recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 46°57′0″ š. pl. 35°28′12″ r. ilg.﻿ / ﻿46.95000°š. pl. 35.47000°r. ilg.﻿ / 46.95000; 35.47000

Kamiana Mohylos masyvas
**Kamiana Mohyla** (ukr. *Кам'яна Могила*, rus. *Каменная могила* – 'akmeninė kapavietė') – nedidelis smiltainio masyvas pietų Ukrainoje, Zaporožės srityje, Moločnos upės pakrantėje, 2 km nuo Mirnės gyvenvietės. Tai maždaug 3000 m² plote išsibarsčiusių, iki 12 m aukščio siekiančių uolienų masyvas, vienintelė smiltainio atodanga visoje Azovo–Kubanės įduboje. Kamiana Mohyla yra svarbi archeologinė vietovė – jos pavadinimas kilo nuo kurganą primenančio kauburio.

Vietovė atrasta 1778 m. pradžioje laikyta kurganu, tačiau kapaviečių čia neaptikta. Tačiau vėliau pastebėta, kad smiltainio akmenys yra išraižyti įvairiais petroglifais. 87 Kamiana Mohylos grotose ir urvuose rasta tūkstančiai piešinių ir simbolių. Kada jie pagaminti, nėra žinoma – įvairios hipotezės keliamos nuo 3 tūkstantmečio pr. m. e. vidurio iki X–XIII a. m. e. (visgi, didesnė dalis tyrėjų paminklą sieja su neolito laikotarpiu). Kadangi nei Kamiana Mohyloje, nei apylinkėse nerasta jokių gyvenviečių ar kapaviečių liekanų, laikoma, kad ji buvo naudojama kaip šventykla.

Kamiana Mohylos petroglifai labai geometrizuoti, gausu linijų. Panašu, kad piešiniuose vaizduojamos medžioklės scenos. Nors dalis motyvų siejama su petroglifais, rastais Karelijoje ir Švedijoje, dauguma vaizdinių yra unikalūs. Rusų orientalistas Anatolijus Kišifinas dalį Kamiana Mohylos petroglifų įvardijo kaip rašto ženklus ir juos laikė šumerų rašto pirmtaku. Vėliau netgi atsirado „teksto" dešifracijos ir vertimo variantų. Visgi, akademinėje aplinkoje tokie bandymai vertinti skeptiškai.

Galerija
--------

* Kultūrinis kompleksasKultūrinis kompleksas
* PetroglifaiPetroglifai
* PetroglifaiPetroglifai
* Akmuo su raižiniaisAkmuo su raižiniais
* 
* 
* 
* 
*
| ***Gangsterdamas*** |
| --- |
|  |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Nyderlandai |
| Režisierius | Romain Lévy |
| Scenaristas (-ai) | Bertrand Blier |
| Metai | 2017 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Gangsterdamas** – 2017 m. sukurta komedija.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Rubenas – nevykėlis teisės studentas, nesugebėjęs išlaikyti baigiamojo egzamino ir priverstas kartoti kursą. Jis susipažįsta su nauja bendrakurse Nora, kuriai padeda mokytis, tačiau mergina jo neprisileidžia arčiau. Kartą universitete pasirodo policija ir pradeda patikrinimą. Nora pasprunka palikusi savo striukę, kurią pagriebia Rubenas ir sėkmingai praeina patikrinimą. Vėliau ji prisipažįsta, kad visas patikrinimas buvo vien dėl jos ir kad ji – „žolės" kurjerė. Noros bosas Miška sugalvoja planą: neįtartinai atrodantis Rubenas kartu su Nora vyks į Amsterdamą ir kartu pristatys sekančią siuntą. 

Traukinyje prie jų prisijungia Diureksas – dar vienas nevykėlis Rubeno draugas, kuriam šis prasitarė apie būsimą kelionę. Trijulė atvyksta į Amsterdamą, tačiau čia viskas susijaukia: krovinys yra ne „žolė", o naujos kartos narkotikas, juos perdavęs tarpininkas Ulysas sukeičia paketus ir trijulė priversta grįžti bei mėginti atkovoti narkotikus, kuriuos pats Ulysas gavo apgaulės būdu ir taip pat yra medžiojamas...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Kev Adams – Rubenas
* Manon Azem – Nora
* Come Levin – Diureksas
* Hubert Kounde – Ulysas
* Mona Walravens – Džiūn
* Rutger Hauer – Dolfas
* Alex Hendrickx – Kasparas
* Manu Payet – Miška
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**„Heklberio Fino nuotykiai"** (angl. *Adventures of Huckleberry Finn*) – JAV rašytojo Marko Tveno 1884 metais išleista knyga, apsakymo „Tomo Sojerio nuotykiai", tęsinys.

Knygoje pasakojama, kaip Finas, pasprukęs nuo pikčiurnos auklės ir girtuoklio tėvo, leidžiasi į kelionę Misisipės upe, o jį lydi ištikimas draugas – juodaodis, pabėgęs iš vergijos. Nuotykių ieškotojai traukia į savo svajonių valstiją, kur nėra prievartos, bet kelias tikslo link pilnas pavojų.

Ekranizacijos
-------------

* *„Hekas Finas"* (1937)
* *„Heklberio Fino nuotykiai"* (1939)
* *„Heklberio Fino nuotykiai"* (1960)
* *„Nauji Heklberio Fino nuotykiai"* (animacinis serialas, 1968)
* *„Heklberis Finas"* (muzikinis filmas, 1974)
* *„Heklberis Finas"* (Japonijos animacinis filmas, 1976)
* *„Heklberio Fino nuotykiai"* (1985)
* *„Heklberio Fino nuotykiai"* (1993)
*Kitos reikšmės – Laukas (reikšmės).*

Elektrinio lauko linijos išeina iš teigiamo krūvio
**Elektrinis laukas** – materijos forma, supanti krūvius. Kiekvienas krūvis erdvėje aplink save sudaro elektrinį lauką. Visos elektrinių jėgų sąveikos yra perduodamos elektriniu lauku. Nekintantis laike elektrinis laukas yra vadinamas **elektrostatiniu lauku**. Sąvoką „elektrinis laukas" 1831 m. sukūrė anglų fizikas Maiklas Faradėjus.

**Elektrinio lauko savybės:**

* Materialus;
* Neveikia jutimo organų;
* Aptikti galima tik specialių prietaisų pagalba;
* Toje pačioje terpėje gali būti bet kiek elektrinių laukų;
* Veikia į jį patalpintus kūnus elektrine jėga;

Elektrinio lauko stipris
------------------------

Pagrindinė elektrinio lauko charakteristika yra **elektrinio lauko stipris** (žymimas {\displaystyle \mathbf {E} }). Jis yra lygus jėgai, veikiančiai vienetinį teigiamą krūvį:

{\displaystyle \mathbf {E} ={\frac {\mathbf {F} }{q}}}.
Stiprio matavimo vienetas pagal SI sistemą yra N/C arba V/m.

El. lauko stipris yra vektorinis dydis. Jo kryptis, esant teigiamam taškiniam krūviui, yra nukreiptas nuo krūvio, o esant neigiamam krūviui – į krūvį.

Taškinio krūvio *q* sudaryto elektrinio lauko stipris taške, nutolusiame atstumu *r* nuo to krūvio, gali būti apskaičiuotas pasitelkus Kulono dėsnį:

{\displaystyle \mathbf {E} ={\frac {q}{4\pi \epsilon \_{0}r^{2}}}\mathbf {\hat {r}} },
kur {\displaystyle \mathbf {\hat {r}} } yra vienetinis vektorius.

Elektrostatinio lauko stiprumas ties žemės paviršiumi jūros lygyje yra apie 100–200 V/m, o kai žemai nusileidę audros debesys – 20 kV/m.

Superpozicijos principas
------------------------

Jeigu elektrinį lauką kuria daug taškinių krūvių (sistema), tai šio elektrinio lauko stipris yra lygus atskirų tų sistemos krūvių sukurtų laukų stiprių *vektorinei sumai*:

{\displaystyle \mathbf {E} =\sum \_{i}\mathbf {E\_{i}} ={\frac {1}{4\pi \epsilon \epsilon \_{0}}}\sum \_{i}{\frac {q\_{i}}{r\_{i}^{2}}}\mathbf {{\hat {r}}\_{i}} }

Elektrinio lauko energija
-------------------------

Elektrinio lauko energija tūrio vienete:

{\displaystyle w={\frac {1}{2}}\varepsilon |\mathbf {E} |^{2}}
Elektrinio lauko energija tūryje V:

{\displaystyle W=\int \_{V}{\frac {1}{2}}\varepsilon |\mathbf {E} |^{2}\,\mathrm {d} V}

Sūkurinis elektrinis laukas
---------------------------

**Sūkurinis elektrinis laukas** – kintamojo magnetinio lauko kuriamas elektrinis laukas. Šio lauko stiprio linijos yra uždaros.

{\displaystyle \oint \_{S}\mathbf {E} \cdot \mathrm {d} \mathbf {S} =-{\frac {\mathrm {d} \Phi \_{m}}{\mathrm {d} t}}}
kur

*Φ*m – magnetinės indukcijos srautas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  TARASONIS, Vytautas. *Fizika: vadovėlis XI–XII klasei .* Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1995, 88 p. ISBN 5-420-00253-1.
2. ↑  KOPUSTINSKAS Audris, KOPUSTINSKIENĖ Gindra. *Biofizika.* Kaunas: Technologija, 2009, 146 p. ISBN 978-9955-25-713-4.
Gangnam-gu vieta Seule
**Gangnam-gu** (kor. 강남구) – vienas iš 25 Seulo rajonų, esantis pietrytinėje miesto dalyje. Plotas – 39,55 km², gyventojų skaičius – 557 000. Tai vienas prabangiausių miesto rajonų, pasižymintis aukštomis nekilnojamojo turto kainomis.

Suskirstymas
------------

Rajonas yra padalintas į 26 mažesnius vienetus, vadinamus *dong*.

Žymios vietos
-------------

Gangnam garsus prekybos ir pramogų centrais, kompanijų atstovybių ir biurų gausa, kimči muziejumi.

Populiarioji kultūra
--------------------

Šio rajono pavadinimas panaudotas atlikėjo PSY kūrinyje „Gangnam Style", išreiškiant stereotipinį prabangaus Seulo rajono Gangnamo gyvenimo stilių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  I visited the notoriously ritzy 'Beverly Hills of South Korea,' where the streets are lined with Teslas, Maseratis, and Porsches, Business Insider, un. 22, 2018
2. ↑  Wednesday Words: Gangnam Style, Geek Speak and More, Time, Sept. 12, 2012

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2011-04-26 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Rankinė elektrinė orpūtė
**Elektrinė orpūtė** – įrankis, naudojamas karšto oro srovei pūsti. Savo forma primena plaukų džiovintuvą, tačiau ja išgaunama aukštesnės temperatūros oro srovė. Dažnai naudojama fizikos, medžiagų mokslo, chemijos, inžinerijos ir kitokio pobūdžio laboratorijose ir dirbtuvėse.

Elektrinė orpūtė naudojama dažams džiovinti ir nuimti, plastikui lankstyti ir suvirinti, klijams suminkštinti, nuo šilumos susitraukiančiai plėvelei įšildyti, užšalusiems vamzdžiams atitirpdyti, komponentams nuo plokščių išlituoti (elektronikoje). Pučiamo oro temperatūra dažniausiai siekia nuo 100 iki 550 °C, galingesniais modeliais galima išgauti ir apie 760 °C temperatūrą. Jei oro srove norima pašalinti švino turinčių dažų sluoksnį, saugi yra tik apie 315–404 °C temperatūra, kadangi 538 °C išsiskiria nuodingi švino garai.

Į kai kurio tipo elektrines orpūtes montuojama speciali atrama tam, kad jas būtų galima pastatyti ant darbastalio, taip atlaisvinant vieną besinaudojančiojo įrankiu ranką. Oro srovei maišyti gali būti naudojami įvairūs pūstukai – tai priklauso nuo darbo tikslo. Jais galima nukreipti oro srovę į tam tikrą paviršių ar atitirpdyti vamzdžius neįkaitinant už jų esančios sienos.
**Ak Kojunlu** (pers. آق قوینلو = *Aq Qoyunlu* – „baltų avių turkmėnai") – tiurkų klajoklių ogūzų genčių sąjunga, gyvavusi XIV–XV a. prie Tigro aukštupio. Vėliau sudarė valstybę su sostine Tebrize.

Ak Kojunlu rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1340 m. (Bizantijos kronikose). Ak Kojunlu tiurkai 1402 m. iš Timūro gavo žemes prie dabartinio Dijarbakyro, tačiau negalėjo plėstis, nes konkuravo su Kara Kojunlu sąjunga. 1467 m. Uzunas Chanas nugalėjo Kara Kojunlu, užkariavo Armėniją, Azerbaidžaną, Iraką, vakarų Persiją ir sukūrė valstybę su sostine Tebrize (nuo 1468 m.). Ak Kojunlu žemės tęsėsi nuo Derbento iki Ormūzo sąsiaurio. Tačiau netrukus į rytus ėmė plėstis Osmanų imperija, tad Ak Kojunlu sudarė sąjungą su Karamanidais, o 1463 m. – su Venecija, Romos popiežiumi ir Vengrija. Tačiau pastarosios šalys nusuteikė Uzunui Chanui žadėtos pagalbos, ir 1473 m. Otlukbelio mūšyje osmanai nugalėjo Ak Kojunlu. Tiesa valstybė nebuvo panaikinta, bet mirus Uzunui Chanui prasidėjo jo sūnų kova dėl valdžios. Pasinaudodami vidiniais dinastijos nesutarimais, Ak Kojunlu buvo užpulti Sefevidų ir 1501 m. jiems pralaimėjo Nachičevanės mūšyje. 1508 m. valstybė galutinai sunaikinta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ak Kojunlu*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
**Kamerūno socialdemokratinis frontas** (**SDF**, *Social Democratic Front*) – Kamerūno kairiojo centro politinė partija.

Istorija
--------

Įkurtas 1990 m. gegužės 26 d. po teorinių *Studijų grupės – 89* parengiamųjų darbų, kaip atsvaras vienpartinei ultrakonservatyvaus Kamerūno Liaudies demokratinio judėjimo diktatūrai, siekiant ginti socialinį teisingumą šalyje. Į steigiamąjį susirinkimą Ntarikono parke atvyko apie 80 000 kamerūniečių, nors Bamendoje buvo sustiprinti kariniai patruliai. Kariuomenei pradėjus šaudyti šioje prekybinėje gatvėje, 5 neginkluoti studentai ir malūno darbininkas buvo užmušti.

1991 m. vasario 3 d. SDF organizavo Steigiamąją asamblėją, į kurią savo delegatus atsiuntė visi regionai. Joje buvo išrinktas Vykdomasis komitetas. Iki 2004 m. įvyko 6 partijos suvažiavimai. Partijos iniciatorius Ni Džonas Fru Ndi 1992 m. spalio mėn. laimėjo prezidento rinkimus, bet prezidentas Paulis Bija, suklastojęs rinkimų rezultatus ir remiamas kariškių, jam neužleido šio posto.

1995 m. SDF paskelbė Konstitucijos projektą, privertė valdančiąją kliką pradėti demokratizavimo procesą ir 1996–2002 SDF jau turėjo merus 62 savivaldybėse, 1997 m. – 43 parlamento narius. 1999–2002 m. Čačuangas Paulis buvo Nacionalinės Asamblėjos pirmininko pavaduotojas. 2003 m. SDF iškovojo 22 vietas 180 vietų parlamente.

Ideologija
----------

1990 m. priimtas Manifestas, kuriuo partija siekia tautos vienybės, teisinės, laisvos ir demokratinės visuomenės, dvikalbės ir daugiakultūrės politikos, socialinių ir ekonominių teisių bei laisvių, saugoti tradicijas ir gamtą, politiką įgyvendinti tik per rinkimus. 1999 m. priimta nauja politinė programa.

Socialistų Internacionalo konsultacinis narys nuo 1996 m. rugsėjo 9 d. tikrasis narys nuo 1999 m. lapkričio 8 d.

Struktūra
---------

Aukščiausi organai: Nacionalinis konventas, 55 narių Nacionalinis Vykdomasis komitetas, Nacionalinė patariamoji taryba ir politiniai komitetai.
Būstinė Bamendoje. Turi atstovybes keliose Afrikos, Europos šalyse, JAV, Kanadoje.

* Nacionalinis pirmininkas nuo 1990 m. Ni Džonas Fru Ndi,
* Generalinis sekretorius prof. Tazoacha Asonganjis

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė **(**angl.**)**
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Ajorėjų kalba |
| Kalbama | Paragvajus, Bolivija |
| Kalbančiųjų skaičius | 3771 |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | samukoanų kalbos **ajorėjų kalba** |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | - |
| ISO 639-2 | - |
| ISO 639-3 | ayo |

**Ajorėjų kalba** – samukoanų kalbų šeimos kalba, vartojama indėnų ajorėjų. Dar vadinama *Morotoco, Moro, Ayoré* ir *Pyeta Yovai*. Pavadinimas ajoreo dažnesnis Bolivijoje, tuo tarpu Paragvajuje vartojamas morotoko pavadinimas. Kalbančiųjų skaičius 3771.

Geografinis paplitimas
----------------------

Ajorėjų kalba kalbama Paragvajuje ir Bolivijoje – 3000 kalbančiųjų Pargvajauje ir 771 Bolivijoje. Paragvajuje ajorėjų kalba kalbama Čiako departamente ir šiaurinėje Aukštutinio Paragvajaus departamento dalyje. Bolivijoje ajoreo kalba kalbama Gran Čiako provincijoje, Santa Kruso departamente. Vienintelis kalbos dialektas yra cirakua.

Nuorodos
--------

* ayo Duomenys apie kodu „ayo" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
Akos Mahadevės šventyklėlė jos gimtavietėje Uduatyje
**Aka Mahadevė** (kan. ಅಕ್ಕ ಮಹಾದೇವಿ , skr. अक्कमहादेवी = IAST: *Akka-Mahādevī*) arba ***Mahadevjaka*** – XII a. Pietų Indijos (kanadų) klajojanti poetė, ypač gerbiama šaivistinėje lingajatam doktrinoje.

Jos gimtine laikomas Uduačio kaimas netoli Šivamogos (Karnataka). Pasak hagiografijų, Aka Mahadevė turėjusi būti ištekinta už džainų karaliaus Kaušikos, bet atsisakiusi vedybų ir pasirinkusi klajoklės gyvenimą. Ji klajojusi kaip nuoga asketė, savo vyru ji laikė Šivą. Aka Mahadevė kūrusi devocionalaus (bhaktinio) pobūdžio eiles, skirtas Šivai. Jai priskiriama ~350 tekstų, ilgą laiką gyvavusių kaip liaudies devocionalinė poezija. Aka Mahadevės kūryba laikoma svarbia kanadų literatūros paveldo dalimi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mahādeviyakkā*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 128
2. ↑  Tharu, Susie J.; Lalita, Ke (1 January 1991). *Women Writing in India: 600 B.C. to the early twentieth century*. Feminist Press at CUNY. p. 79.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Alresfordasangl. *Alresford* |
| --- |
|  |
|  |
| 

AlresfordasAlresfordas

51°51′0″ š. pl. 1°00′10″ r. ilg.﻿ / ﻿51.85000°š. pl. 1.00278°r. ilg.﻿ / 51.85000; 1.00278﻿ (Alresfordas)Koordinatės: 51°51′0″ š. pl. 1°00′10″ r. ilg.﻿ / ﻿51.85000°š. pl. 1.00278°r. ilg.﻿ / 51.85000; 1.00278﻿ (Alresfordas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Anglija Anglija |
| **Grafystė** | Eseksas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 2 125  |
|  |
|  **Vikiteka** | Alresfordas |

**Alresfordas** – kaimas pietryčių Anglijoje, 9 km į pietryčius nuo Kolčesterio, aukščiau Alrefordo įlankos, 39 km į šiaurės rytus nuo grafystės centro – Čelmsfordo. Kaimas yra Tendringo rajone ir šiaurės Esekso parlamento rinkimų apygardoje. Kaime yra ir Alresfordo pradinė mokykla(apie 150 mokinių, nuo 4 iki 11 metų amžiaus). Kaimas turi savo geležinkelio stotį Kolčesterio – Klaktono linijoje, kuri jungia Alresfordą su geležinkelių tinklu aptarnaujantį rytų Angliją. Geležinkelio tarnybos operatorius yra kompanija „one".

2001 metų balandį kaime gyveno 2125 gyventojai 842 šeimose, kaime gyveno beveik vienodai vyrų ir moterų. Gyventojų vidutinis pusamžis yra aukštesnis nei nacionalinis vidurkis(Jungtinėje Karalystėje – 45 metai).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Bausmę štrafbatalione vykdantys kareiviai neturėdavo jokių skiriamųjų ženklų, vietoj kurių turėdavo raudonus trikampius, rodžiusius kad jie yra štrafbataliono kariai.
**Baudžiamasis batalionas** (**štrafbatalionas**, vok. *Strafbattalion*, *Strafe* – 'bausmė', *battalion* – 'batalionas') – baudžiamasis vermachto dalinys Antrojo pasaulinio karo metais, į kurį patekdavo kareiviai, karo lauko teismo nuteisti mirties bausme ir kuriems bausmė buvo atidėta.

Istorija
--------

Štrafbatalionai daugiausiai veikė Rytų fronte, kur jie vykdydavo pavojingiausias užduotis. Štrafbatalionų kareivių mirtingumas buvo didelis, nes juos naudodavo minų laukams valyti, šturmuoti sunkiai įveikiamus objektus ar ginti punktus, kuriuos atakuoja žymiai stipresnės pajėgos.

Sužeisti štrafbatalionų kareiviai dažnai būdavo nušaunami ar paliekami mirti, nes Vermachto gydytojams buvo nurodyta štrafbatalionų kareivių negydyti. Nukautų štrafbatalionų kareivių nelaidodavo ir palikdavo gulėti žūties vietoje.

Per visą bausmės laiką išgyvenę štrafbatalionų kareiviai būdavo perkeliami į paprastus fronto dalinius su paprastų kareivių teisėmis.

Paskutinėmis karo dienomis, kai Trečiasis Reichas jau byrėjo, kareiviai ar rekrutai į štrafbatalionus patekdavo net už menkus nusižengimus.
|  Ajorėjai |
| --- |
| Gyventojų skaičius | ~3400 |
| Populiacija šalyse |  Paragvajus:1708
 Bolivija: 1700 |
| Kalba (-os) | ajorėjų |
| Religijos | katalikybė, senieji tikėjimai |
| Giminingos etninės grupės | čamakokai |

**Ajorėjai** (*ayoreos*), dar vadinami **morotokais** (*morotocós*), **korasais** (*corazo, kursu*) – Šiaurinio Čiako indėnų tauta, gyvenanti Paragvajaus ir Bolivijos pasienyje. Kalba negausiai samukoanų kalbų šeimai priklausančia ajorėjų kalba.

Ajorėjai gyvena Bolivijos pieryčiuose
Bolivijoje gyvena 10-yje bendruomenių (*Zapocó, Poza verde, Puesto Paz, Guidai Ichai, Santa Teresita, Tobita, Urucú, Motacú, Rincón del Tigre, Belen*) Santa Kruso departamente (Čikitoso ir Germano Busčo provincijos). Taip pat 3 bendruomenės (*Arocojnadi, Chaidi, Campo Loro*) yra Paragvajaus Bokerono ir Aukštutinio Paragvajaus departamentuose.

Didžioji dauguma ajorėjų sėslūs, verčiasi medžiokle ir rankiojimu, taip pat žvejoja, užsiima žemdirbyste. Tačiau ajorėjų grupė *Totobiegosos* išlaikę tradicinį klajoklišką gyvenimo būdą, gyvena atsiskyrę nuo kitų.

Iki XX a. vid. ajorėjai gyveno plačiose Gran Čiako teritorijose tarp Paragvajaus, Pilkomajo ir Parapeti upių. Gvaraniai juos vadino *pyta jovai* („priešakulniais"), tapietai – *yanaigua, tsirágua*. 1940–1950 m. Čiake įsikūrus menonitams didelė dalis ajorėjų iš kalvų persikėlė arčiau gyvenviečių. Jų krikštu apsėmė kontroversiškai vertinama JAV evangelinė misija „New Tribes Mission".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2009-02-28 iš Wayback Machine projekto.
| Ajolasas*Ayolas* |
| --- |
| 

AjolasasAjolasas

27°24′0″ p. pl. 56°54′0″ v. ilg.﻿ / ﻿27.40000°š. pl. 56.90000°r. ilg.﻿ / 27.40000; 56.90000﻿ (Ajolasas)Koordinatės: 27°24′0″ p. pl. 56°54′0″ v. ilg.﻿ / ﻿27.40000°š. pl. 56.90000°r. ilg.﻿ / 27.40000; 56.90000﻿ (Ajolasas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Paragvajaus vėliava Paragvajus |
| **Departamentas** | Misjoneso departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1899 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 18 178  |
| **Altitudė** | 45 m |
|  |
| **Kirčiavimas** | Ajòlasas |

**Ajolasas** (isp. *Ayolas*) – miestas pietryčių Paragvajuje, Misjoneso departamente, 305 km nuo Asunsjono, Paranos kairiajame krante. Šalia miesto Paranos vagoje įrengta Jasiretos hidroelektrinės užtvanka (bendra su Argentina). Taip pat verčiamasi žvejyba, gyvulininkyste. Yra archeologijos muziejus, San Chosemi bažnyčia su jėzuitų laikų Šv. Marijos paveikslu.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta 1899 m. ir pavadinta ispanų keliautojo Chuano de Ajolaso vardu. 1983 m. pradėjus Jasiretos užtvankos statybą, miestas ženkliai išaugo.

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ajūnasالعيون |
| --- |
| *Ajuno senamiestis* |
|  |
| 

AjūnasAjūnas

27°9′0″ š. pl. 13°12′0″ v. ilg.﻿ / ﻿27.15000°š. pl. 13.20000°r. ilg.﻿ / 27.15000; 13.20000﻿ (Ajūnas)Koordinatės: 27°9′0″ š. pl. 13°12′0″ v. ilg.﻿ / ﻿27.15000°š. pl. 13.20000°r. ilg.﻿ / 27.15000; 13.20000﻿ (Ajūnas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Vakarų Sacharos vėliava Vakarų Sachara |
| **Regionas** | Ajuno–Budžduro–Sakija Al Hamro regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 196 331  |
|  |
|  **Vikiteka** | Ajūnas |

**Ajūnas** (arab. العيون = *al-ʿuyūn*, pranc. *Laâyoune*) – miestas Vakarų Sacharoje, šios teritorijos administracinis centras. Didžiausias regiono miestas – jame gyvena 194,6 tūkst. gyventojų (2009 m.). Įsikūręs Vakarų Sacharos šiaurinėje dalyje, oazėje prie Dahlos ir Agadiro plento, maždaug už 20 km nuo Atlanto vandenyno. Yra Ajūno oro uostas. Šalia vandenyno veikia uostas, su miestu sujungtas automobilių keliu.

Istorija
--------

Įkurtas 1928 m. Nuo 1934 iki 1958 m. priklausė Ispanijos protektoratui regione. Šiuo metu mieste veikia Jungtinių Tautų misija, nuo 1991 m. stebinti kaip laikomasi paliaubų tarp Maroko ir Polisario fronto kovotojų.

Architektūra
------------

Ajūnas išsidėstęs dviem lygiais – žemutinėje terasoje yra senoji dalis, aukštutinėje – naujoji. Mieste išlikę seno ispanų forto liekanos, Didžioji mečetė, istorijos muziejus. Veikia katalikų katedra, pastatyta Ispanijos valdymo metais. Šalia miesto kasama geležies rūda, fosforitai.

Sportas
-------

Mieste yra „Jeunesse Massira" futbolo klubas, žaidžiantis Maroko futbolo čempionate.
|  Ajovai |
| --- |
| Ajovų moterys, 1974 m.Ajovų moterys, 1974 m. |
| Gyventojų skaičius | 2567 |
| Populiacija šalyse | JAV (Kanzasas, Nebraska, Oklahoma) |
| Kalba (-os) | čiverių kalba, anglų kalba |
| Religijos | krikščionybė, senieji tikėjimai |
| Giminingos etninės grupės | otai, misūriai, vinebagai ir kt. sijai |
|  |
|  **Vikiteka:** | Ajovai |

**Ajovai** (*Iowa, ayuhwa, baxoje*) – Šiaurės Amerikos indėnų gentis, gyvenanti JAV.

XVII a. atsiskyrė nuo Didžiųjų ežerų šiaurės pakrantėse gyvenusių vinepagų ir atkeliavo į dabartinę Minesotos teritoriją. XVIII a. apsigyveno dabartinėje Ajovos valstijoje (kuri ir pavadinta šios genties vardu). Ajovos indėnai buvo pusiau sėslūs, vertėsi medžiokle, kailių prekyba, žemdirbyste. 1760 m. jų buvo apie 1100, 1804 m. – 800. 1836 m. savo žemes prie Misūrio upės buvo priversti parduoti JAV vyriausybei ir perkelti į rezervacijas Oklahomoje, Kanzase, Nebraskoje. 2000 m. duomenimis gyvena 1451 ajovų genties indėnų.

Ajovų indėnas. XIX a. piešinys

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Jaskonis. *Ajovai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 210 psl.
**Indų astrologija** (skr. ज्योतिष = IAST: *jyotiṣa*) – vienas iš tradicinių hinduistų mokslų, kildinamų iš vedų (vedangos). Astrologija tiek senovės, tiek dabartinėje Indijoje užima svarbią socialinę padėtį. Indų astrologija dar vadinama vedine, vedų astrologija, tačiau toks pavadinimas kiek klaidinantis, nes pačiose vedose astrologija (*jyotiṣa*) nėra minima, bet yra panašiu laikotarpiu sukurta ir brahmanų recituojama *jyotiṣa vedāṅga*.

Astrologas indų tradicijoje įvardinamas įvairiai: *nakṣatradarśa* („šviesulių stebėtojas"), *daivajña* („likimo žinovas"), *daivacintaka* („lemties skaičiuotojas") ir kt. Jo vaidmuo indų visuomenėje laiko bėgyje buvo gan skirtingas – Manaus įstatymuose astrologai įvardijami kaip brahmanams nelygūs, rituališkai nešvarūs žmonės, tačiau iš tiesų, nuo seno kiekvienas valdovas rūmuose turėdavo astrologą, kuris patardavo svarbiais karalystės valdymo klausimais. Astrologiją išmanyti taip pat turėjo ir žyniai, taip pat ir kiekvieno brahmano pareiga buvo suprasti dangaus šviesulių reikšmes.

Ankstyviausiose indų tradicijose ateitis buvo spėjama pagal Mėnulio padėtis – *nakṣatra*. Po graikų invazijos, indai perėmė nemažai chaldėjų astrologijos elementų, pažintas Zodiakas, pradėti sudarinėti horoskopai.

Indų astrologija skiriama į:

* *Siddhānta* – astronomija, kalendoriai;
* *Saṁhitā* – svarbių šalies, karalystės įvykių nuspėjimas, karų datų nustatymas ir kt.;
* *Horā* – horoskopų sudarymas.

Astrologija išlieka labai populiari ir šiuolaikinėje Indijoje – į astrologus kreipiamasi norint nustatyti vestuvių datą, apspręsti naujagimio likimą, rasti palankią datą finansiniams sprendimams ir kt. Astrologų paslaugomis neretai naudojasi ir aukšto rango politikai, norėdami nuspėti rinkimų rezultatus. Indijoje astrologija turi mokslo statusą ir yra dėstoma universitetuose.

Šaltiniai
---------

* Beinorius, Audrius, Indija ir Vakarai, Vilnius, „Vilniaus universiteto leidykla", 2012
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| Kerttu Niskanen |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Suomija** |
| Slidinėjimo krosas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Sidabras** | 2014 Sočis | Estafetė |
| **Sidabras** | 2014 Sočis | Komandų sprintas |
| **Sidabras** | 2022 Pekinas | Klasikinis |
| **Bronza** | 2022 Pekinas | Masinis |
| Pasaulio čempionatas |
| **Bronza** | 2015 Falunas | Estafetė |
| **Bronza** | 2017 Lahtis | Estafetė |

**Kerttu Niskanen** (g. 1988 m. birželio 13 d. Oulu) – Suomijos slidinėjimo kroso sportininkė, daugkartinė olimpinė prizininkė.

Biografija
----------

2007 m. suomė pelnė bronzą estafetėje pasaulio jaunimo čempionate. 2008 m. Niskanen debiutavo pasaulio taurėje. 2010 m. pasaulio jaunimo iki 23 m. amžiaus čempionato nugalėtoja moterų 10 km klasikiniu stiliumi varžybose.

Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse suomė dalyvavo penkiose rungtyse. 10 km individualiose varžybose Niskanen finišą kirto 8-a, skiatlone liko 7-a, masiniame starte užėmė 4-ą vietą. Moterų komandinėje estafetėje kartu su Suomijos nacionaline rinktine iškovotas sidabro medalis, o moterų komandiniame sprinte su Aino-Kaisa Saarinen pelnytas antrasis sidabro medalis.

2015 m. pasaulio čempionate pelnytas pirmasis medalis - bronza komandinėje estafetėje. 2018 m. žiemos olimpiadoje medalių nepelnė

2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse suomė liko 4-oje vietoje moterų skiatlone ir moterų estafetės varžybose. 10 km klasikiniu stiliumi kroso varžybose Niskanen pelnė sidabro medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2022 m. vasario 12 d.
**Domniksruho kapinynas ir lobis** – prūsų kapinynas ir lobis prie Domniksruho (vok. *Domnicksruh*) ir Patesorto (*Patesort*) (dab. Beregovoje – Laduškinas, Bagrationovsko rajonas, Kaliningrado sritis) gyvenvietės, netoli Aismarių pakrantės. Koordinatės 54°35′0″ š. pl. 20°09′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.58333°š. pl. 20.15000°r. ilg.﻿ / 54.58333; 20.15000.

Kapinynas
---------

Kapinynas, datuojamas I a. – II a. yra 1 km į pietryčius nuo gyvenvietės. Jį 1933 m. tyrinėjęs V. Gaerte rado daug keramikos, ištyrė kelis sudegintų mirusiųjų kapus. Iš kapinyno muziejuje „Prussia" iki 1945 m. buvo Senovės Romos monetų, akinė segė, žąslų fragmentų. 1981 m. žvalgomuosius tyrimus atliko V. Timofejevas, 1987 m. V. Kulakovas.

Lobis
-----

1908 m. į vakarus nuo gyvenvietės rastas žalvarinių papuošalų lobis. Jį sudarė:

* 2 smeigtukai,
* 12 apskritų kabučių su skylute viduryje bei ašele viršuje
* 2 pusmėnulio formos kabučiai, puošti geometriniu ornamentu

Dirbiniai būdingi Vakarų baltų pilkapių kultūrai. Lobis datuojamas naujuoju bronzos – ankstyvuoju geležies amžiumi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdemaras Šimėnas. *Domniksruho lobis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 75 psl.
**Akadas** (šumerų kalba: **Agade**) buvo miestas centrinėje Mesopotamijoje. III tūkst. pr. m. e. pabaigoje Akadas tapo Sargono sukurtos Akado imperijos sostine. Vėliau Akadas buvo Babilonijos imperijos šiaurinės dalies administracinis centras.

Valstybę įkūrė klajoklių akadų gentys, kurios Mesopotamijos šiaurėje įsikūrė IV tūkst. pr. m. e. Čia jos atėjo greičiausiai per Siriją. Iki užimant jį Sargonui, turėjo antraeilę reikšmę. Savo galios viršūnę Akadas pasiekė tarp XXIV ir XXII a. pr. m. e. po Sargono Didžiojo užkariavimų. Sargonui nukariavus šumerų miestus susikūrė imperija, kuri laikoma pirmąja žmonijos istorijoje. Sargono imperija gyvavo daugiau nei šimtmetį. Suiro dėl nuolatinių klajoklių puldinėjimų.

Sargonui sukūrus imperiją, Akado reikšmė taip išaugo, kad Akadu visa Aukštutinė Mesopotamija vadinta dar ilgai po to, kai pats miestas nustojo egzistuoti. Dėl Akado imperijos kalbinės asimiliacijos politikos Akado vardu pavadintas ir vyraujantis rytų semitų kalbos dialektas – akadų kalba.

Lokalizacija
------------

Naujosios Babilono karalystės ir Persijos laikais (VI-V a. pr. m. e.) miesto vieta dar buvo žinoma, tačiau vėliau pamiršta ir iki šiol ginčytina. Tiksli vieta nėra žinoma, tačiau miestas greičiausiai buvo į rytus nuo Tigro, maždaug tarp dabartinių Samaros ir Bagdado miestų, Kišo arba Siparo nome.

Išnašos
-------

1. ↑  Mish, Frederick C. Editor in Chief. „Akkad." *Webster’s Ninth New Collegiate Dictionary*. 9th ed. Springfield, MA: Merriam-Webster Inc. 1985. ISBN 0-87779-508-8, ISBN 0-87779-509-6 (indexed), and ISBN 0-87779-510-X (deluxe).
2. ↑  Evelina Klengel-Brant. Kelionė į Senovės Babiloną. Vilnius: Mokslas, 1981. P.7.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RIII tūkst. pr. m. e. Mesopotamijos miestai bei valstybės |
| --- |
|  |
| Šumeras | 
 Adabas **·**  Akšakas **·**  Bad-tibira **·**  Bilbatas **·**  Eridu **·**  Ešnuna **·**  Girsu **·**  Isinas **·**  Kidnunas **·**  Kisura **·**  Kišas **·**  Kuta **·**  Kutalu **·**  Lagašas **·**  Larakas **·**  Larsa **·**  Maradas **·**  Nina **·**  Nipuras **·**  Puzriš-Daganas **·**  Tutubas **·**  Uma **·**  Ūras **·**  Urukagas **·**  Urukas **·**  Siparas **·**  Šadupumas **·**  Šurupakas **·**  Zabalamas |  |
|  |
| Akadas | 
Akado imperija |
|  |
| Elamas | 
 Anšanas **·**  Arata **·**  Avanas **·**  Lijanas **·**  Sūzai **·**  Šimaškis |
|  |
| Subartu | 
 Arapha **·**  Ašūras **·**  Gasuras **·**  Itabalhumas **·**  Ninevė **·**  Tel Taja |

 |
| **Kazys Jonaitis** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. (~80 metų)Algupiai |
| Sutuoktinis (-ė) | Galina Jonaitienė |
| Vaikai | sūnus ir dukra |
|  |
| Veikla | nusikaltėlis |

**Kazys Jonaitis** (g. 1943 m. Algupių k.) – Lietuvos nusikaltėlis, serijinis žudikas. Buvo pramintas Pakelių maniaku.

Biografija
----------

Gimė Kauno rajone esančiame Algupio kaime. Buvo vyriausias sūnus iš septynių vaikų. Kazio Jonaičio sesers teigimu, Kazio Jonaičio tėvas sūnų vaikystėje bausdavo žiauriomis fizinėmis bausmėmis.

Baigė dvi klases, dirbo vairuotoju. Iš dviejų ankstesnių santuokų turėjo du vaikus – sūnų ir dukrą. Prieš jį sulaikant, jau buvo triskart teistas, iš viso nelaisvėje praleido aštuoniolika metų. Pirmuosius du kartus nuteistas už vagystę, o paskutinį – už žmogžudystę. Pastarąjį nusikaltimą K. Jonaitis įvykdė 1984 m. – nužudė savo pažįstamo žmonos meilužį, o jo kūną, uždarytą automobilio bagažinėje, sudegino miške. Už nusikaltimo įvykdymą K. Jonaičiui buvo pažadėtas aštuonių tūkstančių rublių atlygis. Teismas už žmogžudystę K. Jonaičiui skyrė penkiolika metų nelaisvės, tačiau į laisvę jis išėjo trejais metais anksčiau, 1997 m. rekomendavus Prezidentūros malonės komisijai.

K. Jonaitis buvo sulaikytas 2001 m. Tuo metu jis dirbo vairuotoju vienoje Vilniaus bendrovėje. K. Jonaitis sustodavo prie pakeleivingas mašinas stabdančių jaunų merginų.

2001 m. balandžio 21 d. miške netoliese Elektrėnų aptiktas žiauriai nužudytos 25 metų Vievio gyventojos Eglės Venskutonytės kūnas. Praėjus apytikriai mėnesiui, netoli kelio Vilnius-Kaunas rastas dingusios 20 metų Jonavos gyventojos Jurgitos Šteinaitės kūnas. Paskui tose pačiose apylinkėse rasti trečiosios merginos, 20 metų Gerdos Šatraitytės, palaikai. Kaip buvo nustatyta atliekant tyrimą, K. Jonaitis merginas sumušdavo, apsvaigindavo smūgiais į galvą ir išžagindavo. Teigiama, kad kai kurios merginos žaginimo metu jau buvo praradusios sąmonę. Vienai jų į galvą buvo smogta kirvio pentimi. Viena mergina po išžaginimo sugebėjo pabėgti. Kratų metu iš Jonaičių garažų ir buto buvo paimta daugybė jaunoms moterims priklausiusių daiktų, iš to tyrėjai sprendė, jog aukų galėjo būti gerokai daugiau.

K. Jonaičio teismas truko daugiau nei metus, prieš pirmąjį teismo posėdį jis mėgino nusižudyti. Dėl trijų merginų nužudymo ir keturių išžaginimo K. Jonaitis buvo nuteistas kalėti iki gyvos galvos.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12  „Ką primena pakelių maniaku praminto Grigiškių gyventojo Kazio Jonaičio istorija?". 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2022-02-14.
2. 1 2  Iki gyvos galvos kalėti turintis „Pakelių maniakas kelia abejonių: dar ne per senas laisvei". Ve.lt. Nuoroda tikrinta 2022-02-14.
3. ↑  „Pakelių maniakas" K.Jonaitis prižiūrėtojui bandė išdurti akį. Delfi.lt. Nuoroda tikrinta 2022-04-21.
4. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  „Merginas žudęs pakelių maniakas įtikinėjo, kad nėra pavojingas ir reikalavo įspūdingos kompensacijos". Lrytas.lt. Nuoroda tikrinta 2022-02-14.
| Ajudasrumun. *Aiud* |
| --- |
|        |
| *Miesto panorama ir soboras* |
|  |
| 

AjudasAjudas

46°18′0″ š. pl. 23°43′0″ r. ilg.﻿ / ﻿46.30000°š. pl. 23.71667°r. ilg.﻿ / 46.30000; 23.71667﻿ (Ajudas)Koordinatės: 46°18′0″ š. pl. 23°43′0″ r. ilg.﻿ / ﻿46.30000°š. pl. 23.71667°r. ilg.﻿ / 46.30000; 23.71667﻿ (Ajudas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rumunijos vėliava Rumunija |
| **Apskritis** | Albos apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 24 618  |
| **Altitudė** | 227 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Ajudas |

**Ajudas** (rumun. *Aiud*, veng. *Nagyenyed*) – miestas vidurio Rumunijoje, Transilvanijoje, Albos apskrityje, į šiaurę nuo Alba Julijos, Murešo dešiniajame krante. Pro miestą eina Alba Julijos-Klužo-Napokos plentas, yra geležinkelių mazgas.

Chemijos, metalo, medžio apdirbimo, statybinių medžiagų gamybos, siuvimo, maisto pramonė. Nuo XIV a. Ajudas yra amatų ir vynininkystės centras. Yra XIV a. citadelė, miesto rotušė, istorijos bei gamtos mokslų muziejai, stovi soboras, katalikų, reformatų bažnyčios, yra XV a. Remeco vienuolynas.

Istorija
--------

Ajudas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XIII a.

Gyventojai
----------

2002 m. Rumunijos gyventojų surašymo duomenimis, miestas turėjo 28 934 gyventojų, iš kurių 22 596 buvo rumunai, 4 787 vengrai, 147 romai ir 44 vokiečiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ajudas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001

Ajudas. Dešinėje katalikų bažnyčia
| **Kazys Lekeckas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1877 m. kovo 4 d.Rusija Šilavotas, Liudvinavo valsčius, Marijampolės apskritis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1944 m. gruodžio 12 d. (67 metai)Lietuva Garliava, Kauno apskritis |
|  |
| Veikla | pedagogas, Lietuvos valstybės ir politinis veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialistų liaudininkų sąjungaLietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Veiverių mokytojų seminarija |

**Kazys Lekeckas** (1877 m. kovo 4 d. Šilavotas, Liudvinavo valsčius, Marijampolės apskritis, Rusijos imperija – 1944 m. gruodžio 12 d. Garliava, Kauno apskritis) – pedagogas, Lietuvos valstybės ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

1896 m. baigęs Veiverių mokytojų seminariją, mokytojavo Lenkijoje. Nuo 1907 m. Kauno komercijos mokyklos dėstytojas, bendradarbiavo laikraščiuose „Vilniaus žinios", „Lietuvos žinios". 1907–1908 m. „Vilniaus žiniose" *Baltraus Dagilio* slapyvardžiu išspausdino ir keletą apsakymėlių.

Priartėjus Pirmojo pasaulinio karo frontui pasitraukė į Rusiją, dirbo lietuvių organizacijose nukentėjusiems nuo karo šelpti, 1915–1918 m. Riazanėje buvo „Grūdo" draugijos įgaliotinis. Dalyvavo Lietuvos socialistų liaudininkų sąjungos veikloje.

1918 m. grįžo į Lietuvą, dalyvavo Lietuvos socialdemokratų partijos veikloje. Nuo 1918 m. pabaigos Socialinės apsaugos departamento direktorius, nuo 1919 m. gruodžio mėn. – Krašto apsaugos ministerijos revizijos departamento direktorius.

1920 m. gegužės 15 d. – 1920 m. rugsėjo 12 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas IV (Telšių) rinkimų apygardoje, seime priklausė Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijai. 1920 m. iš Seimo pasitraukė, 1920–1932 m. iki pensijos tarnavo Valstybės kontrolės struktūrose. 1937 m. apsigyveno savo ūkyje Garliavoje.

Literatūra
----------

* Lekiackas Kazys, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 32.
* Lekeckas Kazys, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1958, t. 14, p. 357.
* Mitrulevičius G. Lekeckas Kazys, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 215–216.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žydrūnas Mačiukas. Steigiamojo Seimo atstovai. Seimas
**Dvejetainis-dešimtainis kodas** (angl. *binary coded decimal*) yra tarpinė tarp dvejetainės ir dešimtainės kodavimo sistema, kurioje kiekvienas dešimtainis skaitmuo koduojamas savo atskira dvejetaine seka. Pavyzdžiui, skaičius 16 dvejetaine sistema koduojamas kaip 10000 o dvejetaine - dešimtaine sistema kaip 0001 0110. Šiuo formatu galima koduoti ir dešimtaines trupmenas, arba skiriant kableliui papildomą derinį ar tiesiog sutariant kur yra įsivaizduojama kablelio vieta. Skaitmenims nuo 0 iki 9 užkoduoti reikia ne mažiau kaip 4 bitų (lieka penki nepanaudoti deriniai). Todėl jį paprasčiausia naudoti keturių bitų įrenginiuose (pavyzdžiui, 74181). Aštuonių bitų procesoriuose į vieną žodį galima sutalpinti du tokius skaitmenis (angl. *packed*) arba tiesiog naudoti tik keturis bitus iš aštuonių (angl. *zoned*). 

Pagrindinis šio kodo privalumas - paprastas vertimas iš bei į dešimtainę sistemą. Tačiau šis kodas mažiau ekonomiškas - dvejetainėje sistemoje į keturis bitus galima sutalpinti skaičius nuo 0 iki 15. Dvejetainis-dešimtainis kodas buvo plačiau naudojamas pirmuosiuose kompiuteriuose. Šiuo metu jis daug mažiau paplitęs tačiau naudojamas jei skaičiuojant dvejetaine sistema galimos vertimo ar apvalinimo klaidos[1]. Kai kurios dešimtainės trupmenos dvejetaine sistema gali būti užrašomos tik kaip begalinės trupmenos (pavyzdžiui, 0,2 dvejetainėje sistemoje yra begalinė trupmena 0,001100110011 ...). Todėl, jei būtina skaičiuoti absoliučiai tiksliai (pavyzdžiui, finansuose), dvejetainė - dešimtainė sistema tinka geriau nei dvejetainė. Dvejetainėje - dešimtainėje sistemoje taip pat paprasta padauginti ar padalinti iš dešimties.

Dvejetainis-dešimtainis kodas vis dar paplitęs elektroniniuose laikrodžiuose, skaitikliuose bei kitose paprastose sistemose kur nėra mikroprocesoriaus, nes tokį kodą paprasčiau atvaizduoti skaitmeniniu indikatoriumi: kiekvieną keturių bitų skiltį galima tiesiogiai sujungti su dešimtaine indikatoriaus skiltimi. Kartais pasitaiko ir tiesiogiai kodą rodančių laikrodžių. 

1972 šį kodą buvo bandoma užpatentuoti tačiau patentas buvo atmestas.[2]. Tai buvo svarbus įvykis sprendžiant ar kodai bei algoritmai gali būti patentuojami.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „General Decimal Arithmetic".
2. ↑  "GOTTSCHALK v. BENSON, 409 U.S. 63 (1972)"
*Kitos reikšmės – Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.*
 *Kitos reikšmės – Šv. Juozapo bažnyčia.*
Koordinatės: 55°18′55.278″ š. pl. 22°52′10.762″ r. ilg.﻿ / ﻿55.31535500°š. pl. 22.86965611°r. ilg.﻿ / 55.31535500; 22.86965611

|  Paupio Šv. Šeimos – Jėzaus, Marijos ir Juozapo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Raseinių |
| **Savivaldybė** | Raseinių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Paupys (Raseiniai) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1926 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Paupio šv. Šeimos – Jėzaus, Marijos ir Juozapo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Paupio kaime, prie Raseinių-Eržvilko kelio. Liaudies architektūros formų.

Istorija
--------

Galinė dalis
Kunigo Izidoriaus Gudavičiaus iniciatyva 1923–1924 m. pastatyti klebonijos gyvenamieji ir ūkio pastatai. 1925–1926 m. jis organizavo bažnyčios statybą. 1927 m. sausio 9 d. buvo baigta ir pašventinta nauja, iki šiol stovinti medinė šio kaimo bažnyčia – tuo metu kaip Viduklės parapijos filija. Jo rūpesčiu bažnyčia buvo įrengta ir aprūpinta inventoriumi, pagal užsakymą 1928 m. sukurti vargonai ir nuliedinti du varpai, 1928 m. pastatyta ir špitolė.
Kunigo Izidoriaus Gudavičiaus iniciatyva 1923–1924 m. pastatyti klebonijos gyvenamieji ir ūkio pastatai. 1925–1926 m. jis organizavo bažnyčios statybą. 1927 m. sausio 9 d. buvo baigta ir pašventinta nauja, iki šiol stovinti medinė šio kaimo bažnyčia – tuo metu kaip Viduklės parapijos filija. Jo rūpesčiu bažnyčia buvo įrengta ir aprūpinta inventoriumi, pagal užsakymą 1928 m. sukurti vargonai ir nuliedinti du varpai, 1928 m. pastatyta ir špitolė.

Po Pirmojo pasaulinio karo filialistu ilgai buvo kunigas Kazimieras Telksnys.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su trisiene apside, žema zakristija ir 2 bokšteliais. Šventorių supa betoninė ažūrinė tvora.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paupio Šv. Šeimos – Jėzaus, Marijos ir Juozapo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Paupio šv. Šeimos – Jėzaus, Marijos ir Juozapo parapija
| Ajodhijaअयोध्या |
| --- |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

AjodhijaAjodhija

26°48′0″ š. pl. 82°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.80000°š. pl. 82.20000°r. ilg.﻿ / 26.80000; 82.20000﻿ (Ajodhija)Koordinatės: 26°48′0″ š. pl. 82°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.80000°š. pl. 82.20000°r. ilg.﻿ / 26.80000; 82.20000﻿ (Ajodhija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Utar Pradešas Utar Pradešas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 49 650  |
| **Plotas** | 10,24 km² |
| **Tankumas** (2001) | 4 849 žm./km² |
| **Altitudė** | 93 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Ajodhija |

**Ajodhija** (hind. अयोध्या, IAST: *Ayodhyā*) – miestas šiaurinėje Indijoje, Utar Pradešo valstijoje, Gogros dešiniajame krante, šalia Faizabado.

Ajodhija yra svarbus hinduizmo centras, vienas iš 7 šventųjų Indijos miestų. Čia gausu šventyklų, iš jų svarbiausios – Hanuman Garhi, Kanak Bhawan, Ramkot (joje švečiama Ramos gimimo diena), Swarg Dwar (manoma, kad joje Rama kremuotas), Mani Parbat ir Sugriv Parbat (su Ašokos laikų stūpa), Treta ke Thakur, Nageshwarnath (pasakojama, kad pastatyta Ramos sūnaus Kušo), Chhoti Devkali Mandir (Durgos šventykla) ir kt.

Istorija
--------

Remiantis Ramajana, Ajodhijoje buvo Ramos tėvo, karaliaus Dašarathos rezidencija ir Ramos gimimo vieta. VI-V a. pr. m. e. miestas buvo Košalos karalystės sostinė; budizmo centras (pagal budistų vienuolį Fahsieną, Ajodhijoje buvo 100 vienuolynų). Vėliau svarbus džainizmo, nuo VII a. ir hinduizmo centras. XI-XII a. priklausė Kanaudi karalystei, vėliau Delio sultonatui, nuo XVI a. pirmos pusės Didžiųjų Mogolų imperijai. 1764 m. tapo priklausoma Britų Rytų Indijos bendrovei. Vienas Sipajų sukilimo 1857–1859 m. centrų.

Ilgą laiką vyko ginčai dėl 1527 m. pastatytos Babri mečetės, kuri, hinduistų teigimu, stovėjusi Ramos gimimo vietoje. 1992 m. gruodžio 6 d. indų nacionalistai sukėlė riaušes, kurių metu sugriauta mečetė, žuvo apie 1000 žmonių. Dabar pastatyta nedidelė Ramlalos šventykla.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ajodhija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Mažasis Dunojus |
| --- |
| Mažasis Dunojus Bratislavos apylinkėse Mažasis Dunojus Bratislavos apylinkėse |
| **Ilgis** | 128 km |
| **Baseino plotas** | 3173 km² |
| **Ištakos** | Dunojus |
| **Žiotys** | Vahas |
| **Šalys** | Slovakija |
|  |
|  **Vikiteka** | Mažasis Dunojus |

**Mažasis Dunojus** (svk. *Malý Dunaj*, veng. *Kis-Duna*) – upė pietų Slovakijoje; Dunojaus atšaka. Atsišakoja nuo Dunojaus tuoj už Bratislavos. Teka į pietryčius daugmaž lygiagrečiai Dunojui. Įteka (iš dešinės) į jo intaką Vahą ties Kolarovu.

Sausumos plotas, esantis tarp Mažojo Dunojaus ir Dunojaus vadinamas Rugių sala (*Žitný ostrov*). Jos plotas 1886 km², tai didžiausia upinė sala Europoje. Upės pakrantėse driekiasi lankos, maršos ir užliejami miškai, kurie užliejami Dunojaus potvynių metu.

Didžiausias intakas – Čjerna Voda (kairysis). Mažasis Dunojus yra populiari vandens turizmo trasa.
**Kazys Katilius** (1904 m. sausio 24 d. Degučiai, Marijampolės valsčius – 1976 m. vasario 20 d. Vilnius) – Lietuvos gydytojas chirurgas, medicinos mokslų kandidatas.

Biografija
----------

1932 m. baigęs Vytauto Didžiojo universitetą iki 1939 m. dirbo šio universiteto Chirurgijos klinikoje. Nuo 1940 m. Vilniaus Raudonojo Kryžiaus ligoninės chirurgas, 1940–1976 m. Chirurgijos skyriaus vedėjas, 1940–1951 m. dar ir šios ligoninės vyr. gydytojas. 1940–1944 m. Vilniaus medicinos seserų mokyklos direktorius. 1944–1972 m. Vilniaus universiteto Fakultetinės chirurgijos katedros vedėjas. Nuo 1956 m. medicinos mokslų kandidatas, nuo 1959 m. docentas.

Patobulino tirotoksikozės chirurginio gydymo būdus, parengė pilvo ertmės organų diferencinę diagnostiką. Sukūrė chirurgų mokyklą.

Bibliografija
-------------

* Klinikinė chirurgija, vadovėlis, vienas autorių, 1969 m. 2 leid. 1980 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kazys Katilius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 571 psl.