recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Stasys Prikockis** |
| --- |
| Gimė | 1927 m. vasario 15 d. (96 metai)Klaipėda |
|  |
| Veikla | architektas |
| Sritis | urbanistika, miestų planavimas |
|  |
| Išsilavinimas | aukštasis |
| Alma mater | Kauno politechnikos institutas (1952) |

**Stasys Prikockis** (g. 1927 m. vasario 15 d. Klaipėdoje) – Lietuvos architektas, buvęs Radviliškio ir Klaipėdos vyriausiasis architektas. Sūnus – architektas Gintaras Prikockis.

Biografija
----------

S. Prikockis gimė 1927 m. vasario 15 d. Klaipėdoje, geležinkelininko ir siuvėjos šeimoje. Mokėsi Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazijoje. 1952 m. baigė Kauno politechnikos institutą, kur buvo pasirinkęs urbanistikos, miestų planavimo studijas.

1953–1958 m. dirbo Šiaulių tarprajoninio architektūros skyriaus projektavimo grupėje. Su kitais ruošė generalinius planus-schemas ir kontroliavo užstatymo projektus pokario rajoniniuose centruose: Obeliuose, Rokiškyje, Pandėlyje, Troškūnuose, Ramygaloje, Šeduvoje, Linkuvoje ir Pakruojyje.

1958–1970 m. buvo Radviliškio raj. vyriausiasis architektas. Su kitais parengė Radviliškio ir Šeduvos miestų generalinius planus. Suprojektavo senąjį Šeduvos Velnių malūną.

1970–1978 m. dirbo Klaipėdos miesto vyriausiuoju architektu, buvo skyriaus vadovu. Su kitais parengė Klaipėdos miesto generalinį planą, Klaipėdos senamiesčio regeneracijos projektą.

1978–1987 m. buvo Paminklų konservavimo instituto Klaipėdos skyriaus viršininkas. Rengė Klaipėdos senamiesčio pastatų ir Pilies restauracijos projektus, vykdė Palangos, Kretingos, Šilutės ir Neringos restauruojamų pastatų projektų įgyvendinimą.

1966 m. priimtas į Lietuvos architektų sąjungos (LAS) narius, nuo 2005 m. buvo LAS narys – meno kūrėjas.

1990 m. išėjęs į užtarnautą poilsį, tęsė kūrybinę architekto veiklą. Pagal S. Prikockio projektus pastatyti parapijos namai Tauragėje, Gaurės bažnyčia, Dauglaukio bažnyčia (Tauragės raj.). Suprojektavo keletą individualių namų Klaipėdoje, Palangoje ir Neringoje. 1987–1992 m. atliko Klaipėdos pieno kombinato generalinio plano koregaciją ir užstatymą. Dirbo visuomeninį darbą LAS Klaipėdos skyriuje.

Įvertinimas
-----------

* Lietuvos architektų sąjungos garbės ženklas (2004)
* Architektūros riterio ordinas (2017)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Stasys Prikockis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
2. 1 2 3 4 5 6  Architektai į pensiją neišeina *sa.lt* 2017-02-16
3. 1 2  Klaipėdos dievas yra Neringa *ve.lt* 2017-02-17
Analinis seksas
Paul Avril paveikslas, 1892 m.
**Analinis seksas** (dar vadinamas ***analine sueitimi***) – viena iš seksualinio elgesio formų, kai sustandėjusia varpa įsiskverbiama į išangę. Ši sekso forma praktikuojama vyrų ir moterų, tiek homoseksualių, tiek heteroseksualių porų. Įvairiose kultūrose analinio sekso priimtinumas skiriasi. Analinis seksas plačiai buvo praktikuojamas Vidurinės Azijos šalyse ir Arabijos haremuose.

Analinis seksas yra populiaresnis tarp homoseksualių vyrų, nors jį mėgsta ir kai kurios heteroseksualios poros.

Analinis seksas laikomas rizikingu dėl tiesiosios žarnos audinių pažeidžiamumo ir joje esančių bakterijų. Analinio sekso metu yra didesnė rizika perduoti ŽIV: „ŽIV perdavimo rizika iš vyro moteriai 20 kartų didesnė analinių santykių metu, nei santykiaujant vaginaliai". Nesaugaus analinio sekso metu taip pat galima užsikrėsti įvairiomis lytiškai plintančiomis infekcijomis bei susirgti E. Coli bakterijos sukeliamomis ligomis.

Kitos su analine anga susijusios seksualinio elgesio formos: anilingas – išangės laižymas ir bučiavimas; įsiskverbimas į analinę angą pirštais arba kumščiu; analinės angos stimuliavimas vibratoriais, faloimitatoriais, analiniais kaiščiais; įsiskverbimas į išeinamąją angą prisegamu peniu. Moters įsiskverbimas į vyro išeinamąją angą prisegamu peniu angliškai vadinamas *pegging*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Anal Sex". Tiscali.  Archyvuota kopija 2007-09-01 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Apie ŽIV/AIDS". Lietuvos AIDS centras prie LR sveikatos apsaugos ministerijos.  Archyvuota kopija 2007-11-10 iš Wayback Machine projekto.
| ***Vudu aistra*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Der Ruf der blonden Göttin |
| Kilmės šalis |  Šveicarija |
| Režisierius | Jesus Franco |
| Scenaristas (-ai) | Erwin C. DietrichJesus Franco |
| Metai | 1977 |
| Žanras | erotinis |
| Trukmė | 78 min. |
| Kalba | vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Vudu aistra** (vok.  *Der Ruf der blonden Göttin*) – 1977 m. režisieriaus Jesus Franco sukurtas erotinis trileris, jo paties filmo „Košmarai gimsta naktį" mažiau vykęs perdirbinys.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Nanda Van Bergen – Ines
* Ada Tauler – Siuzana
* Karine Gambier – Olga
* Jack Taylor – Džekas Hausas
* Vitor Mendes – Baris

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Siuzana, britų diplomato žmona, atvyksta pas jį į Haitį, kur jis gyvena su seserimi Olga. Netrukus Siuzana supranta, kad Olga visai ne sesuo, o meilužė, be to, palaikanti intymius santykius ir su jų namų šeimininke. Negana to, naktimis ją pradeda kankinti košmarai, susiję su saloje paplitusiu vudu kultu...
**Tarptautinė sistemų administratorių diena** (*sysadminday*) – kasmet švenčiama sistemų administratorių profesinė šventė. Tradiciškai švenčiama liepos paskutinį penktadienį.

Sisteminių administratorių turnyras
-----------------------------------

Lietuvoje jau daugelį metų vyksta ir kasmetinis sisteminių administratorių turnyras, skirtas būtent šiai šventei. Jo metu varžosi įvairių įmonių sistemų administratoriai, programuotojai, IT specialistai, studentai ir šiaip kompiuteriais besidomintys žmonės.

2002 m. turnyras prasidėjo kaip uždaras MicroLink administratorių turnyras, vykęs trijose šalyse – Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje, tačiau ilgainiui tapo viešu renginiu, kuriame dalyviams pateikiama apie keliolika įvairaus sudėtingumo užduočių, reikalaujančių ir gilių kompiuterijos žinių, ir labai nestandartinio mąstymo. Turnyras trunka dvi dienas.

Turnyro nugalėtojai:

* 2006 m. Aleksandr Stankevič
* 2007 m. Mindaugas Česonis
* 2008 m. Mantas Kaulakys

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos šventės organizatorių svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Valensijaisp. *Valencia* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

ValensijaValensija

10°10′0″ š. pl. 67°59′0″ v. ilg.﻿ / ﻿10.16667°š. pl. 67.98333°r. ilg.﻿ / 10.16667; 67.98333﻿ (Valensija (Venesuela))Koordinatės: 10°10′0″ š. pl. 67°59′0″ v. ilg.﻿ / ﻿10.16667°š. pl. 67.98333°r. ilg.﻿ / 10.16667; 67.98333﻿ (Valensija (Venesuela)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Venesuelos vėliava Venesuela |
| **Valstija** | Karabobas Karabobas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 894 204  |
|  |
|  **Vikiteka** | Valensija |

**Valensija** (isp. *Valencia*) – miestas Venesuelos šiaurėje, *Carabobo* valstijos sostinė. 1,39 mln. gyventojų (2005), įvairių tautybių. Miestą supa pakrantės kalnai (*Cordillera de la Costa*), rytuose – Valensijos ežeras. Išvystyta naftos, celiuliozės, popieriaus, odos, avalynės, tekstilės pramonė. Yra universitetas, teatras, istorijos ir antropologijos muziejus, parkai.

Istorija
--------

Miestas įkurtas 1555 m. kaip *Nuestra Señora de la Asunción de Nueva Valencia del Rey*. 1677 m. užpuolė prancūzų piratai. XIX a. miestą aplankė vokiečių mokslininkas Aleksandras Humboltas.
Koordinatės: 52°31′46″ š. pl. 0°7′37″ v. ilg.﻿ / ﻿52.52944°š. pl. 0.12694°r. ilg.﻿ / 52.52944; 0.12694

| Britų biblioteka |
| --- |
|  |
|  |
| **Įkurta** | 1973 m. liepos 1 d. |
| **Vieta** | Londonas, Anglija Anglija |
| **Bibliotekos fondas** | 170 mln. |
| **Interneto svetainė** | www.bl.uk |

**Britų biblioteka** (angl. *British Library*) – didžiausia valstybinė biblioteka Jungtinėje Karalystėje, įsikūrusi Kamdene, Londone. Tai didžiausia biblioteka pasaulyje pagal sukauptą fondą. Britų bibliotekoje saugomi visų Jungtinės Karalystės teritorijoje išleidžiamų leidinių privalomieji egzemplioriai. Bibliotekos veiklą reguliuoja Jungtinės Karalystės kultūros, medijos ir sporto departamentas.

Istorija
--------

1973 m. liepos 1 d. pagal 1972 m. Britanijos bibliotekų aktą, nuo Britų muziejaus atskirta ir oficialiai įkurta Britų biblioteka. 1998 m. birželio 25 d. Karalienė Elžbieta II oficialiai atidarė dabartinį bibliotekos pastatą, kuris įtrauktas į architektūros saugomų objektų sąrašą.

Nuo 2008 m. reto naudojimo kolekcijos perkeltos į filialą Boston Spa (Lidso priemiestis, Vakarų Jorkšyras).

Šaltiniai
---------

1. ↑  The British Library
2. ↑  10 Of The Biggest Libraries In The World To Add To Your Vacation Bucket List

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

II pasaulinio karo laikų dipoliniai atšvaitai ant lango.
**Dipolinis atšvaitas** – radiolokacinio atšvaito rūšis, elementarus įtaisas – folijos, metalizuoto popieriaus ar plastiko juostelė ar metalizuotos stiklo gijos (stiklo pluošto) atkarpa, – atspindintis radiolokacinės stoties (radaro) spinduliuojamas radijo bangas, nes jo ilgis lygus pusei radaro spinduliuojamų radijo bangų bangos ilgiui.

Dipolinius atšvaitus barsto ore ar išmeta į orą tam tikro dydio porcijomis, kartais pakeliais, iš kurių jie pasklinda ore. Atšvaitai ore išsidėsto atsitiktinai, todėl išmestas atšvaitų debesėlis turi tam tikrą efektinį atspindžio paviršių:

* Siekiant sukurti netikrą taikinį į orą išmetamas atšvaitų debesis, kurio efektinis atpindžio plotas lygus lėktuvo, kurį norima imituoti, efektiniam atspindžio plotui. Pvz. vienas lėktuvas išmeta apie 20 atšvaitų porcijų, kurios sukuria 20 netikrųjų taikinių.
* Kuriant trikdžių uždangą išmetama daug atšvaitų porcijų, kurių atspindžio plotas tiek viršija tikrojo taikinio plotą, kad šis lieka neaptiktas.

Dipolinius atšvaitus į orą išmeta specialiais įtaisais lėktuve ar sraigtasparnyje, specialiomis trumpo nuotolio raketomis (jas naudoja kariniai laivai) ir kt. būdais.

Dipoliniai atšvaitai efektyvūs tik prieš tas radiolokacines stotis, kurių darbinis bangos ilgis lygus dvigubam atšvaito ilgiui. Kai bangos ilgis labai skiriasi, dipoliniai atšvaitai neefektyvūs. Efektyvumas didinamas atšvaitų užtaisą sudarant iš skirtingų ilgių atšvaitų.

Dipoliniai atšvaitai „neapgauna" radarų, nustatančių taikinių greitį, nes tikrojo ir netikrojo taikinių greičiai labai skiriasi.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Saparai |
| --- |
| Gyventojų skaičius | ~350 |
| Populiacija šalyse | Peru, Ekvadoras |
| Kalba (-os) | ispanų, kečujų, saparų |
| Religijos | krikščionybė, animizmas |
| Giminingos etninės grupės | andoa, arabelai, omuranai ir kt. |

| Saparų tautos žodinis palikimas ir kultūriniai reiškiniai |
| --- |
| Nematerialusis pasaulio paveldas |
| 

---

 |
| Saparų teisių aktyvistas Bartolo Ushigua

---

 |
| **Vieta** | Ekvadoras |
| **Regionas**\*\* | LAC |
| **Įrašas** | 2008 |
| **Nuorodos** |
|  | Nuoroda |
|
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Saparai** – negausi Amazonijos indėnų tauta, gyvenanti Ekvadoro ir Peru teritorijose. Seniau vartojo negausiai kalbų šeimai priklausiusią saparų kalbą, tačiau dabar ji praktiškai mirusi. Saparai kalba ispanų ir maišyta kečujų kalbomis.

Seniau saparai gyveno dideliuose plotuose tarp Napo ir Pastasos upių. Dar XX a. pr. jų buvo apie 200 tūkst. Vėliau dėl intensyvaus miškų kirtimo, vergijos ir asimiliacijos ši tauta nunyko. Dabar yra apie 350 saparų, iš kurių dauguma (>200) gyvena Ekvadore (Pastasos provincija). Šios šalies indėnų bendruomenių organizacija (CONDAPE) deda pastangas suvienyti ir atkurti saparų bendruomenę. Dabar dauguma Ekvadoro saparų gyvena teritorijoje tarp Pindojaku, Konambo ir Aukštutinio Korienteso upių, kur įsteigta saparų autonominė teritorija.

Saparai tradiciškai verčiasi žvejyba, palmių šerdžių rinkimu, medžiokle pučiamaisiais ginklais. XX a. daug saparų buvo priversti dirbti hevėjų plantacijose.

Saparų kalba įtraukta į UNESCO nematerialaus pasaulio paveldo sąrašą.

Plačiąja prasme, saparais vadinamos visos gentys vartojusios saparų kalbas. XX a. pr. buvo žinomos 39 tokios gentys, dabar dalis jų išnyko. Pagrindinės saparų grupės yra: saparai, andoa (ikitai, gae), koronadai, arabelai, omuranai ir abichirai.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Ekvadore |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
Kito miestas (1978) · Galapagų salos (1978) · Sangajaus nacionalinis parkas (1983) · Kuenkos istorinis centras (1999) · Qhapaq Ñan: Andų kelių tinklas (2014, su dar 5 šalimis) |  |
|  |
| Nematerialusis | 
Saparų žodinis paveldas ir kultūrinės raiškos (2008, su Peru) · Tradicinė šiaudinių skrybėlių gamyba (2012) · Marimba, tradicinės dainos ir šokiai (2015, su Kolumbija) |

 |
Tradicinės imtynės vaizduojamos ikonoje
**Čidaoba** – gruzinų nacionalinės imtynės, buvusios labai garsios Tarybų Sąjungoje, laikomos vienu iš sambo šaltinių.

Čiadaoboje imamasi tik stovint. Leidžiama veikti atakuoti kojomis – pakišti koją ar mesti per koją. Tikslas – parmesti priešininką ant nugaros. Neleidžiama parmestą priešininką bandyti apversti ant nugaros. Tikra pergale – kai priešininkas parmetamas ant nugaros. Nepasiekus tikros pergalės gali būti priteisiama pusinė pergalė už metimą ne ant nugaros.
  
Čidaoboje plačiai naudojami kojų pakišimai, pakirtimai, užkabinimai, apvijimai, metimai per nugarą ir kt. imtys. Pasižymi labai greitu tempu.

Imamasi vilkint drobines striukes *čochas* su trumpomis rankovėmis (kartais – visai be rankovių), sujuostą drobiniu diržu, ir trumpikes. Striukės skvernai surišami už nugaros. Per skvernų mazgą sujuosiama diržu. Imantis galima griebti už bet kurios striukės vietos virš diržo.

Imantis zurnomis groja tautinę muziką. Imtynės trunka 5 minutes.

Žinoma, kad gruzinų imtynės labai senos. Jų aprašymai aptinkami Šotos Rustavelio ir kitų autorių kūriniuose. Gruzinų berniukai imdavo mokytis čidaobos nuo ankstyvos vaikystės.

Gruzinų laisvųjų ir klasikinių (graikų-romėnų) imtynių kovotojai garsėjo TSRS, Europos ir pasaulio čempionatuose. Laikoma, kad tai čidaobos tradicijų pasekmė.

Nuorodos
--------

* Грузинская борьба "чидаоба" Archyvuota kopija 2009-08-14 iš Wayback Machine projekto.

Iliustracijos:

* Archyvuota kopija 2016-04-05 iš Wayback Machine projekto.

Video:

* Georgian Wrestling: Chidaoba.[neveikianti nuoroda]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Gruzijoje |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
~~Bagrato katedra~~ ir Gelačio vienuolynas (1994) · Mcchetos istoriniai paminklai (1994) · Aukštutinė Svanetija (1996) · Kolchidės drėgnieji miškai ir šlapynės (2021) | Gruzijos vėliavaGruzijos vėliava |
|  |
|  Nematerialusis | 
Gruzinų polifoninis dainavimas (2008) · Tradicinis senovės Gruzijos vyno gaminimas kvevryje (2013) · Gyva trijų gruzinų rašto sistemų kultūra (2016) · Čidaoba, gruzinų imtynės (2018) |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Donald Franciszek Tusk** |
| --- |
| Lenkijos ministras pirmininkas |
|  |
| Gimė | 1957 m. balandžio 22 d. (66 metai)Gdanskas, Lenkija |
| Tėvai | Donald Tusk (1930-1972), Ewa Tusk (1934-2009) |
| Sutuoktinis (-ė) | Małgorzata Tusk |
| Vaikai | Michał Tusk, Katarzyna Tusk |
| Religija | Romos Katalikas |
| Lenkijos ministras pirmininkas |
| Ėjo pareigas | 2007 m. lapkričio 16 d. – 2014 m. rugsėjo 22 d. |
| Ankstesnis | Jarosław Kaczyński |
| Vėlesnis | Ewa Kopacz |
| Lenkijos ministras pirmininkas |
| Ėjo pareigas | 2023 m. gruodžio 13 d. – - |
| Ankstesnis | Mateusz Morawiecki |
| Vėlesnis | - |
| 

|  |
| --- |
| Europos Vadovų Tarybos pirmininkas |
| Ėjo pareigas | 2014 m. gruodžio 1 d. – 2019 m. lapkričio 30 d. |
| Ankstesnis | Herman Van Rompuy |
| Vėlesnis | Charles Michel |

 |
|  |
| Partija | Piliečių platformaEuropos Liaudies Partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Donald Tusk |
| Parašas |
|  |

**Donaldas Tuskas** (lenk. Donald Franciszek Tusk; g. 1957 m. balandžio 22 d. Gdanske) – Lenkijos centro dešinės politikas, vienas iš Piliečių platformos (lenk.*Platforma Obywatelska*) įkūrėjų ir Lenkijos Ministras pirmininkas.

2007 m. lapkričio 9 dieną Tuskas oficialiai paskirtas Lenkijos Ministru pirmininku, pareigas eiti pradėjo nuo lapkričio 16 d. ir Lenkijos Ministru pirmininku išbuvo iki 2014 m. rugsėjo 11 d.

2023 m. gruodžio 11 dieną Donaldas oficialiai paskirtas Lenkijos Ministru pirmininku.

Europos sąjungos vadovų tarybos prezidentas, pareigas pradėjęs eiti nuo 2014 m. gruodžio 1 d. iki 2019 m. lapkričio 30 d.

Politika
--------

Donaldas Tuskas (dešinėje) Prezidento Lecho Kaczyńskio skiriamas Lenkijos Ministru pirmininku (2007 m. lapkričio 9 d.)
Tusko politinės nuostatos – tai parama rinkos ekonomikai su minimaliu valstybės įsikišimu.

Nuo 2004 metų Tuskas yra Lenkijos seimo narys.

2007 metais jis išrinktas Varšuvos vienmandatėje apygardoje. 2005 metais Piliečių platforma delegavo jį savo kandidatu į 2005 metų Lenkijos prezidento rinkimus, kur antrame ture turėjo pripažinti 8 procentų (46:54) buvusio Lenkijos prezidento Lecho Kaczyńskio persvarą.

Išsilavinimas
-------------

1976 metais baigė Mikalojaus Koperniko (lenk. Mikołaj Kopernik) vidurinę mokyklą Gdanske. Tada jis pasirinko istorijos studijas Gdansko universitete ir 1980 metais jį baigė, kai apgynė magistro darbą apie Juzefą Pilsudskį.

Šeima
-----

Donaldas Tuskas ir jo žmona Małgorzata turi du vaikus – sūnų Michałą (g. 1982) ir dukrą Katarzyną (g. 1987). Jie gyvena Sopote, netoli Gdansko.

Donaldo Tusko tėvas, taip pat Donaldas Tuskas (1930–1972), buvo dailidė. Donaldo Tusko motina Ewa Tusk (1934–2009) dirbo slauge. Jo dėdė Bronisławas Tuskas (1935–2000) buvo skulptorius. Donaldas Tuskas priklauso Lenkijos kašubų tautinei mažumai.

| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**Jarosław Kaczyński**
Mateusz Morawiecki | **Lenkijos Respublikos Ministras pirmininkas** 2007 m. lapkričio 16 d. - 2014 m. rugsėjo 22 d.
2023 m. gruodžio 13 d. - - | Po to:**Ewa Kopacz**
- |
| ***Porno*** |
| --- |
|  |
| Kilmės šalis |  Lenkija |
| Režisierius | Marek Koterski |
| Scenaristas (-ai) | Marek Koterski |
| Metai | 1990 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 78 min. |
| Kalba | lenkų |
| **IMDb įrašas** |

**Porno** – 1990 m. Lenkijoje sukurta erotinė komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

* Zbygniew Rola
* Maja Barelkowska
* Ana Gornostaj
* Ewa Grabarczyk
* Jolanta Mielech
* Jolanta Nowak
* Boguslaw Linda
* Katarzyna Figura

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pirmoji Michalo mergina buvo 17-metė Ania, tačiau kai tik jam pavyko šią suvedžioti, jis ją paliko, baimindamasis, jog įsimylės ir visą gyvenimą praleis su viena moterimi. Po to jis ėmė keisti drauges vieną po kitos, tačiau niekaip negalėjo pamiršti Anios ir vis spėliodavo, kaip būtų susiklostęs jo gyvenimas, jeigu jie būtų likę kartu. Paskui Michalas sutiko Martą, kuri jį beviltiškai įsimylėjo, tačiau šis naudojosi ja tik tuomet, kai nepavykdavo rasti kitų merginų. Viename vakarėlyje jis sutiko Anią, tačiau apsimetė jos nepažįstąs, o ji atsakė tuo pačiu. Galiausiai Michalas lieka su Marta, tačiau nesiliauja ir toliau galvoti apie Anią ir kaip galėjo pasikeisti jo gyvenimas...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Anri Potezas** (*Henry Potez*; 1891 Méaulte – 1981 Paryžiuje) – Prancūzijos aviacijos pramonininkas

Biografija
----------

Studijavo Prancūzijos aeronautikos mokykloje *Supaéro*. Kartu su Marseliu Blochu (*Marcel Bloch*) išrado *Potez-Bloch* propelerį, kuris po 1917 m. buvo naudojamas daugelyje Pirmojo pasaulinio karo Sąjungininkų lėktuvų.

1919 m. jis įkūrė savo kompaniją *Potez*, kuri tarpukaryje gamyklose, tada buvusiose vienomis moderniausių pasaulyje, pagamino daug sausumos ir vandens lėktuvų. 1923 m. jis nupirko *Alessandro Anzani* kompaniją. Daug Potezo lėktuvų, pvz. Potez 25, 39, 54, 62, 63 turėjo tarptautinį pasisekimą, buvo pasaulio rekordininkai.

Per 20 metų Potezo gamyklose buvo pagaminta apie 7000 lėktuvų, buvo sukonstruota apie 40 prototipų, iš kurių 20 buvo perduoti gamybai.

1936 m. jo gamyklos, laikytos strategiškai svarbiomis, buvo nacionalizuotos Prancūzijos vyriausybės (tada valdžioje buvo *Front populaire*).

Po Antrojo pasaulinio karo Potezo kompanijos inžinerijos skyrius sukonstravo dvivietį dvivariklį mokomąjį reaktyvinį lėktuvą *Magister*, kuris turėjo didelį pasisekimą. Gamybon paleistas 1952 m. jis buvo vadinamas *Fouga Magister* ir naudojamas daugelio pasaulio šalių oro pajėgose.
*Kitos reikšmės – Hirdas (reikšmės).*
**Hirdas** – aukšto asmens (karaliaus) ginkluotų vyrų palyda (hirdmanai ar huskarlai), vėliau – karaliaus kariuomenės branduolys (gvardija), taip pat – karaliaus dvaro svita. Pagal funkcijas artimas slavų družinai.

Pirmiausia Norvegijoje *hirdu* (norv. *hird*) vadino aukšto asmens ginkluotų vyrų palydą. Vėliau hirdu ėmė vadinti karaliaus kariuomenės branduolį (gvardiją) ir net karaliaus dvaro svitą.

Terminas kilęs iš sen. skand. *hirð*, o šis galbūt iš s. angl. *hir(e)d* 'šeimynykščiai, šeima, palyda, dvaras (svita)' ar seno germaniško atitikmens *heirat* 'santuoka', kur abu žodžiai galbūt galėjo reikšti ir 'vyrų grupė'. Terminas *hird* buvo dažnai naudojamas skandinavų sagose ir įstatymų rinkiniuose. Sagos buvo daugiausia užrašytos XII a. naudojant to meto kalbą, tad *hird* yra viduramžių terminas. Nėra aišku, kokį dar senesnį terminą jis pakeitė, nors danų šaltiniuose Knutą Didįjį lydėję kariai vadinti *hlid* ar *lið*.

Valdant Norvegijos karaliui Hokonui IV (norv. *Håkon IV*; 1204–1263) Norvegijos hirdas nebuvo vien karinis darinys. Jame atsirado padaliniai su žemynui būdinga paskirtimi:

* *kertilsveinr* (pažodžiui 'žvakių vyrai') – hirdo ceremonijose laikydavo žvakes, lyginami su ginklanešiais;
* *hirdmenn* – eiliniai profesionalūs kariai;
* *skutilsveinr* (pažodžiui *stalo vyrai*) – riterių atitikmuo.
* *gestir* – nekilmingi vyrai, gaudavę perpus mažesnę algą, veikę kaip savotiška žvalgybos tarnyba. Jie negalėdavo sėdėti prie vieno stalo su karaliumi, išskyrus Kalėdas ir Velykas, kai susirinkdavo visas hirdas ir skaitydavo hirdo įstatymų kodekso (norv. *Hirdskrå*) ištraukas.

Iš aukštesnės padėties hirdo narių atrinkdavo žmones, kuriuos paskirdavo veikti kaip karaliaus atstovus (pareigūnus). Pareigūnus, paskirtus ne iš hirdo, paprastai įtraukdavo į hirdą.

Valdant Hokonui V (norv. *Håkon V*; 1299–1319) vietoj skandinaviškų titulų ėmė naudoti žemyninės kilmės titulus. Norvegijos karaliaus hirdas buvo laikomas lygiųjų bendruomene, riteriška karių korporacija, kurioje karalius, atseit, tebuvo pirmas tarp lygių.

Kitos *hirdo* prasmės
---------------------

Šiuo žodžiu Antrojo pasaulinio karo metais vadinta sukarinta organizacija Norvegijoje. 

Maginės fantastikos literatūroje *hirdu* kartais vadina dvarfų falangą.

Nuorodos
--------

1. ↑  Šis germanams tradicinis darinys šiuolaikinėje literatūroje dažnai vadinamas vok. *Gefolgschaft* 'pasekėjų grupė'. Tokią praktiką turėjo perėmę ir vėlyvieji romėnai, vadinę tokių dalinių narius buceliarijais arba, dažniau, lot. *comitatus* 'kompanija, ginkluota grupė'.
2. ↑  Gjerset, Knut (1915). *History of the Norwegian People, Volumes I*. The MacMillan Company. ISBN none.
3. ↑  *hirð*. In: Cleasby R. Vigfusson G. (1874) *Icelandic-English Dictionary*
| Pardas |
| --- |
| Pardas Ribeiraun Preto apylinkėse Pardas Ribeiraun Preto apylinkėse |
| **Ilgis** | 450 km |
| **Ištakos** | Servo kalnagūbris |
| **Žiotys** | Grandė |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Pardas |

**Pardas** (port. *Rio Pardo* 'rudoji upė') – upė pietryčių Brazilijoje, daugiausia San Paulo valstijoje; Grandės kairysis intakas (Paranos baseinas). Prasideda Minas Žeraise, Servo kalnagūbryje, ~1200 m aukštyje, Ipujunos apylinkėse. Teka į šiaurės vakarus daugiausia plynaukštėmis. Įteka į Grandę (Marimbondo tvenkinį) netoli Planuros.

Didžiausi intakai: Kanoasas, Rosarijas (dešinieji), Moži Gvasu (kairieji).

Yra nedidelių užtvankų. Didžiausi miestai prie Pardo: Kakondė, San Žozė do Rio Pardas, Serana, Ribeiraun Pretas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Mapa físico do estado de São Paulo, IBGE, 2011.
3. ↑  Mapa Multimodal São Paulo, DNIT, 2013.
Antkapis su japoniškais vardais
*Jamada Tarō* – tipiška pavardė ir vardas Japonijoje 
**Japoniški vardai** (jap. 日本人の氏名 *nihondžin no šimei*) naujaisiais laikais paprastai susideda iš šeimos vardo, t. y. pavardės ir po jo sekančio duotojo vardo. Japonijoje, kaip ir kai kuriose Afrikos dalyse, Rytų Azijoje (pvz. Kinijoje, Korėjoje, Vietname), pavardė pagal susiklosčiusią tradiciją eina priekyje. Nežiūrint šios tradicijos, Vakarų šalyse lotyniškoje transkripcijoje šie vardai dažniausiai parašomi atvirkščiai – pirma vardas, po to pavardė. Tiesiog tai yra priimta daugumoje Europos tautų.

Struktūra
---------

Visi japonai turi vieną vardą ir vieną pavardę be jokio tėvavardžio. Išimtis – Japonijos imperatoriaus šeima, kurios nariai neturi pavardžių.

Japoniški vardai paprastai užrašomi japonų rašto hieroglifų sistemos kandži pagalba. Skirtingais atvejais jie gali turėti daugybę tarimo variantų. Vardai gali būti sukuriami savarankiškai, panaudojant esamus ženklus, todėl šioje šalyje yra labai daug nepakartojamų, unikalių vardų. Jų ir yra nepalyginamai daugiau, nei pavardžių. Tuo tarpu pavardės kur kas labiau susietos su tradicijomis, dažnai jos kildinamos iš toponimų. Savo ypatybių turi vardai priklausomai nuo asmens lyties – vyrų ir moterų vardai pasižymi jiems charakteringais komponentais ir struktūra. Tikrinių vardų skaitymas – vienas iš sudėtingiausių japonų kalbos elementų, kadangi jie ir skaitomi ypatingai, ne taip, kaip įprasti žodžiai (žodynuose dažnai nurodomos tokių hieroglifų skaitymo taisyklės).

Ženklų skaičius viename konkrečiame varde ar pavardėje nėra ribojamas, ir teoriškai jie gali būti bet kokio ilgumo. Kita vertus, reti atvejai, kada naudojami vardai, sudaryti iš daugiau kaip 3 ženklų. Labiausiai paplitęs variantas – dviženkliai vardai ir pavardės.

Istorija
--------

Pirmieji įstatymai, reguliuojantys japoniškų vardų sistemą, pasirodė 1870 m. Meidži epochoje. Buvo reikalaujama, kad kiekvienas japonas būtų pasirinkęs pavardę. Tuo laikotarpiu šalyje gyveno apie 34 mln. gyventojų. Tik maža jų dalis jau turėjo savo pavardes. Tais laikais dauguma sukurtų pavardžių buvo kilę iš vietovių, kur gyveno tie žmonės, pavadinimų. Dažni buvo atvejai, kai ištisos gyvenvietės pasirinkdavo vieną pavardę. Dėl šios priežasties apie 70-80 % japoniškų pavardžių siejamos su toponimais.

Iki Antrojo pasaulio karo nebuvo jokių apribojimų, kiek ir kokius ženklus naudoti vardų rašyme. Tuo metu jau buvo naudojama apie 50 tūkst. ženklų. 1947 m. ir vėlesniais metais pradėti sudarinėti leidžiamų naudoti vardų užrašyme hieroglifų sąrašai.

Nuorodos
--------

* Japoniškų vardų sąrašas Archyvuota kopija 2011-03-26 iš Wayback Machine projekto.
* Japonų vardai ir pavardės (rusų k.)
| **Jonas Čygas** |
| --- |
| Gimė | 1910 m. kovo 11 d.Jasiškiai, Nemunėlio Radviliškio valsčius |
| Mirė | 1959 m. liepos 25 d. (49 metai)Kaunas |
| Tėvas | Juozas Čygas |
| Motina | Elžbieta Žemaitytė |
| Vaikai | Irena, Jonė, Andrius |
|  |
| Veikla | veterinarijos gydytojas parazitologas |
| Partija | 1940 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1935 m. Vienos veterinarijos akademija |

**Jonas Čygas** (1910 m. kovo 11 d. Jasiškiuose, Nemunėlio Radviliškio valsčius, Biržų apskritis – 1959 m. liepos 25 d. Kaune) – Lietuvos veterinarijos gydytojas parazitologas.

Biografija
----------

1928 m. baigė Biržų gimnaziją. 1929 m. gavęs LR žemės ūkio ministerijos stipendiją, išvyko studijuoti veterinarijos mokslų į Berlyno aukštąją veterinarijos mokyklą. 1929 m. perėjo į Vienos aukštąją veterinarijos mokyklą, 1935 m. ją baigė.

1936–1941 m. dirbo veterinarijos gydytoju Panevėžyje, Šiauliuose, Raseinių apskrityje. 1939 m. už antivalstybinę veiklą ištremtas iš Šiaulių. Prasidėjus karui evakavosi į Rusijos gilumą, dirbo Kirovo srities ūkio veterinarijos gydytoju. 1942–1943 m. 16-osios lietuviškosios divizijos 224 artilerijos pulko veterinarijos gydytojas.

1945–1947 m. mėsos ir pieno pramonės liaudies komisaras, ministras. 1947–1959 m. Lietuvos veterinarijos akademijos rektorius, Parazitologijos ir akušerijos katedros vedėjas, nuo 1948 m. docentas. 1956 m. biologijos mokslų kandidatas.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrė Lietuvos galvijų, avių ir kiaulių helmintus ir helmintozes. Nustatė, kad avių organizme parazituoja 25, kiaulių – 16, galvijų – 21 rūšies helmintai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jonas Čygas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 354
2. ↑
3. ↑  Paminėtas Veterinarijos akademijos rektorius, reformatas Jonas Čygas
4. ↑  Viktoras Šarkūnas. *Jonas Čygas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 332 psl.

Literatūra
----------

* Jonas Čygas / Irena Čygaitė-Buožienė. – Kaunas: Tarptautinis studijų ir mokymo institutas, 2010. – 72 p. – ISBN 978-9986-692-07-2

| Akademinės pareigos |
| --- |
| Prieš tai:**Juozas Žemaitis** | **LVA rektorius**1947–1959 m. | Po to:**Jonas Šulskis** |
|
Nuopelnų žvaigždės Italijos kolonijų kariškiams čiabuviams medalio juostelė.
**Karališkasis kolonijinių pajėgų korpusas** (it. *Regio Corpo Truppe Coloniali*) – Italijos karalystės ginkluotųjų pajėgų korpusas, kurį sudarė visos Italijos kolonijinės pajėgos Afrikoje iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos.

Struktūra
---------

Pradėjusi kolonijinius užkariavimus Italijos karalystė ėmė kurti kolonijinius dalinius iš vietinių kolonijų gyventojų. Pagrindinės *Karališkojo kolonijinių pajėgų korpuso* dalys buvo:

* Šiaurės Afrika: – libų kariuomenė, kurią sudarė Libijos meharistai, savarai ir spahiai.
* Eritrėja: Eritrėjiečių kariuomenė, daugiausia Eritrėjos askariai.
* Somalis: Somalių kariuomenė, kurioje buvo Karališkasis Somalio kolonijinių pajėgų korpusas, dubatai ir Somalio zaptijai.
* Rytų Afrika: Etiopijos kariuomenė (po 1937 m.), į kurios sudėtį įėjo *Amedeo Guillet* vadovauta *Gruppo\_Bande\_Amhara*.

Visos šie kariniai vienetai buvo reorganizuoti 4-tą dešimtmetį, bet veikė iki 1943 m. kai Italija buvo Sąjungininkų sutriuškinta. 

Libų parašiutininkai iš 1-osios Libijos divizijos „Sibelle"

Struktūra po 1936 m.
--------------------

4-to dešimtmečio viduryje Italijos kariuomenė ėmė modernizuoti savo kolonijinius dalinius. Užkariaujant Etiopiją 1936 m. ir Antrojo pasaulinio karo pradžioje Italija suformavo kelias pėstininkų divizijas, kurių kariai buvo vietiniai:

* Libijoje – Italijos Libijos kolonijinė divizija, 1-oji Libijos divizija „Sibelle", 2-oji Libijos divizija „Pescatori".
* Eritrėjoje – 1-oji ir 2-oji Eritrėjos divizijos.
* Somalyje – 101-oji ir 102-oji Somalio divizijos.

Tais metais buvo suformuotos ir kitokios dalys, sudarytos iš kolonijinių kareivių, pvz. *Malečio grupė* (*Raggruppamento Maletti*), Libų parašiutininkai| (*Ascari del Cielo*) ir Italijos Afrikos policija.

Istorija
--------

Korpuso daliniai veikė visuose Afrikos frontuose, kur kariavo Italija: Pirmajame Italijos-Etiopijos kare, Italijos-Turkijos kare, Antrajame Italijos-Etiopijos kare, Antrajame pasauliniame kare. Kolonijiniai kareiviai kaudavosi narsiai, kai kuriais atvejais, pvz. Eritrėjos askariai, buvo didvyriškumo pavyzdžiai. 

„Išskyrus vokiečių parašiutininkų diviziją Italijoje ir japonus Birmoje, jokie priešai, su kuriais kovėsi britų ir indų pajėgos,nesikovė taip narsiai kaip tie Savojos batalionai Kerene (Eritrėja). Tačiau kolonijinės pajėgos, iki buvo palaužtos pabaigoje, narsiai kovėsi kupini pasiryžimo. Jų ištikimumas liudijo Italijos administracijos ir karinio parengimo Eritrėjoje efektyvumą."
Kolonijinėms pajėgoms vadovavo italai karininkai ir puskarininkiai, o kareiviai būdavo verbuojami Italijos kolonijose. Nedaug jų būdavo užverbuoti kaimyniniame Jemene. 

1940 m. Italijos kolonijose Italijos karališkoji armija turėjo 256 tūkst. askarių. Iš jų 182 tūkst. buvo užverbuoti Italijos Rytų Afrikoje (Eritrėja, Somalis, Etiopija), o 74 tūkst. – Libijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Truppe coloniali in Libia
2. ↑  Museo Storico dell'Arma di Cavalleria di Pinerolo: Spahis e Savari Archyvuota kopija 2015-05-26 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Truppe coloniali in Eritrea
4. ↑  Truppe coloniali in Somalia
5. ↑  Mackenzie, Compton. *Eastern Epic* p.61
| Råsunda stadionas |
| --- |
| Råsunda |
|  |
| Vieta | Solna, Švedija |
| Atidarytas | 1937 m. balandžio 18 d. |
| Savininkas | Švedijos futbolo asociacija |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 36 608 sėdimos vietos |
| Lauko matmenys | 105 x 68 metrai |
| Nuomininkai | AIK Fotboll (1937–2012)Švedijos vyrų futbolo rinktinė (1937–2012) |

**Råsunda stadionas** (dar vadintas **Råsunda Fotbollstadion**, **Råsundastadion** ar tiesiog **Råsunda**) – buvęs futbolo stadionas Solnos savivaldybėje, Stokholmo metropolitene, Švedijoje. Stadione namų varžybas žaidė AIK Fotboll bei Švedijos vyrų futbolo rinktinė. Råsunda stadionas turėjo UEFA keturių žvaigždučių sertifikatą.

Istorija
--------

Stadionas atidarytas 1937 m. nugriauto senojo stadiono, statyto 1910 m. vietoje. Atidarymo dieną, 1937 m. balandžio 18 d. buvo surengtos futbolo varžybos tarp AIK ir Malmö FF. Šeimininkai laimėjo varžybas rezultatu 4–0. Stadionas turėjo 35 000–36 608 vietas žiūrovams, priklausomai nuo naudojimo. Daugiausiai žiūrovų (52 943) susirinko 1965 m. rugsėjo 26 d. į rungtynes tarp Švedijos ir Vokietijos rinktinių. Råsunda stadione 1912 m. vasaros olimpinių žaidynių metu vyko kelios futbolo ir šaudymo rungtys. 1958 m. vyko VI pasaulio futbolo čempionato finalas.

2012 m. lapkritį buvo uždarytas. Netoli pastatytas naujas, įvairios paskirties stadionas Friends Arena.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Friends Arena

Išnašos
-------

1. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Råsunda stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Råsunda stadionas Archyvuota kopija 2012-01-18 iš Wayback Machine projekto. (rusų kalba)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RFIFA 1958 pasaulio futbolo čempionato stadionai |
| --- |
|  |
| 
Råsunda stadionas (Solna) · Ullevi (Geteborgas) · Malmö stadionas (Malmė) · Tunavallen (Eskilstiuna) · Idrottsparken (Noršiopingas) · Jernvallen (Sandvikenas) · Olympia stadionas (Helsingborgas) · Ryavallen (Burosas) · Örjans Vall (Halmstadas) · Behrn Arena (Erebru) · Rimnersvallen (Udevala) · Arosvallen (Vesterosas) |

 |
**Tuščios transporto priemonės masė** – transporto priemonės svoris be naudingosios apkrovos (krovinio, keleivių, naudojamo kuro ir kt.).

Aviacija
--------

Paprastai naudojama keletas tuščios transporto priemonės svorio apibrėžimų.

### GAMA standartas

1975 m. (arba 1976 m. pagal FAA-H-8083-1B)  JAV Bendrosios aviacijos gamintojų asociacija (angl. *General Aviation Manufacturers Association*- GAMA) Eksploatacijos vadove pilotams (angl. Pilot Operating Handbook) tuščio svorio terminų apibrėžimą standartizavo taip:

|  |  |
| --- | --- |
|  | Standartinis tuščios transporto priemonės svoris (angl. *Standard Empty Weight*) |
| + | Papildoma įranga (angl. *Optional Equipment*) |
| 

---

 |
|  | Pagrindinis tuščios transporto priemonės svoris (angl. *Basic Empty Weight*) |

Standartinis tuščios transporto priemonės svoris apima:

* Tuščio lėktuvo svoris
* Pilnas hidraulinio skysčio kiekis
* Naudoti netinkamo kuro kiekis
* Pilnas alyvos kiekis

Papildoma įranga apima:

* Visa transporto priemonėje sumontuota įranga, nepatenkanti į standartinės įrangos apibrėžimą

### Ne GAMA apibrėžimas

Anksčiau (orlaivių, sertifikuotus pagal CAR 3 dalį)  tuščios transporto priemonės svoriui apibrėžti buvo dažniausiai naudojami šie parametrai:

|  |  |
| --- | --- |
|  | Tuščios transporto priemonės svoris |
| + | Naudoti netinkamo kuro kiekis |
| 

---

 |
|  | Standartinis tuščios transporto priemonės svoris (angl. *Standard Empty Weight*) |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Standartinis tuščios transporto priemonės svoris |
| + | Papildoma įranga |
| 

---

 |
|  | Licencijuotas tuščios transporto priemonės svoris (angl. *Licensed Empty Weight*) |

Šiame apibrėžime „tuščios transporto priemonės svorio" sąvoka apima:

* Tuščios lėktuvo svoris
* Neišleidžiamas alyvos kiekis
* Pilnas hidraulinio skysčio kiekis

Alyvos svoris turi būti pridėtas prie licencijuoto tuščio svorio, kad jis atitiktų pagrindinio tuščios transporto priemonės svorio apibrėžimą.

Antžeminis transportas
----------------------

 Standartinis JAV tuščios transporto priemonės svorio ribojimo ženklas 
Jungtinėse Amerikos Valstijose sunkvežimių ir kitų sunkiasvorių transporto priemonių tilto apkrovos ribojimai gali būti išreikšti bendruoju arba tuščioautomobilio svoriu.

Europoje svorio apribojimai paprastai nurodomi tik per transporto priemonės bendrojo svorio rodiklius.

Taip pat žr
-----------

* Transporto priemonės svoris be kuro
* Maksimalus kilimo svoris

Nuorodos
--------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-01-01 iš Wayback Machine projekto. Aircraft Weight and Balance Handbook
2. ↑  „Airplane Flying Handbook". Nuoroda tikrinta 2011-07-02.  Airplane Flying Handbook (12-11)
3. ↑  FAA-H-8083-1B
4. ↑  FAA-H-8083-1B
5. ↑  „Fact #621: May 3, 2010 Gross Vehicle Weight vs. Empty Vehicle Weight". United States Department of Energy, Vehicle Technologies Office. May 3, 2010.
Koordinatės: 52°14′57.3″ š. pl. 21°1′19.2″ r. ilg.﻿ / ﻿52.249250°š. pl. 21.022000°r. ilg.﻿ / 52.249250; 21.022000

| Kerbedžio tiltasMost Kierbedzia |
| --- |
|  |
| **Vieta** | Varšuva, Lenkija Lenkija |
| **Kerta** | Vysla |
| **Ilgis** | 475 m |
| **Plotis** | 17,5 m |
| **Pastatytas** | 1864 m. |
| **Konstrukcija** | santvarinis tiltas |

**Kerbedžio tiltas** (lenk. *Most Kierbedzia*) – pirmasis pastovus plieninis tiltas per Vyslą Varšuvoje, pastatytas 1864 m. pagal inžinieriaus Stanislovo Kerbedžio projektą.

Istorija
--------

Pradžioje planuota pastatyti per Vyslą vien geležinkelio tiltą, kuris sujungtų strategines Varšuvos-Vienos ir Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelių linijas. 
Tačiau tokio tilto miesto centre buvo atsisakyta, o geležinkelio tiltas pastatytas vėliau, po kelerių metų, į šiaurę nuo Kerbedžio tilto, ties Varšuvos citadele.

1859-1864 m. laikotarpyje pastatytas 6 tarpatramių po 74,7 m, geležinis santvarinis, su lygiagrečiomis juostomis tiltas, kurio atramoms pirmą kartą Rusijos imperijoje panaudoti kesonai. Važiuojamoji dalis įrengta santvarų apatinėje dalyje, ant jos nutiesti arklių tramvajaus bėgiai, Statinys sujungė Varšuvą su kairiajame krante esančiu Prahos priemiesčiu, į kurį vedė Maskvos plentas, Peterburgo–Varšuvos (dab. *Warszawa Wileńska* stotis) ir Varšuvos-Vienos geležinkeliai (dab. *Warszawa Śródmieście* stotis). Oficialiai pavadintas **Aleksandro tiltu** (rus. *Александровский мост*) caro Aleksandro II garbei, tačiau buvo prigijęs jį projektavusio ir stačiusio inžinieriaus S. Kerbedžio vardas. 1861 m. carinė vyriausybė buvo paskyrusi S.Kerbedį Lenkijos Karalystės geležinkelių viršininku. Jau gyvendamas Varšuvoje, jis ir projektavo bei vadovavo šio tilto statybos darbams. Po kiek laiko inžinierius vėl buvo atšauktas į Peterburgą, ėjo įvairias pareigas, tapo Rusijos imperijos Susisiekimo ministru.

Tiltas buvo sugriautas per abu pasaulinius karus. Pirmą kartą susprogdintas 1915 m. rugpjūčio 5 d. Rusijos kariuomenės, jai atsitraukiant iš Varšuvos. Atstatytas 1916 m. Antrą kartą tiltą susprogdino 1944 m. rugsėjo 13 d. Vokietijos kariuomenė. Ant išlikusių atramų 1948-1949 m. atstatytas tiltas pavadintas **Šlionsko Dombrovos tiltu** (lenk. *Most Śląsko-Dąbrowski*).

* Tilto statyba 1862 m.Tilto statyba 1862 m.
* Tilto fragmentas 1887 m. paveiksleTilto fragmentas 1887 m. paveiksle
* Laidotuvių procesija ant tilto 1939 m.Laidotuvių procesija ant tilto 1939 m.
* Tiltas per II pasaulinį karąTiltas per II pasaulinį karą
* Šlionsko Dombrovos tiltas 2011 m.Šlionsko Dombrovos tiltas 2011 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Lech Królikowski. „*Twierdza Warszawa*". Warszawa: Wydawnictwo Bellona, 2002 m. p. 32
2. ↑   Archyvuota kopija 2020-02-16 iš Wayback Machine projekto. Inžinierius Stanislovas Kerbedis

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kerbedžio tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Senojo Kerbežio tilto fragmentų iškėlimas
|  |
| --- |
| **Klaipėdos Salio Šemerio suaugusiųjų gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Klaipėdos Salio Šemerio suaugusiųjų gimnazija herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Klaipėdos Salio Šemerio suaugusiųjų gimnazija|250px]] |
| **Adresas** | Sulupės g. 26, Klaipėda |
| **Direktorius(-ė)** | Daiva Križinauskaitė |
| **Mokinių skaičius** | 411 |
| **Įkūrimo data** | 1945 m. |
| **Uždarymo data** | 2014 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 17 |

**Klaipėdos Salio Šemerio suaugusiųjų vidurinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, pietų centrinėje miesto dalyje, Sulupės g. 26 (pašto kodas: LT-93219), vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 9045223.

Istorija
--------

Įsteigta 1945 m. po Antrojo pasaulinio karo S. Daukanto gatvėje, patalpose, kur dabar yra Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnazija. Pirmasis direktorius poetas-keturvėjininkas, buriuotojas Salys Šemerys, kurio vardas mokyklai suteiktas 1998 m. 2002 m. mokykla įsikūrė naujose patalpose Sulupės gatvėje. 2014 m. prijungta prie Klaipėdos suaugusiųjų gimnazijos.

Direktoriai
-----------

* 1945 m. Salys Šemerys
* 1949 m. Antanas Karbauskas
* 1950 m. Eduardas Ingaunis
* 1952 m. Sofija Ulozevičienė
* 1954 m. Vytautas Šimkus
* 1955 m. Ernestas Plikusas
* 1956 m. Sofija Ulozevičienė
* 1961 m. Aldona Simanavičienė
* 1981 m. Irena Peseckienė
* 2003 m. Daiva Križinauskaitė

Mokiniai
--------

Per 6 mokyklos gyvavimo dešimtmečius buvo įteikta daugiau kaip 6000 brandos atestatų. Daugelis baigusiųjų mokyklą tapo medikais, architektais (Petras Lapė), dirigentais (Robertas Varnas), sportininkais (Ramūnas Vyšniauskas), mokslininkais, inžinieriais, menininkais, aktoriais, mokytojais: Jonas Urvakis, Stasė Žiniauskienė, Janina Valickienė, Danutė Knystautaitė, Rūta Paplauskienė, Rūta Mačiūnienė.

Nuorodos
--------

1. ↑  Pagrindiniai duomenys
2. ↑  Suaugusiųjų ugdyme – naujas istorijos puslapis. 2014-09-04, Diena.lt (tikrinta 2022-04-24).
Prancūzų korvetė
Portugalų korvetė
 **Korvetė** – mažas, manevringas, lengvai šarvuotas karo laivas. Korvetė yra mažesnė už fregatą, tačiau didesnė už pakrančių apsaugos laivą. Burlaivių laikais korvetės buvo didesnės už šliupus, buvo naudojamos pakrančių apsaugai, mažuose kariniuose konfliktuose. Taip pat tarnaudavo kaip pagalbiniai laivai didelėse flotilėse.

Etimologija
-----------

Pirmą kartą korvetės pavadinimas panaudotas aprašant Prancūzų laivyną apie 1670 m. Karališkasis Anglijos laivynas nenaudojo korvetės termino iki Napoleono karų. Žodis pranc. *corvette* siejamas su ol. *corf*, o šis – su lot. *corbis* – „krepšys". Spėjama, kad toks pavadinimas kilo nuo to, kad laivuose būdavo prikraunama daug krepšių su grūdais ir kitu kroviniu.

Istorija
--------

XVII a. korvetės buvo 12–18 m ilgio, svėrė apie 36-64 tonas. Viename denyje turėjo 4–8 pabūklus. Palengva korvetės tobulėjo ir didėjo kol XVII a. pasiekė 30 metrų ilgį, 365–544 t svorį. Atsiradus garo katiliui, korvetėse buvo įrengti iš pradžių ratas, o vėliau sraigtas. Korvetės tuo metu dar turėjo ir bures.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Korvetė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Corvette. Merriam-webster.com (tikrinta 2023-11-19).
*Kitos reikšmės – Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.*
Koordinatės: 55°42′47″š. pl. 21°07′34″r. ilg.﻿ / ﻿55.713133°š. pl. 21.125985°r. ilg.﻿ / 55.713133; 21.125985

|  Klaipėdos Kristaus Karaliaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Klaipėdos |
| **Savivaldybė** | Klaipėdos miestas |
| **Gyvenvietė** | Klaipėda |
| **Adresas** | Bokštų g. 10 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Klebonas** | Virgilijus Poškus |

**Klaipėdos Kristaus Karaliaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Klaipėdoje. Įrengta 1945 m.

Bažnyčios fasadas

Istorija
--------

Klaipėdoje 1258 m. pastatytos 2 bažnyčios: katedros ir parapinė Šv. Jono. Jos ne kartą buvo žemaičių sudegintos. Kuršo vyskupas Edmundas 1291 m. leido Klaipėdos gyventojams laidotis katedros kapinėse, nes prie Šv. Jono bažnyčios kapinėms vietos nebuvo. 1525 m. bažnyčios atiteko evangelikams liuteronams. 1945-1988 m. Klaipėdos Kristaus Karaliaus bažnyčia buvo vienintelė katalikų bažnyčia uostamiestyje. Atiteko katalikų parapijai, kai per II pasaulinį karą buvo sugriauta Klaipėdos Švč. Trejybės bažnyčia.

Architektūra
------------

Katalikų bažnyčia pastatyta 1784 m. vėlesnė – 1863 m. (kunigo Švarco rūpesčiu). 1944 m. bažnyčia sugriauta. 1945 m. įrengta mūriniuose buvusiuose baptistų maldos namuose. 2001 m. bažnyčia restauruota, vidus papuoštas Kretingos pranciškonų tapytomis ikonomis.

Nuorodos
--------

* Oficiali parapijos svetainė

1. ↑  Atgimusi iš naujo. XXI amžius
2. ↑  Iškilmės Klaipėdos Kristaus Karaliaus bažnyčioje. Bažnyčios žinios
| Anglesisval. *Ynys Môn*angl. *Anglesey* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Velsas Velsas |
| **Administracinis centras** | Langevnis |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 69 700 |
| **Plotas** | 720 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 97 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | GB-AGY |

**Anglesis** (val. *Ynys Môn*, angl. *Anglesey*) – sala Airijos jūroje, prie šiaurės vakarinių Velso krantų. Priklauso Jungtinei Karalystei. Anglesis kartu su Holio sala bei kitomis salomis sudaro Anglesio sritį. Plotas 720 km². 2011 m. duomenimis saloje gyveno 69,7 tūkstančiai gyventojų. Didžiausias miestas – Holihedas. Administracinis centras – Langevnis.

Anglesis yra didžiausia Velso sala, penkta didžiausių aplink DB bei didžiausia Airijos jūroje. Nuo Velso pusiasalio salą skiria Menajaus sąsiauris per kurį nutiesti du tiltai. Paviršius banguotas (didžiausias aukštis 127 m). Yra Vilfos AE (1180 MW). Tekstilės pramonė. Auginami galvijai, avys. Žvejyba.

Senovėje apsigyveno keltai; buvo druidizmo centras. 78 m. užvaldė romėnai. Išliko dolmenų, menhirų, kryžių grupė X–XII a.

Anglesio kraštovaizdžiai

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RVelso sritys |
| --- |
|  |
| 
Anglesis · Blainai Gventas · Bridžendas · Denbigšyras · Flintšyras · Glamorgano slėnis · Gvinedas · Kardifas · Karfilis · Karmartenšyras · Keredigionas · Konvis · Merter Tidvilis · Monmutšyras · Nit Port Talbotas · Niuportas · Pembrukšyras · Povisas · Reksamas · Ronda-Kinonas-Tafas · Svonsis · Torfainas | Velsas |

 |