recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Sėlos piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Sėlos piliakalnisSėlos piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°25′34.7″ š. pl. 25°54′20.7″ r. ilg.﻿ / ﻿55.426306°š. pl. 25.905750°r. ilg.﻿ / 55.426306; 25.905750Koordinatės: 55°25′34.7″ š. pl. 25°54′20.7″ r. ilg.﻿ / ﻿55.426306°š. pl. 25.905750°r. ilg.﻿ / 55.426306; 25.905750 |

 |
| Vieta | Utenos rajonas |
| Seniūnija | Tauragnų seniūnija |
| Aukštis | 9 m |
| Plotas | 60x17 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1970 |
| Registro Nr. | AR1352 / A958 / 3628 |

**Sėlos piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3628; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1352; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A958) ir gyvenvietė Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Sėlės (Sėlos) kaime, Tauragnų seniūnija. Pasiekiamas Sėlos centre pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi pro buvusias fermas, pavažiavus 1,3 km iki sodybų, nuo jų paėjus 200 m per pievą ir mišką į šiaurės rytus.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje pelkių apjuostoje kalvoje. Aikštelė ovali, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 60x17 m dydžio. Pietrytiniame aikštelės gale supiltas 0,2 m aukščio, 9 m pločio pylimas, 2,5 m žemiau kurio šlaite yra 30x20 m dydžio terasa. Šlaitai statūs, 9 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, apaugęs mišriu mišku.

300 m į šiaurės rytus buvo I tūkstantmečio vidurio pilkapiai (sunaikinti).

Tyrimai
-------

1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 2,3 ha.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Tauragnų piliakalnis 4,5 km | Taurapilio piliakalnis 3 km | Šeimaties piliakalnis 7 km |  |
| Kamšos piliakalnis 5,5 km |  | Ažubalio piliakalnis 19 km |
| Papirčių piliakalnis 6 km | Staniuliškių piliakalnis 7 km | Papiliakalnės piliakalnis 7 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 150 (Nr. 662)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.201
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 256-257.
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 53.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Sėla
| **Gediminas Dubauskas** |
| --- |
| Gimė | 1957 m. kovo 4 d. (66 metai)Razdolinskas, Krasnojarsko kraštas |
|  |
| Veikla | ekonomistas, fizikas |
| Organizacijos | Vilniaus Gedimino technikos universitetasVilniaus universitetasLietuvos karo akademija |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | gamtos mokslų daktaras |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Gediminas Dubauskas** (g. 1957 m. kovo 4 d. Razdolinskas, Krasnojarsko kraštas, Rusija) – Lietuvos ekonomistas, fizikas, gamtos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1980 m. baigė Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą. 1987–1991 m. mokėsi TSRS mokslų akademijos Maskvos radioelektronikos ir inžinerijos instituto aspirantūroje, 1992 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas. 1993–1995 m. studijavo Vidurio Europos universiteto (Niujorkas) Ekonomikos fakultete (Praha).

Nuo 1981 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas), nuo 1983 m. – ir Vilniaus universiteto, nuo 1996 m. – ir Lietuvos karo akademijos dėstytojas, nuo 2006 m. profesorius. 2000–2006 m. Lietuvos karo akademijos Vadybos katedros vedėjas. 1995 m. stažavo Vienoje, 1997–1998 m. Klermonte (JAV), 2001 m. Kingstone (Kanada).

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinės veiklos pagrindinės sritys: tarptautinė ekonomika, tarptautiniai ir viešieji finansai, bankininkystė, pinigų politika, organizacijų vadyba, retųjų žemių elementų lazerinė spektroskopija, kietojo kūno ir dažų lazeriai.

Bibliografija
-------------

* Finansai ir apskaita, 2000 m.
* Tarptautiniai finansai, 2001 m.
* Organizacijos elgsena, 2006 m.
* Finansų valdymo teorijos 2011 m.
* Ekonomikos ir finansų teorijos 2013 m.
* Ekonominis saugumas ir finansų valdymas // Saugumo iššūkiai: vadybos tobulinimas. Kolektyvinė monografija. Vilnius, 2020.
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Gediminas Dubauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 732 psl.
Koordinatės: 23°0′23.26″ p. pl. 43°24′20.78″ v. ilg.﻿ / ﻿23.0064611°š. pl. 43.4057722°r. ilg.﻿ / 23.0064611; 43.4057722

**Olimpinis golfo laukas**  
*Campo Olímpico de Golfe*| Olimpinis golfo laukas |
| **Įkurta** | 2016 m. |
| **Tipas** | Golfo aikštynas |
| **Vieta** | Brazilijos vėliava Brazilija, Bara da Tižuka, Rio de Žaneiras, Brazilija |
| **Architektas** | Gil Hanse Golf Course Design |
| **PAR** | 71 |
| **Duobučių skaičius** | 18 |
| **Ilgis** | 6 516 m (vyrams), 5 711 m (moterims) |
|

**Olimpinis golfo laukas** (port. *Campo Olímpico de Golfe*) – 18 duobučių golfo laukas Brazilijoje, Rio de Žaneire. Tai yra 2016 m. pastatytas specialiai olimpinėms žaidynėms skirtas golfo laukas. Po jų jis tapo prieinamas visiems norintiems.

Tai buvo pirmas kartas nuo 1904 m. olimpiados, kai golfas buvo programos dalimi.

Viso lauko ilgis siekia 6 522 m vyrų ir 5 944 m moterų varžyboms. Šiame lauke telpa 2 500 sėdinčių ir 17 500 stovinčių žiūrovų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Barra Region
2. ↑  2016 Rio Olympics Golf: The course
| **Gediminas Grybauskas** |
| --- |
| Gimė | 1931 m. balandžio 20 d. (92 metai)Kaunas |
| Mirė | 2017.09. 24Vilnius |
| Tėvas | Kazimieras Grybauskas |
| Motina | Eugenija Mūnter |
| Sutuoktinis (-ė) | Pranciška Nijolė Grybauskienė |
| Vaikai | Jurga |
|  |
| Veikla | gydytojas terapeutas |
| Partija | 1956 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1956 m. Kauno medicinos institutas |

**Gediminas Grybauskas** (g. 1931 m. balandžio 20 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas terapeutas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras, pedagogas.

Biografija
----------

1956 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1956–1982 m. Kauno medicinos instituto dėstytojas. 1970 m. medicinos mokslų daktaras.

1982–1997 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1987–1992 m. Bendrosios terapijos katedros vedėjas. Nuo 1984 m. profesorius. 1995 m. Vilniuje įkūrė privatų medicinos diagnostikos centrą, jo direktorius.

Tyrimų pagrindinė sritis – kepenų, kasos, tulžies pūslės ir latakų, skrandžio, žarnyno ligos, reumatiniai virškinamojo trakto pažeidimai. 1995 m. su kitais įkūrė žurnalą „Medicinos teorija ir praktika", red. kolegijos pirmininkas.

Bibliografija
-------------

* Klinikinė gastroenterologija, su kitais, 1979 m.
* Vidaus ligos, vadovėlis, su kitais, 2 d. 1996 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  *Gediminas Grybauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. - 657
4. ↑  *Gediminas Grybauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. - 145 psl.
| **Ornithopus sativus** |
| --- |
| Sėjamoji seradėlė (*Ornithopus sativus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Gentis: | Seradėlė  *( Trifolium)* |
| Rūšis: | Sėjamoji seradėlė  *( Ornithopus sativus)* |

 |

**Sėjamoji seradėlė** (*Ornithopus sativus*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos augalų rūšis. Kilusi iš Viduržemio jūros krašto (Pirėnai, Šiaurės Afrika, Azorai).

Augalas vienmetis. Stiebai keli atsišakoja nuo pamato, iki 80 cm aukščio, ploni, gležni, statūs arba kylantys. Šaknis liemeninė, ilga. Lapai priešiškai neporomis plunksniški, iki 15 cm ilgio. Žiedai susitelkę į skėtiškas kekes, rausvi, smulkūs. Vaisius – ankštis su ovaliomis sėklomis.

Sėjamoji seradėlė nuo XX a. pr. pradėta auginti kaip pašarinis augalas, tinkamas žaliajam pašarui, šienui, silosui. Gerai auga apyrūgščiame priesmėlyje ir smėlyje, todėl dažna pietų ir pietryčių Lietuvoje. Sulaukėjusi pasitaiko pamiškėse, pasėliuose. Lietuvoje išvestos veislės – 'Neris', 'Vilnelė'.

* Požymiai
* Ankštys
* Sėklos

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Sėjamoji seradėlė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 655
| **Idris ibn Abdullaharab.  إدريس بن عبدالله** |
| --- |
| Maroko valdovas |
|  |
| Mulaj Idrisas, pastatas su žaliu stogu – Idris I kapavietė |
| Idrisidų dinastija |
| Mirė | 791 m.palaidotas Mulaj Idrise |
| Maroko valdovas |
| Valdė | 788 - 791 m. |

**Idris I** (arba **Idris ibn Abdullah** arab.  إدريس بن عبدالله m. 791 m. palaidotas Mulaj Idrise) – pirmasis Idrisidų dinastijos valdovas, valdęs nuo 788 m. iki 791 m.
Jo sukurta dinastija atnešė islamą į Maroką.

Istorija
--------

Idris I buvo kalifo Ali ir jo žmonos Fatimos, pranašo Mahometo dukros, sūnaus Hasano ibn Ali proanūkas. Jis 786 m. pabėgo nuo Abasidų persekiojimo į Šiaurės Afriką (dabartinę Maroko teritoriją), kur įkūrė Idrisidų dinastiją.

Pradžioje, netoli Romos imperijos miesto Volubilio, ant Zarhon kalvos, jis įkūrė Mulaj Idriso miestą. Vėliau jis įkūrė Feso miestą ir jo sūnus Idris II pavertė šį miestą Idrisidų dinastijos sostine.

Pirmiausia Idris I užkariavo nedidelę šiaurės Maroko teritoriją ir jį pripažino berberų genties vadas Avraba (Awraba). Šis įvykis laikomas šalies suvienijimo, Idrisidų dinastijos pradžios, Maroko valstybės – antros musulmonų valstybės po Al Andalų (dabartinėje Ispanijoje), kurie buvo nutraukę ryšius su Abasidais iš Bagdado, atsiradimu.
789 m. Idris I prie savo karalystės prijungė Tlemseną. Tai supykdė Abasidų kalifą Harūną ar Rašidą (Harun al-Rashid), kuris pasiuntė emisarą Al-Chamakhą, kad nunuodytų Idrisą I. Idris I mirė 791 m. ir palaidotas Mulaj Idrise.

Nuorodos
--------

* *Musulmonų vadovai*

Išnašos
-------

1. ↑  Idris I iš Libijos *(Sayyid Muhammad Idris bin Sayyid Muhammad al-Mahdi al-Senussi)* – Libijos karalius nuo 1951 m. iki 1969 m.
2. ↑  A History of the Maghrib in the Islamic Period, Jamil M. Abun-Nasr, 1987, p. 52
3. ↑   Avraba – berberų karalius

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:' | **Idrisidų dinastija**788-791 | Po to:**Idris II** |
|  |
| --- |
| Amžini jausmai |
|  
Viktorą vaidina serialo režisierius Alvydas Šlepikas |
| Žanras | drama |
| Režisierius (-iai) | Alvydas Šlepikas |
| Vaidina | Adolfas VečerskisLarisa KalpokaitėMonika BičiūnaitėRimantas BagdzevičiusSaulius BalandisAndrius Bialobžeskis |
| Kilmės šalis |  Lietuva |
| Sezonų skaičius | 1 |
| Serijų skaičius | 91 |
| Gamyba |
| Prodiuseris (-iai) | Rolandas Skaisgirys |
| Trukmė | 20 min. |
| Transliacija |
| Originalus kanalas | TV3 |
| Originalus laikotarpis | 2010 m. sausio 4 d. – 2010 m. birželio 30 d. |

**Amžini jausmai** – lietuviškas serialas, kurtas kompanijos „Videometra".

2010 m. Sidabrinės gervės kino apdovanojimuose buvo nominuotas kategorijoje „Geriausias televizijos filmas".

Tema
----

Keturių serialo „Nekviesta meilė" (LNK) sezonų tęsinys. Tęsinyje matyti pamėgti aktoriai ir jų tolimesni santykiai, draugystės ir neapykantos, meilės ir dramos.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Po kraupios autoavarijos, kurioje buvo sužalotas verslininkas Andrius Žvinys, praėjo pusė metų. Dėl patirtų traumų vyro gyvenimas niekada nebebus toks kaip anksčiau. Tačiau sveikti jam padeda atsidavusi, bet išdavystės niekaip negalinti pamiršti Dovilė, iš Vokietijos sugrįžusi dukra Vytė ir, žinoma, brolis Steponas, kuriam vis dar nepavyksta atrasti savo gyvenimo aukso vidurio.

Ar broliai sugebės atskirti praeitį nuo dabarties, kai juos supa tos pačios žavios moterys? Kaip pirmagimį sekasi auginti be Miroslavo likusiai Rositai? Ar ji iš tiesų pamilsta prokurorą Viktorą? Kokios praeities paslaptys gaubia jo gyvenimą ir kas jį sieja su naujosiomis herojėmis – advokate Neringa ir Dovilės kolege Sniege?

Aktoriai
--------

* Adolfas Večerskis, Larisa Kalpokaitė, Monika Bičiūnaitė, Rimantas Bagdzevičius, Saulius Balandis, Andrius Bialobžeskis, Kristina Savickytė, Jūratė Vilūnaitė, Gintarė Latvėnaitė, Asta Preidytė.

Nuorodos
--------

* Apie serialą *tvdb.lt* svetainėje Archyvuota kopija 2012-01-03 iš Wayback Machine projekto.
* Apie serialą *obuolys.lt* svetainėje Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
* „Amžini jausmai" – serialo „Nekviesta meilė" tęsinys (penktasis sezonas) Archyvuota kopija 2011-07-05 iš Wayback Machine projekto.
Granatmedžio sėklos, apgaubtos raudonomis skaidriomis sėklamakštėmis
**Sėklamakštė** (lot. *arillus*) - sėklos išorėje esantis priedas, susidaręs iš sėklasaičio (lot. *funiculus*) ir gaubiantis beveik visą sėklą. Sėklamakšte kartais vadina ir kitokius išorinius sėklų priedus ar sustorėjusią sėklos luobelę, pvz. valgomąsias mangostaninės garcinijos (*Garcinia mangostana*), granatų (*Punica granatum*) ir kvapiojo muskatmedžio (*Myristica fragrans*) sėklų dalis.

Sėklamakštė gali sudaryti vaisišką darinį - netikrąjį vaisių. Tokie netikrieji vaisiai būdingi daugeliui gaubtasėklių taksonų. Tikrojo longano (*Dimocarpus longan*), kininio ličio (*Litchi chinensis*), kriaušinės bligijos (*Blighia sapida*) vaisių valgomosios dalys iš tikrųjų yra mėsinga sėklamakštė, o ne apyvaisis.

* Longanas nuimtu apyvaisiu
* Pralupti ličiai
* Pravira bligija
* Praviri ožekšnio vaisiai, matyti sėklos su oranžinėmis sėklamakštėmis

Kukmedžių sėklamakštės
----------------------

Kukmedžio (*Taxus baccata*) šakelė su sėklomis, apgaubtomis sėklamakštėmis
Sėklamakštes turi ir kai kurie plikasėkliai, žinomiausi iš jų - kukmedžiai. Kukmedžių sėklos auga ne kankorėžiuose, kas būdinga daugeliui plikasėklių, o po vieną. Kukmedžių sėklas supa tauriška mėsinga sėklamakštė.

Europinio kukmedžio nuotraukoje matyti, kad sėklamakštė pradžioje atrodo kaip maža žalia juostelė sėklos pamate. Vėliau ji paruduoja, dar vėliau paraudonuoja, jos tūris didėja, ji apgobia beveik visą sėklą, pasidaro mėsinga ir skaisčiai raudona. Nors visas kukmedis yra nuodingas, sėklamakštės nėra nuodingos. Jos privilioja vaisėdžius paukščius, kurie sėklas lesa, suvirškina sėklamakštes ir žarnyne išnešioja nesuvirškintas sėklas, kurios su išmatomis patenka į aplinką. Šis reiškinys vadinasi *endozoochorija*.

Nuorodos
--------

* Dagys J. (1985) Augalų anatomija ir morfologija. V.: Mokslas. (žr. p.329)
Tuščia „Amžinybės dėlionės" lenta
**Amžinybės dėlionė** yra geometrinė dėlionė, kurią 1999 m. sukūrė Kristoferis Montonas (*Christopher Monckton*). Dėlionė yra sudaryta iš 209 įvairios formos netaisyklingų daugiakampių iš kurių reikėjo sudėti dvylikakampį. Dėlionė buvo laikoma neišsprendžiama, o už jos išsprendimą iki 2000 m. rugsėjo mėn. buvo žadama išmokėti 1 mln. svarų premija, kuri 2000 m. spalį atiteko dviem matematikams iš Kembridžo. 2007 m. taip pat buvo sukurtas ir antras galvosūkis, *Amžinybė II*, už jo išsprendimą būtų išmokėta 2 mln. JAV dolerių.

Sprendimas
----------

Dėlionę išsprendė du Kembridžo matematikai A. Serbis (*Alex Serby*) ir O. Riordanas (*Oliver Riordan*), jie pastebėjo, jog sudėlioti dėlionę iki tokios būsenos, kai likę daugiakampiai nebetelpa, yra nesudėtingas uždavinys. Tolesnė sėkmė priklauso nuo nepanaudotų daugiakampių rinkinio – kuo jie yra labiau parankesnių formų, tuo šis rinkinys yra parankesnis tolimesniems bandymams. Tokiu būdu buvo atrinktos „blogos" formos ir kompiuterinėje programoje buvo stengtasi juos panaudoti pirmiausia. Naudodami porą asmeninių kompiuterių jie sudaro sprendinį per porą savaičių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *£1m Eternity jackpot scooped*, 2000-10-26
2. ↑  „Aristocrat admits tale of lost home was stunt to boost puzzle sales". *The Scotsman*. 2007-01-24. Nuoroda tikrinta 2007-01-24.
|  |
| --- |
| Mekado |
|  
Dorkas Kiefer |
| Biografija |
| Kilmė | Vokietijos vėliava Vokietija |
| Žanrai | popmuzika |
| Kūrinių kalbos | vokiečių |
| Aktyvumo metai | 1994 m. |
| Nariai |
| Melani Bender (vok. *Melanie Bender*)  Kati Karnei (vok. *Kati Karney*)  Dorkas Kifer (vok. *Dorkas Kiefer*) |

**Mekado** buvo Vokietijos pop muzikos trio, specialiai sukurtas 1994 m. „Eurovizijos" dainų konkursui.

Trio sudarė Melani Bender (vok. *Melanie Bender*), Kati Karnei (vok. *Kati Karney*) ir Dorkas Kifer (vok. *Dorkas Kiefer*). Pavadinimą sudaro pirmosios narių raidės.

1994 metais dainininkės išrinktos atstovauti Vokietijai „Eurovizijos" dainų konkurse. Su energingu kūriniu „Wir geben 'ne Party" grupė užėmė trečią vietą, surinkusios 128 taškus. 4 taškus merginoms skyrė Lietuvos komisija. „Wir geben 'ne Party" kūrė dainos, 1982 metais atnešusios Vokietijai pergalę, autoriai – Ralph Siegel ir Bernd Meinunger. Nepaisant teigiamų nuomonių iš kritikų, grupė komercinės sėkmės nesulaukė.

Nuorodos
--------

* Daina *Wir geben 'ne Party*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Münchener Freiheit  *„Viel zu weit"*** |  **Vokietijos atstovės Eurovizijoje**1994 | Po to:**Stone & Stone  *„Verliebt in Dich"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Amilkaras Kabralas*Amilcar Cabral*** |
| --- |
|  |
| Amílcar Cabral |
| Gimė | 1924 m. rugsėjo 12 d.Bafatoje, Bisau Gvinėja |
| Mirė | 1973 m. sausio 20 d. (48 metai)nužudytas Konakryje |
|  |
| Veikla | agronomas inžinierius, poetas, politologas, Žaliojo Kyšulio politinis veikėjas |
| Partija | 1956 m. Bisau Gvinėjos ir Žaliojo kyšulio nepriklausomybės Afrikos partiją (PAIGC) |
|  |
|  **Vikiteka** | Amílcar Cabral |

**Amilkaras Kabralas** (*Amilcar Cabral*, 1924 m. rugsėjo 12 d. Bafatoje, Bisau Gvinėja – 1973 m. sausio 20 d. nužudytas Konakryje) – agronomas inžinierius, poetas, politologas, Žaliojo Kyšulio politinis veikėjas.

Bisau Gvinėjos politinio lyderio Luiso Kabralo brolis.

Biografija
----------

Iki 1932 m. mokėsi Santjago mokykloje Gvinėjoje, 1944 m. baigė Sao Vicentės Mindelo gimnaziją ir dirbo nacionalinėje spaustuvėje „Praja". 1945 m. – 1950 m. studijavo Lisabonos agronomijos institute, agronomijos daktaras.

1950 m. Santaremo agronomijos centro mokslinis bendradarbis, 1952 m. Bisau Agrokultūros ir miškininkystės tarnybos darbuotojas, 1955 m. dirbo Angoloje.

1954 m. Lisabonoje įsteigė Antikolonijinį judėjimą, o 1956 m. Bisau Gvinėjos ir Žaliojo kyšulio nepriklausomybės Afrikos partiją (PAIGC), išrinktas jos generaliniu sekretoriumi. 1960 m. rugpjūčio mėn. organizavo Gvinėjos ir Žaliojo Kyšulio liaudies pasipriešinimą portugalų kolonijinei valdžiai ir už tautų apsisprendimo teisę, kuriam didelę įtaką darė Kinija. Partijos kovotojai buvo rengiami Maroke. 1963 m. organizavo Tito karinės bazės pietų Gvinėjoje užpuolimą. Parašė šios šalies konstituciją.

1973 m. nužudytas Portugalijos slaptosios tarnybos komandosų. Paskelbtas Tautos kūrėju.

### Knygos

* „Nacionalinis išsivadavimas ir kultūra" (1970 m. Sirakūzų universitetas),
* „Pasipriešinimo tipų analizė" (1969 m. Konakris).
| Idzu velodromas |
| --- |
|  |
| 

Idzu velodromasIdzu velodromas

35°0′41.32″ š. pl. 139°0′55.23″ r. ilg.﻿ / ﻿35.0114778°š. pl. 139.0153417°r. ilg.﻿ / 35.0114778; 139.0153417﻿ (Idzu velodromas)Koordinatės: 35°0′41.32″ š. pl. 139°0′55.23″ r. ilg.﻿ / ﻿35.0114778°š. pl. 139.0153417°r. ilg.﻿ / 35.0114778; 139.0153417﻿ (Idzu velodromas) |
|  |
| Vieta | Japonija Idzu, Japonija |
| Statusas | Pastatytas |
| Atidarymas | 2011 m. |
| Paskirtis | Dviračių trekas |
| Talpa | 3600 žiūrovų |

**Idzu velodromas** – sportinis velodromas Idzu, Japonijoje. Pirmasis uždarų patalpų velodromas šalyje.

Istorija
--------

2011 m. spalio 29 d. atidarytas pirmasis Japonijoje uždarų patalpų Idzu velodromas. 250 m ilgio trasa taip pat skiriasi nuo tradicinių Japonijos treko asfalto trasų tuo, kad trasos danga padengta iš sibirinės pušies medienos. Trasos dizaineris - Ralph Schumann. Arenoje treniruojasi nacionalinė Japonijos treko komanda.

2016 m. arenoje vyko Azijos dviračių sporto čempionatas. 2021 m. velodrome vyks 2020 m. vasaros olimpinių žaidynių dviračių treko varžybos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tokyo 2020 - Izu Velodrome
2. ↑  Japan ready to open first indoor velodrome
3. ↑  Izu City Info[neveikianti nuoroda]
4. ↑  Tokyo Cheapo - Izu Velodrome

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| ***Amžinos meilės laiškai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Giuseppe Tornatore |
| Scenaristas (-ai) | Giuseppe Tornatore |
| Vaidina | Jeremy IronsOlga Kurylenko |
| Metai | 2016 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 120 min. |
| Kalba | anglų |
| Premjera Lietuvoje | 2016 m. kovo 18 d. |
| **IMDb įrašas** |

**Amžinos meilės laiškai** (it. *La corrispondenza*) – 2016 m. sukurtas filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jeremy Irons – Edas
* Olga Kurylenko – Emė
* Simon Johns – Džeisonas
* James Warren – Rikas
* Anna Savva – Anžela
* Irina Kara – Emės motina

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filme pasakojama apie šeimą turinčio profesoriaus Edo ir astrofizikos studentės Emės, laisvalaikiu dirbančios kaskadininke, romaną. Dėl užimtumo ir juos skiriančio atstumo įsimylėjėliai bendrauja telefonu, žinutėmis arba internetu. Netikėtai Emę pasiekia žinia, kad Edas mirė, tačiau ji ir toliau gauna iš jo žinutes bei laiškus. Viską metusi, ji vyksta į Edinburgą, kur gyvena Edo šeima ir kur jis mirė, norėdama suprasti, kas iš tiesų vyksta...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Amžinasis variklis** (lot. *perpetuum mobile*) – bet koks mechanizmas ar sistema, kuri gali nuolat (amžinai) gaminti daugiau energijos nei sunaudoja, taip neribotą laiką tiekdama energiją. Energijos tvermės dėsnis, pagal kurį energija negali būti sukuriama ar sunaikinama, reiškia, kad amžinasis variklis yra neįmanomas.

Amžinojo variklio sukūrimo galimybės
------------------------------------

Egzistuoja keletas teorinės fizikos sričių, kurios numato galimybę egzistuoti amžinajam varikliui:

### Pirmojo tipo amžinieji varikliai

Tai varikliai, pažeidžiantys energijos tvermės dėsnį, teigiantį, kad energija negali atsirasti iš niekur, kaip ir negali dingti. Šiuolaikinė fizika numato, kad vakuumas (erdvė) turi tam tikrą energijos kiekį, kuris skirtingose Visatos vietose, tam tikromis sąlygomis, galbūt gali skirtis. Šį energijos kiekį nusako kosmologinė konstanta. Jei būtų įmanoma atrasti dvi Visatos vietas, kur kosmologinė konstanta skiriasi, ir tarp jų energiją perdavinėti su praradimais, mažesniais, nei kosmologinės konstantos skirtumai, būtų įmanoma sukonstruoti amžinąjį variklį, kuris energiją gamintų „iš niekur". Panaši situacija būtų galima ir atradus kitą (paralelinę) Visatą, kur kosmologinės konstantos dydis yra kitoks.

### Antrojo tipo amžinieji varikliai

Tai varikliai, pažeidžiantys antrąjį termodinamikos dėsnį, teigiantį, kad sistemos entropija gali tik didėti arba likti pastovi. Egzistuoja keletas teorinių prieštaravimų šiam dėsniui, žinomiausias iš jų teigia, kad sistemą kaitaliojant įvairiais atsitiktiniais būdais, anksčiau ar vėliau ji iš maksimalios entropijos pereis į minimalią. Geriausiai žinomas teorinis eksperimentas, prieštaraujantis antrajam termodinamikos dėsniui, yra Maxwell'o demonas: tarp dviejų indų, užpildytų dujomis, yra maža skylutė su durelėmis, kurias valdo demonas. Į vieną indą jis praleidžia tik karštas, greitai judančias molekules, o į kitą indą – tik šaltas, lėtai judančias. Ilgainiui viename inde turėtų likti tik labai karštos dujos, o kitame – tik labai šaltos. Maxwell'o demonui prieštaraujantys mokslininkai teigia, kad karštų ir šaltų molekulių identifikavimui reikia vykdyti informacijos apdirbimą, kuriam sunaudojama energijos daugiau, nei gaunama, rūšiuojant molekules. Kol kas nėra aišku, ar įmanoma padaryti informacijos apdirbimo įrenginį, kuris šiuo atveju energijos naudotų mažiau, nei pagamintų, rūšiuodamas karštas ir šaltas molekules. Sukūrus tokį įrenginį, būtų realizuotas antrojo tipo amžinasis variklis, mažinantis entropiją. Kai kada su tokiais varikliais siejami šilumos siurbliai.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Amžinasis variklis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Chuanas Matusas** (*Juan Matus*), dažniausiai tiesiog **Don Chuanas** – Karloso Kastanedos knygų pagrindinis herojus. Aprašomas kaip indėnų jakių genties šamanas, gyvenęs XX a. 7 dešimtmetyje kažkur netoli JAV-Meksikos sienos. Dėl don Chuano egzistavimo realumo diskutuojama.

Kastaneda savo kūriniuose aprašo don Chuaną kaip indėnų žynį. Jį jam parodęs kažkoks pažįstamas. Kastaneda norėjęs sužinoti iš Don Chuano apie psichotropinio augalo pejotlio savybes ir jo panaudojimą. Kastanedai indėnas pasirodo esąs keistuolis, tačiau tuo pat metu jį sudomina jo nepaaiškinami gebėjimai. Don Chuanas nepasakoja apie savo praeitį, tik sako jos atsisakęs. Visgi, iš tolesnių pasakojimų sužinoma, kad seniau don Chuanas piktnaudžiavęs alkoholiu, rūkymu, tačiau neminimas dvasinis mokytojas parodęs jam jėgos kelią. Nevedęs, gyvena vienas, skurdžiai, maitinasi dykumoje sumedžiojamais gyvūnais, nors ir senas, pasižymi didele fizine ištverme. Kastaneda tampa don Chuano mokiniu. Indėnas antropologą moko Kario kelio: rasti jėgos vietas, sustabdyti pasaulį, išmokti nedarymo, aiškina apie dvasinės erdvės gyvenimo filosofiją.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Karlosas Kastaneda*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-05-05.
2. ↑  *Castaneda, Carlos César Salvador Arana*. Scribner Encyclopedia of American Lives, Thematic Series: The 1960s. Nuoroda tikrinta 2022-05-05.
3. ↑  *Castaneda, Carlos*. Encyclopedia of World Biography. Nuoroda tikrinta 2022-05-05.
4. ↑  *Castaneda, Carlos*. Encyclopedia of Occultism and Parapsychology. Nuoroda tikrinta 2022-05-05.
| **Princesė Ana** |
| --- |
| Karališkoji princesė |
|  |
| 2015 m. |
|  Vindzorų dinastija |
| Visas vardas | Anne Elizabeth Alice Louise |
| Gimė | 1950 m. rugpjūčio 15 d. (72 metai)Londonas, Anglija |
| Tėvas | Princas Filipas |
| Motina | Elžbieta II |
| Karališkoji princesė |
|  |
|  **Vikiteka** | Ana, karališkoji princesė |

**Ana, karališkoji princesė** (angl. *Anne, Princess Royal*, *Anne Elizabeth Alice Louise*, g. 1950 m. rugpjūčio 15 d.) – Vindzorų dinastijos Jungtinės Karalystės karališkoji princesė, tarptautinio olimpinio komiteto narė, Britų olimpinės asociacijos prezidentė. 2022 m. ji yra šešiolikta eilėje į Britanijos sostą.

Sportinė veikla
---------------

1971 m. būdama 21-erių Ana laimėjo Europos jodinėjimo čempionatą trikovės rungtyje. Tais pačiais metais laimėjo BBC Metų sporto asmenybės apdovanojimą. 1975 m. Europos čempionate princesė pelnė du sidabrus individualioje ir komandinėje rungtyse. 1976 m. dalyvavo 1976 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Individualioje rungtyje princesė užėmė 24-ą vietą, o komandinėje įskaitoje Jungtinės Karalystės nacionalinė rinktinė nebaigė pasirodymo.

Nuo 1986 m. iki 1994 m. princesė Ana ėjo Tarptautinės žirgų sporto federacijos prezidentės pareigas. Nuo 1988 m. – Tarptautinio olimpinio komiteto narė.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
Mouth & MacNeal 1973 m.
**Mouth & MacNeal** buvo pop muzikos duetas iš Nyderlandų, gyvavęs 1971–1974 metais. Jo nariai – Willem Duyn (taip pat žinomas kaip Big Mouth) ir Maggie MacNeal (tikrasis vardas – Sjoukje van’t Spijker). Jų debiutinis singlas „Hey You Love" (1971), pasiekė 5 vietą Nyderlandų topuose. Dainos „How Do You Do" (1971) ir „Hello-A" (1972) tapo hitais šalyje.

1974 metais duetas atstovavo Nyderlandams Eurovizijos dainų konkurse, kur daina „I See a Star" užėmė 3-iąją vietą, nusileisdami tik Švedijos grupei ABBA ir italų dainininkei Gigliola Cinquetti.

Duetas iširo 1974 m. Big Mouth su Ingrid Kup subūrė duetą Big Mouth and Little Eve, kuris nebuvo sėkmingas. Maggie MacNeal tęsė solinę karjerą. 1980 metais ji vėl atstovavo Nyderlandams Eurovizijos dainų konkurse su daina „Amsterdam" ir užėmė 5-ąją vietą. Nuo 2000 metų su Marga Bult dainavo grupėje Dutch Divas. Big Mouth mirė 2004 m. nuo širdies priepuolio.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mouth & MacNeal** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Maggie MacNeal oficialus tinklalapis Archyvuota kopija 2007-05-01 iš Wayback Machine projekto.


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Ben Cramer  *„De oude muzikant"*** |  **Nyderlandų atstovai Eurovizijoje**1974 | Po to:**Teach-In  *„Ding-a-dong"*** |
Koordinatės: 59°11′00″š. pl. 25°10′00″r. ilg.﻿ / ﻿59.183333°š. pl. 25.166667°r. ilg.﻿ / 59.183333; 25.166667

| Kosės valsčiusest. *Kose vald* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Estijos vėliava Estija |
| **Regionas** | Harju apskritis |
| **Administracinis centras** | Kosė |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 7 110 |
| **Plotas** | 533 km² |
| **Tankumas** (2018) | 13 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.kosevald.ee |
|  **Vikiteka** | Kosės valsčiusVikiteka |

**Kosės valsčius** (est. *Kose vald*) – valsčius šiaurės Estijoje, Harju apskrityje. Jo administracinis centras – Kosė. Valsčiuje gyvena 7110 žmonių (2018 m.), teritorija užima 533 km².

Kosės valsčiaus administracinės ribos nustatytos 2017 m. teritorinės reformos metu prijungus buvusį *Kõue* valsčių (*Kõue vald*). Jo administracinis centras – Kosės miestelis, turintis apie 2 tūkst. gyventojų. 

Iš viso valsčiuje yra 5 miesteliai (*alevik*) – Ardu, Habaja, Kosė, Kose Ūemeisa ( *Kose-Uuemõisa*), Ravila – ir 58 kaimai (*küla*).

Regionų partnerystė
-------------------

* Lietuva Pagėgių savivaldybė

Galerija
--------

* Kosės bažnyčiaKosės bažnyčia
* Tuhalos Raganos šulinysTuhalos Raganos šulinys
* Pirita KosėjePirita Kosėje
* Ravilos dvarasRavilos dvaras
* Saulos Žydrieji šaltiniaiSaulos Žydrieji šaltiniai

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* Valsčiaus internetinė svetainė
**Amžinoji nuodėmė** arba **Neatleidžiama nuodėmė** – krikščionių teologijoje nuodėmė, kurią padaręs nusidėjėlis nebegali būti išganytas ir gauti amžinąjį gyvenimą. Ši sąvoka kildinama iš Jėzaus pasisakymų Evangelijose pagal Matą  ir Morkų :


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | *„Iš tiesų sakau jums: bus dovanoti žmonių vaikams visi nusikaltimai ir piktžodžiavimai, kad ir kaip jie piktžodžiautų; bet jei kas piktžodžiautų Šventajai Dvasiai, tam amžiais nebus dovanota, ir jis bus kaltas amžina nuodėme" (Mk 3:28-29)* |  |

Užuominų apie šią nuodėmę randama apaštalo Pauliaus Laiške žydams  Archyvuota kopija 2020-01-26 iš Wayback Machine projekto.:


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | *Kurie kartą jau buvo apšviesti, paragavo dangaus dovanos, tapo Šventosios Dvasios dalininkais, patyrė gerąjį Dievo žodį bei būsimojo amžiaus galybę ir nupuolė, tų nebeįmanoma iš naujo atgaivinti atsivertimui, nes jie sau kryžiuoja Dievo Sūnų ir išstato jį paniekai. (Žyd 4:4-6)* |  |

Viena galimų interpretacijų, pateikiama Šv. Jono Auksaburnio, yra ta, jog tai nuodėmė tų, prie kurių Dievas buvo priėjęs labai arti, kurie akivaizdžiai yra patyrę jo meilę, kurie matė Dievo galią, tačiau nepaisant viso šito, vis viena nusisuko nuo jo.

Neatleidžiamos nuodėmės sąvoka yra ir Pastarųjų Dienų Šventųjų Jėzaus Kristaus Bažnyčios mokyme.

Nuorodos
--------

* I think I’ve committed the „unpardonable sin"--what can I do?
* My Answer by Billy Graham
* What About The Unpardonable Sin Archyvuota kopija 2006-08-18 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Chuligans** – ketvirtasis, 2005 metais, (Lietuvoje) grupės Biplan išleistas albumas. Dauguma dainų, prieš išleidžiant albumą, jau buvo išleistos kaip radijo singlai arba kitų rinkinių sudėtyje. „Aš nusikirpsiu trumpai plaukus", „Anzelmutė" ir „Mažam kambarėlį" yra senų, lietuviškų dainų perdirbiniai. Daina „Brazil" išsiskiria tuo, kad trunka tik 15 sekundžių ir joje galima išgirsti tiktai vieną žodį (Brazil). Taip pat albume galima rasti ir šios dainos karaoke versiją. Daina 1005-B buvo įrašyta meniniam - dokumentiniam filmui „Holokausto istorijos puslapis – pabėgimas iš pragaro" (scenarijaus autorius ir režisierius R. Bružas).

Dainos
------

1. Vatokievat kaip mes 2:55
2. Šok ir nesustok 3:21
3. Singapūras 3:43
4. Pusvalandis 3:35
5. 1005-B (kartu su Svaru iš G&G Sindikato) 3:20
6. Intarpas 0:15
7. Intarpas 0:08
8. Golden boj 3:17
9. Taxi 3:58
10. Intarpas 0:42
11. Sex'odromai 4:27
12. Intarpas 0:23
13. Football song 2:38
14. Brazil 0:15
15. Intarpas 0:12
16. Intarpas 0:21
17. Aš nusikirpsiu trumpai plaukus 2:56
18. Mažam kambarėly 3:23
19. Anzelmutė 3:16
20. Brazil (karaoke version) 0:14
| ***Trumpos atostogos*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Una breve vacanza |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Vittorio de Sica |
| Scenaristas (-ai) | Cezare Zavattini |
| Vaidina | Florinda BolkanMonica Guerritore |
| Metai | 1975 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 106 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Trumpos atostogos** (it.  *Una breve vacanza*) – 1975 m. Italijoje sukurta drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Florinda Bolkan – Klara Mataro
* Renato Salvatori – Franko Mataro, jos vyras
* Daniel Quenaud – Luidžis, jos meilužis
* Monica Guerritore – Marija
* Jose Maria Prada – daktaras Čiranis
* Miranda Campa – slaugė
* Maria Mizar – slaugė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Klara – moteris iš Kalabrijos, dirbanti gamykloje, gyvenanti su neįgaliu vyru Franko namo rūsyje ir gyvenime dažnai patirianti tik nusivylimus. Kuomet atrodo, kad tai niekada nepasikeis, viskas staiga apsiverčia: gydytojas nustato jai tuberkuliozę ir nurodo vykti gydytis į sanatoriją Alpėse. Klara ir jos vyras pradžioje mano, kad tai per brangu ir jie negali sau to leisti, tačiau galiausiai moteris išsiruošia į kelionę. Sanatorijoje Klara susipažįsta su jaunu mechaniku Luidžiu ir tarp jų užsimezga audringas romanas. Kuomet pasibaigus gydymui ji priversta grįžti namo, atrodo, kad gyvenimas vėl grįš į tas pačias vėžes, tačiau Luidžis taip pat atvyksta iš paskos, ketindamas kovoti dėl mylimos moters, o pati Klara, pajutusi kad gali būti mylima, taip pat nori, kad viskas pasikeistų...

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

| Apdovanojimas | Apdovanojimų kategorija | Asmuo | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- |
| David di Donatello | European David apdovanojimas | Vittorio de Sica | Laimėjo |
| Golden Goblets | geriausia antrojo plano aktorė | Adriana Asti | Laimėjo |
| Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas | Laimėjo |
|
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| CenterGeorgios Orphanidis |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant: Graikijos vėliava Graikija** |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 1896 Atėnai | 300 m graižtvinis trimis pozicijomis |
| **Sidabras** | 1896 Atėnai | Greitašauda pistoletu |

**Georgios Orphanidis** (1859 m. – 1942 m.) – Graikijos sportinio šaudymo atstovas, olimpinis čempionas.

Biografija
----------

Atėnuose vykusiose pirmosiose moderniose 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse graikas dalyvavo visose penkiose sportinio šaudymo rungtyse. Greitašaudos pistoletu rungtyje nusileido tik savo tautiečiui Ioannis Frangoudis ir užėmė 2-ą vietą. Šaudyme graižtviniu ginklu iš 300 m atstumo trimis pozicijomis graikas tapo pirmuoju olimpiniu čempionu.

1908 m. vasaros olimpinėse žaidynėse medalių sportininkas neiškovojo. Mažo kalibro ginklų varžybose užimta 15 vieta, kareivių graižtvinio ginklo rungtyje 7 vieta, graižtvinio ginklo laisvos pozicijos rungtyje 7 vieta. Šaudyme graižtviniu ginklu iš 300 m atstumo trimis pozicijomis graikas olimpinio titulo nesusigrąžino ir užėmė 9-ą vietą.

Nuorodos
--------

* Sports Reference svetainėje Archyvuota kopija 2020-04-17 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSportinio šaudymo olimpiniai čempionai vyrų 300 m šaudyme graižtviniu ginklu iš trijų pozicijų |
| --- |
|  |
| 

* 1896:  Georgios Orphanidis (GRE)
* 1900:  Emil Kellenberger (SUI)
* 1904: nevyko
* 1908:  Albert Helgerud (NOR)
* 1912:  Paul Colas (FRA)
* 1920:  Morris Fisher (USA)
* 1924-1936: nevyko
* 1948:  Emil Grünig (SUI)
* 1952:  Anatoli Bogdanov (URS)
* 1956:  Vasily Borisov (URS)
* 1960:  Hubert Hammerer (AUT)
* 1964:  Gary Anderson (USA)
* 1968:  Gary Anderson (USA)
* 1972:  Lones Wigger (USA)
* 1976-2020: nevyko
 |

 |
| **Laothoe amurensis** |
| --- |
| Amūrinis sfinksas (*Laothoe amurensis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Sfinksai  *( Sphingidae)* |
| Gentis: | *Laothoe*  *( Laothoe)* |
| Rūšis: | Amūrinis sfinksas  *( Laothoe amurensis)* |

 |
| Binomas |
| ***Laothoe amurensis***Fischer v. Waldheim, 1830 |

**Amūrinis sfinksas** (*Laothoe amurensis*) – sfinksų (*Sphingidae*) šeimos drugys. Paplitęs Azijoje, lokalios populiacijos randamos Lenkijoje, Baltarusijoje, Baltijos šalyse. Lietuvoje skraido gegužės – birželio (rugpjūčio) mėn. Retas.

Išvaizda
--------

Drugys stambus, sparnų mostas siekia 71-98 mm. Sparnai tamsiai pilki, galai karpyti. Apatiniai sparnai pilki, neturi oranžinės dėmės - skiriamasis bruožas nuo tuopinio sfinkso. Drugiui ilsintis pilvelis būna sulenktas, galas ištiestas į viršų. Vikšras žalias, su 7 geltonomis išilginėmis juostomis šonuose. Ragas geltonas. Vikšro ilgis siekia 65-80 mm. Kiaušinėliai šviesiai žali, apie 2,0 mm skersmens.

Biologija ir ekologija
----------------------

Kiaušinius deda ant gluosnių, drebulių, 2-4 vnt. grupėmis apatinėje lapų pusėje. viena patelė padeda apie 100 kiaušinių. Jie išsirita po 10-12 dienų. Išsiritusios lervutės maitinasi lapais, greitai auga, pereina 5 ūgius, ir po 40-50 dienų virsta lėliuke. Lėliukė 30-43 mm ilgio, ruda, žiemoja žemėje. Pavasarį išsiritę suaugėliai nesimaitina, dėl to gyvena 1-2 savaites. Dienomis ilsisi ant medžių kamienų, rastų, o naktimis patinėliai ieško patelių pagal jų skleidžiamus feromonus. Kartais atskrenda į šviesą.

Nuorodos
--------

* Informacija ir nuotraukos


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Amūrinis sfinksas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Mouse On Mars (2001 m.)
**Mouse on Mars** – 1993 m. susikūręs elektroninės muzikos duetas iš Vokietijos. Nariai – Jan St. Werner iš Diuseldorfo ir Andi Toma iš Kelno. Jų muzika keista, kartais su kitčiniu techno, trance, disko ir sumišusio su analoginiais garsais ambient stilių prieskoniu. Taip pat naudojami gyvų instrumentų (būgnas, bosas, gitara) garsai.

Istorija
--------

Pirmas grupės albumas „Vulvaland" išleistas 1994 m. britų įrašų kompanijos „Too Pure". Šis albumas laikomas pačiu 'keisčiausiu' grupės diskografijoje. Čia techno miksuojamas su ambient. Jų antrasis albumas „Iaora Tahiti" yra kur kas žaismingesnis ir savyje talpina daug didesnę elektroninės šokių muzikos stilių įvairovę.

Bėgant metams Mouse on Mars kūryba darosi vis 'šiltesnė' ir žaismingesnė. Ketvirtame grupės albume „Niun Niggung" (išleistas kompanijos „Domino Records" 2000 m.) gyvi instrumentai tampa vis labiau pastebimi. Ši tendencija išlieka ir penktajame albume „Idiology", o šeštajame albume „Radical Connector" jau jaučiamas ir „pop" muzikos prieskonis. Abu pastarieji albumai sodriai pagardinti vokalais, į pagalbą pasitelkiamas būgnininkas Dodo Nkishi. Naujausiame grupės albume „Varcharz" atlikėjai vėl eksperimentuoja radikaliai nukrypdami nuo savo buvusios stilistikos. Čia vėl karaliauja eksperimentinė elektronika.

Mouse on Mars dažnai koncertuoja gyvai, draugėn pasiimdami ir būgnininką Dodo Nkishi. 2005 m. išleistas pirmas „gyvos" muzikos albumas pavadinimu „Live 04".

Mouse on Mars bendradarbiavo ir koncertavo su grupe Stereolab devinto dešimtmečio viduryje. Šios draugystės vaisius galima išgirsti grupės Stereolab albume „Dots and Loops" bei single „Miss Modular", taip pat Mouse on Mars single „Cache Cœur Naïf". Tuo pačiu laiku jie tarpininkavo prodiusuojant albumą pavadinimu „Time Pie" buvusiam grupės Kraftwerk būgnininkui Wolfgang Flür jo naujame projekte Yamo.

St. Werner yra išleidęs ir solinį darbą pseudonimu „Lithops" kartu su partneriu Markus Popp iš grupės Oval.

Ilgai išleidinėję savo albumus kitose Didžiosios Britanijos įrašų studijose, Mouse on Mars nariai įkūrė savo nuosavą studiją „Sonig", kurioje jie įrašinėja savo ir kitų Vokietijos atlikėjų darbus. Dabar Mouse on Mars nariai be kūrybos dar užsiima ir filmų garso takelių kūrimu bei kitų atlikėjų kūrinių remiksavimu.

Diskografija
------------

### Albumai

* 1994 *Vulvaland*
* 1995 *Iaora Tahiti*
* 1997 *Autoditacker*
* 1997 *Instrumentals*
* 1998 *Glam*
* 2000 *Niun Niggung*
* 2001 *Idiology*
* 2004 *Radical Connector*
* 2005 *Live 04*
* 2006 *Varcharz*

### Kompiliacijos

* 2003 *Rost Pocks: The EP Collection*

### Singlai

* 1997 *Cache Coeur Naif*
* 1997 *Twift*
* 1999 *Pickly Dred Rhizzoms*
* 1999 *Distroia*
* 1999 *Diskdusk*
* 2001 *Actionist Respoke*
* 2002 *Do It*
* 2002 *Agit Itter It It*
* 2005 *Wipe That Sound*

Nuorodos
--------

* Oficialus grupės puslapis
* Mouse on Mars per Last.fm
* Mouse on Mars naujienos
* PopMatters interviu (12/2005)
* Sonig įrašų studija
| Kosvigasvok. *Coswig* |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

KosvigasKosvigas

51°8′0″ š. pl. 13°35′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.13333°š. pl. 13.58333°r. ilg.﻿ / 51.13333; 13.58333﻿ (Kosvigas)Koordinatės: 51°8′0″ š. pl. 13°35′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.13333°š. pl. 13.58333°r. ilg.﻿ / 51.13333; 13.58333﻿ (Kosvigas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Saksonija Saksonija |
| **Apskritis** | Meiseno apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 20 630  |
| **Plotas** | 25,85 km² |
| **Tankumas** (2012) | 798 žm./km² |
| **Altitudė** | 118 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.coswig.de |
|  **Vikiteka** | Kosvigas |

**Kosvigas** (vok. *Coswig*) – miestas rytų Vokietijoje, Saksonijos federacinėje žemėje, Meiseno rajone. Įsikūręs ant dešiniojo Elbės upės kranto, apie 9 km į pietryčius nuo Meiseno ir 13 km į šiaurės vakarus nuo Dresdeno.

Istorija
--------

Gyvenvietė pirmąkart paminėta 1350 m. kaip *Koczwicz*. XV a. Kosvigas buvo kaimo tipo gyvenvietė, kurioje buvo vystoma vynuogininkystė.

1839 m. nutiesus geležinkelio liniją Leipcigas–Dresdenas, gyvenvietė ėmė sparčiai augti, todėl po maždaug šimto metų Kosvigui buvo suteiktas miesto statusas.
George Crook
**George Crook** (g. 1828 m. rugsėjo 8 d. netoli Deitono, Ohajas – m. 1890 m. kovo 21 d. Čikagoje, Ilinojus) – amerikiečių generolas, JAV pilietinio karo metu kovojęs su indėnais.

Biografija
----------

1852 m. George Crook baigė Vest Pointo karo akademiją. Kaip sausumos kariuomenės karininkas buvo išsiųstas kovoti su indėnais ir saugoti pasienį (angl. *Frontier*) Oregone ir Kalifornijoje. Prasidėjus JAV pilietiniam karui, tapo Sąjungos kariuomenės kapitonu ir buvo išsiųstas į Rytinę dalį, pakeltas pulkininku kovojo Vakarų Virdžinijoje.

1862 m. rugsėjo 7 d. tapo savanorių brigados generolu ir vadovavo brigadai Saut Maunteino ir Antietamo mūšiuose. Perkeltas į Vakarus, vadovavo Kumberlendo armijos Antrajai kavalerijos divizijai Čikamaugos mūšyje. Po to tarnavo Vakarų Virdžinijoje. Jo vadovaujama kariuomenė nugalėjo konfederatus pre Kloido Kalno (1864 m. gegužės 9 d.). Nuo 1864 m. spalio 21 d. savanorių generolas majoras. 1865 m. vasario mėn. konfederatų partizanai paėmė jį į nelaisvę, tačiau netrukus belaisvių apsikeitimo metu buvo paleistas. Karo pabaigoje paskirtas į Potomako armijos Antrąją kavalerijos diviziją.

Po karo kaip reguliariosios armijos pulkininkas leitenantas vėl buvo išsiųstas į Vakarus, kur sėkmingai kovojo su pajučiais. Vėliau pervestas į Arizoną, kur užbaigė kovas su apačiais, juos privertė apsigyventi rezervatuose. Crook nugalėjo vakarinius apačius, organizavo taikos derybas su likusiomis gentimis, siekdamas taikiai užbaigti konfliktą. Dėjo pastangas gindamas indėnus nuo baltųjų.
1873 m. spalio 29 d. pakeltas į brigados generolus; dar 2 metus liko Arizonoje, siekė humaniško elgesio su indėnais (dėl to nusipelnė daugelio jų simpatijas – pasak lakotų vado Raudonojo Debesies, „Crook mums niekad nemelavo, jo žodžiai teikė žmonėms viltį".

1875 m. perkeltas į Omahą. Didžiojo sijų karo metu Crook vadovavo vienai iš trijų kariuomenės grupuočių, kurios buvo pasiųstos prieš indėnus. 1876 m. nugalėjo šiaurinius šajanus, kuriems vadovavo „Bukasis Peilis" prie Red Fork Vajominge.
1882 m. Crook grąžintas į Arizoną, kur Geronimo atnaujino apačių partizaninį karą. 1886 m. jį pakeitė konkurentas, generolas Nelson Appleton Miles, kuriam pavyko sučiupti Geronimo ir išsiųsti jį bei jo žmones į Floridą.
1888 m. balandžio 6 d. pakeltas į generolus majorus ir jam paskirta divizija Misūryje.

Mirė 1890 m. kovo 21 d. Čikagoje nuo širdies smūgio. Palaidotas Arlingtone.

Literatūra
----------

* Charles M. Robinson: *General Crook and the Western Frontier*. Norman, OK 2001, ISBN 0-8061-3358-9.
|  Lokonai |
| --- |
| Lokonų menininkai iš GajanosLokonų menininkai iš Gajanos |
| Gyventojų skaičius | 7000–18 000 |
| Populiacija šalyse | Gajanos vėliava Gajana: 7000–15 000Surinamo vėliava Surinamas: 2050Venesuelos vėliava Venesuela: 430Prancūzijos Gvianos vėliava Prancūzijos Gviana: 350 |
| Kalba (-os) | aravakų, anglų, ispanų, olandų, prancūzų |
| Religijos | krikščionybė, prigimtinis tikėjimas |
| Giminingos etninės grupės | kiti aravakai: tainai, vaju, kaketijai ir kt. |

**Lokonai** arba ***aravakai*** (*Aruák*) – viena didžiausių tautų, priklausančių indėnų aravakų tautų būriui. Gyvena Pietų Amerikos šiaurėje, jūrų ir upių pakrantėse – Gajanoje, Suriname, Prancūzijos Gvianoje, vietomis rytų Venesueloje (Bolivare, Amakuro Deltoje). Populiacija – 7000–10 000 žmonių. Vartoja aravakų kalbą (gimtakalbių dabar mažuma), taip pat šneka angliškai, olandiškai, prancūziškai, ispaniškai (priklausomai nuo šalies).

Tradiciniai verslai – lydiminė žemdirbystė (ypač manijokų auginimas), rečiau žvejyba, medžioklė, rankiojimas. Nuo XX a. ėmė dirbti samdomus darbus, miškų kirtavietėse, prekiauti žuvimi.

XVI–XVII a. ispanai ėmė veržtis į aravakų valdomą pietinę Karibų pakrantę. Lokonai sudarė sąjungą su ispanais kovojant prieš karibus (juos rėmė olandai ir britai).

Didelė dalis aravakų metisizavosi, prarado gimtąją kalbą. Dabar aravakų kilmės žmonės sudaro ženklią Gvianos krašto gyventojų dalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Араваки*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vaizdas:Rockfall.jpgAkmenų griūtis
**Akmenų griūtis** – uolienų masės atitrūkimas ir nugarmėjimas stačiu šlaitu žemyn. Nuo skardžio krentančios akmenų nuogriuvos gali išmušti dar daugiau akmenų nuolaužų ir tokiu būdu iššaukti akmenų laviną bei nuniokoti kraštovaizdį. Nepalankios geologinės ir meteorologinės sąlygos yra pagrindinės priežastys, sukeliančios akmenų griūtis. Akmenų griūtis gali iššaukti tokie veiksniai, kaip akmenų masės netolydumas ir jų polinkis į dūlėjimą, giluminės bei paviršinės vandens tėkmės įtaka, įšalas ir po jo einantis atlydys, šaknų perskėlimas pleištu bei išorinis slėgis. Šio geologinio reiškinio nedera maišyti su akmenų nuoslanka. Akmenų nuoslankos metu uolienos atitrūksta ir nugarmėja stačiu šlaitu žemyn kaip vientisa masė, o akmenų nuogriuvos metu atitrūksta bei nurieda paskiri akmenys.
**Libano progresyvi socialistinė partija** (**PSPL**, arab.: *Hizb al – Taqaddumi al – Ishtiraki*, angl. *Progressive Socialist Party*:) – Libano kairioji demokratinio socializmo politinė partija.

Istorija
--------

Įkurta 1949 m. sausio 5 d. Kamalio Džumblato rūmuose Beirute. Be šio Libano druzų bendruomenės politinio lyderio, partijos steigėjais buvo Libano parlamento narys Faridas Žubranas, laikraščio „Al Adib" savininkas Albertas Adibas, rašytojas ir mokslininkas Abdalahas Alaili, teisininkas Fuadas Rizkas ir gydytojas Georgas Hana.

Partijos iniciatyva 1951 m. Libane buvo surengta Arabų socialistų partijų konferencija. Iki 1977 m. partijos pirmininku buvo Kamalis Džumblatas, po jo nužudymo – jo sūnus Validas Džumblatas, 1984 m. buvęs transporto ministru.

1951–1968 m. parlamento rinkimuose gaudavo po 3 vietas 1972 m. parlamento rinkimuose buvo gavusi 6 vietas Nacionalinėje Asamblėjoje. 1975–1990 m. šalyje vyko pilietinis karas. Todėl rinkimai nebuvo vykdomi. 2005 m. rinkimuose socialdemokratai buvo antri, gavo 16 vietų parlamente.

Socialistų Internacionalo narė nuo 1980 m. Turi 80 000 narių, daugiausia iš drūzų bendruomenės.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė