recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 54°16′20″ š. pl. 24°11′35″ r. ilg.﻿ / ﻿54.27222°š. pl. 24.19306°r. ilg.﻿ / 54.27222; 24.19306

| Ilgis |
| --- |
| Ilgis nuo Davainiškių apylinkiųIlgis nuo Davainiškių apylinkių |
| Vieta | Merkinės sen. Varėnos raj. Lietuva |
| Plotas | 3,281 km² |
| Kranto linijos ilgis | 20,62 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 7,9 m |
| Didžiausias gylis | 23,2 m |
| Įteka | I-1, I-2, 9 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Strauja (Ilgis) |

**Ilgis**  – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, Merkinės seniūnijoje, apie 10 km į šiaurę nuo Merkinės, šalia Alytaus rajono ribos, į rytus nuo kelio  **129**  Antakalnis–Jieznas–Alytus–Merkinė . Ežeras vingiuotas, nutįsęs iš šiaurės vakarų į pietryčius 8,2 km, plotis iki 0,9 km. Altitudė 118,9 m. Gylis iki 23,2 m. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 20,6 km. Krantai aukšti, apaugę medžiais ir krūmais, šiaurės vakaruose – supelkėję – įsteigtas Ilgininkų telmologinis draustinis. Vakarinėje ežero dalyje yra 0,53 ha ploto sala. Atabradas siauras, padengtas smėliu, kai kur yra dumblingo molio. Giliausios dalies įlankų daubas dengia dumblas. Pietinę ežero dalį supa Mantvilų miškas. Pietryčiuose išteka Nemuno dešinysis intakas Strauja. Vandens skaidrumas 1,5–1,7 m.

Sugaunama karšių, kuojų, lydekų, karosų, lynų, plakių, ešerių, sterkų, aukšlių, ungurių, šamų.

Šalia Ilgio įsikūrę kaimai: Ilgininkai, Kampai, Meškasalis, Davainiškės, Ilgai, Laukininkai, Laukininkėliai, Mantvilai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Šiaurrytinėje pakrantėje stūkso Laukininkų piliakalnis. Šiaurine pakrante eina kelias  **1128**  Daugai–Meškučiai–Meškasalis .

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ilgis (Varėnos r. Merkinės sen.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 47
**Mirko Vučinić**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Мирко Вучинић |
| Gimimo data | 1983 m. spalio 1 d. (39 metai) |
| Gimimo vieta | Nikšičius, Juodkalnija |
| Ūgis | 1,86 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas, saugas |
| Jaunimo klubai |
| 1998–1999 | Sutjeska Nikšić |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1999–20002000–20062006–20112011–20142014–2017 | Sutjeska NikšićLecceRomaJuventusAl Jazira Club | 009 00(4)111 0(34)147 0(46)075 0(21)029 0(27) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2005–20062007–2017 | Serbija ir Juodkalnija Serbija ir JuodkalnijaJuodkalnija Juodkalnija | 03 00(0)46 0(17) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m.. |

**Mirko Vučiničius** (g. 1983 m. spalio 1 d.) – buvęs Juodkalnijos futbolininkas, puolėjas, nors kartais žaidė kairiuoju saugu.

Karjera
-------

### Klubinė karjera

1999 m. pradėjo futbolininko karjerą ir atstovavo gimtojo miesto FK Sutjeska Nikšić. 2000 m. išvyko į Italiją, rungtyniavo US Lecce klubą, kuriame tapo vienu iš atakų lyderių. 2006 m. žaidėjas perėjo į vieną iš Serie A lyderių AS Roma. Pirmame sezone rungtyniavo nedaug, gydėsi traumas. Vėliau pasikeitus komandos taktiniam planui Vučiničius įsitvirtino pagrindinėje sudėtyje ir tapo rimta grėsme varžovų gynėjams. 

2014 m. liepos 4 d. pasirašė sutartį su Al Jazira Club (JAE).

### Rinktinės karjera

2005 m. debiutavo Serbijos ir Juodkalnijos rinktinėje ir buvo pretendentas dalyvauti 2006 m. pasaulio čempionate, bet dėl traumos ten nedalyvavo. 

Atsiskyrus Serbijai ir Juodkalnijai, tapo Juodkalnijos rinktinės lyderiu ir kapitonu. Įmušė pirmąjį juodkalniečių įvartį rinktinės istorijoje ir buvo rezultatyviausiu rinktinės žaidėju.

Išnašos
-------

1. ↑  Vucinic confirms move to Al Jazira from Juventus

Nuorodos
--------

* Karjera
* SOCCERWAY
**Antanas Martusevičius** (1863 m. vasario 25 d. Padubysio dvaras, Šiluvos valsčius – 1944 m. rugsėjo 9 d. Kaunas) – Rusijos, Latvijos ir Lietuvos karinis veikėjas, generolas leitenantas.

Biografija
----------

1883 m. baigė Pavelo karo mokyklą Sankt Peterburge, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. Artilerijos brigados vadas, dalyvavo Japonijos-Rusijos kare ir Pirmajame pasauliniame kare; 1915 m. generolas majoras. Nuo 1917 m. vasario mėn. faktiškai vadovavo 110 pėstininkų divizijai, nuo 1917 m. gruodžio mėn. – jos vadas. Nuo 1918 m. gyveno Rygoje.

1919 m. kovo mėn. mobilizuotas į miestą užėmusią Raudonąją armiją. Dalyvavo Rusijos pilietiniame kare; Latvijos 1-osios latvių šaulių divizijos vadas, 1919 m. spalio mėn. kartu vadovavo Tarybų Rusijos kariuomenės smogiamajai grupei, kuri prie Oriolo išėjo į baltagvardiečių Savanorių armijos užnugarį ir sustabdė jos puolimą Maskvos link. 1919 m. lapkričio mėn. – 1920 m. vasario mėn. Latvijos tarybų valdžios karinio komisariato vadovas, 1920 m. vasario – rugpjūčio mėn. tarnavo Tarybų Rusijos 15-osios armijos štabe (Didieji Lukai).

1921 m. grįžo į Lietuvą, 1921 m. balandžio mėn. stojo į Lietuvos kariuomenę, ypatingųjų reikalų karininkas prie Krašto apsaugos ministerijos, kariuomenės vado, 1921 m. gegužės – 1922 m. spalio mėn. kariuomenės artilerijos viršininkas. 1921 m. generolas leitenantas. 1921–1922 m. Karo tarybos narys, 1922 m. spalio mėn. – poligono viršininkas. Nuo 1922 m. pab. gyveno Raseiniuose, Kredito banko direktorius. 1944 m. rugsėjo 6 d. per bombardavimą sužeistas, ligoninėje mirė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Tamašauskas. *Antanas Martusevičius (1863)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 364 psl.
| **Gintaras Ažubalis** |
| --- |
| Gimė | 1966 m. birželio 10 d. (57 metai)Kamčiatkos Petropavlovskas |
| Sutuoktinis (-ė) | Vera |
| Vaikai | Kristina |
|  |
| Veikla | Lietuvos ginkluotųjų pajėgų pulkininkas |
| Pareigos | Lietuvos karinio atstovo prie NATO pavaduotojas |
|  |
| Alma mater | Bundesvero generalinio štabo akademija |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 2006 m. – Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius |

**Gintaras Ažubalis** (g. 1966 m. birželio 10 d. Kamčiatkos Petropavlovskas) – Lietuvos ginkluotųjų pajėgų karininkas, pulkininkas.

Biografija
----------

1987 m. baigė Krasnojarsko oro gynybos karo akademiją. 2000 m. baigė Bundesvero generalinio štabo akademiją Hamburge.

1987–1991 m. TSRS karinės oro gynybos pajėgų Severomorsko (Rusija) brigados būrio vadas ir bataliono kovinio valdymo karininkas. 1992–1994 m. Lietuvos kariuomenės motorizuotosios pėstininkų brigados „Geležinis vilkas" operacinio skyriaus karininkas. 1996–1999 m. Štabo bataliono vadas. 2000–2002 m. motorizuotosios pėstininkų brigados „Žemaitija" štabo viršininkas. 2001 m. pulkininkas leitenantas. 2002–2006 m. Gynybos štabo pavaduotojas žvalgybai. 2005 m. lapkričio – 2006 m. gegužės mėn. dalyvavo tarptautinėje saugumo rėmimo pajėgų operacijoje Afganistane, Goro provincijos atkūrimo grupės vadas. Nuo 2006 m. pulkininkas, Gynybos štabo viršininko pavaduotojas žvalgybai. Nuo 2008 m. rugpjūčio mėn. Lietuvos karinio atstovo prie NATO pavaduotojas.

Įvertinimas
-----------

* 2006 m. Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Gintaras Ažubalis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 709 psl.
| **Pranas Gužaitis** |
| --- |
| Gimė | 1907 m.Kuršiai, Tytuvėnų valsčius |
| Mirė | 2001 m. spalio 2 d. (~94 metai)Kelmė |
|  |
| Veikla | karininkas, rezistentas |
|  |
| Alma mater | 1929 m. Šiaulių mokytojų seminarija |

**Pranas Gužaitis** (1907 m. Kuršiuose, Tytuvėnų valsčius – 2001 m. spalio 2 d. Kelmėje) – Lietuvos kariuomenės karininkas (kapitonas), pasipriešinimo okupaciniams režimams veikėjas.

Biografija
----------

1929 m. baigė Šiaulių mokytojų seminariją, 1932 m. – Kauno karo mokyklą. Mokėsi Briuselio aukštojoje karo akademijoje, prasidėjus Antrajam pasauliniam karui jos nebaigęs 1939 m. grįžo į Lietuvą. 1940 m. kapitonas.

Nuo 1941 m. pradžios Lietuvių Aktyvistų Fronto štabo narys. 1941 m. pavasarį su Raudonosios armijos 29-ojo teritorinio šaulių korpuso batalionu, kuriam vadovavo, išsiųstas į Pabradę. Sužinojęs apie gresiantį suėmimą 1941 m. birželio 17 d. pabėgo.

Prasidėjus nacių okupacijai birželio 22 d. tapo Raseinių apskrities viršininko pavaduotoju, 1944 m. balandžio mėn. – viršininku. Gelbėjo lietuvių ūkininkus nuo nacių savivalės. 1943 m. suorganizavo nuo okupacinės valdžios nepriklausomą Vytauto Didžiojo šaulių sąjungos kuopą. 1944 m. vasario mėn. sukvietė Raseinių apskrityje gyvenančius karininkus ir paragino stoti į Vietinę rinktinę. Atsisakęs apskrities viršininko pareigų išvyko į Marijampolę, dėstė Karo mokykloje.

Prasidėjus sovietinei okupacijai nuo baudėjų slapstėsi tėviškėje. 1948 m. gegužės 23 d. suimtas. Iki 1957 m. kalintas Vorkutos, Taišeto lageriuose, vėliau su ištremtais tėvais gyveno Irkutsko srityje. 1964 m. prisiregistravo Baltarusijoje, nes į Lietuvą grįžti neleista, bet gyveno Adutiškyje, vėliau Kelmėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rūta Trimonienė. *Pranas Gužaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. - 303 psl.
| **Fort-12** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | Savitaisis pistoletas |
| **Variantai** | Fort-12R (guminės kulkos), Fort-12RM, Fort-12T, Fort-12G, Fort-12 CURZ |
| **Konstruktorius** | P.A. Zajacas |
| **Šalis** |  Ukraina |
| **Sukurtas** | 1995–1998 (Fort) |
| **Gamintas** | Nuo 1998 (Fort) |
| **Naudotojai** | Ukrainos kariuomenėUkrainos policija |
| **Šovinys, mm** | 9x18 mm PM9x17 mm |
| **Šaudymo sparta, n/min.** | 40 |
| **Svoris, kg** | 830 (tuščias), 950 |
| **Ilgis, mm** | 180 |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 95 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 320 |
| **Taikymo tolis, m** | 25 |
| **Dėtuvė** | 12 |

**Fort-12** (ukr. *ФОРТ-12*) – ukrainietiškas pistoletas, sukonstruotas ir gaminamas Ukrainos kompanijos „Fort".

Istorija
--------

Kurtas pakeisti sovietinius PM, už kuriuos yra patogesnis, taiklesnis ir talpesnis. Tam ukrainiečiai iš ČZUB nupirko metalo stakles, kuriomis ėmėsi gaminti pistoletus.

Pirmieji egzemplioriai buvo nepatikimi, suderinus stakles tai sutvarkyta.

Trūkumu laikoma tai, kad nėra saugaus būdo „nukenksminti" užvestą pistoletą, o dėl storos rankenos jis nepatogus mažų plaštakų šauliams.

Savybės
-------

Civiliams parduodami šaudantys dujiniais šoviniais, guminėmis kulkomis.

Rėmas ir vamzdžio gaubtas plieniniai. Saugiklis kairėje gaubto pusėje, užblokuoja tiek užvestą, tiek nuleistą plaktukėlį. Dėtuvėje telpa 12 šovinių, dėtuvės išėmimo mygtukas yra ties gaiduko lankelio pamatu, kairėje pusėje. Pistoletas gali būti komplektuojamas lazeriniu taikikliu ir slopintuvu.

Standartinių pistoletų paviršius būna matinis. Dovaniniai pistoletai pasižymi prabangia apdaila:

* paviršius būna poliruotas
* išgraviruojami ornamentai (pagal užsakymą – logotipai, inicialai ir kt.)
* atskiros ornamentų ar pistoleto dalys (gaidukas, plaktukėlis, saugiklis) gali būti paauksuotos.
* Kriaunos gali būti vertingos medienos.

* 
*

Nuorodos
--------

1. ↑  Engraving Archyvuota kopija 2009-02-16 iš Wayback Machine projekto.

* Pistol «Fort-12» Archyvuota kopija 2012-07-08 iš Archive.is projekto
| **Juozas Daukšys** |
| --- |
| Gimė | 1931 m. balandžio 28 d.Pušėnai, Butrimonių valsčius |
| Mirė | 2023 m. rugsėjo 8 d. (92 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Eugenija Daukšienė |
| Vaikai | Kęstutis Daukšys, Gediminas Daukšys |
|  |
| Veikla | pramonininkas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 2013 m. Alytaus miesto garbės pilietis |

**Juozas Daukšys** (1931 m. balandžio 28 d. Pušėnuose, Butrimonių valsčiuje – 2023 m. rugsėjo 8 d.) – Lietuvos pramonininkas.

Biografija
----------

Studijavo ir dirbo žemės ūkio srityje. 1969 m. baigė Vilniaus universitetą. Alytuje įkūrus vyno gamyklą, tapo Alytaus gamyklos (dabar Alita) generaliniu direktoriumi ir juo dirbo iki 1994 m.

1994 m. pradėjo dirbti direktoriumi atskiru padaliniu tapusiame ceche. J. Daukšio pastangomis netrukus šis cechas tapo pasaulinio garso bendrovės Coca-Cola pirmuoju padaliniu Lietuvoje. 1996 m. pasitraukė iš aktyvios gamybinės veiklos, bet išliko aktyvus Alytaus Rotary klubo narys, dalyvavo Trečiojo amžiaus universiteto veikloje.

Knyga „Nuojautos Purslai"
-------------------------

„Nuojautos purslai" – tai savotiškas Alytaus pramonės istorijos metraštis. Jame ilgametis buvusios vyno ir šampano gamyklos „Alita" direktorius pasakoja ne tik netikėtą ir daugelio pyktą bei pavydą kėlusią šampano atsiradimo Alytuje istoriją, bet kalba ir apie nerašytą garbės kodeksą, kuriuo vadovavosi tarybinių laikų vyndariai, prisimena įprasta kasdienybe buvusias „nešimo" iš gamyklų tradicijas, apžvelgia to meto rinkodaros principus, kuriuos labiausiai pakeitė ne pasikeitusi santvarka, o žmonių požiūris į kitus žmones.
Atsiminimų knygoje „Nuojautos purslai" autorius pasakoja apie nueitą gamybininko ir vadovo kelią, atskleidžia savo požiūrį į nekintančias gyvenimo vertybes – šeimą, pagarbą žmogui, pareigą ir atsakomybę.
Nuojautos purslai tai ne vien asmeninių atsiminimų knyga. Tai žvilgsnis į netolimą Alytaus praeitį, kuri kartais vadinama miesto aukso amžiumi. Juozo Daukšio veikla neabejotinai yra reikšminga Lietuvos pramonės lyderio vardą turėjusio ir šiandien su nostalgija tuos laikus prisimenančio Alytaus istorijos dalis.

Įvertinimas
-----------

* 2013 metais už nuopelnus Alytaus miestui apdovanotas "Garbės piliečio" vardu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Netektis: mirė buvęs „Alitos" gamyklos vadovas Juozas Daukšys. Delfi. 2023-09-08. Nuoroda tikrinta 2023-09-08.
2. ↑
3. ↑  [neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* 
* 
* 
* 

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Juozas Daukšys***
| **Mykolas Kaveckis** |
| --- |
| Gimė | 1889 m. gegužės 20 d.Orenburge |
| Mirė | 1969 m. vasario 28 d. (79 metai)Kaune |
| Palaidotas (-a) | Petrašiūnų kapinėse |
|  |
| Veikla | Lietuvos mokslininkas geologas, mineralogas. |

**Mykolas Kaveckis** (1889 m. gegužės 20 d. Orenburge – 1969 m. vasario 28 d. Kaune. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse) – Lietuvos mokslininkas geologas, mineralogas.

Biografija
----------

1912 m. baigė Charkovo universiteto fizikos-chemijos skyrių, 1914-1916 m. studijavo Kijevo Politechnikos institute.

1921 m. atvyko į Lietuvą. 1921–1922 m. Lietuvos Aukštųjų kursų asistentas, nuo 1922 m. Lietuvos universiteto Matematikos-gamtos fakulteto Fizikos katedros asistentas, vyr. asistentas, Mineralogijos katedroje skaitė kristalografijos ir mineralogijos kursą. 1923-1926 m. išrinktas Mineralogijos katedros docentu ir vedėju, 1926 m. Mineralogijos-geologijos katedros vadovas.

Dalyvavo mokslinėse ekskursijose po Vidurio ir Vakarų Europos kalnų rajonus, aplankė mokslinius centrus Lenkijoje, Austrijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje. 1932 m. suteiktas gamtos mokslų daktaro laipsnis, išrinktas Vytauto Didžiojo universiteto ordinariniu profesoriumi.

1933-1937 m. tyrė Lietuvos kvartero nuogulas, redagavo tų nuogulų Lietuvos žemėlapį. 1939 m. mineralogijos-geologijos katedra perkelta į Vilnių, bet 1948 m. jis vėl pakviestas į Kauno valstybinį universitetą, kur dirbo Inžinerinės geologijos katedros profesoriumi ir vedėju, nuo 1956 m. Kauno Politechnikos institute. Kartu dar ketverius metus – Vilniaus universiteto Mineralogijos katedros vedėjas.

Darbai
------

Be pedagoginio tęsė ir mokslo tiriamąjį darbą. 1948-1951 m. dalyvavo Lietuvos mokslų akademijos Geologijos ir geografijos instituto respublikos mineralinių žaliavų tyrimuose, dirbo šio instituto mineralinių žaliavų sektoriaus vedėju. Tyrė Lietuvos hidrogeologines sąlygas, ypač giliųjų sluoksnių požeminius vandenis. Dideli darbai atlikti, tiriant Lietuvos gruntų statybines savybes. 1956-1958 m. aktyviai dalyvavo reorganizuojant Lietuvos geologijos tarnybą, buvo Teritorinės atsargų komisijos pirmininku. Daug dėmesio skyrė Lietuvos teritorijos inžineriniam geologiniam rajonavimui, karstinių procesų tyrimui Biržų-Pasvalio rajone. Jam vadovaujant, buvo paruoštos monografijos:

* Lietuvos TSR mineraliniai vandenys
* Lietuvos TSR mineralinės žaliavos
* Lietuvos TSR kurortiniai resursai

1958 m. išrinktas TSRS mokslų akademijos Karsto komisijos nariu. 1959 m. suteiktas Lietuvos TSR nusipelniusio mokslo veikėjo garbės vardas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Gaigalas. *Mykolas Kaveckis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 641 psl.
| Lynelis |
| --- |
| Rytinis ežero krantasRytinis ežero krantas |
| Vieta | Varėnos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,21 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,68 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 5,3 m |
| Didžiausias gylis | 11 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Lynelis

  |
| **Koordinatės:** | 54°21′10″ š. pl. 24°26′40″ r. ilg.﻿ / ﻿54.35278°š. pl. 24.44444°r. ilg.﻿ / 54.35278; 24.44444Koordinatės: 54°21′10″ š. pl. 24°26′40″ r. ilg.﻿ / ﻿54.35278°š. pl. 24.44444°r. ilg.﻿ / 54.35278; 24.44444 |

**Lynelis** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 12,5 km į šiaurės vakarus nuo Senosios Varėnos, 6 km į rytus nuo Daugų, į pietvakarius nuo plento  **128**  Naujieji Valkininkai–Daugai–Alytus , paribyje su Alytaus rajonu. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,98 km, plotis iki 0,34 km. Altitudė 127,8 m. Giliausia vieta yra pietrytinėje dalyje, siekia 11 m. Ežero kilmė rininė. Krantai aukštoki, ištisai apaugę Gudžių mišku. Dugnas padengtas dumblu, įlankose kaupiasi durpės. Ežeras nenutekantis, priklauso Varėnės intako Abistos baseinui. Į šiaurę įsikūręs Vėžionių kaimas.

Ežerėvardis *Lynẽlis* yra dirbtinis (pagal žuvies pavadinimą *lynas*), tikrasis vardas yra *Bìbiškis* nuo *bibas* („varpa, penis").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lynelis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 613
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 192
| **Ibn Chaldūnas** |
| --- |
|  |
| Ibn Chaldūno biustas Bedžajoje |
| Visas vardas | أبو زيد عبد الرحمن بن محمد بن خلدون الحضرمي |
| Gimė | 1332 m. gegužės 27 d.Tunisas, Hafsidų karalystė |
| Mirė | 1406 m. kovo 17 d. (73 metai)Kairas, Mameliukų sultonatas |
| Tautybė | arabas |
| Religija | islamas |
|  |
| Veikla | istorikas, viziris, diplomatas, teisėjas |
| Sritis | istoriografija, sociologija |
|  |
|  **Vikiteka** | Ibn Chaldūnas |

**Ibn Chaldūnas** (arab. بن خلدون = *ibn Khaldūn*), tikrasis vardas ***Vali al Dinas Abdarahmanas ibn Muhamadas ibn Abi Bakras Muhamadas Ibn al Hasanas ibn Chaldūnas*** (arab.  = *Walī Al-Dīn ‘Abd ar-Raḥman ibn Muḥammad ibn Abī Bakr Muḥammad Ibn al Ḥasan ibn Khaldūn*; 1332 m. gegužės 27 d. – 1406 m. kovo 17 d.) – arabų istorikas, filosofas, teisėjas, viziris. Dažnai laikomas sociologijos, demografijos, istorijografijos mokslų pradininku.

Biografija
----------

Kadangi Ibn Chaldūnas parašė autobiografiją, jo gyvenimo istorija gerai žinoma. Gimė kilmingoje šeimoje Tunise. Pas geriausius Magribo mokytojus įgijo klasikinį islamišką išsilavinimą (išmoko mintinai Koraną, išmanė hadisus, šariato teisę, fikhą), taip pat mokėsi matematikos, logikos, filosofijos. Vėliau įsidarbino Šiaurės Afrikos emyrų dvaruose raštininku. Persikėlė į Andalūziją, ir 1364 m. Granados sultonas jam patikėjo diplomato pareigas, o netrukus – ir vizirio postą. Dėl rūmų intrigų Ibn Chaldūnas buvo priverstas palikti Granadą, vėliau dirbo Alžyro sultonų rūmuose. Nuo 1384 m. gyveno Kaire, buvo vyriausiasis kadis (teisėjas). Tuo metu atsidėjo mokslams, parašė svarbiausius savo veikalus.

Darbai
------

Ibn Chaldūnas parašė visuotinės istorijos veikalą „Pamokančių pavyzdžių iš arabų, persų, berberų ir su jais gyvenusių tautų istorijos knyga" (*Kitāb al-ʻIbar wa-Dīwān al-Mubtadaʼ wa-l-Khabar fī Taʼrīkh al-ʻArab wa-l-Barbar wa-Man ʻĀṣarahum min Dhawī ash-Shaʼn al-Akbār*), kuriame pateikė arabų ir berberų istorijos faktų, aprašė Šiaurės Afrikos, Artimųjų Rytų ir Persijos valdovų musulmonų dinastijas. Veikalo įžangoje išdėstė visuomenės ir kultūros raidos idėjas (žmonių bendruomenių raidos ir istorijos skirtingumus siejo su geografine aplinka ir gamtos, ypač klimato, įtaka), kritiškai vertino istorinius šaltinius, tyrė ekonomikos veiksnių įtaką visuomenės ir valstybės raidai, nurodė grupinio solidarumo, kurį sukuria arba sustiprina bendrai išpažįstama religija, poveikį. Plėtojo ciklinės civilizacijos istoriją.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gates, Warren E. (1967). „The Spread of Ibn Khaldûn’s Ideas on Climate and Culture". *Journal of the History of Ideas*. 28 (3): 415–422.
2. ↑  *Хальдун Абдуррахман Абу Зейд ибн Мухаммед Ибн Хальдун Абдуррахман Абу Зейд ибн Мухаммед*,Большая советская энциклопедия, T. X (Ива—Италики). – Москва: Советская энциклопедия, 1972
3. ↑  *Ibn Chaldūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
Nuniokotas Bolivaro pusiasalis Teksase, JAV po uragano.
**Audros patvanka** arba **audros bangos patvanka** – pakrantės potvynis arba į cunamį panašus reiškinys, kurio metu kyla vandens lygis. Kilimą dažniausiai sukelia žemo slėgio oro sistemos, tokios kaip ciklonai. Matuojant patvankos aukštį įskaičiuojamas tik vandens lygio pakilimas palyginus su įprastu potvynių ir atoslūgių lygiu, nepriskaičiuojant bangų.

Lemiamas meteorologinis veiksnys, sukeliantis audros patvanką, yra didelio greičio vėjas, kuris ilgai bangai įsibėgėjus stumia vandenį link pakrantės. Kiti veiksniai, turintys įtakos audros bangos stiprumui, yra vandens telkinio seklumas ir orientacija audros kelyje, potvynių ir atoslūgių laikas ir dėl audros nukritęs atmosferos slėgis. Klimato kaita gali padidinti audros patvankų dažnumą ar mastą.

Ekstremaliems orams intensyvėjant ir jūros lygiui kylant dėl klimato kaitos, audros patvankos gali sukelti didesnę riziką pakrančių gyventojams. Bendruomenės ir vyriausybės gali prisitaikyti statydamos kietąją infrastruktūrą, pvz. barjerus patvankoms, ir minkštąją infrastruktūrą, pvz. pakrantės kopas ar mangroves, gerindamos pakrančių statybos sistemą ir kurdamos socialines strategijas, pvz. išankstinio perspėjimo, švietimo ir evakuacijos planus.

Keli veiksniai gali sąlygoti potvynių lygių pokytį audrų metu:

* vėjo greitis;
* atmosferos slėgis (slėgiui nukritus 10 milibarų (hPa) vandens lygis pakyla 10 mm);
* Žemės sukimasis (Koriolio efektas);
* bangos;
* krituliai (ypač estuarijose);
* jūros gylis ir topografija;
* audros dydis

Mirtingiausia užfiksuota audros patvanka buvo sukelta ciklono Bholos 1970 m. Ciklonas nusinešė beveik 500 000 žmonių gyvybių Bengalijos įlankos srityje. Žemai esanti Bengalijos įlankos pakrantė yra ypač pažeidžiama atogrąžų ciklonų sukeliamų patvankų. Didžiausią audros bangą XXI a. sukėlė ciklonas Nargis, 2008 m. gegužę Mianmare pražudęs daugiau nei 138 000 žmonių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Yin, Jianjun, et al. "Response of Storm-Related Extreme Sea Level along the US Atlantic Coast to Combined Weather and Climate Forcing. "Journal of Climate 33.9 (2020): 3745–3769.
2. ↑  Garner, AJ (2017). „Impact of climate change on New York City's coastal flood hazard: Increasing flood heights from the preindustrial to 2300 CE". *Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America* **114** (45): 11861–11866. Bibcode:2017PNAS..11411861G. PMC 5692530 Patikrinkite `|pmc=` reikšmę (pagalba). PMID 29078274. doi:10.1073/pnas.1703568114.  Nežinomas parametras `|doi-access=` ignored (pagalba)
3. 1 2  Collins, M.; Sutherland, M.; Bouwer, L.; Cheong, S.-M.; et al. (2019). „Chapter 6: Extremes, Abrupt Changes and Managing Risks" (PDF). *IPCC SROCC 2019*. pp. 589–655.
4. ↑  Harris 1963, „Characteristics of the Hurricane Storm Surge" Archyvuota kopija 2013-05-16 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  „Solar System Exploration: Science & Technology: Science Features: Remembering Katrina – Learning and Predicting the Future". Solarsystem.nasa.gov. Suarchyvuotas originalas 2012-09-28. Nuoroda tikrinta 2012-03-20.
| Papiškių ežeras |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Varėnos rajonas) |
| Plotas | 0,071 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,12 km |
| Įteka | Vilkiautinė |
| Išteka | Vilkiautinė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Papiškių ežeras

  |
| **Koordinatės:** | 54°07′32″ š. pl. 24°01′47″ r. ilg.﻿ / ﻿54.12556°š. pl. 24.02972°r. ilg.﻿ / 54.12556; 24.02972Koordinatės: 54°07′32″ š. pl. 24°01′47″ r. ilg.﻿ / ﻿54.12556°š. pl. 24.02972°r. ilg.﻿ / 54.12556; 24.02972 |

**Papiškių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Varėnos rajone, 10,5 km į pietvakarius nuo Merkinės, 1 km į šiaurę nuo Vilkiautinio. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,4 km, plotis – iki 0,31 km. Altitudė 125,6 m. Šiaurinis ir pietrytinis krantai aukšti, pietvakarinis žemas, pelkėtas. Šiaurinėje pakrantėje stūkso miškas. Aplinkui plyti pievos, auga miškeliai. Ežerą iš šiaurės į pietus prateka Vilkiautinės upelis iš Navikų ežero link Vilkiautinio ežero (Nemuno baseinas). Šalia įsikūręs Papiškių kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Franklin's Gardens stadionas |
| --- |
|  |
| Vieta | Nortamptonas, Anglija |
| Atidarytas | 1880 m. |
| Savininkas | Vakarų Nortamptonšyro savivaldybė |
| Operatorius | Northampton Saints |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 15 249 sėdimos vietos |
| Nuomininkai | Northampton Saints |

**Franklin's Gardens stadionas** – įvairių paskirčių stadionas Nortamptone, Anglijoje. Franklin's Gardens stadionas yra didžiausias stadionas Nortamptono miesto teritorijoje.

Istorija
--------

1880 m. stadionas oficialiai atidarytas. 1888 m. stadionas išplėstas, įrengtas baseinas, dviračių takai, ornamentinis ežeras.

II pasaulinio karo metu stadionas pritaikytas gyvulininkystės reikmėms, vėliau vėl gražintas sporto varžyboms.

2001 m. stadionas renovuotas ir išplėstas. 2015 m. stadionas dar sykį renovuotas.

2025 m. stadione vyks 2025 m. pasaulio regbio taurės varžybos.

Galerija
--------

* TribūnosTribūnos
* Vaizdas nuo aikštėsVaizdas nuo aikštės
* Ornamentinis ežerasOrnamentinis ežeras
* Northampton Saints namų varžybos stadioneNorthampton Saints namų varžybos stadione

Šaltiniai
---------

1. ↑  What is Sixfields' capacity? All you need to know about the home of Northampton Town

Nuorodos
--------

* Oficiali stadiono svetainė
| Svitukas |
| --- |
| Svituko ežerasSvituko ežeras |
| Vieta | Varėnos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,211 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,76 km |
| Kilmė | ledyninis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Svitukas

  |
| **Koordinatės:** | 54°25′15″ š. pl. 24°27′46″ r. ilg.﻿ / ﻿54.42083°š. pl. 24.46278°r. ilg.﻿ / 54.42083; 24.46278Koordinatės: 54°25′15″ š. pl. 24°27′46″ r. ilg.﻿ / ﻿54.42083°š. pl. 24.46278°r. ilg.﻿ / 54.42083; 24.46278 |

**Svitukas** – ežeras Lietuvoje, Varėnos rajono šiaurėje, apie 2,5 km į pietvakarius nuo Dusmenų, 0,57 km į pietvakarius nuo Dusmenų ežero, Merkio baseine (Dusmenos baseinas). Ežeras apskrito pavidalo, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 0,63 km, ir 0,51 km pločio. Altitudė 134,5 m. Krantai žemi, kai kur pelkėti. Ežerą supa Dusmenų miškas. Šiaurine pakrante eina riba su Trakų rajonu, vakarine pakrante nutiestas kelias  **1103**  Daugai–Skabeikiai–Dusmenys . Ežeras nenutekantis.

Apyežerė negyvenama.

Ežero pavadinimo kilmė nelabai aiški. Tai galimai jotvingizmas iš šaknies *švait-* (*\*šveit-*)/*švit-*/*šviet-* ir susijęs su žodžiais *švisti, at-švaitas, šviesti*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Svitukas, ežeras
2. ↑  *Svitukas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 145
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 322
Skaičiaus 6 tobulumo iliustracija
**Tobulasis skaičius** vadinamas skaičius, lygus visų savo daliklių, mažesnių už jį patį, sumai. Pavyzdžiui, 28 = 1 + 2 + 4 + 7 + 14. Keletas tobulųjų skaičių: 6, 28, 496, 8128.

Lyginius tobuluosius skaičius galima rasti naudojant Euklido formulę:

{\displaystyle n=2^{k-1}(2^{k}-1)=2^{k-1}M\_{k}}
čia {\displaystyle M\_{k}=2^{k}-1=p} - Merseno pirminis skaičius.

Tobulųjų skaičių istorija
-------------------------

Senovės graikų matematikams buvo žinomi tik pirmieji keturi tobulieji skaičiai: 6, 28, 496, 8128. Žymus graikų filosofas ir matematikas Nikomachas Gerazietis (I a.) rašė: „Tobulieji skaičiai gražūs. Tačiau žinoma, kad gražūs daiktai reti, netikusių yra pilna visur". Tobulieji skaičiai dar nėra visiškai ištirti: nežinoma, ar jų baigtinis ar begalinis skaičius, kol kas nerasta nė vieno nelyginio tobulojo skaičiaus ir neįrodyta, kad jis neegzistuoja.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Tobulasis skaičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013
2. ↑  K.Bulota, P.Survila. Algebra ir skaičių teorija. – Vilnius: Mokslas, 1990. – 52 p. ISBN 5-420-00613-8
3. ↑  *Euclid's Elements Book VII Definition 22*. Nuoroda tikrinta 2021-02-18.
Koordinatės: 5°33′ š. pl. 72°55′ v. ilg.﻿ / ﻿5.550°š. pl. 72.917°r. ilg.﻿ / 5.550; 72.917

| Tota |
| --- |
| Totos ežerasTotos ežeras |
| Vieta | Kolumbijos vėliava Kolumbija |
| Plotas | 56 km² |
| Vidutinis gylis | 34 m |
| Didžiausias gylis | 67 m |
| Tūris | 1,92 km³ |
| Įteka | Hato Laguna, Tobalis |
| Išteka | Upija |
|  |
|  Vikiteka | Tota |

**Tota** (isp. *Lago de Tota*) – ežeras Kolumbijoje, Bojakos departamente, 34 km į pietus nuo Sogamoso, ~200 km į šiaurės vakarus nuo Bogotos. Telkšo 3020 m aukštyje virš jūros lygio, Andų Rytų Kordiljeroje. Tai didžiausias Kolumbijos ežeras (neskaitant lagūnų ir šlapynių). Plotas 56 km², baseino plotas 140 km², gylis siekia 67 m. Vandens skaidrumas iki 12 m, rūgštingumas – 7,9–8,4 pH.

Kranto linija vingiuota, yra keletas salelių ir didelių pusiasalių. Pakrantėse yra paplūdimių (nors ežero vanduo įšyla tik iki 12 °C). Apyežerėse plėtojamas žemės ūkis (ypač, svogūnų auginimas).

1939 m. ežeras įžuvintas upėtakiais. Endeminės žuvų rūšys: *Pygidium bogotense, Grundulus bogotensis*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Totà.
2. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
| Varėnos II tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Varėnos rajonas) |
| Plotas | 0,354 km² |
| Kranto linijos ilgis | 6,1 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,6 m |
| Didžiausias gylis | 5 m |
| Įteka | Derėžnyčia |
| Išteka | Derėžnyčia |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Varėnos II tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°13′24″ š. pl. 24°35′25″ r. ilg.﻿ / ﻿54.22333°š. pl. 24.59028°r. ilg.﻿ / 54.22333; 24.59028Koordinatės: 54°13′24″ š. pl. 24°35′25″ r. ilg.﻿ / ﻿54.22333°š. pl. 24.59028°r. ilg.﻿ / 54.22333; 24.59028 |

**Varėnos II tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Varėnos rajone, Varėnos miesto šiaurrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Derėžnyčios upę (Merkio intakas) 7,9 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 1,83 km, plotis – iki 0,41 km. Altitudė 114,5 m. Krantai aukšti, kranto linija labai vingiuota. Aplinkui stūkso Varėnos II miškas. Pasroviui iškart telkšo Varėnos I tvenkinys, priešsroviui už 0,56 km – Varėnos III tvenkinys. Pietine pakrante eina kelias  **127**  Babriškės–Varėna–Eišiškės .

Tvenkinys įrengtas 1968 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Bedugnė |
| --- |
| Vieta | Kėdainių raj. Lietuva |
| Plotas | 0,011 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,43 km |
| Kilmė | upinė (senvaginė) |
| Įteka | 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Bedugnė

  |
| **Koordinatės** |  55°11′19″ š. pl. 23°51′58″ r. ilg.﻿ / ﻿55.18861°š. pl. 23.86611°r. ilg.﻿ / 55.18861; 23.86611Koordinatės: 55°11′19″ š. pl. 23°51′58″ r. ilg.﻿ / ﻿55.18861°š. pl. 23.86611°r. ilg.﻿ / 55.18861; 23.86611 |

**Bedugnė** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kėdainių rajone, Josvainių seniūnijoje, apie 7 km į pietus nuo Josvainių, į rytus nuo Paliepių kaimo. Telkšo Nevėžio slėnyje, yra susidaręs kaip senvagė. Ilgis iš pietvakarių iš šiaurės rytus – 0,14 km, plotis 0,12 km. Altitudė 22,2 m. Krantai žemi, pelkėti. Bedugnė gausiai apaugusi vandens augalija, krūmais. Pietuose išteka upelis link už 0,15 km tekančio Nevėžio.

Ežerėvardis kilo nuo žodžio *bedugnis, bedugnė* („kas neturi dugno").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Kai kurių skaičių faktorialai| *n* | *n*! |
| --- | --- |
| 0 | 1 |
| 1 | 1 |
| 2 | 2 |
| 3 | 6 |
| 4 | 24 |
| 5 | 120 |
| 6 | 720 |
| 7 | 5 040 |
| 8 | 40 320 |
| 9 | 362 880 |
| 10 | 3 628 800 |
| 16 | 20 922 789 888 000 |
| 20 | 2 432 902 008 176 640 000 |
|

Natūraliojo skaičiaus *n* **faktorialu** vadinama visų natūraliųjų skaičių nuo 1 iki *n* sandauga, pavyzdžiui:

{\displaystyle 5!=5\times 4\times 3\times 2\times 1=120.\ }
Sutarta, kad skaičiaus 0 faktorialas lygus 1 (0! = 1) (tuščioji sandauga). Matematikoje sandauga kurioje nėra dauginamųjų laikoma lygia vienetui (suma, kurioje nėra sudedamųjų, laikoma lygia nuliui).

Formalūs apibrėžimai
--------------------

Formaliai faktorialo funkciją galima apibrėžti kaip:

{\displaystyle n!=\prod \_{k=1}^{n}k\!}
arba

{\displaystyle n!=\left\{{\begin{matrix}1,&{\mbox{jei }}n{\mbox{=0}}\\n\cdot (n-1)!,&{\mbox{jei }}n\geq {\mbox{1}}\end{matrix}}\right.}
Apytiksliai suskaičiuoti didelių skaičių faktorialą galima naudojant Stirlingo formulę.

Ryšys su Gama funkcija
----------------------

Faktorialo funkcija gali būti apibrėžta ir ne sveikiesiems skaičiams. Tokia funkcija yra vadinama **gama funkcija** ir yra žymima {\displaystyle \Gamma (z)}, kai z nėra 0 arba sveikas neigiamas skaičius. Gama funkcija yra apibrėžta visiems kompleksiniams skaičiams, išskyrus nulį ir neigiamus sveikus skaičius.

{\displaystyle \Gamma (z)=\int \_{0}^{\infty }t^{z-1}e^{-t}\,\mathrm {d} t.\!}
Gama funkcija kaip ir faktorialas tenkina tokius pat rekursyvinius sąryšius:

{\displaystyle n!=n(n-1)!\,}
{\displaystyle \Gamma (n+1)=n\Gamma (n)\,}

Nuorodos
--------

* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jaroslav Nešetřil, Jiří Matoušek (1998). *Invitation to Discrete Mathematics*. Oxford University Press. p. 12. ISBN 0-19-850207-9.

Vikižodynas
Koordinatės: 55°27′51″ š. pl. 23°44′28″ r. ilg.﻿ / ﻿55.46417°š. pl. 23.74111°r. ilg.﻿ / 55.46417; 23.74111

| Rukai |
| --- |
| Lieptas į Rukų ežerąLieptas į Rukų ežerąLieptas į Rukų ežerą |
| Vieta | Kėdainių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,066 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,51 km |
|  |
|  Vikiteka | Rukai |

**Rukai** – nenuotakus ežeras vidurio Lietuvoje, Kėdainių rajono šiaurės vakaruose, Krakių seniūnijoje, apie 7 km į šiaurę nuo Krakių. Driekiasi šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi 0,7 km, plotis iki 0,11 km. Altitudė 92,2 m. Seklus, krantai apaugę nendrių sąžalynais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Palei rytinį pakraštį eina kelias  **2003**  Krakės–Jaugiliai–Gudžiūnai . Aplink ežerą išsidėstęs Rukų kaimas. Ežeras priklauso Dotnuvėlės baseinui.

Spėjama, kad ežero pavadinimas kilo nuo kaimo (sen. *\*Rukų ežeras*).

Rukų ežero rytinė dalis

Padavimas
---------

Apie Rukų ežero vardą pasakojamas toks padavimas: *Kadaisiai buvo didelis rūkas ir tuo laiku nuplyšo žemė per pusę, ir buvo užėjęs didelis lietus, ir kai rūkas susimaišė su vandeniu, tai ir nuo to kilo Rūkų ežero pavadinimas*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Sangailis |
| --- |
| Sangailio ežerėlis nuo pietrytinio krantoSangailio ežerėlis nuo pietrytinio krantoSangailio ežerėlis nuo pietrytinio kranto |
| Vieta | Lietuva (Kėdainių rajonas) |
| Plotas | 0,0066 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,3 km |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Sangailis

  |
| **Koordinatės** |  55°18′03″ š. pl. 24°15′24″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30083°š. pl. 24.25667°r. ilg.﻿ / 55.30083; 24.25667Koordinatės: 55°18′03″ š. pl. 24°15′24″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30083°š. pl. 24.25667°r. ilg.﻿ / 55.30083; 24.25667 |

**Sangailis** – ežeras Lietuvoje, Kėdainių rajone, 2 km į šiaurę nuo Šėtos, į pietus nuo Sangailų. Ežeras ovalus, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,11 km, plotis – iki 0,08 km. Altitudė 62,2 m. Krantai žemi, gausiai apaugę medžiais ir krūmynais. Į rytus telkšo Sangailių karjerų tvenkiniai, eina kelias  **2001**  Šėta–Okainiai–Truskava , netoli šiaurės rytinio kranto stūkso Sangailų piliakalnis. Ežeras nenutekantis, priklauso Obelies baseinui.

Šaltiniai
---------

1. ↑
Koordinatės: 55°45′04″š. pl. 24°28′41″r. ilg.﻿ / ﻿55.751°š. pl. 24.478°r. ilg.﻿ / 55.751; 24.478

|  |
| --- |
|    **Karšinaukos geležinkelio stotelė** |
| **Adresas** | Karšinauka |
| **Atidaryta** | XX a. pradžia |
| **Uždaryta** | XX a. pabaiga |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ JONIŠKĖLIS ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | PANEVĖŽYS |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 7,7 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ***Karšinauka*** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 4,9 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Taruškos* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 2,4 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Kulbiai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ RUBIKIAI ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Karšinaukos geležinkelio stotelė** – buvusi stotis Karšinaukos kaimo šiaurinėje dalyje (Panevėžio rajonas), prie Aukštaitijos siaurojo geležinkelio.

Istorija
--------

XIX a. pabaigoje pro Karšinauką buvo nutiestas Aukštaitijos siaurasis geležinkelis, XX a. čia įrengta geležinkelio stotelė. 1996 m. joje dar stodavo traukiniai Panevėžys–Anykščiai (dukart per dieną pirmyn ir atgal), vėliau eismas sustabdytas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Keleivinių traukinių tvarkaraštis (1996 06 02 – 1997 05 31). – Vilnius, Informacijos ir leidybos centras, 1996. // psl. 56–111
French Guiana Régional 1| Sporto šaka | Futbolas |
| Įkurta | 1961 m. |
| Komandų sk. | 19 (2023 m.) |
| Valstybė (-ės) | Prancūzijos Gvianos vėliava Prancūzijos Gviana |
| Čempionas (-ai) | [[]] |
| Daugiausiai titulų | [[]] ( kartų) |

**SVB Eerste Divisie** – pajėgiausia Prancūzijos Gvianos futbolo lyga. Rengiama nuo 1961 m. o ekipos kovoja dėl šalies čempiono titulo.

Istorija
--------

Pirmasis čempionatas vyko 1961–1962 m. sezone. Sėkmingiausi klubai – ASL Le Sport Guyanais ir ASC Le Geldar, titulą iškovojo 11 kartų (2023 m. lapkričio 7 d.)

Komandos
--------

### 2023–2024 m. sezonas: Galutinė lentelė

2023–2024 m. komandų rikiuotė

|  | V. | Klubas | Taškai | Ru. | Pe. | Ly. | Pr. | Iv. + | Iv. - | +/- | Pastabos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Surinamas | **1.** |  |

Nugalėtojai
-----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  | * 2024: TBA
 |

Laimėjimai
----------

| Titulai | Ekipa | Triumfo metai |
| --- | --- | --- |
|

Šaltiniai
---------

1. ↑  https

Nuorodos
--------

* [– List of Champions]
Vienas pirmųjų IBM tabuliatorių.
**Tabuliatorius** (lot. *tabula* – lenta) – elektromechaninis perforacinis skaičiavimo įrenginys, skirtas skaitmeniniams duomenims iš perforacinių kortų apdoroti, rezultatams popieriuje (tabuliagramai) spausdinti. Tabuliatorius paprastai sudeda ir atima skaičius (daugina sudėdamas, dalija atimdamas), apdoroja informaciją pagal komutacijos lentoje surinktą (laidais su kištukais) programą. 

Tabuliatorius sudarytas iš perforacinių kortų įvedimo įtaiso, dešimtainių skaitiklių, valdymo bloko, daugiaskilčio valdymo įrenginio. Prie tabuliatoriaus gali būti prijungtas suminis perforatorius, iš kurio į perforacines kortas perkeliami sprendimai. Skaitant perforacinę kortą, pro jos skylutes pralįsdavo metaliniai strypeliai, liesdavę vonelėje esantį gyvsidabrį. Kiekvienąkart prisilietus imdavo tekėti elektros srovė, atitinkamą skaitiklį pasukdavusi vienetu. Tabuliatoriaus veikimo greitis iki 100 perforacinių kortų per minutę. Jis įeina į perforacinį elektromechaninį skaičiavimo komplektą. Tabuliatorius buvo vienas pagrindinių skaičiavimo stoties ir vienas pagalbinių skaičiavimo centro įrenginių. 

Šiais prietaisais apdorojami nedideli informacijos masyvai, kuriems nereikia loginių operacijų. 

Tabuliatorių gyventojų surašymo duomenims apdoroti 1888 m. JAV sukūrė A. Holeritas. Prietaisas tapo pirmąja skaičiavimo mašina, kuri veikė ne vien mechaniniu principu. Dėl didelio efektyvumo buvo įsteigta tabuliatorių gamybos firma, nuo 1924 m. pradėta vadinti IBM (*International Business Machines*).

Tabuliatorių pakeitė tobulesni ir našesni kompiuteriai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Tabuliatorius*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XI t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1983. T.XI: Šternbergo-Vaisius
| Medaliai |
| --- |
|
| Vyrų buriavimas |
| **Atstovaujant: Estijos vėliava Estija**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Bronza** | 1928 Amsterdamas | 6 metrai |

**Nikolai Vekšin** (g. 1887 m. gegužės 23 d. Hapsalu – m. 1951 m. sausio 15 d. Norilske) – Estijos buriuotojas, olimpinis prizininkas.

Biografija
----------

Vekšin pradėjo buriuoti 1911 m. studijuodamas Sankt Peterburgo politechnikos universitete. Sportininkas pateko į Rusijos imperijos buriavimo rinktinę. 1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Vekšin buvo atsarginis įgulos narys Rusijos rinktinėje.

Rusijos pilietinio karo metu Vekšin tarnavo Baltagvardiečių armijoje.

1928 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Vekšin startavo kaip *Tutti V* jachtos kapitonas su Estijos nacionaline rinktine. 6 metrų burlaivių klasės varžybose Estijos komanda laimėjo vieną iš šešių plaukimų, o finalinėje regatoje finišą kirto treti. Susumavus visus baudos taškus paaiškėjo, jog Vekšin ir Estijos rinktinė pelnė bronzos medalius. 

1945 m. Vekšin tapo Tarybų Sąjungos nacionaliniu čempionu L45 klasės varžybose. 

1949 m. Vekšin suimtas už paramą baltagvardiečiams Rusijos pilietinio karo metu ir išvežtas į lagerį Sibire, kur sportininkas ir mirė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugpjūčio 30 d.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Lautokaangl. *Lautoka* |
| --- |
| *Lautoka. Kelias tarp ligoninės ir botanikos sodų* |
|  |
| 

LautokaLautoka

17°37′0″ p. pl. 177°27′0″ r. ilg.﻿ / ﻿17.61667°š. pl. 177.45000°r. ilg.﻿ / 17.61667; 177.45000﻿ (Lautoka)Koordinatės: 17°37′0″ p. pl. 177°27′0″ r. ilg.﻿ / ﻿17.61667°š. pl. 177.45000°r. ilg.﻿ / 17.61667; 177.45000﻿ (Lautoka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+12) |
|  |
| **Valstybė** | Fidžio vėliava Fidžis |
| **Padalinys** | Vakarinis Fidžio padalinys |
| **Provincija** | Ba provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 52 220  |

**Lautoka** (fidž. *Lautoka*) – antras pagal dydį miestas Fidžyje, Viti Levu salos rytuose, prie Ramiojo vandenyno. 52,2 tūkst. gyventojų (2007 m.). Svarbus jūrų uostas. Lautoka yra pagrindinis šalies cukraus gamybos ir eksporto centras. Cukrus gaminamas iš salos rytuose auginamų cukranendrių. Taip pat medienos apdirbimo, maisto, statybinių medžiagų, metalo apdirbimo pramonė. Žvejyba.

Istorija
--------

Europiečiai Lautoką pirmą kartą pasiekė 1789 m. (William Bligh ekspedicijos metu). Miestas išaugo kolonijiniu laikotarpiu, kai pradėta vystyti cukraus pramonė. Į Lautoką atvyko daug imigrantų iš Indijos. Dabar miestas ir toliau tebeauga, kadangi į jį migruoja žmonės iš aplinkinių salos gyvenviečių.
„Wacom" grafinė planšetė
**Grafinė planšetė** – kompiuterinio tipo įvesties įrenginys, leidžiantis naudotojui piešti, braižyti ar rašyti panašiu būdu, kaip tai daroma pieštuku ant popieriaus lapo. Tai plokščias įrenginys su lietimui, temperatūrai arba šviesai jautriu paviršiumi, ant kurio vaizdai piešiami šviesplunksne, specialiu rašikliu, vadinamu stiliumi, arba ranka (priklausomai nuo įrenginio tipo). Piešinys paprastai nėra matomas ant planšetės paviršiaus, o skaitmenine forma perkeliamas į kompiuterį ir matomas jo ekrane. Įrenginiu taip pat galima nuskaityti dokumentą ar paveikslėlį (priglaudus juos prie paviršiaus), arba ranka rašytą parašą.

Grafinė planšetė naudojama kartu su projektavimo ir piešimo programine įranga. Kai kuriais atvejais planšetė naudojama kaip kompiuterinės pelės pakaitalas dirbant su stacionariu kompiuteriu.

Istorija
--------

Pirmąją elektroninę planšetę (*telautografą*), ant kurios buvo galima piešti ranka, 1888 m. užpatentavo inžinierius Eliša Grėjus.

Pirmoji šiuolaikines primenanti grafinė planšetė, ant kurios pieštus vaizdus buvo galima matyti kompiuterio ekrane, buvo 1957 m. pristatyta *Stylator*. Tačiau žymesnė buvo 1964 m. išleista RAND Tablet planšetė. Planšetėje buvo įmontuotas lietimui jautrus paviršius, po kuriuo tinklelio pagrindu buvo išdėstyti laidai. Paviršius gebėjo užfiksuoti horizontalius ir vertikalius lietimo koordinačių taškus, skleidžiančius nežymų magnetinį signalą. Rašiklis gebėjo priimti magnetinį signalą, kuris buvo paverčiamas į koordinačių informaciją.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Jutiklinis ekranas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gray, Elisha (1888-07-31), *Telautograph*, United States Patent 386,815  Archyvuota kopija 2012-01-10 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Dimond, Tom (1957-12-01), *Devices for reading handwritten characters*, Proceedings of Eastern Joint Computer Conference, p. 232–237. Nuoroda tikrinta 23 rugpjūčio 2008  Archyvuota kopija 2012-01-10 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑   Archyvuota kopija 2007-06-29 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Gaidelis (reikšmės).*
Koordinatės: 54°43′03″š. pl. 24°35′07″r. ilg.﻿ / ﻿54.717429°š. pl. 24.585209°r. ilg.﻿ / 54.717429; 24.585209

Jagėlonių akmuo į Elektrėnų jėgainės pusę
**Jagėlonių akmuo**, vadinamas **Gaideliu** – mitologinis akmuo Jagėlonių kaime (Kietaviškių sen.), Elektrėnų savivaldybėje. Akmuo slūgso atviroje vietoje tarp dviejų sodybų, prie kelio  **4718**  Semeliškės–Jagelonys–Mūro Strėvininkai–Žiežmariai , pažymėtas mediniu ženklu. Stambus riedulys 1995 m. įtrauktas į Kultūros paveldo registrą (21501).

Akmuo pavasarį
Istoriko Tado Šidiškio surinkti pasakojimai byloja apie ant akmens pasirodydavusį gaidį, kuris klaidindavo keleivius. Pasak vietinių gyventojų, šalia jo vaidendavosi, matydavo ant jo tupintį gaidį, todėl ir pramintas Gaidelio akmeniu. Kiti žmonės pasakoja, kad pro šalį važiuojantys susivėlinę keleiviai girdėdavo kalimą, matydavo kažką sėdint ant akmens ir net eidavo pypkę užsidegti, nes būdavo šaukiami tikraisiais vardais. Kartais tiesiog klaidžiodavo ir negalėdavo pro tą vietą pravažiuoti – sukdavo ratu. Viskas išnykdavo tik užgiedojus gaidžiui. Netoli akmens yra rastas akmeninis kirvis keturkampe pentimi.

Aprašymas
---------

Natūralus riedulys – šviesiai rausvas, vidutinio grūdėtumo granitas, netaisyklingos formos, pailgas, maždaug 3,5 m ilgio ir iki 2,6 m pločio bei nuo 0,7-1 m aukščio rytų šone iki 2 m aukščio vakarų šone. Šalia šio akmens yra kitas pilkai rausvo, vidutinio grūdėtumo akmuo, pailgas, maždaug 1,15 m ilgio iki 0,8 m pločio ir iki 0,55 m aukščio nuo dabartinio žemės paviršiaus. Didesnysis akmuo smarkiai apskeldėjęs, apkerpėjęs.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jagėlonių akmuo** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Mitologinis akmuo Gaidelis[neveikianti nuoroda]
* Kietaviškių seniūnijos lankytinos vietos Archyvuota kopija 2015-01-06 iš Wayback Machine projekto.