recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kas yra kas Lietuvoje** – projektas, kurio tikslas – Lietuvos visuomenės, jos žmonių ir laimėjimų pristatymas.

Žinynai „Kas yra kas Lietuvoje" leidžiami nuo 1995 m. inicijuoti bendraautorių Jono Vitkausko ir Vaidonės Tamošiūnaitės. Saulius Jovaišas buvo pirmo leidimo **„**Kas yra kas Lietuvoje 95/96**"** vyresniuoju redaktoriumi ir visuomenės struktūros rodyklės sudarytoju.  2019 m. projektą tęsia UAB „Kas yra kas Lietuvoje" ("Leidybos studija" grupės įmonė).

Kas yra kas Lietuvoje 20/21
---------------------------

Naujausias žinyno leidimas „Kas yra kas Lietuvoje 20/21" išleistas 2022 m. pradžioje. Leidinyje pristatoma išsami 2021 m. Lietuvos valstybės sąranga – 11 svarbiausių visuomenės gyvenimo sričių, 25 verslo sektoriai, 7000 įtakingiausių ir savo srityse daugiausia pasiekusių Lietuvos žmonių biografijų, apie 500 reikšmingiausių institucijų ir 1500 didžiausių verslo įmonių. 

Publikuotas dviem formatais: klasikinis spausdintas leidinys ir elektroninė versija internete www.kasyrakas.lt

Chronologija
------------

* Kas yra kas Lietuvoje 95/96
* Kas yra kas Lietuvoje 97/98
* Kas yra kas Lietuvoje 2000
* Kas yra kas Lietuvoje 2002
* Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai 2004
* Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai 2006
* Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai 2008
* Kas yra kas Lietuvoje 2009. Auksinis Tūkstantmečio leidimas („Tūkstantmečio žmonės")
* Kas yra kas Lietuvoje 2015
* Kas yra kas Lietuvoje 2018
* Kas yra kas Lietuvoje 20/21

Regioniniai žinynai
-------------------

* KYK Serija „10 Lietuvos regionų" (po vieną leidinį kiekvienai apskričiai)
* Serija „Kraštiečiai"

Specializuoti žinynai
---------------------

* Kas yra kas Lietuvoje. Švietimas ir studijos
* Kas yra kas Lietuvoje. Medicina
* Kas yra kas. Lietuvos moterys
* Kas yra kas Lietuvoje. Verslas ir vadyba
* Apybraižų rinkinys „Lietuvos verslo istorija"

Elektroninė žinyno versija
--------------------------

Elektroninė žinyno versija skelbiama portale www.kasyrakas.lt

E-versijoje - Lietuvos visuomenės sąranga, svarbiausių Lietuvos žmonių biografijos, reikšmingiausios institucijos ir didžiausios verslo įmonės.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė


1. ↑  S.Jovaišas į UAB "M-1" atėjo iš leidybos - buvo vienas iš projekto "Kas yra kas Lietuvoje" pirmo leidimo bendraautorių. Skaitykite daugiau: https://www.delfi.lt/verslas/medija/atsistatydino-uab-m-1-generalinis-direktorius-2803332 / Nuoroda tikrinta: 2023-04-14.
**Balys Valušis** (arba ***Boleslovas Valiušis***; 1867 m. liepos 12 d. Inkilų k. Pabaisko valsčius, Ukmergės apskritis – 1952 m. lapkričio 26 d. Kaune), vargonininkas, chorvedys ir knygnešys.

Biografija
----------

Balys Valušis
Mokėsi Ukmergės keturklasėje mokykloje, bet dėl tėvo mirties mokslą nutraukė ir išmoko vargonininko amato. 1882–1884 m. vargonininkavo Molėtuose ir platino draudžiamą lietuvišką spaudą. 1889 išvyko į Varšuvą pasitobulinti vargonininkų mokykloje. Grįžęs į Lietuvą, 1900 m. pradėjo vargonininkauti Kuktiškių parapijoje ir tęsė knygų platinimo darbą. 1901–1904 m. vargonininkavo Švenčionėliuose, o 1905–1913 m. Valkininkuose.

Čia suorganizavo didelį chorą, jį mokė giesmių ir dainų. Choras 1906 m. dalyvavo M. Petrausko operos „Birutė" ir dramos „Kęstutis" pastatymuose Vilniuje. Vilniaus dienraštis „Lietuvos žinios" 1911 m. birželio 14 d. rašė, kad "šiomis dienomis Valkininkų choras, vedamas vietinio vargonininko B. Valiušio buvo atvažiavęs Vilniun ir pridainavo keletą lietuviškų dainelių fonografan". Tai buvo pirmosios Lietuvoje įrašytos patefono plokštelės, tais pačiais metais išleistos Londono "The Gramophone company" su "Zonophone" prekiniu ženklu. Be koncertų, choras rengdavo vaidinimus, gegužines ir skleidė lietuvybę. 1913 m. B. Valusis persikėlė į Vabalninką ir įkūrė pučiamųjų instrumentų orkestrą. 1915 m. pasitraukęs į Maskvą, iš lietuvių pabėgėlių subūrė chorą. Paskui išvyko į Kaukazą – Jekaterinodarą. 1918–1926 m. gyveno ir dirbo Vilniuje, o vėliau Kaune. Surinko daug lietuvių liaudies dainų, tautosakos ir retų lietuviškų žodžių. Dar 1908 m. su prof. A. R. Niemiu važinėjo rinkdami tautosaką.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Meinutasair. *Maigh Nuaden*angl. *Maynooth* |
| --- |
| *Meinutas* |
|  |
| 

MeinutasMeinutas

53°22′53.65″ š. pl. 6°35′27.53″ v. ilg.﻿ / ﻿53.3815694°š. pl. 6.5909806°r. ilg.﻿ / 53.3815694; 6.5909806﻿ (Meinutas)Koordinatės: 53°22′53.65″ š. pl. 6°35′27.53″ v. ilg.﻿ / ﻿53.3815694°š. pl. 6.5909806°r. ilg.﻿ / 53.3815694; 6.5909806﻿ (Meinutas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Airijos vėliava Airija |
| **Grafystė** | Kildero grafystė |
| **Provincija** | Lensteris |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 14 585  |
| **Altitudė** | 48 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Meinutas |

**Meinutas** (air. *Maigh Nuaden*; angl. *Maynooth*) – universitetinis miestelis šiaurės Kildero grafystėje, Airijoje. 13 617 gyventojų (2011 m. duomenys). Nepaisant didelio studentų skaičiaus, pagal dydį – pentas grafystėje. Meinute įsikūrę: Meinuto universitetas (angl. *Maynooth University*), Popiežiaus universitetas (angl. *Pontifical University*) ir Airijos katalikų seminarijos šv. Patriko koledžas.

Miestelis įsikūręs šalia R148 kelio, tarp Leikslipo ir Kilkoko. Per Meinutą nutiesta geležinkelio linija jungianti Dubliną ir Slaigo.
Koordinatės: 56°00′40″š. pl. 22°22′20″r. ilg.﻿ / ﻿56.0112°š. pl. 22.3722°r. ilg.﻿ / 56.0112; 22.3722

|  |
| --- |
| **Eigirdžių pagrindinė mokykla** |
| Eigirdžių pagrindinė mokykla herbasEigirdžių pagrindinė mokykla herbas |
| Eigirdžių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Gedimino g. 16, Eigirdžiai |
| **Direktorius(-ė)** | Danutė Juškienė |
| **Mokinių skaičius** | 124 |
| **Įkūrimo data** | 1905 m. |
| **Uždarymo data** | 2020 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 18 |

**Telšių rajono Eigirdžių pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Telšių raj. Eigirdžiuose, Gedimino g. 16, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190582494. Steigėjas Telšių rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Mokyklai – 100 metų
1905 m. Eigirdžiuose atidaryta pradžios mokykla. Vėliau veikė septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, o nuo 2000 m. – pagrindinė mokykla.

2013 m. mokėsi 86 mokiniai, o 2020 m. – 44.

2020 m. mokykla uždaryta, jos pastatas buvo perduotas Degaičių seniūnijai. Pirmame buvusios mokyklos aukšte įsikūrė Vaikų dienos centras, biblioteka, medicinos punktas.

Direktoriai
-----------

* Danutė Juškienė

Išnašos
-------

1. ↑  Telšių r. Eigirdžių pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-29).
2. ↑  „Kitokia šventė Eigirdžių mokykloje". Tzinios.lt. Nuoroda tikrinta 2022-04-24.
3. ↑  „Uždaromos mokyklos: politikai pritariamai linksi galvomis". Kalvotoji Žemaitija. Nuoroda tikrinta 2022-04-24.
4. ↑  „Buvusioje Eigirdžių mokykloje – didelė avarija". Tzinios.lt. Nuoroda tikrinta 2022-04-24.
| ***Kas aš*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Who Am I – Kein System ist sicher |
| Kilmės šalis |  Vokietija |
| Režisierius | Baran bo Odar |
| Vaidina | Tom Schilling  Hannah Herzprung  Trine Dyrholm |
| Metai | 2014 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 105 min. |
| Kalba | vokiečių ir anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Kas aš** (vok. *Who Am I – Kein System ist sicher*) – 2014 m. sukurta kriminalinė drama apie kompiuterių įsilaužėlius. Interneto svetainėje „Rotten Tomatoes" juosta vertinama 74% teigiamų atsiliepimų.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Į Europolo biurą pas tyrėją Haną Lindberg atėjęs prisipažinti Bendžaminas Engelis prisistato kompiuterių įsilaužėliu ir pasakoja jai savo istoriją.

Bendžaminas visą laiką buvo neišsiskiriantis ir nepastebimas vaikinas, kurį augino senelė ir kuris daugybę laiko praleisdavo prie kompiuterio, o pinigų užsidirbdavo išvežiodamas picas. Kartą atvežęs picą, jis sutiko buvusią klasiokę Mari ir nugirdo, jog ši niekaip negali išlaikyti egzamino universitete. Norėdamas padėti, jis įsilaužia į universiteto serverį, tačiau yra sučiumpamas ir nubaudžiamas 50 valandų viešųjų darbų. 

Čia Bendžaminas susipažįsta su kitų įsilaužėliu Maksu, kuris savo ruožtu supažindina su savo draugais Štefanu ir Polu. Grupė, pasivadinusi CLAY, pradeda vykdyti įvairias kiber atakas, turėdami vieną tikslą – padaryti įspūdį MRX, paslaptingam hakeriui, visų įsilaužėlių dievaičiui. Galiausiai jie įvykdo antpuolį prieš saugumo tarnybos sistemą, negana to, Bendžaminas pavagia slaptųjų agentų duomenis ir, norėdamas įsiteikti, perduoda juos MRX. Jau kitą dieną vienas iš hakerių bendruomenės randamas negyvas, kas verčia įtarti, kad MRX prekiauja informacija su rusų spec. tarnybomis. Dabar MRX stengiasi išsiaiškinti CLAY tapatybes, o jį patį ir jo bendrus FRI3NDS persekioja Europolas su Hana Lindberg.

CLAY, MRX pageidavimu, apsiima įsilaužti į Europolo sistemą ir paskleisti ten virusą, tuo pačiu tikėdamiesi išsiaiškinti MRX tapatybę, tačiau nesugeba jo pergudrauti. Kai Bendžaminas grįžta į viešbutį, kuriame jie slėpėsi, randa kitus grupės narius nužudytus. Dabar jis nusprendžia pasiduoti Europolui, žadėdamas padėti suimti MRX mainais į liudininkų apsaugos programą.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Tom Schilling – Bendžaminas Engelis
* Elyas M‘Barek – Maksas
* Hannah Herzprung – Mari
* Trine Dyrholm – Hana Lindberg
* Wotan Wilke Mohring – Štefanas
* Antoine Monot Jr. – Polas
* Leonard Carow – MRX

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

* Bambi apdovanojimas – geriausias filmas
* Bavarijos filmų festivalis – geriausias režisierius
* German Camera apdovanojimas – geriausia kinematografija
* Vokietijos filmų apdovanojimai – geriausias montažas, geriausias garsas

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Who". *rottentomatoes.com*. Nuoroda tikrinta 2021-04-29.
**Mokslinė archeologijos komisija**, *Mokslinė archeologinė komisija* – Lietuvos ekspertinė ir patariamoji archeologijos paveldo apsaugos institucija prie Kultūros paveldo departamento.

Komisija
--------

Veikia nuo 1997 m. Komisiją sudaro 9 asmenys: 7 renkami, mokslinius laipsnius turintys ir archeologijos srityje dirbantys mokslininkai archeologai ir 2 skiriami, paminklų apsaugos specialistai. Komisijos darbą organizuoja kasmet renkamas pirmininkas.

Veikla
------

Pagrindinės darbo kryptys: tvirtina tiriamų archeologijos vietų sąrašus, atlieka parengtų archeologijos tyrimų programų ekspertizes ir tvirtina šių tyrimų programas, išduoda leidimus atlikti archeologinius tyrimus, skiria ekspertus archeologijos ataskaitoms vertinti, svarsto archeologijos tyrimų ataskaitas, sprendžia dėl archeologinių tyrimų kilusius ginčus, teikia siūlymus dėl archeologijos paveldo apsaugos tvarkos pakeitimo arba papildymo. 1997–2008 m. A patvirtino apie 3000 tyrimų programų, išdavė tiek pat archeologijos tyrimų leidimų, apsvarstė ir priėmė apie 2500 archeologijos tyrimų ataskaitų, pateikė įvairių siūlymų archeologijos paveldo apsaugai ir propagavimui gerinti.

Pirmininkai
-----------

* Gintautas Zabiela – 1997–1998 m. 2001–2002 m.2005-2012 m.
* Aleksiejus Luchtanas – 1999 m.
* Vytautas Kazakevičius – 2000 m. 2012 - iki dabar.
* Algimantas Merkevičius – 2003 m.
* Mykolas Michelbertas – 2004 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gintautas Zabiela. *Mokslinė archeologijos komisija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 339 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Varinė 1/4 anos. Moneta nukalta Britų Rytų Indijos kompanijos (*British East India Company*) 1835 m.
**Ana** (hindustani आना *ānā*) – senas Indijos piniginis vienetas.

Ana buvo lygi 1/16 rupijos arba 4 paisoms (angl. *paise*) ar 12 pajų (angl. *pies*).
  
Terminas *ana* yra musulmoniškosios monetų sistemos dalis. Monetos pavadinimas tėra istorinis nuo 1957 m. kai Indijos pinigų sistema tapo dešimtaine. Kartais 50 paisų pavadina *8 anomis* (hind. atthanni; tamil. ettu anna ), o 25 paisas – *4 anomis* (hind. chawanni; tamil. naal anna ).

Anos buvo:

* sidabrinės – 2 anų moneta
* varinės – 1 anos, 1/2 anos ir 1/4 anos monetos.

Žodis *ana* Indijoje dažnai reiškia 1/16. Indijos anglų kalboje pasakymas „dvi anos tamsaus kraujo" (*two annas of dark blood*) reiškia *oktoroną*, „dviejų anų galopas" (*eight – anna gallop*) – pusinį galopą.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Apie kitas kasas skaitykite Kasa (reikšmės).*
Įvairios kasos muziejuje Gifu pilyje
**Kasa** (jap. 笠) – tradicinė japoniška skrybėlė.

Skrybėlės rūšį nurodo žodis prieš jap. kasa, ir tuomet *kasa* virsta į *gasa*.

Budistų vienuoliai nešiojo iš ryžių šiaudelių nupintas dideles dubenėlio ar grybo kepurės pavidalo skrybėles. Jos neturėjo smaigalio kaip ryžių augintojo skrybėlė ar išilginės briaunos viršuje kaip kelioninė samurajų skrybėlė. Didelė vienuolio skrybėlė dengia viršutinę veido pusę ar du jo trečdalius. Taip vienuolius būdavo sunku atpažinti, jie galėdavo keliauti netrukdomi kitų žmonių žvilgsnių.

Kasų tipai
----------

* *Amigasa*
* *Fukaamigasa*
* *Jingasa*
* *Sandogasa*
* *Sugegasa* (kūginė kasa, ryžių augintojų kasa)
* *Torioigasa*
* *Takuhatsugasa* (budistų vienuolių kasa)
* *Yagyūgasa*
* *Roningasa*
* *Ajirogasa'*

Galerija
--------

* Budistų vienuolis su takuhatsugasaBudistų vienuolis su *takuhatsugasa*
* Sugegasa - kūginė kasa, kitaip ryžių augintojų kūginė skrybėlė*Sugegasa* - kūginė kasa, kitaip ryžių augintojų kūginė skrybėlė
* Elgetaujantis vienuolis su komusōElgetaujantis vienuolis su *komusō*
* Moterys Awa šokių šventėje dėvi būdingas tam šokiui skrybėlesMoterys *Awa* šokių šventėje dėvi būdingas tam šokiui skrybėles
Ana Frank (1940)
**Ana Frank** (*Anne Frank*, tikr. *Annelies Marie Frank*; 1929 m. birželio 12 d. Frankfurte prie Maino, Vokietijoje – 1945 m. kovo mėn.) – žydų mergaitė, Holokausto auka, žymi dėl po mirties išpopuliarėjusio dienoraščio „Anos Frank dienoraštis".

Atėjus į valdžią Hitleriui, Frankų šeima emigravo į Amsterdamą. Bet žydų persekiojimai po Nyderlandų okupacijos prasidėjo ir čia. Iš pradžių Frankų šeima glaudėsi ankštoje slėptuvėje, įrengtoje už Anos tėvo firmos kontoros. Kažkam išdavus slėptuvę, šeima atsidūrė koncentracijos stovykloje. Ana mirė 1945 m. kovo pradžioje, nesulaukusi šešiolikos metų, Bergeno-Belzeno koncentracijos stovykloje. (Nors iki stovyklos išlaisvinimo buvo likęs tik vienas mėnuo.) Taip pat koncentracijos stovykloje žuvo jos sesuo ir mama. Anos Frank dienoraštį išleido jos tėtis Otas Frankas.

Ana Frank dienoraštį pradėjo rašyti būdama vos trylikos metų. Tada Ana Frank jį gavo gimtadienio proga. Mergaitė dienoraštyje aprašė kiekvieną savo gyvenimo dieną. Ji turėjo maždaug trimis metais vyresnę seserį Margo, su kuria sutarė nekaip.

Pirmąjį Anos Frank dienoraščio leidimą, jos tėtis Otas Frankas leido išleisti prieš tai išėmęs asmenines, intymias vietas, kurių nenorėjo viešinti dėl savo dukros privatumo išlaikymo. Tačiau antrame leidime Otas Frankas leidėjams davė originalą, su visomis detalėmis, norėdamas atskleisti tikrąsias to meto žydų gyvenimo sąlygas.

Amsterdame įsteigtas Anos Frank muziejus, kuris yra vienas populiariausių Nyderlanduose.

Dienoraščio leidimas lietuvių kalba
-----------------------------------

* Ana Frank „Dienoraštis". – Vilnius: Alma littera, 2010.

Išnašos
-------

1. ↑  Anne Frank House Museum Amsterdam, Amsterdam Tips, 2020 m. vasario 12 d. Nuoroda tikrinta 2020-05-12.

Šaltiniai
---------

* Diana Gancevskaitė, *Prieš 70 metų išleistas Anos Frank „Dienoraštis"*  Archyvuota kopija 2020-11-25 iš Wayback Machine projekto. Rubinaitis, Vaikų literatūros informacijos svetainė, 2017 m. birželio 25 d. Nuoroda tikrinta 2021-03-02.
Kasandros pusiasalis (senasis pavadinimas – *Palenė*) Chalikidėkje
**Kasandros pusiasalis** (gr. Κασσάνδρας), *Palenė* (antikinis pavadinimas; gr. Παλλήνη) – labiausiai vakarinis pusiasalis iš trijų Chalkidikės „pirštų", kyšantis į Egėjo jūrą.

Senoviniai pavadinimai yra **Palenė** (gr. Παλλήνη), Flegra (gr. Φλέγρα)

Pagal graikų mitologiją jame vyko susirėmimai tarp dievų ir titanų.

Pusiasalis pasižymi geromis žiemos ganyklomis avims ir galvijams, jo žemės ūkio produkcija yra grūdai, vilna, medus, vaškas, šilkverpių vikšrai.

Senovėje Palenėje buvo tokie miestai kaip *Sane*, Mendė, *Scione*, *Therambos*, *Aege*, Neapolis, *Aphytis*, kurie buvo Eretrijos kolonijos (visiškai ar iš dalies). Strabonas I a. pr. m. e. minėjo penkis Palenės miestus – *Cassandreia*, *Aphytis*, Mendė, *Scione* ir *Sane*).

Išnašos
-------

1. ↑  Herodotus. *Histories*, vii. 123.
2. ↑  Pind. *Nem.* i. 100, *Isthm.* vi. 48; Apollod. i. 6. § 1; Lycophron 1408; Strabo vii. p. 330; Steph. B. *s. v.*
3. ↑  William Martin Leake, *Northern Greece*, vol. iii. p. 163.
4. ↑  (VII.27 Fragments)
| Medaliai |
| --- |
| Ana Maria Popescu |
| Moterų fechtavimasis |
| **Atstovaujant:  Rumunija**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2016 Rio | Komanda |
| **Sidabras** | 2008 Pekinas | Špaga |
| **Sidabras** | 2020 Tokijas | Špaga |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2010 Paryžius | Komanda |
| **Auksas** | 2011 Katanija | Komanda |
| **Sidabras** | 2015 Maskva | Komanda |
| **Sidabras** | 2018 Usis | Špaga |
| **Bronza** | 2002 Lisabona | Špaga |
| **Bronza** | 2011 Katanija | Špaga |
| **Bronza** | 2013 Budapeštas | Komanda |

**Ana Marija Popesku** (*Ana Maria Popescu*, g. 1984 m. lapkričio 26 d. Bukarešte) – Rumunijos fechtuotoja, kuri specializuojasi špagos rungtyse. Olimpinė čempionė.

Biografija
----------

Savo debiutinėse 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse rumunė liko 16-oje vietoje. 2006 m. kartu su Rumunijos rinktine pelnė Europos čempionato aukso medalį komandinėje rungtyje.

2008 m. vasaros olimpiadoje pasiekė finalą, bet pralaimėjo vokietei Britta Heidemann ir pelnė sidabro medalį. 2010 m. pasaulio čempionate iškovotas pirmasis aukso medalis. 2013 m. sportininkė pirmą kartą tapo Europos čempione individualioje rungtyje. 2015 m. Europos žaidynėse pelnyti du aukso medaliai.

2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Rumunijos atstovė liko 9-oje vietoje individualioje rungtyje, bet komandinėje įskaitoje kartu su Rumunijos nacionaline komanda pelnė aukso medalius.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Popescu finale pralaimėjo Kinijos atstovei Sun Yiwen ir antrą kartą tapo olimpine vicečempione.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Olympedia svetainėje
Žaidimo „Kas laimės milijoną?" logotipas

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**„Kas laimės milijoną?"** – populiariausias pasaulyje televizijos žaidimas, kuriame už teisingus atsakymus į palaipsniui sunkėjančius klausimus laimimi pinigai.

Apie žaidimą
------------

Žaidimą sugalvojo Jungtinės Karalystės kompanija *CELADOR International Limited* dar 1998 metais. Tikslus jo pavadinimas yra „Kas nori būti milijonieriumi?" („Who wants to be a millionaire?"). Pirmą kartą jis buvo parodytas ITV (Didžioji Britanija) kanalu 1998 m. rugsėjo 1 d. Per vienerius metus jis labai išpopuliarėjo, licencijas rodyti šį žaidimą nupirko daugiau nei 100 šalių.

Dabar yra keli žaidimo formatai:

* klasikinis (koks buvo rodytas Lietuvoje);
* šeimyninis (kai žaidžia ne vienas žaidėjas, bet pora) ir kt.

### Lietuvoje

Žaidimas Lietuvoje pradėtas rodyti 2002 metų gegužės 16 d, pavadinimu „Kas laimės milijoną", o ne originalaus pavadinimo naudojamo kitose šalyse vertimu, nes tuo metu Lietuvoje per TV4 (vėliau Baltijos televizija) kanalą jau buvo rodomas kitas savo turiniu nepanašus žaidimas pavadinimu „Kas taps milijonieriumi?". Jis buvo rodomas kiekvieną ketvirtadienį per TV3, paskutinį kartą parodytas 2005 m. rugpjūčio 18 d. Šis žaidimas filmuotas ARTeta video studijoje, kuri kelis kartus buvo atnaujinama. Laidą iš pradžių vedė Henrikas Vaitiekūnas, o paskui jo vietą užėmė Vytautas Kernagis. 

Didžiausia laimėta suma – 64 000 Lt (18 550,72 €). Daugiausia kartų buvo laimėta po 1000 Lt (289,86 €).

Žaidimo taisyklės
-----------------

Iš aštuonių žaidėjų išrenkamas vienas, kuris kovos dėl vieno milijono litų. Tai daroma per atrankinį turą – žaidėjams pateikiamas klausimas ir keturi atsakymų variantai, kuriuos reikia surikiuoti nurodyta tvarka. Greičiausiai tai padaręs žaidėjas ir eina į rato vidurį.

Toliau šis žaidėjas atsakinėja į įvairių rūšių klausimus, prie kiekvieno klausimo pateikiami keturi atsakymo variantai, iš kurių tik vienas yra teisingas. Kad laimėtų milijoną, žaidėjas turi atsakyti į 15 klausimų. Kuo didesnė laimėjimo suma, tuo sudėtingesnis klausimas.

Vieną kartą per žaidimą galima pasinaudoti trimis pagalbos:

* *vienas iš dviejų* – kompiuteris panaikina 2 neteisingus atsakymus;
* *skambutis draugui* – skambinama žaidėjo draugui ir klausiama jo nuomonės dėl užduoto klausimo;
* *salės pagalba* – salėje esantys žmonės reiškia savo nuomonę spausdami mygtukus savo pultuose.

Kai žaidėjas nežino teisingo atsakymo, jis gali paimti jau laimėtus pinigus ir pasitraukti iš tolesnio žaidimo. Jei žaidėjas pateikia neteisingą atsakymą, jis nukrenta iki nesudegančios sumos, iki kurios jis spėjo prieiti (jei žaidėjas jau atsakė į 5-ąjį klausimą – jis gauna ne mažiau 1000 Lt, jei žaidėjas jau atsakė į 10-ąjį klausimą – jis gauna ne mažiau 32 000 Lt).

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Šis straipsnis yra tapęs savaitės straipsniu. |
| ***Kas yra kas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Flic ou voyou |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Georges Lautner |
| Vaidina | Jean-Paul Belmondo  Marie Laforet  Venantino Venantini  Michel Galabru |
| Metai | 1979 |
| Žanras | veiksmo |
| Trukmė | 107 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Kas yra kas** (pranc. *Flic ou voyou*) – 1979 m. Prancūzijoje sukurta veiksmo komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jean-Paul Belmondo – Antonijas Čerutis
* Georges Geret – Teodoras
* Julie Jezequel – Šarlotė
* Jean-Francois Balmer – inspektorius Masardas
* Venantino Venantini – Mario
* Marie Laforet – Edmunda
* Michel Galabru – komisaras Grimas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Nicoje kartu su prostitute nužudomas policijos komisaras, žinomas dėl savo ryšių su nusikaltėlių gaujomis. Netrukus mieste pasirodo Antonijus Čerutis – ekstravagantiškai besirengiantis ir prabangiu automobiliu važinėjantis vyras, prisistatantis nužudytosios prostitutės broliu. Iš tiesų tai po priedanga dirbantis policijos komisaras Borovicas, atsiųstas iš Paryžiaus, kad galiausiai nutrauktų vietinės policijos savivalę. Ne visai teisėti komisaro metodai netrunka patraukti tiek nusikaltėlių, tiek policininkų dėmesį.

Apdovanojimai
-------------

* Jupiterio apdovanojimas – geriausias užsienio aktorius (J.-P. Belmondo)
Koordinatės: 54°51′31.44″ š. pl. 23°52′52.26″ r. ilg.﻿ / ﻿54.8587333°š. pl. 23.8811833°r. ilg.﻿ / 54.8587333; 23.8811833

Parko informacinis stendas
Parko susirinkimų vieta
„Žydintis" parko tvenkinys
**Naugardiškių parkas** – parkas, esantis Naugardiškėje, Kauno miesto pietinėje dalyje Aleksoto seniūnijoje, iš vienos pusės netoli judrios Veiverių gatvės, iš kitos – šalia Kauno tvirtovės 2-ojo forto. 2,3 ha dydžio parko teritorija yra ištęstos stačiakampės formos, ribojamos Mokolų, Aukštažio ir Valtapilės gatvių.

Istorija
--------

Anksčiau Naugardiškė buvo priskiriama Kauno rajonui. Kaime buvusi žemė priklausė tuometiniam Mičiurino tarybiniam ūkiui-technikumui. Kai 1959 m. technikumas parengė šios vietovės planą, jame dabartinės parko teritorijos vietoje buvo projektuojami žalieji plotai. Dabartinis parko plotas buvo paliktas vietos gyventojams rūpintis ir prižiūrėti. Čia naujakuriai pasodino daugybę medelių, iškasė tvenkinį. Dalį sodinukų parūpino technikumas, o vėliau juos pirko ir sodino patys gyventojai. Nepaisant sovietinės ir kitų valdžių užmojų panaudoti teritoriją kitiems tikslams (gretimo Narsiečių kvartalo projektavimas, sprendimas grąžinti parko teritoriją žemės savininkui ir pan.), vietos bendruomenės pastangomis parkas buvo išsaugotas. Oficialų statusą įgijo 2001 m.

Parkas
------

Gyventojai ypač didžiuojasi ketvirčio amžiaus senumo 70 ąžuolų grupe. Taip pat auga maumedžiai, kaštonai ir kiti medžiai. Yra keli nedideli tvenkiniai, ypač mėgstami vandens paukščių. Įrengti modernūs sporto treniruokliai, kultūrinių renginių aikštelė su pakyla. Pastatyta medinė skulptūra „Dainuoju Lietuvai" Lietuvos tūkstantmečio vardui paminėti (aut. tautodailininkas Algirdas Sakalauskas).

Šaltiniai
---------

1. ↑   Sporto treniruokliai Naugardiškės parke
2. ↑   Naugardiškių parko skulptūra

Nuorodos
--------

* Naugardiškių parko renginiai
* Kova dėl Naugardiškių parko išsaugojimo
* Parkas *efoto.lt* portale
| **Tricholoma gausapatum** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Baltikas  *( Tricholoma)* |
| Rūšis: | Pilkšvarudis baltikas  *( Tricholoma gausapatum)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Pilkšvarudis baltikas** (lot. *Tricholoma gausapatum*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Lapuočių, spygliuočių miškai, parkai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė rusva, paviršius šiurkštus, kotas baltas.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 3–7 cm skersmens, jauna - kūgiška, vėliau - paplokščia, su gūbreliu, šerpetuota, žvyneliuota, pilkai ruda, plona, trapi, kartais suskeldėjusiais kraštais. Lakšteliai platūs, tankūs, pilkšvi, priaugtiniai. Kotas 5–10×0,5–1,5 cm, baltas, plaušuotas, su nežymios žiediškos liekanos ruoželiu. Trama plona, pilkšva, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 7–9×4–5 μm.

**Būdingi požymiai:** auga mažomis grupelėmis ar pavieniui, vaisiakūniai trapūs.

Labai panašus gelsvėjantysis baltikas, tik šis skiriasi trapesniais, gležnesniais ir gelsvėjančiais vaisiakūniais.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 147 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Katono statula Luvro muziejuje. Katonas ruošiasi nusižudyti, skaitydamas Platono pateiktą Sokrato mirties aprašymą.
**Markas Porcijus Katonas** (lot. *Marcus Porcius Catō*, dar žinomas kaip **Katonas Jaunesnysis**, lot. *Cato Minor*, 95 – 46 m. pr. m. e.) – sen. Romos respublikos politikas ir stoikas, išgarsėjęs nepaperkamumu, principingumu ir užsispyrimu.

65 m. pr. m. e. Katonas tapo kvestoriumi ir senatoriumi. Jis palaikė optimatų partiją.
63 m. pr. m. e. buvo išrinktas plebėjų tribūnu ir po metų kartu su Ciceronu sužlugdė Katilinos sąmokslą. Vėliau Katonas kovojo prieš triumviratą, o šiam žlugus, palaikė Pompėjų kovoje prieš Cezarį.

Pilietiniame kare Farsalo mūšyje Cezariui įveikus Pompėjų, Katonas kartu su Metelu Scipionu pasitraukė į Afriką, kur vėl surinko armiją. Tapso mūšyje 46 m. pr. m. e. skaičiumi mažesni Cezario legionai sumušė Metelo Scipiono vadovaujamą kariuomenę, ir priešingai nei jam įprasta, Cezaris įsakė nužudyti tiek pasidavusį Metelą, tiek jo pasidavusius karius.

Pats Katonas mūšyje nedalyvavo, ir sužinojęs apie galutinę Cezario pergalę, pasirinko savižudybę nesuteikdamas Cezariui garbės dovanoti jam gyvybės suteikiant nugalėtojo malonę.
| **Russula aeruginea** |
| --- |
| Pilkšvažalė ūmėdė (*Russula aeruginea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Ūmėdė  *( Russula)* |
| Rūšis: | Pilkšvažalė ūmėdė  *( Russula aeruginea)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Pilkšvažalė ūmėdė** (*Russula aeruginea*) – ūmėdžių (*Russula*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutinio didumo. Kepurėlė 7-10 cm skersmens, jauna pusrutuliška, gaubta, senų paplokščia, horizontali, kartais neryškiai įdubusi, žalsva, pilkai žalia, sausa, drėgnu oru lipni, odelė lengvai lupasi iš centro. Lakšteliai balti vėliau gelsvi, geltoni, tankūs, trapūs, gležni. Kotas 3-6 cm ilgio, 1-2 cm storio, baltas, kietas, į pagrindą smailėjantis.
Trama balta, stangri, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 6-9 x 5-7 μm.

Auga liepos–rugsėjo mėnesiais beržynuose, miškuose po beržais. Labai dažna. Valgoma, IV kategorijos. Iš visų ūmėdžių ši labiausiai panaši į žalsvąją musmirę, todėl reikia būti ypač atsargiems.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vincentas Urbonas. *Grybai*. Vilnius: Mokslas, 1986. p. 90.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pilkšvažalė ūmėdė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Samuelis patepa Dovydą karaliumi. Iliustracija iš Ingeborg-Psalter
**Samuelis**, **Shmu’el** (hebr. ‏שמואל‏‎) – Senojo Testamento pranašas, Elkanos ir Onos sūnus, paskutinis Izraelio teisėjas ir pirmasis pranašas. Pirmoji Samuelio knyga pasakoja apie Samuelio darbus ir gyvenimą. Samuelis gyveno maždaug XI a. pr. m. e. Samuelis valdė Izraelį per visą savo gyvenimą, užtikrino taiką. Pasenęs savo sūnus paskyrė teisėjais. Teigiama, kad žmonės nesijautė laimingi ir reikalavo karaliaus. Iš pradžių Samuelis tam priešinosi, bet Dievas liepė jam patepti karaliumi Saulių. Kai Saulius nepakluso Dievui, Samuelis patepė karaliumi Dovydą.

Teigiama, kad Samuelio gimimu Dievas atsiliepė į nuoširdžią Onos maldą. Atsilygindama ji tesėjo pažadą Dievui ir atidavė Samuelį į Silo šventyklą auklėti kunigui Heliui.

Pasakojama, kad kartą naktį Dievas pranešęs Samueliui, kad Helio šeima bus nubausta už sūnų piktadarybes. Kai Helis mirė, Samuelio reikalai pablogėjo. Izraelį buvo užkariavę filistinai, todėl žmonės nebetikėjo, kad Dievas jais rūpinasi. Samuelis ragino juos sudaužyti savo stabus ir nusilenkti Dievui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bibilijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1993 m.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Samuelis Koltasangl. *Samuel Colt*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1814 m. liepos 19 d.Hartfordas, JAV |
| Mirė | 1862 m. sausio 10 d. (47 metai)Hartfordas, JAV |
| Tautybė | JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Elizabeth Hart Jarvis |
| Vaikai | Caldwell Hart Colt |
|  |
| Veikla | JAV išradėjas, pramonininkas, „Colt" ginklų gamybos kompanijos įkūrėjas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Samuel Colt |

**Samuelis Koltas** (angl. *Samuel Colt*; 1814 m. liepos 19 d. – 1862 m. sausio 10 d.) buvo JAV išradėjas ir pramonininkas iš Hartfordo. Jis labiausiai žinomas dėl ginklų gamybos įmonės „Colt's Manufacturing Company" įkūrimo bei komercinės revolverio prekybos pradžios.

Pirmasis S. Kolto revolveris Colt Paterson.
Pirmieji du S. Kolto verslai – ginklų Patersono mieste ir povandeninių minų gamyba – visiškai nepasiteisino. Tačiau jo verslas pradėjo augti 1847 m. kai Amerikos–Meksikos karo metu Teksaso reindžeriai užsakė 1 000 revolverių. Jungtinių Valstijų pilietiniame kare S. Kolto įmonė Hartforde tiekė ginklus tiek Sąjungai, tiek Amerikos Valstijų Konfederacijai. Vėliau S. Kolto ginklai buvo naudojami įkuriant vakarų fronto linijas.

Pirmasis komercinis S. Kolto revolveris buvo 1836 m. vasario 25 d. sukurtas Colt Paterson. Šis ginklas buvo naudojamas Seminolų karuose, Teksaso-indėnų bei Meksikos-JAV karuose. Iš viso jų buvo pagaminta apie 2 800 vienetų.

Verslininkas mirė 1862 m. būdamas vienas turtingiausių JAV žmonių.
**Katkuškių pilkapynas** – buvęs pilkapynas Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, Katkuškių (Poškonių seniūnija) kaimo šiaurės vakarų dalyje, Gaujos dešiniajame krante.

Tyrimai
-------

1951 m. buvo 10 pilkapių, 8–10 m skersmens, iki 1,5 m aukščio sampilai iš akmenų ir žemių, suploto pusrutulio formos. Istorijos institutas (tyrimų vadovas Adolfas Tautavičius) 1951 m. ištyrė du pilkapius, 1969 m. (tyrimų vadovė Ona Kuncienė) – išlikusius 6 pilkapius, du buvo sunaikinti.

Vieno pilkapio sampilas buvo apjuostas akmenų vainiku, rastas VII a. – VIII a. sudeginto mirusiojo kapas su įkapėmis: geležiniu pjautuvėliu, peiliuku ir žąslais. Kituose pilkapiuose rasta po vieną IX a. – XI a. sudeginto mirusiojo kapą. Kapai buvo įrengti po sampilu, viduryje. Įkapės visuose kapuose sudėtos ant sudegintų palaikų. Rasta geležinių pjautuvų, peiliukų, diržų sagčių, žąslų, pasaginė segė cilindriniais galais, žalvarinių kamanų apkalų, geležinių balno kilpų. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Adolfas Tautavičius. *Katkuškių pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 576 psl.

* Eugenija Butėnienė. Katkuškių, Eišiškių raj. pilkapių tyrinėjimai 1969 metais, Archeologiniai ir etnologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1968 ir 1969 metais, Vilnius, 1970, p. 64-66.
*Šis straipsnis apie upę. Apie Peru teritoriją skaitykite straipsnyje Ukajalio departamentas.*

| Ukajalis |
| --- |
| Ukajalis ties Atalaja Ukajalis ties Atalaja |
| **Ilgis** | 1950 km |
| **Baseino plotas** | 375 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 12 600 m³/s |
| **Ištakos** | Apurimakas, Urubamba |
| **Žiotys** | Amazonė |
| **Šalys** | Peru vėliava Peru |
|  |
|  **Vikiteka** | Ukajalis |

**Ukajalis** (isp. *Río Ucayali*, keč. *Ukayali*) – upė Peru; Amazonės dešinioji ištaka (kartais laikoma intaku). Prasideda ties Atalaja susiliejus Apurimako (žemupyje vadinamo Tambu) ir Urubambos upėms, kurios gauna ištakas Andų kalnuose. Aukštupyje upė vadinama San Migeliu, atskiruose ruožuose Ukajare, Poro, Kokama. Didžiąją dalį upė teka į šiaurės vakarus, Amazonės žemumos pakraščiu. Žemupyje Ukajalis pasuka į šiaurės rytus ir netoli Ikitoso miesto (ties Nauta) susilieja su Maranjono upe, sudarydamas Amazonę.

Didžiausi intakai: Pačitea, Agvaitija, Pakaja, Tapičė.

Ukajalis vandeningiausias rugsėjo–kovo mėnesiais. Vidutinis debitas žiotyse apie 13 000 m³/s. Laivuojamas apie 1400 kilometrų. Didžiausi miestas prie Ukajalio – Atalaja, Pukalpa, Kontamana.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
3. ↑  *Ucayali*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015
| ***Pilnametystė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Age of Consistent |
| Kilmės šalis |  Australija |
| Režisierius | Michael Powell |
| Metai | 1969 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 103 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Pilnametystė** (angl. *Age of Consent*) – 1969 m. sukurtas filmas. Jame aktorė Helen Mirren atliko savo pirmąjį didelį vaidmenį.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* James Mason – Bredlis Morahanas
* Helen Mirren – Kora
* Jack MacGowran – Netas Kelis
* Neva Carr Glyn
* Harold Hopkins
* Slim De Grey

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Garsus dailininkas Bredlis Morahanas, išgyvenantis kūrybinę krizę, nusprendžia apsigyventi saloje, atokiai nuo žmonių, tikėdamasis susigrąžinti įkvėpimą. Čia gyvena tik senmergė Kora, girtuoklaisujanti senutė ir šios anūkė Kora, svajojanti sutaupyti pinigų ir išvažiuoti gyventi į miestą. Pradžioje Bredlis trokšta vienatvės, tačiau pažintis su Kora jam padeda susigrąžinti aistrą tapybai. Mergina tampa jo pozuotoja, Bredlis kuria vieną eskizą po kito, kol apie tai sužino Koros senelė. Kadangi mergina nepilnametė, senelė suprendžia šantažuoti dailininką...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Holothurioidea** |
| --- |
| HoloturijaHoloturija |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Dygiaodžiai  *( Echinodermata)* |
| Klasė: | Holoturijos  *( Holothurioidea)* |

 |

**Holoturijos** (*Holothurioidea*) – dygiaodžių (*Echinodermata*) bestuburių gyvūnų klasė. Dar gali būti vadinami **trepangais**, **jūrų agurkais**. Dešros formos kūnas siekia 40 cm ilgį.

Holoturijų oda yra stipri su kalkinių adatėlių skeletu. Nuo priešų apsisaugo išpurkšdama lipnių gijų rezginį pro išeinamąją angą. Burna yra viename kūno gale. Gyvūnai šliaužioja jūros dugnu. Minta čiuptuvais rinkdamos maistą. Paplitę visame pasaulyje. 

Holoturijos gana plačiai naudojamos Tolimųjų Rytų, Pietryčių Azijos virtuvėse. Japonijoje jos vadinamos *namako* ir dažnai apdainuojamos japonų poezijoje.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Holoturijos** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Samuelio knygos** – dvi Senojo Testamento knygos, priskiriamos istorinių knygų grupei.

Samuelio knygose aprašyta Izraelio, kaip valstybės, istorija prasidėjo nuo paskutiniojo teisėjo iki paskutiniųjų karaliaus Dovydo metų. Šiose knygose pasakojama, kaip Samuelis tampa antruoju po Dievo Izraelio vadu. Knygose aprašyta, kaip Saulius paskiriamas pirmuoju Izraelio karaliumi, pirmieji Sauliaus karaliavimo metai, kaip Dievas pasirenka Dovydą. Paminėta jo kova su Galijotu, kaip Saulius persekioja Dovydą, Sauliaus ir jo sūnaus Jehonatano mirtis, Dovydo tapimas viso Izraelio karaliumi. Kalbama apie Dovydo karus, jam skirtą Dievo bausmę, šeimyninius nesutarimus (Abšalomo maištas ir po jo sekę įvykiai), Dovydo senatvę.

Samuelio knygose aprašyti įvykiai apima maždaug šimto metų laikotarpį, apytikriai 1075–975 m. pr. m. e.

Pagrindiniai knygos veikėjai – Samuelis, Dovydas, Galijotas, Jehonatanas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biblijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1992.

Nuorodos
--------

* Pirmoji Samuelio knyga
* Antroji Samuelio knyga
|  |
| --- |
| One More Time |
|  
Nanne Grönvall |
| Biografija |
| Kilmė | Švedijos vėliava Švedija |
| Žanrai | popmuzika |
| Aktyvumo metai | 1991–1997 |
| Nariai |
| Nanne Grönvall  Maria Rådsten  Peter Grönvall |
| Buvę nariai |
| Thérèse Löf |

**„One More Time"** buvo švedų 10-tojo dešimtmečio muzikos grupė. Ją sudarė Peter Grönvall, Nanne Grönvall ir Maria Rådsten. Ketvirtoji narė Thérèse Löf grupę paliko netrukus po pirmojo albumo išleidimo. Tarptautinės sėkmės sulaukė 1992 metais, išleidę debiutinį albumą „Highland", kuris muzikos įrašų topuose užėmė pirmą vietą dešimtyje šalių. Grupė Belgijos muzikos apdovanojimuose nominuota Geriausios užsienio grupės kategorijoje. Antrasis grupės albumas „One More Time", išleistas 1994 metais nebuvo toks sėkmingas, kaip ankstesnis dainų rinkinys.

1996 metais grupė su daina „Den vilda" 1996 m. „Eurovizijos" konkurse užėmė trečiąją vietą.

Po paskutinio albumo išleidimo 1997 metais, grupė iširo. Narės N. Grönvall ir M. Rådsten pradėjo solines karjeras, o P. Grönvall ir toliau sėkmingai tęsia kompozitoriaus karjerą.

Grupės nariai
-------------

* Peter Grönvall (1991–1997)
* Nanne Grönvall (1991–1997)
* Maria Rådsten (1991–1997)
* Thérèse Löf (1991–1992)

Diskografija
------------

### Album

* *Highland* (1992)
* *One More Time* (1994)
* *Den vilda* (1996)
* *Living in a Dream* (1997)
* *The Best Of One More Time* (1998)

### Singlar

* *Highland* (1992)
* *Calming Rain* (1993)
* *Turn Out the Light* (1993)
* *No One Else Like You* (1993)
* *Song of Fête* (1994)
* *Get Out* (1994)
* *The Dolphin* (1994)
* *Den vilda* (1996)
* *Kvarnen* (1996)
* *The Wilderness Mistress* (1996)
* *Living in a Dream* (1996)

Nuorodos
--------

* Oficiali Nanne Grönvall svetainė – nanne.se (švedų, anglų k.)

  


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Jan Johansen  *„Se på mej"*** |  **Švedijos atstovai Eurovizijoje**1996 | Po to:**Blond  *„Bara hon älskar mi"*** |
| Sero de Paskas*Cerro de Pasco* |
| --- |
|        |
| *Kasykla šalia Sero de Pasko* |
|  |
| 

Sero de PaskasSero de Paskas

10°41′0″ p. pl. 76°15′40″ v. ilg.﻿ / ﻿10.68333°š. pl. 76.26111°r. ilg.﻿ / 10.68333; 76.26111﻿ (Sero de Paskas)Koordinatės: 10°41′0″ p. pl. 76°15′40″ v. ilg.﻿ / ﻿10.68333°š. pl. 76.26111°r. ilg.﻿ / 10.68333; 76.26111﻿ (Sero de Paskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Peru vėliava Peru |
| **Departamentas** | Pasko departamentas |
| **Provincija** | Pasko provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 61 800  |
| **Altitudė** | 4 380 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Sero de Paskas |

**Sero de Paskas** (isp. *Cerro de Pasco*) – miestas centrinėje Peru, Andų aukštikalnėse (4300 m aukštyje), 315 km į šiaurės rytus nuo Limos, prie Patarkočios ežero. Pasko departamento administracinis centras. Geležinkelis į Limą (per vieną aukščiausių pasaulyje, Tiklijo perėją), keliai į Huanuką, Limą, La Oroją. Sero de Paskas yra svarbus kalnakasybos pramonės centras. Aukščiausiai pasaulyje esančioje atviroje kasykloje kasamas švinas ir cinkas, akmens anglys, yra metalurgijos gamyklos. Veikia ligoninė, Daniel Alcides Carrión nacionalinis universitetas.

Istorija
--------

Nuo XVI a. pradėta sidabro gavyba. Sero de Paskas įkurtas 1771 m. Kartu su Potosi tai buvo svarbiausias sidabro gavybos centras Amerikoje. Vėliau, sidabrui išsekus, pradėtas kasti varis (nuo 1890 m.) ir kiti metalai (nuo 1915 m.). XX a. antroje pusėje Sero de Pasko telkinio rūdose buvo 3,5 % švino, 12 % cinko, 0,15 % vario, 150 g/t sidabro, taip pat šiek tiek kadmio, seleno, telūro ir kt. priemaišų.

Šaltiniai
---------

1. PERU: Regions & Cities
2. ↑  PERU: Regions & Cities
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 387
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Antrimo grafystė, Ratlino sala ir Škotijos pakrantė
**Ratlino sala** (air. *Reachlainn*, angl. *Rathlin Island*) – sala Airijos jūroje. Priklauso Antrimo grafystei. Šiauriausias Šiaurės Airijos taškas.

Ratlinas yra vienintelė apgyvendinta Šiaurės Airijos sala, kuri yra suskirstyta į 22 gyvenvietes. Populiacija – 135 žmonės. Apverstos „L" formos sala yra 6 km ilgio, rytų-vakarų kryptimi, bei 4 km ilgio šiaurės-pietų kryptimi. Aukščiausias salos taškas yra *Slieveard* kalva, iškilusi 134 m virš jūros lygio. Ratlinas yra nutolęs 25 km į vakarus nuo Škotijos krantų.

Kaip ir likusios Britanijos salos, Ratlinas yra vulkaninės kilmės. Saloje peri jūriniai paukščiai, tokie kaip laibasnapiai narūnėliai, tripirščiai kirai, mormonai, alkai, bei daugelis kitų. Populiari vieta paukščių stebėjimui.

Galerija
--------

* Salos gyvenviečių išsidėstymasSalos gyvenviečių išsidėstymas
* Salos uostasSalos uostas
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ratlino sala** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Kelių rūšių dešros

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Dešra** – mėsos gaminys.

Pagal gamybos technologiją ir vartojamą žaliavą dešros skirstomos į įdarytas, virtas, dešreles ir sardeles, pusiau rūkytas, rūkytas, arba kietąsias rūkytas, virtas rūkytas, kepenines, kraujo ir mėsos duoną.

Svarbiausia dešrų gamybos žaliava yra neriebi jautiena, kiauliena, rečiau − aviena ir paukštiena. Kepeninių ir kraujinių dešrų žaliava − kogalviai ir paskerstų gyvulių kraujas. Beveik visų rūšių dešroms daryti vartojami lašiniai. Kad dešrų įdaras turėtų daugiau pilnaverčių baltymų, į jį dedama kraujo plazmos, riebaus ir lieso pieno, pieno baltymų, kiaušinių, o kad pagerėtų skonis − druskos, cukraus, prieskonių ir uždaro (juodųjų, raudonųjų ir kvapiųjų pipirų, muskato riešutų, kardamono, kalendrų, kmynų, svogūnų, česnakų ir kt.). Į kai kurias mėsos duonos ir rūkytų dešrų rūšis dedama konjako arba maderos. Kad dešrų mėsa išliktų raudonos spalvos, į įdarą dedama silpno natrio nitrito tirpalo.

Dešroms tam tikrą formą suteikia ir saugo jas nuo aplinkos poveikio natūralios žarnos arba dirbtiniai apvalkalai (baltyminiai, celiulioziniai, polimerinės plėvelės). Įvairios dešros skiriasi išvaizda (storiu, perrišimo būdais).

Įdarytos, virtos, pusiau rūkytos, rūkytos, kepeninės ir kitokios dešros vartojamos daugiausia tik šaltam užkandžiui ir sumuštiniams daryti. Virtos, pusiau rūkytos dešros bei mėsos duona vartojamos ir karštos − kepamos atskirai ar su kiaušiniene. Kepeninė dešra truputį apkepama orkaitėje.

Dešrų laikymas
--------------

Įdarytos, virtos dešros ir mėsos duona laikoma šaldytuve ne ilgiau kaip parą. Šių dešrų supjaustyti griežinėliai šviesoje greitai pabąla, iš rausvų darosi pilki, todėl supjaustytų įdarytų ir virtų dešrų bei mėsos duonos nereikia iš anksto dėti į lėkštes ir palikti šviesoje. Supjaustytą dešrą, kad ir keletą valandų, reikia laikyti šaltai ir tamsiai.

Pusiau rūkytos dešros laikomos ne aukštesnėje kaip 20 °C temperatūroje iki 3 parų, o šaldytuve − iki 15 parų.

Rūkytas dešras galima laikyti ilgiau, bet tik vėsiai ir tamsiai.

Virtos rūkytos dešros ne taip gerai laikosi kaip rūkytos. Rūkytos, virtos rūkytos ir pusiau rūkytos dešros, supjaustytos griežinėliais ir vakuume supakuotos į polimerinę plėvelę, laikomos 15−16 °C temperatūroje iki 4 parų, o šaldytuve − iki 6−7 parų.

Kepenines ir kraujines dešras patartina suvalgyti tą pačią dieną nusipirkus.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dešra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Viskas apie dešrą **(**angl.**)**[neveikianti nuoroda]
* delfi.lt Verslo naujienos :Dešroje mėsos nerasta
A. Fejerbacho autoportretas, apie 1867 m.
**Anselmas Fejerbachas** (Fojerbachas, vok. *Anselm Feuerbach*, 1829 m. rugsėjo 12 d. Špajeris – 1880 m. sausio 4 d. Venecija) – XIX a. vokiečių akademinio klasicizmo tapytojas.

Biografija
----------

Anselmas Fejerbachas gimė 1829 m. rugsėjo 12 d. Špajeryje prie Reino. Jo tėvas buvo žinomu archeologu, o dėdė Ludwig Andreas Feuerbach − garsus filosofas. Anselmas Fejerbachas mokėsi Diuseldorfo dailės akademijoje pas Wilhelm von Schadow ir Johann Wilhelm Schirmer. Persikėlė į Miuncheną 1848 m. kur mokėsi pas Karl Schorn, ir 1850 m. − į Antverpeną, kur studijavo pas istorinį tapytoją Gustaaf Wappers. 1852–53 m. A. Fejerbachas tobulinosi Paryžiuje pas akademinį dailininką T. Kutiūrą ir, pasak jo paties, tai buvo lemiami metai jo kūrybinės stilistikos susiformavimui. Buvo įtakotas E. Delakrua ir G. Kurbė.

1855 m. A. Fejerbachas per Veneciją ir Florenciją keliavo į Romą, kur išgyveno iki 1872 m. Buvo įtakotas antikinio palikimo ir aukštojo renesanso dailės. A. Fejerbacho paveiksluose dažniausiai vaizduojamas idealus antikinės literatūros siužetų pasaulis. Originaliausiais jo kūriniais laikomi portretai: modelio Nanna Risi ir pamotės Henriette Feuerbach. 1873 m. A. Fejerbachas gavo profesoriaus postą Vienos vaizduojamojo meno akademijoje. Šiai institucijai nutapė didelių matmenų „Titanų nuopolį", kuris susilaukė nepalankaus vertinimo. 1876 m. A. Fejerbachas paliko Vieną, grįžo į Italiją, kur mirė 1880 m. sausio 4 d. Venecijoje. Palaidotas Niurnbergo Šv. Jono kapinėse (*Sankt-Johannis Friedhof*).

Darbų galerija
--------------

* „Nanna Risi" (1860, Valstybinė dailės galerija, Karlsrujė)
* „Prisiminimai iš Tivolio" (1866-67, Senoji nacionalinė galerija, Berlynas)
* „Platono simpoziumas" (1869, Valstybinė dailės galerija, Karlsrujė)
* „Medėja" (1870, Naujoji pinakoteka, Miunchenas)
* „Pamotė Henriette Feuerbach" (1878, Senoji nacionalinė galerija, Berlynas)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Anselm Feuerbach** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Encyclopaedia Britannica
* pinakothek.de Archyvuota kopija 2015-09-05 iš Wayback Machine projekto.
* wga.hu