recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Meinongas美濃 |
| --- |
| *Čongčiengo ežeras* |
|  |
| 

MeinongasMeinongas

22.890093°0′0″ š. pl. 120.566883°0′0″ r. ilg.﻿ / ﻿22.89009°š. pl. 120.56688°r. ilg.﻿ / 22.89009; 120.56688﻿ (Meinongas)Koordinatės: 22.890093°0′0″ š. pl. 120.566883°0′0″ r. ilg.﻿ / ﻿22.89009°š. pl. 120.56688°r. ilg.﻿ / 22.89009; 120.56688﻿ (Meinongas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Taivano vėliava Taivanas |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 41 258  |
| **Plotas** | 120,0316 km² |
| **Tankumas** (2014) | 344 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.meinong-en.kcg.gov.tw |
|  **Vikiteka** | Meinongas |

**Meinongas** (kin. 美濃, pinyin: *Měinóng*; hak. *Mì-nùng*) – vienas iš Gaosiongo rajonų, esantis pietų Taivane. Gyventojų 41 tūkst. (2014 m. duomenys). Rajono kultūrą paveikė čia gyvenantys hakai. Vietovėje nuo 1630 m. gamintas tabakas, taip pat Meinongas garsėja skėčių iš aliejinio popieriaus gamyba. Juos daugiausia gamina hakai, skėčiai eksportuojami į Japoniją. Verčiamasi turizmu.

Geografija
----------

Meinongas išsidėstęs Gaosiongo šiaurės rytuose. Vakaruose ribojasi su kaimyniniu Čišano rajonu, šiaurėje su Šanlinu, rytuose su Liugujumi ir pietuose bei pietryčiuose su Pingdongo apskritimi. Meinongo kraštovaizdis kalnuotas, vietomis su upių išvagotomis lygumomis, besitęsiančiomis į Pingdongo apskritį. Rajonas iš šiaurės į pietus ištįsęs apie 15 km ir iš vakarų į rytus apie 9 km, apimant teritoriją, kurios bendras plotas 120,0316 km².

Vyrauja švelnus atogrąžų musoninis klimatas. Vidutinė metinė temperatūra būna 23 °C, per metus iškrenta maždaug 1500–2000 kritulių.

Istorija
--------

Pirminis vietovės pavadinimas Minongas (瀰濃) (kuris, manoma, kilo iš vietinių žodžio *Malang*) buvo pakeistas į Meinongas Japonijos kolonijiniais laikais.

XVIII a. čia atsikėlė daug imigrantų iš žemyninės Kinijos, daugiausia kinų tautybės žmonių, kurių dauguma priklausė hakų etninei grupei. Dėl gausiai čia esamo vandens jie vertėsi žemės ūkiu. XX a. Meinongas svarbą įgavo būdamas tabako auginimo centru.

Išnašos
-------

1. ↑  Crook, Steven (2006-11-09). „The tobacco sheds of Meinong". China Post. Nuoroda tikrinta 2008-09-24.
2. ↑  Fang, Rita (2002-12-04). „Challenges of globalization confront secluded town". Taiwan Journal. Nuoroda tikrinta 2008-09-24.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RGaosiongo rajonai |
| --- |
|  |
| Administracinis centras: Lingja ir Fengšanas |
|  |
| Ankstyvieji rajonai | 
Čiandzinas · Čidzinas · Čiandženas · Dzuojingas · Gušanas · Jančengas · Lingja · Nandzi · Sanminas · Siaogangas · Sinsingas | Gaosiongo padėtis Taivano žemėlapyje |
|  |
| Fengšano regionas | 
Daliao · Dašė · Dašu · Fengšanas · Linjuanas · Niaosongas · Ženvu |
|  |
| Gangšano regionas | 
Alianas · Čiaotou · Čiedingas · Džiguanas · Gangšanas · Hunėjus · Jančao · Jonganas · Ludžu · Mituo · Tianliao |
|  |
| Čišano regionas | 
Čišanas · Dziasianas · Liugujus · Maolinas · Meinongas · Namasija · Neimenas · Šanlinas · Taojunas |

 |
| San Fernandas*San Fernando de la Buena Vista* |
| --- |
|        |
| *San Fernando gatvė* |
|  |
| 

San FernandasSan Fernandas

34°27′0″ p. pl. 58°37′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.45000°š. pl. 58.61667°r. ilg.﻿ / 34.45000; 58.61667﻿ (San Fernandas (Buenos Airės))Koordinatės: 34°27′0″ p. pl. 58°37′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.45000°š. pl. 58.61667°r. ilg.﻿ / 34.45000; 58.61667﻿ (San Fernandas (Buenos Airės)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Buenos Airių provincija Buenos Airių provincija |
| **Departamentas** | San Fernando partidas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 145 165  |
| **Altitudė** | 81 m |
|  |
|  **Vikiteka** | San Fernandas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Sán Fernándas |

**San Fernandas**, pilnai ***San Fernando de la Buena Vista*** (isp. *San Fernando de la Buena Vista*) – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, 20 km į šiaurės vakarus nuo Buenos Airių centro, Paranos deltos pakraštyje. Partido centras. Geležinkelio stotis prie Buenos Airių–Rosarijo linijos. Praeina valstybinis kelias nr. 9 link Rosarijo iš šalies šiaurės vakarų. Miestą aptarnauja keletas Buenos Airių miesto autobusų maršrutų. Yra Aransasu Švč. Dievo Motinos bažnyčia, miesto muziejus, senamiestis su būdinga XIX a. architektūra.

Istorija
--------

San Fernandas įkurtas 1806 m. pavadintas tuometinio Astūrijos princo (vėliau Ispanijos karaliaus) Fernando garbei. 1821 m. tapo partido centru, 1902 m. suteiktos miesto teisės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Sán Fernándas.
Koordinatės: 32°42′22.60″ š. pl. 117°09′42.63″ v. ilg.﻿ / ﻿32.7062778°š. pl. 117.1618417°r. ilg.﻿ / 32.7062778; 117.1618417

San Diego parodų centras
**San Diego Comic-Con International** (arba tiesiog **Comic-Con**) – įvairias meno šakas apimanti mugė, kasmet vykstanti San Diege, Kalifornijoje, JAV. Renginys vyksta keturias dienas (nuo ketvirtadienio iki sekmadienio), trečiadienį vyksta uždara peržiūra, skirta tik profesionalams, eksponentams ir kai kuriems svečiams, užsiregistravusiems visoms keturioms dienoms.

Organizacija „Comic-Con International" taip pat rengia kitas dvi parodas, „WonderCon" ir „Alternative Press Expo" (APE). Abu rengiami San Fransiske. Nuo 1974 m. „Comic-Con" mugėje teikiami Rašalinės apdovanojimai (*Inkpot Award*) svečiams ir asmenims, kurie domisi populiariųjų menų industrija, bei taip pat „Comic-Con" direktorių tarybos ir renginio komiteto nariams. Čia taip pat teikiami ir Eisnerio apdovanojimai.

Pradžioje mugėje buvo pristatomi tik mokslinės fantastikos ar fentezi tematikos komiksų knygos, filmai, televizijos programos ir susijusios populiariojo meno šakos. Dabar renginys apima platesnę populiariosios kultūros elementų įvairovę, kaip kad siaubo žanrą, anime, manga, žaislus, kolekcionuojamų kortų žaidimus, kompiuterinius žaidimus, internetinius komiksus ir fentezi romanus. Pasak Forbes, tai didžiausias tokio tipo renginys pasaulyje.[1] 2010 m. San Diego parodų centre, kuriame vyko „Comic-Con", apsilankė daugiau kaip 130 000 lankytojų.[2] Pagal tai „Comic-Con" yra ketvirtas didžiausias renginys, susijęs su komiksais, po „Comiket", „Angoulême International Comics Festival" ir „Lucca Comics and Games".

Istorija
--------

Mugė įkurta 1970 m. pavadinimu „**Golden State Comic Book Convention**" grupelės asmenų iš San Diego: Shel Dorf, Richard Alf, Ken Krueger ir Mike Towry. Vėliau vadinosi „San Diego Comic Book Convention".

Renginiai
---------

Be paviljonų, seminarų ir studijų, kuriose bendraujama su komiksų knygų profesionalais, mugėje rodomi būsimų kino filmų ir serialų anonsai, rengiamos apžvalgos su žymiausiomis komiksų ir kompiuterinių žaidimų kompanijomis. Vakarais vyksta apdovanojimų ceremonijos, kasmetinis maskaradinis kostiumų konkursas ir „Comic-Con" nepriklausomų filmų festivalis, kuriame rodomi tiek trumpametražiai, tiek pilnametražiai filmai, neturintys platinimo sandėrių.

Taip pat vyksta eklektinių filmų, japonų animacijos programos, žaidimų ir kitokie renginiai.

Išnašos
-------

1. ↑  David M. Ewalt (2011-07-25). „The Coolest Costumes Of Comic-Con". *Forbes*. Nuoroda tikrinta 2013-07-09.
2. ↑  Weisberg, Lori (2010-11-22). „Comic-Con registration crashes for second time". *San Diego Union-Tribune* (San Diego, California). Nuoroda tikrinta 2010-11-24.
| **James Thomas Fallon** |
| --- |
|  |
| Jimmy Fallon 2013 m. |
| Gimė | 1974 m. rugsėjo 19 d. (48 metai)Bruklinas, Jungtinės Amerikos Valstijos |
| Sutuoktinis (-ė) | Nancy Juvonen |
| Vaikai | 2 |
|  |
| Veikla | aktorius, vedėjas, komikas |
| Sritis | televizija, muzika, filmai, knygos |
|  |
|  **Vikiteka** | Jimmy Fallon |

**Džeimsas „Džimis" Tomas Felonas** (*James Thomas Fallon*; g. 1974 m. rugsėjo 19 d.) – JAV aktorius, komikas, TV laidų vedėjas, muzikantas. Aktorius žinomas dėl savo vaidmenų satyrinėje TV laidoje „Saturday Night Live" ir vakaro pokalbių laidoje „The Tonight Show Starring Jimmy Fallon".

J. Fallon gimė 1974 m. rugsėjo 19 d. Brukline, o 21 metų persikėlė į Los Andželą ieškoti galimybių dirbti aktoriumi.

1998 m. jis prisijungė prie „NBC" kanalo komedijinės laidos „Saturday Night Live". Čia jis dirbo iki 2004 m. ir tapo įžymybe. 2001 m. amerikietis vedė MTV filmų apdovanojimų ceremoniją.

Vėliau jis paliko šią laidą ir suvaidino poroje filmų – „Taxi" (2004 m.) ir „Fever Pitch" (2005 m.).

2009 m. aktorius grįžo į NBC televiziją ir pradėjo vesti savo laidą „Late Night with Jimmy Fallon". 2014 m. jis tapo šeštuoju istorijoje laidos „The Tonight Show" vedėju.

J. Fallon taip pat yra parašęs 5 knygas ir išleidęs 2 komedijos ir muzikos albumus.

2010 m. J. Fallon vedė Primetime Emmy apdovanojimų ceremoniją. Jis pats šiuose apdovanojimuose yra laimėjęs 7 kartus.

2017 m. aktorius vedė 74-tųjų Auksinio gaublio apdovanojimų ceremoniją.

Nuorodos
--------

* Aktoriaus profilis IMDB bazėje

Šaltiniai
---------

1. ↑  Our Host for the 74th Golden Globe Awards: Jimmy Fallon
|  |
| --- |
| **Panevėžio „Minties" gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Panevėžio „Minties" gimnazija herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Panevėžio „Minties" gimnazija|250px]] |
| **Adresas** | Kniaudiškių g. 40, Panevėžys |
| **Direktorius(-ė)** | Ramutė Stasevičienė |
| **Mokinių skaičius** | 503 (2022/2023 m.m.) |
| **Įkūrimo data** | 1989 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | XXX (2021 m.) |
| **Pedagogų skaičius** | 47 (2022/2023 m.m.) |

**Panevėžio „Minties" gimnazija** (iki 2008 m. *Panevėžio Minties vidurinė mokykla*, iki 2004 m. *Panevėžio 18-oji vidurinė mokykla*) – dieninė savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Panevėžyje, Kniaudiškių g. 40, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190423912. Steigėjas – Panevėžio miesto savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Mokykla pastatyta 1989 m. rugsėjo 1 d. pagal netipinį naujausią miesto mokyklos projektą. Projekto vyr. architektas Sigitas Kuncevičius, vyr. inžinierius A. Blažys. Mokyklą statė Panevėžio statybos trestas. Pagal šį projektą pastatytos mokyklos Alytuje, Kaune, Vilniuje. Nuo 2001 m. mokykloje nebekomplektuotos pradinės klasės, mokykla siekė gimnazijos statuso.

2004 m. gegužės 6 d. organizuoti mokyklos vardo rinkimai. 2004 m. liepos 8 d. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos sprendimu Panevėžio 18-ajai vidurinei mokyklai suteiktas „Minties" vardas. 2007 m. liepos mėn. mokykla išleido 16-ąją abiturientų laidą, įteikta 114 brandos atestatų. 2008 m. sausio 8 d. patvirtintas įsakymas dėl Panevėžio „Minties" vidurinės mokyklos ugdymo programos akreditacijos. Nuo 2008 m. rugsėjo 1 d. mokykla tapo keturmete gimnazija.

Direktoriai
-----------

* 1989–2019 m. Egidijus Samas
* 2019 m. Ramutė Stasevičienė

Žymūs mokytojai
---------------

Mokytojai, dirbantys gimnazijoje nuo pat jos įkūrimo (1989 m.):

* Reda Ambrazaitienė – rusų kalbos mokytoja metodininkė
* Ligita Dauderienė – muzikos mokytoja metodininkė
* Nijolė Krivickienė – lietuvių kalbos mokytoja metodininkė
* Zita Morkūnienė – rusų kalbos mokytoja metodininkė
* Vaidotas Rulys – istorijos mokytojas metodininkas

Išnašos
-------

1. „Minties" gimnazija
2. ↑  „Minties" gimnazija
3. Gimnazijos mokytojai
4. ↑  Gimnazijos mokytojai

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
| Bžegaslenk. *Brzeg* |
| --- |
|              |
| *Švento kryžiaus bažnyčia* |
|  |
| 

BžegasBžegas

50°52′0″ š. pl. 17°29′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.86667°š. pl. 17.48333°r. ilg.﻿ / 50.86667; 17.48333﻿ (Bžegas)Koordinatės: 50°52′0″ š. pl. 17°29′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.86667°š. pl. 17.48333°r. ilg.﻿ / 50.86667; 17.48333﻿ (Bžegas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Opolės vaivadija |
|  |
| **Meras** | Jerzy Wrębiak |
|  |
| **Gyventojų** (2012 m.) | 37 329  |
| **Plotas** | 14,6 km² |
| **Tankumas** (2012 m.) | 2 557 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 49-300 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Bžegas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Bžègas |

**Bžegas** (lenk. *Brzeg*; vok. *Brieg*) – miestas pietvakarių Lenkijoje. Įsikūręs Silezijoje, Opolės vaivadijoje, kairiajame Odros upės krante. Bžego apskrities administracinis centras. 37 329 gyventojai (2012 m. duomenys).

Istorija
--------

1250 m. miesteliui suteiktos savivaldybės teisės. 1297 m. pastatyta gynybinė siena. 1311–1675 m. buvo Žemutinės Silezijos kunigaikštystės (Bžego kunigaikštystės) sostinė. Ją valdė Piastų dinastija. 1428 m. sudegintas hesitų.

1595 m. Bžege pastatyta dar viena gynybinė siena. Trisdešimtmečio karo metu buvo smarkiai nuniokotas. Austrijos įpėdinystės karo metu bombarduotas Prūsijos pajėgų. 1807 m. okupuotas Napoleono kariuomenės. Vėliau buvo valdomas Habsburgų dinastijos.

Galerija
--------

* RotušėRotušė
* Pagrindinė miesto aikštėPagrindinė miesto aikštė
* Piastų rūmaiPiastų rūmai
* Šv. Mikalojaus bažnyčiaŠv. Mikalojaus bažnyčia
| **Kandukūris Vyrešalingamas** |
| --- |
|  |
| Visas vardas | కందుకూరి వీరేశలింగం పంతులు = Kandukūri Vīrēśaliṅgaṁ Pantulu |
| Gimė | 1848 m. birželio 16 d.Radžamandris, Andhra Pradešas |
| Mirė | 1919 m. gegužės 27 d. (70 metų)Madrasas |
| Tautybė | telugas |
| Sutuoktinis (-ė) | Bapama Radžjalakšmė |
| Religija | hinduizmas |
|  |
| Veikla | rašytojas, visuom. veikėjas, vertėjas |
| Sritis | telugų literatūra |

**Kandukūris Vyrešalingamas** (telug. కందుకూరి వీరేశలింగం  = *Kandukūri Vīrēśaliṅgaṁ*; g. 1848 m. birželio 16 d. – m. 1919 m. gegužės 27 d.) – Indijos rašytojas, rašęs telugų kalba. Laikomas šiuolaikinės telugų literatūros pradininku.

Gimė brahmanų šeimoje. Dalyvavo Nacionaliniame judėjime už Indijos nepriklausomybę. Pradėjo leisti žurnalus telugų kalba, 1887 m. „Brahma samadž" pavyzdžiu įkūrė kultūrinę draugiją „Brahmo mandyr". Nuo 1919 m. buvo Literatūros mėgėjų draugijos prezidentas. Tyrė telugų literatūros istoriją, parašė komedijų, farsų, autobiografiją, į telugų kalbą išvertė Kalidasos „Šakuntalą". Svarbiausias kūrinys – „Radžašekharos gyvenimas" (telug. రాజశేఖర చరిత్రము  = *Rājaśēkhara caritramu*, 1880 m.).

Kandukūris Vyrešalingamas buvo didelis kastinio susiskirstymo priešininkas, smerkė moterų beteisiškumą, kraičiu pagrįstus vedybinius papročius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kandukūris Vyrešalingamas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė, 289 psl.
| ***Jis blogesnis už mane*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Lui è peggio di me |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Enrico Oldoini |
| Scenaristas (-ai) | Enrico OldoiniBernardino Zapponi |
| Vaidina | Adriano Celentano  Renato Pozzetto |
| Metai | 1984 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 108 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Jis blogesnis už mane** (it.  *Lui è peggio di me*) – 1984 m. Italijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Adriano Celentano – Leonardo
* Renato Pozzetto – Lučiano
* Kelly Van der Velden – Džovana
* Daniel Stephen – kaubojus Rojus
* Sergio Renda – Franzoni
* Liliana Bocchi
* Rita Catania
* Vincenzo De Toma
* Rossella Gardini

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Leonardo ir Lučiano – geriausi draugai nuo vaikystės. Nors jie jau seniai suaugo, tačiau nuolatos leidžia laiką kartu ir krečia kvailystes, jau netinkančias jų amžiui. Jie kartu turi dirbtuves, kuriose remontuoja ir nuomoja senovinius automobilius. Kartą į juos kreipiasi pasiturintis ponas, norėdamas išsinuomoti limuziną savo dukters vestuvėms. Leonardo tam prieštarauja, tačiau Lučiano sutinka ir draugui tenka nusileisti. Nuvykęs paimti nuotakos (Džovanos), Leonardo ją įsimyli, sukelia avariją, po kurios jaunoji atsiduria ligoninėje, o vestuvės nutraukiamos.

Leonardo pradeda susitikinėti su Džovana, tačiau slepia tai nuo Lučiano. Sužinojęs šis visais įmanomais būdais pradeda stengtis sugriauti jų draugystę, kol ši nenuėjo per toli. Kai vis tik jiedu susituokia, bičiulis nusprendžia suvaidinti mirštąs...
| **Xiphosura** |
| --- |
| Kardauodegis Tachypleus tridentatusKardauodegis *Tachypleus tridentatus* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Cheliceriniai  *( Chelicerata)* |
| Klasė: | Kardauodegiai  *( Xiphosura)* |

 |

**Kardauodegiai** (*Xiphosura*) – chelicerinių nariuotakojų potipio klasė. Kardauodegiai išliko mažai pakitę 445 milijonų metų. Artimiausi jiems nariuotakojai – voragyviai (vorai ir skorpionai). Yra išlikusios keturios kardauodegių rūšys: viena Šiaurės Amerikoje, kitos trys Pietų ir Rytų Azijoje.

Kardauodegiai poruojasi sausumoje išlipę į krantą, tai atlieka kartą per metus, pavasarį, per jaunatį arba pilnatį. Šių nariuotakojų patelė užauga iki 60 cm ir 4,5 kg, ji žymiai didesnė už patinėlį. Poruojantis patinėlis būna patelės viršuje. Patelės kiaušinėlius gali apvaisinti daugiau nei vienas patinėlis. Poravimosi naktį Š. Amerikoje jų pakrantėse susitelkia nuo 5 iki 10 milijonų.

Sandara
-------

Kardauodegiai turi 6 poras galūnių. Penkias poras naudoja judėjimui, o vienos, vadinamos cheliceromis, atlieka čiuptuvų funkciją, pagriebia maistą ir įdeda į burną. Jie taip pat turi penkias plokščias žiaunas. Jie yra plėšrūnai ir maitėdos. Minta dvėsena, kirmėlėmis ir moliuskais, jų ieško užpakalinėmis galūnėmis įsikasę į vandenyno dugną. Jų užpakalinė dalis karpyta, siaurėjanti, o uodega smailėjanti, padedantis judėti ir atsiversti. Uodegoje taip pat yra šviesos receptoriai. Turi taip pat 2 facetines akis, kurios jautrios šviesai. Šios akys yra priekyje, viršutinėje dalyje ant šarvo. Tačiau bei jų kardauodegiai dar turi aštuonias akis, kurios išdėstytos įvairiose kūno dalyse. Jie turi palyginus storą ir didelį apsauginį šarvą viršuje, todėl sunku atsiversti. Jei pavyksta, atsiverčia naudodami uodegą, ja nežymiai pasikeldami. Tačiau neretai išmesti į krantą ant nugaros žūsta.

Jų kraujas mėlynas, krešėja reaguodamas į bakterijas. Šis kraujas naudojamas farmacijoje. Kiekvienais metais iš vienos kardauodegių rūšies, pasaginių krabų, surenkami dideli jo kiekiai, vėliau krabai paleidžiami ir didžioji dalis jų išgyvena po kraujo nuleidimo procedūros netekę maždaug 30 % kraujo.

Literatūra
----------

1. ↑  „Iliustruotasis mokslas". 2010. Vasaris. Nr. 2. 45-46 p.
2. 1 2 3  „Iliustruotasis mokslas". 2010. Vasaris. Nr. 2. 46 p.
3. ↑  „Iliustruotasis mokslas". 2010. Vasaris. Nr. 2. 47 p.
|  *Jimmy Vicaut*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Jimmy Vicaut |
| Gimė | 1992 m. vasario 27 d. (30 metų) |
| Atstovauja (-vo) |  Prancūzija |
| Aktyvumo metai | 2009 - dabar |
|  |
| Rungtys | Sprintas |
| Asmeniniai rekordai | 60 m: 6.53  100 m: 10.07  200 m: 20.58 |
|  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  **Europos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**1 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
|  |
| Kiti titulai | Europos jaunimo čempionas |
| World Athletics profilis: |  |

**Jimmy Vicaut** (g. 1992 m. vasario 27 d.) – Prancūzijos lengvaatletis, kuris specializuojasi sprinto rungtyse.

Biografija
----------

2009 m. Vicaut debiutavo pasaulio jaunių čempionate, kur finale 100 m distanciją įveikė per 10,89 s ir užėmė septintąją vietą. 2010 m. pasaulio jaunimo čempionate lengvaatletis finale distanciją įveikė per 10,28 s ir pelnė bronzos medalį. Tais pačiais metais sportininkas debiutavo 2010 m. Europos čempionate, kur kartu su Prancūzijos komanda pelnė aukso medalį 4x100 m estafetėje. Po metų sportininkas debiutavo ir 2011 m. pasaulio čempionate. Individualioje rungtyje Vicaut pasiekė finalą ir užėmė šeštąją vietą, o komandinėje estafetėje kartu su Prancūzijos rinktine pelnė sidabro medalį. 2012 m. Europos čempionate Vicaut pelnė ir savo pirmąjį suaugusių lygio tarptautinį medalį individualioje 100 m bėgimo rungtyje iškovodamas sidabro medalį

Nuorodos
--------

* Jimmy Vicaut IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2012-06-29 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Bocmanmatas** (rus. *боцманмат*) – Rusijos karinio jūrų laivyno puskarininkių pareigos, egzistavusios nuo XVIII a. pradžios iki 1917 m.

Pareigos jau egzistavo 1699 m. Tuo metu bocmanmatas vadinosi *pabocmanis* (rus. *подбоцман*). Pareigos buvo įteisintos 1720 m. Petro I Jūrų statute.

Bocmanmatai buvo rikiuotės puskarininkiai. Už juos vyresni buvo bocmanai, žemesni – paprasti rikiuotės puskarininkiai. Bocmanmatais tapdavo puskarininkiai, turintys bent metų stažą ir išlaikę atestaciją, jei būdavo vakansija.
Bocmanmato vardą suteikdavo ir vairininkams, signalininkams, narams.

Bocmanmatas turėdavo išmanyti takelažo darbus, rangauto pakėlimo ir nuleidimo tvarką, laivo ginkluotę, kompasą, valčių buriavimą ir vairavimą, laivo švartavimą, skylių korpuse uždengimą lopais. Bocmanmatas vadovavo savo skyriui, todėl turėjo žinoti savo pavaldinių darbines vietas, prižiūrėti jų aprangos ir artelės indų švarą. Kai nebūdavo bocmano, bocmanmatas turėjo teisę jį pavaduoti ir vadovauti denio komandai.

Į bocmanmatą kreipdavosi „Pone bocmanmate".

Bocmanmato pareigos buvo panaikintos 1917 m.
*Kitos reikšmės – Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia.*
Koordinatės: 55°15′12″ š. pl. 24°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.25333°š. pl. 24.76667°r. ilg.﻿ / 55.25333; 24.76667

|  Ukmergės šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Ukmergės |
| **Savivaldybė** | Ukmergės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Ukmergė |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 8 |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1820 m. |
| **Stilius** | neoklasicizmas |

**Ukmergės šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Ukmergėje. Neoklasicistinė, turi baroko bruožų.

Parapijos teritorijoje yra Vaižganto kapinių, Bernotiškių koplyčios.

Bažnyčios interjeras
Pagrindinis fasadas

Istorija
--------

Ukmergėje pirmoji bažnyčia pastatyta apie 1387 m. (viena pirmųjų Lietuvoje). Klebonui išlaikyti Jogaila skyrė 3 valakus žemės. Apie 1560 m. pastatyta nauja parapijos bažnyčia. Maskvos kariuomenė 1655 m. bažnyčią sudegino. Ji iki 1674 m. atstatyta. Vėlesnė, statyta 1764 m. 1786 m. sudegė. Netrukus pastatyta laikina. Ukmergėje 1761–1773 m. veikė jėzuitų misija.

Klebono Motiejaus Šneideravičiaus rūpesčiu ir parapijiečių aukomis 1800–1820 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. Jai 1813 m. priklausė šie kaimai: Baubliai, Kunigiškiai (arba Padraziai), Mažeikiai, Neprausčiai, Vareikiai. Rusijos valdžia 1842 m. bažnyčios žemes nusavino. Liko sklypas mieste ir 18 ha Mikailiškių palivarkas. Parapija, priklausiusi Vilniaus vyskupijai, 1849 m. su dekanatu prijungta prie Žemaičių vyskupijos. Bažnyčia 1875 m. ir 1901–1902 m. remontuota. Ukmergės dekanatas 1926 m. priskirtas Kauno arkivyskupijai.

Pagal inžinieriaus Vaclovo Michnevičiaus projektą klebono Leono Špokevičiaus rūpesčiu ir parapijiečių lėšomis (dalį lėšų davė JAV lietuvis Pr. Kalibatas) bažnyčia 1931–1939 m. perstatyta. Ji padidinta, pristačius presbiteriją ir dvi zakristijas buvusio fasado gale. Buvusios apsidės gale pastatytas naujas fasadas su portiku. Bažnyčią 1935 m. iš naujo konsekravo arkivyskupas Juozapas Skvireckas. Klebonas Jonas Aleksiūnas (1901–1987), (Ukmergėje 1947–1957 m.) ją suremontavo.

Architektūra
------------

Bažnyčia neoklasicistinė, turi baroko bruožų, stačiakampio plano, bebokštė. Vidus 3 navų, dengtų cilindriniais skliautais. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su stulpiniais vartais. Jame stovi klasicistinė varpinė. Jos apačia akmenų mūro, viršus medinis.

Galerija
--------

* Bažnyčios interjerasBažnyčios interjeras
* Centrinis bažnyčios altoriusCentrinis bažnyčios altorius
* Altorius bažnyčios kairiojoje navojeAltorius bažnyčios kairiojoje navoje
* Altorius bažnyčios dešiniojoje navojeAltorius bažnyčios dešiniojoje navoje
* SakyklaSakykla
* VargonaiVargonai

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ukmergės šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Ukmergės šv. apaštalų Petro ir Povilo parapijos svetainė
**Karcanų spaustuvė** – spaustuvė ir leidykla, veikusi Vilniuje 1580–1620 m.

Istorija
--------

Spaustuvę įkūrė Jonas Karcanas (m. apie 1611 m.), į Vilnių atsikėlęs iš Losko, kur 1576–1580 m. spausdino Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės arijonų protektoriaus J. Kiškos dvare. Spaustuvės leidiniai išsiskyrė šriftų derinimu, geru meniniu apipavidalinimu. Tai viena pirmųjų Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės spaudos įmonių, veikusių komercijos pagrindais, ji nesilaikė griežtos konfesinės priklausomybės. Po tėvo mirties spaustuvę paveldėjo sūnus Juozapas (m. 1620 m.) ir žentas P. B. Kmita, 1612 m. išsikėlęs į Liubčią, prie Naugarduko.

Leidyba
-------

Iš viso 1580–1620 m. išleista apie 150 knygų lotynų ir lenkų kalbomis, tarp jų M. Čechovico, J. Radvano (be kitų, epas „Radviliada"), P. Skargos, A. Volano tekstai, Cicerono, Heliodoro, J. Lipsijaus, Erazmo Roterdamiečio knygų vertimai, pirmasis Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės giesmynas su gaidomis. Išleido pirmuosius Lietuvos Didžiosios kunigaikštystėje savarankiškai spausdintus kalendorius.

Bibliografija
-------------

* Emanuelis Alvaras. Trys knygos apie gramatikos mokymą vadovėlis (originalas – *Manoel Alvarez. De institutione grammatica libri tres… Lisbonae, 1572*), 1592 m.
* Jokūbas Gretseris. Graikų kalbos mokymas (originalas – *Jacob Gretser. Institutiones linguae Graecae… Ingolstat, 1593*), 1604 m.
* Kalendorius 1606 Viešpaties metams (*Kalendarz na rok Panski 1606*), 1605 m.
* Kalendorius 1607 Viešpaties metams (*Kalendarz na rok Panski 1607*) 1606 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Karcanų spaustuvė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 411 psl.
Drebulynas (Vakarų Sajanas, Rusija)
Lapuočiai rudenį (Naujasis Džersis, JAV
Miško paklotė lapuočių miške (Ukraina)
**Lapuočių miškai** – miškai, kuriuose auga lapuočiai medžiai ir krūmai, kasmet numetantys lapus. Paplitę vidutinio, subtropinio ir tropinio klimato juostose.

Charakteristika
---------------

Šio tipo miškai yra aukšti, 25–40 m, juos daugiausiai reprezentuoja du medžių ardai, krūmų ardas ir žolinių augalų danga, kurioje galima matyti dar du ar tris lygius pagal žolių aukštį. Būdingas lapuočių miško bruožas yra tai, kad žolių rūšių įvairovė vyrauja, palyginti su medžių įvairove. Lapuočių miško medžiai pasižymi dideliu šakotumu, sudarydami tankią lają. Medžių lapų lakštai paprastai būna ištisiniai, skiautėti ar iškarpyti, kartais sudėtiniai. Šie lapai palyginti ploni ir nepritaikyti atlaikyti stiprias sausras ar šalčius, todėl prasidėjus nepalankiam laikotarpiui, jie numetami.

Skiriami visžaliai lapuočiai, kurių lapai krinta ne vienu metu, keičiasi nepastebimai, ir vasaržaliai lapuočiai, numetantys lapus vienu metu. Pagal medžių lapų charakteristikas (dydį), skiriami plačialapių miškai, kuriuose viršutinio ardo medžiai turi didelius ir vidutinio dydžio lapus, jie išsiskiria dideliu atsparumu šešėliui ir reiklumu dirvožemiui, yra šviesomėgiai. Tai ąžuolas, klevas, liepa, uosis, guoba. Plačialapiai miškai labiausiai paplitę ir auga palyginti švelnaus, ne kontinentinio klimato zonoje. Plačialapiai lapuočiai ir spygliuočiai medžiai sudaro mišriuosius miškus. Mažalapiuose miškuose vyraujančios medžių rūšys turi mažus lapus. Tai beržų, drebulių ir alksnių miškai. Šie miškai yra labiau šviesomėgiai ir mažiau reiklūs dirvožemio derlingumui, jie taip pat yra atsparesni šalčiui.

Pagal lapų sandarą ir medienos savybes vidutinio klimato juostų lapuočių miškai skirstomi į kietųjų lapuočių miškus (ąžuolynai, bukynai, skroblynai, uosynai) ir minkštųjų lapuočių miškus (baltalksnynai, beržynai, drebulynai, juodalksnynai).

Lietuvoje
---------

Lietuvos lapuočių miškai užima 40,8 % bendro miškų ploto. Jų sudėtis nuo viso miškų ploto:

* beržynai – 20,6 %,
* juodalksnynai – 6,6 %,
* baltalksnynai – 6,3 %,
* drebulynai – 3,2 %,
* uosynai – 2,4 %,
* ąžuolynai – 1,9 %,
* kiti – 0,8 %.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lapuočių miškai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Большая советская энциклопедия. Лиственные леса. *dic.academic.ru*
2. ↑  *Lapuočių miškai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
Bodiamo pilis
**Bodiamo pilis** (angl. *Bodiam Castle*) − tvirtovė pietų Anglijoje, Rytų Sasekso grafystėje, prie Roterio upės.

Bodiamo pilis − viena iš labiausiai žinomų Anglijoje. Ji pastatyta Ričardo II įsakymu 1385 m. Šią vandens pilį supa didžiulis vandens griovys, kuris panašus į ežerą. Pilis buvo statoma gynybai nuo galimo Prancūzijos užpuolimo. Bet tuo pačiu metu pilis buvo pritaikyta ir gyvenimui joje. Jos graži apdaila bylojo apie pilies šeimininkų turtingumą ir galingumą. Pilietinio karo metais Bodiamo pilis buvo užimta generolo Volerio armijos. Nuo to laiko pilyje niekas negyveno ir ji po truputį sunyko.

1815 m. pilį norėta visiškai nugriauti, tačiau ją išgelbėjo *Džonas Fuleris* (*John Fuller*), kuris nupirko šį didingą statinį ir taip jį išgelbėjo. 1925 m. pilis atiteko lordui *Kerzonui Kedlestonui* (*Curzon Kedleston*), kuris ją perdavė valstybei.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bodiamo pilis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Bodiamo pilis Archyvuota kopija 2010-01-16 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Juncus ensifolius** |
| --- |
| Kardalapis vikšris (*Juncus ensifolius*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Šeima: | Vikšriniai  *( Juncaceae)* |
| Gentis: | Vikšris  *( Juncus)* |
| Rūšis: | Kardalapis vikšris  *( Juncus ensifolius)* |

 |

**Kardalapis vikšris** (*Juncus ensifolius*) – vikšrinių (*Juncaceae*) šeimos žolinių augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Šiaurės Amerikoje, Japonijoje, Rusijos Tolimuosiuose Rytuose, dabar įveista daugelyje kraštų. 

Tai daugiametis žolinis augalas, siekiantis 20-60 cm aukštį. Lapai nedideli, susitelkę pažeme. Žiedynas nedidelis, tamsiai rudas, yra stiebo viršūnėje. Vaisius – smulki sėklų dėžutė. 

Kardalapis vikšris auga vandens telkinių pakrantėse. Dekoratyvus, tinkamas tvenkinių, kūdrų pakrančių apželdinimui, tačiau neprižiūrimas greitai plečiasi.
**Karajakupovo kultūra** – ankstyvųjų viduramžių archeologinė kultūra, ją išskyrė G. Matvejeva pagal 1962 m. ir 1967 m. kasinėtą Karajakupovo (Čišmų rajonas, Baškirija) piliakalnį.

Arealas
-------

Karajakupovo kultūra VIII a. – IX a. paplitusi Pietų Urale, Pauralėje, Demos, Belos ir Karnos baseinuose. Kultūros pagrindas – Kušnarenkovo kultūra.

Kultūra
-------

Karajakupovo kultūros žmonės – pusiau klajokliai, vertėsi gyvulininkyste ir žemdirbyste. Naudojo lipdytą keramiką – apskritadugnius puodus, prie kaklelio puoštus ornamentais – duobutėmis, zigzagų juostomis ir brūkšneliais, vainikas dažniausiai puoštas smulkiomis įkartomis. Karajakupovo kultūrai būdingi įtvirtinti piliakalniai (manoma, sezoninė stovykla) su gyvenamaisiais būstais – palapinėmis arba jurtomis.

Mirusiuosius laidojo pilkapiuose, negiliose duobėse, aukštielninkus (galvūgalyje dėtas molinis indas su maistu ar gėrimu, kojūgalyje – suvyniota arklio oda ar arklio pakinktai) su įkapėmis, viename pilkapyje randama nuo 1-3 iki 20-30 mirusiųjų kapų, ritualinių žirgų galvų palaidojimų. Vyrų kapuose rasta ginklų (geležinių ir kaulinių strėlių antgalių, kalavijų, kovos kirvių), moterų – papuošalų (bronzinių ar sidabrinių pakabučių, karolių, apyrankių, medalionų). Karajakupovo kultūros kapuose rasta dirhemų, kurie rodo prekybinius ryšius su Vidurinės Azijos gyventojais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Karajakupovo kultūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 380 psl.
| Karageliškių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|300pxpx]] |
| 

Karageliškių piliakalnisKarageliškių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°47′16.8″ š. pl. 24°56′58.5″ r. ilg.﻿ / ﻿54.788000°š. pl. 24.949583°r. ilg.﻿ / 54.788000; 24.949583Koordinatės: 54°47′16.8″ š. pl. 24°56′58.5″ r. ilg.﻿ / ﻿54.788000°š. pl. 24.949583°r. ilg.﻿ / 54.788000; 24.949583 |

 |
| Vieta | Elektrėnų savivaldybė |
| Seniūnija | Vievio seniūnija |
| Plotas | 65x30 |
| Naudotas | I t-metis prieš Kr. – I t-metis po Kr. |
| Žvalgytas | 2017 |
| Registro Nr. | 41588 |

**Karageliškių piliakalnis** – piliakalnis Elektrėnų savivaldybėje, Vievio seniūnijoje, netoli Karageliškių kaimo. Piliakalnis atrastas ir užregistruotas 2017 m. Piliakalnis yra Neries regioninio parko Elniakampio kraštovaizdžio draustinio teritorijoje.

Piliakalnio aikštelė pailga šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi apie 65 m ilgio ir 30 m pločio. Aikštelės pietvakarių gale yra apie 33 m ilgio, 11-14 m pločio ir 1-1,5 m aukščio nuo aikštelės kiek lenktas pylimas, už šio pylimo esančio griovio pastebimas nežymus pakilimas, galbūt buvusio antrojo pylimo liekanos, trečias apie 0,5 m aukščio pylimas yra piliakalnio šiaurės rytiniame šlaite.

Nuorodos
--------

* Karageliškių piliakalnis Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto.
**Plinijus Jaunesnysis** (lot. *Gaius Plinius Caecilius Secundus*; 61 m. – apie 113 m.) – romėnų teisininkas, autorius ir politikas. Plinijaus Vyresniojo sūnėnas ir auklėtinis .

Biografija
----------

Plinijus Jaunesnysis plačiausiai žinomas dėl savo laiškų, kurių išliko per 247. Kai kurie iš jų buvo adresuoti imperatoriams ar kitiems žymiems to laikotarpio romėnams, pavyzdžiui, istorikui Tacitui. Valdant imperatoriui Trajanui (98–117 m. e. m.) Plinijus Jaunesnysis buvo Romos imperijos magistratas. Jo laiškai suteikia daug įžvalgų apie Romos provincijų valdymą.

Plinijaus Jaunesniojo laiškuose užfiksuotas detaliausias Vezuvijaus išsiveržimo aprašymas, nors laiškas istorikui Tacitui parašytas tik 25 m. po traumatiško įvykio, kurio metu žuvo Plinijaus dėdė ir globėjas Plinijus Vyresnysis.

Plinijaus Jaunesniojo laiškuose, jam administruojant Bitinijos ir Ponto provinciją, taip pat randamas vienas ankstyviausių krikščionių paminėjimų. Laiške imperatoriui Trajanui 112 m. e. m. valdovo klausiama patarimo, kaip elgtis su įtariamais krikščionimis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  vle.lt
2. ↑  Gajus Plinijus Jaunesnysis, *Iš laiškų: apie gyvenimą, valdžią ir mirtį*, sudarė ir iš lotynų kalbos vertė Aleksandra Teresė Veličkienė, Vilnius: Tyto alba, 2015
3. ↑  Plinijus Jaunesnysis, *Laiškai* LXV–LXVI.
4. ↑  Plinijus Jaunesnysis, *Laiškai* 10.96.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Plinijus Jaunesnysis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Menzelinskas*Мензелинск* |
| --- |
|        |
| 

MenzelinskasMenzelinskas

55°43′0″ š. pl. 53°05′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.71667°š. pl. 53.08333°r. ilg.﻿ / 55.71667; 53.08333﻿ (Menzelinskas)Koordinatės: 55°43′0″ š. pl. 53°05′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.71667°š. pl. 53.08333°r. ilg.﻿ / 55.71667; 53.08333﻿ (Menzelinskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Totorija Tatarstanas |
| **Rajonas** | Menzelinsko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 17 030  |
| **Altitudė** | 90 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Menzelinskas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Menzeli̇̀nskas |

**Menzelinskas** (rus. *Мензелинск*, tot. *Минзәлә*) – miestas Rusijoje, Tatarstane, 292 km į rytus nuo Kazanės, 50 km nuo Naberežnyje Čelnų, prie Menzelios žemupio (faktiškai prie Kamos žemupio tvenkinio); rajono centras. Pro miestą eina Kazanės–Ufos plentas. Žemės ūkio technikos remonto dirbtuvės, maisto (sulčių ir mineralinio vandens) pramonė. Veikia žemės ūkio technikumas, pedagoginė kolegija, yra Šv. Nikolajaus soboras (1807 m.), mečetė (1910 m.), krašto muziejus, dramos teatras.

2010 m. 46,8 % miesto gyventojų buvo totoriai, 49,3 % – rusai.

Istorija
--------

XVI a. vid. miesto vietoje pastatyta baškirų tvirtovė. XVIII a. Menzelinskas buvo Jemelijano Pugačiovo sukilimo vienas iš centrų. 1781 m. Menzelinskui suteiktas miesto statusas, tapo apskrities centru. XIX a. pab. miesto gyventojai vertėsi medžiokle, žvejyba, žemdirbyste, siuvimu, sviesto, degtukų gamyba. 1930 m. tapo rajono centru.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Europa*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Menzeli̇̀nskas.
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 280
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Hydrilla verticillata**Apsauga: 2(V) – Pažeidžiama rūšis |
| --- |
| Menturlapė ežerutė (Hydrilla verticillata)Menturlapė ežerutė (*Hydrilla verticillata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Dumblialaiškiažiedžiai  *( Alismatidae)* |
| Eilė: | Vandenplūkiečiai  *( Hydrocharitales)* |
| Šeima: | Vandenplūkiniai  *( Hydrocharitaceae)* |
| Gentis: | Ežerutė  *( Hydrilla)* |
| Rūšis: | Menturlapė ežerutė  *( Hydrilla verticillata)* |

 |

**Menturlapė ežerutė** (*Hydrilla verticillata*) – vandenplūkinių (*Hydrocharitaceae*) šeimos ežerutės (*Hydrilla*) genties augalų rūšis.

Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Auga vandenyje, turi lankstų, vandens liūliuojamą stiebą, tartum gyvatė. Tai daugiametis vandens augalas, kurio stiebas siūliškas, negausiai šakotas, iki 3 m ilgio. Lapai menturiniai, viršutinėje stiebo dalyje sutankėdami dažnai sudaro tankią puokštišką galvutę. Žiedai neryškūs, pavieniai. Žydi birželio – liepos mėn. Auga ežeruose. Dauginasi ir vegetatyviškai.

Daugiau paplitęs pietryčių ir rytų Lietuvos ežeruose.
**Karaičių kapinynas** – prūsų kapinynas prie Karaičių kaimo (vok. *Gut Korjeiten*, buv. Žuvininkų apskritis, nuo 1946 m. rus. *Путилово – Putilovas*, Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sr.), Girmavos upės pakrantėje, kalvos šlaite.

Tyrimai
-------

Kapinyne 1884-1885 m. Otas Tišleris ištyrė apie 400 kapų, tyrinėjimų duomenys neskelbti. 1897 m. Adalbertas Becenbergeris tirtoje Karaičių kapinyno dalyje rado dar kelis kapus. Rasta nedegintų ir sudegintų II a. – VI a. mirusiųjų kapų, juos dengė akmenų grindinėliai. II a. mirusieji laidoti nedeginti galva į šiaurę, III a. – IV a. – sudeginti, palaikai pilti į urnas, V a. – VI a. – sudeginti be urnų. Rasta žirgų kapų. II a. moterų kapuose rasta segių, stiklo, emalio ir gintaro karolių apvarų, apyrankių ir diržų su ažūriniais apkalais, verpstukų. Vyrų kapuose rasta ietigalių, kirvių, peilių, antskydžių. Aptikta juodojo molio glūdintu paviršiumi indų, vienas jų puoštas meandromis. III a. – VI a. kapuose rasta sidabrinių dirbinių: antkaklių, apyrankių, žiedų, Romos monetų, kurias išleido Hadrianas, Antoninas Pijus, Domicianas, Faustina I, Krispina, Julija Mamėja. Taip pat rasta V a. žalvarinių kniedėmis prie dirželių tvirtinamų pentinų, segių trikampe kojele. Viename kape buvo sidabrinio indo fragmentas, Hadriano (117-138 m.) ir Antonino Pijaus (138-161 m.) Romos monetų. Aptiktas iš Romos imperijos įvežtas skambalas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdemaras Šimėnas. *Karaičių kapinynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 375 psl.

Koordinatės: 54°50′00″ š. pl. 20°01′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.83333°š. pl. 20.01944°r. ilg.﻿ / 54.83333; 20.01944
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Plimutas (reikšmės).*

| Plimutasangl. *Plymouth* |
| --- |
| *Kornvalio gatvė* |
|  |
| 

PlimutasPlimutas

50°22′0″ š. pl. 4°09′0″ v. ilg.﻿ / ﻿50.36667°š. pl. 4.15000°r. ilg.﻿ / 50.36667; 4.15000﻿ (Plimutas (Anglija))Koordinatės: 50°22′0″ š. pl. 4°09′0″ v. ilg.﻿ / ﻿50.36667°š. pl. 4.15000°r. ilg.﻿ / 50.36667; 4.15000﻿ (Plimutas (Anglija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Anglija Anglija |
| **Grafystė** | Devonas (grafystė) |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 247 300  |
|  |
|  **Vikiteka** | Plimutas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Plìmutas |

**Plimutas** – miestas esantis pietvakarių Anglijoje, Plimo ir Tamaros upių žiotyse. Plimuto įlankoje ir yra vienas didžiausių uostų Europoje.

Miestas garsus savo jūrine praeitimi, o II pasaulinio karo metu čia buvo Karališkų jūrų pajėgų laivyno bazė, viena svarbiausių Jungtinėje Karalystėje ir vokiečių oro pajėgų pirminių taikiniu. Po 1941 m. intensyvaus bombardavimo miestas buvo atstatytas. Čia yra vis dar didžiausia karinių jūrų laivyno bazė vakarų Europoje. Svarbiausios lankytinos vietos mieste yra Karališkoji tvirtovė (*Royal Citadel*), *Devonport Royal Dockyard* (Karališkų jūrų pajėgų laivų statykla) ir Barbakanas, nuo kurio 1620 m. piligrimai iškeliaudavo į Naujajį pasaulį. Plimuto universitetas turi 30 tūkst. studentų (ketvirtasis pagal dydį Jungtinėje Karalystėje). 1877 m. įkurtas  Plimuto koledžas.

Sportas
-------

* Plymouth Argyle FC (futbolas)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Karakas (reikšmės).*

| Karakasالكرك |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

KarakasKarakas

31°11′0″ š. pl. 35°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿31.18333°š. pl. 35.70000°r. ilg.﻿ / 31.18333; 35.70000﻿ (Karakas)Koordinatės: 31°11′0″ š. pl. 35°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿31.18333°š. pl. 35.70000°r. ilg.﻿ / 31.18333; 35.70000﻿ (Karakas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Jordanijos vėliava Jordanija |
| **Muchafaza** | Karako muchafaza |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 21 678  |
| **Altitudė** | 930 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Karakas |

**Karakas** (arab. الكرك = *al-Karak*) – miestas vidurio Jordanijoje, 140 km į pietus nuo Amano, stačiašlaitės aukštumos, iš trijų pusių apsuptos slėnių, viršūnėje. Muchafazos centras. Verčiamasi žemės ūkiu ir prekyba, amatais, turizmu.

Karako įžymybė – XI a. kryžiuočių Karako pilis.

Istorija
--------

Miestas gyvenamas nuo geležies amžiaus. Jis buvo vienas svarbiausių moabitų centrų, tuo metu vadintas ***Kir-Moabu***. Biblijoje minimas kaip ***Ker-Harezetas***, priklausęs Asirijos imperijai. Vėliau miestą užkariavo nabatėjai, o 105 m. – romėnai (jiems valdant vadintas ***Areopoliu***). Miestas buvo svarbus prekybinis centras prie Karalių kelio. Bizantijos laikais vadintas Karaku (*Kharkha*), tapo vyskupijos centru.

Karako pilis
1142 m. kryžiuočių riteris Pajenas pastatė Karako pilį. Tačiau kryžiuočiai ją valdė neilgai – 1188 m. Saladinas pilį užėmė. Vėliau pilį ir miestą valdė įvairūs arabų valdovai, osmanai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kuvasajusuzb. *Quvasoy* |
| --- |
| 

KuvasajusKuvasajus

40°18′0″ š. pl. 71°58′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.30000°š. pl. 71.96667°r. ilg.﻿ / 40.30000; 71.96667﻿ (Kuvasajus)Koordinatės: 40°18′0″ š. pl. 71°58′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.30000°š. pl. 71.96667°r. ilg.﻿ / 40.30000; 71.96667﻿ (Kuvasajus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Uzbekijos vėliava Uzbekija |
| **Vilajetas** | Ferganos vilajetas |
| **Rajonas** | (vilajeto pavaldumo miestas) rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1954 m. |
|  |
| **Gyventojų** (1989) | 75 000  |
| **Altitudė** | 797 m |

**Kuvasajus** − vilajeto pavaldumo miestas Ferganos vilajete (Uzbekija). Iki Taškento − 256 km, iki vilajeto centro Ferganos − 19 km.

Įkurtas 1954 m. suteikiant miesto teises darbininkų gyvenvietei. Šiuolaikinis išplanavimas. Mieste yra 29 vidurinės mokyklos. Mieste yra kultūros rūmai, muzikos mokykla, 2 koledžai. Už 2 km − siena su Kirgizija. Mieste yra karinė bazė.

Geografija
----------

Miestas yra Ferganos slėnio pietryčiuose.

Į šiaurės vakarus nuo miesto yra nedideli kalnai, priklausantys Alajaus masyvui. Mieste teka upė Isfairamas (Syrdarjos intakas), iš kurios iškasti keli kanalai.

Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė liepos temperatūra − +30 °C, sausio − 0 °C.

Demografija
-----------

Miestas turi apie 75 tūkst. gyventojų (1989 m. duomenys).

75 % gyventojų uzbekai, 5 % − rusai, kiti − tadžikai, kirgizai, totoriai ir kt.

Į Kuvasajų buvo atkeldinta deportuotų Krymo totorių.

1989 m. Kuvasajuje vyko etniniai konfliktai tarp uzbekų ir turkų meschetinų. Tuo metu iš miesto emigravo dauguma europiečių kilmės gyventojų.
|  |
| --- |
| **Degaičių mokykla** |
| [[Vaizdas:|Degaičių mokykla herbas|center|100px]] |
| Degaičių mokykla |
| **Adresas** | Degaičiai, Telšių raj. |
| **Direktorius(-ė)** | Dalija Simanauskienė |
| **Mokinių skaičius** | 75 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 13 |

**Telšių rajono Degaičių pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Telšių raj. Degaičiuose, Degaičių g. 5, vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190582156. Steigėjas Telšių rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Buvusi mokykla, 2015 m.
1956–1957 m. veikė pradinė, 1957–1995 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, 1995–2012 m. pagrindinė mokykla. Vėliau tapo Telšių Ateities progimnazijos skyriumi.

Direktoriai
-----------

* Dalija Simanauskienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Telšių r. Degaičių pagrindinė mokykla. Vz.lt (tikrinta 2023-05-10).
2. ↑  Degaičių skyrius. Ateitistelsiai.lt (tikrinta 2023-05-10).
Koordinatės: 41°54′6.6″ š. pl. 12°29′26.7″ r. ilg.﻿ / ﻿41.901833°š. pl. 12.490750°r. ilg.﻿ / 41.901833; 12.490750

 Šv. Karolio prie keturių fontanų bažnyčios fasadas
**Šv. Karolio prie keturių fontanų bažnyčia** (it. *San Carlo alle Quattro Fontane*) – Romos bažnyčia, kuri pastatyta 1638−1641 m. laikotarpyje pagal Frančesko Borominio projektą. Tai pirmasis Borominio savarankiškas kūrinys, kuris jį išgarsino, ir vienas garsiausių Europos baroko architektūros statinių.

Istorija
--------

Bažnyčią 1634 m. užsakė Ispanijos trinitorių vienuoliai. Tai buvo pirmasis savarankiškas Frančesko Borominio projektas, kurį jis labai vertino, todėl darbus atliko vienuoliams nemokamai. Bažnyčia yra dedikuota Šv. Karoliui Boromėjui (1538−1584), kuris tuo metu buvo vienas naujausių katalikų bažnyčios šventųjų. Dėl savo mažumo bažnyčia Romoje vadinama mažybine forma *San Carlino*. Statybos daugiausia vyko 1638−1641 m. laikotarpiu. Vėliau bažnyčios statybos buvo pertraukiamos dėl lėšų trūkumo, fasadas baigtas tik 1677 m. 

Dėl labai nepatogios ir ankštos vietos bažnyčia yra labai neįprasto išplanavimo, kuriame galima atpažinti graikišką kryžių su ovalo formomis. Bažnyčios kupolas yra ovalo formos, kurio vidinės pusės dekoras paremtas ankstyvųjų krikščionių bažnyčiose naudotais dekoraciniais elementais. Bažnyčios kompozicinėje struktūroje dominuoja trikampio forma, kas galbūt yra aliuzija į Šv. Trejybę. Bažnyčios pavadinimas yra susijęs su jos pastatymo vieta, kuri yra prie gatvių susikirtimo, kuriame pastatyti keturi fontanai. Prie bažnyčios yra mažas vienuolyno kluatras.

Bažnyčios vaizdai
-----------------

* Bažnyčios planas
* Kupolo vidinė pusė
* Interjeras
* Kluatras

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: San Carlo alle Quattro Fontane** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* www.greatbuildings.com
* britannica.com
* www.italian-architecture.info Archyvuota kopija 2014-09-30 iš Wayback Machine projekto.
* smarthistory.khanacademy.org Archyvuota kopija 2014-10-06 iš Wayback Machine projekto.