recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Jonas Ladyga** |
| --- |
| monsinjoras |
| Gimė | 1869-02-09 m.Stačkūnai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1940-01-21 m. (~49 metai)Gulbinėnai, Lietuva |
| Palaidotas (-a) | Gulbinėnuose, Lietuva |
| Tėvas | Jokūbas Ladyga |
| Motina | Barbora Pronckutė |
| monsinjoras |
|  |
| Veikla | Kunigas. |

**Jonas Ladyga** (1869 m. Stačkūnuose, Rusijos imperija – 1940 m. Gulbinėnuose, Lietuva) – kunigas, kovotojas už katalikybę Ukrainos vakarinėje dalyje.

Biografija
----------

Gimė 1869 m. vasario 9 d. Stačkūnuose, mokėsi Bauskos ir Mintaujos gimnazijose. Baigė Žytomyro kunigų seminariją, 1894 m. įšventintas į kunigus. 1894-1896 m. dirbo Žytomyre, 1896-1902 m. Kijeve. Vėliau dirbo Satanive, Kutkivcuose. Buvo aršus kovotojas prieš prievartinę stačiatikybės plėtrą vakarų Ukrainoje, buvo stebimas Rusijos imperijos policijos. Prasidėjus Lenkijos ir Sovietų Rusijos karui pasitraukė į Lenkiją, tačiau 1920 m. spalį grįžo į Ukrainos TSR priklausiusį Satanivą. 1924 m. apkaltintas, kad sutuokė porą neužsiregistravusią metrikacijoje, tačiau buvo išteisintas. 1930 m. sausio 2 d. suimtas ir išvežtas į kalėjimą Charkove. 1930 m. birželio 30 d. nuteistas 5 metams lagerio ir jam uždrausta apsigyventi vakarinėje Ukrainos TSR dalyje. Išvežtas į Jaroslavlio kalėjimą, tačiau 1933 m. rugsėjo 26 d. politinių kalinių mainių metu tarp Lietuvos ir TSRS iškeistas į Lietuvos komunistinius veikėjus ir taip atsidūrė Lietuvoje. 1936-1939 m. tarnavo Panevėžio vyskupijoje, gyveno pas savo giminaitį generolą Kazį Ladigą. Mirė 1940 m. sausio 21 d. Gulbinėnuose. 1991 m. balandžio 17 d. reabilituotas dėl neteisėtų kaltinimų už savo veiklą Ukrainos TSR.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija (rus.)
2. ↑  [LCVA F.1650.Ap.1.B.405.L.1-4]
| ***Saulės nudeginti*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Plein soleil |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Italija |
| Režisierius | René Clément |
| Vaidina | Alain Delon  Maurice Ronet  Marie Laforet Romy Schneider |
| Metai | 1960 |
| Žanras | kriminalinė drama |
| Trukmė | 115 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Saulės nudeginti** (pranc. *Plein soleil*) – 1960 m. prancūzų režisieriaus René Clément sukurtas kriminalinis filmas pagal Patricia Highsmith romaną „Talentingasis misteris RIplis". 1999 m. režisierius Anthony Mingella sukūrė filmą tokiu pačiu pavadinimu.

Interneto svetainėje „Rotten Tomatoes" juosta vertinama 95 % teigiamų atsiliepimų.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Amerikietis Tomas Riplis vyksta į Italiją ieškoti turtingo paveldėtojo Filipo Grinlifo, kad šis grįžtų namo perimti savo tėvo verslo – už tai jam pažadėtas atlygis. Riplis susidraugauja su Filipu ir jo drauge Mardže, kurie nerūpestingai leidžia laiką jachtoje, tačiau Filipas neketina grįžti namo. Galiausiai Riplis jam pabosta ir tarp jaunuolių įsiplieskia kivirčas. Riplis nusprendžia nužudyti Filipą ir pasisavinti šio tapatybę. Kai Mardžė išvyksta, Riplis įvykdo savo planą, nuskandina jūroje Filipo kūną ir pradeda gyventi jo gyvenimą. Jam pavyksta atsikratyti Mardže nusiuntus Filipo vardu laišką, kad judviejų santykiai baigti, bet kai atvyksta artimas Filipo draugas Fredis Mailzas ir pradeda intensyviai ieškoti galimybės pasimatyti su bičiuliu, Riplis priverstas nužudyti ir jį. Galiausiai jis inscenizuoja Filipo savižudybę, o suklastotu testamentu viską palieka Mardžei. Kai Filipo tėvas patvirtina testamentą, jis suvilioja merginą, kad būtų su ja ir gyventų už Filipo pinigus. 

Tiesa išaiškėja, kai Riplis parduoda buvusią Filipo jachtą ir prie šios sraigto randamas įsipainiojęs Filipo kūnas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Alain Delon – Tomas Riplis
* Maurice Ronet – Filipas Grinlifas
* Marie Laforet – Mardžė Diuval
* Erno Crisa – inspektorius Rikordis
* Billy Kearns – Fredis Mailzas
* Elvire Popuesco – madam Popova
* Romy Schneider – Fredžio bendrakeleivė

Apdovanojimai
-------------

* Edgar Allan Poe apdovanojimas – geriausias užsienio filmas (1962)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Purple Noon". *rottentomatoes.com*. Nuoroda tikrinta 2023-01-19.
**Subkultūra** – kultūros dalis, daugiau ar mažiau integruota į ją, nors aiškiai iš jos išsiskirianti tam tikrais bruožais. Būdinga tam tikrai grupei žmonių, kurią vienija bendra pasaulėžiūra, pomėgiai, socialinė padėtis bei kiti ypatumai. Subkultūrų skiriamieji bruožai gali būti estetiniai, religiniai, politiniai, seksualiniai ar jų derinys. Subkultūrų tyrimas dažnai susijęs su simbolizmo, atsispindinčio aprangoje, muzikoje, kalboje ir kituose stebimuose subkultūros narių elgesio elementuose. Gali turėti formalių (kaip draugijos, klubai, asociacijos ir kt.) ar neformalių (kaip gatvės gaujos ir pan.) struktūrų. Subkultūra, save priešpastatanti bendrajai kultūrai, vadinama *kontrakultūra*.

Subkultūros nariais tampama perimant subkultūros bruožus iš bendraamžių, tėvų, knygų, televizijos, interneto, ypač įžymybių. Subkultūrai būdingi kultūriniai bruožai padeda jos nariams atpažinti vienas kitą, išskirti save iš bendrosios kultūros, atskirti nuo kitų subkultūrų, kelti statusą savo subkultūros viduje. Subkultūros kultūrinė informacija ir vertybės kartais vadinami *subkultūriniu kapitalu* arba *simboliniu kapitalu*.

Subkultūros gali formuotis tam tikroje sąveikaujančių žmonių, susietų amžiaus grupės, rasės, tautybės, klasės, lyties pagrindu, visumoje. Subkultūra gali formuotis natūraliai, kaupiantis kultūriniams skirtumams, kol skirtumai pasidaro tokie ryškūs, kad subkultūros nariai ima jaustis skirtingais (kultūrinė divergencija). Priešingas variantas – vienas žmogus ar nedidelė grupė suformuoja tam tikrą elgesio, aprangos, tikėjimų ir kitokių kultūrinių elementų visumą, kurią pateikia ir išplatina visuomenėje, verbuodamas subkultūros narius.

Subkultūrų pavyzdžiai: bohemiečiai, gotai, hakeriai, hipiai, hipsteriai, pankai, skustagalviai, LGBT, nudistai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *Subkultūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-07-06.
| **Jonas Kubilius** |
| --- |
| Gimė | 1939 m. vasario 8 d. (84 metai)Strolių k. Biržų r. |
|  |
| Veikla | choro dirigentas ir pedagogas. |

**Jonas Kubilius** (1939 m. vasario 8 d. Strolių k. Biržų r.) – choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija
----------

Baigęs Biržų darbo jaunimo vidurinę mokyklą, 1961–1965 choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. E. Jakštienė). Mokydamasis vadovavo miesto vokaliniams ansambliams ir muzikos mokykloje dirbo koncertmeisteriu. 1965–1970 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. N. Kazakauskienės klasė). Studijų metais vadovavo Vilniaus kuro aparatūros gamyklos vyrų chorui ir vokaliniam ansambliui.

Nuo 1970 rudens Klaipėdos Stasio Šimkaus aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, 1973–1974 moksleivių choro studijos vadovas, išugdė būrį jaunųjų chorvedžių. 1971–1973 buvo ir Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų choro dirigavimo dėstytojas.

1970–1986 Klaipėdos mėsos kombinato vyrų, moterų ir mišriojo choro bei vokalinių ansamblių vadovas. Mišrųjį chorą parengė 1975, 1980 ir 1985 respublikinėms dainų šventėms, 1977 II Stasio Šimkaus chorų konkurse pelnė laureato vardą, o 1983 respublikinėje maisto pramonės darbuotojų meno mėgėjų apžiūroje šiam uostamiesčio chorui pripažintas absoliučiai geriausio kolektyvo vardas. Pirmaujančių gretose buvo ir J. Kubiliaus vadovaujami vokaliniai ansambliai.

Nuo 1993 J. Kubilius yra Klaipėdos Kristaus Karaliaus bažnyčios vargonininkas ir mišriojo choro vadovas. Choras per pamaldas gieda savo ir kitose Lietuvos bažnyčiose, 1995 giedojo Lenkijoje ir Prancūzijoje, o 1997 buvo išvykęs į Italiją. Romoje, Vatikane, chorą priėmė popiežius Jonas Paulius II, choras giedojo Kanados Šventųjų Kankinių bažnyčioje Romoje.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kurdistano istorinis regionas:Mukriyan موکریان |
| --- |
|  |
| Šalis | Iranas (V. Azerbaidžanas) |
| Tautos | kurdai, azeriai |
| Valstybės | Hadhabaniai(XI a.)**Mukrijaniai**(XV-XIX a.) |
| Miestai | Mahabadas, Piranšahras |
| Ankstesnis pav. | Vidinė Zamua |
|  |
|  |

**Mukrijanas** (kurd. موکریان = *Mukriyan*) – istorinis Kurdistano regionas, esantis į pietus nuo Urmijos ežero, daugiausia Zarine upės baseine. Jis iš dalies atitinka dabartinio Irano Vakarų Azerbaidžano provincijos pietinę dalį. Taip pat to paties pavadinimo pusiau priklausoma kurdų valstybė, egzistavusi regione XV–XIX a.

Geografija
----------

Regionas apima dalį Zagroso kalnyno ir priklauso centriniam (Sorano) Kurdistanui, čia kalbama kurdų soranių dialektu. Į šiaurę nuo jo yra Urmijos ežeras, į pietus – Ardalanas. Į rytus nuo regiono esančios aukštikalnės atskiria nuo Persijos Irako, o vakaruose besidriekiantis pagrindinis Zagroso kalnagūbris – nuo Sorano.

Istorija
--------

I tūkst. pr. m. e. asirų šaltiniuose buvo žinomas kaip Vidinė Zamua, ir čia iki VII a. pr. m. e. egzistavo Manos karalystė. Vėliau regionas buvo sparčiai iranizuotas, čia įsitvirtino kurdai. Buvo žinomas įvairiais pavadinimais.

Po arabų užkariavimo VIII a. regionas prijungtas prie Kalifato. Kalifatui nusilpus, regioną valdė Zengidai. Tuo metu į regioną iš pietų migravo kurdų hadhabanių klanas ir jie XI a. sukūrė valstybę, valdžiusią gana didelę teritoriją nuo Maraghos iki Mosulo. Jų sostinė buvo Ušnu. Vėliau regione viepatavo Seldžiukai, Ilchanidai, Timūridai.

XV a. susidarė prielaidos susikurti vietinei kurdų valstybei, kuri buvo vadinama **Mukrijano emyratu** su sostine Mahabade. Į šiaurę nuo jo buvo kitas stiprus emyratas Bradostas. Augant Safavidų grėsmei, Bradostas ir Mukrijanas susivienijo prieš bendrą priešą. Didžiausias mūšis įvyko 1609-10 m. prie Dimdimo pilies. Jam pasibaigus kurdų pralaimėjimu, emyratas prijungtas prie Persijos, daug Mukrijano ir Bradosto kurdų išnaikinta ir ištremta į Chorasaną. Vietoj jų daug tiurkų (azerių) kolonizavo kraštą.

Sefevidų Persijos sudėtyje, Mukrijanas iki XIX a. išliko pusiau priklausoma valstybėlė, turėjusi savo valdovų dinastiją. Kurdų valstybingumas regione dar kartą trumpam atkurtas 1946–47 m. kaip Mahabado respublika.

| **Kurdistano istoriniai regionai** |
| --- |
| **Šiaurės Kurdistanas** (kurmandži, dimili): Bradostas | Bochtanas | Hakiaris | Badinanas | Turabdinas | Amidas | Dersimas | Bitlisas | Muksi | Serhedas | Torhildanas | Vanas  **Sorani Kurdistanas** (sorani): Mukrijanas | Ardalanas | Soranas | Šarazoras | **Pietų Kurdistanas**: Kermanšachas | Ilamas | Havramanas |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Suburitō
**Suburitō** (jap. 素振り刀) – japoniškas medinis treniruočių kalavijas, gerokai didesnis ir sunkesnis už tipišką bokeną.

*Suburitō* ilgis paprastai būna apie 115 cm, masė – apie 1 kg, nors gali būti ir 130 cm ilgio ir 2 kg svorio. *Suburitō* visiškai neturi gardos.

*Suburitō* naudojami treniruojantis, tačiau ne treniruojantis su priešininku, o atliekant *suburius* (*suburi*) ir *katas* (*kata*). Treniruojantis su *suburitō* tobulinami gebėjimai palaikyti kirčio kampą (*hasuji*) ir gebėjimą sustabdyti kalaviją (*tomei*). Treniruotėse su *suburitō* paprastai naudojamas *tanrenuchi*, kuris dabar paprastai yra statmena automobilio padanga, įtvirtinta betoniniame stove.

Gana dažnai klaidingai manoma, kad *suburitō* skirti treniruotis žmonėms, besimokantiems kautis su nodačiais, kadangi *suburitō* ir nodačiai yra panašios formos ir masės. Iš tikrųjų *suburitō* skirti visiems besimokantiems kautis japoniškais kalavijais.

Pagal legendą *Miyamoto Musashi* išdrožė *suburitō* iš irklo, kol keliavo į dvikovą su *Sasaki Kojiro*, kurį nukovė smūgiavęs į galvą, sulaužęs kairį šonkaulį, pradūrusį plautį.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Matomos Saulės dėmės
**Saulės dėmės** – Saulės paviršiaus (fotosferos) regionai, kuriuose temperatūra yra žemesnė nei aplinkiniuose plotuose, dėl to šie regionai atrodo kaip tamsesnės dėmės. Šiuose regionuose didesnis magnetinis aktyvumas, temperatūra apie 5000 K (aplinkiniuose regionuose – apie 6000 K).

Saulės dėmės trikdo elektromagnetinį Žemės lauką, sukeldamos elektromagnetines audras. Elektromagnetiniai svyravimai išderina natūralius gyvų subjektų bioritmus, gali trikdyti radijo, televizijos, telefono ryšį.

Istorija
--------

Saulės dėmės jau buvo žinomos italų astronomo Galilėjaus laikais. Anot astronomės Zinaidos Sviderskienės, Kinijos metraščiuose jos minimos 800 m. pr. m. e. o Europoje – 325 m. pr. m. e.

Saulės dėmės labiau tyrinėti imtos tik išradus teleskopą. XX a. pradžioje išaiškinta, kad jos stipriai įmagnetintos.

Saulės paviršiuje dažnai atsiranda tamsių dėmių, kurios laikosi maždaug savaitę. Tokia dėmė gali būti didesnė už Žemę. Flokulas – labai ryški chromosferos sritis, kurios temperatūra aukštesnė nei aplinkinių sričių. O Saulės dėmės atrodo tamsesnės nei kitos sritys, nes dėl stipraus Saulės magnetinio lauko yra vėsesnės.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSaulė |
| --- |
|  |
| Vidinė struktūra | 
Branduolys  **·**  Radiacijos zona  **·**  Tachokinas  **·**  Konvekcijos zona |  |
|  |
| Atmosfera | 

|  |  |
| --- | --- |
| Fotosfera | 
Supergranuliacija  **·**  Granulė  **·**  Fakulė  **·**  Saulės dėmė |
|  |
| Chromosfera | 
Flokulas  **·**  Spikulė  **·**  Moretono banga |
|  |
| Saulės vainikas | 
Perėjimo regionas  **·**  Karūninė skylė  **·**  Karūninė kilpa  **·**  Karūninės masės išstūmimas  **·**  Protuberantas  **·**  Šalminis šiaurės pašvaistės stulpas |

 |
|  |
| Saulės ciklas | 
Saulės ciklas (Saulės ciklų skaičius)  **·**  Saulės maksimumas  **·**  Saulės minimumas  **·**  Volfo skaičius  **·**  Saulės vėjas  **·**  Saulės žybsnis  **·**  Helioseismologija |
|  |
| Heliosfera | 
Dabartinis lapas  **·**  Terminacijos šokas  **·**  Helioapvalkalas  **·**  Heliopauzė  **·**  Lanko šokas |
|  |
| Susijusios temos | 
Saulės aktyvumas  **·**  Saulės astronomija **·**  Saulės dinamo  **·**  Saulės užtemimas  **·**  Saulės energija  **·**  Saulės stebėjimas  **·**  Saulės fizika  **·**  Saulės sistema  **·**  Celostatas  **·**  Saulės laikas  **·**  Saulės spinduliuotė |
|  |
| Spektrinės klasės: G2V |

 |
| Mažoji Fatrasvk. *Malá Fatra* |
| --- |
| Mala Fatros pagrindinis kalnagūbris |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Slovakija |
| **Aukščiausias taškas** | 1 709 m (*Velky Krivan* viršukalnė) |
| **Koordinatės** | 49°11′16″ š. pl. 19°01′51″ r. ilg.﻿ / ﻿49.18778°š. pl. 19.03083°r. ilg.﻿ / 49.18778; 19.03083Koordinatės: 49°11′16″ š. pl. 19°01′51″ r. ilg.﻿ / ﻿49.18778°š. pl. 19.03083°r. ilg.﻿ / 49.18778; 19.03083 |

**Mažoji Fatra** (svk. *Malá Fatra*) – kalnų grandinė vakarų Karpatuose Slovakijoje, Fatros–Tatrų regiono geomorfologinės sistemos dalis. Aukščiausia viršukalnė Didysis Krivanas yra iškilusi 1709 m virš jūros lygio.

Aplink Mažąją Fatrą įsikūrusios gyvenvietės: Nitrianske Pravno (Prievidzos raj.), Strečno (Žilinos raj.), Martinas, Zazriva (Dolny Kubyno raj.). Prie Strečno Vaho upė kalnų grandį dalija į Lučiano Fatrą ir Krivano Fatrą.

Turizmas
--------

Mala Fatra Slovakijos žemėlapyje
Mažosios Fatros kalnuose nuo 1988 m. yra įsteigtas Nacionalinis parkas, kuriame yra daug išskirtinių gamtos paminklų, pažymėtų turistinių takų, įrengtų stovyklaviečių, veikia kalnų slidinėjimo centrai, lankomos viduramžių pilys.

Nuorodos
--------

* Mala Fatros turistinių maršrutų žemėlapis Archyvuota kopija 2012-03-16 iš Wayback Machine projekto.
* *Malá Fatra – Natura 2000*, Štatna ochrana prirody SR, Banska Bistrica, 2005
**Jonas Kukarevičius** (1919 m. lapkričio 20 d. Simančių k. Molėtų r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija
----------

1946–1950 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokykloje (dėst. V. Žilius ir A. Ilčiukas). 1961–1964 choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu dar gilino Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. K. Kavecko ir vyr. dėst. J. Karoso klasės).

1945–1960 Lietuvos valstybinės filharmonijos mišriojo choro artistas tenoras, vadovavo Naujosios Vilnios mėgėjų chorams ir vokaliniams ansambliams (1952–1959), 1960–1964 Respublikinių liaudies meno rūmų choro dirigentas – konsultantas.

Nuo 1964 Vilniaus rajono Avižienių aštuonmetės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas. 1954–1967 Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų mišriojo choro „Tauras" (1965) meno vadovas ir dirigentas. Chore dainavo 60-90 balsingų sostinės moterų ir vyrų, kurie buvo parengti 1955, 1960 ir 1965 respublikinėms dainų šventėms, pirmųjų ir kitų prizinių vietų pelnė Vilniaus miesto ir respublikinėse apžiūrose bei konkursuose, koncertavo Lietuvoje, Latvijoje, Baltarusijoje ir Rusijoje. Koncertų programose buvo sudėtingesnių G. F. Händelio, W. A. Mozarto, G. Verdi, B. Smetanos ir kitų autorių klasikinių bei šiuolaikinių kūrinių.

J. Kukarevičius buvo 1960 respublikinės dainų šventės konsultantas, Ignalinos ir Švenčionių rajonų dainų švenčių vyr. dirigentas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Aplinkos technologijos |
| --- |
| Šis straipsnis yra serijos**Aplinkos technologijos** dalis

---

 |
| Tvarioji plėtraAtsinaujinantieji energijos ištekliaiEnergijos taupymasEnergetikos plėtraBiokurasBiodegalaiVandenilio technologijosVandens gerinimasNuotekų valymasRemediacija (atstatymas)Atliekų tvarkymasAtliekų perdirbimasKompostavimasOro taršos kontrolė ir modeliavimas
Poveikio aplinkai vertinimasEkologinė miškininkystėEkologinė statybaNatūralioji statybaAplinkos dizainas |
| **Aplinkotyra** |
| Ž • A • R |

**Energijos taupymas** – tokia veikla, kai siekiama pasiekti lygiavertį rezultatą, sunaudojant mažesnį kiekį energijos. Fiziniams asmenims tai svarbu dėl mažesnių išlaidų energijai bei aplinkosauginių sumetimų, įmonėms energijos taupymas leidžia sutaupyti lėšų ir padidinti pelną. Valstybiniame lygmenyje energijos taupymas gali būti svarbus nacionalinio saugumo užtikrinimui, jei šalis didžiąją dalį energijos šaltinių importuoja iš užsienio. Tuo pačiu tai gali būti viena iš valstybės energetinės politikos sudėtinių dalių.

Energijos naudojimo tendencijos JAV
-----------------------------------

JAV yra didžiausios energijos vartotojos pasaulyje. JAV Energetikos departamentas skirsto energijos naudojimą į keturias stambias grupes: transporte vartojama energiją, gyventojų namų ūkių sunaudojamą energiją, versle sunaudojamą energiją ir pramonėje naudojamą energiją. Energijos taupymas JAV sietinas su įvairiomis programomis, tačiau nėra taip paplitęs, kaip, pavyzdžiui, Skandinavijos šalyse.

### JAV namų ūkiuose naudojama energija

Beveik pusę energijos namų ūkiai sunaudoja apšildymui ir vėdinimui (kondicionavimui).
JAV namų ūkiai energiją naudoja taip:

* 44 proc. patalpų šildymui ir vėsinimui,
* 13 proc. vandens pašildymui,
* 12 proc. apšvietimui,
* 8 proc. maisto produktų šaldymui,
* 6 proc. buitiniams prietaisams,
* 5 proc. skalbimui ir lyginimui,
* 4 proc. maisto ruošai,
* 8 proc. kitiems poreikiams tenkinti.

Tačiau energijos naudojimas labai skiriasi pagal vietoves, nes, pavyzdžiui, Ramiojo vandenyno pakrantės miestams, esantiems šiltoje klimato zonoje reikia daug mažiau energijos patalpų apšildymui, nei, pavyzdžiui, Niujorkui ar Klaipėdai. Tokiose vietovėse didžioji dalis sunaudojamos energijos tenka apšvietimui. JAV Gamtos apsaugos agentūra teigia, kad panaudojus turimus energijos taupymo mechanizmus, JAV namų ūkiai galėtų sunaudoti nei iki 70 proc. mažiau energijos.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie upę. Apie miestą Granados provincijoje skaitykite straipsnyje Sucharas (Granada).*

| Sucharas |
| --- |
| Sucharo upė Sucharo upė |
| **Ilgis** | 214 km |
| **Baseino plotas** | 8508 km² |
| **Ištakos** | Siera Morena |
| **Žiotys** | Guadiana |
| **Šalys** | Ispanija |

**Sucharas** (isp. *Río Zújar*) – upė pietvakarių Ispanijoje; Guadianos kairysis intakas. Prasideda Andalūzijoje, Kordobos provincijoje, į vakarus nuo Fuenteovechunos. Teka į šiaurės rytus kalvotomis vietovėmis per Andalūziją, vėliau – per Estremadūrą. Žemiau santakos su Guadalmesu pasuka į šiaurės vakarus. Įteka į Guadianą ties Viljanueva de la Serena.

Didžiausi intakai: Guadamaliljasas, Guadalmesas, Esterasas, Siruela (dešinieji), Almorčonas (kairysis). Upės žemupyje įrengtos dvi užtvankos su tvenkiniais – La Serenos ir Sucharo.
| **Mantas Armalis** |
| --- |
| Gimė | 1992 m. rugsėjo 6 d. (30 metų)Plungė |
|  |
| Veikla | Ledo ritulininkas, fotomodelis. |

**Mantas Armalis** (g. 1992 m. rugsėjo 6 d. Plungėje) – ledo ritulio vartininkas, fotomodelis.

Biografija
----------

Gimė 1992 m. rugsėjo 6 d. Plungėje. Būdamas 4 mėnesių kartu su tėvais, kurie buvo orientavimosi sporto meistrai, išvyko gyventi į Švediją. Ledo ritulininko karjerą pradėjo 2007–2008 m. Djurgården U16 komandoje. 2008–2011 m. žaidė už Mora IK jaunimo U18 ir U20 komandas. 2011–2012 m. sezone pradėjo žaisti pagrindinėje Mora IK komandoje, tačiau vėliau buvo paskolintas Söderhamn/Ljusne komandai, kuri žaidė C1 divizione. Šiame divizione ledo ritulininkas debiutavo 2011 m. spalio 5 d. prieš Lindlövens IF komandą, kuriai pralaimėjo 5 – 3. Vėliau buvo paskolintas Borlänge HF komandai, kurioje sužaidė vienas varžybas. 2012–2013 m. sezoną pradėjo Tranås AIF komandoje.

2008 m. debiutavo Lietuvos U18 ledo ritulio rinktinėje, nuo 2010 m. U20 rinktinėje, o 2012 m. buvo pripažintas geriausiu Ukrainoje vykusio U20 II diviziono turnyro A grupės vartininku.

Nuorodos
--------

* 18-metis vartininkas Mantas Armalis įsitvirtino ne tik Lietuvos ledo ritulio rinktinėje, bet ir Švedijoje Archyvuota kopija 2014-02-03 iš Wayback Machine projekto.;
* Ledo ritulininkas M.Armalis – pirmasis lietuvis, žengęs Milano mados savaitės podiumu;
* Eurohockey Profilis (ang.);
* hockeyDB Profilis (ang.);
* Elite Prospects Profilis (ang.);
* Susiję straipsniai www.lrytas.lt[neveikianti nuoroda].

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ledo ritulininkas M.Armalis – pirmasis lietuvis, žengęs Milano mados savaitės podiumu
2. ↑  Host nation wins Division II Group A in overtime vs. Lithuania
**Engesa**, *Engenheiros Especializados S/A* – Brazilijos kompanija, veikusi žemės ūkio ir karinės technikos srityse. Specializavosi gaminti karinius automobilius, šarvuotąsias kovos mašinas ir civilinius sportinius visureigius. 

*Engesa* įkurta 1963 m. kaip privati kompanija, tada ji perdirbinėjo komercinių sunkvežimių važiuokles į visų varomųjų ratų sistemą. Kompanija taip pat remontavo ir modernizavo pasenusias šarvuotąsias kovos mašinas ir tankus, kuriuos Brazilijos armija buvo įsigijusi po Antrojo pasaulinio karo ir jo metais. 

Pirmoji Engesos būstinė buvo San Paule. 1985 m. kompanija perkėlė būstinę į *Barueri*. Kompanijos gamykla buvo San Žozė dos Kampose. 

Engesa vadovavo grupei Brazilijos kompanijų, kurios veikė įvairiuose ekonomikos sektoriuose ir eksportavo į 37 pasaulio šalis. Į grupę įėjo *Engesa Electronics* (kompanijos *Philips* Brazilijos padalinys), FNV (*Fábrica Nacional de Vagões* 'Nacionalinė vagonų gamykla'). Grupėje tyrimais ir konstravimu užsiėmė kompanija *Engepeq*. 9-tąjį dešimtmetį Engesoje dirbo virš 5 tūkst. žmonių. 
Iki 1993 m. kompanija buvo pagaminusi Brazilijos kariuomenei ir eksportui virš 3300 šarvuočių.

Engesos bankrotas buvo paskelbtas 1993 m. spalį. Kompanijos problemos prasidėjo praradus $200 milijonų Irake ir nepasisekus parduoti *EE-T1 Osório* tanką, kurio kūrimą finansavo iš savo lėšų.
2001 m. kompanijos gamykla San Žozė dos Kampose buvo parduota kompanijai *Embraer*.

Gaminta ir kurta karinė technika
--------------------------------

šarvuotis *Engesa EE-9 Cascavel*
Pikapas *Engesa EE-34*
* žvalgybinis šarvuotis *EE-3 Jararaca*;
* žvalgybinis šarvuotis *EE-9 Cascavel*;
* šarvuotasis transporteris *EE-11 Urutu*;
* sunkvežimiai EE-15, EE-25 ir EE-50;
* džipai *EE-4*, *EE-12* ir *Engesa EE-34*;
* oru gabenamas šarvuotis *EE-T4 Ogum*;
* tankų naikintuvai *EE-17 Sucuri I* ir *EE-18 Sucuri II*;
* pagrindinis kovinis tankas EE-T1 Osório.

* Šarvuotis Engesa EE-9 CascavelŠarvuotis *Engesa EE-9 Cascavel*
* Šarvuotasis transporteris EE-11 UrutuŠarvuotasis transporteris *EE-11 Urutu*

Nuorodos
--------

1. ↑  D. Hanel "The Defence Industry of Latin America" page 22 Military Technology 3/2010 ISSN 0722-3226
**Suburbinė diecezija** (angl. *suburbicarian diocese*; lot. *suburbicarius* 'priemiesčio' iš lot. *sub-* + lot. *urbicarius* 'miesto') – Romos katalikų bažnyčios diecezija, viena iš septynių, kurios yra netoli Romos, ir kurių vyskupai būna kardinolai vyskupai (aukščiausio rango kardinolai).

Suburbinių diecezijų sąrašas per istoriją kiek keitėsi. Darbar jame yra šios vyskupijos:

* Ostijos diecezija (nuo 1150 m. yra Kardinolų kolegijos dekano būstinė)
* Veletrio ir Segnio diecezija
* Porto ir Santa Rufinos diecezija
* Fraskačio diecezija
* Palestrinos diecezija
* Albano diecezija
* Sabinos ir Podžo Mirteto diecezija

Ostijos diecezija yra priskiriama Kardinolų kolegijos dekanui, nors jis ir turi savo suburbinę dieceziją kaip kardinolas vyskupas. Iki 1914 m. kardinolas vyskupas, tapdamas kardinolu dekanu, perimdavo Ostijos ir Veletrio dieceziją vietoj iki tol turėtos suburbinės diecezijos. 1914 m. Ostijos ir Veletrio diecezija buvo buvo padalinta į dvi. 

Vis platesnis kardinolų vyskupų įtraukimas į popiežiaus kurijos veiklą baigėsi popiežių vyskupų atsiskyrimu nuo jų diecezijų. Dėl to dalis jų, pvz. Sabinos ir Veletrio vyskupai, ne vieną šimtmetį turėjo vyskupus augziliarus. 1910 m. popiežius Pijus X savo apaštališkojoje konstitucijoje „Apostolicae Romanorum" šią praktiką padarė privaloma visoms suburbinėms diecezijoms. 1962 m. popiežius Jonas XXIII savo nutarimu „Suburbicarii Sedis" kardinolus vyskupus padarė tituliniais vyskupais ir Veletrio ir Segnio, Porto ir Santa Rufinos, Fraskačio, Palestrinos, Albano ir Sabinos diocezijoms paskyrė diecezinius vyskupus. 

Ostijos diecezija (titulinė Kardinolų kolegijos dekano diecezija) buvo sujungta su Romos diecezija ir todėl imta administruoti Romos generalinio vikaro (kardinolo vikaro). Nors dieceziniai suburbinių diecezijų vyskupai atlieka visas vyskupų administracines funkcijas, kardinolai vyskupai formaliai yra savo titulinių diecezijų valdytojai.

Nuorodos
--------

1. ↑  *Catholic Encyclopedia*, "Suburbicarian Dioceses", 1913.
|  *Mantas Šilkauskas*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Mantas Šilkauskas |
| Gimė | 1988 m. balandžio 10 d. (34 metai) |
| Atstovauja (-vo) | Lietuvos vėliava Lietuva |
|  |
| Rungtys | Daugiakovė, sprintas |
| Asmeniniai rekordai | Dešimtkovė: 7706  Septynkovė: 5822  60 m barjerinis: 7.69 (NR) |
| Treneriai | Cliff Rovelto |
| Klubas | Kauno maratono klubas |
|  |
|  |
| Kiti titulai | Nacionalinis čempionas |
| World Athletics profilis: |  |

**Mantas Šilkauskas** (g. 1988 m. balandžio 10 d.) – Lietuvos lengvaatletis, daugiakovininkas. 2010 m. studijuoja JAV, Kanzaso universitete.

2007 m. sportininkas tapo aukščiausiai uždarose patalpose su kartimi iššokusiu lietuviu sezono metu (4,65).

2008 m. tapo greičiausiai uždarose patalpose lygiu taku 60 m įveikusiu Lietuvos atletu sezono metu (6.76) ir pasiekė nacionalinį rekordą 60 m barjeriniame bėgime (7.85). Tais pačiais metais tapo daugiausia uždarose patalpose į tolį nušokusiu lietuviu sezono metu (7.65).

2009 m. taip pat pasiekė geriausią uždarų patalpų sezono 60 m barjerinio bėgimo rezultatą Lietuvoje (7.91). Jam priklauso ir geriausias tų metų sezono septynkovės rezultatas tarp lietuvių (5444).

2010 m. vasario 28 d. NCAA „Big 12" čempionate M. Šilkauskas tapo dviejų septynkovės rungčių geriausio uždarų patalpų šalies sezono rezultato savininku: galutinio rezultato (5579 tšk.) ir 60 m barjerinio bėgimo (7.99).

Asmeniniai rekordai
-------------------

* Septynkovė (uždarose patalpose): 5822 tšk. (2010 m.)

Pasiekimai
----------

| Metai | Turnyras | Vieta | Pozicija | Rungtis | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2005 | Pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionatas | Marakešas, Maroko vėliava Marokas | 23 | Aštunkovė | 5789 |
| 2008 | Lietuvos čempionatas | Kaunas, Lietuvos vėliava Lietuva | 1 | 110 m barjerinis | 14.34 |
| 2010 | Lietuvos čempionatas | Kaunas, Lietuvos vėliava Lietuva | 1 | 110 m barjerinis | 13.89 |
| 2010 | Europos čempionatas | Barselona, Ispanijos vėliava Ispanija | DSQ | 110 m barjerinis | - |

DSQ – sportininkas diskvalifikuotas

Nuorodos
--------

* M. Šilkauskas IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2010-03-24 iš Wayback Machine projekto.
* Po operacijos atsigavęs daugiakovininkas M.Šilkauskas pradeda sezoną Delfi.lt
| **Unio crassus**Apsauga: EN A2bc+4bc |
| --- |
| Mažoji geldutė (*Unio crassus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Moliuskai  *( Mollusca)* |
| Klasė: | Dvigeldžiai moliuskai  *( Bivalvia)* |
| Poklasis: | Plokštėtažiauniai  *( Paleoheterodonta)* |
| Būrys: | *Unionoida*  *( Unionoida)* |
| Šeima: | Geldutiniai  *( Unionidae)* |
| Gentis: | Geldutės  *( Unio)* |
| Rūšis: | Mažoji geldutė  *( Unio crassus)* |

 |

**Mažoji geldutė** (*Unio crassus*; taip pat žinoma kaip **ovalioji geldutė**) – kietageldis dvigeldis moliuskas, priklausantis geldutinių šeimai (*Unionidae*).

Paplitimas
----------

Aptinkama Centrinės ir Rytų Europos upėse. Lietuva yra šiaurinė arealo dalis. Randama Nemuno, Ventos ir kitų upių baseinuose. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Biologija
---------

Mažoji geldutė gyvena nedideliuose, gerai įšylančiuose gėlo vandens telkiniuose su greita tėkme, kur dugną sudaro žvirgždas, smėlis ir akmenys, su gausia vandens ir pakrantės žoline augalija. Išlieka tik tokiuose telkiniuose, kur gyvena žuvys. Gali išgyventi iki 80 m. ir užaugti iki 11 cm ilgio. 

Rūšiai grėsmę kelia tarša, buveinių nykimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rašomavičius, V. (2021). *Lietuvos raudonoji knyga.* Lututė, p. 70
**Sekvenceris** (angl. *Sequencer*) – prietaisas arba programinė įranga, skirtas elektroninio muzikos instrumento kontrolinės informacijos sekai įrašyti ir atkurti. Dabartinių sekvencerių atveju informacija įrašoma panaudojant programinę įrangą, leidžiančią vartotojui išsaugoti, leisti ir redaguoti informaciją MIDI arba OSC formatu. Ankstyvieji analoginės muzikos sekvenceriai naudojo fizines valdymo sistemas, tačiau vėliau jas pakeitė skaitmeninės ir programinės įrangos MIDI sekvenceriai, galintys disponuoti informacija MIDI formatu.

Dešimtajame dešimtmetyje augant kompiuterių galimybėms, į programinę įrangą buvo įtrauktos garso įrašymo ir redagavimo bei semplinimo (angl. *sample triggering*) funkcijos. Garso įrašymo programa su šiomis funkcijomis vadinama skaitmenine garso darbo stotimi (angl. *digital audio workstation*, *DAW* ) ir visada apima sekvencerių funkciją.

Daugelis sekvencerių atlieka natų žymėjimo funkciją arba net gali nurodyti natas klaviatūrinėje juostoje. Nors šiais laikais sekvencerio terminas dažniausiai vartojamas specifinei programinei įrangai apibūdinti, kai kuriuose analoginiuose sintezatoriuose yra įmontuoti MIDI sekvenceriai. Taip pat egzistuoja atskiri analoginiai sekvenceriai.

Galerija
--------

* Analoginis sekvencerisAnaloginis sekvenceris
* Sekvenceris ant sintezatoriausSekvenceris ant sintezatoriaus
* Roland MC-8 Microcomposer, vienas ankstyviausių sekvencerių su mikroprocesoriumi*Roland MC-8 Microcomposer*, vienas ankstyviausių sekvencerių su mikroprocesoriumi
* Skaitmeninio garso sekvencerio pavyzdys (jiems naudota programinė įranga - ACID Pro (1998 m.), Ableton Live (2001 m.), GarageBand (2004 m.)Skaitmeninio garso sekvencerio pavyzdys (jiems naudota programinė įranga - *ACID Pro* (1998 m.), *Ableton Live* (2001 m.), *GarageBand* (2004 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žodynas Alkonas
2. ↑  Pinch, Trevor. J.; Trocco, Frank (2009). „Buchla's Box". *Analog Days: The Invention and Impact of the Moog Synthesizer* (reprint ed.). Harvard University Press. pp. 55–56. ISBN 978-0-674-04216-2.
3. ↑  Rothstein, Joseph (1995). *MIDI: A Comprehensive Introduction*. Computer Music and Digital Audio Series **7**. A-R Editions, Inc. pp. 77, 122. ISBN 978-0-89579-309-6.
| **† *Enhydriodon dikikae*** |
| --- |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Kiauniniai  *( Mustelidae)* |
| Pošeimis: | Ūdriniai  *( Lutrinae)* |
| Triba: | *Enhydriodontini*  *( Enhydriodontini)* |
| Gentis: | *Enhydriodon*  *( Enhydriodon)* |
| Rūšis: | *Enhydriodon dikikae*  *( Enhydriodon dikikae)* |

 |
| Binomas |
| ***Enhydriodon dikikae***Geraads, Alemseged, Bobe & Reed, 2011 |

***Enhydriodon dikikae*** – kiauninių (*Mustelidae*) šeimos, ūdrinių (*Lutrinae*) pošeimio išnykusi rūšis, identifikuota iš fosilijų.

Rūšies fosilijos aptiktos Etiopijos žemutiniame Avašo slėnyje, Dikiko rajono, Hadaro formacijos apatinėje bazalinėje dalyje iš viduriniojo plioceno epochos, o tai reiškia, kad jos egzistavo daugiau nei prieš 3,42 mln. m. tačiau apskaičiuotas fosilijų amžius yra didesnis nei 3,4 mln. m. ir, tikėtina joms 4 mln. m.

Tai viena iš stambiausių kada nors iki šiol aprašytų ūdrinių (*Lutrinae*) pošeimio rūšių, kurių svoris siekė nuo 100 iki 200 kg, tai yra smulkiausi individai prilygo pumų (*Puma concolor*) patinams, o didžiausi individai dabartiniams stambesniems liūtams (*Panthera leo*).

Kraštovaizdis
-------------

Izotopinė analizė rodo, kad vidurio plioceno buveinių struktūra Dikikoje galėjo būti įvairi – tarp atvirų pievų ir miškingų pievų, todėl buveinių išteklius daugiausia sudarė miškai ir krūmynai, pereinantys prie atviro ir sausringo kraštovaizdžio. Deguonies izotopų analizė taip pat parodė, kad vietovė buvo netoli vandens telkinio, greičiausiai gėlavandenės pelkės ar negilaus ežero, ir kad čia buvo įvairių geriamojo vandens išteklių.

Rūšies pavadinimo etimologija
-----------------------------

Pirmasis žodis – *Enhydriodon*, yra genties pavadinimas, o antrasis žodis – *dikikae* yra rūšies pavadinimas, kuris kilo nuo Etiopijoje esančio Dikiko rajono, kuriame buvo aptiktos rūšies fosilijos.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  researchgate.net / Enhydriodon dikikae, sp. nov. (Carnivora: Mammalia), a Gigantic Otter from the Pliocene of Dikika, Lower Awash, Ethiopia; Authors: Denis Geraads, Zeresenay Alemseged, René Bobe, Denne Reed; Journal of Vertebrate Paleontology 31(2):447-453; DOI:10.2307/25835837 | March 2011


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Enhydriodon dikikae** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Trauktinės „Palanga" butelis
„**Palanga**" – trauktinė, gaminama nuo XX a. vidurio iš šermukšnių ir spanguolių sulčių. Jai suteikta Europos Sąjungos saugoma geografinės kilmės nuoroda. Gėrimas yra švelniai rūgštaus skonio su šermukšnio uogų prieskoniu, sodraus aromato, rusvai raudonos spalvos. 

Pagal 2003 m. Lietuvos žemės ūkio ministerijos įsakymą „Dėl spiritinių gėrimų gamybos, tvarkymo ir prekinio pateikimo techninio reglamento patvirtinimo", terminu **„Palangos trauktinė"** gali būti vadinama nuo tamsiai raudonos iki rusvai raudonos spalvos, rūgštoko karstelėjusio skonio, sudėtinio uogų aromato trauktinė, kurios etilo alkoholio koncentracija ne mažesnė kaip 40 proc. tūrio ir kuri gaminama iš grūdinio rektifikuoto, ne žemesnės nei ekstra rūšies etilo alkoholio, atvirkštinio osmoso būdu paruošto geriamojo vandens, spanguolių ar bruknių bei kitų uogų sulčių, vyno ir brendžio. Sulčių ekstrakto joje turi būti ne mažiau kaip 12 g/l. Šios trauktinės gamybai neleidžiama naudoti papildomų kvapiųjų medžiagų.

Trauktinės „Palanga" gamybos technologiniai procesai nuo mišinio ruošimo iki įforminimo atliekami Lietuvos Respublikos teritorijoje. Ši trauktinė gaminama tik iš grūdinio rektifikuoto „Liuks" rūšies etilo alkoholio, geriamojo vandens, išfiltruoto per šešiapakopę filtravimo sistemą (įskaitant vandens filtravimą atvirkštinės osmozės būdu), natūralių uogų sulčių, prancūziško vyno ir brendžio. Prieš naudojant sultys nuskaidrinamos ir išfiltruojamos. Paruoštas „Palangos" trauktinės mišinys brandinamas nustatytą laiką, šaldomas ir filtruojamas specialiais aukščiausios kokybės filtrais.

Apdovanojimai
-------------

* 1998 m. tarptautinėje maisto parodoje „Vynas ir degtinė", vykusioje Sankt Peterburge, apdovanota sidabro medaliu.
* 1969 m. tarptautinėje maisto produktų parodoje Čekoslovakijoje tapo „Grand Prix" sidabro medalio laimėtoja.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2016-11-13 iš Wayback Machine projekto.
|  Surinamo indai |
| --- |
| Surinamo indės (~1910 m.)Surinamo indės (~1910 m.) |
| Gyventojų skaičius | >150 tūkst. |
| Populiacija šalyse | Surinamo vėliava Surinamas: 148 tūkst.Nyderlandų vėliava Nyderlandai: ? |
| Kalba (-os) | Karibų hindustani, srnantongo, olandų, anglų, kt. indų kalbos |
| Religijos | hinduizmas, t. p. islamas, krikščionybė |
| Giminingos etninės grupės | indai (hindustani, bhodžpuriai, avadhiai ir kt.), Karibų indai (ypač Gajanos indai), surinamiečiai |
|  |
|  **Vikiteka:** | Surinamo indai |

**Surinamo indai** (ol. *Hindoestanen*) – tautinė bendruomenė, susiklosčiusi Suriname iš indų, 1873–1916 m. atgabentų į darbus plantacijose. Jie sudaro beveik trečdalį šalies gyventojų ir yra gausiausia tautinė bendrija Suriname. Taip pat gyvena išeivijoje Nyderlanduose. Šneka vietine hindustani kalbos tarme (Karibų hindi), kitomis indų kalbomis, taip pat angliškai bei vietinėmis olandų ir srnantongo kalbomis. Apie 3/4 – hinduistai, kiti – musulmonai-sunitai, nedidelė dalis – krikščionys (katalikai, protestantai). Gyvena daugiausia kaimiškose vietovėse šalies šiaurėje (Vanikos, Nikerio, Komeveino ap.) bei Paramaribe.

XIX a. antroje pusėje Olandų Suriname panaikinus vergiją, kolonija pritrūko darbo jėgos. 1870–1871 m. olandai pasirašė sutartį su Jungtine Karalyste dėl darbo jėgos įvežimo iš Britų Indijos. 1873 m. į kraštą atvyko pirmieji užverbuoti indų darbininkai (daugiausia iš dab. Utar Pradešo ir Biharo). Panašią sistemą britai taikė Gajanoje (žr. Gajanos indai). Pradžioje indai gabenti ir įdarbinti vergiškomis sąlygomis, kentėjo nuo ligų, bado, nepritekliaus, vėliau po 1870 m. susirūpinta jų gerove, pagerintos kelionės ir darbo sąlygos.

Ryšys su kitomis tautinėmis grupėmis ribotas, iš dalies išlikusi kastų sistema (nors palengva nyksta).

* Arja Devakero šventykla ParamaribeArja Devakero šventykla Paramaribe
* Surinamo indė (~1920 m.)Surinamo indė (~1920 m.)
* Indų darbininkai (XIX a. pab.)Indų darbininkai (XIX a. pab.)
* Rašytojas ir politikas Džnianas Hansdevas AdhinasRašytojas ir politikas Džnianas Hansdevas Adhinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Суринамцы-индопакистанцы*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
Koordinatės: 55°55′02″š. pl. 21°03′59″r. ilg.﻿ / ﻿55.9172°š. pl. 21.0664°r. ilg.﻿ / 55.9172; 21.0664

Kapinių obeliskas, stovėjęs 1952–2022 m.
**Palangos sovietinių karių kapinės** – II pasaulinio karo aukų kapinės Palangos miesto centre, skvere į rytus nuo Palangos bažnyčios. Kapinėse Palangoje palaidoti 106 kariai, žuvę 1944 m. spalį Palangos apylinkėse vykusiuose mūšiuose su nacistinės Vokietijos kariuomene.

Istorija
--------

1948 m. žuvusiųjų palaikai buvo perkelti iš įvairių aplink Palangą buvusių kapaviečių į miesto centrą. 1952 m. pastatytas obeliskas su postamentu. Granito plokštėse iškaltos 106 žuvusiųjų pavardės ir kariniai laipsniai.

2014 m. spalio 6 d. Kultūros paveldo departamento Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo taryba savo aktu Nr. KPD-KP-219 patikslino šio saugomo objekto vertingąsias savybes, pažymint archeologinį, dailės, istorinį, memorialinį jų pobūdį. 2022 m. prasidėjus Rusijos invazijai į Ukrainą, paaštrėjo diskusijos dėl paminklo tinkamumo stovėti miesto centre: balandžio 18 d. Palangos miesto savivaldybės taryba balsavo už paminklo demontavimą, o gegužės 18 d. Kultūros paveldo departamentas panaikino paminklo vertingąsias savybes ir išbraukė iš valstybės saugomų kultūros vertybių registro. Dėl to 2022 m. gegužės 19 d. baigti sovietinio obelisko demontavimo darbai, paminklas su sovietinės ideologijos simboliais kūju ir pjautuvu išgabentas iš Palangos centro. Čia bus paklotos trinkelės ir užsodinta veja. Įtvirtinta pilko granito paminklinė lenta su užrašu lietuvių kalba, pažyminti, kad šioje vietoje palaidoti kariai, žuvę II pasaulinio karo metu.

Sprendžiant dėl obelisko vertingųjų savybių panaikinimo ir nukeldinimo buvo atsižvelgta į 1949 m. Ženevos konvenciją, numatančią, kad tokie kapai, kapinės ir kitos laidojimo vietos turi būti pažymėtos, duomenys apie palaidotus asmenis saugomi. Šią konvenciją ratifikavo ir Lietuva. Būtent todėl palaidojimo vieta paženklinta atminimo lenta ir tebelieka saugoma valstybės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aurelija Jašinskienė, *Palangoje prie paminklo sovietų kariams – Bučos baisybės*, 2022-05-02, 15min.lt (tikrinta 2023-01-29).
2. ↑  Meras Š. Vaitkus pasisakė dėl sovietinių karių memorialo Palangos centre. 2022-04-07, VakarinePalanga.lt (tikrinta 2023-01-29).
3. ↑  Mindaugą Skritulską nustebino istorinio Palangos savivaldybės tarybos sprendimo demontuoti obeliską sovietiniams kariams priežastis – planuojama aikštės rekonstrukcija. 2022-04-28, Palangostiltas.lt (tikrinta 2023-01-29).
4. ↑  Palangoje nukeltas obeliskas, jo vietoje pastatyta pilko granito atminimo lenta.[neveikianti nuoroda] 2022-05-19, Palanga.lt (tikrinta 2023-01-29).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Sela** (it. *il Sella*, lad. *I Sela*) – kalnų grupė Dolomituose, Italijoje. Kalnai išsidėstę tarp Fasos (Trentinas), Livinallongo (Beluno provincija), Badijos ir Gardenos (Pietų Tirolis) slėnių.

Sela yra šiauriau Marmolados ir į rytus nuo Langkofelio. Jos viršuje yra plokščiakalnis. Selos grupę supa keturios tarpusavyje susijusio perėjos: Griodnerio perėja (2.121  m), Pordoi perėja (2.239  m), Selos perėja (2.240  m) ir Kampolongo perėja (1.875  m).

Prieš 236–231 mln. metų Selos masyvo užimamoje vietoje buvo nedidelis, virš jūros lygio iškilęs, atolas.

Turizmas
--------

Selos grupės kalnai yra populiari turistų lankoma vieta: vasarą čia lankosi laipiojimo po kalnus mėgėjai, žiemą – slidinėtojai, kurie gali pasirinkti ilgą kalnus juosiantį maršrutą, vadinamąjį *Sellaronda*. Iki *Sass Pordoi* (2 950  m) viršūnės yra įrengtas keltuvas nuo Pordoi perėjos. Šiuo lyniniu keltuvu naudojasi slidinėtojai kaip slidinėjimo po Selos masyvą maršruto pradžia.

Viršūnės
--------

Aukščiausia viršūnė – *Piz Boè* (3152 m). Kitos svarbios viršūnės yra *Le Mésules* (3000 m), *Cima Pisciadù* (2 985  m), *Piz Gralba* (2972 m), *Sass Pordoi* (2950 m), *Piz de Ciavazes* (2831 m). Vakarinėje dalyje, prie Selos perėjos yra Selos „bokštai", žinomi savo grandinių keliais (specialiai įrengti kopimo takai).

Selos kalnų grupė (centre) žvelgiant nuo Marmolados
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| CenterMarguerite Broquedis |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant: Prancūzijos vėliava Prancūzija**  |
| Tenisas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 1912 Stokholmas | Vienetai |
| **Bronza** | 1912 Stokholmas | Mišrūs dvejetai |

**Marguerite Broquedis** (1893 m. balandžio 17 d. – 1983 m. balandžio 23 d.) – Prancūzijos tenisininkė, olimpinė čempionė.

Biografija
----------

Stokholme vykusiose penktosiose moderniose 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse prancūzė dalyvavo teniso varžybose. Moterų lauko vienetų finale Broquedis nugalėjo vokietę Dorothea Köring ir pelnė aukso medalį. Mišrių dvejetų varžybose poroje su Albert Canet pelnė bronzos medalį.

Nuo 1914 m. iki 1919 m. Broquedis pelnė visus Prancūzijos atviro teniso čempionato moterų vienetų titulus.

1920 m. vasaros olimpinėse žaidynėse moterų vienetų ir mišrių dvejetų varžybose medalių nepelnė. 1927 m. laimėjo Prancūzijos atviro teniso čempionato mišrių dvejetų varžybas.

Nuorodos
--------

* Olympedia svetainėje

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RTeniso olimpiniai čempionai moterų vienetų varžybose |
| --- |
|  |
| 

* 1900:  Charlotte Cooper (GBR)
* 1904: *nevyko*
* 1908:  Dorothea Chambers (GBR)
* 1912:  Marguerite Broquedis (FRA)
* 1920:  Suzanne Lenglen (FRA)
* 1924:  Helen Wills (USA)
* 1928–1984: *nevyko*
* 1988:  Steffi Graf (FRG)
* 1992:  Jennifer Capriati (USA)
* 1996:  Lindsay Davenport (USA)
* 2000:  Venus Williams (USA)
* 2004:  Justine Henin (BEL)
* 2008:  Elena Dementieva (RUS)
* 2012:  Serena Williams (USA)
* 2016:  Monica Puig (PUR)

 |

 |
*Šis straipsnis apie matavimo vienetą. Apie kitas reikšmes skaitykite straipsnyje „Sekundės" bankas.*
**Sekundė** – laiko matavimo vienetas, bazinis SI ir CGS sistemų vienetas. Sekundė lygi spinduliavimo, atitinkančio šuolį tarp cezio-133 atomo pagrindinės būsenos 2S1/22 hipersmulkiųjų lygmenų 9 192 631 770 radiacijos periodų trukmei, nesant jokių išorinių laukų trukdžių. Atkuriama cezio dažnio etalonu 10-11 tikslumu.

Iki 1964 m. sekundė buvo apibrėžta kaip tam tikra Žemės paros dalis.

Sekundė lygi 1/60 minutės ir 1/3600 valandos.

Keliamosios sekundės
--------------------

Dėl nedidelių civilinio laiko ir Žemės judėjimo neatitikimų, retkarčiais reikalingos keliamosios sekundės.

Korekcijos daromos, kai UTC laikas nuo UT1 (Žemės sukimosi laikas) skiriasi daugiau nei ±0,9 s. Tokiu atveju skaičiuojama papildoma UTC 23:59:60 sekundė arba praleidžiama UTC 23:59:59 sekundė.

Keliamąsias sekundes sunku numatyti, bet kol kas jos yra buvusios tik birželio 30 d. arba gruodžio 31 d. Paskutinė keliamoji sekundė buvo 2016 m. gruodžio 31 d. 23:59:60 UTC.

Senoji kampo sekundė
--------------------

Nesisteminis plokščiojo kampo vienetas *senoji kampo sekundė* žymima {\displaystyle ''}. 1{\displaystyle ''}=1/60'=1/3600°=π/648 000≈4,848137·10-6rad

Daliniai ir kartotiniai dydžiai
-------------------------------

Dažniausiai naudojami sekundės daliniai dydžiai, t. y. dydžiai, skirti matuoti mažesnei už sekundę trukmei. Kartotiniai dydžiai, reiškiantys didesnę trukmę, naudojami labai retai. Vietoj to naudojami ne SI sistemos vienetai: minutės, valandos, dienos, Julijaus metai, šimtmečiai ir tūkstantmečiai.

Sekundės (s) SI daliniai ir kartotiniai dydžiai| Daliniai dydžiai |  | Kartotiniai dydžiai |
| --- | --- | --- |
| Reikšmė | Simbolis | Pavadinimas |  | Reikšmė | Simbolis | Pavadinimas |
| 10–1 s | ds | decisekundė |  | 101 s | das | dekasekundė |
| 10–2 s | cs | centisekundė | 102 s | hs | hektosekundė |
| 10–3 s | **ms** | **milisekundė** | 103 s | ks | kilosekundė |
| 10–6 s | **µs** | **mikrosekundė** | 106 s | Ms | megasekundė |
| 10–9 s | **ns** | **nanosekundė** | 109 s | Gs | gigasekundė |
| 10–12 s | **ps** | **pikosekundė** | 1012 s | Ts | terasekundė |
| 10–15 s | **fs** | **femtosekundė** | 1015 s | Ps | petasekundė |
| 10–18 s | as | atosekundė | 1018 s | Es | eksasekundė |
| 10–21 s | zs | zeptosekundė | 1021 s | Zs | zetasekundė |
| 10–24 s | ys | joktosekundė | 1024 s | Ys | jotasekundė |
| Dažnai naudojamos reikšmės paryškintos. |

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Sekundė***

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algimantas Kurpus. *Mechanika: paskaitos.* Vilnius: Enciklopedija, 2003, 28 p. ISBN 9986-433-29-0.

Vikižodynas