recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Šis straipsnis apie Dauguvos intaką. Apie Unžos intaką skaitykite straipsnyje Meža (Unža).*

| Meža |
| --- |
| Mežos aukštupys Mežos aukštupys |
| **Ilgis** | 259 km |
| **Baseino plotas** | 9080 km² |
| **Vidutinis debitas** | 61 m³/s |
| **Ištakos** | Valdajaus aukštuma, Rusija |
| **Žiotys** | Dauguva |
| **Šalys** | Rusija |

**Meža** (rus. *Межа*) – upė Rusijoje, Tverės srityje; kairysis Dauguvos intakas.

Aukštupyje teka draustiniu, siaura ir vingiuota. Ties Nelidovu išsiplečia iki 30 m, patvenkta. Žemiau Nelidovo buvo naudojama medienos plukdymui. Po santakos su Lučesa ir Berioza patvenkta dar kartą. Po santakos su Obša išsiplečia iki 40–50 m.

Didžiausios gyvenvietės – Nelidovas, Žarkovskis.

Intakai – Obša, Jelša, Lučesa, Berioza (kairieji), Butakovka (dešinysis).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Межа*,Большая советская энциклопедия, T. XV (Ломбард—Мезитол). – Москва: Советская энциклопедия, 1974
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Orechovas-Zujevasrus. *Орехово-Зуево* |
| --- |
|              |
| *Orechovo-Zujevo paštas* |
|  |
| 

Orechovas-ZujevasOrechovas-Zujevas

55°49′00″ š. pl. 38°59′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.81667°š. pl. 38.98333°r. ilg.﻿ / 55.81667; 38.98333﻿ (Orechovas-Zujevas)Koordinatės: 55°49′00″ š. pl. 38°59′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.81667°š. pl. 38.98333°r. ilg.﻿ / 55.81667; 38.98333﻿ (Orechovas-Zujevas) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Maskvos sritis Maskvos sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 120 000  |
|  |
|  **Vikiteka** | Orechovas-Zujevas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Orèchovas-Zùjevas |

**Orechovas-Zujevas** – miestas Maskvos srityje (Rusija), Kliazmos vidurupyje (Okos intakas), 89 km į rytus nuo Maskvos; rajono centras. Geležinkelio mazgas. Vienas seniausių rusų tekstilės centrų (nuo XVIII a.), išvystyta chemijos, stiklo, statybų, maisto pramonė. Yra pedagogikos institutas, teatras, istorijos ir kraštotyros muziejus.

Istorija
--------

Miestas įkurtas 1917 m. sujungiant Orechovo ir Zujevo kaimus (taip pat prijungti mažesni Nikolskojės ir Dubrovkos kaimai). Orechovas buvo dešiniajame krante, minimas nuo XVII a. čia buvo cerkvė, prie kurios ir kūrėsi gyvenvietė. Zujevas buvo kitame upės krante (pavadintas nuo asmenvardžio *Зуй*) ir minimas nuo 1209 m. Čia XVIII a. sparčiai vystėsi tekstilės pramonė (garsėjo Morozovo fabrikais).

Sportas
-------

* FK Znamâ Truda Orehovo-Zuevo (futbolas)
| **Bolesław Wołejko** |
| --- |
| Gimė | 1880 m. balandžio 9 d. |
| Mirė | 1942 m. gegužės 23 d. (62 metai)Gardinas, Trečiasis Reichas |
| Palaidotas (-a) | Druskininkų Senosios miesto kapinės |
|  |
| Veikla | Kunigas, klebonas. |

**Boleslovas Valejka** (lenk. *Bolesław Wołejko*) (1880 m. balandžio 9 d. – 1942 m. gegužės 23 d. Gardine, Trečiasis Reichas) – katalikų kunigas, Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčios statybų iniciatorius.

Biografija
----------

Gimė 1880 m. balandžio 9 dieną. Nuo XX a. pradžios iki II pasaulinio karo buvo Druskininkų katalikų parapijos klebonas. 1906-1914 m. Druskininkuose buvo įkūręs slaptą lenkišką mokyklą. Kunigo iniciatyva 1912-1932 m. pastatyta Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia. 1942 m. pavasarį buvo suimtas Gestapo ir išvežtas į Gardiną, kur 1942 m. gegužės 23 d. šalia miesto, nežinomoje vietoje sušaudytas. Druskininkų Senosiose miesto kapinėse kunigui buvo pastatytas simbolinis paminklas.

Nuorodos
--------

* ks. Tadeusz Krahel, W "Bezirku Białystok". Pod okupacją niemiecką, "Czas Miłosierdzia On Line. Białostocki Biuletyn Kościelny" (lenk.).

Literatūra
----------

* Jadwiga Siedlecka, Druskienniki nad Niemnem: przewodnik turystyczny, Warszawa 1997

Šaltiniai
---------

1. ↑  Druskininkų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia[neveikianti nuoroda]
| Bolhradasukr. *Болград* |
| --- |
|              |
|  |
|  |
| 

BolhradasBolhradas

45°40′0″ š. pl. 28°32′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.66667°š. pl. 28.53333°r. ilg.﻿ / 45.66667; 28.53333﻿ (Bolhradas)Koordinatės: 45°40′0″ š. pl. 28°32′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.66667°š. pl. 28.53333°r. ilg.﻿ / 45.66667; 28.53333﻿ (Bolhradas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos vėliava Ukraina |
| **Sritis** | Odesos sritis Odesos sritis |
| **Rajonas** | Bolhrado rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 15 479  |
| **Plotas** | 94,47 km² |
| **Tankumas** (2011) | 164 žm./km² |

**Bolhradas** (ukr.  *Болград*) – miestas pietų Ukrainoje, Odesos srityje, keli kilometrai nuo Ukrainos ir Moldovos valstybės sienos, 238 km į pietvakarius nuo Odesos. Rajono centras. Anglies pramonė.

Istorija
--------

Remiantis archeologiniai radiniais dabartinio miesto teritorijoje gyventa jau keletą tūkstantmečių. Dabartinė gyvenvietė įkurta 1821 m. šiose vietovėse gyvenusių bulgarų. 1838 m. pastatyta klasicizmo stiliaus Stačiatikių katedra. Nuo 1856 m. miestas priklausė Moldavijai, nuo 1859 m. – Rumunijos dalis. 1873 m. atidaryta Bolhrado gimnazija. XIX a. pab. pabaigoje mieste gyveno daugiau nei 12 tūkstančių gyventojų, kurių daugumą sudaro Besarabijos bulgarai. Nuo 1940 m. priklauso Ukrainai.

Žymūs žmonės
------------

* Bolhrade 1965 m. rugsėjo 26 d. gimė penktasis Ukrainos prezidentas Petro Porošenka.

Nuorodos
--------

* Bolhrado gimnazija Archyvuota kopija 2016-09-04 iš Wayback Machine projekto.
* Bolhrado rajono tinklapis Archyvuota kopija 2014-05-28 iš Wayback Machine projekto.
| **Tricholoma vaccinum** |
| --- |
| Barzdotasis baltikas (*Tricholoma vaccinum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Baltikas  *( Tricholoma)* |
| Rūšis: | Barzdotasis baltikas  *( Tricholoma vaccinum)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Barzdotasis baltikas** (lot. *Tricholoma vaccinum*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Spygliuočių miškai, kalkinga dirva.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė plaušuotai žvynuota, rudai rusva, kotas pasišerpetojęs.

Vaisiakūniai vidutiniai, dideli. Kepurėlė 3–10 cm skersmens, retai didesnė, paplokščia, su gūbreliu, jos ochrinis paviršius raudonai rudai plaušuotas, žvynuotas, pakraščiai šviesesni, tankiai plaukuoti, barzdoti. Lakšteliai tankūs, gelsvi, kreminiai, priaugtiniai. Kotas 4–10×0,5–2 cm, vienodo storio, kietas, plaušuotas, žvyneliuotas, kepurėlės arba šviesesnės spalvos. Trama balsva, rusva, nemalonaus kvapo ir skonio. Sporos 5–7×3,5–5,5 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai raudonai rudos spalvos, pasišerpetoję.

Auga pavieniui, nedidelėmis grupelėmis spygliuočių miškuose, ypač eglynuose. Valgomas gerai išvirtas, menkavertis.

Literatūra
----------

* Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 138 psl.

Nuorodos
--------

* Barzdotojo baltiko nuotraukos
| Mežakalnio piliakalnis |
| --- |
| Mežakalnio piliakalnis |
| 

Mežakalnio piliakalnisMežakalnio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°29′55″š. pl. 22°44′21″r. ilg.﻿ / ﻿56.49851°š. pl. 22.73921°r. ilg.﻿ / 56.49851; 22.73921Koordinatės: 56°29′55″š. pl. 22°44′21″r. ilg.﻿ / ﻿56.49851°š. pl. 22.73921°r. ilg.﻿ / 56.49851; 22.73921 |

 |
| Vieta | Latvija |
| Seniūnija | Aucės savivaldybė Vytinių valsčius |
| Naudotas | I tūkstantmetis – XIII a. |
| Registro Nr. | 790  |

**Mežakalnio piliakalnis, Duobės kalnas** (latv. *Mežakalna pilskalns, Dobes kalns*) – piliakalnis Žiemgaloje, Aucės savivaldybės teritorijoje, Vytinių valsčius, Latvija. Pasiekiamas nuo kelio P96 Aucė – Ežerė pasukus į kelią Ierikiai – Saldus, Kuokmuižoje – rytų kryptimi pagal Aviknės upę.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas Aviknės dešiniajame krante, 218 m į vakarus nuo Inčėnų piliakalnio. Piliakalnio aikštelė orientuota pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 80 x 40 m ploto. Aukščiausia piliakalnio vieta – 10 m, kitas galas – 4 m aukščio nuo bendrojo reljefo, altitudė – 143 m. Į šiaurės vakarus nuo piliakalnio yra Pidžos kalnas (altitudė 152,6 m), kuriame galėjo būti šventykla. Piliakalnio rytinėje papėdėje yra Duobės senkapiai. Piliakalnis apaugęs mišku, todėl ir vadinamas Mežakalnio (miško kalno) vardu. 

Su kitame Avikstės krante esančiu Inčėnų piliakalniu, bevardžiu, karjero nukastu kalnu į rytus nuo piliakalnių ir Inčenų senovės gyvenviete Mežakalnio piliakalnis sudarė vieningą senovės miestą – tvirtovę, gynusią žiemgalių žemes iš vakarų.

Istoriniuose šaltiniuose paminėtas 1259 m. Spėjama, kad piliakalnyje buvusi Sidabrenės pilis. Archeologinių tyrimų metu piliakalnio teritorijoje rasta 1390 V a.–XI a. dirbinių. Augustas Bilenšteinas ir kiti istorikai šiame arba Inčėnų piliakalnyje lokalizavo Livonijos ordino Duobės pilį, kurią vokiečiai paliko po Durbės mūšio. Tačiau Ernestas Brastinis manė, kad Duobės pilis stovėjo Vomsatės piliakalnyje.

Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 790.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Ciecerės piliakalnis 16 km | Kandavos piliakalnis 60 km | Ezerlukų piliakalnis 23 km |  |
| Vormsatės piliakalnis 48 km |  | Delinkalnio piliakalnis 27 km |
| Daubarių piliakalnis 35 km | Platkajų piliakalnis 16 kmPapilės piliakalnis 40 km | Inčėnų piliakalnis 218 mLuokavos piliakalnis 19 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kultūras Ministrijas 29.10.1998 rīkojums Nr.128, publicēts laikrakstā „Latvijas Vēstnesis" 18.12.1998
2. ↑  Mežakalnio piliakalnis. Vietos
3. ↑  Zemgaļu pilskalni un senās kulta vietas Archyvuota kopija 2013-12-24 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Atskanu\_hronika Archyvuota kopija 2012-02-07 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Rusmanis S. Vīks I. 1993. Kurzeme. Rīga, Latvijas enciklopēdija, 239 lpp.
6. ↑  Latvijos kultūros paminklų apsaugos inspekcija


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mežakalnio piliakalnis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Bolgaras*Болгар* |
| --- |
|        |
| *Bolgaro Baltoji mečetė* |
|  |
| 

BolgarasBolgaras

54°58′0″ š. pl. 49°02′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.96667°š. pl. 49.03333°r. ilg.﻿ / 54.96667; 49.03333﻿ (Bolgaras (miestas))Koordinatės: 54°58′0″ š. pl. 49°02′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.96667°š. pl. 49.03333°r. ilg.﻿ / 54.96667; 49.03333﻿ (Bolgaras (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Totorija Tatarstanas |
| **Rajonas** | Spasko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 8 381  |
| **Plotas** | 116 km² |
| **Tankumas** (2019) | 72 žm./km² |
| **Altitudė** | 80 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Bolgaras |
|  |
| **Kirčiavimas** | Bùlgaras, Bòlgaras |

**Bolgaras** arba ***Bulgaras*** (rus. *Болгар*, tot. *Болгар, Bolğar*) – miestas Rusijoje, pietų Tatarstane, 83 km į pietus nuo Kazanės, Kuibyševo tvenkinio (Volgos) kairiajame krante; Spasko rajono centras. Yra du upiniai uostai (į miestą plaukioja laivai iš Kazanės). Vystoma maisto (duonos) pramonė, turizmas.

Šalia dabartinio miesto yra senovės Volgos bulgarų, vėliau – Aukso Ordos sostinė (taip pat vadinama Bolgaru). Išlikę mauzoliejai, rūmai, pirtys, kiti visuomeniniai statiniai. Šis senovinis miestas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Dabartiniame mieste stovi Baltoji mečetė (2010 m.), duonos muziejus, Šv. Abraomo cerkvė, rusų stačiatikių šventojo Bolgaro Abraomo stebuklingu laikomas šulinys.

2010 m. 83,4 % miesto gyventojų buvo rusai, 12,9 % – totoriai, 2,1 % – čiuvašai.

Istorija
--------

Senasis Bolgaras, įkurtas IX–X a. po mongolų-totorių antpuolių ir tarpusavio kovų bei rusų puolimų galutinai apleistas 1431 m. XVII a. netoliese pastatytas stačiatikių vienuolynas, ėmė kurtis rusų gyvenvietė ***Spaskas***, vėliau dar vadinta Totorių Spasku (*Спасск, Спасск-Татарский*). 1781 m. suteiktas miesto statusas, verstasi daugiausia krovinių plukdymu per Volgą. 1935 m. Spaskas pervadintas į ***Kuibyševą*** (komunistų veikėjo Valeriano Kuibyševo garbei), o 1957 m. miestas buvo užlietas sudaryto Kuibyševo tvenkinio. Jis perstatytas šalia Bolgaro kaimo (prie senojo miesto griuvėsių) ir su juo susiliejo. 1991 m. Kuibyševas pervadintas Bolgaru. Nuo 2010 m. prasidėjo Senojo Bolgaro archeologinio komplekso atkūrimo darbai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Europa*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Bùlgaras, Bòlgaras.
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 237

Senasis Bolgaras
| **Aizikas Lifšicas** |
| --- |
| Gimė | 1904 m. kovo 22 d.Kaune |
| Mirė | 1943 m. vasario 27 d. (38 metai)Aleksejevkoje |
|  |
| Veikla | redaktorius |
| Partija | 1923 m. LKP1940 m. TSKP |
|  |
| Alma mater | 1926 m. Vakarų tautinių mažumų universitetas1932 m. Maskvos Tarptautinė Lenino mokykla |

**Aizikas Lifšicas** (1904 m. kovo 22 d. Kaune – 1943 m. vasario 27 d. Aleksejevkoje) – Lietuvos komunistinis veikėjas, redaktorius.

Biografija
----------

Nuo 1920 m. dalyvavo LKJS ir profsąjungų veikloje. 1921–1923 m. LKJS Centro biuro narys, 1923 m. sekretorius. 1924–1926 m. kalėjo. 1926 m. LKJS ir LKP Šiaulių rajono komiteto narys. 1926 m. pabaigoje apsigyveno TSRS, kur mokėsi Vakarų tautinių mažumų universitete. 1927 m. vasarą grįžo į Lietuvą. Nuo 1927 m. LKP CK narys. 1930–1932 m. mokėsi Maskvos Tarptautinėje Lenino mokykloje. 1932–1935 m. dirbo LKP CK Sekretoriate. 1934 m. redagavo „Tiesą". 1927–1930 ir 1937–1940 m. kalintas. 1940–1941 m. dirbo Kaune. 1942–1943 m. Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios divizijos karys.

Bibliografija
-------------

* „Darbininkų draudimas Sovietų Sąjungoje", 1932 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Romas Šarmaitis. *Aizikas Lifšicas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 607
|  |
| --- |
| **Labūnavos pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Labūnavos pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
|  |
| **Adresas** | Barupės g. 1, Labūnava |
| **Direktorius(-ė)** | Rita Karnilavičienė |
| **Mokinių skaičius** | 116 |
| **Įkūrimo data** | 1918 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 30 |

**Kėdainių rajono Labūnavos pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Labūnavoje (Kėdainių raj.), Barupės g. 1, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191020750. Steigėjas Kėdainių rajono savivaldybės taryba.

Filialai:

* Kėdainių r. Labūnavos pagrindinės mokyklos Beinaičių skyrius (iki 2009 m.)
* Kėdainių r. Labūnavos pagrindinės mokyklos Nociūnų skyrius

Istorija
--------

1918 m. įsteigta Labūnavos valstybinė pradžios mokykla. 1949 m. atidaryta septynmetė mokykla Pakapių kaime, kuri 1950 m. persikėlė į Labūnavą. 1953–1999 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė mokykla. 1965 m. pastatyta nauja dviejų aukštų mūrinė mokykla, katilinė, mokomosios dirbtuvės, išasfaltuotos sporto aikštelės, prie mokyklos pasodintas parkas.

Mokykla 2008 m.
Nuo 1999 m. Labūnavos pagrindinė mokykla. 1999 m. pradėtas leisti mokyklos laikraštis „Vaivorykštė". 2000 m. išleista pirmoji dešimtokų laida. 2002 m. atidaryta sporto salė, įrengtas mokyklos muziejus, bufetas. 2004 m. įrengta nauja aktų salė, prie pagrindinės mokyklos prijungti Nociūnų ir Beinaičių skyriai su priešmokyklinėmis bei ikimokyklinėmis grupėmis.

Direktoriai
-----------

* Kristina Stanionienė
* Rita Karnilavičienė

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
*Kitos reikšmės – Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.*
Koordinatės: 54°46′51.38″ š. pl. 23°11′48.35″ r. ilg.﻿ / ﻿54.7809389°š. pl. 23.1967639°r. ilg.﻿ / 54.7809389; 23.1967639

|  Barzdų Kristaus Karaliaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Šakių |
| **Savivaldybė** | Šakių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Barzdai |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1934 m. |
| **Stilius** | istorizmas |

**Barzdų Kristaus Karaliaus bažnyčia** – Romos katalikų bažnyčia Barzdų miestelyje, 7 km į šiaurę nuo Pilviškių, prie kelio  **137**  Pilviškiai–Šakiai–Jurbarkas . 

Parapijoje veikia Gražiškių koplyčia.

Istorija
--------

Apie 1796 m. Barzduose pastatyta medinė koplyčia. 1819 m. veikė parapinė mokykla. Po Pirmojo pasaulinio karo įkurta parapija. Pirmasis klebonas Antanas Petrauskas 1920 m. padidino koplyčią, 1921–1922 m. pastatė dviaukštę kleboniją, ūkinius pastatus, 1922 m. įsteigė mergaičių namų ruošos mokyklą. Iki 1924 m. pastatyti parapijos namai su sale.

Galinis fasadas
Dabartinę mūrinę bažnyčią baigė statyti klebonas Stanislovas Mikelkevičius 1931–1934 m. Iš koplyčios medžiagos pastatyta prieglauda.
Po Antrojo pasaulinio karo klebonas Vincas Čėsna bažnyčią suremontavo, perdažė ir išpuošė. Parapijos administratorius kunigas Jorlas Būga, 1947–1955 m. Sibiro tremtinys.

2014 m. paminėtas bažnyčios 80 metų jubiliejus.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, lotyniško kryžiaus plano, su trisiene apside, vienabokštė.

Bažnyčioje stovi lietuvių meistro Jurgio Astrausko 12 registrų vargonai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Barzdų Kristaus Karaliaus parapija Vyskupijos inf.
2. ↑  Bažnyčios 80-mečio šventė *xxiamzius.lt* 2014-12-27
3. ↑  *Jurgis Astrauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
Koordinatės: 54°55′44″š. pl. 25°03′38″r. ilg.﻿ / ﻿54.929002°š. pl. 25.060566°r. ilg.﻿ / 54.929002; 25.060566

|  Pociūnų koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Širvintų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pociūnai (Širvintos) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |

**Pociūnų (Izabelino) dvarvietės koplyčia** – buvusi koplyčia, kurios griuvėsiai stūkso Širvintų rajone, Jauniūnų seniūnijoje, Pociūnų kaime, 2 km į šiaurės rytus nuo kelio  **5217**  Maišiagala–Širvintos , Musės kairiajame krante. Medinė begriūvanti koplyčia stovi seną istoriją menančioje apleistoje Pociūnų dvarvietėje. Savo dydžiu (su varpinės bokšteliu, erdvia apside, aukštomis sienomis) primena nedidelę bažnyčią. Kaimynystėje statosi šiuolaikinės sodybos.

Pociūnų dvarvietė (senosios kapinės ir koplyčia) yra regioninės reikšmės archeologijos ir istorijos paminklas, 2008 m. įrašytas į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas 31837).

Istorija
--------

Medinę Šv. Jurgio koplyčią savo valdose XVIII a. pab. pastatė didikas Jurgis Valavičius. Jo žmonos Elžbietos Valavičienės garbei dvaras tuo metu vadinosi Elizabelino arba Izabelino. Pagal išlikusius 1820 m. dokumentus koplyčia buvo puošni: su dviem bokšteliais ir kupolu, kuriuos puošė paauksuoti kryžiai, stogas buvo dengtas skiedromis.

Dvaro savininkai Valavičiai rėmė 1830-1831 m. sukilimą, o Antanas Valavičius, manoma, dalyvavo ir kovose su rusų daliniais, nes po sukilimo numalšinimo buvo priverstas emigruoti iš Lietuvos. 

Sunykusi šv. Jurgio koplyčia Boleslavo Lopacinskio rūpesčiu 1860 m. buvo suremontuota ir aplinkinių gyventojų dažnai lankoma, nes artimiausios Maišiagalos ar Širvintų bažnyčios buvo palyginti toli.

Galerija
--------

* Viduje. 2017 m.Viduje. 2017 m.
* PriekisPriekis
* Galinė dalisGalinė dalis

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-06-26.
2. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pociūnų koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Širvintų kelionių ir sporto klubas. Pociūnų (Izabelino) dvarvietė
**Milda Lenkauskienė-Gulbinskaitė** (g. 1933 m. kovo 29 d. Kaune) – JAV lietuvių visuomenės veikėja, žurnalistė.

Biografija
----------

1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. persikėlė į JAV. 1950 m. Čikagoje baigė Šv. Kazimiero akademiją, 1954 m. – Mundeleino koledžą.

1952 m. JAV lietuvių studentų sąjungos pirmosios valdybos sekretorė. Dalyvavo „Margučio" radijo programose – diktorė, skaitovė, dainininkė. 1964–1970 m. Klyvlendo „Tėvynės garsų radijo" programos „Moters pasaulis" skyriaus redaktorė. 1963–1968 m. Pasaulio lietuvių bendruomenės valdybos sekretorė, 1968–2003 m. – vykdomoji vicepirmininkė. 1968–1973 m. jaunimo reikalų, 1983–1988 m. kultūros, 1988–1992 m. švietimo, 1992–2000 m. Švietimo komisijos pirmininkė. 1966–1983 m. vadovavo pirmųjų penkių Pasaulio lietuvių jaunimo kongresų rengimui. 1988 m. IV Pasaulio lietuvių kultūros kongreso Toronte pirmininkė. 1974–1988 m. Lietuvių fondo tarybos viena direktorių.

Ateitininkų ir skautų organizacijų veikėja. Bendradarbiauja JAV lietuvių spaudoje, nuo 1963 m. daugiausia žurnale „Pasaulio lietuvis".

Įvertinimas
-----------

* 2003 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Antanas Balašaitis. *Milda Lenkauskienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 735 psl.
**Milen Gamakov**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Милен Гамаков |
| Gimimo data | 1994 m. balandžio 12 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Burgasas, Bulgarija |
| Ūgis | 189 cm |
| Svoris | 82 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Numeris** | 8 |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013–2014  2013  2014–2016  2016–2018  2017  2018  2018–2020  2021  2022  2023– | Černomorec  → PFK Nafteks Burgas  Botev Plovdiv  Lechia Gdańsk  → Ruch Chorzów (skol.)  → Stomil Olsztyn (skol.)  Slavia Sofia  Vilniaus „Žalgiris"  FK Taraz  FK Sozopol | 27 0(0) 08 0(0)55 0(4)04 0(0)02 0(0)11 0(0)71 0(0)20 0(1)22 0(1)08 0(1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2010  2011–2013  2013–2016 | Bulgarijos U-17  Bulgarijos U-19  Bulgarijos U-21 | 03 0(0)02 0(0)20 0(2) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 9 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2021 m. rugsėjo 16 d.. |

**Milenas Gamakovas** (*Milen Gamakov; Милен Гамаков*; g. 1994 m. balandžio 12 d.) – futbolininkas iš Bulgarijos, saugas.

Karjera
-------

Futbolininko karjerą pradėjo Bulgarijoje. Atstovavo Černomorec, buvo slokinamas PFK Nafteks Burgas.

Nuo 2014 m. priklausė Botev Plovdiv.

Buvo išvykęs į Lenkiją ir žaidė Ekstraklasa, o 2018 m. vėl grįžo į Bulgariją.

### FK Žalgiris

Atvyko į Lietuvą. 2021 m. buvo paskelbta, kad tapo Vilniaus „Žalgirio" nariu. M. Gamakovas debiutavo FK Žalgirio komandoje 2021 m. kovo 13 d. ir po 59 minučių užsidirbo raudoną kortelę. Tai antroji greičiausia raudona kortelė A lygos istorijoje. 2021 m. balandžio 16 d. rungtynėse prieš FK Sūduva vos pasirodęs po keitimo, pirmuoju prisilietimu pasiuntė kamuolį į vartus ir išlygino rungtynių rezultatą (1:1). tai buvo debiutinis žaidėjo įvartis A lygoje.

2021 m. spalio 3 d. rungtynėse prieš Gargždų „Bangą" už teisėjui skirtą repilką užsidirbo raudoną kortelę ir buvo pašalintas iš aikštės. Žalgiriečiai nugalėjo varžovus rezultatu 3:0.

2022 m. sausio mėn. pranešta, kad žaidėjas palieka „Žalgirio" klubą.

### Vėlesnė karjera

2022 m. vasario mėn. pasirašė sutartį su kazachų FK Taraz.

Premjer lygoje 2022 m. sezone klubui atstovavo 22 rungtynėse ir pasižymėjo pelnydamas vieną įvartį.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2021** | **„Žalgiris"** | 20 | 1 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

su FK Žalgiris
* **A lygos čempionas: 2021**

Jaunimo rinktinės
-----------------

Atstovavo Bulgarijos jaunimo rinktinėms (U-17, U-19, U-21).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  sportas.lt: interviu su žaidėju

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* alyga.lt svetainė
* 90minut.pl *(lenkų k.)*
* Transfermarkt
* fkzalgiris.lt
* lietuvosfutbolas.lt
| **Žiuli Pajetpranc. *Julie Payette*** |
| --- |
| Kanados generalgubernatorė |
|  |
| Gimė | 1963 m. spalio 20 d. (59 metai)Monrealis, Kanada Kanada |
| Kanados generalgubernatorė |
| Ėjo pareigas | 2017 m. spalio 2 d. –  |
| Ankstesnis | David Johnston |
| Vėlesnis | - |
| Kanados generalgubernatorė |
|  |
|  **Vikiteka** | Julie Payette |
| Parašas |
|  |

**Žiuli Pajet** (pranc. *Julie Payette*; g. 1963 m. spalio 20 d. Monrealyje) – Kanados politikė, inžinierė, astronautė. Nuo 2017 m. spalio 2 d. užėmė Kanados generalgubernatorės postą – buvo ketvirtoji moteris ir šeštoji prancūzakalbė šios įstaigos istorijoje.

Biografija
----------

Ž. Pajet Ukrainoje su prezidentu P. Porošenka 2018 m.
Po vidurinės mokyklos baigimo Monrealyje toliau mokėsi Didžiojoje Britanijoje, tarptautiniame Atlanto koledže (Šiaurės Velsas). Grįžusi į Kanadą, baigė elektrotechnikos studijas Makgilio universitete (Monrealis).

1986–1988 m. dirbo inžiniere kompanijoje „IBM Canada", vėliau – Toronto universitete, kur dirbo prie didelio našumo kompiuterių kūrimo programos. 1991 m. dirbo IBM laboratorijoje Ciuriche (Šveicarija), 1992 m. - inžiniere kompanijoje „Bell-Northern Nortel Research" (Monrealis). 

1992 m. priimta į Kanados kosmoso agentūros astronautų būrį, kur praėjo pilną parengimo programą. 1996 m. gavo leidimą skraidyti Kanados oro pajėgų reaktyviniais mokomaisiais lėktuvais, jai suteiktas kapitonės laipsnis. 1996 m. pradėjo treniruotis NASA Džonsono kosminiame centre. 1998 m. suteikta skrydžio specialistės kvalifikacija, paskirta į skrydžio ekipažą STS-96. 

Ji du kartus skrido į Tarptautinę kosminę stotį: 1999 m. su erdvėlaiviu „Discovery" ir 2009 m. su „Endeavour". Kosmoso erdvėje praleido daugiau kaip 25 dienas. Ji dirbo Kanados kosmoso agentūros vyresniąja astronaute, buvo skrydžių vadove NASA misijų centre Hiustone.

2013 m. liepos mėn. Ž. Pajet buvo paskirta Monrealio mokslų centro vyriausiąja operacijų pareigūne, o 2014 m. balandį tapo Kanados nacionalinio banko valdybos nare.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

^iaur4s Jemenas
Šiaurės Jemeno (Jemeno Arabų Respublikos) vėliava
**Šiaurės Jemenas** − istorinis regionas Arabijos pusiasalyje, atsiradęs XIX a. kuomet dalį istorinio Jemeno (t. y. Pietinį Jemeną) užėmė Britų imperija. 

Šiaurės Jemeną XIX-XX a. kontroliavo šios valstybės: Zaidi imamatas, Osmanų imperija, Jemeno karalystė, Jemeno Arabų Respublika.

1990 m. su Pietų Jemenu susijungė į dabartinį Jemeną.

Istorija
--------

1839 m. Britanija okupavo Adeną ir tų pačių metų rugsėjo mėnesį paskelbė jį savo kolonija. Tai lėmė Jemeno padalijimą tarp Britanijos paveiktos pietinės dalies, ir Osmanų paveiktos šiaurinės dalies.

XIX a. šiaurinę kalnuotą Jemeno dalį kontroliavo imamai Kasimidai, o pajūrio žemumas − Osmanai. Imamatas patyrė labai stiprią vahabitų agresiją, nuo kurios reikėjo gintis, o tai nuolat silpnino valstybę. Nors vahabitai neįsigalėjo, 1848 m. dideles imamato sritis vėl susigrąžino Osmanų imperija, o 1872 m. Turkija įsigalėjo visame Šiaurės Jemeno regione.

1918 m. Šiaurės Jemenas tapo nepriklausomas nuo Osmanų imperijos kaip Jemeno Karalystė. Joje Kasimidai susigrąžino valdžią ir buvo tituluojami karaliais (*melik*). Ši valstybė turėjo ne tik išsikovoti nepriklausomybę nuo Turkijos, bet ir kariauti su stiprėjančia Saudo Arabija šiaurėje ir Adeno Protektoratu pietuose.

1962 m. Egipto inspiruotas sukilimas nuvertė imamą−karalių ir paskelbė Jemeno Arabų Respubliką, tačiau kadangi Jordanas ir Saudo Arabija rėmė rojalistus, šalyje kilo pilietinis karas, pasibaigęs tik 1968 m. kuomet galutinai įsitvirtino respublikinis valdymas.

1990 m. gegužės 22 d. Pietų Jemenas ir Šiaurės Jemenas susijungė į Jemeno Respubliką.

Taip pat skaitykite
-------------------

|  |
| --- |
| **Jemeno istorija** |
| Jemeno priešistorė |
| Senovės Jemenas: |
| Ausanas, Saaba, Mainas, Katabanas, Hadramautas |
| Himjaras |
| *Aksumas* > *Sasanidai* |
| *Rašidunai > Omejadai > Abasidai* |
| Zaidi imamatas (Rasidai) |
| Zijadidai > Nadžahidai > Sulaihidai > Zuraidai > Hatimidai > *Ajubidai* > Rasulidai > Tahiridai > *Osmanų imperija* |
| Zaidi imamatas (Kasimidai) |
| Šiaurės Jemenas: |
| Osmanai > Jemeno kar. > JAR |
| Pietų Jemenas: |
| Adeno Protektoratas > PAF, PAP > PJLR |
| Suvienytas Jemenas |

* Jemeno istorija
| ***Mumijos sugrįžimas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Mummy Returns |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Stephen Sommers |
| Prodiuseris (-iai) | Sean DanielJames JacksBob Ducsay |
| Scenaristas (-ai) | Stephen Sommers |
| Kompozitorius | Alan Silvestri |
| Vaidina | Brendan FraserRachel WeiszJohn HannahArnold Vosloo |
| Metai | 1999 |
| Žanras | nuotykinis |
| Trukmė | 131 min. |
| Kalba | anglų, arabų, egiptiečių |
| Platintojas | Universal Studios |
| Biudžetas | 98 mln. dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Mumijos sugrįžimas** (angl. *The Mummy Returns*) – 2001 m. JAV nuotykinis filmas, režisuotas Stefano Somerso, filmo „Mumija" tęsinys. Po jo sukurtas „Mumija: Drakono imperatoriaus kapas".

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Evelin ir Rikas betyrinėdami piramidę atranda kažkada labai galingo Skorpionų karaliaus apyrankę. Tačiau ją siekia gauti ir slapta Britų muziejaus egiptologų draugija, iš mirusiųjų prikėlusi Imotepą. Su jo pagalba jie nori nugalėti Skorpionų karalių ir įgyti nenugalimą Anubio demonų armiją. Jie pagrobia paslapčiomis apyrankę užsidėjusį Evelin ir Riko sūnų Aleksą. Apyrankės pagalba jis rodo kelią į auksinę Skorpionų karaliaus piramidę. Evelin, Rikas, Džonatanas ir medžajas Ardetas seka jiems iš paskos. Daugelį okultistų piramidės apylinkėse pražudo ją saugantys goblinai.

Piramidės prieigose Imotepo meilužė Anksunamun nužudo Evelin, tačiau vėliau ją Mirusiųjų knygos pagalba prikelia sūnus Aleksas. Anubis atsiunčia Riką, kad šis nugalėtų Imotepą, tačiau jiems besikaunant pasirodo Skorpionų karalius. Rikas jį nukauna auksine ietimi ir sustabdo prikeltą Anubio armiją. Imotepas įkrenta į mirusiųjų karalystę, Anksunamun – į skarabėjų srautą. Piramidė, kartu su ją supančiomis džiunglėmis susitraukia ir sugriūva, o žmonės išgelbėja juos pirmiau dirižabliu atgabenęs Izis.

Aktoriai
--------

*Aktorius – vaidmuo*
* Brendan Fraser – Rick O’Connell
* Rachel Weisz – Evelyn Carnahan O’Connell
* John Hannah – Jonathan Carnahan
* Arnold Vosloo – Imotepas
* Oded Fehr – Ardeth Bay
* Dwayne Johnson – Matajas, Skorpionų karalius
* Freddie Boath – Alex O’Connell
* Patricia Velásquez – Anksunamun
* Alun Armstrong – Baltus Hafez
* Adewale Akinnuoye-Agbaje – Lock-Nah
* Shaun Parkes – Izzy Buttons
* Bruce Byron – Red
* Aharon Ipalé – Setis I
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Municipalinis rajonas** (rus. *муниципальный район*) – vienas iš Rusijos municipalinių darinių, jungiantis bendroje teritorijoje kelias kaimo ir/ar miesto gyvenvietes bei tarp jų esančias (jei jų yra) tarpgyvenvietines teritorijas.

Statusas
--------

Municipalinio rajono statusas numatytas 2003 m. spalio 6 d. įstatyme „Apie Rusijos Federacijos vietinės savivaldos bendruosius principus" ir įvestas vykdant 2008 m. municipalinę reformą. Municipalinio rajono statusą suteikia Rusijos Federacijos subjektai.

Municipalinis rajonas turi savo administracinį centrą, kuris parenkamas atsižvelgiant į vietos tradicijas ir susiklosčiusią socialinę infrastruktūrą. Įgyvendinant reformą buvo atsižvelgiama į buvusių TSRS rajonų ribas.

2010 m. sausio 1 d. Rusijos Federacijoje buvo 1829 municipalinio rajono statusą turintys municipaliniai dariniai.

Įgaliojimai
-----------

Municipalinio rajono taryba ir jos sudaryta administracija rajono teritorijoje organizuoja sveikatos apsaugos ir švietimo, archyvų, bibliotekų, globos ir rūpybos veiklą, gyvenviečių prijungimą prie komunikacijų, automobilinių kelių plėtrą ir priežiūrą, buitinių ir pramoninių atliekų utilizavimą ir t. t. Municipalinė milicija užtikrina viešąją tvarką rajono teritorijoje.

Municipalinis rajonas valdo visų savo administracinių subjektų konsoliduotą biudžetą.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Rumunijos ir Bulgarijos teritorijos. Šiaurės Dobrudža pažymėta tamsiai geltona spalva.
**Šiaurės Dobrudža** (rumun. *Dobrogea*; bulg. *Северна Добруджа, Severna Dobrudzha*) - Dobrudžos dalis dabartinėje Rumunijoje, esanti tarp Dunojaus žemupio ir Juodosios jūros, pietuose besiribojanti su Bulgarijai priklausančia Pietų Dobrudža.

Geografija
----------

Šiaurės Dobrudžos teritorijoje dabar yra Konstancos ir Tulčos apskritys, jų suminis plotas yra 15 500 km², o gyventojų skaičius šiek tiek viršija milijoną.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| Miestai
* Konstanca
* Tulča
* Medžidija
* Mangalija

 | Upės
* Kasimča
* Slava
* Taica
* Telica

 | Ežerai
* Krapina
* *Jijiei Lake*
* Trajanas
* Babadagas
* Razimas
* Zmeika
* *Sinoe*
* Tašaulis
* Tekirgiolis

 | Dunojaus delta
*Pagrindinis straipsnis – Dunojaus delta*.
Dunojaus deltoje yra daug ežerų. Iš jų svarbiausi:
* *Roşu*
* *Isac*
* *Gorgova*
* *Furtuna*
* *Ledeanca*
* *Tatanir*
* *Merhel*
* *Matiţa*
* *Uzlina*
* *Dranov*
* *Lumina*
* *Puiu*
* *Puiuleţ*

 |
Mungo Žmogus
**Mungo Žmogus**, taip pat žinomas kaip **Lake Mungo 3** (Mungo ežero 3), buvo pirmykštis Australijos žemyno gyventojas, kuris, manoma, gyveno prieš 40 tūkst. metų, Pleistoceno laikotarpiu. Jo palaikai 1974 m. buvo aptikti prie Mungo ežero Naujajame Pietų Velse ir laikomi seniausiais anatominiu požiūriu šiuolaikinio žmogaus palaikais, rastais Australijoje, nors dėl tikslaus amžiaus tebesiginčijama. Nesenos Mungo Žmogaus mitochondrijų DNR analizės rezultatai prieštarauja žmogaus evoliucijos vienos kilmės hipotezei, teigiančiai, kad žmogaus evoliucija prasidėjo išimtinai Afrikoje.

Mungo Žmogus buvo aptiktas 1974 m. vasario 26, pajudinus smėlio kopas prie sauso Mungo ežero. Kūnas buvo apibarstytas raudona ochra (anksčiausias sudėtingų laidojimo ritualų įrodymas, ypatingai reikšmingas Australijos aborigenams, kadangi iki tol kai kurios tradicijos buvo laikomos egzistavusios nuo vėlesnio laikotarpio).

Žmogaus griaučiai rasti prastai išsilaikę, su trūkstamomis didelėmis kaukolės dalimis bei pažeistu daugumos galūnių kaulų paviršiumi. Kai kurių antropologų manymu, tiksliai nustatyti lytį gali nepavykti, nors paprastai kalbama kaip apie vyrišką lytį. Mungo Žmogus buvo palaidotas gulintis ant nugaros, ant slėpsnos sunertomis rankomis. Remiantis osteoartrito, dantų susidėvėjimo požymiais, sprendžiama, kad Mungo Žmogus mirė būdamas gana senas. Vertinant pagal galūnių kaulų ilgį, žmogaus ūgis buvo apytiksliai 170 cm.

1995 m. Australijos Nacionalinio Universiteto studento pradėto Mungo Žmogaus kaulų mitochondrijų DNR tyrimo rezultatai parodė, kad genetiniu požiūriu jis skiriasi nuo šiuolaikinių žmonių (nėra kilęs nuo mitochondrinės Ievos, vadinamojo paskutinio bendro žmonių protėvio), ir jo mitochondrinė linija išnykusi.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Australijos priešistorė

Daugiau informacijos (su nuotraukomis)
--------------------------------------

* 1 Archyvuota kopija 2014-01-26 iš Wayback Machine projekto.
* 2 Archyvuota kopija 2005-06-22 iš Wayback Machine projekto.
* 3
* 4Archyvuota kopija 2013-03-30 iš Wayback Machine projekto.
Dykynė prie Guerguerato miesto
**Rio de Oras** (isp. *Río de Oro* 'Aukso upė') buvo viena iš dviejų teritorijų (kita – Sagvija el-Hamra), sudariusių Ispanijos Sacharą po 1969 m. Ispanai šią teritoriją užėmė XIX a. pabaigoje. Pavadinimas kilo iš išdžiuvusios iš rytų į vakarus tekančios upės. Tačiau čia nebuvo rasta aukso.

Sritis yra pietinėje Vakarų Sacharos dalyje ir sudaro su trečdalius jos ploto. Rio de Oras užima 184 000 km². Ispanai provincijos sostinę vadino *Villa Cisneros*, o marokiečiai al Dahla.

Rio de Oro mūšis buvo britų ir vokiečių laivo dvikova per Pirmą pasaulinį karą 1914 m. rugpjūtį. 1975 m. ispanams pasitraukus iš teritorijos, ją pasidalino Mauritanija ir Marokas, bet to nepripažįsta sahravių Polisarijo Frontas. Po ketverių metų karo su Polisarijumi Mauritanija atsisakė pretenzijų į Vakarų Sacharą. Paliaubos tarp Maroko ir Polisarijaus tęsiasi nuo 1991 m. Vakarų Sacharoje yra JTO misija be teisės prižiūrėti žmogaus teisių. Tai vienintelė tokia misija pasaulyje, nes artima Maroko sąjungininkė Prancūzija vetuoja bet kokius JTO bandymus tirti marokiečių žmogaus teisių pažeidimus Vakarų Sacharoje.[1]

Išnašos
-------

1. ↑  „Security Council under pressure over human rights in Western Sahara" Pravda, 2010 m. balandžio 27 d.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Municipalinė asociacija** (vok. *Verwaltungsgemeinschaften* 'administracijų bendrija') – statutinė savivaldos institucija, sukurta statutu tokiose Vokietijos žemėse kaip Bavarija, Saksonija, Tiuringija ir Šlėzvigas-Holšteinas. Badene-Viurtemberge tą patį reiškia terminas *suderintoji municipalinė asociacija* (vok. *vereinbarte Verwaltungsgemeinschaft* 'suderintoji administracijų bendrija').

Struktūra
---------

Municipalinė asociacija paprastai sudaryta iš kelių gretimų vieno rajono municipalitetų. Ją kontroliuoja politinis atstovas, pirmininkas ar vykdomoji valdyba. Skirtingose žemėse šie asmenys gali būti oficialiai samdomi ar skiriami kaip burmistrai.

* Badenas-Viurtembergas – municipalinei asociacijai vadovauja tam tikro vykdomojo municipaliteto (vok. *erfüllende Gemeinde*) burmistras.
* Tiuringija – municipalinėse asociacijose taip pat yra vykdomieji municipalitetai.
* Bavarija – vieno iš municipalitetų burmistras eina ir municipalitetų asociacijos pirmininko (vok. *Gemeinschaftsvorsitzender*) pareigas.

Funkcijos
---------

Įprastinės municipalinių asociacijų valdžios funkcijos:

* Žemės panaudojimo planų suderinimas
* Nuotekų šalinimas
* Kapinių tvarkymas
* Priešgaisrinių brigadų aprūpinimas

Taip pat skaitykite
-------------------

Kitose Vokietijos žemėse yra/buvo panašūs administraciniai vienetai:

* amtai (vok. *Amt*)
* sudurtinės bendruomenės (vok. *Samtgemeinde*)
* jungtinės bendruomenės (vok. *Verbandsgemeinde*)
| Papenburgasvok. *Papenburg* |
| --- |
|        |
| *Miesto rotušė* |
|  |
| 

PapenburgasPapenburgas

53°04′0″ š. pl. 7°24′0″ r. ilg.﻿ / ﻿53.06667°š. pl. 7.40000°r. ilg.﻿ / 53.06667; 7.40000﻿ (Papenburgas)Koordinatės: 53°04′0″ š. pl. 7°24′0″ r. ilg.﻿ / ﻿53.06667°š. pl. 7.40000°r. ilg.﻿ / 53.06667; 7.40000﻿ (Papenburgas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Žemutinė Saksonija Žemutinė Saksonija |
| **Apskritis** | Emslando apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 37 766  |
| **Plotas** | 118,36 km² |
| **Tankumas** (2019) | 319 žm./km² |
| **Altitudė** | 6 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Papenburgas |

**Papenburgas** (vok. *Papenburg*) – miestas Vokietijoje, Žemutinės Saksonijos žemėje.

Emslando regiono dalis. Apima 118,36 km² plotą.

Istorija
--------

Miestas yra Rytų Fryzijoje – dažnų jūros potvynių užliejamoje žemumoje, todėl dėl dirvožemio druskingumo žemės ūkis nebuvo labai išplėtotas. Natūralus šios vietovės turtas buvo ir tebėra durpės, susiformavusios daugelyje apylinkių pelkių. Vietos gyventojai fryzai kūrė gyvenvietes prie šių pelkių ir vertėsi durpių gavyba bei briketavimu. Tokių gyvenviečių vietoje rajone iškilo šiuolaikinis Papenburgo miestas.

Jo įkūrimas laikomas 1631 m. Jau 1639 m. ant kanalų buvo pastatytas pirmasis šliuzas, kuris leido eksportuoti prekes į Hamburgą ir Brėmeną .

Nors ir įsikūręs 40 km atstumu nuo jūros, miestas 1771 m. buvo pradėtas laikyti pajūrio miestu. Jo ekonominę gerovę skatino tai, jog Napoleono karų ir Anglijos blokados metu miesto laivai plaukė su neutralia Emzės vėliava, todėl prekyba nebuvo nutraukta .

1850 m. Papenburgas tapo svarbesne laivų savininkų kontorų vieta nei kaimyniniai miestai Emdenas ir Lėras.

Mieste plėtota laivų statyba: jau XVIII a. pab. buvo 19 laivų statyklų bei 90 laivų.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. 
4. ↑
5. ↑  Werner Scharnweber Niedersachsen. Edition Temmen. ISBN 978-3-86108-953-7
6. ↑  Handbuch der historischen Stätten Deutschlands, Niedersachsen/Bremen. 3.Aufl. Alfred Kröner Verlag. Stuttgart. 1969.

Nuorodos
--------

* Miesto tinklapis
* Papenburgas – nuotraukos Archyvuota kopija 2020-10-21 iš Wayback Machine projekto.
| Paparstas |
| --- |
|  Paparstas Spraudžio kaime |
| **Ilgis** | 2,3 km |
| **Baseino plotas** | 7,8 km² |
| **Ištakos** | Pupšių miško apylinkės |
| **Žiotys** | Letausas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Paparstas** – nedidelė upė, tekanti Rietavo savivaldybėje. Priklauso Jūros upės baseinui, Letauso kairysis intakas, kurio atstumas nuo žiočių 2,2 km. Hidrologinis nr. – 16010086.

Paparstas prasideda Pupšių miško apylinkėse, teka pietvakarių kryptimi. Vidurupyje ir žemiau prateka atvirą vietovę, kur jo vaga sureguliuota. Į Letausą įteka Spraudžio gyvenvietės vakarinėje pusėje.

Upėvardžio kilmė ir daryba ne visai aiški. Siūlomas skaidymas *\*pa-par-st-as*. Tokiu atveju šaknis *\*par-* sietina su sen. slavų *\*par-* („neužšąlanti bala"), žem. sorb. *para* („purvas, bala"), sen. gr. πόροζ („tėkmė, kanalas"), rumun. *pǎrau* („upelis").

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR upių klasifikatorius
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.

Nuorodos
--------

* Paparstas *Gamtos kataloge*
| **Boleslovas Povilas Dačiulis** |
| --- |
| Gimė | 1934 m. sausio 5 d.Buivėnai, Pandėlio valsčius |
| Mirė | 2020 m. vasario 2 d. (86 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Danutė |
| Vaikai | Rūta, Balys |
|  |
| Veikla | filologas, poetas, radijo žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | 1957 m. Vilniaus universitetas |

**Boleslovas** (**Balys**) **Povilas Dačiulis** (1934 m. sausio 5 d. Buivėnuose, Pandėlio valsčiuje – 2020 m. vasario 2 d. Vilniuje) – Lietuvos filologas, poetas, radijo žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1942–1944 m. mokėsi Narteikių pradžios, 1944–1951 m. Pandėlio vidurinėje, 1951–1952 m. Vilniaus A. Vienuolio vidurinėje mokykloje. 1952–1957 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete įgijo lietuvių kalbos ir literatūros specialybę.

1957–1958 m. laikraščio „Lietuvos geležinkelininkas" fotokorespondentas. 1958–1973 m. dirbo Valstybinio radijo ir televizijos komiteto propagandos, muzikos, kultūros laidų redakcijose, televizijos scenarijų skyriuje. 1973–1992 m. Lietuvos radijo Literatūros ir dramos redakcijos vyriausiasis redaktorius, 1992–2001 m. šios redakcijos redaktorius.

Kūryba
------

Lietuvos radijuje organizavo kalbos valandėles „Gimtoji kalba", „Taisyk žodžiui kelią". Rengė kultūrines ir pramogines radijo laidas „Linksmasis subatvakaris", „Pašaipūnė banga", „Liaudies dainos, šokiai", „Linksmos nuobiros", „Literatūrinės miniatiūros", laidų ciklą „Miestai prie mikrofono", radiofonizacijas Radijo teatrui. Buvo nuolatinis respublikinių dainų švenčių Dainos dienos radijo transliacijų scenarijų autorius. 1969 m. kartu su kompozitoriumi Vytautu Juozapaičiu įkūrė Lietuvos radijo ir televizijos instrumentinį-vokalinį ansamblį „Armonika". Parašė apie 300 dainų tekstų.

Išvertė per 20 detektyvinių apsakymų ir romanų, keletas jų išleisti atskiromis knygomis. Savo poeziją, satyrinius kūrinius spausdino respublikinėje spaudoje, almanachuose, įvairiuose literatūriniuose rinkiniuose. Bendradarbiavo spaudoje: „Akistata", „Kalba Vilnius", „Laisvas laikraštis", „Kardas", „Mūsų gamta", „Sargyba", „Šeimininkė", „Šluota", „Varpas" ir kt.

1996 m. priimtas į Lietuvos nepriklausomųjų rašytojų sąjungą.

Bibliografija
-------------

* …Esu daug matęs, daug regėjęs… : eilės, proza. - Vilnius: Inforastras, 2012. - 507 p.: iliustr. - ISBN 978-609-458-006-2

Įvertinimas
-----------

* 1969 m. Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija, už radijo laidas „Linksmasis subatvakaris", „Pašaipūnė banga" ir kt.
* 1969 m. LSSR nusipelnęs žurnalistas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai 2008. - Kaunas: Neolitas, 2008. - 534-535 psl.
4. ↑
5. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 92 psl.
6. ↑  Mirė žurnalistas, poetas ir vertėjas Boleslovas Povilas Dačiulis, 2020-02-04
| *Rise of the Tomb Raider* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | Crystal Dynamics |
| Leidėjas | Square Enix |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 2015 m. lapkričio 10 d. |
|
| Žanras (-ai) | nuotykių, veiksmo |
| Režimas | Vieno žaidėjo |
|
| Reitingai | ESRB: M (suaugusiems) |
| **Platforma** | Xbox One, Xbox 360, Microsoft Windows, PlayStation 4 |
| Versija |  |
| Variklis |  |
| Reikalavimai |  |
| Platinimas | DVD, atsisiuntimas |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas | *Tomb Raider (2013)* |
| Kitos dalys | Tomb Raider |
|  |

**Rise of the Tomb Raider** – 2015 m. nuotykių ir veiksmo kompiuterinis žaidimas, išleistas „Xbox 360" ir „Xbox One" konsolėms. Žaidime toliau tęsiama jaunos anglų archeologės Laros Kroft nuotykių istorija po 2013 m. žaidimo „Tomb Raider". Žaidimo veiksmas vyksta Sibire, kur Lara kovoja mistinio nemirtingumo artefakto paieškose su slapta organizacija „Trinity".

Metacritic suvestinės duomenimis, „Rise of the Tomb Raider" kritikai įvertino 86 balų iš 100 vidurkiu.

Žaidimą numatyta išleisti PC „Microsoft Windows" sistemai 2016 m. pradžioje, „PlayStation 4" − 2016 m. pabaigoje.

2017 m. pabaigoje leidėjas paskelbė, kad žaidimo parduota apie 7 mln. vienetų.

Išnašos
-------

1. ↑  ign.com
2. ↑  metacritic.com
3. ↑  gamespot.com
4. ↑  segmentnext.com Archyvuota kopija 2018-09-19 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Bolivijos topografinis žemėlapis
**Bolivijos geografija** yra unikali tarp Pietų Amerikos valstybių. Šalis yra viena iš dviejų šiame žemyne, kuri neturi priėjimo prie jūros, taip pat Bolivijos vidutinis aukštis virš jūros lygio yra didžiausias žemyne. Pagrindiniai Bolivijos geografijos bruožai: šalyje yra Altiplanas – aukščiausias ir didžiausias pasaulyje plokščiakalnis po Tibeto, esantis Anduose ir Titikaka ežeras, kuris yra didžiausias ežeras Pietų Amerikoje ir aukščiausiai virš jūros lygio esantis (3 821 m.) laivybai naudojamas ežeras pasaulyje (šiuo ežeru Bolivija dalinasi su Peru). Rytinėje šalies dalyje yra žemuma, Amazonės drėgnieji atogrąžų miškai.

Teritorija
----------

Bolivija užima 1 098 580 km² plotą, iš kurio 14 190 km² sudaro vanduo. Tai Bolivijai leidžia būti 28-tai didžiausiai pasaulio valstybei. Ji ribojasi su penkiomis valstybėmis (bendras sienų ilgis – 6 743 km). Ilgiausia siena yra su Brazilija – 3 400 km. Kitos besiribojančios valstybės – Peru, Čilė, Argentina ir Paragvajus.

Kalnai
------

Vakarinė Bolivijos dalis yra Andų kalnuose. Šiaurėje yra aukščiausia viršukalnė šalyje – Sachamos kalnas (6.542 m.).

Pagrindiniai faktai
-------------------

**Teritorija:** Andų kalnai, Altiplano plokštikalnis, Amazonės baseino žemuma.

**Žemiausias taškas:** Paragvajaus upė 90 m.

**Aukščiausias taškas:** Sachamos kalnas 6 542 m.

**Naudingos iškasenos:** alavas, gamtinės dujos, nafta, sidabras, geležis, auksas, druska, cinkas, volframas, stibis, švinas, mediena.

**Žemės naudojimas:**  

dirbama žemė: 2 %   

daugiametės kultūros: 0 %  

ganyklos: 24 %  

miškai ir girios: 53 %  

kita: 21 % (1993 m.)  


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bolivijos geografija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPietų Amerikos šalių geografijos |
| --- |
|  |
| 
Argentina | Bolivija | Brazilija | Čilė | Ekvadoras | Gajana | Kolumbija | Paragvajus | Peru | Surinamas | Urugvajus | Venesuela |

 |
|  |
| --- |
| Jon Lilygreen |
|  
Jon Lilygreen 2010 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1987 m. rugpjūčio 4 d. (35 metai)  Niuportas, Velso vėliava Velsas |
| Žanrai | pop, soul |
| Instrumentai | vokalas, gitara |
| Aktyvumo metai | 2010–dabar |

**Jon Lilygreen** (g. 1987 m. rugpjūčio 4 d. Niuporte, Velsas) – Velso dainininkas, kuris kartu su grupe „The Islanders" 2010 m. „Eurovizijoje" Osle su daina „Life Looks Better In Spring" atstovavo Kiprui.

Tais pačiais metais atlikėjas tapo grupės „Editions" nariu. 2011 m. pavasarį kolektyvas išleido pirmąjį EP pavadinimu „Growing Up Is Getting Old". EP albume taip pat įtrauktas ir Katy Perry dainos „Firework" koveris.

Jon Lilygreen kartu su Jon Maguire yra subūrę muzikinį duetą „Lilygreen & Maguire". 2013 m. pavasarį duetas gastroliavo Jungtinėje Karalystėje, kur atliko 9 koncertinius pasirodymus.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jon Lilygreen** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Jon Lilygreen svetainėje Last.fm

  


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Christina Metaxa  *„Firefly"*** |  **Kipro atstovas Eurovizijoje(su The Islanders)**2010 | Po to:**Christos Mylordos  *„San Aggelos S'agapisa"*** |