recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 56°13′13″š. pl. 23°42′27″r. ilg.﻿ / ﻿56.2202°š. pl. 23.7075°r. ilg.﻿ / 56.2202; 23.7075

|  Pošupių šv. Jono Kentiečio koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Joniškio |
| **Savivaldybė** | Joniškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pošupės |
| **Adresas** | Ramybės g. 27 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |

**Pošupių šv. Jono Kentiečio koplyčia** – veikianti koplyčia Joniškio rajone, Saugėlaukio seniūnijoje, Pošupių kaime. Koplyčia stūkso vidury kaimo esančiose kapinėse, 5 km į pietryčius nuo Joniškio, šalia kelio  **1609**  Bariūnai–Bučiūnai–Pašvitinys–Linkuva .

Koplyčia 2015 m.
Koplyčia yra Joniškio rajono „Piligrimų kelio" objektas. Šalia įrengtas informacinis stendas.

Istorija
--------

Koplyčia pavadinta iš Kentų (pietų Lenkija) kilusio katalikų šventojo Jono Kentiečio (1390–1473) vardu.

Dabartinis koplyčios vaizdas nėra autentiškas, nes 1940 m. ji buvo perstatyta pristatant fasado bokštą, malksnų stogas pakeistas skardiniu. Tačiau nepakito jos planas, jaukų interjerą tebepuošia vešlių neobarokinių formų altorius.

Architektūra
------------

Iš kitų panašaus kryžminio plano koplytėlių Pošupių koplyčia išsiskiria ne tik stogo forma, bet ir ypatinga bokšto sienelių danga. Koplyčios bokštas šešiabriaunis, viršun laibėjantis, uždengtas pusrutulio formos kupolu. Vargonų bokštui apšviesti įrengtas centrinis langas. Ant koplyčios stogo - puošnus metalinis kryžius. Ornamentuotų kryžių yra ir šventoriaus kapinaitėse. Keli kryžiai įtraukti į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 8937).

Nuorodos
--------

* Pošupės, kaimo kapinių koplyčia[neveikianti nuoroda]
| Bučedžio kalnai |
| --- |
| Bučedžio kalnų panoramaBučedžio kalnų panorama |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Rumunijos vėliava Rumunija |
| **Aukščiausias taškas** | Omulo kalnas (2514 m) |
| **Koordinatės** | 45°24′ š. pl. 25°27′ r. ilg.﻿ / ﻿45.400°š. pl. 25.450°r. ilg.﻿ / 45.400; 25.450Koordinatės: 45°24′ š. pl. 25°27′ r. ilg.﻿ / ﻿45.400°š. pl. 25.450°r. ilg.﻿ / 45.400; 25.450 |
|  |
|  **Vikiteka** | Bučedžio kalnaiVikiteka |

**Bučedžio kalnai** (rumun. *Munţii Bucegi*) – Pietų Karpatų kalnų masyvas, besidriekiantis Rumunijoje, į pietus nuo Brašovo. Rytuose stačiais, iki 1700 m santykinio aukščio, šlaitais leidžiasi į Jalomicos intako Prahovos slėnį. Pietvakariuose yra Jalomicos versmės, ties kuriomis yra apledėjimo žymių, karstinių urvų (Recėjaus urvas ir kt.). Aukščiausia masyvo vieta – Omulio kalnas (2514 m).

Šlaituose iki 1400–1500 m aukščio auga miškai. Yra Piatra Arsos gamtos rezervatas (70 km²). Kalnai gausiai lankomi turistų, vystomas žiemos sportas. Bučedžio kalnų papėdėje yra Sinajos kurortas, vakaruose, prie Brano perėjos, stovi garsioji Brano pilis. Kalnuose yra vaizdingų geologinių darinių (Sfinksas, Babelė ir kt.).

* SfinksasSfinksas
* Skaros kalnasSkaros kalnas
* Karaimano perėjaKaraimano perėja
* KrioklysKrioklys

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bučedžio kalnai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| **Naja oxiana** |
| --- |
| Vidurinės Azijos kobra (*Naja oxiana*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Žvynaropliai  *( Squamata)* |
| Pobūris: | Gyvatės  *( Serpentes)* |
| Šeima: | Aspidai  *( Elapidae)* |
| Gentis: | Kobros  *( Naja)* |
| Rūšis: | Vidurinės Azijos kobra  *( Naja oxiana)* |

 |

**Vidurinės Azijos** (*Naja oxiana*) – aspidų (*Elapidae*) šeimos nuodingųjų gyvačių rūšis, viena nuodingiausių kobrų. Paplitusi Vidurinėje Azijoje. 

Gyvatės ilgis siekia iki 2 m ir daugiau, paprastai būna 160-180 cm ilgio. Suaugusios gyvatės kūno viršutinė dalis būna nuo šviesiai alyvinės iki tamsiai rudos spalvos, papilvė šviesi, gelsvos spalvos. Jaunoms kobroms būdingi ryškūs tamsūs skersiniai ratilai pilvo srityje. Kobrai bręstant bendras spalvų tonas darosi tamsesnis. Skersiniai dryžiai blanksta ir darosi platesni, papilvėje jie išnyksta, vietoje jų atsiranda dėmės. Akių vyzdžiai apvalūs, žvynai lygūs. Suerzinta gyvatė pakyla į viršų apie trečdalį savo ūgio, išpūsdama kaklo gobtuvą.

Gyvenimo būdas
--------------

Vidurinės Azijos kobra gyvena priekalnėse, neaukštuose kalnuose, upių slėniuose, tarpekliuose, ant šlaitų, krūmynuose, soduose, apleistuose statiniuose. Dažnai sutinkamos upių pakrantėse, nuklysta į smėlio dykumas prie smiltpelių kolonijų, kalnuose pakyla į 2000 m aukštį virš jūros lygio. Aktyvi dieną ir naktį. Minta smulkiais žinduoliais (apie 15-20 % raciono), varliagyviais (40 %; ypač daug pagauna žaliųjų rupūžių ar ežerinių varlių, priklausomai nuo gyvenamosios vietos), ropliais, tame tarpe kitomis gyvatėmis (30-35 %), paukščiais (5-10 %) ir jų kiaušiniais.

Patelės liepą padeda 6-19 pailgų kiaušinių, 40-54 mm ilgio, 12-19 g svorio. Jaunikliai išsilupa rugpjūčio antroje pusėje – rugsėjo mėn. Jų ilgis siekia 31-39 mm. Subręsta ketvirtaisiais gyvenimo metais. 

Vidurinės Azijos kobros įgėlimas žmogaus ar gyvulio organizme pasižymi stipriu neurotoksinų poveikiu. Sušvirkšti nuodai sukelia vangumą, galvos svaigimą, netrukus paralyžiuojami kvėpavimas ir raumenys, ištinka mirtis. Šios kobros nuodai naudojami medicininių preparatų gamyboje, eksperimentinėje biologijoje – tuo tikslu jos yra laikomos specialiuose
serpentariumuose.

Nuorodos
--------

* Vidurinės Azijos kobra


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vidurinės Azijos kobra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Durpojai** – pelkių augalai. Durpojai auga durpėse – substrate, kuriame yra daug vandens, bet mažai deguonies.

Durpinis substratas yra blogas šilumos laidininkas, todėl pavasarį pelkė įšyla vėliau, ir augalų vegetacija vėluoja. Dėl šių substrato ypatumų durpojai turi savitus anatominius ir morfologinius požymius.

Vasarą pelkių augalus neigiamai veikia dideli temperatūrų skirtumai paviršiuje ir gilesniuose durpių sluoksniuose. Dėl nepalankių sąlygų augalai auga labai lėtai.

Pelkėms būdingas nuolatinis drėgmės perteklius, dėl to substrate trūksta deguonies. Tokiame substrate sunku išgyventi grybams ir bakterijoms, kurie skaido organinę medžiagą. Dėl to visos augalinės nuokritos skaidomos labai lėtai ir pradeda kauptis durpės. Dėl dalinio organikos suskaidymo pelkėse augalams trūksta mineralinių medžiagų. Pelkių substratas turi žemą pH (yra rūgštus dėl humuso rūgščių), o tai augalams apsunkina mineralinių medžiagų įsisavinimą.

Pelkių vandenyje yra nemažai kenksmingų junginių, todėl augalai jo siurbia labai mažai, gyvuoja tarsi sausros sąlygomis. Pelkėse randami vabzdžiaėdžiai ir parazitiniai augalai, kurie savitu mitybos būdu bando kompensuoti mineralinių medžiagų, ypač azoto, trūkumą. Dėl mažamaistės aplinkos ir sausros sąlygų tipiniai pelkių induočiai augalai yra visžaliai, mažais, odiškais lapais, pasidengusiais stora kutikule, vaško sluoksniu ar plaukeliais. Šiais požymiais jie primena kseromorfinius sausų vietų augalus.

Trūkstant azoto žymiai sulėtėja augalų augimas, generatyvinių dalių vystymasis, lapuose sumažėja chlorofilo kiekis, tad durpėse augantys augalai yra neaukšti ir smulkūs. Pelkių augalų audinių tarpuląsčiai yra stambūs ir užpildyti oro. Durpojų šaknys auga ne gilyn į substratą, bet pasiskirsto horizontaliai paviršiniame sluoksnyje ar net kyla į viršų prisitaikydamos prie nuolat besikaupiančio durpių sluoksnio. Taip pat sumedėję pelkių augalai vis aukščiau išaugina pridėtines šaknis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tupčiauskaitė J. 2012. *Botanikos mokomoji lauko praktika: Stuomeninių augalų mokomųjų ekskursijų konspektai, užduotys ir kontroliniai klausimai*. Vilnius.
2. ↑  Ulevičius A. Tupčiauskaitė J. 2013. *Ekosistemų praktikumas: buveinės ir jų būdingosios rūšys*. Vilnius.
Dusakai
**Dusakas** (vok. *Dussack*, iš *Dussägge* ar *Tisacke*, iš ček. *tesák*) – apie XVI a. Vokietijoje atsiradęs mokomasis geležtinis ginklas, priskirtinas kalavijams. Tai palyginus trumpas vienašmenis ginklas, skirtas treniruotis kautis falčionu ar kitu panašiu trumpu vienašmeniu ginklu. Plačiau ėmus treniruotėse naudoti dusakus dvikovos dusakais tapo savotiška sporto šaka, ne tik treniruotė ruošiantis kautis kitais koviniais ginklais.

Dusakas dar vadinamas *dusack, dysack, tesak, tuseckn, thuseckn, disackn, dusägge, dusegge, dusegg*.

Dusakas atsirado iš paprastų didžiųjų peilių. Dusako geležtė gana trumpa (70–90 cm), stora, vienašmenė, nežymiai išlenkta, smailėjanti. Dusakus darydavo iš medžio. Žinomas tik vienintelis metalinio dusako egzempliorius. Raštuose aptinkama užuominų, kad dusakus darydavo ir iš odos.
  
Dusakai paprastai neturi atskiros rankenos. Rankeną atstoja dusako geležtės pamate išpjautas pailgas plyšys, pro kurį prakišami pirštai ir suimamas plyšio kraštas, kuris ir atstoja rankeną, tuo tarpu kitas kraštas atstoja lankelį. Tokia netikra rankena neturi skersinio ar buoželės.

Nėra žinoma nė vieno išlikusio medinio ar odinio dusako. Vienintelis žinomas egzempliorius – geležinis. Pagal šį egzempliorių kartais rekonstruojami metaliniai dusakai kaip normalūs ginklai. Šie hipotetiniai metaliniai dusakai neturi normalaus efeso, kurį atstoja ilga įkotė (be ant įkotės pritvirtintos rankenos), kurios galas užlenktas pirmyn, kad pats galiukas pasiektų apatinį geležtės kampą. Užlenktoji įkotės dalis veikia kaip rankenos lankelis. Šiais laikais tokie dusakai gaminami kaip tikrųjų kopijos, nors nežinoma, ar tipiški tų laikų dusakai buvo tokie.
  
Rekonstruoti metaliniai dusakai neretai irgi turi plyšį kaip rankenos pakaitalą .

Nuorodos
--------

1. ↑  Dusako naujadaras Archyvuota kopija 2008-07-25 iš Wayback Machine projekto. (nuotrauka)

* Little – known aspects of Dussack play through the ages Archyvuota kopija 2008-05-11 iš Wayback Machine projekto.
* Steel dussack Archyvuota kopija 2008-07-20 iš Wayback Machine projekto.
* How to make a cheap Dussack out of wood

Iliustracijos:

* Medinis dusakas[neveikianti nuoroda]
* Plieninis dusakas peilis Archyvuota kopija 2005-11-04 iš Wayback Machine projekto.
* Šiuolaikinė treniruotė su dusakais
Populiacijos kitimas 1961 - 2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais.
Žemėlapis pagal gyventojų tankumą
Šiame straipsnyje pateikiama informacija apie Švedijos gyventojus.

Istorija
--------

Senieji šalies gyventojai vertėsi medžiokle ir žvejyba. III tūkstantmetyje pr. m. e. paplito gyvulininkystė ir žemdirbystė. II tūkstantmetyje pr. m. e. įsiveržė gyvulių augintojų gentys (spėjama, kad indoeuropiečiai). Jos pavergė vietos gyventojus. Pirmaisiais mūsų eros amžiais čia apsigyveno šiaurės germanų gentys svionai ir gautai. IX-XII a. dabartinės Švedijos teritorijoje susiformavo švedų etninė grupė.

Demografija
-----------

**Gyventojų skaičius:** 9 059 651 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 15,7 %
* *15-64 m.:* 65,5 %
* *65 m. ir vyresni:* 18,8 % (2009 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 41,5 m.
* *vyrų:* 40,4 m.
* *moterų:* 42,6 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 0,158 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 10,13 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 10,21 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): + 1,66 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 85 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 0,5 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,06 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,06 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 1,03 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,79 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 0,98 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 2,75 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.) (antras mažiausias rodiklis pasaulyje)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 80,86 m. (dešimtas didžiausias pasaulyje)
* *vyrų:* 78,59 m.
* *moterų:* 83,26 m. (2009 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 99 %
* *vyrų:* 99 %
* *moterų:* 99 % (2003 m. apsk.)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Švedija (angliškai) Archyvuota kopija 2015-11-29 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Švedijos miestai

  

v • a • r **Europos gyventojai** 

Airija |
Albanija |
Andora |
Armėnija |
Austrija |
Azerbaidžanas |
Baltarusija |
Belgija |
Bosnija ir Hercegovina |
Bulgarija |
Čekija |
Danija |
Estija |
Graikija |
Gruzija |
Islandija |
Ispanija |
Italija |
Jungtinė Karalystė |
Juodkalnija |
Kazachija |
Kosovas |
Kroatija |
Latvija |
Lenkija |
Lichtenšteinas |
Lietuva |
Liuksemburgas |
Makedonija |
Malta |
Moldavija |
Monakas |
Norvegija |
Nyderlandai |
Portugalija |
Prancūzija |
Rumunija |
Rusija |
San Marinas |
Serbija |
Slovakija |
Slovėnija |
Suomija |
Švedija |
Šveicarija |
Turkija |
Ukraina |
Vatikanas |
Vengrija |
Vokietija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

Western Union logotipas
**The Western Union Company** - JAV finansinių paslaugų ir informacinių technologijų kompanija, teikianti mokėjimų paslaugas gyventojams ir verslui daugiau kaip 510000 fizinių vietų 200 šalių, taip pat internetu ir mobiliosiose platformose.[reikalingas šaltinis] 2015 m. Western Union atliko daugiau kaip 262 mln. vnt. gyventojas-gyventojui mokėjimų ir 508 mln. vnt. verslo mokėjimų. Kompanijos prezidentas ir generalinis direktorius - Hikmet Ersek.

Istorija
--------

Kompanija įkurta 1851 m. JAV kaip telegrafo paslaugų teikėja. 1871 m. telegrafo tinklo pagrindu pradėtos pinigų pervedimo paslaugos. XX a. antroje pusėje Western Union plėtojo telekomunikacijų ir ryšių paslaugas, turėjo platų antžeminių, požeminių ir povandeninių kabelių, mikrobangų ryšio tinklą, taip pat palydovų tinklą.

2006 m. baigtos teikti telegramų paslaugos. 2009 m. Western Union įsigijo kompaniją Custom House, kurią vėliau pervadino į Western Union Business Solutions.

Pastaraisiais metais Western Union investuoja į skaitmenines inovacijas: pristatyta WU EDGE platforma verslo klientams, \_Connect API, leidžianti mokėjimų paslaugas teikti kitoms interneto kompanijoms (pvz. Viber su WU mokėjimų integracija), ir kitas. Dalį šių technologijų plėtoja ir kuria Western Union Lietuvos padalinys.

Western Union Lietuvoje
-----------------------

Western Union biuras Vilniuje
2010 m. Vilniuje buvo įsteigtas Western Union kompetencijų centras - EUROC (European Regional Operations Center), UAB „Western Union Processing Lithuania". Šiuo metu EUROC dirba per 2500 darbuotojų, Lietuvos padalinys 2015 m. tapo didžiausiu "Western Union" kompanijos kompetencijų centru pasaulyje. EUROC vadovas - Šarūnas Šuipis.

„Western Union" Lietuvos padalinys yra atsakingas už strategines kompanijos verslo vystymo funkcijas:

* Informacinių technologijų kūrimo ir priežiūros
* Skaitmeninio verslo vystymo
* Rinkodaros, dizaino ir naudotojo patirties
* Pinigų plovimo prevencijos
* Verslo duomenų analizės
* Kainodaros analizės
* Apskaitos ir finansų
* Žmogiškųjų išteklių valdymo
* Elektroninių kanalų plėtros
* Atitikties teisės reikalavimams
* ir kitas.

EUROC bendradarbiauja su Lietuvos mokyklomis ir universitetais, turi praktikos programą.

EUROC įsteigtas „Western Union Foundation Lithuania" fondas kasmet remia įvairias edukacines, sporto, savanorystės, verslumo skatinimo veiklas. 2016 m. „Western Union Foundation Lithuania" parama Lietuvos nevyriausybinėms organizacijoms sudarė 43000 eurų.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-03-19 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Archyvuota kopija 2016-12-20 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑
7. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vaškinis popierius
**Vaškinis popierius** (angl. *wax paper, waxed paper*) – popierius, atsparus ir nelaidus vandeniui, nes paveiktas vašku. 

Dar viduramžiais buvo imta tepti popierių riebalais, kad jis pasidarytų pusskaidris ir/ar atsparus drėgmei. Vaškinio popieriaus išradimas priskiriamas Tomui Edisonui, nors *Gustave Le Gray* vaškinį popierių jau naudojo fotografijoje. Vaškinis popierius plačiai naudojamas virtuvėje dėl nelipimo, į jį vynioja laikomą maistą (pvz. sausainius), kad šis nesudrėktų ar neperdžiūtų. Taip pat jį naudoja mene ir amatuose.

Maisto gamyba
-------------

Vaškinio popieriaus naudojimas:

* Mikrobangėse: vaškiniu popieriumi galima pridengti maistą, kad kaitinamas mikrobangėse jis netikštų. Mikrobangos vaškinio popieriaus neveikia (nes šis neturi vandens), tad šis nekaista ir, normaliai vartojant, negali užsidegti mikrobangės viduje. Todėl vaškinis popierius mikrobangėse tinkamesnis negu plastikinės plėvelės, kurios aukštoje temperatūroje gali išsilydyti, ar juo labiau aliuminio folija.
* Orkaitėse: vaškinis popierius paprastai kepimui netinka, nes ima smilkti. Vaškinį popierių galima vartoti, jei šį uždengia tešla.

Kitoks panaudojimas
-------------------

Skutyklių skustukai (skutimosi peiliukai), kairėje – jų vokeliai. Vidinis vokelis būdavo iš vaškinio popieriaus (čia tokie yra su užrašais *Wilkinson*).
* Tradiciškai skutyklių peiliukai (skustukai) vyniojami į vaškinį popierių, kad apsisaugoti nuo jų ašmenų.
* Iš vaškinio popieriaus padaryti žaisliniai popieriniai laiveliai ilgiau laiko, nes netyžta vandenyje.
* Anksčiau į vaškinį popierių pakuodavo kramtomosios gumos gabalėlius.

Aplinkos apsauga
----------------

Vaškinis popierius yra biologiškai irus, nors biologinės kilmės vaškas gamtoje išsilaiko gana ilgai. Irimo trukmė pailgėja, jei naudojamai naftos kilmės parafinai. 

Vaškinis popierius netinka makulatūrai.
|  |
| --- |
| Venetų kalba |
| Kalbama | Venetas |
| Kalbančiųjų skaičius | 0 |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | mirusi |
| Kilmė | indoeuropiečiųitalikų/germanų/keltų(?)00**venetų** |
| Rašto sistemos | senasis italikų raštas |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-3 | - |

**Senoji venetų kalba** – mirusi indoeuropiečių kalba, vartota venetų tautos, gyvenusios Adrijos jūros šiaurinėse pakrantėse, į šiaurės rytus nuo Po deltos (dab. Italijos Venetas, dalis Slovėnijos). Venetų kalbos giminystė su kitomis indoeuropiečių kalbomis neaiški – ji turi panašumų su italikų, germanų, keltų kalbomis, galbūt su ilyrų kalbomis. Priklauso „kentum" kalbų būriui.

Senoji venetų kalba žinoma iš ~200 trumpų įrašų, datuojamų V–I a. pr. m. e. Jie užrašyti senojo italikų rašto, giminingo etruskų, graikų raštams, atmaina.

I a. pr. m. e. venetų kalbą išstūmė lotynų kalba.

Venetiško įrašo pavyzdys:

venetų k.: *Mego donasto śainatei Reitiiai porai Egeotora Aimoi ke louderobos.*
lotynų k.: *me donavit sanatrici Reitiae bonae Egetora [pro] Aemo liberis-que.*
lietuvių k.: *Man dovanojo, gydytojai Reitijai gẽrai, Egeotora – dėl Aimo ir vaikų.*

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Senoji venetų kalba*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė, 152 psl.
| Pietų Korėja
 |
| --- |
| Pietų Korėjos herbas |
| Šis straipsnis yra serijosPietų Korėjos politinė sistemair vyriausybėdalis |
| 
Konstitucija
* + Konstitucija

 |
| 
Vyriausybė
* + Prezidentas (sąrašas)
	+ Jun Sokjolas
	+ Ministras Pirmininkas (sąrašas)
	+ Han Duck-soo
	+ Ministerijos

 |
| 
Parlamentas
* + Nacionalinis Susirinkimas
	+ Politinės partijos
	+ NPP · DEP · LJP · Bak  DDP · KKP · NPP

 |
| 
Teismai
* + Aukščiausiasis teismas
	+ Konstitucinis teismas

 |
| 
Rinkimai
* + Prezidento
	+ 1997 · 2002 · 2007 · 20122017 · 2022
	+ Parlamento
	+ 2000 · 2004 · 2008 · 20122016 · 2020

 |
| 
Adm. suskirstymas
* + Provincijos

 |
| 
Užsienio politika
* + Tarptautiniai santykiai
	+ Saulės Šviesos politika

 |
| Ž • A • R |

**Pietų Korėjos ministras pirmininkas** – šalies vykdomosios valdžios vadovas. Jis skiriamas prezidento, tačiau turi gauti parlamento patvirtinimą. Kandidatui į ministro pirmininko postą nebūtina būti parlamento nariu, tačiau juo negali tapti asmuo, einantis karines pareigas. Dabartinis šalies ministras pirmininkas yra Kim Tėho (김태호).

Funkcijos
---------

Pagal šalies Konstituciją, ministras pirmininkas padeda prezidentui vykdyti jo funkcijas, prižiūri ministerijų darbą ir rekomenduoja prezidentui jų vadovų kandidatūras. Tais atvejais, kai prezidentas negali vykdyti savo galių, ministras pirmininkas perima šalies valdymą ir tampa laikinuoju šalies prezidentu.

Istorija
--------

Ministro pirmininko postas įsteigtas 1948 m. kartu su Pietų Korėjos valstybės įkūrimu. Nuo 1961 iki 1963 m. šias pareigas einantis asmuo buvo vadinamas vyriausiuoju kabineto ministru.

Buvę ministrai pirmininkai
--------------------------

*Pagrindinis straipsnis – Sąrašas:Pietų Korėjos ministrai pirmininkai*.
Per visą Pietų Korėjos istoriją yra buvę 41 ministro pirmininko kadencija, kurias užėmė 37 skirtingi asmenys.

Kita informacija
----------------

* Pietų Korėjos politinė sistema
* Pietų Korėjos prezidentas

Nuorodos
--------

* Oficialus Pietų Korėjos ministro pirmininko puslapis Archyvuota kopija 2010-09-29 iš Wayback Machine projekto.
| Senoji Žagarė |
| --- |
| Gyvenvietė panaikinta XX a. pradžioje |
| Senosios Žagarės bažnyčia |
|  |
| 

Senoji ŽagarėSenoji Žagarė

 |
| **Koordinatės** | 56°21′40″š. pl. 23°15′00″r. ilg.﻿ / ﻿56.361°š. pl. 23.250°r. ilg.﻿ / 56.361; 23.250﻿ (Senoji Žagarė)Koordinatės: 56°21′40″š. pl. 23°15′00″r. ilg.﻿ / ﻿56.361°š. pl. 23.250°r. ilg.﻿ / 56.361; 23.250﻿ (Senoji Žagarė) |
|  |
| **Apskritis** | Šiaulių apskrities vėliava Šiaulių apskritis |
| **Savivaldybė** | Joniškio rajono savivaldybės vėliava Joniškio rajono savivaldybė |
| **Seniūnija** | Žagarės seniūnija |
|  |
| **Istoriniai pavadinimai** | rus. *Старые Жагоры; Жагоры Старые* |

**Senoji Žagarė** – buvęs miestelis Joniškio rajono savivaldybėje, dabar šiaurės vakarinė Žagarės miesto dalis, kurią Švėtės upės skiria nuo Naujosios Žagarės.

Tai Žagarės senamiestis, saugomas valstybės kaip urbanistikos paminklas. Išsaugotas XVI a. gatvių tinklas, turgaus aikštė, akmeniniai grindiniai, raudonų plytų namai, beveik nesuardyta XIX a. architektūra, saviti pastatai (tarp jų vilnų karšykla), XX a. tarpukario muitinės pastatas, išlikę keletas XVII–XVIII a. molio ir vietinio dolomito statinių. Stovi medinė Senosios Žagarės Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia, pastatyta 1712 m. už bažnyčios yra Senosios Žagarės miesto kapinės Švėtės pakrantėje. Išlikusi viena iš Žagarės sinagogų.

Istorija
--------

Senosios Žagarės sinagogos ~1920 m. (nuotraukoje – kairėje pusėje tolesniame plane)
Iki XIX a. pabaigos dabartinėje Žagarės vietoje buvo du savarankiški miesteliai – Senoji Žagarė kairiajame upės krante ir Naujoji Žagarė dešiniajame. Senosios Žagarės dvaras minimas 1490 m. ant Žagarės I piliakalnio. 1495 m. prie jo leista rengti turgų, prieš 1499 m. pastatyta Senosios Žagarės Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia. 1595–1797 m. Senojoje Žagarėje veikė muitinė. XVII a. Senoji Žagarė priklausė Biržuvėnų valsčiui. Miestelis labai nukentėjo per XVII–XVIII a. Šiaurės karus. 1857 m. Senosios ir Naujosios Žagarės miestelius nupirko Dmitrijus Naryškinas. 1897 m. Senojoje Žagarėje gyveno 2527 žmonės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Senoji Žagarė ir Mergelė Barbora Žagarietė. Etaplius.lt (tikrinta 2022-03-10).
2. ↑  Žagarės miesto senoji dalis. Kapamatyti.lt (tikrinta 2022-03-10).
3. ↑  Žagarė. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-03-10).
4. ↑  s:ru:ЕЭБЕ/Жагоры Старые. Географическо-статистический словарь Российской империи, T. 2 (Дабанъ — Кяхтинское Градоначальство). СПб, 1865, 219 psl.
Populiacijos kitimas 1961 - 2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais. Norėdami padidinti grafiką paspauskite ant jo kairiu pelės klavišu.

| Pietų korėjiečių religingumas |
| --- |
| religija |  |  | procentai |  |
| Krikščionybė |    | 29.3 % |
| Budizmas |    | 22.8 % |
| Von budizmas |    | 0.3 % |
| Konfucianizmas |    | 0.2 % |
| Čondoizmas |    | 0.1 % |
| Be religijos |    | 46.5 % |
|  |

Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Pietų Korėjos demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 50 000 000 (2010 m. spalio mėn.) 

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 16,8 %
* *15-64 m.:* 72,3 %
* *65 m. ir vyresni:* 10,8 % (2009 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 37,3 m.
* *vyrų:* 36 m.
* *moterų:* 38,5 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 0,266 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 8,93 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 5,94 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -0,33 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 81 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 0,6 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,07 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,1 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 1,04 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,67 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 1 vyras vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 4,26 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 78,72 m.
* *vyrų:* 75,45 m.
* *moterų:* 82,22 m. (2009 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 97,9 %
* *vyrų:* 99,2 %
* *moterų:* 96,6 % (2002 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Korea's Population Exceeds 50 Million, The Chosun Ilbo, 2010-10-14

* CŽV pasaulio faktų knyga: Pietų Korėja (angliškai) Archyvuota kopija 2015-07-03 iš Wayback Machine projekto.

  

v • a • r **Azijos gyventojai** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachija |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas
Koordinatės: 56°09′57″š. pl. 24°12′43″r. ilg.﻿ / ﻿56.165803°š. pl. 24.212077°r. ilg.﻿ / 56.165803; 24.212077

|  |
| --- |
| **Vaškų gimnazija** |
| Vaškų gimnazija herbasVaškų gimnazija herbas |
| Vaškų gimnazija |
| **Adresas** | Mokyklos g. 23, Vaškai |
| **Direktorius(-ė)** | Dalia Remeikienė |
| **Mokinių skaičius** | 260 |
| **Įkūrimo data** | 1853 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 33 |

2014 m.
**Pasvalio rajono Vaškų gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pasvalio raj. Vaškuose, Mokyklos g. 23, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190616053.

Filialai:

* Pasvalio rajono Vaškų vidurinės mokyklos Nairių pradinio ugdymo skyrius;
* Pasvalio rajono Vaškų vidurinės mokyklos Grūžių pagrindinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

1853 m. Vaškuose veikė parapinė mokykla, įkurta vyskupo M. Valančiaus paskatinimu. Ją lankė 28 mokiniai. Po 1863 m. sukilimo mokykla buvo surusinta. 1912 m. caro valdžios leidimu įsteigta pradžios mokykla. 1928 m. mokyklai suteiktas Simono Daukanto vardas. 1934 m. Vaškuose buvo pastatyta pradinė mokykla. Ji buvo 6 skyrių, dirbo 6 mokytojai, kurie buvo labai gerbiami ir turėjo didelį autoritetą. Tuo pat metu prie mokyklos veikė 4 skyrių mokykla žydų vaikams.

1944 m. šalia pradinės mokyklos ėmė kurtis progimnazija. 1950–1952 m. mokykla reorganizavosi į vidurinę mokyklą. 1963 m. prie senosios mokyklos buvo atidarytas pirmasis priestatas, o 1975 m. išaugo pagrindinis mokyklos pastatas ir sporto salė.

Nuo 2000 m. mokykla įgyvendina profilinį mokymą. Mokyklos nuostata yra pripažinti ir suprasti, kad kiekvieno prigimtiniai sugebėjimai ir aplinka skiriasi, ir gerbti kiekvieną, koks jis yra. Mokykla bendradarbiauja su Švedijos Gotenės komunos mokyklomis, bendrauja su kitų Skandinavijos šalių mokyklomis. Vaškų vidurinę mokyklą remia Almos Adamkienės labdaros ir paramos fondas.

2014 m. rugsėjo 1 d. į Vaškų vidurinę mokyklą susirinko 260 mokinių ir 33 mokytojai.

2015 m. mokymo įstaiga reorganizuota į Vaškų gimnaziją.

Direktoriai
-----------

* Dalia Remeikienė

Žymūs mokytojai
---------------

* Egidijus Lungis, pedagogas, Pasvalio rajono politikas

Žymūs mokiniai
--------------

* Antanas Apynis, Vilniaus universiteto docentas
* Bronius Grigelionis, profesorius
* Rimantas Indrišionis, pedagogas, aviamodeliuotojas
* Bronius Maskuliūnas, kalbininkas. humanitarinių mokslų daktaras
* Rimantas Velykis, agronomas, Rokiškio rajono politikas

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2013-06-11 iš Wayback Machine projekto.
* Mokyklos žurnalas Archyvuota kopija 2007-03-12 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Manoma, kad šis straipsnis skiria per mažai dėmesio vieniems geografiniams regionams ir per daug – kitiems.**Jei galite, subalansuotai perrašykite straipsnį, neskirdami jokiam regionui perdėto dėmesio. Taip pat galite padėti susitarti dėl sprendimo diskusijų puslapyje. |

 Toronto Daily Star aprašė pirmą Kanados šiuolaikinio šokio festivalį vykusį 1960 m. vasario 25 d. naujai pastatytoje  Toronto Lietuvių parapijos salėje. Jį surengė Jonė Kvietys-Young, Birutė Nagys ir Nancy Lima Dent. 
**Modernusis šokis** –  kūrybinis,  menininis, parodomasis šokis išsivystęs dvidešimtojo amžiaus pradžioje kaip priešprieša klasikiniam  baletui.

Isadora Duncan ir Martha Graham yra šiuolaikinio šokio pradininkės.

 Vokietijoje šiuolaikinis šokis buvo žinomas kaip išraiškos šokis ir priskiriamas vokiškam  ekspresionizmui. Jį išpuoselėjo Rudolf von Laban.

Danutė Marija Nasvytytė yra išraiškos šokio pradininkė  Lietuvoje. 1939 m. ji baigė J. Klamt išraiškos mokyklą Berlyne ir Kaune įsteigė Ritminės gimnastikos ir išraiškos šokio studiją, kurią lankė apie 200 mokinių.

Išraiškos šokio tradicijas Lietuvoje tęsė jos mokinės Kira Katerina Daujotaitė, Lidija Motiejūnaitė. Jos mokinės Jonė Kvietys-Young ir Birutė Nagys po karo gyveno Kanadoje, kur jos kartu su Nancy Lima Dent surengė pirmą Kanados šiuolaikinio šokio festivalį 1960 m. vasario 25 d. naujai pastatytoje  Toronto Lietuvių parapijos salėje.

Nuorodos
--------

* Šiuolaikinio šokio asociacija
* Šokio kryžkelėse Pokalbis su Kauno šokio teatro „Aura" meno vadove Birute Letukaite
* Šokio spaustuvė: šiuolaikinio šokio spalvos Lietuvoje
* Audrė Domeikaitė. Šiuolaikinis šokis Lietuvoje: ko tikėtis ir kaip tai suprasti?
* Šiuolaikinio šokio istorija
* Modernus šokis Archyvuota kopija 2012-10-16 iš Wayback Machine projekto.
* Lietuvos šokio informacijos centras

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Dance Collection Danse, Number 60, 2005." (PDF). Nuoroda tikrinta 2012 m. spalio 25 d..
Koordinatės: 54°17′š. pl. 22°49′r. ilg.﻿ / ﻿54.28°š. pl. 22.82°r. ilg.﻿ / 54.28; 22.82

| Senosios Ančios valsčius |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **XIX a.** |

 |
| 


 |
|  |
|  |
| **Administracinis centras** | Senoji Ančia |
|  |
| **1867 m.** | Suvalkų apskritis |

**Senosios Ančios valsčius** (lenk. *gmina Hańcza Stara*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas šiaurės rytų Lenkijoje. Centras – Senoji Ančia.

Istorija
--------

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. ši teritorija priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei.

Valsčius minimas XIX a. tikriausiai iki 1870 m. panaikintas. Apie 1890 m. Senoji Ančia buvo Vižainio valsčiuje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Hańcza Stara*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. XI (Sochaczew — Szlubowska Wola). Warszawa, 1890, 218 psl. **(**lenk.**)**

* Skorowidz miejscowości Rzeczypospolitej Polskiej - Tom V - Województwo Białostockie, Główny Urząd Statystyczny Rzeczypospolitej Polskiej, Warszawa, 1924.
Grūdų elevatorius prie įmonės „Kėdainių grūdai"
**Grūdų elevatorius** (lot. *elevator*, 'kėlėjas') – specialių statinių kompleksas grūdams laikyti. Komplekse yra keli, iki kelių šimtų tūkstančių tonų talpos, silosai ir atskiras arba su silosais sublokuotas daugiaaukštis bokštinis pastatas su technologine įranga, administracinėmis ir buitinėmis patalpomis.

Elevatoriaus darbas
-------------------

Elevatorių sudaro maždaug 30 m aukščio, 6-7 m (nors būna iki 25 m) skersmens cilindro formos statiniai, iš gelžbetonio arba metalo. Jie sujungti su darbiniu pastatu, kuriame yra transportiniai ir technologiniai įrengimai: vertikalūs konvejeriai (elevatoriai), automatinės svarstyklės, grūdų apdorojimo įranga (džiovinimo, priemaišų šalinimo, rūšiavimo), grūdų būklės matavimo prietaisal. Grūdai iš priėmimo bunkerių konvejerių pagalba pakeliami į darbinio pastato viršų, pasveriami, išvalomi nuo priemaišų, išdžiovinami ir viršutiniu konvejeriu nugabenami į silosinius cilindrus. Ten yra vėdinimo ir temperatūros reguliavimo sistemos, neleidžiančios grūdams sugesti. Šiuolaikiniai elevatoriai yra automatizuoti, tačiau seniau grūdai dažnai būdavo semiami rankiniu būdu.

Pagal paskirtį elevatoriai skirstomi:

* paruošiamieji – priima grūdus iš savininkų, juos išvalo, laiko, vėliau grąžina savininkui (talpa 15-100 tūkst. tonų);
* gamybiniai – būna prie malūnų, kruopų, krakmolo, kombinuotų pašarų gamyklų (talpa 10-150 tūkst. tonų);
* baziniai – skirti ilgam grūdų saugojimui, kraunami tiesiai į/iš geležinkelio vagonų (talpa 100–150 tūkst. tonų);
* perkėlų ir uostų – įkuriami prie uostų ir kitose vietose, kur grūdai perkeliami iš vienos rūšies transporto į kitą (talpa 50-100 tūkst. tonų).

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Grūdų elevatorius** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  *Elevatorius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Modelis** (objektinis programavimas) – vartotojui specifinis objektas, kaip viena iš savybių priskiriamas objektui – šeimininkui. Modelis išpildo šeimininko atpažįstamą sutartą interfeisą ir pateikia objekto – šeimininko algoritmui *veiksmus*, kuriuos galima laikyti šio algoritmo pradiniais duomenimis. Pavyzdžiui, lentelės modelis turi metodus lentelės nurodytai langelio reikšmei gauti ir lentelės matmenims sužinoti. Toks vartotojui specifinis modelis sujungiamas su daug sudėtingesniu universaliu objektu, įvairiai atvaizduojančiu lentelę grafinėje sąsajoje. Tas pats modelis tinka ir kitam objektui, kuris, tarkim, apskaičiuoja ir grafiškai pateikia kokią nors statistiką.

Modeliai dažnai naudojami įvairių vartotojo sąsajos elementų (sąrašų, lentelių, medžių) pradiniams duomenims pateikti. Tai lankstesnis metodas, nei statiškas duomenų nurodymas.

Kartais sudėtingesni grafiniai objektai turi kelis modelius. Pavyzdžiui, lenetelė gali turėti atskirą išrinkimo modelį, atsakingą už jos eilučių, stulpelių ar pavienių langelių išrinkimą. Skirtingose lentelėse šio išrinkimo galimybės gali būti skirtingos bei specifinės (ar galimas eilučių išrinkimas, ar galimas stulpelių išrinkimas, ar galima išrinkti pavienius langelius, ar šiuo atveju yra kokių nors apribojimų išrinktų langelių tarpusavio išdėstymui ir pan).
|  Senosios Kamenos Šv. Onos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Dambravos |
| **Savivaldybė** | Dambravos valsčius |
| **Gyvenvietė** | Stara Kamena |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1610 m. |

**Stara Kamenos Šv. Onos bažnyčia** (lenk. *Kościół św. Anny w Starej Kamiennej*) – medinė šventykla, įkurta 1610 m. šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Sokulkos apskrityje, Dambravos valsčiuje, Stara Kamenos kaime. Bažnyčios steigėjas buvo Petras Viesiolovskis (Piotr Wiesiołowski), kurio dabar jau nebeišlikęs vasarnamis stovėjo šiose apylinkėse. Tai seniausia medinė šventykla Palenkės vaivadijoje. Bažnyčia priklauso Dambravos Šv. Stanislavo parapijai. 1969 m. gruodžio 6 d. bažnyčia buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorinių paminklų sąrašą.

Šaltiniai
---------

* Dambravos valsčiaus saugomų istorijos paminklų aprašymas (lenk.) Archyvuota kopija 2012-02-26 iš Wayback Machine projekto.;
* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)[neveikianti nuoroda].

Koordinatės: 53°41′22″ š. pl. 23°18′05″ r. ilg.﻿ / ﻿53.68944°š. pl. 23.30139°r. ilg.﻿ / 53.68944; 23.30139
**Modlonos gyvenvietė** (rus. *Модлона*) – vėlyvojo neolito (3 tūkstantmetis pr. m. e.) laikotarpio polinė medžiotojų ir žvejų gyvenvietė Vožės ežero baseine, Modlonos ir Perečnajos upių sankirtoje, Vaškino rajonas, Vologdos sritis, Rusijos Federacija.

Tyrimai
-------

Gyvenvietę 1919 m. aptiko hidrografas K. Markovas, 1937–1938 m. ir 1945–1956 m. ją tyrė Aleksandras Briusovas, 1970–1975 m. – S. Ošibkina. Pastatai stulpinės konstrukcijos su šlaitiniais stogais, stovėjo ant platformų, kurias laikė įkalti poliai. Rasta ginklų (medinių iečių, kaulinių iečių antgalių, kūgio formos strėlių antgalių, titnaginių karklo lapo formos ietigalių, rombinių strėlės antgalių), žvejybos įrankių (vienašonių žeberklų, irklą, bučių, akmeninių tinklų pasvarų), darbo įrankių (medinių kaušų, titnaginių peilių, kirvelių), papuošalų (gintarinių kabučių, sagučių, gintaro žaliavos, nebaigtų gaminti gintaro dirbinių), titnaginių paukščių, molinių zoomorfinių figūrėlių. Rasti katilo formos puodai iš molio, kuriame daug grūstų kriauklelių. Puodo paviršius puoštas apvaliomis duobutėmis, įspaudais. Sprendžiant iš gintaro radinių, Modlonos gyventojai palaikė prekybos ryšius su Rytų Prūsija. Priskiriama Pergapolio kultūrai. Archeologai pagal radinius išskiria vadinamąsias Modlonos tipo gyvenvietes.

Literatūra
----------

* Брюсов А. Я. Свайное поселение на р. Модлоне и другие стоянки в Чарозерском районе Вологодской области // Материалы и исследования по археологии СССР, № 20, М. 1951.
* Zhulnikov, Alexander. Exchange of amber in Northern Europe in the III millennium BC as a factor of social interactions. Eesti Arheoloogia Ajakiri. Estonian Journal of Archaeology, XII-1/2008. p. 3–15

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Girininkas. *Modlonos gyvenvietė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 300 psl.

Koordinatės: 60°25′00″š. pl. 38°58′00″r. ilg.﻿ / ﻿60.41667°š. pl. 38.96667°r. ilg.﻿ / 60.41667; 38.96667

Nuorodos
--------

* Modlonos radiniai
* Модлонское свайное поселение
Lietuviška ir estiška grūdėta varškė.
Lietuviškas grūdėtos varškės desertas.
Indelis grūdėtos varškės.
Namuose gaminta grūdėta varškė.
**Grūdėta varškė** – mažo riebumo pieno produktas. Šiuo atveju tai minkšti, nenokinti, baltos spalvos sūrio grūdeliai, pagaminti iš lieso pieno. Gamybos eigoje sūrio grūdeliai sumaišomi su pasūdyta grietinėle. Šis produktas gali būti vartojamas atskirai arba kaip sudėtinė įvairių patiekalų dalis, desertai ir pan.

Pagal savo struktūrą grūdėta varškė užima tarpinę padėtį tarp įprastos varškės ir sūrio. Ji turi visas naudingas varškės savybes, bet yra mažiau kaloringa, negu sūris. Paprastai grūdėtos varškės riebumas neviršija 9 %. Be to ji gali būti ilgiau laikoma.

Sudėtis
-------

Grūdėtos varškės sudėtyje yra:

* pieno baltymai – vyrauja kazeinas;
* aminorūgštys – metioninas, lizinas, cholinas;
* mineralinės medžiagos – kalcis, fosforas;
* vitaminai – grupės B, taip pat C, PP.

Dėl didelio baltymų kiekio ir mažo riebumo ši varškė vartojama kaip dietinis produktas, ji populiari ir sportininkų mityboje.

Gamybos technologija
--------------------

Paprasta ir grūdėta varškė viena nuo kitos niekuo nesiskiria, tik – skirtingais gamybos būdais. Priklausomai nuo naudojamos gamybos technologijos, gaminami dviejų dydžių grūdėtos varškės grūdeliai. Gaminant mažai riebalų turintį produktą, galima naudoti liesą grietinėlę. Grūdeliai gali būti gaminami trumpai (4 – 5 val.), vidutinio ilgumo (6 – 8 val.) ir ilgai (8 – 16 val.) rauginant. Rauginimo laikas priklauso nuo raugo ar probiotikų dozavimo ir užraugiamo pieno temperatūros. Nuo panaudojamų raugų rūšies priklauso varškės skoninės savybės, aromatas. Esant optimaliam rauginimo procesui, antrinis rūgimas yra minimalus, pieno rūgšties raugai užtikrina reikalingą grūdelių drėgmę, konsistenciją, pastovią galutinę pH reikšmę.

Šaltiniai
---------

1. ↑


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Grūdėtoji varškė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* Grūdėta varškė Archyvuota kopija 2013-08-12 iš Wayback Machine projekto.
* Grūdėta varškė (rusų k.) Archyvuota kopija 2007-12-03 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Varškė
* Sojų varškė
* Varškės sūrelis
**Pietų Kasajus** (pranc. *État minier du Sud-Kasaï*) – buvusi separatistinė valstybė dabartinės Kongo demokratinės respublikos pietų centrinėje dalyje 1960–1961 m. Šis regionas siekė nepriklausomybės nuo Kongo taip pat kaip ir gretima separatistinė Katanga. Šių valstybių formavimasis buvo susijęs su buvusio Belgijos Kongo dekolonizacija, etniniais konfliktais ir politiniais nesutarimais tarp centrinės vyriausybės ir vietinių deimantais turtingo regiono vadų.

Atsiskyrimas
------------

1960 m. birželio 14 d. pora savaičių prieš Kongas paskelbė nepriklausomybę, Kasajaus oficialūs asmenys paskelbė apie Pietų Kasajaus nepriklausomybę ir Pietų Kasajaus federalinės valstybės įkūrimą. 1960 m. rugpjūčio 8 d. buvo paskelbta *Pietų Kasajaus kalnakasybos valstybė* (angl. *Mining State of South Kasai*), kurios sostinė buvo Bakvanga (dabartinis Mbuži Majis). *Albert Kalonji* buvo paskelbtas Pietų Kasajaus prezidentu, o *Joseph Ngalula* – vyriausybės galva.

Žymių žmonių asamblėja suteikė *Kalonji* tėvui 1961 m. balandžio 12 d. monarcho titulą *Mulopwe*. Naujas monarchas išsyk atsisakė savo titulo savo sūnaus naudai, ir šis toliau valdė Pietų Kasajų kaip *Mulopwe* ('karalius') *Albertas I Kalonji*.
1961 m. liepos 16 d. *Kalonji* atsisakė karališkumo, tačiau išlaikė *Mulopwe* titulą, o savo vardą pakeitė į *Albert I Kalonji Ditunga*.

Reintegracija
-------------

Po kruvinos keturių mėnesių karinės kampanijos, kurios metu žuvo tūkstančiai civilių, centrinės vyriausybės kariuomenė atkariavo regioną ir 1961 m. gruodžio 30 d. suėmė *A. Kalonji*, taip pabaigdama Pietų Kasajaus kaip valstybės istoriją.

*Kalonji* 1962 m. rugsėjo 7 d. pabėgo iš kalėjimo ir pamėgino sudaryti naują vyriausybę, bet ši buvo likviduota greičiau nei per mėnesį.

Zairą valdant *Mobutu Sese Seko* ankstesnis Pietų Kasajus buvo padalintas, kad išvengti tolesnio separatinio judėjimo.

Nuorodos
--------

1. ↑  Ankstesnis titulas buvo „Aukščiausiasis mulubų vadas ir susijusių genčių gynėjas"
| **Cystoderma granulosum** |
| --- |
| *Cystodermella granulosa* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Pievagrybiniai  *( Agaricaceae)* |
| Gentis: | Šlakabudė  *( Cystoderma)* |
| Rūšis: | Grūdėtoji šlakabudė  *( Cystoderma granulosum)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Grūdėtoji šlakabudė** (*Cystoderma granulosum*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, šlakabudžių (*Cystoderma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Spygliuočių, rečiau lapuočių miškai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė šiurkščiai grūdėta, sporos mažos, neamiloidinės.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 3–5 (6) cm skersmens, paplokščia, su gūbreliu, grūdėta, viduryje raukšlėta, žvyneliuota, oranžiškai ruda, rudai raudona, pakraščiai su dalinio apvalkalo draiskanotu apvadu. Lakšteliai siauri, tankūs, balti, vėliau – gelsvi, priaugtiniai. Kotas 4–8×0,3–0,8 cm, su žiedu, virš jo šviesesnis, tik taškuotas, o žemiau žiedo plaušuotas, žvynuotas, rudai rausvas. Trama gelsva, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 4–5×2,5–3 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai raudonai rudi, raudonesni nei cinoberinės šlakabudės.

Auga pavieniui, po kelis vaisiakūnius, tarp samanų. Valgoma, bet menkavertė, kai kurie mikologai nurodo, kad nevalgoma.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas. Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 210 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| Pietų Kivu*Sud-Kivu* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kongo Demokratinės Respublikos vėliava Kongo Demokratinė Respublika |
| **Administracinis centras** | Bukavu |
| **Teritorijos** | 8 |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 7 066 400 |
| **Plotas** | 65 070 km² |
| **Tankumas** (2020) | 109 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CD-SK |

**Pietų Kivu provincija** (pranc. *Province du Sud-Kivu*) – provincija Kongo Demokratinės Respublikos rytinėje dalyje. Ribojasi su Šiaurės Kivu – šiaurėje, su Ruanda, Burundžiu ir Tanzanija – rytuose, su Katanga – pietuose, su Maniema – pietvakariuose bei vakaruose. Administracinis centras – Bukavu.

Pietų Kivu provincija liūdnai pagarsėjusi dėl etninių konfliktų, grubių žmogaus teisių pažeidimų. Kivu regionas buvo pagrindinis Antrojo Kongo karo židinys.

Geografija
----------

Paviršius daugiausia kalvotas ir kalnuotas, plyti daugiausia savanų plotai su džiunglių ruožais. Driekiasi Mitumbos kalnų grandinė, kurios svarbiausia viršūnė Pietų Kivu teritorijoje yra Bjegos kalnas (2790 m). Rytiniame pasienyje provincija apima dalis Kivu ir Tanganikos ežerų.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Provincija padalinta į 8 teritorijas:

* Fizi
* Idžvi
* Kabarė
* Kalehė
* Mvenga
* Šabunda
* Uvira
* Valungu

Šaltiniai
---------

1. ↑  CONGO (DEM. REP.), *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  **Kongo Demokratinės Respublikos provincijos** |  |
| Aukštutinė Katanga | Aukštutinis Lomamis | Aukštutinė Uelė | Čopas | Čuapa | Ituris | Kasajus | Kinšasa | Kvangas | Kvilu | Lomamis | Lualaba | Mai Ndombė | Maniema | Mongala | Pietų Kivu | Pietų Ubangis | Pusiaujo provincija | Rytų Kasajus | Sankuru | Šiaurės Kivu | Šiaurės Ubangis | Tanganika | Vidurinis Kasajus | Vidurinis Kongas | Žemutinė Uelė |
**Baitas** (angl. *Byte*; *B*) – informacijos kiekio matavimo vienetas, sudarytas iš bitų sekos (dažniausiai 8, tačiau senesniuose kompiuteriuose yra naudoti ir 6, 7, 9, 12 bitų žodžiai, maždaug iki 7-ojo dešimtmečio pabaigos irgi vadinti baitais). Baito terminas naudojamas kompiuterijoje, dažniausiai tai mažiausias adresuojamas kompiuterio atminties vienetas. Kompiuterių sistemose baitas yra atominis, t. y. pats mažiausias adresuojamas vienetas. Aštuonių bitų baitas turi vieną vienodai tikėtiną reikšmę iš 256, tai gali būti teigiamas sveikas skaičius nuo 0 iki 255, sveikasis skaičius nuo -128 iki 127, simbolis (pavyzdžiui, 7 bitų ASCII simbolis ar 8 bitus naudojančios koduotės simbolis). Vieno ar daugiau baitų seka sudaro žodį.

Informacijos matavime yra kartotiniai vienetai, kurių priešdėliai atitinka SI sistemos matavimo vienetų priešdėlius, tačiau nėra 10n kartotiniai.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 kB | kilobaitas | = 1024 B | = 210 B (B – baitas) |
| 1 MB | megabaitas | = 1024×1024 B = 1 048 576 B | = 220 B |
| 1 GB | gigabaitas | = 1024×1024×1024 B = 1 073 741 824 B | = 230 B |
| 1 TB | terabaitas | = 1024×1024×1024×1024 B = 1 099 511 627 776 B | = 240 B |
| 1 PB | petabaitas | = 1024×1024×1024×1024×1024 B = 1 125 899 906 842 624 B | = 250 B |
| 1 EB | eksabaitas | = 1024×1024×1024×1024×1024x1024 B = 1 152 921 504 606 846 976 B | = 260 B |

Dėl suderinamumo su SI sistema, siūloma taikyti 10n kartotinių sistemą, o esamos pavadinimus keisti į „kibibaitas", „mebibaitas" ir t. t.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  „Byte". *Britannica*. Nuoroda tikrinta 2022-12-23.
2. ↑  *Baitas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-12-23.