recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 55°58′32.26″ š. pl. 24°31′7.25″ r. ilg.﻿ / ﻿55.9756278°š. pl. 24.5186806°r. ilg.﻿ / 55.9756278; 24.5186806

|  Daujėnų Švč. Jėzaus Vardo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Pasvalio |
| **Savivaldybė** | Pasvalio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Daujėnai |
| **Adresas** | Pirties g. 7 |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1803 m. |

**Daujėnų Švč. Jėzaus Vardo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Daujėnų miestelyje, 12 km į pietryčius nuo Pasvalio. Turi baroko ir klasicizmo bruožų.

Parapijoje veikia Porijų šv. Augustino koplyčia.

Istorija
--------

Galinė dalis
Manoma, kad XVII a. pabaigoje Daujėnų kapinėse buvo pastatyta medinė koplyčia (ji buvo ir 1750 m.). Į ją laikyti pamaldų vykdavo Krinčino kunigai. Krinčino klebono Jono Jeronimo Šarkevičiaus rūpesčiu 1794–1803 m. pastatyta dabartinė plytų mūro bažnyčia.

Vėliau klebono Juozapo Kubilinsko iniciatyva medinės lubos pakeistos mūriniais skliautais. 1894 m. pastatyta medinė klebonija. Nuolatinis kunigas čia apsigyveno 1898 m. (valdžios leidimas gautas tik 1903 m.). 1904 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Vladislovas Pšibitnevskis iki 1908 m. bažnyčioje įrengė vitražus (jie Panevėžio parodoje 1905 m. laimėjo sidabro medalį). Daujėnai 1909 m. tapo savarankiška filija. 1910 m. bažnyčia restauruota, apdengta skarda. Svarbiausius darbus atliko Varšuvos dailininkai.

1923 m. įkurta parapija. Parceliuojant Karpiui priklausiusį Moliūnų dvarą, bažnyčiai paskirta 8 ha žemės. Veronika Mačiuikienė dovanojo 5,5 ha. Daujėnuose 1903–1942 m. klebonavo Vincentas Baltrušaitis. Jis pastatė parapijos ūkinius trobesius, padidino kleboniją, suremontavo bažnyčią, sutvarkė kapines.

Daujėnai garsėjo Sekminių, šv. Roko ir Angelų Sargų atlaidais. Prie šventoriaus yra Šventabalos šaltinis, kurio vanduo, tikinčiųjų manymu, turi gydomosios galios. Prieš Antrąjį pasaulinį karą jaunalietuviai pastatė šaltiniui rentinį, sutvarkė aplinką.

Šventoriaus šiaurės vakarų kampe auga įspūdingų matmenų dvikamienė Daujėnų liepa – valstybės saugomas medis (yra pažymėtas informacine lentele).

Architektūra
------------

Bažnyčia turi baroko ir klasicizmo bruožą, stačiakampio plano, su bokšteliais. Vidus 3 navų, atskirtų pilioriais, skliautuotas. Šventoriuje stovi medinė varpinė.

Galerija
--------

* PriekisPriekis
* VarpinėVarpinė
* KlebonijaKlebonija
* Saugotina liepa šventoriujeSaugotina liepa šventoriuje

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Daujėnų Švč. Jėzaus Vardo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapija Archyvuota kopija 2014-12-07 iš Wayback Machine projekto.
* Bažnyčios vargonai[neveikianti nuoroda]
| **Giedrius Surplys** |
| --- |
| Gimė | 1980 m. gegužės 26 d. (42 metai)Plungė |
|  |
| Veikla | politikas |
| Partija | 
* Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga

 |
|  |
| Alma mater | VU TSPMI,Birmingamo universitetas |

**Giedrius Surplys** (g. 1980 m. gegužės 26 d. Plungėje) – Lietuvos politikas.

Biografija
----------

2002–2004 m. baigė Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto Europos studijas. 2003–2004 m. Birmingamo universitete įgijo tarptautinių studijų (diplomatijos) magistro laipsnį.

2003 m. dirbo UAB „Lietuvos žinios", buvo pasaulio naujienų korespondentas. 

2005–2008 m. dėstė Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijoje.

2009 m. dirbo LR užsienio reikalų ministro patarėju.

2009–2012 m. buvo viešosios įstaigos „Morkus" direktorius.

2012–2015 m. dirbo konsultantu Lietuvos Respublikos Prezidentės kanceliarijoje.

2005–2016 m. - vyresnysis komunikacijos vadovas VšĮ „Jungtinis techninis sekretoriatas". 

2017–2018 m. LR Vidaus reikalų viceministras. 

2018–2019 m. LR žemės ūkio ministras.

2019–2020 m. LR ministro pirmininko patarėjas.

2020–2024 m. Seimo narys.

Nuorodos
--------

* Biografija (*zum.lrv.lt*) Archyvuota kopija 2018-12-04 iš Wayback Machine projekto.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Bronius Markauskas** | **Lietuvos Žemės ūkio ministras**2018 – 2019 | Po to:**Andrius Palionis** |
| Daujėnų pilkapynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Daujėnų pilkapynasDaujėnų pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°58′30″ š. pl. 24°31′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.97500°š. pl. 24.51944°r. ilg.﻿ / 55.97500; 24.51944Koordinatės: 55°58′30″ š. pl. 24°31′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.97500°š. pl. 24.51944°r. ilg.﻿ / 55.97500; 24.51944 |

 |
| Vieta | Pasvalio rajonas |
| Seniūnija | Daujėnų seniūnija |
| Aukštis | 0,75-1,45 m |
| Naudotas | III a.-V a. |
| Tirtas | 1970 m. |

**Daujėnų pilkapynas** – pilkapynas Pasvalio rajono savivaldybės teritorijoje, 500–600 m į pietryčius nuo Daujėnų.

Tyrimai
-------

Vilniaus pedagoginio instituto ekspedicija (vadovas Mykolas Michelbertas) 1970 m. ištyrė 5 išlikusius pilkapius. Pilkapių sampilai – 0,75-1,45 m aukščio ir 8–11 m skersmens. Jų pakraščiuose buvo apskriti akmenų vainikai, viduje 7,7-8,7 m skersmens. Po vieno pilkapio sampilu rastas akmenų grindinys. Pilkapių pagrinde rasta 5–10 cm storio degėsių ir angliukų sluoksnis, apeigų su ugnimi žymės. Mirusieji laidoti nedeginti nuo 1 iki 16 viename pilkapyje, guldyti aukštielninki, ištiesti, aptikta karsto liekanų. Vyrų kapuose rasta geležinių siauraašmenių pentinių ir įmovinių kirvių, įmovinių ietigalių, peilių, žalvarinė apyrankė. Moterų kapuose rasta žalvarinė antkaklė kūginiais galais, įvairių apyrankių, apgalvis, stiklo karolių, yla, pjautuvas. Pilkapynas datuojamas III a.-V a. priskiriamas sėliams. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mykolas Michelbertas. *Daujėnų pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 528 psl.

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.

Literatūra
----------

* 1970 m. Michelbertas. Ataskaita už 1970 m. birželio 25 – liepos 23 d. archeologinius tyrinėjimus Daujėnų pilkapyne, Pasvalio raj.
* M. Michelbertas. Daujėnų pilkapiai. Daujėnai: skiriama Pasvalio 500 metų ir Daujėnų 450 metų jubiliejui. Vilnius : Danielius, 2004. p. 50-65.
Koordinatės: 55°04′10″š. pl. 24°48′50″r. ilg.﻿ / ﻿55.069537°š. pl. 24.813895°r. ilg.﻿ / 55.069537; 24.813895


|  Šiaulių koplyčia-mauzoliejus |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Širvintų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šiauliai (Širvintos) |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų ir tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | XIX a. |

**Šiaulių koplyčia-mauzoliejus** – kapinių koplyčia su laidojimo rūsiu, esanti Širvintų rajone, Šiaulių kaime (Širvintų sen.).

Interjeras. Virš kriptos dėl saugumo laikinai patiestos lentos
Kapinės veikiančios, užima apie 0,35 ha plotą, įsikūrusios kaimo pakraštyje, 0,7 km į šiaurę nuo kelio  **4303**  Širvintos–Bagaslaviškis–Kaliakiemiai . Kapinės yra Bagaslaviškio Šv. Kryžiaus Atradimo parapijos teritorijoje. Jas prižiūri Širvintų seniūnija. Koplyčia tvarkinga, atidaroma pamaldoms kelis kartus per metus: per Visus šventuosius, kitas didžiąsias metų šventes.

Būklė
-----

Koplyčia suremontuota: išdažyta, apskardintas stogas, palangės, įrengti lietvamzdžiai, pakeisti langai, dvivėrės durys. Statinys stilistinės architektūros, stačiakampio plano, be apsidės, su išlikusiu rūsiu po grindimis. Jos įlūžusios, su atsivėrusia anga į kriptą, kurioje matyti sarkofagų fragmentų. Stogas dvišlaitis, be kryžiaus. Koplyčios viduje išlikęs altorius. 

Grindis rengiamasi 2017 m. suremontuoti, uždengus sutvarkytą laidojimo rūsį ir pašventinus palaikus. Koplyčia atnaujinama vietos bendruomenės, Bagaslaviškio klebono rūpesčiu.

Palaidojimai
------------

Koplyčioje prie vidinių sienų pritvirtintos 5 atminimo lentos, kurios yra atnaujintos, nuvalytos. Jose paminėtos datos (nuo 1852 m.), palaidotųjų vardai: *Anna Mazarakowna, Marya Mazarakowna, Ian Mazaraki, Ksawery Kotwicz, Marya Jefimowowna, Liudvikas Matukas*.

Galerija
--------

* Koplyčia stūkso tolimajame kapinių pakraštyje
* Prie galinės sienos suremti kryžiai
* Lentos su palaidotųjų vardais
* 
* 
*

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šiaulių koplyčia-mauzoliejus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑
**Giedrius Tomkevičius**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1984 m. vasario 29 d. (38 metai) |
| Gimimo vieta | Lietuva |
| Ūgis | 181 cm |
| Svoris | 80 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | Saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2001-2013 | FK Ekranas | 309 (10) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2008 |  Lietuva | 1 (0) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys {{{ntupdate}}}. |

**Giedrius Tomkevičius** (g. 1984 m. vasario 29 d.) – dabartinio Lietuvos čempiono Panevėžio Ekrano žaidėjas.

Iš Šiaulių kilęs futbolininkas 2001 metais savo profesionalo karjerą pradėjo kaimyninio Panevėžio miesto ekipoje. Per 8 metus Giedrius už Ekraną jau sužaidė daugiau kaip 200 rungtynių. 180 cm ūgio žaidėjas pasižymi universalumu aikštėje. Jis gali žaisti tiek atraminio saugo, tiek krašto ir centro gynėjų pozicijose.

2008 metų rudenį Giedrius Tomkevičius atkreipė ir Lietuvos rinktinės stratego Jose Caucero dėmesį. Panevėžio Ekraną į A lygos viršūnę atvedęs žaidėjas gavo šansą sudalyvauti ir reprezentacinės Lietuvos ekipos treniruotėse. 2008 metų lapkričio mėnesį Tomkevičius debiutavo rungtynėse prieš Moldovos rinktinę. Jis aikštėje pasirodė pakeisdamas Mantą Savėną. Kol kas tai ir yra vienintelės Giedriaus rungtynės Lietuvos rinktinėje.

Laimėjimai
----------

* A Lyga: 2005, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012
* LFF taurė: 2000, 2010, 2011
* LFF supertaurė: 2005

Nuorodos
--------

* Futbolinis.lt
* National-football-teams.com
|  |
| --- |
| 3+2 (grupė) |
|  
3+2 2010 m. |
| Biografija |
| Kilmė | Minskas, Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| Žanrai | pop, soul |
| Aktyvumo metai | 2009–dabar |
| Nariai |
| Elgiazaras Farašianas  Julija Šiško  Artiomas Michalenka  Aliona Karpovič  Ninelė Karpovič |

**„3+2"** – Baltarusijos pop grupė, kuri atstovavo Baltarusijai 2010 m. „Eurovizijos" dainų konkurse Osle, Norvegijoje.

2010 m. „Eurovizijos" dainų konkursas
-------------------------------------

2010 m. vasario 25 d. uždaru būdu grupė „3+2" buvo pasirinkta atstovauti Baltarusijai 2010 m. „Eurovizijos" dainų konkurse su daina „Butterflies" (liet. *Drugeliai*). Dainą „Butterflies" parašė Max Fadeev ir Lenkijos poetas Malka Chaplin.

Atstovai anksčiau nusprendė konkurse atlikti „Far Away", bet vėliau dainą pakeitė į „Butterflies".

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: 3+2 (grupė)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* 3+2 – „Butterflies" (video)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Piotras Jelfimovas  *„Eyes That Never Lie"*** |  **Baltarusijos atstovai Eurovizijoje**2010 | Po to:**Anastasija Vinikova  *„I Love Belarus"*** |
| Sūngailiškio piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Sūngailiškio piliakalnisSūngailiškio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°29′32.5″ š. pl. 25°27′33.9″ r. ilg.﻿ / ﻿55.492361°š. pl. 25.459417°r. ilg.﻿ / 55.492361; 25.459417Koordinatės: 55°29′32.5″ š. pl. 25°27′33.9″ r. ilg.﻿ / ﻿55.492361°š. pl. 25.459417°r. ilg.﻿ / 55.492361; 25.459417 |

 |
| Vieta | Utenos rajonas |
| Seniūnija | Leliūnų seniūnija |
| Aukštis | 11 m |
| Plotas | 34x20 |
| Naudotas | I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1970 |
| Registro Nr. | AR1310 / A975 / 3587 |

**Sūngailiškio piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 3587; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1310; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A975) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, Sūngailiškyje, Leliūnų seniūnija. Pasiekiamas iš plento A6 Utena – Ukmergė už Antalgės pravažiavus Apšlavo – Ilgio ežerų slėnį, pasukus į dešinę šiaurėn Stabulankių link ir pavažiavus 650 m – yra 50 m į kairę pietvakariuose.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 34x20 m dydžio. Jos pietrytiniame, pietiniame ir vakariniame krašte iškastas 1 m pločio, 0,2 m gylio griovys, už kurio supiltas 39 m ilgio, 1 m aukščio, 4 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, 5-11 m aukščio.

Aikštelės pietvakariniame krašte iškasta duobė. Piliakalnis apaugęs mišriu mišku.

Aplink piliakalnį, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta brūkšniuotos ir lygios keramikos.

Tyrimai
-------

1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus ir Utenos kraštotyros muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 2,1 ha.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Aknystėlių piliakalnis 4 km | Šiaudinių piliakalnis 7 km | Nolėnų piliakalnis 11 km |  |
| Bijeikių piliakalnis 12 km |  | Klykių piliakalnis 19 km |
| Buivydų piliakalnis (Anykščiai) 9 km | Pakalnių piliakalnis 7,5 km | Antalgės piliakalnis 2,5 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 158 (Nr. 699)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.198
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 262-263.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2. P. 173.
* Bronius Dakanis. Archeologijos paminklų žvalgymas 1991 m. // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1990 ir 1991 metais. Vilnius. 1992. T. I, p. 93–98.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p. 239.
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 54.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Sūngailiškis
Koordinatės: 55°58′20″ š. pl. 24°31′18″ r. ilg.﻿ / ﻿55.97222°š. pl. 24.52167°r. ilg.﻿ / 55.97222; 24.52167


| Daujėnų karjeras |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Pasvalio rajonas) |
| Plotas | 0,036 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,23 km |
| Kilmė | dirbtinė |

**Daujėnų karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Pasvalio rajone, Daujėnų miestelio pietinėje dalyje. Sudarytas karjere, išeksploatavus žvyro ir smėlio išteklius ir prisipildžius vandeniui. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,42 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 48,1 m. Šiaurvakarinis ir pietinis krantai aukštoki, šiaurrytinis ir vakarinis - žemi ir pelkėti. Krantai daugiausia apaugę medžiais ir krūmais. Aplink tvenkinį yra įrengtas parkas, šiaurinėje pakrantėje yra maudykla. 2019 m. įrengtas vakarais apšviečiamas fontanas. 

Tvenkinys nenutekantis, priklauso Pyvesos intako Orijos baseinui. Į vakarus esančiame karjere vykdoma žvyro kasyba. Šiaurvakarinėje pakrantėje įkurtos miestelio kapinės. Rytine pakrante eina kelias  **3115**  Smilgiai–Porijai .

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
| **Daiva Čepelienė** |
| --- |
| Gimė | 1970 m. kovo 27 d.Kupiškis, Lietuvos TSR |
| Sutuoktinis (-ė) | Arūnas Čepelė |
|  |
| Veikla | dviratininkė |

**Daiva Galinauskaitė-Čepelienė** (g. 1970 m. kovo 27 d. Kupiškyje) – Lietuvos Dviračių plento lenktynių dviratininkė, dalyvavo Barselonos 1992 m. vasaros olimpinės žaidynėse, kur užėmė 20 vietą.

Biografija
----------

Mokėsi tuometinėje Vlado Rekašiaus vidurinėje mokykloje. Lankė lengvosios atletikos treniruotes pas trenerę Adelę Gaškienę, dalyvaudavo tarpmokyklinėse krepšinio varžybose. Krepšinį mokė žaisti fizinio lavinimo mokytoja Regina Baltrūnienė. Sovietiniais laikais Kupiškyje po gegužės 1-osios demonstracijos vykdavo dviračių lenktynės. 1983 m. ir ji nutarė jose palenktyniauti. Pasisekė aplenkti visus varžovus - ir mergaites, ir berniukus bei iškovoti pirmąjį medalį. Pamačiusi jos rezultatus trenerė A. Gaškienė pasiūlė stoti į sporto mokyklos dviračių sektorių. Tais pačiais metais ji ir išvyko mokytis į Panevėžio sporto mokyklą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Olimpietės pėdomis seka ir vaikai

Nuorodos
--------

* Daiva Čepelienė (*sports-reference.com*) Archyvuota kopija 2012-11-03 iš Wayback Machine projekto.
| Dajuanas大園 |
| --- |
|  |
|  |
| 

DajuanasDajuanas

25°03′0″ š. pl. 121°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿25.05000°š. pl. 121.18333°r. ilg.﻿ / 25.05000; 121.18333﻿ (Dajuanas (rajonas))Koordinatės: 25°03′0″ š. pl. 121°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿25.05000°š. pl. 121.18333°r. ilg.﻿ / 25.05000; 121.18333﻿ (Dajuanas (rajonas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Taivano vėliava Taivanas |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 84 531  |
| **Plotas** | 87,3925 km² |
| **Tankumas** (2014) | 967 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.dayuan.twgov.info |
|  **Vikiteka** | Dajuanas |

**Dajuanas** (kin. 大園, pinyin: *Dàyuán*) – vienas iš Taojuano rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane. Gyventojų 84 tūkst. (2014 m. duomenys). Teritorijoje daugiausia plyti lygumos, ryžių laukai, šiaurrytinėje dalyje tęsiasi smėlėti paplūdimiai. Verčiamasi žemdirbyste (auginami ryžiai, arbūzai, javai, daržovės, žemės riešutai ir kt.), žuvininkyste. Yra jūrų uostas, Taojuano tarptautinis oro uostas. Vystoma pramonė (chemijos produktai, odos gaminiai, dažai, popierius, metalas, tekstilė, elektronika, maisto perdirbimas ir kt.)

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta ***Daciujuano*** pavadinimu. Japonijos okupacijos metais pervadinta į Osono kaimą (大園庄), priklausiusį Šinčiku prefektūros Toeno rajonui (桃園郡).

2014 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Taojuano miestą, Dajuanas tapo vienu iš jo rajonų (区, *Qū*).

* UostasUostas
* PaplūdimiaiPaplūdimiai
* Vėjo jėgainės horizonteVėjo jėgainės horizonte

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RTaojuano rajonai |
| --- |
|  |
| Administracinis centras: **Taojuanas** |
|  |
| Rajonai | 
Badė · Dasi · Dajuanas · Džongli · Fusingas · Guanjinas · Guišanas · Jangmėjus · Longtanas · Ludžu · Pingdženas · Taojuanas · Sinvu | Taojuano padėtis Taivano žemėlapyje |

 |
| Tavangasतवांग |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

TavangasTavangas

27°35′0″ š. pl. 91°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿27.58333°š. pl. 91.85000°r. ilg.﻿ / 27.58333; 91.85000﻿ (Tavangas (miestas))Koordinatės: 27°35′0″ š. pl. 91°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿27.58333°š. pl. 91.85000°r. ilg.﻿ / 27.58333; 91.85000﻿ (Tavangas (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Arunačal Pradešas |
| **Rajonas** | Tavango rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 11 202  |
| **Altitudė** | 2 669 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tavangas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Tãvangas |

**Tavangas** (angl. *Tawang*, hind. तवांग, IAST: *Tavāṅg*, asam. টাৱাং  = *Ṭāvāṅ*, tibet. རྟ་དབང་  = *Rta-dbang*) – miestas šiaurės rytų Indijoje, Arunačal Pradešo valstijos vakaruose, Tavango slėnyje Himalajų papėdėje; Tavango rajono centras. Yra 555 km nuo Guvahačio, 320 km nuo Tezpuro. Yra plentas (kalnų serpantinais per Selos perėją) į Itanagarą. Miesto įžymybė – Tibeto budistų Tavango vienuolynas, įkurtas XVII a. Tai vienas didžiausių Tibeto budistų vienuolynų pasaulyje, gausiai lankomas piligrimų kaip VI Dalai lamos gimimo vieta.

Tavango apylinkėse gyvena vietos gyventojai monpai.

Tavango vienuolynas

Šaltiniai
---------

1. ↑
Koordinatės: 54°53′42″š. pl. 23°55′03″r. ilg.﻿ / ﻿54.8951°š. pl. 23.9175°r. ilg.﻿ / 54.8951; 23.9175

Kauno teismo rūmai
**Kauno teismo rūmai** – teismo rūmai Kaune, A. Mickevičiaus gatvėje. Pastatyti ant anksčiau šioje vietoje veikusio kino teatro „Senasis trestas" pamatų, 2006 m. vasaros pabaigoje nugriovus kino teatrą. Projekto autorius Architektas Arvydas Akelis („Dalis erdvės" projektų vadovas), statybos darbus atliko UAB „Vėtrūna".

Rūmų plotas – 3800 kvm.

Kauno apygardos teisme įrengta 14 posėdžių salių, o Kauno apygardos administraciniame teisme – 5 salės. Yra konferencijų salė, 11 kamerų (plotas – 6 kvm) teisiamiesiems. Mažiausios (civilinių bylų) posėdžių salės – 38 m², didžiausia – 142 m² ploto. Visi teisėjai ir jų padėjėjai turi atskirus kabinetus.

Į teismų rūmus persikėlė Kauno apygardos administracinis teismas (veikęs M. K. Čiurlionio g.) bei Kauno apygardos teismas (veikęs A. Mickevičiaus g.).

Kauno teismo rūmų statyba kainavo apie 34 mln. litų.

Istorija
--------

1877 m. Kauno gubernatoriui miesto pirkliai Frumkinai pasiūlė pastatyti teismo rūmus tuometiniame Nikolajaus prospekte. Teismo rūmai pastatyti 1883 m. lapkritį įvyko iškilmingas 3 aukštų pastato atidarymas. 1918 m. pastate veikė Kauno apygardos teismas ir Vyriausiasis Lietuvos Tribunolas. Pastatą valstybei nuomavo Frumkinų turto paveldėtojai. 1931 m. Lietuvos Respublikos teisingumo ministerija pastatą nupirko už 900 000 aukso litų.

Šaltiniai
---------

* Kauno teismai turės naujus namus 2008 lapkričio 6 d. Raimonda Mikalčiūtė, 15min.lt
* Kaune atidaryti Teismų rūmai Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto. BNS ir lrytas.lt 2008 m. lapkričio 7 d.
* Kauno teismo rūmų istorija Lina Navickaitė, „Atnaujintuose teismo rūmuose parduotuvės nebeliks", Kauno diena, 2005 m. liepos 5 d.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Dajaus miško nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Godos kalnų slėnis Godos kalnų slėnis |
| **Vieta:** | Tadžuros regionas, Džibučio vėliava Džibutis |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Tadžura |
| 

Žemėlapis rodantis Dajaus miško nacionalinis parkas vietą.Dajaus miško nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 11°48′0″ š. pl. 42°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.80000°š. pl. 42.68333°r. ilg.﻿ / 11.80000; 42.68333Koordinatės: 11°48′0″ š. pl. 42°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿11.80000°š. pl. 42.68333°r. ilg.﻿ / 11.80000; 42.68333 |
| **Plotas:** | 30 km² |
| **Įkurtas:** | 1939 m. |
|  **Vikiteka:** | Dajaus miško nacionalinis parkas |

**Dajaus miško nacionalinis parkas** (pranc. *Parc national de la Forêt de Day*) – saugoma gamtos teritorija Džibutyje, į šiaurę nuo Tadžuros įlankos, Godos kalnuose. Įkurtas 1939 m.

Parke saugomi Godos kalnų sausringieji miškai – vieninteliai šalyje (drauge su Mablos kalnų miškais). Čia auga Rytų Afrikos kadagiai, afrikinis alyvmedžio porūšis, buksmedžiai, kampariniai kemerojai, vietomis auga tėbinės hifenės. Dajaus miškas yra didžiausias Džibutyje ir užima 13,9 tūkst. ha, iš kurių 900 ha sudaro kadagynas. Kai kurie kadagiai siekia 20 m aukštį. Dabar jie nyksta, yra išstumiami buksmedžių.

Dajaus miške aptinkamas labai retas endeminis fazaninių šeimos paukštis *Pternistis ochropectus*. Kitas čia gyvenantis paukštis yra žaliasparnė pitilija (*Pytilia melba*), neprašyta *Chalcomitra* rūšis, gambagos musinukė, paprastasis bulbulis, *Onychognathus blythii*, sutinkamas retas žaltys *Platyceps afarensis*.

Augalija
| **Stachys palustris** |
| --- |
| Pelkinė notra(Stachys palustris)Pelkinė notra (*Stachys palustris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Notreliniai  *( Lamiaceae)* |
| Gentis: | Notra  *( Stachys)* |
| Rūšis: | Pelkinė notra  *( Stachys palustris)* |

 |

**Pelkinė notra** (*Stachys palustris*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos augalas, priklausantis notros (*Stachys*) genčiai. Augalas yra daugiametis, priskiriamas nuodingiesiems augalams. Jos gumbai naudojami maistui, taip pat yra naudojama ir liaudies medicinoje.

Požymiai
--------

Pelkinės notros augalinių dalių smulkus pavaizdavimas.
Šio augalo stiebas keturbriaunis, status, plaukuotas, iki 1 m aukščio, lapai priešiniai, pailgai lancetiški, karbuoti, pamatai širdiški, viršūnės smailios, apatiniai – kotuoti, viršutiniai – bekočiai, stiebas ir lapai apaugę standžiais, žemyn palinkusiais plaukeliais, Lapų pažastyse išaugę žiedų menturiai susitelkę į viršūninius, pertrauktus, varpiškus žiedynus. Taurelė plaukuota, taisyklinga, su 5 trikampiškais nusmailėjusiais danteliais. Vainikėlis nešvariai rožinis, dvilūpis. Apatinė lūpa triskiautė, vidurinė skiautė stambesnė už šonines, lygiakraštė; viršutinė neskiautėta, lygiakraštė, gana plati ir išgaubta. Kuokeliai 4, žydėjimo metu visi susiglaudę, baigiant žydėti išsilenkia į lauko pusę. Vaisiai – šiek tiek pailgi rudi riešutėliai. Vienas augalas gali išauginti jų apie 240. Sėklos dygsta pamažu, geriausiai – kelis kartus peržiemojusios. Pirmaisiais metais išauga tik menkos, silpnai išsišakojusios šaknys, taip pat antžeminės augalo dalys – lapuotos atžalos. Šių apatinės šakutės įsiskverbia į žemę, kur iš jų išauga stiebagumbiai. Tačiau daug didesni stiebagumbiai užauga ant požeminių atžalų. Jie yra keturbriauniai, pailgi gelsvi, sudaryti iš atskirų narelių su dviem pumpurais. Rudenį, nudžiūvus antžeminiai daliai, gumbai lieka žiemoti. Pavasarį arba vasaros pradžioje ji auga toliau ir leidžia lapuotas atžalas.

Žydi liepos – rugsėjo mėnesiais. Dauginasi sėklomis.

Paplitimas ir naudojimas
------------------------

Auga daržuose, laukuose, krūmuose ir pakrūmėse, kirtimuose, dykvietėse, paprastai apydrėgniuose ir drėgnuose dirvožemiuose. Lietuvoje dažna.

Žiedai turi nektaro, lankomi vabzdžių. Augalas nuodingas. Palaipų gumbeliai trapūs, jais augalas lengvai dauginasi ir plinta. Šiuos gumbelius galima virti ir valgyti kaip daržovę. Sėklų aliejus tinka geros kokybės pokosto gamybai. Antžeminė augalo dalis dažo audinius žalia spalva. Kartais vartojamas kaip vaistinis augalas.

Nuorodos
--------

* Straipsnis apie pelkinę notrą

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pelkinė notra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Kauno tiekimas| Komercinis pavadinimas | Kauno tiekimas |
| Įkurta | 1992 m. |
| Centrinė būstinė | Kaunas, Lietuva |
| Paslaugos | sandėliavimo paslaugos |
| Darbuotojų | 23 |
| Tinklalapis | www.kaunotiekimas.lt/ |

**AB Kauno tiekimas** – ribotos turtinės atsakomybės įmonė, įkurta 1992 m. lapkričio 26 d. Vienas pagrindinių šios įmonės akcininkų - lietuviško kapitalo bankas "Ūkio bankas". Pagrindinė AB "Kauno tiekimas" veikla - muitinės ir terminalo paslaugų bei molžemio produkcijos didmeninė prekyba. 

Lietuvos banko valdyba 2013 m. vasario 18 d. Ūkio banką pripažino nemokiu, atšaukta bankui išduota banko licencija, sustabdyta veikla. Kauno apygardos teismas bankroto bylą bankui iškėlė 2013 m. gegužės 2 d. tų pačių metų gegužės 30 d. nutartimi Kauno apygardos teismas iškėlė bankroto bylą ir AB "Kauno tiekimas", o 2015 m. gruodžio 11 d. nutartimi pripažino AB "Kauno tiekimas" bankrutavusia ir likviduojama dėl bankroto. 

"Kauno tiekimas" 2016 m. rugpjūčio 24 d. viešo aukciono metu buvo sėkmingai parduotas. Parduoto turto portfelį sudarė 37 nekilnojamo turto objektai, įskaitant ir beveik 10 ha dydžio žemės sklypo nuoma, bei įvairaus kilnojamo turto vienetai. Naujas turto valdytojas UAB "KT valda" toliau tęs ir vystys muitinės bei terminalo paslaugas. 

Objektas yra Kauno miesto Palemono pramoniniame rajone, strategiškai patogioje vietoje tranzitui šalia A1 magistralės (Vilnius-Kaunas-Klaipėda) su išvystyta geležinkelio infrastruktūra vidaus teritorijoje.

Nuorodos
--------

* Tinklalapis
* Įmonės aprašymas
**Daiva Leipuvienė-Nenėnaitė** (1962 m. birželio 13 d. Vilniuje) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

1969–1980 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (dėst. P. Gylys). 1980–1986 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. V. Masevičiaus klasė).

1985–1987 „Ramunės" fabriko moterų choro chormeisterė, 1986–1996 Vilniaus 33-osios profesinės technikos mokyklos mišriojo ir merginų chorų vadovė. Mišrųjį chorą parengė 1987 respublikinei moksleivių dainų šventei, o merginų chorą – 1992 Pietryčių Lietuvos vaikų ir jaunimo dainų šventei Vilniuje. 1990–1993 Vidaus reikalų ministerijos Kultūros ir sporto rūmų berniukų choro studijos „Sakalėlis" chormeisterė.

Nuo 1993 Vilniaus „Ąžuoliuko" muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1996 vyresnioji mokytoja. Yra jaunučių choro vadovė. Šis choras dalyvauja koncertuose, padarė įrašų Lietuvos radijui, 1997 su „Ąžuoliuko" berniukų choru įrašė V. Miškinio „Pasaka apie švelnukus" kasetę. Jaunučių chorą (kartu su G. Leipumi) parengė 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei – konkurse pelnė absoliučiai geriausio vaikų choro vardą.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Koordinatės: 55°03′40″š. pl. 25°59′03″r. ilg.﻿ / ﻿55.061107°š. pl. 25.984244°r. ilg.﻿ / 55.061107; 25.984244


| Gojinis |
| --- |
| Vaizdas nuo „akmenų kalno" |
| Vieta | Sarių seniūnija, Švenčionių raj. |
| Plotas | 0,089 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,43 km |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |
|  |
|  Vikiteka | Gojinis |

**Gojinis** – ežeras Švenčionių rajone, Sarių seniūnijoje, 1,5 km į pietvakarius nuo kelio  **4406**  Švenčionėliai–Melagėnai–Sariai , 2,5 km į vakarus nuo Sarių, šalia Dvarčiškių kaimo (dalis rytinės pakrantės ribojasi su Juodkiške).

Tvenkinys, atsiradęs po užtvankos įrengimo
Vaizdas nuo akmenų muziejaus į tvenkinį (dešinėje tolimajame plane − ežeras)
Vandens telkinio kodas LR ežerų klasifikatoriuje 12130447, plotas 1,3 ha. Priklauso Žeimenos baseinui, tiesioginis vandentakis – Saria, pietuose išteka bevardis upelis.

Ežeras telkšo slėnyje, supamas banguoto reljefo kraštovaizdžio, ovališkos formos, ištisęs pietvakarių – šiaurės rytų kryptimi 0,48 km, didžiausias plotis iki 0,27 km. Altitudė 154,3 m. Pakrantės pelkėtos. Ties šiaurine pakrante pūpso iš stambių riedulių sudėtas „akmenų kalnas" (viena iš Dvarčiškių akmenų muziejaus ekspozicijų).

Ežero plotas
------------

Aplink ežerą yra vandens užlieta teritorija, atsiradusi dėl neteisėtai padarytos užtvankos. Ilgą laiką dokumentuose buvo nurodoma, kad ežero „Gojinis" plotas yra 1,3−1,4 ha, kitas aplink ežerą esantis plotas – pelkė. Lietuvos Aplinkos apsaugos agentūros ir Nacionalinės žemės tarnybos pažymose nurodyta, kad nuo 2005 m. ežero „Gojinis" plotas fiksuojamas 7,59 ha, ežeru laikant ir vandens užlietą plotą. Projektuojant žemės sklypus, vyko teisminiai ginčai, kiek ploto užima ežeras, ir kiek – vandens užlieta pelkė. Dėl Gojinio ežero ištekėjime be leidimo vykdytų krantų tvarkymo darbų taip pat buvo iškelta teismo byla. Šiuo metu prie Gojinio telkšantis tvenkinys jungiasi su ežeru bevardžiu upeliu ir yra atskirtas dirbtiniu pylimu, supiltu 1985–1991 m. Jo pakrantėje į tvenkinį nutiestas tiltelis, suformuota poilsio zona.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gojinis maps.lt žemėlapyje
2. ↑  LR ežerų klasifikatorius
3. ↑  Gojinis *Gamtos kataloge*
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Švenčionių rajono ežerai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Uzufruktas** (lot. *usus fructus*) – asmens gyvenimo trukmei ar apibrėžtam terminui (kuris negali būti ilgesnis už asmens gyvenimo trukmę) nustatyta teisė (uzufruktoriaus teisė) naudoti svetimą daiktą ir gauti iš jo vaisius, produkciją ir pajamas (LR CK 4.141 str.). Uzufruktas gali būti nustatytas vieno ar kelių asmenų (bendrai ar nustatant kiekvieno dalį) naudai.

Uzufrukto objektas
------------------

Uzufrukto objektu gali būti kiekvienas nesunaudojamas ir kilnojamasis, ir nekilnojamasis daiktas, kuris yra nuosavybės teisės objektas. Įgydamas uzufruktą į pagrindinį daiktą, uzufruktorius įgyja uzufruktą ir į antraeilius daiktus, jeigu sutartis ar įstatymai nenustato kitaip. Uzufrukto objektas perduodamas uzufruktoriui pagal aprašą. Pasikeitus daikto, į kurį nustatytas uzufruktas, savininkui, uzufruktas išlieka (LR CK 4.142 str.).

Uzufrukto turinys
-----------------

Uzufruktorius turi teisę naudoti daiktą taip, kaip nustatyta, o jeigu nenustatyta, – kaip tai darytų pagal daikto paskirtį rūpestingas savininkas (LR CK 4.143 str.). Naudojant uzufrukto objektą gaunami vaisiai, produkcija ir pajamos priklauso uzufruktoriui, jeigu sutartis ar įstatymai nenustato kitaip. Uzufrukto turinys nustatomas kiekvienu konkrečiu atveju nustatant uzufruktą. Nustatantis uzufruktą subjektas gali nustatyti tik tokias uzufrukto suteikiamas teises, kurios neprieštarauja daikto naudojimui pagal paskirtį. Jeigu uzufruktas nustatytas į bendrosios nuosavybės teisės objektu esantį daiktą, uzufruktorius turi tas daikto valdymo ir naudojimo teises, kurios priklausytų jam kaip bendraturčiui.

Uzufruktorius turi teisę reikalauti įvykdyti dėl uzufrukto objekto atsiradusias prievoles ir priimti įmokas, tačiau neturi teisės perduoti uzufrukto kitam asmeniui, bet gali perduoti kitam asmeniui teisę įgyvendinti uzufruktą. Tokiu atveju abu subjektai atsako pagal prievoles solidariai. Laikas, kuriam perduodama kitam asmeniui teisė įgyvendinti uzufruktą, negali būti ilgesnis už laiką, kuriam nustatytas uzufruktas. Uzufruktorius neturi teisės perdirbti uzufrukto objekto arba kitokiu būdu iš esmės jo pakeisti be uzufrukto objekto savininko leidimo ar įstatymo numatytais atvejais – be teismo sprendimo. Taip pat uzufruktorius neturi teisės į uzufrukto objekte rastą lobį ar jo dalį, pagal įstatymą priklausančią daikto savininkui (LR CK 4.143 str. 8 d.).

Taip pat skaitykite
-------------------

Servitutas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Scheuchzeria palustris** |
| --- |
| Pelkinė liūnsargė (Scheuchzeria palustris)Pelkinė liūnsargė(*Scheuchzeria palustris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Dumblialaiškiažiedžiai  *( Alismatidae)* |
| Eilė: | Plukeniečiai  *( Najadales)* |
| Šeima: | Liūnsarginiai  *( Scheuchzeriaceae)* |
| Gentis: | Liūnsargė  *( Scheuchzeria)* |
| Rūšis: | Pelkinė liūnsargė  *( Scheuchzeria palustris)* |

 |

**Pelkinė liūnsargė** (*Scheuchzeria palustris*) – liūnsarginių (*Scheuchzeriaceae*) šeimos liūnsargių (*Scheuchzeria*) genties augalų rūšis.

Daugiametė žolė su lapuotu stiebu. Lapai su lapamakštėmis. Apatiniai lapai tokio ilgumo kaip stiebas, aukštesnieji 2-3 lapai vienas nuo kito nutolę, viršutinis trumpiausias. Visi lapai tamsiai žali, jų pamatas gana ilgos makšties pavidalo, viršūnėje turi šaukštišką įdubimą. Žiedynas – kekė.

Liūnsargė auga aukštapelkėse, tarpinio tipo pelkėse. Žydi birželio-liepos mėn. Augalo sėklas lesa daugelis vandens paukščių. Lietuvoje neretas.
|  |
| --- |
| Dajana Kirilova  rus. *Даяна Кириллова* |
|  
Dajana Kirilova 2013 m. vaikų Eurovizijoje |
| Biografija |
| Gimė | 2002 m. balandžio 16 d. (21 metai)  Kazanė, Rusijos vėliava Rusija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 2006–dabar |
| Svetainė | dayanakirillova.ru |

**Dajana Kirilova** (rus. *Дая́на Кири́ллова*; g. 2002 m. balandžio 16 d. Kazanėje) – Rusijos dainininkė.

Biografija
----------

Dajana mokosi muzikos jau nuo ketverių metų, moka groti fleita. Ji taip pat yra vokalinio trio Barbie Cocktail narė. Nuo 2012 m. Dajana lanko šokių studiją „Todes" Kazanėje.

2012 metais Dajana užėmė antrą Rusijos nacionaliniame finale į tų metų vaikų Eurovizijos konkursą, jaunoji atlikėja nusileido tik nugalėtojai Lerikai. Kitais metais ji laimėjo atranką su daina „Mečtaj", įveikusi kitus 17 jaunųjų atlikėjų. Po pergalės išrinkta atstovauti savo šaliai 2013 m. vaikų Eurovizijos dainų konkurse, vykusiame Kijeve. Tais pačiais metais atlikėja atstovavo Rusijai „Slavianski Bazaar" konkurse, kur užėmė trečią vietą.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dajana Kirilova** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2017-09-14 iš Wayback Machine projekto. **(**rus.**)**

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Lerika  *„Sensatsiya"*** |  **Rusijos atstovė vaikų Eurovizijoje**2013 | Po to:**Alisa Kožikina  *„Dreamer"*** |
| **Virgilijus Vaičiūnas** |
| --- |
| Gimė | 1954 m. birželio 30 d.Plungė. |
|  |
| Veikla | architektas, skulptorius, tautodailininkas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus inžinerijos statybos institutas |

**Virgilijus Vaičiūnas** (1954 m. birželio 30 d. Plungėje) – Lietuvos tautodailininkas, medžio skulptorius, architektas.

Biografija
----------

Drožinėti pradėjo mokydamasis septintoje klasėje, o medžio skulptoriaus įgūdžius įgijo Plungės liaudies meno įmonėje Minija. 1972 m. baigė Plungės I-ją vidurinę mokyklą, o 1980 m. – Vilniaus inžinerijos statybos institutą, kuriame įgijo architekto kvalifikaciją. Vadovavo Skuodo rajono valdybos architektūros skyriui, dirbo architektu Skuodo ir Kretingos rajonų kolūkiuose, įgijo kraštovaizdžio architektūros žinių.

Nuo 1990 m. užsiėmė medžio drožyba, 1992 m. tapo Lietuvos tautodailininkų sąjungos Žemaitijos (Klaipėdos) skyriaus nariu. 1997 m. apsigyveno Kiauleikiuose (Kretingos r.), įsirengė kūrybines dirbtuves, daug laiko ir jėgų skyrė sodybos ir parko formavimui.

Kūrė monumentaliąją skulptūrą religine tematika, mažąją skulptūrą interjerui ir taikomosios dailės kūrinius: buities reikmenis, apyvokos daiktus pirčiai, lauko ir interjero baldus. Sukūrė unikalius baldus Trakų istoriniame nacionaliniame parke įsikūrusiam poilsio kompleksui „Akmeninė užeiga", Danijos ir Vokietijos verslininkų užsakymu. Jo sukurti monumentaliosios skulptūros kūriniai stovi Alytuje, Palangoje, Raseinių, Vilkaviškio, Kretingos rajonuose. Dalis darbų iškeliavo į Ameriką (Čikagą), Kanadą.

Pirmąją personalinę parodą surengė 1994 m. Klaipėdos parodų rūmuose. 2000 m. savo darbus eksponavo Klaipėdos „Marginių" salone, 2003 m. – Hamburge (Vokietija), 2004 m. – Seime ir Kretingos muziejuje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Genovaitė Paulikaitė. Tautodailininkai tampa verslininkais. – Pajūrio naujienos, 2000, sausio 21, p. 6.
2. ↑  Genė Drungilienė. Ilgai daromas kūrinys tampa... užkankintu. – Pajūrio naujienos, 2001, rugpjūčio 7, p. 5.
3. ↑  Danutė Dunauskaitė. Išvežęs Žemaitiją į Hamburgą. – Pajūrio naujienos, 2003, rugsėjo 12, p. 2.
| **Ranunculus lingua** |
| --- |
| Pelkinis vėdrynas (*Ranunculus lingua*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Vėdryniniai  *( Ranunculaceae)* |
| Gentis: | Vėdrynas  *( Ranunculus)* |
| Rūšis: | Pelkinis vėdrynas  *( Ranunculus lingua)* |

 |

**Pelkinis vėdrynas** (*Ranunculus lingua*) – vėdryninių šeimos augalų rūšis.

Morfologija
-----------

Augalas žolinis, 50–115 cm aukščio, stačiastiebis. Lapai išilgai lancetiški, aštriabriauniai, 15–30 cm ilgio, 1–5 cm pločio. Žiedai geltonais vainiklapiais (jų 5), 3–4,5 cm skersmens. Žydi nuo birželio iki rugpjūčio.

Paplitimas
----------

Pelkinis vėdrynas paplitęs Europoje, Vakarų ir Vidurinėje Azijoje, Sibire, Kašmyre. Auga durpynuose, šlapiose pievose, balų, tvenkinių, ežerų pakrantėse, nendrynuose ir meldynuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Stanisław Kłosowski, Grzegorz Kłosowski: *Rośliny wodne i bagienne*. Warszawa: Multico Oficyna Wydawnicza, 2007, s. 165,



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pelkinis vėdrynas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  dajakai |
| --- |
| Dajakai XX a. pr.Dajakai XX a. pr. |
| Gyventojų skaičius | 3-8 mln. (dėl sudėtingo grupavimo duomenys labai skiriasi) |
| Populiacija šalyse | Indonezija, Malaizija, Brunėjus |
| Kalba (-os) | dajakų |
| Religijos | animizmas, krikščionybė, islamas, budizmas |
| Giminingos etninės grupės | daugelis Malajų salyno tautų |
|  |
|  **Vikiteka:** | dajakai |

**Dajakai** (indonez. *Orang Dayak*) – etninė grupė, gyvenanti Borneo saloje (Indonezijoje ir Malaizijoje). Terminu *dajakai* dažniausiai apibrėžiami visi vietinės kilmės salos gyventojai, tačiau jie savo ruožtu susiskirstę į daugybę genčių (~200), išpažįsta skirtingus tikėjimus, laikosi skirtingų papročių, skiriasi jų kalbiniai dialektai. Dajakų kalba priklauso austronezinių kalbų grupei ir yra artima daugelių aplinkinių salų gyventojų kalbų. Dauguma dajakų laisvai kalba indoneziečių kalba. Svarbesnės dajakų gentys: ibanai, punanai, daanai, modangai, segajai, longvajai, mandakai, sangau ir daug kitų.

Dauguma dajakų gyvena gilesniuose salos rajonuose, upių pakrantėse esančiuose kaimuose. Gyvena bendruomenėse, vadinamuosiuose „ilguosiuose namuose". Bendruomenei vadovauja seniūnas – *kepala*.

Dajakai savo kultūros išsivystymo lygiu pakankamai skirtingi. Šie skirtumai dažniausiai priklauso nuo geografinės padėties. Netoli jūros pakrantės, didžiuosiuose miestuose gyvenantys dajakai savo kultūra menkai skiriasi nuo malajų, javiečių. Tipiškiausi dajakai gyvena gilesnėse salos srityse, upių pakrantėse. Tuo tarpu atokiuose kalnuose gyvena dar visiškai netoli civilizacijos raidoje pažengusios medžiotojų ir rankiotojų gentys, kurias kitos dajakų gentys vadina „galvų medžiotojais".

Dajakai verčiasi ryžių auginimu, žvejyba, medžiokle, miško gėrybių rankiojimu, kiaulių ir vištų auginimu. Nemaža dajakų dalis dirba miškininkystėje. Dauguma jaunesnių dajakų yra raštingi, kadangi beveik kiekviename kaime veikia mokyklos.

Dar neseniai daugelis dajakų išpažino vietinius tikėjimus (animizmą, vad. *Kaharnigan*), tačiau dėl krikščioniškųjų misijų įtakos dabar daugelis dajakų yra katalikai arba protestantai. Painiavą kelia tai, kad dajakai musulmonai (gyvena daugiausia miestuose) laikomi tik „pusiau dajakais".

Tradiciniai dajakų valgiai – ryžiai ir žuvis. Taip pat vartoja kiaulieną, įvairių medžiojamų žvėrių mėsą, paparčių ūglius ir kitus miško augalus. Nuo dajakų kultūros neatsiejami alkoholiniai gėrimai, gaminami iš ryžių. Ypač populiarus yra *beram* gėrimas.

Šiuo laikotarpiu dajakų kultūra vis labiau nyksta (ypač plečiantis turizmui, transporto galimybėms).

* Dajakų ilgasis namas (XX a. pr.)Dajakų ilgasis namas (XX a. pr.)
* Penanų moteris iš SaravakoPenanų moteris iš Saravako
* Kenjahų tinklų audėjasKenjahų tinklų audėjas
* Bahau dajakų mergina (~XX a. vid.)Bahau dajakų mergina (~XX a. vid.)
* Dajako karūnaDajako karūna
Koordinatės: 54°54′10.51″ š. pl. 23°55′37.84″ r. ilg.﻿ / ﻿54.9029194°š. pl. 23.9271778°r. ilg.﻿ / 54.9029194; 23.9271778

Kauno vandenys
Nuotekų valykla Marvoje
UAB **Kauno vandenys** – vandens tiekėjas Kaune. Steigėjas Kauno miesto savivaldybės taryba. Buveinės adresas – Aukštaičių g. 43, LT-44158 Kaunas.

Įmonės simbolis – prie pastato stovinti skulptūra „Vandens nešėja" (skulptorius Bronius Pundzius, 1939 m.), pavaizduota ir įmonės emblemoje.

Istorija
--------

1995 m. birželio 1 d. Kauno miesto valdybos potvarkiu Nr.29 reorganizuota Kauno valstybinė vandens tiekimo įmonė, įsteigta UAB „Kauno vandenys".

2006 m. eksploatavo 1109,7 km geriamojo vandens tinklų, 940,1 km buitinių ir lietaus nuotekų tinklų. Taip pat 7 vandenvietes ir 2 vandens gerinimo įrenginius, 9 antro ir 45 trečio vandens pakėlimo siurblines ir 50 nuotekų perpumpavimo siurblinių, 20 švaraus vandens rezervuarų, modernią nuotekų valyklą. Per parą iš požeminių vandens šaltinių išgaunama 66 600 m³ vandens, perpumpuojama 65 800 m³ vandens ir 59 300 m³ nuotekų (2006 m.). Bendrovė išgavo ir patiekė 24 mln. kub. m. vandens (2006 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  UAB „Kauno vandenys" informacija Archyvuota kopija 2010-01-17 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficialus UAB „Kauno vandenys" tinklalapis
| Kauno viršūnė |
| --- |
| **Aukštis** | 5400 m |
| **Žemynas** | Azija |
| **Šalys** | Tadžikijos vėliava Tadžikija |
| **Kalnynas** | Pamyras |
| **Pirmasis įkopimas** | 1977 m. |

**Kauno viršūnė** – 5400 m aukščio viršukalnė pietvakarinėje Pamyro dalyje, Šugnano kalnagūbryje (Tadžikistanas).

1977 m. liepos 22 d. pirmąkart į šią viršukalnę įkopė topografų ekspedicijoje Pamyre dalyvavę 3 Kauno alpinistai ir 1 latvis: broliai Eugenijus ir Romualdas Bajorai, Kęstutis Virbalis ir Valdis Kikanas. Alpinistai įkopė viena, o nusileido kita puse (patogesne). Be Kauno, jie įkopė į dar dvi bevardes viršukalnes. Ekspedicijos dalyvio K. Virbalio teigimu, užkopę į bevardę kalno viršūnę, alpinistai pastatė vadinamąjį akmenų turą, o į jo vidų įdėjo raštelį, kuriame užrašyti įkopimo metai, ekspedicijos dalyvių pavardės, orų sąlygos.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  „Senjorai Alvydas ir Kęstutis – adrenalino fanatikai: jau 50 metų negali be kalnų". 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2022-02-20.
2. ↑  „Lietuviškos viršūnės". Kalnai.lt. Nuoroda tikrinta 2022-02-20.
3. ↑  „Kops į Kauno viršūnę: tikslas – atkartoti 1977-ųjų ekspediciją". Kauno diena. Nuoroda tikrinta 2022-02-20.
Koordinatės: 54°25′08″š. pl. 25°19′18″r. ilg.﻿ / ﻿54.418767°š. pl. 25.321572°r. ilg.﻿ / 54.418767; 25.321572

|  Gojaus šv. Mikalojaus Stebukladario sentikių cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Церковь Св. Николая Чудотворца |
| **Savivaldybė** | Šalčininkų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Gojus (Jašiūnai) |
| **Adresas** | Sentikių g. 10 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1937 m. |

Atminimo kryžius
**Gojaus Šv. Nikolajaus Stebukladario cerkvė** – rusų stačiatikių (sentikių) maldos namai Šalčininkų rajone, Jašiūnų seniūnijoje, Gojaus kaime, apie 2 km į pietus nuo Jašiūnų, 1,5 km į pietvakarius nuo kelio  **A15**  Vilnius–Lyda . Priklauso Gojaus sentikių religinei bendruomenei. Šiuo metu bendruomenę sudaro apie 60 narių. Bendruomenei pirmininkauja Piotr Griaznov, jam talkina Antonina Jankovskaja.

2014 m. liepos 12 d. buvo švenčiamos sentikių bendruomenės įkūrimo Gojaus kaime 300–osios metinės. Šia proga baigėsi 2012 m. inicijuotas šventovės remonto projektas, taip pat pašventintas kiemelyje paminklas–kryžius, įamžinantis pirmųjų Gojaus sentikių atminimą. 

Vietos kapinėse palaidoti ir katalikai, ir stačiatikiai, ir sentikiai. Taip pat čia yra sovietų karių, žuvusių nukritus lėktuvui Antrojo pasaulinio karo metais.

Istorija
--------

Manoma, jog Gojaus sentikiai įsikūrė dvarininkų Balinskių žemėse. Ankstyvoji bendruomenės istorija beveik nėra žinoma. Ji XIX ir XX a. turėjo glaudžių ryšių su Daniliškių sentikių bendruomene, kuri yra seniausia Vilniaus krašte, susikūrusi XVIII a. Istoriniai dokumentai taip pat liudija, kad sentikiai jau XVII a. pabaigoje ir XVIII a. pradžioje kėlėsi iš Rusijos Toropeco ir Smolensko valsčių į dabartinės Lietuvos pietryčius.

1920 m. pabaigoje Gojaus bendruomenėje buvo 368 nariai, gyvenę Gojaus (28 namai) ir aplinkiniuose kaimuose. 1937 m. buvo baigta statyti naujoji cerkvė. Iki jos buvo meldžiamasi senojoje. Senoji medinė maldykla stovėjusi netoli tos vietos, kur stovi dabartinė.

Pokario metais bendruomenę sudarė apie 350 narių, 1950–1980 m. šis skaičius mažėjo. Kolektyvizacija lėmė, kad gyventojai kėlėsi į miestus, dalis iš jų persikėlė į Šalčininkus ir Vilnių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Paminklo–kryžiaus Gojaus kaime pašventinimas[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Įgyvendintas dar vienas vietos projektas[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gojaus šv. Mikalojaus Stebukladario sentikių cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Gojaus sentikių religinė bendruomenė
* Gojaus sentikių istorija Archyvuota kopija 2016-03-09 iš Wayback Machine projekto.
* Gojaus maldos namai (*sobory.ru*)
* Lietuvos sentikių kultūros paveldas Archyvuota kopija 2014-04-23 iš Wayback Machine projekto.