recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***Naujoji žemė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Новая земля (Novaya Zemlya) |
| Kilmės šalis |  Rusija |
| Režisierius | Aleksandras Melnikas (Александр Мельник) |
| Prodiuseris (-iai) | Antonas Melnikas (Антон Мельник) |
| Scenaristas (-ai) | Arifas Alijevas (Ариф Алиев) |
| Vaidina | Konstantinas Lavronenko Maratas Bašarovas Ingeborga Dapkūnaitė Sergejus Žigunovas |
| Metai | 2008 |
| Žanras | Veiksmo, Fantastika |
| Trukmė | 130 min. |
| Kalba | Rusų |
| Platintojas | Андреевский флаг |
| **IMDb įrašas** |

**Naujoji žemė** – 2008 m. rusų režisieriaus Aleksandro Melniko (rus. *Александр Мельник*) fantastinė veiksmo drama su Ingeborga Dapkūnaite.

Filmo premjera įvyko 2008 m. birželio 8 d. atvirame Rusijos Kinotavro kino festivalyje (rus. *Открытый Российский кинофестиваль «Кинотавр»*).

Aktoriai
--------

* Konstantinas Lavronenko (Константин Лавроненко) – Žilinas
* Maratas Bašarovas (Марат Башаров) – šaltkalvis Tolia
* Ingeborga Dapkūnaitė – Marta
* Sergejus Žigunovas (Сергей Жигунов) – pulkininkas
* Tomi Lister – Sewing Dude

ir kt.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Veiksmas vyksta 2013 m. Pasaulyje panaikinta mirties bausmė, kalėjimai perpildyti. Iki gyvos galvos nuteistiesiems išlaikyti reikia vis daugiau lėšų. Tarptautinė organizacija nutaria atlikti eksperimentą. Rusija šiam eksperimentui šiaurėje išskiria nedidelę salą, kurioje įkurta nedidelė gyvenvietė. Čia ir atvežama pirmoji 206 kalinių grupė iš Rusijos. Jiems pasiūloma čia pradėti naują gyvenimą, patiems įkurti savo naują visuomenę. Bet naujieji gyventojai pradeda čia gyventi principu: „Paskutinis–miręs", ir po trijų mėnesių lieka tik 87 žmonės…

Nuorodos
--------

*

Išnašos
-------

1. ↑  Festivalio programa (Rusų kalba) Archyvuota kopija 2008-08-27 iš Wayback Machine projekto.
|  *Danas Sodaitis*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Danas Sodaitis |
| Gimė | 1989 m. balandžio 25 d. (33 metai)  Labūnavoje |
| Atstovauja (-vo) | Lietuvos vėliava Lietuva |
|  |
| Rungtys | Sprintas |
| Asmeniniai rekordai | 60 m: 7,18  100 m: 11,18  200 m: 22,66 |
| Treneriai | Martas Skrabulis |
| Klubas | Vilnius „COSMA" |
|  |
|  **Europos neįgaliųjų lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  |
| Kiti titulai | Nacionalinis čempionas |
| World Athletics profilis: |  |

**Danas Sodaitis** (g. 1989 m. balandžio 25 d. Labūnavoje) – Lietuvos neįgaliųjų lengvaatletis, kuris specializuojasi sprinto bėgime. Varžosi T46 kategorijoje, Europos čempionatų prizininkas. Sportininkas taip pat startuoja ir sveikųjų sportininkų varžybose. 2020 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionate tapo Lietuvos čempionu estafetiniame bėgime bei pirmuoju neįgaliu sportininku pelniusiu šalies čempiono titulą atvirajame čempionate.

Biografija
----------

Baigė Generolo Jono Žemaičio karo akademiją, įgijo magistro laipsnį Vytauto Didžiojo universiteto reklamos vadybos studijų programoje. 2015 m. po motociklo avarijos, atėjo į neįgaliųjų sportą.

Daugkartinis Lietuvos neįgaliųjų čempionato nugalėtojas ir rekordininkas 100 m bėgimo rungtyje. 2017 m. tapo pasaulio IWAS žaidynių čempionu. 2018 m. Europos neįgaliųjų lengvosios atletikos čempionate iškovojo sidabro medalį. 

2020 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionate varžėsi kartu su sveikaisiais sportininkais. Atstovavo Vilniaus rinktinę estafetiniame bėgime 4x100 m ir tapo pirmuoju neįgaliuoju sportininku pelniusiu šalies čempiono titulą varžantis su sveikaisiais.

D. Sodaitis – fotografas, foto studijos ISO100 savininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos čempionatas - pirmoji diena
2. ↑  Paralympic profile
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Gagatas
**Gagatas** – amorfinė iškastinė derva, rusvosios anglies (lignito) atmaina. Pavadintas pagal Pietvakarių Turkijos Gageso upės pavadinimą. Terminą vartojo Plinijus Vyresnysis. Juodas, tamsiai rudas, dervos ar vaško blizgesio. Kietumas 2,5–4, tankis 1300–1350 kg/m³, neskalus, kriauklėtas lūžis, trinamas įsielektrina. Randamas smėlingose, molingose ar mergelingose uolienose, rečiau – akmens aglies kloduose gniutulų pavidalu. Susidarė iš spygliuočių augalų (dažniausiai araukarijų) liekanų, kurios fosilizavosi redukcinės aplinkos anaerobinėmis sąlygomis.

Dauguma gagato telkinių yra apatinės ir viršutinės juros sluoksniuose. Randamas Gruzijoje, Ispanijoje, Prancūzijoje, Ukrainoje, Rusijoje ir kt. Dėl gražaus aksominio blizgesio ir lengvo mechaninio apdorojimo naudojamas papuošalams ir dekoratyviniams dirbiniams.

Nuorodos
--------

* Gemstone Guide: Jet (anglų k.)
* Roman Objects in the Yorkshire Museum (anglų k.) archyvuota versija
**Jonas Burdulis-Burdulevičius** (lenk. *Jan Burdulewicz*, 1802 m. birželio 10 d. Vaiponiškių kaime, Andrejevo valsčius, Suvalkų apskritis – 1886 m. Bartninkuose) – Romos katalikų kunigas, visuomenininkas, lietuvybės puoselėtojas.

Biografija
----------

Baigęs Tikocino kunigų seminariją, 1827 m. liepos 31 d. pavyskupio A. P. Marcijevskio buvo įšventintas kunigu. Tarnavo Šunskų ir kitose Augustavo vyskupijos bažnyčiose. 1838 m. buvo paskirtas Bartninkų Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios klebonu ir sielovados darbą Bartninkuose dirbo 48 metus. J. Burdulis rėmė vargingus parapijiečius, savo lėšomis remontavo bažnyčią, 1864–1865 m. perstatė jos bokštą. Dar apie 1855 m. ėmė skelbtii pamokslus ir mokyti poterių lietuvių kalba, o vargonininkui ir zakristijonui liepė prieglaudos gyventojus mokyti lietuviškai skaityti. Parapijos kaimuose buvo išrinkti vyrai ir moterys, kurie perteikdavo jaunimui tikybos pagrindus. Neturtingieji, ypač elgetos buvo laidojami nemokamai.

*1851 m. lapkričio 24 d. 4 val. po pietų* krikštijo Joną Basanavičių, būsimą Lietuvos patriarchą.

Išnašos
-------

1. ↑  Jonas Basanavičius. Mano gyvenimo kronika ir nervų ligos istorija 1851-1922 m. Archyvuota kopija 2008-09-25 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

* Juozas Vaznelis. Kunigas Jonas Burdulis (Burdulevičius). Suvalkų miesto lietuvių ketvirtinis leidinys "Suvalkietis" 2008/4/56 p. 30 Archyvuota kopija 2008-08-28 iš Wayback Machine projekto.
* Vilkaviškio rajono savivaldybė - Bartninkų seniūnija Archyvuota kopija 2009-08-21 iš Wayback Machine projekto.
**Taikomoji dailė** arba **Taikomoji dekoratyvinė dailė** – dailės šaka: praktinės ir puošybinės paskirties dailės dirbiniai.

Apima architektūrą, dizainą, audinius, baldus, drabužius, indus, papuošalus, įvairias interjero puošmenas ir kt.

Taikomoji dekoratyvinė dailė tenkina materialinius ir estetinius žmogaus poreikius, atspindi epochos ir tautos materialinę kultūrą, buities sanklodą. Susijusi su architektūra, jos stiliumi – puošia žmogaus aplinką. Taikomosios dekoratyvinės dailės kūrinyje glaudžiai siejasi paskirtis, forma ir medžiaga. Meninis vaizdas formuojamas parenkant išraiškingą siluetą, dalių santykį, ritmą, išryškinant specifines medžiagos savybes – faktūrą, spalvą, tekstūrą (dekoratyvumas).

Atlikimo technika
-----------------

Taikomosios dekoratyvinės dailės kūriniai puošiami ornamentais, pasitelkiamos vaizduojamosios dailės išraiškos priemonės. Taikomoji dekoratyvinė dailė kuriama įvairia technika: aplikacija, audimu, drožyba, emaliu, inkrustacija, kalyba, liejyba, stiklo pūtimu, filigranu, siuvinėjimu ir kt.

Istorija
--------

Taikomoji dekoratyvinė dailė yra viena seniausių dailės rūšių – paprastų utilitarinių dirbinių būta jau paleolite.

Iki XIX a. pabaigos itin meniški taikomosios dekoratyvinės dailės kūriniai gaminti monarchų ir aristokratų dvarams, viduriniojo luomo poreikius tenkino amatininkai (dailieji amatai). 

Nuo XIX a. antros pusės taikomoji dekoratyvinė dailė skiriama pagal medžiagas į smulkesnes šakas: dailioji tekstilė, gintaro dirbiniai, kaulo dirbiniai, rago dirbiniai, metalo dirbiniai, odos dirbiniai, stiklo dirbiniai.

Nuo XX a. taikomąją dekoratyvinę dailę plėtoja dailininkai profesionalai. 

XX a. daug taikomosios dekoratyvinės dailės dirbinių pagal dailininkų sukurtus projektus gaminama pramoniniu būdu (dizainas).

Dabar greta utilitarinių dirbinių kuriamos ir grynai dekoratyvinės, vaizduojamojo meno raiškai artimos kompozicijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Taikomoji dailė
**Jonas Bitvinskas** (g. 1946 m. sausio 9 d. Plembergas, Ariogalos valsčius) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

1953–1957 m. mokėsi Stenionių pradžios mokykloje, 1964 m. baigė Ariogalos vidurinę mokyklą. 1968 m. baigė Leningrado Kirovo aukštąją motorizuotųjų šaulių karo mokyklą, 1978 m. baigė Frunzės karo akademiją Maskvoje.

Tarnavo TSRS kariuomenėje. 1968–1975 m. būrio vadas Rytų Vokietijos okupacinėje kariuomenėje, kuopos vadas Kamčiatkoje, 1978–1979 m. divizijos žvalgų bataliono vadas Kazachstane, 1979–1982 m. divizijos žvalgybos viršininkas Kirgizijoje, 1982–1984 m. sovietų kariuomenės 14-osios pėstininkų divizijos patarėjas žvalgybai Afganistane. 1984–1991 m. Lietuvos civilinės gynybos štabo viršininko pavaduotojas. Vadovavo Černobylio atominės elektrinės nukenksminimo darbams.

1991–1992 m. Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministerijos Pasienio tarnybos mokomojo centro Visagine mokomojo skyriaus viršininkas. 1992–1994 m. Savanoriškos krašto apsaugos tarnybos specializuotojo mokomojo centro vyr. specialistas, viršininko pavaduotojas, centro viršininkas. 1993 m. pulkininkas. 1994 m. Generalinio štabo žvalgybos ir analizės skyriaus viršininkas. 1994–1996 m. SKAT štabo viršininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Šulskis. Mažoji Ariogalos Enciklopedija
2. ↑  Stasys Knezys. *Jonas Bitvinskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 254 psl.
| ***Džefas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Jeff |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Italija |
| Režisierius | Jean Herman |
| Vaidina | Alain Delon  Mireille Darc |
| Metai | 1969 |
| Žanras | drama, kriminalinis |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Džefas** (pranc. *Jeff*) – 1969 m. sukurtas kriminalinis filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Alain Delon. Filmą finansavo „Warner-Seven Arts".

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Po sėkmingo apiplėšimo gaujos vadas Džefas pasprunka su grobiu, palikdamas buvusius kompanionus be nieko. Šie neketina nuleisti rankų ir tikisi, kad buvusi Džefo meilužė Eva žino daugiau ir galiausiai nuves juos prie tikslo. Vienintelis iš gaujos narių, Loranas, nusprendžia neprisijungti: jis padeda Evai pabėgti nuo gaujos ir kartu su ja leidžiasi ieškoti Džefo.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Alain Delon – Loranas
* Mireille Darc – Eva
* Georges Rouquier – Džefas
* Gabriel Jabbour
* Nathalie Nerval
* Robert Lombard

Šaltiniai
---------

1. ↑  Martin, Betty. (1969-02-15). „MOVIE CALL SHEET: Goulet 'Underground' Star". *Los Angeles Times*. p. b7.
| Miusas |
| --- |
| Miuso upė Miuso upė |
| **Ilgis** | 258 km |
| **Baseino plotas** | 6680 km² |
| **Vidutinis debitas** | 12 m³/s |
| **Ištakos** | Doneco kalvagūbris |
| **Žiotys** | Azovo jūra |
| **Šalys** | Ukraina, Rusija |

**Miusas** (rus. *Миус*, ukr. *Міус*) – upė Ukrainoje (Donecko, Luhansko sritys) ir Rusijoje (Rostovo sritis). Prasideda Doneco kalvagūbryje, teka į pietryčius. Aukštupyje slėnio plotis 0,2-1,2 km, žemupyje išsiplečia iki 5–6 km. Vaga vingiuota, 15–25 m pločio (žemupyje iki 45 m). Gylis rėvose iki 6 m. Pakrantės apaugusios krūmynais. Upė įteka į Azovo jūros Miuso limaną.

Didžiausi intakai: Gluchaja, Krynka (dešinieji), Krepenkaja, Nagolnaja (kairieji). Miusas užšąla gruodį, atitirpsta kovą. Ant upės įrengta keletas nedidelių hidroelektrinių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 284
Koordinatės: 56°14′18″ š. pl. 22°27′22″ r. ilg.﻿ / ﻿56.23833°š. pl. 22.45611°r. ilg.﻿ / 56.23833; 22.45611


| Lėlaičių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Mažeikių rajonas) |
| Plotas | 0,037 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,05 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,6 m |
| Įteka | Pievys |
| Išteka | Pievys |

**Lėlaičių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, 3,5 km į vakarus nuo Viekšnių. Sudarytas užtvenkus Pievio upę (Ventos intakas) 1,45 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,42 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 60 m. Krantai statūs, šlaitai beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Tvenkinys labai užžėlęs vandens augalija, pietinis galas užpelkėjęs. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šalia įsikūręs Lėlaičių kaimas. Piečiau tvenkinio eina kelias  **2716**  Tirkšliai–Užlieknė–Viekšniai .

Tvenkinys įrengtas 1932 m. pastačius malūną (malūno pastatas neišlikęs). 1994 m. atliktas pralaidos remontas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  <
Koordinatės: 54°04′04″š. pl. 23°46′26″r. ilg.﻿ / ﻿54.067753°š. pl. 23.773839°r. ilg.﻿ / 54.067753; 23.773839

Taikūnų pušis prie Vilkaičio ežero
**Taikūnų pušis** – valstybės saugoma pušis, auganti Lazdijų rajone, Veisiejų seniūnijoje, Taikūnų kaime, prie Vilkaičio ežero. Paskelbta saugomu botaniniu gamtos paveldo objektu 2012 m.

Medis stūkso už 200 m į rytus nuo kelių  **2526**  Druskininkėliai–Varnėnai–Beržiniai  ir  **2517**  Veisiejai–Viktarinas–Paliepis  sankirtos, pietvakariniame Vilkaičio krante, jo apsauginėje zonoje. Pasiekiamas pravažiuojant miško keliuku pro įsikūrusias privačias sodybas, toliau nueinant šlaitu prie pakrantės. Įspūdinga pušis ženkliai pakrypusi link nutiesto į vandenį tiltelio. Medis rodyklėmis nepažymėtas. Ant jo kamieno pritvirtintas medinis kryžius su skardiniu pjaustytu stogeliu. Šalia pušies įkastas kuklus, tamsaus medžio stogastulpis dvišlaičiu stogeliu. Jis pastatytas pagerbiant čia buvusiame bunkeryje (apie 3 m nuo pušies) žuvusių Dainavos apygardos Šarūno rinktinės Mindaugo tėvūnijos būrio partizanų atminimą. Lentelėje įrašyta: „*Partizanų Antano Valionio–Paparčio ir Albino Sakalausko–Audros žuvimo vieta. 1949.02.17*". Iš bunkerio išlikusi tik užslinkusi 2,8 m ilgio 2 m pločio duobė. Jos dugne auga beržai.

Duomenys
--------

* Paprastoji pušis (*Pinus sylvestris* L.)
* Medžio aukštis – 20 m
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 3,01 m
* Lajos aukštis 7 m
* Lajos skersmuo 12 m
* Lajos forma – kupolas, projekcijos plotas 226 m²
* Amžius – nenurodomas

Pagrindiniai medžio duomenys nustatyti 2011 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Žuvimo vieta". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-12-01.

Nuorodos
--------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
* Taikūnų pušies augimo vieta (žemėlapyje)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLazdijų rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Biosferos rezervatai | 
Žuvinto biosferos rezervatas |
|  |
| Nacionaliniai parkai | 
Dzūkijos nacionalinis parkas |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Metelių regioninis parkas • Veisiejų regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Bugiedos botaninis-zoologinis • Krakinio telmologinis • Kučiuliškės herpetologinis • Kuzapiškės telmologinis • Niedaus ornitologinis • Pertako ornitologinis • Vilko botaninis |
|  |
| Biosferos rezervatai | 
Pertako miško |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Vilko šaltinis |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Didysis Širvinto ąžuolas • Drevėtasis Širvinto ąžuolas • Paveisiejų pušis • Paveisiejų trikamienis ąžuolas • ~~Prapuntų tuopa~~ • Taikūnų pušis • Vainežerio dvaro parkas • Veisiejų dvaro parkas • ~~Veisiejų dvaro parko alksnis~~ • Veisiejų dvaro parko uosis |

 |
Jonas Bulaitis 2005 m. vizito Delvinėje (Albanija) metu.
**Jonas Bulaitis** (1933 m. birželio 26 d. – 2010 m. gruodžio 25 d.) – lietuvių kilmės Romos Katalikų Bažnyčios dvasininkas, vyskupas, Šventojo Sosto nuncijus.

Biografija
----------

Gimė 1933 m. lietuvių emigrantų šeimoje Didžiojoje Britanijoje, Londone. Studijavo jėzuitų Šv. Ignacijaus gimnazijoje (angl.). 1952 m. pradėjo filosofijos ir teologijos mokslus Romoje, Popiežiškoje lietuvių Šv. Kazimiero kolegijoje ir Popiežiškajame Grigaliaus universitete. 1958 m. vasario 2 d. buvo įšventintas į kunigus. Po šventinimų atliko vienerių metų pastoralinę praktiką JAV, Niujorke, o grįžęs į Romą 1959–1963 m. tęsė studijas Popiežiškajame Laterano universitete, baigė bažnytinės teisės programą. Tuo pačiu metu baigė ir Popiežiškąją Diplomatinę akademiją, rengiančią Šventojo Sosto diplomatinės tarnybos darbuotojus.

1964 m. tapęs monsinjoru buvo paskirtas dirbti į Pietų Korėją (1964–1968), vėliau į Čilę (1968–1971), Panamą (1971), Keniją (1972–1977), Sudaną (1977). 1981 m. lapkričio mėn. buvo konsekruotas vyskupu, ėjo apaštališkojo pronuncijaus pareigas Centrinės Afrikos Respublikoje, Čade, Konge.

1982 m. Jono Pauliaus II konsekruotas vyskupu. 1986 m. paskirtas nuncijumi Irane, vėliau dirbo Pietų Korėjoje, Mongolijoje, Albanijoje (1997–2008). 2008 m. pasitraukė iš aktyvios tarnybos, gyveno Romoje, rūpinosi arkivyskupo Teofiliaus Matulionio paskelbimo palaimintuoju byla. Mirė 2010 m. Kalėdų dieną. Palaidotas lietuvių kolegijos koplyčioje Romos Campo Verano kapinėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arkivyskupo J. V. Bulaitis paminėjimo jubiliejus, Dirva, 2008 m. lapkričio 4 d. p. 11
2. ↑  Tėviškės žiburiai, 2011.II.1, Nr. 5, p. 2
| **Jonas Boreika Chodzka** |
| --- |
|  |
| Chodzkos |
| Herbas "Kosciesza" |
| Herbas "Kosciesza" |
|  |
| Gimė | 1777 m. birželio 24 d.Kryvičai, dab. Medilo rajonas |
| Mirė | 1851 m. lapkričio 10 d. MinskasMinskas |
| Vaikai | Aleksandras Boreika Chodzka,Mykolas Chodzka,Juozapas Chodzka. |

**Jonas Boreika Chodzka** (lenk. *Jan Borejko Chodźko*, slapyvardis Jonas iš Svisločės, Wajżgantos , 1777 m. birželio 24 d. Kryvičai, dab. Medilo rajonas – 1851 m. lapkričio 10 d. Minskas) – Lietuvos rašytojas. Rašė lenkų kalba.

Biografija
----------

Dirbo Vileikos, Ašmenos, Minsko teismuose. 1812 m. Lietuvos laikinosios vyriausybės komisijos narys. Nuo 1822 m. Lietuvos mokyklų vizitatorius. Masonas, Vilniuje 1816 m. su kitais atgaivino ložę „Uolusis lietuvis", 1818 m. įkūrė ložę „Sokrato mokykla". Priklausė Šubravcų draugijai. Dalyvavo slaptos „Patriotų draugijos" (Varšuva) veikloje. 1826-1829 m. rusų valdžios kalintas Sankt Peterburge, 1830-1834 m. gyveno tremtyje Permėje.

Sūnūs - poetai Aleksandras Boreika Chodzka, Mykolas Chodzka, topografas Juozapas Chodzka.

Išgarsėjo 1821 m. išėjusia didaktine apysaka „Kromininkas Jonas iš Svisločės" (*Pan Jan ze Świsłoczy, kramarz wędrujący*), kurioje keliaujančio senuko lūpomis doros ir išminties buvo mokomi paprasti sodiečiai. Apysaką vertė Juozapas Rupeika (1789–1854 m.), išleista 1823 m. Kajetonas Aleknavičius (1804–1874 m.), 1860 m. išleido Mikalojus Akelaitis. „Jonas iš Svisločės" turėjo įtakos lietuvių didaktinės prozos raidai.

Populiari ir kita jo apysaka „Ponia kaštelionienė ir jos kaimynės" (*Pani Kasztelanowa i jej sąsiedztwo*). Parašė eiliuotą patriotinės tematikos komediją „Išlaisvinta Lietuva" (*Litwa oswobodzona*, išleista ir pastatyta 1812 m. Minske), tragediją „Boleslovas Kreivaburnis" (*Boleslaw Krzywousty*, past. 1812 m. Vilniuje), išleido buitinių komedijų, vaizdelių ir apysakaičių rinkinį „Įvairūs raštai", 12 t. 1837-1842 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jonas Boreika Chodzka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 81 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jonas Buržinskis** |
| --- |
| Gimė | 1878 m.Skuodo valsčiuje |
| Mirė | 1907 m. spalio 7 d. (~29 metai)sušaudytas Vilniuje |
|  |
| Veikla | lietuvių revoliucinis veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |

**Jonas Buržinskis** (1878 m. Skuodo valsčiuje – 1907 m. spalio 7 d. sušaudytas Vilniuje) – lietuvių revoliucinis veikėjas.

Biografija
----------

Dirbo šaltkalviu Rygoje, vienas pirmųjų Lietuvos socialdemokratų partijos narių Rygoje. 1905 m. rudenį dirbo partinį darbą Liepojoje (slapyvardis *Vytis*). Liepojos darbininkų buvo deleguotas į Lietuvių suvažiavimą Vilniuje. Dalyvavo Didžiajame Vilniaus Seime.

1905–1907 m. dirbo partinį darbą Rygoje, Telšių apskrityje.

1907 m. rugpjūčio 13 d. kartu su Jonu Liaugminu nužudė Joniškio provokatorių Jurgį Bartkų, už tai Vilniaus karo teismo 1907 m. spalio 15 d. nuteistas mirti. Nuosprendis įvykdytas Lukiškių kalėjime.
| ***9 kalibras*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Milano calibro 9 |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Fernando Di Leo |
| Scenaristas (-ai) | Fernando Di Leo |
| Vaidina | Barbara BouchetMario Adorf |
| Metai | 1972 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**9 kalibras** (it.  *Milano calibro 9*) – 1972 m. Italijoje sukurtas kriminalinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Gastone Moschin – Ugo
* Barbara Bouchet – Nelė
* Mario Adorf – Roko
* Frank Wolff – komisaras
* Luigi Pastilli – Merkuris
* Ivo Garrani – Vincenzo
* Lionel Stander – Amerikietis

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Prieš 3 metus nusikaltėliams perdavinėjant lagaminą su pinigais, šie dingo. Visi, kurie dalyvavo šioje operacijoje, buvo kankinami ir nužudyti, išskyrus Ugo, kuris netrukus atsidūrė kalėjime už apiplėšimą. Dabar šis išėjo į laisvę ir bosas su parankiniais pradeda persekiojimą, įsitikinę, kad Ugo yra tas, kuris sukeitė lagaminą ir pasisavino pinigus, nors šis visus tikina, kad to nepadarė.
| **Jonas Božimovskis** |
| --- |
| Gimė | ~ 1645 m.greičiausiai Naujamiestyje, Panevėžio raj. |
| Mirė | 1687 m. liepos 24 d. (~42 metai)Vilniuje |
| Tėvas | Jonas Božimovskis (vyresnysis) |
|  |
| Veikla | Biblijos vertėjas. |

**Jonas Božimovskis** (jaunesnysis, ~1645 m. greičiausiai Naujamiestyje, Panevėžio raj. – 1687 m. liepos 24 d. Vilniuje) – Biblijos vertėjas.

Mokėsi Kėdainiuose. Nuo 1667 m. Kėdainių katechetas, 1668 m. evangelikų reformatų kunigas Liubčioje, 1670–80 m. Slucko gimnazijos direktorius, nuo 1681 m. pamokslininkas Vilniuje, nuo 1685 m. Vilniaus konsenjoras.

Tėvui Jonui Božimovskiui vyresniajam mirus, kartu su S. Bitneriu, S. Monkevičium ir S. Lipskiu 1674–81 m. tęsė jo pradėtą Naujojo Testamento vertimą, tačiau beveik užbaigtas rankraštis 1681 m. sudegė Biržų klebonijoje. S. Bitneriui pradėjus Bibliją versti iš naujo, buvo vienas jo padėjėjų. Jų išverstas Naujasis Testamentas išspausdintas 1701 m. Karaliaučiuje.

Nuorodos
--------

Lietuvių literatūros enciklopedija Archyvuota kopija 2007-01-05 iš Wayback Machine projekto.
**Jonas Buračas** (1898 m. liepos 8 d. Sidariai, Šiaulėnų valsčius – 1977 m. sausio 15 d. Kaunas) – Lietuvos tapytojas.

Jono Buračo autoportretas

Biografija
----------

Brolis Balys Buračas, sūnūs Antanas ir Marijus Buračai. 1927 m. baigė Kauno meno mokyklą. 1929–1930 m. tobulinosi Paryžiuje, Berlyne, Rygoje. 1945–1947 m. dėstė Kauno dailės mokykloje, 1946–1951 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute.

Kūryba
------

Nuo 1936 m. dalyvavo Lietuvos ir užsienio dailės parodose. Nutapė realistinių aliejinės tapybos ir akvarelės kūrinių, vaizduojančių gamtą, architektūros paminklus, miestelius (ciklai „Etnografiniai paminklai" 1925–1970 m. „Baltijos pajūris" 1926–1943 m. „Miestelių ir jų apylinkių vaizdai" 1926–1975 m. „Senoji ir nūdienė architektūra" 1927–1976 m. „Lietuvos piliakalniai ir pilys" 1930–1937 m. „Čia bus Kauno jūra" 1954–1976 m.), autoportretų (1925–1973 m.), portretų (Vydūnas, Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, abu 1928 m.; Antanas Smetona, 1934 m. Mikas Petrauskas, 1937 m. Petras Rimša, 1955 m.). Tarp ankstyvesnių tapybos po studijų Paryžiuje darbų yra ir impresionistinių paveikslų. Sukūrė linoraižinių (Lietuvos kultūros veikėjų portretų ciklas, 3-4 dešimtmetyje) Kūrė ir tobulino Lietuvos valstybės apdovanojimus, taip pat Nepriklausomos Lietuvos pašto ženklus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis. *Jonas Buračas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 622 psl. pašto ženklų.

* Simona Makselienė. Jonas Buračas. Albumas. Vilnius, 2010.
* Allgemeines Lexicon der bildender Kunstler des XX Jahrhunderts Bd. 5, Leipzig, 1961, S. 351.
* Simona Makselienė. Jonas Buračas.- Lithuanian Heritage / Supplement to Draugas News, Mar/Apr 2015, Vol 3 (S2), p.7-12, all covers.
* Художники народов СССР. Biobibliografičeskij spravočnik, T. II, Москва, 1972, c. 113.
* Lietuvos tapyba. P. Gudynas. Vilnius, 1976.
Šachmatų žaidime figūros dažnai vertinamos taškais, siekiant pagelbėti sprendžiant strateginius ir taktinius uždavinius. Tačiau vertinimas taškais tik apytiksliai apibrėžia figūros vertę žaidime, kadangi labai daug priklauso nuo figūrų pozicijos, paties žaidimo strategijos ir figūrų išvystymo.

Dažniausiai naudojamas figūrų vertinimas taškais (Kapablanka ir Nick de Firmian). Kadangi pėstininkas įvertintas vienu tašku, kartais figūrų vertei apibrėžti naudojamas pėstininkas kaip mato vientas – pvz.: žirgas vertas 3 pėstininkų.

| Figūra | Vertė |   |
| --- | --- | --- |
| Valdovė | 9 |  |
| Bokštas | 5 (~4,7) |  |
| Karalius | 4[lower-alpha 1] |  |
| Rikis | 3 |  |
| Žirgas | 3 |  |
| Pėstininkas | 1[lower-alpha 2] |  |

Pastabos
--------

1. ↑  Karalius dažnai nėra vertinamas taškais, kadangi šios figūros sėkminga blokuojanti ataka – matas reiškia žaidimo pabaigą. Pagal kovos sugebėjimus Emanuel Lasker karalių įvertino 4 taškais (kaip rikį ar žirgą kartu su pėstininku).
2. ↑  Pakraštiniai pėstininkai verti mažiau nei centriniai.

Literatūra
----------

* José Capablanca and Nick de Firmian (1921, 2006). *Chess Fundamentals (Completely Revised and Updated for the 21st Century)*. Random House. ISBN 0-8129-3681-7 .
| A&M Records |
| --- |
|  |
| Pagrindinėbendrovė | Universal Music Group |
| Įkurta | 1962 m. |
| Įkūrėjas | Herb AlpertJerry Moss |
| Žanras | Įvairūs |
| Kilmės šalis | Jungtinės Amerikos Valstijos |
| Vieta | Santa Monika, Kalifornija |
| Tinklalapis | Interscope Geffen A&M puslapisA&M/Octone puslapis |

**A&M Records** – Jungtinių Amerikos Valstijų įrašų kompanija, kuri priklauso „Universal Music Group" ir valdoma per „Interscope-Geffen-A&M" skyrių.

Kompanijos istorija
-------------------

### Pradžia

„A&M Records" 1962 metais įkūrė Herb Alpert ir Jerry Moss. Pirmiausiai kompaniją jie pavadino „Carnival Records" ir išleido dvejus singlus, tačiau po to jie sužinojo, kad kita įrašų kompanija pirmiau pasivadino „Carnival". Tada kompanija buvo pervadinta į „A&M", pagal Alpert ir Moss’s inicialus. Nuo 1966 iki 1999 m. įrašų kompanija buvo įsikūrusi istoriniame Čarlio Čaplino studijos pastate 1416 N. La Brea Avenue, Holivude.

### A&M/Octone

2007 m. vasario mėnesį „Universal Music Group" pradėjo bendradarbiauti su „Octone Records" įrašų kompanija, kuri anksčiau priklausė „Sony BMG". Kompanija, kuriai vadovauja James Diener, persivadino į „A&M/Octone Records" ir dabar dirba per „A&M Records".

Atlikėjai
---------

*Pagrindinis straipsnis – Sąrašas:A&M Records atlikėjai*.
*Pagrindinis straipsnis – Sąrašas:Buvę A&M Records atlikėjai*.

Filialai ar susijusios įrašų kompanijos
---------------------------------------

Čia pateikiami „A&M Records" filialai ar susijusios įrašų kompanijos (taip pat laikas, kada jos priklausė „A&M Records") bei įmonės, su kuriomis „A&M Records" anksčiau bendradarbiavo.

### Dabartinės įrašų kompanijos

* A&M/Octone Records
* Polydor Records
* Tropical Records
* will.i.am music group

### Buvusios įrašų kompanijos

* ANTRA Records (1998)
* CTI Records (1967–1970)
* Cypress Records (1988–1990)
* Dark Horse Records (1974–1976)
* Delos International (1988–1990)
* Denon (1988–1992)
* DV8 Records (1995–1998)
* Flip (1996–1998)
* Gold Mountain Ltd. (1983–1985)
* Heavyweight Records (1998)
* I.R.S. Records (1979–1985)
* Nimbus Records (1987–1990)
* Ode Records (1970–1975)
* Shelter Records (1970)
* Tabu Records (1991–1993)
* Tuff Break Records (1993–1995)
* TwinTone (1987–1989)
* T.W.Is. M (1996–1998)
* Windham Hill Records (1982–1985)
* Word Records (1985–1990)
* 1500 (1998)

Šaltiniai
---------


* A&M Records

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė internete Archyvuota kopija 2012-06-26 iš Wayback Machine projekto.
* Interscope Records oficiali svetainė
* A&M Records
* A&M profilis
* A&M Records MySpace profilis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Juozas Akelaitis** |
| --- |
| Gimė | 1880 m. kovo 25 d.Liudvinavas |
| Mirė | 1949 m. liepos 29 d. (69 metai)Manzurkos k. Kačugo r. Irkutsko sr. |
| Palaidotas (-a) | 1990 m. rugpjūčio 18 d. perlaidotas Kaune, Petrašiūnų kapinėse |
|  |
| Veikla | valstietis, knygnešys. |

**Juozas Akelaitis** (1880 m. kovo 25 d. Liudvinavas – 1949 m. liepos 29 d. Manzurkos k. Kačugo r. Irkutsko sr. 1990 m. rugpjūčio 18 d. perlaidotas Kaune, Petrašiūnų kapinėse.) – valstietis, knygnešys.

Biografija
----------

Antkapis Liudvinave
Kygnešio sodyba Liudvinave
Augo pasiturinčių valstiečių šeimoje.

Mokėsi valdinėje pr. mokykloje Liudvinave. Didelę įtaką jo tolesniam gyvenimui padarė motinos broliai – dėdės Matulaičiai iš Stebuliškių, ypač Stasys Matulaitis. Iš jų gaudavo pasiskaityti lietuviškos spaudos.

Susipažino su knygnešiu Juozu Kancleriu. Pats pradėjo nešti lietuvišką spaudą iš Mažosios Lietuvos ir platinti aplinkiniuose kaimuose. Slėpdavo tėvų sodybos rūsyje. 1897 m. likvidavus "Sietyno" draugiją, norėdamas parodyti, kad knygnešių judėjimas neužgniaužtas, dar daugiau pradėjo lipinti atsišaukimų.

1901 m. Marijampolėje įsikūrus "Artojų" draugijai, įstojo į jos narius. Rašė korespondencijas, daugiausiai į laikraštį "Ūkininkas". 1902 m. gegužės 5 d. žandarai jį susekė Liudvinave klijuojantį atsišaukimus. Buvo sugautas, nors bandė atsišaudydamas pabėgti. Namuose padarė kratą, rado atsišaukimų, knygų ir laikraščių. Iki 1902 m. spalio 11 d. Kalvarijoje taikytas kardomasis areštas. Paleido už 2000 rb užstatą. 1903 m. lapkričio 26 d. caro paliepimu 4 metams ištremtas į Manzurkos gyvenvietę (Irkutsko gub.). 1905 m. grįžęs iš tremties įsitraukė į švietėjišką veiklą, ūkininkavo. 1949 m. kovo 25 d. vėl buvo ištremtas į tą pačią vietą (dab. Kačiugo apylinkėse), tik šį kartą su šeima.

Atmintinos vietos ir paminklai
------------------------------

* Gimtinėje, Paežerėliuose, – rūsys, kuriame slėpdavo spaudą, ir stogastulpis.
* Marijampolės kraštotyros muziejuje – kryžius nuo kapo Manzurkoje.
* Kapas ir antkapinis paminklas Kauno Petrašiūnų kapinėse.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Patosisalb. *Patos* |
| --- |
|        |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

PatosisPatosis

40°41′0″ š. pl. 19°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.68333°š. pl. 19.61667°r. ilg.﻿ / 40.68333; 19.61667﻿ (Patosis)Koordinatės: 40°41′0″ š. pl. 19°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.68333°š. pl. 19.61667°r. ilg.﻿ / 40.68333; 19.61667﻿ (Patosis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Albanijos vėliava Albanija |
| **Apskritis** | Fierio apskritis |
| **Apygarda** | Fierio apygarda |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 60 000  |
|  |
|  **Vikiteka** | Patosis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Patòsis |

**Patosis** – miestas pietvakarinėje Albanijos dalyje, Fierio apygardoje, 23 km nuo Adrijos jūros ir 7 km nuo kito svarbaus naftos pramonės centro – Fierio. Kaip ir Fieris, Patosis yra svarbus Albanijos naftos gavybos ir perdirbimo centras.

Istorija
--------

Nors šio miesto šaknys siekia viduramžius, jo kaip svarbaus Albanijos ekonominio centro istorija gana nesena. Tik XX a. komunizmo eros laikais pradėjus intensyviai eksploatuoti žemės gelmėse esančius naftos telkinius miestas tapo vienu svarbiausių Albanijos pramoninių centrų. Miestas buvo strategiškai svarbus dėl jame buvusios naftos pramonės, aprūpinusios politiškai ir ekonomiškai izoliuotą šalį naftos pramonės produktais. Po komunistinio režimo žlugimo ilgą laiką buvo ištikusi naftos gavybos krizė. Pastaraisiais metais naftos gavyba ima po truputį atsigauti.

Architektūra ir archeologija
----------------------------

Dėl miesto istorinio ir ūkinio nereikšmingumo per ilgą istorijos laikmetį bei didesnės gretimo Fierio reikšmės, miesto architektūra yra labai skurdi, vyrauja XIX a. pab. – XX a. pr. statyti mažaaukščiai namai, mečetės. Kaip ir daugelyje Albanijos miestų čia vyrauja socialistinio stiliaus namai. Dėl naftos klodų miesto apylinkėse vyrauja pramoninis kraštovaizdis su dominuojančiais naftos gręžiniais.

Sportas
-------

* KS Albpetrol Patos (futbolas)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| A\*Teens |
| Kilmė |  Švedija |
| Žanrai | Pop |
| Aktyvumo metai | 1998–2004 |
| Įrašų kompanija | Stockholm Records (Švedijoje)  Universal Music (Tarptautiniu mastu) |
| Nariai |
| Marie SerneholtDhani LennevaldSara LumholdtAmit Sebastian Paul |

**A\*Teens** – Švedijos pop grupė, susikūrusi 1998 metais Stokholme.

Istorija
--------

Legendinei grupei „ABBA" pagerbti sukurtas projektas – „A-Teens" – gimė Švedijoje, Stokholmo mieste, kur į vieną kompaniją susibūrė keturi švedai paaugliai: Marie Serneholt, Sara Lumholdt, Dhani Lennevald‘as ir Amit‘as Paul‘as.

1998-aisiais metais pradėję darbuotis prie debiutinio albumo „The ABBA Generation", jie po dvejų metų jau karaliavo Europos šalių topuose su puikiai atliktu ABBA koveriu „Mamma Mia". Tokį žygdarbį „A-Teens" padarė praėjus lygiai ketvirčiui amžiaus po pačios „ABBA" sėkmės su šia daina.

Albume buvo galima rasti visų didžiausių ABBA hitų, tokių kaip „Dancing Queen", „Mamma Mia", „S.O.S." bei „Take a Chance on Me", perdarytas versijas.

Po turnė su panašaus stiliaus grupėmis ir atlikėjais (tokiais kaip „N‘Sync" ir Britney Spears), grupė išleido antrąjį savo albumą, pavadinimu „Teen Spirit". Jis buvo ypatingas tuo, kad jame skambėjo originalios grupės dainos.

2002-ųjų pavasarį pasirodė dar vienas „A-Teens" koveris – rokenrolo karaliaus Elvio Presley klasika tapusio hito „Can’t Help Falling in Love" perdaryta versija.

Šį kūrinį galima rasti trečiajame „A-Teens" albume, „Pop 'Til You Drop", kurį įrašų kompanija „Universal" išleido tų metų birželį.

Diskografija
------------

### Albumai

Oficialiai A\*Teens diskografijoje priskaičiuojami 3 albumai ir viena rinkinys, tačiau faktiškai *New Arrival* yra ketvirtas studijinis albumas.

* *The ABBA Generation* (1999). Išleistas 1999 m. rugpjūčio 25 d. tiražas – 4,5 mln. kopijų;
* *Teen Spirit* (2001). Išleistas 2001 m. vasario 26 d. tiražas – 3 mln. kopijų;
* *Pop ‘Til You Drop* (2002). Išleistas 2002 m. birželio 18 d. tiražas – 800 tūkst. kopijų;
* *New Arrival* (2003). Išleistas 2003 m. sausio 28 d. tiražas – 500 tūkst. kopijų;
* *Greatest Hits* (2004). Išleistas 2004 m. gegužės 12 d.

### Singlai

Grupė išleido 13 tarptautinių singlų. Kai kurie iš jų buvo išleisti skirtingose šalyse. Visi, išskyrus *Dancing Queen*, pateko į Sweden Top 40.

* *Mamma Mia* (*The ABBA Generation*)(1999);
* *Super Trouper* (*The ABBA Generation*)(1999);
* *Gimme! Gimme! Gimme!* (*The ABBA Generation*)(1999);
* *Happy New Year* (nėra nei viename albume) (1999);
* *Dancing Queen* (*The ABBA Generation*) (2000) JAV;
* *Upside Down/Bouncing Off The Ceiling* (*Teen Spirit*) (2000);
* *Halfway Around The World* (*Teen Spirit*) (2001);
* *Sugar Rush* (*Teen Spirit*) (2001);
* *Heartbreak Lullaby* (*Greatest Hits*) (2001);
* *Can’t Help Falling In Love* (*Pop ‘Til You Drop*, *New Arrival*) (2002);
* *Floorfiller* (*Pop ‘Til You Drop*, *New Arrival*) (2002);
* *A Perfect Match* (*New Arrival*) (2003);
* *I Promised Myself* (*Greatest Hits*) (2004).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Patnaपटना |
| --- |
| *Sikų šventykla Patnoje* |
|  |
| 

PatnaPatna

25°36′0″ š. pl. 85°8′0″ r. ilg.﻿ / ﻿25.60000°š. pl. 85.13333°r. ilg.﻿ / 25.60000; 85.13333﻿ (Patna)Koordinatės: 25°36′0″ š. pl. 85°8′0″ r. ilg.﻿ / ﻿25.60000°š. pl. 85.13333°r. ilg.﻿ / 25.60000; 85.13333﻿ (Patna) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Biharas Biharas |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 2 695 000  |
| **Plotas** | 517,34 km² |
| **Tankumas** (2018) | 5 209 žm./km² |
| **Altitudė** | 53 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Patna |

**Patna** – miestas Indijos šiaurėje, prie Gango upės, Biharo valstijos sostinė. Patna yra antras pagal dydį Rytų Indijos mmiestas po Kolkatos. Jis turi 2,7 mln. gyventojų (2018 m.) ir yra 19-as miestas pagal gyventojų skaičių Indijoje. Išvystyta tekstilės, maisto pramonė, klesti amatai. Mieste yra universitetas, daug muziejų. Išlikę daug senovinės architektūros paminklų ir jų liekanų.

Istorija
--------

Patna yra vienas ilgiausiai nuolatos gyvenamų miestų pasaulyje, kurį įkūrė 490 m. pr. m. e. karalius Magadha.

Senovėje miestas vadinosi **Pataliputra** ir buvo vienas iš didžiausių tuometinio pasaulio miestų (tuo metu užėmė 48 km²). Dar graikų keliautojas ir geografas Megastenas (350–290 m. pr. m. e.) savo knygoje apie Indiją mini *Palibothra* miestą. Iki VI mūsų eros amžiaus buvo Magadų imperijos sostinė, taip pat Guptų valstybės pagrindinis miestas. Mieste gyveno tokie žymūs astronomai ir mokslininkai kaip Arjabhata, Vatsjajana ir Čanakja. Maurjų laikais (300 m. pr. m. e.) jame gyveno 400 tūkst. žmonių. Žlugus Guptų valstybei, miestas patyrė nuosmukį, kol XVII a. jį atgaivino britai kaip tarptautinės prekybos centrą.
Jerevano šachmatų namai, įkurti 1970 m.
**Šachmatai Armėnijoje** žaidžiami nuo ankstyvųjų viduramžių, nors susisteminti tik nuo ankstyvaus sovietmečio. Šachmatai sulaukė plataus pripažinimo septintajame dešimtmetyje, kai armėnų didmeistris Tigranas Petrosianas tapo pasaulio šachmatų čempionu. Maždaug trijų milijonų žmonių turinti Armėnija šiandien yra laikoma viena stipriausių šachmatų tautų, tarp šalių Armėnijai tenka vienas didžiausių šachmatų didmeistrių skaičius 100 000 gyventojų.

Po šalies nepriklausomybės Armėnijos vyrų šachmatų komanda laimėjo Europos komandinį čempionatą (1999 m.), pasaulio komandų čempionatą (2011 m.) ir šachmatų olimpiadą (2006 m. 2008 m. 2012 m.). Moterų komanda iškovojo savo pergalę 2003 m. Europos komandiniame čempionate. Nuo 2016 m. vasario mėn. Armėnija užima septintąją vietą pasaulyje pagal geriausių žaidėjų vidurkį. Geriausias Armėnijos šachmatininkas Levonas Aronianas FIDE reitinguose užėmė antrąją vietą pasaulyje ir kelis kartus dalyvavo Kandidatų turnyruose.

Nuo 2011–12 mokslo metų šachmatų pamokos buvo įtrauktos į kiekvienos Armėnijos valstybinės mokyklos mokymo programą, tad Armėnija tapo pirmąja pasaulio šalimi, kurioje šachmatai buvo privalomi mokyklose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „In Armenia chess is king and grandmasters are stars". *The Independent*. 13 May 2010. Suarchyvuotas originalas 15 September 2014.
2. ↑  Parkinson, Joe (3 December 2012). „Winning Move: Chess Reigns as Kingly Pursuit in Armenia". *The Wall Street Journal*. Nuoroda tikrinta 15 September 2014.
3. ↑  Moss, Stephen (16 November 2011). „Armenia's killer chess move". *The Guardian*. Nuoroda tikrinta 24 August 2013. „Armenia is an obsessive chess-playing country, one of the strongest in the world despite a population that is the same as – yes, you guessed it – Wales."
4. ↑  „Armenia: the cleverest nation on earth". BBC World Service. 19 October 2009. Nuoroda tikrinta 4 September 2012.
5. ↑  „Armenia Wins World Chess Title, Ukraine Takes Third". Radio Free Europe/Radio Liberty. 27 July 2011. Nuoroda tikrinta 24 August 2013. „Chess has been one of Armenia's most popular sports since Tigran Petrosian, a Tbilisi-born Armenian, became a world champion in 1963. The country currently boasts one of the largest per capita numbers of chess grandmasters in the world."
6. ↑  Akhmeteli, Nina (19 January 2012). „Chess lessons introduced to the curriculum in Armenian schools". BBC News. Nuoroda tikrinta 4 September 2012.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Patogenas** (arba ***ligos sukėlėjas***) – biologinis veiksnys, sukeliantis ligą. Patogenais gali būti bakterijos, virusai, grybai, pirmuonys.

Daugelis organizmų turi naturalią gynybą prieš patogenus – imuninę sistemą. Padėti apsisaugoti nuo patogenų gali ir simbiontinės bakterijos – natūrali mikroflora. Tačiau jei pažeidžiama imuninė sistema (pvz. ŽIV) arba sunaikinama mikroflora (pvz. naudojant antibiotikus), organizmas tampa lengvai pažeidžiamas patogenų.

Šiuolaikinėje medicinoje yra daug būdų kovoti su patogenais – antibiotikai, vakcinos, fungicidai ir t. t. Be to, geros sanitarinės sąlygos trukdo patogenams plisti. Dėl to daug mažiau žmonių miršta nuo ligų, tačiau visiškai išnaikinti ligų nepavyksta, nes ligų sukėlėjai greitai dauginasi ir todėl sparčiai evoliucionuoja, tampa atsparūs gydymui. Nuo kai kurių ligų, pavyzdžiui, AIDS, vaistų dar nerasta. Mažai tikėtina, kad žmonijai kada nors pavyks įveikti visas ligas, nes tokiu atveju žmonija taptų laisva niša, kurios niekas neeksploatuoja, ir anksčiau ar vėliau ją vėl kas nors užimtų.

Ekologiniu požiūriu patogenai yra svarbūs, nes vykdo natūralią atranką, kurios metu išlieka atspariausi, sveikiausi individai. Kai kurie ligų sukėlėjai panaudojami kenkėjų biologinei kontrolei. Taip, panaudojant miksomos virusą, buvo sumažinta triušių populiacija Australijoje, dariusi didžiulę žalą vietinei gamtai.
Koordinatės: 14°06′ p. pl. 128°50′ r. ilg.﻿ / ﻿14.100°š. pl. 128.833°r. ilg.﻿ / 14.100; 128.833

Juozapo Bonaparto įlankos palydovinė nuotrauka
**Juozapo Bonaparto įlanka** (angl. *Joseph Bonaparte Gulf*) – Timoro jūros dalis prie Australijos šiaurinių krantų. Įsiterpusi tarp Kimberlio Vakarų Australijoje ir Arnhemo Žemės Šiaurės teritorijoje. Vakarine įlankos riba laikomas Londonderio (*Cape Londonderry*) kyšulys, rytinę ribą įvairūs šaltiniai nurodo tarp Skoto (*Cape Scott*) ir Bleizo (*Blaze Point*) kyšulių. Įlankos plotis ties žiotimis apie 300 km, didžiausias gylis 82 m.

Krantai žemi, vingiuoti, apaugę mangrovėmis; priekrantėse koralų rifai. Daug mažų įlankų, yra nedidelių salų. Įteka Ordas, Pentekostas, Djurakas, Forestas, Viktorija, Ficmoricas ir kitos upės. Didžiausia pakrantės gyvenvietė – Vindamas. Vakarinėje ir rytinėje pakrantėse įsteigtos aborigenų rezervacijos. Dalis įlankos saugoma Juozapo Bonaparto Įlankos jūrų parke.

Pirmasis įlankoje apsilankęs europietis buvo olandų keliautojas Abelis Tasmanas 1644 m. Įlanką 1803 m. Juozapo Bonaparto, Napoleono Bonaparto vyresniojo brolio, vardu pavadino prancūzų keliautojas ir gamtininkas Nikola Bodenas (*Nicolas Baudin*).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *Joseph Bonaparte Gulf*, Encyclopaedia Britannica. Nuoroda tikrinta 2022-02-13.
2. 1 2  *Juozapo Bonaparto įlanka*, Visuotinė lietuvių enciklopedija, 2019-01-07. Nuoroda tikrinta 2022-02-13.
3. ↑  *Joseph Bonaparte Gulf Marine Park*, Australian Marine Parks. Nuoroda tikrinta 2022-02-13.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°58′08″š. pl. 22°48′18″r. ilg.﻿ / ﻿55.9689°š. pl. 22.8051°r. ilg.﻿ / 55.9689; 22.8051

|  Juozapavos šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Juozapava (Šiauliai) |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1829 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia.*
**Juozapavos šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Juozapavos kaime, kelių Kuršėnai – Dirvonėnai – Upyna ir Juozapava – Varputėnai kryžkelėje, Žižmos dešiniojo intako Upynos dešiniajame krante.

Istorija
--------

Vyskupas Juozapas Arnulfas Giedraitis 1825 m. Beržėnų apskrities vėliavininkui Juozapui Nagurskiui leido Dirvėnų dvare pastatyti mūrinę bažnyčią. Ji 1829 m. užbaigta ir fundatoriaus garbei pavadinta Juozapavu; buvo Raudėnų parapijos filija.

Architektūra
------------

Bažnyčia mūryta iš lauko akmenų, kampai ir angokraščiai – iš degtų molio plytų; pastatas forma primena gyvenamąjį namą, stačiakampio plano, su bokšteliu. Yra 4 altoriai. Bažnyčios šventoriuje įrengtos kapinės.

Galerija
--------

* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juozapavos šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Nikolajus Vavilovas
**Nikolajus Vavilovas** (rus. *Никола́й Ива́нович Вави́лов*, 1887 m. lapkričio 25 d. Maskvoje – 1943 m. sausio 26 d. Saratove) – vienas žymiausių rusų mokslininkų – genetikas, botanikas, selekcininkas, geografas, SSRS Mokslų akademijos narys, Sąjunginės žemės ūkio mokslų akademijos (ВАСХНИЛ) prezidentas (1929–1935 m.), viceprezidentas (1935–1940), SSRS geografijos draugijos prezidentas (1931–1940 m.), Sąjunginio augalininkystės instituto įkūrėjas ir direktorius (1920–1940 m.), SSRS Mokslų akademijos Genetikos instituto direktorius (1930–1940 m.).

Brolis – garsus fizikas Sergejus Vavilovas.

Pasiekimai
----------

Orgnizavo botanikos-agronomijos ekspedicijas ir tyrinėjo senovės kultūrinių augalų formavimosi židinius visuose (išskyrus Australiją) žemynuose, sukūrė kultūrinių augalų atsiradimo pasauliniuose centruose teoriją. Moksliškai pagrindė augalų imunitetą ir įgimtą kaitą. Ypač daug prisidėjo kuriant rūšių teoriją. N. Vavilovui vadovaujant buvo suformuota stambiausia pasaulyje kultūrinių augalų sėklų kolekcija. Jis sukūrė lauko kultūrų valstybinių bandymų sistemą.

Žuvo stalininių represijų metais: 1940 m. sufabrikavus bylą suimtas, 1941 m. nuteistas sušaudyti (vėliau nuosprendis pakeistas 20 metų kalėti). 1943 m. kalėjime mirė. 1955 m. reabilituotas.

1987-uosius, minint N. Vavilovo 100-tąsias gimimo metines UNESCO buvo paskelbusi Vavilovo metais.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nikolajus Vavilovas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  *Nikolaj Vavilov*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015