recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Sidar Rapidsas*Cedar Rapids* |
| --- |
|        |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

Sidar RapidsasSidar Rapidsas

41°58′0″ š. pl. 91°40′0″ v. ilg.﻿ / ﻿41.96667°š. pl. 91.66667°r. ilg.﻿ / 41.96667; 91.66667﻿ (Sidar Rapidsas)Koordinatės: 41°58′0″ š. pl. 91°40′0″ v. ilg.﻿ / ﻿41.96667°š. pl. 91.66667°r. ilg.﻿ / 41.96667; 91.66667﻿ (Sidar Rapidsas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Ajova Ajova |
| **Apygarda** | Lino apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1841 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 136 429  |
| **Plotas** | 192 km² |
| **Tankumas** (2020) | 711 žm./km² |
| **Altitudė** | 247 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Sidar Rapidsas |

**Sidar Rapidsas** (angl. *Cedar Rapids*) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, rytų Ajovoje, abipus Sidaro upės, 160 km į šiaurės rytus nuo Di Moino. Lino apygardos centras, antras pagal gyventojų skaičių Ajovos miestas. Yra Rytų Ajovos oro uostas, plentai ir geležinkeliai į Čikagą, Ajova Sitį, Di Moiną, Vaterlo. Maisto (malimo, mėsos, pieno) pramonė, pašarų, žemės ūkio ir kelių tiesimo mašinų, automobilių transporto elektroninės įrangos, sporto reikmenų gamyba. Žemės ūkio regiono prekybos centras.

Veikia Ajovos masonų biblioteka ir muziejus (viena didžiausių masonų medžiagos kolekcijų pasaulyje), Sidar Rapidso meno muziejus, Nacionalinis čekų ir slovakų muziejus ir biblioteka (XIX a. mieste įsikūrė didelė čekų ir slovakų bendruomenė), trys koledžai. Yra 1886 m. Briusmoro rūmai.

2020 m. 77,8 % Sidar Rapidso gyventojų buvo baltieji, 10,4 % – afroamerikiečiai, 4,7 % – lotynoamerikiečiai, 2,7 % – azijiečiai.

Istorija
--------

Miestas pradėjo kurtis 1841 m. tada vadintas Rapids Sičiu (*Rapids City*, pagal angl. *rapid* 'upės slenkstis', dėl sraunios ir slenkstėtos Sidaro upės). Dabartinis pavadinimas ir miesto teisės suteiktos 1849 m. Miestas pradėjo augti nuo 1859 m. kai jį pasiekė geležinkelis, tapo svarbiu gyvulių ir javų prekybos tašku. 1870 m. prie Sidar Rapidso prijungtas Kingstonas, 1926 m. – Kenvud Parkas. Nuo 1919 m. – apygardos centras.

2008 ir 2016 m. Sidar Rapidsas nukentėjo nuo potvynio.

Šaltiniai
---------

1. CEDAR RAPIDS: in Linn (Iowa)
2. ↑  CEDAR RAPIDS: in Linn (Iowa)
3. CEDAR RAPIDS: in Linn (Iowa)
4. ↑  CEDAR RAPIDS: in Linn (Iowa)
5. 1 2 3  *Cedar Rapids*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
6. 1 2 3  *Cedar Rapids*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
7. ↑  „2020 Decennial Census: Cedar Rapids city, Iowa". *data.census.gov*. U.S. Census Bureau. Nuoroda tikrinta 22 July 2022.
| Knesetas |
| --- |
|  |
|  |
| **Įkurta** | 1949 m. |
| **Panaikinta** | {{{Panaikinta}}} |
| **Trumpinys** |  |
| **Tipas** | Parlamentas |
| **Agentūros pirmtakė** |  |
| **Jurisdikcija** |  |
| **Būstinė** |  |
| **Metinis biudžetas** | {{{Metinis biudžetas}}} |
| **Vadovas** | Amir Ohana |
| **Pavaduotojas** | {{{Pavaduotojas}}} |
| **Darbuotojų skaičius** |  |
| **Narių skaičius** | 120 |
| **Biudžetas** | {{{Biudžetas}}} |
| **Aukštesnioji agentūra** | {{{Aukštesnioji}}} |
| **Tinklalapis** | knesset.gov.il |
| 
Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Knesetas** (hebr. ‏הַכְּנֶסֶת‏‎, *susirinkimas*) – Izraelio vienų rūmų parlamentas, įstatymų leidžiamosios valdžios institucija.

Knesetas priima visus įstatymus, renka prezidentą, ministrą pirmininką (pastarasis formaliai paskiriamas prezidento), tvirtina vyriausybės sudėtį, vykdo vyriausybės parlamentinę kontrolę, renką valstybės kontrolierių. Kneseto nariai balsavimu taip pat gali panaikinti savo narių teisinę neliečiamybę, nušalinti iš pareigų prezidentą ir valstybės kontrolierių, pareikšti vyriausybei nepasitikėjimą, paleisti save ir paskelbti naujus rinkimus. Ministras pirmininkas taip pat turi galią paleisti parlamentą, tačiau Knesetas išlaiko savo įgaliojimus iki kol darbą pradeda naujai išrinktas parlamentas. Knesetą sudaro 120 narių. Į Knesetą gali būti renkami nuo 21 metų amžiaus piliečiai. Knesetas renkasi Givat Rame, Jeruzalėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Knesetas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija,
2. ↑  The Knesset. Jewishvirtuallibrary.org. Nuoroda tikrinta 8 September 2011.
Tradiciškai supresuota pu-erh arbata
**Pu-erh arbata** (kin. 普洱茶, pinyin: *pǔ'ěr chá*) – subrandinta žalioji arbata, kilusi iš Kinijos, Junano provincijos. Taip pat gaminama kitose Kinijos srityse, Tailande, Vietname, Laose, Mianmare. Išsiskiria savo gamybos technologija – pradžioje arbata paruošiama kaip žalioji, o vėliau fermentuojama pasitelkiant natūralų arba dirbtinį (pagreitintą) būdą. Jei daugumą arbatų rekomenduojama suvartoti per pirmus metus po pagaminimo, „Pu-erh" su laiku įgija vis geresnę kokybę.

Seniau pu-erh arbatos lapai fermentuodavosi natūraliai, kadangi nebūdavo greito transporto ir arbatžolės pradėdavo fermentuotis jau jas gabenant. Atsiradus mechaniniam transportui arbatžolės greitai atgabenamos, todėl norint paruošti pu-erh naudojama dirbtinė fermentacija – lapai sukraunami į krūvą, mirkomi karštame vandenyje, kad greičiau įvyktų fermentacijos procesas. Todėl dabar Pu-erh arbata skirstoma į žaliąją (青饼) ir subrandintą (熟饼). Subrandinta pu-erh turi daug skirtingų rūšių, mat keičiant fermentavimo sąlygas arbata gaunama vis kitokia. Sufermentuota arbata laikoma 2-3 metus, kol iš jos pasišalina kartumas. Kinijoje pu-erh tradiciškai presuojama į įvairių formų figūras. Gėrimui paprastai dedami 4 gr arbatos/150 ml vandens.

Ši arbata nuo seno vartojama kinų liaudies medicinoje kaip gerinanti virškinimą, blužnies darbą. Nustatyta, kad Pu-erh mažina cholesterolio kiekį kraujyje, turi antimikrobinių, antimutageninių savybių.

Šaltiniai
---------

1. ↑
*Kitos reikšmės – Teisininkas (reikšmės).*

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Notaras (apie 1830 m.)
Advokatas (britų baristeris) teismo proceso metu, 1883 m.
Anglų advokatas su mantija (apie 1900 m.)
**Teisininkas** – teisės specialistas, teisės normų žinovas. Teisininkas – nebūtinai teisės „taikytojas", bet gali būti ir, pvz. teisės pedagogas, tyrėjas (teisėtyrininkas), teoretikas (pvz. teisės filosofas), specifinės teisinės srities publikacijų autorius moksliniuose ar kitokiuose leidiniuose.

Pagal veiklos sritis gali būti viešojo administravimo, verslo teisininkas, korporacijos teisininkas (juristas, juriskonsultas, sindikas).

Teisės studijos
---------------

*Pagrindinis straipsnis – Teisinis išsilavinimas*.
Teisininku tampama įgijus formalųjį išsilavinimą (teisės studijos arba savarankiškai studijuojant teisę).

Klasikinės profesijos
---------------------

Teisiamasis ir teisėjas
Išskiriamos trys klasikinės (seniausios) teisininko profesijos: teisėjo, prokuroro ir advokato. Greta jų vėliau išskiriama ir notaro („teisės raštininko").

Kitos profesijos – antstolis, juriskonsultas, teisės patarėjas, laisvai samdomas teisininkas, privatus detektyvas, teisininko padėjėjas etc.

Klasikines profesijas reguliuoja nacionalinė teisė. Ji įtvirtina formaliojo išsilavinimo bei praktikos reikalavimus, egzaminus, jų tvarką bei netgi turinį. Konkrečios teisinės pareigybės gali būti įtvirtinamos oficialiai priimant specialų teisės aktą. Lietuvoje teisines pareigybes įvardija specialus LRV nutarimas.

Juriskonsultas
--------------

*Pagrindinis straipsnis – Juriskonsultas*.

Juristas
--------

*Pagrindinis straipsnis – Juristas*.

Patentinis patikėtinis
----------------------

*Pagrindinis straipsnis – Patentinis patikėtinis*.

Teisės mokslininkas
-------------------

*Pagrindinis straipsnis – Teisės mokslai*.

Teisininko padėjėjas
--------------------

*Pagrindinis straipsnis – Teisininko padėjėjas*.
Tai gali būti teisėjo, advokato, antstolio, notaro padėjėjas etc.

Teisinės pareigybės
-------------------

*Pagrindinis straipsnis – Teisinės pareigybės ir profesijos*.

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Teisininkas***

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Teisininkas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Mogolų imperatoriaus *Farrukh Siyar* (1683-1719) moguras
**Mohuras**, *muchras* – auksinė moneta, anksčiau kaldinta Indijos regione (Britų Indija, Mogolų imperija, Nepalas, Afganistanas), kuri paprastai būdavo lygi 15 sidabrinių rupijų.

Britų Indijoje paskutinį kartą kaldinta 1918 m. bet kai kurios kunigaikštystės juos kaldino, kol buvo įjungtos į Indijos sudėtį.

Britų Indijoje buvo kaldinamo 2/3 mohuro (10 rupijų) ir 1/3 mohuro (5 rupijų) monetos, o kai kurios kunigaikštystės kaldino ir 1/2 mohuro (7 rupijos ir 8 anos) monetas.

Žodį *mohuras* savo trumpo valdymo metu (1540–1545 m.) įvedė Šir Šahas Sūris (angl. *Sher Shah Suri*), šiuo žodžiu vadino 169 granų masės aukso monetas. Jis taip pat ėmė leisti varines monetas *damus* (angl. *dam*) ir sidabrines rupijas, kurios svėrė 178 granus.
  
Vėliau Mogolų imperatoriai standartizavo savo monetų trimetalizmą visame Indostane, kad sutvirtintų pinigų sistemą.

Didžiųjų mogolų mohurai
-----------------------

Pirmuosius mohurus išleido Akbaras 1562 m. Mohurų auksas būdavo 980 prabos ar geresnis, masė buvo apie 11 g. Mohurai paprastai buvo skritulio formos, rečiau – keturkampiai. Dalis mohurų buvo musulmoniški – juose nebuvo vaizdų, jie buvo tik su ornamentais ir užrašais. Nuo Aurangzebo laikų (1658–1707) mohuruose būdavo iškalama išleidimo data.

Kaldino ir kitokio nominalo mohurus, pvz. 100, 50, 25, 20, 12, 10, 5, 4, 2, 1 mohurų monetas. taip pat 1/2, 1/4, 1/5, 1/8, 1/16, 1/32 mohurai.
Rupijos su nominalais nuo 10 iki 100 rupijų buvo pašvenčiami įvairiems įvykiams.
  
Tuo metu mohuras buvo lygus 10 rupijų.

Nusmukus Didžiųjų mogolų valstybės galiai daug Indijos valdovų ėmė kaldinti nuosavus mohurus. Pvz. Asamas XVI–XIX a. kaldino savu aštuonkampio formos mohurus.

Nepalo mohurai
--------------

 Valdovo *Prakash Malla* kaldintas sidabrinis Nepalo mohuras.
Nepalo mohurai buvo kaldinami iš sidabro, pirmieji (1566 m.) svėrė apie 5,6 g.

Nuo 1750 m. ėmė kaldinti ir auksinius mohurus, kurių masė irgi buvo 5,6 g. Nominalai buvo 1/128, 1/64, 1/32, 1/16, 1/8, 1/4 ir 1/2 mohuro bei 1,5 ir 2 mohurų.

Britų Indijos mohurai
---------------------

1765 m. Britų Rytų Indijos kompanija ėmė kaldinti nuosavus auksinius mohurus.
1835 m. mohurai buvo suvienodinti, jų averse imtas kaldinti Anglijos karaliaus portretas. Tuometinis mohuras svėrė 11,664 g, jame buvo 10,692 g gryno aukso – tai yra, jis mase atitiko rupiją, todėl jį dažnai vadino *auksine rupija*. 1 auksinė rupija buvo prilyginta 15 sidabrinių rupijų.

Nuo 1870 m. ėmė kaldinti auksines monetas, kurių nominalai buvo 30, 15, 10 ir 5 rupijos (t. y. 2, 1, 2/3 ir 1/3 mohuro). Paskutinės auksinės monetos Britų Indijoje buvo nukaldintos 1918 m.

Etimologija
-----------

Žodis *mohur* ar *mohor* kilęs iš sanskrito skr. mudra 'simbolis; antspaudas; žiedas (piršto)'. Senovėje dokumentus ir aktus užantspauduodavo žiedo atspaudu vaške ar rašaliniu atspaudu.

Nuorodos
--------

1. ↑  Mughal Coinage Archyvuota kopija 2002-10-05 iš Wayback Machine projekto. at RBI Monetary Museum. Retrieved on 4 May 2008.
*Apie XVI–XIX a. dvarų istorinius dokumentus žr. Inventoriai* .
Knyga su inventoriniu numeriu
**Inventorizacija** (lot. *inventorium*, 'sąrašas, aprašas') – materialinių ir nematerialinių vertybių faktinis sutikrinimas su apskaitos duomenimis arba tokių vertybių sąrašo sudarymas.

Inventorizacija yra seniausias apskaitos elementas. Žmogus visados buvo linkęs perskaičiuoti savo turimą turtą ir tokiu pagrindu planuoti savo tolimesnius veiksmus. Inventorius – tam tikros paskirties (gamybinės, ūkinės, karinės ir kt.) daiktų, reikmenų visuma. Gali būti taip apibūdinamas ir visas įmonės, įstaigos ar organizacijos turimas kilnojamasis turtas. Priemonės, reikmenys inventorizuojami – sudaromas inventorinis objektų sąrašas. Detaliame inventoriaus apraše pateikiama materialių daiktų charakteristika, jiems suteikiant inventorinį numerį, nurodant pavadinimą, būklę, saugojimo vietą.

Lietuvoje valstybinėms įstaigoms yra nurodyta inventorizuoti savo turimą turtą, išskyrus pinigines lėšas kasoje ir griežtos atskaitomybės blankus, periodiškai kiekvienais metais ir nustatytu laikotarpiu. Pinigines lėšas kasoje ir griežtos atskaitomybės blankus tikrina kiekvieną mėnesį. Inventorizacijai atlikti sudaroma komisija, kuri dažniausiai inventorizacijai atlikti gauna materialiai atsakingam asmeniui priskirto turto aprašą. Pagal jį sutikrina pas materialiai atsakingą asmenį turimą turtą. Kitu atveju inventorizacinė komisija surašo pas materialiai atsakingą asmenį turimą turtą ir jį sutikrina su apskaitoje turimu materialiai atsakingam asmeniui priskirto turto aprašu.

Lietuvoje inventorizacija privaloma visoms įmonėms. Kai kurios įmonės inventorizacijas atlieka pačios, kitos samdosi išorines kompanijas.

Inventorizacija atliekama po stichinių nelaimių, perduodant materialines vertybes kitam materialiai atsakingam asmeniui, vagystės, piktnaudžiavimo atvejais, atliekant auditą, teismo reikalavimu ir kitais atvejais, kai reikia sutikrinti turimą turtą su apskaitos duomenimis.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Inventorizacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
2. ↑  NetSuite.com (2023-02-26). „What Is Inventory? Types, Examples and Analysis". *Oracle NetSuite* (anglų). Nuoroda tikrinta 2023-06-09.
3. ↑  *Inventorius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005

Nuorodos
--------

* Rasa Kanapickienė, Kristina Rudžionienė, Borisas Jefimovas. Įmonių apskaita. 10.2 Inventorizacija ir jos rezultatų apskaita *knf.vu.lt*, 2006 m. p. 139-141
Režisieriai Stéphane Brizé (antras iš dešinės) ir Rodrigo Moreno (antras iš kairės) filmo „Rinkos dėsnis" (pranc. *La Loi du marché*) Buenos Airėse peržiūroje, 2019 m.
**Nepriklausomas filmas** (angl. *independent film, indie film*) – pilnametražis ar trumpametražis filmas, kurį pastatė bei išplatino nepriklausomos kompanijos. Nepriklausomi filmai kartais išsiskiria savo turiniu bei stiliumi. Nors ir ne visada, palyginus su didžiųjų filmų studijų gamybos apimtimis, nepriklausomi filmai dažnai pasižymi sąlyginai nedideliu biudžetu.

Nepriklausomi filmai išlieka gana paklausūs net ir įžymių aktorių tarpe dėl daugelio priežasčių. Juos dalyvauti filmo statyme gali paskatinti: pagrindinė filmo mintis; moralinė skola filmo kūrėjui dėl suteiktos karjeros pertraukos; vaidmenų stygius; plačios saviraiškos galimybės; pasiūlyta proga parodyti savo aktorinius sugebėjimus, kuomet to nepavyksta padaryti bendradarbiaujant su didžiosiomis filmų studijomis; susižavėjimas režisieriaus kūryba. Pastarasis atvejis yra gana dažnas: kriminaliniame filme „Bulvarinis skaitalas" aktoriai Džonas Travolta (*John Travolta*) bei Briusas Villisas (*Bruce Willis*) sutiko dirbti už mažesnį atlygį, nes norėjo bendradarbiauti su režisieriumi Kventinu Tarantino (*Quentin Tarantino*).

Įprastai nepriklausomų filmų platinimas išsiskiria ribotu leidimu, kartais vien nepriklausomų filmų kino teatruose, nors būna ir didelio masto platinimo kampanijų. Prieš paskelbiant premjeras teatruose, nepriklausomi filmai rodomi vietinio, nacionalinio ar tarptautinio lygio kino festivaliuose. Pasitaiko atvejų, kuomet, gavus reikiamą finansavimą, nepriklausomi filmai pajėgia konkuruoti ir su didžiųjų filmų studijų sukurta produkcija.

Išnašos
-------

1. ↑  *Callahan, Peter (January 8, 2001). "Don't Lose It At The Movies The Brothers McMullen and Blair Witch--yes. Waterworld II--no. A primer on indie-film investing". CNN. Nuoroda tikrinta December 10, 2012.*
2. ↑  *"How 'Pulp Fiction' Destroyed Indie Cinema". Decider. October 14, 2014.*
| **Hiramas Bingamasangl. *Hiram Bingham III*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1875 m. rugsėjo 18 d.Honolulu |
| Mirė | 1956 m. birželio 6 d. (80 metų)Vašingtonas |
| Palaidotas (-a) | Arlingtono nacionalinės kapinės |
|  |
| Veikla | JAV archeologas ir politikas |
|  |
| Žinomas (-a) už | Maču Pikču atradimą |
|  |
|  **Vikiteka** | Hiram Bingham |

**Hiramas Bingamas** (angl. *Hiram Bingham III*, 1875 m. rugsėjo 18 d. Honolulu – 1956 m. birželio 6 d. Vašingtonas, palaidotas Arlingtono kapinėse) – JAV archeologas ir politikas.

Biografija
----------

1908 m. perėjo senuoju ispanų keliu per Andus iš Buenos Airių į Limą (Peru). 1909–1924 m. Jeilio universiteto profesorius, 1911–1915 m. surengė ir vadovavo universiteto archeologinėms ekspedicijoms į Peru; 1911 m. atrado inkų senovės miestus Maču Pikču, 1912 m. vadovavo jo tyrimams, ir Vitkosą. 1922–1924 m. Konektikuto valstijos gubernatorius. 1924 m. paskirtas į laisvą senatoriaus vietą, 1926 m. juo išrinktas.

Bibliogafija
------------

* Inca Land (*Inkų žemė*), 1922 m.;
* Machu Picchu, a Citadel of the Incus (Maču Pikču, inkų tvirtovė), 193 m.;
* Lost City of the Incas (Prarastas inkų miestas), 1948 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jūratė Litvinaitė. *Hiram Bingham*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 190 psl.
| Laura Nucci |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Maria Laura Lodovici |
|  |
| Gimė | 1913 m. vasario 26 d.Karara, Italija |
| Mirė | 1994 m. sausio 30 d. (80 metų)Roma, Italija |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
| Aktyvumo metai | 1930–1989 |
| Užsiėmimas | aktorė |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Laura Nuči** (it. *Laura Nucci*; 1913 m. vasario 26 d. – 1994 m. sausio 30 d.) – italų aktorė, režisieriaus ir prozininko Carlo Lodovici sesuo.

Biografija
----------

Pradėjusi karjerą prieškario Italijoje, ji buvo žinoma "lemtingų moterų" vaidmenimis. Karo metais palaikė artimus ryšius su gestapo karininku Erich Priebke, kuris 1996 m. buvo apkaltintas karo nusikaltimais dėl Romoje įvykdytų žudynių.

Nuo 6 dešimtmečio pradžios aktorė atnaujino karjerą, pradėdama kurti charakteringus moterų vaidmenis.

Dalinė filmografija
-------------------

* Kiekvienam savo (1967)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Laura Nucci** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Katz, *Roma città aperta*, pp. 250 e 351.
Ledainės projekcija
Ledainė
**Ledainė** – ledu šaldoma patalpa greitai gendantiems maisto produktams laikyti, ledo saugykla.

Ledainės veikimas
-----------------

Didelė ledainė turi ledo patalpą ir kelias maisto produktų kameras, kurios dažniausiai būna ledainės viduryje. Bendras sukaupto ledo tūris dažniausiai yra 3-4 kartus didesnis už bendrą kamerų tūrį, kad tirpstant ledui žema temperatūra būtų palaikoma visus metus. Ledainės ledas sukraunamas sudarant angas orui cirkuliuoti (vėdinimas), t. p. susidariusiam vandeniui nubėgti. Tirpsmo vanduo susirenka vandens rinktuvuose, iš čia nuleidžiamas arba išsiurbiamas vandens siurbliais. Ledainės ledas paruošiamas (išpjaunamas, iškertamas) ir sudedamas žiemą.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje turtingų miestiečių namuose ir kai kuriuose dvaruose buvusios ledainės kaip atskiri pastatai maisto produktams laikyti istoriniuose šaltiniuose (dvarų inventoriuose ir kitur) minimos jau XVIII a. vidurio. Greičiausiai jos buvo statomos ir anksčiau. XIX a. ledainės buvo įrengiamos daugelyje dvarų sodybų, vienuolynų, dažniausiai iš akmenų arba plytų mūrytos, kartais medinės vieno aukšto, kartais dviaukštės, su rūsiu.

Storo mūro, kartais dvigubo medinio rentinio ledainės rūsys buvo įleidžiamas į žemę, lubos gerai izoliuojamos spaliais, samanomis, eglišakėmis. Kartais ledainės būdavo įrengiamos gyv. namų rūsiuose, po svirnais, kt. pastatais. Nemažai dvarų ir vienuolynų ledainių pastatų išliko iki XXI a. pradžios. Valstiečių ledainės būdavo kaupo pavidalo arba įrengtos pavėsingose vietose tam tikslui iškastose duobėse: jų dugnas išklotas žagarais, šiaudais arba su plyšėtomis grindimis, su grįstais grioveliais tirpstančio ledo vandeniui nutekėti. Dengtos lentomis, užklotos šiaudais, eglišakėmis, durpėmis, velėna.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ledainė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 663 psl.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvių liaudies architektūra |
| --- |
|  |
| Gyvenamieji namai | 
 gryčia **·**  numas **·**  pirkia **·**  rūmas **·**  stuba  **·**  troba |  |
|  |
| Ūkiniai statiniai | 
 daržinė  **·**  diendaržis  **·**  išvietė  **·**  jauja **·**  klėtis  **·**  klojimas  **·**  kluonas  **·**  ledainė  **·**  pirtis  **·**  svirnas  **·**  šulinys  **·**  tvartas  **·**  vežiminė  |
|  |
| Patalpos ir detalės | 
 alkieriukas **·**  asla **·**  čiukuras **·**  gonkos  **·**  kamara  **·**  kamaraitė **·**  kaminas  **·**  krikštasuolė  **·**  langinės **·**  lėkis  **·**  liepys  **·**  lunginė **·**  numogalis  **·**  prieklėtis  **·**  priemenė  **·**  priešinė  **·** seklyčia  **·**  vėjalentė  **·**   |

 |
| ***Kaip mes žaidėme revoliuciją*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Kaip mes žaidėme revoliuciją |
| Kilmės šalis | Lietuva |
| Režisierius | Giedrė Žickytė |
| Prodiuseris (-iai) | Dagnė Vildžiūnaitė |
| Metai | 2011 |
| Žanras | dokumentika |
| Trukmė | 67 min. |
| Kalba | lietuvių k. |
| **IMDb įrašas** |

„**Kaip mes žaidėme revoliuciją**" (angl. *How We Played the Revolution*) – lietuviškas dokumentinis filmas, sukurtas 2011 m. 67 min. trukmės. Filmo premjera įvyko 2011 m. lapkričio 13 d. 2012 m. „Sidabrinės gervės" apdovanojimuose nominuotas geriausio ilgametražio dokumentinio filmo kategorijoje. Filmo režisierė Giedrė Žickytė (g. 1980 m.) yra ir geriausio TV filmo „Baras", įvertinto „Sidarbinės gervės 2009" apdovanojimu, autorė.

Filme panaudoti unikalūs kadrai iš asmeninių archyvų, taip pat galima išvysti muzikinių intarpų iš Roko maršų, skandalingo ir nepamirštamo roko grupės „Anties" pasirodymo Sovietų Sąjungos centrinės televizijos tiesioginiame eteryje, kitų grupės koncertų, išgirsti šių įvykių liudininkų komentarus. Filmas tikina, kad Lietuvos žmones „dainuojančiai revoliucijai" išjudino dainuojanti „Antis". Tai liudija įtrauktos filmuotos kronikos. Ne be kandžios ironijos filme pasakojama ir apie spalvingą grupės „Antis" įkvėpėjo ir lyderio Algirdo Kaušpėdo asmenybę. 

„Anties" veikėjų karta – režisierės tėvų, irgi architektų, karta, todėl jai ši aplinka gerai pažįstama. Daugiau nei pusė šios istorijos sudėliota iš ne vienerius metus ieškotos ir kauptos archyvinės medžiagos, Roko maršų videometraštininkės žurnalistės Laimos Pangonytės, Lietuvos patrioto Albino Kentro ir kitų stebėtojų filmuotos medžiagos.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmas pasakoja istoriją apie pokštą, įvykusį devintojo dešimtmečio viduryje, kai Lietuvoje dar nebuvo jokių atgimimo ženklų, o naujametinio Kauno jaunųjų architektų karnavalo metu juokais susikūrė roko grupė ,,Antis". Cirką primenantis įspūdingas grimas ir rekvizitai, stilizuoti pasirodymai, kandūs ir aštrūs tekstai kūrė agresyvią sovietinio gyvenimo karikatūrą. Greitai ir net patiems grupės nariams netikėtai „Antis" tapo ryškiausia Dainuojančios Revoliucijos vėliavneše ir masiniu reiškiniu, įtraukusiu tūkstančius pasekėjų. Tai istorija apie mažą šalį, ypatingą jos laikotarpį ir žmones, kurie, nepaisant pavojaus, iškovojo savo Nepriklausomybę su šypsena veide ir daina lūpose.

Kūrybinė grupė
--------------

* Režisierė – Giedrė Žickytė
* Operatorius – Audrius Kemežys, Eitvydas Doškus
* Muzika – Viktoras Diawara
* Prodiuserė – Dagnė Vildžiūnaitė

Nuorodos
--------

* Apie filmą *scanorama.lt* Archyvuota kopija 2012-03-02 iš Wayback Machine projekto.
* Filmo treileris
Paminklas Tauragės Konvencijai
**Požerūnų malūnas** – 1846 m. Tauragės dvaro inventoriuje, kai jį perėmė Vasilčikovas, pažymėtas Požerūnų (Staiginės) vandens malūnas. Šis malūnas priklausė Požerūnų raktui, buvo mūrinis, dengtas gontais, tačiau stogas jau buvo supuvęs. Malūne buvo dvejos girnos ir vėjykla su visomis reikalingomis mašinomis, tačiau jos buvo susidėvėjusios, apgriuvusi ir Ežeruonos upelio užtvanka.

Malūno pastatas buvęs apie 33×15 m, jame buvo 3 patalpos, į kurias vedė geležimi kaustytos durys, buvo 6 langai ir dvi krosnys. Malūnas stovėjo ant Ežeruonos upelio dešiniojo kranto, paskutiniu metu priklausė Strolkiui.

1812 m. gruodžio 30 d. šiame malūne buvo pasirašyta Tauragės konvencija.

Dabar ryškesnių malūno pėdsakų nėra, malūnas visiškai sunyko XIX a. viduryje. Jo mūrinės sienos panaudotos tiesiant Tilžės – Rygos plentą ir gyventojų statyboms. Jo vietoje 1976 m. pastatytas „U" formos konvencijos atminimo paminklas. Šalia nutiestas Požerūnų pėsčiųjų tiltas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Tauragės konvencijai 180 metų*. Tauragės rajono kultūros centras, 1992 (ruošė paminklotvarkos tarnybos vadovas Edmundas Mažrimas). Suarchyvuota 2021-05-09.
| **Scott Hall** |
| --- |
|  |
| Razor Ramon 1994 m. |
| Gimimo vardas | Scott Oliver Hall |
| Gimė | 1958 m. spalio 20 d.Merilandas, JAV |
| Mirė | 2022 m. kovo 14 d. (63 metai)Marieta, Džordžija, JAV |
| Tautybė | amerikietis |
| Vaikai | 2 |
|  |
| Veikla | profesionalus imtynininkas |
| Aktyvumo metai | 1984 m. spalio 2 d. – 2016 m. birželio 17 d. |

**Scott Oliver Hall** (1958 m. spalio 20 d. – 2022 m. kovo 14 d.), dar žinomas kaip **Razor Ramon** – amerikiečių profesionalus imtynininkas, žinomas dėl savo veiklos „World Wrestling Federation" (WWF, dabar WWE) ir „World Championship Wrestling" (WCW).

Karjera
-------

Scott karjerą pradėjo 1984 m. o 1992 m. gegužę, pasirašęs sutartį su WWF, išpopuliarėjo ir pasivadino Razor Ramon. Būdamas kompanijoje jis keturis kartus laimėjo WWF tarpžemyninį čempiono titulą. 1996 m. gegužę jis pasitraukė iš kompanijos ir vėliau perėjo į WCW, kur kartu su Hulk Hogan ir Kevin Nash tapo vienu iš „*New World Order*" (nWo) kolektyvo įkūrėjų. Šioje kompanijoje jis tapo dukart WCW Jungtinių Valstijų sunkiasvorių čempionu, kartą WCW pasaulio televizijos čempionu ir devynis kartus WCW pasaulio komandinių kovų čempionu. 2000 m. vasarį jis paliko WCW, o 2002 m. trumpam grįžo į WWF (vėliau pervadintą WWE). Likusią karjeros dalį jis praleido dirbdamas įvairiose organizacijose, pavyzdžiui, „Extreme Championship Wrestling" (ECW), „New Japan Pro-Wrestling" (NJPW) ir „Total Nonstop Action Wrestling" (TNA).

Nors jis niekada nelaimėjo pasaulio čempiono titulo pagrindinėse kompanijose, Hall vis dėlto buvo dukart pasaulio čempionas, nes jam priklausė WWC universalusis sunkiasvorių čempiono titulas ir USWA suvienytas pasaulio sunkiasvorio čempiono titulas. 2014 m. jis buvo įtrauktas į „WWE Hall of Fame" kaip pavienis varžovas, o 2020 m. – kaip nWo narys.

Mirtis
------

2022 m. kovą Scott Hall buvo paguldytas į ligoninę, nes nukrito ir susilaužė klubo sąnarį. Atlikus klubo sąnario keitimo operaciją, jam išsiskyrė kraujo krešulys, todėl kovo 12 d. jį ištiko trys širdies smūgiai, po kurių jis buvo prijungtas prie gyvybę palaikančių aparatų. Kovo 14 d. jis buvo atjungtas nuo gyvybę palaikančių aparatų, o WWE tą pačią dieną paskelbė apie jo mirtį.

Išnašos
-------

1. ↑  Scott Hall's profile at. Wrestlingdata.com. Retrieved on 2013-11-29.
2. ↑
3. ↑   .  Trūksta arba tuščias parametras `|title=` (pagalba)
4. ↑  „Scott Hall Profile". Online World of Wrestling. Nuoroda tikrinta 2008-06-18.
5. ↑  Hall, Jason (2022-03-03). „WWE Hall of Famer Scott Hall Currently Hospitalized". *FOX Sports Radio*. Nuoroda tikrinta 2022-03-04.
6. ↑  Keller, Wade (2022-03-13). „Scott Hall, former WWE and WCW star, on life support after health complication after hip surgery". *PWTorch*. Nuoroda tikrinta 2022-03-13.
7. ↑  Stoddard, Catherine (2022-03-14). „Scott Hall, WWE Hall of Famer, New World Order co-founder, dies at 63". *KMSP-TV*. Nuoroda tikrinta 2022-03-15.
8. ↑  Mendoza, Jordan (2022-03-14). „WWE Hall of Famer Scott Hall, trailblazing wrestler known as Razor Ramon, dead at 63". *USA Today*. Nuoroda tikrinta 2022-03-15.
| Pelotasas*Pelotas* |
| --- |
|              |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

PelotasasPelotasas

31°46′20″ p. pl. 52°20′30″ v. ilg.﻿ / ﻿31.77222°š. pl. 52.34167°r. ilg.﻿ / 31.77222; 52.34167﻿ (Pelotasas)Koordinatės: 31°46′20″ p. pl. 52°20′30″ v. ilg.﻿ / ﻿31.77222°š. pl. 52.34167°r. ilg.﻿ / 31.77222; 52.34167﻿ (Pelotasas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Pietų regionas |
| **Valstija** | Pietų Rio Grandė Pietų Rio Grandė |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1812 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 327 778  |
| **Altitudė** | 7 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Pelotasas |

**Pelotasas** (port. *Pelotas*) – miestas pietų Brazilijoje, Pietų Rio Grandėje, Patoso lagūnos pakrantėje, netoli San Gonsalo protakos, 270 km į pietvakarius nuo Porto Alegrės. Yra oro uostas. Maisto (ypač mėsos šaldymo) pramonė. Taip pat tekstilės, odos apdirbimo, popieriaus ir celiuliozės pramonė. Žemdirbystės (persikai, ryžiai, šparagai, agurkai) ir gyvulininkystės regiono prekybinis centras. Yra XIX a. bei šiuolaikinės architektūros paminklų. Veikia universitetas.

Istorija
--------

Gyvenvietė pradėjo kurtis nuo 1780 m. o oficialiai įkurta 1812 m. Miesto teisės suteiktos 1835 m. XIX a. Pelotasas buvo vienas pagrindinių džiovintos mėsos (kuria maitinosi daugiausia vergai) tiekėjų.

Šv. Pranciškaus katedra

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 331
*Šis straipsnis apie miestą. Apie upę skaitykite straipsnyje Šapeko (upė).*

| Šapeko*Chapecó* |
| --- |
|        |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

ŠapekoŠapeko

27°05′45″ p. pl. 52°37′04″ v. ilg.﻿ / ﻿27.09583°š. pl. 52.61778°r. ilg.﻿ / 27.09583; 52.61778﻿ (Šapeko)Koordinatės: 27°05′45″ p. pl. 52°37′04″ v. ilg.﻿ / ﻿27.09583°š. pl. 52.61778°r. ilg.﻿ / 27.09583; 52.61778﻿ (Šapeko) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Pietų regionas |
| **Valstija** | Santa Katarina Santa Katarina |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 205 880  |
| **Altitudė** | 674 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Šapeko |

**Šapeko** (port. *Chapecó*) – miestas ir savivaldybė Brazilijos pietuose, Santa Katarinos valstijos vakaruose, 550 km į vakarus nuo Florianoplio, prie Takvarusu ir San Žozė upelių. Tai pagrindinis vakarinės valstijos dalies miestas. Yra oro uostas, plentai į Erešiną, San Lurenso do Oestę, Konkordiją, Itapirangą. Maisto (ypač, mėsos), baldų, technologijų pramonė. Šapeko – svarbus gyvulininkystės regiono (galvijų, kiaulių, vištų auginimas) centras. Yra Šv. Antano Paduviečio katalikų katedra.

Savivaldybės plotas – 624 km², gyventojų skaičius – 254 785 (2022 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Belvederė, Efapis, Trevas, Figeira, Marešalas Bormanas.

Savivaldybės padėtis Santa Katarinos valstijoje

Istorija
--------

Indėnų kainangų žemėse kolonistai pradėjo keltis XX a. pr. o 1917 m. sudaryta Šapeko savivaldybė. Pats miestas pradžioje vadintas Paso dos Indijosas (*Passo dos Índios*). Žemes čia valdė Ernesto Fransisko Bertaso įmonė. Dėl žemdirbystės ir gyvulininkystės plėtros netruko išaugti į didelį miestą.

Sportas
-------

* Chapecoense (futbolas)

Šaltiniai
---------

1. CHAPECÓ: in Chapecó (Santa Catarina), *citypopulation.de*
2. ↑  CHAPECÓ: in Chapecó (Santa Catarina), *citypopulation.de*
3. ↑  Mapa multimodal Santa Catarina, IBGE, 2013.
4. ↑  CHAPECÓ: Municipality in South Region, *citypopulation.de*
5. ↑  Chapecó, IBGE
**Janina Mikalajūnienė-Kareniauskaitė** g. 1944 m. kovo 28 d. Gelvonų k. Širvintų r.), choro dirigentė ir pedagogė. Mirė 2023 metais

Biografija
----------

Mokėsi Gelvonų pradžios ir Žaslių vidurinėje mokykloje. Pirmąsias muzikos žinias gavo iš Žaslių bažnyčios vargonininko P. Utyros. 1960–1964 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. E. Kriščiūnienė). 1964–1969 neakivaizdiniu būdu choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. V. Raupėnas).

1964–1967 muzikos ir dainavimo mokytoja, merginų choro ir vaikinų vokalinio ansamblio vadovė Rokiškio vidurinėje mokykloje. Tuo pačiu laiku vadovavo Rokiškio profsąjungų mišriajam chorui, kurį parengė 1965 respublikinei dainų šventei.

Nuo 1967 Rokiškio kultūros mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, moksleivių choro studijos vadovė. Iš pradžių vadovavo merginų chorui, o 1970–1974 mišriajam. Choras rengė valstybinių egzaminų programas, dalyvavo rajono ir respublikinėse dainų šventėse, koncertavo, prizinių vietų pelnė įvairiuose konkursuose. 1969–1971 chorvedė vadovavo Rokiškio žemės ūkio mašinų vyrų chorui ir moterų vokaliniam ansambliui, konsultavo Pandėlio mišrųjį chorą – su vyrų ir mišriuoju choru dalyvavo 1970 respublikinėje dainų šventėje. Daug metų dainavo Rokiškio kultūros mokyklos dėstytojų moterų vokaliniame kvartete, kuris 1971 respublikiniame „Sidabrinių balsų" konkurse pelnė absoliučiai geriausio kolektyvo vardą. Kvartetas daug koncertavo savo rajone, dainavo Latvijoje, Baltarusijoje, dalyvavo televizijos laidose. 1971–1990 vadovavo Rokiškio centrinės ligoninės moterų vokaliniams ansambliams, kurie taip pat koncertavo Lietuvoje ir Latvijoje, dalyvavo televizijos laidoje ir 1976 respublikiniame „Sidabrinių balsų" konkurse.

1991 Rokiškio kultūros mokyklą perorganizavus į kolegiją (rengiami vargonininkai), joje dėsto (nuo 1995 vyr. dėstytoja) ir vadovauja mišriajam chorui, kuris koncertuoja, gieda bažnyčiose, dalyvavo 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, 1996 giedojo Vilniaus Arkikatedroje Bazilikoje, dalyvauja Aukštaitijos zonos tradicinėse dainų šventėse Zarasuose ir kituose kultūros renginiuose.

J. Mikalajūnienė – Rokiškio rajono dainų švenčių organizatorė, dirigentė ir vyr. dirigentė.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Charlie Whiting
**Charlie Whiting** (1952 m. rugpjūčio 12 d. – 2019 m. kovo 14 d.) buvo Formulės 1 lenktynių direktorius, saugumo srities atstovas, Formulės 1 techninio skyriaus vadovas. Jis rūpinosi Formulės 1 komandų logistika kiekviename etape, visų automobilių tikrinimu Parc fermé prieš lenktynes, tvirtinant FIA taisykles, reguliuojant starto šviesoforo šviesas.

Jo pirmasis darbas autosporte buvo pagalba broliui Nickui ruošti kėbulinius ir ralio automobilius lenktynėms netoli Brands Hatch trasos Anglijoje. 1976 m. abu broliai dirbo Surtees ekipoje ir ruošė automobilius lenktynininkei Divina Galica. Vėliau Charlie kilo karjeros laiptais ir 1988 m. tapo techniniu delegatu Formulės 1 lenktynėse. Nuo 1997 m. iki pat savo mirties 2019 m. kovo 14 d. jis buvo Formulės 1 lenktynių direktorius ir saugumo delegatas.

Išnašos
-------

1. ↑
| **Vasilas Sicharulidzėgruz. ვასილ სიხარულიძე;** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1968 m. gegužės 30 d. (55 metai)Tbilisis |
|  |
| Veikla | Gruzijos diplomatas ir politikas, ambasadorius JAV, Gruzijos gynybos ministras, Gruzijos prezidento patarėjas užsienio reikalams |
|  |
| Alma mater | 1993 m. Tbilisio valstybinis medicinos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Vasilas Sicharulidzė |

**Vasilas Sicharulidzė** (gruz. ვასილ სიხარულიძე; g. 1968 m. gegužės 30 d. Tbilisyje) – Gruzijos diplomatas ir politikas. Buvęs Gruzijos ambasadorius JAV (2006–2008 m.). Gruzijos gynybos ministras (2008–2009 m.). Nuo 2009 m. rugpjūčio 27 d. – Gruzijos prezidento patarėjas užsienio reikalams.

Gimė Tbilisyje. 1993 m. baigė Tbilisio valstybinį medicinos universitetą, 1993–1995 m. dirbo psichiatru.

Trumpai dirbo vykdomuoju direktoriumi Gruzijos Atlanto taryboje – organizacijoje, vienijančioje Gruzijos nevyriausybines organizacijas, dirbančias integracijos į Europos Sąjungą bei NATO klausimais. Po to 1996–2000 m. dirbo Gruzijos parlamento aparate vadovaujančiu specialistu gynybos ir saugumo klausimais.

2000–2002 m. vadovavo Gruzijos Užsienio reikalų ministerijos NATO skyriui ir dirbo Gruzijos misijos prie NATO būstinės Briuselyje vadovo pavaduotoju. 2004 m. jis dirbo Gruzijos Nacionalinio saugumo tarybai, o 2005–2006 m. buvo gynybos ministro pavaduotojas.

2006 m. kovo mėn. V. Sichuralidzė buvo paskirtas Gruzijos ambasadoriumi JAV, Kanadoje ir Meksikoje. 2008 m. gruodį buvo atšauktas ir paskirtas Gruzijos gynybos ministru vietoj Davito Kazerašvilio, kurio elgesį Pietų Osetijos karo metu sukritikavo opozicija. V. Sicharulidze išbuvo ministru aštuonis mėnesius, prižiūrėdamas Gruzijos ginkluotųjų pajėgų atstatymą po karo metu patirtų smūgių.

2009 m. rugpjūčio 27 d. jį gynybos ministro poste pakeitė buvęs jo pavaduotojas Bačas Achalaja, artimas prezidento Micheilo Saakašvilio ir įtakingo vidaus reikalų ministro Vano Merabišvilio sąjungininkas. Šį sprendimą kritikavo opozicija.

Sicharulidzė tapo Gruzijos prezidento patarėju užsienio reikalams.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Davitas Kezerašvilis** | **Gruzijos gynybos ministras**2008-2009 | Po to:**Bačas Achalaja** |

Nuorodos
--------

1. ↑  Minister of Defence of Georgia Vasil Sikharulidze. Ministry of Defence of Georgia. Retrieved on 2008-12-16
2. ↑  More Changes in Cabinet[neveikianti nuoroda]. Civil Georgia. 2008-12-09
3. ↑  Georgia's Saakashvili Replaces Defence Minister[neveikianti nuoroda]. Reuters/The New York Times. August 27, 2009
|  |
| --- |
| **Ryšių reguliavimo tarnyba** |
| 
 |
| **Bendroji informacija** |
| **Valstybė** |  Lietuva |
| **Įkurta** | 2001 m. |
| **Būstinė** | Mortos g. 14,03219 Vilnius |
| **Metinis biudžetas** | 9,56 mln. € (2022) |
| **Darbuotojų kiekis** | 151 (2023–02) |
| **Vadovybė** |
| **Vadovas** | Jūratė Šovienė(2022–2027) |
| **Pavaduotojai** | Darius Kuliešius (2022–2025) |
| **Tinklalapis** |
| RRT.LT |

**Ryšių reguliavimo tarnyba** – Lietuvos el. ryšių, geležinkelių ir pašto kontrolės institucija.

Prižiūri >200 ūkio subjektų.

Sukurta pagal ES teisės aktų, reglamentuojančių visuomeninius santykius, susijusius su LR elektroninių ryšių įstatymo, LR pašto įstatymo ir LR geležinkelių transporto kodekso reguliavimo dalyku, nuostatas.

Buveinė

Tikslas
-------

Užtikrinti veiksmingą konkurenciją, investicijas, inovacijas ir patrauklių paslaugų įvairovę elektroninių ryšių, pašto, geležinkelių transporto, patikimumo užtikrinimo paslaugų srityse, taip pat viešojo sektoriaus duomenų teikimo atlyginimų pagrįstumą.

Valdymas
--------

Valdo ir sprendimus priima kolegialus valdymo organas – RRT taryba.

Ją sudaro 5 nariai (tarp jų ir pirmininkas), kuriuos Premjero teikimu, 5 metų kadencijai, skiria Prezidentas.

Pirmą kartą po LR elektroninių ryšių įstatymo įsigaliojimo skiriant Tarybos narius, du Tarybos nariai skiriami 3 metų kadencijai. Tas pats asmuo Tarybos pirmininku ar nariu gali būti paskirtas ne daugiau kaip dviem 5 metų kadencijoms iš eilės. Jei Tarybos narys buvo paskirtas 3 metų kadencijai, jis gali pretenduoti į tris kadencijas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑   Archyvuota kopija 2023-02-19 iš Wayback Machine projekto.
8. ↑
| **Jekaterina Molochovskaja** |
| --- |
| Gimimo vardas | rus. *Екатерина Молоховская* |
| Visas vardas | Jekaterina Molochovskaja |
| Gimė | 1985 m. spalio 28 d. (38 metai)Polockas, Baltarusija |
| Tautybė | baltarusė |
| Pilietybė |  Rusija,  Baltarusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Jekaterina Molochovskaja** (g. 1985 m. spalio 28 d. Polocke) – Baltarusijos ir Rusijos aktorė.

Vaidmenys
---------

2009 m. baigė Ščepkino vardo Aukštąją teatro mokyklą. Diplominiai darbai: Miledi – „Trys muškietininkai"; Lidija – „Barbarai". 

Nuo 2006 m. vaidino kine, o debiutavo filme „Skiepai" (Vakcina), kuriame įkūnijo Katios heroję. Vėliau filmavosi projektuose „Žiedas su turkiu" (Sofija jaunystėje), „Viena šeima" (Nika Vološina), „Lūšis" (Inga), „Univeras. Naujasis benrabutis" (Varvara, rektoriaus dukra), „Jauninomo rinktinė", „Tamsioji sielos pusė" (Maša Ladynina), „Persikėlimas" (Sabina Saburova), „Rudens meilės melodija" (Larisa Agejeva), „Einšteinas. Meilės teorija" (Katherine Oppenheimer) ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
|  Lietuvos Respublikosįstaiga ar institucija |
| --- |
| **Pavadinimas** | Lietuvos Respublikos statybos ir urbanistikos ministerija |
| **Įkurta** | 1990 |
| **Adresas** | A. Jakšto g. 4/9, Vilnius |

**Lietuvos Respublikos statybos ir urbanistikos ministerija** – buvusi Lietuvos ministerija, veikusi 1990–1998 m. Ji buvo atsakinga už urbanistikos ir statybos komplekso strategijos formavimą, urbanistikos, architektūros ir statybos pažangos užtikrinimą ir kapitalinės statybos bei komunalinio ūkio vystymą.

Istorija
--------

Statybos ir urbanistikos ministerijos pastatas (dabar – Aplinkos ministerija)
Įkurta 1990 m. reorganizavus Lietuvos TSR valstybinį statybos komitetą.

1998 m. ši ministerija reorganizuota, prijungiant ją prie Lietuvos Respublikos aplinkos apsaugos ministerijos.

Ministrai
---------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **Vardas, Pavardė** | **Laikotarpis** |
| 1 | Algimantas Nasvytis | 1990 06 01 – 1992 12 21 |
| 2 | Algirdas Vapšys | 1992 11 21 – 1994 02 03 |
| 3 | Julius Laiconas | 1994 02 03 – 1996 02 23 |
| 4 | Aldona Baranauskienė | 1996 02 23 – 1996 12 04 |
| 5 | Algis Čaplikas | 1996 12 04 – 1998 03 25 |
|

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
Fontano skulptūra Briuselyje - besišlapinantis berniukas
Modernaus fontano skulptūra Briuselyje - besišlapinanti mergaitė
**Šlapinimasis** – šlapimo pašalinimas iš šlapimo pūslės pro šlapimtakį ir šlaplę į išorę. Sveikų gyvūnų šlapinimasis yra valingas, o nevalingas šlapimo nelaikymas yra liga. Kai kurie gyvūnai (katės, šunys, kt.) naudoja šlapinimąsi teritorijos žymėjimui. Žinduoliai patinai šlapinasi peniu. Visos žinduolių patelės be kai kurių išimčių (kurios šlapinasi pseudo-peniu, kaip: galagų patelės, kai kurios kuatos taip pat dėmėtosios hienos patelės) šlapinasi vulva.

Žmonėms noras šlapintis atsiranda tada, kai šlapimo pūslėje susikaupia 200–250 ml šlapimo, tada jos sienelės ima refleksiškai susitraukinėti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  , Marvalee H. Wake (15 September 1992). Hyman’s Comparative Vertebrate Anatomy. University of Chicago Press. p. 583. ISBN 978-0-226-87013-7. Nuoroda tikrinta 6 May 2013.
2. 1 2  , Roughgarden, Joan (2004). Evolution’s Rainbow: Diversity, Gender, and Sexuality in Nature and People. University of California Press. p. 38. ISBN 978-0-520-24073-5. Nuoroda tikrinta 17 October 2013.
3. ↑  , Dixson, Alan F. (26 January 2012). Primate Sexuality: Comparative Studies of the Prosimians, Monkeys, Apes, and Humans. Oxford University Press. p. 364. ISBN 978-0-19-954464-6. Nuoroda tikrinta 17 October 2013.
4. ↑  *Fiziologijos žodynas.* Šiauliai: Liucijus, 2004, 107 p. ISBN 9955-564-63-6.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Artūras Vazbys** |
| --- |
| Gimė | 1971 m. rugsėjo 7 d. (52 metai)Jonavoje |
| Sutuoktinis (-ė) | Liana |
| Vaikai | Nora |
|  |
| Veikla | psichologas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | 2000 m. Modernieji krikščionys demokratai  2003 m. Liberalų ir centro sąjunga Tėvynės Sąjunga |

**Artūras Vazbys** (g. 1971 m. rugsėjo 7 d. Jonavoje) – psichologas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1989 m. baigė Klaipėdos Kristijono Donelaičio vidurinę mokyklą. 1997 m. baigė Vilniaus universiteto Filosofijos fakulteto magistrantūrą ir įgijo psichologo specialybę.

1994–1996 m. savaitraščio „Apžvalga" korespondentas, 1995–1996 m. radijo stoties „Laisvoji Europa" korespondentas. 1996–1997 m. Seimo Krikščionių demokratų frakcijos atstovas spaudai. 1997–2000 m. užsienio reikalų ministro referentas. 2000 m. Užsienio reikalų ministerijos Informacijos ir kultūros departamento vyresnysis specialistas. 2000–2004 m. Seimo narys.

Jaunųjų krikščionių demokratų organizacijos, Atlanto sutarties Lietuvos bendrijos narys.
2000 m. Moderniųjų krikščionių demokratų sąjungos narys, šios sąjungos atsakingasis sekretorius, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos, vėliau Tėvynės Sąjungos narys.

Žmona Liana, duktė Nora.
| Aragvaris |
| --- |
| Aragvario upė netoli Aragvario miesto Aragvario upė netoli Aragvario miesto |
| **Ilgis** | 400 km |
| **Baseino plotas** | 22 091 km² |
| **Ištakos** | Brazilijos plokščiakalnis |
| **Žiotys** | Paranaiba |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Aragvaris |

**Aragvaris** (port. *Rio Araguari*) – upė Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje; Paranaibos kairysis intakas (Paranos baseinas). Prasideda Brazilijos plokščiakalnyje, Kanastros kalnagūbryje, ~1000 m aukštyje, Sera do Kanastros nacionaliniame parke, prie San Žoan Batista do Sera Kanastros miestelio. Vingiuoja į šiaurės vakarus, pradžioje tarp aukštų kalnagūbrių, vidurupyje išteka plynaukštėn. Įteka į Paranaibą (Itumbiaros tvenkinį) į šiaurės vakarus nuo Uberlandijos.

Didžiausi intakai: Infernas, Kebra Anzolis (dešinieji), Klaras, Uberabinija (kairieji).

Aragvaris keliose vietose patvenktas, sudaryti dideli tvenkiniai (Ponte Novos ir kt.). Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Miestai prie upės – Nova Pontė, Indianapolis, Aragvaris (toliau nuo upės).

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  RIO ARAGUARI, *cbharaguari.org.br*
3. ↑  Mapa físico do estado do Minas Gerais, IBGE, 2011.
4. ↑  Mapa Multimodal Minas Gerais, DNIT, 2013.
*Kitos reikšmės – Nemuno salos tiltas.*

| Nemuno salos tiltas (A. Mickevičiaus g.) |
| --- |
|  |
| Tiltas nuo „Akropolio" daugiaaukštės stovėjimo aikštelės |
| 

Nemuno salos tiltas (A. Mickevičiaus g.)Nemuno salos tiltas (A. Mickevičiaus g.)

54°53′32″š. pl. 23°54′56″r. ilg.﻿ / ﻿54.892302°š. pl. 23.915462°r. ilg.﻿ / 54.892302; 23.915462﻿ (Nemuno salos tiltas (A. Mickevičiaus g.))Koordinatės: 54°53′32″š. pl. 23°54′56″r. ilg.﻿ / ﻿54.892302°š. pl. 23.915462°r. ilg.﻿ / 54.892302; 23.915462﻿ (Nemuno salos tiltas (A. Mickevičiaus g.)) |
|  |
| **Vieta** | Kaunas,Nemuno sala |
| **Kerta** | Nemuno senvagę |
| **Ilgis** | 60,9 m |
| **Plotis** | 14,6 m |
| **Pastatytas** | 2008 m. |
| **Konstrukcija** | Rėminis tiltas |

**Nemuno salos tiltas A. Mickevičiaus gatvėje** – automobilių transporto tiltas, stovintis Kaune, A. Mickevičiaus g. tęsinyje, jungiantis Nemuno upės dešinįjį krantą su Nemuno sala. Tai vienas iš dviejų tiltų, pastatytų šalia „Žalgirio" arenos (saloje) ir „Akropolio" prekybos centro. 

Eismo srauto greitį ir paros laiką iš Karaliaus Mindaugo prospekto per tiltą į salą riboja atitinkami kelio ženklai, priklausomai nuo čia organizuojamų renginių. Po tiltu miesto centro pusėje įrengta krantinė, nutiestas pėsčiųjų ir dviratininkų takas.

Nemuno saloje nusprendus statyti pramogų ir sporto rūmus, iškilo poreikis geram susisiekimui ne tik pėstiesiems, bet ir transporto priemonėms (iki šiol testovėjo du pėsčiųjų tiltai – ties S. Daukanto ir Maironio g.). Šį tiltą per Nemuno senvagę bendrovė „Kauno tiltai" baigė statyti 2008 m. birželio mėn. Naujasis trijų eismo juostų transporto statinys buvo intensyviai eksploatuojamas Kauno arenos statybų metu. Iki tol statybininkai naudojosi laikinai įrengtu įvažiavimu per senvagę į salą prie Karmelitų bažnyčios (2010 m. pastatytas Karmelitų tiltas).

Tilto projekto autorius – architektas Eugenijus Miliūnas.

Konstrukcija
------------

Gelžbetoninis tiltas trijų angų, rėminės konstrukcijos, trijų eismo juostų, 60,9 m ilgio ir 14,6 m pločio. Ramtai įrengti ant gelžbetoninių polinių pamatų. Tarpinės plienbetonio atramos standžiai įtvirtintos monolitiniame gelžbetoniniame rostverke ir perdangoje. Perdanga – iš monolitinio gelžbetonio išlieta tuštumėta plokštė su skersinėmis diafragmomis ties krantinėmis ir tarpinėmis atramomis. Panaudoti armatūros strypai be išankstinio įtempimo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Inga Smirnovienė. Raudondvario ir Kauno Nemuno salos tiltai „Lietuvos keliai". 2010/1: 26, 27 p.
2. ↑  Eismas naujuoju tiltu į Nemuno salą – nuo rugsėjo 1 d. *delfi.lt*
3. ↑  Naujasis tiltas, jungiantis Karaliaus Mindaugo prospektą su Nemuno sala. 2009 m. *kvb.lt*
4. ↑  Tiltų ir viadukų statyba. Tiltas B į Nemuno salą *kaunotiltai.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nemuno salos tiltas (A. Mickevičiaus g.)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Nemuno salos infrastruktūros darbai *miestai.net*

| Artimiausi tiltai į Nemuno salą |
| --- |
| prieš srovę: | **Nemuno salos tiltas (A. Mickevičiaus g.)** | pasroviui: |
| Karmelitų tiltas | Simono Daukanto tiltas |