recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kupiškio miškų urėdija** − valstybės įmonė administruojanti miškus, išsidėsčiusius šiaurės rytų Lietuvoje.

Kupiškio miškų urėdija įkurta 1920 m. sausio 1 d. tačiau, vykstant reformoms, panaikinta dar prieškario laikotarpiu ir vėl atkurta 1958 m. gegužės 1 d.

Urėdijos veiklos teritorijoje yra 30 100 ha miškų, iš jų 11 800 ha valstybinės reikšmės miškai. Kupiškio miškų urėdas − Dainius Stonkus.

Kiek daugiau nei pusę urėdijos teritorijoje esančių medynų ploto yra spygliuočiai: eglynai bei pušynai, beveik trečdalis − beržynai.

Kupiškio miškų urėdijos teritorijoje yra saugomi 5 aukštapelkių kompleksai. Tai Alojos, Iženo, Kepurinės, Notigalės ir Sakonių balos telmologiniai draustiniai. Saugomų teritorijų sąraše taip pat yra Lėvens kraštovaizdžio, Buožių geologinis, Prūsagalės geomorfologinis bei Vainiškio pedologinis draustiniai.

Urėdijos valstybinius miškus administruoja 5 girininkijos.

Girininkijos
------------


|  |  |
| --- | --- |
| **Girininkija** | **Girininkijos vieta** |
| **Seniūnija** | **Gyvenvietė** |
| Alizavos | Alizavos seniūnija | Alizava |
| Kupiškio | Kupiškio seniūnija | Aleksandrija |
| Skapiškio | Skapiškio seniūnija | Skapiškio GS |
| Subačiaus | Subačiaus seniūnija | Girėnai |
| Šimonių | Šimonių seniūnija | Inkliuzai |

Nuorodos
--------

* Kupiškio miškų urėdijos tinklalapis Archyvuota kopija 2008-01-11 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
| Šalis | Italija |
|  |
| Trasos pavadinimas | Pescara |
| Grand Prix | Formulės 1 Italijos Grand Prix |
|  |
| Trasos ilgis | 25 801 m |
| Ratų skaičius | 18 |
| Distancija | 464,418 km |
| Posūkių skaičius | nėra duomenų |
| Trasos rekordas | 9'44.6 (Stirling Moss, Vanwall, 1957 m.) |
|  |
| Tinklalapis |  |

**Pescara** trasa, kurioje 1957 m. vyko Formulės 1 Italijos Grand Prix – šalia Peskaros miestelio vidurio Italijoje, šalia Adrijos jūros.

Istorija
--------

Keliai šalia Peskaros miesto 1924 m. buvo pritaikyti lenktynėms. Ilgiausia Formulės 1 istorijoje trikampio formos trasa kampuose jungė kaimelius. Kelias buvo siauras ir duobėtas. 1957 Formulės 1 Italijos Grand Prix metu lenktynes stebėjo apie 200 000 žiūrovų. 1961 m. nepavykus įgyvendinti trasos saugumo reikalavimų trasa buvo uždaryta.

Statistika
----------

| Metai | Pilotas laimėtojas | Komanda laimėtoja |
| --- | --- | --- |
| 1957 |  Stirling Moss | Vanwall |

Nuorodos
--------

* www.f1db.com Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
| **Nijolė Naujokienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1954 m. spalio 5 d. (68 metai)Lietuva Kėdainiai |
| Sutuoktinis (-ė) | Vytautas Naujokas |
| Vaikai | Nerijus, Giedrė, Lina |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kėdainių rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Pareigos | Kėdainių rajono savivaldybės administracijos direktorė, Kėdainių rajono savivaldybės vicemerė, rajono Tarybos narė. |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |

**Nijolė Naujokienė** (g. 1954 m. spalio 5 d. Kėdainiuose) – Lietuvos ir Kėdainių rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1981 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, biologijos mokytoja.

Iki 2004 m. Kėdainių Atžalyno vidurinės mokyklos biologijos mokytoja ekspertė. Rengė biologijos olimpiadų nugalėtojus. 2004–2005 m. mero pareigas einant Virginijai Baltraitienei, Kėdainių rajono savivaldybės administracijos direktorė. 2005–2007 m. ir 2007–2011 m. Kėdainių rajono savivaldybės merė, nuo 2011 m. mero pavaduotoja.

Buvo TSKP narė, nuo 1999 m. Naujosios sąjungos (socialiberalų) partijos narė, nuo 2004 m. Darbo partijos narė, 2006 m. kilus skandalui Darbo partijoje, perėjo į Viktoro Muntiano suformuotą Pilietinės demokratijos partiją, 2010–2015 m. vėl Darbo partijos narė. Nuo 2016 metų nepriklauso jokiai partijai. 

2019 m. visuomeninio rinkimų komiteto „Valentino Tamulio komanda – mūsų krašto sėkmei" steigėja.

2002– 2018 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narė.

Sutuoktinis Vytautas, vaikai Nerijus, Giedrė, Lina.

Bibliografija
-------------

* Nijolė Naujokienė, Irena Ūsienė. Individualioji biologijos mokymo programa 11-12 klasėms, Vilnius, Vaga, 2001 m.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Virginija Baltraitienė** | **Kėdainių rajono meras**2005–2011 m. | Po to:**Rimantas Diliūnas** |

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
| Šalis | Prancūzija |
|  |
| Trasos pavadinimas | Sart |
| Grand Prix | 24 valandų Le Mano lenktynės |
|  |
| Trasos ilgis | 13 629 m |
| Ratų skaičius |  |
| Distancija | km |
| Posūkių skaičius | 38 |
| Trasos rekordas | 1:32.309 (Maverick Viñales, Yamaha, 2017) |
|  |
| Tinklalapis | lemans.org |

**Trasa Sart** – autosporto trasa Prancūzijoje, netoli Le Mano miestelio. Labiausiai ši trasa žinoma dėl joje vykstančių 24 val. Le Mano lenktynių.[1] Trasoje naudojami įprasti viešieji keliai, kurie per lenktynes būna sujungti į trasą. Jos ilgis siekia 13 629 m ir pagal tai yra viena ilgiausių trasų pasaulyje. Manoma, kad apie 85 % viename rate lenktynininkai laiko nuspaudę akseleratoriaus pedalą.

Ši trasa turi ir trumpesnę savo versiją, vadinamą Le Mans Bugatti. Jos ilgis siekia daugiau nei 4 km.

Išnašos
-------

1. ↑  „ACO Homepage 24 Heures". ACO. Suarchyvuotas originalas 2011-07-05. Nuoroda tikrinta 2011-07-05.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
| **Nijolė Požarskienė-Kuncaitytė** |
| --- |
| Gimė | 1954 m. sausio 5 d. (69 metai)Šakiuose |
|  |
| Veikla | teisininkė, prokurorė, Klaipėdos politinė veikėja |
| Partija | Tėvynės Sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1978 m. Vilniaus universitetas |

**Nijolė Požarskienė-Kuncaitytė** (g. 1954 m. sausio 5 d. Šakiuose) – teisininkė, prokurorė, Klaipėdos politinė veikėja.

Biografija
----------

1960–1963 m. mokėsi Slavikų (Šakių raj.) 8-metėje mokykloje, 1963–1971 m. – Kidulių vidurinėje mokykloje (Šakių raj.), 1973–1978 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininkės kvalifikaciją.

1978–1983 m. Lazdijų rajono prokuroro padėjėja, 1983–1989 m. Klaipėdos miesto prokuroro padėjėja, 1989–1991 m. vyr. padėjėja, 1992–1994 m. prokurorė, nuo 1995 m. Palangos miesto apylinkės vyriausioji prokurorė. 2010 m. gegužės mėn. gavo LR Prezidentės Dalios Grybauskaitės pasiūlymą tapti LR generaline prokurore, tačiau atsisakė. Nors apie savo apsisprendimą viešai nepaskelbė, dar nuo gegužės 13 d. susilaukė perdėto žiniasklaidos dėmesio. Pasak žiniasklaidos, ji neįtikusi Generalinei prokuratūrai ir pagrindinėms valdančiosioms Seimo frakcijoms; ypač nepalankiai kandidatę vertinę konservatoriai, norėję atitinkame poste matyti jiems itin artimą žmogų (pvz. buvusį LR generalinį prokurorą Kazį Pėdnyčią).

1990–1995 m. Klaipėdos miesto tarybos deputatė, tarybos pirmininko pavaduotoja. Lietuvos teisininkų draugijos narė.

Viena iš Klaipėdos miesto teisininkų sąjungos įkūrėjų, Pirmojo LPS suvažiavimo delegatė. Baltijos miestų sąjungos tarybos narė (1991–1995), Klaipėdos ir kitų Lietuvos miestų atstovė, „Rotary" moterų klubo „Aditė" įkūrėja, prezidentė (1994–1996), Lietuvos „Rotary" komiteto pirmininkė (2001–2006).

2002 m. įrašyta į žymiausių pasaulio dalykinėje veikloje ir versle aktyvių moterų leidinį („International Who‘s Who of Professional and Business Women", Amerikos biografinio instituto, INC) už pasiekimus profesinėje veikloje.

Išsituokusi.

Apdovanojimai
-------------

* „Rotary International" Paul Harris vardo medalis (už indėlį „Rotary" judėjimo veikloje), 2003 m.;
* Respublikos prokuroro garbės ženklo už nuopelnus II laipsnio medalis, 2009 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kandidatė į generalinius prokurorus jaučiasi persekiojama (Daiva Janauskaitė, 2010-05-20, 08:22)
2. ↑  N. Požarskienės kandidatūrai pasipriešino Generalinė prokuratūra ir valdantieji (10:39 15min.lt)
3. ↑  Nijolė Požarskienė-Kuncaitytė[neveikianti nuoroda] („Tūkstantmečio žmonės", UAB „Neolitas" inf.)
| ***Largo Vinčas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Largo Winch |
| Kilmės šalis | Prancūzija, Belgija |
| Režisierius | Jérôme Salle |
| Prodiuseris (-iai) | Philippe Godeau |
| Scenaristas (-ai) | Julien Rappeneau |
| Kompozitorius | Alexandre Desplat |
| Vaidina | Tomer SisleyKristin Scott ThomasMiki Manojlović |
| Metai | 2008 |
| Žanras | Veiksmo |
| Trukmė | 108 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Largo Vinčas** – Prancūzijos veiksmo filmas, paremtas Belgijos komiksų serija tuo pačiu pavadinimu. Išleistas 2008 m. gruodžio 17 d.

2011 m. vasario 16 d. pasirodė tęsinys pavadinimu „Largo Vinčas 2: Birmos sąmokslas".

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Largo Vinčas, jaunas našlaitis, įsivaikinamas milijardieriaus Nerio Vinčo, kuris vėliau miršta neaiškiomis aplinkybėmis. Taip Largo, būdamas 26 metų amžiaus, tampa vieninteliu įpėdiniu į korporacijos *Group W*, valdančios daugybės gamyklų, laikraščių ir laivų bendroves, vadovo postą. Tačiau kur yra dideli pinigai, yra ir didelis pavojus. Įvairūs asmenys, tarp jų ir jo bendrovės darbuotojai, bando pakenkti Largo ir perimti jo bendrovę. Taigi jam tenka grumtis, susigrąžinti palikimą ir atkeršyti už Nerio.

Aktoriai
--------

*Aktorius – vaidmuo*
* Tomer Sisley – Largo Vinčas
* Mélanie Thierry – Léa/Naomi
* Bojana Panic – Melina
* Karel Roden – Michailas Korskis
* Kristin Scott Thomas – Ana Ferguson
* Miki Manojlović – Nerio Vinčas
* Radivoje Bukvic – Goranas

ir kt.

Nuorodos
--------

* Largo Vinčas Internet Movie Database svetainėje
| Vepšas |
| --- |
|  Vepšas ties Bobrovnikais |
| **Ilgis** | 349 km |
| **Baseino plotas** | 10 415 km² |
| **Vidutinis debitas** | 36,4 m³/s |
| **Ištakos** | Roztočės aukštuma |
| **Žiotys** | Vysla |
| **Šalys** | Lenkija |

**Vepšas** (lenk. *Wieprz*) – upė rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje; Vyslos dešinysis intakas. Prasideda Roztočės aukštumoje, pamiškėje ties Vepšove Jezioro kaimu, į šiaurę nuo Lubelio Tomašuvo. Teka į šiaurės vakarus lygumomis. Įteka į Vyslą ties Denblinu.

Svarbiausi intakai: Poras, Žulkevka, Bistšica, Minina (kairieji), Labunka, Volica, Voislavka, Svinka, Tismenica. Vepšo aukštupyje 2008 m. sudarytas Nelišo tvenkinys. Vidurupyje sujungtas su Kžnos upe (Bugo baseinas) Vepšo-Kšnos kanalu.

Miestai prie Vepšo: Krasnobrudas, Zvečinecas, Ščebžešynas, Krasnystavas, Lenčna, Liubartuvas, Denblinas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Statistical Yearbook of the Republic of Poland 2017, Centrinis statistikos biuras, p. 86
2. 1 2 3  *Wieprz*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, elektroninis papildymas. – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2017–2022
3. ↑  Statistical Yearbook of the Republic of Poland 2017, Centrinis statistikos biuras, p. 88
| **Nijolė Jasaitė-Karpavičienė** |
| --- |
| Gimė | 1954 m. birželio 30 d. (68 metai)Raseiniai |
|  |
| Veikla | muzikos mokytoja ir chorvedė |

**Nijolė Jasaitė-Karpavičienė** (g. 1954 m. birželio 30 d. Raseiniuose) – Lietuvos muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Baigusi Panevėžio J. Balčikonio vidurinę mokyklą, 1972–1976 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio Jono Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (dėst. Elena Jakštienė). Besimokydama 1975–1976 m. dirbo Ramygalos kultūros namų meno vadove, suorganizavo mišrųjį chorą ir parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei. 1976–1981 m. choro dirigavimo studijas neakivaizdiniu būdu tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (e. prof, pareigas Klemenso Griauzdės klasė).

Nuo 1976 m. rudens Panevėžio Jono Švedo pedagoginės muzikos mokyklos koncertmeisterė ir vaikų muzikos mokyklos choro vadovė. Vaikų chorą parengė 1980 m. respublikinei dainų šventei (konkurse pelnė antrąją vietą) ir 1981 m. tarprespublikinės jaunimo spartakiados atidarymo iškilmėms Vilniuje. Choras dalyvavo Panevėžio miesto ir zonos dainų šventėse.

Nuo 1979 m. Panevėžio Jono Švedo pedagoginės muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, išugdė 20 muzikos mokytojų-chorvedžių.

Nuo 1995 m. Panevėžio konservatorijos pagrindinės muzikos mokyklos vaikų choro ir vokalinio ansamblio vadovė – amsamblį parengė 1996 m. „Dainų dainelės" konkursui.

N. Karpavičienė buvo 1975 ir 1976 m. Panevėžio rajono, vėliau ir Panevėžio miesto dainų švenčių dirigentė.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
Bibimbap
**Bibimbap** (kor. 비빔밥) – korėjietiškas valgis, gaminamas iš ryžių, paruoštų daržovių (나물, *namul*) ir čili pipirų padažo (고추장, *gočudžang*). Kiaušiniai, mėsa arba jūros produktai yra populiarūs papildomi ingredientai. Visi jie pateikiami išdėlioti ant ryžių viršaus ir prieš valgant išmaišomi. Bibimbap turi nemažai variacijų, gali būti tiek karštas, tiek šaltas valgis.[1]

Dažniausiai su bibimbap naudojamos daržovės: agurkai, cukinijos, ridikai, špinatai, sojos pupelių daigai, jūržolės ir kita. Kartais ir tofu, grybai arba salotos lapai. Iš gyvūninių produktų: kiaušiniai, jautiena, vištiena, žuvis, aštuonkojai arba kiti jūros gyvūnai. Siekiant gražesnio pateikimo, ingredientai ant ryžių viršaus išdėliojami grupelėmis pagal spalvą. Dažniausiai patiekiamas su aštriu čili pipirų padažu *gočudžang*.[2]

Populiari bibimbap variacija – *dolsot bibimbap* (돌솥 비빔밥), patiekiamas stipriai įkaitintame storasieniame akmeniniame dubenyje, kuriame ryžiai ir kitos sudedamosios dalys dar kurį laiką kepa. Prieš į jį įdedant ryžius, dubuo padengiamas sezamų aliejumi.

Bibimbap yra vienas iš populiariausių valgių Korėjoje, dažnai gaminamas namuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Albala, K. (2011). *Food Cultures of the World Encyclopedia.* Greenwood, p. 143
2. ↑  Kraig, B. & D, C. T. S. P. (2013). Street Food around the World: An Encyclopedia of Food and Culture. ABC-CLIO, p. 321
|  |  |
| --- | --- |
| Šalis | Prancūzija |
|  |
| Trasos pavadinimas | Magny-Cours |
| Grand Prix | Formulės Prancūzijos Grand Prix |
|  |
| Trasos ilgis | 4 411 m |
| Ratų skaičius | 70 |
| Distancija | 308,586 km |
| Posūkių skaičius | 17 |
| Trasos rekordas | 1'15.377 (Michael Schumacher, Ferrari, 2004) |
|  |
| Tinklalapis | www.magnyf1.com |

**Magny-Cours** (pilnas pavadinimas pranc. **Circuit de Nevers Magny-Cours**) – Formulės 1 trasa, šalia Magny-Cour miesto, Prancūzijoje. Joje nuo 1991 vyksta Formulės 1 Prancūzijos Grand Prix lenktynės.

Istorija
--------

Trasa buvo pastatyta dar 1960, projekto autorius Jean Bernigaud.
8-me dešimtmetyje joje dažnai bandydavo bolidus F1 komandos, bei treniruodavosi jauni Prancūzijos lenktynininkai. Vykdavo šalies moto ir autosporto renginiai.

2006 sezono metu šioje trasoje Michael Schumacher laimėjo čia 8-tą kartą ir tapo vieninteliu lenktynininku Formulės 1 istorijoje, kai vienas sportininkas laimi tiek kartų kokioje nors vienoje F1 trasoje.

2007 m. Formulės 1 teisių saviniko Bernie Ecclestone sprendimu su trasos šemininkais nebus pasirašoma sutatis dėl Prancūzijos GP lenktynių rengimo ir nuo 2009 m. Grand Prix nebus rengiamos.

2008 m. gegužės 12 d. Formulės 1 komercijos teisių valdytojas Bernie Ecclestone patikino, jog šiemet lenktynės Magny-Cours trasoje Prancūzijoje bus surengtos paskutinį kartą, bet tikisi kad ateityje šios "Prancūzijos Grand Prix" bus rengiamos sostinėje Paryžiuje ar jo apylinkėse.

Statistika
----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 2008 | Brazilija Felipe Massa | Ferrari |
| 2007 | Suomija Kimi Räikkönen | Ferrari |
| 2006 | Vokietija Michael Schumacher | Ferrari |
| 2005 | Ispanija Fernando Alonso | Renault |
| 2004 | Vokietija Michael Schumacher | Ferrari |
| 2003 | Vokietija Ralf Schumacher | Williams-BMW |
| 2002 | Vokietija Michael Schumacher | Ferrari |
| 2001 | Vokietija Michael Schumacher | Ferrari |
| 2000 | Jungtinė Karalystė David Coulthard | McLaren-Mercedes |
| 1999 | Vokietija Heinz-Harald Frentzen | Jordan-Mugen-Honda |
| 1998 | Vokietija Michael Schumacher | Ferrari |
| 1997 | Vokietija Michael Schumacher | Ferrari |
| 1996 | Jungtinė Karalystė Damon Hill | Williams-Renault |
| 1995 | Vokietija Michael Schumacher | Benetton-Renault |
| 1994 | Vokietija Michael Schumacher | Benetton-Ford |
| 1993 | Prancūzija Alain Prost | Williams-Renault |
| 1992 | Jungtinė Karalystė Nigel Mansell | Williams-Renault |
| 1991 | Jungtinė Karalystė Nigel Mansell | Williams-Renault |

Adresas
-------

Technopole  

F-58470 Magny-Cours  

France

Išnašos
-------

1. ↑  Šiemet – paskutinės lenktynės Magny-Cours Archyvuota kopija 2008-05-13 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* www.f1db.com Archyvuota kopija 2005-08-27 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* www.f-1.lt (liet. k.)
| Gdynėlenk. *Gdynia* |
| --- |
|              |
| *Świętojańska gatvė* |
|  |
| 

GdynėGdynė

54°30′00″ š. pl. 18°33′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.50000°š. pl. 18.55000°r. ilg.﻿ / 54.50000; 18.55000﻿ (Gdynė)Koordinatės: 54°30′00″ š. pl. 18°33′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.50000°š. pl. 18.55000°r. ilg.﻿ / 54.50000; 18.55000﻿ (Gdynė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Pamario vaivadija |
|  |
| **Įkūrimo data** | VIII a. |
| **Meras** | Wojciech Szczurek |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 246 309  |
| **Plotas** | 136 km² |
| **Tankumas** (2018) | 1 811 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 81-004 iki 81-919 |
| **Tinklalapis** | www.gdynia.pl |
|  **Vikiteka** | Gdynė |
|  |
| **Kirčiavimas** | Gdỹnė |

**Gdynė** (arba ***Gdynia***) (lenk. *Gdynia*, vok. *Gdingen, 1939-1945 Gotenhafen*) – miestas-apskritis, uostamiestis šiaurės Lenkijoje netoli Gdansko, prie Baltijos jūros.

Istorija
--------

Gdynė, 1938
Sea towers
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėta 1253 m. Iki Pirmojo pasaulinio karo daugelis Lenkijos laivų plaukė į Gdanską, tuomet turėjusį laisvojo miesto statusą. Todėl 1924 m. Lenkija, norėdama mažiau priklausyti nuo Vokietijos, ėmė statyti savo uostą Gdynėje, tuo metu buvusioje maža žvejų gyvenviete (1500 gyv.). Jau 1934 m. Gdynė tapo vienu svarbiausių Rytų Europos uostų, galinčių priimti ir vandenyno laivus. 1939 m. rugsėjį, Vokietijai okupavus Lenkiją, Gdynėje gyveno jau 120 tūkst. žmonių, ir vokiečiai ją pervadino *Gotenhafen* (anksčiau vokiečiai ją vadino *Gdingen*). Raudonoji armija į miestą įsiveržė 1945 m. kovą.

Sportas
-------

* SSA Arka Gdynia (futbolo klubas);
* Miesto stadionas, kurio talpa daugiau nei 15 000 žiūrovų.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2020-10-26 iš Wayback Machine projekto.
| **Nijolė Dumbliauskienė** |
| --- |
| Gimė | 1946 m. balandžio 6 d. (77 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Romualdas |
| Vaikai | Marius, Robertas |
|  |
| Veikla | vadybininkė, Lietuvos ir Utenos rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 
* 2003 m. Liberalų demokratų partija;
* 2007 m. Lietuvos socialdemokratų partija.

 |
|  |
| Alma mater | 1968 m. Kauno politechnikos institutas |

**Nijolė Dumbliauskienė** (g. 1946 m. balandžio 6 d. Ryliškiuose, Utenos rajonas) – vadybininkė, Lietuvos ir Utenos rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1968 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierė – technologė.

1990–2006 m. vieno didžiausių Baltijos šalyse tekstilės gamintojų, AB „Utenos trikotažas" generalinė direktorė. Nuo 2006 m. pensininkė.

2003–2007 m. Liberalų demokratų partijos sąraše, 2007–2011 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Utenos rajono skyriaus sąraše ir nuo 2011 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narė.

1995–2005 m. Panevėžio pramonės ir amatų rūmų viceprezidentė, Utenos rajono bendruomenės fondo valdybos narė. Sutuoktinis Romualdas, vaikai Marius, Robertas.

Įvertinimas
-----------

* 2001 m. Verslo šlovės galerijos laureatė;
* 2005 m. Utenos angelo statulėlė, už pagalbą ir paramą Utenos regiono bendruomenės fondui įsikurti bei pradėti vystyti savo veiklą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Gedeminas Kiesus** |
| --- |
| Gimė | 1955 m. sausio 27 d.Tomske, Rusija |
| Mirė | 2000 m. liepos 6 d. (45 metai)prie Panevėžio |
| Vaikai | Valdas |
|  |
| Veikla | vadybininkas, buvęs AB „Mažeikių nafta" vadovas; inžinierius, Lietuvos ūkio, politinis ir visuomenės veikėjas |
| Partija | 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1979 m. Kauno politechnikos institutas |

**Gedeminas Kiesus** (1955 m. sausio 27 d. Tomske, Rusija – 2000 m. liepos 6 d. prie Panevėžio) – vadybininkas, buvęs AB „Mažeikių nafta" vadovas; inžinierius, Lietuvos ūkio, politinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1962–1973 m. mokėsi Darbėnų (Kretingos raj.) J. Šimkaus vidurinėje mokykloje, 1973–1979 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Mechanikos fakultete.

1979–1980 m. technologinių kompresorių mašinistas, 1980–1982 m. Azoto ir deguonies cecho mechanikas, 1982–1985 m. Mechaninio remonto cecho viršininko pavaduotojas, 1985–1990 m. cecho viršininkas. 1990–1993 m. Mažeikių naftos perdirbimo gamyklos vyr. mechanikas, 1993 m. tiekimo direktorius, 1993–1995 m. generalinio direktoriaus pavaduotojas, 1995–1999 m. AB „Mažeikių nafta" generalinis direktorius, 1995–1997 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys. 1999–2000 m. banko „Snoras" tarybos narys.

Nuo 1994 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Mažeikių rajono skyriaus narys.

Tarptautinių prekybos rūmų tarybos, Lietuvos pramonininkų konfederacijos tarybos narys.

G. Kiesus buvo vedęs; sūnus Valdas.

Palaidotas Geidžių kapinėse (Mažeikių rajonas)

### Nužudymas

G. Kiesus 2000 m. liepos 6 d. rytą iš Mažeikių išvažiavo į Vilnių pasitikti iš D. Britanijos grįžtančio sūnaus Valdo. Į sostinę vyko ir ilgametis Kiesaus vairuotojas Alfonsas Galminas. Vakare, grįžtant namo link Mažeikių autostradoje Vilnius–Panevėžys, visureigį, kuriame keliavo 3 asmenys, sustabdė policijos pareigūnais persirengę Panevėžio nusikalstamosios grupuotės „Tulpiniai" nariai. Jie būsimas aukas nuvežė į Panevėžio rajone esančią sodybą. Ten grasinimais išreikalavo bankų sąskaitų kortelių ir jų kodų. Vėliau buvo pasmaugtas vairuotojas A. Galminas, Gediminas ir Valdas Kiesai – nušauti. Jų kūnai be galvų buvo užkasti po žeme. Tuo tarpu pinigai išgraibstyti Rygos ir Varšuvos bankomatuose. Buvo tikimasi gauti milijoninį pelną, tačiau kiekvienam nusikaltėliui teko tik po 9 000 litų.
Rodolphe Seeldrayers
**Rodolphe William Seeldrayers** (g. 1876 m. gruodžio 16 d. Diuseldorfe, Vokietijoje – m. 1955 m. spalio 7 d. Briuselyje, Belgijoje) buvo ketvirtasis Tarptautinės Futbolo Asociacijų Federacijos (FIFA) prezidentas, ėjęs pareigas nuo 1954 m. iki 1955 m.

Karjera
-------

Rodolphe Seeldrayers studijavo teisę Briuselyje. Būdamas 26 metų 1900 m. su *Racing Club Brussels* tapo Belgijos futbolo divizijos čempionais. Vėliau tapo klubo prezidentu. Padėjo įkurti Belgijos futbolo asociaciją. 1899 m. pradėjo karjerą kaip sporto žurnalistas *"La vie sportive"* laikraštyje. 1927 m. tapo FIFA vice prezidentu.

Įkūrė Belgijos olimpinį komitetą. Taip pat pasibaigus Antrajam pasauliniam karui, 1946 m. buvo vienas iš Tarptautinio olimpinio komiteto steigeju.

1954 m. tapo FIFA przidentu. Praėjus metam, 1955 m. spalio 7 d. mirė dėl lygos.

Nuorodos
--------

* FIFA prezidentų rinkimai Archyvuota kopija 2010-04-08 iš Wayback Machine projekto.
* FIFA prezidentų istorija Archyvuota kopija 2012-05-14 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RFIFA prezidentai |
| --- |
|  |
| 
Robert Guérin (1904–1906) · Daniel Burley Woolfall (1906–1918) · Jules Rimet (1921–1954) · Rodolphe Seeldrayers (1954–1955) · Arthur Drewry (1955–1961) · Sir Stanley Rous (1961–1974) · João Havelange (1974–1998) · Joseph S. Blatter (1998–2015) · Gianni Infantino (2016– ) |

 |
| **Chilopoda** |
| --- |
| Akmenlindė (*Lithobius forficatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Trachėjiniai  *( Tracheata)* |
| Antklasis: | Šimtakojai  *( Myriapoda)* |
| Klasė: | Lūpakojai  *( Chilopoda)* |

 |

**Lūpakojai** (sin. **Kojažandžiai**) (*Chilopoda*) – šimtakojų klasė. Viename kūno segmente turi vieną galūnių porą. Išskirtinis lūpakojų bruožas – nuodingi nagučiai šalia burnos, susiformavę iš pakitusios pirmos galūnių poros. Jų įkandimo pasekmės, priklausomai nuo rūšies, kinta nuo menko diskomforto iki gyvybei pavojingų atvejų. Visi lūpakojai plėšrūs, tai vieni svarbiausių sausumos bestuburių plėšrūnų.

Įprastinės lūpakojų spalvos – blankiai rudos, kartais su raudonais atspalviais. Po žeme gyvenantys lūpakojai gali neturėti pigmento, tuo tarpu tropinėms *Scolopendromorpha* būrio rūšims būdingos ryškios įspėjamosios spalvos. Dydžiai svyruoja nuo kelių milimetrų iki 30 cm.

Dabar yra aprašyta apie 3000 rūšių, manoma, kad galėtų būti apie 8000. Lūpakojai labai plačiai paplitę pasaulyje – randami daugelyje sausumos buveinių, nuo dykumų iki drėgnųjų atogrąžų miškų; sutinkami net už poliarinio rato. Tačiau visiems lūpakojams reikalingas drėgnas mikroklimatas, nes jie lengvai netenka vandens. Dėl šios priežasties jie randami po lapų danga, akmenimis, išvirtusiais medžiais, dirvoje.

Lietuvoje
---------

*Geopfilus electricus*
*Lithobius melanops*
Lietuvoje aptinkamos šios lūpakojų rūšys:

Būrys – *Geophilomorpha*

Šeima – *Geophilidae*
*Geophulus carpofagus*
*Geopfilus electricus*
*Geophulus flavus*
*Geophilus proximus*
*Geophilus truncorum*
*Pachymerius ferrugineus*
Šeima – *Linotaeniidae*
*Strigamia acuminata*
Šeima – *Schendylidae*
*Schendyla nemorensis*
Būrys – *Lithobiomorpha*

Šeima – *Lithobiidae*
*Lithobius borealis*
*Lithobius lapidicola*
*Lithobius erythrocephalus*
Akmenlindė, *Lithobius forficatus*
*Lithobius lucifugus*
*Lithobius melanops*
*Lithobius tenebrosus*
*Lithobius mutabilis*
*Lithobius pelidnus*
*Lithobius crassipes*
*Lithobius curtipes*
*Lithobius microps*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Adis, J. & Harvey, M. S. (2000). How many Arachnida and Myriapoda are there world-wide and in Amazonia? *Studies on Neotropical Fauna and Environment,* 35(2), 139–141. doi: 10.1076/0165-0521(200008)35:2;1-9;FT139
2. ↑  Lietuvos šimtakojų parengtinis sąrašas, Albertas Gurskas, 2019-09-10
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Mada** (pranc. *mode* iš lot. *modus* 'matas, būdas, taisyklė, paprotys, forma, apribojimas') – tai tam tikru laiku visuomenėje vyraujantis stilius (drabužių, papuošalų, kitų aksesuarų, architektūros, maisto, literatūros kūrinių ir kt.), periodiškai pasikartojantis su tam tikrais pasikeitimais ir patobulinimais. Siauresne prasme – aprangos stiliaus kaita, savo ištakomis siekianti XVII a. Prancūzijos karaliaus dvarą, kurio rengimosi būdas buvo pavyzdžiu kitoms Europos šalims.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Istoriniai lietuvių drabužiai

* Įvairių laikų Europos gyventojų mados Įvairių laikų Europos gyventojų mados
* Albrechtas Diureris. Piešinyje matome skirtumus tarp Niurnbergo (kairėje) ir Venecijos aprangos stilių 1496-97. Venecijos pavyzdys yra aukštesnės talijos.Albrechtas Diureris. Piešinyje matome skirtumus tarp Niurnbergo (kairėje) ir Venecijos aprangos stilių 1496-97. Venecijos pavyzdys yra aukštesnės talijos.
* Eleonora di Garzia di Toledo portretas (Alessandro Allori paveikslas, 1571 m.) Eleonora di Garzia di Toledo portretas (Alessandro Allori paveikslas, 1571 m.)
* XIX a. pab. Lietuvos kilmingųjų rūbai (2008 m. pašto ženklas)XIX a. pab. Lietuvos kilmingųjų rūbai (2008 m. pašto ženklas)

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Mada***
| Rodopai |
| --- |
| Rodopų kalnaiRodopų kalnai |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Bulgarijos vėliava BulgarijaGraikijos vėliava Graikija |
| **Aukščiausias taškas** | Goliam Perelikas 2 191 m |
| **Koordinatės** | 41°36′04″ š. pl. 24°34′27″ r. ilg.﻿ / ﻿41.60111°š. pl. 24.57417°r. ilg.﻿ / 41.60111; 24.57417Koordinatės: 41°36′04″ š. pl. 24°34′27″ r. ilg.﻿ / ﻿41.60111°š. pl. 24.57417°r. ilg.﻿ / 41.60111; 24.57417 |

**Rodopai** (bulg. *Родопи*, *Родопите*; gr. Ροδόπη) – kalnų masyvas Balkanų pusiasalio rytuose, Bulgarijoje ir Graikijoje, tarp Mestos ir Maricos upių.

Rodopai užima 14 737 km² teritorijos, iš kurių 12 233 km² yra Bulgarijoje. Didžiausias kalnų masyvo aukštis 2 191 m (Goliam Pereliko kalnas), ilgis – apie 240 km.

Rodopų kalnai susidarę iš kristalinių, vulkaninių uolienų, klinties ir smiltainio. Kalnuose lėkšti šlaitai, jų viršūnės plokščios arba apvalios, siauri gilūs slėniai, slenkstėtos upės. Šlaitai apaugę krūmais (makija, šibliaku), visžaliais ąžuolynais, bukynais, spygliuočių miškais.

Rodopuose yra balneologiniai ir klimatiniai kurortai: Narečenas, Velingradas, Vasilas Kolarovas.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rodopai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Rodopai Archyvuota kopija 2007-02-19 iš Wayback Machine projekto. (anglų, bulgarų, vokiečių k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Feliksas (Peliksas) Martišius** (1879 m. vasario 2 d. Banaičių kaime, Šakių apskritis – 1955 m. Simne) – Romos katalikų kunigas, švietėjas ir sodininkas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Užaugo šešių vaikų šeimoje, anksti neteko tėvo, todėl vaikus globojo motinos tėvai Rūgiai. Felikso dėdė Švėkšnos vaistininkas Juozapas Rūgys buvo žinomas aušrininkas ir varpininkas. Mokėsi pas daraktorių, vėliau lankė Griškabūdžio ir Sintautų pradines mokyklas. Mokėsi Palangos progimnazijoje ir Mintaujos gimnazijoje. Už už atsisakymą melstis rusiškai iš pastarosios buvo pašalintas. 1898 m. įstojo į Seinų kunigų seminariją, vasaros atostogų metu būsimą Lietuvos Nepriklausomybės Akto signatarą Saliamoną Banaitį ruošė egzaminams iš aštuntos klasės kurso. Baigęs vikaravo Sudarge ir Višakio Rūdoje. Dirbo šviečiamąjį darbą: mokė rašto, platino knygas ir laikraščius, kovojo už blaivybę. Vikaras Višakio Rūdoje įsteigė „Žiburio" draugijos skyrių, prieglaudą seneliams, pastatė parapijos salę, įkūrė 15 pradinių lietuviškų mokyklų. Dalį savo laisvalaikio skyrė sodininkystei. 1918 m. „Žiburio" draugijos pavedimu Prienuose atidarė progimnaziją ir organizavo mokyklos pastato statybą. 1920–1924 m. buvo pastatyta dviejų aukštų medinė Prienų „Žiburio" gimnazija, kuri 1925 m. išleido pirmąją laidą.

Prienuose įkūrė 5 ha medelyną – sodą, kuriame dirbo su mokiniais. Feliksas Martišius dėstė sodininkystę kaip fakultatyvą, laiškais keitėsi patyrimu su kitais Lietuvos sodininkais. 1941–1944 m. sodininkystės mokė ir tuometinius gimnazistus poetą Justiną Marcinkevičių bei kalbininką Joną Kazlauską. Parašė vadovėlį „Apie sodą". Mokyklai vadovavo iki Raudonosios Armijos atėjimo, tada buvo atleistas iš direktoriaus pareigų ir perkeltas į Simno Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčią, kur tarnavo klebonu. Palaidotas Prienų kapinėse.

Bibliografija apie Feliksą Martišių
-----------------------------------

* Sūduvos švietėjas kunigas Peliksas Martišius. (Medžiagą rinko Anarsija Adamonienė, Ingrida Žilevičienė, Antanina Aleknavičienė), Trys žvaigždutės, Vilnius, 2006 ISBN 9955-641-31-2
| Kuando |
| --- |
| Zambezės ir Kvando santaka Zambezės ir Kvando santaka |
| **Ilgis** | 731 km |
| **Baseino plotas** | 96 778 km² |
| **Ištakos** | Centrinė plynaukštė |
| **Žiotys** | Zambezė |
| **Šalys** | Angolos vėliava Angola, Namibijos vėliava Namibija, Zambijos vėliava Zambija, Botsvanos vėliava Botsvana |

**Kvandas** (port. *Rio Cuando*) – upė Afrikos pietuose, Zambezės dešinysis intakas. Žemupyje dar žinoma kaip **Linijanti** (*Linyanti*) ir **Čiobė** (*Chobe*).

Prasideda Angoloje, Centrinėje (Bijė) plynaukštėje. Teka į pietryčius, sudaro Angolos-Zambijos sieną (apie 225 km), kerta Kaprivio ruožą (*Caprivi Strip*), sudaro Namibijos-Botsvanos sieną. Kylantis reljefas atkirto upę nuo Makgadikgadžio ežero ir pakreipė į rytus, kur ji susilieja su Zambeze. Ten kur upė staiga pasuka į rytus susidarė Linijanti pelkės, nuo tos vietos upė vadinama Linijanti. Pratekėjusi pro sezoninį Liambezi ežerą vadinama Čiobe. Upės ilgis siekia 731 km, o baseino plotas – 96 778 km².

Ištvinsta spalio–lapkričio mėnesiais.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Kwando River*. Britannica Online Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2021-03-06.
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 204
| ***Pišotos byla*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Il caso Pisciotta |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija |
| Režisierius | Eriprando Visconti |
| Scenaristas (-ai) | Mino RoliNico DucciEriprando Visconti |
| Metai | 1972 |
| Žanras | kriminalinis |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Pišotos byla** (it.  *Il caso Pisciotta*) – 1972 m. sukurtas kriminalinis filmas, paremtais tikrais įvykiais.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Tony Musante – Frančesko Zauri
* Carla Gravina – Džema
* Salvo Randone – donas Ferdinando Kazimano
* Saro Urzi – donas Vinčenzo Koluzis
* Arturo Dominici – Mikelė Zauri
* Michele Placido – Amerigas
* Simonetta Stefanelli – Ana
* Vittorio Mezzogiorno – agentas Bereta

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Atsidūręs kalėjime, gangsteris Pišota netikėtai nusprendžia duoti parodymus prieš savo buvusius „kolegas" ir greitai sulaukia keršto – nuodų į kavą.

Tirti žmogžudystę pavedama inspektoriui Frančesko Zauriui, kuris su įkarščiu jos griebiasi, tačiau netrukus susiduria su realybe: nei kaliniai, nei prižiūrėtojai nenori duoti parodymų, be to, kalėjime klesti korupcija ir net viršininkas žiūri į tai pro pirštus. Zauriui būtina rasti bent vieną kalinį, kuris išdrįstų prabilti ir netrukus tokia galimybė atsiranda, kuomet į jį pagalbos kreipiasi Ana, nėščia įkalinto jaunuolio Amerigo sužadėtinė...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Koordinatės: 8°43′ š. pl. 167°44′ r. ilg.﻿ / ﻿8.717°š. pl. 167.733°r. ilg.﻿ / 8.717; 167.733

Atolo palydovinė nuotrauka
**Kvadžaleinas** (marš. *Kuwajleen*, angl. *Kwajalein, Kwaj*) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Raliko salų grandinės centrinėje dalyje. Tai didžiausias Maršalo Salų atolas ir vienas didžiausių atolų pasaulyje.

Atolas netaisyklingos formos, viršutinė dalis driekiasi rytų–vakarų kryptimi, apatinė – šiaurės–pietų. Atolo žiedą sudaro 97 salelės; didžiausios: Kvadžaleinas (3,1 km²), Bigedžas, Ebejė, Roi–Namuras, Ebadonas, Enmatas, Enilabeganas, Enbudžas, Nelas, Leganas ir kt. Bendras sausumos plotas – 16,4 km². Lagūna užima 2174 km².

Kvadžaleiną pirmieji (iš vakariečių) pasiekė ispanų keliautojai. XIX a. čia veikė vokiečių, japonų prekybinės bazės. XX a. pradėjo kurtis japonų gyvenvietė. Artėjant antrajam pasauliniam karui atole pradėtos statyti Japonijos karinės bazės (jas statė daugiausia korėjiečiai kaliniai). Karo metais čia vyko daug karinių veiksmų, tarp kurių svarbiausias – Kvadžaleino mūšis (1944 m. sausio 31 d.). Jo metu amerikiečiai surengė masinį atolo bombardavimą, kurio metu žuvo 7870 Japonijos kariai ir personalo atstovai (tame tarpe daug korėjiečių belaisvių) ir ~200 vietinių gyventojų. Išvarius iš atolo japonus, Kvadžaleinas tapo svarbia amerikiečių karo baze tolimesniems karo veiksmams prieš Japoniją. Tuoj po karo aplinkiniuose atoluose JAV pradėjo branduolinius bandymus, todėl vietiniai gyventojai nuolat buvo perkeldinėjami. Kvadžaleine kurį laiką gyveno evakuoti Bikinio atolo gyventojai. Karinės bazės ir bandymų poligonai atole veikia iki šių laikų.

Atolo žemėlapis (1943 m.)
2021 m. Kvadžaleino atole gyveno 9945 gyventojų. Praktiškai visi atolo maršaliečiai yra susitelkę pietuose esančioje Ebejės salelėje. Tai yra viena tankiausiai gyvenamų salų pasaulyje. Joje yra dokas, elektrinė, keletas restoranų, bažnyčių. Pačiuose rifo žiedo pietuose esančioje Kvadžaleino salelėje įsikūrusi amerikiečių karinė bazė. Ten gyvena ~1000 žmonių. Yra Bucholco karinis aerodromas, įrengta aptarnavimo infrastruktūra, karinė mokykla. Rio-Namuro saloje veikia radaras. Meko salelėje yra antibalistinių raketų paleidimo aikštelė. Iš viso, iš 97 salelių, 11 yra išnuomotos JAV (iki 2066 m.). Jose veikia įvairūs žvalgybos ir karybos įrenginiai arba jos naudojamos kaip bandymų poligonai.

Galerija
--------

* Meko salelėMeko salelė
* Raketos paleidimas iš OmelekoRaketos paleidimas iš Omeleko
* Kvadžaleino karinė bazė 1949 m.Kvadžaleino karinė bazė 1949 m.
* Ebejės gyventojai pildosi vandens atsargasEbejės gyventojai pildosi vandens atsargas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 204
2. ↑  MARSHALL ISLANDS, *citypopulation.de*
Ruginė duona, Jungtinė Karalystė.
Ruginė duona, Suomija.
***Ruginė duona*** – duona, kurioje ruginiai miltai arba rupiniai sudaro ne mažiau kaip 90 % viso miltų arba rupinių kiekio. Ši duona paprastai būna tamsesnė ir skalsesnė už kvietinę duoną, jos skonis sodresnis.

Tikra ruginė duona yra vienas geriausių B grupės vitaminų, geležies ir magnio šaltinių. Sveikiausia ruginė duona yra tokia, kuri kepama ne su mielėmis, o raugu, mat jis organizmui daug naudingesnis.

Nuo seno lietuviai augino ne kviečius, o rugius. Jiems augti klimatinės sąlygos Lietuvoje yra itin palankios. Žieminiai rugiai – nelepūs, gerai šalčius pakenčiantys javai, geriau už kitus auga nederlingose, lengvose ir sausose smėlio dirvose. Rugių derliai yra pastovesni negu žieminių kviečių.

Tradiciškai kepamos ruginės duonos Lietuvoje pripažintos tautiniu paveldu, o Daujėnų naminė duona tapo šeštuoju lietuvišku saugomu paveldu Europos Sąjungoje.

Viduramžiais ruginė duona buvo pagrindinis maisto gaminys daugelyje šalių, tarp jų ir Lietuvoje. Pastaroji duona buvo vartojama Skandinavijos, Baltijos šalyse, Lenkijoje, Rusijoje, Nyderlanduose, Belgijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje, Didžiojoje Britanijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rupiniai – produktas, gaunamas rupiai sumalus grūdus ir pašalinus nedidelį kiekį arba visai nepašalinus sėlenų.
2. ↑  „Renkamės duoną. Kuri sveikiausia?". *15min*. Nuoroda tikrinta 2017-08-24.
3. ↑  „Duonos kelias: tokia buvo pradžia". *Kauno diena*. Nuoroda tikrinta 2017-08-24.
4. ↑  „Europos Komisija į geografinių nuorodų registrą įtraukė Daujėnų naminę duoną". *15min*. Nuoroda tikrinta 2017-08-24.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Maltuose džiūvėsiuose apvolioti kepsneliai
**Malti džiūvėsiai** - biri medžiaga, gaunama sumalus džiūvėsius iš džiovintos duonos (paprastai batonų), bandelių, ir naudojama kaip priedas įvairių valgių ruošime.

Gamyba
------

Pramoniniu būdu malti džiūvėsiai paprastai gaminami iš kepyklose susidarančių nestandartinės formos neseniai iškeptų batonų, picų papločių, nesaldžių bandelių. Jie pjaustomi, džiovinami, sumalami ir fasuojami. Malti džiūvėsiai gali būti daromi ir iš specialiai keptų džiūvėsių.

Maltus džiūvėsius pasigamina ir namuose, tam panaudojami senstelėję, sudžiūvę batonai, balta duona, bandelės. Jei jie nepakankamai sausi, juos reikia padžiovinti orkaitėje ir sumalti mėsmale ar panašiu virtuviniu įtaisu.

Maltų džiūvėsių skonis ir tinkamumas skirtingiems patiekalams priklauso nuo duonos ar bandelių, iš kurių buvo pagaminti, rūšies bei sumalimo rupumo.

Naudojimas
----------

Malti džiūvėsiai kulinarijoje naudojami:

* juose apvoliojami kepimui ruošiami produktai (mėsa, žuvis, sūris, kotletai)
* kaip tirštiklis pilamas į sriubas ir padažus
* kaip tūrį didinanti medžiaga naudojama faršų gamyboje
* kaip tam tikrą skonį ir konsistenciją suteikiantis priedas dedamas į kepinius ir apkepus.
Koordinatės: 52°14′05,51″ š. pl. 21°00′44,52″ r. ilg.﻿ / ﻿52.23333°š. pl. 21.00000°r. ilg.﻿ / 52.23333; 21.00000

Koplyčia XX a. pr. prieš rekonstrukciją
**Varšuvos Švenčiausio Jėzaus Vardo bažnyčia** (lenk. *Kościół Imienia Jezus w Warszawie*) – nebeegzistuojanti Lenkijos sostinės Varšuvos Vidurmiesčio (lenk. *Śródmieście*) rajono St. Moniuškos gatvėje Nr. 3a stovėjusi Romos katalikų bažnyčia.

Istorija
--------

XVIII a. antrojoje pusėje miesto centre buvo išmūrinti galingi vargingiems sluoksniams skirtos Kūdikėlio Jėzaus ligoninės pastatai. 1762 m. pagal arch. Jokūbo Fontanos projektą šiame komplekse iškilo ligonių koplyčia. 1825–1826 m. ir 1840 m. ji buvo remontuojama. 

XIX a. pab. ligoninę perkėlus į kitą vietą, koplyčia liko senojoje vietoje. Koplyčios savininkės kunigaikštienės Marijos Magdalenos Radvilienės iniciatyva 1904 m. Stanislavas Grochovičius šventovę kapitaliai pertvarkė: navą pasuko 90 laipsnių, tuo pačiu metu šoninę sieną versdamas pagrindiniu fasadu. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą puikiai įrengtą ir elektrifikuotą bažnyčią M. M. Radvilienė perdavė Varšuvos lietuviams, joje vykdavo lietuviškos pamaldos (tuo rūpinosi kun. Antanas Petrauskas). 

Bažnyčia iš dalies atlaikė Antrojo pasaulinio karo audras, bet vietoj remonto valdžia ją 1953 m. nugriovė. XX a. pab. šioje vietoje iškilo „Lenkijos Telekomunikacijos" bendrovės daugiaaukštis.

Šaltiniai
---------

* Kościół Imienia Jezus // www.warszawa1939.pl
* Tomasz Urzykowski. *Warszawa 1935 – zobacz najciekawsze sceny z filmu* // gazeta.pl
* Jonas Vytautas Bruveris. *Čiurlionis ir kiti lietuviai Varšuvoje* // 7 meno dienos Nr. 41 (1278), 2018-12-14
* Sigitas Birgelis. *Lietuvių sielovada Varšuvoje kun. A. Petrausko prisiminimų kontekste* (1 d.) // punskas.pl
* Sigitas Birgelis. *Lietuvių sielovada Varšuvoje kun. A. Petrausko prisiminimų kontekste* (2 d.) // punskas.pl
* Sigitas Birgelis. *Lietuvių sielovada Varšuvoje kun. A. Petrausko prisiminimų kontekste* (3 d.) // punskas.pl
* Sigitas Birgelis. *Lietuvių sielovada Varšuvoje kun. A. Petrausko prisiminimų kontekste* (4 d.) // punskas.pl
|  |
| --- |
| Rgp – **Rugsėjis** – Spa |
| Pr | A | T | K | Pn | Š | S |
|  |  |  |  | 1 | 2 | 3 |
| 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 |
| 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | 17 |
| 18 | 19 | 20 | 21 | 22 | 23 | 24 |
| 25 | 26 | 27 | 28 | 29 | 30 |  |
| **2023** |

**Rugsėjis** – devintasis metų mėnuo pagal Grigaliaus kalendorių, jį sudaro 30 dienų.

Lotyniškas mėnesio pavadinimas *September* reiškia 'septintasis mėnuo'.

Lietuviški pavadinimai – *Rugis, Rudugys, Rujos, Paukštlėkys, Šilinis, Grybaulia, Želmeninis, Vėsulis, Varninis* (pas kuršius).

* Rugsėjis prasideda ta pačia savaitės diena, kaip gruodis.

Lietuvos klimatas
-----------------

Rugsėjis
*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Lietuvos klimatas.*
Rugsėjį dienos ilgumas yra 14-12 valandų, Saulė vidutiniškai šviečia 168 valandas. Vidutinė mėnesio oro temperatūra 12 °C (pajūryje 13,5 °C), kartais oro temperatūra gali pakilti iki 28-30 °C, o dirva įkaisti iki 40-45 °C (kartais ir iki 49 °C). Rugsėjo mėnesį jau pasitaiko šalnos, kai naktį oro temperatūra gali nukristi iki -3-5 °C. Karščiausia temperatūra Lietuvoje, užfiksuota rugsėjį yra +32,0 °C (1992 m. rugsėjo 1 d. Vilnius), šalčiausia -6,3 °C (1993 m. rugsėjo 30 d. Varėna).

Rugsėjį vidutiniškai iškrenta 58–65 mm kritulių (Žemaitijoje daugiau – 87-88 mm). Didesnių sausrų ar liūčių pasitaiko retai. 1963 m. rugsėjo 3 d. Skuode iškrito 113 mm kritulių.

Vėjuotų dienų, kurių metų vėjo greitis viršija 8 m/s būna 2-6, o pajūryje vidutiniškai 15. Vidutinis dienų su rūku skaičius 4-8, daugiausia dienų su rūku būna Žemaitijoje (Laukuvoje – iki 19). Dienų su perkūnija skaičius priklausoma nuo metų būna tarp 1-3 ir 6-9. Pasitaiko krušos atvejų, audrų.

Rugsėjo mėnesį nunoksta šermukšniai, putinai, vėlyvieji obuoliai ir kriaušės. Baigiamas nuimti visas derlius, vyksta bulviakasis. Nugelsta dauguma medžių. Šalį palieka dauguma vasarojančių paukščių, vyksta intensyvi praskrendančių paukščių migracija.

Šventės ir atmintinos datos
---------------------------

* Trečiasis rugsėjo antradienis
	+ Tarptautinė taikos diena

* Paskutinė rugsėjo savaitė
	+ Pasaulinė jūros diena

* Rugsėjo 1 d.
	+ Mokslo ir žinių diena

* Rugsėjo 8 d.
	+ Vytauto Didžiojo karūnavimo ir Padėkos už Lietuvos nepriklausomybės ir laisvės apgynimą diena
	+ Šilinė (Švč. Mergelės Marijos gimimo diena) – Katalikų šalys

* Rugsėjo 21–23 d.
	+ Rudens lygiadienis

* Rugsėjo 22 d.
	+ Baltų vienybės diena

Astronomija
-----------

Saulė rugsėjį pereina per Liūto (rugpjūčio 10 – rugsėjo 15) ir Mergelės (rugsėjo 16 – spalio 30) žvaigždynus.

Zodiakas
--------

Rugsėjo zodiako ženklai:

* Mergelė (rugpjūčio 23 – rugsėjo 22)
* Svarstyklės (rugsėjo 23 – spalio 22)

Šaltiniai
---------

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **rugsėjis**

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rugsėjis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑   Archyvuota kopija 2010-11-27 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Rugsėjis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 582

  

v • a • r **Mėnesiai** 

Sausis · Vasaris · Kovas · Balandis · Gegužė · Birželis · Liepa · Rugpjūtis · Rugsėjis · Spalis · Lapkritis · Gruodis
Koordinatės: 52°14′42,15″ š. pl. 21°00′52,54″ r. ilg.﻿ / ﻿52.23333°š. pl. 21.00000°r. ilg.﻿ / 52.23333; 21.00000

Pagrindinis fasadas
Centrinis altorius
**Varšuvos Švenčiausios Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčia** (lenk. *Kościół Niepokalanego Poczęcia Najświętszej Maryi Panny w Warszawie*) – Romos katalikų bažnyčia Lenkijos sostinėje Varšuvoje. Iškilusi centrinėje *Krakowskie Przedmieście* (liet. *Krokuvos Priemiesčio*) gatvėje Nr. 62, Varšuvos arkivyskupijos „Caritas" organizacijos centre. Šis Centras yra vadinamas lot. *Res Sacra Miser* (liet. *Vargšas yra šventas dalykas*), kartais tuo vardu yra pavadinama ir pati katalikų šventovė. Ši paminklosauginė rektorinė bažnyčia priklauso Šv. Jono Krikštytojo parapijai, Šv. Mišios joje aukojamos lenkų, lietuvių ir armėnų kalbomis; be to, šventovės patalpomis naudojasi anglikonų tikintieji. Lietuviškos pamaldos vyksta sekmadieniais, kas dvi savaitės, o taip pat valstybinių švenčių progomis.

Istorija
--------

Vietoje švedų sugriautų Kazanovskių šeimos rūmų 1663 m. iškilo basųjų karmeličių vienuolyno koplyčia, nuo 1818 m. ją globojo šaritės. Nors pastatas Antrojo pasaulinio karo metu ir nukentėjo, bet po sudegusio stogo konstrukcijomis buvę skliautai, taip pat altorius ir įranga išliko. Pokaryje prasidėjo atstatymo darbai, tad 1949 m. bažnyčia jau galėjo priimti tikinčiuosius.

Miesto valdžios nurodymu 1955 m. bažnyčia turėjo būti nugriauta, bet dėl parapijiečių protestų šis įsakas buvo atšauktas. 1979 m. joje tarnavo žinomas Solidarumo kapelionas Jerzy Popiełuszko. Nuo XX a. pab. bažnyčioje organizuojamos pamaldos įvairiomis kalbomis, 2009 m. joje įkurta armėnų katalikų parapija (aptarnauja kunigas Artūras Avdalianas).

Architektūra
------------

Dabartinis interjero vaizdas – tai arch. Antonio Corazzi vykdytos pertvarkos iš barokinio stiliaus į klasicizmą rezultatas. Visgi barokinė išorė išliko, dabar itin gerai matoma nuo Vyslos pusės. Vidaus vienanavės patalpos gilumoje iškilęs unikalus barokinis altorius su besikeičiančiais paveikslais, matyt, karmeličių perkeltas iš kitos bažnyčios. Navos pakraščius juosia balkonas su puošniomis grotelėmis. Leopoldo Hartmano 1908 m. gaminti vargonai. Šalia altoriaus dvejos durys su akmeniniais XVII a. apvadais.

Bažnyčios požemiuose įrengta kripta, joje palaidota virš šimto asmenų. Į šias patalpas patekti negalima, paskutinį kartą jose lankytasi XIX a. apie ką byloja užrašas ant sienos.

Išnašos
-------

1. ↑  Grzegorz Kalwarczyk. *Przewodnik po parafiach i kościołach Archidiecezji Warszawskiej. Tom 2. Parafie warszawskie* – Warszawa: Oficyna Wydawniczo-Poligraficzna „Adam", 2015, s. 98 ISBN 978-83-7821-118-1
2. ↑  Historia kościoła // church.ocross.net
3. ↑  Rejestr zabytków nieruchomych m. st. Warszawy Archyvuota kopija 2020-10-01 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Lietuviškų šv. Mišių laikas
5. ↑  Dekret Nr 4877/A/2009

Šaltiniai
---------

* *Res Sacra Miser* bažnyčios internetinė svetainė (pl)
* Šventovė Varšuvos „Caritas" puslapyje (pl)