recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Žurnalas „Tiltai"** – Klaipėdos universiteto nuo 1997 m. leidžiamas žurnalas TILTAI / BRIDGES / BRÜCKEN yra skirtas socialiniams mokslams.

Jame spausdinamuose straipsniuose nagrinėjamos aktualios ekonomikos, vadybos, demografijos, socialinės geografijos, geopolitikos, politikos, kultūros, švietimo, religijos, krašto tvarkymo ir kitos socialinės problemos, paribių ir tarpvalstybinių regionų ekonomikos bei kultūros plėtros klausimai. Publikuoti straipsnius kviečiami mokslininkai iš įvairių šalių.

Vyriausiasis redaktorius prof. Elvyra Acienė. Per metus išleidžiami 4 numeriai. Straipsniai spausdinami lietuvių, anglų ir vokiečių kalbomis. Žurnalas įtrauktas į tarptautinę referuojamų mokslo žurnalų bazę *IndexCopernicus Master List*. Žurnalo ISSN 1392-3137

Redakcijos adresas
------------------

Herkaus Manto g. 84, 92294 Klaipėda, Lietuva, tel. (370 46) 39 88 95, fax (370 46) 39 89 99
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Slapukas** (angl. *cookies*) – mažas tekstinis dokumentas, turintis unikalų identifikacijos numerį, kuris yra perduodamas iš interneto tinklalapio į lankytojo kompiuterio kietąjį diską, kad tinklalapio administratorius galėtų atskirti lankytojo kompiuterį ir matyti jo veiklą internete.

Unikalus numeris identifikuoja lankytojo naršyklę kiekvieną kartą jam apsilankius tinklalapyje. Slapukai neleidžia interneto tinklalapiams įsiminti jokios asmeninės lankytojo informacijos (tokios kaip lankytojo vardas ir adresas), kurį vartotojas galėtų pamiršti įslaptinti. Slapukų visada galima atsisakyti ir išjungti, tačiau tuomet gali neveikti kai kurios puslapio funkcijos.

Jį naudojant tinklalapyje atsimenama informacija apie apsilankymą, pvz. pageidaujama kalba ir kiti nustatymai. Todėl kitas apsilankymas gali būti paprastesnis, o svetainė naudingesnė. Slapukai atlieka svarbias funkcijas. Jų pagalba efektyviau naudojamas žiniatinklis.

Slapukai naudojami įvairiais tikslais, pvz. atsiminti vartotojo saugios paieškos nuostatas, rodyti aktualesnius skelbimus, suskaičiuoti, kiek lankytojų apsilanko tinklalapyje, padėti prisiregistruoti naudoti paslaugas ir apsaugoti vartotojo duomenis.
**Maltos darbininkų (leiboristų) partija**, (**MLP**, maltietiškai *Partit Labourista*) – viena iš dviejų pagrindinių Maltos partijų. Tiek Britanijos valdymo, tiek nepriklausomybės metais ne kartą sudarė vyriausybes.

Įkurta 1920 m. kaip *Darbo partija* ir buvo valdanti partija iki 1947 m. 1938–1939 įvykdė socialinio aprūpinimo ir švietimo reformas.

1949 m. po kelių politinių krizių, pasitraukus iš partijos jos lyderiui dr. Pauliui Bofai, kuris kelis kartus buvo premjeru varžydamasis su kitu lyderiu Domu Mintofu, reorganizuota ir pavadinta *Maltos darbininkų partija*.

7-ame dešimtmetyje apribojo bažnyčios dalyvavimo politikoje galias, dėl to buvo atskiriamas nuo bažnyčios kiekvienas maltietis, įstojęs į MLP ar balsavęs už ją.

1971–1987 vykdė ekonomikos ir socialines reformas, žymiai pagerinusias gyvenimo lygį. Buvo nacionalizuoti visi bankai, ryšių priemonės, sausi dokai perduoti dirbančiųjų kontrolėn, sutvarkyta mokesčių sistema, įvestas garantuotas minimalus darbo užmokestis, sulygintos vyrų ir moterų darbo sąlygos. 1974 m. Malta tapo respublika.

MLP uždraudė JAV laivams įplaukti į Maltos uostus, pasiekė, kad iš salos būtų iškeltas NATO štabas, 1979 m. likviduota ir Didžiosios Britanijos karinė bazė.

1981 rinkimuose buvo gavusi 49,1 balsų ir turėjo 35 vietas parlamente. 1982–1987 Maltos prezidente buvo išrinkta A. Barbara. Reformas kiek sustabdė 8 dešimtmečio pabaigos ekonomikos krizė, iki 15 % padidėjo nedarbas, todėl, nors 1987 m. rinkimuose ir gavo 48,9 balsų bei 34 vietas Atstovų rūmuose, o partijos lyderis Alfredas Santas tapo ministru pirmininku, valdžią 1998 m. teko užleisti Nacionalistų partijai. 2003 m. parlamente gavo 30 vietų iš 65 ir liko opozicijoje.

2004 m. laimėjo 3 iš 5 Maltai skirtų vietų Europarlamente. MLP tapo PES nare.

SI narė nuo 1955 m. turi 30 000 narių. Glaudžiai bendradarbiauja su Visuotine darbo sąjunga.

Partijos pirmininkai:

* 1949 m. – Domas Mintofas,
* 1984 m. – Karmelis Mintofas Boničis,
* nuo 1999 m. Alfredas Santas.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2008-10-23 iš Wayback Machine projekto.
* Partijos radijo Super 1 Radio ir TV svetainė Archyvuota kopija 2022-02-09 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Renesansinis Vilniaus vyskupijos kapitulos herbas
**Kapitula** (lot. *capitulum* – „galvelė") – krikščionių (katalikų, evangelikų) bažnyčios vyskupijos patariamoji institucija. Prie katedros esanti dvasininkų kanauninkų kolegija, renkamoji institucija. Jei vyskupijos katedra yra arkivyskupo (metropolito) rezidavimo vieta, tuomet katedros kapitula yra vadinama metropolito kapitula.

Uždaviniai
----------

Katedros kapitulos paskirtis yra padėti vyskupui, valdančiam vyskupiją. Tam tikrais klausimais ji turi pritarimo arba patariamojo balso teisę. Rūpinasi katedros sakraline muzika – choru bei bažnytine muzika.

Vyskupui negalint eiti pareigų (mirus, atsistatydinus), esant sedisvakancijai, kapitula renka laikinąjį diocezijos administratorių ir Popiežiui pateikia kandidatų į vyskupo postą sąrašą.

Sudėtis
-------

Institucija sudaryta iš šių narių:

* Katedros administratorius arba katedros dekanas (taip vad. dignitetas, dignitoriai,
* kai kur katedros scholastas, katedros kantorius),
* reziduojantys arba nereziduojantys kitų vyskupijos regionų nariai.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje kapitulos turi patvirtintus savo statutus. Pagal juos kapitulos uždaviniai yra atlikti iškilmingas liturgines apeigas katedroje, vykdyti jai vyskupo pavestas užduotis. 

Kapitula, pvz, Vilkaviškio vyskupijoje yra viešasis juridinis asmuo. Ją sudaro 18 narių: 9 gremialiniai kanauninkai, kuriems priklauso vykdyti visas kapitulos funkcijas, ir 9 garbės kanauninkai.

Vikižodynas
Koordinatės: 55°19′9″ š. pl. 21°45′56″ r. ilg.﻿ / ﻿55.31917°š. pl. 21.76556°r. ilg.﻿ / 55.31917; 21.76556


| Degučių tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Lietuva (Šilutės rajonas) |
| Plotas | 0,062 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,07 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,2 m |
| Didžiausias gylis | 4,5 m |
| Įteka | Mirglonas |
| Išteka | Mirglonas |

**Degučių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šilutės rajone, 6 km į pietryčius nuo Žemaičių Naumiesčio, Degučių gyvenvietės šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Mirglono upę (Šyšos intakas) 4,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,67 km, plotis – iki 0,2 km. Yra 0,25 ha krūmais apaugusi sala, sujungta tilteliu su rytiniu krantu. Altitudė 29,6 m. Krantai žemi. Visi tvenkinio krantai, išskyrus pietinį, apaugę mišku. Žemiau tvenkinio užtvankos eina kelias Nr.4502 (Meldikviršiai – Sartininkai – Žemaičių Naumiestis).

Tvenkinys įrengtas 1976 m. Prakiurus užtvankos šachtai 2013 m. ištekėjo tvenkinio vanduo. Atlikus tvenkinio valymo darbus ir suremontavus užtvanką, 2014 m. tvenkinys vėl pripildytas vandens. Pietrytinėje pakrantėje, šalia užtvankos, yra paplūdimys.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Halaibo trikampis
**Halaibo trikampis** (arab. مثلث حلائب = *Muthāllath Ḥalāʾib*) – ginčytina teritorija Šiaurės Afrikoje, Raudonosios jūros pakrantėje, ties Egipto ir Sudano siena. Užima 20 580 km² teritoriją, kurioje įsikūręs Halaibo miestas (prie jūros). Į šią teritoriją pretenduoja Egiptas ir Sudanas, bet faktiškai ji valdoma Egipto (Raudonosios Jūros muchafazos dalis).

Nors šis regionas vadinamas trikampiu, jo šiaurinė ir rytinė ribos nėra taisyklingos. Be to, šiam regionui kartais dar priskiriamas į pietus nuo 22° lygiagretės esantis Bir Tavilio kraštas. Dauguma regiono gyventojų yra klajokliai beduinai.

Istorija
--------

Halaibo trikampis susidarė dėl dviejų skirtingų sutarčių neatitikimo: pagal 1899 m. Anglų-Egipto kondominiumą valstybių siena nustatyta ties 22° lygiagrete, tačiau 1902 m. britai išplėtė administracines Sudano ribas į šiaurę. 1958 m. Sudanui paskelbus nepriklausomybę į šį kraštą pareikštos pretenzijos, tačiau netrukus čia įžengė Egipto armija (tiesa, po mėnesio patraukta). Iki 1992 m. abi šalys drauge administravo Halaibo trikampį, kol Egiptas pareiškė pretenzijas Sudanui, kad šis leido Kanados naftos bendrovei regione ieškoti vandens. Egiptiečiai išsiuntė iš Halaibo regiono Sudano policiją ir kitus tarnautojus, iškėlė problemą į JTO ir Arabų Lygos lygmenį. 1998–1999 m. Sudano ir Egipto santykiai pagerėjo, o 2000 m. Sudanas atitraukė visas savo pajėgas iš regiono, bet neatsisakė pretenzijų į jį. Egiptas tuo tarpu vis labiau įsisavina regioną, perkėlė Sudano-Egipto muitinę iš Alšalatino prie 22° lygiagretės (Hadarboje).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Halaʾib Triangle". britannica.com. Nuoroda tikrinta 2020 m. vasario 1 d..
Koordinatės: 56°16′36″ š. pl. 23°39′22″ r. ilg.﻿ / ﻿56.27667°š. pl. 23.65611°r. ilg.﻿ / 56.27667; 23.65611

**Satkūnų miškai** – miškai šiaurės Lietuvoje, Joniškio rajone, 4 km į šiaurės rytus nuo Joniškio. Priklauso Joniškio miškų urėdijai (Satkūnų girininkijai). Apima 13,2 km² plotą.

Masyvą sudaro Satkūnų ir Saugėlaukio miškai. Būdingas lygus paviršius. Dirvožemiai velėniniai glėjiški ir velėniniai karbonatiniai sujaurėję priemoliai. Vakariniu pakraščiu prateka Sidabra, rytiniu – Audruvė (Lielupės baseinas).

Medynai:

* uosynai: 25 %
* beržynai: 23 %
* baltalksnynai: 22 %
* drebulynai: 15 %
* eglynai: 13 %
* pušynai: 2 %

Jaunuolynai sudaro 19 % medynų, pusamžiai medžiai 41 %, pribręstantys 18 %, brandūs 22 %.

Satkūnų miškuose gyvena briedžiai, stirnos, šernai, elniai, kiškiai, usūriniai šunys, lapės, voverės, kiaunės.

Netoli miškų įsikūrę Satkūnai, Bariūnai, Saugėlaukis, Skilvioniai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Satkūnų miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 631
Junonos statulėlė
**Kaprotinijos** (lot. *Caprotinia*) – Senovės Romoje vykdavusi šventė, pavadinta Junonos Kaprotinos, dievų motinos, santuokos, vaisingumo, moterų globėjos deivės vardu. Ji vykdavo liepos 9 d. Šią dieną buvo pagerbiamos moterys vergės. Ceremonijos metu jos save mušė kumščiais ir plakė rykštėmis. Aukojimo apeigų rituale teisę dalyvauti turėjo tik moterys.

Junonos kultas
--------------

Junonai kartu su Jupiteriu ir Minerva ant Kapitolijaus kalvos buvo pastatyta šventykla. Joje buvo laikomos Junonos šventosios žąsys, kurios, pasak Plutarcho, savo gagenimu 390 m. pr. m. e. išgąsdino galus ir taip išgelbėjo Romą.

Legendos
--------

Kaprotinijų šventimo datą ženklina du įvykiai: Romos valdovo mistinis dingimas ir romėnų karo pergalė prieš galus. Vienoje iš dviejų legendų minimas Marso laukas, kuriame buvusi „Ožkų pelkė" (*Palus Caprae*). Ją maitino Tibro potvyniai bei nedidelis upelis. Šioje vietoje Romulas atsivertė į dievus. Tai atsitiko tą dieną, kai vyko asamblėja, ir staiga užtemo saulė, kilo didelė audra su baisiu griaustiniu. Žmonės gelbėdamiesi išsilakstė, tačiau audrai nurimus pasigesta jų karaliaus Romulo.

Pagal kitą legendą, per Galų karus romėnė, kalėjusi priešų galų stovykloje, įlipo į figos medį su uždegtu fakelu rankoje, liepsną nukreipdama į miesto pusę. Taip ji davė ženklą romėnams pradėti puolimą, ir jiems tai pavyko, iškovojant ženklią pergalę.

Nuorodos
--------

* Junonos Kaprotinos šventė

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Romos kultūra |
| --- |
|  |
| **Senovės Romos šventės** |
|  |
| 
Agonalijos · Augustalijos · Armiliustrijus · Bakchanalijos · Brumalijos · Kaprotinijos · Karmentalijos · Kerealiijos · Konsualijos · Divalijos · Epulum Jovis · Ekvirijos · Feralijos · Lemūrijos · Floralijos · Fordicidijos · Furinalijos · Larentalijos · Liberalijos · Lukarijos · Ludi Romani · Luperkalijos · Matronalijos · Meditrinalijos · Merkuralijos · Neptūnalijos · Opikonsivijos · Parentalijos · Parilijos · Kvinkvatrijos · Kvirinalijos · Robigalijos · Saturnalijos · Šimtametės žaidynės · Sementivos · Septimontijus · Tubiliustrijus · Veneralijos · Vinalijos · Volturnalijos · Vulkanalijos |

 |
| ***Samdinys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Hired Hand |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Peter Fonda |
| Scenaristas (-ai) | Alan Sharp |
| Metai | 1971 |
| Žanras | drama, vesternas |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Samdinys** (angl.  *The Hired Hand*) – 1971 m. JAV sukurtas vesternas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Peter Fonda – Haris Kolings
* Warren Oates – Arčis Haris
* Verna Bloom – Hana Kolings
* Robert Pratt – Danas Grifenas
* Severn Darden – Makvėjus

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Trys klajūnai Haris, Arčis ir Danas užklysta į vieną miestelį Amerikos pietvakariuose, kontroliuojamą gaujos, vadovaujamos Makvėjaus. Jiems planuojant tolimesnį žygį, Haris pareiškia ketinantis grįžti namo, pas seniai paliktą žmoną Haną. Arčis pasisiūlo jį lydėti, tuo tarpu miestelyje užpuolamas Danas. Haris su Arčiu pasprunka, tačiau grįžta naktį ir peršauna gaujos vadeivai Makvėjui kojas.

Nujoję šimtus mylių, Haris su Arčiu grįžta namo. Jo gerokai vyresnė žmona vyrą sutinka šaltai ir neleidžia pasakyti dukteriai, kad šis yra jos tėvas. Haris su Arčiu lieka pas Haną kaip samdiniai ir po kurio laiko Hanos širdis atsileidžia. Nenorėdamas trukdyti, Arčis išjoja ir palieka naujai susitaikiusią šeimą. Deja, ramus gyvenimas neilgai trunka: Hariui perduodamas nukirstas draugo pirštas ir nurodymas atvykti pas Makvėjų. Suprasdamas, kad yra vienintelis būdas padėti draugui, Haris vėl palieka žmoną ir leidžiasi į kelionę...
Satta Outside|  |
| Vieta (-os) | Lietuva |
| Aktyvumo metai | 2007 - dabar |
| Data (-os) | Rugpjūčio 14-16 d. |
| Žanras (-ai) | Įvairūs |
| URL | Oficiali svetainė |

**Satta Outside** – alternatyvus muzikos ir meno festivalis Lietuvoje, pristato ska, dub, funk, beats ir dubstep atlikėjus. Rengiamas nuo 2007 metų.

Vieta
-----

*Satta Outside* festivalis vyksta Smiltynės miškuose, pievose, paplūdimyje ir industriniame jachtklubo angare. Kartu įkuriamos ne tik muzikos scenos, bet ir meno dirbtuvės, kuriose realizuojamos iš anksto paruoštos idėjos, pristatomi skulptorių, dailininkų, graffiti piešėjų kūriniai.

Satta Mama
----------

Romulą ir Remą žindo vilkė 
**Satta Mama** – legenda, paaiškinanti *Satta Outside* gimimą.

*„Kaip byloja istorinė tradicija, tai įvykę netolimais metais pr. m. e. Bet atsitikę taip, kad Silvija, pagimdžiusi dvynius, kurių tėvas buvęs pats dievas Marsas, karaliaus paliepta gavo įmesti dvynius į Dangę. Upė nepriėmusi aukos ir išnešusi kraitelę su kūdikiais į Smiltynės sausumą. Kurį laiką dvynius savo pienu maitinusi vilkė iš pušyno. Vėliau juos radęs piemuo, sukęs žolę netoli „Satta Outside" laukų. Jis išauginęs dvynius, vardu Romulas ir Remas. Galiausiai vieną dieną jų kilmės paslaptis buvusi atskleista, broliai nuvertę karalių ir sugrąžinę sostą seneliui. Patys nepanorę likti tokiomis aplinkybėmis, grįžę ir nusprendę lafalinti, kaip piemenys buvo primokę. Kilus ginčui tarp brolių, kaip geriau reikia sukti smilgą tarp dantų, Romulas nubrozdinęs Remą, o varpų lauką pavadinęs „Satta Outside" vardu."*

Nuorodos
--------

* Oficiali festivalio svetainė Archyvuota kopija 2019-01-18 iš Wayback Machine projekto.
* Nuotraukos iš 2008 m. festivalio
Tvirtovės griovio kaponierius
Tarybinis kaponierinis 76 mm pabūklas
Kauno IX forto kaponierius
**Kaponierius** – akmeninis ar betoninis skliautuotas fortifikacinis pastatas sausame tvirtovės griovyje, iš kurio patrankomis ir/ar šaulių ugnimi apšaudomi į griovį prasiveržę priešai. Kaponieriais vadina ir panašius lauko įtvirtinimus, skirtus patrankomis apšaudyti atakuojančio priešo sparnus.

Kai kuriuose bastioniniuose įtvirtinimuose kaponieriai buvo tik priedanga, leidusi gynėjams saugiau pasiekti išorinius tvirtovės įtvirtinimus. Juose griovį gindavo ugnimi nuo pagrindinio parapeto.

Pradžioje kaponieriais vadino dengtus praėjimus, kuriais pereidavo nuo tvirtovės sienų prie išorėje esančių ravelinų. Kadangi į šonus nukreipta ugnis iš tokių perėjimų efektyviai galėdavo nušluoti į griovį tarp ravelino ir pagrindinės sienos prasiveržusius priešus, bandančius šturmuoti pagrindinę sieną ar įsitvirtinti griovyje, buvusiame praėjime atsirado ambrazūros šaulių ginklams ir patrankoms.

Ėmus statyti daugiakampius fortus, kaponieriais imta vadinti tvirtovę supančio griovio kampuose esančius pastatus, gynusius griovį flangine ugnimi.

Kaponierius paprastai būdavo žemas pastatas, išsikišęs nuo pagrindinės tvirovės pusės, neretai įkastas griovio dugne. Į tokius kaponierius būdavo įeinama praėjimu nuo tvirtovės pagrindinės gynybinės sienos. Vėliau, kai gynybai nuo artilerijos ugnies pritaikomos tvirtovės ėmė darytis vis žemesnės ir vis labiau nirti po žeme, imta daryti tunelius, kuriais kaponierių įgulos iš tvirtovės patekdavo į kaponierius.

Kaponierių stogas būdavo labai storas ar apkastas storu grunto sluoksniu, kad artilerijos sviediniai jo nepramuštų, ir/ar išgaubtas, kad sviediniai nuslystų.

Tobulėjant fortifikacijai buvo sukurti specialūs artilerijos pabūklai kaponieriams ir panašiems įtvirtinimams apginkluoti. Tokie pabūklai turėjo specialius lafetus, pritaikytus įtvirtinti ambrazūrose.

Nuorodos
--------

* Crookhorn Redoubt - Tunnel No1 (su kaponierių schemomis)
* Fort Sothwick'o kaponieriaus (apie 1960 m. perstatyto į šiuolaikinę vadavietę) nuotrauka
* The Caponier, Chatham
* North Caponier Archyvuota kopija 2007-11-03 iš Wayback Machine projekto. (su geromis nuotraukomis)
* Fort Nelson
* Twin 76 mm Gun Half-Caponier #134, Minsk Fortified District, by Vladimir Yakubov Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto.
* Fortification and siegecraft
| ***Kapo*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Kapò |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija Jugoslavija |
| Režisierius | Gillo Pontecorvo |
| Scenaristas (-ai) | Gillo PontecorvoFranco Solinas |
| Kompozitorius | Carlo Rustichelli |
| Metai | 1960 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 116 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Kapo** – 1960 m. sukurta drama, nominuota Oskarui geriausio užsienio filmo kategorijoje.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Antrasis pasaulinis karas. 14-metė žydaitė Edita kartu su tėvais atsiduria koncentracijos stovykloje, kur netrukus nuo jų atskiriama bei patenka į sąrašą turinčių mirti dujų kameroje. Editai pavyksta pasprukti ir pasislėpti, o ją aptikęs stovyklos gydytojas ir politinė kalinė Sofija padeda jai išsisukti: atiduoda drabužius ir numerį neseniai mirusios kalinės Nikolės, kuri buvo kriminalinė nusikaltėlė, o ne žydė. Su nauja tapatybe Edita grįžta į stovyklą ir išsiunčiama į prievartinius darbus. Pradėjusi už maistą parsidavinėti kareiviams, ji su laiku tampa ir kitų kalinių prižiūrėtoja – kapu.

Stovykloje pasirodo sovietų belaisviai ir vieną jų, Sašą, Edita įsimyli. Frontui vis labiau artėjant, priimamas sprendimas evakuoti kareivius ir kapus, o visus kalinius sušaudyti. Saša ir jo bendražygiai įtikina Editą atjungti tvorą saugančią elektros srovę ir taip padėti jiems pabėgti. Stovyklos apsauga atidengia ugnį ir daugelis kalinių, tarp jų ir Edita, žūna...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Susan Strasberg – Edita / Nikolė
* Laurent Terzieff – Saša
* Emmanuelle Riva – Teresė
* Didi Perego – Sofija
* Gianni Garko – Karlas
* Graziella Galvani
* Paola Pitagora

Apdovanojimai
-------------

| Apdovanojimas | Kategorija | Asmuo | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- |
| Oskaras | geriausias užsienio filmas |  | Nominacija |
| Avelino neorealizmo filmų festivalis | geriausias filmas | Gillo Pontecorvo | Laimėjo |
| Globo d'oro | Nominacija |
| Nastro d‘argento | geriausia antrojo plano aktorė | Didi Perego | Laimėjo |
| geriausia muzika | Carlo Rustichelli | Nominacija |
|
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Lado anklavasLado-enclave / Enclave de Lado |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **1894 – 1910** |  →  → |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kongo Laisvosios Valstybės vėliava Kongo Laisvoji Valstybė |
| **Administracinis centras** | Lado |
|  |
| **Gyventojų** | 250 000 (1900) |
| **Plotas** | 39 000 km² |

**Lado anklavas** buvo Kongo Laisvosios Valstybės (Belgijos kolonijos) administracinis teritorinis vienetas dabartinės Pietų Sudano Respublikos (Centrinė Ekvatorija) ir Ugandos teritorijoje, egzistavęs 1884–1910 m.

Raida
-----

Teritorija nuo seno buvo gyvenama daugiausia barių genčių, kurias Egipto chedivatas 1871 m. įjungė į Ekvatorijos provinciją. Po 1884 m. mahdistų sukilimo Sudane, Ekvatorija tapo nebekontroliuojama ir čia įsitvirtino britai. Vykdydami derybas su Belgija dėl Afrikos dalybų, britai nusprendė paskolinti didelę dalį Ekvatorijos ir Bahr al Gazalio Belgijos karaliui Leopoldui II, už tai mainais gaudami siaurą teritoriją rytiniame Konge. Ši britams buvo reikalinga tiesiant transkontinentinį geležinkelį iš Pietų Afrikos į Egiptą. Belgijos ir Britanijos sąjunga taip pat turėjo neleisti prancūzams įsitvirtinti Bahr al Gazalyje ir leisti atidaryti pietinį frontą kovojant su Sudano mahdistais.

Belgams gautosios teritorijos buvo svarbios, nes taip jie pasiekė Nilo upę. 1897 m. jie pradėjo ekspansiją į šiaurę, norėdami užimti Bahr al Gazalį. 1906 m. tarp Britanijos ir Belgijos pasirašyta nauja sutartis belgams paliko tik pietinę teritorijų dalį – Lado anklavą. Jau kitais metais belgų pajėgos išėjo iš Bahr al Gazalio.

1910 m. britai atsiėmė Lado enklavą ir jį padalino tarp dviejų šalių. Pietinė enklavo dalis tapo Ugandos protektorato dalimi, tuo tarpu šiaurinė prijungta prie Bahr al Gazalio provincijos.

Komendantai
-----------

Nors Lado anklavo sostinė buvo Lado gyvenvietė (netoli Džubos), komendantai (pranc. *commandants*) rezidavo strategiškai svarbiame Redžafe. Lado anklavas buvo pavaldus gretimam Uelės rajonui, kur rezidavo vyresnysis komendantas (pranc. *Commandant Supérieur*).

* 1900–190? Gustave Renier
* 190?-1903 Albéric Bruneel
* 1903–1905 Henri Serexhe
* 1905–1908 Guillaume-Léopold Olaerts
* 1908–1909 Léon Preudhomme
* 1909–1910 Bertrand de Meulenaere
**Arūnas Šikšta** (1968 m. kovo 23 d. Telšiuose – 2021 m. spalio 30 d. Vilniuje) – lietuvių vadybininkas, buvęs AB „TEO LT", didžiausios Lietuvoje integruotų telekomunikacijų, IT ir televizijos paslaugų teikėjos, vadovas.

Biografija
----------

1995 m. Klaipėdos universiteto Gamtos mokslų fakultete baigė vadybą.
Vienos ekonomikos ir verslo universiteto verslo administravimo magistras (2009 m.). Studijavo Danijos Herningo institute ir Norvegijos vadybos institute, stažavosi JAV: Senate Vašingtone ir korporacijoje „McDonalds" Burlingtone; taip pat Olandijos banke „Rabobank Nyderland", mokėsi pagal įmonės „DC Gardner" mokomąją programą Londone.

1992–1993 m. Atviros Lietuvos Fondo programų koordinatorius. 1993–1996 m. Lietuvos ir Olandijos UAB „Seceurtronics Technicom" vykdantysis direktorius. 1996–1997 m. AB „Lietuvos žemės ūkio bankas" Rinkodaros departamento direktorius.
1997–1999 m. „AS Hansapank" (Estija) Užsienio ryšių ir tinklo departamento Lietuvos projekto vadovas.

1999-2001 m. birželio AB banko „Hansabankas" valdybos pirmininkas. 2001-2003 m. lapkričio AB banko „Hansa-LTB" valdybos pirmininkas ir „Hansabank Group" (Estija) valdybos narys. 2004-2013 m. „TEO LT" generalinis direktorius. Nuo 2017 m. UAB FMG LT direktorius.

Komisijos valstybės valdomų įmonių reformos įgyvendinimo klausimams spręsti (Lietuva) pirmininkas.

Šeima
-----

Tėvai Jadvyga ir Vytautas Šikštos gyvena Telšių rajono Luokės miestelyje. Su pensininkais tėvais gyvena jaunesnysis brolis Žydrūnas, užsiimantis šeimos žemių valdymu.

Žmona Jolanta Vilniaus dailės akademijoje yra baigusi kostiumų dizaino studijas. Dukra Julija. Sūnus Arnoldas. Arūno Šikštos šeima gyvena Vilniuje, Antakalnyje.

Apdovanojimai
-------------

* 2005 m. Verslo šlovės galerijos laureatas.

Išnašos
-------

1. ↑  „Mirė verslininkas, buvęs „Teo LT" vadovas Arūnas Šikšta". Delfi.lt. 2021-10-30. Nuoroda tikrinta 2021-10-30.
2. ↑  2015 m. kovo 1 d. savivaldybių tarybų rinkimai - Kandidatai

Nuorodos
--------

* Biografija Archyvuota kopija 2013-02-11 iš Wayback Machine projekto. (TEO LT)
* Biografija[neveikianti nuoroda] (KTU inf.)
* TEO palikęs A. Šikšta – vienas geriausiai apmokamų vadovų Lietuvoje (papildyta) Archyvuota kopija 2014-04-02 iš Wayback Machine projekto.
| Taimyro dolganų–nencų rajonas*Таймырский Долгано-Ненецкий район* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Krasnojarsko kraštas Krasnojarsko kraštas |
| **Administracinis centras** | Dudinka |
| **Kaimo apylinkių** | 4 |
| **Įkūrimo data** | 2007 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 30 154 |
| **Plotas** | 844 890 km² |
| **Tankumas** (2021) | 0,04 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Taimyro dolganų–nencų rajonasVikiteka |

**Taimyro dolganų–nencų rajonas** (rus. *Таймырский Долгано-Ненецкий район*) arba ***Taimyrija*** – Krasnojarsko krašto rajonas, esantis šiaurinėje krašto dalyje; didžiausias visos Rusijos rajonas (didesnis už bet kurią Europos šalį). Administracinis centras – Dudinka. Šiame krašte esantis Norilsko miestas su apylinkėmis (Talnachas, Kajerkanas, Snežnogorskas) rajonui nėra pavaldus.

Taimyro rajonas sudarytas 2007 m. prijungus Taimyro (dolganų–nencų) autonominę apygardą prie Krasnojarsko krašto.

Geografija
----------

Rajonas ribojasi su Jakutija rytuose, su Jamalo nencų autonomine apygarda vakaruose, su Krasnojarsko krašto Turuchansko ir Evenkų rajonais pietuose. Taimyro rajonas užima 37 % Krasnojarsko krašto ir 5,14 % Rusijos ploto.

Taimyro rajonas įsikūręs daugiausia Taimyro pusiasalyje, taip pat apima rytinį Gydano pusiasalio pakraštį. Iš šiaurės skalauja Karos ir Laptevų jūros, giliai įsiterpiančios Jenisiejaus ir Chatangos įlankos; čia yra šiauriausia Azijos žemyno vieta – Čeliuskino kyšulys. Rajonui priklauso Šiaurinės Žemės salynas, Sibiriakovo, Susivienijimo, Kirovo salos. Taimyro pusiasalyje iškilę Byrangos kalnai, toliau pietuose plyti Šiaurės Sibiro žemuma, yra šiaurinė Putorano plynaukštės dalis.

Svarbiausios upės: Jenisiejus, Chatanga (su Cheta, Kotuju, Popigajumi), Piasina (su Dudypta), Taimyra. Gausybė ežerų (Taimyro, Piasino, Lamos, Changajaus, Nadudoturku, Labazo, Kokoros, Melkojės ir kt.).

Klimatas itin vėsus, atšiaurus: liepą temperatūra siekia +10–14 °C, sausį -32–40 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 450–500 mm.

Gyventojai
----------

Tautinė sudėtis (2002 m.):

* rusai – 58,6 %
* dolganai – 13,9 %
* nencai – 7,7 %
* nganasanai – 1,9 %
* evenkai – 0,8 %
* encai – 0,5 %
* kiti – 16,7 %

Pagrindinės gyvenvietės
-----------------------

* Dudinka
* Diksonas
* Karaulas
* Chatanga
* Tuchardas
* Voroncovas
* Levinskije Peskai
* Leskinas
* Novorybnaja
* Nosokas
* Popigajus
* Syndaskas
* Ust Portas
* Nordvikas

Šaltiniai
---------

1. ↑  KRASNOJARSK KRAJ, *citypopulation.de*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Arūnas Kundrotas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1963 m. balandžio 5 d. (60 metų)Pasvalio raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Diana Kundrotienė |
| Vaikai | Greta, Andrė |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis veikėjas |
| Partija | 2003 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1986 m. Vilniaus universitetas |

**Arūnas Kundrotas** (g. 1963 m. balandžio 5 d. Pasvalio raj.) – Lietuvos politinis veikėjas.

Biografija
----------

1981 m. baigė Linkuvos vidurinę mokyklą, 1986 m. Vilniaus universiteto Ekonominės kibernetikos ir finansų fakultetą.

1986–1990 m. Lietuvos mokslų akademijos Ekonomikos instituto Gamtos išteklių ekonominio vertinimo skyriaus darbuotojas. 1990–1996 m. Aplinkos apsaugos departamento, vėliau Aplinkos apsaugos ministerijos (AAM) vyr. ekonomistas, skyriaus viršininkas, Ekonomikos valdybos viršininkas. 1994 m. AAM sekretorius, 1997–2000 m. AAM konsultantas integracijos į Europos Sąjungą klausimais, dalyvavo derybose su ES dėl derybinio skyriaus „Aplinka". Nuo 2001 m. liepos 5 d. dvyliktosios vyriausybės ir nuo 2004 m. gruodžio 7 d. iki 2008 m. sausio 31 d. – tryliktosios vyriausybės Aplinkos ministras.

Nuo 2003 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys.

Nuo 1997 m. iki 1999 m. pradžios priklausė Europos Komisijos įsteigtam Konsultaciniam forumui aplinkos ir subalansuotos plėtros klausimais, konsultavo Ekonominės plėtros ir bendradarbiavimo organizacijos (OECD) Aplinkos apsaugos direktorato valstybių – ne ES narių skyrių aplinkos apsaugos ekonomikos klausimais. Kaip ekspertas aplinkos apsaugos ekonomikos, politikos, integracijos į Europos Sąjungą klausimais dalyvavo daugelyje tarptautinių konferencijų, seminarų.

Kartu su kitų šalių ekspertais parašė Integruoto aplinkos apsaugos valdymo pereinamosios ekonomikos šalyse vadovą (Jungtinių Tautų Ekonominės komisijos leidinys), Lietuvos aplinkos apsaugos teisės apžvalgą (Europos Komisijos užsakymu), Išlaidų taršos mažinimui centrinėje ir rytų Europoje apžvalgą (Ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos leidinys), keletą kitų leidinių, studijų aplinkos apsaugos ekonomikos ir politikos klausimais.

Žmona Diana Kundrotienė, dukros Greta ir Andrė.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Henrikas Žukauskas** | **Lietuvos aplinkos ministras**2001–2008 m. | Po to:**Artūras Paulauskas** |
Taingujeno vieta Vietname
Dong Son kaimas Daklako provincijoje, apsuptas kalnų.
**Taingujenas** (viet. *Tây Nguyên* – „Vakarų aukštumos") kartais vadinanas Vidurio aukštumomis – regionas pietų Vietname. Jam priklauso Kontumo, Žialajaus, Daklako, Daknongo, Lamdongo. Regionas kartais vadinamas *Cao nguyên Trung bộ* („Viduržemio aukštumos").

Provincijos
-----------

Taingujeno statistika| Provincija | Sostinė | Gyv. skaičius (2009 m. balandžio 1 d.) | Plotas (km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Daklako provincija | Metuotas | 1 737 600 | 13 139,2 km² |
| Daknongo provincija | Žiangija | 407 300 | 6 516,9 km² |
| Žialajaus provincija | Pleikus | 1 161 700 | 15 536,9 km² |
| Kontumo provincija | Kontumas | 383 100 | 9 690,5 km² |
| Lamdongo provincija | Dalatas | 1 179 200 | 9 776,1 km² |

Gyventojai
----------

Taingujene gyvena daug tautinių mažumų, pvz. kalbančių Malajų-polineziečių kalbomis (džarajai, edėjai) ir monų-khmerų kalbomis (banarai ir kohojai). Ilgą laiką jie regione sudarė daugumą gyventojų. Tačiau per pastaruosius kelis dešimtmečius jie tapo mažuma, kai atvyko daug vietnamiečių. 2006 m. jie visur sudarė daugumą išskyrus kelis rajonus Žialajaus provincijoje.

2007 m. regione buvo 4 935 200 žmonių. Dėl gyventojų perkėlimo politikos (kurią vykdė kolonistai, Pietų Vietnamas ir pokario vyriausybės) Taingujeno gyventojų skaičius išaugo. 1926 m. čia gyveno tik 420 tūkst. žmonių, bet 1991 m. buvo 2,8 mln. o 2000 m. 4,2 mln. 2000–2007 m. gyventojų prieaugis buvo 2,24%, o tai daugiau nei kituose regionuose (Namčungbo 1,22%, o Bakčungbo 0,86%). Gyventojų prieaugis ypač didelis Daknongo provincijoje (4,76%) ir Kontumo provincijoje 2,64%.

Flora ir fauna
--------------

Taingujene aptinkama daug nykstančių Pietryčių Azijos rūšių: indokininis tigras, gaūras, bantengas, laukinis vandens buivolas ir azijinis dramblys.

Išnašos
-------

1. ↑  General Statistics Office (1996): Population Data of Sparsely Populated Areas in Vietnam. Statistical Publishing House, Hanoi
2. 1 2 3  calculations based on General Statistics Office (2009): Socio-economical Statistical Data of 63 Provinces and Cities. Statistical Publishing House, Hanoi
3. ↑  McElwee, Pamela 2008: Becoming Socialist or Becoming Kinh? Government Policies for Ethnic Minorities in the Socialist Republic of Vietnam. in Duncan, Christopher (ed.): Civilizing the Margins – Southeast Asian Government Policies for the Development of Minorities. NUS Press, Singapore
4. ↑  General Statistics Office (2009): Socio-economic Statistical Data of 63 Provinces and Cities, Vietnam. Statistical Publishing House, Hanoi
**Arūnas Mika**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1970 m. lapkričio 11 d. (52 metai) |
| Gimimo vieta | Telšiai, Lietuva |
| Ūgis | 1,81 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | "BFK Pondus" |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1987-891989-941994-981998-992000-0120012001200220032003-042004-05 | Vilniaus „Žalgiris"FK Sirijus KlaipėdaKauno „Inkaras"FK Anži MahačkalaFK Kauno ŽalgirisFBK KaunasFK ŠiauliaiFK ArvikaB71 SandurFBK KaunasRodovitas KlaipėdaFK Hillringsberg |  |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 1992-1997 | Lietuva Lietuva | 13 (1) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2010 m.. |

**Arūnas Mika** (g. 1970 m. lapkričio 11 d.) – karjerą baigęs lietuvių futbolininkas, Lietuvos rinktinės gynėjas.

Biografija
----------

Futbolą pradėjo žaisti septynerių metų kaip vartininkas, tačiau karjerą pradėjo kaip puolėjas Vilniaus „Žalgirio" klube ir jame žaidė nuo 1987 iki 1989 m. Vėliau penkerius metus gynė (1989–1994 m.) „Klaipėdos Sirijaus" komandos garbę kaip gynėjas ir puolėjas. 1994 metais perėjo į „Kauno Inkaro" klubą kuriam atstovavo iki 1998 metų. Toliau žaidėjas metus žaidė Rusijoje „Machačkalos „Anži" klube (1998 m. 1999 m.), atstovavo „Kauno Žalgirio" (1999–1999 m. bei FBK Kauno (2000–2001 m.) komandoms. Iš Kauno žaidėjas išvyko į Šiaulius, kur atstovavo „Sakalo" klubui (2001 m.), tačiau nepraėjus nė sezonui išvyko į Švediją ir gynė trečioje pagal pajėgumą Švedijos lygoje žaidusią Arvikos miestelio komandos garbę (2001–2001 m.). Po metų Švedijoje žaidėjas persikėlė į Farerų Salas, kur žaidė „B71" komandoje (2002–2002 m.) Sezoną praleidęs ne pačioje stipriausioje lygoje, žaidėjas grįžo į tėvynę ir tapo Lietuvos čempionų „FBK Kaunas" komandos nariu. Po metų Kaune žaidėjas išvyko arčiau savo gimtinės į Klaipėdą ir atstovavo „Rodovito" komandai nuo 2003 iki 2004 metų. Būdamas 34 metų, žaidėjas grįžo atgal į Švediją, kur baigė savo karjerą šeštoje pagal stiprumą lygoje žaidusioje ekipoje „Hillringsberg". Po ilgos pertraukos žaidėjas nusprendė išbandyti salės futbolą ir 2011 m. sudarė sutartį su Norvegijos Hamaro miesto lygos „BFK Pondus" komanda.

Per savo karjerą žaidėjas žaidė gynėjo, saugo ir puolėjo pozicijose.

Įvarčiai rinktinėje
-------------------

| # | Data | Vieta | Varžovas | Įvartis | Rezultatas | Turnyras |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1992 m. rugsėjo 2 d. | Kaunas | Gruzija Gruzija | **1**–0 | 1–0 | draugiškos varžybos |
|

Nuorodos
--------

* Futbolinis.lt
* National-football-teams.com
* Wn.com
| **Antanas Petrauskas** |
| --- |
| Gimė | 1881 m. balandžio 17 d.Lapupio kaime, Prienų apskritis |
| Mirė | 1944 m. kovo 31 d. (62 metai)Kaune |
|  |
| Veikla | MIC, Romos katalikų kunigas, prozininkas, vertėjas ir politikas |
|  |
| Alma mater | Seinų kunigų seminarija |

**Antanas Petrauskas** MIC (1881 m. balandžio 17 d. Lapupio kaime, Prienų apskritis – 1944 m. kovo 31 d. Kaune) – Romos katalikų kunigas, prozininkas, vertėjas ir politikas.

Biografija
----------

Mokėsi Seinų kunigų seminarijoje. Nuo 1903 m. vikaravo Seinuose. 1917 metais dalyvavo Vilniaus konferencijoje, kuri išrinko Lietuvos Tarybą, paskelbusią šalies Nepriklausomybę. 1920 m. naujai įsteigtos Barzdų Kristaus Karaliaus parapijos pirmas klebonas. Pradėjo nuo koplyčios išplėtimo, vėliau pastatė dviaukštę kleboniją, ūkinius pastatus. Jo pastangų dėka 1923 metais atidaryta mergaičių namų ūkio ruošos mokykla, po metų – parapijos namai su sale. Barzdų pradžios mokykloje dėstė tikybą. 1934–1935 m. Londono Šv. Kazimiero lietuvių bažnyčios, o 1939–1940 m. – Žemaičių Kalvarijos Švč. M. Marijos Apsilankymo parapijos bažnyčios klebonas. Marijonų vienuolis.

Buvo gabus literatas ir vertėjas, išspausdino apsakymų ir vaizdelių. 1934 m. Čikagoje išleido knygą „Praeities pabiros", kurioje prisiminė XX a. pradžios įvykius. Išvertė keletą religinio turinio knygelių, „Ryto" laikraštyje paskelbė vertingų prisiminimų apie vyskupą Jurgį Matulaitį.

Šaltiniai
---------

* Petrauskas, Antanas // www.lkma.lt
* Antanas Petrauskas // „100 iškiliausių Prienų krašto asmenybių"
| **Arūnas Poniškaitis** |
| --- |
| Gimė | 1966 m. rugpjūčio 1 d. (56 metai)Vyšpinių kaime (Šakių rajonas |
| Tautybė | lietuvis |
| Religija | Romos katalikų |
| Vilniaus arkivyskupijos augziliaras |
|  |
| Pareigos | Vilniaus arkivyskupijos augziliaras ir titulinis Sinos vyskupas |
|  |
| Išsilavinimas | 1997 m. Romos Popiežiškajame Šv. Grigaliaus universitete, teologijos licenciatas |
| Alma mater | 1992 m. Kauno kunigų seminarija |

**Arūnas Poniškaitis** (g. 1966 m. rugpjūčio 1 d.) – Vilniaus arkivyskupijos vyskupas augziliaras ir titulinis Sinos vyskupas.

Biografija
----------

Augo praktikuojančių katalikų šeimoje, pakrikštytas Griškabūdžio bažnyčioje. Pirmuosius 4-erius metus gyveno tėviškėje, Žvirgždaičių parapijos Vyšpinių kaime (Šakių rajonas), vėliau – Vilkaviškyje.

1984 m. baigė Vilkaviškio 2-ąją vidurinę mokyklą (dabar – „Aušros" gimnazija), atliko privalomąją tarnybą sovietinėje armijoje. Nuo 1987 m. iki 1992 m. studijavo Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje. Studijavo Popiežiškajame Šv. Grigaliaus universitete Romoje, teologijos licenciatas (1997 m.). 2001 m. gruodžio viduryje apgynė disertaciją tema „Monstratio. Fundamentinės teologijos metodologijos pasikeitimas ir tikėjimo apologija Lietuvos Bažnyčioje po Vatikano II Susirinkimo", teologijos daktaras.

1992 m. gegužės 31 d. įšventintas Marijampolėje (vysk. Juozas Žemaitis, MIC). Alytaus Šv. Angelų Sargų parapijos vikaras.
Alytaus šv. Kazimiero parapijos klebonas, 2001–2004 m. Vilkaviškio vyskupijos Palaimintojo Jurgio Matulaičio kunigų seminarijos Marijampolėje dvasios tėvas, 2001–2009 m. VDU Katalikų teologijos fakulteto fundamentinės teologijos dėstytojas, dėstė kursus Marijampolės kunigų seminarijoje ir Marijampolės kolegijoje, nuo 2003 m. kun. Arūnas Poniškaitis Vilkaviškio vyskupijos kurijos notaras, nuo 2004 m. Vilkaviškio vyskupo generalvikaras. 2005 m. jam suteiktas Šventojo Tėvo kapeliono – monsinjoro – titulas. Pastarąjį dešimtmetį jis taip pat buvo Vilkaviškio vyskupijos kunigų tarybos nariu ir konsultoriumi, Marijampolės „Tikėjimo ir šviesos" bendruomenės kapelionu, Vilkaviškio vyskupijos atstovu leidinyje „Bažnyčios žinios", Ateitininkų federacijos Marijampolės vietovės valdybos dvasios vadu.

2010 m. vasario 5 d. popiežius Benediktas XVI paskyrė Vilniaus arkivyskupijos vyskupu augziliaru (pagalbininku) ir tituliniu Sinos (dabartiniame Tunise) vyskupu. Konsekracija Vilniaus Arkikatedroje 2010 m. kovo mėn. (per Lietuvos Globėjo Šventojo Kazimiero iškilmes).
2011 m. spalio 26 d. jis išrinktas Lietuvos Vyskupų Konferencijos jaunimo reikalų tarybos pirmininku. 2014 m. spalio 24 d. perrinktas šioms pareigoms

Šaltiniai
---------

1. ↑  LCN.lt inf.
2. ↑  Paskyrimai
3. ↑  Vilkaviškio vyskupijos inf. Archyvuota kopija 2010-04-18 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Vilniaus arkivyskupijos vyskupu augziliaru nominuotas monsinjoras Arūnas Poniškaitis (2010 02 05, Vilniaus arkivyskupijos kurijos pranešimas spaudai)
5. ↑  Bishop Arūnas Poniškaitis
6. ↑  Kardinolas A. J. Bačkis turi naują padėjėją (Vilniaus arkivyskupijos kurija ir balsas.lt, 2010.02.05 14:08)
7. ↑
| **Antanas Prapuolenis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1894 m. kovo 1 d.Brasta |
| Mirė | 1962 m. birželio 30 d. (68 metai)Kaunas, Lietuvos TSR |
| Palaidotas (-a) | Petrašiūnuose apud Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Marija Geniušaitė Prapuolenienė |
| Vaikai | Antanina - Danutė, Algis - Antanas ir Aušrelė - Marijona |
|  |
| Veikla | Pedagogas, esperantininkas, sodininkas |

**Antanas Prapuolenis** (1894 m. kovo 1 d. Brastoje, Marijampolės savivaldybė – 1962 m. birželio 30 d. Kaune, Lietuvos TSR) – Lietuvos pedagogas, sodininkas, esperantininkas, Išlaužo pradžios mokyklos vedėjas, parašęs esperanto kalbos gramatiką, metodinių straipsnių.

Biografija
----------

Gimė 1894 m. kovo 1 d. Brastoje. 1916 m. ir 1919-1923 m. mokėsi mokytojų kursus Marijampolėje. Nuo 1916 m. pradėjo dirbti mokytoju Čysta Būdoje. Vėliau dirbo mokytoju Alesnykėliuose, Pasiekuose, Saliamos Būdoje, Kvietiškyje. 1930 m. tapo Išlaužo pagrindinės mokyklos direktoriumi, pasodino sodą ir juo rūpinosi. Mirė 1962 m. birželio 30 d. Kaune.

Darbai
------

* *Pasaulinės kalbos klausimas ir esperanto* ("Problemo de la monda lingvo kaj Esperanto", 1936)
* *Esperanto kalbos vadovėlis* ("Lernolibro de Esperanto", 1936)

Nuorodos
--------

* Išlaužo žymūs žmonės Archyvuota kopija 2014-10-06 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Įžymūs žmonės[neveikianti nuoroda]
| **Arūnas Štaras** |
| --- |
|  |
| Arūnas Štaras |
| Gimė | 1951 m. liepos 2 d. (71 metai)Žagarėje |
| Sutuoktinis (-ė) | Nijolė |
| Vaikai | Gabrielė, Augustas |
|  |
| Veikla | matematikas, Vilniaus miesto savivaldybės politinis veikėjas |
| Partija | 1995 m. Lietuvos liberalų sąjunga2003 m. Liberalų ir centro sąjunga |

**Arūnas Štaras** (g. 1951 m. liepos 2 d. Žagarėje, Lietuvoje) – matematikas, politikas.

Biografija
----------

1969 m. baigė Panevėžio 1-ąją vidurinę mokyklą, 1969–1974 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universiteto (VU) Matematikos ir mechanikos fakultetą, įgijo matematiko specialybę, diplomuotas matematikas. 1974–1977 m. studijavo Maskvos M. Lomonosovo universiteto (Maskva) Taikomosios matematikos fakulteto aspirantūroje. 1978 m. šiame universitete apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato disertaciją (daktaras), nuo 1984 m. docentas.

1991–1993 m. Vilniaus miesto meras, VU docentas, 1998 m. AB Šiaulių bankas Vilniaus filialo direktorius, 2002 m. UAB „Eika" direktoriaus pavaduotojas, UAB „Jūros vartai" direktorius, UAB „Trakų sodybos" direktorius, 2007 m. Vilniaus miesto savivaldybės mero pavaduotojas.

1990–1991 m. Vilniaus miesto tarybos deputatas, 2003–2007 m. ir 2007–2011 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. LR susisiekimo viceministras.

1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjudžio Vilniaus miesto skyriaus narys, Liberalų sąjūdžio pirmininko pavaduotojas.

Fondo „Savivalda ir demokratija" steigėjas, Vilniaus Rotary Perkūno klubo narys.

Vedęs. Žmona Nijolė, matematikė, dirba VĮ „Registrų centras" Vilniaus filiale. Duktė Gabrielė dirba AB bankas „Hansabankas". Sūnus Augustas – UAB „Bilietų bankas".

Moka anglų, rusų, lenkų ir čekų kalbas..

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arūnas Štaras Archyvuota kopija 2014-11-03 iš Wayback Machine projekto. (CV)
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-05-17 iš Wayback Machine projekto. (2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai)
| **Antanas Praškevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1934 m. rugpjūčio 9 d.Kalviai, Kruonio valsčius |
| Mirė | 2022 m. spalio 23 d. (88 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Nijolė |
| Vaikai | Daiva, Aidas |
|  |
| Veikla | biochemikas, pedagogas |
| Partija | 1959 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1960 m. Kauno medicinos institutas |

**Antanas Praškevičius** ( 1934 m. rugpjūčio 9 d. Kalviuose, Kruonio valsčius – 2022 m. spalio 23 d. Kaunas) – biochemikas, habilituotas mokslų daktaras, akademikas.

Biografija
----------

1954 m. baigė Kruonio vidurinę mokyklą, 1960 m. Kauno medicinos instituto (KMI) Gydomosios medicinos fakultetą. 1962–1965 m. studijavo Rygos medicinos institute ir Latvijos MA aspirantūroje. 1964 m. medicinos mokslų kandidatas. 1966–2004 m. KMI Biologinės ir bioorganinės chemijos katedros vedėjas. 1972 m. biologijos mokslų daktaras.

1972–1977 m. KMI Farmacijos fakulteto dekanas. 1973 m. profesorius. 1977–1984 m. KMI prorektorius mokslo reikalams. 1984–1991 m. KMI (nuo 1989 m. Kauno medicinos akademija, KMA) rektorius. Jo rektoriavimo metu įkurtas Biomedicinos institutas, Slaugos fakultetas, Lietuvos medicinos ir farmacijos istorijos muziejus, KMI pertvarkytas į KMA, čia pradėjo studijuoti užsieniečiai, Kauno klinikos prijungtos prie KMA.

Nuo 1985 m. LSSR MA narys korespondentas. Nuo 1986 m. LKP Revizijos komisijos narys. 1990 m. gruodžio 29 d. išrinktas Lietuvos mokslų akademijos tikruoju nariu-akademiku, priklausė Biologijos, medicinos ir geomokslų skyriui.

Mokslinė veikla
---------------

A. Praškevičius – vienas iš medicinos biochemijos pradininkų Lietuvoje. Tyrė mitochondrijų kvėpavimo grandinės komponentų, riebiųjų rūgščių oksidacijos polifermentinės sistemos pažeidimo ypatumus, mitochondrijų energetinės funkcijos pažeidimo priežastis ir pasekmes išemijos sąlygomis. Parašė mokslinių straipsnių, knygų, vadovėlių. 6 išradimų autorius.

Įvertinimas
-----------

* 1978 m. LSSR valstybinė premija
* 1984 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas
* 1987 m. LSSR valstybinė premija
* 2008 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Karininko kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2014-03-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Rimvydas Stropus. *Antanas Praškevičius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 434
4. ↑   Archyvuota kopija 2012-11-17 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Potencinė energija ir švytuoklėss fazinis portretas. Pastaba: x ašis, būdama kampinė, susisuka kas 2π radianų.
Fazinis van der Polo lygties portretas, {\displaystyle {\frac {d^{2}y}{dt^{2}}}+\epsilon (y^{2}-1){\frac {dy}{dt}}+y=0,\quad \epsilon =1}
**Fazinis portretas** – geometrinis dinaminių sistemų trajektorijų atvaizdavimas fazinėje plokštumoje. Kiekviena pradinė sąlyga atspindi skirtingą kreivę arba tašką.

Faziniai portretai yra neįkainojami studijuojant dinamines sistemas. Jie sudaryti iš tipinių trajektorijų diagramų padėties erdvėje. Tai rodo informaciją apie tai, kaip vaizduojamas parametras, pvz. atraktorius.

Fazinių portretų grafikas dinaminei sistemai brėžia sistemos trajektorijas (su rodyklėmis), stabilumo būsenas (su taškais) ir nestabilumo būsenas (su apskritimais). Ašys yra būsenų kintamieji.

Pavyzdžiai
----------

* Švytuoklė, žr. paveikslėlį (dešinėje).
* Paprastsis harmoninis osciliatorius, kur fazinis portretas yra sudarytas iš elipsių.
* Van der Polio generatorius, žr. paveikslėlį (dešinėje).
* Bifurkacijos diagrama
* Mandelbroto rinkinys

Taip pat skaitykite
-------------------

* Fazinė linija, 1-matis atvejis
* Fazinė erdvė, *n*-matis atvejis
* Fazinės plokštumos metodas