recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Paulio matricos** (angl. *Pauli matrices*) yra trys 2x2 kompleksinės ermito ir unitariosios matricos. Paprastai žymimos graikiška raide 'sigma' (σ), retkarčiais - 'tau' (τ). Naudojamos aprašyti izotopinio sukinio simetrijas. Jos yra:

{\displaystyle \sigma \_{1}=\sigma \_{x}={\begin{pmatrix}0&1\\1&0\end{pmatrix}}}
{\displaystyle \sigma \_{2}=\sigma \_{y}={\begin{pmatrix}0&-i\\i&0\end{pmatrix}}}
{\displaystyle \sigma \_{3}=\sigma \_{z}={\begin{pmatrix}1&0\\0&-1\end{pmatrix}}}
Pavadintos žymaus austrų fiziko Volfgango Paulio vardu.

Algebrinės savybės
------------------

{\displaystyle \sigma \_{1}^{2}=\sigma \_{2}^{2}=\sigma \_{3}^{2}={\begin{pmatrix}1&0\\0&1\end{pmatrix}}=I}
kur *I* yra vienetinė matrica.

Paulio matricų determinantas ir pėdsakas (diagonaliųjų narių suma) yra:

{\displaystyle {\begin{matrix}\det(\sigma \_{i})&=&-1&\\[1ex]\operatorname {Tr} (\sigma \_{i})&=&0,&\quad \ i=1,2,3\end{matrix}}}
### Komutatyvumo sąryšiai

{\displaystyle \sigma \_{1}\sigma \_{2}=i\sigma \_{3}\,\!}
{\displaystyle \sigma \_{3}\sigma \_{1}=i\sigma \_{2}\,\!}
{\displaystyle \sigma \_{2}\sigma \_{3}=i\sigma \_{1}\,\!}
{\displaystyle \sigma \_{i}\sigma \_{j}=-\sigma \_{j}\sigma \_{i},\quad i\neq j\,\!}
* Paulio matricos turi tokias komutatyvumo ir nekomutatyvumo savybes:

{\displaystyle {\begin{matrix}[\sigma \_{i},\sigma \_{j}]&=&2i\,\varepsilon \_{ijk}\,\sigma \_{k}\\[1ex]\{\sigma \_{i},\sigma \_{j}\}&=&2\delta \_{ij}\cdot I\end{matrix}}}
Kvadratiniai skliausteliai žymi komutatorių ({\displaystyle [a,b]=ab-ba}), riestiniai skliausteliai - antikomutatorių ({\displaystyle \{a,b\}=ab+ba}). Čia {\displaystyle a} ir {\displaystyle b} yra operatoriai.
| Grendžia |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Zarasų rajonas), Latvijos vėliava Latvija (Aukštutinės Dauguvos savivaldybė) |
| Plotas | 0,041 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,89 km |
| Įteka | Vilenka, 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Vilenka (K-3) |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Grendžia

  |
| **Koordinatės** |  55°42′34″ š. pl. 26°23′47″ r. ilg.﻿ / ﻿55.70944°š. pl. 26.39639°r. ilg.﻿ / 55.70944; 26.39639Koordinatės: 55°42′34″ š. pl. 26°23′47″ r. ilg.﻿ / ﻿55.70944°š. pl. 26.39639°r. ilg.﻿ / 55.70944; 26.39639 |

**Grendžia** (latv. *Grendzes ezers*) – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, ir Latvijoje, Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje 4,5 km į šiaurės vakarus nuo Turmanto. 1,06 ha ežero yra Latvijos teritorijoje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,32 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 134,4 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę medžiais ir krūmynais. Pakrantėse plyti krūmais apaugusios pievos, miškeliai. Iš vakarų į rytus prateka Vilenkos upė link Kampuočio I ežero (Laukesos upės baseinas).

Šiaurinėje pakrantėje Latvijoje įsikūręs Grendzės kaimas (latv. *Grendze*).

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Kampuotis I |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Zarasų rajonas), Latvijos vėliava Latvija (Aukštutinės Dauguvos savivaldybė) |
| Plotas | 0,105 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,61 km |
| Įteka | Vilenka, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Vilenka (K-2) |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Kampuotis I

  |
| **Koordinatės** |  55°42′34″ š. pl. 26°25′55″ r. ilg.﻿ / ﻿55.70944°š. pl. 26.43194°r. ilg.﻿ / 55.70944; 26.43194Koordinatės: 55°42′34″ š. pl. 26°25′55″ r. ilg.﻿ / ﻿55.70944°š. pl. 26.43194°r. ilg.﻿ / 55.70944; 26.43194 |

**Kampuotis I** (latv. *Mazais Kumpotis*) – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone ir Latvijoje Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje, 2,5 km į šiaurės vakarus nuo Turmanto. Ežero ilgis iš vakarų į rytus – 0,61 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 128,9 m. Lietuvoje yra ~ 6,3 ha ežero. Šiaurinis ir pietinis krantai vietomis aukštoki, vakarinis ir rytinis – žemi, pelkėti. Pietinis krantas apaugęs medžiais ir krūmais. Pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Iš vakarų į rytus ežerą prateka Laukesos intakas Vilenka link Kampuočio II ežero.

Šiaurinėje pakrantėje Latvijoje įsikūręs Kumpočių kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Saukos ežeras |
| --- |
| Saukos ežero pakrantėSaukos ežero pakrantėSaukos ežero pakrantė |
| Vieta | Jėkabpilio savivaldybė, Latvijos vėliava Latvija |
| Plotas | 7,713 km² |
| Vidutinis gylis | 5,1 m |
| Didžiausias gylis | 9,5 m |
| Išteka | Dūniupė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Saukos ežeras

  |
| **Koordinatės** |  56°16′0″ š. pl. 25°28′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.26667°š. pl. 25.46667°r. ilg.﻿ / 56.26667; 25.46667Koordinatės: 56°16′0″ š. pl. 25°28′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.26667°š. pl. 25.46667°r. ilg.﻿ / 56.26667; 25.46667 |

**Saukos ežeras** (latv. *Saukas ezers*) – ežeras pietryčių Latvijoje, Jėkabpilio savivaldybėje, Saukos valsčiuje. Tai didžiausias Sėlos ežeras. Gylis siekia 9,5 m. Krantai lėkšti, vietomis statūs. Dugną dengia smėlis, molis, vietomis iki 2 m sapropelio sluoksnis. Ežeras eutrofinis, krantai tankiai apaugę nendrių sąžalynais. Saukos ežere gyvena 7 žuvų rūšys.

Išteka Dūniupė (Nemunėlio baseinas). Prie ežero įsikūrę Saukos ir Luonės kaimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| **Bert Stern** |
| --- |
| Gimė | 1929 m. spalio 3 d.Niujorkas, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
| Mirė | 2013 m. birželio 26 d. (83 metai)Niujorkas, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
|  |
| Veikla | fotografas |

**Bertas Šternas** (*Bert Stern*, 1929 m. spalio 3 d. Niujorkas, JAV – 2013 m. birželio 26 d. Niujorkas, JAV) – amerikiečių komercinis fotografas.

Biografija
----------

B. Šternas gimė žydų imigrantų šeimoje Brukline. Jo tėvas dirbo vaikų fotografu. 16-os metų baigęs vidurinę mokyklą įsidarbino žurnalo „Look" pašto skyriuje. Žurnale „Flair" tapo meno vadovu, čia B. Šternas išmoko ryškinti juostas, sudaryti kontaktinius spaudinius ir pats pradėjo fotografuoti. 1951 m. B. Šternas buvo pašauktas į JAV kariuomenę, išsiųstas į Japoniją ir paskirtas į fotografijos skyrių.

Kadangi buvo įnikęs į amfetaminą, 7-ajame dešimtmetyje jo santuoka su balerina Alegra Kent iširo. 1962 m. birželį ir liepą fotografavo Merliną Moro, jis buvo vienas paskutiniųjų jos fotografų. Monro mirė 1962 m. rugpjūtį. Šios fotosesijos tapo žinomos kaip „Paskutinis seansas" (1982); buvo padaryta 2571 nuotrauka ir 1992 m. jos išleistos rinkinyje „Visas paskutinis seansas" („The Complete Last Sitting"). 8-ajame dešimtmetyje B. Šternas išvyko Ispanijon gydytis nuo narkomanijos. 8-ojo dešimtmečio pabaigoje grįžo į JAV ir fotografavo portretus bei madą. 1979 m. drauge su žurnalistu Lorensu Čilniku išleido „Knygą apie tabletes" („The Pill Book"). Šiame išsamiame žinyne apie dažniausiai JAV skiriamus vaistus įtraukta tablečių spalvotų nuotraukų, kurias padarė B. Šternas; parduota 18 mln. knygos egzempliorių.

Filmografija
------------

* „Džiazas vasaros dieną" („Jazz on a Summer’s Day") – koncertinis filmas, kurio veiksmas vyksta 1958 m. Niuporto džiazo festivalyje Rod Ailande. Filmą režisavo Bertas Šternas ir Aramas Avakianas ( *Aram Avakian*).

Išnašos
-------

1. ↑  „Bert Stern et ses muses". *Vanity Fair* (prancūzų). 2014-06-26. ISSN 0733-8899. Suarchyvuotas originalas 2014-09-04. Nuoroda tikrinta 2023-07-20.
2. ↑  Vitello, Paul (2013-06-26). „Bert Stern, Elite Photographer Known for Images of Marilyn Monroe, Dies at 83". *The New York Times*. p. B17.
3. ↑  „Bert Stern". *The Telegraph*. 2013-06-27.
4. ↑  „Bert Stern: Photographer who became best known for the 'Last Sitting'". *Independent.co.uk*. 2013 m. liepos mėn.
| **Antanas Grigutis** |
| --- |
| Gimė | 1924 m. birželio 11 d.Klevai, Lenkija |
| Mirė | 2008 m. spalio 10 d. (84 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Janina Karoblytė |
| Vaikai | Rimantas, Gintaras |
|  |
| Veikla | aklųjų ir silpnaregių sąjungos veikėjas |
| Partija | 1958 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1974 m. Šiaulių pedagoginis institutas |

**Antanas Grigutis** (1924 m. birželio 11 d. Klevuose, dab. Seinų valsčius – 2008 m. spalio 10 d. Vilniuje) – Lietuvos aklųjų ir silpnaregių sąjungos veikėjas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

Gimė ūkininkų šeimoje, mokėsi Klevų pradinėje mokykloje. Iki 1940 m. tarnavo pas vietinius ūkininkus, vokiečių okupantų buvo išvežtas darbams į Vokietiją. 1941 m. pavasarį kartu su tėvu (motina mirė 1933 m.) repatrijavo į Lietuvą, apsigyveno Šunskų kaime (Marijampolės apskritis). Tų pačių metų rugsėjo mėnesį, neatsargiai elgdamasis su rasta granata, sunkiai susižeidė ir prarado regėjimą.

1944 m. rudenį pradėjo mokytis Kauno aklųjų mokykloje-internate, vėliau tęsė mokslus Leningrade, kur 1952 m. baigė suaugusių aklųjų vidurinę mokyklą. 1953–1955 m. Lietuvos aklųjų draugijos (LAD) Kauno gamybinio mokymo kombinato direktorius. 1955–1962 m. LAD centro valdybos pirmininkas. 1962–1965 m. LAD Vilniaus gamybinio mokymo kombinato direktorius. 1967–1973 m. eksperimentinės įmonės skyriaus viršininkas. Nuo 1973 m. LAD centro valdybos darbingumo atkūrimo ir įdarbinimo skyriaus viršininkas.

1974 m. baigė Šiaulių pedagoginio instituto Defektologijos fakultetą, įgijo pagalbinės mokyklos mokytojo ir logopedo specialybes. 1979 m. Maskvoje, SSRS defektologijos mokslinio tyrimo institute, apgynė disertaciją „Sutrikusios regos asmenų profesinės darbinės veiklos išplėtojimas materialinės gamybos sferoje". 1983 m. LTSR nusipelnęs socialinio aprūpinimo darbuotojas. Prieš išeidamas į pensiją 1987–1998 m. vadovavo Lietuvos aklųjų istorijos muziejui. 1993 m. jam suteiktas socialinių mokslų daktaro laipsnis.

Bibliografija
-------------

* Keliai, mano keleliai. – Vilnius: Mintis, 1997.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Grigutis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. - 663
2. ↑  Dr. Valentinas Vytautas Toločka. „Garbaus žmogaus jubiliejus". *lass.lt*. Suarchyvuotas originalas 2007-07-12. Nuoroda tikrinta 2009-03-10.
3. ↑  Pakutkienė, Eugenija. „Neregiui Antanui iš Klevų atminti. Baltosios lazdelės dienos proga". ausra.pl. Nuoroda tikrinta 2014-09-16.
| **Edward R. Murrow** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1908 m. balandžio 25 d.Gilfordo apygarda, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
| Mirė | 1966 m. balandžio 27 d. (58 metai)Polingas, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
|  |
| Veikla | žurnalistas |
|  |
| Alma mater | Vašingtono vastijos universitetas |

**Edvardas Roskas Marou** (angl. *Edward Roscoe Murrow*, tikrasis vardas *Egbert Roscoe Murrow*, 1908 m. balandžio 25 d. Gilfordo apygarda, Šiaurės Karolina, JAV – 1965 m. balandžio 27 d. Polingas, Niujorko valstija, JAV)  – amerikiečių laidų žurnalistas ir karo korespondentas. Pirmą kartą išgarsėjo per Antrąjį pasaulinį karą, CBS naujienų skyriui tiesiogiai transliuodamas radiju iš Europos. Karo metu jis sudarė karo korespondentų komandą ir glaudžiai su ja bendradarbiavo, komada buvo žinoma kaip „Marou berniukai" („Murrow Boys").

Radijo ir televizijos naujienų transliavimo pradininkas E. Marou parengė daugybę reportažų savo televizijos programai „Žiūrėkite dabar" („See It Now"), kuri padėjo pasmerkti senatorių Džozefą Makartį. Kolegos žurnalistai Erikas Sevareidas, Edas Blisas, Bilas Daunsas, Denas Rateris ir Aleksanderis Kendrikas Edvardą Marou laiko viena didžiausių žurnalistikos figūrų.

Išnašos
-------

1. ↑  „Edward R. Murrow". *NCPedia*. State Library of North Carolina. Nuoroda tikrinta 2023-09-11.
2. ↑  Cloud, Stanley; Olson, Lynne (1996 m. kovo mėn.). „Modern Celebrity Journalism is Born". *The American Enterprise*: 32–33.
3. ↑  Wertenbaker, Charles (1953-12-26). „The World On His Back". *The New Yorker*. Nuoroda tikrinta 2023-09-11.
Koordinatės: 63°18′ š. pl. 33°45′ r. ilg.﻿ / ﻿63.300°š. pl. 33.750°r. ilg.﻿ / 63.300; 33.750

| Sego ežeras |
| --- |
| Ežeras iš palydovoEžeras iš palydovoEžeras iš palydovo |
| Vieta | Rusija (Karelija) |
| Plotas | 815 km² |
| Kilmė | ledyninė, dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 23,3 m |
| Didžiausias gylis | 97 m |
| Išteka | Segeža |

**Sego ežeras** (rus. *Сегозеро*) – ežeras Rusijoje, vidurio Karelijoje, į šiaurę nuo Onegos ežero. Iki 1957 m. ežero plotas buvo 753 km², bet patvenkus iš jo ištekančią upę padidėjo iki 815 km². Gylis iki 97 m. Kranto linija labai vingiuota, daug (virš 70) salų. Krantai aukšti, akmenuoti, tankiai apaugę spygliuočių miškais. Sego ežeras užšąla paprastai gruodį, o atitirpsta gegužę. Į ežerą suteka daug upių, o rytuose išteka Segeža, įtekanti į Vygo ežerą (Baltosios jūros baseinas).

Ežere gyvena 17 žuvų rūšių: lašišos, sykai, palijos, lydekos, kiršliai, kuojos, meknės, rainės, aukšlės, karšiai, vėgėlės, dyglės, ešeriai, pūgžliai, grundalai, kūjagalviai. Lašišų žuvivaisa.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 382
Kongregacijos prefektas Giovanni Angelo Becciu
**Šventųjų skelbimo kongregacija** (lot. *Congregatio de Causis Sanctorum*) – viena iš centrinių Romos kurijos dikasterijų. Tai kongregacija, kuri prižiūri sudėtingą šventųjų kanonizacijos procesą, apimantį „herojiškų dorybių" deklaravimą ir beatifikacijos apeigas. Šventųjų skelbimo kongregacija byloms tirti įsteigia mokslines ir teologines komisijas. Stebuklus patvirtinantis balsavimas perduodamas generaliniam Kongregacijos kardinolų ir vyskupų susitikimui, kurių teigiamas įvertinimas pateikiamas popiežiui, kuris nusprendžia, ar tęsti beatifikaciją arba kanonizaciją. Popiežius patvirtina naujausius Šventųjų skelbimo kongregacijos dekretus. Vatikane paskelbiami būsimų palaimintųjų ir šventųjų vardai, pripažinti bažnyčios kankiniai, bažnyčios mokytojai. Kongregacijos dekretuose patvirtintinami jų užtarimu įvykę stebuklai.

Pavadinimų kaita
----------------

* Šventoji apeigų kongregacija (1588–1969)
* Šventųjų skelbimo šventoji kongregacija (1969–1984)
* Šventųjų skelbimo kongregacija (1984)

Istorija
--------

Kongregacijos pirmtakė buvo Šventoji apeigų kongregacija, kurią popiežius Sikstas V įkūrė 1588 m. sausio 22 d. savo bule *Immensa Aeterni Dei*. Kongregacija nagrinėjo tiek dieviškojo garbinimo reguliavimą, tiek šventųjų skelbimo reikalus. 1969 m. gegužės 8 d. popiežius Paulius VI išleido apaštališkąją konstituciją *Sacra Rituum Congregatio*, padalindamas kongregaciją į dvi dalis: Dievo garbinimo kongregaciją ir Šventųjų skelbimo kongregaciją. Pastarajai buvo priskirtos trys įstaigos: teisinė, tikėjimo skleidimo ir istorinė-teisinė. Pagal 1983 m. popiežiaus Jono Pauliaus II įvestus kanonizacijos apeigų pakeitimus, buvo įtraukta pranešėjų kolegija, skirta parengti byloms tų, kurie buvo paskelbti Dievo tarnais.

2014 m. sausio mėn. Kongregacijos prefektas paskelbė, kad pagal popiežiaus Pranciškaus nuostatas, vadovaujantys kanonizacijos procesui dvasininkai privalo laikytis tam tikrų finansinių gairių, nepriklausomai nuo turimų finansinių išteklių sprendžiant konkrečias bylas. Pasak „L'Osservatore Romano", Pranciškus tikisi paskatinti dievo tarnų bylų pripažinimą iš mažiau žinomų, neturtingesnių regionų, susijusių su XX a. totalitarinių režimų persekiojimo aukomis.

2018 m. rugpjūčio 31 d. Kongregacijos prefektu paskirtas kardinolas Giovanni Angelo Becciu.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „Congregation for the Causes of Saints". The Vatican.
2. ↑  „Vatican introduces low-cost saints in the name of austerity". *Vatican Insider*. 14 January 2014. Suarchyvuotas originalas 2015-08-09. Nuoroda tikrinta 8 November 2015.
3. ↑  „Vatican seeks to cut cost of canonizations". Catholic News Agency. 21 January 2014. Nuoroda tikrinta 8 November 2015.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |
| --- |
| 2147483647 |
| Daugikliais | Pirminis |
| Dvejetainis | 0111111111111111 |
| Aštuntainis | 17777777777 |
| Dvyliktainis | 4BB2308A7 |
| Šešioliktainis | 7FFF FFFF |
|

1772 Leonhard Euler įrodė jog 2147483647 yra pirminis skaičius
**2147483647** (arba {\displaystyle 2^{31}-1}) – aštuntasis Merseno skaičius, informatikoje taip pat žinomas kaip didžiausia reikšmė, telpanti į 32 bitų procesoriaus žodį (jei vienas bitas skiriamas ženklui). Tai vienas iš tik keturių žinomų dvigubų Merseno skaičių.

1772 m. Leonhard Euler įrodė, kad šis skaičius pirminis, ir iki 1851 m. tai buvo didžiausias žinomas pirminis skaičius.

Informatikoje
-------------

Kadangi vieną bitą naudojant ženklui, 32 bitais galima aprašyti {\displaystyle 2^{31}} skaičių, įvairiose programavimo kalbose 2147483647 yra didžiausia galima 32 bitų ilgio sveikųjų skaičių su ženklu reikšmė (Java `int`, .NET `Int32`). Tad, pavyzdžiui, kompiuteriniuose žaidimuose tai gali būti geriausias galimas rezultatas ar didžiausia galima turėti pinigų suma.

Su šiuo skaičiumi susijusi 32 bitų Unix sistemoms gresianti 2038 metų problema, kuomet praeis 2147483647 sekundės nuo 1970 m. Naujųjų metų, nes daug kur svarbi sistemos laiko funkcija (`time`) grąžina trukmę sekundėmis nuo šios praeities datos kaip 32 bitų reikšmę. Naujesnėse versijose sekundėms skaičiuoti skiriami didesnės talpos sveikųjų skaičių tipai.

2147483647 gali reikšti klaidą, perpildymą ar trūkstamą reikšmę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eric W. Weisstein: *Double Mersenne Number* aus *From MathWorld*, A Wolfram Web Resource
2. ↑  William Dunham: *The Master of Us All*, S. 4, Mathematical Association of America, Washington, D.C. 1999, ISBN 0-88385-328-0
3. ↑  Caldwell, Chris (8 December 2009), *The largest known prime by year* .
4. ↑  Java duomenų tipai, Oracle dokumentacija
5. ↑  .NET dokumentacija, Microsoft tinklalapis
6. ↑  „The Open Group Base Specifications Issue 6 IEEE Std 1003.1, 2004 Edition (definition of epoch)". *IEEE and The Open Group*. The Open Group. 2004. Nuoroda tikrinta 7 March 2008.
7. ↑  IBM i5/OS dokumentacija, keletu atveju nurodanti 2147483647 kaip specialaus atvejo kodą. [neveikianti nuoroda]
| **Emilis Setelėsuom. *Eemil Nestor Setälä*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1864 m. vasario 27 d.Kokemekis, dab. Suomija Suomija |
| Mirė | 1935 m. vasario 28 d. (71 metai)Helsinkis, Suomija Suomija |
|  |
| Veikla | politikas, kalbininkas |

**Emilis Nestoras Setelė** (suom. *Eemil Nestor Setälä*, 1864 m. vasario 27 d. Kokemekyje, dab. Suomijoje – 1935 m. vasario 8 d. Helsinkyje, Suomijoje) – Suomijos politikas, nuo 1917 m. rugsėjo iki 1917 m. gruodžio Suomijos senato pirmininkas.

E. Setelė buvo kalbininkas, nuo 1893 m. iki 1929 m. – Helsinkio universiteto suomių kalbos ir literatūros profesorius. Jis padarė didelę įtaką suomių kalbos tyrimams, buvo tyrimų instituto *Suomen suku* („Suomių kalbos šeima") steigėjas. E. Setelė įnešė didelį indėlį į finougrų kalbų tyrimus, nuo 1888 iki 1890 m. jis vyko į ekspedicijas, tyrė finougrų tautų (lyvių, vodų, vepsų) kalbas ir etnografiją.

Biografija
----------

E. Setelė gimė 1864 m. 1892 m. vedė rašytoją ir redaktorę Helmę Krohn, ji buvo priėmusi Setelės pavardę, kol jie 1913 m. išsiskyrė. Skyrybos tais laikais Suomijoje buvo neįprastas dalykas.

Jų duktė buvo architektė ir rašytoja Salmė Setelė.

Būdamas politiškai aktyvus, su Jaunųjų suomių partija ir Koalicijos partija ne kartą pateko į parlamentą. I pasaulinio karo pabaigoje jis neilgą laiką ėjo valstybės vadovo pareigas, buvo Senato pirmininkas. Vėliau E. Setelė ministrų kabinete ėjo švietimo ministro (1925 m.) ir užsienio reikalų ministro (1925–1926 m.) pareigas.

Nuo 1927 iki 1930 m. jis buvo Suomijos nepaprastasis pasiuntinys ir įgaliotasis ministras Danijai ir Vengrijai.

Nuo 1926 iki 1935 m. ėjo Turku universiteto rektoriaus pareigas.

Palaidotas Hietaniemio kapinėse Helsinkyje.

Išnašos
-------

1. ↑  John Goodwin (25 June 2012). *SAGE Biographical Research*. SAGE Publications. pp. 69–77. ISBN 978-1-4462-7592-4.
2. ↑  „Salme Setälä". *Kirjasampo* (suomių). Nuoroda tikrinta 11 November 2017.
3. ↑  „Ministerikortisto". Valtioneuvosto (Finnish Government). Suarchyvuotas originalas 2011-07-22. Nuoroda tikrinta 2011-05-28.
4. ↑  „Chancellors of the University of Turku". *University of Turku*. Suarchyvuotas originalas 2019-10-22. Nuoroda tikrinta 22 October 2019. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
5. ↑  „Hietaniemen hautausmaa – merkittäviä vainajia" (PDF). Helsingin seurakuntayhtymä. Nuoroda tikrinta 27 August 2016.
| Enrikilijas |
| --- |
|  |
| Vieta | Dominikos Respublika |
| Plotas | 375 km² |
| Didžiausias gylis | 52 m |
| Įteka | Jakė del Suras |
|  |
|  Vikiteka | Enrikilijas |

**Enrikilijo ežeras** (isp. *Lago Enriquillo*) – ežeras Dominikos Respublikoje, netoli valstybės sienos su Haičiu. Tai didžiausias ežeras Karibuose ir taip pat žemiausia regiono vieta; ežeras telkšo -45 m žemiau jūros lygio. Tainai ežerą vadino *Hagueygagon* pavadinimu, kolonijiniais laikais ežeras vadintas *Lago Jaragua* pavadinimu.

Ežeras išsidėstęs riftiniame slėnyje, kuris susidarė *Enriquillo-Plantain Garden* sprūdžių zonoje, besidriekiančioje 127 km nuo Port o Prenso miesto Haičio vakaruose iki Neibos įlankos Dominikos Respublikos rytuose. Ežeras pavadintas Enrikilijo, tainų kasiko, kuris sukilo prieš ispanus ankstyvajame XVI a. ir pasislėpė kalnuose, į šiaurę nuo šio ežero, garbei. Enrikilijo ežeras yra vienas iš nedaugelio sūriavandenių ežerų pasaulyje, kuriame veisiasi krokodilai. Jo vandens lygis kinta priklausomai nuo iškrentančių kritulių kiekio ir nuo regiono garingumo, druskingumas svyruoja nuo 33 iki 100 ppt ir daugiau.

Į ežerą įteka Jakė del Suras, ištakų jis neturi. Yra *Isla Cabritos* sala, anksčiau taip pat buvo Barbaritos ir La Islitos salos, bet jas užliejo vanduo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eva Joelisa Romero Luna; Dina Poteau (2011 m. rugpjūčio mėn.). „Water Level Fluctuations of Lake Enriquillo and Lake Saumatre in Response to Environmental Changes" (PDF). Cornell University. Nuoroda tikrinta 2012-12-04.
2. ↑  Las Casas, Bartolomé de (1965). *Historia de las Indias* (ispanų). Mexico: Fondo de Cultura Económica.
*Apie kaimą Kaišiadorių rajone žr. Žiūronai (kaimas)*.
8×42 *roof* prizmės žiūronai
**Žiūronai**, *binoklis* – optinis prietaisas, skirtas tolimų kūnų ar reiškinių stebėjimui. Žiūronai, kaip mėgėjiška stebėjimo technika, naudojami astronomijoje stebėti kosminius kūnus.

Abu žiūronų arba binoklio teleskopai turi po dvi prizmes. Jos atspindi objekto skleidžiamus šviesos spindulius, sukurdamos neapverstą tiesų vaizdą. Dėl to žiūronai yra nedideli, jais paprasta naudotis.

Žiūronus sudaro objektyvas, okuliaras ir prizmės.

Žiūronų parametrai
------------------

Pagal naudojamas prizmes žiūronais skirstomi į dvi grupes – *porro* ir *roof* prizmių žiūronus.

*Porro* prizmes užpatentavo 1854 m. italų optikas Ignazio Porro. Šio tipo žiūronuose prizmės išdėstytos Z raidės forma. Tokio tipo žiūronai yra platesni ir pasižymi geresniu šviesos pralaidumu.

*Roof* prizmės žiūronai pradėti naudoti apie 1870 m. Šių žiūronų prizmės išdėstytos tiesia linija, dėl to pati žiūronų konstrukcija mažesnė, nei *porro* žiūronų. *Roof* prizmės turi būti sudėtos labai tiksliai ir kruopščiai dėl mažos vietos, todėl šio tipo žiūronai įprastai būna brangesni.

Žiūronai žymimi dviem skaičiais, pavyzdžiui, 7x35, 10x50 ir pan. Pirmasis skaičius rodo jų didinimo galią (7 skaičiaus žiūronai matomą vaizdą padidina 7 kartus). Rankomis laikomi žiūronai įprastai būna 7 arba 10 didinimo, nes galingesnius žiūronus jau sunkiau išlaikyti ir vaizdas pradeda drebėti. Didesnė artinimo galia sumažina matymo lauką. Kai kurie astronomijai ar kariams skirti žiūronai turi didinimo galią 15 ar net 25.

Antrasis skaičius rodo objektyvo skersmenį milimetrais (7x35 žiūronų objektyvo skersmuo yra 35 mm). Kuo šis skaičius mažesnis, tuo tamsesnis vaizdas, sunkiau matyti detales. 50 mm skersmens objektyvas surenka 4 kartus daugiau šviesos nei 25 mm. Kuo objektyvo skersmuo didesnis, tuo į jį patenka daugiau šviesos ir lengviau pastebėti objektus. Astronomijai skirti žiūronai turi 70 ar 150 mm skersmens objektyvus.

Regėjimo lauko pločio parametras nurodo, koks plotas bus matomas per žiūronus ir nurodomas laipsniais. Taip pat šis parametras gali būti nurodomas konkrečiu atstumu, matomu nuo 1000 m (arba jardų).

* 
* „Leica" žiūronai„Leica" žiūronai
* Schmidt-Pechan roof žiūronaiSchmidt-Pechan *roof* žiūronai
* Porro žiūronų sandara*Porro* žiūronų sandara

Šaltiniai
---------

* Mokyklinė enciklopedija. – Vilnius: Mokslas, 2001.

1. ↑  Michael D. Reynolds, Mike D. Reynolds, Binocular Stargazing, Stackpole Books – 2005, page 8
2. ↑  Kaip išsirinkti žiūronus?
3. ↑  „groups.google.co.ke". Suarchyvuotas originalas 2010-07-30. Nuoroda tikrinta 2009-11-03.
4. ↑  photodigital.net — rec.photo.equipment.misc Discussion: Achille Victor Emile Daubresse, forgotten prism inventor
5. ↑  Clifford E. Swartz, Back-of-the-envelope Physics, JHU Press – 2003, page 73
6. 1 2  Martin Mobberley, Astronomical Equipment for Amateurs, Springer Science & Business Media – 2012, pp. 53–55
| Morske Okas |
| --- |
|  |
| Vieta | Lenkijos vėliava Lenkija, Tatrų kalnai |
| Plotas | 0,3493 km² |
| Kilmė | moreninė (užtvenktas) |
| Didžiausias gylis | 50,8 m |
| Išteka | Rybi Potokas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Morske Okas

  |
| **Koordinatės** |  49°11′50″ š. pl. 20°4′15″ r. ilg.﻿ / ﻿49.19722°š. pl. 20.07083°r. ilg.﻿ / 49.19722; 20.07083Koordinatės: 49°11′50″ š. pl. 20°4′15″ r. ilg.﻿ / ﻿49.19722°š. pl. 20.07083°r. ilg.﻿ / 49.19722; 20.07083 |
|  |
|  Vikiteka | Morske Okas |

**Morske Okas** (lenk. *Morskie Oko*; svk. *Morské oko*; veng. *Halastó*) – didžiausias ir ketvirtas pagal gylį ežeras Tatrų kalnuose, Mažosios Lenkijos vaivadijoje, Lenkijoje. Telkšo 1395 m aukštyje Rybi Potoko slėnyje, kuris patenka į Tatrų nacionalinio parko teritoriją.

Ežerą supančios kalnų viršūnės iškyla į daugiau kaip 1000 m aukštį virš jo paviršiaus, viena iš jų Rysai (2499 m), aukščiausia Lenkijos Tatrų viršūnė. Aplinkui auga kedrinių pušų sąžalynai.

Seniau ežeras vadintas *Rybie Jezioro* ('Žuvų ežeras') pavadinimu, nes jame gausu žuvų, kitaip nei kituose Tatrų ežeruose ir tvenkiniuose. Pavadinimas *Morskie Oko* reiškia „Jūros akis"; jis kilęs iš senos legendos, kuri teigia, kad ežerą su jūra jungė požeminis kanalas.

Ežero šiaurėje, 1405 m aukštyje virš jūros lygio ant morenos stovi turistų trobelė, kuri yra viena seniausių Tatrų kalnuose. Ji pavadinta Stanislavo Stašico, kuris ištyrinėjo ežerą 1805 m. garbei. Joje apsistoja alpinistai, kopiantys į Rysus ir kitas viršūnes. Morske Oko ežeras yra vienas populiariausių turistinių objektų Tatruose, atostogų sezono metu jį aplanko per 50 000 turistų.

* Ežeras balandžio mėnesįEžeras balandžio mėnesį
* Turistų trobelėTuristų trobelė
*

Išnašos
-------

1. ↑
| Blizna |
| --- |
|  |
| Vieta | Lenkijos vėliava Lenkija |
| Plotas | 2,385 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,9 km |
| Kilmė | Ledyninė |
| Vidutinis gylis | 10 m |
| Didžiausias gylis | 28,8 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Blizna

  |
| **Koordinatės** |  53°57′37″ š. pl. 23°03′35″ r. ilg.﻿ / ﻿53.96028°š. pl. 23.05972°r. ilg.﻿ / 53.96028; 23.05972Koordinatės: 53°57′37″ š. pl. 23°03′35″ r. ilg.﻿ / ﻿53.96028°š. pl. 23.05972°r. ilg.﻿ / 53.96028; 23.05972 |

**Bliznos ežeras** (lenk. *Jezioro Blizno*) – ežeras, Augustavo girioje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje ir Naujinės valsčiuje. Šalia ežero yra Atenų ir Danovskių kaimas. Ežere yra trys salos, kurios užima apie 4 ha. Ežero pakrantės smėlėtos, auga mažai pakrančių augalų, vietomis šalia pakrančių auga pušynai. Pietvakarinėje ežero dalyje išteka Bliznos upė. Šalia ežero taip pat yra kažkada vienam tam pačiam ledyno suformuotui vandens telkiniui priklausę *Bliznienko* ir *Tobolovo* ežerai. 1991 m. mokslininkai ištyrė ežero vandens švarumą ir priskyrė jį II ežero vandens švarumo kategorijai.

Pavadinimo kilmė
----------------

Tikėtina, kad ežero vardo kilmė yra tokia pati kaip ir iš jo ištekančios upės, kurios vardą galbūt galima sieti su lietuvių kalbos veiksmažodžiu *blyžoti* (upės pavadinime vietoje šaknies *ž* yra išlikęs jotvingių buvęs pribalsis *z*) – „gulėti paslikam" arba nuo veiksmažodžio *blizgėti* „atsispindėti saulei ramiame vandenyje". Priesaga *n* nurodo erdvėje nusidriekusį objektą – upę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jotvingių krašto istorijos paveldo metraštis
|  |
| --- |
| *Handelsblatt* |
|  |
| Kalba | vokiečių |
| Tipas | Dienraštis |
| Formatas | Compact |
| Savininkas | Verlagsgruppe Handelsblatt |
| Redaktorius | Hans-Jürgen Jakobs |
| Įsteigta | 1946 m. gegužės 16 d. |
| Būstinė | Diuseldorfas, Vokietija |
| Tiražas | 121 334 (2014 m.) |
| ISSN | 0017-7296 |
| Svetainė | www.handelsblatt.com |

**„Handelsblatt"** – verslo dienraštis, leidžiamas Diuseldorfe, Vokietijoje. Savininkas – „Verlagsgruppe Handelsblatt". Laikraštyje dirba apie 200 redaktorių ir korespondentų pasauliniu mastu. „Handelsblatt" yra labiausiai Vokietijoje cituojama žiniasklaidos priemonė, orientuota į ekonomikos sektorių.

Istorija
--------

„Handelsblatt" įsteigtas 1946 m. Pirmasis leidimas išėjo tų pačių metų gegužės 16 d. jo redaktorius buvo Friedrich Vogel. 1970 m. rugsėjo 1 d. „Handelsblatt" įsigijo konkurentą „Industriekurier". Tuomet „Handelsblatt" GmbH vadovybę sudarė Dieter von Holtzbrinck, Pierre Gerckens, Alexander ir Wilhelm Schettler Zundler.

1999–2005 m. „Handelsblatt" GmbH bendradarbiavo su bendrove „Dow Jones", kuri leidžia tokius verslo laikraščius kaip „The Wall Street Journal" ir „The Wall Street Journal Europe".

Nuo 2005 m. rugsėjo „Handelsblatt" siūlo internetinį žodyną *WirtschaftsWiki*, kuriame galima rasti ekonomikos ir politikos terminų apibrėžimų. Duomenų bazę gali redaguoti prisiregistravę naudotojai. 2006 m. rugsėjį „Handelsblatt" sudarė sąrašą visų ekonomistų, dirbančių Vokietijoje, Austrijoje ir vokiškai kalbančioje Šveicarijos dalyje. 2014 m. „Handelsblatt" išleido skaitmeninę versiją anglų kalba *Handelsblatt Global Edition*, skirtą tarptautinei auditorijai, kurią domina Vokietijos verslo ir finansų naujienos.

Tiražas
-------

„Handelsblatt" tiražas per pirmuosius šešis 2014 m. mėnesius siekė 121 334 egz.

Išnašos
-------

1. ↑  Carsten Croonenbroeck; Roman Matkovskyy (2013 m. liepos mėn.). „Is the Market Held by Institutional Investors? The Disposition Effect Revisited" (Discussion paper. No: 338). *European University Viadrina Frankfurt*. Nuoroda tikrinta 2015-02-03.
2. ↑  Robert G. Picard, red. (2002). *Media Firms: Structures, Operations, and Performance*. Mahwah, NJ: Lawrence Erlbaum Associates. p. 61. Nuoroda tikrinta 2014-12-26.
3. ↑  „Wirtschaftslexikon". *Handelsblatt*. Nuoroda tikrinta 2015-02-03.
**„Reduta"** – eksperimentinis lenkų teatras–laboratorija, veikęs 1919–1939 m. Kurį laiką (1925–1929 m.) buvo perkeltas į Vilnių. Buvo įsikūręs teatro pastate J. Basanavičiaus gatvėje. Teatras ieškojo naujų aktorinio darbo metodų.

Pavadinimas
-----------

Teatro „Reduta" pavadinimas kilo nuo karinio termino, reiškiančio redutą stačiakampį pylimais įrėmintą kiemą ar pastatą – tvirtovę. Kartais taip vadinamos teatrų mažosios salės be scenos pakylos ir plokščių grindų.

Istorija
--------

Idėja įkurti tokį teatrą kilo J. Ostervai bendraujant su K. Stanislavskiu Dailės teatre Maskvoje. Teatrą „Reduta" įkūrė 1919 m. rudenį Varšuvoje J. Osterva ir spalvinga asmenybė, publicistas ir geologas M. Limanovskis. Kurį laiką jam vadovavo abu jo kūrėjai. J. Osterva atsiliepė apie M. Limanovskį įvardindamas jį „Redutos" kvėpavimu.

Iš pradžių „Reduta" buvo įsikūrusi redutinėse Didžiojo Varšuvos teatro (lenk. *Teatr Wielki w Warszawie*) salėse. Ir veikė kaip Varjetė teatro (lenk. *Teatr Rozmaitości w Warszawie*) padalinys. Pirmas teatro pastatytas veikalas: Stepono Žeromskio „Tapsiu baltesniu už sniegą" (*Ponad śnieg bielszym się stanę*).

Sudėtine „Redutos" teatro dalimi buvo aktorinė mokykla. Spektaklius nulemdavo ne tik nuodugni M. Limanovskio literatūrinio teksto analizė, bet ir eksperimentai, leidę vaidmeniui tapti aktoriaus realia patirtimi.

1925 m. teatras persikėlė į Vilnių. Tuo metu teatras turėjo daug pasirodymų. Apie 1500 spektaklių 173 skirtingose vietose (71 premjera per 4 metus).

1931 metais vėl įsikūrė Varšuvoje. Teatras turėjo daug S. Žeromskio pastatymų, taip pat ir J. Šaniavskio. Šie autoriai pradėjo su teatru glaudžiai bendradarbiauti. Kiti svarbūs teatro pastatymai: Vyspianskio „Išvadavimas" (*Wyzwolenie*) ir Juliaus Slovackio „Książę niezłomny".

Ieškodami patirties į „Redutą" buvo kreipęsi ir vėliau išgarsėję alternatyvaus teatro kūrėjai, tokie kaip Jerzy Grotowski ir Włodzimierz Staniewski.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Juliusz Osterwa". *Culture.pl* (lenkų). 2007-01-04. Suarchyvuota iš originalo 2016-05-12. Nuoroda tikrinta 2017-06-20.
2. ↑  Kosiński, K. 2007.Teatr, nie tyjater – w 60. rocznicę śmierci Juliusza Osterwy. „Gazeta Wyborcza Kraków", 2007.05.11.
3. ↑  Kosiński, D. 2007. Teatr, nie tyjater – w 60. rocznicę śmierci Juliusza Osterwy. „Gazeta Wyborcza Kraków".2007.o7.11.
| Sainas |
| --- |
|  |
| Vieta | Lenkijos vėliava Lenkija |
| Plotas | 5,22 km² |
| Kranto linijos ilgis | 15,05 km |
| Kilmė | Ledyninė |
| Vidutinis gylis | 10 m |
| Didžiausias gylis | 27 m |
| Tūris | 52446,8 km³ |
| Įteka | Bistros kanalas |
| Išteka | Sajovnica |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Sainas

  |
| **Koordinatės** |  53°49′37″ š. pl. 23°02′23″ r. ilg.﻿ / ﻿53.82694°š. pl. 23.03972°r. ilg.﻿ / 53.82694; 23.03972Koordinatės: 53°49′37″ š. pl. 23°02′23″ r. ilg.﻿ / ﻿53.82694°š. pl. 23.03972°r. ilg.﻿ / 53.82694; 23.03972 |
|  |
|  Vikiteka | Sainas |

**Sainas** (lenk. *Jezioro Sajno*) – ežeras Augustavo lygumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Augustavo apskrityje ir Augustavo valsčiuje į pietryčius nuo Augustavo miesto. Ežeras yra Augustavo girių ir ežerų kraštovaizdžio parke. Krantai statūs, apie 90 % apaugę mišriaisiais ir plačialapiais miškais. Ežeras telkšo 118,7 m aukštyje virš jūros lygio. Tai didžiausias Augustavo apskrities ežeras.

Rytuose ežeras siauru kanalu jungiasi su mažu Sajeneko ežeru, per kurį eina geležinkelio linija ir kelias. Pietvakarinėje dalyje iš ežero išteka Sajovnicos upelis, Mėtos upės intakas.

Manoma, kad ežero pavadinimas kilo nuo jotvingių kalbos žodžio *Soia*, kas reiškia *upė*.[reikalingas šaltinis]

Šiaurinėje ežero dalyje yra turistinis centras „Karališkieji Vandenys" (*Królowa Woda*). Pietinėje ežero pakrantėje yra kelios stovyklavietės.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2012-02-14 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Ežero nuotraukos Archyvuota kopija 2016-02-11 iš Wayback Machine projekto..
**Serbijos imperija** (serb. *Српско Царство* = *Srpsko Carstvo*) – trumpalaikė viduramžių valstybė, egzistavusi 1345–1371 m. vakarų Balkanuose. Didžiąją dalį istorijos ji kontroliavo dabartinės Serbijos, Juodkalnijos, pietinės Dalmatijos (dab. Kroatija), Kosovo, Albanijos, Makedonijos teritorijas, taip pat didžiąją dalį Graikijos.

Istorija
--------

### Klestėjimas

Serbija 1355 m.
Serbijos karalius Stefanas Urošas IV, pasinaudodamas Bizantijos pilietiniu karu (1341–1347), įsiveržė į jos teritoriją ir nukariavo didelę dalį jos teritorijų Balkanuose. Po to, kai jis užėmė Seres, 1346 m. Serbijos patriarchas jį karūnavo Serbų ir graikų caru (serb. *Цар Срба и Грка* = *Car Srba i Grka*), ir Serbija tapo imperija. Taip buvo išreikštos ambicijos perimti nusilpusios Bizantijos istorijos tęstinumą.

Remdamasis 1219 m. Serbijos teisės sąvadu, Urošas VI sukūrė naują teisyną. Serbija suklestėjo ekonomiškai, tapdama viena stipriausių tuometinės Europos valstybių. Geri keliai, išlikę dar nuo Romos imperijos laikų, bei priėjimas prie Adrijos ir Egėjo jūrų užtikrino prekių judėjimą. Imperija tapo svarbiu vyno, medienos, kailių, vilnos, taip pat metalų (sidabro, vario, aukso) tiekėju.

### Silpimas

Tačiau imperija nepertvarkė savo administracinės sistemos, necentralizavo valdžios ir susikūrė sparčių užkariavimų be jokio didesnio pasipriešinimo dėka. Jos sukūrimas buvo paremtas vieno valdovo asmenybe, todėl Urošui IV mirus 1355 m. valstybė atsidūrė krizėje. Įpėdinis Urošas V buvo silpno charakterio, ir nesugebėjo susidoroti su iškilusiais rimtais iššūkiais: Osmanų Turkija, kuri irgi siekė pakeisti Bizantiją atsiradusiame politiniame vakuume Balkanuose; didėjančia bajorijos galia ir atsilikusia administracija.

Serbija iro į smulkias feodalines valdas, o neseniai užimtose srityse pietuose iškilo nepriklausomi kunigaikščiai ir Serbijos teritorijos traukėsi. Tuo metu didžiumą imperijos dalinosi įtakingi hegemonai: Simeonas Urošas (Epyre), Vukašinas Mrnjavčevičius, Jovanas Uglješa, Radoslavas Hlapenas (Makedonijoje), Nikola Altomanovičius (vakaruose), Balša I (Zetoje), Brankas Rastislaličius (Braničeve), Lazaras Hrebeljanovičius (Pomoravljėje).

Paskutinis didelis imperijos mūšis buvo Maricos mūšis su turkais 1371 m. kurio metu Serbija patyrė triuškinantį pralaimėjimą ir atidarė osmanams kelią į Balkanų užkariavimą. Tais pačiais metais mirė bevaikis caras, ir imperija galutinai suiro. Svarbiausios valstybės įpėdinės buvo Moravijos Serbija, Brankovičių žemė, Zetos kunigaikštystė, Prilepo žemė, Velbuždo despotija, Epyro despotija, Altomanovičiaus žemė.

Išnašos
-------

1. ↑  Positive Peace in Kosovo: A Dream Unfulfilled by Elisabeth Schleicher, p. 49. 2012
2. ↑  Fine 1994, p. 309.
3. ↑  Ćirković 2004, p. 75.
4. ↑  Ćirković 2004, pp. 78–80.

Šaltiniai
---------

* Ćirković, Sima (2004). *The Serbs*. Malden: Blackwell Publishing. ISBN 9781405142915.
* Fine, John Van Antwerp Jr. (1994) [1987]. *The Late Medieval Balkans: A Critical Survey from the Late Twelfth Century to the Ottoman Conquest*. Ann Arbor, Michigan: University of Michigan Press. ISBN 0472082604.
| Gilbietis |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Lazdijų rajonas), Lenkijos vėliava Lenkija |
| Plotas | 0,07 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,11 km |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Gilbietis

  |
| **Koordinatės** |  54°14′33″ š. pl. 23°21′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.24250°š. pl. 23.35278°r. ilg.﻿ / 54.24250; 23.35278Koordinatės: 54°14′33″ š. pl. 23°21′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.24250°š. pl. 23.35278°r. ilg.﻿ / 54.24250; 23.35278 |

**Gilbietis** (lenk. *Gilbieć*) – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone ir Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Seinų valsčiuje, 10,5 km į vakarus nuo Lazdijų. Per ežerą eina Lietuvos-Lenkijos valstybinė siena. Lietuvoje yra ~ 6 ha ežero ir ~ 1 ha yra Lenkijoje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,42 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 146,8 m. Krantai aukštoki, daug kur apaugę medžiais. Aplinkui plyti krūmynais ar medžiais apaugusios pievos, miškeliai. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno mažųjų intakų baseinui.

Vandenvardis *Gil̃bietis* greičiausiai kilęs iš žodžio *gilus*.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 115
*Apie ežerą panašiu pavadinimu Lazdijų rajone – žr. Lapūkas*.

| Lapūkis |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Lazdijų rajonas), Lenkijos vėliava Lenkija |
| Plotas | 0,02 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,64 km |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Lapūkis

  |
| **Koordinatės** |  54°14′11″ š. pl. 23°21′28″ r. ilg.﻿ / ﻿54.23639°š. pl. 23.35778°r. ilg.﻿ / 54.23639; 23.35778Koordinatės: 54°14′11″ š. pl. 23°21′28″ r. ilg.﻿ / ﻿54.23639°š. pl. 23.35778°r. ilg.﻿ / 54.23639; 23.35778 |

**Lapūkis** – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone ir Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Seinų valsčiuje, 10 km į vakarus nuo Lazdijų. Per ežero pietinį galą eina Lietuvos-Lenkijos valstybinė siena. Lenkijos teritorijoje yra tik ~ 0,08 ha šio vandens telkinio. Ilgis iš šiaurės į pietus – 0,26 km, plotis – iki 0,1 km. Altitudė 146,4 m. Krantai žemi, pelkėti. Pakrantėse stūkso aukštos, mišku apaugusios kalvos. Gausiai užžėlęs augalija ežeras baigia užakti – atviro vandens liko tik ~ 0,2 ha centrinėje dalyje. Ežeras nenutekantis, priklauso Nemuno mažųjų intakų baseinui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
| Seinų ežeras |
| --- |
|  |
| Vieta | Lenkijos vėliava Lenkija |
| Plotas | 0,64 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,8 km |
| Vidutinis gylis | 1,8 m |
| Didžiausias gylis | 3,8 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Seinų ežeras

  |
| **Koordinatės** |  54°07′29″ š. pl. 23°19′53″ r. ilg.﻿ / ﻿54.12472°š. pl. 23.33139°r. ilg.﻿ / 54.12472; 23.33139Koordinatės: 54°07′29″ š. pl. 23°19′53″ r. ilg.﻿ / ﻿54.12472°š. pl. 23.33139°r. ilg.﻿ / 54.12472; 23.33139 |

**Seinų ežeras** (lenk. *Jezioro Sejny*) – ežeras Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje ir Seinų valsčiuje. Šalia ežero yra Seinų miestas ir Seinų Kolonijos kaimas. Per ežerą teka Seinos upė. Bendras ežero baseino plotas 218 km², iš kurių 6,1 km² Lietuvoje. Ežero pakrantėse dirbami laukai, pievos ir krūmai. Iš šiaurės vakarų į ežerą įteka Seinos upė. Mažesni ežero intakai yra Radziušekas, Griškancas ir bevardis intakas, kuris teka šalia kelio Suvalkai-Seinai.

Literatūra
----------

* Państwowa Inspekcja Ochrony Środowiska Stan Czystości Wód Powierzchniowych Obszaru Zielonych Płuc Polski w 1998 m.
| Gilusis |
| --- |
| Vieta | Lenkijos vėliava Lenkija |
| Plotas | 0,1 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,8 km |
| Kilmė | Ledyninė |
| Vidutinis gylis | 8 m |
| Didžiausias gylis | 17,5 m |
| Tūris | 800,0 km³ |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Gilusis

  |
| **Koordinatės** |  54°06′54″ š. pl. 22°38′09″ r. ilg.﻿ / ﻿54.11500°š. pl. 22.63583°r. ilg.﻿ / 54.11500; 22.63583Koordinatės: 54°06′54″ š. pl. 22°38′09″ r. ilg.﻿ / ﻿54.11500°š. pl. 22.63583°r. ilg.﻿ / 54.11500; 22.63583 |

**Gilusis ežeras** (lenk. *Jezioro Głębokie*) – ežeras, Sūduvos aukštumoje, Vakarų Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje, Bakalariavos valsčiuje. Tai ledyninės kilmės ežeras, Garbasės ežero pietinis tęsinys, jungiantis per Rospudos upę. Ežeras yra 161,5-162,8 m aukštyje virš jūros lygio. Apie 300 m į vakarus yra Siekerevo ežeras. Ežeras kiaušinio formos, šiek tiek praplatėjantis šiaurinėje dalyje. Ežero krantai apaugę spygliuočiais ir lapuočiais medžiais, dugne yra smėlio ir dumblo, pakrantėse auga nendrės.

Vanduo švarus, gausu povandeninių augalų. 1990 m. mokslininkai ištyrė ežero vandens švarumą ir priskyrė II ežerų vandens švarumo kategorijai.

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie per ežerą einančią baidarių trasą (lenk.).

Šaltiniai
---------

* Adam Choiński: Katalog jezior Polski. Poznań: Wydawnictwo Naukowe UAM, 2006 m. s. 351. ISBN 83-232-1732-7.;
* Stefan Maciejewski, Po ziemi suwalskiej, Przewodnik turystyczny, Suwałki 1998, Wydawnictwo Hańcza, ISBN 83-87415-12-X.
Kurašas Sabantujo festivalyje (Uljanovskas)
**Sabantujus** – baškirų ir totorių vasaros festivalis, kurio ištakos siekia Pavolgio Bulgarijos laikus. Iš pradžių Sabantujus buvo ūkininkų festivalis, vėliau tapo nacionaline švente ir šiuo metu yra plačiai švenčiamas miestuose. 2012 m. Kazanės Sabantajus buvo švenčiamas birželio 23 d.

Žodžio reikšmė
--------------

Šventės pavadinimas, išvertus iš tiurkų kalbos, reiškia plūgo šventę.

Tradicijos
----------

Šventė rengiama gamtoje, kurią bendruomenės nariai iš anksto paruošia, pastato stulpą (į kurį lipa stipriausi vyrai), rąstą. Šventės metu šokami tradiciniai šokiai, dainuojamos tradicinės dainos, vyksta įvairūs žaidimai: lipimas lynu, kova šieno pripildytais maišais sėdint ant rąsto ir kt. Aktyviausi sabantujaus dalyviai - vaikai ir jaunimas. 

Pagrindinis šventės akcentas yra tradicinės sporto varžybos, pvz. kurašas (totorių imtynės), žirgų lenktynės, lenktynės maišuose ir kitos rungtys. Pastaraisiais metais Sabantujus dažnai vyksta kartu su liaudies ir popmuzikos bei akordeono muzikos, pvz. *Uyna, ğarmun!* festivaliais.

Kai kurie subuntajui būdingi elementai pastebimi ir totorių lygiadienio (*Navruz*), Derliaus šventės, be to vadinamųjų *totoriškų balių* tradicijose.

### Tradicinės vaišės

Tradicinės šventės vaišės: arbata, sriuba *šurpa* (verdama vietoje, iš naminių makaronų, avienos, daržovių, žalumynų). Saldusis patiekalas - kepinys *čak čak*.

### Kurašas

*Pagrindinis straipsnis – Kurašas*.
Kurašo imtynės yra pagrindinės Sabantujo šventėje vykstančios varžybos. Imtynininkai naudoja rankšluosčius ir siekia pargriauti savo oponentą. Paprastai varžybas pradeda jauni berniukai. Prizai – įvairūs, nuo avių iki automobilių.

### Festivalio data

Sabantujus neturi tikslios kalendorinės datos. Paprastai trunka nuo birželio 15 d. iki liepos 1 d. Paskutinis Sabantujus vyko Kazanėje, Tatarstano sostinėje. Panašiu laiku festivalis vyksta ir Akatujuje (Čiuvašijoje) ir Habantujuje (Baškirijoje).

Sabantujus Lietuvoje
--------------------

Lietuvoje šią pavasario darbų pabaigimo šventę 1996 m. pradėjo švęsti Tilžės kaimo (Zarasų rajone) totoriai. Ji rengiama pagal Kazanės totorių tradicijas. Lietuvoje sabantujus paeiliui rengiamas Trakuose, Keturiasdešimties totorių kaime, Nemėžyje ir kitur.

Šventė įtraukta į Lietuvos nematerialaus kultūros paveldo savadą..

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Sabantuy". *hometoroam.blogspot.lt*. 2012-07-04. Suarchyvuota iš originalo 2017-04-03. Nuoroda tikrinta 2017-04-03.
2. ↑  Būdas. 2019 m. Nr. 3. „Senas vynas naujame vynmaišyje arba apie atgimusią Sabantujaus šventę".
Koordinatės: 54°14′51″š. pl. 24°32′59″r. ilg.﻿ / ﻿54.2476°š. pl. 24.5497°r. ilg.﻿ / 54.2476; 24.5497

 *Kitos reikšmės – Varėnos šv. arkangelo Mykolo bažnyčia.*

|  Senosios Varėnos šv. arkangelo Mykolo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Merkinės |
| **Savivaldybė** | Varėnos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Senoji Varėna |
| **Adresas** | Vytauto g. 196 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1994 m. |

**Senosios Varėnos šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Senojoje Varėnoje, Varėnos rajono savivaldybėje. Dabartinė bažnyčia pastatyta 1994 m.

Istorija
--------

Pirmąją bažnyčią senojoje Varėnoje pastatydino Varėnos seniūnijos valdytojas Mykolas Bžostovskis. Nurodomi skirtingi bažnyčios statybos metai - 1776, 1780 ar net 1786 m. kai M. Bžostovskis jau buvo miręs.

1915 m. rusų kariuomenei traukiantis nuo vokiečių, senoji Varėnos šv. Arkangelo Mykolo bažnyčia su jos archyvu bei kitais trobesiais sudegė. Liko tik svirnas. Po pirmojo pasaulinio karo ant sudegusios bažnyčios pamatų pastatyta kita. Statybomis rūpinosi kunigas Leonas Markuckis, jas rėmė miestelio ir apylinkių gyventojai katalikai. 1944 m. liepos 12 d. bažnyčia vėl sudegė. Pamaldos buvo laikomos skirtingose vietose, kol galiausiai Kaišiadorių vyskupijos valdytojas prelatas B. Sužiedėlis parapiją pavedė aptarnauti Babriškių bažnyčios klebonui.

Nauja bažnyčia pradėta statyti kunigo P. Čivilio iniciatyva 1991 m. baigta 1994 m. lapkričio 6 d. ją pašventino popiežiaus nuncijus. Architektas – Gediminas Baravykas.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, vieno altoriaus, vidų apšviečia stoglangis. Jos rūsyje įrengta šarvojimo koplyčia. Pastatas mūrinis, tinkuotas, dengtas cinkuota skarda, langai iš abiejų pusių. Virš pagrindinių vartų iškilęs baltas 35 m aukščio bokštas-varpinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valuta, Tomas A. (2014). *Senoji Varėna 600*. pp. 32 p.
2. ↑  Valuta, Tomas A. (2014). *Senoji Varėna 600*. pp. 35 p.
3. ↑  Žepkaitė, Regina (2002). *Varėna istorijos kelyje*. pp. 47 p.
4. ↑  Žepkaitė, Regina (2002). *Varėna istorijos kelyje*. pp. 96-97 p.
5. ↑  „šv. Arkangelo Mykolo bažnyčia Senosios Varėnos kaime". *merkiovingis.lt*. Suarchyvuota iš originalo 2016-04-24. Nuoroda tikrinta 2016-04-24.
6. ↑  Žepkaitė, Regina (2002). *Varėna istorijos kelyje*. pp. 164 p.

Nuorodos
--------

* Bažnytiniai dokumentai