recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Simian Mobile Disco |
|  |
| Biografija |
| Kilmė | Didžioji Britanija |
| Žanrai | elektroninė muzika |
| Aktyvumo metai | Nuo 2005 m. |
| Nariai |
| James Ford ir James Anthony Shaw |

**Simian Mobile Disco** yra Didžiosios Britanijos elektroninės muzikos grupė, kurią sudaro **James Ford** ir James Anthony Shaw. Buvusios grupės Simian nariams išsiskyrus, abu bendravardžiai liko kartu ir persivadinę į grupę Simian mobile disco toliau kūrė muziką, truputį kitokią negu kūrė su prieš tai buvusia grupe kartu.

Istorija
--------

Abu nariai toliau kūrė, nors grupė iširo. Jie daugiausia kūrė remix’us, retai kada išleisdavo singlus. tačiau 2006 išleistas singlas „Hustler", kuris pasižymėjo šokiruojančiu video, tapo labai populiariu jų kūriniu ir kaip paaiškėjo paskui, tai buvo viena iš jų debiutinio albumo „Attack Decay Sustain Release" dainų. Muzikaliai Simian mobile disco yra žinomi dėl sunkiai stilizuotų trakų, dažnai su minimalia instrumentuote, kuri dažniausiai (vokalas ar instrumentas) kartojasi visoje dainoje. Taip pat jų muzikai būdinga triukšmo, būgnų ir kartais sintezatorius bei vokalo elementai.
Po to, kai albumas buvo pristatytas tiek Europai, tiek Amerikai, Simian mobile disco grįžo prie remixų ir toliau remixavo ne vieną albumą, o greitai išėjo ir jų pačių albumo remixuota versija. 2009 m. grupė savo Myspace puslapyje paskelbė, kad šiemet išleis naują albumą, o kartu pristatė ir naują dainą iš to albumo, pavadinimu „Synthesise".

Albumai
-------

* 2007 „Attack Decay Sustain Release"- debiutinis albumas.
* 2008 „Live In Japan" – gyvo pasirodymo Japonijoje albumas
* 2008 „Sample and Hold" remix'ų albumas
* 2009 „TBA"- antrasis albumas

### Remiksai

Dainos, kurias remiksavo *Simian mobile disco*:

| Metai | daina | Atlikėjas |
| --- | --- | --- |
| 2003 | „Take Me I’m Yours" | The Droyds |
| „La Breeze" | Simian |
| „Never Be Alone" | Simian |
| „Cymbalon" | Max Waters |
| 2004 | „Cherry Blossom Girl" | Air |
| „Tape 23" | Fans of Kate |
| 2005 | „Favorite Friend" | Diefenbach |
| „Before the Light Goes" | The Fallout Trust |
| „Ladyflash" | The Go! Team |
| „State of You" | Hardkandy |
| „Hold That Gun" | Keith |
| „Love Is a Deserter" | The Kills |
| „Morse Code from the Cold War" | Dieter Schmidt |
| „Here Comes" | Tahiti 80 |
| 2006 | „Mona Lisa’s Child" | Keith |
| Magick" | Klaxons |
| Downtown" | Peaches |
| Are You the One? "| The Presets |
| „Walking Machine" | Revl9n |
| 2007 | „Je t’aime" | Armand Van Helden |
| Innocence" | Björk |
| „Hands Off My Gold" | Celebration |
| „Let’s Make Love and Listen to Death From Above" | Cansei de Ser Sexy |
| „International Dateline" | Ladytron |
| „Knights of Cydonia" | Muse |
| „Whoo! Alright-Yeah… Uh Huh" | The Rapture |
| 2008 | „Octet" | Deerhunter |
| „No Sale No I.D." | The Emperor Machine |
| „Big Fun" | Kevin Saunderson & Inner City |
| „Pro Nails" | Kid Sister su Kanye West |
|

Nuorodos
--------

* Simian Mobile Disco svetainėje Last.fm
| **Simonas Dilgerisvok. *Simon Dilger*** |
| --- |
| Gimė | XVII a. pradžiojeVokietijoje |
| Mirė | 1666 m. |
|  |
| Veikla | XVII a. vokiečių teisėtyrininkas civilistas, civilinės teisės mokslo ir dėstymo Lietuvoje pradininkas, Vilniaus jėzuitų akademijos ir VU teisės profesorius, Ingolštadto (Bavarija, Vokietija) universiteto dėstytojas, teisės daktaras. |

**Simonas Dilgeris** (vok. *Simon Dilger* g. XVII a. pradžioje Vokietijoje – m. po 1666 m.) – XVII a. vokiečių teisėtyrininkas, civilinės teisės mokslo ir dėstymo Lietuvoje pradininkas, Vilniaus jėzuitų akademijos ir VU teisės profesorius, Ingolštadto (Bavarija, Vokietija) universiteto dėstytojas, teisės daktaras.

Išsilavinimas, veikla
---------------------

Simonas Dilgeris studijavo civilinę bei kanonų teisę, apgynė teisės mokslų disertaciją. Vokiečių teisininkas į Vilniaus jėzuitų akademiją atvyko iš Ingolštato 1644 m. dėstė teisės disciplinas. Paties seniausio Lietuvoje ir vieno didžiausių VU Teisės fakulteto padalinio – Civilinės teisės ir civilinio proceso katedros – veiklos pradininkas, pirmasis Civilinės teisės katedros profesorius (1641 m. spalio 11 d. įkurtame VU Teisės fakultete tebuvo 2 katedros – Kanonų teisės ir Civilinės teisės).

Literatūra
----------

* Simonas Dilgeris ir jo knygos // Bibliografija 96: mokslo darbai / LNB. V. 1998.

Šaltiniai
---------

* VU bibliotekos informacija Archyvuota kopija 2014-02-22 iš Wayback Machine projekto.
* VU TF informacija
| **Michailas Jefremovas** |
| --- |
|  |
| 2012 m. |
| Gimė | 1963 m. lapkričio 10 d. (59 metai)Maskva |
| Tautybė | rusas |
|  |
| Veikla | teatro ir kino aktorius |
|  |
|  **Vikiteka** | Michailas Jefremovas |

**Michailas Olegovičius Jefremovas** (*Михаи́л Оле́гович Ефре́мов*; g. 1963 m. lapkričio 10 d. Maskvoje) – sovietinis ir Rusijos kino ir teatro aktorius.

Biografija
----------

Gimė teatro aktorių šeimoje. Tėvas – Olegas Jefremovas, motina – aktorė Ala Pokrovskaja, senelis (iš motinos pusės) – operos režisierius Borisas Pokrovskis.

1982–1984 m. tarnavo sovietų armijoje.

1987 m. baigė Maskvos meninio–akademinio teatro mokyklą–studiją, vadovavo teatro studijai „Современник-2".

1995 m. tapo *Nusipelniusiu Rusijos artistu*.

2009 m. vedė Rusijos Pirmojo kanalo televizijos laidą „Жди меня".

2020 m. birželio 8 d. vairuodamas neblaivus Maskvos centre sukėlė avariją, per kurią kito automobilio vairuotojas. Už tai nubaustas 8 m. laisvės atėmimu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Актер Михаил Ефремов попал в аварию в центре Москвы
2. ↑  ДТП с участием Михаила Ефремова
3. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
| **Dalius Ribokas** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. gruodžio 14 d. (61 metai) |
|  |
| Veikla | istorikas, archeologas, Lietuvos ir Utenos rajono politinis veikėjas |
| Partija | 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1984 m. Vilniaus universitetas |

**Dalius Ribokas** (g. 1961 m. gruodžio 14 d.) – istorikas, archeologas, Lietuvos ir Utenos rajono politinis veikėjas.

Biografija
----------

1968–1972 m. mokėsi Daugailių aštuonmetėje mokykloje, 1979 m. baigė Utenos 2 – ąją vidurinę mokyklą, 1984 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą. Istorikas archeologas.

1984–1986 m. tarnavo tarybinėje armijoje, nuo 1986 m. Utenos kraštotyros muziejaus darbuotojas, muziejinikas. Atliko tyrimus Ruklių, Vaitekūnų, Geniakalnio senkapiuose, Utenos Utenio ir Rinkos aikštėse, Anykščiuose.

Nuo 1989 m. partinis. LSSR komunistų partijos, LDDP, Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Utenos grupės, nuo 1993 m. iki 1995 m. Utenos rajono skyriaus pirmininkas, nuo 2001 m. Vyturų – Krašuonos grupės pirmininkas.

1997–2000 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuorodos
--------

Utenos kraštotyros muziejus Archyvuota kopija 2006-06-29 iš Wayback Machine projekto.
| **Michailas Ilarionovičius KutuzovasGoleniščevas-Kutuzovas rus. *Михаи́л Илларио́нович Голенищев-Куту́зов*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1745 m. rugsėjo 16 d.Sankt Peterburgas, Rusijos imperija |
| Mirė | 1813 m. balandžio 28 d. (67 metai)Bunclau, dab. Boleslavecas, Lenkija |
| Palaidotas (-a) | Kazanės Dievo Motinos katedra (Sankt Peterburgas)  |
|  |
| Veikla | rusų karvedys, karinis strategas, generolas feldmaršalas (1812 m.), Smolensko kunigaikštis (1812 m.). 1812 m. karo didvyris, išgarsėjęs tuo, kad apgynė Rusiją nuo Napoleono kariuomenės bei privertė jį gėdingai trauktis. |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Order Orła CzarnegoOrder Orła Czarnego |
|  |
|  **Vikiteka** | Michailas Kutuzovas |

**Michailas Ilarionovičius Kutuzovas** (tikroji pavardė Goleniščevas-Kutuzovas rus. *Михаи́л Илларио́нович Голенищев-Куту́зов*, 1745 m. rugsėjo 16 d. Sankt Peterburgas – 1813 m. balandžio 28 d. Bunclau, dab. Boleslavecas, Lenkija) – rusų karvedys, karinis strategas, generolas feldmaršalas (1812 m.), Smolensko kunigaikštis (1812 m.). 1812 m. karo didvyris, išgarsėjęs tuo, kad apgynė Rusiją nuo Napoleono kariuomenės bei privertė jį gėdingai trauktis.

Biografija
----------

 M. Kutuzovas su Rusijos generolais 1812 m.
Karvedžio Aleksandro Suvorovo mokinys. Pirmąjį karinį patyrimą įgijo 1764-1765 m. Abiejų Tautų Respublikoje, vadovavo mažiems kariniams daliniams, kovojantiems su Baro konfederatais. Dalyvavo 1768-1774 m. ir 1787-1791 m. karuose su Turkija. 1774 m. sužeistas, neteko kairiosios akies. Pasižymėjo per 1790 m. Izmailo šturmą.

1795-1799 m. Rusijos imperijos kariuomenės Suomijoje vadas. 1799-1801 m. ir 1809-1811 m. Lietuvos generalgubernatorius, 1801-1802 m. Sankt Peterburgo generalgubernatorius, 1806-1807 m. Kijevo generalgubernatorius. 1802 m. pateko į imperatorius Aleksandro I nemalonę, paliko kariuomenę.

Per 1805 m. Austrijos ir Rusijos karą su Napoleono I Prancūzija vėl vadovavo Rusijos kariuomenei Austrijoje, 1805 m. gruodžio 2 d. dalyvavo Austerlico mūšyje. Per 1806-1812 m. karą su Turkija 1811-1812 m. Moldavijos armijos vadas. Pasiekė pergalių ir pasirašė Rusijai naudingą Bukarešto taiką.

Per Napoleono 1812 m. žygį į Rusiją viešosios nuomonės veikiamo imperatorius Aleksandro I rugpjūčio 9 d. paskirtas kariuomenės vyriausiuoju vadu. Vengė lemiamo susidūrimo, bet spaudžiamas imperatoriaus ir viešosios nuomonės rugsėjo 7 d. stojo į Borodino mūšį. Nors patyrė didelių nuostolių, bet kariuomenės neprarado. Priverstas trauktis atidavė Maskvą prancūzams. Vėliau persekiojo dėl šalčio ir bado priverstus trauktis prancūzus, mūšyje prie Malojaroslaveco spalio 24 d. neleido jiems žygiuoti į Ukrainą. Lapkričio 26-29 d. Berezinos mūšyje sumušė Napoleono I pagrindines pajėgas. Nuo 1813 m. sausio vadovavo Rusijos kariuomenei Europoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Michailas Kutuzovas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 342 psl.

Nuorodos **(**rus.**)**
-----------------------

* Biografija
* Kutuzovas – karvedys ir diplomatas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Keletas uostomojo tabako rūšių.
**Uostomasis tabakas** – tabako produktas, vartojamas įtraukiant per nosį. Plačiai žinomas žargoniniu pavadinimu „snufas" nuo angliško termino *snuff*, kuris turi šiek tiek platesnę reikšmę.

Uostomosis tabakas dar yra naudojamas gydyti kvėpavimo takų ligoms.

Istorija
--------

Pirmą sykį rašytiniuose šaltiniuose tabako uostymas paminėtas dar 1493 m. – indėnų paprotį uostyti tabaką aprašė vienuolis *Ramon Pane*, keliavęs kartu su Kolumbu jo antrojoje ekspedicijoje.

1561 m. prancūzų ambasadorius Portugalijoje Jean Nicot uostomojo tabako nusiuntė Prancūzijos karalienei Katerinai d’Mediči kaip siūlomą vaistą nuo migrenos.

XVII a. prasidėjo judėjimai prieš uostomojo tabako vartojimą. Popiežius Urbonas VIII pagrasino uostytojus ekskomunikuoti, o nuo 1643 m. caras Michailas I Rusijoje išleido potvarkį, pagal kurį tabako uostytojai baudžiami nosies nukirtimu. Visgi jis tebebuvo vartojamas, ir XVIII amžiuje visiškai išpopuliarėjo. Šiuo metu uostomasis tabakas įgijo aristokratų prabangos dalyko įvaizdį.[reikalingas šaltinis]
**Michailas Vasiljevičius Golovatovas** (rus. *Михаил Васильевич Головатов*; 1949 m. rugpjūčio 23 d. Mukovino kaime, Maskvos srityje – 2022 m. rugpjūčio 1 d.) – atsargos pulkininkas, verslininkas, buvęs Rusijos specialiosios paskirties Alfa būrio vadovas. Sausio 13 d. dalyvavo Sausio įvykiuose Vilniuje.

Biografija
----------

Nuo 1972 m. dirbo KGB, o nuo 1974 m. jo specialiame padalinyje Alfa. 1979–1980 m. tarnavo kaip politikų asmens sargybinis Afganistane.

1991 m. sausio 11–13 d. vadovavo Alfa grupei, kuri sausio 13 d. šturmavo Vilniaus televizijos bokštą ir radijo ir televizijos pastatus Vilniuje. Tuomet žuvo 14 Lietuvos piliečių.

Nuo 1993 m. turėjo privatų verslą – buvo įkūręs saugos bendrovę *Alpha B*. Saugumo struktūrų ekspertas Andrejus Soldatovas spėjo, kad M. Golovatovas tik formaliai buvo pensininkas, o iš tiesų tebedirbo Rusijos Federaliniam Saugumo Biurui. Taip leido manyti ir faktas, kad jis vadovavo sporto organizacijoms, kurios priklauso FSB kontroliuojamam susivienijimui „Dynamo".

Lietuvos generalinė prokuratūra išdavė Europos arešto orderį M. Golovatovui 2010 m. spalio 18 d. tačiau tai nesukliudė M. Golovatovui 8 kartus lankytis Europos Sąjungos šalyse: Kipre, Suomijoje ir Čekijoje.

2011 m. liepos 15 d. buvo sulaikytas oro uoste Austrijoje, tačiau skubiai buvo paleistas ir išvyko į Rusiją. Austrijos intitucijos teigė gavusios neaiškų Europos arešto orderį ir todėl nusprendė paleisti Sausios 13-osios byloje įtariamą buvusį KGB pareigūną.

Nuorodos
--------

* Biografija rusų k. (alphagroup.ru) Archyvuota kopija 2011-07-18 iš Wayback Machine projekto.

Išnašos
-------

1. ↑  Mirė buvęs KGB „Alfa" dalinio vadas Michailas Golovatovas, nuteistas Sausio 13-osios byloje. lrt.lt. 2022-08-01. Nuoroda tikrinta 2022-08-02.
2. ↑  M. Golovatovas tik formaliai yra pensininkas, o iš tiesų tebedirba rusų Saugumui – FSB.
3. ↑  Austrijoje sulaikytas Sausio 13-osios bylos įtariamasis – Vilniaus TV bokštą šturmavusių kagėbistų vadas M.Golovatovas
4. ↑  Austrija teigia gavusi neaiškų Europos arešto orderį dėl M.Golovatovo
Moreto da Brešijos „Šv. Justina, pagarbinta rėmėjo", apie 1530-34, Meno istorijos muziejus (Viena)
**Alesandras Bonvičinas** (it. *Alessandro Bonvicino*), labiau žinomas pravarde **Moretas da Brešija** (it. *Moretto da Brescia*, apie 1498–1554 m.) – italų XVI a. vienas iš pirmaujančių Lombardijos renesanso dailininkų.

Biografija
----------

Alesandras Bonvičinas gimė apie 1498 m. Brešijoje. Jo tėvas buvo dailininku, tačiau nieko nežinoma apie jo darbus. Vėliau Bonvičinas gavo Moreto iš Brešijos pravardę (it. *Moretto da Brescia*). Pirmuoju jo įkvėpėju tikriausiai buvo Vincenzo Foppa, renesanso stilistikos pradininkas Lombardijos dailėje. 1515–1518 m. periodu Moreto, kartu su Floriano Ferramola, ištapytos Brešijos katedros vargonų durys rodo Romanino įtaką. 1518 m. paveikslas „Kristus, nešantis kryžių" rodo Ticiano įtaką. Tikriausiai Moretas buvo Ticiano mokiniu (anot Giorgio Vasari). Kiek vėliau Moretas studijavo Rafaelio kūrybą iš graviūrų, savo dailėje vienijo lombardiško stiliaus natūralumą su Romos mokyklos idealistiniu vaizdavimu. Šie bruožai vėliau padarė įtakos Karavadžo dailei. Nuo 1517 m. iki mirties Moretas da Brešija buvo *Scuola del Santissimo Sacramento* religinės bendruomenės nariu. Mirė 1554 m. Brešijoje. Jis laikomas vienu viso stoto portreto pradininkų Italijos renesanso dailėje. Paliko daug religinės tematikos darbų. Vienu Moretos garsiausių darbų įvardijamas paveikslas „Šv. Justina, pagarbinta rėmėjo". Giovanni Battista Moroni buvo jo garsiausiu mokiniu.

Darbų galerija
--------------

* „Vyro portretas" (apie 1520, Vaizduojamojo meno muziejus, Budapeštas)
* „Vyro portretas" (1526, Londono nacionalinė galerija)
* „Šv. Petro iš Veronos mirtis" (1530–35, Pinacoteca Ambrosiana, Milanas)
* „Šv. Šeima su Šv. Jonu Krikštytoju" (apie 1540, Poldi Pezzoli muziejus, Milanas)
* „Grafas Fortunato Martinengo Cesaresco" (1540–42, Londono nacionalinė galerija)
* „Šv. Uršulė su seserimis vienuolėmis" (1540–1550, San Clemente bažnyčia, Brešija)

Išnašos
-------

1. ↑  The Age of Caravaggio. Metropolitan Museum of Art, 1985. p. 66
2. ↑  Oxford Index Archyvuota kopija 2014-03-23 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Moretto da Brescia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* treccani.it
* Moretas da Brešija WGA tinklalapyje
* Katalikų enciklopedija (anglų k.)
| **Michailas Goršeniovas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1973 m. rugpjūčio 7 d.Pikaliovas, TSRS vėliava TSRS |
| Mirė | 2013 m. liepos 19 d. (39 metai)Sankt-Peterburgas Rusijos vėliava Rusija |
|  |
| Veikla | Muzikantas |

**Michailas Goršeniovas** (rus. *Михаил Юрьевич Горшенёв*, 1973 m. rugpjūčio 7 d. – 2013 m. liepos 19 d.) – Sovietų Sąjungos ir Rusijos roko muzikantas, dainų autorius ir atlikėjas, grupės „Korol i Šut" įkūrėjas bei lyderis. Buvo grupės atlikėjas, kartais grojo gitara.

Biografija
----------

M. Goršeniovas gimė Pikaliove, Tarybų Sąjungoje, vėliau persikėlė į Sankt Peterburgą. Tėvas – Jurijus Michailovičius (1951–2013) – karininkas, motina – Tatjana Ivanovna (g. 1950 m.), brolis – Aleksejus Goršeniovas (g. 1975 m.) – muzikantas, poetas ir kompozitorius. Vaikystėje M. Goršeniovo šeima dažnai persikeldavo iš vienos gyvenvietės į kitą. Iš pradžių M. Goršeniovas norėjo tapti karininku, tačiau sulaukus 18 metų jam buvo diagnozuota skoliozė, dėl ko M. Goršeniovas buvo netinkamas karo tarnybai. 

1988 m. tuometiniame Leningrade trims bendraklasiams – M. Goršeniovui, Aleksandrui Šigolevui ir Aleksandrui Balunovui – kilo mintis sukurti grupę. Taip M. Goršeniovas pradėjo savo muzikanto karjerą – sukūrė grupę „Kontora", po to grupę pervardino į „Korol i Šut". 1996 m. išleido savo pirmąjį albumą „Камнем по голове", o po vienerių metų – antrąjį albumą „Король и Шут".

Mirė 2013 m. birželio 19 d. nuo apsinuodijimo narkotinėmis medžiagomis (morfinu) ir alkoholiu.

Diskografija
------------

### Korol i Šut

* 1996: Камнем по голове
* 1997: Король и Шут
* 1999: Акустический альбом
* 1999: Ели мясо мужики (live)
* 2000: Герои и злодеи
* 2001: Собрание
* 2001: Как в старой сказке
* 2002: Жаль, нет ружья!
* 2003: Мёртвый анархист (DVD)
* 2004: Бунт на корабле
* 2006: Продавец кошмаров
* 2007: Страшные Сказки
* 2008: Тень Клоуна
* 2010: Театр демона
* 2011: TODD. Акт 1. Праздник крови
* 2012: TODD. Акт 2. На краю
* 2018: Концерт в Олимпийском

### Soliniai albumai

* 2005: Я алкоголик анархист

Šaltiniai
---------

1. ↑  Балунов, 2016, с. 15.
2. ↑  Король и Шут, группа » Русский шансон
3. ↑  „Названа причина смерти вокалиста «Короля и Шута»". Lenta.ru. 2013-07-22. Suarchyvuotas originalas 2013-07-25. Nuoroda tikrinta 2013-07-22.
„CityBee" automobilis „Volkswagen Golf" Kauno marių aikštelėje.
Dviračių savitarna (Vilnius)
**Dalijimosi ekonomika** (bendro vartojimo ekonomika; angl. *sharing economy*) – informacinių technologijų (IT) pagalba sukurta rinka, kurioje tarp žmonių vyksta daiktų prekyba, nuoma, paslaugų ir prekių dalijimasis. Iš esmės klaidingas terminas, bet plačiai naudojamas žiniasklaidoje.

Ji labiausiai paplitusi tokiuose ekonomikos sektoriuose kaip apgyvendinimo, transportavimo, finansavimo, daiktų nuomos paslaugų teikimas (apsikeitimas svetingumu, dalinimasis automobiliu, sutelktinis finansavimas)

Dalinimosi ekonomikos verslo modeliai grindžiami daugiapusių platformų principais. Internetinėse svetainėse dėl nedidelių IT kaštų ir didelės geografinės aprėpties suvedami klientai iš įvairių šalių, o tokių apsikeitimų kaštai ženkliai sumažėja. Prie dalijimosi ekonomikos populiarėjimo prisideda socialinių tinklų iškilimas, nes dalijimosi paslaugomis ir daiktais platformos tampa savotiškais socialiniais tinklais. 

Naujas ekonomikos modelis. Šio modelio įmonių skaičius ir jų gaunamos pajamos sparčiai augo. 2015 m. šios dalijimosi ekonomikos įmonės Europos Sąjungoje gavo 28 mlrd. eurų. JAV dalijimosi ekonomikos principu veikiančios įmonės 2015 m. sukūrė per 60 000 darbo vietų.

Lietuvoje
---------

Dalijimosi ekonomikos pradininkai Lietuvoje pasiūlė savo paslaugas nuomojant būstą, automobilius, dviračius, skolinant pinigus, vežiojant žmones, tarpininkaujant dėvėtų drabužių versle. Naujovėms imlūs Lietuvos gyventojai ėmė naudotis tokių įmonių kaip „CityBee", „Bolt", „eBay", „Airbnb", „Vinted", „Patreon" paslaugomis.

Palyginti su konkuruojančiais tradicinio verslo atstovais, dalijimosi ekonomikai Lietuvoje trūksta teisinio reguliavimo, pvz. tradiciniai taksi vežėjai susiduria su daugiau ribojimų, nei „Uber" ar kitos pavežėjimo paslaugas teikiančios įmonės: mokestis už veiklos licenziją, draudimo paslaugą, dažnesnę techninę apžiūrą ir t. t.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Cagle, Susie (2019-03-07). „The Sharing Economy Was Always a Scam". *Medium*. Nuoroda tikrinta 2021-03-12.
2. ↑  „Gitanas Nausėda: „Po penkerių metų racionalus kapitalizmas išliks geriausia verslo valdymo forma"". *BZN start*. Nuoroda tikrinta 2018-07-23.
3. ↑  „Dalijimosi ekonomika: neigti, ignoruoti ar prisitaikyti?". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2018-07-23.
4. ↑  Apie dalijimosi ekonomiką, kuri leidžia užsidirbti visiems (*lrytas.lt*)[neveikianti nuoroda]
| Žiganskas*Жиганск* |
| --- |
|        |
| *Žigansko pagrindinė gatvė* |
|  |
| 

ŽiganskasŽiganskas

66°46′0″ š. pl. 123°22′0″ r. ilg.﻿ / ﻿66.76667°š. pl. 123.36667°r. ilg.﻿ / 66.76667; 123.36667﻿ (Žiganskas)Koordinatės: 66°46′0″ š. pl. 123°22′0″ r. ilg.﻿ / ﻿66.76667°š. pl. 123.36667°r. ilg.﻿ / 66.76667; 123.36667﻿ (Žiganskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+10) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Jakutija Jakutija |
| **Rajonas** | Žigansko rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1632 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 3 329  |

**Žiganskas** (rus. *Жиганск*, jak. *Эдьигээн*) – gyvenvietė Rusijoje, Jakutijoje, Lenos kairiajame krante, prie Strekalovkos žiočių, 610 km į šiaurės vakarus nuo Jakutsko. Uluso centras. Yra upinė prieplauka, oro uostas. Verčiamasi daugiausia žvejyba (taimeniai, nelmos, eršketai), elnininkyste, kailinių žvėrelių auginimu, medžiokle. Veikia dvi mokyklos, biblioteka, kultūros namai, ligoninė.

Istorija
--------

Žiganską 1632 m. įkūrė kazokų pirkliai, vadovaujami Piotro Beketovo. 1783 m. tapo apskrities centru Jakutsko srityje. Nuo 1917 m. – kaimo tipo gyvenvietė.

Šaltiniai
---------

1. RUSSIA: Sakha Republic (Yakutia), *citypopulation.de*
2. ↑  RUSSIA: Sakha Republic (Yakutia), *citypopulation.de*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kranchanas
**Kranachanas** (škot. gėl. *crannachan*) – tradicinis škotų desertas. Dabar paprastai daromas iš plaktos grietinėlės, viskio, medaus (tinkamiausias – viržių medus) ir šviežių aviečių, su kepintais avižiniais miltais, per naktį pamirkytais nedideliame kiekyje viskio.

Iš panašių ingredientų, bet be aviečių, daromas gėrimas *Atholl brose*.

Tradicinis būdas patiekti kranachaną būdavo padėti ant stalo lėkštes su kiekvienu ingredientu atskirai, kad kiekvienas asmuo pasidarytų kranachano variantą pagal savo skonį. Dabar aukštos desertinės stiklinės naudojamos tipiškam Kranachano patiekimui.

Pradžioje kranachanas buvo vasaros patiekalas, dažnai valgytas maždaug derliaus nuėmimo metu. Dabar labiau valgomas visus metus ir ypatingomis progomis. Patiekalo variantas yra *ale-crowdie*, sudarytas iš elio, melasos ir viskio su avižiniais miltais ir patiekiamas vestuvėse. Į jį įmaišydavo ir žiedą – kam žiedas papuldavo, to vestuvės, atseit, bus sekančios.

Receptas
--------

Vienas tradicinis variantas: 85 g avižinių kruopelių (smeigtuko galvutės dydžio), 280 ml plakamosios grietinėlės, 35 ml (du šaukštai) viskio. Kruopelės skrudinamos įkaitintoje keptuvėje, po to nusijojamos, kad atskirti dulkes. Tada kruopelės per naktį mirkomos viskyje dedamos į plaktą grietinėlę, į mišinį įdedant dar šiek tiek viskio. Į stiklinės dugną įdedamos kelios aviečių uogos, o tada į stiklinę dedamas gautas mišinys.

Variacija – keletą aviečių sutrinti ir įmaišyti į mišinį. Naudojamo viskio kiekis parenkamas pagal asmeninį skonį, bet jis turi suteikti skonio atspalvį, o ne lemti deserto skonį.
| Mordovijos rezervatas |
| --- |
| IUCN Ia kategorija (gamtos rezervatas) |
| Protnjašnojės ežeras rezervate Protnjašnojės ežeras rezervate |
| **Vieta:** | Rusija (Mordovijos vėliava Mordvija) |
| 

Žemėlapis rodantis Mordovijos rezervatas vietą.Mordovijos rezervatas

  |
| **Koordinatės:** | 54°49′0″ š. pl. 43°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.81667°š. pl. 43.33333°r. ilg.﻿ / 54.81667; 43.33333Koordinatės: 54°49′0″ š. pl. 43°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.81667°š. pl. 43.33333°r. ilg.﻿ / 54.81667; 43.33333 |
| **Plotas:** | 321,5 km² |
| **Įkurtas:** | 1936 m. |
|  **Vikiteka:** | Mordovijos rezervatas |

**Mordovijos valstybinis gamtinis Piotro Smidovičiaus rezervatas** (rus. *Мордовский государственный природный заповедник имени Петра Гермогеновича Смидовича*) – rezervatas Rusijoje, Mordovijos šiaurės vakaruose, į pietus nuo Sarovo, Temnikovo rajone, Mokšos dešiniajame krante. Įkurtas 1936 m.

Puštos gamtos muziejus
Rezervato paviršių užima smėlėta lyguma, iškylanti iki 188 m. Kai kur po smėliu slūgso klintis; yra karstinių reljefo formų. Rezervato pakraščiu teka Mokša, o per jo teritoriją – Mokšos intakai Pušta ir Satisas. Apie 97 % paviršiaus užima miškai, daugiausia pušynai, mišrieji pušų ir liepų, pušų ir ąžuolų miškai; yra beržynų, liepynų, ąžuolynų, uosynų, eglynų, paupiais – alksnynų, užliejamųjų pievų.

Rezervate aptikta daugiau kaip 1000 aukštesniųjų augalų rūšių (retosios – plačialapė klumpaitė, raudonasis garbenis, daugiametė blizgė, plūduriuojantysis agaras). Taip pat virš 60 žinduolių rūšių (briedžiai, rudieji lokiai, lūšys, vilkai, šernai, kiaunės, barsukai, ūdros, kurmėnai; reaklimatizuoti bebrai; aklimatizuoti dėmėtieji elniai, maralai, stumbrai), 215 paukščių (tetervinai, jerubės, pelėdos, apuokai, pilkieji garniai, didieji baubliai, mažieji baubliai, pilkosios gervės, juodieji gandrai, kilnieji ereliai, jūriniai ereliai), 32 žuvų, 10 varliagyvių, 6 roplių rūšys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mordovijos rezervatas. *Mordovijos rezervatas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
2. ↑  Животные республики Мордовия
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| KK209 |
| --- |
| **Joniškis-Pasvalys** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 65,98 km |
| Pradžia | Joniškis |
| Pabaiga | Pasvalys |
| Apskritys | Šiaulių, Panevėžio |
|  |
| Netoli Gedučių |

**KK209** – krašto kelias, jungiantis Joniškį ir Pasvalį. Kelio ilgis – 65,98 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių" nėra.

Maršrutas
---------

Kelias prasideda Joniškyje, Upytės gatvėje, sankryžoje su  **A12**  Ryga–Šiauliai–Tauragė–Kaliningradas . Eina Joniškio, Pakruojo ir Pasvalio rajonuose. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Bariūnai, Saugėlaukis, Mindaugai, Kriukai, Žeimelis, Nairiai, Vaškai, Titkoniai, Noriai, Tetervinai, Ustukiai. Baigiasi Pasvalyje, Stoties gatvėje, sankryžoje su  **150**  Šiauliai–Pakruojis–Pasvalys . Kelias kerta šias upes ir upelius: Ašvinę, Virčiuvį, Šaltupį, Šešėvėlę, Šešėvę, Lieporą, Švitinį, Viršytį, Beržtalį, Melnupę, Plonę, Maučiuvį, Yslykį, Kamatį, Mūšą (Ustukių tiltas).

Netoli Joniškio

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
Koordinatės: 53°25′ š. pl. 49°42′ r. ilg.﻿ / ﻿53.417°š. pl. 49.700°r. ilg.﻿ / 53.417; 49.700

Žiguliai nuo Volgos kranto
**Žiguliai** (rus. *Жигули, Жигулёвские горы*) – aukštuma (tradiciškai vadinama kalnais) Rusijoje, Samaros srityje, Samaros kilpos šiaurinėje dalyje, Volgos pakrantėje priešais Toljatį. Tai Pavolgio aukštumos dalis. Ilgis apie 75 km. Aukštis iki 381,2 m (Stebėtojo kalnas, rus. *Наблюдатель*).

Kalnai tektoninės kilmės, susidarę Žigulių lūžio vietoje. Sudaryti iš klinties ir dolomito. Šiaurinius Žigulių šlaitus dengia spygliuočių ir plačialapių medžių miškai, ten įsteigtas Žigulių rezervatas. Pietinuose šlaituose plyti miškastepės. Pašlaitėse yra naftos telkinių.

Žiguliai – svarbi turistinė Pavolgio vietovė. Nuo XIX a. antros pusės čia savo peizažus tapė rusų dailininkai (Ivanas Aivazovskis, Ilja Repinas, Fiodoras Vasiljevas).

Vietovardžio kilmė neaiški – vieni autoriai sieja su tiurkišku žodžiu *джегуле* („pakinkytas, kinkinys"), kuris galėjo būti susijęs su burliokų stovyklavietėmis, kiti – su Žigulių kaimu prie Usos žiočių. Šis vietovardis toliau siejamas su sen. rus. *жегуль* („kilpa, vingis, lankstas"). Pagal Žigulius pavadinti priešais Toljatyje gaminti VAZ automobiliai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Europa*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Žiguliai̇̃.
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 149
3. ↑
| **Mordechai Pogramansky** |
| --- |
| Gimė | 1904 m.Tauragė, Rusijos imperija |
| Mirė | 1949 m. (~45 metai)Šveicarija |
|  |
| Veikla | Rabinas, mokytojas. |

**Mordechajus Pogramanskis** (1904 m. Tauragėje, Rusijos imperija – 1949 m. Šveicarija) – Lietuvos ir Prancūzijos rabinas, Toros ir Talmudo mokytojas.

Biografija
----------

Gimė 1904 m. Tauragėje. Būdamas 14 metų buvo pakviestas rabino Eliyohu Lopian mokytis į Kelmės ješivą. Po dvejų metų Talmudo studijų išvyko toliau mokytis į Telšių ješivą. Būdamas pakankamai jaunas išgarsėjo tarp Lietuvos žydų savo erudicija ir Toros žiniomis. Savo žiniomis stebino ir vyresnius Lietuvos rabinus Joselį Kaganeumaną ir Chaimą Blochą su kuriais pradėjo artimai bendrauti. Baigęs mokslus keliavo po Lietuvą ir mokino jaunesnius studentus. 

1937 m. išvyko į Belgiją, kur tapo Heidės miestelio rabinu, tačiau prieš prasidedant II pasauliniam karui trumpam grįžo į Lietuvą, bet šalį okupavus naciams pasislėpė Kauno gete. Gete gyveno niekur nesiregistruodamas ir besislapstydamas, taip pat paslapčia organizavo Toros ir Talmudo studijas. Visą geto egzistavimo laiką išbuvo nesusektas ir sugebėjo pabėgti per 1944 m. liepos 8 d. geto likvidaciją. 1945 m. M. Pogramanskis paslapčia pabėgo į Lenkiją, o iš ten paslapčia nuvežtas į Čekoslovakiją iš kurios jam pavyko pabėgti į Vakarų Europą ir atsidurti Prancūzijoje Bailio miestelyje. Šiame miestelyje veikusioje ješivoje vykdė Toros ir Talmudo studijas. Po kiek laiko Eks le Beno miestelyje susituokė ir išvyko dirbti į Versalį, tačiau stipriai susirgo ir buvo priverstas nutraukti darbus. Mirė nuo skrandžio vėžio vienoje iš Šveicarijos ligoninių 1949 metais. Palaikai pervežti į Izraelį ir palaidoti Bene Berako miesto kapinėse.

Literatūra
----------

* Joseph Friedenson & David Kranzler. *Heroine Of Rescue. The incredible story of Recha Sternbuch who saved thousands from the Holocaust.* Mesorah Publications: Brooklyn, N.Y. 1984, 1999
* Alter Pekier. *From Kletzk to Siberia: a yeshiva bachur's wanderings during the Holocaust.* Mesorah, 1985,
* Yaakov Yisrael Baifus. *Longing for dawn: inspiration and consolation.* Feldheim, 1995.
* Ephraim Oshry (Rabbi). *The Annhilation of Lithuanian Jewry.* Translated by Y. Leiman from the Yiddish book "Churban Lita". The Judaica Press: Brooklyn, New York, 1995.
* Rivka Teitz Blau. *Learn Torah, love Torah, live Torah: haRav Mordechai Pinchas Teitz, the quintessential rabbi.* KTAV Publishing House, 2001.
* Gutta Sternbuch & David Kranzler. *Gutta: Memories of a Vanished World. A Bais Yaakov Teacher's Poignant Acount of the War Years With a Historical Overview.* Feldheim: Jerusalem, New York, 2005.
* Esther Farbstein. *Hidden In Thunder. Perspectives on Faith, Halachah and Leadership during the Holocaust.* Translated by Deborah Stern. Mossad Harav Kook: Jerusalem. 2007.
* Yechiel Spero (Rabbi). *Rav Gifter. The Vision, Fire, and Impact of an American-born Gadol.* Mesorah, 2011.
* *Vehoish Moshe. Perokim Mitoldos Chayo Vetoroso Shel Rabbi Moshe Yoel Leybeil, ZT"L*. Jerusalem. 2011.
* Mikael Bitton (Rabbin). *Rabbi Mordechai Pogramansky*. Jérusalem, 2013.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija (ang.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| KK187 |
| --- |
| **Gižai-Pilviškiai** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 12,86 km |
| Pradžia | Gižai |
| Pabaiga | Pilviškiai |
| Apskritys | Marijampolės |
|  |
| Kelias netoli Gižų |

**KK187** – krašto kelias, jungiantis Gižus ir Pilviškius. Kelio ilgis – 12,86 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių" nėra.

Maršrutas
---------

Kelias prasideda Gižuose, sankryžoje su  **A7**  Marijampolė–Kybartai–Kaliningradas  ( **E28**  Berlynas-Gdanskas-Kaliningradas-Marijampolė-Prienai-Vilnius-Minskas ). Eina Vilkaviškio rajone. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Rūda, Dugnai, Sausbaliai. Baigiasi 1 km į pietvakarius nuo Pilviškių, sankryžoje su  **136**  Vinčai–Pilviškiai–Vilkaviškis .

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
Žilberas de Lanua
**Žilberas de Lanua** (*Guillebert de Lannoy*; 1386–1462 m.) – flamandų keliautojas ir diplomatas, Burgundijos kunigaikščio šambelionas, Sluiso (Sluis) forto valdytojas, Aukso Vilnos ordino (pranc. L’Ordre de la Toison d’Or) riteris.

Burgundų pusėje dalyvavo Šimtamečiame kare. Su diplomatinėmis misijomis keliavo po Europą ir Artimuosius Rytus: lankėsi Prancūzijoje, Anglijoje, Lenkijoje, Teutonų ordino žemėse, LDK ir Maskvos didžiosiose kunigaikštystėse, Palestinoje. Buvo vienas pagrindinių 1420 m. Trua sutarties derybininkų.

1413–1414 m. vizito LDK metu lankėsi Lietuvos pajūryje, Vilniuje, Trakuose, Kaune, prie Nemuno vidurupio ir žemupio. 1421 m. jį, kaip Anglijos karaliaus pasiuntinį, prie Lvovo priėmė Jogaila, o Voluinės Kremenece – Vytautas.

Pirmasis aprašė Vilniaus, Kauno ir Trakų pilis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Žilberas de Lanua*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 614


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žilberas de Lanua** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Pranciškus Budrys** |
| --- |
| Dievo Tarnas |
|  |
| Gimė | 1882 m. spalio 14 d.Rupeikiai, Meškuičių parapija, Rusijos imperija |
| Mirė | 1937 m. gruodžio 16 d. (55 metai)Ufa, TSRS |
| Tėvas | Pranciškus Budrys |
| Motina | Domicelė Šliogerytė |
| Dievo Tarnas |
|  |
| Veikla | Dvasininkas |

**Pranciškus Budrys** (1882 m. spalio 14 d. Rupeikiuose, Meškuičių parapijoje, Rusijos imperija – 1937 m. gruodžio 16 d. Ufoje, TSRS) – katalikų dvasininkas, kankinys, Dievo tarnas.

Biografija
----------

Gimė 1882 m. spalio 14 d. Rupeikiuose. 1907 m. baigė Peterburgo dvasinė akademiją. 1907–1909 m. kunigavo Irkutske. 1909 m. perkeltas į Tiumenę, kur skaitė pamokslus čia gyvenantiems lietuvių, lenkų kilmės katalikams, dėstė tikybą vietos mokykloje. 1919–1921 m. dirbo dekanu Permėje. Nuo 1921 m. skaitė pamokslus Čeliabinske, Kirove, Jekaterinburge, Tobolske, Zlatouste, Kurgane, Samaroje ir Kazanėje. 1930 m. uždarius visas katalikų bažnyčias, pamokslavo privačiuose butuose. 1934–1937 m. buvo vienintelis katalikų kunigas patarnaujantis tikintiesiems tarp Voglos ir Obės upių. 1937 m. birželio 17 d. suimtas apkaltinus šnipinėjimu, tardymo metu buvo kankinamas, 1937 m. lapkričio 11 d. nuteistas mirties bausme ir 1937 m. gruodžio 16 d. Ufoje sušaudytas, kartu su 168 katalikais. 1958 m. sausio 14 m. pripažintas nekaltu, 2003 m. gegužės 31 d. Romoje pradėtas Beatifikacijos bylos procesas ir paskelbtas Dievo Tarnu. Dievo Tarno kunigo kankinio Pranciškaus Budrio Beatifikacijos bylos postulatoriumi paskirtas kun. Kristoforas Požarskis.

Nuorodos
--------

* kun. Pranciškus Budrys
* Biografija (rus.)
Koordinatės: 54°14′3″ š. pl. 23°45′28″ r. ilg.﻿ / ﻿54.23417°š. pl. 23.75778°r. ilg.﻿ / 54.23417; 23.75778

Trako miškas, žvelgiant nuo Žagarių
**Trako miškas** – miškas pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, 2 km į vakarus nuo Seirijų. Įeina į Metelių regioninį parką. Apima ~7 km². Priklauso Veisiejų miškų urėdijai (Seirijų girininkijai).

Miške vyrauja pušynai (34 %), yra eglynų (27 %), beržynų (14 %), juodalksnynų (10 %), ąžuolynų (9 %), uosynų (3 %), drebulynų (2 %), skroblynų (1 %). Dauguma medynų yra pusamžiai (57 %), jaunuolynai sudaro 23 %, pribręstantys medynai 15 %, brandūs medžiai 5 %. Medynų vidutinis amžius – 52 metai.

Miško reljefas kalvotas, aukščiausia kalva – Gaidžiakalnis. Įlomėse yra pelkių, mažų ežerėlių (Jonkiškės, Skuisto). Būdingi vėlėniniai jauriniai dirvožemiai, vietomis yra glėjiškų priemolių ir priesmėlių.

Trako miške gyvena šernai, kiškiai, stirnos, lapės, briedžiai, kiaunės, usūriniai šunys, voverės, jerubės, slankos. 1960 m. miškas paskelbtas Trako botaniniu draustiniu (dabar Metelių regioninio parko Trako botaninis-zoologinis draustinis, plotas 5,49 km²), sudarytas Trako gamtinis rezervatas (nuo 2001 m.). Trako miške yra vienintelė Lietuvoje bekočių ąžuolų natūrali augavietė. Iš viso miške auga 379 aukštesniųjų augalų rūšys, tarp jų saugomi augalai – didžiažiedė rusmenė, miškinė lelija, plačialapis begalis, geltonžiedžis pelėžirnis, plačialapė klumpaitė, ilgagalvis dobilas, kalninė jonažolė.

Greta miško yra Paročkės, Ročkių, Jonkiškės kaimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Trako botaninis-zoologinis draustinis, *saugoma.lt*
2. ↑
3. ↑  *Trako miškas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 331
Varėnos rajono savivaldybės administracija
**Varėnos rajono taryba** – Varėnos rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Pilnas pavadinimas – **Varėnos rajono Liaudies deputatų taryba**, nuo 1990 m. balandžio mėn. *Varėnos rajono taryba*.

Teisinis pagrindas
------------------

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d. savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Varėnos rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.

Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu" vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.

Tarybos deputatai
-----------------

1. Kęstutis Jurgelionis
2. Jonas Urbaitis

Veikla
------

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| KK182 |
| --- |
| **Marijampolė-Krosna** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 22,44 km |
| Pradžia | Marijampolė |
| Pabaiga | Krosna |
| Apskritys | Marijampolės, Alytaus |
|  |
| Kelias ties Želsva |

**KK182** – krašto kelias, jungiantis Marijampolę ir Krosną. Kelio ilgis – 22,44 kilometro. Šiame krašto kelyje yra trys „juodosios dėmės".

Tarp Buktos ir Liudvinavo
Kelias Paželsvių apylinkėse

Trasa
-----

Kelias prasideda Marijampolėje, P. Armino gatvėje, piečiau geležinkelio Marijampolė – Šeštokai. Eina per Marijampolės ir Lazdijų rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Liepynai, Netičkampis, Liudvinavas, Želsva, Ramanavas, Vartai. Baigiasi Tūriškiuose, šiauriau Krosnos, sankryžoje su  **131**  Alytus–Simnas–Kalvarija . Kelias du kartus kerta Šešupę – ties Liudvinavu ir ties Pabuktės kaimu.

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| KK183 |
| --- |
| **Ąžuolų Būda-Kazlų Rūda** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 4,37 km |
| Pradžia | Ąžuolų Būda |
| Pabaiga | Kazlų Rūda |
| Apskritys | Marijampolės |
|  |
| Kelias Ąžuolų Būdoje |

**KK183** – krašto kelias, jungiantis Ąžuolų Būdą ir Kazlų Rūdą. Kelio ilgis – 4,37 kilometro. Šiame krašto kelyje yra viena „juodoji dėmė".

Maršrutas
---------

Kelias prasideda Ažuolų Būdoje, sankryžoje su  **230**  Mauručiai–Vinčai–Puskelniai . Eina Kazlų Rūdos savivaldybės teritorijoje. Baigiasi Kazlų Rūdoje, S. Daukanto gatvėje. Kelias kerta Pilvės upę.

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
Eksuma
**Eksuma** – Bahamų salyno apskritis, susidedantis iš daugiau kaip 360 salų.

Dėl savo įdomių rifų ir urvų salynas yra patrauklus jachtininkams ir nardytojams. Daugybė puikių paplūdimių ir urvų, taip pat rifų yra *Nacionalinio Eksumos žemės ir jūros parko* dalis. Pradžioje Eksumoje apsigyveno aravakai ir lukajanai, kurie XV a. buvo pavergti. Iki XVII a. sala buvo negyvenama, ja naudojosi besislapstantys piratai.

Didžioji Eksuma
---------------

Didžioji Eksuma yra didžiausia sala, kurios ilgis 60 km, o plotas 72 km². Čia įsikūręs ir didžiausias salyno miestas – Džordžtaunas, kuriame pastoviai gyvena apie 1000 gyventojų. Įkurtas 1793 m. miestas buvo pavadintas Anglijos karaliaus Jurgio III vardu. Per šalia miesto esantį paplūdimį praeina vėžio tropikų ratas.

1793 m. Eksuma buvo apgyvendinta nuo karo bėgančių, ištikimų valdžiai amerikiečių. Su savimi jie atsivežė vilnamedžių, medvilnės plantacijų auginimui. Lordas John Rolle, vienas iš naujakurių, yra svarbi asmenybė salos istorijoje. Mirdamas, 1835 metais, visas savo žemės teises perdavė savo vergam. Atsidėkojant už tai, daug vietų pavadinta jo vardu (pvz. *Rollevile* ir *Rolletown*).

Nuorodos
--------

* Bahamų vadovybės svetainė (angl.)
* Didžioji Eksuma (angl.)
* Eksuma Archyvuota kopija 2009-11-26 iš Wayback Machine projekto. (angl.)
* Eksumos istorija Archyvuota kopija 2006-04-19 iš Wayback Machine projekto. (angl.)

|  |  |
| --- | --- |
| **Bahamų apskritys** |  |
| Aklinsas | Berio salos | Biminis | Blek Pointas | Katės sala | Centrinis Abakas | Centrinis Androsas | Centrinė Eleutera | Friportas | Kreivoji sala | Rytų Didžioji Bahama | Eksuma | Didysis rifas | Krantinės sala | Inagua | Ilgoji sala | Mangrovės rifas | Majaguana | Mūro sala | Naujasis Providensas | Šiaurės Abakas | Šiaurės Androsas | Šiaurės Eleutera | Dantytoji sala | Romo rifas | San Salvadoras | Pietų Abakas | Pietų Androsas | Pietų Eleutera | Ispanų Sienos | Vakarų Didžioji Bahama |
Variklių tarša – dažnas eksternaliteto pavyzdys
**Išoriniai poveikiai** (angl. *externality*) – ekonomikos sąvoka, reiškianti dėl kokio nors veiksmo ar proceso atsirandančią su tuo veiksmu ar procesu nesusijusių dalyvių naudą arba nuostolį. Šią problemą aprašė anglų ekonomistas Arthur C. Pigou (1877–1959). Savo darbe jis minėjo traukinio keliamas kibirkštis, kurios kartais sukelia prerijų gaisrus. Kadangi geležinkelio kompanijos už tuos gaisrus neatsakydavo, Pigou teigė jog traukinio keleiviai galop nesusimoka visos kelionės kainos. Mokestis už visokią netiesioginią žalą dar vadinamas Pigou mokesčiu (angl. *Pigouvian tax*).

Apibūdinimas
------------

Išorinis poveikis skirstomas į:

* Fizinį, kai jis yra apčiuopiamas ir fiziškai išmatuojamas, pvz. tarša, triukšmas;
* Ekonominį, atsirandantis dėl rinkos jėgų veikimo. Pvz. naujos gamyklos pastatymas gali numušti šalia esančių gyvenamųjų namų kainą, pakelti komercinių patalpų kainą, padidinti perkamąją galią regione.

Išorinis poveikis gali būti:

* Neigiamas (*negative externality*), kai su procesu nesusiję asmenys patiria nuostolį ar žalą, pvz. automobilių tarša. Ekonomistai nesutaria, ar labiau verta neigiamus eksternalitetus papildomai apmokestinti (taršos ir kiti panašūs mokesčiai), ar nustatyti tokias taisykles bei apribojimus kad tų eksternalitetų nelabai būtų.

* Teigiamas (*positive externality*) – išorinis poveikis, kuris yra naudingas nesusijusiems asmenims, pvz. sutvarkyta privati valda, džiuginanti praeivius.

Išorinio poveikio reikšmė
-------------------------

Išorinis poveikis naudojamas iliustruoti situacijas, kuomet „rinka neveikia" (rinkos nepakankamumas, angl. *market failure*), t. y. rinkos mechanizmas nustato tam tikrą pusiausvyros tašką, neatsižvelgiant į papildomą naudą arba žalą, kurią patiria visuomenė. Atskiros įmonės atveju, siekiama maksimizuoti pelną mažinant ribinius kaštus, tačiau paprastai į kaštus neįtraukiama išorinio poveikio sukelta nauda ar žala. Tokiu būdu į rinką gali įsikišti valstybė ir paveikti rinką taip, kad ji nustatytų naują pusiausvyros tašką, kuris įtrauktų papildomą naudą/žalą, kurią patiria visuomenė.

Išorinį poveikį dažnai būna sunku įvertinti tiksliai ir objektyviai, nes visuomenė susideda iš individų, turinčių skirtingas preferencijas. Tačiau eksternaliteto argumentas dažnai naudojamas norint pateisinti valstybės kišimąsi į rinką ir ekonominę veiklą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Economics (McConnell), 18th Edition Chapter 16: Public Goods, Externalities, and Information Asymmetries".
2. ↑  Kolstad, Charles D.; Ulen, Thomas S. & Johnson, Gary V. (2018-01-12), *Ex Post Liability for Harm vs. Ex Ante Safety Regulation: Substitutes or Complements?*, Routledge, p. 331–344, doi:10.4324/9781315197296-16, ISBN 978-1-315-19729-6. Nuoroda tikrinta 3 lapkričio 2020