recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Virštoninio dainavimo pavyzdys
**Virštoninis dainavimas** (arba *harmoninis dainavimas*, *virštoninis giedojimas*) – specifinė dainavimo technika, kuomet garsas kuriamas rezonuojant iškvepiamą orą. Šis rezonansas sukuria įspūdį, kad atlikėjas dainuoja daugiau nei vieno aukščio tonu, nors iš tiesų dainininkas skleidžia tik vieno dažnio toną (pagrindinį toną), o virštonį skleidžia vibruojančios ertmės (burna, gerklos, ryklė). Kartais toks dainavimas dar vadinamas gerkliniu dainavimu, bet tokiu dainavimu vadinamas ir inuitų dainavimas, nors išgaunamas skirtingai.

Virštoninio dainavimo tradicijos labiausiai paplitusios Centrinėje ir Šiaurės Azijoje; jas turi mongolai, tuviai, chakasai, altajiečiai, čiukčiai, tibetiečiai ir kt. Mongolijoje, Tuvoje ir aplinkiniuose kartuose šis dainavimas vadinamas chiomėjumi (*Хөөмэй*), juo atliekamos epinės poemos. Taip pat išskiriamas stilius *sygt* – šiurkštesnis, švilpiantis bei *kargyraa* – gilus, beveik urzgimas. Šiose tautose virštoninis dainavimas glaudžiai susijęs su šamanistinėmis tradicijomis. Tibeto virštonis dainavimas vadinamas Tibeto budistiniu giedojimu ir yra atliekamas budistų vienuolių. Priešingai nei kitose Centrinės ir Šiaurės Azijos tautose, kur virštoninis dainavimas atliekamas pavieniui arba keliese, Tibete jis atliekamas didelių vienuolių grupių. Seniau virštoninis dainavimas buvo paplitęs ir tarp ainų, bet dabar ši tradicija Japonijoje išnykusi.

Už Azijos ribų virštoninis dainavimas sutinkamas Sardinijoje (ten vadinamas *a tenore*). Šiaurės Europoje gyvenantys samiai atlikdami savo tradicinį dainavimą joiką kartais panaudoja ir virštoninį dainavimą. Šio stiliaus dainavimą naudoja ir Afrikoje gyvenančių kosų moterys.

Keletas atlikėjų iš Vakarų šalių taip pat yra įvaldę virštoninį dainavimą. Iš Žaliojo Kyšulio kilęs aklas amerikiečių bliuzo dainininkas Paul Pena iš radijo įrašų išmoko tuvių gerklinio dainavimo. Amerikiečių atlikėjas David Hykes yra subūręs harmoninio giedojimo chorą. Kiti atlikėjai (Ry Cooder, Kiva, Fátima Miranda) taip pat yra eksperimentavę su virštoniniu dainavimu.

Žymiausi tradicinio virštoninio dainavimo atlikėjai yra Huun-Huur-Tu, Saincho Namčylak, Kongar-ol Ondar, Yat-Kha, Altai Khairkhan.

Nuorodos
--------

Muzikos pavyzdžiai:

* Tuvių grupė Huun-Huur-Tu
* Sardinijos a tenori grupė Tenores di Bitti
* Tibeto budistinis giedojimas, atlieka Gjuto vienuolyno vienuoliai
* Amerikiečiai David Hykes ir Timothy Hill
| **Vytautas Jankauskas** |
| --- |
| Gimė | 1939 m. birželio 19 d. (83 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | Lietuvos kultūrizmo treneris, vienas šios sporto šakos pradininkų šalyje. |
|  |
| Alma mater | KPI (1976 m.) |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Lietuvos kultūrizmo federacijos *Aukso ženklelis* (2005 m.) |

**Vytautas Jankauskas** (g. 1939 m. birželio 19 d. Kaune) – Lietuvos kultūrizmo treneris, vienas šios sporto šakos pradininkų šalyje.

Biografija
----------

Radijo gamyklos šaltkalvio Vytauto Jankausko bute nuo 1960-tųjų dabartinės Šv. Gerdrūdos gatvėje Kaune prasidėjo pirmosios kultūristų treniruotės Lietuvos TSR. 1965 m. gegužės 23 d. Pažaislio giraitėje prie Kauno marių vyko miesto studentų šventė, jos metu surengtos pirmosios kultūristų varžybos respublikoje. Netrukus buvo įkurta *Kauno kultūrizmo federacija*, jos prezidentu išrinktas Vytautas Jankauskas. 1966–1967 m. jis buvo *Atletinės gimnastikos* (taip tuomet buvo vadinamas kultūrizmas) *komiteto prie Lietuvos sunkiosios atletikos federacijos* pirmininku. 1971 m. gegužėje Lenkijos Radomo mieste Juozas Jusevičius, V. Jankauskas ir Romanas Kalinauskas užmezgė ryšius su IFBB prezidentu Benu Weideriu, jo dėka į Lietuvą pradėta siųsti šios sporto šakos žurnalus, kitą informacinę medžiagą.

Vytautas Jankauskas studijavo KPI, sportavo pats ir treniravo jaunesnius sportininkus. Jo auklėtinis Vincas Dubickas 1971 m. 1988 m. 1989 m. nugalėjo respublikinėse pirmenybėse, o 1989 m. tapo SSRS absoliučiu čempionu. Ilgą laiką V. Jankauskas vadovavo Kauno sporto klubui „Atletika", nuo 2003 m. – *Lietuvos kultūrizmo veteranų klubo* prezidentas. Prisidėjo ruošiant leidinį „40 metų Lietuvos kultūrizmui: 1965–2005".

Įvertinimas
-----------

* Lietuvos kultūrizmo federacijos *Aukso ženklelis* (2005 m.)

Šaltiniai
---------

* Jankauskas, Vytautas // www.lse.lt
* Vytautas Jankauskas // ifbb.lt Archyvuota kopija 2020-07-23 iš Wayback Machine projekto.
* Kultūrizmas Lietuvoje ir pasaulyje // ifbb.lt
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Hialurono rūgštis** *(dar vadinama tiesiog hialuronu)* – anijoninis, nesulfatinis glikozaminglikanas, daugiausia paplitęs jungiamajame, dengiamajame ir nerviniuose audiniuose. Hialurono rūgštis yra unikali tarp kitų glikozaminglikanų, nes yra nesulfatinė, formuojama plazminėje membranoje, o ne Goldžio komplekse ir gali būti labai didelė: jos molekulinis svoris dažnai siekia milijonus. Tai vienas pagrindinių ekstraląstelinės matricos komponentų. Hialuronas daro didelę įtaką ląstelių dalijimuisi bei migracijai. Su metais hialurono rūgšties organizme natūraliai pradeda mažėti.

Apie
----

Hialurono rūgštis sugeria drėgmę ir perskirsto ją po visą organizmą. Viena hialurono rūgšties molekulė gali išlaikyti iki 500 vandens molekulių. Tai reiškia, kad į vieną litrą vandens įbėrus 2 miligramus ( 2 mg) hialurono rūgšties gaunama gelio pavidalo masė. Vidutinio k8no sudėjimo žmogaus (sveriančio apie 70 kg) kūne yra apie 15 gramų hialurono rūgšties. Trečdalis jos pasikeičia (sunyksta ir pasigamina) per dieną. Šio kiekio sutrikimas gali sukelti sąnarių problemas, akių sausėjimą, odos pilkėjimą ir raukšlėtumą.

Funkcijos
---------

Iki 1970 metų hialuronas buvo apibūdinamas kaip „lipni, gliti" molekulė, ekstraląstelinės matricos dalis. Dabar žinoma, kad hialurono rūgšties galima rasti beveik visuose žmogaus kūno audiniuose. Jis atlieka didelį vaidmenį žmogaus sveikatos užtikrinime.

Hialurono funkcijos:

* tai pagrindinis sinovinio skysčio (membranos, kuri iškloja sąnario ertmę, tačiau nedengia sąnarinės kremzlės) komponentas. Taip pat jis padidina skysčio klampumą;

* svarbi kremzlės dalis, kuri dengia kiekvieną kremzlės ląstelę (chondrocitą). Jis padeda palaikyti kremzlių elastingumą ir sąnarinių paviršių slidumą, taip mažina trintį ir amortizuoja smūgius tenkančius kaulams judėjimo metu. Bėgant metams hialurono organizme mažėja, todėl kremzlės „susidėvi";

* pagrindinis odos komponentas, prisidedantis prie audinių atsinaujinimo. Jis palaiko drėgmę audiniuose, kuri daro įtaką audinių elastingumui, stangrumui;

* jis transportuoja ir paskirsto vandenį audiniuose; sugeba atskirti audinius, kuriems drėgmės reikia mažiau (arba jos visai nereikia), o kuriems – jos reikia daugiau, ir laiku perskirsto šį balansą;

* jis palaiko drėgmę: hialurono rūgštis suriša vandenį tarpląstelinėje erdvėje, tuo pačiu padidindama audinių pasipriešinimą suspaudimui. Kitu atveju nuo kojinių, pirštinių ar diržų likusios žymės ant odos išliktų amžinai;

* dalyvauja normalaus akispūdžio palaikyme;

* skatina fibroblastų dauginimąsi ir migraciją;
Kalnų lokalizacija
Verchojansko kalnagūbrio kraštovaizdis
**Verchojansko kalnagūbris** (rus. *Верхоянский хребет*, jak. *Үөһээ Дьааҥы сис хайата*) – kalnų sistema Rusijoje, šiaurės rytų Sibire, Jakutijoje. Tęsiasi palei Lenos upę nuo Lenos deltos šiaurėje iki Tompo upės (Aldano bas.) pietuose 1200 km. Iš rytų riboja Janos upė. Susidaro iš daugybės masyvų ir nedidelių kalnagūbrių. Vyrauja aukštikalnių ir vidutinkalnių reljefas. Aukščiausia vieta – 2389 m. Sudarytas iš aleuritų, smiltainių, skalūnų. Visoje teritorijoje išplitęs amžinasis įšalas.

Pašlaitėse auga maumedžių retmiškiai, 800–1200 m aukštyje – žemųjų pušų ir alksnių krūmų sąžalynai, aukščiau – akmeninga, krūmynais apaugusi, kalnų tundra. Aukso, alavo telkiniai. Kalnagūbryje fiksuojamos žemiausios šiaurės pusrutulyje temperatūros.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 89
**Hedo Turkoglu**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1979 m. kovo 19 d. (42 metai) |
| Gimimo vieta | Stambulas, Turkija |
| Ūgis | 2,08 m |
| Svoris | 100 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Los Andželo "Clippers" |
| **Pozicija** | Lengvasis kraštas/ Sunkusis kraštas |
| NBA naujokų birža |
| 2000 m. | 16 šaukimu,„Sacramento Kings" |
| Profesionalūs klubai |
| 1996-20002000-20032003-20042004-20092009-201020102010--2014Nuo 2014 | Stambulo "Efes Pilsen"Sacramento "Kings"San Antonio "Spurs"Orlando "Magic"Toronto "Raptors"Phoenix "Suns"Orlando "Magic"Los Andželo "Clippers" |  |
| Šalies rinktinė |
| 1999-2013 |  Turkija |  |
|  |

**Hidajetas Turkoglu** (g. 1979 m. kovo 19 d. Stambule, Turkijoje) – profesionalus krepšininkas, pirmasis NBA žaidėjas iš Turkijos.

Biografija
----------

Turkoglu pradėjo savo karjerą su Stambulo „Efes Pilsen". Žaidęs keturis sezonus, dalyvavo Eurolygoje. 2000 m. dalyvavo NBA naujokų biržoje ir pateko į „Sacramento Kings" komandą. Po trijų sezonų, persikėlė į San Antonio „Spurs" komandą ir vėliau Orlando „Magic".

Vidutiniškai, per 2008-2009 m. sezoną, Turkoglu pelnė 16,8 taško, atkovojo 5,3 kamuolius, ir rezultatyviai perdavė 4,9 kamuolius.
2009 m. liepos 9 d. buvo iškeistas į Toronto „Raptors" klubą keturių komandų mainuose. 2010 m. liepos 14 d. buvo iškeistas Phoenix „Suns" komandai. 2010 m. gruodžio 18 d. buvo iškeistas Orlando „Magic" klubui. 2013 m. vasario 13 d. buvo suspenduotas 20 rungtynių dėl neleistinų preparatų naudojimo.

Turkoglu taip pat žaidžia Turkijos krepšinio rinktinėje. Jis atstovavo rinktinėje 2001 m. kai 2001 m. Europos čempionate Turkija užėmė antrą vietą (pasižymėjo kartu su Ibrahimu Kutluay), taip pat 2009 m. 2015 m. lapkričio 13 d. paskelbė savo karjeros profesionaliame krepšinyje pabaigą.

Apdovanojimai
-------------

* 2008 m. išrinktas didžiausią pažangą padariusiu NBA žaidėju.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2017-10-27 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑  „Magic's Hedo Turkoglu suspended 20 games". *NBA.com*. 2013-02-13. Nuoroda tikrinta 2013-02-13.
Koordinatės: 54°38′23″š. pl. 25°02′48″r. ilg.﻿ / ﻿54.639661°š. pl. 25.046636°r. ilg.﻿ / 54.639661; 25.046636

|  |
| --- |
| **Lentvario Henriko Senkevičiaus gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Lentvario Henriko Senkevičiaus gimnazija herbas|center|100px]] |
| Lentvario Henriko Senkevičiaus gimnazija |
| **Adresas** | Lauko g. 20, Lentvaris |
| **Direktorius(-ė)** | Francišek Žeromski |
| **Mokinių skaičius** | 301 |
| **Įkūrimo data** | 1992 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 32 |

**Trakų rajono Lentvario Henriko Senkevičiaus vidurinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Trakų raj. Lentvaryje, Lauko g. 20, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 191817753.

Istorija
--------

Lentvario dvimetė mokykla rusų kalba įsteigta 1896 m. I pasaulinio karo metu mokykla neveikė. 1919 m. mokykla atnaujino darbą, joje buvo pradėta mokyti lenkų kalba. II pasaulinio karo metu mokykla buvo uždaryta. 1945 m. įsteigtos klasės su rusų dėstomąja kalba. 1947 m. mokykla tapo septynmete progimnazija, mokyta rusų ir lenkų kalbomis. 1956 m. mokykla tapo vidurine. 1992 m. mokykla reorganizuota – 13 lenkiškų klasių pradėjo mokytis atskirai, nors ir viename pastate. 2014 m. gruodžio 4 d. mokykla tapo gimnazija.

Pavadinimų kaita
----------------

***Mokyklos pavadinimų kaita***:

* nuo 1947 m. *Lentvario progimnazija*
* nuo 1956 m. *Lentvario vidurinė mokykla*
* nuo 1992? m. *Lentvario Henriko Senkevičiaus vidurinė mokykla*
* nuo 2014 m. *Lentvario Henriko Senkevičiaus gimnazija*

Direktoriai
-----------

* Francišek Žeromski

Nuorodos
--------

1. 1 2  *Валентина Банушевич.* Лентварис на перекрёстках истории. — 2015. — ISBN 978-609-468-034-2.
2. ↑  Apie gimnaziją. Archyvuota kopija 2022-04-22 iš Wayback Machine projekto. Lhsgimnazija.lt (tikrinta 2022-04-22).

* Mokyklos svetainė
| **Alfonsas Motiejūnas** |
| --- |
| Gimė | 1912 m. balandžio 12 d.Ruponiai, Linkuvos valsčius |
| Mirė | 1979 m. balandžio 7 d. (66 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | tapytojas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus dailės akademija |

**Alfonsas Motiejūnas** (1912 m. balandžio 12 d. Ruponiai, Linkuvos valsčius – 1979 m. balandžio 7 d. Vilnius) – Lietuvos tapytojas.

Biografija
----------

Nuo 1933 m. mokėsi Kauno meno mokykloje. 1941 m. baigė Vilniaus dailės akademiją. 1947–1951 m. dėstė Vilniaus dailės institute, 1952–1979 m. dirbo Vilniaus „Dailės" kombinate.

Kūryba
------

Nutapė peizažų („Ežių panaikinimas" 1950 m. „Debesuota diena" 1958 m. „Prie Verkių" 1961 m. „Sodyba" 1963 m. „Pilka žiemos diena" 1964 m. „Vilniaus fabrikas" 1965 m. „Senasis Vilnius", „Laukai prie Vilniaus", abu 1966 m. „Laivai Drėvernoje" 1971 m. „Nida" 1972 m. „Senieji Trakai" 1977 m. „Nemunas prie Alytaus" 1978 m.), portretų (J. Vilučio, L. Tamulio, abu 1965 m.), natiurmortų {„Natiurmortas su gėlėmis" 1962 m.), sukūrė grafikos, scenografijos kūrinių. Peizažams būdingas ekspresyvumas, impresionistinis motyvų interpretavimas, grynų spalvų darna, šiurkščios faktūros, savita tapybos maniera (vibruojančios spalvos, šviesos žaismas), portretams – tikslus piešinys, psichologiškumas, portretuojamojo charakterio išryškinimas. Nuo 1941 m. dalyvavo parodose, individuali paroda surengta Vilniuje 1963 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis. *Alfonsas Motiejūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 520 psl.
| Santo Tomas de Kastilijaisp. *Santo Tomás de Castilla* |
| --- |
| *Uostas* |
|  |
| 

Santo Tomas de KastilijaSanto Tomas de Kastilija

15°41′20″ š. pl. 88°35′45″ v. ilg.﻿ / ﻿15.68889°š. pl. 88.59583°r. ilg.﻿ / 15.68889; 88.59583﻿ (Santo Tomas de Kastilija)Koordinatės: 15°41′20″ š. pl. 88°35′45″ v. ilg.﻿ / ﻿15.68889°š. pl. 88.59583°r. ilg.﻿ / 15.68889; 88.59583﻿ (Santo Tomas de Kastilija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Gvatemalos vėliava Gvatemala |
| **Departamentas** | Isabalio departamentas |

**Santo Tomas de Kastilija** (isp. *Santo Tomás de Castilla*) – miestas rytų Gvatemaloje, prie Hondūro įlankos, Puerto Barijoso savivaldybėje.

Istorija
--------

### Belgų kolonija

1843 m. Gvatemalos parlamentas perleido teritoriją privačiai Belgijos bendrovei, kurią valdė Belgijos karalius Leopoldas I.

Belgai planavo ten įkurti savo koloniją ir už teritorijas sumokėjo 12 tūkstančių pesetų. Belgų kolonizacija buvo nesėkminga dėl kolonistus kamavusios geltonosios karštinės ir maliarijos, kurios buvo endeminės šiam regionui.

1854 m. Belgijos bendrovė pasitraukė dėl finansinių nuostolių.

### Naujieji laikai

1976 m. po to kai žemės drebėjimas sugriovė Puerto Barijoso uostą, naujas uostas pastatytas Santo Tomase.

Galerija
--------

Paplūdimys prie Santo Tomas de Kastilijos
Isabalio ežeras ir Santo Tomaso regionas. Geltona spalva pažymėta belgų kolonistų apgyvendinta teritorija.
Santo Tomaso miesto panorama
Belgų Gvatemala žemėlapyje.

Nuorodos
--------

* Uosto svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Brachymystax** |
| --- |
| *Brachymystax lenok* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Lašišažuvės  *( Salmoniformes)* |
| Šeima: | Lašišinės  *( Salmonidae)* |
| Gentis: | Lenokai  *( Brachymystax)* |

 |

**Lenokai** (*Brachymystax*) – lašišinių šeimos (*Salmonidae*) žuvų gentis. Paplitusi Sibire, Korėjoje, šiaurės Kinijoje, Japonijos jūroje.

Kūno ilgis siekia iki 70 cm, masė iki 6 kg. Atskiri individai gali pasiekti iki 1 m ilgį. Kūno forma primena syką, ištęstas, mažais žvynais.

Lenokai gyvena šaltose, srauniose upėse bei kalnų ežeruose. Laikosi nedideliais būriais, stambūs individai – pavieniui. Neršia gegužę-birželį, 0,5-1,5 m gylyje. Ikro skersmuo 4-4,5 mm, masė 50-60 mg. Lenokai išgyvena iki 15 metų. Mailius minta zooplanktonu, suaugusios žuvys – vabzdžiais, moliuskais, sliekais, ikrais, kitų žuvų mailiumi, varlėmis.

Yra 3 lenokų rūšys:

* *Brachymystax lenok*
* *Brachymystax savinovi*
* *Brachymystax tumensis*
| Verduliukai |
| --- |
| Vietovė prijungta prie miesto 1961 m. |
|  |
|  |
| 

VerduliukaiVerduliukai

 |
| **Koordinatės** | 55°54′00″š. pl. 23°17′13″r. ilg.﻿ / ﻿55.900°š. pl. 23.287°r. ilg.﻿ / 55.900; 23.287﻿ (Verduliukai)Koordinatės: 55°54′00″š. pl. 23°17′13″r. ilg.﻿ / ﻿55.900°š. pl. 23.287°r. ilg.﻿ / 55.900; 23.287﻿ (Verduliukai) |
|  |
| **Apskritis** | Šiaulių apskrities vėliava Šiaulių apskritis |
| **Savivaldybė** | Šiaulių miesto savivaldybės vėliava Šiaulių miesto savivaldybė |

**Verduliukai** – Šiaulių miesto pietinės dalies rajonas, esantis 4 km nuo miesto centro. Buvusio kaimo dalis į miesto administracines ribas įtraukta 1961 m. kita dalis liko Šiaulių rajono administracinėje priklausomybėje.

|  |
| --- |
| Aplinkinės gyvenvietės |
|  |  | Verduliai | ŠIAULIAI (centras) – 4,5 km |  |
| Lieporiai |  | Piktmiškis – 2,5 km |
| Gegužiai – 0,5 km |  | Rėkyvos ežeras – 1 km |

Istorija
--------

Kaimas žinomas nuo 1526 m. kai jis ir jo gyventojai buvo padovanoti Šiaulių bažnyčiai. 1923 m. kaimas, kuriame gyveno 43 vyrai ir 65 moterys priskirtas Šv. Jurgio bažnyčios parapijai.

Per Verduliukus suplanuotas nutiesti pietinis Šiaulių miesto aplinkkelis, kuris leis integruoti į miestą ir sklypus, išdalytus buvusiems žemės savininkams. Dalyje sklypų vykdoma mažaaukštė gyvenamoji statyba.

### Pavadinimo kilmė

Pavadinimas kilęs nuo Verdulių kaimo pavadinimo. Šiuo metu, po daugkartinių nusausinimų čia buvusios pelkės beveik išnykusios, likusi tik dalis prie Rėkyvos ežero.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jāņa sēta Map Publishers Ltd (2003). „Lietuvos autokelių atlasas" (Map). – Ryga. pp. // 130.  Trūksta arba tuščias parametras `|title=` (pagalba) (atlaso žemėlapiuose teritorijų ribos pateiktos pagal VĮ „Registrų centras" 2003-07-01 duomenis)
**Vytautas Janulionis** (g. 1958 m. vasario 28 d. Klaipėdoje) – Lietuvos dailininkas stiklininkas.

Biografija
----------

1969–1976 m. mokėsi M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje. 1981 m. baigė Estijos dailės institutą Taline. Nuo 1981 m. Vilniaus dailės akademijos Kauno dailės instituto dėstytojas; nuo 1996 m. docentas.

Nuo 1988 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys.

Kūryba
------

Sukūrė savitų stiklo plastikos kompozicijų („Lietus" 1985 m. „Tyli Šviesa" 2001 m.), vitražų visuomeniniams interjerams („Lapai" bendrovėje „Sema" Panevėžyje, 1988 m. Farmacijos muziejuje Kaune, 1989 m. cirke Tuloje (Rusija), 1991 m. Kauno apygardos archyve, 1994 m. Naujojoje apaštalų bažnyčioje Panevėžyje, 1999 m.

Kūriniams būdingas konstruktyvumas, minimali spalvų gama, šviesos žaismas įvairios faktūros ir storio stikle, bespalvio šlifuoto stiklo efektai. Tamsaus lakštinio stiklo reljefinės skulptūrinės kompozicijos formuotos karštuoju būdu.

Nuo 1983 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje, individualios parodos surengtos Kaune 1994 m. 2005 m. Vilniuje 2005 m.; tarptautinė Kanadzavoje 2001 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Janulionis. Lietuvos taikomoji ir dekoratyvinė dailė Archyvuota kopija 2009-11-21 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Nijolė Žilinskienė. *Vytautas Janulionis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 528 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Liudvikas Varynskislenk. *Ludwik Tadeusz Waryński*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1856 m. rugsėjo 24 d.Martynovkoje, Ukraina |
| Mirė | 1889 m. kovo 2 d. (32 metai)Šliselburgo tvirtovėje |
|  |
| Veikla | Lenkijos socialdemokratų judėjimo ideologas ir vadovas |
|  |
| Alma mater | Petrapilio universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Liudvikas Varynskis |

**Liudvikas Varynskis** (lenk. *Ludwik Tadeusz Waryński*, 1856 m. rugsėjo 24 d. Martynovkoje, Ukraina – 1889 m. kovo 2 d. Šliselburgo tvirtovėje) – Lenkijos socialdemokratų judėjimo ideologas ir vadovas.

Biografija
----------

Studijavo filosofiją Petrapilio universitete. Vėliau gyveno Varšuvoje, Lvove, Krokuvoje, Ženevoje. 1876 m. subūrė pirmąją lenkų socialistinę organizaciją. 1879 m. vienas iš Lenkijos socialistų partijos programos autorių.

1880 m. suimtas Krokuvoje ir teistas už socialistų klubo organizavimą. Išteisintas išvyko į užsienį. 1880–1881 m. Ženevoje redagavo pirmuosius lenkų socialistų laikraščius „Równośc" ir „Przedświt".

1882 m. vasarą iš Varšuvoje veikusių socialistų būrelių sudarė Darbo komitetą, kuris parengė ir 1882 m. rugsėjo mėnesį paskelbė naujos socialistinės partijos programą. 1883 m. sausio mėn. Vilniuje įvykusio Lenkijos ir Lietuvos socialistų suvažiavimo ir tarptautinės socialinės partijos „Proletariatas" organizatorius. Pirmasis „Proletariato" pirmininkas.

1883 m. rugsėjo 28 d. vėl suimtas, buvo laikomas Varšuvos citadelėje. 1885 m. nuteistas 16 m. katorgos, bet susirgo tuberkulioze ir toliau buvo kalinamas Šliselburge tvirtovėje. Ten ir mirė.

Jo vardu pavadinta sunkiųjų mašinų gamykla.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 17°36′36″ p. pl. 177°2′3″ r. ilg.﻿ / ﻿17.61000°š. pl. 177.03417°r. ilg.﻿ / 17.61000; 177.03417

Monurikis
**Monurikis** (angl. *Monuriki*) – maža negyvenama salelė Fidžyje, Mamanukos salų grupėje, šalia šiaurės vakarinio Viti Levu salos kranto. Sala vulkaninės kilmės, 1,5 km ilgio ir 0,6 km pločio, užima 0,4 km² teritoriją. Paviršius kalnuotas, aukštis siekia 178 m. Salą supa koralinis rifas, kurio apsuptoje lagūnoje yra kelios uolos. Salos pakrantėje yra keli smėlio paplūdimiai, o vienoje pakrantės uolų yra urvas.

Monurikyje auga daugiausia kokospalmės ir pandanai, o buvusią krūminę augmeniją sunaikino ožkos. Saloje sutinkamos retos fidžinės kryžiuotosios iguanos (*Brachylophus vitiensis*).

Monurikis išgarsėjo po to, kai 2000 m. čia nufilmuotas filmas „Prarastasis", kuriame Tomas Henksas vaidino po lėktuvo katastrofos negyvenamoje saloje apsigyvenusį žmogų. Dabar ši sala tapo turistiniu objektu.
Koordinatės: 55°46′44″ š. pl. 23°37′30″ r. ilg.﻿ / ﻿55.77889°š. pl. 23.62500°r. ilg.﻿ / 55.77889; 23.62500


| Verdulių karjeras |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Radviliškio rajonas) |
| Plotas | 0,137 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,35 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Išteka | bevardis upelis |

**Verdulių karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Radviliškio rajone, 6 km į pietryčius nuo Radviliškio. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,85 km, plotis – iki 0,21 km. Yra 0,45 ha sala. Altitudė 116,6 m. Krantai aukšti, šlaitai apaugę medžiais, tik šiaurvakarinis krantas žemas. Šiaurėje išteka 1,2 km ilgio upelis į Arimaičių ežerą (Ežerėlės baseinas). Pietrytinėje pakrantėje telkšo 1,27 ha karjero tvenkinys, į šiaurės vakarus plyti žvyro karjeras, kuriame tebevyksta kasybos darbai. Į rytus stūkso miškas, kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos. Šalia tvenkinio įsikūręs Verdulių kaimas. Į pietus eina kelias  **A9**  Panevėžys–Šiauliai .

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
Koordinatės: 15°49′ p. pl. 148°13′ v. ilg.﻿ / ﻿15.817°š. pl. 148.217°r. ilg.﻿ / 15.817; 148.217

Makatea iš kosmoso
**Makatea** – koralinė sala Prancūzijos Polinezijoje, Tuamotu salyno šiaurės vakaruose, Paliserio grupėje, 230 km į šiaurės rytus nuo Taičio, 82 km į pietus nuo Rangiroa. Įeina į Rangiroa komuną. Plotas 24 km². 94 gyventojai (2017 m.). Gyventojų tankumas – 3,9 žm./km². Svarbiausia gyvenvietė – Moumu.

Makatea – viena iš nedaugelio Tuamotu salyno salų, kurios nėra atolai. Sala plokščia, iki 80 m aukščio. Ilgis 7,5 km, plotis 7 km. Salos centre (išdžiūvusios lagūnos vietoje) randami fosfatai, koralinis kalcio oksidas, jūrų paukščių guanas. Fosfatų gavyba vyko nuo 1917 m. iki 1966 m. (beveik visi fosfatai iškasti). Verčiamasi žemės ūkiu, kopros gavyba, kokosų prekyba, kokosinių krabų gaudymu. Saloje yra vienintelis Polinezijos salose geležinkelis (juo buvo gabenami fosfatai iš salos centro į Temao uostą), tačiau dabar nebeveikiantis.

Makatea seniau buvo vadinama *Papa Tea* („balta uola"). Salą 1722 m. atrado olandas Jakobas Rogevenas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)

Nuorodos
--------

* Žemėlapis Archyvuota kopija 2007-03-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Biala |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 29,9 km |
| **Baseino plotas** | 119 km² |
| **Ištakos** | Kurianų kaimo apylinkės |
| **Žiotys** | Supraslis |
| **Šalys** | Lenkija |
|  |
|  **Vikiteka** | Biala |

**Biala** (lenk. *Biała, Białka*) – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje; kairysis Supraslio upės intakas. Upė išteka šalia Kurianų kaimo apylinkių 168 m aukštyje virš jūros lygio. Įteka į Supraslį netoli Fastų 115 m aukštyje virš jūros lygio. Upė priklauso Balstogės miesto vandens nuotekų sistemai. Upė driekiasi nuo miesto pietų į šiaurės rytus. Į upę įteka *Dolistuvkos* ir *Bažantarkos* upės.

* Upė Balstogės miesteUpė Balstogės mieste
* Upė Balstogės miesteUpė Balstogės mieste
* Prie Bialostočeko kaimoPrie Bialostočeko kaimo
* Prie Fastų kaimoPrie Fastų kaimo
* Supraslio ir Bialos upių santakaSupraslio ir Bialos upių santaka
| Verchojanskas*Верхоянск* |
| --- |
|        |
| *Verchojansko oro uostas* |
|  |
| 

VerchojanskasVerchojanskas

67°33′0″ š. pl. 133°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿67.55000°š. pl. 133.38333°r. ilg.﻿ / 67.55000; 133.38333﻿ (Verchojanskas)Koordinatės: 67°33′0″ š. pl. 133°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿67.55000°š. pl. 133.38333°r. ilg.﻿ / 67.55000; 133.38333﻿ (Verchojanskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+11) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Jakutija Jakutija |
| **Rajonas** | Verchojansko rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1638 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 826  |
| **Altitudė** | 127 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Verchojanskas |

**Verchojanskas** (rus. *Верхоянск*, jak. *Верхоянскай*) – miestas Rusijoje, Jakutijoje. Išsidėstęs dešiniajame Janos krante, į šiaurę nuo poliarinio rato, 900 km nuo Jakutsko, 127 m virš jūros lygio aukštyje.

1638 m. 90 km į pietvakarius nuo dabartinės vietos kazokai įkūrė gyvenvietę. 1775 m. prekybiniais sumetimais persikėlė prie Janos upės. 1817 m. gavo miesto statusą. 1860–1917 m. į Verchojansko apylinkes buvo gabenami tremtiniai.

1885 m. sausio 15 d. Rusijos Mokslų akademijos vykdytos ekspedicijos metu matematikas S. Kovalikas užfiksavo -71 °C temperatūrą. Pagal kai kuriuos šaltinius tai yra žemiausia šiaurės pusrutulio temperatūra, tačiau į šį titulą pretenduoja ir Oimiakonas. 2006 m. užfiksuota -66,7 °C temperatūra. Aukščiausia temperatūra užfiksuota 2020 m. birželį – +38 °C.

Vystoma maisto pramonė. Tai viena mažiausių Rusijos gyvenviečių, turinčių miesto statusą. Yra nedidelis oro uostas.

2005 m. atidengtas paminklas, absoliutaus minimumo 120 metų jubiliejui.

Šaltiniai
---------

1. RUSSIA: Sakha Republic (Yakutia), *citypopulation.de*
2. ↑  RUSSIA: Sakha Republic (Yakutia), *citypopulation.de*
3. ↑  Arctic Circle sees 'highest-ever' recorded temperatures, BBC News, 2020–06–22

Nuorodos
--------

* Miesto muziejus

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Jakutijos herbas | **Jakutijos miestai** | Jakutijos vėliava |
| **Sostinė: Jakutskas**
Aldanas |
Lenskas |
Mirnas |
Neriungris |
Niurba |
Oliokminskas |
Pokrovskas |
Srednekolymskas |
Tomotas |
Udačnas |
Verchojanskas |
Viliujskas |
**Pasekmizmas** arba **konsekvencializmas** (angl. *Consequentialism*) – moralinė teorija, teigianti, kad kiekvieno poelgio arba veiksmo moralinė vertė slypi tik jo pasekmėse, todėl morališkai teisingi yra tie poelgiai, kurių pasekmės yra geros.

Pasekmizmas paprastai yra supriešinamas su dviem kitom moralinėmis teorijomis: deontologija, kuri teigia, kad veiksmai yra *savaime* geri arba blogi, nepriklausomai nuo jų pasekmių, ir su dorybių etika, pasak kurios, svarbiausia yra žmogaus savybės, o ne jo poelgiai. Dažniausiai šios trys teorijos skiriasi tiktai būdu, kuriuo pasiekiamos paprastai tokios pačios išvados. Pavyzdžiui, konsekventialistas tikriausiai sakytų, kad melavimas yra blogai dėl jo blogų pasekmių. Tiesa, daliai šią teoriją palaikančių žmonių tam tikros numatomos teigiamos melo pasekmės galėtų jį paversti moraliai teisingu poelgiu. Deontologas turbūt sakytų, kad melavimas *visada* yra blogai, net jei jo pasekmės ir yra „geros". Palaikančiam dorybių etiką labiau rūpėtų ne melavimas konkrečiu atveju, o ką sprendimas meluoti ar sakyti tiesą pasako apie to žmogaus charakterį.

Nuorodos
--------

* Aidai: Dvi pagrindinės šiuolaikinės moralinės teorijos

Taip pat skaitykite
-------------------

* Utilitarizmas
| MakedonijaΜακεδονία |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  ←  | **1913 – 1987** |  →  →   → |

 |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Šiaurės Makedonijos vėliava | Šiaurės Makedonijos herbas |
| (Detaliau) | (Detaliau) |
| (Himnas) |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Graikijos vėliava Graikija |
| **Administracinis centras** | Tesalonikai |
| **Nomų skaičius** | 14 |
|  |
| **Gyventojų** | 2 424 765 |
| **Plotas** | 34 177 km² |
|  **Vikiteka** | MakedonijaVikiteka |

 *Kitos reikšmės – Makedonija (reikšmės).*
**Makedonija** (gr. Μακεδονία = *Makedonía*) – iki 1987 m. egzistavęs Graikijos administracinis vienetas, vienas iš 10 administracinių regionų. Vėliau buvo oficialiai panaikintas, ir iš jo suformuotos trys periferijos: Vakarų Makedonijos periferija, Centrinės Makedonijos periferija ir Rytų Makedonijos ir Trakijos periferija (kartu su buvusiu Trakijos regionu).

Graikijos Makedonija ribojosi su Albanija, Makedonija, Bulgarija. Vakaruose ribojosi su Epyro regionu, o pietuose su Tesalija. Rytuose ribojosi su Graikijos Trakija.

Ekonominis ir kultūrinis centras – Salonikai. Kiti miestai – Kavala, Serės, Drama, Katerinė, Kozanė, Verija, Edesa, Kilkis, Florina bei Kastorija, didžiausios upės yra Vardaras ir Bistrica, tekančios į Egėjo jūrą.

Administravimas
---------------

Makedonija buvo didžiausias Graikijos regionas ir dalintas į 14 nomų (prefektūrų), kurios grupuotos į tris provincijas:

* Vakarinė Makedonija

1. Kastorijos
2. Florinos
3. Kozanės
4. Grevenos
* Centrinė Makedonija

5. Pelos
6. Imatijos
7. Pierijos
8. Kilkio
9. Salonikų
10. Chalkidikė
11. Serių
* Rytinė Makedonija

12. Dramos
13. Kavalos
14. Tasos
15. Su Makedonija (Centrine) ribojasi šventasis Atono kalnas, kuris yra autonominė valstybė Graikijos sudėtyje.

Istorija
--------

*Pagrindinis straipsnis – Makedonijos regionas*.

Graikijos Makedonija sudaro apie pusę viso istorinio Makedonijos regiono, jo pietinę dalį. Po Balkanų karų tapo šiaurės Graikijos provincija.

Apie senesnių laikų Graikijos Makedonijos istoriją žr.:

* Aleksandras Didysis
* Senovės Makedonija
* Antikiniai makedonai
* Helenizmas
* Senovės Graikijos istorija
* Graikijos istorija
* Antika
* Bizantija
* Romos imperija

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Makedonija (Graikija)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Π.Δ. 51/87 "Καθορισμός των Περιφερειών της Χώρας για το σχεδιασμό κ.λ.π. της Περιφερειακής Ανάπτυξης" (*Determination of the Peripheries of the Country for the planning etc. of the development of the peripheries, Efimeris tis Kyverniseos ΦΕΚ A 26/06.03.1987*

Nuorodos
--------

* Makedonia ksakusti himno
* Graikijos Makedonija Archyvuota kopija 2007-05-01 iš Wayback Machine projekto.
* www.arzinai.lt portalo straipsnis apie Aleksandrą Makedonietį Archyvuota kopija 2014-02-22 iš Wayback Machine projekto.
* Literatūra (Green, Shipley) Archyvuota kopija 2005-03-07 iš Wayback Machine projekto.
* Istorija Makedonija

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RGraikijos regionai (1917–1987) |
| --- |
|  |
| 
Atika · Centrinė Graikija · Kreta · Egėjo salos · Epyras · Jonijos salos · Makedonija · Peloponesas · Tesalija · Trakija | Graikija |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Pseudoarcheologija**, dar vadinama **fantastine archeologija** – pseudomokslinė archeologija – archeologinių radinių interpretavimas nesiremiant jokiais archeologijoje priimtais moksliniais metodais. Taip pat pseudoarcheologija laikomas archeologinių klastočių darymas.

Šio pseudomokslo atstovams yra tipiška kaltinti tikrus archeologus pažiūrų siaurumu, konservatyvumu, naujų svarbių archeologinių radinių ignoravimu.

Pavyzdžiai
----------

Geriausi religija motyvuotos pseudoarcheologijos pavyzdžiai yra vis kas kelerius metus iš naujo Ararate ar aplinkiniuose kalnuose „atrandama" biblijinė Nojaus arka arba Turino drobulės naudojimas Jėzaus istoriškumo įrodymui.

Kiti garsūs pavyzdžiai yra vėlgi pasikartojantys Atlantidos ar Lemūrijos „atradimai", kai kiekvieną naujai atrastą užlietą salą ar žemyno dalį skubama laikyti kažkuriuo iš šių mitologinių žemynų.

Daugybė archeologinių radimviečių jau daug metų taip pat yra ir pseudoarcheologinių spekuliacijų objektai. Tarp jų – Egipto piramidės, Teotihuakanas, Stounhendžas, Velykų sala, Palenkė, Čičen Ica, Naskos dykumos piešiniai ir kiti.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Erich von Daniken
* Pseudoistorija
| Verdingasangl. *Worthing* |
| --- |
| *Verdingo krantinė* |
|  |
| 

VerdingasVerdingas

50°48′50″ š. pl. 0°22′16″ v. ilg.﻿ / ﻿50.81389°š. pl. 0.37111°r. ilg.﻿ / 50.81389; 0.37111﻿ (Verdingas)Koordinatės: 50°48′50″ š. pl. 0°22′16″ v. ilg.﻿ / ﻿50.81389°š. pl. 0.37111°r. ilg.﻿ / 50.81389; 0.37111﻿ (Verdingas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Anglija Anglija |
| **Grafystė** | Vakarų Saseksas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 104 600  |
| **Plotas** | 32,5 km² |
| **Tankumas** (2011) | 3 218 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Verdingas |

**Verdingas** (angl. *Worthing*) – miestas Jungtinėje Karalystėje, pietų Anglijoje, Vakarų Sasekse, prie Lamanšo sąsiaurio. Įsikūręs Pietų žemakalniuose, 16 km į vakarus nuo Braitono. Yra anglikonų Šv. Pauliaus bažnyčia (įk. 1812 m.), Kristaus bažnyčia (1843 m.), Šv. Andriaus bažnyčia (1882 m.), katalikų Šv. Angelų Marijos bažnyčia (1864 m.), neogotikinė Goringo pilis (1798 m.). Yra geležinkelio stotis. Verčiamasi turizmu, paslaugomis.

Istorija
--------

Maždaug prieš 8000 metų ties Verdingu buvo seniausia Britanijoje titnago kasykla. Bronzos amžiuje įrengtas piliakalnis. Gyvenvietė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1086 m. kaip *Weoroingas* (iš sen. angl. k. „vertingi, vertingieji, kilnieji"). Iki XVIII a. tai buvo mažas žvejų kaimas, bet vėliau tapo didikų, rašytojų pamėgta poilsiaviete.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Verdingas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė, 169 psl.
**Jungtinių Valstijų Švietimo departamentas** | Oficialus herbas
**Oficialus herbas** |
| **Įkurta** | 1979 m. spalio 17 d. |
| **Būstinė** | Vašingtonas |
| **Vadovai** | Miguel Cardona |
| **Oficiali svetainė** | www.ed.gov/ |
|

**Jungtinių Valstijų Švietimo departamentas** (angl. *The United States Department of Education*) – vyriausybinio lygmens Jungtinių Amerikos Valstijų departamentas (ministerija). Departamentas buvo sukurtas remiantis Švietimo departamento organizacijos aktu, kurį 1979 m. spalio 17 d. pasirašė JAV prezidentas Džimis Karteris. Švietimo departamento organizacijos aktas išskaidė iki tol buvusį Sveikatos, švietimo ir socialinės apsaugos departamentą į Švietimo departamentą ir Sveikatos ir socialinių reikalų departamentą. Departamentas pradėjo funkcionuoti 1980 m. gegužės 4 d.

JAV Švietimo departamentui vadovauja JAV švietimo sekretorius. Tai mažiausias vyriausybinio lygmens departamentas, kuriame dirba kiek mažiau nei 4 000 darbuotojų (2008 m. duomenys), o metinis departamento biudžetas siekia 68 mlrd. JAV dolerių (2016 m. duomenys).

Taip pat skaitykite
-------------------

* JAV Kabinetas

Išnašos
-------

1. ↑  Stratford, Michael (2018-01-22). „Education Department goes into shutdown mode". *Politico*. Suarchyvuotas originalas 2018-01-25. Nuoroda tikrinta 2018-01-25.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
2. ↑  „Overview and Mission Statement - U.S. Department of Education". *www2.ed.gov*. Suarchyvuotas originalas 2017-08-31. Nuoroda tikrinta 2016-09-03.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

***Cando* įvykis** – paslaptingas sprogimas, 1994 metų sausio 18 d. įvykęs ties *Cando* kaimu Ispanijoje. Jis daug kuo primena mažesnio masto Tunguskos meteorito sprogimo variantą. Sprogimas išvartė medžius maždaug šimto metrų spinduliu. Smarkiai įdubo sprogimo vietoje buvusio kalno šlaitas (kažkur dingo apie 200  m³ žemių). Žmonės sprogimo metu nenukentėjo.

Stebėtojai matė ryškų maždaug Mėnulio dydžio liepsnos kamuolį aukštai danguje. Šis kamuolys egzistavo beveik visą minutę. Manoma, jog sprogimą sukėlė iš žemės išsiveržusios metano dujos. Metano debesis pakilo aukštai ir ten sprogo uždegtas elektros kibirkščių, kurios susidarė dėl oro – metano ribos įsielektrinimo debesiui greitai kylant. Nors ši hipotezė šiuo metu labiau populiari, esama su ja nesutinkančių ir siūlančių kitokius reiškinio paaiškinimus (tarp jų ir mažesnio, į Tunguskos panašaus meteorito).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|  |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| a8 | b8 | c8 | d8 | e8 | f8 | g8 | h8 |
| a7 | b7 | c7 | d7 | e7 | f7 | g7 | h7 |
| a6 | b6 | c6 | d6 | e6 | f6 | g6 | h6 |
| a5 | b5 | c5 | d5 | e5 | f5 | g5 | h5 |
| a4 | b4 | c4 | d4 | e4 | f4 | g4 | h4 |
| a3 | b3 | c3 | d3 | e3 | f3 | g3 | h3 |
| a2 | b2 | c2 | d2 | e2 | f2 | g2 | h2 |
| a1 | b1 | c1 | d1 | e1 | f1 | g1 | h1 |

 |  |
|  |

 |
| Itališkieji rikiai itališkojoje partijoje |

**Itališkasis rikis** – rikis, šachmatų žaidimo debiute išvestas į langelį c4 (juodųjų rikis – į c5). Šiuo metu rikio išvedimas į tokius laukelius populiarius, nes puolamas silpniausias laukelis f7 (juodieji puola f2), greitai išvedama figūra ir kontroliuojamas centras (laukelis d5). Efektyviausi itališkieji rikiai būna atvirose partijose. Terminas „itališkasis rikis" pavadintas pagal šachmatų debiutą, vadinama itališkąja partija (**1. e4 e5 2.Žf3 Žc6 3.Rc4 Rc5**), kur tiek baltieji, tiek juodieji turi po itališkąjį rikį. Tai populiariaus ir bene charakteringiausias variantas, kur kuri nors pusė (arba abi) turi itališkuosius rikius. Tačiau yra ir kitų populiarių variantų, pavyzdžiui:

* **1. e4 e5 2. Žf3 Žc6 3. Rb5 Rc5** – ispaniškosios partijos klasikinė gynyba.
* **1. e4 e5 2. Žf3 Žc6 3. Žc3 Žf6 4. Rc4** – itališkasis keturių žirgų debiutas;
* **1. e4 e5 2. Žf3 Žc6 3. Rc4 Žf6** – dviejų žirgų gynyba;
* **1. e4 e5 2. Rc4 Rc5** – rikio debiuto klasikinis variantas;
* **1. e4 e5 2. Žf3 Žc6 3. Rc4 Re7** – vengriškoji gynyba.
* **1. e4 e5 2. d4 ed 3. c3 dc 4. Rc4 cb 5.Rxb2** – šiaurės gambitas

Kartu su fianketuotu rikiu, išvestu į laukelį b2 (juodųjų – b7), itališkasis rikis gali sudaryti Horvico rikių (Du rikiai, kontoliuojantis dvi gretimas įstrižaines) porą.
Koordinatės: 54°25′19″ š. pl. 25°23′33″ r. ilg.﻿ / ﻿54.42194°š. pl. 25.39250°r. ilg.﻿ / 54.42194; 25.39250

**Pasiekų-Paliepių miškai** (arba ***Skynimų miškas***) – miškai Lietuvoje, Šalčininkų rajono šiaurėje, 0,5 km į pietryčius nuo Jašiūnų. Priklauso Šalčininkų miškų urėdijos Šalčininkėlių ir Jašiūnų girininkijoms. Apima 20,9 km² plotą. Masyvą sudaro Paliepių, Pasiekos, Buikų miškai.

Paviršius banguotas. Būdingi jauriniai silpnai sujaurėję smėliai bei velėniniai jauriniai priesmėliai. Šiauriniu miškų pakraščiu teka Merkys.

Medynai:

* pušynai: 52 %
* eglynai: 33 %
* beržynai: 13 %
* juodalksnynai: 1 %
* drebulynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 44 % medynų, pusamžiai medžiai 50 %, pribręstantys 6 %.

Pasiekų-Paliepių miškuose sutinkami šernai, stirnos, briedžiai, kiti miško žvėrys.

Vakariniu pakraščiu praeina plentas  **A15**  Vilnius–Lyda . Paliepių miške aptiktas Jašiūnų (Geložės) pilkapynas. Miškuose įsikūrę šie kaimai: Naujasodis, Paliepiai, Jaglimainys, Geložė, Buikos, Sakalai, Pundeliškės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasiekų–Paliepių miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 314
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kandaharasقندهار |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Afganistano vėliava Afganistanas |
| **Administracinis centras** | Kandaharas |
| **Rajonai** | 16 |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 1 151 100 |
| **Plotas** | 54 022 km² |
| **Tankumas** (2012) | 21 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | AF-KAN |
|  |
|  **Vikiteka** | KandaharasVikiteka |

**Kandaharo provincija** (pers. قندهار = *Qandahār*) – provincija Afganistano pietinėje dalyje, turi sieną su Pakistanu. Tai 3-a pagal plotą ir 2-a pagal gyventojų skaičių šalies provincija. Administracinis centras – Kandaharas.

Geografija
----------

Šiaurinė provincijos dalis kalnuota, ją užima Hindukušo kalnagūbriai. Likusią dalį užima lygumos, kurias daugiausia užima Registano dykuma. Pačiuose pietuose iškilusios Čagajaus aukštumos. Svarbiausia upė yra Argandabas (su intaku Argistanu). Įrengtos Chanan Girdabo, Argandabo užtvankos.

Kandaharo provincijos teritorijoje yra senovinio Mundigako miesto, priklausiusio Harapos civilizacijai, liekanos.

Gyventojai
----------

Dauguma provincijos gyventojų yra puštūnai (dalis jų klajokliai kočiai), taip pat yra tadžikų, hazarų, uzbekų, baludžų. Absoliuti tikinčiųjų dauguma – musulmonai sunitai.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Kandaharo rajonai
Provincija padalinta į 16 rajonų.

Svarbiausios gyvenvietės:

* Kandaharas
* Argistanas
* Gorakas
* Nešas
* Marufas
* Bazari Pandžvaji

Nuotraukos
----------

* Kandaharo slėnisKandaharo slėnis
* Akvedukas Argandabo rajoneAkvedukas Argandabo rajone
* Dahlos užtvankaDahlos užtvanka
* Afganų piemuoAfganų piemuo
* Maladžato vietovėMaladžato vietovė

|  |  |
| --- | --- |
|  **Afganistano provincijos** |  |
| Badachšanas | Badgisas | Baglanas | Balchas | Bamijanas | Chostas | Daikondis | Farahas | Farjabas | Gaznis | Goras | Helmandas | Heratas | Džouzdžanas | Kabulas | Kandaharas | Kapisa | Konaras | Kundūzas | Lagmanas | Logaras | Nangarharas | Nimrūzas | Nuristanas | Paktija | Paktika | Pandžširas | Parvanas | Samanganas | Sari Pulis | Tacharas | Urozganas | Vardakas | Zabulis |
| ratiopharm Ulm |
| --- |
| ratiopharm Ulmratiopharm Ulm |
| **Lygos** | Vokietijos krepšinio lygaEuropos taurė |
| **Įkurta** | 2013 m. |
| **Arena** | *Ratiopharm* arena (Talpa: 6000) |
| **Vieta** | Ulmas, Vokietija |
| **Komandos spalvos** | balta, juoda, oranžinė               |
| **Vyr. treneris** | Vokietija-Slovakija Antonas Gavelis |
| **Titulai** |  Vokietijos krepšinio lyga: 1  2-oji Vokietijos krepšinio lyga: 1 |
| **Svetainė** | ratiopharmulm.com |
| **Apranga** |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 

Namų jersey

Team colours

**Namų**
 | 

Išvykos jersey

Team colours

**Išvykos**
 |

 |

 |

**Ulmo „Ratiopharm"** (užrašoma ***ratiopharm Ulm***) – Vokietijos krepšinio klubas iš Ulmo miesto Badeno-Viurtembergo žemėje. Įkurtas 2001 metais. Pavadintas pagal farmacijos kompaniją – pagrindinį rėmėją „Ratiopharm".

Istorija
--------

Komanda įkurta anksčiau iširusios „SSV Ulm 1846" vietoje. Pradėjo rungtyniauti kaip Ulmo „GmbH" antrojoje Bundeslygoje. 2006 m. Ulmo „Ratiopharm" pakilo į pagrindinę Bundeslygą. 2011–2012 m. sezone Vokietijos pirmenybėse užėmė antrąją vietą ir iškovojo galimybę varžytis Europos taurėje (tapo nuolatine šio turnyro dalyve). 2015–2016 m. pakartojo savo pasiekimą, Vokietijoje užimdami antrą vietą. Taip pat keletą kartų pateko tarp Vokietijos taurės prizininkų. Ulmo klubas laimėjo 2022–23 m. Bundeslygos sezoną ir pirmąkart tapo Vokietijos čempionais.

Laimėjimai
----------

* Vokietijos krepšinio lyga (2023 m.)
* 2-oji Vokietijos krepšinio lyga (2006 m.)

Treneriai
---------

* Jungtinės Amerikos Valstijos Tom Ludwig (2001 m.)
* Jungtinės Amerikos Valstijos Mike Taylor (2003–2011 m.)
* Vokietija Thorsten Leibenath (2011–2019 m.)
* Slovėnija Jaka Lakovič (2019–2022 m.)
* Slovakija/Vokietija Anton Gavel (2022–)

Šaltiniai
---------

1. ↑  ratiopharm Ulm, *euroleaguebasketball.net*
2. ↑  Istorinis žygis: „Ratiopharm" – Vokietijos čempionai, *basketnews.lt*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Setaria italica** |
| --- |
| Italinė šerytė (*Setaria italica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Šerytė  *( Setaria)* |
| Rūšis: | Italinė šerytė  *( Setaria italica)* |

 |

**Italinė šerytė** (*Setaria italica*) – miglinių šeimos augalų rūšis, svarbus kultūrinis augalas. Nuo seno auginamas Eurazijoje, vėliau įvestas Šiaurės Amerikoje.

Augalas vienametis, laibu, lapuotu stiebu, užauga iki 120–200 cm. Žiedynas – tanki, plaukuota, 5–30 cm ilgio šluotelė. Sėklos smulkios (2 mm skersmens), dengiamos lengvo kiauto, lengvai pašalinamo kuliant.

Italinės šerytės sėklos plačiai naudojamos kaip paukščių lesalas bei maistas naminiams gyvūnams. Vietomis skurdžiuose kraštuose tebenaudojamas žmonių maistui. Kinijoje šis augalas domestikuotas Peiligango kultūros laikotarpiu (VII–V tūkst. pr. m. e.), Europoje žinomas nuo II tūkstantmečio pr. m. e. plačiai naudotas tamilų virtuvėje.

* ŠluotelėsŠluotelės
* Išdžiuvusi šluotelėIšdžiuvusi šluotelė