recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°05′09″š. pl. 24°59′31″r. ilg.﻿ / ﻿55.08594°š. pl. 24.99192°r. ilg.﻿ / 55.08594; 24.99192

|  Zibalų Šv. Jurgio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Širvintų |
| **Savivaldybė** | Širvintų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Zibalai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1861 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Jurgio bažnyčia.*
**Zibalų Šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Zibalų miestelyje, 4 km į šiaurę nuo Širvintų. Savo forma primena gyvenamąjį namą.

Istorija
--------

Vyskupas Abraomas Vaina tarp 1631 ir 1641 m. Šešuolių dvaro Zibalų palivarką dovanojo Šešuolių bažnyčiai. Zibaluose 1744 m. klebonas Kitkevičius pastatė koplyčią, kuri apie 1774 m. tapo filija. Parapija įkurta 1920 m. klebono Kazimiero Lajausko (g. 1892 m. lenkų nužudytas 1921 m.) rūpesčiu. Klebonas Bronius Bulika (1923–1988) 1950 m. nuteistas 10 m. ir ištremtas. 1950 m. parapijoje klebonu buvo būsimas vyskupas, Kauno arkivyskupo generalvikaras, kunigų seminarijos ilgametis dėstytojas Vladislovas Michelevičius (1924–2008 m.).

Architektūra
------------

Zibalų bažnyčios varpinė
Bažnyčia medinė, savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą, vienanavė, su trisiene apside, 2 mažomis zakristijomis abipus jos ir bokšteliu ant stogo. Šventorių juosia medinių stulpelių tvora. Jame yra medinė varpinė ir stogastulpis su skulptūromis (1883 m.).
Koordinatės: 55°58′08″š. pl. 22°06′16″r. ilg.﻿ / ﻿55.968904°š. pl. 22.104368°r. ilg.﻿ / 55.968904; 22.104368


|  Lieplaukės Šv. Jurgio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Telšių |
| **Savivaldybė** | Telšių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lieplaukė |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1862 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Jurgio bažnyčia.*
**Lieplaukės Šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lieplaukės kaime, prie Plungės-Telšių kelio.

Istorija
--------

1421–1842 m. Lieplaukė buvo Žemaičių vyskupo valda. Bažnyčia minima nuo 1613 m. Nauja bažnyčia pastatyta 1621 m. (buvo Alsėdžių parapijos filija). Ją 1627 m. sudegino Švedijos kariuomenė. 1673 m. atstatyta. 1766 m. bažnyčiai skirti 2 valakai žemės.

1844 m. įkurta parapija. Parapijiečių lėšomis 1861–1862 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Ją 1882 m. konsekravo vyskupas Aleksandras Beresnevičius. Per Pirmąjį pasaulinį karą vokiečiai išsivežė 2 varpus.

Architektūra
------------

Bažnyčia lotyniško kryžiaus plano, vienabokštė. Joje yra 6 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė varpinė. Tarp jos ir bažnyčios – medinė klebonija.

Galerija
--------

* 2006 m.
* 2018 m. kovą
* Bažnyčios pastatų kompleksas
* Šventoriaus vartai
* Interjeras
* Vaizdas į balkoną

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lieplaukės Šv. Jurgio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Lieplaukės Šv. Jurgio parapija
Koordinatės: 56°10′25″š. pl. 23°39′53″r. ilg.﻿ / ﻿56.173562°š. pl. 23.664847°r. ilg.﻿ / 56.173562; 23.664847

|  Kurmaičių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Joniškio |
| **Savivaldybė** | Joniškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kurmaičiai (Joniškis) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1799 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Kurmaičių Šv. Mato Apaštalo kaimo kapinių koplyčia** stovi Joniškio rajone, Kepalių seniūnijoje, Kurmaičių kaime. Koplyčia stūkso šiauriniame kaimo pakraštyje, prie kelio  **1605**  Kepaliai–Gasčiūnai–Meškuičiai  esančiose senosiose kapinėse, 4,2 km į šiaurės rytus nuo Gasčiūnų. 

Koplyčią supa kapinės
Kurmaičių koplyčia, manoma, buvo pastatyta 1799 m. Ji yra įtraukta į Joniškio rajono „Piligrimų kelio" maršrutą. Šalia įrengtas informacinis stendas. 1995 m. įrašyta į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 12226). Kadangi tai - valstybės saugomas objektas, yra atlikti jo istoriniai-meniniai tyrimai.

Architektūra
------------

Koplyčios architektūra turi išliekamąją vertę ir yra reikšminga tautos kultūros paveldo dalis.

Pastato planinė struktūra ir architektūrinė išraiška būdinga lietuvių liaudies architektūrai. Koplyčia originali tuo, kad jos stogas yra keturšlaitis, lyg didelės pirkios. Ant kraigo centro uždėtas aštuoniasienis bokštelis su kūginiu stogeliu ir kryžiumi. Koplyčia yra stačiakampio plano su trisiene apside ir prie jos prišlieta zakristija. Interjere išlikęs saikingo dekoro medinis altorius, baliustrada, sakykla, pagrindinės įėjimo durys su kalvio darbo apkaustais, kryžiai. Jie neseniai restauruoti, trūkstamos architektūrinės detalės rekonstruotos. 2004 m. restauruotas unikalus koplyčios altorius.

* Galinė dalisGalinė dalis
* Bokštelio kryžiusBokštelio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 12226 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

* Šiaulių vyskupijos sakralinio paveldo tyrimai. Kurmaičių kaimo kapinių koplyčia Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
* Paslaptingieji piligrimų takai[neveikianti nuoroda]
* Kapinių koplyčios – amžinieji ramybės sargai
Koordinatės: 54°07′34″š. pl. 23°31′09″r. ilg.﻿ / ﻿54.12609°š. pl. 23.519106°r. ilg.﻿ / 54.12609; 23.519106

|  Kučiūnų Šv. Kazimiero bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Lazdijų |
| **Savivaldybė** | Lazdijų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kučiūnai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1939-1996 m. |

Galinė dalis
 *Kitos reikšmės – Šv. Kazimiero bažnyčia.*
**Kučiūnų Šv. Kazimiero bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kučiūnų kaime, 12 km į pietus nuo Lazdijų, netoli Lietuvos ir Lenkijos valstybės sienos.

Istorija
--------

Kučiūnų kaimas priklausė Beržininkų (dab. Berznykas, lenk. *Berżniki*) parapijai. Kadangi lenkų tikintieji neleisdavo Beržininko bažnyčioje lietuviškai giedoti ir kėlė riaušes, tai 1907 m. lietuviams įsteigta Kučiūnų parapija. Gauti oficialų valdžios leidimą naujai parapijai įkurti būtų prireikę daug laiko, todėl 1907 m. per du mėnesius pastatyta laikina maldykla – daržinė. Kadangi vyskupijos valdytojas leido „daržinėje" laikyti pamaldas, tai ir civilinė valdžia tam neprieštaravo. Parapiją steigė ir bažnyčios statybai vadovavo kunigas Juozas Galeckas. Jis buvo ir 1909 m. įkurtos „Žiburio" draugijos skyriaus pirmininkas, 1910 m. įsteigęs biblioteką – skaityklą. Nuo 1910 m. gegužės 5 d. „Žiburio" draugijos skyrius rengdavo Kučiūnuose viešus lietuviškus vakarus su vaidinimais. 1918 m. kun. J. Galeckas aplinkiniuose kaimuose įsteigė šešias pradines mokyklas. 1919 m. lenkų kariškiai užpuolė Kučiūnus, suėmė ir išvežė Juozą Galecką. Paleistas kunigas buvo perkeltas į Šlavantus, kur 1922 m. mirė.

1939 m. birželio 24 d. pašventinti būsimos mūrinės bažnyčios pamatai, statyba rūpinosi kun. Vincas Jonikaitis. Išmūrijus iki langų prasidėjo Antrasis pasaulinis karas, o vėliau tęsti statybas nebeleista. 1961–1982 m. kunigavo Juozas Kriščiūnas, vėliau – kun. Raimondas Žukauskas. 1991 m. statyba atnaujinta ir 1996 m. rugsėjo 22 d. nauja bažnyčia buvo pašventinta, o jos statytojui R. Žukauskui suteiktas Vilkaviškio vyskupijos garbės kanauninko vardas. Senoji laikina medinė bažnyčia nugriauta, jos vieta pažymėta paminkliniu akmeniu. Nuo 1999 m. Šv. Kazimiero bažnyčioje klebonauja kun. R. Venslova.

1907-2007 m. Kučiūnų parapijoje tarnavo 14 klebonų ir 3 atvažiuojantys kunigai.

Architektūra
------------

Buvusios bažnyčios altoriaus vietą žymintis akmuo
Šiuolaikinių formų (architektas Algimantas Mikėnas, konstruktorius J. Jasiūnas). Altoriaus autorius arch. V. Medelis, modernų šviestuvą suprojektavo skulptorius K. Želvys. Vitražus sukūrė J. Lazdanienė, o Šv. Kazimiero skulptūrą virš pagrindinių bažnyčios įėjimo durų – Juozas Šlivinskas.

Nuorodos
--------

* Kučiūnų parapijai 100 metų[neveikianti nuoroda]
* Kučiūnų parapijai 100 metų (tęsinys)
* Benjaminas Žilys. Dzūkijos ašara skaidri
* Vyskupas Juozas Žemaitis MIC: Dievo namai statomi ne tam, kad papuoštų kraštovaizdį
| Lihueangl. *Lihue* |
| --- |
| *Miestas iš paukščio skyrdžio* |
|  |
| 

LihueLihue

21°58′00″ š. pl. 159°21′00″ v. ilg.﻿ / ﻿21.96667°š. pl. 159.35000°r. ilg.﻿ / 21.96667; 159.35000﻿ (Lihue)Koordinatės: 21°58′00″ š. pl. 159°21′00″ v. ilg.﻿ / ﻿21.96667°š. pl. 159.35000°r. ilg.﻿ / 21.96667; 159.35000﻿ (Lihue) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-10) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Havajai Havajai |
| **Apygarda** | Kauai |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 6 455  |
|  |
|  **Vikiteka** | Lihue |

**Lihue** (hav. angl. *Lihue arba Līhuʻe*) – miestas JAV, Havajų valstijoje. Miestas yra Kauai saloje, pietrytinėje jos dalyje. Tai svarbus turistinis centras. Yra tarptautinis oro uostas, o taip pat veikia svarbiausias Kauai salos uostas. Havajiečių kalba Līhuʻe reiškia „šaltą vėsą".

Istorija
--------

Senovėje Lihue buvo nedidelis kaimas. Lihue yra buvusiame Punos regione, pietrytinėje salos pakrantėje. Karališkasis gubernatorius Kaikioʻewa 1837 m. oficialiai paskelbė jį savo buveine. Atsiradus cukraus pramonei ir pastačius didelį cukraus fabriką, Lihue tapo centriniu salos miestu. William Harrison Rice 1856 m. sukūrė pirmąją laistymo sistemą.

Plantacijos savininkas Paulius Isenbergas padėjo vokiečiams emigruoti į Lihue nuo 1881 m. Netrukus (1883 m.) buvo įkurta pirmoji liuteronų bažnyčia Havajuose. Iki 1930 m. George'as Nortonas Wilcoxas tapo vienu didžiausių cukranendrių plantacijų savininku, įsigijęs Grove Farm iš Hermann A. Widemann. 

Wilcox šeimos namai, Kilohana, buvo paversti restoranais ir dovanų parduotuvėmis. Siaurukas turistinis geležinkelis su senoviniais dyzeliniais lokomotyvais iš „Whitworth" ir „General Electric" siūlo ekskursijas po plantacijas. Taip pat siūlomos ekskursijos žirgais. Lihue taip pat yra Kauai muziejus, kuriame aprašoma Kauai istorija.. 

2010 m. čia būta 6,4 tūkst. gyventojų. Beveik pusė gyventojų buvo azijiečių kilmės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kaua’i Museum (official web site)
2. ↑

Nuorodos
--------

* Kaua’i Museum (official web site) (anglų k.)
Koordinatės: 55°24′20″š. pl. 25°34′32″r. ilg.﻿ / ﻿55.405426°š. pl. 25.575672°r. ilg.﻿ / 55.405426; 25.575672


|  Kvyklių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Molėtų |
| **Savivaldybė** | Utenos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kvykliai |
| **Adresas** | Mokyklos g. 18 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1995 m. |

**Kvyklių Švč. Jėzaus Širdies koplyčia** – katalikų koplyčia, stovinti Utenos rajone, Kvyklių kaime (Utenos sen.), prie kelio  **4914**  Pakalniai–Velbiškės–Kvykliai , 3,5 km į rytus nuo kelio  **A14**  Vilnius–Utena . Veikia nuo 1995 m. priklauso Kuktiškių Šv. Jono Krikštytojo parapijai. Koplyčia įsteigta Kuktiškių klebono Juozapo Čeberioko rūpesčiu, kad vietos tikintieji arčiau turėtų maldos namus, nes Kuktiškių bažnyčia yra už 9 kilometrų. Koplyčios statybą taip pat rėmė Utenos rajono savivaldybė.

Koplyčios interjeras

Istorija
--------

Tuštėjant kaimui ir mažėjant jaunimo, palaipsniui kultūros namai Kvykliuose prarado savo buvusią reikšmę. Kuktiškių parapijos monsinjoras J. Čeberiokas, pastebėjęs vietos moterėles renkantis melstis pas Daratą (Daračiūtę) Vanagienę, nusprendė kultūros namuose įrengti maldos namus. Vietiniams gyventojams atkakliai kibus į darbus, pagelbėjus žemės ūkio bendrovei „Agrofirma Krašuona", Kvyklių koplyčia buvo įrengta. Ji atidaryta 1995 m. rugpjūčio 25 d. Pašventinta kaip Švč. Jėzaus Širdies koplyčia. Šv. Mišias šia proga koncelebravo Kaišiadorių vyskupas Juozapas Matulaitis, generalvikaras prelatas Jonas Jonys, Tauragnų parapijos klebonas Bronius Šlapelis. Per pamokslą vyskupas pabrėžė blaivaus ir doro krikščioniško gyvenimo būtinybę, ragino gilinti ir branginti tikėjimą, liudyti jį krikščionišku gyvenimu. Pašventinimo iškilmėse dalyvavo per pusantro tūkstančio žmonių, giedojo Kuktiškių parapijos choras. Po pamaldų vyskupas J. Matulaitis pašventino kryžių žuvusiems Lietuvos partizanams Kvyklių kaimo kapinėse. 

Priešais koplyčią 2010 m. spalio 24 d. buvo pastatytas medinis Kvyklių kaimo kryžius, kurį sukūrė kraštietis tautodailininkas Adolfas Kviklys (g. 1944 m.). Jo pagaminti stovi koplyčioje dievo stalas, suolai.

Galerija
--------

* Koplyčia 2019 m.
* Vaizdas nuo gatvės
* Galinė dalis
* Geležinis kryžius ant koplyčios
* Altorius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Molėtų dekanato informacija
2. ↑  Ten, kur būta kunigaikščio Kerniaus...
3. ↑  Nauja koplyčia Kvykliuose
4. ↑  Pašventintas Utenos seniūnijos Kvyklių kaimo kryžius

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kvyklių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Utenos seniūnija. Kvykliai
Koordinatės: 55°17′13″ š. pl. 23°59′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.28694°š. pl. 23.98611°r. ilg.﻿ / 55.28694; 23.98611


|  Kėdainių Šv. Jurgio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Kėdainių |
| **Savivaldybė** | Kėdainių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kėdainiai |
| **Adresas** | Šėtos g. 10 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | XV a. |
| **Stilius** | gotika |

 *Kitos reikšmės – Šv. Jurgio bažnyčia.*
**Kėdainių Šv. Jurgio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kėdainiuose, Nevėžio kairiajame krante, ant slėnio terasos, šalia nedidelio upokšnio, juosiančio bažnyčios kalną, žiočių. Seniausias pastatas mieste.

Mišios vyksta kiekvieną sekmadienį, 10.00 ir 12.00 valandomis. Parapijai priklauso rytinė Kėdainių dalis bei aplinkiniai kaimai.

Istorija
--------

Manoma, kad mūrinė bažnyčia pastatyta iš lietuvių pilies XV a. pirmojoje pusėje. Minima 1518 m. Apie XVI a. vidurį perduota protestantams. 1600 m. iškelta bažnyčios grąžinimo byla. Po ilgo bylinėjimosi 1627 m. sutartimi bažnyčia perduota katalikams. Konsekruota 1662 m. Bažnyčia 1758 m. rekonstruota, pažeminta, šoninės navos perdengtos skliautais. XVIII a. antrojoje pusėje veikė parapinė mokykla. Iki 1782 m. sudegė. Klebonijai 1832 m. priklausė Dvarčininkų, Eigulių, Melagių kaimai. Bažnyčia 1839–1840 m. gerokai remontuota.

Architektūra
------------

Bažnyčia gotikinė, neobazilikinė, stačiakampio plano (navos 23 × 24 m), su trisiene apside, dviaukščiu priestatu ir žemu bokštu (varpine). Vidus 3 navų, atskirtų stulpais. Vidurinę navą dengia kryžminiai, šonines – cilindriniai skliautai.

* Apsidė
* Pietinis fasadas
* Klebonija
* Bažnyčia 1916 m.

Nuorodos
--------

* Bažnyčios vargonai[neveikianti nuoroda]
| Losicės valsčiuslenk. *Gmina Łosice* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Mazovijos vaivadija |
| **Apskritis** | Losicės apskritis |
| **Administracinis centras** | Losicė |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 11 090 |
| **Plotas** | 121,22 km² |
| **Tankumas** (2010) | 91 žm./km² |
|  |
| **Teritorijos kodas** | 1410023 |
| **Pašto kodas** | PL 08-200 |
| **Tel. kodas** | 25 |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Losicės valsčius |

**Losicės valsčius** (lenk. *Gmina Łosice*) – kaimo-miesto valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Losicės apskrityje. Centras – Losicė. Ribojasi su Hušlevo, Mordų, Olšankos, Plateruvo, Pžesmikų ir Stara Kornicos valsčiais.

Istorija
--------

Nuo V a. pr. m. e. iki V a.-VI a. dabartinio valsčiaus teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.

Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837-1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai.

Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.

Paviršiaus struktūra
--------------------

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 121,22 km², iš kurių:

* ariama žemė: 82 %
* miškai: 10 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 8 %

Valsčius sudaro 15,71 % apskrities teritorijos.

Gyventojai
----------

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

| Aprašymas | Bendrai | Moterys | Vyrai |
| --- | --- | --- | --- |
| Gyventojai | **11263** | 100 % | 5685 | 50,5 % | 5578 | 49,5 % |
| Gyventojų tankumas(Gyv./km²) | 92,9 | 46,9 | 46 |

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Bernati Šredniai, Chotičė, Chotiče Kolonija, Čuchlebai, Dzenciolai, Jeziorai, Luzkai, Meškai, Nemojkai, Nemojki Stacja, Novoselecas, Patkuvas, Prusai, Rudnikas, Stare Bernatai, Šankuvas, Šankuv Kolonija, Šviniaruvas, Toporuvas, Vožnikai, Zakžė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2014-12-30 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑   Archyvuota kopija 2012-02-11 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLosicės apskrities valsčiai |
| --- |
|  |
| 
Hušlevo valsčius • Losicės valsčius • Olšankos valsčius • Plateruvo valsčius • Sarnakų valsčius • Stara Kornicos valsčius  |  |

 |
Koordinatės: 56°01′38″š. pl. 25°43′44″r. ilg.﻿ / ﻿56.027263°š. pl. 25.728923°r. ilg.﻿ / 56.027263; 25.728923


|  Lukštų Šv. apaštalo evangelisto Jono bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Rokiškio |
| **Savivaldybė** | Rokiškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lukštai |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1925 m. |
| **Stilius** | istorizmas |

**Lukštų Šv. apaštalo evangelisto Jono bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lukštų kaime, 11 km į šiaurės rytus nuo Rokiškio, prie Juodupės – Obelių kelio. Istoristinė, turi neoromaninio ir neobizantinio stiliaus bruožų.

Istorija
--------

Rokiškio grafas Jonas Pšezdeckis 1908 m. prašė leidimo mūriniame Lukštų palivarko spirito varyklos pastate įrengti koplyčią ir skirti kunigą. Rengiant projektą paaiškėjo, kad sienos per silpnos ir netinkamos koplyčiai. Parengtas naujas koplyčios projektas, 1911 m. ji pradėta statyti. J. Pšezdeckis 1910 m. bažnyčiai skyrė 15 ha žemės, gyvenamąjį namą (klebonijai), klojimą (jame įrengta laikina bažnyčia). 1911 m. į Lukštus atvyko Rokiškio vikaras Pranas Vainauskas.

1912 m. valdžia bažnyčios statybą sustabdė, nes statyta ne visai pagal projektą. Per Pirmąjį pasaulinį karą vokiečiai išvogė statybines medžiagas. Akmenų mūro bažnyčia baigta statyti tik 1925 m. Jai 1927 m. birželio 13 d. suteiktos parapijos teises, paskirtas klebonas (iki tol kuratas) Bronius Strumyla.

1928 m. rugpjūčio 18 d. bažnyčią konsekravo vyskupas Kazimieras Paltarokas. Kunigo Liudviko Povilonio pastangomis 1937 m. nupirktas varpas. Per Antrąjį pasaulinį karą bažnyčia apgriauta, po karo suremontuota. Nuo 1969 m. klebonaujantis Lukštuose Leonardas Tamašauskas 1949–1956 m. buvo kalintas.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, turi neoromaninio ir neobizantinio stiliaus bruožų, stačiakampio plano (36 × 13 m), su apside, 2 bokšteliais. Prie šonų priglaustos mažos ir žemos zakristijos. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

* Bendras vaizdas
* Bažnyčia 2014 m.
* Viduje
* Galinis fasadas

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Rokiškio rajono savivaldybė - Seniūnijos » Juodupės seniūnija » Informacija turistams ir svečiams". *naujas.rokiskis.lt*. 2019-06-28. Suarchyvuota iš originalo 2020-06-18. Nuoroda tikrinta 2020-06-18.

Nuorodos
--------

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2009-05-30 iš Wayback Machine projekto.
* Lukštų Šv. apaštalo evangelisto Jono bažnyčia
* Bažnytiniai dokumentai
* Archyvuota kopija 2007-08-13 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 54°42′33″š. pl. 25°38′24″r. ilg.﻿ / ﻿54.709064°š. pl. 25.639971°r. ilg.﻿ / 54.709064; 25.639971

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*

|  Lavoriškių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Naujosios Vilnios |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lavoriškės |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1906 m. |
| **Stilius** | neogotika, istorizmas |

**Lavoriškių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lavoriškių kaime, 24 km į rytus nuo Vilniaus, prie kelio  **103**  Vilnius–Polockas . Istoristinė, dominuoja neogotikos elementai. Pamaldos laikomos tik lenkų kalba. Parapijoje veikia Kenos Švč. Aušros Vartų Dievo Motinos bažnyčia, Mostiškių Švč. Dievo Motinos, Šeimų Globėjos koplyčia.

Istorija
--------

Ona Rudaminaitė-Pacienė 1642 m. pastatė bažnyčią (dabartinių kapinių vietoje). 1644 m. įkurta parapija, bažnyčiai paskirta 14 valakų žemės be valstiečių. Vėliau toje vietoje įsikūrė Kuleliškių, Lauryniukų, Maciuliškių, Pauliukiškių kaimai. 1655 m. bažnyčia sudegė.

1670 m. ir 1750 m. atstatyta. XVIII a. veikė parapinė mokykla. 1827 m. tvirtinta, kad Lavoriškių parapijos gyventojai šneka rusišku dialektu, gimtosios lietuvių kalbos beveik nevartoja.

1899–1906 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1927 m. konsekravo arkivyskupas Romualdas Jalbžikovskis.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, dominuoja neogotikos elementai, bazilikinė, dvibokštė, su dviem bokšteliais. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* Lavoriškių bažnyčiaLavoriškių bažnyčia
* Lavoriškių bažnyčiaLavoriškių bažnyčia
* Lavoriškių bažnyčios bokštasLavoriškių bažnyčios bokštas
* Lavoriškių bažnyčios architektūraLavoriškių bažnyčios architektūra
* Iš vakarų pusėsIš vakarų pusės
* Galinis fasadasGalinis fasadas
* Smailės kryžiusSmailės kryžius

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lavoriškių Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*
Koordinatės: 54°57′18″š. pl. 24°39′12″r. ilg.﻿ / ﻿54.954906°š. pl. 24.653424°r. ilg.﻿ / 54.954906; 24.653424

|  Čiobiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Širvintų |
| **Savivaldybė** | Širvintų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Čiobiškis |
| **Adresas** | Neries g. 7 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1816 m. |
| **Stilius** | klasicizmas |

**Čiobiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Čiobiškio kaime, netoli Musės ir Neries santakos. 

Bažnyčios statinių kompleksas yra architektūros paminklas (unik. kodas 1651). Kompleksui priklauso dvi koplyčios, dvi varpinės, šventoriaus tvora su vartais.

Istorija
--------

Čiobiškio dvare buvo koplyčia. Dvarininkai Šveikauskiai pastatė bažnyčią kitoje vietoje. 1717 m. ji buvo Musninkų filija. 1782 m. įkurta parapija. XVIII a. buvo parapinė mokykla. XVIII a. pabaigoje bažnyčia sudegė.

Šveikauskiai, 1794 m. parduodami dvarą Pilsudskiams, įpareigojo juos pastatyti naują bažnyčią. Nauja mūrinė bažnyčia pastatyta 1810–1816 m. (manoma, kad ją projektavo Laurynas Gucevičius, tačiau jo autorystė dokumentiškai nepatvirtinta). Vilniaus vyskupas Eduardas Ropas 1907 m. bažnyčią konsekravo. Lietuviškas pamaldas pradėjo laikyti kunigas Stanislovas Šlamas. Jis per knygnešius tikinčiuosius aprūpino lietuviškomis maldaknygėmis.

1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Klebonas Liudvikas Puzonas (1911–1988) 1946 m. nuteistas 15 m. kalėti už tai, kad klausė partizanų išpažinčių.

1984 m. bažnyčia apiplėšta.

Architektūra
------------

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, bebokštė. Vidus 3 navų, skliautai buriniai, grindys iš mozaikos juostų. Bažnyčioje yra fundatoriaus Jono Krizostomo Pilsudskio portretas (1810 m.). Šventorių juosia akmenų mūro tvora su koplytėlėmis. Jame stovi dvi klasicistinės mūrinės koplyčios ir dvi varpinės.

Galerija
--------

* Priekyje – I koplyčiaPriekyje – I koplyčia
* BažnyčiaBažnyčia
* I varpinė (su laikrodžio mechanizmu)I varpinė (su laikrodžio mechanizmu)
* II varpinė (su varpu)II varpinė (su varpu)
* II koplyčiaII koplyčia

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Bažnyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-05-16.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Čiobiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Čiobiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

„LUKoil" logotipas
**„Lukoil"** (*rus.* ЛУКОЙЛ) – tarptautinis Rusijos naftos koncernas, didžiausia Rusijos energetikos bendrovė. Lukoil palaiko glaudžius ryšius su Rusijos valdžios sluoksniais.

„Lukoil" valdo naftos produktų platinimo tinklus Baltijos šalyse, Bulgarijoje, Čekijoje, JAV, Kipre, Lenkijoje, Serbijoje, Rumunijoje, Suomijoje, Vengrijoje, taip pat Rusijoje ir NVS šalyse.

„Lukoil" yra privatus koncernas; strateginis partneris – vienas didžiausių JAV energetikos koncernų „ConocoPhillips".

Lukoil yra antra tarp privačių bendrovių pagal ištirtus naftos rezervus, esančius Europoje, Azijoje, Šiaurės Afrikoje ir Pietų Amerikoje. „Lukoil" pagal turimus naftos rezervus užima aštuntą, o pagal naftos perdirbimą – penktąją vietą pasaulyje.

Rodikliai
---------

2005 Bendrovės pelnas (neišskaičiavus mokesčių, palūkanų, pelno mokesčių ir amortizacijos, EBITDA) – 10,404 mlrd. JAV dolerių (27,9 mlrd. litų); buvo 44,4 proc. didesnis nei 2004 metais.

2005 m. Lukoil gavo 6,443 mlrd. JAV dolerių (17,3 mlrd. litų) grynojo pelno – arba 51,7 proc. daugiau nei 2004 metais.
2005 m. „Lukoil" išgavo 90,16 mln. t naftos, perdirbo 47,55 mln. t.
2005 m. „Lukoil" sumokėjo apie 18,7 mlrd. JAV dolerių (50,2 mlrd. litų) mokesčių.

Lukoil ir Lietuva
-----------------

Lietuvoje veikia antrinė „Lukoil" įmonė „Lukoil Baltija", kuriai priklauso didžiausias mūsų šalyje degalinių tinklas.
Koordinatės: 55°55′36.42″ š. pl. 24°39′6.4″ r. ilg.﻿ / ﻿55.9267833°š. pl. 24.651778°r. ilg.﻿ / 55.9267833; 24.651778


|  Lebeniškių Šv. kankinio Nikandro cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм во имя священномученика Никандра |
| **Dekanatas** | Visagino stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Biržų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lebeniškiai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1909 m. |

**Lebeniškių Šv. kankinio Nikandro cerkvė** stovi Lebeniškiuose, Biržų rajone. Link cerkvės veda 2,6 km  **1326**  privažiuojamasis kelias prie Lebeniškių  nuo kelio  **191**  Paliūniškis–Vabalninkas . Priklauso Lebeniškių Šv. kankinio Nikandro parapijai.

Istorija
--------

Galinė dalis
Cerkvė pastatyta 1909 m. pirklio I. Markovo lėšomis (5000 rublių). Tuo metu čia gyveno apie 50 rusų šeimų, kurios šventyklai skyrė žemės, o caro valdžia davė medienos. 1924 m. čia buvo 150 tikinčiųjų, kuriais rūpinosi šventikas iš Gegabrastos. 1945 m. parapijoje buvo 180 tikinčiųjų. 1947 m. sovietai įregistravo parapiją. Čia iki savo mirties 1954 m. dirbo Nikolajus Krukovskis, vėliau kas mėnesį į cerkvę atvykdavo šventikas iš Rokiškio.

Nuorodos
--------

* Orthodoxy.lt Archyvuota kopija 2007-11-08 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 56°11′18″š. pl. 21°18′57″r. ilg.﻿ / ﻿56.18836°š. pl. 21.315865°r. ilg.﻿ / 56.18836; 21.315865

|  Lenkimų Šv. Onos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Skuodo |
| **Savivaldybė** | Skuodo rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lenkimai |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų ir tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1816 m. |
| **Stilius** | klasicizmas ir neogotika |

 *Kitos reikšmės – Šv. Onos bažnyčia.*
**Lenkimų Šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lenkimų miestelyje, 1 km į pietryčius nuo Lietuvos ir Latvijos valstybės sienos ir nuo Šventosios upės.

Istorija
--------

1680 m. pastatyta koplyčia. Vilniaus vaivada 1717 m. dovanojo valaką žemės. Metrikų knygos rašytos nuo 1704 m. Nauja bažnyčia pastatyta 1752 m. 1780 m. įsteigta parapinė mokykla (nuo 1915 m. – valdinė).

1780–1816 m. pastatyta mūrinė bažnyčia. Lenkimų altarista Juozapas Kukevičius apkaltintas 1831 m. sukilimo rėmimu ir metams uždarytas į Kretingos bernardinų vienuolyną. 1844 m. įkurta parapija (iki tol buvo Skuodo parapijos filija). 1848 m. parapijiečių lėšomis bažnyčia rekonstruota.

1881 m. ją konsekravo vyskupas Aleksandras Beresnevičius. Lenkimuose buvo 2 altarijos.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, su apside. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi akmenų ir plytų mūro varpinė.

Simonas Daukantas nupirko bažnyčiai paveikslų, sumokėjo už galinio altoriaus įrengimą. Bažnyčios šventoriuje 1847 m. palaidota Simono Daukanto motina. Ant jos kapo išlikęs XIX a. 1-osios pusės lietuviškas tekstas (citata pagal dabartines rašybos taisykles):

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | Čia ilsisi Dievuje užsnūdusi Kotrinė Odinaitė pirma Stanislovienė Jaušienė, paskui Jurgienė Daukantienė, kuri gyveno sumišimuose svieto, regėjo, kentėjo didžius vargus rūpesnius savo amžiuje, metuose 1795 buvo garsiame mūšyje po Liepoja lygiai su vyru ir trim dieveriais. Dievas jai buvo davęs penkias dukteris ir du sūnu, regėjo savo vaikų vaikus. Turėdama 90 metų amžiaus savo, persiskyrė su šiuo svietu m. 1847 lapkričio mėnesio 9 d. auštant, palikusi šiame pasaulyje bevargstančius dvi dukteris ir sūnų, kurie raudodami savo meilingos ir išmintingos motinos minavonei tą akmenį padėjo.  *Simonas Daukantas*  |  |

Dabar šis tekstas yra sunkiai įskaitomas.

Galerija
--------

* Bažnyčios šoninis fasadasBažnyčios šoninis fasadas
* Varpinė šventoriujeVarpinė šventoriuje
* Bažnyčios priekinis fasadasBažnyčios priekinis fasadas

Nuorodos
--------

* Lenkimų šv. Onos bažnyčia
* Gimtoji parapija Lenkimai (sud. Leonas Rimeikis). – Klaipėda: S. Jokužio leidykla-spaustuvė, 2005. – 124 p.: iliustr. – ISBN 9986-31-130-6
|  |
| --- |
| Liaudies respublikonų partija |
|  |
| Sutrumpinimas | CHP |
| Lyderis | Kemal Kılıçdaroğlu |
| Įkūrėjas | Mustafa Kemalis Atatiurkas |
| Šūkis | „*Pirmiausia žmonės, pirmiausia vienybė, pirmiausia Turkija!*" |
| Įkurta | 
* 1919 m. rugsėjo 7 d. (1919-09-07)(kaip pasipriešinimo organizacija)
* 1923 m. rugsėjo 9 d. (1923-09-09)(kaip politinė partija)
* 1992 m. rugsėjo 9 d. (1992-09-09)(atkūrimas)

 |
| Pirmtakė | Sąjungos ir pažangos komitetas |
| Būstinė | Ankara, Turkija |
| Studentų organizacija | Halkçı Liseliler |
| Jaunimo organizacija | CHP Gençlik Kolları |
| Narių skaičius | 1 312 891 (2022 m.) |
| Politinė ideologija | KemalizmasSocialdemokratijaProeuropietiškumasProgresyvizmas |
| Politinė pozicija | Centro kairė |
| Europos narystė | Europos socialistų partija |
| Partijos spalvos |        Raudona |
| Partijos vėliava |
|  |

**Liaudies respublikonų partija** (turk. *Cumhuriyet Halk Partisi*, **CHP**) – viena pagrindinių Turkijos politinių partijų.

Įkurta 1985 m. susijungus 1923 m. Mustafos Kemalio (K. Atatiurko) įkurtai *Liaudies respublikonų partijai* (LRP) ir *Socialinės demokratijos partijai* (SDP).

*Liaudies respublikonų partija* buvo valdžioje nuo Osmanų imperijos žlugimo iki Turkijos respublikos sukūrimo. 1920–1923 M. Kemalis vadovavo Turkijos parlamentui, kuris paskelbė šalies nepriklausomybę. 1923–1938 valstybei vadovavo M. Kemalis (nuo 1934 m. Atatiurkas), po jo mirties – 1938 – 1950 šalies prezidentas ir partijos lyderis buvo Ismetas Inenius, 1923–1937 buvęs premjeru. Jis taip pat vadovavo vyriausybei po 1960 m. valstybės perversmo 1961–1965 m. 1946 m. partija pralaimėjo pirmuosius daugiapartinius rinkimus, bet 1950 m. atsikovojo pozicijas.

1971–1973 buvo sudaryta koalicinė N. Erimo vyriausybė. 1973–1975 koaliciniam kabinetui bei 1975–1980 keliems trumpalaikiams kabinetams vadovavo partijos lyderis B. Edževitas. 1977 m. rinkimuose LRP buvo gavusi 41 1 % balsų. 1978 m. LRP tapo tikruoju SI nariu.

1980 m. rugsėjo 12 d. įvykus kariniam perversmui, B. Edževitas buvo suimtas, partija, tuo metu turėjusi 600 000 narių, uždrausta.

1983 m. LRP atnaujino veiklą, tačiau iš partijos išėjo dalis kairiųjų su B. Edževitu. Po susijungimo ir *Turkijos respublikos liaudies partijos* įkūrimo narių skaičius išaugo, tačiau 1987 m. rinkimuose ji gavo 24,8 % balsų ir 99 parlamento mandatus.

2002 m. rinkimuose buvo laimėjusi 178 vietas, 2005 m. gavo 154 vietas 550 vietų parlamente ir liko opozicijoje.

1986 m. SI konsultacinis, 1989 m. tikrasis narys.

Vadovai
-------

Partijos pirmininkai:

* 1938 m. – Ismetas Inenius,
* 1966 m. – Bulentas Edževitas,
* 1973 m. – Orchanas Eijuboglu,
* 1979 m. – Mustafa Ustundagas,
* 1992 m. – Denizas Baikalas.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2011-02-24 iš Wayback Machine projekto. turkų k.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 54°59′06″š. pl. 23°30′05″r. ilg.﻿ / ﻿54.98502°š. pl. 23.50137°r. ilg.﻿ / 54.98502; 23.50137

|  Lekėčių Šv. Kazimiero bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Šakių |
| **Savivaldybė** | Šakių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lekėčiai |
| **Adresas** | Pušyno g. 8 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1843 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Kazimiero bažnyčia.*
**Lekėčių Šv. Kazimiero bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lekėčių miestelyje, 8 km į pietvakarius nuo Vilkijos, prie kelio  **140**  Kaunas–Zapyškis–Šakiai . Liaudies architektūros formų.

Istorija
--------

Lekėčiuose 1843 m. pastatyta medinė koplyčia. Į ją kartais atvažiuodavo Zapyškio kunigas laikyti Šv. Mišių. 1906 m. įkurta parapija. Pirmasis jos klebonas Justinas Staugaitis (vėliau Telšių vyskupas) koplyčią padidino, pavertė bažnyčia.

1907 m. įsikūrė „Žiburio" draugijos skyrius. 1908–1910 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. 1908 m. sudegė nebaigta įrengti klebonija.

1933 m. pastatyti parapijos namai su sale. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su bokšteliu, žemesne ir siauresne apside.
*Kitos reikšmės – Šv. Onos bažnyčia.*
Koordinatės: 55°40′28″š. pl. 23°24′02″r. ilg.﻿ / ﻿55.674524°š. pl. 23.400561°r. ilg.﻿ / 55.674524; 23.400561


|  Šiaulėnų Šv. Onos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Radviliškio |
| **Savivaldybė** | Radviliškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šiaulėnai |
| **Adresas** | Dvaro g. 4 |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų ir plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1857 m. |
| **Stilius** | romantizmas ir neogotika |

**Šiaulėnų Šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šiaulėnų miestelyje, Šušvės kairiajame krante. Turi romaninės ir gotikinės architektūros bruožų.

Istorija
--------

Pirmąją bažnyčią 1514–1518 m. pastatė Mikalojus Butrimavičius ir Barbora Butrimavičienė ir skyrė jai turto. Šiaulėnuose gyveno 3 vikarai. Juos išlaikė klebonas. 1551–1612 m. bažnyčia priklausė evangelikams reformatams. Susenus bažnyčiai, nauja statyta 1731 m. Jai 1820 m. priklausė Mantviliškių kaimas. Klebonas Augustinas Kybartas 1841 m. (pirmasis Žemaitijoje) pradėjo skelbti blaivybės idėją. Mirdamas jis bažnyčiai paliko 50 valakų žemės; parapijai priklausė Polekėlės (Daujotavo) filija. Marijona Šemetienė 1765 m. įsteigė altariją ir aprūpino ją beneficija. Nuo 1805 m. veikė parapinė mokykla.

Juozapas Šemeta kapinėse 1850 m. pastatė mūrinę koplyčią. Jonas Šemeta 1857 m. pastatė naują mūrinę bažnyčią pagal architekto Fulgento Rimgailos projektą. Tik 1880 m. ją konsekravo vyskupas Aleksandras Beresnevičius. Šiaulėnuose 1937–1942 m. vikaravo kunigas Rapolas Krasauskas. Jis surinko ir paskelbė daug istorinių žinių apie Lietuvos bažnyčias. 1938 m. bažnyčios vidus išdažytas, įrengti marmuriniai altoriai.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi romaninės ir gotikinės architektūros bruožų, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, skliautuotas. Šventorių juosia metalinė ažūrinė tvora.

Nuorodos
--------

* Šiaulėnų Šv. Onos bažnyčia

* Vakarinis fasadas
* Apsidė
* Pagrindinis bažnyčios įėjimas
* Bažnyčios kairysis bokštas
* Bažnyčios šoninis kairysis fasadas
* Bažnyčios šoninis dešinysis fasadas
* Bažnyčios dešinysis bokštas
* Centrinis altorius
* Bažnyčios vargonai
* Kairysis altorius
* Centrinio altoriaus dešinioji pusė
* Šv. Kazimiero skulptūra
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia.*
Koordinatės: 54°33′34.65″ š. pl. 24°4′34″ r. ilg.﻿ / ﻿54.5596250°š. pl. 24.07611°r. ilg.﻿ / 54.5596250; 24.07611

|  Nemajūnų Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Stakliškių |
| **Savivaldybė** | Birštono savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Nemajūnai (Birštonas) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1877 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Nemajūnų Šv. apaštalų Petro ir Pauliaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Nemajūnų kaime, Nemuno dešiniajame šlaite, 6 km į pietryčius nuo Birštono.

Istorija
--------

Bažnyčia 2014 m.
Pirmąją medinę bažnyčią 1786 m. pastatė Kristina Kačanauskienė; įkurta parapija. XVIII a. Nemajūnuose veikė parapinė mokykla. XIX a. viduryje senoji bažnyčia buvo suirusi. 1858 m. patvirtintas naujos medinės bažnyčios projektas, kurio atsisakyta, 1862 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas.

1863 m. areštuotas klebonas Pranas Kazlauskas. Jam 1864 m. atimtas dvasininko titulas, išsiųstas į katorgą. Išmūrijus 1,5 m aukščio sienas, bažnyčią statyti uždrausta. Valdžia pasiūlė remontuoti senąją. Paaiškėjus, kad nėra ko remontuoti, prašyta leidimo perstatyti. Nesulaukęs oficialaus valdžios leidimo, kunigas Anzelmas Nonevičius 1877 m. pastatė naują medinę bažnyčią pagal Tomo Tišeckio 1861 m. parengtą ir 1876 m. patvirtintą projektą. Už savavališką statybą 1877 m. valdžia kleboną nubaudė 150 rb. 1918 m. vokiečių žandarai sudegino bažnyčios ūkinius pastatus su javais.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, halinė, su kvadratine presbiterija ir 2 šoninėmis zakristijomis, 2 fasado bokštais ir bokšteliu ant stogo. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis. Yra K. Rafalavičiaus, N. Silvanavičiaus tapybos kūrinių (tarp jų [Šv. apaštalai Petras ir Paulius" didžiajame altoriuje, 1883 m.). Unikalus XIX a. tautodailės kūrinys – iš 64 jaunamarčių juostų surištas kilimas.

* KlebonijaKlebonija
* Bažnyčia nuo vartųBažnyčia nuo vartų
* Koplytstulpis šventoriujeKoplytstulpis šventoriuje
Koordinatės: 54°29′1.04″ š. pl. 23°21′12.4″ r. ilg.﻿ / ﻿54.4836222°š. pl. 23.353444°r. ilg.﻿ / 54.4836222; 23.353444

|  Liudvinavo Šv. Liudviko bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Marijampolės |
| **Savivaldybė** | Marijampolės savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Liudvinavas |
| **Adresas** | Birutės g. 15 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |

 *Kitos reikšmės – Šv. Liudviko bažnyčia.*
**Liudvinavo Šv. Liudviko bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Liudvinavo miestelyje, 9 km į pietus nuo Marijampolės. Pastatyta po 1918 m.

Istorija
--------

Koplytėlė šventoriuje
Liudvikas Konstantinas Pacas 1715 m. pastatė bažnyčią. Jai išlaikyti paskyrė 4 valakus žemės. Apie 1850 m. kunigo S. Lapinsko rūpesčiu bažnyčioje giedoti ir pamokslus sakyti pradėta lietuviškai. Po 1864 m. pastatyta nauja bažnyčia. Liudvinavo vikaras Simonas Lapinskas (1800–1889 m.) apkaltintas vietos gyventojų raginimu eiti į sukilimą. Už tai 1864 m. ištremtas į Sibirą. 1907 m. įsikūrė „Žiburio" draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Juozas Sriuoginis). 1908 m. įsteigta biblioteka - skaitykla. 1908 m. žiburiečiai Liudvinave surengė pirmą viešą lietuvišką vakarą. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

1915 m. bažnyčia sudegė. Pamaldos perkeltos į valsčiaus raštinę. Po 1918 m. šventoriuje pastatyta kukli medinė bažnyčia. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia apleista. Klebono Jono Maksvyčio rūpesčiu ji 1975 m. suremontuota. Paskutiniajame dešimtmetyje pradėta mūryti nauja bažnyčia.

Architektūra
------------

Senoji bažnyčia stačiakampio plano, su apside, 2 bokšteliais. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro.

* Bažnyčios vidujeBažnyčios viduje
* PriekisPriekis
* Galinė dalisGalinė dalis
* Šventoriaus detalėŠventoriaus detalė
* KoplytėlėKoplytėlė

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Liudvinavo Šv. Liudviko bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Liudvinavo Šv. Liudviko parapija Archyvuota kopija 2016-10-09 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Šventosios Dvasios bažnyčia.*
Koordinatės: 54°48′19.69″ š. pl. 23°18′50.05″ r. ilg.﻿ / ﻿54.8054694°š. pl. 23.3139028°r. ilg.﻿ / 54.8054694; 23.3139028


|  Nemirų Šventosios Dvasios bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Šakių |
| **Savivaldybė** | Kazlų Rūdos savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Nemirai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1943 m. |

**Nemirų Šventosios Dvasios bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Nemirų kaime, 6 km į šiaurę nuo Bagotosios, 8 km į vakarus nuo Višakio Rūdos. Liaudies architektūros formų.

Nemirų bažnyčios varpinės žalvarinis varpas, išlietas 1683 m. yra respublikinės reikšmės dailės paminklas. Šiuo metu varpas saugomas Višakio Rūdos parapijos muziejuje.

Istorija
--------

Vilkaviškio vyskupas 1942 m. leido Nemiruose kurti parapiją. Kunigo Alekso Labanausko iniciatyva 1943 m. pavasarį pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Iki rudens pastatyti ir ūkiniai trobesiai. Po klebono Prano Šukio mirties (1978) bažnyčia nuolatinio kunigo neturi.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė, su prieangiu. Šventoriaus tvora medinių statinių.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nemirų Šventosios Dvasios bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Nemirų Šventosios Dvasios parapija Archyvuota kopija 2017-09-14 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°56′59″ š. pl. 23°10′07″ r. ilg.﻿ / ﻿54.94972°š. pl. 23.16861°r. ilg.﻿ / 54.94972; 23.16861


|  Lukšių Šv. Juozapo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Šakių |
| **Savivaldybė** | Šakių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lukšiai |
| **Adresas** | A. Tatarės g. 29a |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1877 m. |
| **Stilius** | neogotika |

 *Kitos reikšmės – Šv. Juozapo bažnyčia.*
**Lukšių Šv. Juozapo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lukšių miestelyje, 8 km į rytus nuo Šakių, prie kelio  **140**  Kaunas–Zapyškis–Šakiai , Lenkupio ir Siesarties santakos. Istoristinė, daugiausia turi neogotikos bruožų.

Lukšių Šv. Juozapo parapijai priklauso Staliorių ir Šilgalių koplyčios.

Istorija
--------

Veliuonos seniūnas Adomas Tadėjus Chodkevičius 1735 m. pastatė medinę bažnyčią. Ji buvo Veliuonos parapijos filija (Prūsijai užėmus Užnemunę – Sintautų filija). Lukšiuose 1839–1855 m. kunigavo rašytojas Antanas Tatarė (1805–1889 m.). Jis 1845 m. pastatė parapinę mokyklą, kurioje 1864–1866 m. mokėsi ir Jonas Basanavičius.

Pagal Kalvarijos apskrities architekto Leopoldo Salkovskio projektą 1860–1862 m. ir 1870–1877 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Statybą prižiūrėjo architektas J. F. A. Bojanovskis. Bažnyčia 1901 m. gerokai remontuota. 1906 m. įsikūrė „Žiburio" draugijos skyrius. Jis 1907 m. įsteigė biblioteką – skaityklą, suaugusiųjų vakarinius mokymo kursus, iki 1911 m. įsteigė ir išlaikė senelių prieglaudą. 1914 m. pastatyti žiburiečių namai su vaidinimų sale, arbatine, kepykla. Per Pirmąjį pasaulinį karą bažnyčia gerokai apgriauta, 1917–1918 m. suremontuota.

Iki 1930 m. atstatytas žemesnis bokštas. 1931 m. įsigyti nauji vargonai, suremontuotas vidus. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia apleista, 1977–1978 m. kunigo Antano Akevičiaus, politinio kalinio, rūpesčiu suremontuota.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, daugiausia turi neogotikos bruožų, kryžminio plano, vienabokštė, su apside. Vidus 3 navų, dengtų skliautais. Šventoriaus tvora plytų mūro.

Nuorodos
--------

* Lukšių Šv. Juozapo parapija Archyvuota kopija 2014-11-02 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Ljiljana Petrovič  serb. *Љиљана Петровић* |
| Gimė | 1939 m. (~83 metai)Brodas, Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika Jugoslavijos karalystė (dab. Bosnija ir Hercegovina) |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1959–1980 |
| Įrašų kompanija | Jugoton, PGP |

**Ljiljana Petrovič** (serb. *Љиљана Петровић*, g. 1939 m. Brode, dab. Bosnija ir Hercegovina) – Serbijos dainininkė.

Biografija
----------

Užaugo Novi Sade, šiaurės Serbijoje. 1960 m. įrašė EP „Sayonara" Liublianos radijo studijoje, kuris buvo išleistas kitais metais. Tuo metu ji sutiko Slovėnijos kompozitorių Jože Privšek. Jis atlikėjai sukūrė dainą „Neke davne zvezde" (liet. *Keletas tolimų žvaigždžių*) Jugoslavijos nacionalinei „Eurovizijos" atrankai („Jugovizija"). Atranka buvo surengta 1961 m. vasario 16 d. Liublianoje. Nepaisant stiprios konkurencijos (jame dalyvavo žinomi atlikėjai Lola Novakovič ir Ivo Robić), galiausiai laimėjo Petrovič ir taip tapo pirmąja Jugoslavijos atstove „Eurovizijos" dainų konkurse, kuris vyko Prancūzijos mieste Kanuose. Ten ji užėmė aštuntą vietą tarp 16-kos dalyvių. Kitąmet ji vėl dalyvavo „Jugovizija" atrankoje su daina „Ko crne ruže cvijet", tačiau pelnyti pergalės nepavyko.

Nuo 1989 m. kuria prozą Haiku stiliumi. Pirmoji jos eilėraščių knyga „Ljiljana" išleista 1991 metais.

Diskografija
------------

* *Sastanak u 6* (1961)
* *Andrija* (1962)
* *O, slatka baby* (1962)
* *Chicago* (1962)
* *Lutanja* (1962)
* *Brigitte Bardot* (?)
* *Twist ljubavi* (1963)
* *Kad praštamo jedno drugom* (1964)
* *Pogreših samo jedno* (1964)
* *Mladi smo* (1970)
* *Bekime, Bekime* (1971)
* *Ne igraj se, vetre* (1973)
* *Sinulo je sunce* (1974)

Nuorodos
--------

* Daina „Neke davne zvezde"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**–** |  **Jugoslavijos atstovė Eurovizijoje**1963 | Po to:**Lola Novakovič  *„Ne pali svetlo u sumrak"*** |
| Švenčionių rajonasblrs. *Свянцянскі раён*lenk. *Rejon święciański* |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **1940** |  →  → |

 |
| *Baltarusijos TSR 1940 m.* |
|  |
| **Valstybė** | Baltarusijos TSR vėliava Baltarusijos TSR |
| **Sritis** | Vileikos sritis |
| **Administracinis centras** | Švenčionys |

**Švenčionių rajonas** (blrs. *Свянцянскі раён*, lenk. *Rejon święciański*) – administracinis vienetas, egzistavęs 1940 m. Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR teritorijoje, Vileikos srityje su centru Švenčionyse.

Istorija
--------

Rajonas įkurtas 1940 m. sausio 15 d. iš 1939 m. rugsėjo pabaigoje Tarybų Sąjungos okupuotos Vilniaus vaivadijos Švenčionių apskrities. 1940 m. lapkričio 25 d. vakariniai rajono valsčiai perduoti Lietuvai, o rytiniai 3 valsčiai (Lentupio valsčius, Mastėnų valsčius ir Rinkėnų valsčius) atiteko Baltarusijos TSR Pastovio rajonui.

Literatūra
----------

* Г. Пашкова Энцыклапедыя гісторыі Беларусі ў 6 тамах. – Менск: «Беларуская энцыклапедыя» імя Петруся Броўкі, 2001. – Т. 6 Кніга 2. – С. 592. – ISBN 985-11-0214-8