recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Adolfas Urbšas** |
| --- |
| Gimė | 1900 m. rugpjūčio 20 d.Kirdonys |
| Mirė | 1973 m. gegužės 19 d. (72 metai)Kaunas |
| Palaidotas (-a) | Petrašiūnų kapinėse |
|  |
| Veikla | karinis veikėjas |
| Partija | 1954 m. SSKP |

Antkapinis paminklas
**Adolfas Urbšas** (1900 m. rugpjūčio 20 d. Kirdonyse, Rokiškio rajonas – 1973 m. gegužės 19 d. Kaune) – karininkas, Lietuvos kariuomenės, vėliau – Raudonosios armijos generolas majoras.

Biografija
----------

1922 m. baigė Panevėžio gimnaziją. 1934–1940 m. Lietuvos kariuomenės divizijos štabo skyriaus viršininkas, pulko vado pavaduotojas, štabo viršininkas.

1940 m. Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio šaulių korpuso pulko vadas, divizijos štabo viršininkas. 1941 m. Maskvoje mokėsi Aukštųjų vadų tobulinimosi kursuose prie Generalinio štabo akademijos. 1942–1943 m. ir 1946–1955 m. Solnečnogorske (Maskvos sritis) dėstė Aukštuosiuose karininkų kursuose. 1942 m. Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios divizijos pulko vadas, 1943–1944 m. divizijos štabo viršininkas, 1944–1945 m. divizijos vadas. Jo vadovaujama divizija dalyvavo kovose Žemaitijoje, Kurše, Klaipėdos užėmime. 1944 m. generolas majoras. 1955–1961 m. Lietuvos veterinarijos akademijos karinės katedros viršininkas.

Įvertinimas
-----------

* 1970 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas
* Pirmasis Klaipėdos garbės pilietis

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Adolfas Urbšas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 385
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Bronius Vaivada** |
| --- |
|  |
| 1924 metais |
| Gimė | 1900 m.Žadeikiai, Vabalninko valsčius, Biržų apskritis |
| Mirė | 1946 m. birželio 7 d. (~46 metai)Utena |
|  |
| Veikla | visuomenės ir karinis veikėjas, pulkininkas |
|  |
| Alma mater | Kauno karo mokykla, Strasbūro universiteto Geofizikos ir matematikos institutas |

**Bronius Vaivada** (1900 m. gegužės 29 d. Žadeikiuose, Vabalninko valsčius, Biržų apskritis – 1946 m. birželio 7 d. Utenoje) – Lietuvos karininkas, pedagogas, rezistentas.

Biografija
----------

1910–1913 m. mokėsi Kupreliškio mokykloje, 1918–1921 m. Kupreliškio progimnazijoje, 1923–1927 m. Kauno mokytojų seminarijoje, kurią baigęs įstojo į Karo mokyklą. Ją baigęs tarnavo karo aviacijoje. 1932–1935 m. studijavo Strasbūro universiteto Geofizikos ir matematikos institute, jį baigęs 1935–1940 m. dirbo Lietuvos kariuomenės aviacijos meteorologijos biure.

Sovietams okupavus Lietuvą iš kariuomenės buvo atleistas. Dirbo matematikos mokytoju Utenos gimnazijoje. 1942 m. įsitraukė į Lietuvių fronto (LF) veiklą, dalyvavo pasitarimuose Panevėžyje kaip LF Utenos apskrities atstovas. 1943 m. įsitraukė į LF karinės organizacijos „Kęstutis" veiklą, buvo Utenos apskrities štabo viršininkas, leido pogrindinį leidinį „Prošvaistės".

Antrosios sovietų okupacijos metais tęsė „Kęstučio" organizacijos veiklą. 1945 m. birželio 7 d. buvo suimtas, po metų sušaudytas.
| **Diego Mesaglio** |
| --- |
| Gimė | 1984 m. vasario 20 d. (39 metai)Argentinoje |
| Tautybė | Argentina |
|  |
| Veikla | žinomas Argentinos ir Lotynų Amerikos aktorius. |

**Diego Mesaglio** (gimė 1984 m. vasario 20 d. Argentinoje) – žinomas Argentinos ir Lotynų Amerikos aktorius.

Karjera
-------

Mesaglio pirmasis profesinis darbas aktoriaus karjeroje buvo kaip Corcho, bebaimis, dvylikos metų našlaitis 1996 metų seriale *Chiquititas*. Chiquitituose jis vaidino šalia tokių garsių aktorių kaip Facundo Arana, Agustina Cherri, Guido Kaczka ir daugelį kitų. Šis serialas tapo labai populiarius Lotynų Amerikoje, Rusijoje, Izraelyje ir daugelyje kitų valstybių. Nuo "Chiquititas" jis atsiskyrė 1998 m. kai gavo pasiūlymą filmuotis *Verano del 98* seriale.

Didžioji šlovė jį užgriuvo kartu su nauja 2002 m. telenovelė – *Rebelde Way* (Maištingas amžius). Ten jis atliko linksmuolio "Guido Lasseno" vaidmenį, kartu su kitas aktoriais iš "Chiquititas" – Luisana Lopilato, Camila Bordonaba, Benjamin Rojas, Felipe Colombo ir kiti. 2004 metiais, vos tik pasibaigė antrasis "Rebelde Way" sezonas, Diego gavo pasiūlymą vaidinti *Floricientoje* (Pelenės istorija). Čia jis vaidino iki pat 2005 metų, bei važinėjo su serialo aktoriais po koncertinius turus.

### Filmografija

| Metai | Pavadinimas | Vaidmuo | Žanras |
| --- | --- | --- | --- |
| 1994 | "Amigomío" | Amigomio | TV filmas |
| 1995–2001 | "Chiquititas" | Corcho(1996–1998) | TV serialas |
| 1998–2000 | "Verano del '98" | Ali (1999–2000) | TV serialas |
| 1999 | "Trillizos, ¡dijo la partera!" | Diego Scarpelli | TV serialas |
| 2002–2003 | "Rebelde Way" | Guido Lassen | TV serialas |
| 2004–2005 | "Floricienta" | Damian "Bata" | TV serialas |
| 2007 | "Romeo y Julieta" | Dante Brunelli | TV serialas |
| Filmuojamas | "El abismo" |  | Kino filmas |

Nuorodos
--------

* Imdb.com apie aktorių
| Varėnos III tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Varėnos rajonas) |
| Plotas | 0,026 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,23 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Išteka | Derėžnyčia |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Varėnos III tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°13′00″ š. pl. 24°36′45″ r. ilg.﻿ / ﻿54.21667°š. pl. 24.61250°r. ilg.﻿ / 54.21667; 24.61250Koordinatės: 54°13′00″ š. pl. 24°36′45″ r. ilg.﻿ / ﻿54.21667°š. pl. 24.61250°r. ilg.﻿ / 54.21667; 24.61250 |

**Varėnos III tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Varėnos rajone, Varėnos miesto rytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Derėžnyčios upę (Merkio intakas) jos aukštupyje 10,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,37 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 122 m. Kranto linija labai vingiuota, krantai aukšti. Pasroviui už 0,56 km telkšo Varėnos II tvenkinys. Tvenkinį supa Beržupio miškas. Pietine pakrante eina kelias  **5004**  Varėna–Matuizos–Valkininkai . Pietvakarinėje pakrantėje yra paplūdimys.

Šaltiniai
---------

1. ↑
Pirmosios tarpvalstybinės futbolo varžybos Lietuvoje. Šalies rinktinės atstovas leit. Juozas Zamkus įteikia Estijos rinktinei simbolinį skydą. Kaunas, 1923 m. birželio 24 diena
**Juozas Zamkus** (1894 m. gruodžio 24 d. Pailiuose, Kruopių valsčius, Šiaulių apskritis, Rusijos imperija – 1942 m. vasario 13 d.) – Lietuvos karininkas, vienas iš sporto pradininkų šalyje.

Biografija
----------

Apie 1912 m. emigravo į JAV, kur baigė keturias gimnazijos klases ir studijavo Inžinerijos universitete. Priėmė JAV pilietybę, stojo savanoriu į tos šalies kariuomenę ir Prancūzijoje dalyvavo Pirmojo pasaulinio karo kovose su Vokietija.

1920 m. grįžo į Lietuvą, tapo kariu savanoriu. Tarnavo būrininku, viršila, dalyvavo Nepriklausomybės mūšiuose su lenkais ties Giedraičiais ir Širvintomis. 1921 m. paskirtas pėstininkų leitenantu, 1922 m. balandžio 8 d. perkeltas į Krašto apsaugos Generalinio štabo Žvalgybos skyrių. 1923 m. dalyvavo Klaipėdos krašto sukilime, vadovavo daliniui. 1924 m. perkeltas tarnauti į pasienio policiją.

Buvo vienas iš tuometinių sporto pradininkų Kaune. 1921 m. LFLS skyrių atstovų suvažiavime išrinktas į šios organizacijos pirmąją Centro valdybą. 1922 m. rugsėjo 16–17 d. Ąžuolyno stadione organizuotose lengvosios atletikos varžybose nugalėjo rutulio stūmimo rungtyje, o 1922 m. Lietuvos lengvosios atletikos čempionate tuo metu populiarioje *švediškoje estafetėje* su LFLS bėgikais užėmė antrą vietą. Tais pačiais metais vykusiose pirmosiose šalies beisbolo pirmenybėse LFLS komandos sudėtyje tapo Lietuvos čempionu.

Su Steponu Dariumi (su kuriuo susipažino dar Amerikoje) išvyko į JAV, vėliau grįžo į Lietuvą. Dirbo Dimitravo priverčiamojo darbo įstaigos valdininku, gyveno Slučkų kaime prie Kretingos. Palaidotas Kretingos Senosiose kapinėse, antkapyje nurodyta klaidinga gimimo data.

Įvertinimas
-----------

* Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis

Išnašos
-------

1. ↑  Gediminas Kalinauskas. *Jubiliejaus proga – erškėčių puokštė* // Lietuvos aidas, 2009-3-16 d.
2. ↑  *Mūsų lengvoji atletika* // Karys, Nr 11 (199), psl. 138
3. ↑  *Lietuvos lengvosios atletikos pirmenybės 1922 m.* // Trimitas, Nr. 35 (103), psl. 24
4. ↑  *Beisbolas* // Lietuvos sporto enciklopedija

Šaltiniai
---------

* Lietuvos kariuomenės savanoris, leitenantas Juozas Zamkus[neveikianti nuoroda]
* *Lietuvos kariuomenės savanorio Juozo Zamkaus kapas* (Parengė Julius Kanarskas, Kretingos muziejus) Archyvuota kopija 2018-03-16 iš Wayback Machine projekto.
| Paežerių ežeras |
| --- |
| Vieta | Kėdainių raj. Lietuva |
| Plotas | 0,016 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,53 km |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Paežerių ežeras

  |
| **Koordinatės** |  55°22′04″ š. pl. 24°16′16″ r. ilg.﻿ / ﻿55.36778°š. pl. 24.27111°r. ilg.﻿ / 55.36778; 24.27111Koordinatės: 55°22′04″ š. pl. 24°16′16″ r. ilg.﻿ / ﻿55.36778°š. pl. 24.27111°r. ilg.﻿ / 55.36778; 24.27111 |

**Paežerių ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kėdainių rajone, Truskavos seniūnijoje, apie 8 km į pietus nuo Truskavos, 0,5 km į šiaurės vakarus nuo Paežerių. Ilgis iš šiaurės į pietus ~0,2 km, plotis ~0,14 km. Altitudė 61,4 m. Ežeras labai užžėlęs vandens augalija, virstantis pelke. Pakrantės supelkėjusios, apaugusios krūmų sąžalynais. Pelkę prateka upelis (Š-2 intakas, Šumeros baseinas). Į šiaurę nuo Paežerių ežero plyti Laukagalio durpynas, į vakarus – Laukagalio miškas.

Ežerėvardis kilo nuo Paežerių kaimo pavadinimo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Koordinatės: 54°36′14″š. pl. 23°22′06″r. ilg.﻿ / ﻿54.6040°š. pl. 23.3682°r. ilg.﻿ / 54.6040; 23.3682

|  Lūginės palaimintojo Jurgio Matulaičio koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Marijampolės |
| **Savivaldybė** | Marijampolės savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Lūginė |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1991 m. |

**Lūginės palaimintojo Jurgio Matulaičio koplyčia** – koplyčia, stovinti Lūginės kaime, Marijampolės savivaldybėje, į vakarus nuo Puskelnių, kairiajame Šešupės krante. Pasiekiama pagal kelyje  **A7**  Marijampolė–Kybartai–Kaliningradas  ties Mokolais įrengtą nuorodą į arkivyskupo Jurgio Matulaičio tėviškę. Tai viena iš arkivyskupo atminimo vietų Vilkaviškio vyskupijoje, popiežiaus Jono Pauliaus II piligrimų kelio Lietuvoje sakralinis objektas.

Aprašymas
---------

Lūginės kaime koplyčia pastatyta 1991 m. (arch. Zigmas Brazauskas). Sūduvos lygumų kraštovaizdyje iškilęs vertikalus koplyčios bokšto akcentas ženklina palaimintojo vaikystės ir jaunystės vietą. Arkivyskupo tėviškė garsėja tradiciniais piligriminiais jaunimo žygiais, ji gausiai lankoma maldininkų per atlaidų aštuondienį (oktavą) liepos mėnesį ir kitomis palaimintojo Jurgio Matulaičio minėjimo dienomis. Melsdamiesi ir giedodami žygeiviai apsistoja palapinėse. Procesiją vainikuoja renginių programa: vakaronė, mišios, vakaro maldos, adoracija.

Katalikiškos bendruomenės ir pavieniai tikintieji kaip votus šventoriuje palieka lauko kryžius, ženklinančius žmonių kreipimąsi malda į Viešpatį ir pasitikėjimą palaimintojo Jurgio užtarimu. Lūginės koplyčioje taip pat rengiamos tradicinės šeimų šventės. Šią vietą pamėgusios jaunos poros, čia tuokiamasi, teikiami santuokų jubiliejiniai palaiminimai. Aptarnauja Marijampolės šv. arkangelo Mykolo mažosios bazilikos kunigai.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2013-10-12 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑   Archyvuota kopija 2013-10-12 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lūginės palaimintojo Jurgio Matulaičio koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Koplyčia Palaimintojo tėviškėje Lūginėje
* Palaimintojo J. Matulaičio minėjimo aštuondienis: jaunimo piligriminis žygis
* Jono Pauliaus II piligrimų kelias: Lūginė
* Jono Pauliaus II piligrimų kelias Archyvuota kopija 2013-10-12 iš Wayback Machine projekto.
* Palaimintojo Jurgio Matulaičio koplyčia nuotraukoje iš paukščio skrydžio
* Palaimintojo Jurgio Matulaičio tėviškė Lūginėje Archyvuota kopija 2015-06-10 iš Wayback Machine projekto.
* Jurgio Matulaičio atlaidai Marijampolėje Archyvuota kopija 2015-06-10 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°24′0″ š. pl. 23°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.40000°š. pl. 23.85000°r. ilg.﻿ / 55.40000; 23.85000

| Akademijos tvenkinys |
| --- |
| Tvenkinys nuo užtvankosTvenkinys nuo užtvankosTvenkinys nuo užtvankos |
| Vieta | Lietuva (Kėdainių rajonas) |
| Plotas | 0,354 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7,4 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,8 m |
| Didžiausias gylis | 5,9 m |
| Tūris | 0,00057 km³ |
| Įteka | Dotnuvėlė, Vėja, bevardis upelis |
| Išteka | Dotnuvėlė |

**Akademijos tvenkinys** – tvenkinys Kėdainių rajone, Dotnuvos seniūnijoje, Dotnuvėlės upės slėnyje. Susidaręs ties Vainotiškiais, 1968 m. patvenkus upės vagą (23,6 km nuo upės žiočių). Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 3,36 km, plotis iki 0,19 km. Yra 2 mažos salelės. Altitudė 66,2 m. Krantai aukštoki, ypač šiaurvakarinėje dalyje, daugiausia apaugę medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Tvenkinio šiaurinį trečdalį skersai kerta kelias  **3501**  Betygala–Ilgižiai–Krakės–Bokštai , rytine pakrante eina kelias  **144**  Jonava–Kėdainiai–Šeduva . Vakarinėje tvenkinio pakrantėje įsikūrę Vainotiškiai, Siponiai, rytinėje – Akademija, Bokštai.

Tvenkinys netoli Bokštų

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
**Antanas Breimelis** (1900 m. birželio 19 d. Meškalaukyje, Biržų valsčius – 1950 m. kovo 17 d. Suchobezvodnojės lageris, Gorkio sritis) – Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas.

Biografija
----------

1919 m. baigė Kauno karo mokyklą, 1925 m. – Aukštuosius karininkų kursus, 1932 m. – Italijos karališkąją karo akademiją Turine.

1919 m. liepos mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenės Vilniaus batalioną. 1919 m. spalio mėn. – 1920 m. gruodžio mėn. dalyvavo nepriklausomybės kovose su Raudonąja armija ir Lenkijos kariuomenės daliniais. Nuo 1919 m. gruodžio mėn. 9-ojo pėstininkų pulko kulkosvaidžių komandos karininkas. 1920 m. pasižymėjo per kautynes su Liucjano Želigovskio rinktinės daliniais ties Pikeliškėmis. Nuo 1923 m. sausio mėn. 2-osios kulkosvaidžių kuopos vadas.

1928–1932 m. 1934–1936 m. Karo mokyklos dėstytojas, 1936–1937 m. Karo mokyklos inspektorius. Nuo 1932 m. rugsėjo mėn. tarnavo Vyriausiajame štabe. 1938 m. pulkininkas. 1937–1939 m. 6-ojo pėstininkų pulko, nuo 1939 m. balandžio mėn. 7-ojo pėstininkų pulko vadas.

SSRS okupavus Lietuvą, nuo 1940 m. birželio mėn. Lietuvos liaudies kariuomenės 3-osios pėstininkų divizijos štabo viršininkas, nuo 1940 m. rugsėjo mėn. Raudonosios armijos 29-ojo šaulių teritorinio korpuso 294-ojo šaulių pulko vadas. 1941 m. birželio 16 d. NKVD suimtas, kalintas Gorkio kalėjime. 1942 m. gruodžio 30 d. nuteistas kalėti.

Įvertinimas
-----------

* 1921 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1936 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Zabielskas. *Antanas Breimelis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 464 psl.
Kampai, kuriuos galima padalyti į trečdalius naudojant tik skriestuvą ir liniuotę.
**Kampo trisekcija** - klasikinis geometrijos uždavinys, kai duotas kampas yra dalijimas į 3 lygias dalis. Tai yra vienas iš trijų klasikinių brėžimo uždavinių, neišsprendžiamų skriestuvu ir liniuote.

Užduotis susideda iš savarankiško kampo padalijimo į tris lygias dalis, naudojant tik skriestuvą ir nesugraduotą liniuotę, lygiai taip pat, kaip pusiaukampinė padalija kampą į dvi lygias dalis. Ši užduotis yra neįmanoma ir tai 1837 m. įrodė prancūzų matematikas Pierreʼas Laurentas Wantzelis. Jis parodė, kad dalijant kampą į tris dalis būtina sukonstruoti tam tikro ilgio kubinę šaknį, kas yra neįmanoma. Norint padalinti kampą į trečdalius, reikia kitų įrankių.

Tačiau tai nereiškia, kad toks padalijimas negali būti atliktas bet kuriuo kampu. Pavyzdžiui, statųjų kampą galima padalyti į tris dalis. Galima sudaryti 30° kampą, naudojant statųjį trikampį, kurio įžambinė yra dvigubai ilgesnė už statinį prieš 30 laipsnių kampą. 30° kampo padalijimas yra neįmanomas, nes 10° kampas negali būti sukonstruotas be papildomų pagalbinių priemonių.

Šis uždavinys dažnai minimas kartu su skritulio kvadratūra bei kubo dvigubinimu, kurie taip pat neįmanomi naudojant „klasikinius" geometrijos įrankius. Kampo trisekcijoms atlikti buvo sukurtos atskiri įrankiai (konstrukcijos), pavyzdžiui, Archimedo spiralė arba *neusis* konstrukcija.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  kampo trisekcija. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2023-10-29).
| **Aleksandras Šumskis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1893 m. rugsėjo 24 d.Rusija Švenčionys, Rusijos imperija |
| Mirė | 1946 m. kovo 4 d. (52 metai)Austrija Austrija |
|  |
| Veikla | Lietuvos karinis, politinis bei visuomenės veikėjas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Aleksandras Šumskis |

**Aleksandras Šumskis** (1893 m. rugsėjo 24 d. Linkuva, Rusijos imperija – 1946 m. kovo 4 d. Austrija) – Lietuvos karinis, politinis bei visuomenės veikėjas, Lietuvos kariuomenės pulkininkas.

Biografija
----------

Baigė Linkuvos valdinę mokyklą, Panevėžio mokytojų seminariją. 1914 m. mobilizuotas, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje.

Suvalkų derybos. Aleksandras Šumskis – pirmasis iš dešinės
1918 m. vienas Joniškėlio partizanų organizatorių, dalyvavo kovose su bolševikais. 1920 m. majoras, spalio mėn. – generolo M. Katchės pavaduotojas derybose su Lenkija, pasirašė Suvalkų sutartį. 1924–1926 m. 8-ojo pėstininkų Kauno Kunigaikščio Vaidoto pulko vadas.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, po karo gyveno Austrijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos albumas. Janina Markevičaitė, Liudas Gira, Adomas Kliučinskis – Kaunas / Otto Elsner, Berlin, 1921 m.
**Jonas Geštautas** (1866 m. balandžio 5 d. Kaunas – 1943 m. gegužės 6 d. ten pat) – Rusijos imperijos ir Lietuvos karinis veikėjas, atsargos generolas.

Biografija
----------

1883 m. Sankt Peterburge baigė Petro I 2-ąjį kadetų korpusą, 1885 m. baigė Pavelo karo mokyklą, 1903 m. baigė Sankt Peterburgo Archeologijos institutą.

Nuo 1883 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. 1885–1910 m. leibgvardijos Pavelo pulko karininkas. Nuo 1911 m. 11-ojo šaulių pulko vadas. Pirmojo pasaulinio karo dalyvis, dalyvavo kovojant su Austrijos-Vengrijos kariuomene. 1914 m. generolas majoras. Mūšyje kontūzytas. 1915–1917 m. šaulių brigados, divizijos, korpuso vadas. 1917 m. birželio mėn. dėl ligos paleistas į atsargą.

1918 m. pabaigoje grįžo į Lietuvą. 1919 m. Lietuvos kariuomenės generolas. 1919 m. sausio mėn. – 1920 m. rugsėjo mėn. mokytojavo komercijos mokykloje Kaune, nuo 1920 m. spalio mėn. Kauno mokytojų draugijos rusų gimnazijos mokytojas, 1921–1935 m. vicedirektorius. 1935 m. vienas iš draugijos „Mokslas -Šviesa" steigėjų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Tamašauskas. *Jonas Geštautas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 617 psl.
**Jungtinės Karalystės karūnos brangenybės** – 142 karališki ceremonijose naudojami objektai, kurie saugomi Londono Taueryje, britų monarchijos simbolis. Šios brangenybės naudojamos prisaikdinant naująjį Jungtinės Karalystės karalių ar karalienę. Kolekcija siekia XII a. Brangenybės simbolizuoja karaliaus įtaką kaip šalies vadovo, anglikonų bažnyčios globėjo ir JK karališkųjų ginkluotųjų pajėgų lyderio. Ant objektų atvaizduota karalystę sudarančių teritorijų: Anglijos, Velso, Škotijos ir Šiaurės Airijos heraldinė simbolika. Naujausi kolekcijos turtai taip pat turi ir Tautų Sandraugos heraldikos. Kasmet brangenybių ekspoziciją Londono Taueryje aplanko 2,5 milijonai turistų.

Paauksuotas sidabrinis karūnacijos šaukštas - seniausia Jungtinės Karalystės karūnos brangenybė

Šaltiniai
---------

1. ↑  The Queen, the Church and other faiths
2. ↑  Symbols of Monarchy Archyvuota kopija 2020-06-13 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  13 crowns and a cursed diamond: 12 things to know about the Crown Jewels

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Pranas Tvaronas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1891 m.Rusija Rusijos imperija |
| Mirė | 1980 m. (~89 metai) |
|  |
| Veikla | Lietuvos karinis veikėjas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Vyčio Kryžiaus ordinas |
|  |
|  **Vikiteka** | Pranas Tvaronas |

**Pranas Tvaronas** (1891 m. Rusijos imperija – 1980 m.) – Lietuvos karinis veikėjas, Lietuvos kariuomenės pulkininkas.

Biografija
----------

1918 m. Literatūros komisijos, kuriai vadovavo Jonas Martynas Laurinaitis, narys, prisidėjo kuriant Lietuvos kariuomenės terminiją. 1919 m. 6-ojo pėstininkų Pilėnų Kunigaikščio Margio pulko karininkas, 1919 m. gruodžio 31 d. – 1921 m. gruodžio 31 d. Kauno karo mokyklos viršininkas, pulkininkas, 1927–1934 m. 8-ojo pėstininkų Kauno Kunigaikščio Vaidoto pulko vadas.

Po Antrojo pasaulinio karo – KGB agentas „Viktoras", 1947 m. sausio 13 d. bandęs generolą S. Raštikį prikalbinti grįžti į Lietuvą.

Įvertinimas
-----------

* 1919 m. Vyčio Kryžiaus ordinas Nr.1171

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos albumas. Janina Markevičaitė, Liudas Gira, Adomas Kliučinskis – Kaunas / Otto Elsner, Berlin, 1921 m.
2. ↑  Vilius Kavaliauskas. Už nuopelnus Lietuvai 2 t.
| **Jonas Jackus** |
| --- |
| Gimė | 1894 m. balandžio 23 d.Žviliūnai, Subačiaus valsčius |
| Mirė | 1977 m. vasario 3 d. (82 metai)Kaunas, palaidotas Žviliūnuose |
|  |
| Veikla | Lietuvos karinis veikėjas, generolas leitenantas. |

**Jonas Jackus** (1894 m. balandžio 23 d. Žviliūnai, Subačiaus valsčius – 1977 m. vasario 3 d. Kaunas, palaidotas Žviliūnuose) – Lietuvos karinis veikėjas, generolas leitenantas.

Biografija
----------

1914-1916 m. studijavo Petrogrado universiteto Fizikos ir matematikos fakultete. 1916 m. baigė Vladimiro karo mokyklą, 1917 m. – Oranienbaumo karininkų šaulių mokyklą. Pirmojo pasaulinio karo dalyvis, 1918 m. pateko Vokietijos nelaisvėn. 1918 m. lapkričio mėn. grįžo į Lietuvą, Lietuvos kariuomenės savanoris. 1918 m. pabaigoje Subačiaus valsčiaus valdybos pirmininkas, verbavo savanorius. 1919 m. pradžioje bolševikų valdžios suimtas, kalintas. Per Nepriklausomybės kovas nuo 1919 m. balandžio kuopos vadas, Vienuoliktojo pėstininkų pulko vado padėjėjas (pavaduotojas), bataliono vadas, ėjo pulko vado pareigas. Dalyvavo karo veiksmuose su Raudonąja armija, bermontininkais ir Lenkijos kariuomenės daliniais. 1924 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus, 1928 m. – Čekoslovakijos Generalinio štabo akademiją. 1931 m. generolas leitenantas.

1924-1925 m. bataliono vadas, 1928-1930 m. Vyriausiojo štabo susisiekimo skyriaus viršininkas, kartu ėjo geležinkelių karo viršininko pareigas. 1930 m. liepos mėn. – 1934 m. birželio mėn. Karo mokyklos viršininkas; prisidėjo prie kariuomenės statutų rengimo. Per 1934 m. birželio 7 d. voldemarininkų pučą su kariūnais atskubėjo paremti prezidento A. Smetonos. Prisidėjo prie A. Voldemaro suėmimo. Tą pačią dieną paskirtas Vyriausiojo štabo viršininku vietoj suimto P. Kubiliūno. 1934 m. rugsėjo mėn. dėl ligos iš pareigų pasitraukė, iki 1935 m. sausio mėn. ypatingų reikalų karininkas prie Krašto apsaugos ministro.

Apdovanojimai
=============

* Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1928 m. Savanorio-kūrėjo medalis
* DLK Gedimino 3 laipsnio ordinas
* Nepriklausomybės medaliu
* Latvijos išsivadavimo karo 10-mečio medalis
* Belgijos 1 laipsnio karo kryžius (Croix Militaire de première classe)
* Čekoslovakijos Baltojo liūto 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Kazimieras Tamašauskas. *Jonas Jackus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 463 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Juodkalnijos karalystė** (serb. *Краљевина Црна Гора*) − buvusi valstybė pietryčių Europoje. Ji gyvavo nuo 1910 m. rugpjūčio 28 d. iki 1918 m. lapkričio 28 d. 

Karalystės sostine buvo Cetinjės miestas. Vietinė valiuta − perperas.

Istorija
--------

Juodkalnijos teritorijos augimas
Juodkalnijos karalystė buvo paskelbta Juodkalnijos kunigaikščio *Nikolo I Petrovičiaus* 1910 m. rugpjūčio 28 d. Cetinjės mieste. Pats kunigaikštis pasiskelbė Juodkalnijos karaliumi Nikola I.

Nors karalius drąsiai ir aktyviai įsijungė į Pirmąjį Balkanų karą, vykusį 1912−1913 m. vėliau tai tapo Juodkalnijos karalystės žlugimo priežastimi. Juodkalnijos karalystė kariniais veiksmais prisijungė nemažas teritorijas, kurių gyventojai aktyviai priešinosi, o tai sąlygojo tolimesnę krizinę padėtį.

1914 metais Juodkalnijos karalystė įsitraukė į I pasaulinį karą, paskelbdama karą Vokietijai ir Austrijos−Vengrijos imperijai, tačiau netrukus buvo jų okupuota. 

1917 m. liepos 20 d. pagal Korfu deklaraciją, Juodkalnija buvo prijungta prie Serbijos.

|  |
| --- |
| **Vakarų Balkanų istorija** |
| Serbijos | Juodkalnijos | Kosovo |
| **Ilyrija, Mezija** |
| *Bizantijos imperija* |
| Serbų kunigaikštystės (župos): |
| Raška |
| *Bizantija* (Sirmijaus tema) |
| Duklia > Serbijos DK |
| Serbijos karalystė > Serbijos imperija |
| Moravijos Serbija, Zeta, Prilepas, Brankovičiai, Vojinovičiai |
| Serbijos despotija |
| *Osmanų imperija* |
| *Rumelijos, Nišo ejaletai* |
| Moderniosios Serbijos istorija: |
| Serbijos, Juodkalnijos kunigaikštystės |
| Serbijos, Juodkalnijos karalystės |
| Jugoslavijos karalystė |
| Jugoslavija > Serbija ir Juodkalnija |
| Serbija, Juodkalnija, Kosovas |

Dar prieš karo pabaigą 1918 metais okupacinės pajėgos paskubomis sušaukė lojalią Juodkalnijos nacionalinę asamblėją. Ji nušalino karalių ir balsavo už Juodkalnijos prisijungimą prie Serbijos. 1922 m. nors juodkalniečiai parodė didelį pasipriešinimą, Juodkalnija buvo įjungta į naujai kuriamą Serbų, kroatų ir slovėnų karalystės sudėtį. Tuomet ir baigėsi kelis dešimtmečius trukęs Juodkalnijos nepriklausomybės laikotarpis, nors kai kurių jos šalininkų sukilimas Belgrado buvo numalšintas tiktai 1925 metais. Šioje karalystėje, dar vadinamoje Pirmąja Jugoslavija, Juodkalnija sudarė administracinį vienetą Zetos banoviną. Jai sugrąžintas Kotoro regionas. Karalystėje viepatavo serbai siekę įdiegti didžiaserbiškumo idėjas, kas kėlė kitų valstybės tautų pasipriešinimą.

Nuorodos
--------

* Juodkalnija (anglų k.)
* Juodkalnijos karalystės žemėlapis 1918 m.
**Povilas Butkus** (g. 1993 m.

Biografija
----------

Nuo 2004 m. mokėsi Jurbarko Antano Sodeikos meno mokykloje, o 2012 m. baigė Klaipėdos Stasio Šimkaus konservatoriją (dėst. Audronės Purlienės choro dirigavimo kl.). 2012–2016 m. studijavo choro dirigavimą Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (bakalauro studijos prof. Česlovo Radžiūno kl.), 2018 m. baigė choro dirigavimo magistrantūros studijas.

Muzikinė veikla
---------------

2007–2013 m. vadovavo Skirsnemunės Šv. Jurgio bažnyčios chorui, 2010–2013 m. buvo Šimkaičių Šv. vyskupo Martyno bažnyčios vargonininkas, 2011–2012 m. dirbo Kretingos rajono kultūros centro Kamerinio choro chormeisteriu ir Jurbarko rajono neįgaliųjų draugijos vokalinio ansamblio „Atpūtis" meno vadovu, 2012–2013 m. Vilniaus miesto savivaldybės choro „Jauna muzika" artistu. Nuo 2013 m. yra Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro chormeisteris ir choro artistas, atlieka epizodinius solo vaidmenis operos spektakliuose. Nuo 2018 m. Povilas Butkus yra Vilniaus kolegijos Menų ir kūrybinių technologijų fakulteto Scenos meno katedros lektorius.

Su Vilniaus Šv. Dvasios vienuolyno katedros šventiniu choru įrašė solo partijas 2 kompaktiniuose diskuose.

Literatūra
----------

* 
* 
* 
* 
* 
* Archyvuota kopija 2016-06-30 iš Wayback Machine projekto.
* 
* Archyvuota kopija 2017-12-12 iš Wayback Machine projekto.
* Archyvuota kopija 2017-07-15 iš Wayback Machine projekto.
* 
* Archyvuota kopija 2016-08-14 iš Wayback Machine projekto.
* 
* 
* 
* 
* Archyvuota kopija 2017-12-06 iš Wayback Machine projekto.
| **Petras Jurgaitis** |
| --- |
|  |
| apie 1927 metus |
| Gimė | 1894 m. vasario 14 d.Stipinai, Joniškėlio valsčius |
| Mirė | 1959 m. kovo 19 d. (65 metai)Klyvlendas, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Felicija Blaveščiūnaitė-Valošinaitė |
| Vaikai | Aldona Felicija Kazilevičienė, Vaidotas Benediktas Jurgaitis, Zinaida Elena Bagdanavičienė |
|  |
| Veikla | karinis ir visuomenės veikėjas, pulkininkas, savivaldybininkas |

**Petras Jurgaitis** (1894 m. vasario 14 d. Stipinuose, Joniškėlio valsčius – 1959 m. kovo 19 d. Klyvlende, JAV) – Lietuvos karinis ir visuomenės veikėjas, pulkininkas, savivaldybininkas.

Biografija
----------

1915 m. Maskvoje baigė 2-ąją praporščikų mokyklą. 1915 m. spalio mėn. – 1917 m. lapkričio mėn. dalyvavo I pasaulinio karo kautynėse su vokiečiais.

1919 m. grįžo į Lietuvą. 1919 m. liepos mėn. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę, paskirtas į Ukmergės batalioną, nuo rugpjūčio 27 d. 2-os kuopos vadas. 1919 m. rugpjūčio mėn. – 1920 m. sausio mėn. dalyvavo nepriklausomybės kovose su bolševikais. Nuo 1919 m. gruodžio 15 d. 1-o bataliono vadas.

1920 m. vasario 21-23 d. aktyviai dalyvavo malšinant komunistų išprovokuotą Kauno įgulos artilerijos baterijos kareivių maištą Panemunėje. Nuo 1920 m. gegužės 10 d. 8-ojo pėstininkų pulko vado padėjėjas (pavaduotojas). 1920 m. Augustavo operacijoje prie Kapčiamiesčio pateko į lenkų nelaisvę, bet pabėgo ir grįžo į savo dalinį. Nuo 1921 m. rugpjūčio mėn. bataliono vadas, laikinasis pulko vadas.

1922 m. sausio 30 d. baigė Aukštuosius karininkų kursus (I laida). 1927 m. vasario-rugpjūčio mėn. 9-ojo pėstininkų pulko vado padėjėjas (pavaduotojas), nuo 1927 m. rugpjūčio iki 1928 m. kovo mėn. ir nuo 1930 m. birželio iki 1932 m. birželio mėn. pulko vadas. 1928 m. vasario mėn. pulkininkas. 1928–1930 m. ėjo Karo mokyklos viršininko pareigas. 1930 m. birželio 19 d. baigė Aukštuosius karininkų (aukštesniųjų kariuomenės viršininkų) kursus. 1932 m. birželio 16 d. pačiam prašant, paleistas į atsargą.

Grižo į tėviškę, kur ūkininkavo savo ūkyje, turėjo 50 ha žemės. 1934 m. išrinktas Joniškėlio valsčiaus tarybos nariu. 1935–1940 m. Biržų miesto burmistras. Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, 1940 m. liepos 1 d. iš šių pareigų atleistas, grįžo į tėviškę ūkininkauti. 1941 m. birželio 14 d. šeima ištremta į Sibirą, pats trėmimo išvengė.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vėliau išvyko į JAV, Klyvlendą. Dirbo tiksliųjų prietaisų gamykloje, dalyvavo JAV lietuvių visuomeninėje veikloje. Palaidotas Klyvlendo kapinėse.

Įvertinimas
-----------

* 1919 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1920 m. Vyčio kryžiaus 4 laipsnio ordinas
* 1928 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1931 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Jankauskas. *Petras Jurgaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. - 53 psl.
| **Karolis Dabulevičius** |
| --- |
| Gimė | 1898 m. spalio 6 d.Gudiškiuose, Javaravo valsčius |
| Mirė | 1988 m. vasario 20 d. (89 metai)Čikagoje |
|  |
| Veikla | Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas leitenantas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 1928 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas.
 |

**Karolis Dabulevičius** (1898 m. spalio 6 d. Gudiškiuose, Javaravo valsčius – 1988 m. vasario 20 d. Čikagoje) – Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas leitenantas.

Biografija
----------

1919–1920 m. Lietuvos nepriklausomybės kovų dalyvis. 1920 m. baigė Kauno karo mokyklą. Nuo 1922 m. spalio mėn. pėstininkų pulko ryšių komandos viršininkas. 1924 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Nuo 1926 m. lapkričio mėn. Karo mokyklos būrio vadas. 1937 m. baigė Vytauto Didžiojo karininkų kursus, paskirtas į Kariuomenės štabą. 1937 m. Generalinio štabo pulkininkas leitenantas. Nuo 1937 m. rugpjūčio mėn. 3-ojo pėstininkų pulko vado padėjėjas (pavaduotojas).

SSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. birželio 27 d. paskirtas 9-ojo pėstininkų pulko vadu, dėl antisovietinių nuotaikų pulke 1940 m. liepos 29 d. iš pareigų atleistas, paskirtas į Lietuvos liaudies kariuomenės štabą. 1940 m. rugsėjo mėn. perkeltas į Raudonosios armijos Vilniaus pėstininkų karo mokyklą. Kilus SSRS–Vokietijos karui, iš Raudonosios armijos pasitraukė.

1941 m. birželio 22–23 d. Birželio sukilimo Vilniaus komiteto narys, 1941 m. birželio 24 d. išrinktas Vilniaus miesto ir srities piliečių komiteto nariu, kūrė Vilniaus įgulos lietuvių karių štabą. Nuo 1941 m. liepos 31 d. Vilniaus atstatymo tarnybos (vėliau Savisaugos tarnybos štabas) viršininkas. 1941–1944 m. Vilniaus miesto burmistras. Įsitraukė į antinacinį pasipriešinimą, buvo LLA Vilniaus apygardos štabo narys.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, po karo – į JAV.

Įvertinimas
-----------

* 1928 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Jankauskas. *Karolis Dabulevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 381 psl.
Koordinatės: 54°38′30″š. pl. 23°19′46″r. ilg.﻿ / ﻿54.641751°š. pl. 23.329521°r. ilg.﻿ / 54.641751; 23.329521

|  Šunskų šventoriaus koplyčios |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Marijampolės savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Šunskai |
| **Adresas** | Varpo g. 34 |
| **Statybinė medžiaga** | akmens-plytų mūras |
| **Pastatyta** | XIX a. II p. |

**Šunskų šventoriaus koplyčios** – koplyčios, stovinčios Šunskuose, Marijampolės savivaldybėje, Šunskų Šv. Marijos Magdalietės bažnyčios šventoriaus kampuose. Keturios kampinės koplyčios priklauso bažnyčios statinių kompleksui (bažnyčia, šventoriaus tvora su vartais, 4 kampinės koplyčios), kuris yra regioninės reikšmės architektūros paminklas, 2005 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą. Prie vienos iš jų, šventoriaus priekyje, pastatytas informacinė lentelė. 

1865 m. kunigo Jurgio Kudirkos iniciatyva Šunskuose buvo pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. Jos statinių kompleksas datuojamas XIX a. II p.

Nedidelį stačiakampį šventorių visu perimetru juosia ažūrinė ir ištisinio mūro tvora su centriniais trijų angų vartais. Kampinės koplyčios dydžiu ir sudėtu mūru panašios, sutapdintos su tvora šventoriaus kampuose. Sumūrytos iš skelto akmens su skaldos užpildu ir keraminių plytų. Koplyčių statiniai yra artimo kvadratui plano, vieno aukšto, dengti dvišlaičiais čerpių stogais, su smailiaarkėmis langų ir durų angomis. Atlikti kai kurie tyrimai, tarp kurių – polichrominiai durų tyrimai, atskleidę pirmines, autentiškas spalvas.

* Koplyčia šventoriaus priekyjeKoplyčia šventoriaus priekyje
* Koplyčia nuo klebonijos pusėsKoplyčia nuo klebonijos pusės

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marijampolės rajonas. Šunskai *sakralas.lt* Archyvuota kopija 2023-10-23 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2 3  „Bažnyčios statinių kompleksas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  Šunskų Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia *sunskubendruomenes.lt*
4. ↑  Kęstutis Žemaitis, Violeta Kasperavičiūtė. Šunskų Šv. Marijos Magdalietės bažnyčios meno vertybių sakraliniai aspektai ir ikonografinė analizė *lituanistikadb.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šunskų šventoriaus koplyčios** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Šunskų Šv. Marijos Magdalietės parapija *vilkaviskiovyskupija.lt*
Lietuvos 1-ojo artilerijos pulko 2-os grupės kariai prie štabo (1935–1940 m.)
**Pirmasis artilerijos pulkas** – Lietuvos kariuomenės dalinys, veikęs 1919–1940 m.

Istorija
--------

1919 m. vasario 26 d. 1-osios artilerijos baterijos pagrindu Aukštojoje Panemunėje buvo pradėtas kurti 1-asis artilerijos pulkas. Tuo metu pulko vadovybė formavo visos Lietuvos kariuomenės artilerijos pagrindus. Per 1919 m. pulke įkurtos pirmosios aštuonios baterijos, pulkas suskirstytas į du artilerijos divizionus, o 1920 m. kovo mėnesį suformuotas ir trečiasis divizionas. 

1920 m. gruodžio mėnesį pulkas pervadintas į Artilerijos brigadą. 1921 m. rugpjūtį kariuomenės artilerijos divizionai pertvarkyti į keturis artilerijos pulkus. Pirmajame artilerijos pulke liko 1-oji, 4-oji ir 7-oji artilerijos baterijos. 1926 m. liepos mėnesį pulkas buvo išformuotas. 

1935 m. rugpjūtį pulkas atkurtas, nuo spalio mėnesio pulko štabas ir 2-oji artilerijos grupė dislokuoti Panevėžyje, 1-oji grupė Ukmergėje, 3-oji – Kupiškyje. 1939 m. 2-oji artilerijos grupė perkelta į Vilnių. Pulkas buvo ginkluotas 105 mm kalibro haubicomis ir 75 mm kalibro patrankomis.

TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rugpjūčio 30 d. pulkas išformuotas.

Pulko vadai
-----------

* Eduardas Jodko – 1919 m.
* Mikas Gedgaudas – 1919–1920 m.
* Vincas Geiga – 1921–1926 m.
* Alfonsas Sklėrius – 1935–1940 m.
* Vladas Sidzikauskas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Vaičenonis. *Pirmasis artilerijos pulkas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010. 305 psl.
*Kitos reikšmės – Alko kalnas (reikšmės).*

| Alko kalnas |
| --- |
| Alkakalnis apaugęs medžiais |
| 

Alko kalnasAlko kalnas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°45′54″š. pl. 21°58′19″r. ilg.﻿ / ﻿55.764879°š. pl. 21.971965°r. ilg.﻿ / 55.764879; 21.971965Koordinatės: 55°45′54″š. pl. 21°58′19″r. ilg.﻿ / ﻿55.764879°š. pl. 21.971965°r. ilg.﻿ / 55.764879; 21.971965 |

 |
| Vieta | Rietavo savivaldybė |
| Seniūnija | Rietavo seniūnija |
| Aukštis | 150,7 (virš jūros lygio) m |
| Plotas | 4800 m² |
| Registro Nr. | 5463, M93, AR777 |

**Alko kalnas, Alko alkakalnis** – alkakalnis, stūksantis Rietavo savivaldybėje, Alko kaime (Rietavo sen.), 5 km į šiaurės rytus nuo Rietavo, 300 m į šiaurės vakarus nuo kelio  **3218**  Narbutiškė–Akmenskinė . Valstybės saugomas archeologijos paminklas. Kalnas prižiūrimas, pažymėtas paminklo ženklu, informaciniu stendu.

Įkalnėje

Geografija
----------

Alko kalnas yra aukščiausia vieta Rietavo seniūnijoje, virš jūros lygio iškilusi 150,7 m. Tai didelis gūbrys Minijos ir Jūros upės baseinų takoskyroje. Esant geram orui, horizonte matyti aplinkinių bažnyčių Rietave, Plungėje, Tveruose, Laukuvoje, Medingėnuose bokštų smailės. Ant kalno išlikusios senosios kapinaitės. Šalia jų stovi Alkos kalno koplyčia. Čia rengiami tradiciniai alkiškių ir buvusių kraštiečių susibūrimai.

Istorija
--------

Senovėje čia būta reikšmingos šventvietės. Kalno dar viena paskirtis galėjo būti ir gynybinė. Kryžiuočių antpuolių metu kalnas pasitarnaudavo pavojaus laužų sąšaukai. Alko kalnas galėjo būti tradicinių apeigų vieta ir po oficialaus Lietuvos krikšto įvedimo.

Kalno prieigose driekiasi istorinis Alko kaimas, kuriame 2016 m. atidengtas atminimo akmuo su data „1554".

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 5463 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Lankytinos vietos Alko kalnas
3. ↑  Vykintas Vaitkevičius. Senosios Lietuvos šventvietės. Žemaitija. (Alkos kalnai).
| **Fiodoras Tiutčevas** |
| --- |
|  |
| Fiodoras Tiutčevas |
| Gimė | 1803 m. gruodžio 5 d.Ovstugas, Oriolo gubernija |
| Mirė | 1873 m. liepos 27 d. (69 metai)Carskoje selo |
|  |
| Veikla | rusų poetas, diplomatas |
|  |
|  **Vikiteka** | Fiodoras Tiutčevas |

**Fiodaras Ivanovičius Tiutčevas** (rus. *Фёдор Иванович Тютчев*; 1803 m. gruodžio 5 d. – 1873 m. liepos 27 d.) – rusų poetas, diplomatas, Peterburgo Mokslų akademijos narys korespondentas.

Biografija
----------

Fiodoras Tiutčevas vaikystėje
Gimė 1803 m. gruodžio 5 d. Briansko srities šiaurėje esančiame Ovstugo kaime. Kilęs iš senos dvarininkų giminės, kurios pradžia atsekama iki Zacharijo Tiutčevo, minimo Pasakojime apie Mamajaus mūšį (*Сказание о Мамаевом побоище*). Pavardė kilusi iš uigūrų kalbos žodžių kütüči „piemuo", tüt „rūkyti", tütäči „grojantis piemens rageliu". Šeimyninė legenda „Tiutčevų" pavardę kildina iš *Dudgi*, italų keliautojo XIII a. pabaigoje kartu su Marku Polu keliavusiu į Kiniją ir aplankiusio Rusiją. F. Tiutčevo dėdė Nikolajus Andrejevičius artimai bendravo su savo žiaurumu garsėjusia dvarininke Saltykova (Saltyčicha).

Vaikystėje mokėsi namuose. Buvo gabus kalboms. Keturiolikos metų iš lotynų kalbos vertė Horacijaus odes. 1817 m. buvo priimtas laisvuoju klausytoju į Maskvos universitetą, kurį 1821 m. baigė.

Nuo 1821 m. gyveno ir dirbo Miunchene, Turine, asistavo Gejne, Šelingą. Literatūriniame gyvenime nedalyvavo. Išsaugota apie 400 jo eilėraščių, kurių eilutės labai dažnai cituojamos Rusijoje. Ankstyvieji eilėraščiai sukūrė XVIII amžiaus poetines tradicijas Rusijoje. 1830 m. jo eilėraščiuose labai stipriai matosi europietiško romantizmo tradicijos, ypač vokiško. Tai yra filosofinė lyrika, pagrindinės temos: apmąstymai apie pasaulio sukūrimą, žmogaus, gamtos likimą. 1840 m. parašė keletą politinių straipsnių apie Rusijos ir Vakarų civilizacijos santykius. 1850 m. Tiutčevas sukūrė daug romantinių, meilės eileraščių, kuriuose meilė įvardijama kaip tragedija. Šie eilėraščiai vėliau surinkti į taip vadinamą „Denisjevo ciklą", tai yra eilėraščių ciklas, skirtas poeto E. A. Denisjevo meilužei. 1860–1870 m. Tiutčevo kūryboje daugiau eilėraščių politine tema.

Pats garsiausias poeto eilėraštis: „Silentium!". Liūdnas šaukimas tylėti su apgailestavimu, kad vienas žmogus niekada nesugebės iki galo suprasti kito. Manoma, kad labai dažnai cituojamas F. Tiutčevo ketureilis „Protu Rusijos nesuprasti" taikliai apibūdina Rusiją ir rusų mentalitetą.

Bibliografija
-------------

* Lyrika / Fiodoras Tiutčevas, iš rusų kalbos vertė Jonas Strielkūnas, iliustravo Taida Balčiūnaitė. – Vilnius: Vaga, 1982. – 109 psl.
	+ 1987 m. ši knyga buvo išleista Vilniaus LAD leidyklos Brailio raštu.

Nuorodos
--------

* Tiutčeviana
| **Vincas Geiga** |
| --- |
| Gimė | 1883 m. rugpjūčio 27 d.Skrebotiškis netoli Pasvalio |
| Mirė | 1945 m. (~62 metai)Vaivadų dvaras, Piniavos valsčius |
|  |
| Veikla | Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas. |

**Vincas Geiga** (1883 m. rugpjūčio 27 d. Skrebotiškis netoli Pasvalio – 1945 m. Vaivadų dvaras, Piniavos valsčius) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

Baigė Sankt Peterburgo kadetų mokyklą, 1910 m. baigė Vladimiro karo mokyklą. 1917 m. Rusijos imperijos kariuomenės kapitonas, 2-ojo Sibiro mortyrų diviziono vadas.

Nuo 1919 m. sausio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. Buvo Artilerijo pulko 1-osios baterijos, nuo 1919 m. birželio mėn. 1-ojo diviziono, 1921 m. rugpjūčio mėn. – 1926 m. 1-ojo artilerijos pulko vadas. 1923 m. pulkininkas. Vėliau gyveno Vaivadų dvare.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Zabielskas. *Vincas Geiga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 488 psl.
Koordinatės: 55°45′54″š. pl. 21°58′18″r. ilg.﻿ / ﻿55.764917°š. pl. 21.971721°r. ilg.﻿ / 55.764917; 21.971721

|  Alkos kalno koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Rietavo savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Alkas (Rietavas) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1939 m. |

**Alkos kalno koplyčia** – koplyčia, esanti Rietavo savivaldybėje, Alko kaime (Rietavo sen.), 5 km į šiaurės rytus nuo Rietavo, 300 m nuo kelio  **3218**  Narbutiškė–Akmenskinė . Pastatyta ant aukščiausio apylinkėse Alko kalno. Šventkalnyje įsikūrusios senosios Alko 3–iosios kapinės. Gretimo miško masyvas išlaikęs Šventinės girios vardą. Alko kaimo gyventojai ir buvę kraštiečiai čia tradiciškai susirenka pasimelsti už palaidotus protėvius, atgiedoti „Žemaičių kalnų".

Istorija
--------

Po oficialaus Lietuvos krikšto įvedimo 1387 m. ant šventųjų kalnų imta statyti krikščionių kulto pastatus. Pasak padavimo, ant Alko kalno buvo aukojama dievams, šventai ugniai, čia gyvenusios vaidilutės.

Didelė koplyčia ant Alko pastatyta 1939 m. Alkakalnio viršūnėje įrengtos senosios kaimo kapinaitės veikė iki 1941 m. kuomet buvo palaidotas paskutinis alkiškis. Šiais laikais šalia koplyčios leista palaidoti jos ilgametį prižiūrėtoją ir tvarkytoją Petrą Vyšniauską (1907–1996).

* Visa koplyčia apkalta skardaVisa koplyčia apkalta skarda
* Koplyčios prižiūrėtojo P. Vyšniausko kapasKoplyčios prižiūrėtojo P. Vyšniausko kapas

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alkos kalno koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Lankytinos vietos. Alko kalnas
2. ↑  Koplytėlė ant Alko Alkos kalno (Rietavo sav.) *europeana.eu*
3. ↑  Rietavo savivaldybės teritorijoje esančių kapinių sąrašas Archyvuota kopija 2021-07-30 iš Wayback Machine projekto.
4. 1 2 3  Vykintas Vaitkevičius. Senosios Lietuvos šventvietės. Žemaitija. (Alkos kalnai).
5. ↑  Medingėnai – miškų apsuptas bajorų kraštas *zemaiciolaikrastis.lt*
**Alfonsas Sklėrius-Šklėrys** (1890 m. birželio 17 d. Kunigiškiuose, dab. Svėdasų seniūnija, Anykščių raj. – 1943 m. Lama, TSRS) – Lietuvos karinis ir visuomenės veikėjas, artilerijos pulkininkas, dailininkas.

Biografija
----------

Tėvai valstiečiai Ciprijonas Sklėrius ir Barbora Girgždytė-Sklėrienė, šeimoje augino 14 vaikų. Broliai dailininkas tapytojas Kajetonas Sklėrius (1876–1932), mokslininkas inžinierius melioratorius Povilas Sklėrius (1898–1979), sesuo Emilija Sklėriūtė-Nakienė.

1912 m. baigė Liepojos (Latvija) komercinę mokyklą. 1912–1914 m. Maskvoje (Rusija) studijavo žemės tvarkymo ir matavimo institute. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui mobilizuotas, 1914–1915 m. Maskvoje baigė Michailo karo artilerijos mokyklą. Pirmajame pasauliniame kare kovojo kaip Rusijos imperijos kariuomenės artilerijos karininkas.

1918 m. grįžo į Lietuvą, besikuriančios Lietuvos kariuomenės savanoris, tarnavo artilerijos daliniuose. Nuo 1920 m. 7-osios baterijos vadas, kartu su Penktuoju pėstininkų pulku dalyvavo Nepriklausomybės kovose. Pasižymėjo kovose su bermontininkais ties Radviliškiu ir Šiauliais, laimėjo mūšį ties Beržininkais prie Joniškio.

Pasibaigus kovoms gyveno Kaune, tarnavo ten dislokuotuose daliniuose. 1927–1929 m. lankė Kauno meno mokyklą. Suruošė keletą savo tapybos parodų Kaune, Kėdainiuose, Panevėžyje, dalyvavo fotoparodose.

1929–1935 m. Antrojo artilerijos pulko vado padėjėjas Kėdainiuose, leitenantas. 1935–1940 m. artilerijos pulko vadas Panevėžyje, pulkininkas. Nuo 1935 m. vadovavo ir Panevėžio skautams – vyčiams. Išrado fiktyvaus šaudymo aparatą, už kurį gavo vyriausybės piniginę premiją.

TSRS okupavus Lietuvą, 1940–1941 m. Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio šaulių korpuso 184-osios šaulių divizijos 617-ojo haubicų pulko vadas. 1941 m. birželio 10 d. su kitais Lietuvos karininkais išsiųstas į Rusiją, o birželio 28 d. Maskvoje areštuotas ir ištremtas į Sibirą, Lamos lagerį Užpoliarėje, netoli Norilsko.

Mirė 1943 m. birželio viduryje Lamos lageryje nuo bado ir šalčio. Buvo palaidotas lagerio kapinėse tarp 42 ten mirusių Baltijos šalių karininkų. Apie 1990 m. tose kapinėse „Tremtinio" klubo ir Lietuvos atsargos karininkų sąjungos iniciatyva pastatytas koplytstulpis, o jo palaikai atgabenti į Lietuvą ir palaidoti Kauno Petrašiūnų kapinėse šalia brolio dailininko K. Sklėriaus.

Įvertinimas
-----------

* 1919 m. Vyčio Kryžiaus ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Anykštėnų biografijų žinynas
Artilerija 1930 m.
**Ketvirtasis artilerijos pulkas** – Lietuvos kariuomenės dalinys, veikęs 1921–1940 m.

Istorija
--------

1921 m. Panemunėje įsteigtas 4-asis artilerijos divizionas, kurį sudarė štabas, 10-oji, 11-oji ir 2-oji haubicų baterijos.  
1921 m. rugpjūčio mėn. divizionas performuotas į 4-ąjį artilerijos pulką. Nuo 1923 m. dislokuotas Alytuje, nuo 1926 m. – Vilkaviškyje. 1928 m. suskirstytas į grupes po dvi, vėliau – po tris baterijas. 1934 m. perdislokuotas į Plungę, pulko vadovybė įsikūrė Šiauliuose.

1939 m. apginkluotas 105 mm kalibro haubicomis ir 75 mm kalibro patrankomis. Nuo 1939 m. rugsėjo priklausė 3-ajai pėstininkų divizijai – štabas ir mokomoji baterija buvo Šiauliuose, 1-oji grupė – Tauragėje, 2-oji grupė – Plungėje, 3-oji – Varniuose.

TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rugpjūčio 30 d. pulkas išformuotas.

Pulko vadai
-----------

* Oskaras Urbonas – 1921–1927 m.
* Jackus Banys – 1927–1933 m.
* Eduardas Tallat Kelpša – 1933–1934 m.
* Jonas Juodišius – 1934–1939 m.
* Vladas Sidzikauskas – 1939–1940 m.
* Petras Daukšys – 1940 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Vaičenonis. *Ketvirtasis artilerijos pulkas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 781 psl.