recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kapitalas** (lot. *capitale* – ištekliai, turtas) – ekonominiai, finansiniai ištekliai, investuojami į prekių ir paslaugų gamybą. Kapitalą sudaro ekonominiai ištekliai, sukurti žmogaus, naudojami gamyboje ir greitai nesunaudojami (skirtingai nuo žaliavų). Apima gamybos priemones (pastatus, įrenginius, transporto priemones ir pan.). Intelektinis kapitalas, kuris per žmogiškuosius išteklius dažniausiai su kitomis gamybos priemonėmis naudojamas pelnui gauti (patentai, licencijos, technologijos ir kt.). Finansiniai ištekliai aprėpia pinigines lėšas, finansinius įdėjinius (investicijas į vertybinius popierius ir kt.).

Žanas Baptistas Sėjus, vienas iš klasikinės mokyklos atstovų, savo gamybos veiksnių teorijoje teigė, kad vertę kuria gamybos procese dalyvaujantys 3 gamybos veiksniai – darbas, kapitalas ir žemė. Jų dėka atsiranda pagrindinės pajamų formos: darbo užmokestis (darbininkų pajamos), pelnas (įmonininkų pajamos), renta (žemės savininkų pajamos). Davidas Rikardas ypač pabrėžė žemės ir kapitalo skirtumus. Pastarąjį apibūdino kaip žmogaus pagamintas gamybos priemones. Žemė, anot jo, pirminis, nesibaigiantis dirvožemio syvų šaltinis. Šiuolaikinėje ekonomikos teorijoje skirtis tarp gamtinių išteklių, žaliavų ir kapitalo išnyko.

Išnašos
-------

1. ↑  „Capital". *www.etymonline.com*. Nuoroda tikrinta 2020-10-28.
2. ↑  Vainienė, Rūta. „Kapitalas". *Verslo žinios (Ekonomikos terminų žodynas)*. Nuoroda tikrinta 2020-10-28.
3. ↑  *Kapitalas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
4. ↑  *Gamybos veiksniai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
5. ↑  „Capital". *Encyclopedia Britannica*. Nuoroda tikrinta 2020-10-28.
Li Xiaofeng.
**Li Xiaofeng** (g. 1985 m. kovo 27 d.), žinomas pseudonimu **Sky** – profesionalus Warcraft 3 žaidėjas iš Kinijos. Šiuo metu yra *World Elite* komandoje. Sky žaidžia *humans* (žmonės) rase ir yra dusyk WCG pasaulio čempionas.

Jis yra vienas pagrindinių veikėjų dokumentiniame Nyderlandų filme apie profesionalias Warcraft 3 varžybas „Beyond the Game".

Tarptautinio pripažinimo Li Xiaofeng susilaukė 2005 m. užėmęs trečiąją vietą pirmajame World e-Sports Games turnyre Seule (Pietų Korėja). Tais pačiais metais jis tapo World Cyber Games Warcraft 3 čempionu, tarp kitų oponentų įveikdamas ir jau garsius ir pripažintus žaidėjus Manuel Schenkhuizen (*Grubby*) bei Dae Hui Cho (*FoV*). 2006 metais žaidėjas vėl užėmė pirmąją vietą World Cyber Games turnyre, dar sykį įveikdamas *Grubby*, o finale – Yoan Merlo (*ToD*). Tais pačiais metais jis buvo įtrauktas į WCG šlovės lentą. 2007 m. Li vėl nuėjo iki WCG finalo, tačiau jame pralaimėjo Norvegijos žaidėjui Olav Undheim ir užėmė antrąją vietą.

2008 m. Kinijos olimpinis komitetas Li Xiaofeng kartu su kitu Warcraft III profesionalu Jang Jae Ho išrinko nešti olimpinį deglą prieš Pekiną.

Pasiekimai
----------

* 2012 m. World Cyber Games trečioji vieta
* 2011 m. World Cyber Games antroji vieta
* 2009 m. IEST turnyro pirmoji vieta (15 664 eurų prizas)
* 2008 m. Electronic Sports World Cup pasaulio turnyro antroji vieta
* 2007 m. World Cyber Games antroji vieta
* 2006 m. International Electronic Sports Tournament antroji vieta
* 2006 m. World Cyber Games pirmoji vieta
* 2006 m. Electronic Sports World Cup antroji vieta
* 2006 m. International E-Sports Festival pirmoji vieta
* 2006 m. World E-Sports Games Masters trečioji vieta
* 2005 m. World Cyber Games pirmoji vieta
* 2005 m. World E-Sports Games trečioji vieta

### Apdovanojimai

* Įtrauktas į World Cyber Games šlovės lentą
* 2008 m. ESports Award apdovanojimas – metų žaidėjas
* 2006 m. GGL apdovanojimas – metų žaidėjas

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-10-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
| Leža |
| --- |
| **Ilgis** | 178 km |
| **Baseino plotas** | 3550 km² |
| **Vidutinis debitas** | 10,5 m³/s |
| **Ištakos** | Griazoveco raj. |
| **Žiotys** | Suchona |
| **Šalys** | Rusija |

**Leža** (rus. *Лежа*) arba **Olidovka** (*Олидовка*) – upė Rusijoje, Vologdos srityje; Suchonos dešinysis intakas (Šiaurinės Dvinos baseinas). Prasideda ties Vologdos, Kostromos ir Jaroslavlio sričių sienų sandūra. Teka šiaurės, šiaurės vakarų kryptimi. Žemupyje, po santakos su Komiola, labai išplatėja, labai lėtai teka pro žemumą. Protaka jungiasi su Vologdos upe. Įteka į Suchoną 494 km nuo jos žiočių.

Didžiausi intakai: Komiola, Senga (kairieji), Velikaja (dešinysis).

Leža smarkiausiai patvinsta balandžio pabaigoje, vasarą ir žiemą nusenka. Laikosi užšalusi nuo spalio iki balandžio pabaigos arba gegužės pradžios. Naudota miško plukdymui.

Netoli Ležos įsikūrusi Vochtogos miesto tipo gyvenvietė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Лежа*,Большая советская энциклопедия, T. XIV (Куна—Ломами). – Москва: Советская энциклопедия, 1973
| **Petras Opalinskis** |
| --- |
| Opalinskiai |
| Herbas „Łodzia" |
| Herbas „Łodzia" |
|  |
| Gimė | 1586 m. |
| Mirė | 1624 m. sausio 17 d. |
| Tėvas | Janas Opalinskis |
| Motina | Barbora Ostrorog |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Petras Opalinskis** (1586–1624 m. sausio 17 d.) – Lenkijos magnatas, Poznanės kaštelionas (1620–1622), Poznanės vaivada (1622–1624), Sremo seniūnas.

Biografija
----------

 Petro Opalinskio antkapinis paminklas
Lenkijos magnatų Opalinskių giminės atstovas, herbo „Lodzia" savininkas. Rogozno kašteliono Jano Opalinskio (1546–1598) ir Barboros Ostrorogos (m. po 1604) antrasis (jaunesnysis) sūnus. Vyresnysis brolis – Kališo ir Poznanės vaivada Janas (1581–1637).

Po savo tėvo mirties 1598 metais Petras Opalinskis paveldėjo Serakuvo pilį. Mokėsi Poznanės jėzuitų kolegiume, o vėliau Ingolštadto ir Padujos universitetuose. Aplankė Romą, o 1605 metais grįžo į tėvynę.

1606 metais buvo išrinktas pasiuntiniu (deputatu) į seimą. Jis buvo vienu iš delegatų, kurie 1613 metais seimo buvo išsiųsti pas Karūnos karius, sudariusius konfederaciją Liubline. 1616 metais įėjo į Lenkijos-Lietuvos pasiuntinybę, pasiustą į Maskvą.

Karaliaus rūmininkas ir sekretorius. 1617 metais vadovaudamas savo vėliavai dalyvavo karalaičio Vladislovo Vazos žygyje į Rusijos valstybę, kur 1617–1618 metų žiemą dalyvavo kariniuose veiksmuose.

1620 metais Petras Opalinskis gavo Poznanės kašteliono pareigybę, 1621 metais vadovavo pulkui Chotynės mūšio metu. 1622 metais buvo paskirtas Poznanės vaivada.

Padidino savo valdas, jam priklausė trys miestai (Serakuvas, Bninas ir Černievas) ir 50 kaimų.

Mirė 1624 m. sausio 17 d. ir buvo palaidotas bernardinų vienuolyne, Serakuve, kur jo antkapį padirbo Sebastojanas Zala. 1995 metais jo sarkofagas buvo perkeltas į Serakuvo pilį.

Šeima ir vaikai
---------------

1607 metais vedė Sofiją Kostką (1591–1639), Kristupo Kostkos (m. 1602) ir nos Pileckos (1572–1631) dukterį. Jų vaikai:

* Kristupas (apie 1609–1655), Poznanės vaivada (1638–1655), Kovalevo, Sremo ir Osecko seniūnas
* Lukas (apie 1612–1662), Poznanės pakamaris (nuo 1641), Karūnos dvaro maršalka (1650–1662)
* Sofija Liudvika Opalinska (m. 1657), 1-mas vyras nuo 1646 metų – Karūnos didysis etmonas ir Krokuvos kaštelionas Stanislavas Konecpolskis (m. 1646), 2-ras vyras nuo 1651 metų kunigaikštis Samuilas Karolis Koreckis (apie 1621–1651)
* Ana Beata Opalinska (m. 1648), 1-mas vyras nuo 1629 metų Karūnos dvaro maršalka Stanislavas Pšijemskis (apie 1594–1642), 2-ras vyras – Inovroclavo vaivada Jokūbas Rozdraževskis
* Prancička Opalinska, benedikčių vienuolyno Poznanėje vienuolė.

Literatūra
----------

* Antoni Gąsiorowski, Jerzy Topolski [red.]: Wielkopolski Słownik Biograficzny. Warszawa-Poznań: Państwowe Wydawnictwo Naukowe, 1981, s. 532. ISBN 83-01-02722-3.

Nuorodos
--------

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Janas Ostrorugas** |  **Poznanės vaivada**1622–1624 | Po to:**Stanislavas Pšyjemskis** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Petras Opalinskis (1551)** |
| --- |
| Opalinskiai |
| Herbas „Łodzia" |
| Herbas „Łodzia" |
|  |
| Gimė | 1488 m. |
| Mirė | 1551 m. sausio 17 d. (~63 metai) |
| Tėvas | Petras Opalinskis |
| Motina | Ana Zbovščina |

**Petras Opalinskis iš Bnino** (apie 1480−1551 m. vasario 23 d.) − Lenkijos magnatas, Mendzižeco (1528) ir Liondsko (1530) kaštelionas, karaliaus ūmų gofmeisteris (nuo 1531 m.), Gniezno ksštelionas (1535−1551). Gniezno, Kosciano, Olštino, Srėmos, Kcinsko, Kopanecko seniūnas.

Biografija
----------

Lenkijos magnatų Opalinskių giminėa atstovas, herbo „Lodzia" savininkas. Liondzo kašteliono Petro Opalinskio (m. 1506) ir Anos Zbonšinos (m. apie. 1543) vyresnysis sūnus.

Petras Opalinskis rūmų karjerą pradėjo 1509 metais tapdamas karaliaus Žygimanto Senojo rūmų sekretoriumi ir Poznanės katedros kustošu. 1519−1527 metais jis buvo mokesčių Didžiojoje Lenkijoje surinkėju. Nuo 1528 metų − Mendzižeco kštelionas, 1529−1530 metais − Liondzo kaštelionas. 

Nuo 1530 metų Petras Opalinskis Užėmė karaliaus rūmų gofmeisterio pareigas. 1535−1551 metais − Gniezno kaštelionas. 

Budamas diplomatas vykdė diplomatines misijas Vienoje, Romoje ir Regensburge. 1532 metais buvo Lenkijos Osmanų sultono Suleimano Didžiojo Stambule pasiuntinys. 

Buvo vedęs Jadvigą Tenčinską (m. 1549/1560), Belzo kašteliono ir Rusios vaivados Mikalojau Tenčinskio (m. 1497), nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.

Literatūra
----------

* Polski Słownik Biograficzny» (tom 24, str. 97)
**Ahasis Aivazianas** (arm. Աղասի Այվազյան, 1925 m. rugsėjo 7 d. Abastumanyje, Gruzija – 2007) – armėnų rašytojas, kino scenaristas ir režisierius.

Biografija
----------

1945 m. baigė Tbilisio meno akademiją, 1945–1948 m. studijavo Jerevano dailės ir teatro institute,  1948–1953 m. studijavo Jerevano kūno kultūros institute.

Nuo 1954 m. Tbilisio sporto laikraščio korespondentas, nuo 1965 m. Jerevano laikraščio „Grakan tert" korespondentas, 1973–1980 m. žurnalo „Экран" redaktorius. 1981–1991 m. pagal savo scenarijus statė kino filmus. Nuo 1991 m. laikraščio „Ajutiun" redaktorius.

Literatūra
----------

Parašė apsakymų rinkinius „Lietus" (1959 m.), „Pašlovinimas" (1973 m.), apysakų rinkinius „Šeimos galva" (1968 m.), „Sinjoro Martiroso nuotykiai" (1977 m.), „Trikampis" (1983 m.), pjesių rinkinį „Diplipito" (1985 m.), kino scenarijų.

Kūrybai būdinga psichologiškumas, lyrizmas, humoras; yra fantastikos elementų, magiškojo realizmo bruožų.

Lietuvių kalba išleistas apysakų rinkinys „Šeimos galva" (1977 m.)

Filmografija
------------

* 1967 m. Trikampis
* 1971 m. Chatabala
* 1972 m. Airik
* 1976 m. Muzika
* 1977 m. Bagdasaras skiriasi su žmona
* 1980 m. Skrydis prasideda žemėje
* 1981 m. Lyriškas žygis
* 1983 m. Užstatytas žibintas
* 1984 m. Atgimimas
* 1987 m. Iliuzija
* 1987 m. Žodis
* 1987 m. Veiksmas
* 1988 m. Slaptasis patarėjas
* 1991 m. Šauksmas tyruose

Šaltiniai
---------

1. ↑   Marytė Kontrimaitė Visuotinė lietuvių enciklopedija, I t.

Nuorodos
--------

* Biografija Archyvuota kopija 2007-10-27 iš Wayback Machine projekto.
|  Ahomai |
| --- |
| Gyventojų skaičius | ~2 mln. (1990 m.) |
| Populiacija šalyse | Indijos vėliava Indija:
Asamas:    1 900 000
Arunačal Pradešas:    50 000 |
| Kalba (-os) | asamų, ahomų |
| Religijos | hinduizmas |
| Giminingos etninės grupės | tajai, šanai, asamai |

**Ahomai** – Asamo tauta, kilusi iš tajų, kurie su princu Sukapha atvyko į Brahmaputros slėnį 1228 m. ir valdė sritį šešis šimtus metų. Sukapha ir jo įpėdiniai įkūrė Ahomo karalystę (1228–1826 m.), kurią valdė ir išplėtė Ahomų dinastija, kol po 1826 m. Britų-Mianmaro karo, sritis Yandabo sutartimi atiteko britams. Asamo pavadinimas kilo nuo Ahomo karalystės.

Šiuolaikinių ahomų kultūra atsirado susimaišius atvykusiems tajams su vietiniais bamarais ir perėmus hinduizmą. Dauguma Sukaphos palydovų buvo vyrai, kurie vedė vietines moteris. Ahomai asimiliavo keletą vietinių tibetiečių-mianmariečių tautų, tarp jų borahius. Ahomai pripažino savais Ahomo karalystės sąjungininkus. Ahomams perimant indų kultūrą ir religiją, ahomų kalbą pakeitė asamų kalba. Ahomų kalba praktiškai išnyko, ją ritualuose vartoja tik 100–200 šventikų.

XXI a. pradžioje ahomai pradėjo domėtis ahomų kalbos studijomis ir galvoti apie jos atgaivinimą. Per 1901 m. Indijos surašymą 179 000 žmonių pripažino save ahomais. Dabar virš 2 mln. žmonių save laiko ahomais, bet manoma, kad iš viso Indijoje gyvena apie 8 mln. kadaise atvykusių tajų palikuonių.

Išnašos
-------

1. ↑  Dipima Buragohain. *Issues of Language Contact and Shift in Tai Ahom*
2. ↑  Sikhamoni Gohain Boruah & Ranjit Konwar, *The Tai Ahom of India and a Study of Their Present Status* Hiteswar Saikia College and Sri Ranjit Konwar, Assam Forest Department
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Petras Mykolas Miončinskis** |
| --- |
| Miončinskiai |
| Suchekomnatai (herbas) |
| Suchekomnatai (herbas) |
|  |
| Gimė | 1695 m. |
| Mirė | 1776 m. (~81 metai) |
| Tėvas | Atanazas Miončinskis |
| Motina | Helena Luškovska |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Baltojo Erelio ordinasBaltojo Erelio ordinas |

Grafas **Petras Mykolas Miončinskis** (1695–1776) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Chelmo kaštelionas (1725–1737), Černigovo vaivada (1737–1776), husarų vėliavos rotmistras (1728), Kšepicko (1711), Rokicko (1730) ir Makoveco seniūnas (1738). Švento Stanislovo ir Baltojo erelio ordinų kavalierius.

Biografija
----------

Lenkijos bajorų Miončinskių giminės atstovas, herbo „Suchekomnaty" savininkas. Karūnos dvaro paiždininkio ir Voluinės vaivados Artanazo Miončinskio ir (1639–1723) ir Elenos Luškovskos sūnus.

1711 metais Petras Mykolas iš savo tėvo gavo valdyti Kšepicės seniūniją. 1725 metais buvo paskirtas Chelmo kaštelonu. 1728 m. gegužės 19 d. Petras Mykolas Miončinskis tapo husarų vėliavos rotmistru. 1737 m. liepos 8 d. buvo paskirtas Černigovo vaivada. 1764 m. gegužės 7 d. Petras Mykolas Miončinskis pasirašė manifestą, kuriame skelbė neteisėtu konvokacinį seimą, sušauktą dalyvaujant rusų kariams.

1774 metais tapo Švento Stanislovo ir Baltojo erelio ordinų kavalieriumi.

Šeima
-----

Apie 1724 metus vedė Antoniną Rževuską, Palenkės kašteliono Adomo Rževuskio (m. 1717) dukterį. Vaikai:

* Adomas Kajetonas (1725–1779), paskutinis Karūnos lauko raštininkas, Karūnos armijos generolas-majoras
* Juzefas (1731–1787), Karūnos armijos generolas-majoras, husarų kavalerijos rotmistras.

Literatūra
----------

* Polski Słownik Biograficzny (t. XX s. 564)
* Z. Zychyliński «Złota księga szlachty polskiej» T. XIII, s. 226–227

Nuorodos
--------

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Jokūbas Florianas Nažymskis** |  **Černigovo vaivada**1737–1776 | Po to:**Pranciškus Antanas Leduchovskis** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Derlius
**Derlius** – kultūrinių augalų subrandinti vaisiai ar kita žmogui vertinga dalis; jų kiekis, branda. Derliumi gali būti vaisiai (pvz. obuoliai, uogos, grūdai), šakniagumbiai, šakniaviaisiai, stiebagumbiai (bulvės, burokai), kitos daržovių maistingosios dalys (kopūstų gūžės, špinatų lapai), techninių, pašarinių ir kitų kultūrinių augalų vertingosios dalys (žolė, žiedai, šaknys, pluoštas, aliejus ir kt.). Augalo savybė nešti gerą derlių vadinama derlingumu. Šis įvairiopai skatinamas suteikiant augalui kuo geresnes augimo sąlygas (tręšimas, ravėjimas, laistymas, purenimas, kenkėjų naikinimas) bei pagerinant paties augalo savybes (selekcija, genėjimas ir kt.).

Žemdirbiškose visuomenėse derliaus gausai ir sėkmei užtikrinti skiriama daug įvairių apeigų, tikint magine galia tarp atliekamų veiksmų ir derėjimo (pvz. Rasų šventės sąryšis su vaisingumu), su tuo susiję daug draudimų. Svarbi tokios visuomenės gyvenimo dalis yra derliaus nuėmimas. Lietuvoje svarbiausi derliaus nuėmimai yra rugiapjūtė, šienapjūtė, bulviakasis, linarautė. Vidutinių platumų kraštuose derliaus nuėmimas vyksta vasaros antroje pusėje–rudens pradžioje (nors dalis augalų duoda derlių dar pavasarį).

Lietuvių religijoje gero derliaus visų pirma prašoma deivės Žemynos – žemės, kurioje bręsta visi augalai, taip pat Perkūno, kurio siunčiamas lietus, kaip tikima, vaisina žemę. Su derliumi glaudžiai susijusi skalsos sąvoka – gausa, perteklius, vaisingumo perviršis.
Jackson Pollock (1950)
**Jackson Pollock** (Džeksonas Polokas, 1912 m. sausio 28 d. – 1956 m. rugpjūčio 11 d.) buvo įtakingas JAV menininkas, vienas reikšmingiausių abstraktaus ekspresionizmo judėjimo atstovų.

Biografija
----------

Jackson Pollock gimė Kodyje, Vajominge ir užaugo Arizonoje. 1929 m. persikėlė į Niujorką, kur studijavo pas Tomą Bentoną. Pirmieji J. Pollock reprezentaciniai darbai buvo įtakoti meksikiečių sienų tapytojų David Alfaro Siqueiros ir Diego Rivera. Tačiau, po apsilankymo Pablo Picasso ir siurrealistinių darbų parodoje 
J. Pollock darbai tapo simboliškesni. Keletą metų J. Pollock buvo taikoma psichoanalitinė terapija, bandant susidoroti su jį kankinusia depresija. Dėl to jis susidomėjo K. Jungo teorija apie pirminius archetipus, kuri buvo pagrindas J. Pollock darbuose nuo 1938 iki 1944 m. Šie darbai dažnai yra žiaurūs ir sunkiai suprantami iš pirmo žvilgsnio.

1944 m. J. Pollock vedė Lee Krasner. 1945 jie persikėlė į Long Island, kur klėtyje jis įkūrė savo studiją.

1956 m. būdamas 44, žuvo automobilių avarijoje, kartu su juo automobilyje buvusi Edith Metzger taip pat žuvo, išliko gyva tiktai Ruth Kligman. Manoma, kad jis buvo neblaivus. Po J. Pollock mirties jo galerija pardavė visus darbus, kurie buvo likę studijoje.

Svarbiausi darbai
-----------------

* (1942) „Male and Female"
* (1943) „Moon-Woman Cuts the Circle"
* (1942) „Stenographic Figure"
* (1943) „The She-Wolf"
* (1943) „Blue (Moby Dick)"
* (1946) „Eyes in the Heat"
* (1946) „The Key"
* (1946) „The Tea Cup"
* (1946) „Shimmering Substance", from „The Sounds In The Grass"
* (1947) „Full Fathom Five"
* (1947) „Cathedral" [neveikianti nuoroda]
* (1947) „Convergence" [neveikianti nuoroda]
* (1948) „Painting" [neveikianti nuoroda]
* (1948) „Number 8" [neveikianti nuoroda]
* (1948) „Summertime: Number 9A" [neveikianti nuoroda]
* (1950) „Lavender Mist: Number 1, 1950"
* (1950) „Autumn Rhythm: No.30, 1950" [neveikianti nuoroda]
* (1950) „One: No. 31, 1950"  Archyvuota kopija 2005-10-21 iš Wayback Machine projekto.
* (1951) „Number 7" [neveikianti nuoroda]
* (1952) „Blue Poles: No. 11, 1952" [neveikianti nuoroda]
* (1953) „Easter and the Totem"
* (1953) „Ocean Greyness" [neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Jackson Pollock
* Pollock (filmas)
|  |
| --- |
| **Nacionalinis Minsko oro uostas** |
|  |
| IATA: MSQ - ICAO: UMMS |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Miestas | Minskas |
| Aukštis virš jūros lygio | 204 m |
| Koordinatės | 53°52′57″ š. pl. 28°01′57″ r. ilg.﻿ / ﻿53.88250°š. pl. 28.03250°r. ilg.﻿ / 53.88250; 28.03250Koordinatės: 53°52′57″ š. pl. 28°01′57″ r. ilg.﻿ / ﻿53.88250°š. pl. 28.03250°r. ilg.﻿ / 53.88250; 28.03250 |
| Tinklalapis | airport.by/en |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 13/31 | 3641 | 60 | betonas |

**Nacionalinis Minsko oro uostas** (blrs. *Нацыянальны аэрапорт Мiнск*, IATA – **MSQ**, ICAO – **UMMS**) – didžiausias ir pagrindinis Baltarusijos oro uostas, esantis 42 km į rytus nuo sostinės Minsko.

Šiame oro uoste savo bazes įkūrusios avialinijos Belavia, TransAVIAexport Airlines ir Genex.

Oro uosto statybos pradėtos 1977 m. Po dvejų metų pradėtas tiesti kilimo-tūpimo takas, o 1982 m. oro uostas jau pilnai veikė. Pirmasis keleivinis skrydis iš oro uosto atliktas Tupolev Tu-134 lėktuvu.

1990 m. oro uostas aptarnavo 2,2 milijonus keleivių, tačiau nuo 1991 m. keleivių skaičius pradėjo mažėti.

Pirmą kartą nuo Sovietų Sąjungos griūties Minsko oro uostas 1 milijoną keleivių aptarnavo tik 2008 m.

2014 m. oro uostas aptarnavo 2 593 559 keleivius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Airport History Archyvuota kopija 2019-06-17 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nacionalinis Minsko oro uostas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oro uosto svetainė Archyvuota kopija 2011-07-06 iš Wayback Machine projekto.
| *1210* |
| --- |
|  |
| Lemon Joy studijinis albumas |
| Išleistas | 2006 m. |
| Žanras | Synthpop |
| Trukmė | 59:33 |
| Įrašų kompanija | M.P.3 |
| Lemon Joy chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *„REstart"*(2001 m.) | ***„1210"***(2006 m.) | *„Stebuklas"*(2011 m.) |

 |

**„1210"** – 5-asis studijinis grupės „Lemon Joy" albumas, išleistas 2006 m. kovo 31 d. Albumo singlais tapo dainos „Ar verta laukt, kol užsidegs žalia šviesa", „Pirmosios gėlės (Baltoj tyloj)", „Ne apie mus (Koks pašėlęs tempas)", „Ten, kur mylėjau", „Arčiau", „Viskuo tikiu". Pastarajai dainai buvo nufilmuotas vaizdo klipas. Albumas buvo tarp pretendentų tapti geriausiu metų albumu „Bravo" ir „Radiocentro" apdovanojimuose, kuriuose nusileido tik SEL albumui „Muzika".

Šis albumas buvo pirmasis nuo 1999 metų „Mylėt tave taip beprotiška ir keista" grupės albumas su naujomis autorinėmis dainomis, nes 2001 m. išleistame „REstart" buvo įrašyti „koveriai". 2004 m. buvo išleistas geriausių dainų rinkinys „Electropop".

„1210" muzikos kritikai ir gerbėjai vadina vienu geriausių albumų „Lemon Joy" diskografijoje. Albumo kūrinius grupė nuolat įtraukia į savo koncertus. 2021 m. šis albumas buvo perleistas pavadinimu „2021" dvigubos vinilo plokštelės ir skaitmeniniu formatais. Perleistas albumas papildytas naujai sukurtais „Happyendless", Andriaus Mamontovo, Leono Somovo ir GeraiGerai remiksais.

2018 m. išleistame „Lemon Joy" rinktiniame albume „Svarbiausios dainos" yra trys šio albumo kūriniai – „Ar verta laukt kol užsidegs žalia šviesa", „Toli" ir „Arčiau".

Dainų sąrašas
-------------

| Nr. | Daina | Trukmė |
| --- | --- | --- |
| 1  | „Ten kur mylėjau" | 5:27 |
| 2  | „Ar verta laukt kol užsidegs žalia šviesa" | 4:47 |
| 3  | „Nespalvoti angelai" | 4:21 |
| 4  | „Ne apie mus (Koks pašėlęs tempas)" | 4:37 |
| 5  | „Arčiau" | 5:02 |
| 6  | „Toli"(kartu su Andriumi Mamontovu) | 3:41 |
| 7  | „Gražiausiai iš visų" | 5:13 |
| 8  | „Laikinas angelas" | 4:16 |
| 9  | „Viskuo tikiu" | 4:54 |
| 10  | „Aidai 1210" | 4:07 |
| 11  | „Pirmosios gėlės (Baltoj tyloj)" | 3:43 |
| 12  | „Ruduo" | 3:55 |
| 13  | „Šviesti tik tau" | 5:31 |

Išnašos
-------

1. ↑  *Minėdama albumo „1210" sukaktį grupė „Lemon Joy" išleido proginę vinilinę plokštelę „2021"*. 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2021-08-03.

Nuorodos
--------

* „1210" Discogs svetainėje
Veno diagrama, vaizduojanti dviejų aibių sankirtą.
**Aibių teorija** – matematinės logikos šaka, kuri nagrinėja aibes – objektų rinkinius.

Aibės yra užrašomos atskiriant jos elementus (skaičius arba raides) kableliais ir apgaubiant figūriniais skliaustais. Pavyzdžiui, aibė {1, 2, 3} yra sudaryta iš elementų 1, 2 ir 3.

Aibių teorijos pradininkai buvo Georgas Kantoras ir Ričardas Dedekindas (1870 m.).

Vengiant paradoksų (pavyzdžiui, Raselo paradokso) aibių teorija buvo aksiomatizuota. Pirma aibių teorijos aksiomatizacija pasiūlyta Ernsto Zermelo 1908 m. ir papildyta Abrahamo Frenkelio bei Toralfo Skolemo iki standartinės Zermelo-Frenkelio aibių teorijos.

Aibių veiksmai
--------------

Yra 3 pagrindiniai aibių veiksmai:

* **Sąjunga**. Aibių *A* ir *B* sąjunga žymima *A* ∪ *B*. Rezultatas yra nauja aibė, kurioje yra visi skirtingi A ir B elementai. Pavyzdžiui, aibių {1, 2, 3} ir {2, 3, 4} sąjunga yra aibė {1, 2, 3, 4}.
* **Sankirta**. Aibių *A* ir *B* sankirta žymima *A* ∩ *B*. Rezultatas yra nauja aibė, kurioje yra atrinkti bendri *A* ir *B* aibių elementai. Pavyzdžiui, aibių {1, 2, 3} ir {2, 3, 4} sankirta yra aibė {2, 3}.
* **Skirtumas**. Aibių *U* ir *A* skirtumas žymimas *U* \ *A*. Rezultatas yra nauja aibė, kuri yra gauta iš aibės *U* išmetus visus elementus, kurie priklauso aibei *A*. Pavyzdžiui, aibių {1, 2, 3} \ {2, 3, 4} skirtumas yra aibė {1}.

Išnašos
-------

1. 1 2  Joan Bagaria, "Set Theory", „The Stanford Encyclopedia of Philosophy" (Winter 2017 Edition), Edward N. Zalta (ed.),
| **Jacob Joseph** |
| --- |
| Gimė | 1840 m.Kražiai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1902 m. liepos 28 d. (~62 metai)Niujorkas, JAV |
|  |
| Veikla | Rabinas. |

**Jakobas Josefas** (1840 m. Kražiuose, Rusijos imperija – 1902 m. liepos 28 d. Niujorke, JAV) – Lietuvos ir JAV rabinas.

Biografija
----------

Gimė 1840 m. Kražiuose. Mokėsi Kauno ješivoje pas rabiną Yisroel Salanter, vėliau pas rabiną Naftali Zvi Yehuda Berlin Valažino ješivoje. 1968 m. tapo Veliuonos rabinu, 1870 m. Jurbarko, vėliau Žagarės ir Kauno. 1888 m. Niujorko žydų bendruomenė pakvietė jį dirbti į savo kongregaciją. Prieš išvykdamas, tais pačiais metais Vilniuje išleido komentarų ir novelių rinkinį *Le’Beis Yaakov*. Atvykęs į Niujorką susidūrė su daug sunkumų, tokių kaip vietinės žydų bendruomenės susiskaldymas, žydų atitolimas nuo religijos ir liberalus gyvenimo būdas, tačiau daugeliu atvejų jam pavyko suvienyti žydų bendruomenę ir toliau laikytis savų tradicijų. Kovojo už griežtų kašruto taisyklių laikymąsi Niujorko žydų aškenazių bendruomenėje. Tapo pirmuoju ir vieninteliu Niujorko vyriausiuoju rabinu. 1897 m. patyrė insultą ir paskutinius savo gyvenimo metus buvo paralyžiuotas. Mirė 1902 m. liepos 28 d. Niujorke. Jo laidotuvėse dalyvavo apie 50 000 žydų.

Nuorodos
--------

* Biografija www.shtetl.lt Archyvuota kopija 2014-02-04 iš Wayback Machine projekto.;
* Biografija www.jewishencyclopedia.com (ang.);
* Laidotuvių aprašymas (ang.).
Goli otokas žemėlapyje
**Goli otokas** (kroat. *Goli otok* 'Plikoji sala', it. *Isola Calva*) – negyvenama sala Adrijos jūroje, į rytus nuo Istrijos pusiasalio, tarp Rabo, Sveti-Grguro ir Prvičio salų. Salos dydis yra maždaug 4,7 km². 1949–1989 m. čia veikė kalėjimas.

Per Pirmąjį pasaulinį karą Austrija-Vengrija saloje laikė rusų belaisvius iš rytų fronto. 1949 m. komunistinė Jugoslavijos valdžia saloje įkūrė griežtai saugomą kalėjimą bei priverstinio darbo stovyklą. Lagerio kūrime aktyviai dalyvavo generolas Stevo Krajačičius ir dešinioji Tito ranka – Edvardas Kardelis. Nuo 1949 iki 1956 m. į Goli otoką ir šalią esančią Sveti-Grguro salas buvo siunčiami politiniai kaliniai: Tito priešininkai, stalinistai, ustašiai, četnikai, monarchistai, karališkosios Jugoslavijos veikėjai. Goli otoke buvo vyrų, o Sveti-Grgure – moterų darbo stovyklos. Vienintelis Jugoslavijos lageris savo sąlygomis prilygo sovietinio Gulago priverstinio darbo stovykloms: kaliniai dirbo akmens skaldykloje, vasarą čia buvo karšta ir nebuvo pavėsio, žiemą spigino šaltis.

Kalėjimas nustojo veikti 1988 m. gruodžio 30 d. 1989 m. galutinai uždarytas. 

Šiame kalėjime kalėjo apie 7004160000000000000♠16000 žmonių. Iš jų 400–600 mirė saloje. Tarp žymiausių kalinių buvo 1990–1996 m. Bosnijos ir Hercegovinos prezidentas Alija Izetbegovičius.

Šiuo metu saloje lankosi tik turistai ir piemenys iš šalia esančios Rabo salos.

Galerija
--------

* Apleistas Goli otoko kalėjimasApleistas Goli otoko kalėjimas
* Goli otoko salaGoli otoko sala

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2017-08-24 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑   Archyvuota kopija 2017-05-20 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Goli otokas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* www.goli-otok.hr (kroatų k)
* www.goli-otok.com (vokiečių ir anglų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Brucella melitensis* paplitimas Europoje 2006 m. antrajame pusmetyje.
██ atvejai nežinomi

██ 2006 m. antrajame pusmetyje nebuvo stebėta

██ liga stebėta

██ stebėtas ligos plitimas (infekcija)

██ nėra informacijos

**Bruceliozė** – užkrečiamoji naminių gyvulių liga, kurią sukelia *Brucella* šeimos bakterijos. Jos paprastai užkrečia konkrečių rūšių gyvūnus, nors dauguma *Brucella* rūšių gali užkrėsti ir kitų rūšių gyvūnus.

Požymiai
--------

Ši liga paveikia galvijus, kiaules, avis ir ožkas, kupranugarius, arklius ir šunis. Ja taip pat gali užsikrėsti ir kiti atrajotojai, kai kurie jūriniai žinduoliai ir žmonės. Ligai yra būdingi gyvūnų išsimetimai arba vislumo sutrikimas. Nors gyvūnai paprastai išgyja ir po pirminio išsimetimo vėliau gali atsivesti gyvų jauniklių, bet po ligos jie gali ir toliau skleisti bakterijas.

Bruceliozė paprastai plinta, kai gyvūnas išsimeta arba atsiveda jauniklį. Užsikrėtusiam gyvūnui atsivedant jauniklį, išsiskiriančiuose skysčiuose nustatoma daug bakterijų. Bakterijos taip pat dauginasi tešmenyje ir užkrečia pieną. Liga taip pat gali patekti į gyvūnų ir žmonių organizmą per odos įpjovimus arba gleivines. Liga serga ir laukiniai gyvūnai, kurie gali ir vėl užkrėsti naminius, todėl visiškai išnaikinti ją sunku.

Ligos forma paprastai lengva, ir užsikrėtusiam gyvūnui iki išsimetimo pasireiškia nedaug požymių. Užsikrėtusiems patinams gali sutinti sėklidės, o retkarčiais bakterijos telkiasi sąnariuose ir sukelia artritą. Arkliams ji sukelia vadinamąjį pūlingą gogo pažeidimą arba abscesą ant pakaušio, kaklo ar nugaros patinimą. Ligą galima įtarti pagal klinikinius požymius, pvz. išsimetimą, tačiau ji patvirtinama serologiniais tyrimais, paskui – nustatytais laboratoriniais tyrimais bakterijoms izoliuoti ir nustatyti.

Paplitimas
----------

Liga labiausiai paplitusi Artimuosiuose Rytuose, Viduržemio jūros regione, Afrikoje į pietus nuo Sacharos, Kinijoje, Indijoje, Peru ir Meksikoje. Pastaruoju laiku ligos atvejų labiausiai daugėja Centrinės ir Pietvakarių Azijos šalyse. Keliose Vakarų ir Šiaurės Europos šalyse, Kanadoje, Japonijoje, Australijoje ir Naujojoje Zelandijoje, kaip manoma, šios ligos sukėlėjo nėra.

Prevencija
----------

Tikrinimui galima naudoti priežiūrą, įskaitant serologinius tyrimus, taip pat pieno tyrimus, pvz. pieno žiedo tyrimus. Jie yra svarbūs per ligos naikinimo kampanijas. Endeminiuose rajonuose infekcijos paplitimui mažinti dažnai naudojama vakcinacija.

Žmonių bruceliozės sėkmingiausiai išvengiama kontroliuojant gyvūnų infekciją. Svarbus būdas sumažinti žmonių užsikrėtimo mastą yra užkrėstų gyvūnų pieno pasterizavimas.
| La Rinkonada*La Rinconada* |
| --- |
| *Miestelio panorama* |
|  |
| 

La RinkonadaLa Rinkonada

14°37′56″ p. pl. 69°26′45″ v. ilg.﻿ / ﻿14.63222°š. pl. 69.44583°r. ilg.﻿ / 14.63222; 69.44583﻿ (La Rinkonada)Koordinatės: 14°37′56″ p. pl. 69°26′45″ v. ilg.﻿ / ﻿14.63222°š. pl. 69.44583°r. ilg.﻿ / 14.63222; 69.44583﻿ (La Rinkonada) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Peru vėliava Peru |
| **Departamentas** | Puno departamentas |
| **Provincija** | San Antonijo de Putinos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 7 077  |
| **Altitudė** | 5 100 m |

**La Rinkonada** (isp. *La Rinconada*) – miestelis pietryčių Peru, Puno departamente, San Antonijo de Putinos provincijoje, netoli Bolivijos sienos, La Rinkonados lagūnos pakrantėje. Įsikūrusi 5100 m aukštyje La Rinkonada yra aukščiausiai pasaulyje esanti nuolat gyvenama gyvenvietė (aukščiau yra keletas šventyklų ir karinių bazių Tibete).

Verčiamasi aukso gavyba. Kasyklą valdo kompanija „Corporación Ananea", darbininkams atlyginimai nemokami, tačiau kas mėnesį leidžiama išsinešti po rūdos su auksu gabalą. Vandentiekio, kanalizacijos nėra. Itin didelis užterštumas gyvsidabriu.

Šaltiniai
---------

1. PERU: Puno Region
2. ↑  PERU: Puno Region
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Nemtjemsafas I** |
| --- |
|  |
| Nemtjemsafas I |
| Egipto faraonas |
| Valdė | 2283 m. pr. m. e.–2278 m. pr. m. e. |
| Ankstesnis | Pepis I |
| Vėlesnis | Pepis II |
|  |
|  **Vikiteka** | Nemtjemsafas I |

**Nemtjemsafas I** (**Merenrė I**, **Metosofis**, valdė 2283–2278 m. pr. m. e.) – ketvirtasis šeštosios Egipto dinastijos faraonas.

Manoma, Nemtjemsafas I tarnavo koregentu savo tėvui Pepiui I prieš pats tapdamas pilnateisiu valdovu. Jis tęsė tėvo darbą ir toliau tyrinėjo Nubijos regioną. Pradėjo karališkos įtakos konsolidaciją, paskirdamas Veni Aukštutinio Egipto valdytoju. Taip pat išplėtė kitų kelių valdytojų galias. Manoma, mirė jaunas.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REgipto faraonai |
| --- |
|  |
| 
**Senoji karalystė**
**Šeštoji dinastija**
Tetis →
Userkarė →
Pepis I →
Nemtjemsafas I → 
Pepis II → 
Nemtjemsafas II →
Nitikretė |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Bruklino tiltas-Rotušė** (angl. *Brooklyn Bridge–City Hall*) yra Niujorko metropoliteno stotelė, esanti Leksingtono aveniu linijos dalimi. Stotelė yra Manhatane, Bruklino tilto pabaigoje, ji visą parą aptarnauja 4 ir 6 maršruto traukinius, 5 maršruto traukiniai stotelėje stoja iki pat vėlyvo vakaro. Stotelė kartu su visa Niujorko metropoliteno sistema buvo atidaryta 1904 metų spalio 27 diena.

Bruklino tiltas-Rotušė yra galutinė 6 maršruto traukinio stotelė pietų pusėje, po jos traukinys apsisuka Rotušės kilpoje ir grįžta atgal į šiaurę. Netoliese stotelės yra sankryža, kuri esant reikalui leidžia vietiniams traukinams toliau į pietus važiuoti greitųjų traukinių bėgiais. Po to, kai 1945 metais buvo uždaryta Rotušės stotelė, Bruklino tiltas-Rotušė tapo piečiausia Leksingtono aveniu linijos stotele.

Vanduo prasiskverbiantis pro stotelės lubas
**Torpedų likeris** (angl. *Torpedo Juice*; *juice* (viena prasmių) – 'likeris') – savos gamybos alkoholinis gėrimas. Gaminamas grūdų etanolio pagrindu.

Istorija
--------

JAV torpedos *Mark 14* turėjo miniatiūrinį garo variklį, kurio degalai buvo etanolis, kurį degindavo naudodami suspaustą orą arba kai kuriose modifikacijose – suspaustą deguonį. Etanolis buvo denatūruotas medžiaga, kurią vadino „rausvąja ledi" (angl. *pink lady*), bet šį denatūravimo priedą gana efektyviai pašalindavo filtruodami per suspaustą duonos kepalą.

Ėmus naudoti elektrines torpedas *Mark 18*, etanolio torpedose nebenaudojo, tačiau nedidelius etanolio kiekius elektrikai ir elektrikų padėjėjai laivuose naudodavo kai kurioms elektros įrangos dalims valyti.

Vartojimas
----------

Antrojo pasaulinio karo metais darydavo iš etanolio, JAV naudoto torpedų varikliuose.[1]

* Standartinė sudėtis
	+ Etanolis 2 dalys
	+ Ananasų sultys 3 dalys

Torpedų likeris primena Antrojo pasaulinio karo laikais ir po jo Tarybų Sąjungoje žinomą panašų gėrimą „Šasi likerį".

Šaltiniai
---------

1. ↑  McIntosh, Gary L. (2004). War Diary: USS Stevens 1941–1946. Trafford Publishing. p. 35. ISBN 978-1-4120-3287-2
| ***Torso*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Torso |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Sergio Martino |
| Metai | 1973 |
| Žanras | giallo |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Torsas** (it.  *Torso*) – režisieriaus Sergio Martino 1973 m. sukurtas filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Suzy Kendall – Džeinė
* Tina Aumont – Daniela
* Luc Merenda – gydytojas Roberto
* John Richardson – Francas
* Roberto Bisacco – Stefanas
* Angela Covello – Katia
* Patrizia Aduitori – Floransa
* Conchita Airoldi – Kerol

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Mieste pasirodęs maniakas nužudo studentų porą, o sekančiais jo taikiniais taip pat tampa čia besimokantieji. Vienintelis policijos įkaltis – raudonai juodas šalis, rastas ant vienos iš aukų kaklo. Tuo metu keturios amerikietės, besimokančios tame universitete, per atostogas nusprendžia išvažiuoti už miesto, į atokią vilą. Maniakas, atsekęs jas, naktį patenka į namus ir tris iš jų nužudo. Gyva lieka tik Džeinė, kuri, susižeidusi koją, miegojo antrame aukšte. Ryte ji tampa liudininke kaip maniakas vieną po kito pjausto kūnus ir išneša juos laidoti. Telefonas neveikia ir ji priversta slėptis, tačiau žudikas netrukus supranta, kad name yra likusi gyva liudininkė…
**Coca-Cola Light Sango**|  |
| **Kilmės šalis** |  Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Gamintojas** | The Coca-Cola Company |
| **Spalva** | raudona |
| **Gaminamas nuo** | 2005 m. |

**Coca-Cola Light Sango** – raudonųjų apelsinų skonio gaivusis nealkoholinis gėrimas, gaminamas bendrovės „The Coca-Cola Company". Jo įsigyti galima Prancūzijoje nuo 2005 m. Tai pirmasis „Coca-Cola" variantas, pagamintas už bendrovės būstinės Atlantoje, Virdžinijoje, ribų, dalinai dėl Belgijos, kaip pasaulyje didžiausios „Coke Light" produktų vartotojos pagal gyventojų skaičių, statuso. Gėrimo „Coke Sango" gamybos taip pat imtasi iš dalies dėl ankstesnių Europoje populiarių „Coke Light" citruso skonio gėrimų sėkmės.

Šio gėrimo pavadinimas kilo iš prancūziško žodžio *sang* 'kraujas', tokiu būdu pažymint jo gamybos būdą (iš raudonųjų apelsinų (pranc. *oranges sanguines*).

Išnašos
-------

1. ↑  Coke turns to Belgium for the launch of 'Sango' Archyvuota kopija 2006-08-18 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  The Cola Index

Nuorodos
--------

* Coca-Cola oficialus tinklalapis
| Visbičo ir Fenlando muziejus |
| --- |
|  |
| 

Visbičo ir Fenlando muziejusVisbičo ir Fenlando muziejus

52°39′49.88″ š. pl. 0°9′39.52″ r. ilg.﻿ / ﻿52.6638556°š. pl. 0.1609778°r. ilg.﻿ / 52.6638556; 0.1609778﻿ (Visbičo ir Fenlando muziejus)Koordinatės: 52°39′49.88″ š. pl. 0°9′39.52″ r. ilg.﻿ / ﻿52.6638556°š. pl. 0.1609778°r. ilg.﻿ / 52.6638556; 0.1609778﻿ (Visbičo ir Fenlando muziejus) |
|  |
| Vieta | Anglija Visbičas, Anglija |
| Statusas | Pastatytas |
| Statybų pradžia | 1847 m. |
| Paskirtis | Muziejus |

**Visbičo ir Fenlando muziejus** – istorijos muziejus Visbiče, Jungtinėje Karalystėje. Muziejus įsikūręs šalia Visbičo pilies ir Šv. Petro ir Šv. Pauliaus bažnyčios.

Istorija
--------

1835 m. įkurta Visbičo muziejaus draugija. Augant muziejaus eksponatų skaičiui 1847 m. atidarytas dabartinis muziejaus kompleksas šalia miesto pilies. Tuo metu kompleksas priklausė muziejaus ir literatų draugijoms. 1877 m. vieninteliu komplekso savininku tapo muziejininkai.

Ekspozicijos
------------

Muziejus specializuojasi Anglijos istorija. Laikomi originalūs Čiarlzo Dikenso rankraščiai, Chauncy Hare Townshend užrašai, Thomas Clarkson daiktai ir parodomosios priemonės, kurios naudotos kalbose už prekybos vergais panaikinimą. Taip pat laikomi ir užsienio istorijos artefaktai. Vienas žinomiausių – Napoleono Bonaparto pusryčių servizas, kurį jis prarado Vaterlo mūšio metu.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Garifūnų kalba *Garífuna, Cariff* |
| Kalbama | Hondūro vėliava Hondūras: 98 000
Gvatemalos vėliava Gvatemala: 16 700
Belizo vėliava Belizas: 16 100
Nikaragvos vėliava Nikaragva: <1000 |
| Kalbančiųjų skaičius | ~200 000 |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | *į šimtuką nepatenka* |
| Kilmė | Aravakų Maipurų  Šiaurės maipurų   **Garifūnų** |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | - |
| ISO 639-2 | cai |
| ISO 639-3 | cab |

**Garifūnų kalba** – aravakų kalbų šeimai priskiriama kalba, vartojama afrikiečių ir aravakų/karibų palikuonių garifūnų. Paplitusi Belize, Hondūre, Gvatemaloje, Nikaragvoje (vad. Moskitų krante). Kalbančiųjų skaičius ~100-300 tūkst. žmonių.

Garifūnų žodyno kilmė:

* Aravakų kalbos – 45 %
* Karibų kalbos – 25 %
* Prancūzų kalba – 15 %
* Anglų kalba – 10 %
* Ispaniški ir angliški terminai – 5 %
* Pavieniai žodžiai iš Afrikos kalbų

Garifūnų kalba pasižymi išskirtine savybe, kad moterų ir vyrų vartojamas žodynas skiriasi. Yra dalis žodžių, kuriuos vyrai vadina vienaip, moterys kitaip. Moteriškas žodynas daugiausia aravakų kilmės, vyriškas – karibų. 2009 m. Garifūnų kalba įtraukta į UNESCO žodinio ir nematerialaus paveldo vertybių sąrašą.

Abėcėlę sudaro 6 balsės (a, e, i, o, ü, u) ir 16 priebalsių (b, ch, d, f, g, h, k, l, m, n, p, r, s, t, w, y).

Daiktavardžiai turi vyrišką ir moterišką giminę. Daugiskaitos sudarymas nereguliarus, jai sudaryti naudojamas priesagos. Priesagomis taip pat nurodomas objekto ryšis. Veiksmažodžiai kaitomi laikais, nuosakomis, asmenimis.

Nuorodos
--------

* cab Duomenys apie kodu „cab" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kapiri Mpošis*Kapiri Mposhi* |
| --- |
| 

Kapiri MpošisKapiri Mpošis

13°58′0″ p. pl. 28°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿13.96667°š. pl. 28.68333°r. ilg.﻿ / 13.96667; 28.68333﻿ (Kapiri Mpošis)Koordinatės: 13°58′0″ p. pl. 28°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿13.96667°š. pl. 28.68333°r. ilg.﻿ / 13.96667; 28.68333﻿ (Kapiri Mpošis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Zambijos vėliava Zambija |
| **Provincija** | Centrinė provincija |
| **Apskritis** | Kapiri Mpošio apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 56 772  |
| **Altitudė** | 1 258 m |

**Kapiri Mpošis** (angl. *Kapiri Mposhi*) – Zambijos miestas, įsikūręs šiaurės Kapiri Mpošio apskrityje, per jį driekiasi Didysis šiaurinis kelias ir geležinkelis jungiantis miestą su Kitve ir Lusaka-Livingstonu, ir vakarinėje stotyje (*New Kapiri Mposhi*) priklausančiai „Tanzania-Zambia Railway Authority" iki pat Dar es Salamo miesto. Nuo 1976 m. Kapiri Mpošis turi dvi geležinkelio stotis: TAZARA geležinkelio stotis jungia miestą su Dar es Salamu, o Zambijos geležinkelio stotis jungiasi Lusaka-Livingstonu. TAZARA geležinkelio stotis palyginti didesnė ir naujoviškesnė, nei Zambijos geležinkelio stotis. Daugiausiai parduotuvių ir verslo centrų Kapiri Mpošyje galima rasti palei pagrindinį kelią, prie kurio taip pat yra kepykla, „Pep" ir „Barclays" bankas.
| **Garikas Charlamovas** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | И́горь Харла́мов |
| Visas vardas | И́горь Ю́рьевич Харла́мов |
| Gimė | 1981 m. vasario 28 d. (42 metai)Maskva, RTFSR |
| Tautybė | Rusas |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorius, režisierius, prodiuseris |

**Buldogas** arba **Igoris „Garikas" Charlamovas** (rus. *И́горь Ю́рьевич Харла́мов*, g. 1981 m. vasario 28 d. Maskvoje) – Rusijos aktorius, humoristas, televizijos laidų vedėjas, kino ir televizijos aktorius, dainininkas. TV projekto „Comedy Club" narys ir vedėjas, buvęs KVN komandų „Maskvos komanda" MAMI ir „Ne auksinis jaunimas" narys. Praeityje – realybės šou „Biuras", laidos „Trys beždžionės", humoristinių projektų „Bulldog Show" ir „HB" vedėjas.

Biografija
----------

Nuo 2003 m. filmuojasi komedijose ir komedijniuose serialuose.

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kapitalo rinka** – finansų rinka, kurioje prekiaujama tokiomis finansinėmis priemonėmis, kurių trukmė viršija vienerius metus. Šioje rinkoje įmonės ir finansinės institucijos atlieka svarbiausią vaidmenį, joje taip pat aktyviai dalyvauja bankai kaip tarpininkai ir vyriausybė, kuri skolinasi ilgesniam laikui. Centrinis bankas kapitalo rinkoje nėra aktyvus dalyvis ir jis apsiriboja tik prekybinio portfelio formavimu. Kapitalo rinką galima suskirstyti į dvi stambias sritis, t. y. skolos (įsipareigojimų, obligacijų rinka) vertybinių popierių rinką ir nuosavybės vertybinių popierių rinką (akcijų rinka).

Kapitalo rinkos finansinės priemonės
------------------------------------

* Akcija

tai vertybiniai popieriai, patvirtinantys jų savininko teisę į bendrovės grynųjų pinigų ar turto dalį.

* Hipotekos obligacija

tai paskolos verslo įmonėms ir individualiems asmenims, skirtos namams bei žemės sklypams įsigyti ir t. t.

* Bendrovių obligacijos.

Tai ilgalaikės obligacijos, kurias leidžia bendrovės, turinčios labai aukštą kredito reitingą. Paprastai obligacijų savininkams išmokamos palūkanos du kartus per metus, o nominalioji obligacijų vertė išmokama pasibaigus padengimo terminui.

* Iždo obligacija

tai ilgalaikės obligacijos, kurias leidžia įvairios valstybės agentūros.

* Municipalinė obligacija

Tai valstijų ir vietinės reikšmės obligacijos, kurios vadinamos municipalinėmis obligacijomis. Tai yra ilgalaikės skolos priemonės, kurias išleidžia valstijų ir vietiniai valdžios organai, norėdami gauti fondų mokyklų statyboms, kelių tiesimui ir kt finansavimui.

* Plataus vartojimo bankų komercinės paskolos.

Tai paskolos vartotojams ir verslo įmonėms. Jas teikia bankai bei finansinės įstaigos.

Literatūra
----------

* Gitanas Kancerevyčius. Finansai ir investicijos. 2009 m.
| Tortevalo parapijaTortévas |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Karūnos priklausinys** | Gernsis Gernsis |
| **Oficialios kalbos** | anglų, prancūzų |
|  |
| **Gyventojų** (2001 m.) | 973 |
| **Plotas** | 3,1 km² |
| **Tankumas** (2001 m.) | 314 žm./km² |

**Tortevalo parapija** (Gernsio tarme *Tortévas*, pranc. *Torteval*) – mažiausia Gernsio parapija vakarinėje šalies dalyje. Parapijos pavadinimas kilęs iš Gernsio tarmės žodžio, reiškiančio *„susuktą slėnį"*. Padalinta į dvi dalis, kurias atskiria Šv. Petro parapija. Rytinė dalis žinoma kaip *Tortevalas*. Prijungtas pusiasalis pavadintas *Pleinmont-Torteval*. Tai salos vakariausias taškas bei draustinis, įkurtas XX amžiaus 8-ajame dešimtmetyje. 2012 m. buvo renovuotas Elžbietos II deimantinio jubiliejaus progą.

Pietinė parapijos pakrantė uolėta. Šiaurės vakaruose yra mažas žvejų uostas, pavadintas *Porteletas*.

Parapijos centre stovi bažnyčia, pastatyta 1818 m. kurioje yra seniausi varpai Normandijos salose. Bažnyčia pastatyta vietoje senos bažnyčios. Dabartinė bažnyčia turi aukščiausią varpinę Gernsyje, kuri naudojama kaip švyturys.

Šaltiniai
---------

1. ↑


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RGernsio parapijos |
| --- |
|  |
| 
Šv. Andriaus · Kastelas · Forestas · Šv. Martyno · Šv. Petro · Šv. Petro Uostas · Šv. Samsono · Šv. Ksavero · Tortevalas · Valei |  |

 |