recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*
Koordinatės: 55°13′53″š. pl. 25°38′49″r. ilg.﻿ / ﻿55.2313°š. pl. 25.6469°r. ilg.﻿ / 55.2313; 25.6469

|  Stirnių šv. Jono Krikštytojo Nukankinimo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Molėtų |
| **Savivaldybė** | Molėtų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Stirniai (Mindūnai) |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1940 m. |

**Stirnių šv. Jono Krikštytojo Nukankinimo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Stirnių kaime, prie  **114**  Molėtai–Kaltanėnai–Ignalina  kelio.

Istorija
--------

Bažnyčios interjeras
Stirniuose jau 1726 m. buvo dvi koplyčios: viena jėzuitų šv. Jono, kurią Molėtų klebonas aplankydavo dukart per metus: per šv. Kazimierą ir per šv. Baltramiejų apaštalą. Matyt, panaikinus jėzuitų ordiną joje pamaldų nelaikydavo 1795 m. Kita Stirnių koplyčia priklausė Žarnovskiams. Ją Molėtų klebonas aplankydavo per šv. Mariją Magdalietę ir šv. Kotryną. Stirnių jėzuitai veikė plačioje apylinkėje nuo XVII a. pabaigos. Jie turėjo valdų (Mockėnų ir Vikėnų kaimus – abu dabar Suginčių seniūnijoje), ežerų, daugiausiai užrašytų Žarnovskių. Suginčių koplyčioje Stirnių jėzuitai krikštydavo ir tuokdavo. Žinomi Molėtų krašte dirbę XVII a. pabaigos – XVIII a. pradžios tėvai jėzuitai Delamarsas, Jonas Balandis.
Perstatoma Stirnių koplyčia (atrodo, buvusi jėzuitų) išliko iki XX a.

1922 m. įkūrus parapiją, pamaldos laikytos koplyčioje. 1931 m. kitoje vietoje pastatyta laikina medinė bažnyčia. 1937–1940 m. kunigai Jonas Kazlauskas ir Jonas Daugėla (1909–1941) su parapijiečiais pastatė dabartinę akmenų mūro bažnyčią. Klebonas J. Daugėla 1941 m. birželio 29 d. besitraukiančių raudonarmiečių nušautas.

Architektūra
------------

Bažnyčia masyvi, stačiakampio plano, su plačiu bokštu ir apside. Vidus 3 navų, atskirtų lieknais piliastrais. Šventoriaus tvora medinių statinių. Jame yra kapinės.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* Bažnyčia, papuošta 75 metų jubiliejuiBažnyčia, papuošta 75 metų jubiliejui
* Vargonų chorasVargonų choras

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stirnių šv. Jono Krikštytojo Nukankinimo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑
| **Henryk Teleżyński** |
| --- |
| Gimė | 1905 m. gegužės 27 d.Panevėžys, Rusijos imperija |
| Mirė | 1989 m. gegužės 26 d. (83 metai)Gloskuvas, Lenkijos Liaudies Respublika |
|  |
| Veikla | Botanikas, dėstytojas |

**Henrik Teležinski** (1905 m. gegužės 27 d. Panevėžyje, Rusijos imperija – 1989 m. gegužės 26 d. Gloskuve, Lenkijos Liaudies Respublika) – botanikas, profesorius, dėstytojas.

Biografija
----------

Gimė 1905 m. gegužės 27 d. Panevėžyje. 1932-1935 m. studijavo genetikos mokslus biologijos institute Varšuvoje. 1948-1952 m. Vroclavo universiteto botanikos instituto direktorius. Daug prisidėjo prie Vroclavo botanikos sodo atkūrimo. 1950-1956 m. Vroclavo universiteto anatomijos katedros docentas. Nuo 1956 m. Varšuvos universiteto anatomijos katedros docentas. 1964 m. tapo profesoriumi. Dirbo žurnalo *Acta Societatis Botanicorum Poloniae* redaktoriumi. 1955-1973 m. Lenkijos botanikų draugijos valdybos pirmininkas. Mirė 1989 m. gegužės 26 d. Gloskuve.

Literatūra
----------

* Zygmunt Hejnowicz: Wspomnienie o profesorze Henryku Teleżyńskim. „Wiadomości Botaniczne". 46 (3/4), 2002. ISSN 0043-5090.
* Tomasz Majewski: Profesor Henryk Teleżyński (1905–1989). „Wiadomości Botaniczne". 36 (3/4), 1992. ISSN 0043-5090.
| **Kęstutis Bagdanavičius** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. gruodžio 30 d. (61 metai)Lietuva Santaka |
| Sutuoktinis (-ė) | Jolanta |
| Vaikai | Tomas, Asta, Indrė, Gabrielė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kalvarijos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos liaudies partija, Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis |

**Kęstutis Bagdanavičius** (g. 1961 m. gruodžio 30 d. Santakoje) – Lietuvos ir Kalvarijos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, olimpinis bokso teisėjas.

Biografija
----------

1980 m. baigė Kalvarijos vidurinę mokyklą.

UAB „Arvi ir ko" spec. produktų vadovas.

Lietuvos liaudies partijos narys, Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. Nuo 2011 m. Kalvarijos savivaldybės tarybos narys.

Lietuvos bokso federacijos teisėjas. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse teisėjavo 28-iose bokso dvikovose.

Žmona Jolanta, vaikai Tomas, Asta, Indrė, Gabrielė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Olympedia - Kęstutis Bagdanavičius
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

***Darkwave*, Tamsioji Banga** – XX a. aštuntajame – devintajame dešimtmečiuose susiformavęs muzikinis stilius. Nukreiptas į gotikinę auditoriją, savo kūryboje jungiantis elektroninę, industrinę, eksperimentinę, neoklasikinę muziką.

Priešingai klasikiniam gotikiniam rokui, *darkwave* melodika daugiausia sukurta elektroninės muzikos pagrindu, garsai susintezuoti. Tuo pačiu, *darkwave* stilius labiau eksperimentinis, dažnai persipina su neofolkloru, ambientine, klasikine muzika. Kaip ir kitai gotikinei muzikai, *darkwave* būdinga melancholiška, mistiška, į tamsą, mirtį, pagonybę, okultizmą nukreipta tematika, eilės dažniausiai poetiškos, simbolistiškos, gilios. Dalis kolektyvų pagrindinį dėmesį sutelkia ne į žodžius, o į skambesį, tuomet vokalas atlieka tik pritariantį bendrai kompozicijai vaidmenį (būdingi ištęsti vokalai, išgalvota kalba).

Susiję, persipinantys stiliai: Coldwave, Ethereal Wave, Gothic rock, Neoclassical.

Žymesni atlikėjai: Dead Can Dance, Diary of Dreams, Love Is Colder Than Death, Ataraxia, Narsilion, Arcana, Nox Arcana, Sopor Aeternus, Theodor Bastard ir kt.
Koordinatės: 55°46′53.66″ š. pl. 24°49′53.47″ r. ilg.﻿ / ﻿55.7815722°š. pl. 24.8315194°r. ilg.﻿ / 55.7815722; 24.8315194

Kurilinis maumedis Palėvenės dvaro parke
**Stirniškių kurilinis maumedis** – vienas iš dviejų Lietuvoje esančių kurilinių maumedžių, augantis Kupiškio rajone, Stirniškiuose, 0,5 km į šiaurę nuo kelio  **122**  Daugpilis–Kupiškis–Panevėžys . Medis auga Lėvens kraštovaizdžio draustinyje esančiame Palėvenės dvaro parke. Šis medis laikomas savivaldybės botaniniu gamtos paveldo objektu. Saugomų teritorijų valstybės kadastre įregistruotas 2011 m. vasario 17 d.

Šį Lietuvoje retą medį XIX a. pradžioje iš Kurilų salų atvežė ir pasodino tuometinis (paskutinis) Komarų dvaro savininkas Bogdanas Komaras (1884–1962).

Maumedžiai, priešingai nei kiti spygliuočiai, kiekvieną rudenį meta visus spyglius, o pavasarį sužaliuoja naujais minkštais spygliais. Kuriliniai maumedžiai nuo kitų savo genties medžių išsiskiria plačia vienpuse laja.

Duomenys
--------

* Medžio rūšis - kurilinis maumedis
* Medžio aukštis – 11,0 m
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 1,50 m
* Lajos forma – nesimetrinė, vienpusė

Nuorodos
--------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
* Gamtos paveldo objektai Kupiškio rajone Archyvuota kopija 2013-12-04 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RKupiškio rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Alojos telmologinis • Buožių geologinis • Iženo telmologinis • Kepurinės telmologinis • Lėvens kraštovaizdžio • Notigalės telmologinis • Prūsagalės geomorfologinis • Sakonių balos telmologinis • Vainiškio pedologinis |
|  |
| Biosferos poligonai | 
Šimonių girios • Žaliosios girios |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Stirniškių atodanga |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Buivėnų ąžuolas |
|  |
| Savivaldybės gamtos paveldo objektai | 
Stirniškių kurilinis maumedis |

 |
Proporcijos: 2:3
**Panamos vėliava** – stačiakampė, perskelta ir perkirsta, padalinta į keturis stačiakampius. Prie flagštoko viršutiniame baltame stačiakampyje mėlyna penkiakampė žvaigždė, po juo mėlynas stačiakampis. Laisvajame vėliavos krašte viršutinis stačiakampis yra raudonos spalvos, apatiniame baltojo stačiakampio centre – raudona penkiakampė žvaigždė.

Istorija
--------

Vėliava patvirtinta 1903 m. gruodžio 20 d. 1904 m. vėliavą laikinai patvirtinta kaip valstybės simbolis, o 1925 m. galutinai įteisinta.
Vėliavą sukūrė Maria Ossa de Amador.

Panamos vėliavos diena – lapkričio 4-oji – Panamos nepriklausomybės nuo Kolumbijos diena.

Simbolika
---------

Mėlyna ir raudona spalvos simbolizuoja (atitinkamai) Panamos konservatorių ir liberalų partijas. Taip pat mėlyna spalva reiškia ir Ramųjį vandenyną ir Karibų jūrą, o raudona – kraują pralietą už valstybę. Balta – taikos spalva. Mėlyna žvaigždė simbolizuoja visuomenės teisingumą ir garbę, raudona žvaigždė – įstatymą ir valdžią.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Panamos herbas

Nuorodos
--------

* vexilla – mundi.com

**Šiaurės ir Centrinės Amerikos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Antigva ir Barbuda · Bahamos · Barbadosas · Belizas · Dominika · Dominikos Respublika · Grenada · Gvatemala · Haitis · Hondūras · JAV · Jamaika · Kanada · Kosta Rika · Kuba · Meksika · Nikaragva · Panama · Salvadoras · Sent Kitsas ir Nevis · Sent Lusija · Sent Vinsentas ir Grenadinai · Trinidadas ir Tobagas
Angilija · Aruba · Bermudų salos · Boneras · Britų Mergelių Salos · Gvadelupa · Grenlandija · JAV Mergelių Salos · Kaimanų Salos · Kiurasao · Martinika · Montseratas · Puerto Rikas · Sen Pjeras ir Mikelonas · Terkso ir Kaikoso Salos |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |

 



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Panamos vėliava** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Hera Björk |
|  
Hera Björk Osle 2010 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Hera Björk Þórhallsdóttir |
| Gimė | 1972 m. kovo 29 d. (51 metai), Reikjavikas, Islandijos vėliava Islandija |
| Žanrai | pop, soul |
| Veikla | dainininkė |
| Svetainė | www.herabjork.com |

**Hera Björk Þórhallsdóttir** (g. 1972 m. kovo 29 d. Reikjavike) – Islandijos dainininkė.

Biografija
----------

Hera gimė Reikjavike, Islandijoje. Ji dalyvavo „Dansk Melodi Grand Prix 2009" su daina „Someday", užėmė antrą vietą ir 2009 m. laimėjo OGAE antrojo šanso konkursą. Ji atstovavo Islandijai 2010 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Je ne sais quoi" („Nežinau kas").

2013 metais dalyvavo Viña del Mar tarptautinėje dainų šventėje Čilėje. Ji atstovavo Islandijai tarptautiniame konkurse ir laimėjo geriausios dainos kategorijoje.

2010 m. Eurovizija
------------------

Hera 2010 m. Eurovizijoje
Hera 2010 m. dalyvavo Eurovizijoje, kuri vyko Osle, Norvegijoje, su daina „Je ne sais quoi". Pirmame pusfinalyje užėmė 3-iąją vietą su 123 taškais. Aukščiausius balus skyrė Belgija (12 taškų), Malta, Moldova, Lenkija (10 taškų), Rusija, Graikija, Albanija (8 taškai). Tačiau Hera finale surinko tik 41 tašką ir užėmė 19 vietą, gavusi maksimalų taškų skaičių (12 taškų) tik iš Belgijos.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Hera Björk** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2016-10-18 iš Wayback Machine projekto.

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Švedija Sanna Nielsen** | **OGAE antrojo šanso konkurso nugalėtoja**2009 | Po to:**Švedija Timoteij** |
| Prieš tai:**Yohanna  *„Is It True?"*** |  **Islandijos atstovė Eurovizijoje**2010 | Po to:**Sjonni's Friends  *„Coming Home"*** |
| Darlingas |
| --- |
| Darlingas netoli Burko Darlingas netoli Burko |
| **Ilgis** | 1472 km |
| **Baseino plotas** | 609 283 km² |
| **Vidutinis debitas** | 42 m³/s |
| **Ištakos** | Barvonas ir Kulgoa |
| **Žiotys** | Murėjus |
| **Šalys** | Australija |
|  |
|  **Vikiteka** | Darlingas |

**Darlingas** (angl. *Darling River*) – trečia ilgiausia Australijos upė; Murėjaus dešinysis intakas. Prasideda Naujojo Pietų Velso šiaurinėje dalyje, Didžiajame Vandenskyros kalnagūbryje, susiliejus Barvono ir Kulgoa upėms. Teka į pietvakarius dykynėmis ir įteka į Murėjų ties Venvortu Naujajame Pietų Velse.

Vaga labai vingiuota, sausmečiais žemupyje išdžiūsta. Vanduo naudojamas pasėlių drėkinimui. Upės baseinas gyvenamas retai, čia yra Australijos čiabuvių bendruomenių.

Murėjaus baseinas
Darlingas ir Murėjus dažnai laikomas vienu vandentakiu apie 3000 km ilgio vandentakiu.

Upė pavadinta Australijos kolonizatoriaus Ralfo Darlingo garbei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  su Barvono ištakomis – 2740 km
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 129
Mažasis Vilkas. Fort Laramis, 1868 m.
**Mažasis Vilkas** (šaj. *Ó'kôhómôxháahketa*, 'Mažasis Kojotas', ~1820–1904 m.) – indėnų šajenų karvedys indėnų karų metu.

Mažasis Vilkas gimė dabartinėje Montanoje ir tapo karvedžiu, su savo karių būriu dalyvavo šiaurinių lygumų karuose. 1866–1868 m. jis kovojo „Raudonojo Debesies" kare dėl Bozmano trasos. 1868 m. dalyvavo pasirašant Fort Laramio sutartį.

1876 m. Mažojo Vilko ir jo sąjungininko Aušrožvaigždžio šajenų būriai, stovyklaujant prie Pauderio upės, buvo apsupti. 1877 m. jie ištremti į Indėnų teritoriją.

Apie 1878 m. Mažasis Vilkas ir Aušrožvaigždis su beveik 300 šajenų būriu paliko rezervaciją dėl nepakenčiamų gyvenimo sąlygų. Per Kanzasą, Nebraską ir Dakotą jie grįžo į savo protėvių žemę Montanoje, pakeliui išvengdami JAV kariuomenės pasalų.

Mažajam Vilkui galiausiai leista gyventi Montanoje. Paskutinius metus praleido Šiaurės Šajenų indėnų rezervacijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bourke, John (1966). *Mackenzie’s Last Fight with the Cheyennes*. Argonaut Press Ltd. p. 55.
2. ↑  Maddux Albert Glenn. *In Dull Knife’s Wake: The True Story of the Northern Cheyenne Exodus of 1878*, Horse Creek Publications, 2003.

Nurodos
-------

* Prisiminimai apie Mažąjį Vilką (anglų kalba)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia.*
Koordinatės: 54°44′11″š. pl. 24°07′13″r. ilg.﻿ / ﻿54.7365°š. pl. 24.1202°r. ilg.﻿ / 54.7365; 24.1202

|  Darsūniškio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Kaišiadorių |
| **Savivaldybė** | Kaišiadorių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Darsūniškis |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1855 m. |

**Darsūniškio Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Darsūniškio kaime, Nemuno dešiniajame krante. Klasicistinė, turi baroko bruožų. Parapijoje yra kapinių koplyčia.

Istorija
--------

Manoma, kad pirmoji bažnyčia Darsūniškyje pastatyta 1418 m. Jai 1473 m. dovanotos 6 šeimynos, 1492 m. – pusė dešimtinės iš Jiezno dvaro sodybos , leista pasistatyti smuklę. 1655 m. bažnyčia sudegė. 1694 m. pastatyta nauja.

1702 m. Švedijos kariuomenė sudegino kleboniją ir prieglaudą. XVIII a. veikė parapinė mokykla. Vėlesnė bažnyčia statyta 1780 m. Ji 1818 m. sudegė. Nauja mūrinė bažnyčia pastatyta 1848–1855 m. XIX a. pabaigoje klebonas Jotautas pamaldas laikė lietuviškai. 1910–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

1944 m. patrankų sviediniai bažnyčią apgriovė: įlūžo lubos, įtrūko sienos, sudegė medinės dalys. Klebonas J. Kanoverskis su parapijiečiais iki 1950 m. bažnyčią atstatė.

Architektūra
------------

Bažnyčia klasicistinė, turi baroko bruožų, stačiakampio plano, bebokštė. Vidus 3 navų, jas skiria pilioriai. Skliautai lėkšti. Šventorių juosia akmenų mūro tvora. Į ją įkomponuota varpinė.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Panamos provincija*Provincia de Panamá* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Panamos vėliava Panama |
| **Administracinis centras** | Panama |
| **Apygardos** | 11 |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 1 663 913 |
| **Plotas** | 9 633 km² |
| **Tankumas** (2010) | 173 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Panamos provincijaVikiteka |

**Panamos provincija** (isp. *Provincia de Panamá*) – provincija, esanti Panamos centrinėje ir rytinėje dalyje, Ramiojo vandenyno pakrantėje. Administracinis centras – šalies sostinė Panama.

1996 m. nuo provincijos atskirta Madugandi komarka.

Geografija
----------

Panamos provincija išsidėsčiusi pagal Ramiojo vandenyno krantą, abipus Panamos kanalo žiočių. Būdingos žemumos, o šiauriniu pakraščiu driekiasi San Blaso Kordiljera – joje yra aukščiausia provincijos vieta Sero Chefė (1007 m). Teritoriją tankiai raižo upės – Čiagresas, Čepas (Bajanas), Kaimitas ir kt. šiaurėje telkšo dideli tvenkiniai – Gatuno ežeras, Alachuelos ežeras, Bajano ežeras. Provincijai priklauso daug salų Panamos įlankoje – Perlų salos (didžiausios – Rėjaus sala, Kontadora), Taboga, Otokė, Taborsiljas ir kt.

Didžiąją dalį Panamos provincijos dengia džiunglės. Įsteigti Čiagreso, Altos de Kampanos, Kamino de Kruseso nacionaliniai parkai.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Provincija padalinta į 11 apygardų (skliaustuose – administracinis centras):

* Araichano apygarda (Araichanas)
* Balboa apygarda (San Migelis)
* Kapiros apygarda (Kapira)
* Čamės apygarda (Čamė)
* Čepo apygarda (Čepas)
* Čimano apygarda (Čimanas)
* La Čoreros apygarda (La Čorera)
* Panamos apygarda (Panama)
* San Karloso apygarda (San Karlosas)
* San Migelito apygarda (San Migelitas)
* Tabogos apygarda (Taboga)

* Senoji PanamaSenoji Panama
* Dabartinis Panamos miestasDabartinis Panamos miestas
* Kraštovaizdžiai ties GamboaKraštovaizdžiai ties Gamboa
* Tabogos salos pakrantėTabogos salos pakrantė

|  |  |
| --- | --- |
|  **Panamos administracinis suskirstymas** |  |
| **Provincijos:** Bokas del Toras | Čiriki | Darjenas | Koklė | Kolonas | Herera | Los Santosas | Panama | Veraguasas
**Komarkos:** Embera Vounaanas | Kuna Jala | *Kuna de Madugandi* | *Kuna de Vargandi* | Ngobė Buglė |
| Belinshauzeno stotis*станция «Беллинсгаузен»* |
| --- |
| *Belinshauzeno stotis* |
|  |
| 

Belinshauzeno stotisBelinshauzeno stotis

62°12′00″ p. pl. 58°58′0″ v. ilg.﻿ / ﻿62.20000°š. pl. 58.96667°r. ilg.﻿ / 62.20000; 58.96667﻿ (Belinshauzeno stotis)Koordinatės: 62°12′00″ p. pl. 58°58′0″ v. ilg.﻿ / ﻿62.20000°š. pl. 58.96667°r. ilg.﻿ / 62.20000; 58.96667﻿ (Belinshauzeno stotis) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1968 m. |
|  |
| **Altitudė** | 14 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Belinshauzeno stotis |

**Belinshauzeno stotis** (rus. *станция «Беллинсгаузен»*) – Rusijos antarktinė tyrimų stotis, įkurta prie vakarinių Antarktidos krantų esančiose Pietų Šetlando salose, Karaliaus Jurgio (Vaterlo) saloje. 1968 m. vasario 22 d. įkurta tarybinės antarktinės ekspedicijos. Pavadinta Rusijos antarktinio keliautojo Fadėjaus Belinshauzeno garbei.

Greta Belinshauzeno stoties veikia Čilės antarktinė stotis – Presidente Eduardo Frėj Montalva. 2004 m. pastatyta Šv. Trejybės cerkvė (vienintelė nuolat veikianti cerkvė Antarktidoje). Veikia palydovinis ryšys. Kroviniai pristatomi 2 kartus per metus laivu „Akademikas Fiodorovas" bei per čiliečių Teniente Rodolfo Marsh Martin oro uostą.

Klimatas pakankamai švelnus, vidutinė temperatūra rugpjūtį -6,8 °C, vasarį +1,1 °C.

* Švč. Trejybės cerkvėŠvč. Trejybės cerkvė
* Seni kroviniai, talpos stoties krantinėjeSeni kroviniai, talpos stoties krantinėje
* Seno ZIL-130 liekanosSeno ZIL-130 liekanos

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 55
| **Albertas Barauskas** |
| --- |
| Gimė | 1915 m. lapkričio 15 d.Maskva, Rusija |
| Mirė | 2003 m. (~88 metai) |
| Tėvas | Boleslavas |
| Sutuoktinis (-ė) | Liudmila Barauskienė |
|  |
| Veikla | partinis bei valstybės veikėjas |
| Partija | 1943 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1955 m. Aukštoji partinė mokykla prie SSKP CK |

**Albertas Barauskas** (1915 m. lapkričio 15 d. Maskvoje – 2003 m.) – sovietinės Lietuvos partinis bei valstybės veikėjas.

Biografija
----------

1920 m. su tėvais atvyko į Lietuvą. 1942 m. sausio-gegužės mėn. 16-osios lietuviškosios divizijos karys. 1943 m. „Margirio" sovietinių partizanų būrio vadas. 1944 m. LKP(b) Prienų srities pogrindinio komiteto žvalgybos skyriaus viršininkas.

1944–1947 m. LKP(b) Kėdainių apskrities komiteto II sekretorius, skyriaus vedėjas, sekretorius. 1946 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą. 1947–1950 m. LKP(b) Jurbarko apskrities komiteto I sekretorius. 1950–1951 m. LKP(b) Klaipėdos srities komiteto sekretorius. 1951–1952 m. Klaipėdos srities Vykdomojo komiteto pirmininkas.

1955 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1955–1956 m. LKP CK inspektorių grupės vadovas. 1957–1965 m. LKP CK sekretorius, 1957–1982 m. lapkričio mėn. LKP CK biuro narys, 1960–1961 m. kartu ir LKP CK propagandos ir agitacijos skyriaus vedėjas. 1962–1965 m. LKP CK ir LTSR Ministrų Tarybos partinės-valstybinės kontrolės komiteto pirmininkas, LTSR Ministrų Tarybos pirmininko pavaduotojas. 1965–1982 m. LTSR Liaudies kontrolės komiteto pirmininkas.

1949–1952 m. kandidatas į LKP CK narius, nuo 1956 m. LKP CK narys. 1956–1982 m. LKP CK biuro narys. 1951–1985 m. LTSR AT deputatas.

Parašė atsiminimus „Miškų frontuose" (1968 m.), knygą „Liaudies kontrolės viešumas – jos veiksmingumo sąlyga" (1981 m.). 1975 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Бараускас Альбертас Болеславович (Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898-1991)
2. ↑  *Albertas Barauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. - 206
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Stiuarto sala
**Stiuarto sala** (maor. *Rakiura*) – trečioji pagal dydį Naujosios Zelandijos sala. Ją nuo Pietų salos skiria Fovo (Foveaux) sąsiauris.

Salą 1770 m. atrado kapitonas Džeimsas Kukas, tačiau palaikė Pietų salos dalimi. 1809 m. kapitonas V. Stiuartas įrodė, kad ši sala nėra Pietų salos dalis. Sala buvo pavadinta V. Stiuarto vardu.

Salos plotas 1746 km². Aukščiausia vieta yra Maunt Anglemas (979 m). Saloje yra 2 didesni (Frešvoterio, Rakeahua) ir 3 mažesni (Toitoi, Lordų, Herono) slėniai.

Aplink Stiuarto salą yra 3 didelės (Ruapuko, Kodfišo, Big Sauf Keipo) ir keletas mažesnių salelių pietvakariuose.
Saloje gyvena apie 400 gyventojų. Visi jie gyvena vienintelėje salos Obano gyvenvietėje. Stiuarto salą su Pietų sala jungia keltų linija, vykdomi skrydžiai, jungiantys salą su Inverkargilo miestu.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stiuarto sala** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Dark Horse Comics|  |
| Pramonė | Leidyba |
| Įkurta | 1986 m. |
| Centrinė būstinė | Milvokis, Oregonas, JAV |
| Svarbiausi darbuotojai | Mike RichardsonMike Mignola („Hellboy")Frank Miller („Sin City")Eric Powell („The Goon")Joss Whedon („Buffy The Vampire Slayer")Geof Darrow („Hard Boiled")Mike Allred („Madman") |
| Produkcija | Komyksų knygos |
| Tinklalapis | www.darkhorse.com |

**Dark Horse Comics** – JAV leidykla, leidžianti komiksų knygas ir manga.

Istorija
--------

„Dark Horse Comics" 1986 m. Milvokyje, Oregono valstijoje, įkūrė Mike Richardson su tikslu sukurti idealią atmosferą kūrybingiems rašytojams. Ričardsonas veiklą praėjo 1980 m. Bende (Oregonas) atidarydamas knygų parduotuvę „Pegasus Books". Už iš mažmeninės prekybos gautas pajamas jis nutarė įsteigti savo leidybos kompaniją. Pirmieji leidiniai buvo „Dark Horse Presents" ir „Boris the Bear". Po metų leidykla praplėtė savo leidybos liniją, įtraukdama tokius kūrinius kaip „The American", „The Mark", „Trekker" ir „Black Cross".

„Dark Horse Comics" centrinė būstinė

Prekės ženklai ir studijos
--------------------------

* Comics' Greatest World/Dark Horse Heroes (1993–1996 m.)
* Legend (1994–1998 m.)
* Dark Horse Manga
* Maverick (1999–2002 m.)
* DH Press
* M Press
* Dark Horse Digital
* DH Deluxe

„Dark Horse Entertainment"
--------------------------

„Dark Horse Entertainment" yra „Dark Horse" gamybos studijos šaka, kuri prodiusuoja kino filmus ir televizijos programas, paremtas „Dark Horse Comics" leidžiamais komiksais. Įkurta 1992 m.
**Henrikas Poddenbskis** (lenk. *Henryk Poddębski*; 1890 m. lapkričio 21 d. Chšenstovėje (dab. Konecpolio miesto dalis Silezijos vaivadijoje) – 1945 m. kovo 4 d. Vaihingeno koncentracijos stovykloje (prie Štutgarto)) – lenkų kraštotyrininkas ir fotografas.

Biografija
----------

Nuo 1900 m. gyveno Varšuvoje, kur baigė prekybininkų mokyklą ir vėliau darbavosi knygyne. 1911 m. įstojo į Lenkijos kraštotyros draugiją, 1917 m. tapo šios organizacijos Fotografijos komisijos sekretoriumi. 1925 m. Varšuvoje įkūrė privačią fotodirbtuvę, besispecializuojančią kraštotyrinės fotografijos srityje. Dalyvavo dešimtyse pažintinių ekspedicijų po atkurtą Lenkijos valstybę. 1936–1938 m. Draugijos pasiųstas nuotraukose įamžino Vilnių ir Vilniaus kraštą. 

Nuo 1930 metų naudojosi „Leica" fotoaparatu, pamažu kaupėsi fotoplokštelių archyvas – jau 1934 m. buvo priskaičiuota apie 6000 stiklinių negatyvų (iš viso fotografo kūrybiniame palikime išsaugota apie 22 tūkst. nuotraukų).

Tarpukaryje jo darbai ne kartą sulaukė palankaus įvertinimo. H.Poddenbskis 1926 m. nugalėjo iliustruoto savaitraščio „Światowid" konkurse ir laimėjo Pirmąjį prizą *Fotografijos parodoje* Poznanėje. Vėliau pelnė apdovanojimus 
*Tarptautinėje fotografijos parodoje* Briuselyje ir *Karinės fotografijos parodoje* Varšuvoje.

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje, per 1944 m. Varšuvos sukilimą hitlerininkų buvo suimtas ir išvežtas į koncentracijos stovyklą Vokietijoje, kur netrukus mirė. Lenkijos sostinės Povonzkų kapinėse įrengtas simbolinis kenotafas.

Įvertinimas
-----------

* Bronzinis Nuopelnų kryžius (1938 m.)

Vilniaus kraštas nuotraukose
----------------------------

* Kaziuko mugė Neries pakrantėjeKaziuko mugė Neries pakrantėje
* Vilniaus senamiestyjeVilniaus senamiestyje
* J.Pilsudskio vila DruskininkuoseJ.Pilsudskio vila Druskininkuose
* Prieplauka prie Nemuno DruskininkuosePrieplauka prie Nemuno Druskininkuose

Bibliografija (albumai)
-----------------------

* *Kresy w fotografii Henryka Poddębskiego. The Eastern Borderlands in the Photographs by Henryk Poddębski* red. L. Dulik, W. Golec – Lublin: Ad Rem, 2010
* *Niepodległa Poddębskiego. Independence by Poddębski* – Warszawa: Narodowe Archiwum Państwowe, Naczelna Dyrekcja Archiwów Państwowych, 2017
* Henryk Poddębski. *Polska Niepodległa. Fotografie z lat 1918-1939*, album opracowali: Leszek Dulik, Małgorzata Florczak, Grzegorz Rąkowski, słowem wstępnym opatrzył prof. Norman Davies – Lublin: Boni Libri, 2018 Archyvuota kopija 2018-12-31 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Henryk Poddębski** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Henryk Poddębski (1890–1945) // www.menorinka.lt
* Łuck w obiektywie Henryka Poddębskiego // www.monitor-press.com
* Henryk Poddębski (1890–1945) // Leksykon – Teatr NN
* Niepodległa Poddębskiego // www.nac.gov.pl
| **Albertas Griganavičius** |
| --- |
| Gimė | 1934 m. liepos 8 d.Kavarske |
| Mirė | 2015 m. sausio 16 d. (81 metai) |
|  |
| Veikla | gydytojas, visuomenės veikėjas, Šiaulių miesto Garbės pilietis. |

**Albertas Griganavičius** (1934 m. liepos 8 d. Kavarske – 2015 m. sausio 16 d.) – gydytojas, visuomenės veikėjas, literatas, Šiaulių miesto garbės pilietis.

Biografija
----------

1960 m. baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą.

Pagal paskyrimą atvyko dirbti į Šiaulių ligoninę. Nuo 1981 m. rugpjūčio 3 d. iki 1998 m. rugpjūčio 10 d. vadovavo Šiaulių respublikinės ligoninės Neurochirurgijos skyriui. Antraeiles pareigas ėjo Šiaulių gamyklose „Elnias", „Vairas" , Statybos tresto medicinos punkte, poliklinikoje, Kraujo perpylimo skyriuje.

Be tiesioginio aukštos kvalifikacijos specialisto darbo prisidėjo rengiant spaudai ligoninės specialistų mokslinius darbus ir straipsnius, dalyvauja chirurgų mokslinės draugijos darbe, ruošia ir skaito pranešimus.

Aktyvus Vyskupo Motiejaus Valančiaus blaivystės sąjūdžio tęsėjas Šiauliuose ir visoje Lietuvoje. Jo iniciatyva Šiaulių mokyklose pradėtas rašinių, piešinių blaivybės tema konkursas išplito po visą Lietuvą ir sėkmingai tęsiamas. Aktyvus Lietuvos kalbos draugijos Šiaulių skyriaus valdybos narys, daugkartinis tradicinių lietuvių kalbos diktantų konkursų dalyvis ir prizininkas.

1988 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Šiaulių iniciatyvinės grupės narys, LPS suvažiavimų ir konferencijų dalyvis. Organizavo daug renginių, susijusių su Lietuvos atgimimu, dalyvavo visuose svarbesniuose miesto kultūros renginiuose, filmavo juos, sukaupė didžiulę autentiškos istorinės reikšmės filmoteką. 1999 m. buvo iniciatyvinės grupės narys kuriant Šiaulių Trečiojo amžiaus universitetą (TAU), išrinktas į TAU tarybą, o padėjo įkurti Dvasinio tobulėjimo fakultetą ir buvo paskirtas jo dekanu.

Šiaulių miesto savivaldybės tarybos 2005 m. rugsėjo 8 d. sprendimu Nr. T-293 suteiktas Garbės piliečio vardas.

A. Griganavičiaus išleistos knygos:

* „„Reikia tos Lietuvos", 2006 m.
* „Kū ašen da atamenu", 2013 m. išleista paminėti Tarmių metams.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-01-23 iš Wayback Machine projekto. Neurochirurgas Albertas Griganavičius įamžino gimtąją tarmę
Alytaus herbas: *Raudoname skydo lauke sidabrinė penkialapė heraldinė rožė (erškėtis) su auksiniu viduriu ir žaliais dygliais.*
Heraldinė rožė kaip kertinis akmuo ant zakristijos skliauto Landshute
**Heraldinė rožė** – heraldikoje dažnai naudojama mobilioji figūra. Tai stilizuotas erškėčio žiedo atvaizdas (5 spindulių simetrijos), kurį sudaro 5 vienodi vainiklapiai, 5 spygliai ir apvalus viduriukas (vaisius) centre. Tai vienas dažniausių augalinių simbolių heraldikoje (kitas toks pat populiarus – heraldinė lelija).

Heraldinė rožė buvo Anglijos Tiudorų dinastijos simbolis, todėl dviguba dešimties vainiklapių Tiudorų rožė asocijuojasi su Anglija. Heraldinė rožė buvo ir Lipės kunigaikščių dinastijos simbolis bei simbolis Martyno Liuterio antspaude (Liuterio rožė).

### Išvaizda

Rozenbergų giminės (Bohemija) kalbantis herbas ties *Vyšší Brod* vienuolyno vartais.
Įprastinė heraldinė rožė yra erškėčio žiedas su penkiais vainiklapiais, paprastai herbe būna viena. Dažniausiai vaizduojama geltonu viduriuku ir penkiais žaliais spygliais, tokia rožė herbo apraše vadinama „su natūraliais viduriu ir spygliais". Kitais atvejais nurodoma jų spalva, pvz. Lipės rožė aprašoma kaip „raudona rožė, su auksiniais viduriu ir spygliais".

Kartais naudojami heraldinės rožės variantai:

* rožė su stiebu, paprastai vadinama „nupjauta" ar „su stiebu".
* rožė su stiebu ir lapais, kartais vadinama „damaskine rože, su stiebu ir lapais".
* rožės (erškėčio) šakos, stiebo auginiai ar lapai be žiedų. Naudojami retai.
* dvigubas žiedas. Vienas žiedas užklotas ant didesnio žiedo centro. Vadinamas „dviguba rožė", žinomiausia – Tiudorų rožė.
* rožė, apsupta spinduliais. Vadinama rožė saulėje (*rose-en-soleil*).
* rožė su karūna.

Vartojimas
----------

Heraldinės rožės dažnai naudotos Anglijos istorijoje. Dvi karališkos giminės XV a. buvo žinomos pagal savo heraldinius simbolius – Raudonąją Lankasterių rožę ir Baltąją Jorkų rožę. Pagal tai šių giminių konfliktas vadinamas „Rožių karais" (arba „Dviejų rožių karas", arba „Raudonosios ir baltosios rožių karas").

Vėliau Baltoji Jorkų rožė tapo Anglijos ir Škotijos jakobitų simboliu. Prieš Pirmąjį pasaulinį karą viena pagrindinių D. Britanijos jakobitų organizacijų vadinosi *Baltosios Rožės ordinu* (angl. *Order of the White Rose*). Raudona ir balta rožės naudojamos Lankašyro ir Jorkšyro miestų heraldikoje.

Nuorodos
--------

1. ↑  Slater, Stephen (2006). The Illustrated Book of Heraldry. London: Hermes House, 90.
2. ↑  Parker, James (1894). Rose. In *A Glossary of Terms Used in Heraldry*]; Web version by Saitou and Jim Trigg (2004). Tikrinta 2010-12-05.
3. ↑  Dviguba raudona rožė spinduliuose (iliustracija)
4. ↑  Dviguba balta raudonoje rožė, su karūna (iliustracija)
5. ↑  Slater, 29.
| Orišimina*Oriximiná* |
| --- |
|        |
| *Orišiminos prieplauka* |
|  |
| 

OrišiminaOrišimina

1°45′57″ p. pl. 55°51′57″ v. ilg.﻿ / ﻿1.76583°š. pl. 55.86583°r. ilg.﻿ / 1.76583; 55.86583﻿ (Orišimina)Koordinatės: 1°45′57″ p. pl. 55°51′57″ v. ilg.﻿ / ﻿1.76583°š. pl. 55.86583°r. ilg.﻿ / 1.76583; 55.86583﻿ (Orišimina) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Šiaurės regionas |
| **Valstija** | Para (valstija) Paros valstija |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 47 900  |
| **Altitudė** | 46 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Orišimina |

**Orišimina** (port. *Oriximiná*) – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurėje, Paros valstijoje, 145 km į šiaurės vakarus nuo Santareno. Išsidėstęs Trombetaso kairiajame krante, vandenų apsuptoje vietoje (aplink telkšo Sapukujos, Paru, Kaipuru ežerai, teka Njamundos protaka, piečiau Amazonė). Upių uostas, oro uostas, kelias į Obidosą. Apylinkėse – didelės boksito kasyklos.

Savivaldybės plotas – 107 603 km², gyventojų skaičius – 74 921 (2021 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Porto Trombetasas, Mapuera, Kašoeira Porteira.

Savivaldybės padėtis Paros valstijoje

Istorija
--------

1877 m. kunigas Žozė Nikolinas de Suza įkūrė Uruan Taperos gyvenvietę prie Trombetaso upės. 1894 m. jai suteiktas miestelio statusas ir Orišiminos pavadinimas. 1934 m. tapo savivaldybe.

Šaltiniai
---------

1. PARÁ: State in North Region, *citypopulation.de*
2. ↑  PARÁ: State in North Region, *citypopulation.de*
3. ↑  Oriximiná, IBGE
| **Albertas Bukauskas** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. gruodžio 18 d. (63 metai)Tryškių m. Telšių raj. |
|  |
| Veikla | lietuvių juvelyras, tautodailininkas |

**Albertas Bukauskas** (g. 1959 m. gruodžio 18 d. Tryškių m. Telšių raj.) – lietuvių juvelyras, tautodailininkas.

Biografija
----------

Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narys nuo 1992 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narys nuo 2005 m. Yra dalyvavęs respublikinėse ir tarptautinėse tautodailės parodose. 2008 m. A. Bukauskas surengė autorinę juvelyrikos parodą Palangos salone „Mostas".

Alberto sukurtas milžiniškas velykinis kiaušinis dekoruotas gintarais 2010 metų Velykų savaitgalį puošė Palangos Basanavičiaus gatvę. Po šventės šis velykinis margutis buvo atiduotas į Palangos gintaro muziejų.

Nuorodos
--------

* Apyvartą Palangos verslininkai tikisi padidinti organizuodami šventes. Lietuvos rytas. Archyvuota kopija 2009-04-05 iš Wayback Machine projekto.
* Palangos pakrantėje išbers 50 kg gintaro. 15 min.

Išnašos
-------

1. ↑  Albertas Bukauskas. Lietuvos tautodailininkų sąjungos svetainėje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Gaktikaulis (*os pubis*)
**Gaktikaulis** (lot. *os pubis*) – vienas iš dubenkaulio kaulų, esantis dubenkaulio priekinėje dalyje. Gaktikaulio kūnas sudaro priekinę viršutinę gūžduobės dalį. Jo viršuje yra klubinė gaktos pakyla (eminentia iliopubica). Nuo kūno į priekį ir vidurę pusę eina gaktikaulio viršutinė šaka. Jos viršutiniame krašte yra aštri gaktikaulio skiauterė (pectem ossis pubis), kuri kartu su lankine linija sudaro ribinę liniją (linea terminalis). Ji skiria didįjį ir mažąjį dubenis. Gaktikaulio viršutinė šaka baigiasi gaktiniu gumburėliu ir nulinkusi žemyn jau yra vadinama apatine šaka. Abiejų šakų sandūros vidurinis paviršius vadinamas sąvaržiniu (facies symphysialis). Apatinės gaktikaulio šaka susijungia su sėdynkaulio šaka ir riboja užtvarinę angą (foramen obturatum). Jos priekyje yra vertikalios krypties sekli užtvarinė vaga (sulcus obturatorius). 

  

  

v • a • r **Žmogaus organų sistemos** 

Atramos-judėjimo sistema ← **Apatinės galūnės**  

Dubenkaulis -
Šlaunikaulis -
Girnelė -
Blauzdikaulis -
Šeivikaulis -
Pėdos griaučiai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pagrindinė **Belizo transporto** priemonė yra autobusai. Didesniuose šalies miestuose, kaip sostinėje Belmopane ar Belize, yra autobusų centrai. Kituose miestuose yra autobusų stotelės.

Sausumos keliai
---------------

Belize sausumos kelių yra 3 007 km ilgio (2006). Iš jų tik 575 km yra asfaltuoti. Eismas vyksta dešine eismo juosta.

Vandens keliai
--------------

Vandens keliai Belize sudaro 825 km (2008). Jais plaukioja tik mažesni laivai.

### Uostai

Pagrindiniai šalies uostai yra Belizo miestas ir Big Krykas.

Oro keliai
----------

Iš viso šalyje yra 44 oro uostai (2008). Iš jų tik 4 turi asfaltuotus kilimo ir tūpimo takus. Pagrindinis šalies oro uostas yra buvusioje sostinėje Belize – Tarptautinis Philip S. W. Goldson oro uostas.

Geležinkeliai
-------------

Šiuo metu šalyje nevyksta traukinių eismas. 1913 m. iš Dangrigos miesto buvo nutiesti geležinkelio bėgiai, tačiau 1937 m. traukiniai buvo sustabdyti.
**Konradas Vicas** (vok. *Konrad Witz*, apie 1400−1447 m.) – XV a. Šveicarijos tapytojas, kūręs vėlyvosios gotikos stiliumi.

Biografija
----------

Konradas Vicas gimė apie 1400 m. Rotveilyje (dab. Vokietijoje). Tarp 1434 ir 1447 m. jis dažnai minėtas Bazelio archyviniuose dokumentuose. Jis 1434 m. užsiregistravo Bazelio tapytojų ir balnininkų gildijoje, kitais metais tapo miesto piliečiu. Atvyko tikriausiai bažnytinio Bazelio susirinkimo proga. Mirė tikriausiai apie 1447 m. Bazelyje. Jo kūrybai patikimai priskirta apie 20 tapybos panelių, manoma, visos iš trijų išardytų altorinių tapybų. Manoma, kad Konradas Vicas buvo pirmasis tapytojas, pradėjęs ypač tiksliai vaizduoti peizažą monumentalioje tapyboje, pvz. Ženevos ežero vaizdas panelėje „Stebuklingas žuvų pagavimas". Jis neabejotinai buvo paveiktas flamandų tapybos. Tikėtina, kad lankėsi Flandrijoje ir matė Jano van Eiko Gento altorių.

Darbų galerija
--------------

* „Karalius Saliamonas ir Šebos karalienė" (apie 1435 m. Berlyno paveikslų galerija)
* „Šv. Kristoforas" (apie 1435 m. Bazelio dailės muziejus)
* „Šv. Kotryna ir Marija Magdalietė bažnyčioje" (apie 1440−45 m. Strasbūro katedros meno muziejus)
* „Stebuklingas žuvų pagavimas" (apie 1444 m. Ženevos meno istorijos muziejus)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Konrad Witz** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Encyclopaedia Britannica, 1999 m.
* *The Burlington Magazine*, 2011 m. liepa.
| Orliniecaslenk. *Orliniec* |
| --- |
| 

OrliniecasOrliniecas

54°18′09″ š. pl. 22°44′36″ r. ilg.﻿ / ﻿54.30250°š. pl. 22.74333°r. ilg.﻿ / 54.30250; 22.74333﻿ (Orliniecas (Dubininkai))Koordinatės: 54°18′09″ š. pl. 22°44′36″ r. ilg.﻿ / ﻿54.30250°š. pl. 22.74333°r. ilg.﻿ / 54.30250; 22.74333﻿ (Orliniecas (Dubininkai)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Varmijos Mozūrų vaivadija Varmijos Mozūrų vaivadija |
| **Apskritis** | Geldapės apskritis |
| **Valsčius** | Dubininkų valsčius |

**Orliniecas** (lenk. *Orliniec*, vok. *Adlersfelde*) – mažas kaimas (lenk. *osada*) Lenkijos šiaurės rytuose: Varmijos Mozūrų vaivadijos Geldapės apskrities Dubininkų valsčiuje.

Aprašymas
---------

Orliniecas išsidėstęs Varmijos Mozūrų vaivadijos šiaurėje, 29 km į rytus nuo apskrities centro Geldapė. Šiaurėje telkšo Pablindžių, o rytuose – Verselio ežerai. Pietuose plyti Golubės kaimo (lenk. *Gollubie*) laukai, vakaruose – miškai. Kaimas pasiekiamas iš Žydkiemio keliaujant į Skaistgirius ir toliau iki pat Orlinieco. Geležinkelio prieigos nebeliko, kai po Antrojo pasaulinio karo buvo uždaryta linija Geldapė–Žydkiemis su artimiausia geležinkelio stotele Golubėje.

Kaimas įkurtas 1841 m. rugsėjo 23 d. buvusio dvaro vietoje. 1874 m. tapo to paties pavadinimo prūsiško valsčiaus centru Geldapės apskrityje,
 1910 m. jame registruoti 37 gyventojai. Nuo tuometinės Vokietijos–Lenkijos karalystės sienos kaimas buvo nutolęs vos 600 m, aplinkinis kraštas garsėjo kontrabanda. 1928 m. *Adlersfeldė* įėjo į Golubynės valsčiaus sudėtį. Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos tikintieji evangelikai liuteronai buvo priskirti Žydkiemio parapijai, o katalikai – bažnyčiai Geldapėje. Pokaryje evangelikai liuteronai priklauso Geldapės parapijai, o katalikai meldžiasi Žydkiemio bažnyčioje.

Piliakalnis
-----------

Maždaug pusiaukelėje tarp Golubės ir Pablindžių kaimų iškilusi 278 m aukščio kalva. Archeologų nuomone – tai jotvingių piliakalnis, datuojamas X–XIII amžiumi. Objektas dviejų lygių, viršutinė aikštelė kartu su apsauginiu pylimu galutinai sugadinta įrengus evangelikų kapines, kurių išmatavimai: 22 m (ŠV–PR kryptimi) X 8 m (ŠR–PV kryptimi). Papėdėje apsauginių pylimų pėdsakų neaptikta. Tiesiant kelią prieš Antrąjį pasaulinį karą, piliakalnis šiaurės–vakarinėje pusėje dalinai buvo nukastas. Literatūroje žinomas nuo XIX amžiaus, to meto žemėlapiuose buvo žymimas kaip *Pilluckalnis*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ortsinformationen nach D. Lange. *Geographisches Ortsregister Ostpreußen (2005)* // www.bildarchiv-ostpreussen.de/
2. ↑  Amtsbezirk Unterfelde // territorial.de/
3. ↑  M. Engel. *Jaćwieskie ośrodki grodowe w IX–XIII wieku. Geneza, rozwój i upadek* Archyvuota kopija 2018-04-11 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Grodzisko w Orlińcu // grodziskajacwiezy.pl
**Albertas Donatas Belevičius** (1934 m. rugsėjo 3 d. Meškasalis, Alovės valsčius – 2002 m. rugpjūčio 18 d. Lizdai, Alytaus raj. palaidotas Vilniuje) – Lietuvos skulptorius.

Biografija
----------

1965 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokėsi pas J. Mikėną. Nuo 1967 m. dalyvavo parodose.

Kūryba
------

Sukūrė monumentaliosios ir dekoratyvinės skulptūros kūrinių („Seserys" 1972 m. „Mergaitė su obuoliais" 1973 m. „Mintis" 1975 m. „Muzika" 1982 m. „Nugalėjęs Kristus" 1994 m.), medalių („Vilnius", „Motinystė", abu 1973 m.) iš medžio, metalo, šamoto. Merkinės partizanų koplyčios (1994 m.) projektas.

Kūrybai būdingi kontrastų (figūros statikos ir plastinių formų dinamikos, stambių masių ir smulkių detalių) deriniai, faktūrų įvairovė, ekspresija. Ryški baroko ir liaudies skulptūros įtaka.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Skulptūra, skleidžianti tautai prometėjišką šviesą *xxiamzius.lt*
2. ↑  *Albertas Donatas Belevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 12 psl.
| **Konrad von Dressler** |
| --- |
| Gimė | 1885 m. kovo 28 d.Šereitlaukis, Vokietijos imperija |
| Mirė | 1955 m. lapkričio 30 d. (70 metų)Velgenas prie Ebstorfo, Žemutinė Saksonija, Vakarų Vokietija |
|  |
| Veikla | Dvarininkas, politikas |

**Konradas fon Dresleris** (1885 m. kovo 28 d. Šereitlaukyje, Vokietijos imperija – 1955 m. lapkričio 30 d. Velgene prie Ebstorfo, Vakarų Vokietija) – dvarininkas, politikas, Klaipėdos krašto seimelio pirmininkas, Klaipėdos krašto atplėšimo nuo Lietuvos Respublikos iniciatorius, aktyvus nacistas.

Biografija
----------

Gimė 1885 m. kovo 28 d. Šereitlaukyje. Studijavo žemės ūkį Getingeno universitete. Nuo 1911 m. valdė Šereitlaukio dvaro ūkį, kurį sudarė 2284 ha. 1927–1935 m. buvo Klaipėdos krašto seimelio pirmininkas. 1933 m. birželio 21 d. kartu su Ernst Neumann įsteigė naują nacistinę partiją – Socialistinę tautos sąjungą (Sovog). Buvo artimiausias Noimano patarėjas, dalyvaudavo slaptuose Sovog vadovybės posėdžiuose. Noimanui parūpindavo Seimelio raštinėje gautus viešai neskelbiamus gubernatoriaus raštus. Kviesdavo Noimaną dalyvauti neviešuose Seimelio komisijų posėdžiuose. Leido Seimelio raštinėje rotatoriumi spausdinti slaptus Sovog atsišaukimus bei kovos dainų, kurstančių ginkluotą sukilimą, tekstus. Tarpininkavo NSDAP vadovybei, kad Noimanas būtų paskirtas Klaipėdos krašto nacistinio sąjūdžio vadu, atsišaukime ir žodžiu ragino krašto gyventojus stoti į Sovog ir, kaip „Mernelaendische Rundschau" priežiūros tarybos pirmininkas, to laikraščio redaktoriui M. Priekšui įsakė vykdyti Klaipėdos krašte nelojalią Lietuvos valstybės atžvilgiu akciją. Už provokišką veiklą po Neumanno-Sasso bylos Lietuvos teismas 1935 m. jį buvo nuteisęs 8 metus kalėti, tačiau jau 1937 m. spaudžiant Vokietijai, amnestavo. Pasakojama, kad jo laikais šnekėti lietuviškai Šereitlaukio dvare buvo uždrausta. Artėjant Raudonajai armijai pabėgo į vakarus, kur apsistojo Velgeno miestelyje prie Ebtorfo ir trumpai buvo miestelio meru. Mirė 1955 m. lapkričio 30 d. Velgene.

Nuorodos
--------

* Klaipėdos hitlerininkų byla Archyvuota kopija 2014-10-06 iš Wayback Machine projekto.
* Vokiečiai Lietuvos ūkyje XX a. 3–4 dešimtmečiais Archyvuota kopija 2014-11-29 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pilininko Šereikos žemėje Archyvuota kopija 2014-11-29 iš Wayback Machine projekto.
Orlaidžio pjūvis. 1. Didelė oro išleidimo/įleidimo anga; 2. Maža oro išleidimo anga; 3. Vožtuvas (plūdė)
**Orlaidis** (angl. *air valve*) – įrenginys, skirtas orui įleisti / išleisti į / iš vamzdynų.

Aprašymas
---------

Visuose hermetiškuose vamzdynuose neišvengiamai kaupiasi oras. Aukščiausiuose vamzdyno taškuose besikaupiantis oro kiekis gali sumažinti vamzdyno pralaidumą, kuris pasireiškia hidrauliniais nuostoliais ir padidėjusiomis energijos sąnaudomis. Taip pat dėl besikaupiančio oro gali užsikimšti vamzdynai, atsirasti armatūros pažeidimų.

Efektyviausiai oras iš vamzdynų yra pašalinamas orlaidžių pagalba. Orlaidžiai gali būti mažaangiai, su viena kamera, skirta tik išsiskiriančiam iš vandens orui išleisti ir tokiam pat oro kiekiui įleisti. Didžiaangis orlaidis yra su dviem kamerom, kurių vienos anga maža (apie 2 mm), skirta išsiskiriančiam orui iš vandens išleisti, o antros kameros anga didelė, skirta vamzdyno apsaugai nuo vakuumo, kai vamzdynas tuštinamas ar jame įvyksta hidraulinis smūgis.

Paskirtis
---------

* Vamzdyno remonto metu įleisti orą, kad išbėgtų vanduo.
* Vamzdyno pildymo metu pašalinti orą ir pripildyti vandeniu.
* Darbo metu susikaupusiam orui iš vamzdyno išleisti.

Veikimo principas
-----------------

Oras į vamzdyną įleidžiamas ir išleidžiamas judant vožtuvui įrenginio viduje. Vamzdyno tuštinimo metu, vožtuvas leidžiasi žemyn, atidarydamas oro įleidimo / išleidimo angą (oras įleidžiamas). Vamzdyno pildymo metu, kylant vandens lygiui, vožtuvas kyla į viršų, uždarydamas oro išleidimo/įleidimo angą (oras pašalinamas). Darbo metu orlaidis pašalina susikaupusį orą per mažą oro išleidimo angą.

Rekomenduojamos įrengimo vietos
-------------------------------

* Statomi aukščiausiose vandentakių, magistralių ir skirstomųjų linijų vietose.
* Ilgose ilgai kylančiose ar besileidžiančiose linijose (apie 800 m).
* Po siurblių.
* Prieš debito reguliavimo įrenginius.

Orlaidžiai montuojami šuliniuose ar šachtose. Šulinius reikia įrengti taip, kad į juos nepatektų vanduo ir jie būtų sausi.

Rekomenduojami orlaidžių skersmenys, STR 2.07.01:2003| **Vamzdžio skersmuo, mm** | 150 | 200 | 250 | 300 | 400 | 500 | 600 | 800 | 1000 |
| **Orlaidžio skersmuo, mm** | 40-50 | 50-60 | 60-65 | 65-80 | 80 | 100 | 150 | 150 | 200 |

Literatūra
----------

* STR 2.07.01:2003 *„Vandentiekis ir nuotekų šalintuvas. Pastato inžinerinės sistemos. Lauko inžineriniai tinklai".* Vilnius, 2003
* Eccua [interaktyvus]. [žiūrėta 2017 m. gegužės 15 d.]. Prieiga per internetą: www.eccua.lt
* Industek [interaktyvus]. [žiūrėta 2017 m. gegužės 15 d.]. Prieiga per internetą: www.industek.lt
* Dezurik [interaktyvus]. [žiūrėta 2017 m. gegužės 19 d.]. Prieiga per internetą: www.dezurik.com