 m. Kūrinio „Iliuzijos" pristatymas VU botanikos sode Kairėnuose.

2005–2006 m. Dalyvavimas nebylaus kino festivalyje „Tylos garsai".

2006 m. Muzika projektui „Vaikystės pusnys ir žiedai" atlikta Lietuvos nacionalinėje filharmonijoje.

2007 m. Miuziklo "Batuotas katinas" pirmoji premjera (libreto autorė – Kristina Stančienė, režisierius – Kęstutis Jakštas, orkestruotės bendraautorė - Neria Čepaitė-Goldberg)

Kūrybos apibūdinimas
--------------------

Indrės Stakvilės muzikai būdinga stilių gausa ir jų lygiavertiškumas – nuo akademinės, elektroninės, teatro ir kino muzikos, garsinių instaliacijų iki miuziklų, muzikos vaikams, populiariosios ar šokių muzikos. Akivaizdi skirtingų žanrų įtaka vienas kitam, kas suteikia muzikai „tarpdiscipliniškumo" bruožų – dalis „grynosios" muzikos pavyzdžių turi kinematografiškumo ar teatrališkumo. Pastebimas ir garso režisūros poveikis kūrybai – iš čia ne vien dėmesys tembrų spalvingumui bei elektroninei muzikai, bet ir kai kurių garso montavimo principų panaudojimas komponuojant akustinę muziką. Domėjimasis postmodernizmo teorija atsispindi kūrybos „teziškume" – kai kurie kūriniai gimė besiremiant tam tikrais manifestinio pobūdžio teiginiais ir teorinė, idėjinė jų dalis yra nemažiau svarbi nei garsinė informacija. Kartais remiamasi tolimesniu minimalistinių principų plėtojimu, praplečiant juos tam tikrais, tik mūsų lokaliai kultūrai būdingais elementais (tembriniais, teminiais, idėjiniais), savitumo suteikia ir šiuolaikinės muzikinės kalbos sintezė su ankstesnių, dažnai šiandien užmirštų ir nebeaktualių stilistikų restauravimu (neosocrealizmas, neosalonizmas ir kt.).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Indrijos** (skr. indriya) yra juslės, jutimo organai. Indiškosiose pažiūrų sistemose dažnai sutinkamas terminas. Dažniausiai *indrijomis* vadinami penki jutimo organai, (*sanskrit*. buddhīndriya, jñanendriyāṇi): akys, ausys, nosis, liežuvis, kūnas (oda). Hinduizme šį sąrašą papildo penki veiklos organai (karmendriyāṇi): gerklos, rankos, kojos, analinė anga ir dauginimosi organai. Tarp šių dešimties organų ir sielos, arba atmano, yra protas, arba manas, kuris laikomas vienuoliktuoju organu. 

Vedantoje manas, budhis (buddhi), ahamkara (ahaṁkāra) ir čita (citta) sudaro dar keturis vidinius organus, (antar - indriyāṇi), taigi pagal šią sistemą yra 14 organų, kurių kiekvieną valdo jo nuosavas valdytojas, *nijantris* (niyantṛ): akis valdo Saulė, ausis – Keturios pasaulio šalys, nosį – du Ašvinai, liežuvį – *pračetos*, odą – Vėjas, balsą – Ugnis, rankas – Indra, kojas – Višnus, analinę angą – Mitra, dauginimosi organus – Pradžapatis, protą – Mėnulis, *budhį* – Brama, *ahamkarą* – Šiva, *čitą* – Višnus Ačjutos pavidalu. 

Njajos filosofinėje sistemoje liežuvį valdo vanduo, akis – šviesa arba ugnis, odą – oras, o ausis – eteris. 

Džainizme visa gyvybė skirstoma į penkias grupes pagal tai, kiek jutimo organų turi viena ar kita biologinė rūšis.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Jutimo organai
* Anatomija
* Penki elementai
* Penkios skandhos
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Vidinė varža** sudaro grandinės varžos dalį.
**Vidinė varža** – galvaninio elemento ar baterijos pasipriešinimas elektros srovei, kurią jie sukelia. **Vidinė varža** yra vidinių sujungimų varža ir tam tikrų cheminių reiškinių (pvz. poliarizacijos) rezultatas. Todėl elektros srovė grandinėje gali būti silpnesnė už tą, kurios tikimasi.

Žymėjimas
---------

**Vidinė varža** *r* vaizduojama rezistoriaus simboliu galvaniniame elemente. Pagal Omo dėsnį uždarai grandinei:

{\displaystyle {\varepsilon }=Ir+IR,} {\displaystyle I={\frac {\varepsilon }{r+R}},}
kur

{\displaystyle {\varepsilon }} – elektrovara;
{\displaystyle {I}} – elektros srovės stipris;
{\displaystyle {R}} – rezistoriaus varža.

Baterijų vidinė varža
---------------------

Tiesiogiai išmatuoti elektros šaltinio (baterijos) varžą neįmanoma. Tačiau išmatavus elektros grandine tekančios elektros srovės stiprį bei įtampą įmanoma šaltinio varžą suskaičiuoti:

{\displaystyle r=\left({\frac {V\_{0}}{I}}\right)-R\_{V},}

arba

{\displaystyle r=\left({\frac {V\_{0}-V}{I}}\right),}

kur

{\displaystyle r} – vidinė baterijos varža;

{\displaystyle V\_{0}} – baterijos įtampa neapkrovus;

{\displaystyle V} – baterijos įtampa apkrovus;

{\displaystyle R\_{V}} – visos grandinės varža;

{\displaystyle I} – baterijos suminis srovės stipris.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**JAV socialdemokratų partija** (angl. *Social Democrats USA; SDUSA*) – Jungtinių Amerikos Valstijų (JAV) politinė organizacija, nevaidinanti žymesnio vaidmens šalies politiniame gyvenime.

Įkurta 1897–1898 m. (vadovas J. V. Debsas). 1901 m. susijungė su *Socialistų darbininkų partija – Ročesterio opozicija* (vadovai M. Hilkvitas ir M. Heisas) ir pasivadino *JAV socialistų partija* (SP) (iki 1973 m. 1 d. po to *JAV socialdemokratai*). 1912 m. turėjo 118 000 narių. Jos kandidatas prezidento rinkimuose J. Debsas gavo 923 000 balsų – 6,8 %. 1912 m. SP atmetė revoliucinius kovos metodus, todėl 1913 m. iš partijos pasitraukė V. Heivudo vadovaujami kairieji. 1914 m. turėjo 93500 narių.

1915 m. prie jos prisijungė Amerikos lietuvių socialistų sąjunga. 1916 m. SP priklausė 70 288 nariai, iš jų 39 732 anglakalbiai, 4000 vokiečių, 3000 žydų, 2151 lietuviai, 2000 serbų, 1500 latvių, 1200 lenkų, 1100 čekų, 1050 vengrų, 1000 italų, 775 slovakai. Vėliau įsijungė apie 1000 ukrainiečių.

1919 m. įvyko dar vienas SDUSA skilimas, iš partijos pasitraukę kairieji įkūrė dvi komunistų partijas. 1936 m. nuo SP atsiskyrė *Socialdemokratų federacija*. 1951–1956 m. abi partijos priklausė SI. Nuo 1957 m. Socialistų Internacionalui priklausė tik SP. 1972–1973 m. abi partijos vėl susijungė, tačiau netrukus iš jos išėjo M. Harringtono vadovaujami kairieji, įkūrę *JAV demokratinių socialistų organizacinį komitetą*, kuris 1978 m. gavo SI konsultacinio nario statusą, O 1982 m. susijungęs su *Naujuoju amerikiečių judėjimu* į *Demokratinių socialistų respublikos liaudies partiją*, tapo tikruoju SI nariu ir pasivadino **Amerikos demokratiniais socialistais** (**DSA**, *Demokratic Socialists of America*). 1978 m. JAV DSA turėjo 18000 narių, SDUSA – 7000 narių.

1989 m. atsistatydinus D. Harringtonui, kuris buvo vienas iš SI ideologų, SDUSA lyderiu tapo S. Robertsas, nuo 1998 m. Ch Zelmanovičius, 2003 m. – Briusas Mileris.

1987 m. mirus B. Rastinui, DSA lyderiu tapo D. Slaimanas, 1999 m. – Džoelis Fridmanas, 2003 m. – Frankas Llevelinas.
| Vidino sritisbulg. *Област Видин* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Bulgarijos vėliava Bulgarija |
| **Administracinis centras** | Vidinas |
| **Savivaldybių skaičius** | 11 |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 101 018 |
| **Plotas** | 3 032 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 33 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | en.vidin.government.bg |
|  **Vikiteka** | Vidino sritisVikiteka |

**Vidino sritis** (bulg. *Област Видин*) – sritis šiaurės vakarų Bulgarijoje. Administracinis centras – Vidinas. 3032,9 km² teritorija padalinta į 11 savivaldybių. 2011 m. duomenimis, srityje gyveno 101 018 gyventojų. Vidino sritis ribojasi su Rumunijos apskritimis: šiaurėje Mehedincio apskritimi ir šiaurės rytuose su Dolžo apskritimi. Pietryčiuose su Montanos sritimi bei su Serbijos apygardom: pietuose su Piroto apygarda, vakaruose su Zaječaro apygarda ir šiaurės vakaruose su Boro apygarda.

Miestai
-------

Belogradčikas, Boinica, Bregovas, Vidinas, Gramada, Dimovas, Kula, Makrešas, Novo Selas, Ružinciai, Čuprenė.

Tautinė sudėtis
---------------

Iš 101 018 srities gyventojų (2011 m. duomenys), 95 126 žmonės identifikavo save kaip:

* bulgarai: 86 802 (91,25 %)
* čigonai: 7 282 (7,66 %)
* kitos tautybės: 1 042 (1,10 %)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RBulgarijos sritys |
| --- |
|  |
| 
Blagojevgradas · Burgasas · Chaskovas · Dobričas · Gabrovas · Jambolas · Kerdžalai · Kiustendilas · Lovečas · Montana · Pazardžikas · Pernikas · Plevenas · Plovdivas · Razgradas · Rusė · Silistra · Slivenas · Smolianas · Sofija (miestas) · Sofija · Stara Zagora · Šumenas · Tergovištė · Varna · Veliko Tirnovas · Vidinas · Vraca | Bulgarija |

 |
**Liubomiras Gradauskas** (1929 m. birželio 10 d. Butkūnuose, Jonavos valsčiuje – 2012 m. gegužės 28 d. Krasnogorske, Rusijoje) – Lietuvos gydytojas radiologas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

Brolis Jonas Gradauskas. 1952 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1968 m. medicinos mokslų kandidatas.

1952–1955 m. Romainių tuberkuliozinės sanatorijos gydytojas. 1955–1961 m. Respublikinės Kauno klinikinės ligoninės chirurgas, 1964–1967 m. gydytojas rentgenologas. 1967–2001 m. Kauno medicinos instituto dėstytojas, 1977–1983 m. Rentgenologijos ir radiologijos katedros vedėjas, 1983–1989 m. Anesteziologijos, reanimatologijos ir radiologijos katedros Radiologijos sektoriaus vadovas, 1991–1994 m. Radiologijos klinikos vadovas. Nuo 1990 m. profesorius. Nuo 1993 m. Europos raumenų ir griaučių radiologų draugijos narys.

Mokslinio darbo svarbiausia kryptis – griaučių radiologiniai tyrimai, kaulų ir sąnarių ligų diagnostika.

Bibliografija
-------------

* Skeleto rentgeno anatomija ir skeleto ligų rentgeno semiotika, 1974 m.
* Dantų ir žandikaulių alveolinių ataugų rentgenologinis tyrimas, su kitais, 1981 m.
* Rentgenologinių tyrimų technika ir radiacinis saugumas, su kitais, 1987 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Liubomiras Gradauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 39 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Etrurijos karalystė** – istorinė valstybė Šiaurės Italijoje, egzistavusi 1801–1807 m.

Etrurijos valstybė buvo sukurta Aranchuezo sutartimi, pasirašyta 1801 m. kovo 21 d. Karalystė pavadinta etruskų šalies Etrurijos pavadinimu.
  
Etrurijos karalystė buvo kompensacija Parmos Burbonams, kurie prarado savo žemes Šiaurės Italijoje, kurias nuo 1796 m. okupavo Prancūzijos kariuomenė. Parmos hercogas Ferdinandas atsisakė savo pretenzijų, nes iš buvusios Toskanos didžiosios kunigaikštystės buvo sukurta Etrurijos karalystė, kurią ėmė valdyti Ferdinando sūnus Liudvikas. Toskanos kunigaikštystė buvo paimta iš Ferdinando III Habsburgo, kuriam nuostolius atlygino perduodami sekuliarizuotas Zalcburgo arkivyskupijos žemes.

1803 m. Etrurijos karaliaus Liudviko II ir jo motinos regentės Marijos Luizos kaldinta 10 lirų moneta
Pirmasis karalius Liudvikas I mirė jaunas 1803 m. Sostą paveldėjo jo 4 m. amžiaus sūnus Karolis Liudvikas, tapęs Etrurijos karaliumi Liudviku II. Regente buvo Etrurijos karalienė našlė Marija Luiza Ispanė.

Etrurijos karalystės panaikinimas
---------------------------------

1807 m. Napoleonas panaikino Etrurijos karalystę ir pavertė ją trimis Prancūzijos departamentais.

Atlikusiam karaliui ir jo motinai buvo pažadėtas Šiaurinės Luzitanijos karalystės, kurią ketino įkurti Šiaurės Portugalijoje, sostas. Šis planas liko neįgyvendintas, nes 1808 m. kilo konfliktas tarp Napoleono ir Ispanijos Burbonų.

1814 m. Napoleonas krito, atkurtą Toskanos kunigaikštystę vėl ėmė valdyti didieji kunigaikščiai Habsburgai. 1815 m. iš Toskanos buvo atskirtos Lukos žemės, kurios tapo Lukos hercogyste – laikina kompensacija Parmos Burbonams, kol šie atgavo savo buvusias valdas (Parmos hercogystę).


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPrancūzijos klientės 1792–1815  |
| --- |
|  |
| Seserinės respublikos | 
 Rauracijos (1792–1793) **·**  Mainco (1793) **·**  Bujono (1794–1795) **·**  Batavijos (1795–1806) **·**  Albos (1796) **·**  Ligūrijos (1796–1805) **·**  Cispadanijos (1796–1797) **·**  Priešreinės (1797) **·**  Bergamo (1797) **·**  Transpadanijos (1797) **·**  Kremos (1797) **·**  Bresčios (1797) **·**  Cizalpinė (1797–1802) **·**  Italijos (1802–1805) **·**  Partenopės (1796–1797) **·**  Romos (1798–1800) **·**  Helvetijos (1798–1803) **·**  Dancigo (1807–1815) **·**  Ilyrijos (1809) |  |
|  |
| Kitos satelitinės valstybės | 
 Etrurijos karalystė (1801–1807) **·**  Šveicarijos konfederacija (1803–1815) **·**  Lukos ir Piombino kunigaikštystė (1805–1814) **·**  Italijos karalystė (1805–1814) **·**  Neapolio karalystė (1806–1815) **·**  Reino konfederacija (1806–1813) **·**  Olandijos karalystė (1806–1810) **·**  Varšuvos kunigaikštystė (1807–1815) **·**  Ispanijos karalystė (1808–1813) **·**   |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kenenisa Bekele – 5 000 ir 10 000 m bėgimo distancijų rekordininkas olimpiadoje ir pasaulio čempionate.
**Etiopijoje populiariausios sporto šakos** yra lengvosios atletikos rungtys – vidutinio ir ilgo nuotolio bėgimai. Taip pat šalis gali pasigirti giliomis futbolo ir krepšinio tradicijomis.

Vidutinio ir ilgo nuotolio bėgimų čempionatuose ir varžybose Olimpinėse žaidynėse didžiausi šalies konkurentai būna iš Kenijos ir Maroko.

Daugkartinis šalies olimpinis ir pasaulio čempionas 5 000 ir 10 000 m bėgimuose yra Kenenisa Bekele. Tose pačiose distancijose tarp moterų daug pergalių yra pasiekusi Tirunesh Dibaba. Ji olimpinėse žaidynėse šaliai yra pelniusi 6 medalius. Vienas žinomiausių pasaulyje bėgikų buvo etiopietis Abebe Bikila – du kartus olimpinis čempionas. 1960 m. olimpiadoje maratono distanciją sportininkas baigė basomis.

Etiopija olimpinėse žaidynėse dalyvauja nuo 1956 m. Per šį laikotarpį šalis yra laimėjusi 53 medalius (22 aukso) – visus juos lengvosios atletikos rungtyse. 2016 m. žaidynėse šaliai atstovavo 35 sportininkai, kurie pelnė 8 medalius.

Populiarumu pasižymi futbolas. Šalies vyrų futbolo rinktinė yra Afrikos Tautų taurės čempionė (1962 m.).

Šalies krepšinio federacija sukurta 1949 m. ir buvo viena pirmųjų Afrikos rinktinių, prisijungusių prie FIBA. Šalis yra viena FIBA Afrikos čempionato kūrėjų.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Isuela |
| --- |
| Isuelos ties Arguiso užtvankos pralaida Isuelos ties Arguiso užtvankos pralaida |
| **Ilgis** | 40 km |
| **Vidutinis debitas** | n/d m³/s |
| **Ištakos** | *Collado de Labarza* |
| **Žiotys** | Flumenas |
| **Šalys** | Ispanija |

**Isuela** (isp. *Río Isuela*) – upė šiaurės Ispanijoje, Aragone, Hueskos prvincijoje; Flumeno dešinysis intakas (Ebro baseinas). Upės ilgis – 40 km. Prasideda Boneso kalnuose, Labarsos kalno pietrytiniuose šlaituose. Teka į rytus tarpukalnių slėniais. Vingiuoja per Nueną, Banastasą, Jekedą, prateka pro provicijos sostinę Hueską. Žemupyje teka lygiagrečiai su Flumenu. Į jį įteka ties Bunjalesu.

Intakai:

* dešinieji: *Barranco de Focegabarda, Barranco de San Antón*;
* kairieji: *Barranco el Pozanco, Barranco del Fulco*.

Isuelos aukštupyje sudarytas Arguiso tvenkinys.

Sinkos baseinas, kuriam priklauso Isuela, paryškintas
**Salustijas** (sen. gr. Σαλούστιος, lot. *Sallustius*) – IV a. helenų rašytojas, neoplatonikas.

Žinomi keli panašiu metu gyvenę Salustijai – Galijos prefektas Flavijus Salustijas ir Oriento pretoriškasis prefektas Saturninijas Salustijas II. Ar jie tapatūs Salustijui filosofui – nežinia. Salustijas filosofas buvo imperatoriaus Juliano draugas ir parašė traktatą „Apie dievus ir pasaulį" (*De Deis et Mundo*). Šis kūrinys yra tarsi trumpas heleniškas katekizmas, kuriame glaustai perteikti neoplatoniškosios teologijos teiginiai. Gali būti, kad veikalas sukurtas Juliano nurodimu ir skirtas propagandiniams tikslams.

Salustijas aukština dievus kaip didžiausią gėrį, teigia, kad kosmosas nesunaikinamas (manantys, kad jis gali išnykti (t. y. krikščionys) laikomi ateistais), o dievų garbinimas arba neigimas jiems patiems neturi jokios reikšmės. Mitus Salustijas laiko priemone su dieviškąja tikrove supažindinti nenusimanančius, o filosofija pasak jo – ezoterinė veikla. Pateikė mitų, dievų klasifikacijas, teigė kosmoso šventumą, amžinumą ir nekintamumą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algis Uždavinys. *Helėniškoji filosofija. Nuo Numenijo iki Sirijano.* Vilnius: Kultūros, filosofijos ir meno institutas, 2003. p. 242–248.