recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Asta Stašaitytė** |
| --- |
| Visas vardas | Asta Stašaitytė-Masalskienė |
| Gimė | 1971 m. sausio 21 d. (53 metai)Klaipėda |
| Sutuoktinis (-ė) | Giedrius Masalskis (2001-2017 m. lapkričio mėn.) |
| Vaikai | Emilis ir Danielius |
|  |
| Veikla | TV laidų kūrėja |

**Asta Stašaitytė** (g. 1971 m. sausio 21 d. Klaipėdoje) – TV laidų kūrėja, vedėja.

Biografija
----------

Nuo 1992 m. Balticum televizijoje vedė laidą vaikams „Liūtukas Timas". Nuo 2000 m. Baltijos televizijos ir LNK laidų vedėja.

Dirbdama radijo stotyje M-1 susipažino su ten taip pat dirbusiu radijo ir televizijos laidų vedėju Giedriu Masalskiu. Pora susituokė 2001 m. susilaukė sūnų Emilio ir Danieliaus. 2017 m. lapkričio mėnesį išsiskyrė po 16 metų trukusios santuokos.

TV veikla
---------

BTV kanale vedė sekmadienio ryto laidą Sekmadienio rytas. LNK kanale veda laidą Yra, kaip yra.

Laidoje „Mes – vieno kraujo" buvo komisijos nare.

Šaltiniai
---------

1. ↑  "Asta Stašaitytė-Masalskienė: gyvenimas prasideda tik po trisdešimties". ve.lt. 2014-08-24. Nuoroda tikrinta 2017-12-03.
2. ↑  "Skiriasi Asta Stašaitytė ir Giedrius Masalskis: „Nesugebėjome išsaugoti jausmų"". 15min. 2017-12-01. Nuoroda tikrinta 2017-12-03.
|  |
| --- |
| Bato universitetas |
|  |
| lot. *Generatim discite cultus* |
| Šūkis | angl. *Learn the culture proper to each after its kind* |
| Įkurtas | 1886 m. |
| Tipas | Valstybinis |
| Šelpimas | 7,6 mln. £ (2021 m.) |
| Darbuotojų | 2180 |
| Studentų | 18560 |
| Bakalaurai | 13605 |
| Magistrantai | 4955 |
| Vieta | Batas, Anglija |
| Svetainė |  |

**Bato universitetas** (angl. *University of Bath*) – valstybinis universitetas Bate, Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje.

Universiteto struktūrą sudaro keturi fakultetai: Inžinerijos ir dizaino, Humanitarinių ir socialinių mokslų, Vadybos bei Tiksliųjų ir gamtos mokslų fakultetas.

Istorija
--------

Universitetas įkurtas 1886 m. kaip Prekeivių technikos koledžas. 1960 m. performuotas į Bristolio mokslo ir technologijų koledžą. 1971 m. mokymo įstaigai suteiktas Bato universiteto vardas.

Sporto infrastruktūra
---------------------

Universiteto miestelio teritorijoje išvystyta sporto infrastruktūra. Čia treniruojasi Jungtinės Karalystės šiuolaikinės penkiakovės federacijos atstovai.

2019 m. universiteto sporto komplekse vyko 2019 m. Europos šiuolaikinės penkiakovės čempionatas, o 2023 m. įvyko 2023 m. pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionatas.

Bato universiteto stadionas 2023 m. pasaulio šiuolaikinės penkiakovės čempionato metu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  UIPM Pentathlon and Laser Run World Championships 2023 Archyvuota kopija 2023-07-11 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Bath to host 2023 Pentathlon and Laser Run World Championships
3. ↑  UIPM Laser Run and Modern Pentathlon World Championships 2023 Archyvuota kopija 2023-07-11 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  2023 Modern Pentathlon World Championships

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
**Dvipusė sutartis** (angl. *Two-way contract*) – profesionalaus sporto sutartis, kurioje numatyta, kad sportininko atlyginimas priklauso nuo lygos, kurioje sportininkas paskiriamas žaisti.

Krepšinis
---------

Nuo 2017–2018 m. sezono NBA leidžia komandoms sudaryti dvipuses sutartis tarp jų ir G-lygos komandų. Kiekviena komanda žaidėjams, turintiems mažiau nei ketverių metų NBA patirtį, gali pasiūlyti dvi tokias sutartis per sezoną. Šios sutartys sudaromos ne su kiekvienu pretenduojančiu tapti NBA žaidėju, bet yra skirtos žaidėjams, kuriuos komanda norėtų pasilikti sau, nepasirašydama nuolatinės sutarties. Kai kuriuos antrajame NBA naujokų biržos rate pašauktus žaidėjus komandos gali pasilikti pagal dvipusę sutartį kaip alternatyvų pasirašymo būdą.

Dvipusių sutarčių sistema naudinga jauniems nepašauktiems žaidėjams, kurie nenori žaisti profesionalaus krepšinio užsienyje ir nori žaisti NBA, taip pat tiems, kurie mano, kad organizacijos investicijos į juos yra naudingos jų tobulėjimui. Kai kurie žaidėjų agentai yra susirūpinę dėl šios sistemos, nes mainais į garantuotą darbą už didesnį atlyginimą nei įprastas G-lygos žaidėjas, dvipusių sutarčių žaidėjai atsisako laisvės būti pakviesti iš G-lygos bet kurios NBA komandos, galbūt ketinančios pasirašyti su žaidėju 10 dienų sutartį, kuri galiausiai gali padėti greičiau gauti nuolatinę vietą NBA žaidėjų sąraše nei dvipusė sutartis, tačiau su kai kuriais žaidėjais, kurie įrodė, kad yra geri žaidėjai, gali būti sudaryta visavertė sutartis visam likusiam sezonui, nors dėl to iš komandos gali tekti atleisti kitą žaidėją, kad būtų išlaikoma ne daugiau kaip 15 vietų sąraše.

Išnašos
-------

1. ↑  „Major league dreams are anything but cheap". *The Augusta Chronicle*. 2010-12-03. Suarchyvuotas originalas 2012-09-14. Nuoroda tikrinta 2010-12-01.
2. ↑  „Frequently Asked Questions: NBA G League". *NBA G League* (amerikiečių anglų). Nuoroda tikrinta 2021-05-01.
3. ↑  Cato, Tim (2017-07-18). „How the NBA's new 2-way contracts work and why some agents are worried about them". Sbnation.com. Nuoroda tikrinta 2019-01-15.
Koordinatės: 54°2′3″ š. pl. 23°50′22″ r. ilg.﻿ / ﻿54.03417°š. pl. 23.83944°r. ilg.﻿ / 54.03417; 23.83944

| Dulgas |
| --- |
|  |
| Vieta | Druskininkų sav. Lietuva |
| Plotas | 0,316 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,97 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 4,4 m |
| Didžiausias gylis | 10,6 m |
| Įteka | Senkonė, D-1, bevardis upelis |
| Išteka | Dulgelė |

**Dulgas** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 6 km į pietus nuo Leipalingio, paribyje su Lazdijų rajonu. Išsidriekęs šiaurės – pietų kryptimi 1,75 km, siauras, 0,28 km pločio. Altitudė 111,8 m. Giliausia vieta siekia 10,6 m. Krantai daugiausia lėkšti, pelkėti, tik vakarinis status. Krantai beveik ištisai apaugę siaura medžių juosta. Pietvakariniame krante stūkso Valančiūnų miškas, šiauriniame – Šilelio miškas, pietrytiniame – plyti dirbami laukai. Šiaurės vakaruose suteka trys upeliai, o pietuose išteka Seiros intakas Dulgelė (Baltosios Ančios baseinas).

Rytiniame Dulgo ežero krante įsikūręs Dulgininkų kaimas, kaimo turizmo sodybos.

Ežerėvardis *Dùlgas* laikomas jotvingišku, reiškiančiu „ilgas" (plg. ežerą prūs. *Dulgen*, slavų *\*dъlgъ*, lot. *\*dlongos, longus*, het. *daluga-*  reikšme „ilgas").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dulgas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 467
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 95
| **Mustela lutreola** |
| --- |
| Europinė audinė (Mustela lutreola)Europinė audinė (*Mustela lutreola*) |
| Apsaugos būklė |
| Grėsmingai nykstantys  (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Kiauniniai  *( Mustelidae)* |
| Gentis: | Šeškai  *( Mustela)* |
| Rūšis: | Europinė audinė  *( Mustela lutreola)* |

 |
| Binomas |
| ***Mustela lutreola***Linnaeus, 1761 |
| Europinių audinių natūralus paplitimo arealasEuropinės audinės natūralus paplitimo arealas
Europa iki Uralo kalnų:

```
ruda spalva - dar išlikę,
raudona - reintrodukuotos,
oranžinė - manoma jau išnykę
```
 |

**Europinė audinė** arba kartais **švitras** (*Mustela lutreola*) – kiauninių šeimos plėšrus žinduolis.

Išvaizda
--------

Dydžiu ir išvaizda panaši į šešką ir ūdrą. Europinė audinė labai panaši į kanadinę audinę, tik truputį mažesnė. Kailis nuo rudos iki tamsiai durpinės spalvos, tankus, žvilgantis, lūpos ir pakaklė baltos.

Gyvenama aplinka ir elgesys
---------------------------

Gyvena arti vandens, gerai plaukioja ir nardo. Minta vandens gyviais – žuvimis, varlėmis, vėžiais, taip pat ir paukščiais.

Paplitimas
----------

Natūraliai gyveno ar gyvena atskiruose Ispanijos, Prancūzijos, Rumunijos, Rusijos, Ukrainos regionuose. Reintrodukuota į Hyjumos salą Estijoje.

Gyveno ir Lietuvoje. Paskutiniai žvėreliai pastebėti 1978 — 1979 m. pietų Lietuvoje, Merkio baseine.

Grėsmingai nykstanti rūšis
--------------------------

Iki XIX a. vidurio europinių audinių arealas apėmė plotą nuo Ispanijos iki Obės upės ir Kaukazo. Tačiau per pastaruosius 150 metų europinių audinių populiacija sumažėjo daugiau nei 85%. 
Didžiausią grėsmę rūšiai kelia XX a introdukuotos didesnės kanadinės audinės.

Rūšis įrašyta į Tarptautinę raudonąją knygą, CR (Critically Endangered) kategoriją.

Europinė audinė nuo 1989 iki 2019 m. buvo įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą, į 2019 m. sąrašą buvo nutarta šios rūšies jau nebeįtraukti, kadangi pripažinta kaip jau išnykusi rūšis ir dėl to neįmanoma išsaugoti.

Taip pat skaityti
-----------------

* Istoriniais laikais išnykę vietinės Lietuvos žinduolių rūšys

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Europinė audinė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „IUCN Red List - Mustela lutreola". IUCN Red list. Suarchyvuotas originalas 2012-05-01. Nuoroda tikrinta 2012-05-02. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. ↑
| Faencait. *Città di Faenza* |
| --- |
| *katedra* |
|  |
| 

FaencaFaenca

44°17′00″ š. pl. 11°53′00″ r. ilg.﻿ / ﻿44.28333°š. pl. 11.88333°r. ilg.﻿ / 44.28333; 11.88333﻿ (Faenca)Koordinatės: 44°17′00″ š. pl. 11°53′00″ r. ilg.﻿ / ﻿44.28333°š. pl. 11.88333°r. ilg.﻿ / 44.28333; 11.88333﻿ (Faenca) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Emilija-Romanija Emilija-Romanija |
| **Provincija** | Ravenos provincija |
|  |
| **Meras** | Giovanni Malpezzi |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 58 618  |
| **Plotas** | 215,72 km² |
| **Tankumas** (2011) | 272 žm./km² |
| **Altitudė** | 35 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 48018 |
| **Tel. kodas** | 0546 |
| **Tinklalapis** | www.comune.faenza.ra.it |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Madonna delle Grazie |

**Faenca** (it. *Faenza*) – miestas Italijoje, Emilijoje-Romanijoje, Ravenos provincijoje.

Istorija
--------

Pagal mitologiją miesto pavadinimas *Faoentia* yra keltų ar etruskų kilmės (lot. *Splendeo inter deos* - Aš šviečiu tarp dievų). Patys romėnai miestą vadino *Faventia* ir jis tapo keramikos sinonimu.

Čia Kvintas Cecilijus Metelas Pijus nugalėjo Gnėjų Papirijų Karboną, Gajaus Marijaus šalininką, 82 m. pr. m. e. Po to miestas suklestėjo dėl žemės ūkio, keramikos, plytų ir tekstilės.

Čia Totilos ostgotai nugalėjo Bizantijos armiją Favencijos mūšyje 542 m.

Po nuosmūkio laikotarpio Faenca suklestėjo VIII a. Apie 1000 m. valdant vyskupams, o vėliau ir komūnai prasidėjo miesto klestėjimas ir statybos, kurios kulminaciją pasiekė valdant Manfredi šeimai. Pirmi konsulai buvo išrinkti 1141 m. o 1155 m. miestą pradėjo valdyti podesta. Kovojant tarp gvelfų ir gibelinų, Faenca iš pradžių palaikė imperatorių. Tačiau 1178 m. pakeitė nuomonę ir įstojo į Lombardijos lygą. Vidinė kova padėjo iškilti Maghinardo Pagano, kuris valdė miestą kelerius metus.

XIV a. pabaigoje gvelfai Manfredžai pradėjo valdyti Faencą ir išsilaikė valdžioje du šimtus metų. Klestėjimo viršūnė buvo Carlo II Manfredi valdymas. 1488 m. Galeotto Manfredi buvo nužudytas žmonos, jo sūnus Astorre III tapo įpėdiniu, bet jį Romoje nužudė Cezaris Bordžija, kuris užėmė Faencą 1501 m.

Po trumpo Venecijos valdymo, Faenca priklausė popiežiaus valstybei iki 1797 m.

Miestai partneriai
------------------

* Graikija Amarusijas, Graikija
* Prancūzija Beržerakas, Prancūzija
* Kroatija Rijeka, Kroatija
* Vokietija Švabiš Gmiundas, Vokietija
* Ispanija Talavera de la Reina, Ispanija
* Rumunija Timišoara, Rumunija
* Japonija Tokis, Japonija
* Iranas Laledžinas, Iranas

Išnašos
-------

1. ↑  „Iran's Lalejin and Italy's Faenza named sister cities". Payvand.com. Suarchyvuotas originalas 2011-11-03. Nuoroda tikrinta 2011-09-16. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
*Flat white* su *latte art*.
**Flat white** – kavos gėrimas gaminamas iš espreso ir smulkiapučio pieno, ruošiamas 1:2 (espresas:puta) tūrio santykiu, klasikinio recepto galutinis tūris svyruoja 150–160 ml ribose. Sukurtas Australijoje ir N. Zelandijoje.

Gaminamas į tradicinį ar dvigubą espresą pilant smulkiaputį pieną. Naudojamas garais iki 60–70 °C kaitintas pienas. Tokioje temperatūroje išlieka pieno riebalai ir baltymai, dėl ko šis išlaiko salstelėjusį skonį. Smulkiaputis pienas suteikia glotnią aksominę tekstūrą, gali būti puošiamas *latte art*. Gėrimas paprastai patiekiamas keraminiuose puodeliuose.

Panašios kavos gėrimų rūšys
---------------------------

* Kapučinas. Gali būti daromas ir su „sausa puta" (t. y. naudojamas stambiaputis pienas).
* Ispaniškas *cafe con leche*. Šiam gėrimui naudojamas 95-99 °C temperatūroje šutintas pienas, dėl ko dingsta salstelėjęs jo skonis. *Cafe con Leche* nėra smulkiapučio pieno sluoksnio.
* Latte

Nuorodos
--------

1. ↑  Symons, Michael (2007). *One continuous picnic: a gastronomic history of Australia*. Melbourne University Publishing. p. 366.
2. ↑  „Milk Frothing Guide - Hello Milk!". CoffeeGeek.com. Suarchyvuotas originalas 2011-07-04. Nuoroda tikrinta 2019-01-31. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
|  |
| --- |
| **Panevėžio Juozo Miltinio gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Panevėžio Juozo Miltinio gimnazija herbas|center|100px]] |
| Panevėžio Juozo Miltinio gimnazija |
| **Adresas** | Aukštaičių g. 1, Panevėžys |
| **Direktorius(-ė)** | Vytautas Raišys |
| **Mokinių skaičius** | 668 (2022/2023 m.m.) |
| **Įkūrimo data** | 1967 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 56 (2022/2023 m.m.) |

**Panevėžio Juozo Miltinio gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Panevėžyje, Aukštaičių g. 1, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190421338.

Istorija
--------

Panevėžio 7–oji vidurinė mokykla atidaryta 1967 m. spalio 16 d. Aukštaičių ir Ramygalos gatvių sankryžoje, vienoje seniausių miesto dalių, kur tarpukaryje gyveno įvairių tautybių žmonės: lietuviai, lenkai, žydai, karaimai. Už kelių namų nuo dabartinės mokyklos, miesto centro link, buvo žydų mokykla (dabar suaugusių mokymo centras), sinagoga. Priešais mokyklą iki 1970 m. stovėjo karaimų šventovė – kenesa. 1960–1970 m. aplink mokyklą pastatytas didelis gelžbetoninių namų rajonas.

1995 m. vasario 24 d. mokyklai suteiktas Panevėžio dramos teatro steigėjo ir režisieriaus, filosofo, pedagogo, Gedimino ordininko, Panevėžio garbės piliečio Juozo Miltinio vardas. Nuo 1992 m. mokymo procese įteisintos teatro pamokos, kurių rezultatas – spektakliai, akcijos, dokumentiniai ir vaidybiniai filmai. Nuo 1996 m. mokykla organizuoja Respublikinį jaunųjų dramaturgų konkursą. 1998 m. įkurta Lietuvos dramos mokytojų asociacija, o jos būstinė – Panevėžio Juozo Miltinio gimnazijoje. 

2010 m. kovo 26 d. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas.

Direktoriai
-----------

* 1967–1972 m. Juozas Žakevičius
* 1972–1991 m. Irena Kačinskienė
* 1991–2022 m. Vytautas Raišys
* 2022-2023 m. l.e Daiva Mackevičienė
* nuo 2023 m. Ramutė Stasevičienė

Žymiausi mokytojai
------------------

* Algis Želvys, ekspertas, teatro mokytojas.

Žymiausi mokiniai
-----------------

* Gintaras Šileikis, 2004–2008 m. Seimo narys;
* Marius Jurgelėnas, 2006 m. tarptautinės chemijos olimpiados bronzos medalio laimėtojas.
* Alfridas Pajuodis, skulptorius, tarptautinių skulptūros simpoziumų dalyvis.

Šaltiniai
---------

1. Juozo Miltinio gimnazija
2. ↑  Juozo Miltinio gimnazija
3. Mokytojai
4. ↑  Mokytojai

Nuorodos
--------

* Panevėžio Juozo Miltinio gimnazija
Planetos vaizdas „Žvaigždžių karų" filmuose
**Degoba** (angl. *Dagobah*) – planeta išgalvotame „Žvaigždžių karų" pasaulyje. Nuo galaktikos branduolio ši planeta nutolusi 50 250 šviesmečių, vanduo užima apie 8 % jos paviršiaus, planetos paviršius gana plokščias, vanduo pasiskirstęs daugybėje seklių ežerų ir lagūnų.

Galaktikos Respublika šiai planetai didesnio dėmesio neskyrė. Degoba – vienintelė gyvenama planeta taip pat pavadintoje sistemoje, įeinančioje į *Sluis* sektorių. Tai debesuotas ir pelkėtas tankios lapijos pasaulis, jame gyvena gausybė įvairių dydžių gyvų padarų, tarp jų primenančių roplius, varliagyvius, į spiečius besiburiančius vabzdžius, planeta kupina šių padarų skleidžiamų garsų. Šiai planetai būdingos gyvosios būtybės išsivysčiusiu intelektu nepasižymi. Didesnės gyvybės formos gyvena urvus primenančiose tuštumose, susidariusiose iš suakmenėjusių miškų. Plėšrūs „gumbamedžiai" (angl. *gnarltrees*) dauginasi kaip judrūs vorų pavidalo padarai, paskui jie įsišaknija. Be to, Degoboje stipriai reiškiasi Jėga.

Patartas Obivano Kenobio, į Degobą atskrenda Lukas Skaivokeris, čia jį moko Joda.

Išnašos
-------

1. ↑  Star Wars: Complete Locations, 2005, p. 14.
2. 1 2  „Dagobah". *StarWars.com* (anglų). Nuoroda tikrinta 2018-12-11.
3. ↑  Anderson 1995, pp. 79–80.
4. ↑  Anderson 1995, p. 80.
5. ↑  Anderson 1995, p. 81.
6. ↑  Anderson 1995, pp. 84–85.
7. ↑  Douglas Brode, Leah Deyneka. Myth, Media, and Culture in Star Wars: An Anthology. Scarecrow Press, 2012, p. 38–39.

Šaltiniai
---------

* Anderson, Kevin J. (1995). *The Illustrated Star Wars Universe*. New York: Bantam Books. ISBN 0-553-09302-9.

Nuorodos
--------

* Straipsnis apie Degobą svetainėje „Wookieepedia"
Du T. Edisono fonografo cilindrų įrašai (šonuose) ir jų kartoniniai dėklai (centre).
**Fonografo cilindras**, arba **volelis** – pirmoji komercinė laikmena, skirta garso įrašymui ir atkūrimui, populiariausia buvo 1888–1915 m. Šie cilindro formos objektai turėjo ant išorinio paviršiaus išraižytus garso įrašus (griovelius), kurie galėjo būti atkuriami cilindrus grojant fonografu. Standartiniai cilindrai buvo tuščiaviduriai, maždaug 10 cm ilgio, 5,6 cm skersmens ir 5 mm storio, jų sukimosi greitis buvo apytikriai 120 aps/min. galėjo atkurti maždaug iki 3 min. trukmės įrašą (vėliau buvo ištobulinti).

Iš pradžių garsas buvo įrašomas ant plieninio cilindro, padengtu alavine folija, tačiau folija nebuvo tinkama medžiaga naudojimui kiekvieną dieną bei komercinėje produkcijoje. Apie 1880 metus pasirodė iš vaško padaryti cilindrai. Šie irgi gana greitai susidėvėdavo, tačiau juos buvo galima nušlifuoti su specialiu prietaisu tolimesniam naudojimui. 1890 m. Čarlzas Tainteris (*Charles Tainter*) užpatentavo kieto karnaubo vaško naudojimą cilindrų gamyboje, vietoje įprasto parafino ir bičių vaško mišinio.

Vėliau, apie 1910 m. pasirodžius vinilinėms plokštelėms fonografo cilindrų paklausa ėmė sparčiai mažėti ir 1929 m. jų masinė gamyba buvo nutraukta. Pagrindinis plokštelių pranašumas buvo toks, jog jos užėmė mažiau vietos.

* 1904 m. Edisono cilindras, pagamintas iš juodo vaško.1904 m. Edisono cilindras, pagamintas iš juodo vaško.
* Diktofono cilindras. Adata judėdavo iš dešinės į kairę. Vaškiniuose cilindruose buvo galima įrašyti iki 1200–1500 žodžių.Diktofono cilindras. Adata judėdavo iš dešinės į kairę. Vaškiniuose cilindruose buvo galima įrašyti iki 1200–1500 žodžių.
* Taip taisyklingiausia laikyti cilindrą.Taip taisyklingiausia laikyti cilindrą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aodhan Phipps (2013-11-08). „History of Recorded Music". *Transcript of History of Recorded Music*. Prezi. Nuoroda tikrinta 2018-01-12.
2. ↑  
„History of the Cylinder Phonograph". *Inventing Entertainment: The Early Motion Pictures and Sound Recordings of the Edison Companies*. Library of Congress. Nuoroda tikrinta 2018-01-12.
3. ↑  Orcutt, Russ (2017-09-07). „13 All About the Records". *45 Record Adapters*. 45 Record Adapters. Nuoroda tikrinta 2018-01-12.
4. ↑  Gracyk, Tim (2006). „Phonograph Cylinders: A Beginner's Guide". *Phonograph Cylinders: A Beginner's Guide*. Tim's Phonographs and Old Records. Suarchyvuotas originalas 2018-01-28. Nuoroda tikrinta 2018-01-12.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Fonografo cilindras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tinfoil.com – Fonografo cilindrų istorija; 1878–1912 m. įrašai
**Oro linijų aljansas** – oficialus bendradarbiavimo tam tikrame lygyje susitarimas tarp dviejų ar daugiau oro linijų bendrovių. Šiuo metu pasaulyje yra trys svarbiausi ir didžiausi aljansai – „Star Alliance", „SkyTeam" ir „Oneworld". Šie pagrindiniai aljansai aptarnauja 60,8 % visų pasaulio keleivių. Aljansai sudaro geras sąlygas keliauti keleiviams, naudojantis pasiūlytais kelionių paketais. Tiek lėktuvų apipavidalinimas, tiek aljansai yra viena iš oro linijų bendrovių įvaizdžio dalis. Aljansai sudaromi ir tarp krovinių oro linijų bendrovių, kaip antai „WOW Alliance", „SkyTeam Cargo" ir „ANA/UPS Alliance".

2019 m. „Star Alliance" aptarnavo 762 milijonus keleivių, „SkyTeam" – 630 milijonų,, o „Oneworld" – 535 milijonus.

Oro linijų aljansų privalumai
-----------------------------

### Privalumai oro linijoms

* Didesnis maršrutų tinklas,
* Išlaidų sumažinimas.

### Privalumai keleiviams

* Didesnis maršrutų pasirinkimas,
* Didesnis kelionių vienu maršrutu pasirinkimas,
* Mažesnės kainos dėl sumažintų oro linijų bendrovių išlaidų,
* Trumpesnė kelionių trukmė dėl optimizuoto oro linijų bendrovių darbo,
* Bilietas aplink pasaulį – galimybė tuo pačiu bilietu su viena bendrove keliauti aplink pasaulį.

Istorija
--------

Pirmasis oro linijų bendrovių aljansas buvo sukurtas XX a. 4-ajame dešimtmetyje, kuomet „Pan American-Grace" bendrovė susitarė su savo antrine „Pan American World Airways" kompanija dėl reguliarių skrydžių į Pietų Ameriką. Pirmasis didesnis aljansas įsikūrė 1989 m. kuomet bendradarbiauti pradėjo oro bendrovės „Northwest Airlines" ir „KLM Royal Dutch Airlines".

1997, 1999 ir 2000 m. paeiliui susikūrė trys šiuo metu didžiausi oro linijų bendrovių aljansai – „Star Alliance", „Oneworld" ir „SkyTeam". Vėliau „Virgin Atlantic Airways" bendrovės įkūrėjas bei vadovas Richard Branson paskelbė, kad planuoja sukurti savo valdomų „Virgin Group" bendrovių aljansą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „backgrounder". Star Alliance. 18 Oct 2019.
2. ↑  „Fact Sheet" (PDF). SkyTeam. 2019. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2019-08-29. Nuoroda tikrinta 2021-08-27.
3. ↑  „20 years, 20 facts, oneworld". OneWorld. 2019-02-01. Suarchyvuotas originalas 2019-11-30. Nuoroda tikrinta 2019-12-22.
4. ↑  Virgin’s Richard Branson Circles His Wagons Archyvuota kopija 2011-11-10 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Labynkyras |
| --- |
| Ežero pietinis krantasEžero pietinis krantasEžero pietinis krantas |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija (Jakutijos vėliava Jakutija) |
| Plotas | 60 km² |
| Kilmė | ledyninė |
| Vidutinis gylis | 52,6 m |
| Didžiausias gylis | ~75 m |
| Įteka | Labynkyras |
| Išteka | Labynkyras |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Labynkyras

  |
| **Koordinatės** |  62°30′0″ š. pl. 146°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿62.50000°š. pl. 146.60000°r. ilg.﻿ / 62.50000; 146.60000Koordinatės: 62°30′0″ š. pl. 146°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿62.50000°š. pl. 146.60000°r. ilg.﻿ / 62.50000; 146.60000 |

**Labynkyras** (rus. *Лабынкыр*, jak. *Лабыҥкыр*) – ežeras Rusijoje, Sibire, rytų Jakutijoje, Oimiakono uluse, 105 km į pietus nuo Tomtoro. Telkšo 1020 m aukštyje virš jūros lygio, Sordono plynaukštėje, Indigirkos aukštupio baseine. Išsidriekęs iš šiaurės į pietus 14,3 km, plotis iki 4,14 km. Vidutinis ežero gylis 52,6 m, tačiau dugne yra lovys, kurio gylis siekia ~75-80 m. Vandens skaidrumas iki 10 m. Vanduo šaltas, karščiausiomis vasaros dienomis neviršija 9 °C. Krantai šiaurėje akmenuoti, žvirgždingi, centre – skardingi, pietuose – lėkšti.

Ežere yra 3 salos, didžiausios jų skersmuo 30 m. Prateka Labynkyro upė (Chastacho intakas).

Pasak vietinių jakutų pasakojimų, ežere (ar gretimame Voroto ežere) gyvena Labynkyro siaubūnas. Šią legendą išgarsino 1953 m. prie Labynykaro lankęsis geologas V. Tverdochlebovas, aprašęs padarą. Ežerą tyrė kelios tyrėjų ekspedicijos, bet nerado jokių neįprastų gyvūnų.
Suminės Saulės spinduliuotės žemėlapis
**Saulės spinduliuotė** arba ***Saulės radiacija*** – Saulės skleidžiamos įvairaus ilgio elektromagnetinės bangos ir dalelės (Saulės vėjas). Saulės spinduliavimo geba artima 5800 K temperatūros absoliučiai juodo kūno spinduliavimo gebai. 99 % energijos Saulė išspinduliuoja trumposiomis 0,1–4 μm bangomis. Daugiausia energijos Saulė išspinduliuoja regimųjų ir infraraudonųjų bangų diapazone (atitinkamai 47 ir 44 %); ultravioletinių – tik 9 %.

Saulės spektras pagal bangų ilgį skirstomas:

* gama λ < 10–5 μm;
* rentgeno 10–5 < λ < 10–2 μm;
* ultravioletinė (UV) 0,01 < λ < 0,4 μm;
* regimoji 0,4 < λ < 0,7 μm;
* infraraudonoji (IR) 0,72 < λ < 1000 μm;
* radijo bangų 1 mm < λ < 108 m.

Energijos maksimumas tenka 0,4738 μm ilgio bangai (mėlynieji spinduliai). Mažesnes kaip 0,36 μm Saulės spinduliuotės bangas Žemės atmosfera beveik visiškai sugeria, todėl Žemės paviršiaus nepasiekia gyvybei pavojingi gama, rentgeno ir trumpieji ultravioletiniai spinduliai; jie reikšmingi viršutiniuose atmosferos sluoksniuose vykstantiems procesams.

Saulės spinduliuotės energijos kiekis, per laiko vienetą krintantis į vienetinį plotą, statmeną Saulės spinduliams ir esantį už Žemės atmosferos vidutiniame Žemės nuotolyje nuo Saulės vadinamas Saulės konstanta. Ji svyruoja ~1366 W/m², bet priklausomai nuo Saulės aktyvumo gali kisti ±1 W∕m² ribose.

Žemės paviršių pasiekia 40–60 % Saulės spinduliuotės. Likusi atspindima, sugeriama ar išskaidoma. Jos patekimo į Žemę kiekis priklauso nuo konkrečios vietovės debesuotumo ir artumo atogrąžoms. Daugiausia horizontaliosios Saulės spinduliuotės tenka Altiplanui Pietų Amerikoje (~2700 kWh/m² per metus), pietų Sacharai ir Saheliui, Arabijos pusiasaliui, Namibo dykumai, šiaurės vakarų Australijai, Himalajams, Ramiajam vandenynui ties pusiauju (2250–2500 kWh/m²); mažiausiai – poliarinėms, subpoliarinėms, subantarktinėms sritims (<800 kWh/m²).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  Arūnas Bukantis. *Saulės spinduliuotė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
2. ↑  *Солнечная\_радиация*,Большая советская энциклопедия, T. XXIV (Собаки—Струна). – Москва: Советская энциклопедия, 1976
3. ↑  Global Solar Atlas
Šcherai prie Naantali (Suomija)

**Šcheras** (angl. *skerry*, dan. *skjær*, šved. *skär*, norv. *skjær*, suom. *kari*, rus. *шхер*) – maža uolėta sala, paprastai pernelyg maža, kad būtų žmonių gyvenama, arba uolėtas rifas. Susidarė jūrų pakrantėse, kurių reljefą formavo slenkantys ledynai.

angl. *skerry* kilęs iš sen.norm. *sker* 'uola jūroje', kuris į anglų kalbą pateko per škotų kalbą.

Kilmė
-----

Šcherai dažnai aptinkami prie fiordų žiočių, kur jūros apsemti ledynų suformuoti kloniai jungiasi sudarydami sudėtingą sistemą. Kai kuriose Skandinavijos ir Suomijos vietose jūros pakrantė tiek ledynų išraižyta, kad sudaro tūkstančius salelių, kurių vienos kalnuotos ir didelės, o kitos – iš vandens vos kyšančios uolos ir uolėtos seklumos, kliudančios laivybai.

Šcherų rajonai
--------------

Norvegijos pakrantė yra ištisinių šcherų rajonas (vadinamas *skjærgård*), kuriame skersiniai fiordai taip išsidėstę, kad išilgai Norvegijos pakrantės nuo jūros šcherų pridengtais kanalais galima nuplaukti apie 1600 km nuo Stavangerio iki Nordkapo. Kitas šcherų pridengtas kelias yra *Blindleia*, kuris prasideda prie Kristiansando Pietų Norvegijoje ir siekia Lilesandą (*Lillesand*).

Vidiniai šcherų apsaugoti keliai egzistuoja Aliaskoje nuo Sietlo (*Seattle*) iki Skegvėjaus (*Skagway*), Pietų Amerikoje nuo Magelano sąsiaurio į šiaurę.

Labai daug šcherų turi Suomijos pietvakarių pakrantė, Švedijos pakrantė ties *Bohuslän*, Škotijos pakrantės.

Nuorodos
--------

* Šcherai ties Turku (Suomija) (Maps. Google žemėlapis)
* Šcherai ties Turku (Suomija) (Maps. Google palydovinė nuotrauka)

* Šcherai prie OslofiordoŠcherai prie Oslofiordo
Iliustracija, vaizduojanti vykdomą Fėmarnbelto tunelio projektą.
**Fėmarnbelto tunelis**, arba **Fėmarno juostos fiksuota jungtis** (dan. *Femern Bælt-forbindelsen*, vok. *Fehmarnbelt-Querung*) – statomas povandeninis tunelis, sujungsiantis Danijoje esantį Lolandą su Vokietijoje esančiu Fėmarnu, kuriuos skiria 18 km pločio Baltijos jūroje esantis Fėmarnbelto sąsiauris. Projektas Vokietijoje vertinamas prieštaringai dėl išlaidų ir poveikio aplinkai dėl išaugsiančių transporto srautų.

Tunelis sujungs šiaurinę Vokietiją ir Lolandą, o šį sujungs su Zelandija ir Kopenhaga. Pastatyta jungtis turėtų tapti ilgiausiu geležinkelio ir kelių tuneliu pasaulyje.

Pradinė projekto vertė buvo 5,5 mlrd. eurų, tačiau 2010 m. pasirašius valstybinę sutartį tarp Danijos ir Vokietijos, išaugo iki 7,4 mlrd.. Numanoma projekto vertė 2019 m. atliktais skaičiavimais – 7,71 mlrd. eurų. Tunelio statyba pradėta 2021 m. o baigti ketinama 2029 m. Dabartinis susisiekimas tarp salų vyksta keltu.

Pradžioje buvo svarstymų statyti tiltą, tačiau 2010 m. Danijos projekto planuotojai nusprendė statyti tunelį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  ES transporto infrastruktūra: reikia sparčiau įgyvendinti didžiulio masto projektus, kad tinklo poveikis būtų pasiektas laiku. Europos Audito Rūmai, 2020 m.
2. ↑  „Umstrittene fehmarnbeltquerung - Search".
3. ↑  „The Fehmarnbelt tunnel: delivering a new European link". 2018-06-11.
4. ↑  „Fehmarnbelt-Querung: Kosten - Wer bezahlt?". *www.ikzm-d.de*. Suarchyvuotas originalas 2022-01-18. Nuoroda tikrinta 2022-01-17.
5. ↑  „Die Fehmarnbelt-Querung: Ökologisch gefährlich & teuer". *BUND - BUND für Naturschutz und Umwelt in Deutschland* (vokiečių). Nuoroda tikrinta 2022-01-17.
6. ↑  „Nu starter anlægsarbejdet på Femern Bælt-forbindelsen".
7. ↑  „Milliarden unters Meer". Der Spiegel. 2020-05-26.

Nuorodos
--------

* Oficiali projekto svetainė
| ***Le coppie*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Poros |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Mario Monicelli  Alberto Sordi  Vittorio De Sica |
| Vaidina | Monica Vitti  Alberto Sordi |
| Metai | 1970 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 111 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Poros** (it. *Le coppie*) – 1970 m. Italijoje sukurta komedija, kurią sudaro skirtingų režisierių sukurti 3 atskiri segmentai: „Šaldytuvas", „Kambarys" ir „Liūtas".

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

„Šaldytuvas". 

Emigrantų pora nori įsigyti šaldytuvą, kuris jiems yra gyvenimo sėkmės atributas. Kad sukauptų reikalingą pinigų sumą, jie nusprendžia, kad žmona kurį laiką užsiims prostitucija.

„Kambarys". 

Savo 10–ąsias santuokos metines pora nusprendžia praleisti Sardinijos kurorte, tačiau patekti į turtingųjų pasaulį nėra paprasta ir galiausiai dalį atostogų jie priversti praleisti kalėjime.

„Liūtas"

Meilužių pora susitinka įprastoje vietoje – jo boso viloje, tačiau po to niekaip negali iš jos pasišalinti, nes kieme atsiranda nežinia iš kur atklydęs liūtas. Negalėdami išvykti, jie pradeda kivirčytis ir išsakyti vienas kitam užgniaužtas nusokaudas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

* Monica Vitti
* Alberto Sordi
* Rossana Di Lorenzo
* Enzo Jannacci
* Gigi Bonos

Apdovanojimai
-------------

* Nastro d'argento (nominacija) – geriausia antrojo plano aktorė (R. Di Lorenzo)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Leonardo De Franceschi (2001). *Lo sguardo eclettico: il cinema di Mario Monicelli*. Marsilio, 2001. ISBN 8831777637.
2. ↑  Ivana Delvino (2008). *I film di Mario Monicelli*. Gremese Editore, 2008. ISBN 978-8884404770.
3. ↑  Roberto Chiti; Roberto Poppi; Enrico Lancia (1996). *Dizionario del cinema italiano: I film*. Gremese, 1991. ISBN 8876059350.
| **Pavel Trost** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1907 m. spalio 3 d.Šternberkas, Austrija-Vengrija Austrija-Vengrija |
| Mirė | 1987 m. sausio 6 d. (79 metai)Praha, Čekoslovakija Čekoslovakija |
|  |
| Veikla | kalbininkas |
|  |
| Alma mater | Masaryko universitetas |

**Pavelas Trostas** (ček. *Pavel Trost*, 1907 m. spalio 3 d. Šternberkas, Austrija-Vengrija – 1987 m. sausio 6 d. Praha, Čekoslovakija) – čekų kalbininkas, literatūrologas, lyginamosios kalbotyros profesorius, indoeuropeistas ir baltistas.

Biografija
----------

Brno baigė Masaryko universiteto filosofijos fakultetą, jo dėstytojai buvo profesoriai Oldržichas Hujeris, Antoninas Beras, Hertvikas Jarnikas. Prahoje pas F. Slotą studijavo kalbotyrą ir 1933 m. apgynė doktorantūrą. 1937–1938 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo lituanistiką. Buvo Prahos kalbotyros būrelio narys. Kadangi P. Trostas turėjo žydiško kraujo, karo pabaigoje nacių buvo įkalintas Postoloprtų mieste. Vėliau dirbo Brno universiteto bibliotekoje. 1948–1956 m. Palacko universitete Olomouce dėstė filosofijos fakultete, šiame universitete 1949 m. išėjo habilitaciją, 1951 m. įgijo docento laipsnį. 1956 m. buvo pakviestas dirbti į Prahos Karolio universiteto filosofijos fakultetą, 1961 m. tapo indoeuropiečių lyginamosios kalbotyros ir baltistikos profesoriumi. Buvo Getingeno akademijos narys.

P. Trostas paskelbė apie 300 straipsnių iš bendrosios ir lyginamosios kalbotyros, germanistikos, slavistikos ir baltistikos. Tyrė baltų ir slavų kalbų sintaksę. 1938 m. publikavo straipsnį *Apie lietuvių liaudies dainos esmę*, su P. Joniku – apie N. Trubeckojų. Parašė straipsnių apie lietuvių kalbos predikatyvą, lietuvių kalbos fonologijos, toponimikos, poetikos klausimais. Pripažino baltų ir slavų kalbų bendrumo teoriją, domėjosi K. Donelaičio kūryba. Parengė lietuvių rašytojų apsakymų rinktinę (*Litevské povidky*, 1956 m.). 1995 m. išleista jo straipsnių rinktinė *Straipsniai apie kalbas ir literatūrą* (*Studie o jazycích a literatuře*).

Išnašos
-------

1. ↑  Matriční záznam o narození a křtu farnost Šternberk
2. ↑   Pavel Trost. www.databaze-prekladu.cz [online]. Databáze českého uměleckého překladu [cit. 2017-11-28].
3. ↑  Vodrážková, Lenka. *Dvojí výročí prof. Pavla Trosta (1907–1987)*. In: Časopis pro moderní filologii. Praha: FF UK, 07/2017 (99) 1. 155–158 S. ISSN 2336-6591
4. ↑  Pavel Trost. www.slovnikceskeliteratury.cz [online]. [cit. 2017-11-28].
5. ↑  Algirdas Sabaliauskas (2013-12-16). „Pavel Trost". VLE. Nuoroda tikrinta 2020-06-17.
Koordinatės: 54°45′10″ š. pl. 24°49′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.75278°š. pl. 24.81944°r. ilg.﻿ / 54.75278; 24.81944

| Vievis |
| --- |
| 2023 m.2023 m.2023 m. |
| Vieta | Elektrėnų sav. |
| Plotas | 3,016 km² |
| Kranto linijos ilgis | 8,29 km |
| Kilmė | ledyninė |
| Vidutinis gylis | 12,9 m |
| Didžiausias gylis | 33 m |
| Tūris | 0,0376 km³ |
| Įteka | 8 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Pylimas |

**Vievis** – ežeras vidurio Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, Vievyje. Jo ilgis (šiaurės-pietų kryptimi) – 2,75 km, plotis – 1,95 km. Altitudė 112,2 m. Giliausia vieta yra šiaurinėje dalyje, siekia 33 m. Pietinis krantas žemas, supelkėjęs, apaugęs mišku, kiti – aukštesni ir sausesni. Pietinėje pakrantėje telkšo Bliūduko ežeras.

Į Vievio ežerą suteka 8 upeliai, išteka Bražuolės intakas Pylimas. Pratakumas per metus 15 %. Ežero baseino plotas 23,3 km². Prie ežero įsikūręs Vievis, Vievininkų, Patiltų, Balceriškių, Šadubalio, Zabakos, Pylimų kaimai. Veikia 3 kaimo turizmo sodybos.

Ežerėvardžio *Víevis* pirminė lytis neaiški, nes tiek ežero, tiek miesto vardas nesyk užrašytas kaip lenk. *Jewie* (plg. Vievininkai > *Jievininkai*. Tokiu atveju, pavadinimas greičiausiai kilęs nuo medžio vardo *ieva*. Jei lytis *Vievis* pirminė, tada tai, matyt, labai archajiškas žodis, susijęs su vijimosi, vyniojimosi (plg. „vyti(s)", ide. *\*u̯ei-* „sukti, lenkti") reikšme.

Galerija
--------

* 2010 m.2010 m.
* Vievio ežeras ir miestas nuo Pylimų pusės.Vievio ežeras ir miestas nuo Pylimų pusės.
* Vievio ežeras žiemą.Vievio ežeras žiemą.
* Vievio ežero pakrantė.Vievio ežero pakrantė.
* Audros debesys virš ežero.Audros debesys virš ežero.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vievis (ežeras)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 514
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 379
| Ausieniškių ežeras |
| --- |
|  |
| Vieta | Elektrėnų sav. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,166 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,76 km |
| Didžiausias gylis | 8 m |
| Įteka | Aliosa, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Aliosa |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Ausieniškių ežeras

  |
| **Koordinatės** |  54°47′29.05″ š. pl. 24°47′4.03″ r. ilg.﻿ / ﻿54.7914028°š. pl. 24.7844528°r. ilg.﻿ / 54.7914028; 24.7844528Koordinatės: 54°47′29.05″ š. pl. 24°47′4.03″ r. ilg.﻿ / ﻿54.7914028°š. pl. 24.7844528°r. ilg.﻿ / 54.7914028; 24.7844528 |

**Ausieniškių ežeras** arba **Aliosa** – ežeras vidurio Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, apie 3 km į šiaurės vakarus nuo Vievio, į pietvakarius nuo Vilniaus-Kauno geležinkelio. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,61 km, didžiausias plotis 0,48 km. Altitudė 110,8 m. Gylis siekia 8 m. Ežeras pasiekęs subrendimo stadiją. Krantai aukštoki, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Iš vakarų į rytus ežerą prateka Neries intakas Aliosa.

Prie ežero įsikūręs Ausieniškių kaimas. Vakarinėje pakrantėje yra Vievio paukštyno pastatų kompleksas, pietvakarinėje – buvusio Ausieniškių dvaro sodyba ir parkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksas Garunkštis. *Ausieniškių ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 140
| Orys |
| --- |
| Orio pakrantė nuo Abromiškių ligoninėsOrio pakrantė nuo Abromiškių ligoninėsOrio pakrantė nuo Abromiškių ligoninės |
| Vieta | Elektrėnų savivaldybė, Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,149 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,63 km |
| Įteka | 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | bevardis upelis (S-6) |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Orys

  |
| **Koordinatės** |  54°46′0.85″ š. pl. 24°42′45.35″ r. ilg.﻿ / ﻿54.7669028°š. pl. 24.7125972°r. ilg.﻿ / 54.7669028; 24.7125972Koordinatės: 54°46′0.85″ š. pl. 24°42′45.35″ r. ilg.﻿ / ﻿54.7669028°š. pl. 24.7125972°r. ilg.﻿ / 54.7669028; 24.7125972 |

**Orys** – nedidelis ežeras, telkšantis Elektrėnų savivaldybėje, į pietus nuo Abromiškių kaimo, apie 1 km į rytus nuo Elektrėnų tvenkinio. Priklauso Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui, hidrologinis nr. 10030913. Vyresnysis vandentakis – Elektrėnų marios. Bevardžiais upeliais jungiasi su keliais mažesniais apylinkėse telkšančiais ežerais. Orys užima 14,9 ha, savo forma primena širdies kontūrus, apie 0,6 km ištįsęs šiaurės–pietų kryptimi, plotis – iki 0,38 km. Altitudė 116,4 m. Vakarinis krantas aukštas, kiti žemoki. Iš pietų prieina Šarkinės miškas, į rytus plyti dirbami laukai, į šiaurę – pelkėtos, krūmais apaugusios pakrantės, išteka upelis link Elektrėnų marių.

Prie ežero yra šie kaimai: Abromiškės, Giedraitiškės ir Girnakaliai. Vakarinėje pakrantėje įsikūrusi Abromiškių reabilitacijos ligoninė.

Ežerėvardis *Orỹs* siejamas su baltiška šaknimi *\*ār-*, reiškiančia „erdves, platybes, laukus" (plg. *oras* ir latv. *ara* – „ariamas laukas"). Galbūt šios šaknies vediniais žymėti toli, atokiuose laukuose buvę vandenys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR ežerų klasifikatorius
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 235

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Elektrėnų savivaldybės ežerai
* Orio ežeras Gamtos kataloge[neveikianti nuoroda]
| Lampėdis |
| --- |
|  |
| Vieta | Kaunas, Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 1,252 km² |
| Kranto linijos ilgis | 11,3 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 6 m |
| Didžiausias gylis | 11 m |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Lampėdis

  |
| **Koordinatės** |  54°54′53.14″ š. pl. 23°49′32.05″ r. ilg.﻿ / ﻿54.9147611°š. pl. 23.8255694°r. ilg.﻿ / 54.9147611; 23.8255694Koordinatės: 54°54′53.14″ š. pl. 23°49′32.05″ r. ilg.﻿ / ﻿54.9147611°š. pl. 23.8255694°r. ilg.﻿ / 54.9147611; 23.8255694 |

**Lampėdis** (arba **Lampėdys**) arba **Lampėdžių karjeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kauno mieste, prie Lampėdžių.
Ežeras susiformavo iškasus žvyro karjerą Nemuno slėnyje tarp Lampėdžių ir Žemutinių Kaniūkų, Nemuno ir Nevėžio kraštovaizdžio draustinyje. Prieš atsirandant žvyro kasyklai, toje vietoje buvo nedidelis vandens telkinys ir pievos. Vėliau, kasant žvyrą, ežeras tapo tokio dydžio kaip dabar matome. Jo ilgis apie iš rytų į vakarus 3,2 km, plotis – iki 0,57 km. Altitudė 19,7 m. Yra 1,71 ha sala ir keletas smulkių salelių. Vakaruose išteka 0,73 km ilgio upelis į Nemuną. Pietinėje pakrantėje yra Lampėdžių miško parkas ir poilsio zona. Nuo 2010 m. gegužės šiaurės rytinėje Lampėdžio ežero pakrantėje buvo statomas Kauno regiono kempingas. 2012 m. liepos 20 d. kempingas atidarytas. Turistams jame įrengti dušai, tualetai, persirengimo kambariai, poilsio inventoriaus nuomos punktas, medicinos punktas, kavinė.

Rytine pakrante eina kelias  **A5**  Kaunas–Marijampolė–Suvalkai , šiaurine – kelias  **141**  Kaunas–Jurbarkas–Šilutė–Klaipėda .

Vandenvardis *Lam̃pėdis* arba *Lampėdỹs* aiškinamas esąs sudarytas iš žodžių *laumės pėda*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Prie Lampėdžių karjero prasidėjo kempingo įrengimo darbai // Kauno diena, 2010 m. gegužės 12 d.
2. ↑  Duris atvėrusiame Kauno kempinge jau nakvojo ir JAV turtuolis // Kauno diena, 2012 m. liepos 20 d.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 179
Koordinatės: 55°7′0″ š. pl. 21°53′48″ r. ilg.﻿ / ﻿55.11667°š. pl. 21.89667°r. ilg.﻿ / 55.11667; 21.89667

| Velnežeris |
| --- |
| Vieta | Pagėgių sav. Lietuva |
| Plotas | 0,36 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,85 km |
| Kilmė | upinis (senvaginis) |
| Didžiausias gylis | >4 m |
| Įteka | kanalai |
| Išteka | Gėgė |

**Velnežeris** (arba ***Pagėgių ežeras***) – ežeras vakarų Lietuvoje, Pagėgių savivaldybėje, apie 2 km į pietus nuo Pagėgių, Nemuno slėnyje. Ežeras upinės kilmės (senvagė), ovalios formos. Ilgis iš rytų į vakarus 1 km, plotis iki 0,52 km. Altitudė 3,6 m. Krantai žemi, supelkėję, tik šiaurinis šlaitas aukštas (30-40 m), iš jo gausiai teka požeminis vanduo. Pats ežeras labai užžėlęs vandens augalija. Aplink plyti kultūrinės pievos ir dirbami laukai. Išteka upelis į Gėgę. Prieš kelis amžius jungėsi su rytuose telkšančiu Kurmežeriu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Velnežeris*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 480
Įmonių pelno (*corporate*) ir gyventojų pajamų (*personal*) mokesčių tarifai įvairiose šalyse 2005 m.
**Pajamų mokestis** (*gyventojų pajamų mokestis*; anksčiau Lietuvoje – *fizinių asmenų pajamų mokestis*) – mokestis, renkamas nuo fizinių asmenų pajamų (darbo užmokesčio, honoraro, individualios veiklos pajamų, turto nuomos ir pan.). Pajamų mokestis gali būti proporcinis, progresinis arba regresinis. Įprastai valstybė nustato neapmokestinamą minimumą, nuo kurios pajamų mokestis neimamas. Neapmokestinamas minimumas didinamas priklausomai nuo fizinio asmens neįgalumo, turimų vaikų ir turimų neįgalių vaikų skaičiaus, taip pat jis priskiriamas vienišoms motinoms ar tėvams.

Tarifai Lietuvoje
-----------------

Pajamų mokesčio tarifas Lietuvoje yra 15 procentų (2011 m.). O pajamų mokesčio 20 procentų tarifas Lietuvoje taikomas pajamoms iš paskirstytojo pelno (2011 m.). Pajamų mokesčio 5 procentų tarifas Lietuvoje taikomas individualios veiklos pajamoms, išskyrus pajamas iš laisvųjų profesijų veiklos ir pajamas iš vertybinių popierių (įskaitant pajamas iš išvestinių finansinių priemonių) (2011 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „OECD Tax Database". Organisation for Economic Co-operation and Development. Suarchyvuotas originalas 2010-01-25. Nuoroda tikrinta 2007-01-30.
2. ↑  Gyventojų pajamų mokesčio įstatymas
**Paleoantropologija** – paleontologiją ir fizinę antropologją apjungianti disciplina, tyrinėjanti hominidų fosilijas.

Paleoantropologijos ištakomis laikomi svarbūs atradimai XIX a. pirmame dešimtmetyje, kurie paskatino žmogaus evoliucijos tyrinėjimus. Prie šių svarbių įvykių priskiriami neandertaliečio aptikimas Vokietijoje, T. Hakslio *Evidence as to Man’s Place in Nature* („Žmogaus vietos gamtoje įrodymai"), Č. Darvino *The Descent of Man* („Žmogaus kilmė").

Dėl morfologinių panašumų hominidai buvo laikomi artimiausiais žmonėms gyvūnais jau nuo K. Linėjaus laikų. XIX a. buvo spėliojama, kad artimiausi gyvenantys giminaičiai buvo šimpanzės bei gorilos ir kad žmonės bei Afrikos žmogbeždžionės turi „bendrą protėvį", todėl šių protėvių iškasenos turėtų būti aptinkamos Afrikoje.

Išnašos
-------

1. ↑  „paleoanthropology". Oxford University Press. Suarchyvuotas originalas 2016-06-14. Nuoroda tikrinta 2015 m. spalio 1 d. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba); Patikrinkite date reikšmes: `|access-date=` (pagalba)
2. ↑  „paleoanthropology". Dictionary com LLC. Nuoroda tikrinta 2015 m. spalio 1 d. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|access-date=` (pagalba)
Kyšulys *Capo Milazzese* Panarėjoje
Lipario salos
**Panarėja** (it. *Panarea*) – antra pagal mažumą (po *Basiluzzo*) sala Lipario salyne (tai Italijai priklausanti vulkaninių salų grandinė šiauriau Sicilijos). Saloje visus metus gyvena apie 280 gyventojų, o vasarą į salą atvyksta daug turistų. Sala yra Lipario komunos frakcija (*frazione*). Paskutiniais metais sala įgijo tarptautinį garsą, nes joje ėmė lankytis tarptautinės įžymybės.

Geografija
----------

Sala yra neaktyvus ugnikalnis, jos plotas yra 3,4 km². Aukščiausias salos taškas yra *Punta del Corvo* (421 m). Netoli *Punta di Peppe e Maria* kaimo yra karštosios versmės. 

Populiarus šią mažytę salą lankančių turistų užsiėmimas yra nardymas akvalangu. Vienas traukos taškų yra plaukiojimas su akvalangu prie sudužusių laivų tarp pakrantės uolų *Lisca Bianca* ir *Bottaro*.

Istorija
--------

Senovėje Panarėjos pavadinimas buvo *Euonymus*. Archeologiniai duomenys rodo, kad maždaug 1200 m. pr. m. e. saloje gyveno Mikėnų kultūros žmonės. Sala buvo apgyvendinta ir senovės Romos laikais. Romos imperijai žlugus sala liko negyvenama dėl piratų antpuolių. 

Šiais laikais Panarėja tapo madinga atostogų vieta. 2011 m. sala buvo aprašyta JAV madų žurnale *W magazine*.

Panarėja ir likusios Lipario salos 2000 m. buvo paskelbtos UNESCO pasaulinio paveldo vieta. Didele dalimi dėl to statybos ir perstatymai saloje griežtai reguliuojami, o bendruomenė išlaiko savo salinį izoliuotumą. Daugelyje gyvenamų vietų galima apsigyventi tik laikinai, o keletas namų, kuriuose galima gyventi ištisus metus, yra labai brangūs.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ezio Giunta, dir. (2005). „Panarea". *Estateolie 2005\*The Essential Guide (English version of Tourist Guidebook)*: 100–103.
2. 1 2  Chaplin, Julia. „Fantasy Island". *W*. Condé Nast (August 2011): 66–67. Suarchyvuotas originalas 2011-10-04. Nuoroda tikrinta 9 October 2011. `{{cite journal}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
3. ↑  „World Heritage Convention: Isole Eolie (Aeolian Islands)". UNESCO World Heritage Centre. 2011. Nuoroda tikrinta 9 October 2011.
**Petropavlovsko tvirtovė** (rus. *Петропа́вловская кре́пость*) – XVII a. pabaigoje istoriniame Sankt Peterburgo centre pastatyta tvirtovė. Tvirtovę 1703 m. įkūrė Petras I, o pilnai ji pastatyta buvo tarp 1706 ir 1740 m. pagal Domenico Trezzini projektą.

Šiame Nevos saloje esančiame tvirtovės pastatų komplekse nuo 1954 m. įsikūręs Valstybinis Sankt Peterburgo istorijos muziejus pritraukia daugybę turistų ir poilsiaujančių peterburgiečių. Tvirtovės yra viena iš pagrindinių UNESCO kultūros paveldu laikomo Sankt Peterburgo centro dalių.

Tvirtovė, kurios statybos pradžia 1703 m. gegužės 16 d. (pagal Julijaus kalendorių; 1703 m. gegužės 27 d. pagal Grigaliaus kalendorių) laikoma oficialia Sankt Peterburgo įkūrimo data, niekada netarnavo pagal savo karinę paskirtį. Švedai, nuo kurių ji turėjo ginti Šiaurės karo metu, per kelis ateinančius metus buvo sumušti ir po to nebekėlė rimtesnio pavojaus Rusijos imperijai. Iš pradžių šešis bastionus turėjusią tvirtovę iš žemės sampilų ir medinių įtvirtinimų statė apie 20 000 vyrų. Tarp 1706 ir 1740 m. ji buvo visiškai perstatyta iš akmens; nuo to laiko ji yra netaisyklingo šešiakampio, kurio kampus saugo bastionai, formos.

Nuorodos
--------

1. ↑  „Peter and Paul Fortress". *Saint-Petersburg.com*. Suarchyvuotas originalas 2008-07-20. Nuoroda tikrinta 2009-06-19. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)