recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Leokadija Počikovska-Janušauskienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1955 m. rugsėjo 24 d. (67 metai)Krėvoje |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Vilniaus rajono politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 1995 m. Lietuvos lenkų rinkimų akcija |

**Leokadija Počikovska-Janušauskienė** (g. 1955 m. rugsėjo 24 d. Krėvoje) – Lietuvos ir Vilniaus rajono politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1957 m. kartu su tėvais atvyko gyventi į Lietuvą. Išsilavinimas – aukštasis ekonominis.

1972 m. baigė Vilniaus 37-ąją vidurinę mokyklą. 1972–1975 m. dirbo Termoizoliacijos institute laborante. 1979–1993 m. dirbo Techninės estetikos mokslinio tyrimo institute ekonomiste, vyr. finansininke. 

Nuo 1994 m. Lietuvos lenkų rinkimų akcijos narė, partijos pirmininko pavaduotoja.

1993–1995 m. Vilniaus rajono savivaldybės Kontrolės tarnybos kontrolierė. 1995–2004 m. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narė, Vilniaus rajono merė. 2004–2008 m. Seimo narė, Valstiečių liaudininkų frakcijos narė.

2013–2014 m. žemės ūkio viceministrė. 2016–2019 m. žemės ūkio ministro patarėja, nuo 2019 m. ministro pirmininko patarėja žemės ūkio klausimais.

1996 m. Baltic Fundation kvietimu stažavosi Jungtinių Amerikos Valstijų savivaldybėse ir mokesčių inspekcijose. 1999 m. JAV stažavosi moterų teisių ir socialinių reikalų klausimais.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-04 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Erich Berschkeit** |
| --- |
| Gimė | 1926 m. gruodžio 26 d.Šilutė, Lietuva |
| Mirė | 2002 m. gegužės 19 d. (75 metai)Ešveileris, Vokietija |
|  |
| Veikla | Politikas. |

**Erichas Berškaitis** (1926 m. gruodžio 26 d. Šilutėje – 2002 m. gegužės 19 d. Ešveileryje, Vokietija) – politikas, Vokietijos socialdemokratų partijos narys.

Biografija
----------

Gimė 1926 m. gruodžio 26 d. Šilutėje. 1946 m. įstojo į Vokietijos socialdemokratų partiją. Nuo 1952 m. dirbo Diurviso savivaldybės taryboje, 1964–1972 m. buvo meras. 1980–1987 m. dirbo Bundestage, išrinktas Acheno rinkimų apylinkėje. 1972 m. pradėjo dirbti Ešveilerio miesto savivaldybės taryboje, 1984 m. lapkričio 19 d. išrinktas miesto meru, kuriuo išbuvo iki 1986 m. liepos 2 dienos. 1979 m. apdovanotas Vokietijos Federacinės Respublikos ordinu „Už nuopelnus".

Literatūra
----------

* Rudolf Vierhaus und Ludolf Herbst (Hrsg.): Biographisches Handbuch der Mitglieder des Deutschen Bundestages 1949–2002. Band 1, A–M, Saur, München 2002, ISBN 3-598-23781-2, S. 61
| **Vytautas Puteikis** |
| --- |
| Gimė | 1930 m. spalio 12 d.Pasvalys |
| Mirė | 2014 m. spalio 8 d. (83 metai) |
| Palaidotas (-a) | Rokantiškių kapinės |
| Sutuoktinis (-ė) | Zofija Zarankaitė-Puteikienė |
| Vaikai | Naglis Puteikis, Darius Puteikis |
|  |
| Veikla | choro dirigentas, pedagogas |
| Partija | TS-LKD |
|  |
| Alma mater | 1963 m. LSSR konservatorija |

**Vytautas Puteikis** (1930 m. spalio 12 d. Pasvalyje – 2014 m. spalio 8 d.) – Lietuvos choro dirigentas, pedagogas.

Biografija
----------

Mokėsi Mažeikių ir Pasvalio gimnazijose. 1946 m. vasario 8 d. sovietų valdžios suimtas ir už rezistencinę veiklą nuteistas dešimčiai metų kalėti. Grįžęs iš lagerių, 1954–1957 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. Aleksandras Liberis). Mokyklą per trejus metus baigęs su pagyrimu. 1957–1963 m. choro dirigavimo studijas tęsė LSSR konservatorijoje (doc. Antano Budriūno ir prof. Konrado Kavecko klasės).

1963–1978 m. Vilniaus žemės ūkio buhalterinės apskaitos technikumo merginų choro (60-70 dalyvių) meno vadovas ir dirigentas. Chorą išmokė daug lietuvių ir užsienio kompozitorių kūrinių, koncertų surengė Vilniuje ir Vilniaus rajone, Ukmergėje, Valkininkuose, Smalininkuose, Buivydiškėse ir kitur. Kolektyvą parengė 1965, 1970 ir 1975 m. respublikinėms dainų šventėms, 1973 m. respublikiniam moterų ir vyrų chorų sąskrydžiui Šiauliuose, prizinių vietų su juo pelnė Vilniaus miesto ir respublikinėse mokyklų chorų apžiūrose.

Vadovavo ir vokaliniams ansambliams. 1971–1974 m. buvo Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Muzikos katedros choro dirigavimo dėstytojas. Susirgęs profesine balso klosčių liga, nuo 1980 m. derino muzikos instrumentus Respublikiniuose profsąjungų kultūros rūmuose, vėliau Vilniaus Balio Dvariono dešimtmetėje muzikos mokykloje.

Žmona Zofija Zarankaitė-Puteikienė (1935–1989) buvo žinoma folklorininkė, užrašiusi ir iššifravusi kelis tūkstančius lietuvių liaudies dainų melodijų. Sūnūs Naglis Puteikis (g. 1964 m.) ir Darius Puteikis (1968-2020).

Vytautas Puteikis mirė savo namuose 2014 m. spalio 8 dieną. Palaidotas Rokantiškių kapinėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
2. ↑
**Leokadija Belvertaitė-Kamuntavičienė-Žygelienė** (1904 m. sausio 24 d. Pociūniškiai, Merkinės valsčius – 1992 m. rugpjūčio 13 d. Kaunas) – Lietuvos keramikė.

Biografija
----------

Sutuoktinis Balys Žygelis. 1937 m. baigė skulptūrą Kauno meno mokykloje, nuo 1943 m. dėstė Kauno amatų mokykloje, dirbo Kauno „Dailės" kombinate.

Kūryba
------

Viena žymiausių lietuvių figūrinės žanrinės keramikos kūrėjų. Jos keraminės skulptūrėlės „Eglė žalčių karalienė", „Suktinis", „Kepurinė", „Rūtų darželyje", „Mergaitė su stirniuku", „Vaikai su sviediniu" XX a. šeštame – septintame dešimtmetyje tapo masinės gamybos etalonais. Joms būdinga monumentali, apibendrinta forma, plastiškumas, dekoro santūrumas, judesio, nuotaikų, ornamentikos žaismė. Personažai turi lyrizmo, humoro bruožų.

Sukūrė skulptūros ir tapybos kūrinių Alytaus, Butrimonių, Pivašiūnų, Vilkijos, Žilinų bažnyčioms. Savitai interpretavo tautodailės tradicijas, puoselėjo tautinio mentaliteto idėjas. Dalyvavo parodose Vilniuje, Kaune, Maskvoje, Rygoje, Leipcige, Osakoje, Monrealyje, Briuselyje, Niujorke. 1958 m. Briuselio pasaulinėje parodoje už keramines skulptūrėles pelnė aukso medalį. Kūrinių turi Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vida Mažrimienė. *Leokadija Belvertaitė-Žygelienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 771 psl.
|  |
| --- |
| Algirdas Rauduvė |
| Pilnas vardas | Algirdas Rauduvė |
| Šalis | Lietuvos vėliava Lietuva |
| Gimė | 1952 m. rugpjūčio 11 d. (70 metų) ŠiauliuoseLietuvos vėliava Lietuvos TSR |
| Titulas | tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICCM) |
| FIDE reitingas | 1642 (2015 m.) |
| Aukščiausias reitingas | 1774 (2014 m. birželis) |

**Algirdas Rauduvė** (g. 1952 metų rugpjūčio 11 d. Šiauliuose) – Lietuvos šachmatininkas, tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICCM), šachmatų sporto teisėjas, Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionas (2000–2002 m.).

Biografija
----------

Kauno kolegijos Kraštotvarkos fakulteto dėstytojas.

Šachmatais susirašinėjant žaidžia nuo 1980 metų. Su Kauno komanda "Margiris" tapo Lietuvos korespondencinių šachmatų XIV ir XV komandinių čempionatų nugalėtoju. Nuo 2002 metų tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras. Nacionalinės kategorijos teisėjas.

Vedęs. Žmona ekonomistė. Vaikai mokosi gimnazijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  FIDE
2. ↑  Algirdas Rauduvė (chess-db.com)
3. ↑  „Plytos" išdalintos (KK, 2006-03-02)
4. ↑  Biografija Archyvuota kopija 2020-08-11 iš Wayback Machine projekto.
| **Erich Raeder** |
| --- |
|  |
| E.Rėderis |
| Gimė | 1876 m. balandžio 24 d.Vandsbeke |
| Mirė | 1960 m. lapkričio 6 d. (84 metai)Kylyje |
|  |
| Veikla | Vokietijos grosadmirolas |
|  |
|  **Vikiteka** | Erich Raeder |

**Erikas Rėderis** (vok. *Erich Johann Albert Raeder*, g. 1876 m. balandžio 24 d. Vandsbeke – 1960 m. lapkričio 6 d. Kylyje) – Vokietijos grosadmirolas, reicho karinio jūrų laivyno vadas. Niurnbergo tribunole nuteistas kalėti iki gyvos galvos.

Biografija
----------

1895 m. pradėjo tarnybą vokiečių karo laivyne. 1905 m. baigė karinę jūrų akademiją, mokėjo anglų, prancūzų ir rusų kalbas. Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, tame tarpe Jutlandijos kautynėse. Apdovanotas dviem Geležiniais kryžiais.

1918 m. spalio mėn. paskirtas karinio jūrų laivyno Centrinio biuro viršininku, tačiau už dalyvavimą Kapo puče iš šių pareigų pervestas į Jūrų archyvą, kur dirbdamas paskelbė keletą mokslinių darbų ir tapo žymiausiu karinių jūrų operacijų istoriku.

1923 m. grįžo į aktyvią karo tarnybą, paskirtas karo laivyno mokyklų inspektoriumi, vėliau vadovavo Vokietijos laivynams Šiaurės ir Baltijos jūrose.

E. Rėderis palaikė nacistų atėjimą į valdžią, jų paskelbtą laivyno perginklavimo programą. 1935 m. jis paskirtas karinio jūrų laivyno vadu, 1937 m. tapo VNSDP garbės nariu.

Tuo pat metu E. Rėderis bandė riboti nacistų įtaką laivynui, išlaikyti karininkų korpuso kastinę sudėtį, siekė, kad laivyne gestapas neverbuotų agentų. Dar 1931 m. už amoralų elgesį iš laivyno jis buvo atleidęs būsimą politinės policijos vadovą R.Heidrichą, rizikuodamas konfliktavo dėl laivyno reikalų ir su A.Hitleriu.

Žmonos lydimas E.Rėderis išeina iš Špandau kalėjimo
1939 m. balandžio mėn. jam suteiktas grosadmirololaipsnis, rugsėjo mėn. įteiktas Geležinio kryžiaus Riterio kryžius.

Antrojo pasaulinio karo metu Vokietijos laivynas stipriai nukentėjo. Nesutikdamas su Hitlerio sprendimais 1943 m. sausio 30 d. E.Rėderis atsistatydino, jo įpėdiniu tapo Karlas Denicas.

1945 m. gegužės mėn. rusai E. Rėderį su žmona suėmė ir išvežė į Maskvą. Niurnbergo karo nusikaltimų tribunolas nuteisė jį kalėti iki gyvos galvos. Kalėdamas Špandau reikalavo, kad nuosprendis būtų pakeistas į sušaudymą, tačiau sąjungininkų Kontrolinė komisija nusprendė, kad negali griežtinti nuosprendžio.

1955 m. sausio 17 d. dėl sveikatos būklės išleistas į laisvę. Parašė memuarus „Mano gyvenimas"(vok. *„Mein Leben"*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Редер, Эрих (www.hrono.info)
| **Vytautas Sigitas Draugelis** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. lapkričio 30 d.Marijampolėje |
| Mirė | 2010 m. spalio 4 d. (66 metai)Marijampolėje |
| Sutuoktinis (-ė) | Vida Angelė Lažauninkaitė |
| Vaikai | Arvydas, Irmantas |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1973 m. Lietuvos komunistų partija;
* 2003 m. Darbo partija.

 |

**Vytautas Sigitas Draugelis** (1943 m. lapkričio 30 d. Marijampolėje – 2010 m. spalio 4 d. Marijampolėje) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1950–1957 m. mokėsi Marijampolės Petro Armino vidurinėje mokykloje. 1963 m. baigė Kauno politechnikumą ir įgijo techniko statybininko specialybę. 1969–1973 m. mokėsi Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.

1963 m. pagal paskyrimą – Klaipėdos miesto antrosios namų valdybos inžinierius. 1963–1966 m. tarnavo tarybinėje armijoje, kur įstojo į TSKP. 1966–1969 m. Marijampolės kilnojamosios mechanizuotos montavimo kolonos meistras, darbų vykdytojas. 1973–1980 m. LKP Marijampolės rajono komiteto Pramonės ir transporto skyriaus instruktorius, vedėjas. 1980–1990 m. Marijampolės rajono vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, Plano komisijos pirmininkas. 1990–1992 m. Marijampolės rajono savivaldybės valdytojo pavaduotojas, Ekonomikos skyriaus vedėjas. 1992–2004 m. verslininkas, įkūrė individualią įmonę „Dilema", kurią 1997 m. reorganizavo į uždarąją akcinę bendrovę „Ivadra". 2004–2008 m. Seimo narys, išrinktas Suvalkijos rinkimų apygardoje Nr. 63.

Nuo 2003 m. Darbo partijos narys. Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos Marijampolės filialo pirmininkas ir Marijampolės verslininkų asociacijos vadovas. Žmona Vida Angelė Lažauninkaitė, sūnūs Arvydas, Irmantas.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Koalicija Darbo partija + jaunimas – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-06-01 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Leiboristų partija – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2012-05-17 iš Wayback Machine projekto.
| Mošonmadiarovarasveng. *Mosonmagyaróvár* |
| --- |
|              |
| *Senamiesčio gatvė* |
|  |
| 

MošonmadiarovarasMošonmadiarovaras

47°52′0″ š. pl. 17°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.86667°š. pl. 17.26667°r. ilg.﻿ / 47.86667; 17.26667﻿ (Mošonmadiarovaras)Koordinatės: 47°52′0″ š. pl. 17°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.86667°š. pl. 17.26667°r. ilg.﻿ / 47.86667; 17.26667﻿ (Mošonmadiarovaras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Vengrijos vėliava Vengrija |
| **Medė** | Dėras-Mošonas-Šopronas |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 33 318  |
|  |
|  **Vikiteka** | Mošonmadiarovaras |
|  |
| **Kirčiavimas** | Mòšonmadiarovaras |

**Mošonmadiarovaras** (veng. *Mosonmagyaróvár*) – miestas šiaurės vakarų Vengrijoje, Dėro-Mošono-Šoprono medėje, į pietryčius nuo Bratislavos, prie Austrijos ir Slovakijos sienų. Praeina Vienos–Dėro geležinkelis, Bratislavos–Budapešto automobilių greitkelis. Vystoma mašinų gamybos, metalo apdirbimo, chemijos, siuvimo, baldų, maisto (vyno) pramonė. Apylinkėse trykšta karštosios mineralinės versmės (su chloru, fluoru, jodu; 75 °C temperatūros). Veikia Hanšago muziejus, meno galerija.

Mošonmadiarovaras garsėja dantistų gausa ir yra svarbus odontologinio turizmo centras (į miestą dėl mažesnių kainų vyksta gydytis pacientai iš Vienos).

Istorija
--------

Mošonmadiarovaras įkurtas 1939 m. sujungus Mošono ir Madiarovaro gyvenvietes.

Mošono pavadinimas kildinamas iš slavų \**Mъšьnъ* („samanotas; samanynė"), o Madiarovaras reiškia „madjarų (vengrų) pilis".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marklein, Mary Beth (28 July 2005). „The inciDENTAL tourist". USA Today. Archyvuota kopija 2019-01-26 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Mosonmagyaróvár. *Mošonmadiarovaras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009

Miesto užrašas senuoju vengrų raštu
| **Rafał Abkowicz** |
| --- |
| Gimė | 1896 m. kovo 16 d.Trakai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1992 m. rugsėjo 12 d. (96 metai)Vroclavas, Lenkija |
|  |
| Veikla | Dvasininkas |

**Rafailas Abkovičius** (1896 m. kovo 16 d. Trakuose, Rusijos imperija – 1992 m. rugsėjo 12 d. Vroclave, Lenkija) – Lietuvos karaimų kilmės Lenkijos karaimų dvasininkas.

Biografija
----------

Rafalo Abkovičiaus kapas karaimų kapinėse, Varšuvoje
Gimė 1896 m. kovo 16 d. Trakuose, Abrahamo ir Esteros Aranovičiūtės šeimoje. Jaunystėje mokėsi pas dvasininką Boguslavą Firkovičių. 1915 m. liepą pašauktas tarnauti į Rusijos imperijos kariuomenę. Dalyvavo I pasauliniame kare, 1918 m demobilizuotas Charkove ir iškart grįžo į Trakus. Grįžęs į Trakus įkūrė karaimų mokyklėlę, 1919 m. įstojo į Lenkijos kariuomenę. Nuo 1919 m. buvo hazano pavaduotojas, 1925-1927 m. Trakų miesto tarybos narys. 1927-1929 m. karaimų kalbos mokytojas Vilniuje. 1929-1938 m. Lucke dirbo karaimų kalbos ir religijos mokytoju. 1938-1946 m. tą patį darbą dirbo ir Vilniuje. 1946 m. su šeima emigravo į Lenkiją, kur apsigyveno Vroclave ir savo bute įkūrė kenesą, kuri veikė iki 1989 metų. Mirė 1992 m. rugsėjo 12 d. Vroclave, palaidotas Varšuvos karaimų kapinėse.

Nuorodos
--------

* Biografija (lenk.)
**Eric Guitar Davis** (g. 1970 m. Čikaga, JAV) – būgnininkas, gitaristas, atlikėjas.

Atlikėjas gimė Dorothy Walker ir Bobby Davis šeimoje. Eriko tėvas įkvėpė sūnų muzikai. Sulaukęs penkerių jis jau mokėjo groti. Būdamas dešimties metų, atlikėjas reguliariai pasirodydavo Čikagos scenoje kaip būgnininkas. Junioras Wellsas, Buddy Guy, BB King – tai atlikėjai, kurie Ericą Davisą pakvietė groti vienoje scenoje. Čikagos bliuzas ir nepriekaištingai gitara grojantis Buddy Guy paskatino Ericą išmokti groti gitara. Po kelerių metų E. Davisas perprato gitaros subtilybes ir pradėjo rengti koncertus visame pasaulyje. 2009 metais Erikas Davisas ir muzikantas Luco Giordano (Italija) surengė koncertą Kaune, laisvalaikio namuose „Nautilus".

Čikagos bliuzo klubuose atlikėjas koncertuoja su grupe „The Troublemakers".

Laimėjimai
----------

* 2007 metais buvo apdovanotas kaip geriausias Čikagos atlikėjas

Diskografija
------------

* 2007 metais išleistas debiutinis albumas – „Here comes trouble"
* 2008 metais išleistas albumas – „Wait yo turn"

Nuorodos
--------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Didžiųjų ežerų valstybė:Mpororo |
| --- |
|  |
| Šalis | pietvakarių Uganda |
| Tautos | bahororo / abakiga |
| Kalba | rukiga |
| Laikotarpis | XVII a. vid.-XVIII a. vid. |
| Valdovai | omukama |
|  |
| Mpororo buvo pievakarinėje Ankolėje ir Kigezi |

**Mpororas** (*Mpororo*) – trumpalaikė istorinė karalystė, XVII-XVIII a. buvusi dabartinės Ugandos pietvakariuose ir Ruandos šiaurėje. Mpororo valdę karaliai turėjo omukama titulą.

Mpororo gyventojų savivardis buvo *bahororo* (vienaskaita – *mahororo*).

Istorija
--------

Mpororo susikūrė XVII a. II pusėje. Manoma, kad ją įkūrė tutsių išeiviai iš kaimyninės Ruandos, Bašambo klano. Jie pasivadino bahororo, o savo valstybę - Mpororo. Tapę aukštesne, gyvulių augintojų klase, vietinius gyventojus gyvulių augintojus bairu jie laikė žemesne. Tokiu būdu susiformavo klasinė visuomenė.

XVIII a. viduryje jų valstybė suiro į šešias atskiras valstybėles, valdomas omukama: Nšenji, Rudžumbura, Igara, Kadžara, Rukiga, Obvera. Valdančioji klasė bahororo buvo išvysti iš daugumos šių naujų karalysčių ir rado prieglobstį Ruandoje, kur susimaišė su tutsiais. XIX a. mažasias karalystes absorbavo šiaurinė galingesnė kaimynė Ankolė. Likę teritorijoje bahororo buvo paversti prastuomene ir susimaišė su žemesne klase bairu. Dalis jų migravo į Rudžumburos teritoriją, kurioje išlaikė savo papročius ir tapatybę.

Omukama
-------

* Kahaya a Mututsi - XVII a.
* Kahaya - XVIII a. vid.
* Kirenzi - XVIII a. vid.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAfrikos Didžiųjų ežerų valstybės |
| --- |
|  |
| Ugandoje | 
Buganda  **·**  Bunjoras  **·**  Toro  **·**  Ankolė  **·**  Mpororas  **·**  Busoga  **·**  Bukedi  **·**  Bugisu  **·**  Ruvenzururu  **·**  Kigezi |  |
|  |
| Tanzanijoje | 
Karagvė  **·**  Buhaja  **·**  Buzinza  **·**  Bušubi  **·**  Rusubi  **·**  Bukerebė  **·**  Buha  **·**  Buvinza  **·**  Ufipa  **·**  Unjamvanga  **·**  Bungu  **·**  Upimbvė  **·**  Unjamvezis  **·**  Ugogo  **·**  Uhehe  **·**  Ubena |
|  |
| Kenijoje | 
Vanga (luhijai)  **·**  Busuba |
|  |
| Ruanda ir Burundis | 
Ruanda  **·**  Kisaka  **·**  Burundis |
|  |
| KDR | 
Babembe  **·**  Bahunde  **·**  Banande  **·**  Bafuriru  **·**  Bavira  **·**  Buši  **·**  Buhavu |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Torkilas Ronnedan. *Torkil Rönne*** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. sausio 5 d. (74 metai)Danijoje |
|  |
| Veikla | Danijos pilietis, gyvenantis Švedijoje, verslininkas, Šiaulių miesto Garbės pilietis. |

**Torkilas Ronne** (dan. *Torkil Rönne*, g. 1949 m. sausio 5 d. Danijoje) – Danijos pilietis, gyvenantis Švedijoje, verslininkas, Šiaulių miesto Garbės pilietis.

Biografija
----------

Baigė Kopenhagos aukštąją verslo mokyklą.

1992 m. pradėjo veiklą Lietuvoje. Jau tada pastebėjo, kad dauguma užsienio investicijų patenka į Vilnių, todėl ėmė stengtis kuo daugiau labdaros, paramos, investicijų bei kitų projektų sieti su Šiauliais. Jo rūpesčiu Šiauliuose investavo ne viena Skandinavijos verslo įmonė, mieste įsikūrė UAB „Bigso", UAB „Artilux NMF", UAB „DIAB", kuriose atsirado naujų darbo vietų Šiaulių žmonėms. Nuo 1999 m. UAB „IKEA Trading Lietuva" verslo koordinatorius.

Solvesborgo Rotary klubo narys. Labdaros, paramos bei švietimo tikslais nuo 1994 m. bendrauja su Šiaulių Didždvario gimnazija, specialaus ugdymo įstaigomis, Jono Laužiko mokykla, organizuoja labdaros ir paramos akcijas. Jo ir kitų asmenų iniciatyva bendradarbiavimo sutartis sudarė Šiaulių miestas ir Kristianstadas Švedijoje, Šiaulių universitetas ir Kristianstado universitetas. Šiauliečiams organizuojamos stažuotės, mainų programos, nemokami anglų kalbos kursai, skiriamos stipendijos mokiniams studijuoti Švedijoje.

Žmona Jette Ronne, sūnus Kristianas, duktė Dorte.

Šiaulių miesto savivaldybės tarybos 2004 m. rugsėjo 9 d. sprendimu Nr. T-208 suteiktas Garbės piliečio vardas.
| Možu |
| --- |
| Možu šalia žiočių Možu šalia žiočių |
| **Ilgis** | 400 km |
| **Ištakos** | Žakundos apylinkės |
| **Žiotys** | Akara |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Možu |

**Možu** (port. *Rio Moju*) – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Paros valstijoje; Akaros kairysis intakas (Paros baseinas). Prasideda į šiaurę nuo Žakundos miesto, visai netoli Tukurui tvenkinio ant Tokantinsas. Teka lygiagrečiai su pastarąja upe į šiaurę ir šiaurės rytus, vinguriuoja. Įteka į Akarą piečiau Beleno, netoli Žagvarario gyvenvietės.

Didžiausias intakas: Kairaris (kairysis).

Prie Možu upės įsikūręs Možu miestas. Žemupys laivuojamas.

Vandenvardis Možu kildinamas iš tupių-gvaranių žodžių *mboîa* ('gyvatė') ir *'y* ('vanduo, upė').

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Mapa Multimodal Pará, DNIT, 2013.
3. ↑  NAVARRO, E. A. *Método moderno de tupi antigo: a língua do Brasil dos primeiros séculos*. 3ª edição. São Paulo. Global. 2005. 463 p.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tornijassuom. *Tornio*  šved. *Torneå* |
| --- |
|        |
| *Tornio centras* |
|  |
| 

TornijasTornijas

65°51′0″ š. pl. 24°9′0″ r. ilg.﻿ / ﻿65.85000°š. pl. 24.15000°r. ilg.﻿ / 65.85000; 24.15000﻿ (Tornijas)Koordinatės: 65°51′0″ š. pl. 24°9′0″ r. ilg.﻿ / ﻿65.85000°š. pl. 24.15000°r. ilg.﻿ / 65.85000; 24.15000﻿ (Tornijas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Suomijos vėliava Suomija |
| **Provincija** | Laplandija |
| **Regionas** | Laplandija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1621 |
| **Meras** | Raimo Ronkainen |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 22 449  |
| **Plotas** | 1 348 km² |
| **Tankumas** (2009) | 17 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Tornijas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Tòrnijas |

**Tornijas** – miestas šiaurės vakarų Suomijoje, Laplandijoje, prie sienos su Švedija. Miestas yra šalia Botnijos įlankos, per miestą teka tokio pat pavadinimo upė – Tornė. Miestas ribojasi su Švedijos miestu Haparanda.

Istorija
--------

Tornės upės delta buvo apgyvendinta nuo paskutinio ledynmečio pabaigos, ir dabar yra žinoma 16 grupinių laidojimo vietų (6000–5000 metų prieš Kristų).
Iki XIX amžiaus, žmonės kalbėjo Kemės samių kalba, viena iš samių kalbų. Mieso pavadinimas kilęs nuo suomiško ar samiško upės
pavadinimo Torniojoki (suom. *joki - upė*.

Tornijas gavo miesto teises 1621 metais, jas suteikė Švedijos karalius. Miesto teisės pripažino miestą kaip Laplandijos prekybos centrą. Tai buvo didžiausias prekybos centras Šiaurėje tuo metu ir kelerius metus buvo vienas turtingiausių miestų Švedijos karalystėje. Tuomet mieste gyveno apie 500 žmonių.

XVIII amžiuje miestą aplankė keletas ekspedicijų, kurių tikslas ištyrinėti Arkties regioną. Žymiausia ekspedicija (1736–1737) buvo surengta Prancūzijos Akademijos.

Didelius, nors ir trumpus impulsus miesto vystymuisi davė Krymo bei Pirmasis pasaulinis karai. Jų metu per Torniją vyko Rusijos imperijos prekyba ir susisiekimas sausuma (neskaitant persikėlimo per Tornės upę, nes tilto tuo metu nebuvo) per Švediją su Vakarų Europa. Taip pat Pirmojo pasaulinio karo metais tai buvo reikšmingas susisiekimo kelias tarp Vakarų Europos ir Tolimųjų Rytų. Per Torniją vyko apsikeitimas karo belaisviais tarp kariaujančių Vokietijos, Austrijos-Vengrijos ir Rusijos imperijų.

Per Torniją geležinkeliu į Rusiją 1917 m. iš Šveicarijos (per Vokietiją ir Švediją) grįžo V. I. Leninas. Šiam įvykiui paminėti Tornijo geležinkelio stotyje yra atminimo lenta.

Šiuo metu mieste veikia alaus darykla, metalurgijos įmonė (nerūdijančio plieno gamyba), uostas, plėtojamas turizmas. Eilę pastarųjų metų vystoma Tornijo ir Haparandos aglomeracija, vykdomi bendri infrastruktūros ir kitokie projektai.

Sportas
-------

* TP-47 Tornio (futbolas)
| Rafaela*Rafaela* |
| --- |
| *Rafaelos centras* |
|  |
| 

RafaelaRafaela

31°15′0″ p. pl. 61°29′0″ v. ilg.﻿ / ﻿31.25000°š. pl. 61.48333°r. ilg.﻿ / 31.25000; 61.48333﻿ (Rafaela)Koordinatės: 31°15′0″ p. pl. 61°29′0″ v. ilg.﻿ / ﻿31.25000°š. pl. 61.48333°r. ilg.﻿ / 31.25000; 61.48333﻿ (Rafaela) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Santa Fė provincija Santa Fė provincija |
| **Departamentas** | Kasteljanoso departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1881 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 83 563  |
| **Altitudė** | 90 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.rafaela.gov.ar |

**Rafaela** (isp. *Rafaela*) – miestas Argentinoje, Santa Fė provincijos centrinėje dalyje, 96 km į šiaurės vakarus nuo Santa Fė. Kasteljanoso departamento centras. 83,6 tūkst. gyventojų. Rafaela dažnai vadinama „Vakarų Perlu".

Miestą 1881 m. įkūrė imigrantas iš Vokietijos Guillermo Lehmann. Pavadintas jo žmonos Rafaela Rodríquez de Egusquiza garbei. Spalio 24 d. mieste švenčiama Rafaelos šventė. Augo kaip žemės ūkio centras. 1913 m. gavo miesto statusą.

Rafaela – svarbus žemės ūkio centras, išsidėstęs pampų lygumose. Apylinkėse auginami galvijai. Pieno pramonės ir eksporto centras. Taip pat yra metalo apdirbimo įmonių. Rafaela be to yra svarbus geležinkelių mazgas. Geležinkeliai į Santa Fė, Rosariją, San Fransiską, Santjago del Esterą. Yra meno ir istorijos muziejai.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Miesto portalas
* Rafaela.com.ar Archyvuota kopija 2010-02-13 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Keturvamzdis priešpovandeninių torpedų torpedinis aparatas Rusijos didžiajame priešpovandeniniame laive „Admiral Vinogradov" (BPD-554)
Užpakalinis torpedinis aparatas vokiškame *Jaguar* klasės torpediniame kateryje.
Prancūzijos atominio povandeninio laivo *Redoutable* torpediniai aparatai.
**Torpedinis aparatas** (angl. *torpedo tube; torpedo launcher*; rus. *торпедный аппарат*) – įtaisas torpedomis šaudyti ir joms laikyti, įtaisytas karo laive.

Labiausiai paplitę vamzdiniai torpediniai aparatai, kurie turi šovimo įtaisą, prietaisus kurso, gylio, režimo duomenims iš valdančios sistemos į torpedą įvesti, variklio įjungimo, valdymo ir kontrolinius prietaisus. Torpedos iššaunamos horizontaliai suslėgtuoju oru arba parako užtaiso dujomis.

Torpediniai aparatai būna dviejų tipų, kurie labai skiriasi:
  
1. Deniniai – įtaisomi ant antvandeninio laivo denio. Šie torpediniai aparatai, turintys 1-5 vamzdžius, būna:

* nejudami – stacionariai įtvirtinti,
* pasukami fiksuotu šaudymo kampu,
* nusitaikantys.

Deniniai torpediniai aparatai paprastai specializuoti – gali naudoti tik tam tikro kalibro, o dažnai ir tik tam tikro modelio torpedas.

2. Vidukorpusiniai – įtaisomi povandeninio laivo (kartais – antvandeninio laivo) korpuso viduje žemiau vandens lygio. Povandeniniuose laivuose torpediniai aparatai įtvirtinami stacionariai laivo priekyje ir laivagalyje (apie 10 torpedinių aparatų). Iš povandeninių laivų torpediniais aparatais dar leidžiamos sparnuotosios raketos ir dedamos jūrų minos. Kai kurie povandeniniai laivai iš torpedų aparatų gali leisti bepiločius lėktuvus. Avariniais atvejais per torpedinius aparatus gali evakuoti povandeninio laivo įgulos narius.
  
Kai kurie povandeniniai laivai (tiek TSRS, tiek JAV) turi dviejų dydžių torpedinius aparatus. Mažesnio kalibro torpediniai aparatai skirti šaudyti torpedomis, o didesniojo kalibro aparatai gali naudoti ir kitokius šaudmenis. Tai leidžia povandeniniame laive naudoti mažai leidimo sistemų, bet daug įvairių šaudmenų.

Povandeninių laivų vidukorpusiniai torpediniai aparatai yra gerokai sudėtingesni už deninius torpedinius aparatus, nes turi išsviesti torpedą iš normalaus slėgio laivo viduje į didesnio slėgio povandeninę aplinką ir nepraleisti vandens į laivo vidų. Dėl to torpediniai aparatai veikia šliuzo principu.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Torpedinis aparatas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| **Toronto Pyrsono tarptautinis oro uostas** |
|  |
| IATA: YYZ - ICAO: CYYZ |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Operatorius | „*Greater Toronto Airports Authority*" |
| Miestas | Torontas |
| Aukštis virš jūros lygio | 173 m |
| Koordinatės | 43°40′36″ š. pl. 079°37′50″ v. ilg.﻿ / ﻿43.67667°š. pl. 79.63056°r. ilg.﻿ / 43.67667; 79.63056Koordinatės: 43°40′36″ š. pl. 079°37′50″ v. ilg.﻿ / ﻿43.67667°š. pl. 79.63056°r. ilg.﻿ / 43.67667; 79.63056 |
| Tinklalapis | torontopearson.com/ |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 05/23 | 3 389 |  | asfaltas/betonas |
| 06L/24R | 2 956 |  | asfaltas |
| 06R/24L | 2 743 |  | asfaltas |
| 15L/33R | 3 368 |  | asfaltas |
| 15R/33L | 2 770 |  | asfaltas |

**Toronto Pyrsono tarptautinis oro uostas** (angl. *Lester B. Pearson International Airport*) – tarptautinis keleivių ir krovinių oro uostas, veikiantis centrinėje Kanadoje, Ontarijo provincijoje, aptarnaujantis Toronto miestą. Jis įsikūręs apie 22 km į šiaurės vakarus nuo Toronto centro. Pavadintas Lesterio Pyrsono, buvusio Kanados ministro pirmininko, vardu.

Tai pats didžiausias Kanados oro uostas pagal skrydžių (474 304) ir keleivių (49,5 mln.) skaičių. Taip pat dvejus metus iš eilės (2017 ir 2018 m.) keleiviai šį oro uostą išrinko geriausiu Šiaurės Amerikoje.

Iš šio oro uosto tiesiogiai galima pasiekti visas Kanados provincijas. Kasdien iš šio oro uosto skrydžius vykdo apie 75 oro linijos ir įvyksta apie 1 250 orlaivių pakilimų. Šis oro uostas siūlo apie 180 maršrutų visuose 6 gyvenamuose pasaulio žemynuose.

Oro uostas yra pagrindinė Air Canada bazė. Taip pat čia pagrindines bazes turi FedEx Express ir WestJet kompanijos.

* Inukšuko skulptūros prie 1 terminalo
* 06R pakilimo takas iš orlaivio vidaus
* 3 terminalo salė
* 1 terminalo salė

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Toronto Pyrsono tarptautinis oro uostas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Twice is nice: Voted Best Large Airport in North America
2. ↑  Airlines and destinations
Koordinatės: 55°55′46.48″ š. pl. 23°13′14.37″ r. ilg.﻿ / ﻿55.9295778°š. pl. 23.2206583°r. ilg.﻿ / 55.9295778; 23.2206583

| Medinupelis |
| --- |
| Santaka, Medinupelis iš kairės įteka į Švendrelį Santaka, **Medinupelis** iš kairės įteka į Švendrelį |
| **Ilgis** | 1,5 km |
| **Ištakos** | Kuprių apylinkės |
| **Žiotys** | Švendrelis |
| **Šalys** | Lietuva |

**Medinupelis** – upelis Šiaulių rajone. Kairysis Švendrelio intakas. Vandentakio kodas – 41010225 Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatoriaus dokumente. Priklauso Mūšos pabaseiniui ir Lielupės upių baseinui.

Geografija
----------

Ištakos prie Kuprių kaimo. Teka šiaurės rytų – rytų kryptimi, surinkdamas aplinkinių laukų vandenis. Į jį įteka pora melioracijos griovių. **Medinupelio** ilgis – 1,5 km. Už 1 km kerta aplinkkelį A18 (Šiauliai – Ryga) ir už likusių 0,5 km įteka į Švendrelį.

Vagos plotis – 3 – 4 metrai. 100 m prieš santaką žmogaus veiklos, šviežiai sukurta užtrava-užtvanka, dėl kurios dirbtinai sukeltas vandens lygis yra 1,5 metro aukščiau negu, likusių 100 neužtvenktų upelio metrų. Natūralus, 100 metrų upelio lygis, ties santaka yra nuo 20 iki 40 cm.

Užtvaros paskirtis neaiški.

|  |
| --- |
| Kraštinės koordinatės |
|  |   |   | Medinupelio santaka:55°55′46″ N23°13′13″ E |  |
|   |  |   |
| Medinupelio ištakos:55°55′34″ N23°11′50″ E |   |   |

Galerija
--------

* Už 100 metrų nuo santakos - užtvara Už 100 metrų nuo santakos - užtvara
* Užtvara - užtvankaUžtvara - užtvanka
* Pakilęs vandens lygisPakilęs vandens lygis
* Nebetekantis vanduo žaliuojaNebetekantis vanduo žaliuoja

Šaltiniai
---------

1. ↑  „LIETUVOS RESPUBLIKOS UPIŲ IR TVENKINIŲ KLASIFIKATORIUS"[neveikianti nuoroda],  
 PATVIRTINTAS Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2001 m. gruodžio 12 d. įsakymu Nr. 594, 56 pusl..
2. ↑  „PAVIRŠINIŲ RIZIKOS VANDENS TELKINIŲ SĄRAŠAS" Archyvuota kopija 2013-11-12 iš Wayback Machine projekto.  
PATVIRTINTA Aplinkos apsaugos agentūros 
direktoriaus 2008 m. spalio 31 d. įsakymu Nr. AV-183
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Toriras Šuo su ietimi (dailininko *Halfdan Egedius* piešinys)
**Toriras Šuo** (sen. skand. *Þórir hundr*; g. apie 990 m. – m. ?) – Norvegijos karalystės veikėjas, vienas iš vadinamosios valstiečių frakcijos, priešiškos karaliui Olafui Haraldsonui.

Toriras buvo įtakingas Halogolando provincijos žmogus, kilęs iš Bjarkėjaus (norv. *Bjarkøy*) salos. Jis buvo vikingas, vadovavęs keliems žygiams į Rusią ir Baltąją jūrą. Kelis kartus tarnavo Knuto Didžiojo kariuomenėje.

Linkęs į nepriklausomybę, įsitikinęs pagonis, jis priešinosi karaliaus pastangoms suvienyti ir sukrikščioninti Norvegiją. Jis turėjo asmeninių sąskaitų su karaliumi, nes karaliaus žmogus nužudė jo sūnėną *Asbjørn Selsbane*. Buvo gavęs didžiulę baudą už kerštą už jo sūnėno mirtį.

1028 m. buvo nužudytas Erlingas Skjalgsonas (*Erling Skjalgsson*), ir Toriras kartu su Kalvu Arnesonu (*Kalv Arnesson*) ir Einaru Tamberskjelve (*Einar Tambarskjelve*) ėmė vadovauti antiolafiškai frakcijai. Jis prisijungė prie Knuto pajėgų, kai šios išvarė Olafą, buvo vadinamas Knuto atstovu Norvegijoje kartu su Hareku iš Tjotos.

1030 m. vasarą Olafui grįžus Toriras buvus su kovojusiais prieš Olafą. Pagal sagą *Heimskringla* Toriras ir jo žmonės kovėsi prieš karalių Olafą Stiklestado mūšyje. Pagal sagą Toriras buvo vienas iš tų, kurie mirtinai sužeidė karalių Olafą. Kiti buvo Kalvas Arnesonas ir Torsteinas Knaresmedas (Torstein Knarresmed).

Po mūšio politinė situacija pasisuko prieš Torirą. Kai Olafo sūnus Magnus, paremtas buvusių Toriro sąjungininkų, užėmė valdžią, Torirą imta persekioti. Pagal Snorę Toriras po 1035 m. apsikrikštijo ir keliavo į Jeruzalę kad išpirktų savo nuodėmes. Toriras iš kelionės negrįžo, tad nežinomi nei jo mirties metai, nei vieta.
| Saudogalos piliakalnis |
| --- |
| Saudogalos piliakalnio valstybės paminklo ženklas |
| 

Saudogalos piliakalnisSaudogalos piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°12′32″š. pl. 24°24′15″r. ilg.﻿ / ﻿56.20880°š. pl. 24.40403°r. ilg.﻿ / 56.20880; 24.40403Koordinatės: 56°12′32″š. pl. 24°24′15″r. ilg.﻿ / ﻿56.20880°š. pl. 24.40403°r. ilg.﻿ / 56.20880; 24.40403 |

 |
| Vieta | Pasvalio rajonas |
| Seniūnija | Saločių seniūnija |
| Naudotas | XV a. - XVI a. |
| Žvalgytas | 1971, 1980, 1991, 1995 |
| Tirtas | 1996 m. |
| Registro Nr. | AR763/ 5449 / |

**Saudogalos piliakalnis** – piliakalnis Pasvalio rajono savivaldybės teritorijoje, (Saločių seniūnija), į šiaurę nuo Saudogalos kaimo, 2 km į pietus nuo Saločių gyvenvietės, 1,5 km į vakarus nuo plento Pasvalys–Ryga, Mūšos kairiajame krante.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas Mūšos upės kairiajame krante, Mūšos ir Kamaties upelio santakoje. Iš vakarų jį juosia Mūša, iš šiaurės ir rytų – Kamatis. Šlaitai nuo upių slėnių statūs, daugiau kaip 10 m aukščio, pietuose pereina į aukštumą. Aikštelės ilgis šiaurės – pietų kryptimi – 85 m, plotis pietiniame gale – 40 m, šiauriniame – 7 m. aikštelės pakraštyje supiltas pylimas, kuris išskleistas, vos žymus. Jos šiaurinėje dalyje yra kaimo kapinaitės.

Tyrimai
-------

1971 m. piliakalnį lankė Mokslinė metodinė taryba (vad. M. Černiauskas) Jis nurodė, kad šalia piliakalnio, dirbamoje žemėje, randama degto molio, keramikos šukių.

Lietuvos TSR archeologijos atlaso II tome rašoma, kad į pietus nuo piliakalnio aptikta lipdytinės keramikos brūkšniuotu (?) paviršiumi ir apdegusio molio gabalų. Piliakalnį 1980, 1991 bei 1995 m. žvalgė KVAD archeologai. Šalia piliakalnio jie iškasė žvalgomųjų šurfų, tačiau jokio kultūrinio sluoksnio nerado.

1996 m. buvo iškasti 5 plotai (bendro 50 m² ploto). Juose jokių senesnės žmogaus veiklos pėdsakų nerasta.

Saudogalos piliakalnis nuo vakarų pusės

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Kamardės piliakalnis 13 km | Auželių piliakalnis 18 km | Rinkuškių piliakalnis 19 km |  |
| Peleniškių piliakalnis 27 km |  | Klausučių piliakalnis 18 km |
| Šimonių piliakalnis 17 km | Kiūčių piliakalnis 46 km | Ąžuolpamūšės piliakalnis 9 km |

Nuotraukos
----------

* Saudogalos piliakalnis nuo rytų pusės (nuo kito upės kranto)Saudogalos piliakalnis nuo rytų pusės (nuo kito upės kranto)
* Saudogalos piliakalnis iš šiaurės pusėsSaudogalos piliakalnis iš šiaurės pusės
* Saudogalos piliakalnio valstybės paminklo ženklasSaudogalos piliakalnio valstybės paminklo ženklas
* Saudogalos piliakalnis iš vakarų pusėsSaudogalos piliakalnis iš vakarų pusės
* Saudogalos piliakalnis iš šiaurės pusėsSaudogalos piliakalnis iš šiaurės pusės
* Saudogalos piliakalnis iš rytų pusėsSaudogalos piliakalnis iš rytų pusės

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. t.2, p. 150 (657)
2. ↑  Birutė Lisauskaitė. Tyrinėjimai Saudogalos piliakalnyje Archyvuota kopija 2007-09-19 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Michelle |
|  
Michelle 2001 m. „Eurovizijoje" |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Michelle Courtens |
| Gimė | 1981 m. rugpjūčio 3 d. (41 metai)  Venrojus, Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| Veikla | dainininkė |
| Svetainė | michellecourtens.com |

**Michelle Courtens**, žinoma kaip **Michelle** (g. 1981 m. rugpjūčio 3 d. Venrojus, Nyderlandai) – olandų dainininkė.

Michelle gimė Venrojaus mieste, Limburgo provincijoje. 1998 m. pradėjo mokytis muzikos dainavimo Amsterdamo konservatorijoje. 2001 m. kovo 2 d. Michelle dalyvavo Nyderlandų Eurovizijos nacionaliniame finale. Su alternatyvia pop stiliaus daina „Out on My Own" atlikėja užėmė pirmą vietą, surinkusi 84 taškus, 30 taškų daugiau nei antrąją vietą užėmusi grupė „Ebonique". Žiūrovai ir komisija skyrė daugiausiai taškų, atitinkamai 50 ir 34.

Kopenhagoje, Danijoje, vykusiame 2001 m. „Eurovizijos" dainų konkurse Michelle, surinkusi 16 taškų, užėmė 18 vietą.

2001 m. kovą „Out on My Own" užėmė 9 vietą „Nyderlandų Top 40". 2002 m. išleido singlą „Coming Up Roses", tačiau sėkmės nesulaukė. Šiuo metu Michelle dirba dainavimo mokytoja.

Nuorodos
--------

* Atlikėjos tinklalapis – michellecourtens.com Archyvuota kopija 2019-01-03 iš Wayback Machine projekto.

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Linda Wagenmakers  *„No Goodbyes"*** |  **Nyderlandų atstovė Eurovizijoje**2001 | Po to:**Esther Hart  *„One More Night"*** |
| Medaliai |
| --- |
|
| **Atstovaujant: Šveicarijos vėliava Šveicarija**  |
| Kalnų slidinėjimas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2018 Pjongčagas | Dvikovė |
| **Auksas** | 2022 Pekinas | Dvikovė |
| **Bronza** | 2022 Pekinas | Super-G |
| Pasaulio čempionatas |
| **Sidabras** | 2017 Sankt Moricas | Dvikovė |
| **Bronza** | 2021 Kortina | Dvikovė |

**Mišelė Gizin** (vok. *Michelle Gisin*, g. 1993 m. gruodžio 5 d.) – Šveicarijos kalnų slidininkė, olimpinė čempionė.

Biografija
----------

Mišelė Gizin gimė 1993 m. gruodžio 5 d. Samedane. Pradėjo slidinėti nuo vienerių metų amžiaus paskatinta vyresnių vaikų. Jos vyresnė sesuo Dominika Gizin tapo greitojo nusileidimo čempione 2014 m. žiemos olimpinės žaidynėse Sočyje. Brolis Markas Gizinas taip pat buvo kalnų slidinėjimo olimpietis, pasiekė pergalių FIS pasaulio taurės etapuose.

2012 m. M. Gizin debiutavo FIS pasaulio taurės varžybose Zemeringe. 2014 m. debiutavo olimpinėse žaidynėse Sočyje. 2017 m. pasaulio čempionate iškovojo sidabro medalį ir 2021 m. – bronzos, abu dvikovės rungtyje.

2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pjongčange M. Gizin tapo čempione kalnų dvikovės rungtyje. 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Pekine ji apgynė dvikovės čempionės titulą ir laimėjo bronzos medalį slalomo supermilžino (Super-G) rungtyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  olympics.com Archyvuota kopija 2022-02-17 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  olympics.com Archyvuota kopija 2022-02-17 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  nbcolympics.com

Nuorodos
--------

* FIS svetainėje
* Asmeninis tinklalapis
| ***Kūnas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | El cuerpo |
| Kilmės šalis |  Ispanija |
| Režisierius | Oriol Paulo |
| Scenaristas (-ai) | Oriol PauloLara Sendim |
| Metai | 2012 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 112 min. |
| Kalba | ispanų |
| **IMDb įrašas** |

**Kūnas** (isp. *El cuerpo*) – 2012 m. Ispanijoje sukurtas kriminalinis filmas. 

2016 m. Indijoje, o 2018 m. Pietų Korėjoje sukurti neoficialūs šio filmo perdirbiniai.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jose Coronado – Chaimė Pena
* Hugo Silva – Aleksas
* Belen Rueda – Maika
* Aura Garrido – Karla
* Miguel Gelabert
* Oriol Vila
* Carlota Olcina
* Patricia Bargallo
* Silvia Aranda

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jaunas chemikas, profesorius Aleksas Uloja, sužino, kad jo mirusios žmonos Maikos kūnas dingo iš morgo. Kažką neįprasto matęs morgo darbuotojas pakliuvo po automobilio ratais ir atsidūrė komoje, todėl įvykiu susidomi policija, o tyrimui vadovauja pagyvenęs inspektorius Chaimė Pena. Jam kelia įtarimą, kad profesorius, gerokai jaunesnis už savo velionę žmoną, neatrodo sielvartaujantis dėl šios mirties, tačiau jį neramina kūno dingimas.

Iš tiesų Aleksas vedė Maiką iš išskaičiavimo, tačiau tapo nuo jos visiškai priklausomas finansiškai. Vėliau jis įsimylėjo savo studentę Karlą ir ėmė kurpti planą, kaip atsikratyti žmona. Galiausiai jis nusprendė įmaišyti į Maikos gėrimą širdies smūgį sukelsiančių vaistų, tačiau kuomet dingo kūnas, Aleksas pradeda abejoti, ar iš tiesų jo žmona mirė.

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

* Gaudi apdovanojimas (nominacija) – geriausias garsas, geriausi specialieji efektai
* Goja (nominacija) – geriausias režisieriaus debiutas
| **Phoca sibirica** |
| --- |
| Baikalinis ruonis (*Phoca sibirica*) |
| Apsaugos būklė |
| Nekeliantys susirūpinimo (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Pobūris: | Ruoniniai  *( Pinnipedia)* |
| Šeima: | Tikrieji ruoniai  *( Phocidae)* |
| Gentis: | *Phoca*  *( Phoca)* |
| Rūšis: | Baikalinis ruonis  *( Phoca sibirica)* |

 |

**Baikalinis ruonis** (*Phoca sibirica*) – tikrųjų ruonių (*Phocidae*) šeimos ruoniai. Endeminė rūšis, gyvenanti tik Baikalo ežere. Tai yra vienintelė tik gėlame vandenyje gyvenanti ruonių rūšis.

Kūno masė 63–70 kg, apie 1,3 metro ilgio. Patinai šiek tiek didesni už pateles. Ruonių priskaičiuojama apie 85,000.

Minta daugiausia skaidriosiomis plernėmis, kartais omuliais ir kai kuriais vandens bestuburiais.

Rudenį, prieš užšąlant ežerui, ruoniai migruoja į įlankas ir užutekius medžioti skorpenžuvių, kurios gyvena palei dugną. Kartu su jomis prisiryja ir smėlio su dumblu, kuris išplauna ruonio skrandį ir pravalo žarnyną nuo parazitų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „IUCN Red List - Pusa sibirica". IUCN Red list. Nuoroda tikrinta 2011-10-27. [neveikianti nuoroda]
| **Palomena prasina** |
| --- |
| Medinė skydblakė (Palomena prasina)Medinė skydblakė (*Palomena prasina*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Šešiakojai  *( Hexapoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Blakės  *( Hemiptera)* |
| Šeima: | Skydblakės  *( Pentatomidae)* |
| Gentis: | *Palomena*  *( Palomena)* |
| Rūšis: | Medinė skydblakė  *( Palomena prasina)* |

 |
| Binomas |
| ***Palomena prasina***Linnaeus, 1761 |

**Medinė skydblakė** (lot. *Palomena prasina*, angl. *Green shield bug*, vok. *Gemeiner Grünling*, pranc. *Punaise verte des bois*, rus. *Щитник зеленый*) – skydblakių (*Pentatomidae*) šeimos blakių rūšis.

Šios plačiai paplitusios blakės kūnas yra plokščias, skydo formos, 12 – 13,5 mm ilgio. Antenos rusvos, sudarytos iš 5 segmentų. Nugarą dengia didelis trikampis skydas ir kieti antsparniai odiškais galiukais. Pavasarį jos yra ryškiai žalios spalvos, padengtos mažais juodais taškeliais, o prieš žiemojimą blakių spalva patamsėja iki tamsiai bronzinės, rudos. Pilvas geltonas – tiek pavasarį, tiek rudenį. Abiejų lyčių išvaizda yra vienoda, tik patelės yra šiek tiek didesnės nei patinėliai. Kaip ir visos blakės, taip ir ši turi nariuotą siurbiamąjį organą – straubliuką, kuriuo iš augalų ir uogų siurbia sultis.

Suaugusios blakės pabunda iš žiemos miego balandžio mėnesio gale, ir birželio mėnesį pradeda poruotis. Metuose būna viena generacija. Ieškodami poros, tiek patelės, tiek patinėliai leidžia žemus garsus – tai daro užpakalines kojas trindami į pilvelį. Kaip ir daugelio blakių, sueitis vyksta „galu į galą". Kiaušinėlių dėtis panaši į šešiakampį, kuriame būna apie 28 kiaušinėlius, ir vienu dėjimu yra sudedama apie 100 kiaušinėlių. Blakių vystymosi ratas nėra pilnas, nėra lėliukės stadijos, o ką tik išsiritusių blakučių forma iškart yra panaši į suaugusių blakių. Visas ciklas nuo kiaušinėlio iki suaugėlio užtrunka apie 6 savaites. Suaugę individai žiemoja – žiemos miegas tęsiasi nuo lapkričio iki gegužės mėnesio.

Tiek suaugėliai, tiek lervos siurbia augalų sultis.

Gyvena įvairiuose biotopuose: jų galima rasti pievose, ypač drėgnesnėse, miško proskynose, krūmynuose, kurie yra arčiau vandens telkinių.

Paplitimas: Plačiai paplitusios visoje Europoje, rečiau sutinkamos link Šiaurės, reta Škotijoje, Rytinėse ir Pietinėse JAV valstijose.

Panašios rūšys: žalioji skydblakė (*Palomena viridissima*), *Chlorochroa* genties blakės, dvispalvė skydblakė (*Piezodorus lituratus*).

Lietuvos entomologų draugija Metų vabzdžio akcijos objektu 2010 m. pasirinko būtent šią blakę.

Galerija
--------

* KiaušinėliaiKiaušinėliai
* Patelė deda kiaušinėliusPatelė deda kiaušinėlius
* NimfaNimfa
* NimfaNimfa
* Suaugusi blakė rudenįSuaugusi blakė rudenį

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Medinė skydblakė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* www.britishbugs.org.uk
* Lietuvos Entomologų draugija
Koordinatės: 55°15′27.01″ š. pl. 25°57′6.49″ r. ilg.﻿ / ﻿55.2575028°š. pl. 25.9518028°r. ilg.﻿ / 55.2575028; 25.9518028
**Kūrinių pelkė** – pelkė Švenčionių rajono savivaldybėje, Kaltanėnų seniūnijoje, nuo Kūrinių kaimo pakraščio apie 400 m į pietryčius, nuo Kaltanėnų miestelio yra nutolusi maždaug už 2,5 km į šiaurės vakarus. Pelkės šiaurės rytine puse eina  **114**  Molėtai–Kaltanėnai–Ignalina  plentas, bei Utenos-Švenčionėlių geležinkelio linijos ruožas. Netoli pelkės į šiaurės vakarus yra Kūrinių, į pietvakarius – Pagilūtės kaimai.

Ši pelkė susidarė iš tarybiniais laikais melioracijos nusausinto Sklinkos ežero. 1990 m. atkūrus Lietuvos nepriklausomybę ir keičiantis jos ūkiui, likvidavus Švenčionėlių melioraciją, buvo nustotas prižiūrėti ir vandens drenažas. Nevalant buvusio vandens drenažo, neišpumpuojant vandens, jo perteklius vėl ėmė kilti į dirvožemio paviršių anksčiau nusausinto Sklinkos ežero vietoje ir dalyje aplinkinių anksčiau šienaujamų pievų plotų.

Pelkės vakariniame pakraštyje yra gerai išlikusi Kiaunos upės natūrali senvagė tekėjusi per Sklinkos ežerą, kurioje tarybiniais metais gausiai gyveno paprastieji karosai ir keletas kitokių rūšių žuvų.

Kūrinių pelkė kartu su Pagilūčio pelkynais sudaro vieną pagrindinę mikro ekosistemos dalį, kuri apjungta į Pagilūtės telmologinį draustinį, esantį Aukštaitijos nacionalinio parko ribose. Užpelkėjusioje ir vandens užlietoje žemumoje yra Lietuvos raudonosios knygos sąrašuose įrašytų saugomų didžiųjų baublių, stulgių, raudonkojų tulikų, šaukštasnapių ančių, lingių perimvietės. Dalis pelkės apaugusi krūmų ir krūmedžių brūzgynais.

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------

* maps.lt / Kūrinių pelkė per maps.lt žemėlapį
* flickr.com / Kūrinių pelkė su prasiveriančiu Sklinkos ežerėliu / Didysis baltasis garnys (Egretta alba) Great White Egret. Kūrinių pelkė. Aukštaitijos nacionalinis parkas.
* kpd.lt / Švenčionių rajono savivaldybėje esančių saugomų teritorijų schema[neveikianti nuoroda]