recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***Bloga akis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Occhio, malocchio, prezzemolo e finocchio |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Sergio Martino |
| Prodiuseris (-iai) | Luciano Martino |
| Scenaristas (-ai) | Franco BucceriRomolo GuerrieriRoberto LeoniFranco VerrucciMario AmendolaBruno Corbucci |
| Metai | 1983 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 113 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Bloga akis** (it.  *Occhio, malocchio, prezzemolo e finocchio*) – 1983 m. Italijoje sukurta komedija, sudaryta iš 2 atskirų istorijų, kurių bendra tema – kerėjimas.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

„Nelaimės plaukas"

Altomarė Seka norėjo įsigyti išsikraustančio kaimyno – ginekologo butą, tačiau šis parduoda jį pigiau paslaptingam ponui Markelai su žmona. Po keleto nelaimių Altomarė pradeda įtarti, kad naujasis kaimynas turi antgamtinių galių ir specialiai jam kenkia (jį aplanko mokesčių inspekcija, banke išlaužiamas vienintelis jo seifas ir kita). Policija jam niekuo negali padėti, todėl jis kreipiasi pagalbos į magą, kuris pareiškia, kad padėtį galima ištaisyti tik jei pavyks gauti Markelos krūtinės plauką. Altomarė pasikviečia kaimynus į svečius ir į vyną įmaišo migdomųjų. Markela užmiega, tačiau visus planus sugriauna jo –žmona Liudovika, pajutusi aistrą Altomarei. Kuomet jam pavyksta ištrūkti, su analogiškais ketinimais pasirodo aerobikos trenerė Helena, tačiau po eilės nesusipratimų jam vis tik pavyksta išrauti reikiamą plauką.

„Magas"

Gasparui niekaip nesiseka tinkamai rengti savo magijos pasirodymų, nuo jo nusisuka ir žiūrovai, ir prodiuseris. Galiausiai jis patenka pas seną raganą, kuri, davusi jam išgerti speciali paruošto gėrimo, suteikia jam tikrų magiškų galių. Gasparas pradeda jomis naudotis ir netrunka išgarsėti, o buvęs prodiuseris pasiūlo jam pelningą sandėrį – dvikovą televizijoje su garsiausiu šalies magu Silvanu. Gasparas sutinka, tačiau tuo metu miršta senoji ragana ir jis nebetenka turėtų galių. Televizijos transliuojamoje dvikovoje Gasparas priverstas pasikliauti savo prodiuserio suktumu, tikėdamasis, kad žiūrovai nesupras, jog jis sukčiauja...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
„Nelaimės plaukas"

* Lino Banfi – Altomarė Seka
* Milena Vukotic – Džovana Seka
* Janet Agren – Helena
* Dagmar Lassander – Liudovika Markela
* Mario Scaccia – Korinto Markela
* Gegia
* Elisa Kadigia Bove

„Magas"

* Johnny Dorelli – magas Gasparas
* Adriana Russo – Jola
* Paola Borboni – markizė
* Mario Brega – Alberigo
* Renzo Montagnani – Aldovrandis
* Ugo Bologna – Ragotis
* Silvan
* Anna Kanakis
Koordinatės: 56°07′54″š. pl. 21°38′06″r. ilg.﻿ / ﻿56.1316°š. pl. 21.6351°r. ilg.﻿ / 56.1316; 21.6351

**Kulalių riedulynas** yra šiaurės vakarų Lietuvoje, pietinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Notėnų seniūnijoje, Kulalių vakariniame pakraštyje, dešiniajame Juodupio krante, Salantų regioniniame parke. 

Riedulynas susiformavo poledynmečiu, prieš 10–12 tūkstančių metų. Pagrindinis kraštovaizdžio elementas – stipriai apaugančios pievos su gausybe iš po žemių kyšančių įvairaus dydžio riedulių. Daug kur auga pavieniai kadagiai, yra nedideli viržynų plotai. Vietomis medžiai sutankėja sudarydami mišką. Teritorija išvagota giliais sausinimo grioviais.

Nuo 2005 m. Kulalių riedulynas priklauso ekologiniam „Natura 2000" teritorijų tinklui, kaip buveinių apsaugai svarbi teritorija (LTSKU0003), įsteigta siekiant išsaugoti viržynų, kadagynų, briedgaurynų ir melvenynų buveines su joms būdinga struktūra ir rūšių sudėtimi. 

Teritorijos šiaurės rytinėje dalyje sausuose riedulynuose gausiai auga paprastieji kadagiai *(Juniperus communis)* (bendras buveinės plotas apie 6,6 ha). Viržynų buveinės fragmentiškai pasiskirsčiusios visoje teritorijoje (bendras plotas apie 3 ha). Jas sudaro kupstuotų riedulynų kompleksai su vyraujančiais šiliniais viržiais *(Calluna vulgaris)*, bruknėmis *(Vaccinium vitis-idaea)*, aviniais eraičinais *(Festuca ovina)*. Apie 3 ha plotą apima melvenynų buveinės, kuriose vyrauja melsvoji melvenė (Molinia caerulea), telkiasi šiaurinėje teritorijos dalyje. Įvairiose teritorijos vietose aptinkami nedideli briedgaurynų ploteliai (bendras buveinės plotas apie 1 ha).

Teritorijoje auga dvi Lietuvoje saugomos augalų (aukštoji gegūnė *(Dactylorhiza fuchsii)*, baltijinė gegūnė *(Dactylorhiza longifolia)*) ir 2 kerpių (suodinoji saitakerpė *(Umbilicaria deusta)*, daugialakštė saitakerpė *(Umbilicaria polyphylla)*) rūšys, įrašytos į Lietuvos raudonąją knygą. Čia taip pat aptinkama 1 į Lietuvos raudonąją knygą ir 2 į saugomų laukinių paukščių sąrašą įrašytos paukščių rūšys (tetervinas *(Tetrao tetrix)*, paprastoji medšarkė *(Lanius collurio)*).

Teritorijos plotas – 59 ha, visa patenka į Šauklių kraštovaizdžio draustinį.

Riedulyno teritorijoje yra Kulalių skaldyklos akmenynas – valstybės saugomas geologinis gamtos paveldo objektas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  BAST Kulalių riedulynas. - Salantų regioninis parkas: Natūra 2000: BAST Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Kulių riedulyne tęsiami gamtotvarkiniai darbai. - Ekonaujienos lt. 2011-03-25 Archyvuota kopija 2016-03-12 iš Wayback Machine projekto.
* Gamtotvarkiniai darbai Kulalių riedulyne. Voruta.lt, 2011-03-28[neveikianti nuoroda]
| ***Homo eroticus*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Homo eroticus |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Marco Vicario |
| Scenaristas (-ai) | Piero ChiaraMarco Vicario |
| Metai | 1971 |
| Žanras | erotinė komedija |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Homo eroticus** – 1971 m. itališka erotinė komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Mikelė Kanarita priverstas sprukti iš Sicilijos į Bergamą nuo įtūžusių vyrų, su kurių žmonomis ar draugėmis jis turėjo trumpalaikius romanus. Pagal dėdės rekomendaciją jis susiranda šio pažįstamą Tano Fičerą, kurio padedamas įsidarbina tarnu turtingoje Lampuganių šeimoje. netrukus pasklinda gandas, kad Mikelė yra neeilinių seksualinių sugebėjimų, nes turi neįprastą „defektą" – tris kiaušides. Netrukus jis tampa šeimininkės Koko, o vėliau – ir jos draugių meilužiu. Ilgainiui Mikelė įgauna vis daugiau pasitikėjimo savimi, jis palieka Lampuganius ir persikelia pas Koko draugę, turtingą verslininkę Karlą, kuri patiki jam vienos iš savo įmonių valdymą. Tačiau net ir gavęs galimybę įsilieti į aukštuomenę, Mikelė negali liautis lakstyti paskui kitas moteris. Sužinojusi apie neištikimybę, Karla jį išveja iš namų, tačiau čia jo nesėkmės tik prasideda: sekso metu miršta kilminga meilužė Agnesnė, o Tano Fičera pradeda jo medžioklę, sužinojęs, kad Mikelė permiegojo ir su jo dukra...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Lando Buzzanca – Mikelė Kanarita
* Rossana Podesta – Koko Lampugani
* Luciano Salce – Achilė Lampugani
* Adriana Asti – Agnesė Treskori
* Bernard Blier – gydytojas Mezinis
* Ira Von Furstenberg – Mezinio žmona
* Sylva Koscina – Karla
* Michele Cimarosa – Tano Fičera
* Simonetta Stefanelli – Tano duktė
* Femi Benussi
* Paola Tedesco
* Brigitte Skay
* Angela Luce
| ***Nepilnametė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La minorenne |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Silvio Amadio |
| Scenaristas (-ai) | Silvio AmadioPiero Regnoli |
| Metai | 1974 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 84 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Nepilnametė** (it.  *La minorenne*) – 1974 m. Italijoje sukurtas filmas.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmą sudaro tarsi dvi atskiros dalys. Pirmojoje, trunkančioje apie 15 minučių, rodoma seksuali katalikiškos mokyklos mokinė Valerija, kurią užpuola ir išprievartauja būrys motociklininkų. Vėliau ją apžiūri gydytojas, kurį jį pati suvilioja, o paskui, su kitomis moksleivėmis, iškastruoja. Vėliau seka dar viena scena, kurioje pusnuogę Valeriją nukryžiuoja vienuolės.

Bet visa tai tik fantazijos. Valerija baigia mokyklą ir grįžta namo. Jos motina Franka bei tėvas Masimo turi meilužius, o brolis Lorenzo palaiko intymius santykius su tarnaite. Pati Valerija netrunka tapti vietinių bendraamžių seksualinių geismų objektu, tačiau vietoje jų renkasi už save vyresnį skulptorių, kurį sutinka paplūdimyje...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Gloria Guida – Valerija Sana
* Rosemary Dexter – Franka Sana
* Marco Guglielmi – Masimo Sana
* Luciano Roffi – Lorenzo Sana
* Gabriella Lepori – Šarlotė
* Giacomo Rossi-Stuart – Karlas
| ***Privati pamoka*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Vittorio De Sisti |
| Scenaristas (-ai) | Vittorio de SistiPaolo Brigeni |
| Metai | 1975 |
| Žanras | erotinė komedija |
| Trukmė | 101 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Privati pamoka** it.  *Lezioni private*) – 1975 m. itališka erotinė komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Į nedidelį atokų miestelį atvyksta nauja muzikos mokytoja Laura Formenti, kuri netrukus tampa vietinių jaunuolių susidomėjimo objektu. Jaunuolis vardu Gabrielis, besistengdamas užmaskuoti savo potraukį draugui Alesandro, ima slapta sekti Laurą ir galiausiai jam pavyksta padaryti keletą besirengiančios mokytojos nuotraukų. Vaikinas pradeda atvirai šantažuoti jomis Laurą, norėdamas priversti šią suvilioti Alesandro. Pastarasis, draugaujantis su Gabrielio seserimi Emanuele, atmeta tokias žaidimo taisykles, o kartą po lova radęs paslėptus mokytojos nuotraukų negatyvus, atiduoda jas Laurai...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Carroll Baker – Laura Formenti
* Rosalino Cellamare – Alesandro
* Leonora Fani – Emanuelė Finzi
* Carlo Giuffre – Luidžis
* Renzo Montagnani – Džulijus
* Femi Benussi – Rosina
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Mišriųjų ir plačialapių miškų paplitimas pasaulyje
Mišrusis miškas
**Mišrieji ir plačialapiai miškai** – Negrų gyvenimo vietos kategorija.

Mišrieji miškai
---------------

Europoje jie išplitę į pietus nuo spygliuočių miškų ir siaura juosta nusidriekia nuo Norvegijos iki Uralo kalnų. Šioje miškų juostoje yra ir Lietuva. Mišrieji miškai yra tarpinė juosta tarp spygliuočių ir plačialapių miškų, todėl juose drauge auga ir spygliuočiai, ir plačialapiai medžiai. Plačialapių medžių (ąžuolų, liepų ir kt.) čia yra gerokai mažiau nei smulkialapių (beržų, drebulių). Beržai ir drebulės išplito šioje zonoje po to, kai buvo iškirsti anksčiau augę plačialapiai medžiai. Šiuose miškuose, lyginant su taiga, vešlesnė bei įvairesnė žolinė augalija.

Mišrieji miškai gerokai daugiau nukentėję nuo žmonių ūkinės veiklos, nei spygliuočiai. Šių miškų pasikeitusi ne tik rūšinė sudėtis, bet ir daug jų yra iškirsta, jie nesudaro ištisinės dangos.

Plačialapiai miškai
-------------------

Šis biomas užima didžiausius plotus Europoje. Vakarų ir Vidurio Europoje jie driekiasi plačia juosta, tačiau tolstant į žemyno gilumą ir keičiantis klimatui ji siaurėja. Plačialapiams miškams būdingi klevai, liepos, kaštonai ir kiti medžiai. Labiausiai paplitę ąžuolai, skroblai ir bukai.

Bukas – drėgmę ir šilumą mėgstantis medis, todėl auga ten, kur iškrinta pakankamai kritulių, t. y. jūrinio (arba tarpinio) klimato srityse (Europos rytuose bukai neauga). Bukai auga tankiai, todėl jų girios yra gana tamsios. Ąžuolas, atvirkščiai, labiau pakantus šalčiams, todėl paplitęs rytinėje Europos dalyje. Ąžuolai mėgsta šviesą, todėl ąžuolynai kiek retesni, šviesesni. Bukų ir ąžuolų mediena labai patvari, todėl nuo seno naudojama įvairiems dirbiniams gaminti.

Plačialapių miškų pomiškyje daug krūmų: lazdynų, gudobelių ir kt. Vešli žolinė augalija.

Plačialapiai Europos miškai labai paveikti žmogaus ūkinės veiklos. Dirvožemiai čia derlingi, todėl nuo seno žmonės kirto šiuos miškus, o jų vietoje, suarę dirvas, vertėsi žemės ūkiu. Dėl to plačialapių miškų plotai Europoje labai sumažėjo, o kai kur jų neliko visai. Dabar daugelis iškirstų miškų atsodinami (dažniausiai pušimis).

Gyvūnija
--------

Mišriuosiuose ir plačialapių miškuose daug stambiųjų žvėrių ir kailinių žvėrelių būdavo sumedžiojama viduramžių riterių ir karalių medžioklėse. Nemažai jų išnaikinta per Pirmąjį ir Antrąjį pasaulinius karus. Šiuose miškuose paplitę daugelis taigos „gyventojų": lūšys, lapės, vilkai, taurieji elniai, briedžiai, stirnos, barsukai, šeškai, kiaunės. Jų daugiau išliko Europos rytuose. Belovežo rezervate Lenkijoje ir Baltarusijoje, Lietuvos draustiniuose saugomi stumbrai.

Šioje juostoje gyvena dauguma taigos paukščių, be to, volungės, lakštingalos, kėkštai, gegutės, slankos, geniai ir daug kitų; pastaraisiais metais kai kuriose vietose įvežta fazanų.
Koordinatės: 28°31′28.76″ š. pl. 77°11′6.25″ r. ilg.﻿ / ﻿28.5246556°š. pl. 77.1850694°r. ilg.﻿ / 28.5246556; 77.1850694

Geležinė kolona
**Geležinė kolona Delyje** – viena iš Indijos sostinės Delio įžymybių. Tai apie 7 m aukščio ir 6,5 t svorio kolona, senovės metalurgijos meistrų išlieta iš 98 % grynumo geležies, pagarsėjusi tuo, kad per savo 1600 metų gyvavimo laiką praktiškai nebuvo pažeista korozijos. Kolona stovi apie 20 km piečiau Senojo Delio, priklauso Kutbo minareto architektūriniam ansambliui, įrašytam į pasaulio Unesco paveldo sąrašą.

Istorija
--------

Kolonos viršūnė
Kolona buvo pastatyta 415 m. pagerbiant 413 m. mirusį Guptų imperijos valdovą Čandraguptą II. Pradžioje šis paminklas stovėjo šalies vakaruose dievo Višnaus šventyklų komplekse Mathuroje. Koloną puošė viršuje įtaisyta šventojo paukščio Garudos skulptūra. Karalius *Anang Pola* 1050 m. koloną pervežė į Delį, kitų šaltinių duomenimis – XIII a. šventyklos buvo sugriautos pirmojo Delio sultono įsakymu, tuomet kolona ir buvo perkelta į Delį. 

Nuo seno paminklas pritraukia minias maldininkų, tikinčių, kad galima gauti laimės ar išpildyti svajones atsistojus prie kolonos nugara ir apglėbus ją atbulomis rankomis. 1997 m. prie kolonos įrengta metalinė tvorelė, norint apsaugoti paminklą nuo fizinio dėvėjimosi.

Duomenys
--------

Aukštis – 7,21 m (1,12 m – požeminė dalis)  

Svoris – 6,511 t  

Skersmuo apačioje – 0,485 m  

Skersmuo viršuje – 0,223 m  

Cheminė sudėtis, neskaitant geležies: anglis – 0,08 %, silicis – 0,046 %, siera – 0,006 %, fosforas –0,014 %, azotas – 0,032 %

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2021-05-13 iš Wayback Machine projekto. Geležinės kolonos cheminė sudėtis

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Geležinė kolona** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Terra Incognita: Delio kolona Archyvuota kopija 2010-08-22 iš Wayback Machine projekto.
* Delio kolonos antikorozinės savybės Archyvuota kopija 2004-01-06 iš Wayback Machine projekto.
| ***Visos moterys taip daro*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Così fan tutte |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Tinto Brass |
| Scenaristas (-ai) | Tinto BrassBernardino ZapponiFrancesco Costa |
| Metai | 1992 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 93 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Visos moterys taip daro** (it.  *Così fan tutte*) – 1992 m. režisieriaus Tinto Brass sukurta erotinė komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Claudia Koll – Diana
* Paolo Lanza – Paolo
* Franco Branciaroli – Alfonsas
* Ornella Marcucci – Nadia
* Isabella Deiana – Antoneta
* Renzo Rinaldi

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Diana, ištekėjusi už Paolo, nesiliauja šiam būti neištikima. Dar daugiau, ji nieko neslėpdama pasakoja vyrui apie savo nuotykius, tačiau šis jos istorijomis netiki, manydamas, kad tai tik žmonos fantazijos, skirtos paįvairinti jų seksualinį gyvenimą. Vis tik kartą, žmonai grįžus iš Venecijos, kur ji susitiko su meilužiu Alfonsu, Paolo pastebi ant jos kūno žymes, kurios įtikina, kad Diana jį tikrai apgaudinėja. Išėjęs iš namų, jis nusprendžia rasti moterį, su kuria galėtų atkeršyti žmonai...
2008 m. Visuotinė latvių dainų ir šokių šventė
**Visuotinė latvių dainų ir šokių šventė** (latv. *Vispārējie latviešu dziesmu un deju svētki*) – kultūros festivalis Latvijoje.

Ši šventė yra vienas reikšmingiausių įvykių Latvijos kultūroje, vyksta kartą per 5 metus Rygoje. Šventėje dalyvauja apie 30 000 dalyvių, tarp kurių chorai, šokių kolektyvai, pučiamųjų orkestrai, folkloro grupės, etnografiniai ansambliai, liaudies muzikos ansambliai, kaimo kapelos, kanklininkų ansambliai, taikomojo ir vaizduojamojo meno studijos, vokaliniai ansambliai, saviveikliniai teatrai ir užsienio kolektyvai.

Latvių dainų ir šokių šventėje vyksta ne tik pasirodymai, bet ir varžybos, kuriose paaiškėja laureatai. Reikšmingiausias vaidmuo tenka chorams ir šokių kolektyvams. Paprastai paskutinės Dainų ir šokių šventės dienos rytą vyksta šventinė eisena, kurioje dalyvauja visi jos dalyviai, o vakare Mežaparko estradoje vyksta uždarymo koncertas.

Dainų šventė vyko tiek Rusijos imperijoje, tiek SSRS, tiek nepriklausomoje Latvijoje. Pirmoji Dainų šventė vyko 1873 m. Nuo to laiko iš viso šventė vyko 25 kartus. 1948 m. pirmąkart šventėje dalyvavo ir šokių kolektyvai. Nuo 1960 m. kas 5 metai vyksta ir Latvijos mokyklų jaunimo dainų ir šokių šventė.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Visuotinė latvių dainų ir šokių šventė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Dainų ir šokių šventė 2013 (anglų ir latvių k.) Archyvuota kopija 2015-05-28 iš Wayback Machine projekto.
* Dainų ir šokių šventės įstatymas (latvių k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**PVC vamzdis** (PVC – polivinilchoridas trump.) – plastikinis vamzdis, naudojamas lauko ir statinių vidaus sistemose. Gali būti skirtas dujoms, buitinėms nuotekoms, požeminiam, lietaus ir drenažo vandeniui transportuoti.

Istorija
--------

PVC, kaip medžiaga, buvo išrasta 1835 m. tačiau pirmoji galutinė vinilchlorido ataskaita buvo pristatyta tik po 35 m. Tuo metu buvo pranešta, kad medžiaga yra kieta, balto atspalvio ir gali būti šildoma nesukeliant pakitimų iki 130 °C. PVC daugelį metų išliko tik kaip laboratorijos eksperimentas, tačiau medžiagos savybės paskatino mokslininkus apsvarstyti PVC taikymą tose srityse, kuriose pageidaujamas atsparumas ir ilgaamžiškumas. 1912 m. Vokietijoje buvo pradėti pirmieji pramoniniai bandymai. Iki 1932 m. jau buvo pagaminti pirmieji vamzdžiai iš PVC kopolimero. Šie ankstyvieji PVC vamzdžiai buvo laikomi tinkamais geriamojo vandens tiekimo ir nuotekų tvarkymo sistemose dėl jų cheminio atsparumo, kvapo ir sklandaus vidinio paviršiaus. Tačiau gaminimo procesas buvo prastai pritaikytas PVC gavybai, todėl produktai dažnai buvo abejotinos kokybės. Nepaisant to, 1936-1941 m. centrinėje Vokietijoje įrengtos 400 gyvenamųjų namų patalpos, padengti įvairūs testavimo vamzdynai. Sėkmingų tyrimų dėka, nuo 1970 m. PVC vamzdžiai pradėjo konkuruoti su tradiciniais produktais daugelyje pagrindinių rinkų, tokių kaip: dujų ir vandens paskirstymas, kanalizacija, drenažas ir kt. 

PVC vamzdžiai naudojami lietaus vandens nuo stogo šalinimui

PVC vamzdžio savybės
--------------------

* visiškas atsparumas korozijai;

* didelis atsparumas cheminių junginių poveikiui;
* atsparumas klaidžiojančioms srovėms (nelaidūs);
* mažas svoris lyginant su metaliniais vamzdžiais;
* lygi vidinė vamzdžio sienelė;
* mikrobiologinis atsparumas;
* mažas atsparumas smūgiams;
* mažas atsparumas karščiui ir šalčiui;
* mažas atsparumas UV spinduliams.

PVC vamzdžio klasės
-------------------

PVC vamzdžio darbines savybes nusako tik vamzdžio stiprumo klasė. Stiprumo klasė yra nurodoma ant paties vamzdžio ir žymima SN4 arba SN8 (skaičius 4 arba 8 kN/m² nurodo vamzdžio stiprumą). Vamzdžio stiprumo faktorius parenkamas atsižvelgiant į vamzdžio užpylimo sluoksnio aukštį. T.y. esant užpylimo sluoksnio aukščiui nuo 0,8 m iki 6,0 m - naudojamas ne žemesnės kaip 4 kN/m² stiprumo klasės vamzdis, jei užpylimo sluoksnio aukštis iki 0,8 m ir daugiau kaip 6,0 m - naudojami ne žemesnės kaip 8 kN/m² stiprumo klasės vamzdis. PVC vamzdžio sistemos sandarumą apjungia sandarinimo žiedas. PVC vamzdžio sistemoje yra montuojami dviejų tipų sandarinimo žiedai: 1) guminis (tradicinis) sandarinimo žiedas – pritaikytas savitakinės nuotekų sistemos darbo sąlygoms, kuomet slėgis vamzdyje yra pastovus; 2) jungtinis sandarinimo žiedas – sudarytas iš tvirtinimo žiedo ir guminės tarpinės, pritaikytas slėgio šuoliams ir susidarančiam vakuumui.
Kotaku|  |
| Forma | Dukterinė |
| Pramonė | Kompiuterinių žaidimų žurnalistika |
| Įkurta | 2004 m. spalį |
| Įkūrėjas (-ai) | Brian Crecente |
| Svarbiausi darbuotojai | Jen Glennon (redaktorė) |
| Savininkas (-ai) | G/O Media |
| Tinklalapis | kotaku.com |

**Kotaku** – internetinis portalas, rašantis kompiuterinių žaidimų temomis. Įkurtas 2004 m. tėvinės kompanijos „Gawker Media". Pavadinimas susideda iš japoniško termino „otaku" (reiškiančio „didžiulį faną") ir priešdėlio „ko–" (reiškiančio „nedidelį").

Savo veiklą pradėjo nuo vyresniojo redaktoriaus Metju Galanto (Matthew Gallant), kurio tikslas buvo pritraukti jaunų skaitytojų dėmesį. Visgi, sėkmė neatsigręžė tol, kol po mėnesio žurnalistas Brajanas Krecentė (Brian Crecente) nepastatė svetainės ant kojų ir ilgainiui neišplėtė jos veiklą į tokias šalis, kaip Japonija ar Jungtinė Karalystė. 2012 m. Krecentę pakeitė Stivenas Totilo (Stephen Totilo), kuris nuo 2009 m. dirbo kaip pavaduojantis redaktorius.

2016 m. rugpjūtį „Univision Communications" įsigijus tėvinei kompanijos „Gawker Media" priklausančias svetaines, neilgai trukus buvo sukurta „Gizmodo Media Group" bendrovė, perėmusi svetainių valdymą. 2019 m. bendrovę įsigijo privačiojo kapitalo investuotojas „Great Hill Partners" bei pervadino ją į „G/O Media". Dėl pasikeitusios vadovybės ir naujos vidaus politikos, dalis nepatenkintų žurnalistų paliko portalą, tarp kurių ir 2021 m. išėjęs redaktorius Stivenas Totilo. Nuo 2023 m. redaktorės pareigas eina Džen Glenon (Jen Glennon).

Pripažinimas
------------

Amerikiečių kompiuterinės tematikos žurnalas „PC Magazine" skyrė „Kotaku" 50-tą vietą tarp 100 geriausių klasikinių tinklalapių. O „CNET" įtraukė į 100 vertingiausių tinklaraščių sąrašą.

Išnašos
-------

1. ↑  „At These Web Sites, It's a Man's World" – The New York Times. *Archyvuota*.
2. ↑  „Gawker Media: We're Where the Boys Are" – ClickZ. *Archyvuota*.
3. ↑  „Kotaku" archyvai (2004-11-09).
4. ↑  „Consumer gaming blog Kotaku loses key staff" – Gamasutra.
5. ↑  „Gawker.com Ending Operations Next Week" – The Huffington Post. *Archyvuota*.
6. ↑  „Gizmodo Media Group acquired by private equity firm Great Hill Partners" – TechCrunch.
7. ↑  „Stephen Totilo leaves Kotaku" – *GamesIndustry.biz*.
8. ↑  „The Top 100 Classic Web Sites" – PC Magazine. *Archyvuota*.
9. ↑  „CNET News.com'S Blog 100" – CNET. *Archyvuota*.
Viliaus Telio ir jo sūnaus statula Altdorfe (Richard Kissling, 1895 m.)
**Vilius Telis** (vok. *Wilhelm Tell*, pranc. *Guillaume Tell*, it. *Guglielmo Tell*) – legendinis herojus, kurio istorinis autentiškumas diskutuojamas, gyvenęs Urio kantone Šveicarijoje XIV a.

Legenda
-------

Vilius Telis iš Biurgleno buvo patyręs šaulys su lanku. Tuo metu Habsburgų imperatoriai siekė valdyti Urį. Hermanas Gesleris, austrų paskirtas Altdorfo *vogtas*, liepė pastatyti stulpą miesto aikštėje su jo skrybėle viršuje ir įsakė vietiniams jai lenktis. Kai pro šalį ėjęs Vilius Telis nenusilenkė, buvo suimtas. Jis buvo priverstas šauti į obuolį ant sūnaus Valterio galvos, nes kitu atveju jiems abiem grėsė mirtis. Už taiklų šūvį pažadėta laisvė. 1307 m. lapkričio 18 d. Viliaus šūvis buvo taiklus. Tada Gesleris paklausė kam Teliui reikalinga antra strėlė strėlinėje. Vilius Telis atsakė, kad jei būtų prašovęs, būtų bandęs nužudyti Geslerį. Tai supykdė Geslerį ir šis liepė surišti šaulį ir jį nugabenti į jo laivą, kuris per Liucernos ežerą plaukė į Kiusnachto pilį. Kelionės metu Vilius pabėgo ir sausuma pasiekęs pilį nušovė su lanku ten atvykusį Geslerį.

Telio nepaklusnumas Gesleriui sukurstė maištą, po kurio buvo įkurta Senoji Šveicarijos konfederacija.

Vilius Telis kovėsi [1315] m. Morgarteno mūšyje. Jis mirė 1354 m. kai bandė gelbėti skęstantį vaiką. 1582 m. nutapyta Biurgleno koplyčios freska vaizduoja šią sceną.

Nuorodos
--------

* Markus Jud *Viliaus Telio legenda* **(**angl.**)**
* *Šveicarijos konfederacijos gimimas* **(**angl.**)**

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vilius Telis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Visbičo baptistų bažnyčia |
| --- |
|  |
| 

Visbičo baptistų bažnyčiaVisbičo baptistų bažnyčia

52°39′55″ š. pl. 0°9′39″ r. ilg.﻿ / ﻿52.66528°š. pl. 0.16083°r. ilg.﻿ / 52.66528; 0.16083﻿ (Visbičo baptistų bažnyčia)Koordinatės: 52°39′55″ š. pl. 0°9′39″ r. ilg.﻿ / ﻿52.66528°š. pl. 0.16083°r. ilg.﻿ / 52.66528; 0.16083﻿ (Visbičo baptistų bažnyčia) |
|  |
| Vieta | Anglija Visbičas, Anglija |
| Statusas | Pastatytas |
| Atidarymas | 1853 m. |
| Paskirtis | Bažnyčia |
| Talpa | 600 vietų |

**Visbičo baptistų bažnyčia** – baptistų bažnyčia Visbiče, Jungtinėje Karalystėje.

Istorija
--------

Baptistų bažnyčia Visbiče pradėjo veikti 1793 m. Bažnyčia įsikūrusi miesto centre, tarp miesto turgaus aikštės ir autobusų stoties. XVIII a. bažnyčioje veikė edukacinės sekmadieninės, rytinės ir popietinės mokyklinės grupės. 1853 m. pastatytas dabartinis bažnyčios pastatas. Statybų kaina – 4000 £. Statyboms panaudotas vietinių resursų akmuo ir senojo tilto liekanos. Pastatas talpina 600 sėdimų vietų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Wisbech Baptist Church Archyvuota kopija 2015-11-18 iš Wayback Machine projekto.
**Jajatis** (skr. ययाति = IAST: *Yayati*) – senovės Indijos karalius, Nahušos sūnus. Nuo savo žmonos Devajanės ir jos tarnaitės Šarmišthės Jajatis susilaukė penkių sūnų, tame tarpe Jadaus – Jadavų giminės, iš kurios kilo Krišna, pradininko – ir Puraus – epinių didvyrių Pandavų ir Kauravų protėvio. Kai Devajanė sužinojo, kad Šarmišthės vaikų tėvu yra jos vyras, tada pasiskundė savo tėvui, galingam brahmanui Šukrai. Šventikas prakeikė Jajatį, kad šis taptų nukaršęs ir bejėgis, tačiau su tokia išlyga, kad Jajatis galėtų perduoti savo senumą tam, kuris jį prisiimtų. Tada Jajatis savo sūnus ragino jam atiduoti savo jaunystę – keturi vyresnieji nesutiko tik jauniausiasis sūnus Purus. Tūkstantį metų Jajatis mėgavosi jo jaunyste, o tada dovaną grąžino Purui ir taip pat perdavė savo visą karalystę. Legenda apie Jajatį toliau plėtojama daugelyje Puranų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mahabharata, I.81
2. ↑  Мифы народов мира. *Яяти* , П. А. Гринцер – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
**Marián Šmatlák**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Marián Šmatlák |
| Gimimo data | 2003 m. gegužės 23 d. (20 metų) |
| Gimimo vieta | Nitra, Slovakija |
| Ūgis | 180 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2020–2021 2021–20222023 | FC ViOn Zlaté Moravce FK Pohronie  FK Riteriai | 11 0(0)18 0(0)10 0(0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| TBA | Slovakija Slovakija | 00 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. lapkričio 17 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m. vasario 8 d.. |

**Marianas Šmatlakas** (*Marián Šmatlák*; g. 2003 m. gegužės 23 d.) – futbolininkas iš Slovakijos, atakuojančio plano saugas. 

Kitados žaidė Slovakijos jaunimo rinktinėse.

Karjera
-------

Futbolininko karjerą pradėjo Slovakijoje. Nuo 2020 m. rungtyniavo FC ViOn Zlaté Moravce klube.

2021 m. perėjo į FK Pohronie, kuris rungtyniavo 2021–2022 m. Slovakijos Pirmoje lygoje (aukščiausias divizionas). Stipriausioje šalies lygoje tarp dvylikos dalyvių liko paskutinėje vietoje.

### „Riterių" klubas

2023 m. buvo paskelbta, kad tapo „Riterių" klubo nariu. Rungtyniavo 99 numeriu pažymėtais marškinėliais.

A lygoje debiutavo 2023 m. kovo 3 d. rungtynėse prieš FA Šiauliai.

2023 m. lapkričio 16 d. tapo žinoma, kad sutartis su žaidėju nebus pratęsta. 2023 m. A lygoje sužaidė aštuonerias rungtynes.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2023** | **FK Riteriai** | 10 | 0 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑  Slovakijos futbolo naujienų portalas
2. ↑  sportas.lt naujienos: Riterių klubo naujokas
3. ↑  alyga.lt naujienos: Riteriai v. Šiauliai (2023-03-03)
4. ↑  Pokyčiai Riterių klube po 2023 m. sezono

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kontesa Entelinait. *Contessa Entellina* |
| --- |
| *Miestelio panorama* |
|  |
| 

Kontesa EntelinaKontesa Entelina

37°44′0″ š. pl. 13°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.73333°š. pl. 13.18333°r. ilg.﻿ / 37.73333; 13.18333﻿ (Kontesa Entelina)Koordinatės: 37°44′0″ š. pl. 13°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.73333°š. pl. 13.18333°r. ilg.﻿ / 37.73333; 13.18333﻿ (Kontesa Entelina) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Sicilija Sicilija |
| **Provincija** | Palermo provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 1 981  |
| **Altitudė** | 561 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kontesa Entelina |

**Kontesa Entelina** (it. *Contessa Entellina*, alb. *Kundisa*) – nedidelis miestelis Sicilijos Palermo regione (Italija). Turi apie 2000 gyventojų.

Kontesa Entelina yra albanų „etninė sala", kurioje jie, neturėdami jokio ryšio su kitomis albanų gyvenamomis teritorijomis, iki dabar išlaikė savo kalbą ir daugumą papročių.

Istorija
--------

Kontesa buvo įkurta apie 1450 m. graikų – albanų imigrantų iš Bizirio karinės kolonijos. Žodis *Entella* pridėtas apie 1875 m. kilęs nuo to paties pavadinimo senovinio kaimelio.

1968 m. žemės drebėjimas sugriovė dalį senovinių pastatų.

Šalia miestelio dalinai išlikusi Kalatamauro pilis, pastatyta Bizantijos valdymo metais, bei Entelos fortas (*Rocca d’Entella*).
Ligoninė žmonėms, kenčiantiems nuo miego haliucinacijų. Iliustravo G.E.Studdy
**Sprogstančios galvos sindromas** (angl. *exploding head syndrome*) – hipnagoninės klausos haliucinacijos forma, kurios metu kenčiantį asmenį iš miego pabudina garsai, primenantys bombos sprogimą, pistoleto šūvį, telefono skambėjimą, žemės drebėjimą ir daugelį erzinančių bei gąsdinančių, kurie atrodo sklinda iš galvos centro.

Ši garsinė haliucinacija dažniausiai nutinka tik užmigus arba kelios valandos po užmigimo, bet nebūtinai yra susijusios su sapnais. Vienas epizodas gali trukti nuo kelių sekundžių iki kelių minučių. Nors garsas suvokiamas kaip nepaprastai garsus, dažniausiai nebūna lydimas skausmo. Priepuoliai gali kartotis mėnesius, po kelis kartus per savaitę ar net per dieną. Asmenys kenčiantys nuo šio sindromo dažnai jaučia baimę ir nerimą prieš ir po priepuolio. Priepuoliai taip pat gali būti lydimi kvėpavimo sunkumų ar regos haliucinacijų.

Istorija
--------

Pirmą kartą jis buvo aprašytas dar 1920 metais gydytojo ir psichiatro Roberto Armstrongo-Džonso. Jis šį sindromą apibūdino kaip miego sutrikimą, tiksliau tariant, pacientai, prieš užmigdami arba miego metu, patirdavo nemalonių išgyvenimų, t. y. juos pažadindavo sprogimą, šūvius iš ginklo, vandenyno, skalaujančio uolas, žmonių balsus primenantys garsai. Teigiama, kad garsas būna gana garsus, tačiau nelydimas skausmo. Visgi jį patiriantys žmonės paprastai jaučiasi išsigandę, nerimastingi, padidėja jų kraujospūdis ir pan.

Simptomai
---------

1. Dažniausiai nedidelis fizinis skausmas, dažnai jo gali išvis nebūti;
2. Sudažnėjęs širdies ritmas;
3. Raumenų spazmai;
4. Garsinės haliucinacijos (sprogimas, šūvis ir t.t);
5. Kritimo pojūtis miegant;
6. Panikos priepuoliai;
7. Vaizdinės haliucinacijos;
8. Nemiga;
9. Kvėpavimo sutrikimai.

Priežastys
----------

Tikslios sprogstančio galvos sindromo priežastys nėra žinomos, nors dauguma jį sieja su didžiuliu nuovargiu. Šis sindromas taip pat buvo susietas su per daug staigiu receptinių vaistų naudojimo nutraukimu (tokių kaip benzodiazepinas ir SSRIs). Nors šis sindromas beveik nepriklauso nuo amžiaus, tačiau nustatyta, kad asmenis virš 50-ties jis kamuoja dažniau. Pastebėta, kad moterys nuo sprogstančios galvos sindromo kenčia pastebimai dažniau negu vyrai.

Pasiūlytos, kelios kelios sprogstančios galvos sindromo priežasčių hipotezės. Viena iš galimų priežasčių – staigus vienos iš vidurinės ausies dalių drebėjimas. Kita – smilkininės skilties, kurioje išsidėsčiusios nervinės klausos ląstelės, mažasis sužadinimo priepuolis.

Prevencija
----------

1. Miegoti daugiau valandų per dieną. Tinkamas laiko tarpas suaugusiojo miegui 6–8 val. vaiko miegui 9–10 val.;
2. Sveika, subalansuota dieta;
3. Atsipalaidavimas;
4. Gilus kvėpavimas, patiriant panikos priepuolius. Tai padeda atsipalaiduoti ir nusiraminti;
5. Sumažinti stresą plaukiojant baseine, skaitant knygą, ar užsiimant kita malonia veikla.

Nuorodos
--------

* Archyvuota kopija 2014-12-15 iš Wayback Machine projekto.
*
**José Mourinho**|  |
| Asmeninė informacija |
| **Pilnas vardas** | José Mário dos Santos Mourinho Félix |
| **Gimimo data** | 1963 m. sausio 26 d. (59 metai) |
| **Gimimo vieta** | Setubalis, Portugalija |
| **Mirties data** | {{{dateofdeath}}} |
| **Mirties vieta** | {{{cityofdeath}}}, {{{countryofdeath}}} |
| **Ūgis** | {{{height}}} |
| Dabar treniruoja |
| **Komanda** | Tottenham Hotspur |
| Treniruoti klubai |
| 2000-20012001-20022002-20042004-20072008-20102010-20132013-20152016–20182019–20212021– | SL BenficaUnião de LeiriaFC PortoChelsea FCInternazionaleReal MadridChelsea FCManchester UnitedTottenham HotspurAS Roma |

**Žozė Morinijas** (pilnas vardas **José Mário dos Santos Mourinho Félix**; gimė 1963 m. sausio 26 d.) – futbolo treneris, nuo 2019 m. treniruojantis Tottenham Hotspur klubą. 2004 ir 2005 m. Tarptautinė futbolo statistikos ir istorijos federacija jį išrinko geriausiu metų treneriu.

Karjera
-------

Mourinho kaip žaidėjo karjera nesusiklostė sėkmingai. Ėmęs dirbti treneriu Mourinho dirbo sero Bobby Robsono asistentu. Savarankišką darbą pradėjo 2000 m. su SL Benfica, tačiau neilgai trukus paliko klubą. 2001–2002 metų sezone Mourinho vadovavo vidutiniokei UD Leiria ekipai, kurią atvedė iki 4 vietos turnyro lentelėje. 2002 sausį jis perėjo į FC Porto klubą. 2003 m. Porto laimėjo Portugalijos čempionatą, UEFA Taurę ir Portugalijos taurę. 2004 m. komanda laimėjo UEFA Čempionų lygą, dar vieną Portugalijos čempionų titulą ir pasiekė Portugalijos taurės finalą. Pasibaigus sezonui Mourinho persikėlė į Chelsea FC ir su šia komanda 2005 ir 2006 m. laimėjo Anglijos čempionatą bei 2005 Lygos taurę. 2007 rugsėjį „abipusiu sutarimu" buvo nutraukta sutartis su Chelsea FC klubu.

2008 birželį Mourinho pasirašė trejų metų kontraktą su FC Internazionale Milano klubu. 2010 m. gegužės 31 d.
buvo pristatytas kaip Real Madrid vyr. treneris.

2011 m. išrinktas geriausiu 2010 metų treneriu.

2021 m. gegužės 4 d. Mourinho buvo paskirtas Romos AS treneriu (nuo 2021–2022 sezono); jis pakeitė savo tautietį Paulo Fonseca. Pasirašytas trejų metų kontraktas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Club statement: José Mourinho". A.S. Roma. 2021-05-04.

Nuorodos
--------

* Jose Mourinho biografija
Dviejų PTAB variantų pjūviai
**PTAB** (rus. *ПТАБ, противотанковая авиабомба* 'prieštankinė aviacinė bomba') – Antrojo pasaulinio karo laikų (pradedant 1943 m.) tarybinė prieštankinė aviacinė bomba su kumuliatyviniu užtaisu. Tai masiškiausia Antrojo pasaulinio karo laikų tarybinė aviacinė bomba. 1943–1945 m. jų pagaminta apie 14,6 mln. vienetų.  
PTAB sukonstravo I. Larionovas (*И. А. Ларионов*) iš konstruktorių biuro CKB-22 (*ЦКБ-22*).

PTAB bombas plačiai naudojo SSRS aviacija. Šiomis bombomis būdavo užtaisomos kasetės, į kurias tilpo po 48 PTAB. Šturmuo lėktuvas IL-2 gabendavo po 4 tokias kasetes. Vienos kasetės bombos krisdamos apimdavo 15×200 m plotą.

PTAB sveria 2,5 kg, o joje esanti sprogstamoji medžiaga – 1,5 kg.

Tankų viršutiniai šarvai žymiai plonesni už priekinius ir šoninius šarvus, tad į juos pataikiusi PTAB turėjo daug šansų sunaikinti tanką. 30° kampu krentanti PTAB pramušdavo 60 mm šarvą, 90° kampu – 100 mm. Tokios šarvamušės gebos visiškai pakako tų laikų sunkiesiems tankams naikinti.

PTAB-uose naudojo dugninius sprogdiklius AD-A (*АД-А*), kurių indeksas 7-V-118 (*7-В-118*).

Aukštos temperatūros kumuliacinė čiurkšlė, pramušusi skylę tanko šarve sukeldavo gaisrą tanko viduje, dėl kurio vėliau sprogdavo degalai ir šaudmenų atsarga. Itin lengvai užsidegdavo tankai su benzininiais varikliais.

Bombardavimo PTAB’ais efektyvumnas priklausė nuo kasetės (konteinerio) tvarkingumo, lakūno kvalifikacijos ir panaudojimo taktikos. Glaudžiai bombarduojant į tanką galėdavo pataikyti keli PTAB.

PTAB’ai pirmą kartą buvo panaudoti 1943 m. liepą Kursko mūšyje.

Nuorodos
--------

* ПТАБ 2,5-1,5
* Противотанковые кумулятивные авиабомбы ПТАБ
|  |
| --- |
| K-700 |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Kirovo gamykla |
| Metai | 1962-2002 |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | ratinis traktorius |
| Kėbulo tipas (-ai) | 2 durų, su varikliu priekyje |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | JaMZ-238, YaMZ-240 |
| Transmisija (-os) | 16 pavarų, mechaninė |
| Išmatavimai |
| Ilgis | 8400 mm |
| Plotis | 2880 mm |
| Aukštis | 3225 mm |
| Kita informacija |

**K-700 „Kirovietis"** (*К-700 Кировец*) – tarybinis (vėliau Rusijos) ratinis sunkiasvoris traktorius, 1962–2002 m. gamintas Kirovo gamykloje (Leningrade). Taip pat rinktas Lenkijoje (1976–2000 m.) kaip Stalowa Wola L-34. Pagaminta virš 400 tūkst. K-700 vienetų.

Traktoriaus valandos darbo kainos priklausomybė nuo darbo valandų skaičiaus per metus.
Traktoriaus kūrimas pradėtas nuo 1961 m. gavus nurodymą pagaminti 5 traukos klasės traktorių. Nuo 1962 m. prasidėjo serijinė gamyba. Jis buvo skirtas tiek karinėms reikmėms (kaip vilkikas), tiek ūkinėms. K-700 plačiai naudotas žemės ūkio darbuose: laukų arimui, akėjimui, lėkščiavimui, įvairių agregatų, cisternų tempimui. Nuo kitų traktorių (MTZ, T) skyrėsi savo galia ir dydžiu, todėl greičiau ir lengviau apdirbdavo plačius arimus, drėgnas vietas. Šiais traktoriais vykdytas TSRS melioracijos planas. Nuo 1975 m. traktorius atnaujintas (K-700A) – pasikeitė išvaizda, padidinta kuro talpa, naudotas kitas variklis. Pagaminta įvairių modifikacijų (buldozeriai, sniego valytuvai, suvirinimo agregatai, savivarčiai ir kt.). 2002 m. gamyba nutraukta, juos pakeitė K-744.

Standartinio K-700 modelio ilgis 8400 mm, plotis 2880 mm, aukštis 3225 mm, masė 12,5–12,8 t. Traktorių varė 8(12) cilindrų, 14,9 (22,3) l darbinio tūrio, 240 (300) AG dyzelinis variklis JaMZ-238 arba JaMZ-240.

Traktoriaus naudingumas daug priklausė nuo to, kiek valandų per metus jis dirba.

* Pirmos laidos K-700 Pirmos laidos K-700
* K-700 VDR laukuose 1986 m. K-700 VDR laukuose 1986 m.
* K-700A arime (Volgogrado sritis) K-700A arime (Volgogrado sritis)
* K-700A K-700A
* K-708 K-708

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dr. agr. H. Dünnebeil. KOT, VEB Bodenbearbeitungsgeräte Leipzig: *Bodenbearbeitungsgeräte der DDR-Produktion und ihre Anwendung in der Pflanzenproduktion.* Archyvuota kopija 2020-01-24 iš Wayback Machine projekto. agrartechnik, 31. Jahrgang, Heft 4, Seite 182, April 1981.
2. 1 2  P. Wissing, A. Kunze: Effektive Bodenbearbeitung und Düngung – Zum ökonomischen K-700-Einsatz Archyvuota kopija 2021-06-27 iš Wayback Machine projekto.. Erschienen in *agrartechnik*. 23. Jahrgang, Heft 1, Januar 1973. Seite 2, Bild 1.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: K-700** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Vytautas Grigaravičius** |
| --- |
| Gimė | 1957 m. kovo 6 d. (66 metai)Alytus |
| Sutuoktinis (-ė) | Jolanta Lukoševičiūtė-Grigaravičienė |
| Vaikai | Egidijus, Rolandas |
|  |
| Veikla | policijos komisaras, politinis veikėjas |
|  |
| Alma mater | 1987 m. VRM Minsko aukštoji mokykla, Vilniaus fakultetas |

**Vytautas Grigaravičius** (g. 1957 m. kovo 6 d. Alytuje) – buvęs generalinis policijos komisaras, Lietuvos ir Alytaus miesto politinis veikėjas.

Biografija
----------

1976 m. baigė Alytaus 1-ąją vidurinę mokyklą, 1978 m. Kauno specialiąją milicijos mokyklą. Nuo 1978 m. Kauno miesto kriminalinės paieškos nepilnamečių reikalų inspektorius, kriminalinės paieškos inspektorius.

1980 m. grįžo į Alytų. Iki 1984 m. Alytaus apylinkės inspektorius, kriminalinės paieškos inspektorius, vyresnysis inspektorius. 1987 m. baigė Minsko aukštosios milicijos mokyklos Vilniaus fakultetą (dab. MRU), įgijo teisininko specialybę. Nuo 1990 m. Alytaus miesto ir rajono vidaus reikalų skyriaus viršininkas, policijos komisariato vyresnysis komisaras (įstaigos vadovas). Maskvoje, Vidaus reikalų ministerijos akademijoje, baigė aukštuosius vadovų kursus. Mykolo Romerio universitete studijavo vadybą ir informacines technologijas, įgijo magistro laipsnį.

Nuo 1999 m. Policijos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos Kriminalinės policijos Organizuoto nusikalstamumo tyrimo tarnybos vyriausiasis komisaras, Kriminalinės policijos vyriausiasis komisaras, Lietuvos policijos generalinio komisaro pavaduotojas. 2001–2008 m. Lietuvos policijos generalinis komisaras. Iš valstybės tarnybos pasitraukė po 2007 m. lapkričio 7 d. neblaivaus policininko Sauliaus Pauliko sukeltos avarijos. Nuo 2008 m. saugos paslaugas teikiančios UAB „AS Double Invest" direktorius. 2015 m. kovo mėn. vykusiuose savivaldybių tarybų rinkimuose išrinktas Alytaus miesto savivaldybės meru (visuomeninis rinkimų komitetas „Alytaus piliečiai").

Įvertinimas
-----------

* 1991 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1992 m. Sausio 13-osios atminimo medalis
* 2002 m. Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžius
* 2008 m. Estijos Erelio kryžiaus III laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  2015 m. kovo 1 d. savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2015-03-07 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Nuorodos
--------

*
Saulius (Rembrantas, 1650-1670 m.)
**Saulius** (~1021–1010 m. pr. m. e.) – pirmasis suvienytosios Izraelio karalystės karalius (XI a. pr. m. e.). Jo istoriškumas nėra įrodytas. Daugiausia apie Saulių rašoma 1 Samuelio knygoje. Anot Biblijos, Saulius buvęs Kišo sūnus, priklausęs Benjamino genčiai. Per karą su amonitų gentimis dėl Jabešo miesto pasižymėjo kaip karvedys ir Izraelio genčių sąjungos buvo paskelbtas karaliumi.

Sauliaus vadovaujami izraelitai išsivadavo iš filistinų priespaudos. Apie 1004 m. pr. m. e. izraelitai prie Gilbojos kalno pralaimėjo filistinams. Mūšyje žuvo trys Sauliaus sūnūs – Jonatanas, Abinadabas ir Malchisuvas. Saulius buvo sunkiai sužeistas ir nusižudė. Hebrajiškame Biblijos tekste minima, kad valdęs dvejus metus, tačiau paprastai manoma, kad tekstas pažeistas, veikiausiai buvo rašoma, jog valdęs 20 ar 22 metus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Saul. Britannica Online Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-11-16.
2. 1 2  Finkelstein, Israel (2006). "The Last Labayu: King Saul and the Expansion of the First North Israelite Territorial Entity". In Amit, Yairah; Ben Zvi, Ehud; Finkelstein, Israel et al.. *Essays on Ancient Israel in Its Near Eastern Context: A Tribute to Nadav Naʼaman*. Eisenbrauns. pp. 171 ff. ISBN 9781575061283.
3. 1 2  *Saulius*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, X t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1983. T.X: Samnitai-Šternbergas


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Saulius** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **Saulius**
| Skavai |
| --- |
| Gyvenvietė panaikinta XIX a. |
| [[Vaizdas:Muzikinis teatras 2006-06-10.jpg|{{#if:|270px]]Kauno valstybinis muzikinis teatras, pastatytas XIX a. pabaigoje buvusioje Skavų vietoje |
|  |
| 

SkavaiSkavai

 |
| 54°53′49″š. pl. 23°54′22″r. ilg.﻿ / ﻿54.897°š. pl. 23.906°r. ilg.﻿ / 54.897; 23.906﻿ (Skavai)Koordinatės: 54°53′49″š. pl. 23°54′22″r. ilg.﻿ / ﻿54.897°š. pl. 23.906°r. ilg.﻿ / 54.897; 23.906﻿ (Skavai) |
|  |
| **Apskritis** | Kauno apskrities vėliava Kauno apskritis |
| **Savivaldybė** | Kauno miesto savivaldybės vėliava Kauno miesto savivaldybė |
| **Seniūnija** | Centro seniūnija |

**Skavai** (arba ***Skabos, Skalos***) – buvusi Kauno miesto dalis, buvusi į rytus už miesto sienos, dabartiniame Muzikinio teatro sodelyje.

Istorija
--------

XVII a. pradžioje Kaunas jau buvo nusidriekęs iki gynybinės sienos. Už jos vingiavo du lygiagretūs keliai į Rumšiškes ir Vilnių, plytėjo miestiečiams priklausiusios ganyklos, vadintos Skavais.

XVIII a. pabaigoje Jekaterinos II įsakymu buvo uždrausta laidoti žmones bažnyčių šventoriuose, kad nekiltų epidemijos. Kaune tinkamiausia vieta kapinėms buvo už miesto sienos, Skavuose. Ten buvo miestiečių ganyklos ir daržai, kurie driekėsi ir palei Nemuną.

1843 m. Kaunas tapo gubernijos centru, iki 1847 m. buvo suprojektuota nauja jo dalis – Naujamiestis, kurio pradžia buvo maždaug ties Skavais. Kapinės dabartinio miesto sodo teritorijoje veikė iki 1863 m. ir ribojosi su Kauno totorių priemiesčiu. 1904 m. miesto plane vietovė dar žymima – tuo metu jau buvo suformuota kaip kvartalas, bet po I pasaulinio karo nebeaptinkama.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytenis Almonaitis, Junona Almonaitienė. „Kauno senamiestis". – Kaunas, Keliautojo žinynas, 2019. // psl. 10
2. ↑  LRT laida „Stop juosta". Maršruto nr. 151. Raimonda Rickevičienė, maždaug nuo 10:00.
3. ↑  Jolita Kančienė. Knyga „Kauno savasties ženklai". *Sudaryta Rimantė Tamoliūnienė*. – Kaunas, 2009. // psl. 58
4. ↑  File:Kaunas 1904.jpg
| **Rasa Vitkauskienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1983 m. rugsėjo 24 d. (39 metai)Daugai |
| Tautybė | Lietuvė |
| Sutuoktinis (-ė) | Nerijus |
| Vaikai | Benas, Urtė, Lukas |
|  |
| Veikla | teisininkė, politikė, visuomenininkė |
| Pareigos | Alytaus rajono merė |
| Partija | Naujoji sąjungaDarbo partijaDemokratų sąjunga „Vardan Lietuvos" |
|  |
| Alma mater | 2007 m. ir 2009 m. Mykolo Romerio universitetas |

**Rasa Vitkauskienė** (g. 1983 m. rugsėjo 24 d. Dauguose) – Alytaus rajono savivaldybės merė, teisininkė, politikė, visuomenininkė.

Biografija
----------

2001 m. baigė Daugų Vlado Mirono vidurinę mokyklą.

2007 m. Mykolo Romerio universitete įgijo teisės bakalauro laipsnį, 2009 m. apsigynė civilinės teisės magistro laipsnį.

2008–2011 m. Alytaus rajono savivaldybės administracijoje dirbo Teisės skyriaus vyriausiąja specialiste.

2011–2015 m.  Alytaus rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotoja. 

2015–2017 m. Vaikų išlaikymo fondo administracijos prie Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos direktorė. 

2017–2023 m. Alytaus miesto savivaldybės administracijos Viešųjų pirkimų skyriaus vedėja.

Politinė veikla
---------------

2015–2023 m. Alytaus rajono savivaldybės tarybos narė.

Nuo 2023 m. Alytaus rajono savivaldybės merė.

Visuomeninė veikla
------------------

Nuo 2018 m. asociacijos Alytaus LIONS moterų klubo narė. 

2022–2023 m. Alytaus LIONS moterų klubo prezidentė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2015 m. kovo 1 d. savivaldybių tarybų rinkimai. vrk.lt. Nuoroda tikrinta 2023-05-03.
2. ↑  Rasa VITKAUSKIENĖ – Rezultatai. vrk.lt. Nuoroda tikrinta 2023-05-03.
3. ↑  Rasa VITKAUSKIENĖ (II) – Kandidatai, kandidatų sąrašai. vrk.lt. Nuoroda tikrinta 2023-05-03.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Algirdas Vrubliauskas** | **Alytaus rajono merė**2023– | Po to:' |