recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Valentinas Stundys** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1960 m. spalio 17 d. (62 metai)Limonyse, Širvintų raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Stasė |
| Vaikai | Vaida ir Vaiva |
|  |
| Pareigos | pedagogas, politikas |
| Partija | TS-LKD |
|  |
| Išsilavinimas | Vilniaus pedagoginis institutas |

**Valentinas Stundys** (g. 1960 m. spalio 17 d. Limonyse, Širvintų raj.) – pedagogas, mokytojas ekspertas, Lietuvos ir Molėtų rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1982 m. baigė studijas Vilniaus pedagoginio instituto Lituanistikos fakultete.

1982–1990 m. Molėtų rajono Videniškių vidurinės mokyklos, 1990–2004 m. Molėtų gimnazijos lietuvių kalbos mokytojas.

1990–1997 m. Molėtų rajono valdytojo pavaduotojas, Kultūros ir švietimo skyriaus vedėjas, Lietuvos švietimo tarybos narys. Dalyvavo grupių, kurios parengė Lietuvos švietimo koncepciją, švietimo valdybos ir mokyklų vadovų atestacijos dokumentus, darbe.

1997–2008 m. Molėtų rajono savivaldybės meras.
1995–2008 m. ir 2019 m. Molėtų rajono savivaldybės tarybos narys.

2008–2016 m. Seimo narys. 2016–2019 m. Lietuvos socialios rinkos plėtros instituto direktorius.

Nuo 2019 m. Molėtų rajono savivaldybės mero patarėjas.

1989–1991 m. aktyvus rajono Sąjūdžio dalyvis. Nuo 1990 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narys, partijos tarybos narys bei Molėtų skyriaus pirmininkas, nuo 2002 m. partijos Lietuvos krikščionys demokratai narys, 2004–2008 m. partijos pirmininkas. Dalyvavo rengiant LKDP rinkimų programos „Tarnauti Lietuvai" švietimo politikos skyrių.

Prezidento sudarytos darbo grupės švietimo strategijai parengti narys, lietuvių kalbos mokytojas ekspertas, švietimo vadybos ekspertas.

Sutuoktinė Stasė, vaikai Vaida, Vaiva.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Virgilijus Šironas** | **Molėtų rajono savivaldybės meras**1997 – 2008 | Po to:**Algimantas Žiukas** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Valentinas Vaškelis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1912 m. gegužės 1 d.Sankt Peterburgas |
| Mirė | 1988 m. liepos 9 d. (76 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | plaukikas, šuolininkas į vandenį, ledo ritulininkas, treneris, teisėjas |

**Valentinas Vaškelis** (1912 m. gegužės 1 – 1988 m. liepos 9 d.) – Lietuvos sportininkas, treneris, sporto organizatorius bei teisėjas.

Biografija
----------

Valentinas Vaškelis gimė lietuvių šeimoje Sankt Peterburge, bet Lietuvai paskelbus nepriklausomybę, 1918 m. kartu su tėvais atvyko į tėvynę. Mokytis pradėjo 1919 m. Baigęs pradžios mokyklą, įstojo į Kauno Aukštesniąją komercijos mokyklą, kurią su pertraukomis (dėl lėšų stokos) baigė 1929 m. Tais pat metais įsidarbino Kauno miesto savivaldybėje sąskaitininku ir dar papildomai mokėsi privačiai. 1933 m. iki 1935 m. pavasario tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1938 m. buvo išrinktas į pirmą jau "sušaulinto" Kauno Jachtklubo valdybą, sporto vadu.

Sporto pasiekimai
-----------------

V. Vaškelis aktyviai sportavo nuo 1929 m. iki 1950 m. Pirmasis Lietuvoje savarankiškai išmoko plaukti krauliu ir 1932 m. Kauno plaukimo pirmenybėse 100 m. distanciją laisvu stiliumi įveikė pirmas, aplenkęs Stasį Dunderį, kuris tada dar, kaip ir visi kiti, plaukė šonu. 1933 m. vasarą Nevėžyje rengtose plaukimo ir šuolių į vandenį pirmenybėse tapo pirmuoju šuolių nuo 3 metrų tramplino meisteriu. 1935 m. rugpjūčio 11-14 d. atvirame 50 m. Lietuvos jachtklubo baseine vykusiose Lietuvos plaukimo pirmenybėse (kartu su S. Bereniu ir Stasiu Vasaičiu) 3x100 m. kombinuotoje estafetėje pelnė pirmą vietą Kauno jachtklubo komandai (4.38,1).

1946 m. gruodžio 22 d. tapo Rusijos ledo ritulio istorijos pradžios vienu svarbiausių veikėju, kai 13:00 val. Maskvos laiku, kaip pagrindinis ir tada vienintelis aikštelėje teisėjas, pradėjo pirmąjį Sovietų Sąjungos ledo ritulio čempionatą, teisėjaudamas pačioms pirmosioms rungtynėms tarp aikštelės šeimininkų - Maskvos "Spartako" ir Leningrado "Dinamo".
| **Saileutajustaj.** |
| --- |
| TailandasTailandasTailandasTailandasSukotajaus karalius |
| Fraruangų dinastija |
| Visas vardas | Phra Maha Thammaracha III |
| Gimė |  ? |
| Mirė | 1419 m. |
| Tėvas | Leutajus |
| Vaikai | Boromapanas |
| Valdė | 1400-1419 m. |
| Pirmtakas | Leutajus |
| Įpėdinis | Boromapanas |

**Saileutajus** ((taj.  arba Tamarača III (taj. พระมหาธรรมราชาที่ 3)) g. ? – m. 1419 m.) – Fraruangų dinastijos aštuntasis Sukotajaus karalystės karalius, karaliaus Leutajo sūnus.

Gyvenimas ir valdymas
---------------------

Mažai žinomą apie šį karalių. Karaliaus Saileutajus šalį valdė kaip Ajutajos karalystės vasalas. 1411 m. karalius Saileutajus su armija, kartu su Ajutajos armija, dalyvavo žygyje į Čiangmajų. Pradžioje buvo apsuptas Fajao, bet miesto šturmu užimti nepavyko. Tada jie netoli gynybinės sienos supylė 22 m aukščio pylimą su palisada, kad būtų galima apšaudyti miestą. Bet miesto gynėjai, nuėmę nuo vienos šventyklos varines plyteles, išliejo penkių colių diametro patranką ir sugriovė tajų fortą.

1419 m. mirus karaliui, sostą paveldėjo jo sūnus, princas Boromapanas.

Išnašos
-------

1. ↑  Ajutajos karalystė 1400-1499 m. Archyvuota kopija 2011-12-16 iš Wayback Machine projekto.


|  |
| --- |
| Saileutajus **Fraruangų dinastija****Gimė:** ?  **Mirė:** 1419 m.  |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai:**Leutajus** | **Sukotajaus karalius**1400-1419 m. | Po to:**Boromapanas** |

Nuorodos
--------

* Karalius Saileutajus[neveikianti nuoroda] rus.
* Sukotajaus karalystės istorija Archyvuota kopija 2010-09-26 iš Wayback Machine projekto. rus.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Leptono ir fotono sąveika
**Leptonai** (gr. λεπτος, *leptos* – silpnas, gležnas) – elementariųjų dalelių tipas. Leptonai pasižymi tuo, kad nedalyvauja stipriojoje sąveikoje. Visų leptonų sukinys yra {\displaystyle \hbar /2} (visi leptonai – fermionai). Šiuo metu žinomi 6 leptonai (su antidalelėmis – 12):

* elektronas e-
* miuonas μ
* taonas τ
* 3 rūšių neutrinai:
	+ elektroninis neutrinas
	+ miuonininis neutrinas
	+ taoninis neutrinas

Kiekviena dalelė turi savo antidalelę.

Kol kas nėra jokių faktų, rodančių, kad leptonai turi struktūrą.

Leptonų charakteristikos:

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Dalelė / antidalelė** | **Elektrinis krūvis** e | **Leptoninis krūvis Le** | **Leptoninis krūvis Lμ** | **Leptoninis krūvis Lτ** | **Masė**, MeV / {\displaystyle m\_{e}} | **Vidutinė gyvavimo trukmė**, s |
| elektronas e- / pozitronas {\displaystyle e^{+}} | -1/+1 | +1/-1 | 0 | 0 | 0,511/1 | ∞ |
| elektroninis neutrinas {\displaystyle v\_{e}} / antineutrinas {\displaystyle {\bar {\nu }}\_{e}} | 0/0 | +1/-1 | 0 | 0 | <46x10-6/? | ∞ |
| Miuonas {\displaystyle \mu ^{-}} / antimiunas {\displaystyle \mu ^{+}} | -1/+1 | 0 | +1/-1 | 0 | 105,66/206.8 | 2,2x10-6 |
| Miuoninis neutrinas {\displaystyle \nu \_{\mu }} / antineutrinas {\displaystyle {\bar {\nu }}\_{\mu }} | 0/0 | 0 | +1/-1 | 0 | 0,25/? | ∞ |
| Taonas {\displaystyle \tau ^{-}} / Antitaonas {\displaystyle \tau ^{+}} | -1/+1 | 0 | 0 | +1/-1 | 1784/3498 | 3,5x10-13 |
| Taoninis neutrinas {\displaystyle \nu \_{\tau }} / antineutrinas {\displaystyle {\bar {\nu }}\_{\tau }} | 0/0 | 0 | 0 | +1/-1 | <70/? | ∞ |
|

Skirtingai nuo kvarkų, egzistuojančių tik grupėmis, leptonai egzistuoja atskirai.

Leptonų skilimas
----------------

Fizikai ištyrė, kad kai kurie leptonai gali skilti, kai kurie – ne. Siekiant tai paaiškinti, jie suskirstė leptonus į 3 kartas:

1. elektronas, e – antineutrinas
2. miuonas, μ-antineutrinas
3. taonas, τ-antineutrinas

Sunkiausi leptonai – miuonas ir taonai nėra randami kaip materijos dalelės, kadangi jie nestabilūs ir transformuojasi į lengvesnius leptonus.

Kartais tau leptonas skyla į kvarką, antikvarką ir t – neutriną. Elektronai ir trys neutrinų tipai yra stabilūs, todėl šiuos tipus labiausiai matome aplinkui.

Sunkieji leptonai skyla į savo neutriną. Kitos skilimo dalelės būna kvarkas ir jo antikvarkas arba kitas leptonas ir jo neutrinas.

Pavyzdžiui, miuono skilimas yra toks:

{\displaystyle \mu ^{-}\to e^{-}+\nu \_{\mu }+{\bar {\nu }}\_{e}.}
| **Lertajustaj. พระยาเลอไท** |
| --- |
| TailandasTailandasTailandasTailandasSukotajaus karalius |
| Fraruangų dinastija |
| Visas vardas | Phaya Lerthai |
| Gimė |  ? |
| Mirė | 1323 m. |
| Tėvas | Ramkhamhaengas |
| Valdė | 1298-1323 m. |
| Pirmtakas | Ramkhamhaengas |
| Įpėdinis | Nguanamomas |

**Lertajus** ((taj. พระยาเลอไท arba Phaya Lerthai) g. ? – m. 1323 m.) – Fraruangų dinastijos ketvirtasis Sukotajaus karalystės karalius, karaliaus Ramkhamhaengo sūnus.

Gyvenimas ir valdymas
---------------------

Mažai žinomą apie šį karalių. Karalius Lertajus nesugebėjo išsaugoti savo tėvo iškovotų teritorijų. Lertajui paveldėjus sostą,
Pegu karalius Varerus (Wareru) nutraukė draugiškus santykius su Sukotajaus karalyste ir užėmė Tavojų bei
Tanintairį. Vėliau karaliaus Lertajus bandymas atsikovoti šiuos miestus buvo nesėkmingas. Po karaliaus mirties sostą paveldėjo Lertajaus pusbrolis Nguanamomas.

Išnašos
-------



|  |
| --- |
| Lertajus **Fraruangų dinastija****Gimė:** ?  **Mirė:** 1323 m.  |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai:**Ramkhamhaengas** | **Sukotajaus karalius**1298-1323 m. | Po to:**Nguanamomas** |

Nuorodos
--------

* Karalius Lertajus rus.
* Sukotajaus karalystės istorija Archyvuota kopija 2010-09-26 iš Wayback Machine projekto. rus.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Saipanas** – 650 km besitęsiančios Šiaurės Marianų salų sostinė ir didžiausia salyno sala, kurios plotas – 115,39 km². Sala yra maždaug 20 km ilgio ir 9 km pločio. Ji yra apie 200 km šiauriau Guamo. Aukščiausias salos kalnas yra Tapochau ugnikalnis (474 m). Didžiausia salos gyvenvietė yra Garapanas, o salyno administracija įsikūrusi Kapital Hilo gyvenvietėje.

Remiantis 2000 m. gyventojų surašymo duomenimis, saloje gyvena 62 392 žmonės.

Istorija
--------

Pirmą kartą sala apgyvendinta prieš daugiau nei 3000 metų. Pirmieji gyventojai buvo čamorai. Po Ferdinando Magelano išsilaipinimo 1521 m. sala tapo Ispanijos kolonija. Nuo 1899 iki 1914 m. sala buvo Vokietijos Naujosios Gvinėjos kolonijos dalimi. Vokiečių valdymo metu svarbiausia ekonomikos šaka buvo kopros auginimas.

1914 m. salą užėmė Japonijos pajėgos, sala buvo įtvirtinta ir čia 1941 m. buvo dislokuota 30 000 karių. Antrojo pasaulinio karo metu čia vyko mūšis už Saipaną.

1944 m. birželio 15 d. pietvakarinėje Saipano pakrantėje išsilaipino JAV jūrų pėstininkai, kurie po trijų savaičių kovų nugalėjo japonus. Dar 1952 m. Saipane buvo rasti japonų kariai, kurie nežinojo apie Antrojo pasaulinio karo pabaigą.

Iš šalia Saipano esančios Tiniano salos pakilo bombonešiai Enola Gay ir Bockscar, kurie numetė atomines bombas ant Hirosimos ir Nagasakio.

Ekonomika
---------

Valdant Japonijai buvo vystoma cukraus gamybos pramonė ir žvejyba. Šiuo metu pagrindinėmis ūkio šakomis yra tekstilė ir turizmas. Saipane negalioja kai kurie JAV įstatymai susiję su imigracija ir socialine apsauga. Dėl to Saipano tekstilės darbuotojų minimalus atlyginimas yra dukart mažesnis nei JAV.
**Lerke Osterloh** (g. 1944 m. rugsėjo 29 d. netoli Oldenburgo, Vokietija) – vokiečių teisininkė, teisėtyrininkė civilistė ir mokestininkė, buvusi VFR KT teisėja.

Biografija
----------

Tėvas pastorius, vėlesnis Schleswig-Holstein kultūros ministras Edo Osterloh. Motina Gertrud Osterloh (merg. *Wilmanns*).

1969 m. išlaikė pirmąjį, 1975 m. – antrąjį valstybinį teisės egzaminą. Nuo 1972 iki 1978 m. Hamburgo universiteto mokslinė bendradarbė ir asistentė. 1978 m. apgynė disertaciją (tema *Das Prinzip der Eigentumsopferentschädigung im Zivilrecht und im öffentlichen Recht*) teisės mokslų daktaras.

Nuo 1979 iki 1989 m. Berlyno laisvojo universiteto (FUB) profesorė. 1989 m. apgynė habilitaciją tema „Įstatymo saistomumas ir tipizavimo diskrecija taikant mokesčių įstatymus" (*Gesetzesbindung und Typisierungsspielräume bei der Anwendung der Steuergesetze*).

Iki 2010 m. VFR KT teisėja. Ją pakeitė Monika Hermanns.

Ištekėjusi. Vaikų neturi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lebenslauf auf der Homepage des Bundesverfassungsgerichtes Archyvuota kopija 2008-12-12 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Portraits der Richter des Zweiten Senates des BVerfG der Deutschen Welle
3. ↑  Pressemitteilung des Bundesverfassungsgerichts vom 11. November 2010
4. ↑   Kurzportrait auf der Deutschen Welle anlässlich der Entscheidung zur Bundestagswahl 2005
5. ↑  Pressemitteilung des Bundesverfassungsgerichts Nr. 97 vom 2. September 1998 Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
| Dniestras |
| --- |
| Dniestras Ukrainoje Dniestras Ukrainoje |
| **Ilgis** | 1362 km |
| **Baseino plotas** | 72 100 km² |
| **Vidutinis debitas** | 310 m³/s |
| **Ištakos** | Karpatai |
| **Žiotys** | Juodoji jūra |
| **Šalys** | Ukrainos vėliava UkrainaMoldavijos vėliava Moldavija |
|  |
|  **Vikiteka** | Dniestras |

Dniestro žemėlapis
**Dniestras** (lenk. *Dniestr*, ukr. *Дністер*, rumun. *Nistru*, rus. *Днестр*, lot. *Tyras*) – Rytų Europos upė Ukrainoje ir Moldavijoje.

Geografija
----------

Prasideda Ukrainoje, Karpatuose, Rytų Beskiduose, į šiaurės vakarus nuo Turkos miesto, netoli Lenkijos sienos. Aukštupyje upė teka Ukrainos teritorija, siauru ir giliu slėniu į šiaurės rytus, žemiau Sambiro pasuka į pietryčius, teka Podolės aukštumos šiauriniu pakraščiu, siaura slenkstėta vaga, stačiais, kai kur uolėtais krantais, Moldavijos ir Ukrainos pasieniu, vidurupyje ir žemupyje – Moldavijos teritorija, skiria Moldaviją nuo Padniestrės. Žemupys teka per lygumą, skaidosi į šakas, yra senvagių. Upė įteka į Juodąją jūrą, Dniestro limaną (deltos plotis 16–22 km).

Aukštupyje upės tėkmė srauni, nuo vidurupio – rami. Vidutinis debitas 300 m³/s. Patvinsta pavasarį ir rudenį.

Dniestro limano plotas 360 km², ilgis 41 km, plotis 4–12 km, didžiausias gylis 2,6 m. Su jūra jį jungia siauras sąsiauris.

Navigacija
----------

Apie 70 dienų žiemą upė būna užšalusi. Laivybai naudojamos atkarpos iki Dubosarų hidroelektrinės ir nuo Dniestro hidroelektrinės iki žiočių. Aukštupiu plukdoma mediena. Vanduo naudojamas drėkinimui.

Intakai
-------

* **Dešinieji:** Strijus (230 km), Svičia (107 km), Reutas (286 km), Bikas
* **Kairieji:** Limnica, Lukva, Bistrica, Gnila Lypa, Zolota Lypa, Strypa (147 km), Seretas (242 km), Zbručas, Smotryčius, Ušica (122 km), Murafa, Jagorlikas (73 km), Kučurganas.

Didžiausi miestai
-----------------

**Ukrainoje**:

* Haličas, Podolės Mogiliavas, Staryj Sambiras, Sambiras, Novyj Rosdilas, Šydatščivas, Chodorovas, Jesupilas, Gorodenka, Salyščatskis, Katynė, Novodniestrovskas, Sokyrianai.

**Ukrainos – Moldavijos pasienyje**:

* Otacai, Podolės Mogiliovas, Jampilas, Sorokai

**Moldavijoje**:

* Otacai, Sorokai, Kamenka, Ribnica, Dubosarai, Grigoriopolis, Tidhina (Benderai), Tiraspolis, Slobosija, Krasnoe, Dnestrovskas.

**Deltoje**:

* Dniestro Belgorodas, Ovidiopolis

Pavadinimas
-----------

Upėvardis skitiškos kilmės. Pirmoji pavadinimo dalis *dānu* reiškia „didelė upė", antros dalies kilmė aiškinama kaip *nazdya* („pasienis, riba") arba *\*stūra* („milžiniškas, didelis"; plg. liet. *storas*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dniestras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 37 psl.
**Sisteminė transformacija Lenkijoje** – reformos ir visi pokyčiai, kurie prasidėjo Lenkijoje XX a. 9-ajame dešimtmetyje ir kurių tikslas buvo sukurti laisvąją rinką, pilietinę visuomenę bei demokratizuoti šalį.

Lenkijos transformacija apėmė visas visuomenės gyvenimo sritis ir todėl ją galima padalyti į kelias subkategorijas:

* politinė transformacija (demokratinių institucijų kūrimas),
* ekonominė transformacija (sukurta laisvoji rinka, kuri remiasi privačios nuosavybės teise)
* socialinė transformacija (keičiamos visuomenės nuostatos).[1]

Politinė transformacija
-----------------------

Apskritojo stalo derybos ir birželio rinkimai 1989 m. tai buvo politinės transformacijos pradžia. Pirmieji iš dalies laisvi rinkimai vyko birželio 4 ir 18 dienomis 1989 m. Rinkimuose paaiškėjo, kad „Solidarumas" laimėjo visas galimas vietas Seime. Rugpjūčio 24 d. 1989 m. buvo suformuota Tadeusz Mazowiecki vyriausybė. Prezidentu buvo paskirtas Wojciech Jaruzelski. Tačiau po metų įvyko prezidento rinkimai, kuriuos laimėjo Lech Wałęsa. Pirmieji visiškai laisvi ir demokratiniai parlamento rinkimai vyko 1991 metais. Po rinkimų buvo suformuota pirmoji demokratinė Jan Olszewski vyriausybė ir tada Lenkija tapo demokratiška valstybe.[2]

Ekonominė transformacija
------------------------

Mieczysław Rakowski vyriausybės ekonominės reformos, vykdytos 1988–1989 m. yra laikomos ekonominės transformacijos pradžia.

1990 m. prasidėjo reformos, žinomos kaip Balcerovičiaus planas (lenk. *Plan Balcerowicza*). Šio plano tikslas buvo laisvosios rinkos įvedimas, infliacijos ir biudžeto deficito sumažinimas bei buvo siekiama paspartinti ekonomikos augimą.[3]

Šaltiniai ir išnašos
--------------------

1. ↑   (lenkų k.)
2. ↑   (lenkų k.)
3. ↑   (lenkų k.)

Taip pat skaitykite
-------------------

* Solidarumas
* Parlamentiniai rinkimai Lenkijoje 1989 m.
* Apskritasis stalas (Lenkija)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Sistano ir Helmando upės baseinas
**Sistano baseinas** – nenuotakus baseinas pietvakarių Afganistane ir rytų Irane, daugiausia Didžiojo Chorasano krašte. Baseiną sudaro nuo Hindukušo tekančios upės (Farahrudas, Helmandas, Arghandabas, Chašas, Harutas), užsibaigiančios laikinuose ežeruose, šlapynėse ir druskožemiuose (hamunuose). Senovėje šie telkiniai sudarė vientisą Hamuno ežerą. Dabar iš jo likę Puzako, Sabari, Helmando ežerai. Likusią tektoninės įdubos dalį daugiausia dengia Dašti Margo dykuma.

Sistano baseine vandens lygis nepastovus – pastaraisiais dešimtmečiais ežerai (hamunai) išdžiūsta visiškai, nors seniau būta metų, kai potvyniai užliedavo dideles teritorijas. Dėl dabartinių sausrų nebeįmanoma žemdirbystė, todėl kraštas apleidžiamas.

Senovėje Sistano baseinas buvo svarbi gyvenama teritorija. 4 tūkstantmetyje pr. m. e. čia buvo svarbus miestas, kurio archeologinė vietovė dabar vadinama Šahre Suchetehu. Chadžė kalne rasta zoroastristų ugnies šventykla. Taip pat yra irigacinių sistemų liekanų. Dabar svarbiausi Sistano baseino miestai – Zarandžas, Zabolis, Farahas.
|  |
| --- |
| **Dobi-III** |
|  |
|  |
|  |
| Tipas | naikintuvas |
| Gamintojas | Jurgis Dobkevičius |
| Kūrėjas | Jurgis Dobkevičius |
| Pirmas skrydis | 1924 m. |
| Baigtas naudoti | 1926 m. birželio 8 d. |
| Būsena | sudužęs |
| Pagaminta vnt. | 1 |

**Dobi-III** – pirmasis lietuviškas naikintuvas, suprojektuotas ir pastatytas Jurgio Dobkevičiaus. Tai vienvietis medinės konstrukcijos monoplanas, baigtas statyti 1924 m. lapkritį. Po pirmojo bandomojo skrydžio 1924 m. lėktuvas buvo apgadintas ir suremontuotas 1925 m. pabaigoje. Kito bandomojo skrydžio metu, 1926 m. birželio 8 d. J. Dobkevičiaus pilotuojamas lėktuvas besileisdamas kliudė ąžuolą ir sudužo. Nuo sužalojimų J. Dobkevičius mirė ligoninėje.

Charakteristikos
----------------

* Ekipažas: 1
* Ilgis: 6,4 m
* Sparnų ilgis: 12,5 m
* Variklis: BMW IIIa, 185 AG
* Didžiausias greitis: 250 km/h
* Didžiausias aukštis: 3,8 km

### Ginkluotė

Projekte buvo numatyti 2 „Vickers" kulkosvaidžiai.

Išnašos
-------

1. ↑  *Dobi-III J.Dobkevičius*. Plieno sparnai. Nuoroda tikrinta 2023-04-10.
2. ↑

  

v • a • r **Dobi lėktuvai** 

Dobi-I | Dobi-II | Dobi-III
|  |
| --- |
| Dobet Gnahoré |
|  
Dobė Gnaorė 2008 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Dobet Gnahoré |
| Gimė | 1982 m. liepos 17 d. (40 metų) |
| Kilmė | Dramblio Kaulo Kranto vėliava Dramblio Kaulo Krantas |
| Žanrai | tradicinė, world muzika |
| Veikla | dainininkė |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 1999– |
| Svetainė |  |

**Dobė Gnaorė** (*Dobet Gnahoré*; g. 1982 m. liepos 17 d.) – Dramblio Kaulo Kranto dainininkė, atliekanti daugiausia tradicinę afrikietišką muziką.

Gimė perkusionisto, grupės „Ki Yi M’Bock" nario Boni Gnahoré šeimoje. Sulaukusi 12 metų Dobė Gnaorė metė mokyklą ir ėmė su tėvu ir grupe mokytis muzikos, teatro, šokių meno. 1996 m. ištekėjo už prancūzų gitaristo Colin Laroche de Félin. 1999 m. dėl karo išvyko į Prancūziją (Marselį) ir su vyru sukūrė grupę „Ano Neko". 2003 m. prie jų prisidėjo tunisiečių bosistas Nabil Mehrezi ir perkusionistas iš Dramblio Kaulo Kranto Miko Dibo.

2006 m. nominuota BBC Radio 3 World Music apdovanojimuose, metų naujoko nominacijoje. 2010 m. Grammy apdovanojimuose laimėjo apdovanojimą už geriausią *Urban/Alternative* pasirodymą, už dainą „Pearls", kurią sudainavo kartu su India.Arie.

Diskografija
------------

* *Ano Neko* (2004 m.)
* *Na Afriki* (2007 m.)
* *Djekpa La You* (2010 m.)

Nuorodos
--------

* Dobet Gnahoré svetainėje Last.fm
Koordinatės: 47°57′36″ š. pl. 35°06′52″ r. ilg.﻿ / ﻿47.96000°š. pl. 35.11444°r. ilg.﻿ / 47.96000; 35.11444

| Dniepro tvenkinys |
| --- |
| Dniepro tvenkinys šalia užtvankosDniepro tvenkinys šalia užtvankos |
| Vieta | Ukrainos vėliava Ukraina |
| Plotas | 410 km² |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 8 m |
| Didžiausias gylis | 53 m |
| Tūris | 3,3 km³ |
| Įteka | Dniepras, Samara, Orilė, Mokra Sura |
| Išteka | Dniepras |
|  |
|  Vikiteka | Dniepro tvenkinys |

**Dniepro tvenkinys** (ukr. *Дніпровське водосховище*) – tvenkinys pietinėje Ukrainoje, Dniepro upės slėnyje. Telkšo Dniepropetrovsko ir Zaporožės sričių teritorijose. Ilgis 129 km, plotis iki 3,5 km.

Tvenkinio palydovinė nuotrauka
Susidarė 1933 m. (pakartotinai 1948 m.) patvenkus Dniepro upę Dniepro HE užtvanka ties Zaporožės miestu. Tvenkinys sudarytas laivybinėms reikmėms, nes upė šioje vietoje buvusi slenkstėta. Taip pat vanduo naudojamas liedinimui, buitinėms reikmėms, vystoma pramoninė žvejyba.

Dėl patvankos Dniepro intako Samaros žemupio slėnyje susidarė ežeras (tarybiniais metais vadintas Lenino vardo ežeru). Vandens lygio metinė svyravymų amplitudė – 2,9 m.

Greta tvenkinio įsikūręs Dnipras, Kamianskė, Novomoskovskas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 137


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RDniepro tvenkiniai |
| --- |
|  |
| 
Kachovkos • Kamianskės • Kanivo • Kijevo • Kremenčuko • Dniepro |

 |
| **Dainius Petras Paukštė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1953 m. birželio 10 d.Vilniuje |
| Mirė | 2020 m. (~67 metai) |
|  |
| Veikla | teisininkas, Lietuvos profsąjungų ir politinis veikėjas |
| Partija | 
* 1986–1990 m. TSKP,
* 1993 m. Lietuvos socialdemokratų partija,
* 1999 m. „Socialdemokratija - 2000"

 |
|  |
| Alma mater | 1980 m. Vilniaus universitetas |

**Dainius Petras Paukštė** (1953 m. birželio 10 d. Vilniuje – 2020 m.) – teisininkas, Lietuvos profsąjungų ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

1971 m. baigė Vilniaus 21-ąją vidurinę mokyklą, 1980 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.

1971 m. Vilniaus elektros skaitiklių gamyklos šaltkalvis. 1971–1973 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1977–1986 m. Vilniaus statybos remonto tresto juriskonsultas, 1986–1990 m. tresto profsąjungos komiteto pirmininkas. 1990–1998 m. Lietuvos Vietinio ūkio ir paslaugų darbuotojų profsąjungų federacijos pirmininkas, 1992 m. ir 1996 m. buvo perrinktas į šias pareigas. Dalyvavo šį profsąjungų susivienijimą priimant į Pasaulinį visuomeninio aptarnavimo sekretoriatą, šio sekretoriato Europos Tarybos narys. 1997 m. išrinktas į Tarptautinį visuomeninių paslaugų gamybinio sekretoriato vykdomąjį komitetą, 1992–1998 m. į Europos visuomeninių paslaugų komitetą. 1995 m. atstovavo Tarptautinio visuomeninių paslaugų sekretoriato Vidurio ir Rytų Europos profsąjungoms visuomeninių paslaugų privatizavimo klausimais Tarptautinėje darbo organizacijoje, taip pat Lietuvos profesinių sąjungų susivienijimui Užimtumo fonde prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos, Trišalėje taryboje, bendroje profsąjungų integracijos į Europos Sąjungą komisijoje.

1998–2000 m. Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos Informacijos ir ryšių su visuomene skyriaus viršininkas. 2000 m. kovo – spalio mėn. Seimo narys. 2001–2011 m. Migracijos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos direktoriaus pavaduotojas.

1986–1990 m. TSKP narys, nuo 1993 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys, 1999–2000 m. LSDP tarybos narys, nuo 1999 m. „Socialdemokratija – 2000" narys, nuo 2003 m. LSDS pirmininko pavaduotojas.

1997–2002 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos socialdemokratų sąjunga - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2009-04-01 iš Wayback Machine projekto.
| Dniepras |
| --- |
| Dniepras Kijeve Dniepras Kijeve |
| **Ilgis** | 2290 km |
| **Baseino plotas** | 516 300 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1670 m³/s |
| **Ištakos** | Valdajaus aukštuma |
| **Žiotys** | Juodoji jūra (Dniepro limanas) |
| **Šalys** | Rusijos vėliava RusijaBaltarusijos vėliava BaltarusijaUkrainos vėliava Ukraina |
|  |
|  **Vikiteka** | Dniepras |

**Dniepras** (blrs. *Дняпро*, rus. *Днепр*, ukr. *Дніпро*) – viena didžiausių rytų Europos upių. Teka per Rusijos, Baltarusijos bei Ukrainos teritorijas. Dniepro ištakos – Valdajaus aukštumose, Rusijoje. Teka daugiausia pietų kryptimi. Aukštupyje teka siauru slėniu, ties Orša kerta smiltainio aukštumas, sudaro Kobeliankos slenksčius. Toliau upės slėnis ir vaga išplatėja. Įteka į Juodosios jūros Dniepro limaną.

Vidurupyje ir žemupyje įrengta hidroelektrinių kaskada, sudaryta tvenkinių virtinė: Kijevo, Kanivo, Kremenčuko, Kamianskės, Dniepro, Kachovkos). Dniepras užšalęs nuo gruodžio iki kovo žemupyje, iki balandžio – aukštupyje. Upė vandens kanalais sujungta su Dauguvos, Nemuno, Vyslos baseinais. Dniepras laivuojamas 1677 km nuo žiočių.

Senieji pavadinimai
-------------------

Dniepras – upė, kuria ėjo istorinis kelias „iš variagų pas graikus". Graikų istorikas Herodotas upę vadino *Borysthenes* („upė šiaurėje"), romėnai – *Danaper*, Kijevo Rusioje – *Slavutič*.

Upėvardis Dniepras – spėjama, iranėniškos (skitiškos) kilmės. Jis sudarytas iš *dān* („upė") ir *āpr* („gili").

Dniepras ir Dniepro baseinas

Intakai
-------

Didžiausi intakai:

* dešinieji: Drutė, Berezina, Pripetė, Irpinė, Rosė, Bazavlukas, Ingulecas;
* kairieji: Sožas, Sula, Vorskla, Samara, Desna.

Didžiausi miestai
-----------------

Didžiausi miestai prie Dniepro:

* **Rusijoje**: Dorogobužas, Smolenskas;
* **Baltarusijoje**: Orša, Šklovas, Mogiliovas, Bychovas, Rahačovas, Žlobinas, Rečyca;
* **Ukrainoje**: Kijevas, Kanivas, Čerkasai, Kremenčukas, Kamianskė, Dnipras, Zaporožė, Marhanecis, Nikopolis, Naujoji Kachovka, Chersonas.

Kanalai
-------

Su Vakariniu Bugu Dnieprą jungia Dniepro-Bugo kanalas, pastatytas LDK 1775 m. Tuo metu valstybei vadovavo Stanislovas Augustas Poniatovskis.

Nuorodos
--------

* Upės žemėlapis.

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 137
**Mažosios Lietuvos bičiulių draugija** – nepartinė užsienio lietuvių politinė ir šalpos organizacija, nuo XX a. vidurio veikianti Šiaurės Amerikos ir Australijos žemynuose. Remia lietuvininkų (mažlietuvių) veiklą, kelia klausimą dėl Mažosios Lietuvos pagrindinė dalies – Karaliaučiaus krašto išlaisvinimo ir susijungimo su Didžiaja Lietuva.

Steigimas
---------

Draugijos skyriai kūrėsi skatinami po Antrojo pasaulinio karo VFR veikiančios Mažosios Lietuvos tarybos, siekusios suvienyti visas lietuvių žemes, jos leidžiamo laikraščio „Keleivis" bei ilgamečio tarybos pirmininko Erdmono Simonaičio veiklos.

Pirmasis skyrius Viliaus Pėteraičio iniciatyva įsteigtas 1950 m. liepos 22 d. Monrealyje (pirmininkas B. Katilius). Vėliau skyriai įsteigti Toronte (Kanada), Omahoje (JAV), 1951–1952 m. Adelaidėje, Džilonge, Melburne, Sidnėjuje (Australija), Čikagoje, Niujorke (JAV), Hamiltone, Otavoje (Kanada), 1954 m. – dar keliuose JAV ir Kanados miestuose. Aktyviausi veikėjai: Valteris Didžys, Martynas Gelžinis, Jonas Julius Bielskis, Gytis Martynas Šernas ir kiti.

Veikla
------

Mažosios Lietuvos bičiulių draugija veikia kaip įvairių kraštų, miestų skyriai, jie veikia Kanadoje, JAV, Australijoje, jų veikloje dalyvauja nuo kelių dešimčių iki kelių šimtų narių. Draugijos iniciatyva Kanados laikraštyje „Nepriklausomoji Lietuva" 1951 m. įsteigtas skyrius „Mažoji ir Didžioji – viena Lietuva", 1960–1971 m. leistas Mažajai Lietuvai skirtas laikraštis „Lietuvos pajūris", red. Ansas Lymantas.

Mažosios Lietuvos bičiulių draugija rėmė Mažosios Lietuvos tarybos veikėjus, Vasario 16 lietuvių gimnaziją Hiutenfelde (VFR), renka Mažosios Lietuvos istorijos ir kultūros medžiagą, sausio 15 d. Klaipėdos krašto išvadavimo 1923 m. dieną paskelbė Mažosios Lietuvos diena, rengia jos įžymių veikėjų minėjimus.

1957 m. draugija įsteigė Vydūno premiją, 1964 m. vienintelį kartą skyrė ją istorikui M. Anysui už veikalo „Senprūsių kovos dėl laisvės su Vokiečių ordinu" rankraštį (išsp. 1968 m.), dab. šią premiją skiria Mažosios Lietuvos fondas. Mažosios Lietuvos bičiulių draugija 1985 m. prisidėjo organizuojant ir steigiant Mažosios Lietuvos fondą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Antanas Balašaitis. *Mažosios Lietuvos bičiulių draugija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 520 psl.
**Politinė sociologija** yra sociologijos šaka tirianti socialines jėgos paskirstymo visuomenės viduje ir tarp jų priežastis ir pasekmes, taip pat socialiniais bei politiniais konfliktais, vedančiais į jėgos paskirstymą. Politinė sociologija tiria nepolitines politikos determinantes bei nepolitines politinių institucijų ištakas. Tarp politinės sociologijos tyrimo objektų yra revoliucijų ir režimų pasikeitimo priežasčių analizė, rinkėjų elgesio demokratinėse valstybėse tyrimai. Politinė sociologija domisi ir politinėmis partijomis kaip socialinėmis struktūromis ir ryšiais tarp partijos narių ir lyderių (pvz. Roberto Michelso „Varinis oligarchijos dėsnis"), partijų atsiradimu ir kaita, politiniu žmonių elgesiu.

Pagal savo istorinę kilmę politinė sociologija išsirutuliojo iš sociologijos, jai diferencijuojantis. Politinė sociologija ir toliau vystosi dviejų mokslų – sociologijos ir politologijos – sandūroje kaip tarpdisciplininis mokslas. Politinės sociologijos ištakas galima rasti XIX a. pabaigoje, o M. Weber jau laikomas politinės sociologijos klasiku.

Pagrindinis politinės sociologijos dėmesys skiriamas valstybės, institucijų, kurios turi legitimią jėgą tam tikroje teritorijoje bei didžiausią vientisą valdžios koncentraciją visuomenėje, aprašymui, analizei ir aiškinimui. Politinės sociologijos tyrimo laukas apima politinę sistemą bei galbūt ir kiek daugiau. Jei politikos mokslas daugiausia domisi vyriausybės sąranga, viešojo administravimo mechanizmais, tokiomis formaliomis politikos sritimis kaip rinkimai, viešoji nuomonė, spaudimo grupės ir politinis elgesys, sociologinė politikos fenomeno analizė daugiau domisi ryšiais tarp politikų, socialinių struktūrų, ideologijos ir kultūros. Nors valstybė yra pagrindinis studijų objektas, tačiau politinė sociologija plačiau domisi jėgos šaltinių ir jėgos panaudojimo, valdžios ir įtakos visiems socialiniams konfliktams studijomis, įskaitant šeimą, draugų grupes, klubus, vietines bendruomenes.
**Mažosios Lietuvos simfoninis orkestras** – simfoninis orkestras, įkurtas 1993 m. Klaipėdoje.

Veikla
------

Įkurtas meno vadovo ir vyr. dirigento S. Domarko iniciatyva. Griežia Klaipėdos muzikinio teatro orkestro artistai, Klaipėdos universiteto Menų fakulteto ir Klaipėdos S. Šimkaus konservatorijos dėstytojai. Repertuarą sudaro klasikinė ir lietuvių kompozitorių muzika.

Su Mažosios Lietuvos simfoniniu orkestru griežė smuikininkai Raimundas Katilius, Ingrida Armonaitė, Vilhelmas Čepinskis, Pavelas Bermanas, skambino pianistė Tatjana Romaškina. Orkestrui dirigavo Juozas Domarkas, Modestas Pitrėnas, Algis Jonas Lukoševičius, Kazys Kšanas, Imantas Resnis, Ilmaras Haris Lapinšas (Latvija), Dantė Anzolinis (Italija). Nuo 1993 m. su Mažosios Lietuvos simfoniniu orkestru nuolat koncertuoja jaunieji Klaipėdos atlikėjai. Gastroliavo Italijoje, Latvijoje, Lenkijoje, Olandijoje, Šveicarijoje.

Mažosios Lietuvos simfoninis orkestras dalyvauja festivalių „Klaipėdos muzikinis pavasaris", „Muzikinis rugpjūtis pajūryje" programose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mažosios Lietuvos simfoninis orkestras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 523 psl.
| **Suillus granulatus** |
| --- |
| Šilinis kazlėkas (*Suillus granulatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Baravykiniai  *( Boletaceae)* |
| Gentis: | Kazlėkas  *( Suillus)* |
| Rūšis: | Šilinis kazlėkas  *( Suillus granulatus)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Šilinis kazlėkas**, *šližiukas* (lot. *Suillus granulatus*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, kazlėkų (*Suillus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Seni, žolėti pušynai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kotas be žiedo, vaisiakūnis ne toks gleivėtas kaip kazlėko.

Šilinis kazlėkas labai panašus į kazlėką, skiriasi tik tuo, kad jo vaisiakūniai be plėvelės, kotas be žiedo, kepurėlė mažiau gleivėta, dygsta mažesnėmis grupėmis.

Auga brandžiuose ar senuose, žolėtuose, rečiau jaunuose pušynuose. Skanus, valgomas grybas. Dažnas. Šio grybo savybėmis domisi ir medikai.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 71 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šilinis kazlėkas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Singapūro katė
**Singapūro katė** (angl. *Singapura Cat*) – smulkiausia ir natūrali trumpaplaukių naminių kačių (*Felis catus*) veislė. Žinoma ir veisiama beveik vien Jungtinėse Valstijose.

Istorija
--------

1975 m. Singapūre apsilankę du JAV piliečiai pastebėjo nedideles liaunas taškuoto kailiuko kates, besibastančias miesto gatvėmis. Šie amerikiečiai keletą jų parsivežė į JAV ir išvedė veislę, išryškinančią šių kačių skiriamuosius požymius. XX a. devintojo dešimtmečio pabaigoje Singapūro kates pripažino dauguma kačių augintojų, jos pradėtos veisti.

Singapūro veislės kačių iki šiol pasitaiko Singapūro gatvėse ir namuose. Šios katės poruojamos tik tarpusavyje, kad veislė išliktų gryna.

Charakteris
-----------

Šios katės draugiškos meilios, prisirišusios prie žmonių, su kuriais gyvena. Nepažįstamų bijo. Labai smalsios, ištvermingos, ramaus būdo, žaismingos iki pat senatvės.

Fizinės savybės
---------------

Šios katės smulkios, raumeningų kojų su mažomis ovaliomis letenomis. Kūnas kresnas, bet ne masyvus. Plona uodega vidutinio ilgumo arba ilga, jos galiukas šiek tiek bukas.

Kaklas trumpokas, raumeningas, Ausys labai didelės. Didelės migdolo pavidalo akys žalios su tamsiai rudu apvadu. Plaukas trumpas, minkštas, prigludęs prie odos.

Vienintelė pripažinta Singapūro katės spalva – dramblio kaulo su tamsrudžiais taškais. Kojų vidus gali būti ruožuotas.

Taip pat skaityti
-----------------

* Naminių kačių veislių sąrašas
* Naminiai gyvūnai
* Gyvūnų globa

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Singapūro katė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
|  |
| --- |
| Adis Abebos–Džibučio geležinkelis |
|  |
| Vieta |
| **Šalys** | Etiopijos vėliava Etiopija, Džibučio vėliava Džibutis |
| **Stočių skaičius** | 26 |
| **Miestai** | Sebeta –  Adis Abeba – Debre Zeitas – Nazretas – Diredava – Develė – Gelilė – Ali Sabihas – Džibutis – Doralės uostas |
| Pagrindinė informacija |
| **Tipas** | tarpvalstybinis |
| **Rangovai** | China Railway Group Limited, China Civil Engineering Construction Corporation |
| **Statybų pradžia** | 2011 m. |
| **Statybų vertė** | 4 mlrd. $ |
| **Atidarymas** | 2017 m. sausio 10 d. |
| Techninė informacija |
| **Ilgis** | 756 km |
| **Vėžė** | 1435 mm vėžė |
| **Išvystomas greitis** | 160 km/h |
| **Elektrifikacija** | 25 kV kabanti linija |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Adis Abebos–Džibučio geležinkelis** – tarpvalstybinis geležinkelis tarp Etiopijos ir Džibučio. Projektas finansuotas Kinijos korporacijų ir investicinių bankų.

Geležinkelis vertinamas kaip svarbiu Rytų Afrikos ekonomikos infrastruktūros projektu, kadangi 95 % viso Etiopijos eksporto keliauja per Džibutį, daugiausiai per Džibučio uostą.

Istorija
--------

Geležinkelis nutiestas šalia nykstančio Etiopijos-Džibučio geležinkelio, kurį 1894 m. pradėjo statyti prancūzų kolonistai. Naująjį geležinkelį statė bendrovės iš Kinijos, o visą projektą finansavo trys Kinijos bankai: Industrial and Commercial Bank of China, Exim Bank of China, China Development Bank.

2011 m. pradėti geležinkelio tiesimo darbai, kuriems buvo nusamdyti 20000 vietinių Etiopijos gyventojų ir 5000 darbininkų iš Džibučio. 2016 m. spalio 5 d. atidaryta Etiopijos geležinkelio dalis. 2017 m. sausio 10 d. oficialiai atidarytas pilno ilgio geležinkelio. Atidaryme dalyvavo Džibučio prezidentas Ismail Omar Guelleh ir Etiopijos premjeras Hailemariam Desalegn.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ethiopia’s new coastal rail link runs through restive region Archyvuota kopija 2016-10-09 iš Wayback Machine projekto.
**Radiologija** – biologijos ir medicinos mokslų šaka, tirianti jonizuojančiosios spinduliuotės poveikį sveikatai, jos panaudojimą medicinoje, technikoje, agronomijoje, paleontologijoje, fizikoje, dailėtyroje, statybos pramonėje ir kitur.

Skirstoma į šias disciplinas:

* medicininę radiacinė fizika ir technika,
* rentgenologiją,
* radionuklidinė diagnostika,
* radiacinė higiena,
* radiobiologiją,
* spindulių terapiją.

Radiologijos pradininkais laikomi – Vilhelmas Rentgenas, 1895 m. atradęs rentgeno spindulius, ir Antuanas Henris Bekerelis, 1896 m. atradęs urano radioaktyvumą.

Medicininė radiologija prasidėjo nuo radiografijos, tačiau šiandien mokslas apima visus būdus, kuriais gaunamas vaizdas, tame tarpe ir nenaudojančius elektromagnetinės spinduliuotės (pvz. ultragarso ir magnetinio rezonanso tomografija), taip pat kompiuterinę tomografiją, fluoroskopiją ir branduolinę mediciną, įskaitant pozitronų emisijos tomografiją.

1896 m. Vilniaus medicinos draugijos posėdyje Sankt Peterburgo universiteto fizikos laboratorijos darbuotojas A. Geršunas perskaitė pranešimą apie rentgeno spindulius, pademonstruodamas, kaip atliekama plaštakos su įstrigusia adata rentgenograma. Pirmąjį rentgeno kabinetą Lietuvoje 1896 m. atidarė F. Dembovskis Vilniuje. P. Kalvaitytės duomenimis, 1922 m. Lietuvoje veikė 6 rentgeno aparatai.

Garsūs Lietuvos radiologai
--------------------------

* Kazys Ambrozaitis,
* Algidas Basevičius,
* Jūratė Dementavičienė,
* Konstantinas Romualdas Dobrovolskis,
* Liubomiras Gradauskas,
* Petras Jašinskas,
* Eduardas Keleras,
* Vincas Lapinskas,
* Zigmundas Vytautas Satkevičius,
* Algirdas Edvardas Tamošiūnas,
* Nomeda Rima Valevičienė

Galerija
--------

* Plaučių rentgenogramaPlaučių rentgenograma
* Radiologas žiūri rentgenogramų vaizdusRadiologas žiūri rentgenogramų vaizdus

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Lapinskas, Vincas. Radiologija (VLE)

Taip pat skaitykite
-------------------

* Elektrograma
* Radioekologija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Sinergija**, *sinergizmas* (gr. syn - ergo, *συνεργός* 'veikimas kartu') – reiškinys, kai du atskiri veiksniai, veikdami kartu, duoda didesnį poveikį, negu jų abiejų veiksnių, veikiančių atskirai, poveikių suma:

f(A;B) > f(A) + f(B).
Sinergijos sąvoka moksle atsirado 1925 m.   

Sinergijos priešingybė yra *antagonizmas*, kai abiejų veiksnių bendras veikimas yra menkesnis, negu abiejų veiksnių, veikiančių atskirai, poveikių suma:

f(A;B) < f(A) + f(B).
Sinergijai artimas reiškinys yra *emerdžizmas* (angl. *emergence*, *emergism*), kai sistema iš kelių elementų (veiksnių) įgyja naujų savybių, kurių neturi kiekvienas elementas atskirai.

Vaistų sinergija
----------------

*Vaistų sinergija* – reiškinys, kai dveji vaistai stiprina vieni kitų veikimą – pagrindinį ar šalutinį. Ši savybė kartais panaudojama vaistuose panaudojant dvejas veikliąsias medžiagas, kurios veikia sinergiškai. Pavyzdžiui, kodeinas su acetaminofenu arba su ibuprofenu skausmą malšina stipriau, negu vienas kodeinas.

Sinergija pasireiškia ir vartojant narkotikus. Pvz. vartojant marichuaną su LSD marichuana stiprina haliucinogeninį LSD poveikį.

Vaistų sinergija gali veikti ir neigiamai. Pvz. kartu panaudoti alkoholis ir valiumas veikia gerokai stipriau, negu panaudoti atskirai. Etanolis ir valiumas kartu gali tiek slopinti CNS veiklą ir kvėpavimą, tad kvėpavimas gali sustoti.
Koordinatės: 55°52′45″š. pl. 23°12′13″r. ilg.﻿ / ﻿55.8792°š. pl. 23.2037°r. ilg.﻿ / 55.8792; 23.2037


|  |
| --- |
| **Aukštelkės pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Aukštelkės pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
|  |
| **Adresas** | Paparčių g. 2, Aukštelkė |
| **Direktorius(-ė)** | Vaidas Bacys |
| **Mokinių skaičius** | 88 |
| **Įkūrimo data** | 1925 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 31 |

**Aukštelkės mokykla-daugiafunkcis centras** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Aukštelkėje (Šiaulių raj.), Paparčių g. 2, vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190059031. Dabar tai Dubysos aukštupio mokyklos skyrius.

Istorija
--------

Aukštelkės mokykla-daugiafunkcis centras
Pradinė mokykla pradėjo veikti 1925 m. ūkininko Antano Petrausko name. Mokykloje mokėsi 25 mokiniai. Buvo organizuojami kursai vyresniems vaikams. Visas 4 klases mokė vienas mokytojas Stasys Adomaitis. 1936–1937 m. mokykla veikė ūkininko Stasio Petrausko name. Mokykloje dirbo mokytojas Povilas Makštela. 1937–1938 m. vaikai mokėsi ūkininko Juozo Vargono name. Mokykloje buvo 4 klasės, dirbo mokytojai Jonas Jakubonis ir Kostė Jakubonienė. 1939–1940 m. mokyklai dalį savo namų skyrė ūkininkai Vaitkai ir Jarulaičiai. Pas kiekvieną jų įsikūrė po 2 klases. 1940–1943 m. mokykla veikė klebonijoje.

Tik 1940 m. prasidėjo Aukštelkės mokyklos statyba. Ją statė patys Aukštelkės gyventojai. Bet, vos pradėjus statybą, prasidėjo Antrasis pasaulinis karas. Vokiečiai statyti mokyklos neleido ir jokių lėšų jos statybai neskyrė. Tačiau mokykla buvo statoma. Akmenis suvežė žmonės. Lėšos statybai renkamos iš gyventojų. Plytos buvo gabenamos iš Bubių ir Kuršėnų plytinių, surenkamos liekanos nuo Pašiaušės ir nebaigtos statyti Pakapės mokyklos. Miško medžiaga buvo vežama iš Pakruojo, Šaukėnų, Kuršėnų miškų. Dirbo ir keletas samdytų statybininkų. Inžinierius Gergelis slapčia skirdavo geležies nuo vokiečių statomų tiltų. Vieno aukšto mūrinė mokykla pastatyta organizatoriaus Dargužo Prano ir vietos gyventojų didžiulės paramos dėka.

Mokykla nuo 1944 m. sausio 15 d. pradėjo veikti. Pradžioje mokykla buvo tik pradinė, o vėliau septynmetė. Mokėsi 107 mokiniai. Naujojoje pradinėje mokykloje dirbo tik du mokytojai – Pranas Dargužas ir Konstancija Jakubonienė. 1953 m pristatytas antras mokyklos aukštas.

2005 m. vasarą mokykloje susikūrė Aukštelkės kaimo bendruomenė „Aukštarūžė". 2020 m. prijungta prie Dubysos aukštupio mokyklos kaip jos skyrius.

Direktoriai
-----------

Pranas Dargužas, Marija Baranauskienė, Juozas Vaitkevičius, Juozapa Ačienė, Dalia Vėdaraitė, Alia Ksaverija Braškienė, Vaidas Bacys

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šiaulių rajono savivaldybės tarybos sprendimas Nr. T-138
**Valentinas Volčackis** OP, lenk. *Walenty Wołczacki* (1740 – 1809 m. sausio 8 d.) – Romos katalikų vyskupas Lietuvoje, mecenatas.

Biografija
----------

Sudervės Švč. Trejybės bažnyčioje virš altoriaus puslankiu einantis užrašas skelbia, kad šventovę pradėjo statyti vysk. Valentinas Volčackis
Jaunystėje įstojo į Dominikonų ordiną, 1766 m. įšventintas kunigu. Tarnavo Vilniaus vyskupijoje, pakeltas kanauninku. 1774 m. paskirtas Tamaso tituliniu vyskupu.

Buvo įsigijęs Čekoniškių dvarą, XVIII a. pabaigoje pardavė greta esantį Mozūriškių palivarką su Koplyčninkų ir Leičių kaimais. Nusprendė savo lėšomis pastatyti jam priklausiusioje Sudervėje mūrinę katalikų šventovę (į senąją medinę *Šv.Petro ir Pauliaus bažnyčią* šiame kaime prieš tai buvo skiriamas pirmuoju klebonu). Pamatai iškasti 1803 m. sienos iškilo 1812 m. Statyba užtruko, naujoji Šv.Trejybės bažnyčia buvo užbaigta tik 1822 m. o konsekruota 1834 m.

Tai vienintelė Lietuvoje bažnyčia, plane esanti apskritimo formos. Paprastai autorystė priskiriama architektui Laurynui Gucevičiui, nors kiti tyrinėtojai linkę galvoti, kad ją projektavo dominikonas Laurynas Bortkevičius. Prie klasikinės rotondos formos šventovės atsiradimo finansiškai prisidėjo kunigaikštienė Teodora Sapiegienė (lenk. *Teodora Sapieżyna*), Ipolitas Volk-Lanevskis (lenk. *Hipolit Wołk-Łaniewski*) ir kt. bet pirmuoju fundatoriumi visgi įvardijamas vysk. Valentinas Volčackis. Apie tai byloja ir įrašas Sudervės Šv.Trejybės bažnyčios interjere.

Nuorodos
--------

* *Suderwa* // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, Tom XI (Sochaczew – Szlubowska Wola) z 1890 r.
* *Bishop Walenty Wołczacki, O.P.†* // www.catholic-hierarchy.org
* Władysław Syrokomla. *Wycieczki po Litwie w promieniach od Wilna*, Tom II
* *Mazuryszki*[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Aukštasis išsilavinimas** – trečia išsilavinimo pakopa, kurios metu įgyjamas akademinis laipsnis.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje aukštojo mokslo sistemą sudaro nuosekliosios universitetinės ir neuniversitetinės studijos bei nenuosekliosios studijos. Baigus nuosekliųjų studijų programą suteikiamas kvalifikacinis arba mokslo laipsnis (bakalauras, magistras, daktaras) ir (arba) profesinė kvalifikacija, išduodamas tai pažymintis diplomas. Baigus nenuosekliųjų studijų programą (studijuojami pavieniai dalykai arba dalykų ciklai) išduodamas studijas patvirtinantis pažymėjimas. Studijų apimtis matuojama kreditais.

Universitetinėje aukštojoje mokykloje yra nuosekliųjų studijų 3 pakopos: pagrindinės studijos (4 m. 160 kreditų), magistrantūra (1,5–2 m. 60–80 kreditų) arba rezidentūra, arba specialiosios studijos (1–2 m. 40–80 kreditų) ir doktorantūra (3–4 m.) arba meno aspirantūra (2 m.). Vientisosios studijos apima pirmąją ir antrąją pakopas.

Neuniversitetinėje aukštojoje mokykloje yra tik pagrindinės studijos (>3 m. 120 kreditų). Pagrindinės studijų formos yra dieninės, vakarinės ir neakivaizdinės. Dar yra intensyviosios studijos (studijuojama vakarais, poilsio dienomis ir vasarą, dieninių studijų programa išeinama per trumpesnį laiką), nuotolinės (neribojamas mokymosi laikas, sparta, nesvarbu vieta) ir tęstinės (skirtos perkvalifikuoti, kvalifikacijai kelti, profesiniams įgūdžiams tobulinti).