recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Omphalodes verna** |
| --- |
| Pavasarinis poraitis (Omphalodes verna)Pavasarinis poraitis (*Omphalodes verna*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Agurkliniai  *( Boraginaceae)* |
| Gentis: | Poraitis  *( Omphalodes)* |
| Rūšis: | Pavasarinis poraitis  *( Omphalodes verna)* |

 |

**Pavasarinis poraitis** (*Omphalodes verna*) – poraičių (*Omphalodes*) genties gėlė.

Augalas 5-20 cm aukščio. Lapai kiaušiniški, smailėjantys, ryškiai žali. Žiedai skaisčiai mėlyni su baltu vidurėliu, maži, stačių, bet trapių stiebelių viršūnėse, susitelkę į retas kekes. Žydi IV-V mėn. Augalo tėvynė – Pietinės Alpės, Rumunija, Vidurio Europa. Savaime veša drėgnuose kalnų miškuose. Geriausiai auga šviesioje, pusiau saulėtoje, šiltoje vietoje, apysausėje, drėgnoje ir purioje dirvoje. Lietuvoje neretai auginamas gėlynuose, kapinėse.

Pavasarinio poraičio žiedas
Koordinatės: 55°46′13″š. pl. 22°29′09″r. ilg.﻿ / ﻿55.7704°š. pl. 22.4858°r. ilg.﻿ / 55.7704; 22.4858

|  |
| --- |
| **Pavandenės pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Pavandenės pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Pavandenės pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Šatrijos Raganos g. 19, Pavandenė |
| **Direktorius(-ė)** | Vida Jankauskienė |
| **Mokinių skaičius** | 132 |
| **Įkūrimo data** | 1620 m. |
| **Uždarymo data** | 2015 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 20 |

**Telšių rajono Pavandenės pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Telšių raj. Pavandenėje, Šatrijos Raganos g. 19, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba 1918–2015 m. Įstaigos kodas 190561361. Steigėjas Telšių rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Daugiafunkcis centras
1620 m. Pavandenėje prie bažnyčios įsteigta parapijinė mokykla ir biblioteka. 1880 m. mokykla vadinosi Varnių valsčiaus Pavandenės liaudies mokykla. XX a. pradžioje mokykla organizuota Sakelio dvare, joje mokytojavo Marija Pečkauskaitė-Šatrijos Ragana, paskui – Sakelio dukterys.

1918 m. sukurta Telšių apskrities Varnių valsčiaus Pavandenės pradžios mokykla, 1935–1936 m. mokykla peraugo į 6 skyrių mokyklą. 1944 m. mokykla pertvarkyta į Telšių apskrities Varnių valsčiaus Pavandenės pradinę mokyklą. 1948 m. Pavandenei atsidūrus Janapolės valsčiuje, mokykla tapo Telšių apskrities Janapolės valsčiaus Pavandenės pradine mokykla, 1949 m. įvedus septynmetį privalomą mokslą, Telšių rajono Janapolės valsčiaus Pavandenės septynmete mokykla. 1950 m. panaikinus valsčius, mokykla tapo Klaipėdos srities Varnių rajono Pavandenės septynmetė mokykla, o 1953 m. panaikinus sritis, Varnių rajono Pavandenės septynmete mokykla, kuri 1954 m. pertvarkyta į Varnių r. Pavandenės vidurinę mokyklą. 1961 m. panaikinus Varnių rajoną, Pavandenė atsidūrė Telšių rajone, todėl mokykla pervadinta į Telšių rajono Pavandenės vidurinę mokyklą. 2001 m. vidurinė mokykla tapo Pavandenės pagrindine mokykla.

2015 m. mokykla buvo uždaryta.

Direktoriai
-----------

* 1995 m. Emilija Macienė;
* 2007 m. Vida Jankauskienė.

Mokiniai
--------

* Aleksandras Vasiliauskas – pirmoji abiturientų laida (1958 m.)

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2012-03-23 iš Wayback Machine projekto..
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vietnamietis jaunuolis, po mėnesio badavimo kalėjimo lageryje, 1966 m.
Badaujantis vaikas Biafros karo metu
**Badavimas** – tokia organizmo būklė, kai negaunama maisto, jo gaunama nepakankamai arba jis neįsisavinamas.

Visiškai nevalgydamas ir negerdamas, normalus žmogus gali išgyventi tik 4-6 dienas. Gerdamas pakankamai vandens be maisto žmogus gali išgyventi 3-5 savaites, nes vanduo, nors ir nėra maisto medžiaga, dalyvauja organizmo procesuose tirpinant maisto medžiagas ir išplauna iš organizmo nereikalingas medžiagas. Badavimo metu pradžioje jaučiamas didelis alkis, bet tas jausmas greitai praeina. Sumažėja darbingumas, retėja pulsas ir kvėpavimas. Greitai pajaučiamas nuovargis ir silpnumas.

Badaujant ilgesnį laiką, suaktyvėja antinksčių hormonų biosintezė. Jie padeda adaptuotis gyvybiškai svarbioms fermentų sistemoms prie naujų sąlygų.

Badavimas gali būti fiziologinis ir patologinis. **Fiziologinis** badavimas pasitaiko kai kuriems gyvūnams žiemos miego metu (pvz. ežiams, meškoms). **Patologinis badavimas** gali būti visiškas, nevisiškas ir dalinis:

* *Visiškas badavimas* – organizmas gauna tik vandens, o kai negauna ir jo – absoliutus badavimas;
* *Nevisiškas badavimas*, arba *pusbadžiavimas* – organizmas gauna visas maisto medžiagas, bet nepakankamai kalorijų. Jį gali sukelti blogos socialinės sąlygos, nedarbas, karas, taip pat įvairios lėtinės ligos, ypač virškinimo sistemos. Toks badavimas gali trukti kelerius metus, organizmas prisitaiko prie naujų egzistavimo sąlygų. Tačiau tokio badavimo metu lėtai mažėja kūno masė, audiniai distrofiškai pakinta ir žmogus miršta netekęs 40-50 proc. kūno masės. Tokiam badautojui sumažėja kraujo plazmos baltymų kiekis, atsiranda kacheksinė edema, bradikardija, anemija, hitopotonija, sudirginama smegenų žievė, gali sutrikti psichika;
* *Dalinis badavimas* – organizmas gauna nepakankamai vienos ar kelių maisto medžiagų (baltymų, angliavandenių, riebalų ir vitaminų), mikroelementų, nors kalorijų kiekis normalus.
| Badenasvok. *Baden* |
| --- |
|        |
| *Badeno senamiestis* |
|  |
| 

BadenasBadenas

47°28′18″ š. pl. 8°18′22″ r. ilg.﻿ / ﻿47.47167°š. pl. 8.30611°r. ilg.﻿ / 47.47167; 8.30611﻿ (Badenas (Šveicarija))Koordinatės: 47°28′18″ š. pl. 8°18′22″ r. ilg.﻿ / ﻿47.47167°š. pl. 8.30611°r. ilg.﻿ / 47.47167; 8.30611﻿ (Badenas (Šveicarija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| **Kantonas** | Argau kantonas Argau kantonas |
| **Savivaldybė** | Badeno savivaldybė |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 16 800  |
| **Kalba** | Vokiečių |
| **Plotas** | 13,17 km² |
| **Tankumas** (2006) | 1 276 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 5400 |
|  **Vikiteka** | Badenas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Bãdenas |

**Badenas** – miestas šiaurės Šveicarijoje, Argau kantone, 25 km į šiaurės vakarus nuo Ciūricho, prie Arės intako Limato. Elektrotechnikos, tekstilės, metalo apdirbimo, maisto pramonė. Balneologinis kurortas, yra sieringos karštosios versmės, įsteigtos ligoninės ir sanatorijos.

Kultūra
-------

Yra teatras, istorijos, meno muziejai, meno galerija. Vyksta muzikos festivaliai. Yra XVI a. pastatyta vėlyvosios gotikos bažnyčia (dabar perstatyta klasicistiniu stiliumi), 1497 m. pastatyta rotušė, Habsburgų tvirtovės griuvėsiai, XVI–XIX a. pilis.

Istorija
--------

Badeno mineralinės versmės buvo žinomos jau I a. minimos romėnų istoriko Tacito ir vadintos *Akve Helvetike*. Badeną 1291 m. įkūrė Habsburgai; miesto teises įgijo 1297 m. Miestas 1415 m. atiteko Šveicarijos konfederacijai (1492–1712 m. buvo jos valdžios susirinkimų vieta). 1798–1803 m. Badenas buvo tuometinio Badeno kantono centras; šį panaikinus nuo 1803 m. priklauso Aargau kantonui.

Sportas
-------

* FC Baden (futbolas)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Badenas (Šveicarija)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Badė八德 |
| --- |
| *Rajono gatvė* |
|  |
| 

BadėBadė

24°57′27.43″ š. pl. 121°17′55.62″ r. ilg.﻿ / ﻿24.9576194°š. pl. 121.2987833°r. ilg.﻿ / 24.9576194; 121.2987833﻿ (Badė)Koordinatės: 24°57′27.43″ š. pl. 121°17′55.62″ r. ilg.﻿ / ﻿24.9576194°š. pl. 121.2987833°r. ilg.﻿ / 24.9576194; 121.2987833﻿ (Badė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Taivano vėliava Taivanas |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 181 431  |
| **Plotas** | 33,71 km² |
| **Tankumas** (2014) | 5 382 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Badė |

**Badė** (kin. 八德, pinyin: *Bādé*; pe̍h-ōe-jī: *Pat-tek*) – vienas iš Taojuano rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane. Gyventojų 181 tūkst. (2014 m. duomenys).

Rytiniame miesto pakrašty yra Pa Kuėjaus (Bakuajaus) karinis poligonas. Geležinkelio linijos į Taojuaną ir Džongli.

Geografija
----------

Badė išsidėstęs centrinėje miesto dalyje, Taojuano plokščiakalnyje, kuris pietryčiuose nusileidžia žemyn į Dahano slėnį, 100–140 m aukštyje virš jūros lygio, 25 km į pietvakarius nuo Taipėjaus.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta valdant Čingų dinastijai kaip ***Bakuaicuo*** (八塊厝). Japonų valdymo metais vadintas *Hačitoku* (八塊庄) kaimu ir priklausė Šinčiku prefektūros Toeno rajonui (桃園郡).

Japonijai Taivaną perleidus Kinijos Respublikai, miestas pervadintas į Badė 1946 m. 1995 m. suteiktas apskrities pavaldumo statusas. 2014 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Taojuano miestą, Badė tapo vienu iš jo rajonų (区, *Qū*).

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RTaojuano rajonai |
| --- |
|  |
| Administracinis centras: **Taojuanas** |
|  |
| Rajonai | 
Badė · Dasi · Dajuanas · Džongli · Fusingas · Guanjinas · Guišanas · Jangmėjus · Longtanas · Ludžu · Pingdženas · Taojuanas · Sinvu | Taojuano padėtis Taivano žemėlapyje |

 |
|  |
| --- |
| Tsongų kalba *Xitsonga* |
| Kalbama | Pietų Afrikos RespublikaZimbabvėEsvatinisMozambikas |
| Kalbančiųjų skaičius | 3,7 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | Nigerio-Kongo Benuė-Kongo  bantų   pietų bantų    **tsongų** |
| Rašto sistemos | lotyniška abėcėlė |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Pietų Afrikos Respublikos vėliava Pietų Afrikos Respublika |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | ts |
| ISO 639-2 | tso |
| ISO 639-3 | tso |
| Geografinis paplitimas |
|  |
|  Vikipedija **Tsongų kalba** |

**Tsongų kalba**, kitaip šangaanų arba hitsongų kalba (*Xitsonga*) – bantų kalba (Nigerio–Kongo šeima), vartojama tsongų, gyvenančių Pietų Afrikoje: Zimbabvėje (pietryčiuose), Mozambike (pietuose), Pietų Afrikos Respublikoje (ten viena iš oficialių šalies kalbų), Esvatinyje. Kalbančiųjų skaičius – apie 3,7 mln. žmonių (XXI a. pr.), be to, PAR ~3,4 mln. žmonių ją vartoja kaip antrąją kalbą.

Kartu su tsva ir rongų kalbomis sudaro giminingų kalbų šaką. Išskiriama ~10 tarmių.

Tsongų kalba agliutinacinė, toninė. Turi 7 balsius, daug priebalsių. Būdinga savitos daiktavardžio semantinės ir gramatinės klasės (žmonių, augalų, daugiskaitos ir kitos; iš viso 14), kurių formalus rodiklis – vienskiemenis priešdėlis. Dažniausia žodžių tvarka sakinyje – SVO (veiksnys–tarinys–papildinys). Turi skolinių iš portugalų, anglų, afrikanų, zulų kalbų.

1890–1920 m. tsongų kalbą tyrinėjo šveicarų misionierius Anri-Aleksandras Žiuno. Jis su kolegomis parengė Biblijos vertimą (1907 m.), sudarė žodyną, pritaikė lotynišką raštą. 1996 m. tsongų kalba paskelbta valstybine Pietų Afrikos Respublikoje. Ja parengta tsongų kalbos žodynų, gramatikų, transliuojamos radijo laidos, mokomasi Pietų Afrikos Respublikos mokyklose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  tso Duomenys apie kodu „tso" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
2. ↑  Webb, Vic. 2002. „Language in South Africa: the role of language in national transformation, reconstruction and development". *Impact: Studies in language and society*, 14:78
3. ↑  Doke, C. M. 1967. *The Southern Bantu languages*. London: Oxford University Press
4. ↑  Луцков, А. Д. *Именные классы и заимствования в языках банту* / Виноградов, В. А. (ред.). – Москва: Аспект Пресс, 1997.
5. ↑  *Tsongų kalba*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015. Vidas Kavaliauskas psl.
| De Martir stadionas |
| --- |
|  |
| Vieta | Kinšasa, Kongo Demokratinė Respublika |
| Atidarytas | 1994 m. rugsėjo 14 d. |
| Paviršius | Sintetinė žolė |
| Talpa | 80 000 |
| Lauko matmenys | 105 x 70 m |
| Nuomininkai | Kongo Demokratinės Respublikos vyrų futbolo rinktinėAS Vita ClubDaring Club Motema Pembe |

**De Martir stadionas** („Kankinių stadionas", 1994–1997 m. vadintas **Kamanjolos stadionu**) – futbolo stadionas Kongo Demokratinėje Respublikoje, Kinšasos mieste. Stadione telpa 80 000 žiūrovų.

Stadiono statybos pradėtos 1988 m. o jis atidarytas 1994 m. rugsėjo 14 d.

Daugiausiai stadionas naudojamas futbolo rungtynėms, taip pat čia rengiami įvairūs koncertai bei lengvosios atletikos renginiai. Savo namų rungtynes čia žaidžia Kongo Demokratinės Respublikos vyrų futbolo rinktinė bei klubai „AS Vita Club" ir „Daring Club Motema Pembe".

Regioniniams renginiams stadione telpa 80 000 žiūrovų, o nacionaliniams – 100 000.

Išnašos
-------

1. ↑  „Scorpions Train at Stade des Martyrs Ahead of Tomorrow's Encounter". 28 March 2021.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kidalio regionas*Région de Kidal* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Malio vėliava Malis |
| **Administracinis centras** | Kidalis |
| **Apskritys** | 4 |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 67 638 |
| **Plotas** | 151 430 km² |
| **Tankumas** (2009) | 0,45 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | ML-8 |

**Kidalio regionas** (pranc. *Région de Kidal*) – regionas Malio šiaurės rytinėje dalyje. Ribojasi su Alžyru šiaurėje, su Nigeriu rytuose, su Gao regionu pietuose, su Tombuktu regionu vakaruose. Administracinis centras – Kidalis.

Sudarytas 1991 m. atskyrus šiaurinę Gao regiono dalį. Nuo 2012 m. Malis teritorijos nebevaldo, čia viešpatauja Azavado sukilėliai ir islamistai.

Geografija
----------

Regionas yra daugiausia Sacharos dykumoje. Paviršius kalnuotas, gausu erozijos nugludintų masyvų (Adrar Iforas). Yra keletas vadžių (Tilemsi, Edžeri).

Gyventojai
----------

Dauguma gyventojų yra tuaregai, iš kurių didžioji dalis yra klajokliai. Taip pat yra songajų.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Kidalio apskritys
Regionas padalintas į 4 apskritis (skliaustuose – administracinis centras):

* Kidalio apskritis (Kidalis)
* Tesalito apskritis (Tesalitas)
* Abeibaros apskritis (Abeibara)
* Tin Esako apskritis (Tin Esakas)

Nuotraukos
----------

* Agelhoko gyvenvietėAgelhoko gyvenvietė
* Įvažiavimas į KidalįĮvažiavimas į Kidalį
* Adrar IforasAdrar Iforas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kidalio regionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |
| --- | --- |
|  **Malio regionai** |  |
| Bamakas | Gao | Kajesas | Kidalis | Kulikoras | Moptis | Segu | Sikasas | Tombuktu |
Samanos *Marchantia polymorpha* archegonės modelis
**Archegonė** (sen. gr. archē – 'pradžia' + *gonē* – 'gimimas, atsiradimas') – augaluose (samanose, sporiniuose induočiuose, kai kuriuose plikasėkliuose) esantis gametofito fazės moteriškas lytinis organas, kuriame susidaro kiaušialąstė. Tai kolbos formos kūnelis, kuris sudarytas iš apatinės praplatėjusios dalies – pilvelio (*venter archegonii*), susiaurėjusios viršutinės dalies – kaklelio (*stilidium archegonii*) ir viršūninės dalies vadinamos žiotimis (*stomium archegonii*). Iš stambios sterilios ląstelės susidaro išorines archegonių sieneles. Nejudri lytinė gameta – kiaušialąstė, arba oogonė (*oosphaera*) susidaro archegonės pilvelyje. Ją apvaisinus spermatozoidams, susidaro naujos kartos archegoninis augalas.
Lytinio proceso metu archegoninių augalų nejudrią, didelę, turinčią nemažai atsarginių maisto medžiagų kiaušialąstę apvaisina judrus, nedidelis spermatozoidas. Šis lytinis procesas vadinamas oogamija, kuri yra pažangiausia augalų lytinio dauginimosi forma dėl nejudrios kiaušialąstės ir žiuželiuoto spermatozoido, kuriam judėti reikalinga drėgna terpė.

Samanų archegonė atstoja augalo moterišką reprodukcinį organą. Pataisūnų, šertvūnų, asiūklūnų archegonės sutelktos plokštelės ar gniužulo pavidalo gametofituose, kurie susidaro sudygus sporoms.

*Splachnobryoides flaccidum* archegoniniai augalai turi archegones, pasiskirsčiusias atskirai išilgai stiebo, o ne galinėse galvutėse, kaip dažniausiai yra įprasta samanoms. Archegonės vystosi akropetališkai, augale jų vidutiniškai būna apie 10–15.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Jonas Remigijus N. Audronė M. 2008,*Botanikos praktiniai darbai. Archegoniniai ir žiediniai augalai.* Vilniaus universiteto leidykla.
2. ↑  Chopra, R. N. and A. Rashid. "The archegonia of Splachnobryum. "Bryologist (1969): 525–527.
| ***Darbas šauliui*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Invitation to a Gunfighter |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Hans Schott-Schöbinger |
| Scenaristas (-ai) | Elizabeth WilsonRichard Wilson |
| Metai | 1964 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 92 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Darbas šauliui** (angl.  *Invitation to a Gunfighter*) – 1964 m. JAV sukurtas vesternas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Yul Brynner –Žiulis Gaspardas d‘Estainas
* Janice Rule – Ruta Adams
* George Segal – Metas Vyveris
* Alfred Ryder – Dokas Beikeris
* Clifford David – Kreinas Adamsas
* Pat Hingle – Semas Briusteris

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pasibaigus Pilietiniam karui, Metas Vyveris sužino, kad jo motina mirė, o jų ferma turi kitą šeimininką. Mėginant su šiuo išsiaiškinti, kyla ginčas ir Metas dvikovoje nužudo varžovą. Mietelio gyventojai, norėdami bet kokiomis priemonėmis atsikratyti Metu, nusamdo šaulį, kad šis jį nužudytų. Darbo už 500 dolerių sutinka imtis Žiulis Gaspardas d‘Estainas, iš Naujojo Orleano kilęs šaulys, turintis savyje ir juodaodžių kraujo.

Nepasisant sutarties, Žiulis neskuba imtis užsakymo vykdymo, prieš tai neišsiaiškinęs, kodėl Metas kovojo Pietiečių pusėje. Galiausiai netekęs kantrybės, įtakingiausias miestelio žmogus Semas Briusteris nusprendžia kreiptis į Metą, kad šis atsikratytų jam nužudyti nusamdytu šauliu...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Lau salos
**Lau salos** – salų grupė, priklausanti Fidžio valstybei. Yra Koro jūros rytiniame pakraštyje. Salyną sudaro apie šimtą salų ir salelių, kurių trečdalis negyvenamos. Plotas 188 km². Šiaurinę Lau salų grupę sudaro vulkaninės salos, o pietinę – koralinės.

Svarbiausios šiaurinės salos:

* Vanua Balavu (53 km²)
* Sisija (34 km²)
* Mangas (22 km²)
* Kaibu (20 km²)
* Tuvuka
* Najau

Svarbiausios pietinės salos:

* Lakemba (60 km²)
* Kambara (31 km²)
* Fulanga (18,5 km²)
* Ongea Ndriki (91 km², atolas su lagūna)
* Ongea Levu (13,3 km²)
* Vuangava (8,1 km²)
* Namuka
* Mosė
* Moka

Lau saloms taip pat priskiriama toliau į pietvakarius nutolusi Moalos salų grupė, bei pavienės atokiau esančios salos – Vatoa (4,45 km²), Ono i Lau (7,9 km²), Januka ir kt.

Lau salose gyvena 10,7 tūkst. gyventojų (2007 m.). Priklauso Rytiniam Fidžio padaliniui. Administracinis centras – Tubou kaimas Lakembos saloje. Saloms būdinga tarpinė kultūra tarp melanezietiško Fidžio ir polinezietiškos Tongos. Lau gyventojai žymūs savo medžio raižyba ir tapos audinių gamyba. Verčiamasi kopros gamyba, turizmu. Lau salos itin populiarus kriketas, priešingai nei pagrindinėje Fidžio dalyje, kur dominuoja regbis ir futbolas.
| Musulmonų ir kuraišitų karai |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 624 m. kovą |
| Vieta | piečiau Medinos |
| Rezultatas | musulmonų pergalė |

 |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| Mahometas Hamza ibn AbdulmutalibasAli ibn Abu Talibas | Amras ibn Hišamas |
| Pajėgos |
| ~300 | ~1000 |

**Badro mūšis** – 624 m. įvykęs susirėmimas tarp Mahometo vadovaujamų musulmonų ir Mekos kuraišitų Arabijoje tarp Mekos ir Medinos. Mūšis svarbus islamo istorijoje, tai buvo pirmoji musulmonų pergalė.

622 m. Mahometas ir jo skleidžiamo tikėjimo pasekėjai kuraišitų iniciatyva buvo išvaryti iš Mekos, jų turtas konfiskuotas. Musulmonai prisiglaudė Medinoje, iš kurios pradėjo atakuoti kuraišitų karavanus. 624 m. Mahometas sužinojo apie kuraišitų karavaną, vedamą Abu Sufjano, kuris grįžta iš Sirijos su daug turto. Mahometas norėjo šį karavaną perimti, tačiau Abu Sufjanas iš žvalgų sužinojo apie musulmonų kėslus ir pasirinko kitą kelionės kelią. Per žygūnus jis perspėjo kuraišitus Mekoje. Šie organizavo atsakomąjį žygį prieš musulmonus ir jų pajėgos susitiko prie Badro vietovės. Kuraišitų pajėgos buvo apie 1000 karių ir 100 raitelių, kai musulmonų, kuriems vadovavo Mahometas, minimos pajėgos buvo 314 karių ir du raiteliai.

Kuraišitai tikriausiai tikėjo lengvai nugalėsiantys musulmonus. Pasakojama, kad mūšis prasidėjo geriausių karių dvikovomis, kurias visas kuraišitai pralaimėjo. Tolimesnė jų ataka patyrė nesėkmę. Žuvo apie 70 jų karių, tarp kurių pagrindiniai lyderiai ir principinis Mahometo oponentas Amras ibn Hišamas. Dar apie 70 paimta į nelaisvę. Musulmonai neteko 14 karių – šešių muhadžirų ir aštuonių ansarų, kurie islame išskirti į atskirą sahabų grupę. Tai buvo pirmoji musulmonų pergalė istorijoje. Korane rašoma, kad kuraišitų gretos buvo pralaužtos paties Mahometo atakos, o musulmonams padėjo Dievo siųsta nematomų angelų armija, vedama arkangelo Gabrieliaus. Mūšis turėjo didelę reikšmę musulmonų ir islamo autoritetui Arabijoje. Kuraišitų gentis buvo turtingiausia ir galingiausia Mekoje ir jų pralaimėjimas žymiai silpnesniu laikytam priešininkui atkreipė daugelio arabų dėmesį į musulmonus. Kuraišitai organizavo žygius prieš juos (Uhudo mūšis, Tranšėjos mūšis), tačiau nesugebėjo sustabdyti islamo plitimo ir įtakos augimo. 630 m. Mahometo vedami musulmonai be didelio pasipriešinimo užėmė Meką.

Šaltiniai
---------

* Enciklopedija Britannica
* Ahmed Omer. *Prophet Mohammed: His Life and Times*, 2011, p. 34-36
**Algirdas Antanas Lauraitis** (1935 m. sausio 2 d. Naujininkai, Eržvilko valsčius) – TSRS ir Lietuvos karinis veikėjas, pirmo rango kapitonas, komandoras .

Biografija
----------

1958 m. baigė Rygos aukštąją karo jūrų povandeninio plaukiojimo mokyklą. 1958–1969 m. TSRS Šiaurės karinio laivyno dyzelinio ir atominių povandeninių raketinių laivų šturmanas. 1966 m. baigė Aukštuosius karinio jūrų laivyno karininkų specialiuosius kursus Leningrade, 1968 m. baigė specialiuosius atominių povandeninių laivų karininkų kursus Obninske (Maskvos sritis). 1969–1970 m. TSRS Šiaurės karinio laivyno Pirmosios atominių povandeninių laivų flotilės štabo viršininko padėjėjas operatyvinei veiklai ir koviniam parengimui. 1970–1981 m. dėstė Atominių povandeninių laivų įgulų rengimo centre Obninske, techninių laivavedybos priemonių katedros viršininkas. 1979 m. TSRS karinių jūrų pajėgų pirmo rango kapitonas.

1994–1995 m. dirbo Lietuvos kariuomenės Generalinio štabo Kovinio parengimo skyriuje, 1994 m. komandoras. 1995–1998 m. dirbo kariuomenės Aprūpinimo departamente.

Parašė apie 10 mokomųjų priemonių ir vadovėlių atominių povandeninių laivų elektroninių navigacijos prietaisų ir kompleksų eksplotacijos ir laivavedybos klausimais (rusų kalba).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Algirdas Antanas Lauraitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 619 psl.
| Narvos elektrinės |
| --- |
|  |
| 

Narvos elektrinėsNarvos elektrinės

59°16′10.43″ š. pl. 27°54′7.86″ r. ilg.﻿ / ﻿59.2695639°š. pl. 27.9021833°r. ilg.﻿ / 59.2695639; 27.9021833﻿ (Narvos elektrinės)Koordinatės: 59°16′10.43″ š. pl. 27°54′7.86″ r. ilg.﻿ / ﻿59.2695639°š. pl. 27.9021833°r. ilg.﻿ / 59.2695639; 27.9021833﻿ (Narvos elektrinės) |
|  |
| Vieta | Estija Narva |
| Jėgainės tipas | Šiluminė jėgainė |
| Kuras | Naftingasis skalūnas |
| Eksploatuojantikompanija | Eesti Energia |
| Statybospradžia | 1959 m. |
| Pradėtaeksploatuoti | 1965 m. |
| Galingumas | 2680 MW |

**Narvos elektrinės** (est. *Narva Elektrijaamad*) – naftos skalūnais varomų šiluminių jėgainių kompleksas Narvoje, Estijoje.

Eesti Energia elektrinė
-----------------------

Jėgainė pradėta statyti 1963 m. o 1973 m. pradėta eksploatuoti. Instaliuota galia – 1 615 MW. Aušinama vandeniu iš Narvos upės. Šiuo metu jėgainėje veikia keturiolika katilų ir septynios turbinos. Naudojami du 250 m aukščio kaminai, kurie yra aukščiausi Estijoje. 2014 m. elektrinė pateko tarp penkiolikos labiausiai teršiančių jėgainių Europos Sąjungoje.

Balti elektrinė
---------------

Pirmoji komplekso elektrinė. Pradėta statyti 1959 m. o užbaigta 1965 m. Instaliuota elektros galia – 765 MW, šiluminė – 400 MW. Aušinama Narvos HE tvenkinio vandeniu.

Auverės elektrinė
-----------------

300 MW elektros galio elektrinė pradėta statyti 2011 m. ir užbaigta 2015 m. Statybos kainavo 638 mln. eurų.

Pelenai
-------

Kompleksas per metus pagamina virš 4,5 mln. tonų pelenų. Narvos elektrinėse pelenai yra plaunami į vandenį, kurie laikomi rezervuaruose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Estonian power plant among Europe’s top polluters

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Islandiškas brenivinas 0,5 litro plastikiniame butelyje su firmine juoda etikete
**Brenivinas** (isl. *brennivín*) – Islandijos alkoholinis gėrimas, laikomas šalies ženklu. Brenivinas gaminamas iš rauginamo bulvių minkštimo, gardinamas kmynų sėklomis. Kartais vadinamas *svarti dauði* 'juodoji mirtis'.

Žolelių mirkymas alkoholyje, kad šis taptų pagardintu alkoholiniu gėrimu, yra daugiametė visų Skandinavijos šalių liaudies tradicija.

Etimologija
-----------

Gėrimo pavadinimo isl. *brennivín* 'degantis vynas' kilmė tokia pati kaip ir angliško *brandy* 'brendis' (iš ol. *brandewijn*), vok. *Branntwein*.

Vartojimas
----------

Brenivinas turi neoficialų nacionalinio gėrimo statusą, jis yra tradicinis viduržiemio šventės *Þorrablót* gėrimas, tačiau daugelis islandų geria jį retai. Gėrimas yra stipraus skonio, turi daug alkoholio (37,5 %), bet turi dviprasmišką reputaciją – nors Islandija garsėja dideliais mokesčiais alkoholiniams gėrimams, tačiau brenivinas yra vienas pigesnių gėrimų Islandijos parduotuvėse, todėl dažnai suvokiamas kaip alkoholikų gėrimas.

Brenivinas geriamas paragavus firminio islandų patiekalo *hákarl* (džiovinta duobėse kelis mėnesius fermentuota rykliena), kad „nuplautų" specifinį skonį.

Brenivinas yra panašus į skandinavų akvavitą, ypač daniškąjį jo variantą, kuris vadinamas dan. *brændevin* (šved. *brännvin*, norv. *brennevin*).

Juoda etiketė buvo sukurta, kad žmonės mažiau gertų šį gėrimą. Etiketės centre rate pavaizduoti Islandijos kontūrai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Apie veiksnumą teisėje*
**Veiksnumas** (rus. *живучесть*; angl. *survivability*) – įtaiso, įrengimo, transporto priemonės ir kitokios technikos ar dalinio gebėjimas išsaugoti ar greitai atgauti gebėjimą veikti.

Dalinių veiksnumas
------------------

Dalinių ir padalinių veiksnumą lemia racionali organizacija, techninis aprūpinimas, karių kovinis pasirengimas, tinkamas apsaugos priemonių ir priedangų, įtvirtinimų naudojimas, manevravimas galimo apšaudymo ar atakos metu, rezervų sudarymas ir gebėjimas juos panaudoti.

Pvz.:

* *vadovavimo sistemos veiksnumas* – atsarginių ir judriųjų vadaviečių sukūrimas, jų maskuotė, įtvirtinimai, ryšio linijų patikimumas ir kt.

Technikos veiksnumas
--------------------

Technikos veiksnumas – gebėjimas atlikti pagrindines funkcijas nežiūrint į pažeidimus, susidėvėjimą. Siejasi su konstrukcijos patvarumu, atsparumu smūgiams, smūginei bangai, aukštai ar žemai temperatūrai, radiacijai ir kt.
Pvz.:

* *laivo veiksnumas* – laivo gebėjimas išlikti vandens paviršiuje ir neapsiversti, net jei užtvindyta dalis korpuso ar korpuse pramuštos skylės.
* *ryšių sistemos veiksnumas* – atsparumas branduolinio sprogimo veiksniams, trukdžiams, taisymo galimybė.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Veidinis nervas
**Veidinis nervas** (lot. *nervus facialis*) – galvinių nervų VII poros mišrus nervas, kurį sudaro motorinės (judinamosios), parasimpatinės ir juntamosios skaidulos. Motorinės skaidulos inervuoja mimikos raumenis, specifinės skonio juntamosios skaidulos – liežuvio priekinės dalies skonio svogūnėlius, parasimpatinės – kai kurias veido liaukas.

Veidinis nervas prasideda tilto dangtyje, išeina į smegenų paviršių, įeina į vidinę klausomąją angą. Iš čia veidinis nervas eina į veidinį kanalą ir galiausiai pasiekia paausio liauką, kur suskyla į daugelį šakų, sudarydamas **paausinį nervinį rezginį**.

  


| Galviniai nervai (*nervi craniales*) |
| --- |
|  | I. Uoslės nervas - II. Regos nervas - III. Judinamasis akies nervas - IV. Skridininis nervas - V. Trišakis nervas - VI. Atitraukiamasis nervas - VII. Veidinis nervas - VIII. Prieangio ir sraigės nervas - IX. Liežuvinis ryklės nervas - X. Klajoklinis nervas - XI. Priedinis nervas - XII. Poliežuvinis nervas |
| **Algirdas Antanas Kulbokas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1936 m. balandžio 13 d. (87 metai)Kirmėliai, Raguvos valsč. (dab. Anykščių raj.) |
| Tėvas | Mykolas Kulbokas |
| Motina | Antanina Kulbokienė (Juozapavičiūtė) |
| Sutuoktinis (-ė) | išsiskyręs |
| Vaikai | Šarūnas, Kristupas, Birutė, Vaiva |
|  |
| Veikla | tolimojo plaukiojimo kapitonas |

**Algirdas Antanas Kulbokas** (g. 1936 m. balandžio 13 d. Kirmėliuose, Raguvos valsč. (dab. Anykščių raj.)) – jūrininkas, laivų kapitonas, 40 metų darbo praleidęs laivuose.

Biografija
----------

1954 m. baigė Panevėžio rajono Raguvos vidurinę mokyklą, 1957 m. baigė Klaipėdos jūreivystės mokyklą (laivavedyba).

Buvo Žvejybos laivyno kapitonų asociacijos vadovu, tolimojo plaukiojimo kapitonu, vėliau vadovavo gelbėjimo laivui-kranui „Rambynas". Pasitraukęs iš laivyno ir išėjęs į pensiją, dėsto Klaipėdos laivininkų mokyklos moksleiviams, yra aktyvus visuomenininkas.

Visuomeninė veikla
------------------

1989 m. gegužės 27 d. Klaipėdoje A. A. Kulbokas suorganizavo 58 jūrininkų susirinkimą, buvo jo pirmininkas. Šiame susirinkime buvo priimtas sprendimas atkurti iki 1940 m. veikusią Lietuvos jūrininkų sąjungą, iškelti laivuose Lietuvos vėliavą ir pereiti prie lietuvių kalbos vartojimo. Šios sąjungos veikloje A. A. Kulbokas dalyvavo vienintelis iš tuo metu plaukiojusių kapitonų.

A. A. Kulboko iniciatyva laivas „Tarybinė Lietuva" buvo pervadintas „Raguva". Nuo 2000 m. jis yra asociacijos „Jūrų kapitonų klubas" narys, šio klubo sekretorius.

A. A. Kulbokas apdovanotas Jūrų transporto darbuotojo garbės ženklu (2006). Kapitono biografija įtraukta į Klaipėdos kraštiečių žinyną (2012).

Literatūra
----------

* Ignas Pikturna, „Jūrų kapitonai", 1986 m.
* „Raguva" (ser. „Lietuvos valsčiai", kn.8), 2001 m. ISBN 9986-9236-6-2
* Rimantas Ragaišis, „Ko bangos nenuplovė", 2011 m. ISBN 978-609-8004-64-9
* „Klaipėda. Kraštiečiai" (biografijų žinynas), 2012 m. ISBN 978-609-95447-0-0

Nuorodos
--------

* Apie A.A. Kulboką Anykštėnų biografijų žinyne
| Latvių piliakalnis |
| --- |
|  |
| 

Latvių piliakalnisLatvių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°52′7.8″ š. pl. 24°48′11.9″ r. ilg.﻿ / ﻿54.868833°š. pl. 24.803306°r. ilg.﻿ / 54.868833; 24.803306Koordinatės: 54°52′7.8″ š. pl. 24°48′11.9″ r. ilg.﻿ / ﻿54.868833°š. pl. 24.803306°r. ilg.﻿ / 54.868833; 24.803306 |

 |
| Vieta | Elektrėnų savivaldybė |
| Seniūnija | Kazokiškių seniūnija |
| Aukštis | 17 m |
| Plotas | 58x28 |
| Naudotas | I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1971 |
| Registro Nr. | AR1241 / 3518 / A1181P |

**Latvių piliakalnis**, *Mitkiškių piliakalnis*, vadinamas *Pilies kalnu* – piliakalnis Elektrėnų savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Latvių kaimo, Kazokiškių seniūnija. Pasiekiamas keliu Vievis – Paparčiai per Kazokiškes prieš staigų kelio posūkį į dešinę už Latvių pasukus į kairę pietuosna, 360 m link sodybos, nuo jos paėjus 280 m į rytus, yra 50 m į pietus nuo Sukros upelio dešiniojo kranto, miške.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas Sukros dešiniojo bevardžio intako krante esančiame aukštumos kyšulyje, juosiamame gilių bevardžių upelių, sutekančių prie piliakalnio šiaurinio galo, slėnių. Aikštelė trikampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 58 m ilgio ir 28 m pločio pietiniame krašte, su kultūriniu sluoksniu, kuriame rasta brūkšniuotos keramikos. Jos pietiniame krašte supilti 3 tiesūs pylimai, tarp jų iškasti 3 grioviai. Pirmasis pylimas – 0,5 m aukščio, 6 m pločio. Jo 3 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į pirmą 3 m pločio, 2 m gylio griovį, už kurio kyla antras 1 m aukščio, 4,5 m pločio pylimas. Už jo iškastas antras 1,2 m gylio, 2,5 m pločio griovys, už kurio supiltas trečias 1 m aukščio, 4,5 m pločio pylimas. Jo išorėje iškastas trečias 4 m pločio, 0,9 m gylio griovys. Šlaitai nuo upelių statūs, iki 17 m aukščio. Pylimai centrinėje dalyje, 3 m plotyje nustumti tempiant mišką, grioviai toje vietoje užlyginti. Piliakalnis apaugęs labai tankiais krūmais ir brūzgynais, išaugusiais iškirtus eglyną.

Tyrimai
-------

1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 0,55 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 839 000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Paparčių piliakalnis 6 km | Dainių piliakalnis 18 km | Kernavės piliakalniai 3 km |  |
| Žaslių piliakalnis 14 km |  | Kriveikiškio piliakalnis 2,5 km |
| Kalninių Mijaugonių piliakalnis 17 km | Pipiriškių piliakalnis 17 km | Paalkių piliakalnis 3,5 km  Bielazariškių piliakalnis 7 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 93 (Nr. 364).

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Elektrėnų savivaldybės piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Latviai
15-osios SS grenadierių divizijos transporto ženklas
19-osios SS grenadierių divizijos transporto ženklas
**Latvių legionas** – latvių SS savanorių legionas, Vokietijos kariuomenės latvių karinis junginys per Antrąjį pasaulinį karą.

Istorija
--------

Įkurtas 1943 m. sausio mėn. Buvo sukomplektuota Latvių SS savanorių divizija (nuo 1943 m. spalio 15 d. latvių SS savanorių divizija, nuo 1944 m. birželio 15 d. Waffen SS grenadierių divizija) ir Latvių SS legionas (nuo 1943 m. kovo mėn. – Latvių SS savanorių brigada, nuo 1943 m. spalio 2 d. latvių SS savanorių brigada, nuo 1944 m. gegužės 19 m. Waffen SS grenadierių divizija). Šių karinių junginių aukščiausi vadai ir štabų viršininkai buvo vokiečių karininkai. Latviai buvo pulkų, batalionų, kuopų vadais. Latvių legiono generaliniu inspektoriumi paskirtas generolas R. Bangerskis, štabo viršininku – pulkininkas A. Plensneris.

Kovos
-----

Nuo 1943 m. kovo mėn. Latvių legiono daliniai kovojo su SSRS kariuomene prie Leningrado, Volchovo, Velikajos, Opočkos ir kitur. 1944 m. liepos mėn. jie atsitraukė į Latviją. 19-oji divizija iki 1944 m. spalio kovėsi Vidžemėje prie Lubanos, Cesvainės, Skujenės, Morės, t. p. Kuršo katile – čia žuvo apie 3500 karių. 1945 m. kovo mėn. divizija buvo papildyta apie 2500 tuo metu Vokietijoje dislokuotos 15-osios divizijos karių. 19-ojoje divizijoje 1945 m. gegužės mėn. buvo apie 5200 karių. Dalis jų pasitraukė į Vokietiją arba Švediją, dalis tapo partizanais, kiti pateko į SSRS kariuomenės nelaisvę. 15-oji divizija 1945 m. sausio-kovo mėn. kovojo Vakarų Pomeranijoje. 1945 m. balandžio-gegužės mėn. daug legiono karių pasidavė į nelaisvę sąjungininkams.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gintautas Ereminas. *Latvių legionas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 604 psl.

Literatūra
----------

* A. Ezergailis. *The Latvian Legion: Heroes, Nazis or Victims? A collection of documents From OSS War-Oimes investigation files 1945–1950 m.* – Rīga, 1997.
A U.S. General G. O. „Squier" klasės laivas
**Kariuomenės laivas** (angl. *troopship, troop ship, troop transport, trooper*; rus. *войсковой транспорт*) – laivas, skirtas gabenti kareivius taikos ar karo metu. Konstrukcijos požiūriu kariuomenės laivai yra įprastiniai laivai, neturintys specialios kareivių išlaipinimo įrangos, kokią turi desantiniai laivai, kurie gali išlaipinti karius tiesiai ant neparengto kranto. Kariuomenės laivai pakraunami kareiviais bei kroviniais uoste nuo prieplaukos arba iš mažesnių laivų (baržų, desantinių tenderių).

Istorija
--------

Kariuomenę laivais perveždavo jau antikoje. Senovės Roma, pvz. kariuomenę Reine ir Dunojuje perveždavo specialiais nedideliais irklai ir burėmis varomais laivais *navis lusoria*.

Šiuolaikinių kariuomenės laivų istorija tokia pati ilga kaip ir keleivinių laivų, nes daugelis jūrinių tautų komercinius laivus panaudodavo kariniams poreikiams (juos nuomuodamos ar mobilizuodamos), jei jų karinio jūrų laivyno karo veiksmams nepakakdavo.

XIX a. kariniai laivynai dažnai užsakydavo civilinius vandenynų lainerius, o nuo XX a. pradžios juos ėmė dažyti pilkai ir apginkluoti. Jų greitis, civiliniame panaudojime svarbus kelionės trukmei mažinti, karo tarnyboje leisdavo išvengti povandeninių laivų ir antvandeninių kreiserių atakų. Laineris RMS „Olympic" net sugebėjo taranuoti ir nuskandinti vokiečių povandeninį laivą U-103. Mažesnius ar senesnės konstrukcijos lainerius, kurių greitis buvo mažesnis, lydėdavo konvojaus palyda.

Daugelis didžiųjų jūrinių valstybių XIX a. pabaigoje ir XX a. pradžioje net subsidijuodavo civilinių laivų statybą, kad turėtų garantiją, kad karo metu pakaks kariuomenės laivų. D. Britanijos vyriausybė subsidijavo *Cunard Line* ir *White Star Line* kompanijų lainerių RMS „Mauretania", RMS „Aquitania", RMS „Olympic", HMHS „Britannic". Jie buvo naudojami kaip kariuomenės laivai ar laivai ligoninės.

RMS „Queen Mary" ir RMS „Queen Elizabeth" yra du žinomiausi laineriai, kurie Antrojo pasaulinio karo metais buvo naudojami karo tikslams. Perdaryti į kariuomenės laivus jiedu galėjo pervežti vienu reisu maždaug po 10 tūkst. kareivių.

Žymėjimas
---------

Civilinių laivų žymės *RMS* (*Royal Mail Ship* 'Karališkasis pašto laivas') ar *SS* (*Steamship* 'garlaivis') keičiamos į *HMT* (*Hired Military Transport* 'nuomotas karinis transportas') po to, kai toks laivas perimamas tarnybai D. Britanijos Karališkajame laivyne.

JAV specialių žymių nenaudoja, tad mobilizuotas kariuomenės laivas naudoja žymę *USS* (*United States Ship* 'Jungtinių valstijų laivas').

Istorija XX a. antroje pusėje
-----------------------------

Šaltojo karo metais Jungtinėse Valstijose laineris SS „United States" buvo suprojektuotas taip, kad karo atveju būtų lengvai įrengiamas kaip kariuomenės transportas.

Naujesnis D. Britanijos laineriai RMS „Queen Elizabeth 2" ir SS „Canberra" Folklandų karo metu buvo Karališkojo laivyno rekvizuoti britų kareiviams pervežti.

XX a. pabaigoje kareivius dideliais nuotoliais paprastai gabena karo transporto lėktuvais.

Nuorodos
--------

1. ↑  Pferdehirt B. „The Museum of Ancient Shipping". Nuoroda tikrinta August 3, 2010.
**Kamyšų kalnagūbris** (rus. *Камышовый хребет*) – kalnagūbris Sachalino saloje (Sachalino sritis, Rusija), Vakarų Sachalino kalnų sistemoje. Ilgis apie 400 km. Aukštis iki 1325 m (Sugrįžimo kalnas, rus. *гора Возвращения*), būdingas aukštis 500–1000 m. Piečiau Pojasoko sąsmaukos Kamyšų kalnagūbris pereina į Pietų Kamyšų kalnagūbrį.

Kalnai sudaryti iš skalūnų ir smiltainio. Vyrauja eglių ir kėnių taiga su kurilinės sazos (*Sasa kurilensis*), vadinamos kurliniu bambuku, sąžalynais. Šiuos augalus rusų naujakuriai sutapatino su nendrėmis, iš to kilo ir kalnų pavadinimas (pažodžiui, 'nendrių kalnagūbris').

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 191
2. ↑   К. М. Браславец. *История в названиях на карте Сахалинской области*. – Южно-Сахалинск: Дальневосточное книжное издательство, 1983. – С. 45. – 144 с.
| Padvarių senovės gyvenvietė |
| --- |
|  |
| 

Padvarių senovės gyvenvietėPadvarių senovės gyvenvietė

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°54′40″š. pl. 21°15′13″r. ilg.﻿ / ﻿55.911089°š. pl. 21.253556°r. ilg.﻿ / 55.911089; 21.253556Koordinatės: 55°54′40″š. pl. 21°15′13″r. ilg.﻿ / ﻿55.911089°š. pl. 21.253556°r. ilg.﻿ / 55.911089; 21.253556 |

 |
| Vieta | Kretingos rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Kretingos seniūnija |
| Plotas | 1,62 ha |
| Naudotas | I a. pr. m. e. – VII a. |
| Žvalgytas | 1976, 1992 m. |
| Tirtas | 1977, 1980 m. |
| Registro Nr. | u. k. 12314 / A1653; IP2468A / |

**Padvarių senovės gyvenvietė** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 12314, senas vertybės kodas - A1653, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. IP2468A) – priešistorinė gyvenvietė pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Padvariuose (Kretingos seniūnija), 0,52 km į rytus nuo kelio  **218**  Kretinga–Skuodas , Akmenos upės (Padvarių tvenkinio) kairiajame krante.

Vieta
-----

Įrengta aukštumoje, nusidriekusi šiaurės – pietų kryptimi pailgame plote palei Akmeną. Teritorija ariama. Anotacinio kultūros vertybės ženklo nėra.

Teritorijos plotas – 1,62 ha.

0,14 km į šiaurės rytus yra Padvarių senovės žemdirbystės vieta, 0,27 km į šiaurės vakarus – pilkapynas ir II senovės žemdirbystės vieta.

Tyrimai
-------

1976 m. išaiškino, 1977, 1980 m. tyrinėjo Ignas Jablonskis. 1992 m. žvalgė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas).

Rasta stulpinės konstrukcijos gyvenamųjų ir ūkinių statinių liekanų su židiniais ir ūkinėmis duobėmis, akmeninių trintuvų, smiltainio galąstuvų, degusio molio ir tinko gabaliukų.

Datuojama I a. pr. m. e. pabaiga – VII a. Į pietus aptikta XV – XVII a. kaimavietės kultūrinio sluoksnio liekanų – giliųjų puodyninių koklių ir žiestos keramikos šukių, dalis kaulinės adatos.

1993 m. paskelbta naujai išaiškinamu istorijos ir kultūros paminklu (IP2468A), 2002 m. įrašyta į kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1653), 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ignas Jablonskis. Žmogus ir gamta seniau. - Švyturys - 1978 m. gruodžio 2 d.  
Ignas Jablonskis. Kai kurie žvalgyti archeologiniai paminklai Kretingos ir gretimuose rajonuose. - Lietuvos istorijos instituto rankraštynas. - F. 1, b. 1254. - L. 19 (brėž. L-13)
2. ↑  Kultūros vertybių registras: Padvarių senovės gyvenvietė, Kretingos r. sav. Padvarių k. (Kretingos sen.)

Nuorodos
--------

* Kultūros vertybių registras
**Nacho**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Ignacio 'Nacho' Cases Mora |
| Gimimo data | 1987 m. gruodžio 22 d. (35 metai) |
| Gimimo vieta | Chichonas, Ispanija |
| Ūgis | 175 cm |
| Svoris | 66 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2005–2011  2011–2017  2017–2021  2020  2021  2022– | Sporting Gijón B  Sporting Gijón  AEK Larnaca  → Volos (skol.)  FK Sūduva  Anagénnīsī Derýneia | 071 0(5)177 (10)056 0(3)006 0(0)025 0(0)000 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. sausio 4 d.. |

**Ignasijus „Načas" Kasesas Mora** (*Ignacio 'Nacho' Cases Mora*, g. 1987 m. gruodžio 22 d.) – futbolininkas iš Ispanijos, žaidžiantis saugo pozicijoje. Žaidė Lietuvoje ir 2021 m. sezone atstovavo „Sūduvos" klubui.

Karjera
-------

Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. Žaidė Ispanijos ir Graikijos ekipse. Savo laiku yra atstovavęs La Liga ekipą. Sporting Gijón gretose Primeroje sužaidė 177 susitikimus.

2021 m. atstovavo Sūduvos klubui. 2021 m. A lygoje sužaidė 25 rungtynes ir atliko vieną rezultatyvų perdavimą..

Žaidėjas persikėlė į Kiprą ir atstovavo Antrame divizione rungtyniaujančiam „Anagennisi Derynias" klubui.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2021** | **„Sūduva"** | 25 | 0 |
|

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai
----------

su FK Sūduva
* vicečempionas: 2021 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* transfermarkt
* alyga.lt svetainė
* fksuduva.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* BDfudbol
| Gaskoino upė |
| --- |
|  Gaskoino upė potvynio metu |
| **Ilgis** | 865 km |
| **Baseino plotas** | 76 254 km² |
| **Ištakos** | Koljerio kalnagūbris |
| **Žiotys** | Ryklių įlanka |
| **Šalys** |  Australija |
|  |
|  **Vikiteka** | Gaskoino upė |

**Gaskoino upė** (angl. *Gascoyne River*) – upė Australijos vakaruose, ilgiausia Vakarų Australijos upė. Prasideda trimis ištakomis Koljerio kalnagūbryje. Ties *Three Rivers Station* gyvulininkystės ūkiu šios ištakos susilieja į Gaskoino upę ir teka į vakarus. Įteka į Indijos vandenyno Ryklių įlanką ties Karnarvonu.

Didžiausi intakai: Lajansas, Landoras, Tomo upė.

Didžiąją metų dalį Gaskoino upė būna išdžiuvusi, kartais sausros užsitęsia ir visus metus. Žemupį vanduo pasiekia tik po liūčių (dažnai kyla smarkūs potvyniai).

Upę 1839 m. britų administratorius ir tyrinėtojas Džordžas Grėjus pavadino savo draugo, kapitono Džono Gaskoino garbei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Afrika. Antarktida. Australija. Okeanija*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Gãskoino ùpė.
2. ↑
|  |
| --- |
| New Order |
|  
Koncertas Čilėje (2019 m.) |
| Biografija |
| Kilmė |  Anglija |
| Žanrai | Post-punk, New WaveAlternative dance, HouseTechno, Electropop |
| Aktyvumo metai | 1980-1993, 1998-2007, 2011-dabar |
| Įrašų kompanija | Factory Records (1981–1992)Warner Music (1998–2007) ir Warner padaliniai London Records (1993–2007), Reprise Records ir Qwest Records |
| Nariai |
| Bernard SumnerStephen MorrisGillian GilbertPhil CunninghamBuvęs narys Peter Hook |

**New Order** yra Anglijos roko muzikinė grupė, suformuota 1980 m. iš likusių veiklą nutraukusios grupės Joy Division narių: Bernard Sumner (vokalas, gitara, klavišiniai), Peter Hook (bosinė gitara, elektroniniai būgnai), Stephen Morris (būgnai, klavišiniai). Prie jų netrukus prisijungė Gillian Gilbert (klavišiniai, gitara).

Grupė sujungė post – punk ir elektroninę šokių muziką bei tapo viena iš geriausiai kritikų įvertintų 9 dešimtmečio grupe. Pirmuosius metus veikla buvo temdoma Joy Division įvykių (grupė nutraukė veiklą nusižudžius dainininkui Ian Curtis), tačiau grupė sugebėjo užsitvirtinti poziciją šokių muzikos srityje, bei neretai laikomi padarę didelę įtaką alternatyviojo roko bei šokių muzikos raidai.

1993–1998 New Order padarė pertrauką veikloje, nes nariai tuo laikotarpiu dalyvavo įvairiuose kituose projektuose. 2001 m. išleido *Get Ready*, pirmąjį albumą po aštuonerių metų. 2005 m. dėl šeimyninių priežasčių išėjusią Gilbert pakeitė Phil Cunningham (gitara, klavišiniai). 2007 m. Peter Hook pareiškė, kad jis ir Bernard Sumner neketina toliau dirbti kartu, ir birželio 20 d. grupė oficialiai paskelbė išsiskirstanti. Vėliau atsikūrė be bosisto Peter Hook, į sudėtį grįžo Gillian Gilbert. 2015 m. išleistas 10-asis grupės studijinis albumas „Music Complete".

Diskografija
------------

Žr. New Order discography

Nuorodos
--------

* Oficiali New Order svetainė (įrašų kompanijos) Archyvuota kopija 2006-04-02 iš Wayback Machine projekto.
* New Order online, pusiau oficiali grupės palaikoma svetainė
* New Order Net (fanų svetainė)