recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Diena (reikšmės).*
Diena. balandžio 2 13:00 val.
Dienos šviesa sausio mėn.
**Diena** – šviesusis paros metas, laikotarpis nuo saulės krašto pasirodymo virš horizonto (saulėtekio) iki visiško nusileidimo už horizonto (saulėlydžio). Kasdieninėje kalboje žodžiu diena vadinama para. Diena prasideda rytu, baigiasi vakaru.

Dienos trukmė skirtinga priklausomai nuo geografinės platumos ir metų laiko (Saulės deklinacijos). Pusiaujyje diena trunka apie 12 valandų. Tolstant nuo pusiaujo žiemą diena trumpėja, vasarą – ilgėja. Platumose tarp poliaračių ir ašigalių vasarą Šiaurės pusrutulyje, žiemą Pietų pusrutulyje būna poliarinė diena, kuri trunka ilgiau nei 24 valandas, ties ašigaliuose – apie pusę metų. Saulėgrįžos metu yra pats didžiausias skirtumas tarp dienos ir nakties trukmės: Šiaurės pusrutulyje ilgiausia diena yra birželio 22 d. (vasaros saulėgrįža), o trumpiausia – gruodžio 22 d. (žiemos saulėgrįža), pietų pusrutulyje – atvirkščiai. Per lygiadienius dienos ir nakties trukmė tampa vienoda: pavasario lygiadienis – apie kovo 20-21 dieną, rudens lygiadienis – apie rugsėjo 22-23 dienomis.

Žodžio kilmė
------------

Žodis „diena" panašiai skamba daugelyje indoeuropiečių kalbų. Mokslininkai jį kildina iš inoeuropietiškos šaknies „dei-" arba „di-", reiškiančios *šviesti*, *spinduliuoti*. Iš tos pačios indoeuropietiškos šaknies kilęs žodis *Dievas*.

Reiškiniai
----------

* Vidurdienis (pusiaudienis) – vidurio dienos momentas, esantis tarp saulėtekio ir saulėlydžio. Žymimas 12 valandų 00 minučių.
* Rytas – dienos pradžia
* Vakaras – dienos pabaiga

Mityba
------

* Priešpiečiai
* Pietūs
* Popiečiai

Poilsis
-------

* Popietė – dienos laikas po vidurdienio. Dažnai tai neilgas poilsio laikas nuo darbo, vaikams – popiečio miego laikas.
* Siesta – popietinis miegas, paprastai po vidurdienio valgio, ypatingai karšto klimato šalyse.

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Diena***

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **diena**
|  |
| --- |
| *Dienas Bizness* |
|  
Dienas bizness Nr. 1 |
| Tipas | Verslo dienraštis |
| Formatas | Tabloidinis |
| Vyr. redaktorius | Līva Melbārzde |
| Įsteigta | 1992 m. |
| Būstinė | Ryga, Latvija |
| Svetainė | db.lt |

**„Dienas bizness"** (liet. *Dienos verslas*) – Latvijos verslo dienraštis, leidžiamas nuo 1992 m. Turi portalą latvių ir rusų kalbomis.

Istorija
--------

2009 m. latvių bendrovė „Nedela" iš švedų bendrovės „Bonnier" už neskelbiamą sumą įsigijo vieną didžiausių šalies žiniasklaidos grupių, leidžiančių nacionalinį dienraštį „Diena" ir verslo dienraštį „Dienas bizness". Tais pačias metais paskola perleisti britų investuotojams Rowlandų šeimai. 2010 m. 51 % akcijų iš minėtos bendrovės įsigijo verslininkas Viesturas Koziolas per jam priklausančią įmonę „Žurnāli un Diena". 2012 m. jis įsigijo dar 47,86 % akcijų ir dabar valdo 98,86 % akcijų.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Verslo žinios

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Latvijos dienraščiai Diena ir Dienas bizness keičia savininkus". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2018-06-22.
2. ↑  „Keičiasi Diena ir Dienas Bizness savininkai". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2018-06-22.
3. ↑  „Latvijos verslininkas nusipirko visas laikraščio „Diena" akcijas". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2018-06-22.
**Mažturčiai**, **Mažturčių lietuvių savitarpinės pagalbos draugija** – savišalpos ir švietimo organizacija, veikusi 1903–1918 m. Sankt Peterburge.

Veikla
------

Įkurta J. Petraičio, J. Strimaičio, K. Šuškevičiaus iniciatyva. Pirmininkai: Kazimieras Šuškevičius, Jonas Strimaitis, J. Grigalionis, A. Paškonis, A. Prūsas, nuo 1912 m. – K. Juozapaitis.

Nuo 1907 m. Mažturčių lietuvių savitarpinės pagalbos draugija turėjo biurą (vedėjas K. Juozapaitis) darbo ieškantiems lietuviams, kurių tuo metu Peterburge gyveno apie 30 000; per metus parūpindavo darbo apie 80 žmonių. Organizavo vaidinimus, koncertus, turėjo chorą, kuriam vadovavo Antanas Busilas, kitus kultūros renginius. Didesnis savarankiškas koncertas (be vaidinimo) įvyko 1913 m. vasario mėn.; jame dalyvavo ir rusų solistai. Vaikams įkūrė keturias pradžios mokyklas; prie jų veikė bibliotekos, kurios turėjo lietuviškų knygų ir laikraščių, suaugusiųjų kursai. Bendradarbiavo su Sankt Peterburgo lietuvių savitarpinės pagalbos draugija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Anicetas Arminas, Vincas Ruzgas. *Mažturčiai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 524 psl.
*Apie kaimą Lenkijos Barglavo valsčiuje žr. Kresai*
Lenkijos sienų pokyčiai. ██ – rytiniai pakraščiai tarpukaryje

**Kresai** (lenk. *kresy*, 'pakraščiai, paribiai'), taip pat **Rytų kresai** (*Kresy wschodnie*) – neoficialus Lenkijos valstybės pakraščių pavadinimas, prigijęs įvardijant jai priklausiusias Vilniaus krašto, Vakarų Ukrainos ir Vakarų Baltarusijos teritorijas.

Sąvokos kilmė
-------------

Kresų sąvoką XIX a. viduryje savo kūryboje (poema „Mohort", 1855) iškėlė lenkų poetas Vincentas Polis. Buvo minima ypatinga lenkų civilizacinė misija šiuose kraštuose ir iš čia kilę didžiausi poetai – Adomas Mickevičius ir Julius Slovackis. Lenkų literatūroje ir publicistikoje kresai įsitvirtino kaip teritorijų į rytus nuo Vilniaus ir Lvovo apibrėžimas.

Istorija
--------

Kresų geografija istorijos bėgyje buvo skirtinga, nes keitėsi valstybės sienos. Rytų kresais XVII-XVIII a. buvo laikomi ATR Lenkijos karalystės pietrytiniai pasienio ruožai. Po Abiejų Tautų Respublikos padalijimų kresai apėmė Rusijos imperijai atitekusį Pietvakarių kraštą su Kijevo, Podolės ir Voluinės gubernijomis. Vakarų arba Šiaurės kresais XIX a. antrojoje pusėje vadintos Prūsijos valdomos buvusios ATR teritorijos. 1919-1939 m. kresų sąvoką pradėta taikyti plačiau – apėmė buvusias LDK teritorijas ir Galiciją.

Tarpukaryje Antrosios Lenkijos Respublikos pakraščių žemės buvo prarastos (perduotos SSRS). Daugelis vietos lenkų kilmės gyventojų buvo priversti repatrijuoti, bet kresai išliko kaip nostalgiška istorinės praeities sąvoka. 2019 m. Lenkijos tautos atminties institutas įsteigė Semper Fidelis apdovanojimą už lenkiškojo paveldo Rytų kresuose išsaugojimą.

Bibliografija
-------------

* kresy. W: Encyklopedia Gazety Wyborczej. Wyd. 1. T. Tom 9: krema – ludno. Kraków: Mediasat Poland / Mediasat Group S.A. Wydawnictwo Naukowe PWN S.A. Agora S.A. s. 9−10. ISBN 83-89651-44-0. ISBN 84-9789-829-X.
* «Крэсы Ўсходне». W: Рэдкал.: Г.П.Пашкоў і інш.: Беларуская энцыклапедыя: У 18 т. T. 8: Канто – Кулі. Mińsk: Biełaruskaja Encykłapiedyja, 1999, s. 541. ISBN 985-11-0144-3
* Wojciech Śleszyński: Kresy Wschodnie, czyli Białoruś Zachodnia. Historia, współczesność, pamięć. Wyd. 1. Łomianki: Wydawnictwo LTW, 2013, s. 168. ISBN 978-83-7565-271-0.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kresai (Lenkija)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. 1 2 3  *Kresai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
2. ↑  Kaip istorikai naikino Vilniaus okupaciją *xxiamzius.lt*
3. 1 2  Юрій Гаврилюк: Тут «Креси», там — «Закерзоння»… *maidan.org.ua*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Ketvirtasis skilvelis** (lot. *ventriculus quartus*) – rombinių smegenų ertmės liekana. Forma panaši į palapinės, kurios viršūnė remiasi į smegenėles. Skilvelio dugną ir šonines sienas sudaro rombinė duobė, o jo stogą - viršutinė ir apatinė smegeninės burės, kurios suauga smailiu kampu, sudarydamos skilvelio viršūnę, *fastigium*.

Sustorėjusi apatinės burės dalis, esanti pačiame apatiniame rombinės duobės kampe, vadinama skląsčiu, *obex*. Virš jo yra neporinė vidurinė atvara, o kitos dvi šoninės atvaros yra rombinės duobės šoniniuose kampuose. per šias atvaras ketvirtasis skilvelis susisiekia su povoratinkliniu tarpu. Per smegenų vandentiekį, *aquaeductus cerebri*, ketvirtasis skilvelis jungiasi su trečiuoju. Be to, apatiniame rombinės duobės kampe į skilvelį atsiveria ir nugaros smegenų centrinis kanalas.

Ketvirtojo skilvelio ertmėje yra smegenų skysčio, *liquor cerebrospinalis*, kurį gamina skilvelių gysliniai rezginiai.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Šoninis skilvelis
* Trečiasis skilvelis
Juodosios skruzdėlės (*Lasius niger*): motinėlė, 6 suaugusios skruzdėlės, 1 kokonas (dešinėje), lervos (kairėje) ir kiaušinėliai (viduryje).
 *Oecophylla smaragdina*
**Skruzdėlė motinėlė** (angl. *Queen ant*, rus. *Муравьиная матка*) – skruzdėlių patelė, kurianti ir plečianti savo koloniją, veisianti vis naujus jos narius. Vabzdžių pasaulyje ši motinėlė išsiskiria rekordiniu ilgaamžiškumu – gyvenimo trukmė siekia 20 metų ir daugiau.

Daugumai skruzdėlių rūšių būdinga tai, kad ne skruzdėlės darbininkės išsirenka savo motinėlę, o motinėlė veisia sau darbininkes. Ji savo kūno forma yra panaši į darbininkę, bet yra akivaizdžiai didesnė, be to, turi 4 sparnus (dvi poras), kuriuos praranda (nusigraužia) suradusi vietą naujam skruzdėlynui ir pradėjusi jį statyti.

Reprodukcija
------------

Nauja skruzdėlių bendruomenė ima kurtis, kai patelė – būsimoji motinėlė – poruojasi su sparnuotais patinėliais. Motinėlė susiporuoja vieną kartą savo „vedybinio skrydžio" metu. Šie skrydžiai pasipila iš visų tos pačios rūšies skruzdėlių kolonijų praktiškai vienu metu. Pasibaigus poravimuisi, patinėliai žūsta, o motinėlė numeta sparnus, įsirengia lizdą ir kaip tik ten ima dėti kiaušinėlius. Patinėlių vyriškosios ląstelės lieka patelės organizme gyvybingos kelerius metus. Per tą laiką patelė padeda daugybę apvaisintų kiaušinėlių. Iš motinėlės daugumos padėtų kiaušinėlių gali išsiristi:

* nevaisingos skruzdėlės – būsimos darbininkės, kurios kolonijoje atlieka visus būtinus darbus: stato, tvarko ir saugo būstą, rūpinasi maistu;
* vaisingos patelės – būsimos motinėlės, ateityje pačios pradedančios naują skruzdėlių bendruomenę;
* sparnuoti patinėliai – palikę savo lizdą spiečiais skraido už savo bendruomenės teritorijos ribų ir ieško sparnuotų patelių poravimuisi.

Skruzdėlių bendruomenė, turinti vieną vislią motinėlę, yra monogininė, jei turi kelias (priklausomai nuo skruzdėlių rūšies, kolonijos dydžio) – poligininė.

Šeimos kūrimas
--------------

Apvaisinta motinėlė arba lieka savo kolonijoje, arba kuria naują skruzdėlyną: parenka jam tinkamą vietą, rausia urvelį, įrengia pirmą lizdą, kur po kurio laiko ima dėti kiaušinėlius. Kai kurių kitų rūšių motinėlės pačios užsiima maisto paieška, tam palikdamos lizdą. Kitos iš jų lieka savo buveinėje, rūpinasi pirmųjų darbininkių išauginimu, jų mityba iš savo pačių riebalinių medžiagų ir histolizės veikiamų sparnų raumenų atsargų.

Paprastai šeimoje darbininkės visapusiškai pasirūpina motinėle: aprūpina maistu, valo ir šalina jos atliekas ir pan. Nežiūrint savo „karalienės" statuso kolonijoje, motinėlė čia nėra pati svarbiausia. Didžiausią vaidmenį turi darbininkės, kurios gali net nužudyti motinėlę, jei tik sumažėja jos vislumas.

Nuorodos
--------

* Skruzdėlių gyvenimo ciklas
* Skruzdėlių kolonijos kūrimas
* Skruzdėlė motinėlė Archyvuota kopija 2011-07-19 iš Wayback Machine projekto.
* Skruzdėlių paslaptys[neveikianti nuoroda]
| **Lionė Pikelienė – Kaminskaitė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1952 m. kovo 14 d. (71 metai)Butkiškėje, Raseinių rajonas |
| Vaikai | Nomeda, Šarūnas, Giedrimas |
|  |
| Veikla | ekonomistė, Lietuvos ir Kauno rajono savivaldybės politinė veikėja |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio universitetas |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

**Lionė Pikelienė – Kaminskaitė** (g. 1952 m. kovo 14 d. Butkiškėje, Raseinių rajonas) – ekonomistė, Lietuvos ir Kauno rajono savivaldybės politinė veikėja.

Biografija
----------

1959–1962 m. mokėsi Butkiškės pradžios mokykloje, 1963–1967 m. Vozbutų aštuonmetėje mokykloje, 1970 m. baigė Ariogalos vidurinę mokyklą. 1975 m. baigė Kauno žemės ūkio technikumą. 1996 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, ekonomistė organizatorė. 2001 m. Lietuvos Respublikos vidaus auditorių asociacijoje apsigynė atestuoto vidaus auditoriaus vardą.

1976–1981 m. Raseinių rajono „Tarybinio artojo" kolūkio buhalterė, 1981–1984 m. Respublikinės Šiaulių ligoninės vyr. buhalterio pavaduotoja, 1984–1987 m. Kauno raj. Batniavos tarybinio ūkio buhalterė, 1987–2000 m. Kulautuvos tuberkuliozės sanatorijos vyr. buhalterė, 2000–2003 m. Kauno rajono savivaldybės Biudžeto ir finansų skyriaus vedėja, 2003 m. Lietuvos socialdemokratų partijos sekretoriato referentė. 2005 m. VĮ „Kauno oro uostas" vyr. finansininkė, 2010 m. Vilkijos žemės ūkio mokyklos vyriausia buhalterė.

Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kauno rajono skyriaus narė, LSDP tarybos narė, 2001–2004 m. Kauno rajono skyriaus pirmininkė, nuo 2004 m. LSDP pirmininko pavaduotoja, partijos prezidiumo narė, atstovė Kauno apskričiai.

2003 m. kovo – balandžio mėn. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narė.

Batniavos bendruomenės centro pirmininkė, Batniavos seniūnijos seniūnaitė. Duktė Nomeda, sūnūs Šarūnas, Giedrimas..

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos socialdemokratų partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
| **Solomon Levitan** |
| --- |
| Gimė | 1862 m.Tauragė, Rusijos imperija |
| Mirė | 1940 m. (~78 metai)Madisonas, JAV |
|  |
| Veikla | Bankininkas, iždininkas, prekybininkas. |

**Solomonas Levitanas** (1862 m. Tauragėje, Rusijos imperija – 1940 m. Madisone, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV bankininkas, Viskonsino valstijos iždininkas.

Biografija
----------

Gimė 1862 m. Tauragėje. 1880 m. emigravo į JAV, kur iš pradžių dirbo Amerikos rytinėse valstijose, bet 1881 m. apsigyveno Niu Glaruso mieste Viskonsine. 1887 m. atsidarė savo parduotuvę. 1905 m. persikraustė į Madisoną, kur atidarė maisto prekių parduotuvę. Buvo vienas iš Madisono komercinio banko įkūrėjų 1908 metais. 1909-1914 m. buvo šio banko viceprezidentas, 1914-1927 m. prezidentas. Po dviejų nesėkmingų bandymų 1922 m. išrinktas Viskonsino valstijos iždininku, kuriuo išbuvo iki 1933 metų bei 1937-1939 metais. 1924 m. dalyvavo JAV respublikonų partijos suvažiavime, kuriame vyko balsavimas dėl prezidento kandidatūros. Mirė 1940 m. Madisone.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija (ang.) Archyvuota kopija 2013-10-23 iš Wayback Machine projekto.
| Pelyša |
| --- |
|  Pelyša prie Sedeikių |
| **Ilgis** | 19,3 km |
| **Baseino plotas** | 109,2 km² |
| **Ištakos** | Kupiškio rajonas |
| **Žiotys** | Šventoji |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Pelyša |

**Pelyša** – upė Kupiškio ir Anykščių rajone, Šventosios dešinysis intakas, įteka 106,5 km nuo žiočių. Prasideda netoli Butkūnų. Pelyšos ilgis 19,3 km. Baseino plotas 110,3 km². Pelyša teka daugiausia į pietvakarius per Šimonių girią.

Pelyša Žliobiškiuose
Intakai:

* kairieji – Lakmenia, Rudupis, Svėdupis;
* dešinieji – Skaistupis, Vekšelis, Akmena.

3,1 km nuo Pelyšos žiočių yra užtvanka, prie kurios įrengtas Pelyšų tvenkinys. Ši upės dalis patenka į unikalius biologinės įvairovės kompleksų bei vertingas buveines reprezentuojančių upių ir jų ruožų sąrašą. Ši teritorija priklauso Pelyšos geologiniam draustiniui.

Gyvenvietės prie Pelyšos: Butkūnai, Šimonėliai, Šimonys, Juodžiūnai, Pelyšiai, Žliobiškiai, Sedeikiai, Pelyšos dvaras.

Upėvardis bandomas sieti su žodžiais *palios* („užakusių ežerų pelkės, tyrumai"), latv. *palas, paļas* („pelkėtas ežero krantas"), latv. *pali* („potvynis, poplūdis"), latv. *paleja* („žemuma, slėnis"). Plg. dak. *pala* („bala, raistas, pelkė"), lot. *pala* („pelkė") ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Sijų žemės prieš 1770 m. (žalia) ir dabartinės rezervacijos (geltona)
**Sijai** (*Sioux*, spėjama, kad iš odžibvių k. žodžio, reiškiančio „gyvatė" arba „vagis", sav.  *Očhéthi Šakówiŋ* – 'septynių tarybų ugnys') – JAV ir Kanados indėnų tautų grupė. Populiacija sudaro ~170 tūkst. žmonių. Gyvena JAV šiauriniame pakraštyje: Šiaurės ir Pietų Dakotose, Minesotoje, Nebraskoje, Montanoje, Ajovoje, Viskonsine, Vajominge; taip pat Kanados prerijose (Manitoboje, Saskačevane, Albertoje). Kalba sijų kalba, priklausančia sijų kalbų šeimai.

XVII–XVIII a. sijai užėmė prerijų platybes tarp Misisipės ir Uolinių kalnų. Kilę nuo Apalačų kalnų, kur kadaise vertėsi žemdirbyste. Nuo XVI a. ėmė traukti į vakarus ir išsiskirstė į 3 pagrindinius būrius: dhegija (omahai, ponkai, kanzai, osedžai, kuapai), čivere (ajovai, otai, misūriai, dažnai jiems priskiriami bagai) ir mandanai (dakotai, lakotai, mandanai, asiniboinai, hidatsai, krou). Atskirą grupę sudaro stouniai, Kanados asiniboinai (nakotai).

Sijai priklauso lygumų indėnų kultūrinei tradicijai. Ilgai ir nuožmiai priešinosi amerikiečių vykdytai okupacijai. Dalis sijų ir dabar vykdo rezistenciją (Lakotos Respublika).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Энциклопедия «Народы и религии мира», М.-1998


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Kanados tautos |
| --- |
|  |
| Kanadiečiai | 
 anglakalbiai kanadiečiai  **·**  prancūzakalbiai kanadiečiai  |  |
|  |
| Svarbiausios diasporos | 
 anglai  **·**  amerikiečiai  **·**  italai  **·**  lenkai  **·**  lietuviai  **·**  olandai  **·**  ukrainiečiai **·**  vokiečiai  **·**  žydai  |
|  |
| Algonkinai | 
Kri (Atikamekai **·**  Briedžių upės kri  **·**  Lygumų kri  **·**  Miškų kri  **·**  Pelkių kri  **·**  Naskapiai  **·**  Inu  **·**  Šiaurės rytų kri  **·**  Montanjai)  **·**  Juodakojai (Kainajai  **·**  Siksikai  **·**  Šiauriniai pikaniai  **·**  Pietiniai pikaniai)  **·**  Mikmakai  **·**  Odžibviai |
|  |
| Atapaskai | 
Čilkotinai  **·**  Čipevainai  **·**  Kučinai  **·**  Nakaniai  **·**  Sekaniai  **·**  Haidai  **·**  Sleiviai  **·**  Tlinkitai |
|  |
| Irokėzai | 
Huronai  **·**  Mohaukai  **·**  Senekai |
|  |
| Sališai | 
Bela kulai  **·**  Komoksai  **·**  Sišiatlai  **·**  Skvamišai  **·**  Kvamičanai  **·**  Nanaimai  **·**  Klalamai  **·**  Nuksakai  **·**  Lumiai  **·**  Stalai  **·**  Saničai  **·**  Samišai |
|  |
| Sijai | 
Asiniboinai **·**  Dakotai **·**  Nakotai **·**  Sančių sijai |
|  |
| Vakašai | 
Kvakiutliai  **·**  Nutkai  **·**  Haislai  **·**  Heilcukai  **·**  Makahai |
|  |
| Kiti | 
Cimšai  **·**  Inuitai |

 |
| **Sigutis Obelevičius** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. rugpjūčio 2 d. (63 metai)Pažardis, Kaišiadorių rajonas |
|  |
| Veikla | pedagogas, Anykščių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | 1985 m. TSKP  1996 m. Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 2001 m. Valdo Adamkaus premija |

**Sigutis Obelevičius** (g. 1959 m. rugpjūčio 2 d. Pažardyje, Kaišiadorių rajone) – pedagogas, Anykščių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1977 m. baigė Trakų sporto mokyklą–internatą, 1982 m. – Vilniaus pedagoginį institutą.

1982–1984 m. Molėtų rajono Dapkūniškių pagrindinės mokyklos mokytojas, 1984–1988 m. – direktorius. 1988–2003 m. Anykščių rajono Traupio pagrindinės mokyklos direktorius, biologijos mokytojas ekspertas.

2003–2007 m. ir 2015–2019 m. Anykščių rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 2007–2015 m. ir nuo 2019 m. – Anykščių savivaldybės meras.

Nuo 1995 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.

1985–1988 m. TSKP, nuo 1996 m. Tėvynės sąjungos narys, nuo 2001 m. TS Anykščių skyriaus pirmininkas.

Lietuvos gamtinės įvairovės išsaugojimo draugijos pirmininkas, Lietuvos dendrologų draugijos tarybos narys, Lietuvos mikologų draugijos narys, Lietuvos retųjų augalų pažinimo ir globos klubo „Medumėlė" tarybos narys. Šalia Traupio mokyklos 1989 m. įkūrė mokyklos botanikos sodą. Apie 300 mokslinių ir mokslo populiarinimo straipsnių autorius.

Žmona Alytė (g. 1964 m.), dukterys Sigita (1986 m.) ir Ginta (1987 m.), sūnūs Mindaugas (1989 m.) ir Žygimantas (1992 m.).

Bibliografija
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia suformatuoti pagal Vikipedijoje taikomus reikalavimus.**Jei galite, sutvarkykite**.** |

* Nuostabus augalų pasaulis,
* Uogos,
* Miesto medžiai,
* Pakruojo rajono gamta,
* Molėtų rajono retieji augalai,
* Rokiškio krašto gamta, bendraautoris,
* Utenos krašto gamta, bendraautoris,
* Širvintų krašto gamta, bendraautoris,
* Jonavos krašto gamta, bendraautoris,
* Kaukinės draustinis, bendraautoris,
* Šiaulių rajono gamta, bendraautoris,
* Ekologinio ugdymo sūkuriuose, bendraautoris,
* Raseinių rajono gamta, bendraautoris

Įvertinimas
-----------

* 2001 m. Valdo Adamkaus premija už aplinkosauginę veiklą.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-19 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°23′12″š. pl. 25°27′26″r. ilg.﻿ / ﻿55.386596°š. pl. 25.457225°r. ilg.﻿ / 55.386596; 25.457225

|  |
| --- |
| **Skudutiškio pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Skudutiškio pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Skudutiškio pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Skudutiškis, Molėtų raj. |
| **Direktorius(-ė)** | Zita Žvinienė |
| **Mokinių skaičius** | 46 |
| **Įkūrimo data** | 1922 m. |
| **Uždarymo data** | 2013 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 6 |

**Molėtų rajono Skudutiškio pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Molėtų raj. Skudutiškyje, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191229839. Steigėjas Molėtų rajono savivaldybės taryba. 

2017 m.

Istorija
--------

Pirmoji daraktorinė mokykla Skudutiškyje veikė Alfonso Bružo name 1911–1912 m. 1922 m. įkurta pradinė mokykla privačiame Vacio Žalalio name, 1951 m. ji išaugo į septynmetę, o 1961 m. – į aštuonmetę. 1990 m. tapo pagrindine mokykla.

1993 m. mokykla persikėlė į naują erdvų dviaukštį pastatą su sporto sale, tačiau sparčiai mažėjant moksleivių skaičiui pradinėse klasėse mokyklą numatyta reorganizuoti į pradinę mokyklą. 2003–2004 m. dirbo 11 pedagogų, mokykloje mokėsi 68 moksleiviai, buvo 9 klasės, 6 klasių komplektai.

2006 m. senosios Skudutiškio mokyklos patalpose įsikūrė Vaikų dienos centras (VDC). Šioms patalpoms nebeatitikus reikalavimų, 2008 m. persikėlė į Skudutiškio pagrindinę mokyklą.
2013 m. Skudutiškio mokykla dėl sumažėjusių mokinių skaičiaus prijungta prie Suginčių vidurinės mokyklos, tapo jos skyriumi. 2013 m. į Suginčių mokyklos patalpas persikėlė ir VDC. 2016 m. Dienos centras pradėjo veiklą savo pirminėse, neatpažįstamai pasikeitusiose patalpose Skudutiškyje.

Direktoriai
-----------

* Zita Žvinienė.

Išnašos
-------

1. ↑  *Tūkstantis Molėtų krašto istorijos faktų*. Molėtų krašto muziejus. Suarchyvuota 2013-04-14.
2. 1 2  Vaikų dienos centras „Tiltas" *skudutiskis.lt*
3. ↑  Molėtų r. Suginčių vidurinės mokyklos Skudutiškio skyrius *aikos.smm.lt*
**ElGamal kriptosistema** yra viešo rakto kriptosistema. Jos saugumas remiasi diskretaus logaritmo problemos sprendimo sudėtingumu.

Raktų parinkimo algoritmas
--------------------------

Pasirenkame didelį pirminį skaičių {\displaystyle p\,}, ir tegu {\displaystyle \alpha \,} yra generojantis grupę {\displaystyle Z\_{p}^{\*}\,} elementas. Pasirenkame skaičių {\displaystyle a\,}, {\displaystyle 1\leq a\leq p-2\,}, suskaičiuojame {\displaystyle \alpha ^{a}{\pmod {p}}\,}.

Viešas raktas: {\displaystyle K\_{v}=<p,\alpha ,\alpha ^{a}>\,}

Privatus raktas: {\displaystyle K\_{p}=<a>\,}

Šifravimas/dešifravimas
-----------------------

Tegu {\displaystyle B} nori perduoti {\displaystyle m\in \{0,1,\ldots ,p-1\}\,} – pranešimą {\displaystyle A\,}. {\displaystyle B\,} pasirenka atsitiktinai skaičių {\displaystyle k\,}, {\displaystyle 1\leq k\leq p-2\,} ir apskaičiuoja {\displaystyle \gamma =\alpha ^{k}\ mod\ p\,}, {\displaystyle \delta =m(\alpha ^{a})^{k}\ mod\ p\,}. Gautas šifras {\displaystyle c=(\gamma ,\delta )\,}. {\displaystyle B\,} perduoda {\displaystyle c\,} {\displaystyle A\,}.

{\displaystyle A\,} dešifruoja šifrą {\displaystyle c\,} taip:

1. naudojant privatų raktą {\displaystyle a\,}, suskaičiuoja {\displaystyle \gamma ^{p-a-1}\ mod\ p\,}
2. apskaičiuoja {\displaystyle (\gamma ^{-a})\delta \ mod\ p\,} ir atstato {\displaystyle m\,}.

Pastaba: {\displaystyle \gamma ^{-a}\delta \equiv \alpha ^{-ak}m\alpha ^{ak}\equiv m{\pmod {p}}\,}

Literatūra
----------

* A. Menezes, P. van Oorschot, S. Vanstone, 1996, *Handbook of Applied Cryptography*

Kitos viešo rakto kriptosistemos
--------------------------------

* Rivest-Shamir-Adleman kriptosistema, RSA
* Merkle-Hellman kriptosistema
* Rabin kriptosistema
| **Artūras Potockis** |
| --- |
|  |
| Potockiai |
| Herbas „Pilava" |
| Herbas „Pilava" |
|  |
| Gimė | 1850 m. birželio 14 d. |
| Mirė | 1890 m. kovo 26 d. (39 metai) |
| Tėvas | Adomas Juozapas Potockis |
| Motina | Katerina Branicka |
|  |
|  **Vikiteka** | Artūras Potockis |

Grafas **Artūras Vladislovas Potockis** (1850 m. birželio 14 d. Kšešovicėje – 1890 m. kovo 26 d. ten pat) – Lenkijos aristokratas iš Galicijos. Konservatyvus politikas.

Biografija
----------

Artūras Potockis su žmona
Lenkijos magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa" savininkas. Grafo Adomo Juozapo Potockio (1822–1872) ir grafaitės Katerinos Branickos (1825–1907) vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – grafas Andžejus (1861–1908).

Pakrikštytas buvo Kšešovicėje ir gavo vardus – Artūras Vladislovas Juozapas Marija Potockis.

Valdė daugybę dvaro žemių: Kšešovicėje, Stašuve, Mendžežuve, Bila Cerkvoje.

Gavo Austrijos kamerdinerio laipsnį.

Kaip ekonominis veikėjas, buvo daugelio visuomeninių organizacijų narys. Buvo pagrindinės draudimo bendrovės pirmininkas, žemės ūkio draugijos ir direktorių bendrijos savitarpio draudimo valdybos pirmininkas. Įkūrė kooperacijos banką Kšešovicėje.

Jo mirties priežastis buvo gerklės vėžys. Jis buvo palaidotas 1890 m. kovo 29 d. Potockių šeimos kriptoje, Kšešovicėje.

Šeima ir vaikai
---------------

1877 m. liepos 7 d. Krokuvoje vedė grafaitę Aną Rožę Liubomirską (1860 m. balandžio 13 d. – 1881 m. gegužės 12 d.), grafo Eugenijaus Adolfo Liubomirskio (1825–1911) ir grafaitės Rožės Zamoiskos (1836–1915) dukterį. Jų vaikai:

* Rožė Potocka (1878 m. gegužės 6 d. Kšešovicė – 1931 m. gegužės 26 d. Suchivas; vyras nuo 1897 m. kunigaikštis Motiejus Mikalojus Radvila (1873–1920)
* Sofija Marija Rožė Katerina Potocka (1879 m. balandžio 21 d. Kšešovicė – 1933 m. lapkričio 16 d. Dzikuva); vyras nuo 1897 m. grafas Zdislavas Janas Tarnovskis (1862–1937)
* Ana Potocka (1881 m. gegužės 12 d. – gegužės 15 d. Kšešovicė).

Nuorodos
--------

* Artur Władysław Józef Potocki z Podhajec h. Pilawa
* Potockių giminė
| **Artūras Smolianinovas** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Арту́р Серге́евич Поволоцкий |
| Visas vardas | Арту́р Серге́евич Смольяни́нов |
| Gimė | 1983 m. spalio 27 d. (39 metai)Maskva |
| Gyven. vieta | Latvija |
| Tautybė | Rusas |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorius |

**Artūras Smolianinovas** (rus. *Арту́р Серге́евич Смольяни́нов*, g. 1983 m. spalio 27 d. Maskvoje) – Rusijos aktorius.

Biografija
----------

Augo Kaliningrade (Maskvos sritis).

### Filmavimai

1998 m. išleistas filmas „Kas, jei ne mes". Jį filmuojant aktoriui 14 metų. Po sėkmingo debiuto kine vaidino filme „Triumfas" (2000).

2005 m. plačiai išgarsėjo suvaidinęs šauktinį Olegą Liutajevą („Liutą") filme apie Afganistano karą „Devinta kuopa" (rež. Fiodoras Bondarčukas).

2012 m. pasirodė serialas „Samara", kuriame atliko pagrindinį vaidmenį – greitosios medicinos pagalbos gydytojo Olego Samarino („Samara"). 2014 m. išleistas antrasis sezonas „Samara 2".

### Emigracija

2022 m. ne kartą pasisakė prieš Rusijos invaziją į Ukrainą.

2022 m. rudenį išvyko iš Rusijos. Nuo 2022 m. gruodžio mėn. podcast'o „Tiesiog daina!" vedėjas.

2023 m. sausį pasakojo, kad dirba Latvijoje, lanko atrankas reklamos agentūrose. Kartu jis skundėsi, kad Latvijoje jis nėra toks paklausus kaip Rusijoje, todėl darbo tenka ieškoti „bendrai".

2023 m. sausio 13 d. Rusijos justicijos ministerija įtrauktas į „užsienio agentų" sąrašą.

### Šeima

Motina - Maria Vladimirovna Smolianinova, menininkė, dailės mokytoja. Tėvas - Povolockis Sergejus Jakovlevičius (muzikos mokytojas), paliko šeimą, kai Artūrui buvo 5 metai. Artūro krikštatėvis – Ivanas Ochlobystinas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  meduza.io naujienos
7. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Budvos jachtų uostelis
**Budvos Rivjera** (juodkaln. Будванска Ривијера, Budvanska Rivijera) – ilga, apie 35 km, Adrijos jūros pakrantės dalis Juodkalnijos pietvakariuose, į abi puses nuo Budvos. Pliažinis turizmas šiame regione prasidėjo XX a. trečiajame dešimtmetyje, kai čia pradėjo atvykti turistai iš Čekoslovakijos. Skatinant atvykstamąjį turizmą 1925 m. buvo įkurta Turizmo draugija Petrovace, o 1926 m. – Budvoje. Užsienio turizmas pagyvėjo Budvoje pastačius viešbučius „Miločer" (1934 m.) ir ypač viešbutį „Avala" (1938 m.).

Po Jugoslavijos karų regione situacijai stabilizavusis, Budvos rivjera patraukė užsienio, yapč Rusijos, investuotojų į nekilnojamąjį turtą dėmesį.

Į Budvos rivjeros kurortinę zoną įeina šie kurortai:

* Budva
* Miločeris
* Sveti Stefanas
* Petrovacas
* Bečičiai
* Rafailovičiai
* Pržno
* Drobničiai
* Reževičiai
* Krstacas
* Buliarica

Nuorodos
--------

1. ↑  Budva Riviera My Guide Montenegro
2. ↑  all about BUDVA. BritishDotCom ltd. P. ISBN 9940330030
3. ↑  Dušan J. Martinović. Budvanska rivijera– Uslovi za razvoj turizma. Geografsko-turistička monografija, University of Michigan, 1973. P.250.
4. ↑  Kenneth Morrison. Montenegro: A Modern History. I. B. Tauris, 2009. P.227. ISBN 1845117107
Koordinatės: 55°27′00″š. pl. 24°51′34″r. ilg.﻿ / ﻿55.4501°š. pl. 24.8595°r. ilg.﻿ / 55.4501; 24.8595


| Budrių ežeras |
| --- |
| Vieta | Anykščių raj. Lietuva |
| Plotas | 0,072 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,2 km |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |

**Budrių ežeras** – ežeras vidurio Lietuvoje, Anykščių rajone, apie 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Kavarsko. Ežero ilgis iš vakarų į rytus - 0,49 km, plotis - iki 0,2 km. Altitudė 93,3 m. Yra plaukiojančių salų. Krantai žemi, pelkėti. Ežeras telkšo ~ 13 ha dydžio Budrių pelkės rytinėje dalyje. Rytinė pakrantė apaugusi krūmynais, o šiaurinėje ir pietinėje pakrantėse plyti dirbami laukai. Rytuose išteka upelis link Pienionių tvenkinio (Pienios baseinas). Iš pietinės Budrių pelkės dalies išteka Armukšnos upė (Mūšios intakas). Pietinėje pakrantėje įsikūręs Budrių kaimas, šiaurinėje - Šovenių kaimas. 

Kunigo prel. Stanislovo Kiškio knygoje „Iš Kavarsko praeities" yra aprašoma Budrių ežero legenda: 
„1580 metais, kai buvo įvykdytas mirties nuosprendis Kavarsko ir daugelio kitų dvarų valdytojui, išdavikui Gregorijui Astikui, jo žmona, susikrovusi auksą ir brangenybes, bėgo iš Kavarsko dvaro, pasikinkiusi į karietą ketvertą žirgų. Buvo žiemos metas ir ponia su visu turtu ir žirgais įlūžusi ir paskendusi Budrių ežere... Daug kartų buvo bandyta išleisti ežero vandenį – auksui iškelti. Ne vieną kartą tam reikalui buvo kasamas gilus griovys, bet po nakties vis rasdavę jį užverstą didžiuliu akmeniu. Tai neabejotinai pikto velnio darbas. Taip iki dabar ponia gyvenanti ežero dugne, ir prigulus ant kranto, esant tykiam orui, galima aiškiai girdėti žirgų žvengimą ir karietos ratų duslų dundėjimą..."

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
ELISA „sumuštinio" metodas. (1) Indelis padengiamas „jauku" antikūnu; (2) pridedamas pavyzdys (mėginėlis), ir esant antigenui, pastarasis prisijungia prie antikūno; (3) pridedamas atpažįstantis antikūnas, kuris prisijungia prie antigeno; (4) pridedamas dar vienas antikūnas su prijungtu fermentu, prisijungia prie atpažįstančio antikūno; (5) papildomas substratu, kuris paveiktas fermento, gali būti interpretuojamas.
**ELISA** (*Enzyme-Linked ImmunoSorbent Assay*) – biocheminis metodas, dažniausiai naudojamas imunologijos srityje, siekiant nustatyti antikūnų ar antigeno buvimą mėginėlyje. ELISA buvo naudojama kaip diagnostinė priemonė medicinoje, augalų patologijos studijose bei įvairių pramonės sektorių kokybės kontrolės procesuose.

Supaprastintas proceso aprašymas: nežinomas antigeno kiekis pritvirtinamas prie paviršiaus, tada paviršius praplaunamas atitinkamais antikūnais, kurie prisijungia prie antigeno. Prie naudojamo antikūno prijungiamas fermentas, kuris chemiškai paveikia vėliau pridedamą medžiagą, kurios pokytis gali būti atitinkamai interpretuojamas. Pvz. fluorescentinio ELISA atveju, apšvietus mėginėlį, antigeno/antikūno kompleksai švyti, kas suteikia galimybę pamatuoti antigeno kiekį.

Nuorodos
--------

* Animuota ELISA testo iliustracijaArchyvuota kopija 2011-06-14 iš Wayback Machine projekto.
* ELISA metodų palyginimas Archyvuota kopija 2012-03-15 iš Wayback Machine projekto.
| **Ixobrychus cinnamomeus** |
| --- |
| Dryžanugaris baublys (*Ixobrychus involucris*) ) |
| Apsaugos būklė |
| Nekeliantys susirūpinimo (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Gandriniai paukščiai  *( Ciconiiformes)* |
| Šeima: | Garniniai  *( Ardeidae)* |
| Gentis: | Mažieji baubliai  *( Ixobrychus)* |
| Rūšis: | Dryžanugaris baublys  *( Ixobrychus involucris)* |

 |
| Binomas |
| ***Ixobrychus involucris***Vieillot, 1823 |

Dryžanugario baublio paplitimas
**Dryžanugaris baublys** (*Ixobrychus involucris*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis.

Paplitimas
----------

Paplitęs Argentinoje, Bolivijoje, Brazilijoje, Čilėje, Kolumbijoje, Prancūzijos Gvianoje, Paragvajuje, Peru, Suriname, Trinidade ir Tobage, Urugvajuje ir Venesueloje.

Išvaizda
--------

Kūnas yra siauras, ištįsęs. Kūno ilgis 28 – 35 cm, atstumas tarp sparnugalių – 42 – 45 cm , svoris – 63 – 104 g. Kaklas ilgas, įtrauktas. Kūnas yra šviesiai rudos spalvos. Nugara išmarginta juodais išilginiais dryžiais, o sparnai – tamsiai geltonais. Plasnojamųjų plunksnų viršūnės yra juodos spalvos. Pakaušis tamsesnis, per vidurį juodas dryžis. Kaklo priekyje tamsūs dryžiai. Kūno apačia išmarginta šviesiais, išilginiais dryžiais. Snapas yra žalsvai geltonas. Rainelė geltona.

Biologija
---------

Vienišius, sėslus paukštis. Aptinkamas nendrėmis, viksvomis ar tankia augalija apaugusiose drėgnose vietovėse. Minta smulkia žuvimi, žirgeliais, vabalais. Dažniausiai grobio ieško naktį. Lizdavietė yra 50 cm aukštyje virš žemės paviršiaus. Lizdą krauna iš sausų šakų, nendrių. Dėtyje 3 – 4 kiaušiniai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos raudonasis sąrašas -Ixobrychus involucris". Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija. anglų k. [neveikianti nuoroda]
2. ↑  „Pasaulio garniai". Avibirds. anglų k. [neveikianti nuoroda]
3. ↑   „Ixobrychus involucris". The Cornell lab of Ornithology. anglų k.
Džonka Vietnamo krantuose
**Džonka** – mažos grimzlės plokščiadugnis burlaivis, skirtas daugiausia plaukioti upėmis. Žodis *džonka* kilęs iš malaj. *djong*, kuris savo ruožtu kilęs iš pietų minų kalbos žodžio 船 (*chûn*), reiškiančio „laivas".

Džonka išsiskiria plačiu aukštai iškeltu priekiu ir laivagaliu bei žema vidurine dalimi. Turi nuo dviejų iki keturių (penkių) stiebų. Burės keturkampės, pintos iš bambuko plaušų ir sutvirtintos horizontaliomis kartelėmis. Kiekviena iš burių susiskleidžia ar išsiskleidžia žaliuzės principu. Džonka valdoma vairu. Ilgis siekia iki 55 m, plotis iki 9 m.

Džonkomis plukdomi kroviniai. Paplitusios Pietryčių Azijos ir Tolimųjų Rytų šalyse. Kai kuriuose Vietnamo regionuose džonkos naudojamos ir kaip plaukiojantieji būstai.

Nėra tiksliai žinoma, kada džonkos atsirado ir iš kur. Tačiau ištakos dažnai siejamos su Kinija. Han dinastijos laikais jau buvo plačiai naudojamos. Ankstyvaisiais viduramžiais naudotos karo tikslais, jau tada buvo sutinkamos Indonezijos ir net Indijos vandenyse. Laikui bėgant džonkas pradėta naudoti ilgiems reisams jūra visoje Rytų Azijoje. Paplitus garlaiviams, džonkos išlaikė savo, kaip labai manevringo krovininio laivo, svarbą.

Išnašos
-------

1. ↑  Джонка // Большая советская энциклопедия: [в 30 т.] / гл. ред. А. М. Прохоров. – 3-е изд. – М. : Советская энциклопедия, 1969–1978.
2. 1 2  *Džonka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
3. 1 2  „Junk". *Encyclopædia Britannica*. Nuoroda tikrinta 2019-10-18.
| ***Džonis turi ginklą*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Johnny Got His Gun |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Dalton Trumbo |
| Scenaristas (-ai) | Dalton Trumbo |
| Metai | 1971 |
| Žanras | karinė drama |
| Trukmė | 111 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Džonis turi ginklą** (angl.  *Johnny Got His Gun*) – 1971 m. JAV sukurtas antikarinis filmas. Tai vienintelė juosta, kurią režisavo garsus scenaristas Dalton Trumbo, sukūręs ją pagal savo paties romaną, parašytą 1939 m. 

1988 m. grupė „Metallica" pagal šį kūrinį sukūrė dainą „One", kurio vaizdo klipe panaudojo filmo ištraukas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Timothy Bottoms – Džo Bonhamas
* Kathy Fields – Karen
* Marsha Hunt – Džo motina
* Jason Robards – Džo tėvas
* Donald Sutherland – Jėzus Kristus
* Sandy Brown Wyeth – Lakis

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pirmasis pasaulinis karas. Amerikiečių karys Džo Bonhamas sunkiai sužeidžiamas: jam amputuojamos rankos ir kojos, stipriai sužalotas veidas. Gydytojo pulkininko Ternerio vadovaujamoje ligoninėje jis tampa „nežinomu kareiviu Nr. 47" – negalinčiu jausti, neturinčiu atminties ir tiesiog vegetuojančiu.

Vis dėlto Džo, paguldytas palatoje atskirai nuo kitų ligonių, pamažu pradeda susivokti, kad su juo nutiko kažkas baisaus ir nepataisomo. Jis prisimena savo tėvus, sužadėtinę Karen, vizijose bei fantazijose pradeda matyti Jėzų Kristų ir vis labiau trokšta mirties, nors ligoninės personalui ir gydytojams jis ir toliau išlieka ne žmogus, o tik tyrimams tinkamas objektas...

Apdovanojimai
-------------

* Auksinis gaublys nominacija – geriausias naujas aktorius (Timothy Bottoms)
* Kanų kino festivalis – Didysis žiuri prizas
* Kanų kino festivalis (nominacija) – geriausias režisierius (Dalton Trumbo)
| **Tricholoma virgatum** |
| --- |
| Dryžuotasis baltikas |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Baltikas  *( Tricholoma)* |
| Rūšis: | Dryžuotasis baltikas  *( Tricholoma virgatum)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Dryžuotasis baltikas** (*Tricholoma virgatum*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Spygliuočių miškai, daugiau pušynai, retai lapuotynai.

* **Augimo laikas**

Ruduo, retai vasara.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė, lakšteliai ir kotas pilkos spalvos.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–8 cm skersmens, lygi šiek tiek blizganti, smailiai kūgiška, pilka, melsvai pilka, juosvai dryžuota, nemėsinga. Lakšteliai balsvi, pilki, priaugtiniai. Kotas 7–12×1–1,5 cm, pilkas, rusvas. Trama plona, balsva, bekvapė, aštroko deginančio skonio. Sporos 6–9×5–7 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė kūgiška, su smailia nugarėle, kotas ilgas.

Auga pavieniui, mėgsta samanotus pušynus. Vienų autorių duomenimis, yra nuodingas, kitų - nevalgomas. Dažnas. Iš smailios kūgio formos kepurėlės ir ilgo koto nesunkiai atskiriamas nuo kitų pilkos spalvos (pilkšvarudžio, raibojo, pilkojo, net ir juosvažalio) baltikų.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 146 psl.
| Džonstaunasangl. *Jonestown* |
| --- |
| *Džonstaunas 1979 m.* |
|  |
| 

DžonstaunasDžonstaunas

7°42′0″ š. pl. 59°54′0″ v. ilg.﻿ / ﻿7.70000°š. pl. 59.90000°r. ilg.﻿ / 7.70000; 59.90000﻿ (Džonstaunas)Koordinatės: 7°42′0″ š. pl. 59°54′0″ v. ilg.﻿ / ﻿7.70000°š. pl. 59.90000°r. ilg.﻿ / 7.70000; 59.90000﻿ (Džonstaunas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Gajanos vėliava Gajana |
| **regionas** | Barima-Vainis |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 0  |

**Džonstaunas** (angl. *Jonestown*), oficialiai – **Liaudies Šventyklos Žemės ūkio Projektas** (*Peoples Temple Agricultural Project*) – buvusi bendruomeninė gyvenvietė (komuna) šiaurės vakarų Gajanoje, Barimos-Vainio regione, į pietryčius nuo Port Kaitumos, džiunglių apsuptyje. 1978 m. čia gyveno virš 900 gyventojų.

Istorija
--------

Gyvenvietė buvo įkurta 1973 m. Liaudies Šventyklos sektos, vadovaujamos Džimo Džonso (jo garbei ir pavadinta Džonstaunu). Vieta pasirinkta dėl savo atokumo ir kairiųjų, antiamerikietiškų Gajanos politikos pozicijų. Gyvenvietė pagal Džonso projektą turėjusi būti socialistiniu rojumi, utopija. Dėl problemų San Fransiske, 1977 m. į Džonstauną persikėlė ir pats Džonsas. Gyventojų dienotvarkė buvo paremta Šiaurės Korėjos ir porevoliucinės Kinijos modeliu. Darbo diena plantacijose trukdavo beveik 12 valandų. Neklusnūs komunos nariai buvo baudžiami, kankinami. Dėl CŽV pavojaus Džeimstauną buvo planuojama perkelti į TSRS, Albaniją, Šiaurės Korėją. 1978 m. į gyvenvietę atvykus vizito kongresmenui Leo Rajanui įvyko susišaudymas. Netrukus po to miestelyje buvo įvykdyta „revoliucinė" savižudybė, kurios metu nusižudė 909 komunos gyventojai, dar keletas kitų buvo sušaudyti, nusižudė patys. Paskaičiuota, kad viso žuvo 918 žmonių.

Po visų įvykių Džonstaunas buvo apleistas, vietinių išgrobstytas, o namai sudegė per gaisrą.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Reiterman, Tim; Jacobs, John (1982). *Raven: The Untold Story of Rev. Jim Jones and His People*. Dutton. ISBN 978-0-525-24136-2.
2. 1 2  „Inside the Jonestown massacre". CNN. 2008-11-13. Suarchyvuotas originalas 2015-05-25. Nuoroda tikrinta 2015-05-14.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
3. ↑  „How many people died on November 18?" Archyvuota kopija 2017-11-07 iš Wayback Machine projekto.. *Alternative Considerations of Jonestown and Peoples Temple*. Jonestown Project: San Diego State University.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Meino įlankos žemėlapis; Džordžo banka pažymėta šviesiai mėlynoje zonoje, paveikslėlio viduryje
**Džordžo banka**(angl. *Georges Bank*) – Atlanto vandenyno sekluma (banka) netoli Jungtinių Amerikos Valstijų kranto, į rytus nuo Niujorko, į pietus nuo Meino įlankos. Mažiausias gylis 45 m.

Džordžo bankos pavadinimo kilmė yra neaiški. 1610 m. Velasko žemėlapyje, paruoštame Anglijos karaliui Džeimsui I, minimas pavadinimas „St. Georges Bank" – anglams tuo metu buvo įprasta jų globėjo šv. Jurgio vardu pavadinti naujai atrastas vietoves.

Džordžo banka – viena svarbiausių žvejybos vietų Šiaurės Atlante.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *George'o banka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004

Nuorodos
--------

* The Sorry Story of Georges Bank
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Džongsing Sincunas中興新村 |
| --- |
| *Vyriausybės pastatas* |
|  |
| 

Džongsing SincunasDžongsing Sincunas

23°57′32″ š. pl. 120°41′13″ r. ilg.﻿ / ﻿23.95889°š. pl. 120.68694°r. ilg.﻿ / 23.95889; 120.68694﻿ (Džongsing Sincunas)Koordinatės: 23°57′32″ š. pl. 120°41′13″ r. ilg.﻿ / ﻿23.95889°š. pl. 120.68694°r. ilg.﻿ / 23.95889; 120.68694﻿ (Džongsing Sincunas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Taivano vėliava Taivanas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1956 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 25 549  |
|  |
|  **Vikiteka** | Džongsing Sincunas |

**Džongsing Sincunas** (kin. 中興新村, pinyin: *Zhōngxīng Xīncūn*; pe̍h-ōe-jī: *Tiong-heng Sin-chhun*) – administracinė teritorija Nantou mieste, Nantou apskrityje, Taivane (Kinijos Respublikoje). Nuo 1956 m. Džongsing Sincunas yra Taivano provincijos vyriausybės būstinė.

Miestelis išsidėstęs šiauriniame Nantou miesto zonos pakraštyje. Miestelis, kaip nauja provincijos administracijos būstinė, buvo įkurtas ant Hu Šan kalvų, apie 200 akrų apimančioje teritorijoje. Jo išplanavimas buvo paremtas britų miestelių koncepcija. Pastatai statyti eilėmis, teritorija buvo išvagota lietaus drenažo sistemų ir nuotekų kanalais, įrengti platūs kraštovaizdžio parkai, pievelės. Statybų darbai užbaigti 1957 m.

iki 1956 m. Taivano provincijos sostinė buvo Taipėjus. Kinijos Liaudies Respublika nepripažįsta Džongsingo, kuris buvo įkurtas po Kinijos pilietinio karo, kaip naujos sostinės ir sostine tebelaiko Taipėjų.
**1944 m. San Chuano žemės drebėjimas** (isp. *Terremoto de San Juan de 1944*) – žemės drebėjimas, įvykęs Argentinoje, San Chuano provincijoje. Kilo seismiškai aktyviame Kujo regione, Anduose. Susidarė dėl Naskos ir Pietų Amerikos plokščių tarpusavio judėjimo.

Prasidėjo 1944 m. sausio 15 d. 20:52. Epicentras buvo 30 km į šiaurę nuo San Chuano, prie La Lachos, Albardono departamente. Pasiekė 7,8 balo pagal Richterio skalę galingumą. 90 % San Chuano ir jo apylinkių pastatų buvo sugriauta, žuvo apie 10 tūkst. žmonių (10 % tuometinių miesto gyventojų). Miestas buvo visiškai nepritaikytas seisminėms sąlygoms – dauguma pastatų pastatyta iš plaušplyčių, gatvės siauros.

Atstatant miestą, parinktas patogesnis išplanavimas (plačios gatvės, mažesni pastatai), įrengtos antiseisminės sistemos. Atstatant San Chuaną buvo svarstoma galymybė jį perstatyti kitoje vietoje. Atstatymą finansavo valstybė. Viena iš pagrindinių miesto atsatymo remėjų buvo būsimoji Chuano Perono žmona, Eva Peron. Atstatymo darbai tęsėsi daugiau nei 10 metų.

2006 m. atlikti seisminiai miesto tyrimai parodė, kad beveik 100 % viešųjų įstaigų ir 63 % gyvenamųjų namų yra įgalūs atlaikyti žemės drebėjimą, tačiau 28 % pastatų priklauso vidutinės, o 20 % didelės rizikos grupei.

Nuorodos
--------

* San Chuano žemės drebėjimas Archyvuota kopija 2004-02-03 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Europos Sąjungos teisininkų teisė laikinai teikti paslaugas** – ES valstybių narių, Europos Ekonominės Erdvės valstybių, Šveicarijos piliečių teisininkų teisė laikinai arba nuolat (pvz. įsisteigęs atitinkamoje valstybėje) teikti teisines paslaugas (pagal specialią ES valstybių narių įstatymais nustatytą tvarką).

Lietuvoje
---------

Lietuvoje teisę teikti paslaugas reglamentuoja LR advokatūros įstatymas (įstatymo XII-XIII skirsniai). ES teisininkas, turi turėti savo valstybės kompetentingos institucijos suteiktą teisininko profesinį vardą, veikti juo, nurodydamas teisininko profesinį vardą tos ES narės valstybine (ar viena iš valstybinių kalbų), taip pat profesinę (savivaldos) organizaciją (kuriai jis priklauso) arba kompetentingą instituciją, suteikusią jam teisę veikti ES valstybės narės teisininko profesiniu vardu. ES valstybės narės teisininką, pageidaujantį teikti nuolatines teisines paslaugas Lietuvoje, registruoja Lietuvos advokatūra.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Teisės patarėjas, teisinių paslaugų įmonė