recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Šis straipsnis apie upę. Apie kaimą Latvijoje skaitykite straipsnyje Švėtė (kaimas).*

| Švėtė |
| --- |
| Tilto per Švėtę liekanos prie Švetpolės Tilto per Švėtę liekanos prie Švetpolės |
| **Ilgis** | 123 km |
| **Baseino plotas** | 2295 km² |
| **Vidutinis debitas** | 12,7 m³/s |
| **Ištakos** | Šiaulių rajonas |
| **Žiotys** | Lielupė |
| **Šalys** | Lietuva, Latvija |
|  |
|  **Vikiteka** | Švėtė |

**Švėtė** (latv. *Svēte*) – upė šiaurės Lietuvoje (Šiaulių ir Joniškio raj.) ir pietinėje Latvijoje (Duobelės ir Jelgavos sav.); kairysis Lielupės intakas. Ilgis 123 km (Lietuvoje – 55 km, Latvijoje 68 km). Prasideda Tulominų apylinkėse Šiaulių rajone, 16 km į šiaurės rytus nuo Kuršėnų. Teka į šiaurės rytus Žiemgalos žemuma. Įteka į Lielupę 61 km nuo jos žiočių, 8 km į šiaurės vakarus nuo Jelgavos.

Intakai:

|  |  |
| --- | --- |
| *kairieji** Šakyna
* Žarė
* Tervetė
* Aucė
* Beržė
 | *dešinieji** Žvairilas
* Bukiškis
* Juodupis
* Katmilžis
* Vilkija
 |

Nuo Lietuvos sienos teka ~10 m gylio slėniu. Už Aukštkalnės slėnis darosi siauresnis ir seklesnis. Už Palienos prie upės įrengtos dambos. Vidutinis nuolydis Lietuvoje 97 cm/km. Debitas ties Ūziniais (42 km nuo žiočių): didžiausias – 108 m³/s, vidutinis – 2,7 m³/s, minimalus vasarą 0,043 m³/s, minimalus žiemą 0,058 m³/s. Metinis vandens nuotėkis (0,4 km³) pasiskirsto: pavasarį 53 %, vasarą 6 %, rudenį 18 %, žiemą 23 %. Aukštupys sausomis vasaromis išdžiūsta, žiemą įšąla iki dugno. Ledo danga vidutiniškai laikosi 100 dienų (1941–1942 m. išsilaikė 146 dienas), ledo storis iki 74 cm (1947 m.). Ties Žagare Švėtė patvenkta. Tvenkinio plotas – 26 ha. Latvijoje (Ūziniuose) veikia vandens matavimo postas.

Prie Švėtės įsikūrusios gyvenvietės: Gaižaičiai, Minčaičiai, Žagarė (Lietuva), Aukštkalnė, Mūrmuiža, Ūziniai, Švėtė, Jelgava (Latvija).

Upėvardžio šaknis *švėt-* kildinama iš žodžių *švisti, švesti, švytėti* („įgauti šviesumo").

* Žagarės apylinkėseŽagarės apylinkėse
* Žagarės apylinkėseŽagarės apylinkėse
* Latvijoje prie ŪziniųLatvijoje prie Ūzinių
* Švėtės aukštupys Kiauklių apylinkėseŠvėtės aukštupys Kiauklių apylinkėse
* Žagarės apylinkėseŽagarės apylinkėse

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Švėtė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 247
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 338
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Fondų valdytojas** (**Fund manager**) – investicinius fondus ir juose sutelktas lėšas valdantis investicijų bendrovės finansininkas, investuojantis jas pagal fondo strategiją.

Fondų valdytojas yra investuotojas profesionalas, puikus finansų analitikas, gebantis tinkamai nukreipti finansinius srautus tokia linkme, kad jie atneštų kiek įmanoma didesnę grąžą ar bent jau esmingai nenuvertėtų, esant ekonomikos svyravimams, krizėms, infliacijai bei kitiems veiksniams, prisidedančius prie turto vertės mažėjimo.

Veikla
------

Nuo fondų valdytojo veiklos priklauso investicinių fondų sėkmė bei nesėkmės. Tai viena tokių profesijų finansų rinkoje, kai reikalaujama ne tik puikių investicinės veiklos žinių, bet ir solidžios patirties ypač vertybinių popierių rinkoje. Fondų valdytojui keliami tokio pat pobūdžio reikalavimai, tik šiuo atveju atitinkamos žinios bei gebėjimai būtini ne finansų specialistams, bet taip pat reikia kapitalo rinkos, vertybinių popierių išmanymo, investicinės veiklos įvairiose srityse.

Būtina žaibiška reakcija, puiki orientacija, atsakingumas, savarankiškumas bei didelė patirtis finansų, investavimo veikloje. Kiekvieną dieną fondų valdytojas analizuoja pačią įvairiausią ekonominę informaciją, bendradarbiauja su bendrovės finansų analitikais ir kitais ekspertais, be kurių pagalbos tokia veikla iš esmės vieno asmens pastangomis beveik neįsivaizduojama.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje šiuo metu dar tik formuojasi pirmoji fondų valdytojų karta, kadangi anksčiau dėl ekonominės santvarkos ypatumų nebuvo sąlygų plėtotis investicinių paslaugų sektoriui, todėl finansų srityje veikla buvo ribojama. Investicinius fondus turi Lietuvos bankai kaip SEB Vilniaus bankas, NordB, Hansabankas, taip pat finansų maklerio įmonės Finasta bei Jūsų tarpininkas, investicijų valdymo įmonės kaip Dovre Forvaltning, UAB bei kitos.

Kvalifikaciniai vardai
----------------------

Dalis fondų valdytojų nuolat kelia kvalifikaciją, podiplominių studijų metu stažuojasi bei gilinasi į finansų pasaulio subtilybes. Kaip ir finansų analitikų atveju gali būti laikomi baigiamieji egzaminai ir išlaikiusiems suteikiamas vardas:

1. Atestuotas finansų analitikas (CFA); CFA vardą suteikia CFA institutas
2. *Certified International Investment Analyst* (CIIA)
3. *Certified EFFAS Financial Analyst* (CEFA)
4. *Financial Risk Manager (FRM)*, vardą suteikia *Global Association of Risk Professionals* (GARP)
5. Investmentanalyst (DVFA), vardą suteikia *Deutsche Vereinigung für Finanzanalyse und Asset Management* (DVFA).

2006 m. Lietuvoje dirbo mažiausiai 20 asmenų, turinčių CFA vardą.

2006 m. Lietuvoje buvo tik vienas fondų valdytojas, turintis FRM kvalifikaciją (Vitalijus Šostak, CFA, FRM; SEB VB investicijų valdymas; jam pirmajam Baltijos šalyse suteiktas FRM vardas).

Taip pat skaitykite
-------------------

Finansų patarėjas, finansų analitikas, investuotojas.
Dniepro-Bugo estuarija (Ukraina)
**Estuarija** (lot. *aestuarium* – užtvindomos upės žiotys) – pereinamoji vieta žiotyse, kurioje susilieja gėlas upės ir sūrus jūros vanduo. Esminis estuarijos požymis – potvynių veikiamo jūros (vandenyno) vandens maišymasis su upės vandeniu (tuo skiriasi nuo lagūnos). Jeigu jūros potvyniai yra nežymūs, ir bangavimas ar jūros srovės nepajėgia nuplauti upės nešmenų, paprastai formuojasi delta, o ne piltuvo formos estuarija.

Estuarijos linkusios susidaryti Žemės plutos žemėjimo vietose (tektoniniai judesiai), kai jūra po truputį užlieja upių slėnius.

Didžiausią planetoje La Platos estuariją formuoja susiliejusios Paranos ir Urugvajaus upės Pietų Amerikoje. La Plata skiria Argentiną ir Urugvajų, šiaurinėje jos pakrantėje įsikūręs Montevidėjas, o pietinėje – Buenos Airės. La Platos ilgis 290 km, plotis 48 km.

Estuarijas turi Obė, Jenisėjus, Temzė, Luara, Elbė, Sena ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Estuarija (VLE)



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Estuarija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Etelbaldas
**Etelbaldas** (s. angl. *Æthelbald*; 829, 831 arba 834–860 m. gruodžio 20 d.) – Vesekso karalius, valdė 856–860 metais. Etelvulfo ir Osburgos vyresnysis sūnus.

Etelbaldas valdė Veseksą tėvo Etelvulfo piligrimystės į Romą metu, tačiau, sužinojęs, kad popiežius Leonas IV karūnavo jo brolį Alfredą Didįjį, diduomenės palaikomas sukilo prieš tėvą. Etelvulfas buvo per silpnas ir pamaldus, kad ginčytųsi dėl žemiškos valdžios, taip pat nenorėdamas pyktis su sūnumi, 856 metais sudarė su juo sutartį dėl valstybės padalijimo, pagal kurią Etelbaldas gavo geresnę vakarinę karalystės dalį, o Etelvulfui atiteko blogesnė, rytų, labiau puldinėjama. Po tėvo mirties 858 metais Etelbaldas vedė našlę pamotę, 14-metę Judifą, tačiau tos vedybos buvo anuliuotos dėl giminystės.

Etelbaldas mirė 860 m. gruodžio 20 d. nepalikę paveldėtojų, ir buvo palaidotas Šerboro abatijoje. Po jo mirties Anglija vėl buvo sujungta valdant Etelbertui.

Literatūra
----------

* Северная Европа // Правители Мира. Хронологическо-генеалогические таблицы по всемирной истории в 4 тт. / Автор-составитель В.В. Эрлихман. – Т. 2.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Etelbaldas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Vesekso karaliai |
| --- |
|  |
| 
Kerdikas · Kinrikas · Kevlinas · Keolas · Keolvulfas · Kynegilsas · Kvichelmas · Kynegilsas · Kenvalas · Penda · Kenvalas · Seksburga · Eskvinas[‡] · Kentvinas · Kaedvala · Inis · Etelardas · Kutredas · Sigebertas · Kynevulfas · Beortrikas · Egbertas · Etelvulfas · Etelbaldas · Etelbertas · Etelredas · Alfredas Didysis · Edvardas I Vyresnysis · Elfveardas[‡] · Atelstanas |  |
|  |
| [‡] ginčytinas |

 |
| Fonten de Vokliūzaspranc. *Fontaine-De-Vaucluse* |
| --- |
|        |
| *Pilies griuvėsiai* |
|  |
| 

Fonten de VokliūzasFonten de Vokliūzas

43°55′23″ š. pl. 5°07′37″ r. ilg.﻿ / ﻿43.92306°š. pl. 5.12694°r. ilg.﻿ / 43.92306; 5.12694﻿ (Fonten de Vokliūzas)Koordinatės: 43°55′23″ š. pl. 5°07′37″ r. ilg.﻿ / ﻿43.92306°š. pl. 5.12694°r. ilg.﻿ / 43.92306; 5.12694﻿ (Fonten de Vokliūzas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| **Regionas** | Provansas-Alpės-Žydrasis Krantas |
| **Departamentas** | Vokliūzas |
|  |
| **Gyventojų** (1999) | 610  |
| **Plotas** | 7,14 km² |
| **Tankumas** (1999) | 85 žm./km² |
| **Altitudė** | 80 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Fonten de Vokliūzas |

**Fonten de Vokliūzas** (pranc. *Fontaine-De-Vaucluse*) – nedidelis miestelis Provanso-Alpių-Žydrojo Kranto regione, Prancūzijoje. Miestelis yra tarp kalnų, prie Avinjono. Ten yra požeminės Surgue’o upės ištakos, kurių pradžios dar niekas nerado. Šis šaltinis yra pats srauniausias Prancūzijoje. Šaltinio galia – 90000 litrų per sekundę (630000000 kubinių metrų per metus).

Istorija
--------

Miestelyje yra XIX a. įkurtas popieriaus fabrikas, kurio malūnui vandenis neša Sorgue’o šaltinis. XIX amžiaus pabaigoje buvo pradėta pirmoji ekspedicija į upės ištakas, tačiau dar dabar nėra žinoma iš kur tas vanduo atsiranda tik manoma, jog tie vandenys susirenka iš kitų aplinkinių kalnų tokių kaip Mount Ventoux, Monts de Vaucluse ar Montagne de Lure, kurie yra 1100 kvadratinių kilometrų teritorijoje aplink šaltinį. Šią teritoriją tyrinėtojai nustatė naudodami įvairiaspalves natūralias dažančias priemones.

Galerija
--------

* MalūnasMalūnas
* ŠaltinisŠaltinis
* ŠaltinisŠaltinis

Nuorodos
--------

* 
* Archyvuota kopija 2008-12-20 iš Wayback Machine projekto.
* Archyvuota kopija 2008-04-08 iš Wayback Machine projekto.
* Archyvuota kopija 2007-07-05 iš Wayback Machine projekto.
| Bahija Blanka*Bahía Blanca* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

Bahija BlankaBahija Blanka

38°43′0″ p. pl. 62°15′0″ v. ilg.﻿ / ﻿38.71667°š. pl. 62.25000°r. ilg.﻿ / 38.71667; 62.25000﻿ (Bahija Blanka)Koordinatės: 38°43′0″ p. pl. 62°15′0″ v. ilg.﻿ / ﻿38.71667°š. pl. 62.25000°r. ilg.﻿ / 38.71667; 62.25000﻿ (Bahija Blanka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Buenos Airių provincija Buenos Airių provincija |
| **Departamentas** | Bahija Blankos partidas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1828 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 274 509  |
| **Altitudė** | 20 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.bahiablanca.gov.ar |
|  **Vikiteka** | Bahija Blanka |

**Bahija Blanka** arba **Baija Blanka** (isp. *Bahía Blanca*) – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijos pietuose, prie Atlanto vandenyno Baltosios įlankos (*Bahía Blanca* – nuo to ir miesto pavadinimas). 276,5 tūkst. gyventojų (2007).

Istorija
--------

Bahija Blanką įkūrė generolas Ramonas Benarbė Estomba 1828 m. balandžio 11 d. kaip karinė tvirtovė (*Fortaleza Protectora Argentina*) apginti pakrantę nuo Brazilijos karinio jūrų laivyno, taip pat galvijų fermas nuo indėnų antpuolių. Tvirtovė buvo dažnai atakuojama vietinių indėnų genčių. Prekybinę svarbą įgavo 1885 m. nutiesus geležinkelį. Į miestą atvyko daug emigrantų iš Europos.

Susisiekimas
------------

Bahija Blanka – svarbus centrinės Argentinos transporto mazgas. Keliai į Buenos Aires, Rosariją, Viedmą, Neukeną. Geležinkeliai į Neukeną, Bariločę, Buenos Aires, Kordobą, Mar del Platą.

Ekonomika
---------

Miestas – svarbus šalies pramonės ir prekybos centras. Per Bahija Blankos jūrų uostą eksportuojama vilna iš Buenos Airių provincijos, nafta iš Neukeno prov. vaisiai iš Negro upės slėnio, taip pat eksportuojami grūdai, chemikalai. Priemiestyje *Puerto Belgrane* yra didžiausia Argentinos karinė jūrų bazė.

Lankytinos vietos
-----------------

Neoklasicistinė katedra, kurioje yra Bahija Blankos arkivyskupija, apimanti visas Patagonijos vyskupijas. Muziejai (miesto istorijos, uosto, dailės). Zoologijos sodas. „Anglų kvartalas" (*Barrio Inglés*), kuriame gyveno darbininkai iš Anglijos statę geležinkelį. Pajūrio kurortai (*Maldonado*, *Colón*, *Pehuén-Có*, *Monte Hermoso*). Miesto „širdis" – Rivadavijos aikštė (*Plaza Rivadavia*), yra daugybė parkų ir sodų. 1956 m. įkurtas Nacionalinis Pietų universitetas (*Universidad Nacional del Sur*).

Bahija Blankoje gimė Nobelio medicinos premijos laureatas Sesaras Milšteinas (*Cesar Milstein*), taip pat garsus Argentinos krepšininkas Emanuelis Žinobilis (*Emanuel Ginóbili*).

Nuorodos
--------

* www.bahiablanca.gov.ar
* Universidad Nacional del Sur
* Bahienses
|  |
| --- |
| Fomins & Kleins |
|  |
| Biografija |
| Kilmė |  Latvija |
| Žanrai | Rokas, popmuzika |
| Aktyvumo metai | 2002-2006 |
| Įrašų kompanija | Microphone Records |
| Nariai |
| Ivo FominasTomasas Kleinas |

**Fomins & Kleins** – latvių roko grupė iš Liepojos, kurią 2002 m. įkūrė dainininkas Ivo Fominas ir gitaristas Tomasas Kleinas.

Istorija
--------

Jau 1980 m. Fominas ir Kleinas kartu muzikavo grupėje Saldās sejas, tačiau grupė iširo, ir abiejų muzikantų keliai vėl susikirto 2002 m. pradžioje. 2002 m. Latvijos radijo stotyse pasirodė jų dainos *Sniegs* ir *Solījums*, kuriai buvo nufilmuotas ir videoklipas. Daugiausiai dėmesio duetas sulaukė 2003 m. vasarį, kai Latvijos Eurovizijos nacionalinėje atrankoje su daina *Muzikants* užėmė II vietą, nusileisdami tik grupei F.L.Y.. Metų pradžioje buvo išleistas dueto debiutinis albumas *Muzikants*, kuris tapo vienu iš visų metų parduodamiausių albumų Latvijoje. Albumas taip pat buvo nominuotas 2003 m. Latvijos Muzikos įrašų metų apdovanojimuose kaip geriausias roko albumas. Dar iš šio albumo į radijo stočių topus pakliuvo dainos *Kur esi tu* ir *Tālu prom*.

2004 m. pradžioje Fomins & Kleins vėl dalyvavo Latvijos nacionalinėje atrankoje ir šįkart nugalėjo su daina *Dziesma par laimi*. 2004 m. gegužės 15 d. Stambule duetas startavo Eurovizijos dainų konkurse, tapdamas pirmuoju Latvijos atstovu, kuris Eurovizijos dainų konkurse dainavo latvių kalba. *Dziesma par laimi* vis dėlto neišėjo iš pusfinalio, jame užimdama 17-tą vietą. *Dziesma par laimi* buvo išleista ir CD formatu, kuriame buvo įtrauktos dainos versijos latvių, estų, lietuvių, lenkų, rusų, ukrainiečių, suomių, olandų ir baltarusių kalbomis.

2004 m. išėjo antrasis grupės Fomins & Kleins albumas *Dzimis Latvijā*, kurio populiariausios dainos, neskaitant Eurovizijos hitų, buvo *Man vairs nav vienalga*, *Aizejošās dienas* ir *Dzimis Latvijā*, kurios videoklipe dalyvavo aktorius Eduardas Pavulas. Klipas buvo nominuotas 2004 m. Latvijos Muzikos įrašų metų apdovanojimuose kaip geriausias muzikos video klipas, bet ypatingo dėmesio jis susilaukė 2006 m. po Eduardo Pavulo mirties. 2005 m. radijo stotyse sėkmingai pasirodė daina *Uz neatgriešanos*, tačiau ji buvo paskutinė dueto daina. Ivo Fominas nusprendė siekti solo karjeros, o Tomasas Kleinas su bendraminčiais sukūrė grupę Cacao.

Diskografija
------------

* *Muzikants* (2003)
* *Dzimis Latvijā* (2004)

Nuorodos
--------

* Fomins & Kleins svetainė Archyvuota kopija 2005-02-11 iš Wayback Machine projekto.
**Neapykanta** – emocija arba jausmas, kai jaučiamas stiprus pasibjaurėjimas, pasišlykštėjimas, priešiškumas, antipatija, paprastai siejama su suvokiamu noru vengti, apriboti, pašalinti ar sunaikinti neapykantos objektą. Neapykanta gali atsirasti dėl objekto sukeliamos baimės arba dėl susidūrimo su tuo objektu praeityje kilusių neigiamų pasekmių. Dažnai neapykanta laikoma meilės ir draugystės priešingybe, nors yra teigiančių, kad meilės priešingybė yra abejingumas. Neapykanta gali būti sudėtingų ir prieštaringų jausmų bei minčių elementas, pavyzdžiui, meilės – neapykantos santykiuose. Kartais veiksmažodis „nekęsti" gali būti vartojamas kasdieninėje kalboje, reiškiant tik objekto nemėgimą.

Pasak evoliucinės psichologijos, neapykanta yra racionali reakcija į kitą žmogų, kurio interesai smarkiai kertasi su savais. Tai traktuojama kaip apsauginė reakcija: žmonės, kurių elgesys yra numanomai grėsmingas paties išlikimui, turi būti nekenčiami, o žmonės, kurie padidina išlikimo šansus, mėgstami arba mylimi, nes gebėjimas greitai atskirti draugus nuo priešų yra saugumo pagrindas.

Neapykanta kyla dėl kelių žmogaus mąstymo savybių, tokių kaip pasirinkimas kaltinti kitus žmones dėl savo nesėkmių, bandymas apsaugoti savigarbą, atsikratyti savo baimių („naikinant kitus blogiečius"), priežasčių aiškinimo klaidos, neobjektyvus tikrovės vertinimas.

Neapykanta gali būti smurto pradinis etapas.

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Neapykanta***

* Straipsnis apie neapykantą **(**angl.**)**
* Svetainė neapykantos reiškimui **(**angl.**)**
| **Etela Karpickienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1966 m. birželio 5 d. (56 metai)Labūnavoje, Kėdainių raj. |
| Vaikai | Aistis, Jorigis |
|  |
| Veikla | ekonomistė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja. |
| Partija | 2003-2016 m. Darbo partija |
|  |
| Alma mater | 1989 m. Vilniaus universitetas |

**Etela Karpickienė** (g. 1966 m. birželio 5 d. Labūnavoje, Kėdainių raj.) – ekonomistė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1984 m. baigė Kėdainių Juozo Paukštelio vidurinę mokyklą. 1989 m. baigė Vilniaus universiteto Prekybos fakultetą, suteiktas ekonomisto kvalifikacinis laipsnis. Besimokydama universitete dalyvavo studentų mokslinėje veikloje, studentų mokslinių darbų konkurse užėmė I vietą.

1987 m. Materialinio techninio aprūpinimo ir tiekimo komiteto antrinių žaliavų inžinierė. 1988–1992 m. Kauno politechnikos instituto Vilniaus fakulteto (nuo 1990 m. Vilniaus technikos universitetas) vyr. laborantė. 1992–1994 m. Vilniaus technikos universiteto vyresnioji buhalterė, 1994–1996 m. Ekonomikos direkcijos Planavimo grupės vedėja, 1996–2003 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Ekonomikos direkcijos direktoriaus pavaduotoja planavimui. 2003–2006 m. Ekonomikos direkcijos direktorė.

Nuo 2003 iki 2016 m. Darbo partijos narė. 2006–2008 m. Seimo narė.

Sūnūs Aistis ir Jorigis.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Koalicija Darbo partija + jaunimas - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-06-01 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Leiboristų partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2012-05-17 iš Wayback Machine projekto.
| **Egidijus Ūksas** |
| --- |
| Gimė | 1970 m. lapkričio 2 d. (52 metai)Kelmėje |
| Sutuoktinis (-ė) | Alma |
| Vaikai | Danielius, Kornelija |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 2003 m. Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1999 m. Vilniaus pedagoginis universitetas |

**Egidijus Ūksas** (g. 1970 m. lapkričio 2 d. Kelmėje) – Lietuvos ir Kelmės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1989 m. baigė Kelmės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1996 m. baigė Vilniaus pedagoginį universitetą, įgijo istorijos, politologijos ir visuomenės mokslų mokytojo kvalifikaciją. 1999 m. Vilniaus pedagoginiame universitete su pagyrimu baigė eduklogijos magistro studijas, suteiktas socialinių mokslų (edukologijos) magistro laipsnis ir įgijo socialinio pedagogo specialybę.

Nuo 1993 m. Kelmės Jono Graičiūno gimnazijos istorijos ir pilietiškumo pagrindų vyresnysis mokytojas. 2006 m. dar ir Kražių gimnazijos istorijos vyresnysis mokytojas. Aktyviai dalyvavo projektinėje veikloje diegiant informacines technologijas istorijos mokymo metodikoje. 2000–2006 m. dalyvavo švietimo darbuotojų profesinės sąjungos veikloje, buvo išrinktas Kelmės J. Graičūno darbuotojų profesinės sąjungos pirmininku. LR Seimo nario K. Masiulio visuomeninis padėjėjas. 2006–2008 m. LR Seimo nario A. Ažubalio visuomeninis padėjėjas.

Nuo 2019 m. Kelmės rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

Tėvynės Sąjungos narys nuo 2003 m. 2005 m. buvo išrinktas Tėvynės Sąjungos Kelmės skyriaus pirmininko pavaduotoju. 2007 m. Tėvynės Sąjungos Kelmės skyriaus pirmininkas, 2008 m. Tėvynės Sąjungos-Lietuvos Krikščionių Demokratų partijos Kelmės skyriaus pirmininkas, TS-LKD Tarybos narys.

Nuo 2008 m. Kelmės rajono savivaldybės tarybos narys.

Dalyvauja Kelmės Kultūros centro choro "Cantio" ir pučiamųjų orkestro veikloje.

Žmona Alma, sūnus Danielius, duktė Kornelija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Egidijus Ūksas Archyvuota kopija 2022-10-03 iš Wayback Machine projekto.. Kas yra kas Lietuvoje 20/21. Nuoroda tikrinta 2022-10-03.
2. ↑  *Prisiekę politikai vicemeru paskyrė E. Ūksą*. Bičiulis. Nuoroda tikrinta 2022-10-03.
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
|  |
| --- |
|  |
| **Italijos istorija** |
| **Senovės Romos istorija** |
| **Šiaurė** | **Pietūs** |
| Ostgotų karalystė |
| *Bizantijos imperija* (Ravena) |
| Langobardų karalystė: |
| D. Lombardija | Beneventas |
| *Frankų imperija* |
| *Šventoji Romos imperija* (Italija) | *Bizantijos imperija* (Italija) |
|  | Apulija ir Kalabrija |
| Jūrinės respublikos, | Sicilijos karalystė |
| Popiežiaus valstybė | Neapolio karalystė |
| Prancūzijos imperija |
| Italijos suvienijimas: | Abiejų Sicilijų karalystė |
| Sardinijos karalystė |
| Italijos karalystė |
| Italijos fašizmas |
| Italijos Respublika |
| **Susijusių šalių istorijos:** |
| **Sardinijos, Sicilijos** |

**Jūrinės respublikos** (it. *Repubbliche Marinare*) – bendras keturių svarbių viduramžių miestų valstybių Apeninų pusiasalyje ir Dalmatijos pakrantėje pavadinimas. Tradiciškai šiai grupei priskiriamos Amalfio, Pizos, Genujos ir Venecijos respublikos. Šios valstybės varžėsi viena su kita tiek karinėje, tiek komercinėje sferose.

Italijos karo laivų lavagalio vėliava, kurią sudaro keturių Jūrinių respublikų vėliavų kompozicija. Nuo viršutinio kairiojo kampo pagal laikrodžio rodyklę: Venecijos respublikos, Genujos respublikos, Pizos respublikos, Amalfio respublikos.
XI amžiuje: jūrinės respublikos.  
 Venezia = Venecija; Genova = Genuja; Amalfi=Amalfis; Pisa=Piza; Ancona=Ankona; Ragusa=Raguzos
X–XIII a. šie miestai pasistatė didelius laivynus, kurie tiek gynė juos pačius, tiek gynė ir plėtė jų prekybinius maršrutus Viduržemio jūroje. Konkuruojančios respublikos dalyvavo įvairiose sąjungose su kitomis valstybėmis ir tarpusavyje.
  
Jų laivynai buvo svarbūs Kryžiaus žygiuose.

Tradicinės keturios respublikos paprastai pateikiamos būtent tokia tvarka, kuri atspindi jų klestėjimo laikų seką. T.y. Amalfio respublika klestėjo IX–XI a. o Venecijos – XII–XVII a. Tačiau iš tikrųjų regione buvo ir daugiau jūrinių respublikų, tik jos mažiau žinomos, nebuvo tokios galingos. Tai Gaetos (*Gaeta*), Ankonos (*Ancona*), respublikos Apeninų pusiasalyje ir Ragūzos bei Zadaro respublikos Dalmatijoje. Pvz. Gaetos respublikos laivynas 845 m. užtikrino popiežiaus jėgų pergalę prieš saracėnus Ostijos mūšyje.

Visos jūrinės respublikos priskiriamos miestams valstybėms. Jų valdymo sistemos buvo panašios, jose didelę įtaką turėjo pirkliai, jų giminės.

Jūrinės respublikos buvo giliai įtrauktos į Kryžiaus žygius, tiekė jiems paramą, bet savo ruožtu naudojosi politinėmis ir prekybinėmis galimybėmis, kurios atsivėrė tų žygių metu. Pvz. Ketvirtuoju kryžiaus žygiu, skirtu išlaisvinti Jeruzalę, iš tikrųjų pasinaudojo Venecija, kad sunaikinti savo varžovus Zadaro respubliką ir Konstantinopolį.

Jūrinės respublikos savo klestėjimo laikais valdė įvairias žemes skirtingose užjūrio vietose – daugelį Viduržemio jūros salų (pvz. Sardiniją, Korsiką), Adrijos ir Egėjo jūrų pakrantėse, Juodojoje jūroje (Krymas), komercines kolonijas Artimuosiuose Rytuose ir Šiaurės Afrikoje.

Nuorodos
--------

1. ↑  Pavadinimas *respublika* šiuo atveju gana apgaulingas, kadangi valdymo formos šiose valstybėse buvo gana įvairios skirtingais laikotarpiais.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| **Marius Kundrotas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1978 m. balandžio 4 d. (45 metai) |
|  |
| Veikla | politologas, publicistas, visuomenės ir politikos veikėjas |
| Partija | Lietuvių Nacionalinė Partija „Jaunoji Lietuva" (1997–2002) Lietuvių tautininkų sąjunga (2002–2019)Tautos ir teisingumo sąjunga (2019–) |
|  |
| Alma mater | 1997 m. Vilniaus universitetas |

**Marius Kundrotas** (g. 1978 m. balandžio 4 d.) – politologas, publicistas, visuomenės ir politikos veikėjas.

1997 m. besimokydamas Vilniaus universitete, įsijungė į Lietuvių tautinio jaunimo sąjungą „Jaunalietuviai" ir Lietuvių Nacionalinę Partiją „Jaunoji Lietuva". 1998 m. išrinktas Lietuvių tautinio jaunimo sąjungos „Jaunalietuviai" vadovu. 2001 m. jaunalietuviams, jauniesiems nacionaldemokratams ir tautinei organizacijai „Jaunoji karta" susijungus į Lietuvių tautinio jaunimo lygą, tapo jos vadovu. 2002 m. įsijungė į Lietuvių tautininkų sąjungą (LTS), iki jos prisijungimo prie Tėvynės sąjungos, kuriam priešinosi, buvo LTS Tarybos narys.

2008 m. pavasarį užleido Lietuvių tautinio jaunimo lygos vadovo postą Juliui Pankai. 2008 m. liepos 20 d. įvairių tautinių organizacijų atstovams įsteigus Lietuvių tautinį centrą (LTC), išrinktas jo pirmininku.

2006 m. baigė politikos mokslų magistrantūrą.

2009 m. išleido monografiją „Tauta amžių kelyje: tautinės pasaulėžiūros gairės ir tautinis judėjimas Lietuvoje" (Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla).

2011 m. – vienas iš Tautininkų sąjungos atkūrėjų, išrinktas jos Tarybos nariu, 2013 m. – vicepirmininku ideologijai.

Bibliografija
-------------

* *Tauta amžių kelyje: tautinės pasaulėžiūros gairės ir tautinis judėjimas Lietuvoje* (2009 m.)
* *Tautinis idealas politikoje: keturių šalių atvejai* (2017 m.)
* *Putinizmas: ideologinė charakteristika* (2022 m.)
* *Žmogaus būties horizontai* (2023 m.)

Nuorodos
--------

1. ↑
| **Egidijus Motieka** |
| --- |
| Gimė | 1960 m. rugpjūčio 2 d. (62 metai)Pasvalys |
|  |
| Veikla | istorikas, politologas |
| Organizacijos | Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institutas |
| Pareigos | docentas |
|  |
| Išsilavinimas | humanitarinių mokslų daktaras |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Egidijus Motieka** (g. 1960 m. rugpjūčio 2 d. Pasvalys) – Lietuvos istorikas, politologas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

Brolis Saulius Motieka. 1984 m. baigė Vilniaus universitetą, 1995 m. – Rytų kalbų ir civilizacijų institutą (*Institut des Langues et Civilisations Orientales*) Paryžiuje. 1993 m. humanitarinių mokslų daktaras.

1986–1999 m. dirbo Lietuvos istorijos institute. Nuo 1994 m. Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto dėstytojas; nuo 1998 m. docentas. 1999–2004 m. – Valstybės saugumo departamento pareigūnas. 2004–2008 m. Strateginių studijų centro Vilniuje direktorius, nuo 2008 m. jo tarybos pirmininkas. 1993 m. ir 1994 m. stažavo Socialinių mokslų aukštųjų studijų institute (École des Hautes Études en Sciences Sociales) Paryžiuje, 1996–1999 m. – Sorbonoje I (Paryžius).

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinės veiklos kryptys: XIX a. – XX a. vidurio ir Rytų Europos politinė istorija, religijotyra, tarptautiniai santykiai, geopolitika, strategija. 1988–2002 m. leidinio „Lietuvių atgimimo istorijos studijos" vienas iniciatorių, nuo 1993 m. vyr. redaktorius. Nuo 1988 m. sudarė, su kitais 29 knygas.

Bibliografija
-------------

* Didysis Vilniaus Seimas, 1996 m. 2 leid. 2005 m.
* Geopolitiniai kodai, su kitais, 2003 m. 2 leid. 2004 m.
* Baltijos valstybių geopolitikos bruožai: XX amžius, su kitais; 2005 m.
* Šiaurės šalių geostrateginė svarba Lietuvai, su kitais, 2005 m.
* Politinių procesų ir struktūrų apžvalga Kaliningrado srityje, su kitais, 2006 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Egidijus Motieka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 521 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Burgo salos jūros traktorius
**Jūros traktorius** – motorinė transporto priemonė, skirta važinėti sekliais vandenimis lygiu dugnu ir pervežti keleivius. Turi keleivinę platformą, apie 2 m pakeltą virš ratinio traktoriaus tipo važiuoklės. 

Ankstyvieji jūros traktoriai turėdavo 20-40 AG galingumo variklį ir perveždavo daugiausia 10 keleivių. Jūros traktoriai buvo populiariausi apie 1930 m. buvo naudojami kaip unikali transporto priemonė, kuria vežiodavo žmones jūros seklumomis palei pajūrio viešbučius ir jūros kurortų pakrantėmis. Taip pat juos naudodavo ir kaip keltus žmonėms kelti sekliomis vietomis. 

Šiais laikais jūros traktoriai praktiškai išnykę – juos išstūmė kateriai, valtys ir keltai laivai, nes jie efektyvesni ir patogesni.

Dabartinis panaudojimas
-----------------------

Viešbutis „Burgh Island Hotel", esantis Burgo saloje (*Burgh Island*) turi ir naudoja vieną jūros traktorių, kuris vežioja viešbučio klientus per 250 m skersmens sąsiaurį, skirianti Burgo salą nuo sausumos potvynių metu, kai vanduo užlieją kelią, jungiantį salą su sausuma. Dabartinis traktorius yra trečia viešbučio naudojamų traktorių karta. 

* Jūros traktorius iš priekioJūros traktorius iš priekio
* Iš šonoIš šono
* Jūros traktorius kelia žmonesJūros traktorius kelia žmones
* Ankstesnis jūros traktorius (apie 1965 m.)Ankstesnis jūros traktorius (apie 1965 m.)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jūros traktorius** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Spa – **Lapkritis** – Gru |
| Pr | A | T | K | Pn | Š | S |
|  |  | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 |
| 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 |
| 13 | 14 | 15 | 16 | 17 | 18 | 19 |
| 20 | 21 | 22 | 23 | 24 | 25 | 26 |
| 27 | 28 | 29 | 30 |  |  |  |
| **2023** |

**Lapkritis** – vienuoliktasis metų mėnuo pagal Grigaliaus kalendorių, jį sudaro 30 dienų.

Lotyniškas mėnesio pavadinimas *November* reiškia 'devintasis mėnuo'.

Lietuviški pavadinimai – *Balaninis, Linabrukis, Jaujinis, Vėlių mėnuo*.

* Lapkritis prasideda ta pačia savaitės diena, kaip kovas, o ne keliamaisiais metais – ir kaip vasaris.

Lietuvos klimatas
-----------------

Lapkričio peizažas
*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Lietuvos klimatas.*
Lapkritį dienos ilgumas yra 9-7 valandos. Saulė vidutiniškai šviečia apie 40 val. Būdingi niūrūs, vėjuoti, lietingi orai. Vidutinė mėnesio oro temperatūra 1,9 °C, kartais oro temperatūra gali pakilti iki 15-19 °C, o dirva įšilti iki 15-18 °C. Paprastai būna dažnos šalnos, giedromis naktimis oro temperatūra gali nukristi iki -14-23 °C, žemės paviršius gali atšalti iki -23-28 °C. Aukščiausia temperatūra Lietuvoje, užfiksuota lapkritį yra +18,5 °C (1968 m. lapkričio 1 d. Kybartai), žemiausia -23 °C (1998 m. lapkričio 21 d. Varėna).

Lapkritį vidutiniškai iškrenta 49–54 mm kritulių (Žemaitijoje daugiau – 75-80 mm). Didesnę dalį kritulių sudaro lietus ir šlapdriba, tačiau antroje mėnesio pusėje jau gali susidaryti pastovi sniego danga.

Vėjuotų dienų, kurių metu vėjo greitis viršija 8 m/s būna 7-11, o pajūryje vidutiniškai 18. Pasitaiko smarkių audrų, kai vėjo greitis viršija 25-30 m/s (pvz. 1973 m. Klaipėdoje buvo >35 m/s). Vidutinis dienų su rūku skaičius 4-13, daugiausia dienų su rūku būna aukštumose. Pasitaiko, kad rūkas trunka daugiau nei 16 h (1966 m. Nidoje). Kai kuriais metais lapkritį dar būna perkūnijų, o kartais jau siaučia pūgos.

Lapkritį nukrenta paskutiniai medžių lapai, baigiasi paukščių migracija. Miškuose dar veši samanos, auga kai kurios grybų rūšys. Šiltais metais gali pražysti karklai, forisitijos, snieguolės.

Šventės ir atmintinos datos
---------------------------

* Lapkričio 1 d.
	+ Visų šventųjų diena

* Lapkričio 2 d.
	+ Vėlinės

* Lapkričio 11 d.
	+ Šventojo Martyno diena

* Lapkričio 23 d.
	+ Lietuvos kariuomenės diena

Astronomija
-----------

Saulė lapkritį pereina per Svarstyklių (spalio 31 – lapkričio 22), Skorpiono (lapkričio 23 – lapkričio 29) ir Gyvatnešio (lapkričio 30 – gruodžio 17) žvaigždynus.

Zodiakas
--------

Lapkričio zodiako ženklai:

* Skorpionas (spalio 23 – lapkričio 21)
* Šaulys (lapkričio 22 – gruodžio 21)

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2010-11-27 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Lapkritis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 481

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **lapkritis**

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lapkritis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

  

v • a • r **Mėnesiai** 

Sausis · Vasaris · Kovas · Balandis · Gegužė · Birželis · Liepa · Rugpjūtis · Rugsėjis · Spalis · Lapkritis · Gruodis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Footwork**|  |
| Pilnas pavadinimas | Footwork Arrows |
| Komandos bazė | Milton Keinsas, Didžioji Britanija |
| Komandos vadovai | Jackie OliverAlan Jenkins |
| Pilotai | Christian FittipaldiGianni MorbidelliTaki Inoue |
| Debiutavo | 1991, JAV GP |
| Dalyvavo GP | 97 |
| Čempionai |   |
| Konstruktorių įskaita: | 0 |
| Pilotų įskaita: | 0 |
| Laimėta GP | 0 |
| Pole pozicijos | 0 |
| Greičiausių ratų | 0 |
| Paskutinis sezonas | 1996 Japonijos GP m. |
|

Taki Inoue bolidas
**Footwork Arrows** – buvusi Formulės 1 komanda iš Jungtynės Karalystės. Formulėje 1 ji dalyvavo nuo 1991 iki 1996 m. Per šiuos metus ji vieną kartą užkopė ant pakylos, 1995 m. Australijos GP užėmusi 3 vietą.

Ekipos istorija prasidėjo, kai Japonijos verslininkas Wataru Ohashi 1990 m. investavo dideles sumas pinigų į Arrows ekipą. Po metų jis perpirko šią ekipą ir ją pervadino Footwork Arrows. Įpusėjus 1996 m. sezonui japonas pasitraukė iš ekipos, o kitais metais ji vėl dalyvavo lenktynėse kaip Arrows.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Mariskal Estigaribija*Mariscal José Félix Estigarribia* |
| --- |
| *Muitinės postas* |
|  |
| 

Mariskal EstigaribijaMariskal Estigaribija

22°01′0″ p. pl. 60°37′0″ v. ilg.﻿ / ﻿22.01667°š. pl. 60.61667°r. ilg.﻿ / 22.01667; 60.61667﻿ (Mariskal Estigaribija)Koordinatės: 22°01′0″ p. pl. 60°37′0″ v. ilg.﻿ / ﻿22.01667°š. pl. 60.61667°r. ilg.﻿ / 22.01667; 60.61667﻿ (Mariskal Estigaribija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Paragvajaus vėliava Paragvajus |
| **Departamentas** | Bokeronas |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 869  |
| **Altitudė** | 151 m |

**Mariskal Chose Feliks Estigaribija** (isp. *Mariscal José Félix Estigarribia*) – gyvenvietė vakarų Paragvajuje, Bokerono departamento centrinėje dalyje. 869 gyventojai (2002 m.). Gyvenvietė yra strategiškai svarbioje vietoje, 200 km nuo Bolivijos ir Argentinos sienų ir 300 km nuo Brazilijos sienos, prie Transčako plento. Pavadinta Paragvajaus karininko ir prezidento José Félix Estigarribia garbei.

Karinė bazė
-----------

Estigaribijoje įsikūrusi JAV-Paragvajaus karinė oro bazė. Personalą sudaro ~10-20 karių. Pakilimo tako ilgis 3,8 km, plotis 40 m. Bazė įrengta valdant Alfredo Stroessner. Pasak stebėtojų, Estigaribijos bazės paskirtis stebėti Gvaranių baseiną ir Boliviją, ir reikalui esant būti atramos tašku galimoms karinėms operacijoms.

Mariskal Estigaribijos klimatograma
| **Egidijus Skarbalius** |
| --- |
| Gimė | 1967 m. balandžio 29 d. (56 metai)Klaipėda |
| Sutuoktinis (-ė) | Aelita |
| Vaikai | Vismuntas, Vilius, Saulė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Klaipėdos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | Lietuvos liberalų sąjungaLiberalų demokratų partijaŽemaičių partija |
|  |
| Alma mater | 2016 m. Klaipėdos universitetas |

**Egidijus Skarbalius** (g. 1967 m. balandžio 29 d. Klaipėdoje) – Lietuvos ir Klaipėdos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1985 m. baigė Klaipėdos 21-ąją vidurinę mokyklą. Dešimt metų dainavo berniukų ir vyrų chore „Gintarėlis". 1990 m. baigė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetą ir įgijo kultūros ir švietimo darbo organizatoriaus specialybę.

1993 m. uždarosios akcinės bendrovės „Labagera" direktoriaus pavaduotojas, uždarosios akcinės bendrovės „Apuoli" prezidentas. Vienas iš Klaipėdos radijo stoties „Bumsas" steigėjų. 2000–2004 m. Seimo narys. 2016 m. Klaipėdos universitete apgynė edukologijos mokslo krypties disertaciją "Pradinės mokyklos mokytojo asmenybės tautinio kryptingumo įtaka mokinių tautiniam tapatumui". 

1989–1990 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Tarybos narys. Nuo 1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys. Buvo šios sąjungos Klaipėdos skyriaus tarybos narys, Klaipėdos regiono liberalų koordinatorius. Nuo 2010 m. Žemaičių partijos narys.

2003 m. buvo išrinktas Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos nariu. 2011-2018 m. Klaipėdos rajono savivaldybės tarybos narys.

VO „Žemaitija mano" pirmininkas, rankinio klubo „Žemaitijos dragūnas" prezidentas, Žemaičių kultūros draugijos narys.

Šeima
-----

Žmona Aelita, vaikai Vismuntas, Vilius, Saulė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
**Egidijus Baranauskas** (g. 1967 m. gegužės 2 d. Plungėje) – teisininkas, buvęs Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) Civilinių bylų skyriaus teisėjas, teisėtyrininkas civilistas, Mykolo Romerio universiteto (MRU) docentas, buvęs VU TVM dėstytojas.

Biografija
----------

1994 m. Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. 2002 m. vasario 19 d. LTU apgynė disertaciją tema „Įkeitimo teisinis reguliavimas". Socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.

1995–1998 m. Vilniaus miesto 1-osios advokatų kontoros advokato padėjėjas, nuo 1998 m. gegužės mėn. Advokatų kontoros „Baranauskas, Sinkevičius ir partneriai" advokatas, 1997–1998 m. Lietuvos teisės akademijos (dabar – MRU) Teisės fakulteto Policijos vadybos ir administracinės teisės katedros asistentas, nuo 1998 m. MRU Teisės fakulteto Verslo teisės katedros asistentas, doktorantas, lektorius, docentas, katedros vedėjas, 2004–2006 m. VU Tarptautinio verslo mokyklos dėstytojas, nuo 2009 m. balandžio mėn. – 2012 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.[neveikianti nuoroda]

Nuo 2012 m. iki dabar – Advokatų kontoros „Ellex Valiūnas ir partneriai" partneris.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos mokslo potencialas Archyvuota kopija 2013-12-12 iš Wayback Machine projekto. (Egidijus Baranauskas)
2. ↑  Egidijus Baranauskas (LAT informacija)
| Pindarė |
| --- |
| Pindarės upė Pindarės upė |
| **Ilgis** | 530 km |
| **Ištakos** | Sipo aukštumos |
| **Žiotys** | Mearinas |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Pindarė |

**Pindarė** (port. *Rio Pindaré*) – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Maranjauno valstijoje; Mearino kairysis intakas. Prasideda Sipo aukštumose valstijos pietvakariuose. Teka į šiaurę, nuo Tirakambu aukštumų pasuka į šiaurės rytus, o žemupyje teka į rytus ir šiaurės rytus. Čia smarkiai vinguriuoja, teka ežerų, pelkių bei protakų labirintais. Įteka į Meariną į pietryčius nuo Vianos, sudaro estuariją, vadinamą San Markoso įlanka.

Didžiausi intakai: Buritikupu, Karu, Zutiua.

Pindarės aukštupio baseine sudarytos Karu ir Pindarės indėnų teritorijos. Upės slėniu nutiestas geležinkelis į San Luisą. Miestai prie upės – Bon Žezus das Selvasas, Buritikupu, Alto Alegre do Pindarė, Tufilandija, Pindare Mirinas, Monsaunas. Žemupyje teka pro mangrovių sąžalynus.

Upėvardis kildinamas iš tupių žodžio *pinda* ('kabliukas').

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Mapa físico do estado Maranhão, DNIT, 2009.
3. ↑  Mapa Multimodal Maranhão, DNIT, 2013.
4. ↑  «Parabéns, Pindaré Mirim pelos seus 94 anos de emancipação política | Portal Pindaré». *portalpindare.com.br*
**Fonologija** (gr. φωνή *phōnē* 'garsas' ir λόγος *lógos* 'mokymas') – kalbotyros atšaka, nagrinėjanti „kalbos garsinių elementų funkcijas ir garsų sąveikos modelius".
Pagrindinis fonologijos vienetas yra fonema, pagrindinis tyrimų objektas – fonemų priešpriešos (opozicijos), kurių visuma sudaro fonologinę kalbos sistemą.

Paprastai kalbininkai fonologiją (mokslą apie funkcinį kalbos garsų atžvilgį) laiko fonetikos (mokslo apie kalbos garsus) dalimi, nors yra nuomonių, kad šiedvi kalbotyros atšakos yra savarankiškos. 

Fonologijos ir fonetikos skirtumas tas, kad fonetika telkiasi ne tik į funkcinį kalbos garsų aspektą, bet kartu su juo aprėpia ir substancinę pusę, tai yra fizinį ir biologinį (fiziologinį) aspektus: kalbos padargus (artikuliavimą), akustines garsų ypatybes ir kaip jas suvokia klausytojas.

Dabartinės fonologijos pagrindėju laikomas lenkų kilmės mokslininkas J. Baudouin de Courtenay. Žymų indėlį į fonologiją įnešė R. Jakobsonas, N. Chomsky's, M. Halle'as.

Svarbiausios fonologijos sąvokos
--------------------------------

1. Kalbos garsas arba fonas – tam tikros trukmės kalbos garso atkarpa, sudaranti fonemą.
2. Fonema – garsas, turintis skiriamąją (distinktyvinę) funkciją. Jeigu žodyje, pakeitus vieną kalbos garsą kitu, pasikeičia žodžio ar morfemos reikšmė, tai tokie garsai laikomi skirtingomis fonemomis.
3. Alofonas – fonemos tarimo būdas, jos variantas, nulemtas tam tikros fonetinės aplinkos ir neturintis skiriamosios funkcijos (pvz. žodžiuose kaln**a**s ir keli**a**s abu **a** yra alofonai, bet ne dvi skirtingos fonemos).
4. Fonemų priešprieša arba opozicija – fonemos, besiskiriančios pagal tarimo pobūdį, t. y. vien tik jų pakeitimas gali nulemti žodžio reikšmę: **k**auti – **g**auti – **r**auti – **m**auti – **š**auti – **dži**auti ir kt. Pagal priešpriešas nustatoma, ar tai yra atskiros fonemos – ar kalbos garsai turi skiriamąją funkciją.
5. Priešpriešų neutralizavimas:

a) pvz. skardžiųjų priebalsių virtimas dusliaisiais liet. k. žodžių gale: dau**g** > dau**k**, u**ž** > u**š**;
b) asimiliacija – skardžiųjų priebalsių prieš dusliuosiusius duslėjimas, dusliųjų prieš skardžiuosius skardėjimas, kietųjų priebalsių prieš minkštuosius minkštėjimas, balsių po minkštųjų priebalsių priešakėjimas ir kitokios fonologinės ypatybės.
6. Priešpriešų skiriamieji požymiai – balsiai lietuvių kalboje gali skirtis trukme, pakilimu, eile ir kt. priebalsiai – skardumu, minkštumu ir kitokiais požymiais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Auziņa, Ilze; Markus, Dace; Grigorjevs, Juris (2015). Nītiņa, Daina; Grigorjevs, Juris, eds. „Fonētikas un fonoloģijas vispārīgs raksturojums". *Latviešu valodas gramatika* (Rīga: LU Latviešu valodas institūts): 22. ISBN 978-9984-742-77-9.
| **Egilis Levitas** |
| --- |
| Latvijos prezidentas |
|  |
| Egilis Levitas 2022 m. |
| Gimė | 1955 m. birželio 30 d. (67 metai)Rygoje, Latvijoje |
| Sutuoktinis (-ė) | Andra |
| Vaikai | Indra |
| Latvijos prezidentas |
|  |
| Veikla | latvių teisininkas, EBTT teisėjas, politinis veikėjas, buvęs teisingumo ministras (Valdžio Birkavo ministrų kabinete) |
| Partija | Latvijos kelias (1993–1994) |
|  |
| Alma mater | 1982 m. Hamburgo universitetas |

**Egilis Levitas** (latv. *Egils Levits*; g. 1955 m. birželio 30 d. Rygoje, Latvija) – latvių teisininkas, tarptautinis (EBTT) teisėjas, politinis veikėjas, buvęs Latvijos teisingumo ministras (Valdžio Birkavo ministrų kabinete). 2019 m. gegužės 29 d. Saeimos išrinktas Latvijos prezidentu.

Biografija
----------

1955 m. birželio 30 d. gimė Rygoje, Latvijoje. Tėvas Janis Levitas buvo žydų kilmės inžinierius, motina Ingeborga vokiečių kilmės poetė. 1972 m. Egilis Levitas baigė Rygos 2-ąją vidurinę mokyklą. Tais pačiais metais kartu su šeima emigravo į Izraelį, vėliau apsistojo Vakarų Vokietijoje. 1982 m. Hamburgo universiteto (Vokietija) Teisės fakultete baigė teisės ir politinių mokslų (1986 m.) studijas.

Nuo 1984 m. iki 1986 m. Kylio universiteto Teisės fakulteto mokslinis bendradarbis, advokatas, nuo 1989 m. iki 1991 m. Vokietijos ir Rytų Europos studijų instituto (Gėtingenas) mokslinis bendradarbis. 

1991 m. grįžo į Latviją. Latvijos parlamento patarėjas tarptautinės teisės, konstitucinės teisės ir įstatymų reformos klausimais; Latvijos ambasadorius Vokietijoje ir Šveicarijoje (1992–1993 m.), Austrijoje, Šveicarijoje ir Vengrijoje (1994–1995 m.), Latvijos vicepremjeras ir Latvijos teisingumo ministras, einantis užsienio reikalų ministro pareigas (1993–1994 m.).

ESBO taikinimo teismo ir arbitražo taikintojas (nuo 1997 m.), Nuolatinio arbitražo teismo narys (nuo 2001 m.); nuo 1995 m. Europos Žmogaus Teisių Teismo teisėjas (perrinktas 1998 m. ir 2001 m.), nuo 2004 m. gegužės 11 d. Europos Teisingumo Teismo teisėjas. Nuo 2019 m. liepos 8 d. pradėjo eiti Latvijos prezidento pareigas.

Paskelbė publikacijų konstitucinės teisės ir administracinės teisės, įstatymų leidybos reformos ir Bendrijos teisės temomis.

Apdovanojimai
-------------

* Teisės Garbės daktaras (Dr. iur. h.c.), 2002 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  EBTT informacija
2. ↑  Jaunie LZA goda doktori Archyvuota kopija 2007-09-26 iš Wayback Machine projekto.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Raimonds Vējonis** | **Latvijos prezidentas**nuo 2019 m. | Po to:**–** |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLatvijos prezidentai |
| --- |
|  |
| 
Jānis Čakste **·** Gustavs Zemgals **·** Alberts Kviesis **·** Kārlis Ulmanis **·** *Sovietų okupacija (1940–1991)* **·** Anatolijs Gorbunovs **·** Guntis Ulmanis **·** Vaira Vīķe-Freiberga **·** Valdis Zatlers **·** Andris Bērziņš **·** Raimonds Vējonis **·** Egils Levits **·** Edgars Rinkēvičs | Latvijos herbas |

 |
| **Juozas Galdikas** |
| --- |
| Gimė | 1958 m. spalio 31 d. (64 metai)Druskininkai |
| Sutuoktinis (-ė) | Vilija |
| Vaikai | Liudas, Jonas, Aistė |
|  |
| Veikla | gydytojas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1993 m. Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas, Kauno medicinos universitetas |

**Juozas Galdikas** (g. 1958 m. spalio 31 d. Druskininkuose) – gydytojas, profesorius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Baigė Druskininkų I vidurinę mokyklą. Tuo pat metu baigė septynmetę vaikų muzikos mokyklą, šešiametės vaikų ir jaunimo sporto mokyklos rankinio klasę ir neakivaizdinę matematikų mokyklą prie Vilniaus universiteto Matematikos fakulteto. Kauno medicinos institute ir Vilniaus universitete studijavo mediciną.

1983 m. Vilniaus universiteto Širdies ir kraujagyslių chirurgijos laboratorijos chirurgas, pirmos kategorijos angiochirurgas. 1987 m. medicinos mokslų kandidatas. 1989–1991 m. stažavosi Berno universiteto (Šveicarija) Širdies ir kraujagyslių chirurgijos klinikoje, 1989 m. tobulinosi Prahoje, 1991 m. Vokietijoje ir 1994 m. JAV. 1992 m. medicinos mokslų daktaras, 1996 m. profesorius. 1995–1996 m. Vilniaus miesto savivaldybės Sveikatos apsaugos, sanitarijos ir higienos skyriaus vedėjas. 1996–2000 m. Seimo narys. 1996–1998 m. aštuntosios Vyriausybės sveikatos apsaugos ministras. Nuo 2001 m. Valstybinės akreditavimo sveikatos priežiūros veiklai tarnybos prie Sveikatos apsaugos ministerijos direktoriaus pavaduotojas, 2006 - 2014 m. direktorius.

Moksliniai darbai įvertinti prizais ir premijomis Niujorke (1989 m. 1994 m.) ir Berlyne (1992 m.). Daugelio tarptautinių kraujagyslių chirurgų draugijų narys. Nacionalinės sveikatos tarybos narys. 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.

Žmona Vilija, sūnūs Liudas, Jonas, duktė Aistė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  1996-2000 m. kadencijos Seimo narys
2. ↑   Archyvuota kopija 2011-02-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  VASPVT direktoriumi tapo Juozas Galdikas, 2006-07-21

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Antanas Vinkus** | **Lietuvos sveikatos apsaugos ministras**1996–1998 m. | Po to:**Laurynas Mindaugas Stankevičius** |