recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Pavelas Popovičius** |
| --- |
|  |
| Pavelas Popovičius |
| Gimė | 1930 m. spalio 5 d.Uzinas, Ukrainos TSR |
| Mirė | 2009 m. rugsėjo 30 d. (78 metai)Gurzufas, Krymas, Ukraina |
| Palaidotas (-a) | Trojekurovo kapinėse |
| Tautybė | ukrainietis |
|  |
| Veikla | TSRS kosmonautas |
|  |
|  **Vikiteka** | Pavelas Popovičius |

**Pavelas Popovičius** (rus. *Па́вел Рома́нович Попо́вич*, ukr. *Павло Романович Попович*, 1930 m. spalio 5 d. Uzinas, Belocerkovsko rajone, Ukraina – 2009 m. rugsėjo 30 d. Gurzufe, Kryme, Ukraina) – ketvirtas tarybinis kosmonautas, dukart Tarybų Sąjungos didvyris (1962, 1974 m.), kosminio laivo „Vostok-4" pilotas, kosminio laivo „Sojuz-14" vadas. Pirmasis kosmonautas – ukrainietis.

Biografija
----------

1951 m. baigė Magnitogorsko industrinį technikumą ir aeroklubą. Vėliau mokėsi Karinių oro pajėgų karo lakūnų mokyklą Grozne, nuo 1954 m. buvo naikintuvo lakūnas Šiaurėje ir Pamaskvyje.

Pirmasis P. Popovičiaus skrydis vyko 1962 m. rugpjūčio 12-15 d. laivu „Vostok-4". Tai buvo pirmasis grupinis skrydis (tuo pat metu laivu „Vostok-3" skriejo kosmonautas Andrijanas Nikolajevas, tarp laivų tebuvo maždaug 6,5 km atstumas).

P.Popovičius kosminiame laive „Vostok-4"
Antrąjį kartą kosmonautas skrido laivu „Sojuz-14" (pirmoji erdvėlaivio „Sojuz" modifikacija) 1974 m. liepos 3-19 d. kartu su inžinieriumi Jurijum Artiuchinu. Tai buvo pirmasis grynai karinės paskirties kosminis skrydis.

P. Popovičius kosmonautų būryje išbuvo 22 metus. 20 metų vadovavo Kosmonautikos muziejų asociacijai, buvo žurnalo „Kosmonautikos naujienos" (*«Новостей космонавтики»*) redakcinės tarybos narys, 10 metų vadovavo Ukrainos kosmonautų sąjungai.

P. Popovičius 24 metus buvo TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatu, šešių šaukimų Ukrainos TSR Aukščiausiosios Tarybos deputatu. Nuo 1993 m. – aviacijos atsargos generolas majoras.

Apdovanojimai ir atminimo įamžinimas
------------------------------------

P. Popovičius apdovanotas dviem Lenino ordinais, Garbės ordinu, Tautų draugystės ordinu, Raudonosios žvaigždės ordinu.

Jo vardu pavadintas kalnagūbris Antarktidoje, asteroidas „8444 angl. *Popovich*", jis buvo Kalugos, Kovrovo, Magnitogorsko, Južno Sachalinsko, Belocerkovsko, Zaporožės, Poltavos, Gurjevo (Atyrau), Trgovište (Bulgarija) miestų garbės pilietis, jo vardu keliuose miestuose pavadintos gatvės.

Mirė nuo insulto. Palaidotas Trojekurovo kapinėse Maskvoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Пусть земля ему будет небом… (Павел Романович Попович)
| **Pavelas Grochovskis** |
| --- |
| Gimė | 1899 m. kovo 18 d.Viazma (Rusija) |
| Mirė | 1943 m. gegužės 29 d. (44 metai) |
| Tautybė | rusas |
|  |
| Veikla | konstruktorius |
| Sritis | aviacija ir parašiutavimo technika |
|  |
| Alma mater | Kačios karo aviacijos mokykla |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Lenino ordinas |

**Pavelas Grochovskis** (rus. *Павел Игнатьевич Гроховский*; g. 1899–1943) – tarybinis konstruktorius, išradėjas, parašiutinės ir oro desanto technikos kūrėjas, parašiutų sporto meistras (1934 m.) komdivas. Spalio revoliucijos ir Rusijos pilietinio karo dalyvis.

Biografija
----------

Gimė 1899 m. kovo 18 d. Viazmoje (Rusija). Tėvas Ignatijus Grochovskis buvo geležinkelio darbininkas.
1917 m. įstojo į Raudonąją gvardiją.

1925 m. baigė Kačios karinę aviacijos mokyklą. Nuo 1929 m. buvo TSRS Karinių oro pajėgų mokslinių tyrimų instituto lakūnas bandytojas. Kartu buvo konstruktorių skyriaus prie RKKA Karinių oro pajėgų valdybos vadovas.

1932–1934 m. – RKKA Karinų oro pajėgų Ypatingojo konstruktorių gamybos biuro viršininkas ir vyriausiasis konstruktorius.
1934–1937 m. – Sunkiosios pramonės liaudies komisariato RKKA ginkluotės eksperimentinio instituto viršininkas ir vyriausiasis konstruktorius.

Sukūrė pirmus pasaulyje medvilninius parašiutus žmonėms ir kroviniams, parašiutines sistemas ir jų automatinius įtaisus (patrankoms, lengviesiems tankams, automobiliams desantuoti), krovinių konteinerius oro desanto kariuomenei, originalių konstrukcijų bandomuosius lėktuvus ir krovininius sklandytuvus („Kukarača", G-31, G-37, G-38, G-61, G-63 ir kt.).
  
Pvz. 1932 m. buvo sukurtas sklandytuvas G-63, kuris sparnuose gabeno 16 desantininkų, o korpuse – 500 kg krovinį.

1937 m. pašalintas iš pareigų ir paskirtas Osoaviachimo Centrinės tarybos ūkinės valdybos viršininku.

1942 m. lapkričio 2 d. suimtas. Be pagrindo represuotas. Sušaudytas 1943 m. gegužės 29 d. Palaidotas Komunarkoje.
Po mirties reabilituotas.

Padarė apie 100 išradimų.
Apdovanotas Lenino ordinu.

Nuorodos
--------

1. ↑  Колхозная Б. пл. д.14 Гроховский Павел Игнатьевич

* Гроховский Павел Игнатьевич
* Сто изобретений летчика Гроховского
| **Pavelas Maikovas** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Па́вел Ма́йков |
| Visas vardas | Па́вел Серге́евич Ма́йков |
| Gimė | 1975 m. spalio 15 d. (47 metai)Mytiščiai, RTFSR |
| Gyven. vieta | Maskva |
| Tautybė | Rusas |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | kinas, TV |
| Pareigos | Aktorius, muzikantas |

**Pavelas Maikovas** (rus. *Па́вел Серге́евич Ма́йков*, g. 1975 m. spalio 15 d. Maskvos srityje) – Rusijos aktorius, muzikantas.

Biografija
----------

Stipriai išgarsėjo 2002 m. pasirodžius populiariam serialui „Brigada", kuriame suvaidino melancholišką banditą Viktorą Pčiolkiną (pravarde „Bitė").

Vėliau pasirodė nemažai filmų ir serialų, kuriuose atlikdavo pagrindinius vaidmenis arba tapdavo kviestine žvaigžde.

2021 m. pasirodęs serialas „Makarovo merginos" (rus. *Девушки с Макаровым*) su P. Maikovu tapo populiariu. Todėl buvo pratęstas antram ir trečiam sezonui.

Muzikinių grupių „Magrit", ButterBrodsky ir „7 proc." įkūrėjas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
**Pavelas Zubovas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Pavel Aleksandrovich Zubov |
| Gimimo data | 1988 m. vasario 4 d. (35 metai) |
| Gimimo vieta | Rusija |
| Ūgis | 183 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
|  | Maskvos „Spartak" |
| Profesionalūs klubai\* |
| 20062007–20092009201020112011–2014 | FC Sportakademklub MaskvaSankt Peterburgo „Zenit"→ Sankt Peterburgo "Smena-Zenit" (skol.)Omsko "Irtyš"Vilniaus "Žalgiris"Omsko "Irtyš" | 13 0(2)00 0(0)20 0(1)13 0(0)09 0(0)32 0(1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2012 m.. |

**Pavelas Zubovas** (rus. *Павел Александрович Зубов*; g. 1988 m. vasario 4 d.) – buvęs Rusijos futbolininkas, saugas.

Futbolo treniruotes pradėjo lankyti šešerių metų. Nuo keturiolikos treniravosi Maskvos „Spartak" futbolo mokykloje. Buvo kviečiamas į 1988 m. gimusių Rusijos futbolo rinktinę. 2005 m. pradėjo žaisti „Spartak" dublerių komandoje. 2006 m. buvo paskolintas Maskvos „Sportakademklub" komandai, žaidžiančiai Rusijos antroje lygoje. 2007 m. pasirašė kontraktą su Sankt Peterburgo „Zenit", tačiau atstovavo tik komandos dublerius. 2007 m. spalį patyrė traumą ir praleido visą 2008 m sezoną. 2009 m. žaidė už antrą „Zenito" komandą Sankt Peterburgo „Smena-Zenit". 2010 m. pasirašė metų kontraktą su Rusijos pirmos lygos Omsko „Irtyš" klubu. 2011 m. pradžioje tapo Vilniaus „Žalgirio" futbolininku. Transferų lango metu abipusiu susitarimu kontraktas su žaidėju buvo nutrauktas ir futbolininkas grįžo į Omsko „Irtyš" klubą .

Nuorodos
--------

* Statistika iš www.futbolinis.lt
* Statistika Rusijos čempionatuose

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Paveldėjimas (reikšmės).*
**Paveldėjimas** – objektinio programavimo principas, kai tam tikra klasė yra kitos klasės konkretizacija. Bendresnė klasė vadinama **tėvine klase** ar **viršklasiu** arba **bazine klase**, paveldėjusi klasė – **dukterine klase** ar **poklasiu** arba **išvestine klase**. Paveldėjimo ryšys kartais vadinamas **specializacija** (klasė „Dramblys" specializuoja klasę „Žinduolis") arba **generalizacija**, **apibendrinimu** (klasė „Lėktuvas" generalizuoja klasę „An-24").

Paveldėjusi klasė perima visą tėvinės klasės funkcionalumą, kurį gali iš dalies pakeisti bei papildyti. Prireikus, su paveldėjusios klasės objektais galima dirbti kaip su tėvinės klasės objektais, pavyzdžiui, paduoti metodui, kuris priima tėvinės klasės tipo parametrą.

Kai kurios programavimo kalbos leidžia daugybinį paveldėjimą (pvz. klasė „Studentų choro narys", paveldinti iš klasių „Studentas" ir „Dainininkas").

Pavyzdys
--------

Paveldėjimo schema
Jei turime klasę „Paukštis" ir klasę „Pingvinas", paveldinčią iš „Paukščio", kiekvienas „Pingvinų" klasės objektas turės ir Paukščio metodus (*lesti()*, *perėti()*) ir Pingvino metodus (*plaukti()*). Jei turėtume klasę medžiotojas su metodu *daryti iškamšą* su vienu parametru (parametro tipas – klasė „Paukštis"), šis metodas veiks paduodant parametrą, kurio tipas yra „Pingvinas".
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pavelas Morozovas
**Pavelas Trofimovičius Morozovas** (*Павел Трофимович Морозов*, geriau žinomas mažybine forma **Pavlikas** 1918 m. lapkričio 14 d. – 1932 m. rugsėjo 3 d.) – jaunuolis, šlovintas Sovietų Sąjungos propagandos kaip kankinys.

1932 m. trylikametis paauglys įdavė savo tėvą sovietų valdžiai ir už tai vėliau buvo nužudytas. Apie istorijos tikrumą išlikę labai nedaug liudijimų, dauguma jų – gandai iš antrinių liudininkų, kurie „kažką girdėjo". Dabar manoma, kad visa istorija tikriausiai tėra grožinis kūrinys, nors dėl paties Pavliko egzistavimo beveik nėra abejonių.

Istorija
--------

Pagal vieną iš versijų, P. Morozovas gimė neturtingų valstiečių šeimoje Gerasimovkos kaime netoli Jekaterinburgo. Pavlikas buvo pavyzdingas komunistas, vadovavo savo mokyklos pionieriams ir rėmė kolektyvizacijos procesą. 1932-aisiais, būdamas 13 metų amžiaus, jis įdavė savo tėvą NKVD už tai, kad šis (kaip nurodyta nuosprendyje) „klastojo dokumentus ir pardavinėjo juos banditams bei Tarybų Sąjungos priešams". Trofimas Morozovas buvo nuteistas 10 metų kalėti Gulage ir, nors jo likimas nežinomas, manoma, kad ten ištvėrė neilgai. Tų pačių metų rugsėjo 3 d. Pavliko dėdė, senelis, močiutė ir pusbrolis už tėvo įdavimą NKVD nužudė Pavliką bei jo mažąjį broliuką.

Tūkstančiai telegramų iš visos Sąjungos prašė teisėjo nepasigailėti Pavliko žudikų. Sovietinė valdžia paskelbė P. Morozovą kankiniu, nužudytu reakcionierių. Jo garbei buvo statomos statulos bei vadinamos mokyklos. Gerasimovkos mokykla, kurią Pavelas lankė, buvo paversta muziejumi, kurį lankydavo mokinių ekskursijos iš visos Sąjungos.

Pavliko istorija įkvėpė gausybę vaikų literatūros, dainų, pjesių, simfoninę poemą, operą bei 6 biografijas.
| Puertoljanasisp. *Puertollano* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

PuertoljanasPuertoljanas

38°41′0″ š. pl. 04°07′0″ v. ilg.﻿ / ﻿38.68333°š. pl. 4.11667°r. ilg.﻿ / 38.68333; 4.11667﻿ (Puertoljanas)Koordinatės: 38°41′0″ š. pl. 04°07′0″ v. ilg.﻿ / ﻿38.68333°š. pl. 4.11667°r. ilg.﻿ / 38.68333; 4.11667﻿ (Puertoljanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Kastilijos ir La Mančos regionas Kastilijos ir La Mančos regionas |
| **Provincija** | Siudad Realio provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 47 881  |
| **Altitudė** | 708 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Puertoljanas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Puertoljãnas |

**Puertoljanas** (isp. *Puertollano*) – miestas vidurinėje Ispanijoje, Kastilijoje‑La Mančoje, Siera Morenos kalnų papėdėje, 35 km į pietvakarius nuo Siudad Realio. Pro miestą eina Madrido–Sevilijos geležinkelis ir plentas, yra privatus oro uostas. Puertoljanas yra svarbus Ispanijos naftos perdirbimo ir naftos chemijos pramonės centras (veikia „Repsol YPF" bendrovės įmonė; nafta tiekiama naftotiekiu iš Malagos uosto). Taip pat gaminamos mineralinės trąšos, saulės baterijų plokštės, vystoma spalvotoji metalurgija. Apylinkėse kasama geležies, švino, mangano, vario rūdos, bitumingieji skalūnai, akmens anglys. Trykšta mineralinės versmės (balneologijos kurortas), yra botanikos sodas.

Repsol YPF gamykla

Istorija
--------

Puertoljanas vietoje (tada vadintas *Puertoplano*) įkurtas XIII a. Miestelio statusą gavo XVI a. Pradžioje plėtota keramikos ir tekstilės pramonė, bet 1873 m. apylinkėse radus akmens anglių suklestėjo kaip kalnakasybos pramonės centras. Miesto teisės suteiktos 1925 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Puertollano*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
La Borinqueña| Borinkena |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Puerto Rikas |
| Žodžių autorius | Lola Rodríguez de Tió, 1868 |
| Kompozitorius | Félix Astol Artés, 1867 |
| Himnas nuo | 1903 |
|  

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
| Instrumentinė versija |
|  |
|  |
| 

---

 |

 |
| *Problemos klausantis šio failo? Pabandykite MediaWiki.* |

 |

***La Borinqueña*** – Puerto Riko oficialus himnas. Dabartinės eilės ir muzika sukurta 1903 m. ir naudota tik viešuose renginiuose, mokyklose iki 1952 m. kai muzika buvo paskelbta oficialia. 1977 m. įteisinti žodžiai.

*Borinquen* – senovinis, indėniškas Puerto Riko pavadinimas. Himnas išaugo iš šokio melodijos. Žodžius 1903 m. parašė Manuel Fernández Juncos. Tuo tarpu 1868 m. Lola Rodríguez de Tió pagal šią melodiją parašė revoliucinį himną. Pastarąjį ir dabar naudoja pasisakantys už šalies nepriklausomybę. Puerto Rike kyla daug ginčų dėl himno melodijos tempo, kadangi ji labiau pritaikyta maršui nei oficialiam kūriniui. Kartais naudojama įžanga (dėl jos taip pat diskutuojama). Angliškos versijos nėra.

Oficialios eilės
----------------

La tierra de Borinquén
donde he nacido yo,
es un jardín florido
de mágico primor.
Un cielo siempre nítido
le sirve de dosel
y dan arrullos plácidos
las olas a sus pies.
Cuando a sus playas llegó Colón;
Exclamó lleno de admiración;
„Oh!, oh!, oh!, esta es la linda
tierra que busco yo".
Es Borinquén la hija,
la hija del mar y el sol,
del mar y el sol,
del mar y el sol,
del mar y el sol,
del mar y el sol.

Vertimas
--------

Borinkenos žemė,
Kurioje gimiau,
Tai įstabaus grožio
Žydintis sodas.
Visados giedras jos dangus
Tarsi jos antklastas,
Ir bangos liūliuoja lopšines
Jai po kojomis.
Kada Kolumbas atvyko prie jos krantų,
Iš nuostabos tarė:
O, o, o tai nuostabiausia žemė,
Kurios aš taip ieškojau.
Borinkena tai dukra,
Dukra jūros ir saulės,
Jūros ir saulės,
Jūros ir saulės,
Jūros ir saulės,
Jūros ir saulės.

Nuorodos
--------

* Vokalinis įrašas, kitas vertimas į lietuvių kalbą – Tinklalapis himnai.lt
* Vokalinė versija
* Revoliucinio himno žodžiai
| Puerto Plataisp. *Puerto Plata* |
| --- |
|        |
| *Puerto Platos katedra* |
|  |
| 

Puerto PlataPuerto Plata

19°48′0″ š. pl. 70°41′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.80000°š. pl. 70.68333°r. ilg.﻿ / 19.80000; 70.68333﻿ (Puerto Plata)Koordinatės: 19°48′0″ š. pl. 70°41′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.80000°š. pl. 70.68333°r. ilg.﻿ / 19.80000; 70.68333﻿ (Puerto Plata) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Dominikos Respublikos vėliava Dominikos Respublika |
| **Provincija** | Puerto Platos provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1502 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 158 756  |
| **Plotas** | 459,71 km² |
| **Tankumas** (2010) | 345 žm./km² |
| **Altitudė** | 8 m |

**San Felipė de Puerto Plata** (isp. *San Felipe de Puerto Plata*) arba tiesiog **Puerto Plata** – miestas šiaurės vakarų Dominikos Respublikoje, Atlanto vandenyno pakrantėje; Puerto Platos provincijos administracinis centras.

Yra San Felipės fortas (pastatytas XVI a.), gintaro muziejus. Veikia vienintelis oro tramvajus Karibuose, kuriuo galima pakilti iki *Pico Isabel de Torres* viršukalnės (793 m). Kalno viršuje yra botanikos sodas, Rio de Žaneire esančios žymios Kristaus Atpirkėjo statulos kopija. Netoliese yra La Isabelos gyvenvietė, kurią įkūrė Kristupas Kolumbas.

Miestą aptarnauja Gregorio Luperón tarptautinis oro uostas.

Pavadinimo kilmė
----------------

Pavadinimas *Puerto Plata*, reiškiantis „Sidabrinis uostas", kilo nuo pietuose stūksančio *Monte de Plata* ('Sidabrinis kalnas') kalno, kuris taip pavadintas ne dėl sidabro išteklių, bet todėl, kad jo viršūnę visada gaubia rūkas. Dabar šis kalnas vadinamas *Pico Isabel de Torres* pavadinimu.

Istorija
--------

Kristupas Kolumbas Puerto Platos įlankoje lankėsi 1493 m. Miestą 1502 m. įkūrė Nicolás de Ovando. Miestas greitai tapo svarbiausiu uostu šiaurinėje Espanjolos salos pakrantėje, 1508 m. Ispanijos karalius miestui suteikė herbą. Kad apsisaugoti nuo piratų, Ispanijos karaliaus Karolio I įsakymu pradėtos forto statybos, kurios buvo užbaigtos 1577 m. Fortas pavadintas tuometinio karaliaus Filipo II garbei. 1605 m. gyventojai buvo iškeldinti, o pats miestas sugriautas Ferdinando III įsakymu, siekiant užkirsti kelią anglų piratavimui.

XVIII a. miestas buvo atkurtas naujakurių iš Kanarų. 1822–1844 m. priklausė Haičiui. Nuo 1844 m. miesto ekonomika pamažu ėmė atsigauti, tačiau 1863 m. Restauracijos karo metu, jis vėl buvo sugriautas. Po karo pradėtas statyti dabartinis miestas.

* Kristaus Atpirkėjo statula, Puerto PlataKristaus Atpirkėjo statula, Puerto Plata
* San Felipės fortasSan Felipės fortas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Noboa Warden, Margarita (2000). *Puerto Plata: La Reina del Océano Atlántico* (ispanų). Santo Domingo, Dominican Republic: Editora Búho. ISBN 99934-0-143-9.
| Puerto Realisisp. *Puerto Real* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Puerto RealisPuerto Realis

36°31′0″ š. pl. 06°11′0″ v. ilg.﻿ / ﻿36.51667°š. pl. 6.18333°r. ilg.﻿ / 36.51667; 6.18333﻿ (Puerto Realis)Koordinatės: 36°31′0″ š. pl. 06°11′0″ v. ilg.﻿ / ﻿36.51667°š. pl. 6.18333°r. ilg.﻿ / 36.51667; 6.18333﻿ (Puerto Realis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Andalūzija Andalūzijos regionas |
| **Provincija** | Kadiso provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1483 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 41 650  |
| **Altitudė** | 8 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Puerto Realis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Puèrto Reãlis |

**Puerto Realis** (isp. *Puerto Real* 'karališkasis uostas') – miestas pačiuose Ispanijos pietvakariuose, Andalūzijoje, Kadiso provincijoje, 8 km į rytus nuo Kadiso, prie Kadiso įlankos Kadiso užutėkio šiaurinio kranto, priešais San Fernandą. Keliai į Kadisą (veda tiltas), Cheres de la Fronterą, El Puerto de Santa Mariją, Alchesirasą, praeina Kadiso–Sevilijos geležinkelis. Yra jūrų uostas. Laivų statyba ir remontas, lėktuvų ir jų agregatų, automobilių dalių, gamtinių dujų gavybos platformų (verslovėms jūroje) gamyba. Veikia Kadiso universiteto padalinys. Puerto Realis yra pajūrio kurortas, aplink driekiasi smėlėti paplūdimiai, yra Kadiso įlankos gamtos rezervatas, Kuarjeso gamtos parkas. Yra XVI–XVIII a. bažnyčių.

Istorija
--------

Kadiso apylinkės gyvenamos nuo priešistorinių laikų. Aplink buvo finikiečių, romėnų gyvenvietės bei įtvirtinimai. Puerto Realis įkurtas 1483 m. Šalia esančioje Trokadero saloje 1823 m. buvo įsitvirtinę prancūzų kariai. XIX a. pab. pradėta plėtoti laivų statybos pramonė.

Puerto Realio senamiestis

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Puerto Real*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kaimanų Salų herbas
**Kaimanų Salų herbo** elementai susideda iš skydo, skiauterėto šturvalo ir devizo. Trys žalios žvaigždės simbolizuoja kiekvieną iš trijų apgyventų salų (Grand Kaimanas, Mažasis Kaimanas ir Kaiman Brakas) jos yra žemesniuose skydo dviejuose trečdaliuose. Žvaigždės remiasi mėlynomis ir baltomis banguotomis grupėmis simbolizuojančiomis jūrą. Aukščiausiame trečdalyje skydo, raudoname fone, yra auksinis liūtas simbolizuojantis Britaniją. Virš skydo ant virvės ritės yra žalias vėžlys. Už vėžlio yra auksinis ananasas. Vėžlys simbolizuoja Kaimano jūrų istoriją; virvė, jos tradicinė šiaudų virvės pramonė; ir ananasas, jo sąsajos su Jamaika. Salų devizas „He hath founded it upon the seas", yra išspausdintas skydo apačioje. Ši linija, eilėraštis iš 24 Psalmės, pripažįsta Kaimanų salų krikščionišką paveldą, taip pat salų sąsajas su jūra. Herbo elemento pasiūlymui pritarė Įstatymų leidžiamasis susirinkimas 1957 m.

**Šiaurės ir Centrinės Amerikos valstybių herbai**

|  |
| --- |
| Antigva ir Barbuda · Bahamos · Barbadosas · Belizas · Boneras · Dominika · Dominikos Respublika · Grenada · Gvatemala · Haitis · Hondūras · JAV · Jamaika · Kanada · Kosta Rika · Kuba · Meksika · Nikaragva · Panama · Salvadoras · Sent Kitsas ir Nevis · Sent Lusija · Sent Vinsentas ir Grenadinai · Trinidadas ir Tobagas
Angilija · Aruba · Bermudų salos · Britanijos Virdžinijos salos · Gvadalupa · Grenlandija · JAV Virdžinijos salos · Kaimanų salos · Kiurasao · Martinika · Montseratas · Puerto Rikas · Saba · Sen Pjeras ir Mikelonas · Sint Eustatijus · Sint Martenas · Terkso ir Kaikoso salos |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
**„Kailis"** (**Valstybinis pakinktų fabrikas „Kailis"**) – XX a. pirmoje pusėje Vilniuje veikęs kailinių dirbinių fabrikas.

Istorija
--------

Miniatiūrinis švarkas, pasiūtas „Kailio" fabrike
Iki Antrojo pasaulinio karo fabrikas buvo Senamiestyje, Etmonų g. 1. Vokiečiams okupavus Vilnių, fabrikas pradėjo gaminti aprangą pagal Vermachto užsakymus. Dauguma darbuotojų buvo žydai, kai kurie su šeimomis gyveno fabrike. 1941 m. rugsėjo 6 d. žydų tautybės darbuotojai perkelti į Vilniaus getą, bet, fabriko vadovybės prašymu, jiems skirtas atskiras gyvenamasis blokas (Lydos g. 3, 13 ir Strašuno g. 8, 10). Tų pačių metų spalio 5 d. vokiečių kilmės dokumentus turinčio žydo Oskaro Gliko iniciatyva fabrikas perkeltas į buvusias „Elektrit" patalpas Mortos Mingaugienės g. 16a (dabar – Taraso Ševčenkos gatvė). Darbuotojai su šeimomis (apie 800–1000 žmonių) perkelti į du didelius pastatus šalia gamybinių korpusų. O. Glikas tapo faktiniu fabriko valdytoju. 1941 m. ataskaitoje nurodoma, jog fabrike dirba 448 darbininkai ir tarnautojai, fabrikas gamina kailinius paltus, kailinukus, apykakles ir k.t. Fabriko darbininkai geto gyventojų laikyti privilegijuotais, kadangi dėl produkcijos svarbos frontui beveik visiems darbininkams vieniems pirmųjų buvo suteiktos geltonos šainos, suteikiančios teisę išgyventi.

1942 m. sausį fabrike kilo gaisras, po kurio dėl patalpų stygiaus atostogų išleista 120 darbuotojų. Sausio 18-31 d. ataskaitoje nurodomas darbuotojų ir tarnautojų skaičius – 537. Tiriant gaisro priežastis, saugumo policija išsiaiškino, jog O. Glikas yra žydas, ir jį su žmona vasario mėnesį sušaudė.

Fabriko veikla nutrūko 1944 m. liepos 3 d. Vermachtui traukiantis iš Vilniaus.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Vilniaus geto darbo stovyklos ir 1942 m. gyventojų surašymas Archyvuota kopija 2016-03-09 iš Wayback Machine projekto.
**KnowARC** (*Grid – enabled Know – how Sharing Technology Based on ARC Services and Open Standards*) (KnowARC) – tyrinėjimo ir išdirbimo projektas, vykęs 2006–2009 metais, finansuojamas Europos komisijos FP6 programos lėšų. Projekte dalyvo 10 dalyvių iš 7 Europos šalių. Pagrindinė darbo užduotis – programinės įrangos naudojimas Grid technologijų srityje.

KnowARC pagerina ir išplečia technologijas, panaudotas ARC Grid programinėje įrangoje. Projektas siekia žymiai išplėsti naujos kartos ARC programinės įrangos panaudojimą įvairiose srityse. Kuriama išplėsta ARC programinė įranga pagrįsta atvirais standartais ir suderinama su kitais Grid sprendimais. Tokiu būdu siekiama užtikrinti pamatus veiksmingam kompiuterinių resursų dalijimuisi versle ir visuomenėje. KnowARC pakeis ARC į funkcionalią naujos kartos pramoninės kokybės Grid programinę įrangą, tinkamą panaudoti skirtingų architektūrų kompiuteriuose ir įtrauktą į kelias operacines sistemas.

Nuorodos
--------

* NorduGrid
* Advanced Resource Connector (ARC)
* KnowARC
* Oficialusis NorduGrid puslapis pristatantis Advanced Resource Connector middleware
**Knyga apie žmones ir daiktus**|  |
| **Autorius** | Zenta Mauriņa |
| **Šalis** | Latvija |
| **Žanras** | esė |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Grāmata par cilvēkiem un lietām |
| **Šalis** | Latvija |
| **Kalba** | latvių |
| **Išleista** | 1938 m. |
| **Puslapių** | 332 |
| **OCLC:** | 645805410 |
| **Pirmasis lietuviškas leidimas** |
| **Pavadinimas** | Knyga apie žmones ir daiktus |
| **Leidykla** | Markas |
| **Išleista** | 1998 m. |
| **Vertėja** | Renata Zajančkauskaitė |
| **Formatas** | kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 231 |
| **ISBN:** | 998648264X |
| **ISBN-13:** | 9789986482642 |

**Knyga apie žmones ir daiktus** (latv. *Grāmata par cilvēkiem un lietām*) – latvių filosofės Zentos Mauriņos eseistikos knyga, išleista 1938 m.

Knygoje aprašomos autorės įspūdžiai iš didžiųjų Europos kultūros sostinių: Vienos, Romos, Paryžiaus ir t. t. Taip pat Florencijos ir Kauno. Mauriņa stengiasi pajausti kiekvieno miesto dvasią, ieško dvasingumo ženklų, kuriuos paliko minėtuose miestuose kūrę genijai: Dantė, Čaikovskis, Vagneris ir kt. Apmąstomas jų gyvenimas ir darbai. Taip pat pateikiami žymių moterų portretai.

„Knyga apie žmones ir daiktus" iškelia žmogų ir gyvybę kaip didžiausias vertybes, perteikia aukštus humanistinius idealus.

Viena knygos esė („Kosmoso garbintojas") skirta lietuvių menininkui M. K. Čiurlioniui.

Lietuvoje knyga išleista 1998 m. Vertėja – Renata Zajančkauskaitė. Išleido leidykla „Markas". Lietuviško leidimo pabaigoje spausdinamas Silvestro Gaižiūno straipsnis „Didžiosios latvių autobiografijos puslapiai".

Turinys
-------

***1. Viena***

***2. Florencija***

* *Neįmenama mįslė*
* *Florencijos menas*
* *Florencijos kasdienybė*
* *„Tu mane įkėlei aukso sostan"*
* *Fatumas (Čaikovskio pėdsakai Florencijoje)*
* *Rudens lapai*
* *Kaip aš ilgėjausi tėvynės*

***3. Roma***

* *Sielų raktininkė*

***4. Džiugesio testamentas***

* *Kalnai ir žmogus*

***5. Paryžiaus vizija***

***6. Kosmoso garbintojas***

Nuorodos
--------

* Knygos informacija
* Latviško leidimo priešlapis
**Jevgenijus Kanskis**; latv. *Jevgēņijs Kanskis*, rus. *Евгений Канский* (1907 m. gruodžio 17 d. Rygoje, Rusijos imperija – 1986 m. liepos 5 d. Rygoje, Latvijos TSR) – Latvijos ir TSRS buriuotojas, vienas iš buriavimo ledu Latvijoje pradininkų.

Biografija
----------

Nuo septynerių metų susidomėjo buriavimu, jo tėvas – turtingas Rygos notaras Viačeslavas Kanskis – buvo garsus buriuotojas ir automobilių mėgėjas. 1922 m. J.Kanskis laimėjo pirmąją regatą ir iš tėvo gavo dovanų – jachtą „Jolite". Baigęs jūreivystės studijas jis visgi kapitonu netapo – toliau užsiiminėjo buriavimu. 1914 m. notaras V.Kanskis buvo įsigijęs Estliandijos gubernatoriaus jachtą „Amata", vėliau tėvas ir sūnus Kanskiai su ja dalyvaudavo svarbiausiose Europos regatose. Buvo laimėtos garsiosios *Nordsee Woсhe* lenktynės, regatos Havre, Diuvelyje, Ostendėje ir kt. 1938 m. birželio 19 d. Jevgenijus Kanskis nugalėjo *Pirmojoje tarptautinėje buriavimo regatoje Klaipėda–Nida*. Iš viso tarpukaryje su jachta „Amata" buvo pelnyta virš dviejų šimtų prizų ir kt. apdovanojimų, tarp jų ir medalis „Navigacia Restituta". Be to, J.Kanskis garsėjo kaip puikus sportinio automobilio „Amilcar CGS Grand Sport" vairuotojas, dalyvavo prestižiniame Monte Karlo ralyje.

Latvijai tapus sovietine respublika, J.Kanskis išliko neginčijamu buriavimo autoritetu tuometinėje Tarybų Sąjungoje, buvo vienas pirmųjų buriavimo ledrogėmis Kyšo ežere prie Rygos atkūrėjų. 1951–1965 jis net šešiolika kartų tapo TSRS čempionu buriuodamas jachtas ir ledroges, paskutinį kartą nugalėjo būdamas 58 metų, o vieną pirmenybių sidabro medalį pelnė jau sulaukęs 72 metus. Nepaisant to, į šalies rinktinę kviečiamas nebuvo dėl savo sportinės praeities „buržuazinėje Latvijoje". Neturėdamas leidimo išvykti į varžybas užsienyje, rungtyniaudavo TSRS vandenyse. 1960 m. ir 1961 m. su „Drakono" klasės jachta jis nugalėjo regatose „Aplink Kuršių marias". 1980 m. buvo pakviestas teisėjauti Maskvos olimpinių žaidynių Talino regatoje, o po trejų metų baigė aktyviai sportuoti.

Atminimo įamžinimas
-------------------

* Kuivižu jahtklube Salacgryvoje įkurtam *Latvijos buriavimo sporto muziejui* suteiktas J.Kanskio vardas
* Jo garbei rengiamos Rygos įlankos regatos

Šaltiniai
---------

* Maris Dale. *History of Ice boating in Latvia* Archyvuota kopija 2018-05-22 iš Wayback Machine projekto.
* *Jevgēņijs Kanskis*
* *Kuivižu jahtklubā atklās burāšanas sporta muzeju*
* Marija Mudėnienė. *Kuršių marių regatos*
* *Pirmo reizi notiks Rīgas līča regate un Jevgēņija Kanska kausa izcīņa burāšanā*
* *Atklās burātāja Kanska 100 gadu jubilejas izstādi*
* *К 110-летию Евгения Канского*
Jessup (deš.) su Jawaharlal Nehru, 1949 m.
**Filipas Džesapas** (angl. *Philip Caryl Jessup*; 1897 m. sausio 5 d.  Niujorke, JAV – 1986 m. sausio 31 d. Niujorke) – amerikiečių teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas, Kolumbijos universiteto profesorius, diplomatas, Tarptautinio Teisingumo Teismo (ICJ) teisėjas (1961–1970).

Biografija
----------

Hamiltono koledžo teisės bakalauras. 1924 m.  Jeilio universiteto teisės magistras. 1927 m. Kolumbijos universitete apgynė disertaciją, teisės daktaras.

1925–1946 m. Kolumbijos universiteto dėstytojas, vėliau tarptautinės teisės profesorius, nuo 1946 iki 1961 m. Hamiltono Fish tarptautinės teisės ir diplomatijos katedros vedėjas. Nuo 1948 m. Institut de Droit international narys. Jo vardu pavadintas tarptautinės teisės teismo inscenizacijų konkursas (angl. *Philip C. Jessup International Law Moot Court Competition*).

Bibliografija
-------------

* *American Neutrality and International Police.* Boston 1928
* *A Modern Law of Nations.* 1948
* *Transnational Law* New Haven 1956
* *The Birth of Nations.* New York 1974

Nuorodos
--------

* ASIL prezidentai: Philip Caryl Jessup Archyvuota kopija 2010-06-15 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Globa** – asmeniui negalint savarankiškai veikti teismo nustatomas teisinis statusas, kai pripažinus asmenį neveiksniu, jis praranda visas savo teises, jam skiriamas globėjas. Teismas, pripažinęs asmenį neveiksniu ar ribotai veiksniu, privalo nedelsdamas pradėti bylą dėl globos ar rūpybos nustatymo šiam asmeniui.

Globėju gali būti skiriamas tik veiksnus fizinis asmuo ir tik tuo atveju, kai yra jo rašytinis sutikimas. Skiriant asmenį globėju turi būti atsižvelgiama į jo moralines ir kitokias savybes, jo galimybę įgyvendinti globėjo funkcijas, jo santykius su asmeniu, kuriam nustatoma globa. Taip pat atsižvelgiama į globėjo pageidavimus bei kitas turinčias reikšmės aplinkybes. Globėjas, kuris yra globotinio tėvas, motina ar kitas artimasis giminaitis (t. y. seneliai, vaikai, vaikaičiai, broliai, seserys), pareigas atlieka neatlygintinai (LR CK 3.243).
| **Gloria Steinem** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1934 m. kovo 25 d. (89 metai)Toledo, Ohajas, JAV |
|  |
| Veikla | Feminizmo aktyvistė, rašytoja, žurnalistė |
| Parašas |
|  |

**Gloria Steinem** (g. 1934 m. kovo 25 d.) – amerikiečių žurnalistė, socialinė ir politinė aktyvistė; JAV feminizmo figūra, kuri XX a. 7-ojo deš. pabaigoje ir 8-ojo deš. pradžioje nacionaliniu mastu buvo pripažinta JAV feministinio judėjimo vadove ir atstove spaudai.

1969 m. Gloria išpopuliarėjo kaip feminisčių lyderė. XX a. 7-ajame dešimtmetyje G. Steinem įkūrė žurnalą „Niujorkas". 1963 m. sukrėtė šalį tiriamuoju pranešimu, kuriame rašoma, kaip elgiamasi su moterimis, dirbančiomis žurnale „Playboy". 8-ajame dešimtmetyje Gloria tapo žymia politike ir buvo viena iš antrosios bangos feminizmo, moterų teisių judėjimo lyderių.

Šiandien Steinem, kartu su Betty Friedan, yra laikoma viena iš svarbiausių Antrosios bangos moterų judėjimo JAV reformatore.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Gloria Steinem". historynet.com. Suarchyvuotas originalas 2014-10-04. Nuoroda tikrinta 2014-11-08.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
2. ↑  "Gloria Steinem". *Encyclopedia of World Biography*. 2004.. Prieigos data 2014-11-09.
**Savišvieta** – nuolatinis savarankiškas mokymasis, tenkinantis žmogaus profesinius, asmeninius bei dvasinius poreikius. Savišvieta apima savarankiškos fizinės ir protinės veiklos įgūdžių lavinimą, pažintinių gebėjimų ugdymą, kuris grindžiamas tiek gautomis žiniomis, tiek įgyta praktine patirtimi. Tai skatina socialinę integraciją, padidina asmens konkurencingumą darbo rinkoje ir gerina jo įsidarbinimo galimybes. Be to, savišvieta padeda žmogui socializacijos procese, t. y. padeda formuoti žmogų kaip visuomenės narį, kuris stengiasi ne tik perimti socialines ir kultūrines vertybes, bet ir save realizuoti visuomenėje.

Savišvietos pagrindiniai šaltiniai: bibliotekos, muziejai, teatrai, kino teatrai, žiniasklaida, literatūra, internetas, įvairūs būreliai, paskaitos, kursai, seminarai, atvirasis ir nuotolinis mokymas. Savišvietos būdu asmens įgyta kompetencija gali būti pripažįstama kaip baigta formaliojo švietimo programos (išskyrus studijų programas) dalis švietimo ir mokslo ministro nustatyta tvarka arba kaip studijų programos dalis – aukštosios mokyklos nustatyta tvarka.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Savišvieta*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-10-23.
2. 1 2  „Savišvieta". *www.infolex.lt*. Nuoroda tikrinta 2022-10-23.
3. ↑  *Holistinis mokymasis*. Vytautas Magnus University. . Nuoroda tikrinta 2022-10-23.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Savireguliacija**, *Homeostazė* (graikiškai μοιοστάση 'lygi, pusiausvyra būklė') atviros sistemos sugebėjimas grįžtamojo ryšio pagalba išlaikyti vidinį sistemos stabilumą, atsižvelgiant į aplinkos pokyčius. 1929 savireguliacijos sąvoką pasiūlė *Walter Cannon*.

Savireguliacija kaip procesas gali vykti bet kurioje sistemoje (darinyje, susidedančiame bent iš dviejų elementų, susijusių tarpusavio sąveikos ryšiais). Autoreguliacijos proceso pagrindas yra grįžtamasis ryšys tarp sistemos sudėtinių dalių (posistemių, subjektų, elementų). Jis vyksta savaime (lot. *eo ipso*) – be išorės pagalbos, iš vidaus, sistemos viduje.

Savireguliacija pasireiškia įvairiose (techninėse, socialinėse, biologinėse) sistemose.

Skirstymas į savireguliaciją ir išorinę reguliacija yra dalinai sąlyginis, kadangi priklauso nuo to, kaip apibrėžiama nagrinėjama sistema. Jei valdanti dalis atsiduria už sistemos ribų - turime išorinę reguliaciją.

Savireguliacija gamtoje
-----------------------

Gyvojoje gamtoje savireguliacija itin paplitusi. Išorinis žmogaus įsikišimas į biologinės sistemos veikimą, siekiant pagerinti vidinę jos organizaciją bei sąveiką joje, yra rizikingas, kadangi žmogus paprastai dar mažai žino apie tokių sistemų vidinį valdymą, kad galėtų efektyviai įsikišti.

### Organizmai

Kiekvienas organizmas yra savireguliacinis, kadangi jam būtina išlaikyti daug vidinių parametrų stabiliais (pvz. kūno temperatūrą, širdies veiklą, kraujotaką). Šią gyvųjų sistemų savireguliavimo savybę pastebėjo *Claude Bernard* 1878, ją apibūdindamas kaip vieną iš vidinės aplinkos (*Milieu intern*) požymių. Termoreguliacija gyvūnų organizmuose vyksta glaudžiai sąveikaujant atskiroms organų sistemoms ir posistemėms.

Natūrali organizmo savybė regeneruoti (regeneracija) irgi yra savireguliacijos pasireiškimas.

Grįžtamojo ryšio principai bei savireguliacija veikia taip pat ir sensorinių sistemų veikloje (otorinolaringolija).

### Ekosistemos

Ekosistema kaip gyvųjų (biotinių) ir negyvųjų (abiotinių) komponentų visuma (pvz. biocenozė) geba savarankiškai reguliuotis. Kiekvienas organizmas, turėdamas tam tikrą nišą ekosistemoje, veikia kitus organizmus, veikia pastarųjų gyvenamąją aplinką (populiacijos savireguliacija). Šie atitinkamai reaguoja į daromą poveikį: toleruoja, konkuruoja arba kovoja dėl savo ekologinės nišos.

Tarprūšinė ir vidurūšinė savireguliacija daugiausia realizuojasi per konkurenciją, plėšrą ir parazitizmą.

Taip pat skaitykite
-------------------

* pusiausvyra
Kauliukų išėmiklis rankoje
**Vyšnių kauliukų išėmiklis** – virtuvės įrankis pašalinti kauliukams iš vyšnių ir kitų panašių kaulavaisių (pvz. trešnių, alyvuogių). Paplitę rankiniai ir automatiniai prietaisai, gaminami iš tinkamo sąlyčiui su maistu plastiko su metalo detalėmis. 

Vyšnia yra apvalus arba pailgas sultingas kaulavaisis. Jo kauliukas apvalus arba kiaušiniškas, lygiu paviršiumi. Kauliukų branduoliai nenaudingi, todėl ruošiant uogienes, pagardus ir kitus patiekalus, įvairiais būdais yra šalinami iš vyšnios vaisiaus. Be pramoniniu būdu gaminamų modernių prietaisų, buityje taikomi ir alternatyvūs kauliukų išėmimo būdai, naudojant plaukų segtukus, kanceliarines sąvaržėles, kokteilių šiaudelius ir kt.

Veikimo principas
-----------------

Rankiniai prietaisai būna įvairių formų, laikomi rankoje. Vienas paprasčiausių – strypinis, su spaudomu spyruokliuojančiu stūmokliu, kurio pagalba vyšnių kauliukai išimami po vieną. 

Automatiniai vyšnių kauliukų išėmikliai yra našesni. Priklausomai nuo modelio, per valandą išimama kauliukų maždaug iš 12 kg vyšnių. Apdorojamos ne tik šviežios, bet ir konservuotos, šaldytos vyšnios. Tokiame prietaise vyšnios suberiamos į priėmimo indelį viršuje. Vaisiai slenka žemyn ir patenka į angą, kurioje juos po vieną suspaudžia nuleidžiamo stūmoklio antgalis ir lengvai išstumia kauliukus. Jie išbyra į apatinį konteinerį, o vyšnios be kauliukų latakėliu nurieda į paruoštą dubenį. Kai nuleistas stūmoklis atleidžiamas ir atšoka, kita vyšnia su kauliuku automatiškai įkrenta į jai skirtą laisvą vietą. Priklausomai nuo vaisiaus kauliuko dydžio, parenkamas reikalingas kiaurymės skersmuo. Stabilumo užtikrinimui įrenginys tvirtinamas prie stalo paviršiaus. 

* Vyšnios pjūvis
* Išėmiklis su stūmokliu
* Delne laikomas įrankis
* Žnyplių pavidalo išėmiklis
* Muziejinis eksponatas
* Automatinis išėmiklis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vaisių sėklose ir kauliukuose – cianidai
2. ↑  Kaip greitai ir paprastai iš vyšnių išimti kauliukus? Archyvuota kopija 2016-10-11 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vyšnių kauliukų išėmiklis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Automatinis vyšnių kauliukų išėmiklis (*youtube.com*)
| Vyžaina |
| --- |
| **Ilgis** | 6,6 km |
| **Baseino plotas** | 55,6 km² |
| **Ištakos** | Vižainio ežeras |
| **Žiotys** | Vištytis |
| **Šalys** | Lenkija, Lietuva |

**Vyžaina** (lenk. *Pisa Wisztyniecka*) – upė pietų Lietuvoje ir šiaurės Lenkijoje. Priklauso Priegliaus baseinui. Išteka iš Vižainio ežero Lenkijoje, įteka į pietinę Vištyčio ežero dalį. Yra didžiausias Vištyčio intakas. Ilgis – 6,6 km, iš jų 2,9 km teka Lietuvos teritorija. Baseino plotas – 55,6 km², Lietuvai tenka 11,4 km² baseino ploto. Vištyčio seniūnijoje, prie Pakalnių kaimo į Vyžainą įteka vienintelis intakas – Vizga (kairysis).

Pavadinimo kilmė
----------------

Upės pavadinimas rodo, kad upė teka *vizomis* apaugusia vaga. Jotvingių kalboje *vizos* - karklų rūšis.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Lietuvos upės (hidrografija ir nuotėkis): monografija /B.Gailiušis, J.Jablonskis, M.Kovalenkovienė. – Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001. - 792 p. ISBN 9986-492-64-5.
3. ↑  Jotvingių krašto istorijos paveldo metraštis
| ***Pulp*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Bulvarinis skaitalas |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė |
| Režisierius | Mike Hodges |
| Scenaristas (-ai) | Mike Hodges |
| Metai | 1972 |
| Žanras | nuotykių komedija |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Bulvarinis skaitalas** (angl.  *Pulp*) – 1972 m. sukurtas komiškas nuotykių filmas, nufilmuotas Maltoje.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Maiklas Kingas gyvena Romoje ir rašo pigius nuotykių romanus, vadinamus „pulp". Kartą jis gauna keistą užsakymą – parašyti paslaptingos įžymybės biografiją. Suintriguotas jis vyksta į Maltą, kur viešbutyje susipažįsta su paslaptingu ponu Mileriu, prisistatančiu profesoriumi iš Anglijos. Kingas galvoja, kad šis yra jo kontaktinis asmuo, turintis jį suvesti su įžymybe, tačiau kitą rytą randa Milerį negyvą vonioje.

Manydamas, kad tikroji auka turėjo būti jis, Kongas atvyksta į salą, kur susitinka Gilbertą Prestoną: buvusią kino žvaigždę, dažniausiai vaidinusią nusikaltėlius ir gangsterius bei turėjusią pažinčių su tikrais nusikaltėliais realiame gyvenime. Dabar sergantis vėžiu, Prestonas nori, kad jo atminimas būtų įamžintas dar iki mirties.

Suorganizavęs didelę gimtadienio šventę, Prestonas netrukus joje pradeda krėsti pokštus kitiems susirinkusiems. Kuomet joje pasirodo kunigu apsirengęs vyras ir paleidžia kelis šūvius, visi galvoja, kad tai tik dalis spektaklio, todėl, Prestonui, mirus, žudikui pavyksta pasprukti.

Likęs be medžiagos knygai, Kingas tampa detektyvu, bandančiu išsiaiškinti žmogžudystę. Kadangi Prestonas ketino rašyti atsiminimus, jis galėjo spėti atskleisti kai kurias paslaptis rašytojui, todėl Kingas jaučia, kad sekančiu taikiniu gali tapti jis. Net kai jam galų gale pavyksta išsiaiškinti nusikaltimo užsakovą, dėl savo paties saugumo jis priverstas laikyti paslaptyje...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Michael Caine – Maiklas Kingas
* Mickey Rooney – Prestonas Gilbertas
* Lionel Stander – Benas Dinučijo
* Lizabeth Scott – princesė Betė Cipola
* Nadia Cassini – Liza Adams
* Dennis Price – anglas
* Al Lettieri – Mileris
* Leopoldo Trieste – Markovičius
* Janet Agren
| „Bulvių valgytojai" |
| --- |
|  |
| Menininkas | Vincentas van Gogas |
| Metai | 1885 m. |
| Meno kryptis | postimpresionizmas |
| Medžiagos, technika | drobė, aliejus |
| Matmenys | 82 × 114 cm |
| Miestas (vieta) | Amsterdamas,  Nyderlandai |
| Muziejus | Van Gogo muziejus |

**Bulvių valgytojai** – olandų dailininko postimpresionisto Van Gogo (1853−1890) garsiausias „olandiškojo" periodo paveikslas.

Apie paveikslą
--------------

Paveikslą „Bulvių valgytojai" V. van Gogas nutapė per 1885 m. balandžio mėnesį Niuneno miestelyje pietų Nyderlanduose. Tai ambicingiausia Van Gogo „olandiškojo" periodo drobė, kuriai jis paruošė daugiau nei šimtą piešinių ir du tapytus eskizus. Paveikslas yra Van Gogo muziejuje Amsterdame ir galutinis eskizas − Kröller-Müller muziejuje Oterlo. Paveikslas yra tamsių spalvų ir vaizduoja žemos socialinės padėties žmones – valstiečių šeimą, susėdusią aplink stalą ir valgančią bulves. Tuo šis kūrinys turi ryšių su tuometinės olandų Hagos realistinės dailės mokyklos stilistika.

Paveiksle pavaizduota De Groot-van Rooij valstiečių šeima, tačiau Van Gogui nerūpėjo tikslūs valstiečių portretai. Jis stengėsi perteikti sunkią valstiečių dalią, jų buities atmosferą. Veikėjai vaizduojami iškreiptais veidais, sulysusiomis kaulėtomis rankomis. Vincentas rašė broliui Teo apie paveikslą: *„Matai, aš norėjau jį sukurti, kad žmonės turėtų supratimą, kaip šie žmonės, kurie valgo bulves prie menkos lempos šviesos, dirbo žemę tomis pačiomis rankomis, kuriomis dabar ima maistą ... ir jie sąžiningai nusipelnė savo valgio"*. Vėliau dailininkas sukūrė paveikslo litografiją.

Nuorodos
--------

* *Masters of Art - Vincent van Gogh*. Delphi Classics, 2014.
* Van Gogo muziejus
* Kröller-Müller muziejus
| ***Bulvaras*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Boulevard |
| Kilmės šalis |  Kanada |
| Režisierius | Penelope Buitenhuis |
| Scenaristas (-ai) | Andrea Wilde |
| Metai | 1994 |
| Žanras | drama, trileris |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Bulvaras** (angl. *Boulevard*) – 1994 m. Kanadoje sukurtas trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Rae Dawn Chong – Ola
* Kari Wuhrer – Dženifer
* Lou Diamond Philips – Hasanas
* Lance Hendriksen – Maklarenas
* Joel Bissonnette
* Katie Griffin

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jauna moteris Dženifer pabėga nuo savo smurtaujančio draugo, įsėdusi į pirmą pasitaikiusį autobusą. Atsidūrusi Toronte be pinigų ir daiktų, ji susipažįsta su prostitute Ola, kuri priima ją į savo namus. Šios suteneris Hasanas nužudo jam nepaklususią kitą prostitutę, tačiau bylą tiriančiam policininkui Maklarenui Ola atsisako liudyti. Dženifer, kuri taip pat pradeda verstis prostitucija, nusprendžia netylėti ir išlaisvinti merginas nuo Hasano. Tuo metu mieste pasirodo jos buvęs vaikinas, ketinantis ją susigrąžinti bet kokia kaina.
| ***Žiaurūs policininkai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Poliziotti violenti |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Michele Massimo Tarantini |
| Scenaristas (-ai) | Adriano BelliFranco FerriniSauro ScavoliniMichele Massimo Tarantini |
| Metai | 1976 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 94 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Žiaurūs policininkai** (it.  *Poliziotti violenti*) – 1976 m. Italijoje sukurtas kriminalinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Henry Silva – majoras Paolo Alteris
* Antonio Sabato – komisaras Paolo Tosi
* Ettore Manni – teisininkas Vieris
* Silvia Dionisio – Ana
* Franca Scagnetti
* Rosario Borelli

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Majoras Alteris, kol vykdomas tyrimas dėl jo pulke įvykusio nelaimingo atsitikimo, kurio metu žuvo parašiutininkai, laikinai perkeliamas į Romą. Čia jis tampa berniuko pagrobimo liudininku ir sutrukdo nusikaltėliams įvykdyti nusikaltimą. Po kelių dienų jį užpuola ir žiauriai sumuša kaukėti vyrai, tačiau Alteris spėja pastebėti, jog šie ginkluoti naujo modelio automatais, kurie buvo skirti kariuomenei. Pasveikęs jis susipažįsta su komisaru Tosiu, tiriančiu nusikaltimą, ir abu ima aiškintis, kokiu būdu kariuomenės ginklai pateko nusikaltėliams ir atskleidžia planuojamą valstybinį perversmą...
| **Lappula** |
| --- |
| Ežinis žiaudrinys (*Lappula squarrosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Agurkliniai  *( Boraginaceae)* |
| Gentis: | Žiaudrinys  *( Lappula)* Moench |

 |

**Žiaudrinys** (*Lappula*) – agurklinių (*Boraginaceae*) šeimos augalų gentis. Jos rūšis dažnai sunku atskirti, kadangi jos skiriasi tik vaisiaus struktūra.

Šios genties augalai yra vienmečiai, dvimečiai ir daugiamečiai žoliniai augalai, padengti paprastais šiurkščiais plaukeliais. Būdingi ilgos formos žiedynai, sudaryti iš piltuvo formos melsvų žiedelių. Brandina kibius vaisius. Viena iš geriausiai žinomų rūšių yra ežinis žiaudrinys  (*L. squarrosa*), garsėjantis kaip piktžolė.

Daugiausia rūšių yra sutelkta Vidurinėje Azijoje, gentis taip pat paplitusi Pietryčių Europoje, Šiaurės Amerikoje, Rytų Azijoje ir Afrikoje.

Gentyje yra šios rūšys:

* *Lappula barbata*
* *Lappula cenchrusoides*
* *Lappula diploloma*
* *Lappula marginata*
* *Lappula occidentalis*
* Ežinis žiaudrinys (*Lappula squarrosa*)

Galerija
--------

* *Lappula barbata*
* *Lappula occidentalis*
* *Lappula spinocarpos*
* *Lappula deflexa*
* Ežinis žiaudrinys

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žiaudrinys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑
2. ↑
| ***Žiaurus Milanas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Milano violenta |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Mario Caiano |
| Scenaristas (-ai) | Mario Caiano |
| Metai | 1976 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 91 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Žiaurus Milanas** (it.  *Milano violenta*) – 1976 m. Italijoje sukurtas kriminalinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Claudio Cassinelli – Raulis
* Silvia Dionisio – Leila
* John Steiner – Faustas
* Vittorio Mezzogiorno – Valteris
* Biagio Pelligra – Torpeda
* Elio Zamuto – policijos komisaras

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Ketvertas kaukėtų nusikaltėlių įsiveržia į finansinę bendrovę, tačiau apsauga spėja iškviesti policiją. Šiai pasirodžius, du grobikai pasprunka automobiliu ir po ilgo persekiojimo pasislepia. Likę dviese užsibarikaduoja su 9 įkaitais ir po derybų išsidera automobilį pasitraukti. Bandant pabėgti, vienas plėšikų žūna, tuo tarpu antrasis pradeda ieškoti savo bendrininkų. Kol policija, nuosekliai rinkdama įrodymus, palaipsniui aiškinasi nusikaltėlių tapatybes, pastarieji, nusprendę, kad pinigus geriau pasidalinti pusiau negu į 3 dalis, mėgina atsikratyti buvusiu bendrininku. Sužeistas šis slapstosi pas savo meilužę ir nusprendžia dar kartą pamėginti laimę atgauti pinigus, o lemiamo nusikaltėlių susidūrimo fone pasirodo ir policija...