recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
KLDR armijos vyresniojo pulkininko antpetis
**Vyresnysis pulkininkas** – vyresniųjų karininkų laipsnis tarp pulkininko ir generolo majoro. Šis laipsnis dažniausiai naudojamas kai kuriose šalyse, kurios neturi brigados generolo (tai jau aukštųjų karininkų laipsnis). Išimtis yra Argentinos armija, nes joje egzistuoja tiek isp. *General de Brigada* 'brigados generolas', tiek už jį žemesnis isp. *Coronel Mayor* 'vyresnysis pulkininkas'.

SS kariuomenėje egzistavo oberfiurerio laipsnis, atitikęs būtent vyresniojo pulkininko laipsnį. To meto Vokietijos kariuomenėje nebuvo nei brigados generolo, nei vyresniojo pulkininko laipsnių.

Po Antrojo pasaulinio karo vyresniojo pulkininko laipsnį įsisteigė Kinijos LR (*Da Xiao, 大校*) ir Šiaurės Korėja (*Taejwa, 대좌*).

Dažnai vyresnysis pulkininkas laikomas „užmaskuotu brigados generolu". Tai nėra teisinga, nes vyresnieji pulkininkai yra priskiriami ne aukštiesiems karininkams (generolams), o vyresniesiems karininkams. Tai rodo vyresniųjų pulkininkų atskyrio ženklai, esantys vyresniųjų karininkų sistemos dalis. Taip pat jie neturi kitų generoliškų pagarbos ženklų. Tuo požiūriu vyresnysis pulkininkas primena D. Britanijos brigadininką (angl. *brigadier*).
  
Šiuolaikinėje Kinijoje šis laipsnis suteikiamas pulkininkams, kuriuos norima išskirti, bet neišpučiant generolų skaičiaus. Vyresnieji pulkininkai tarnauja kaip divizijų vadai, komisarai ar vadų pavaduotojai.

Analogiškas vyresniojo pulkininko (viet. *Đại tá*) laipsnis egzistuoja ir Vietnamo kariuomenėje.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |
| Vietnamo armijos generolo majoro, vyresniojo pulkininko ir pulkininko antpečiai |


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |
| Tuniso armijos brigados generolo, vyresniojo pulkininko ir pulkininko antpečiai |

Vyresniojo pulkininko (isp. *Coronel Mayor*) laipsnis egzistuoja Argentinos armijoje, taip pat Tuniso kariuomenėje (pranc. *colonel-major*).

2009 m. Rusijoje buvo kalbama, kad kariuomenę pertvarkant į brigadinę organizaciją, reikalingas karininko laipsnis brigadų ir aviacijos bazių vadams, tarpinis tarp pulkininko ir generolo majoro. Tas planuojamas laipsnis gali būti brigados generolas arba vyresnysis pulkininkas.[1].

Šnekamojoje kalboje
-------------------

Neformalus pavadinimas angl. *senior colonel* 'vyresnysis pulkininkas' naudojamas JAV kariuomenėje, kur jis reiškia:

* pulkininką, jau parinktą pakelti į brigados generolus, bet dar šio laipsnio neturintį;
* veteraną pulkininką, kuris yra ypatingai patyręs ir įtakingas.

Nuorodos
--------

1. ↑  Минобороны собралось родить бригадных генералов и старших полковников
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Alonsas de Ochedaisp. *Alonso de Ojeda*;** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1465 m.Kuenkoje |
| Mirė | 1515 m. (~50 metų)Santo Dominge |
|  |
| Veikla | ispanų keliautojas, konkistadoras. |
|  |
|  **Vikiteka** | Alonso de Ojeda |

**Alonsas de Ocheda** (isp. *Alonso de Ojeda*; 1465 m. Kuenkoje – m. 1515 m. Santo Dominge) – ispanų keliautojas, konkistadoras.

Biografija
----------

Kilęs iš nuskurdusios ispanų didikų šeimos. Gavo vyskupo Juan Rodríguez de Fonseca protekciją ir kartu su juo 1493 m. dalyvavo antrojoje Kristupo Kolumbo kelionėje į Vest Indiją. Kolonijose aktyviai kovojo prieš indėnus, pasižymėjo kaip bebaimis karys. 1496 m. Alonsas de Ocheda grįžo į Ispaniją.

1499 m. gegužę jis pats surengė ekspediciją į Naująjį Pasaulį, keliavo drauge su kartografais Juan de la Cosa ir Amerigu Vespučiu. Per tris savaites ekspedicija pasiekė Pietų Amerikos žemyno pakrantes ties Orinoko žiotimis. Atrastas žemes pavadino Venesuela – „mažąja Venecija", kadangi pakrančių indėnai statėsi namus ant polių (*palafito*). Vėliau keliavo į Espanjolą, o 1500 m. grįžo į Ispaniją kur pardavė vergijon sugautus indėnus. Alonsas de Ocheda buvo paskirtas Kokibakoa gubernatoriumi ir 1502 m. surengė dar vieną ekspediciją. Amerikos žemyne bandė įkurti pirmąją europiečių koloniją, pavadintą Santa Krusu, tačiau dėl maišto ji ilgai neišsilaikė ir konkistadoras buvo priverstas keliauti į Santo Domingą.

Alonsas de Ocheda sutiko buvusį bendražygį Chuaną de la Kosą ir nusprendė rengti bendrą kolonistinę ekspediciją į žemyną. 1509 m. jis subūrė 4 laivų su 300 vyrų ekspediciją. Keliautojų tarpe buvo ir būsimasis Peru užkarautojas Fransiskas Pisaras. Ochedai buvo suteiktas Naujosios Andalūzijos adelantado titulas ir teisės į būsimai kolonizuotas žemes. Darjeno įlankos pakrantėse netoli Kartachenos konkistadoras siekė prisigaudyti indėnų, kuriuos galėtų parduoti vergijon Espanjoloje. Tačiau indėnai buvo itin karingi ir nuodingomis strėlėmis pražudė beveik visus ekspedicijos narius: iš 70 išsilaipinusiųjų išsigelbėjo tik Ocheda ir vienas jo bendražygis. Po susitikimo su Diego de Nicuesa ekspedicija, Ocheda patraukė toliau ir 1510 m. bandė įsteigti San Sebastiano fortą. Tačiau kolonistams nuolat teko atreminėti indėnų antpuolius, kęsti maisto stygių ir tropines ligas. Kilo sukilimas, kurį konkistadoras numalšino. Ocheda išvyko į Espanjolą prašyti pastiprinimo ir maisto, palikdamas atsakingu už fortą Fransiską Pisarą. Pakeliui laivas sudužo ir nors Ocheda išsigelbėjo, Espanjoloje vicekaralius Diegas Kolumbas nebeleido jam rengti naujos ekspedicijos, jis buvo teisiamas už ekspedicijos sužlugdymą. Konkistadoras gyveno Espanjoloje skurde ir nemalonėje iki pat mirties.
**Augustas Leopoldas Protė** (pranc. *Auguste Léopold Protet*, kin. 卜羅德; 1808–1862 m.) – Prancūzijos karinio jūrų laivyno admirolas. Jis įkūrė Dakarą, kovojo Antrajame opiumo kare ir 1862 m. gegužės 17 d. žuvo per Taipingų sukilimą Šanchajuje.

Augustas gimė Sen Servane, Prancūzijoje, o sulaukęs šešiolikos metų įstojo į Angulemo jūrų mokyklą. Būdamas 38 metų jis gavo karališkojo laivyno kapitono laipsnį. Tuo metu Anglijos ir Prancūzijos vyriausybės suvienijo pastangas, kad būtų nutraukta vergų prekyba Afrikos pakrantėse, Protetas buvo įdarbintas šioje tarnyboje. Trejus metus plaukiojęs Afrikos pakrantėmis, jis buvo paskirtas Senegalo gubernatoriumi, kur dirbo 1850–1855 m. Augustas tarnavo kare su Kinija ir buvo paaukštintas į kontradmirolo laipsnį. Vėliau prisijungė prie ekspedicijos prieš taipingus, kurie grasino užpulti Šanchajų, ir žuvo mūšyje. Keršydami už jo mirtį, prancūzų kariai netoliese esančiame kinų kaime išžudė 3000 vyrų, moterų ir vaikų.

Jo vardu buvo pavadinta prancūzų korvetė „Protet" (F742), kuri aktyviai tarnavo iki XX a. 9-ojo dešimtmečio.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Appletons' annual cyclopaedia and register of important events of the year: 1862*. New York: D. Appleton & Company. 1863. p. 688.
2. ↑  Autumn in the Heavenly Kingdom: China, the West, and the Epic Story of the Taiping Civil War. Stephen R. Platt, 2012
|  Aloriečiai |
| --- |
| Aloriečių kariai (~XX a. pr.)Aloriečių kariai (~XX a. pr.) |
| Gyventojų skaičius | ~25 000 |
| Populiacija šalyse | Indonezijos vėliava Indonezija(Rytų Nusa Tengara) |
| Kalba (-os) | aloriečių, indoneziečių |
| Religijos | islamas |
| Giminingos etninės grupės | amboniečiai, rotiečiai ir kt. |

**Aloriečiai** (*orang alor, orang barangusa*) – Pietryčių Azijos tauta, gyvenanti Indonezijoje, Mažosiose Sundos salose, Aloro ir Pantaro salų šiaurėje ir šiaurės vakaruose. Populiacija – apie 25 tūkst. žmonių. Aloriečių kalba priklauso Floreso–Lembatos kalbų šakai (austronezinės kalbos). Tikintieji – musulmonai sunitai, išlikę senųjų papročių. Priklauso Ambono–Timoro tautų grupei.

Aloriečiai susidarė į Aloro ir Pantaro salas migruojant austroneziečiams bugiams, makasarams, javiečiams, ternatiečiams, Soloro salos gyventojams. XVII–XVIII a. iš makasarų perėmė islamą. Iki XX a. vid. turėjo savo karalius (radžas).

Verčiasi daugiausia prekyba, žemdirbyste, žvejyba. Išvystę medžio drožybą. Gyvenvietės įsteigtos pakrantėse, linijinio plano. Kultūriškai aloriečiai artimi kitoms „prekybinėms tautoms".

Skiriamos 7 patrilinijinės giminės, besijungiančios į dvi brolijas („žemės valdovų" ir „vėlesnių atėjūnų"). Tikyboje svarbūs drakonai-nagai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  aol Duomenys apie kodu „aol" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
2. ↑  *Алорцы*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
| **Aloyzas Juodis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1957 m. gegužės 20 d. (65 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Palmira |
| Vaikai | Elžbieta |
|  |
| Veikla | gydytojas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1990 m. Lietuvos socialdemokratų partija, 1999 m. Socialdemokratija – 2000, 2002 m. Lietuvos krikščionys demokratai, 2004 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | 1983 m. Kauno medicinos institutas |

**Aloyzas Juodis** (g. 1957 m. gegužės 20 d. Kaune) – gydytojas, Lietuvos ir Radviliškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1975 m. baigė Kauno 29-ą vidurinę mokyklą, 1983 m. Kauno medicinos instituto Gydomąjį fakultetą. Nuo 1983 m. Radviliškio ligoninės gydytojas, nuo 2001 m. Radviliškio pirminės sveikatos priežiūros centro direktoriaus pavaduotojas medicinai.

1990 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1994–1999 m. LSDP Radviliškio rajono skyriaus pirmininkas, 1995–1999 m. LSDP tarybos narys. Nuo 1999 m. partijos „Socialdemokratija – 2000", nuo 2002 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos, nuo 2004 m. Tėvynės sąjungos narys.

1990–1995 m. Radviliškio rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys. 2003–2007 m. socialinių reikalų ir teisėsaugos komiteto pirmininkas.

2011 m. A. Juodžiui pateikti įtarimai dėl piktnaudžiavimo tarnyba, sukčiavimo ir dokumentų klastojimo.

Sutuoktinė Palmira, duktė Elžbieta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Nuo pareigų nušalintas ir suimtas Radviliškio meras skundžiasi teismui
3. ↑  2008 m. LR Seimo rinkimai – Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2012-01-24 iš Wayback Machine projekto.
| Kisamasgr. Κίσσαμος |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

KisamasKisamas

35°29′00″ š. pl. 23°39′00″ r. ilg.﻿ / ﻿35.48333°š. pl. 23.65000°r. ilg.﻿ / 35.48333; 23.65000﻿ (Kisamas)Koordinatės: 35°29′00″ š. pl. 23°39′00″ r. ilg.﻿ / ﻿35.48333°š. pl. 23.65000°r. ilg.﻿ / 35.48333; 23.65000﻿ (Kisamas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Graikijos vėliava Graikija |
| **Periferija (regionas)** | Kretos periferija |
| **Nomas** | Chanijos nomas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 10 790  |

**Kisamas** – miestas pietų Graikijoje, Kretos periferijoje. Vakarinėje Kretos salos dalyje, prie Kretos jūros. Atstumas iki Chanijos 40 km.

Istorija
--------

*Pagrindinis straipsnis – Kretos istorija*.
Miestas turi seną istoriją. Žinomas nuo Antikos laikų. Senasis Kisamas buvo kitoje vietoje. Dabartinis miestas yra netoli senosios gyvenvietės.

Viduramžiais Kretos salą ir miestą valdė venecijiečiai, o vėliau užvaldė turkai Osmanai.

Graikijos pilietinio karo metu Kreta tapo nepriklausoma valda, o galiausiai (1908 m.) prisijungė prie Graikijos karalystės.

2011 m. surašymo duomenimis Kisamo mieste gyventojų skaičius buvo 10 790 žmonės.

Sportas
-------

### Futbolas

* AO Chania Kissamikos FC futbolo klubas.
* Miesto stadionas.

Galerija
--------

* Prie jūrosPrie jūros
* Miesto panoramaMiesto panorama
* FalassarnaFalassarna
* paplūdimyspaplūdimys

Nuorodos
--------

* Oficiali miesto svetainė Archyvuota kopija 2018-05-04 iš Wayback Machine projekto.
Rumpler| Pramonė | Aviacijos pramonė |
| Įkurta | 1909 m. |
| Uždaryta | 1920 m. |
| Centrinė būstinė | Berlynas,Vokietijos imperijos vėliava Vokietijos imperija |
| Svarbiausi darbuotojai | Edmund Rumpler |

**Rumpler Flugzeugwerke**, dažniausiai vadinta tiesiog **Rumpler,** buvo XX a. pradžioje veikusi Vokietijos Imperijos aviacijos įmonė. Bendrovę, pradžioje pavadintą **Rumpler Luftfahrtzeugbau**, 1909 m. Berlyne įkūrė austrų inžinierius Edmundas Rumpleris. Iš pradžių įmonė gamino monoplano Etrich Taube kopijas. Pirmojo pasaulinio karo metu ji gamino savo konstrukcijos žvalgybinius lėktuvus, taip pat sukūrė ir gamino keletą naikintuvų ir bombonešių modelių.

„Rumpler" nerado savo vietos pokario rinkoje ir 1920 m. buvo likviduota.

Lietuvos karo aviacija eksploatavo du (kitais šaltiniais – tris) Rumpler C.I. naikintuvus. Jie buvo nupirkti 1919 m. birželio mėnesio pabaigoje iš Kauno aerodrome įsikūrusios ir besitraukiančios vokiečių 425-os eskadrilės (Flieger Abteillung Nr. 425). Dėl sudėtingo valdymo lietuviai lakūnai nelabai mėgo šį lėktuvą.

Orlaiviai
---------

Hellmut Hirth (viduryje) ir Edmund Rumpler (dešinėje) 1911 m.
 Rumpler 6B1 rikiuotė 
89 eskadrilės pilotas William Augustus Wellman užgrobtame vokiečių Rumpler, 1918 m.
* Rumpler 6B
* Rumpler B.I
* Rumpler C.I
* Rumpler C.III
* Rumpler C.IV
* Rumpler C.V
* Rumpler C.VI
* Rumpler C.VII
* Rumpler C.VIII
* Rumpler C.X
* Rumpler D.I
* Rumpler G.I
* Rumpler G.II
* Rumpler G.III

Taip pat skaitykite
-------------------

* Orlaivių gamintojų sąrašas
* Rumpler Tropfenwagen, likvidavus įmonę Edmundo Rumplerio suprojektuotas automobilis

Išnašos
-------

1. 1 2  Gunston 1993, p.259
2. ↑  Kroschel & Stützer 1994, p.100
3. ↑

Literatūra
----------

* Gunston, Bill (1993). *World Encyclopedia of Aircraft Manufacturers*. Annapolis: Naval Institute Press.
* Kroschel, Günter (1994). *Die Deutschen Militärflugzeuge 1910–1918*. Herford: Verlag E.S. Mittler & Sohn.
* Rumpler C.I,
| KirėnėΚυρήνη |
| --- |
|  |
| Dzeuso šventyklos liekanos Kirėnėje |
| 

KirėnėKirėnė

 |
| Koordinatės | 32°49′0″ š. pl. 21°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿32.81667°š. pl. 21.85000°r. ilg.﻿ / 32.81667; 21.85000Koordinatės: 32°49′0″ š. pl. 21°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿32.81667°š. pl. 21.85000°r. ilg.﻿ / 32.81667; 21.85000 |
| Vieta | Libija, Džabal al Achdaro savivaldybė |
| Regionas | Kirenaika |
| Istorija |
| Pastatytas | 630 m. pr. m. e. |
| Sugriautas | 643 m. |
| Laikotarpis | senovė |
| Tauta | graikai, žydai, romėnai |
| Informacija |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 190 |

**Kirėnė** (arab. شحات, gr. Κυρήνη) – senovinė Graikijos kolonija netoli Viduržemio jūros pakrantės, dabartinėje Libijoje, Džebel Ahdaro aukštumose, senovinės Kirėnijos regiono sostinė.

Miestas įkurtas kaip išeivių iš Teros salos kolonija 630 m. pr. m. e. 10 km nuo Apolonijos uosto. Apie miesto įkūrimą rašoma Herodoto IV Istorijos knygoje. Kirėnė netrukus tapo vyraujančiu miestu senovės Libijoje (teritorijoje tarp Egipto ir Kartaginos). Miestas klestėjo kaip prekybinis centras. 460 m. pr. m. e. tapo respublika. Subyrėjus Aleksandro Makedoniečio imperijai perėjo Ptolemėjams ir netrukus pradėjo silpnėti. Kirėnė pradžioje priklausė Aleksandrijai, vėliau Romos imperijai. 74 m. pr. m. e. Kirėnė tapo Romos provincija. Išaugo nemaža žydų bendruomenė. 365 m. smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimo. Žlugus Romai, įsitvirtino bizantiečiai, o vėliau arabai.

Kirėnės griuvėsiai dėl savo svarbos 1982 m. įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Libijoje |
| --- |
|  |
| 
Kirėnės archeologinė vietovė (1982) · Leptis Magnos archeologinė vietovė (1982) · Sabratos archeologinė vietovė (1982) · Tadrart Akakuso uolų menas (1985) · Gadameso senamiestis (1986) | Libijos vėliavaLibijos vėliava |

 |
| Kilmingųjų titulai |
| --- |
| Šis straipsnis yra serijos**Kilmingųjų titulai** dalis

---

 |
| 
Monarchai
* Imperatorius | Kaizeris
Caras 
Karalius | Konungas 
Didysis kunigaikštis

 |
| 
Tituluoti kilmingieji
* Kunigaikštis | Princas | Hercogas | Jarlas 
Markgrafas | Markizas
Landgrafas
Grafas | Erlas
Vikontas
Baronas | Freiheras
Baronetas

 |
| 
Neapibrėžtos padėties
* Burggrafas | Bojarinas  Šatelenas | Edleris |

 |
| Ž • A • R |

**Lendmanas** (norv. *lendmann*; sen.norm. *lendr maðr*) – viduramžių Norvegijos titulas, apytiksliai atitinkantis baroną, todėl lendmanai buvo žemesni už jarlus. XIII a. Norvegijoje būdavo 10-20 lendmanų.

Žodis *lendr maðr* pirmą kartą užfiksuotas skaldų poezijoje karaliaus Olafo Haraldssono valdymo metu XI a. pradžioje. Lendmanai buvo atsakingi už savo teritorijos gynybą ir teisingumą joje. 1277 m. karalius Magnus VI visus tuo metu buvusius lendmanus pervadino į baronus, o 1308 m. karalius Haakonas V panaikino Norvegijoje ir barono titulą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lendmann*. Store norske leksikon.
| Karmartenšyrasval. *Sir Gaerfyrddin*angl. *Carmarthenshire* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Velsas Velsas |
| **Administracinis centras** | Karmardenas |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 183 800 |
| **Plotas** | 2 395 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 77 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | GB-CMN |

**Karmartenšyras** (val. *Sir Gaerfyrddin* arba *Sir Gâr*; angl. *Carmarthenshire*) – sritis pietvakarių Velse. Viena iš trylikos buvusių istorinių grafysčių. Trečia pagal dydį Velse. Didesni srities miestai: Lanelis (didžiausias srities miestas), Karmardenas (Karmartenšyro administracinis centras) ir Amanfordas.

Dėl savo derlingos žemės bei žemės ūkio produkcijos Karmartenšyras žinomas kaip *Velso sodas* (angl. *Garden of Wales*).

Istorija
--------

Karmartenšyras buvo žinomas kaip *Ystrad Tywi* ('Tyvio slėnis'). Kiti pavadinimai: *Carmardenshire*, *Caermarthenshire*, *Caermardi/Caermardi*, *Caermaridunum/Caermaridvnvm*.

Po Eduardo I Velso užkariavimo, regionas 1284 m. buvo reorganizuotas Rudlano statutu į *Karmartenšyrą*.

Geografija
----------

Karmartenšyras šiaurėje ribojasi su Keredigionu, rytuose su Poviu, Nit Port Talbotu ir Svonsiu. Atlanto vandenynas pietuose skalauja srities krantus, vakaruose turi ribą su Pembrukšyru. Srities paviršius kalvotas. Pietų pakrantė smėlėta. Daug žvejybinių kaimų. Aukščiausias taškas yra *Fan Brycheiniog* (770 m).

Srityje teka: Tyvis, kuris įteka į Bristolio įlanka, bei keletas jo intakų, tokių kaip Kočis. Tyvis yra ilgiausia upė, tekanti tik Velse, bei yra žymi dėl upėtakių ir lašišų žvejybos. Kitos upės: *Loughor* ir *Gwendraeth Fawr*.

Svarbiausios pramonės šakos: žemdirbystė, miškininkystė, žvejyba ir turizmas. Nors Lanelis yra didžiausias srities miestas, srities administracinis centras yra Karmardenas dėl jo geografinės vietos.

Demografija
-----------

2011 m. duomenimis, Karmartenšyre gyveno 183 800 gyventojų. 39 % srities gyventojų galėjo laisvai kalbėti, rašyti ir skaityti valų kalba, o 64 % galėjo susišnekėti ar suprasti.

Galerija
--------

* Carreg Cennen pilis*Carreg Cennen* pilis
* Pendine paplūdimys*Pendine* paplūdimys
* Tolumoje matoma Burry Holms salaTolumoje matoma *Burry Holms* sala

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Savivaldybės svetainė Archyvuota kopija 2013-10-16 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RVelso sritys |
| --- |
|  |
| 
Anglesis · Blainai Gventas · Bridžendas · Denbigšyras · Flintšyras · Glamorgano slėnis · Gvinedas · Kardifas · Karfilis · Karmartenšyras · Keredigionas · Konvis · Merter Tidvilis · Monmutšyras · Nit Port Talbotas · Niuportas · Pembrukšyras · Povisas · Reksamas · Ronda-Kinonas-Tafas · Svonsis · Torfainas | Velsas |

 |
**Augustinas Jankauskas** (1875 m. rugsėjo 28 d. Pyplių k. Žaslių apylinkėje, Kaišiadorių r. – 1968 m. rugsėjo 10 d. Klyvlende, OH, JAV) – vargonininkas, chorvedys, kompozitorius.

Biografija
----------

Vargonuoti išmokęs pas vargonininkus Paulauską ir Glinskį, kurį laiką savarankiškai vargonininkavo. 1899 m. atvykęs į JAV, vargonininkavo Lowelle, MA, iš pradžių lenkų bažnyčioje, o vėliau Šv. Juozapo lietuvių parapijoje, taip pat ir Šv. Pranciškaus lietuvių parapijoje Lawrence, MA. Visur vadovavo ir minėtų parapijų chorams. 1914 m. Lawrence suorganizavo „Liaudies" chorą, o vėliau Haverhille, MA, chorą „Nemunas". 1927–1930 m. vadovavo vaikų chorui Klyvlende. Su chorais organizavo koncertus ir dalyvavo įvairiuose kultūriniuose renginiuose. Buvo ir muzikos teoretikas, ir kompozitorius. Sukūrė dainų chorui („Vergijos meilė", „Turučių puota", „Viešpaties malda"), solo dainų („Atminimas", „Žvaigždės", „Rožės"). Buvo aktyvus J. Žilevičiaus muzikologijos archyvo rėmėjas.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| ***Maištingas amžius: keturi keliai*** |
| --- |
|  |
| Pavadinimas | Erreway: 4 Caminos |
| Kilmės šalis | Argentina |
| Režisierius | Ezequiel Crupnicoff |
| Prodiuseris (-iai) | Natalia La Porta, Tomás Yankelevich |
| Scenaristas (-ai) | Solange KeoleyanLily Ann Martin |
| Metai | 2004 |
| Žanras | drama, komedija |
| Trukmė | 102 min. |
| Kalba | ispanų |
| **IMDb įrašas** |

**Erreway: 4 Caminos** („Erreway:4 Keliai") – tai dar vienas garsiosios Cris Morenos 2004 metais sukurtas filmas. Jis pasirodė 2004 m. liepą Buenos Airėse. Pagrindinius vaidmenis atlieka grupės „Erreway" nariai: Luisana Lopilato (Mia), Felipe Colombo (Manuel), Benjamin Rojas (Pablo) ir Camila Bordonaba (Marizza). Filmas DVD formatu pasirodė 2005 metais.

Apie filmą
----------

Tai istorija apie keturis 18-mečius, žūt būt siekiančius įgyvendinti savo svajones, išleisti savo grupės kompaktinį diską, važinėti po pasaulį, rengti koncertus ir taip išpopuliarinti savo muziką. Taigi vieną dieną Pablas (Benjamin Rojas), Marizza (Camila Bordonaba), Mia (Luisana Lopilato) ir Manuelis (Felipe Colombo) susiruošia į kelionę po gražiąją Argentiną. Tačiau sėsdami į pasenusį ir ne itin gerai veikiantį autobusiuką jie nė nenutuokė, kiek jiems visko teks patirti kelionės į žvaigždes metu: siaubingą ir nepagydomą Mijos ligą, jos nėštumą, varginančius kelionės vingius, sukčius, besistengiančius nugvelbti iš jaunuolių vargais uždirbtus pinigus ir dar daugybę visko… Ir galų gale, įveikę visus sunkumus, daugybę kartų nugriuvę ir vėl atsikėlę, jie pagaliau supranta, kad nėra tokių sunkumų, kurių negalėtum įveikti lydimas geriausių savo draugų, kurie dėl tavęs pasiruošę padaryti bet ką, kaip ir tu dėl jų.. Taigi meilė ir draugystė yra svarbiausios dalys šioje ispūdingoje istorijoje.

Veikėjai
--------

* Manuel - Felipe Colombo
* Marizza - Camila Bordonaba
* Mia - Luisana Lopilato
* Pablo - Benjamin Rojas
* Benito - Rolly Serrano
* Candela (kūdikis) – Valentina Carlos
* Candela (1 metų) – Camila Majtansky
* Candela (1 metų) – Micaela Majtansky
* Candela (suaugusi) – Carla Pandolfi
* Dr. Agüero - Francisco Nardi
* Tomás J. Cóspito (vadybininkas) – Gino Renni
* Angioletti - Claudio Rissi
**Augustinas Burokas** (1908 m. gruodžio 16 d. – 1974 m. gruodžio 16 d.) – Vilniaus krašto lietuvių visuomenės veikėjas, redaktorius.

Biografija
----------

Tarpukaryje lenkų valdomame Vilniuje mokėsi Vytauto Didžiojo gimnazijoje, vėliau dirbo istorijos mokytoju. 

Aktyviai dalyvavo Vilniaus krašto lietuvių kultūriniame gyvenime. Paruošė spaudai vienkartinius leidinius „Naujieji žodžiai", „Jaunųjų siekiai", „Lietuviškoji mintis", „Velykų margutis" ir kt. 1937–1939 m. redagavo katalikiškos orientacijos jaunimo mėnesinis žurnalą „Jaunimo draugas" (su priedu moterims „Sesių talka"). Jį uždarius, nuo 1939 m. gegužės 17 d. buvo žurnalo „Jaunimo kelias" redaktoriumi. 1937 m. buvo apkaltintas antivalstybine agitacija spaudoje, bet teismas jį išteisino. Po teismo proceso darbavosi prisilaikydamas atsargumo (pvz.: faktiškai redagavo vienkartinį leidinį „Kalėdų žvaigždė", nors oficialiai redaktoriumi buvo nurodytas poetas Vladas Radziulis). 

Priklausė Vilniaus inteligentų „Romuvos" klubui, buvo išrinktas šios visuomeninės organizacijos sekretoriumi.

Šaltiniai
---------

* Antanas Panavas. *Redaktorių Augustiną Buroką prisimenant* // Voruta, 2008 m. gruodžio 20 d. , Nr. 24 (666)
* *Senųjų vilniečių sąrašas*
| Lena Headey |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Lena Headey |
|  |
| Gimė | 1973 m. spalio 3 d. (49 metai) Bermuda |
|  |
| Šalis |  Jungtinė Karalystė |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Sersei Lanister„Sostų žaidimas", 2011–dabar |
|  |
|  |

**Lena Hedi** (*Lena Kathren Headey*; g. 1973 m. spalio 3 d.) – anglų aktorė. Žinoma dėl vaidmenų fantastiniame filme „300", televizijos serialuose „Terminatorius: Saros Konor kronikos" bei „Sostų žaidimas".

Biografija
----------

Gimė Bermuduose. Vaikystę praleido Burmuduose ir Hadersfilde. Kai Lenai buvo penkiolika, jai buvo diagnozuota depresija. Jos pirmoji pažintis su vaidyba buvo *Shelley College* koledže. Kai jai buvo septyniolika, viename vienkartiniame šou Lenos pasirodymas patraukė aktorių agento dėmesį ir jis paprašė jos nuotraukos bei suteikė jai perklausą. Galop ji gavo antraeilį vaidmenį 1992 m. dramoje „Waterland".

Vėliau sekė vaidmenys tokiuose stambiuose filmuose kaip „The Remains of the Day" (1993), „The Jungle Book" (1994), „Onegin" (1999)ir „Aberdeen" (2000). XX a. 10-ajame dešimtmetyje atlikdama smulkius ir antraeilius vaidmenis, ji galiausiai sulaukė šlovės pelnydama pagrindinius vaidmenis tokiuose didelio biudžeto filmuose, kaip „Broliai grimai" (2005), kur vaidino kartu su Matt Damon ir Heath Ledger, „300" (2007), kuriame atliko Spartos karalienės Gorgo vaidmenį, bei „Raudonasis Baronas" (2008).

Filmografija
------------

Kinas
* 1992: *Waterland*
* 1993: *The Summer House*
* 1993: *Century*
* 1994: *Rudyard Kipling’s The Jungle Book*
* 1995: *The Grotesque*
* 1997: *Face*
* 1997: *Mrs Dalloway*
* 1998: *The Man with Rain in His Shoes*
* 1999: *Inside-Out*
* 1999: *Onegin*
* 2000: *Ropewalk*
* 2000: *Gossip*
* 2000: *Aberdeen*
* 2001: *The Parole Officer*
* 2002: *Anazapta*
* 2002: *Possession*
* 2002: *Ripley’s Game*
* 2003: *The Actors*
* 2003: *No Verbal Response*
* 2005: *The Brothers Grimm*
* 2005: *The Cave*
* 2005: *Round About Five*
* 2005: *Imagine Me & You*
* 2006: *Vacancy*
* 2007: *300*
* 2007: *The Contractor*
* 2007: *St Trinian’s*
* 2008: *The Broken*
* 2008: *Raudonasis Baronas*
* 2008: *Whore*
* 2009: *The Devil’s Wedding*
* 2009: *Laid to Rest*
* 2009: *Tell Tale*
* 2010: *Pete Smalls Is Dead*
* 2012: *Dredas*
* 2013: *The Purge*
* 2013: *The Mortal Instruments: City of Bones*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lena Headey** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* imdb.com: Lena Headey
|  |
| --- |
| Karlsrūhės universitetasvok. *Universität Karlsruhe (TH)* |
|  |
| Įkurtas | 1892 m. |
| Tipas | Valstybinis |
| Darbuotojų | 3987 (2009 m.) |
| Studentų | 18 748 (2009 m.) |
| Vieta | Karlsrūhė, Badenas-Viurtembergas |
| Svetainė | www.uni-karlsruhe.de |

**Karlsrūhės technikos universitetas** arba **Fridericiana** (vok. *Universität Karlsruhe (TH)*) – seniausias technikos universitetas Vokietijoje ir ketvirtas Europoje po Paryžiaus, Prahos ir Vienos technikos universitetų. 2009 m. spalio 1 d. sujungtas su *Karlsrūjės mokslo tyrimų centru* į Karlsrūhės technologijos institutą (*Karlsruher Institut für Technologie*).

Istorija
--------

Įkurtas pagal Prancūzijos technikos mokyklų modelį 1825 m. kaip politechnikos mokykla, 1902–1967 m. Fridericianos technikos aukštoji mokykla, nuo 1967 m. Karlsrūhės Fridericianos universitetas. 1904 m. leista studijuoti moterims. 1969 m. pirmasis Vokietijoje pradėjo rengti diplomuotus programuotojus, 1972 m. įsteigtas Informatikos fakultetas.

Universitete 1888 m. Heinrichas Hercas atrado elektromagnetines bangas, 1897 m. Ferdinandas Braunas sukonstravo pirmąjį elektroninio spindulio vamzdelį. Trys universiteto mokslininkai yra gavę Nobelio premiją. Leido leidinius „Frideridana", „Uni-Informationen Karlsruhe".

Struktūra
---------

* Architektūros fakultetas
* Chemijos ir biomokslų fakultetas
* Chemijos inžinerijos fakultetas
* Ekonomikos mokslų fakultetas
* Elektrotechnikos ir informacinės technikos fakultetas
* Fizikos fakultetas
* Humanitarinių ir socialinių mokslų fakultetas
* Informatikos fakultetas
* Inžinerinės statybos, geografijos ir aplinkosaugos fakultetas
* Mašinų gamybos fakultetas
* Matematikos fakultetas
* 90 institutų
* Biblioteka, įkurta 1840 m. fakultetų ir institutų bibliotekos
* Botanikos sodas.

Studentai
---------

Universitete studijavo: Karlas Bencas, Dyteris Cetšė, Edvardas Teleris.

Lietuviai
---------

Universitete studijavo: Edmundas Jasiūnas, Bronius Masiokas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Karlsruhės universitetas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 714 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Karlsrūhės universitetas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Koordinatės: 49°00′34″ š. pl. 8°24′42″ r. ilg.﻿ / ﻿49.00944°š. pl. 8.41167°r. ilg.﻿ / 49.00944; 8.41167
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kauno arkivyskupas Sigitas Tamkevičius (su mikrofonu) sveikina Šiaulių vyskupą Eugenijų Bartulį (sodinamas į sostą) per pastarojo ingresą
Vyskupo herbo elementai
**Vyskupas** (gr. επίσκοπος 'prižiūrėtojas, globotojas') – krikščionių dvasininkas, turintis aukščiausio laipsnio šventinimus.

Vyskupus turi Katalikų bažnyčia, Stačiatikių bažnyčia, Anglikonų bažnyčia, Metodistų vyskupinė bažnyčia, Evangelikų liuteronų bažnyčia.

Katalikų vyskupų skyrimas
-------------------------

Katalikų vyskupus skiria Romos vyskupas – popiežius, kitų Bažnyčių vyskupai yra renkami.

Katalikų vyskupas skiriamas ne jaunesnis nei 35 m. o sulaukęs 75 m. – privalo rašyti prašymą Romos vyskupui popiežiui, prašydamas atleisti nuo užimamos tarnystės. Retais atvejais popiežius vyskupu skiria jaunesnį kunigą nei 35 m. Sulaukus 75 m. popiežius atsižvelgia į vyskupo sveikatą bei gebėjimą toliau eiti ordinaro pareigas ir gali pasiūlyti likti toliau savo pareigose.

Vyskupas, kurio prašymas dėl amžiaus cenzo yra patenkinamas, vadinamas *emeritu*.

Vyskupijos neturintis vyskupas vadinamas *tituliniu vyskupu*.

Katalikų vyskupas, kuris yra vyriausias vyskupijos valdytojas, vadinamas *vyskupu ordinaru*. Jis reziduoja vyskupijos centre prie katedros bažnyčios.

Valdyti vyskupiją ordinarui padeda *sufraganas*.

Metropolijai vadovaujantis vyskupas metropolitas vadinamas *arkivyskupu*. Arkivyskupo pagalbininkas vadinamas *augziliaru*.

Romos katalikų vyskupai gali būti kokios nors vienuolijos – Ordino ar Kongregacijos nariai. Tokiu atveju jų priklausomybė vienuolijai išlieka, tačiau jų pavaldumas pereina tiesiogiai Apaštalų Sostui.

Stačiatikių bažnyčios vyskupais gali tapti tik nevedę dvasininkai.

Skiriamieji ženklai
-------------------

Katalikų vyskupo skiriamieji ženklai yra šie: mitra, pastoralas, žiedas, kryžius (nešiojamas ant kaklo), violetinės spalvos drabužiai.

Katalikų vyskupams privalomas celibato laikymasis.
**Augustinas Normantas** (g. 1952 m. Auksodėje, Mažeikių rajonas) – teisininkas, Seimo kontrolierius, buvęs LR Konstitucinio Teismo teisėjas, Vilniaus universiteto (VU) docentas, teisėtyrininkas konstitucionalistas.

Biografija
----------

1970 m. baigė Mažeikių vidurinę mokyklą, 1970–1975 m. VU Teisės fakultete su pagyrimu baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1976–1980 m. studijavo Maskvos M. Lomonosovo universiteto Teisės fakulteto aspirantūroje. 1982 m. birželio 25 d. apgynė teisės mokslų kandidato disertaciją tema „Visaliaudinė valstybė: atsiradimas, esmė ir funkcijos", socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras.

1975–1976 m. VU TF Valstybinės teisės katedros dėstytojas, nuo 1980 m. vyr. dėstytojas, nuo 1987 m. VU docentas (vėliau – VU TF Konstitucinės ir administracinės teisės, nuo 2009 m. rugsėjo 1 d. Viešosios teisės katedros), 1993–1996 m. LR Seimo Valstybės ir teisės komiteto patarėjas, LR vyriausiosios rinkimų komisijos pirmininko pavaduotojas, nuo 1996 m. LR Konstitucinio Teismo teisėjas, nuo 2005 m. Seimo kontrolierius. Tiria skundus dėl apskričių viršininkų administracijų ir savivaldybių pareigūnų piktnaudžiavimo, biurokratizmo ar kitaip pažeidžiamų žmogaus teisių ir laisvių viešojo administravimo srityje.

Žmona Jūratė Normantienė, gydytoja.

Sūnus Edgaras (g. 1980 m.), teisininkas, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus teisėjo padėjėjas.

Moka anglų, rusų kalbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pretendentai į kandidatus į Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo teisėjus
2. ↑  Augustinas Normantas Archyvuota kopija 2013-12-26 iš Wayback Machine projekto. (Lietuvos mokslo potencialas)
3. ↑  Augustinas Normantas (LRS inf.)
4. ↑  Augustinas Normantas Archyvuota kopija 2013-11-22 iš Wayback Machine projekto. (LRSKĮ inf.)
5. ↑  Augustinas Normantas Archyvuota kopija 2013-11-22 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  LVI inf. Archyvuota kopija 2008-11-06 iš Wayback Machine projekto.
**Osvaldas Pikauskas** (rus. *Освальдас Миколович Пикаускас*; 1945 m. liepos 5 d. – 1995 m.) – lietuvis generolas pulkininkas, buvęs TSRS, vėliau – Rusijos Federacijos Oro desantinės kariuomenės vado pavaduotojas.

Biografija
----------

Gimė 1945 m. liepos 5 d. Duburių kaime (Zarasų raj.).

1964 m. paimtas į Tarybinę Armiją, kur tarnavo 105-osios gvardijos oro desanto divizijos 111-ojo gvardijos parašiutiniame desantiniame pulke eiliniu. Po metų tarnybos įstojo į Riazanės aukštąją oro desantinės kariuomenės vadų karo mokyklą, kurią su aukso medaliu ir leitenanto laipsniu baigė 1969 m. Paskirtas į 7-ąją gv. oro desantinę diviziją. Už gerą tarnybą anksčiau laiko gavo vyresniojo leitenanto laipsnį ir tapo kuopos vado pavaduotoju. Po metų vyresnysis leitenantas O. Pikauskas jau vadovavo parašiutinei desantinei kuopai, dar po metų – pulko žvalgybos kuopai.

1972 m. paskirtas parašiutinio desantinio bataliono vado pavaduotoju, jam suteiktas kapitono laipsnis. Netrukus O. Pikauskas pasiųstas mokytis į M. Frunzės karo akademiją. Baigęs akademiją majoras O. Pikauskas grįžta į 7-ąją gv. oro desantinę diviziją, kur tampa parašiutinio desantinio pulko vado pavaduotoju. Netrukus paskirtas 108-ojo gvardijos desantinio pulko vadu. O. Pikausko vadovaujamas pulkas tapo geriausiu Oro desantinės kariuomenės pulku.

1982–1985 m. buvo 98-osios gvardijos oro desantinės divizijos vadu, jam suteiktas generolo majoro laipsnis. Tuo metu O. Pikauskui buvo 38 metai. 38-ajai divizijai tapus geriausia oro desantinės kariuomenės divizija O. Pikauskas paskirtas Oro desantinės kariuomenės vado pavaduotoju kovinei parengčiai.

1995 m. generolas pulkininkas O. Pikauskas mirė.

Nuorodos
--------

* Пикаускас Освальдас Миколович
| **Frydrichas Vilhelmas Hakas** |
| --- |
| Gimė | 1706 m.Kretingalė |
| Mirė | 1754 m. lapkričio 19 d. (~48 metai)Pilkalnis, Pilkalnio apskritis |
|  |
| Veikla | žodynininkas, vertėjas, kunigas |
|  |
| Alma mater | Karaliaučiaus universitetas |

**Frydrichas Vilhelmas Hakas** (vok. *Friedrich Wilhelm Haack*, 1706 m. Kretingalė – 1754 m. lapkričio 19 d. Pilkalnis, Pilkalnio apskritis) – Mažosios Lietuvos žodynininkas, vertėjas, kunigas.

Biografija
----------

1724–1727 m. studijavo teologiją Karaliaučiaus universitete, lankė Lietuvių kalbos seminarą. Nuo 1727 m. studijavo Halės universitete; 1728–1732 m. šio universiteto lietuvių kalbos seminaro vedėjas. 1733 m. Berlyne įšventintas kunigu. Diakonavo Gumbinėje, vėliau kunigas Gerviškėnuose, nuo 1734 m. Pilkalnio klebonas.

Mokslinė veikla
---------------

Sudarė ir 1730 m. Halėje išleido seminaro klausytojams skirtą „Lietuvių-vokiečių ir vokiečių-lietuvių kalbų žodyną" (*Vocabvlarivm Litthvanico-Germanicvm, et Germanico-Litthvanicvm*), kuriame pateikta apie 4000 žodžių iš spausdintų leidinių, daugiausia iš Naujojo Testamento vertimo. Tai pirmasis Mažojoje Lietuvoje spausdintas lietuvių kalbos žodynas su trumpa lietuvių kalbos gramatika – aiškus D. Kleino gramatikos poveikis. Jo žodynu rėmėsi vėlesnieji Mažosios Lietuvos leksikografai Jokūbas Brodovskis, Pilypas Ruigys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Sabaliauskas. *Frydrichas Vilhelmas Hakas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 321 psl.
| Lena (plentas) |
| --- |
| **Lenos greitkelis** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Rusija Rusija |
| Ilgis | 1235 km |
| Pradžia | Neveras |
| Pabaiga | Žemutinis Bestiachas |
| Atidarytas | 1964 m. |
| Sritys | Amūro sritis, Jakutija |
| Miestai | Tynda, Aldanas, Tomotas |
|  |
| Plentas Berkakito apylinkėse |

**Federalinis kelias M56 „Lena"** arba **Amūro-Jakutsko magistralė** (*Амуро-Якутская автомагистраль*) – federalinis kelias Rusijoje, Jakutijoje. Driekiasi lygiagrečiai su dar nebaigtu Amūro-Jakutsko geležinkeliu (BAM atšaka). Prasideda Amūro srityje, ties Neveru  (netoli Skovorodino), esančiu prie Transsibiro geležinkelio. Baigiasi ties Žemutiniu Bestiachu, esančiu prie Lenos upės, kitapus Jakutsko. Kelio pratąsa – Kolymos traktas į Magadaną.

Kelias pastatytas kalinių ir tremtinių 1925–1964 m. Kelias asfaltuotas tik atskiruose ruožuose, didžiąją dalį kelio danga gruntinė. Vasarą, atitirpus įšalui, kelias tampa sunkiai pravažiuojama purvyne. Lengviausiai pravažiuojamas žiemą.

* Tiltas per AmgąTiltas per Amgą
* Atstumų ženklasAtstumų ženklas
* Žemutinio Bestiacho apylinkėseŽemutinio Bestiacho apylinkėse
* Ties UluTies Ulu
* Nesant tilto per Leną, naudojamasi ledo keliu žiemą arba plaukiojančiu keltu vasarąNesant tilto per Leną, naudojamasi ledo keliu žiemą arba plaukiojančiu keltu vasarą

Šaltiniai
---------

1. ↑  Neveras – M56 pradžia

Nuorodos
--------

* Apie M56 *Rosavtodoro* tinklalapyje (rusų k.) Archyvuota kopija 2011-08-06 iš Wayback Machine projekto.
* M56 bekelės nuotraukos Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.

v • a • r **Rusijos federaliniai greitkeliai** 

M1 „Baltarusija" | M2 „Krymas" | M3 „Ukraina" | M4 „Donas" | M5 „Uralas" | M6 „Kaspija" | M7 „Volga" | M8 „Cholmogorai" | M9 „Baltija" | M10 „Rusija" | Automagistralė M11   
 R21 „Kola" | R23 „Pskovas" | R217 „Kaukazas" | R254 „Irtyšius" | R256 „Čujos traktas" | R255 „Sibiras" | R257 „Jenisiejus" | R258 „Baikalas" | A360 „Lena" | R504 „Kolyma" | R297 „Amūras" | A370 „Usūris"
Koordinatės: 49°46′12″ š. pl. 86°35′42″ r. ilg.﻿ / ﻿49.77000°š. pl. 86.59500°r. ilg.﻿ / 49.77000; 86.59500

Beluchos pietinė pusė (tolumoje), nuo kurios leidžiasi Katunės ledynas
**Katunės ledynas** (rus. *Катунский ледник*) arba ***Gėblerio ledynas*** (*Ледник Геблера*) – ledynas Rusijoje (Altajaus Respublika), Altajaus kalnuose, pietiniame Beluchos kalno šlaite. Ilgis – 7,1 km (ankstesniais duomenimis 8,4 km), plotas 11,5 km² (kitur – 8,5 km²). Ledo liežuvis nusileidžia iki 1960 metrų. Tėkmės greitis – 30 m/metus (500 m nuo ledyno galo).

Iš ledyno išteka Katunės upė (viena Obės ištakų).

Pavadintas vokiečių kilmės Rusijos Altajaus tyrinėtojo Fridricho Augusto fon Gėblerio garbei.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 202
2. ↑  В.С. Ревякин. *Белуха – Сумеру Азии*. Барнаул: МЦ ЭОР, 2014.
Tarpukario namas su ertikiu Lukšiuose, Šakių raj.
**Ertikis**, taip pat *ertikas, artykė*  – paaukštinta pastogė su vertikaliomis sienelėmis, kurių aukštis siekia 0,5–1,5 m, be to, sienelės gali būti išsikišusios. Dažnai ertikio šoninėse sienelėse įrenginėti langeliai, ūkiniuose pastatuose – ir angos. Trobų ertikių vertikali apkala dažnai puošta dekoratyviais pjaustiniais. Būna mediniuose, mūriniuose, moliniuose ūkininkų gyvenamuosiuose namuose, svirnuose, tvartuose, taip pat ir kai kurių dvarų svirnuose, oficinose.

Istorija
--------

Daugiausia ertikių įrenginėta XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje Mažojoje Lietuvoje. XX a. pradžioje namai su pastogės paaukštinimu plito Suvalkijoje. Vakarų Suvalkijos ir Mažosios Lietuvos ūkio pastatai dažnai buvo statomi su išsikišusiu ertikiu. Tokiose pastogėse laikytas šienas gyvuliams. Per jose įrengtas dureles buvo patogu paimti šieną užlipus kopėčiomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Namas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑
3. ↑  Ertikis Visuotinė lietuvių enciklopedija
4. ↑  Gyvenamasis namas Sintautuose Archyvuota kopija 2018-09-29 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Tvartas Piliakalnių kaime Archyvuota kopija 2018-09-30 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvių liaudies architektūra |
| --- |
|  |
| Gyvenamieji namai | 
 gryčia **·**  numas **·**  pirkia **·**  rūmas **·**  stuba  **·**  troba |  |
|  |
| Ūkiniai statiniai | 
 daržinė  **·**  diendaržis  **·**  išvietė  **·**  jauja **·**  klėtis  **·**  klojimas  **·**  kluonas  **·**  ledainė  **·**  pirtis  **·**  svirnas  **·**  šulinys  **·**  tvartas  **·**  vežiminė  |
|  |
| Patalpos ir detalės | 
 alkieriukas **·**  asla **·**  čiukuras **·**  gonkos  **·**  kamara  **·**  kamaraitė **·**  kaminas  **·**  krikštasuolė  **·**  langinės **·**  lėkis  **·**  liepys  **·**  lunginė **·**  numogalis  **·**  prieklėtis  **·**  priemenė  **·**  priešinė  **·** seklyčia  **·**  vėjalentė  **·**   |

 |
| **Frydrichas Vilhelmas Horchas** |
| --- |
| Gimė | 1778 m. lapkričio 8 d.Karaliaučius |
| Mirė | 1855 m. sausio 13 d. (76 metai)Klaipėda |
|  |
| Veikla | pirmasis Klaipėdos spaustuvininkas, lietuvių kalba spausdinęs knygas ir laikraštį „Lietuvininkų prietelis". |

**Frydrichas Vilhelmas Horchas** (1778 m. lapkričio 8 d. Karaliaučius – 1855 m. sausio 13 d. Klaipėda) – pirmasis Klaipėdos spaustuvininkas, lietuvių kalba spausdinęs knygas ir laikraštį „Lietuvininkų prietelis".

Biografija
----------

Mokėsi Karaliaučiuje, 11 metų dirbo spaustuvininku. 1816 m. atvyko į Klaipėdą, aktyviai įsijungė į uostamiesčio visuomeninį gyvenimą, įsteigė pirmąją poligrafijos įmonę mieste, kuri veikė 1816–1854 m. 1817 m. jis miestiečiams įteikė vokišką laikraštį „Memelsches Wochenblatt" (Klaipėdos savaitraštis). Jame buvo spausdinama grožinės literatūros kūrinių, medžiagos lietuviška tematika. F. V. Horcho spaustuvėje daugiausia buvo leidžiamos vokiškos knygos, bet išleista ir 40 knygų lietuvių kalba. 1823 m. Klaipėdos visuomenei išleido du kalendorius vokiečių kalba. 1846–1854 m. leido pirmąjį Mažosios Lietuvos kalendorių „Prūsiškos kalendros ant meto 18…" 1849 m. F. V. Horchas įsteigė ir leido pirmąjį lietuvišką laikraštį „Lietuvininkų prietelis". Todėl šis žmogus pelnytai laikomas Klaipėdos spaudos pradininku.

1854 m. gaisras, nušlavęs didelę miesto dalį, sunaikino ir F. V. Horcho spaustuvę. Netrukus mirė ir pats savininkas. Jo sūnus Hermanas Horchas Klaipėdoje įkūrė naują poligrafijos įmonę „F. V. Horcho našlė", kuri veikė 1855–1865 m. spausdino knygas ir periodinius leidinius įvairiomis kalbomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Frydrichas Vilhelmas Horchas. Klaipėdos biblioteka Archyvuota kopija 2008-09-25 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Humanitarinė krizė** – įvykis ar įvykių seka, kelianti didelę grėsmę bendruomenės ar geografiniu požiūriu dideliame plote gyvenančių žmonių sveikatai, saugumui, gerovei. Humanitarinės krizės siejamos su ginkluotais konfliktais, epidemijomis, badmečiais, stichinėmis nelaimėmis, kaip įvykių sekos dalis arba pasekmė.

Nėra nusistovėjusio humanitarinių krizių skirstymo, nes skirtingose srityse dirbančios organizacijos akcentuoja skirtingas problemas. Tarptautiniu mastu humanitarinę pagalbą teikiantys sektoriai linkę atskirti humanitarines krizes, sukeltas gamtinių įvykių, nuo tų, kurių priežastys yra kariniai konfliktai.

Nesenų humanitarinių krizių pavyzdžiai:

* Afganistano karas
* Ruandos genocidas
* Pilietinis karas Šri Lankoje
* Izraelio ir palestiniečių konfliktas
* Darfūro krizė
* Irako karas
* 2004 Indijos vandenyno žemės drebėjimas, sukėlęs cunamį
* 2005 Kašmyro žemės drebėjimas
* Uraganas Katrina 2005 m.
* Ciklonas Nargis 2008 m. Mianmare

ir kt.
| **Rita Nenėnaitė** |
| --- |
| Gimė | 1955 m. spalio 15 d. (67 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | choro dirigentė ir muzikos mokytoja. |

**Rita Nenėnaitė** (1955 m. spalio 15 d. Vilniuje) – choro dirigentė ir muzikos mokytoja.

Biografija
----------

1963–1974 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (dėst. J. Svirskienė). 1974–1979 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. B. Razauskienės klasė). 1976–1980 lankė vargonų klasės fakultatyvą (doc. V. Survilaitės ir prof. L. Digrio klasės). Studijų metais dirbo Vilniaus B. Dvariono dešimtmetės muzikos mokyklos choro dirigavimo mokytoja ir jaunučių choro vadove, buvo Valstybinės konservatorijos Choro dirigavimo katedros koncertmeisterė.

1979–1980 Trakų rajoninių kultūros namų darbuotoja, rajono kultūros darbuotojų moterų choro ir Lentvario kultūros namų mišriojo choro vadovė – abu kolektyvus parengė 1980 respublikinei dainų šventei, moterų choras konkurse pelnė antrąją vietą.

Nuo 1979 Vilniaus berniukų choro „Ąžuoliukas" koncertmeisterė, nuo 1980 „Ąžuoliuko" muzikos mokyklos jaunučių choro vadovė, dirigavimo ir balso lavinimo mokytoja, nuo 1994 vyresnioji mokytoja. 1989–1992 „Ąžuoliuko" muzikos mokyklos direktoriaus pavaduotoja. Su jaunučių choru koncertavo Vilniuje ir kituose miestuose, dalyvavo tarptautiniame muzikos festivalyje „Gaida", padarė įrašų Lietuvos radijui ir televizijai, 1981–1984 dalyvavo koncertuose „Tau, mamyte" Lietuvos valstybinėje filharmonijoje, dideliam pagrindiniam chorui 1985 dirigavo „Ąžuoliuko" 25-mečio jubiliejiniame koncerte, choras dainavo V. Miškinio „Pasaka apie švelnukus" spektakliuose 1997 Vilniuje ir Palangoje. Jaunučių chorą (kartu su R. Gečaite) parengė 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei, o jaunių chorą – 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.

1989 kartu su E. Čigriejūte įkūrė Vilniaus Arkikatedros Bazilikos vaikų chorą, kuris gieda Arkikatedroje kiekvieną sekmadienį vaikų šv. Mišiose ir kitų švenčių progomis. Chorą išmokė daug įvairių kūrinių, dalyvavo su juo tarptautiniame muzikos festivalyje „Gaida", padarė įrašų Lietuvos radijui ir televizijai, dalyvauja J. Naujalio naujų religinės muzikos kūrinių konkursuose, gieda daugelyje Lietuvos bažnyčių, 1994 gastroliavo Ispanijoje, dalyvavo 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje.

R. Nenėnaitė – 1988 tarprespublikinio berniukų chorų sąskrydžio Kaune dirigentė, 1985 respublikinės dainų šventės chorų konkurso žiuri narė, 1996 J. Naujalio religinės muzikos konkurso žiuri narė.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Humbanas** – aukščiausioji dievybė elamitų mitologijoje, dangaus valdovas. Sutuoktinė – deivė Kiririša, sūnus – Hutranas. Babiloniečiai Humbaną sutapatino su Marduku.

Vardas siejamas su elamitų kalbos žodžiu *huba* („vadovauti"). II tūkst. pr. m. e. Humbanas dantiraštyje imtas žymėti bendriniu žodžiu *DINGIR.GAL*, atitinkančiu elamitų *napiriša* („didysis dievas"). Žinios apie Humbano kultą siekia XXIII a. pr. m. e. Minimas to laikotarpio akadų sutartyje tarp Naram-Sino ir Sūzų. Jo sutuoktine šiame dokumente įvardijama elamitų deivė Pinenkir, laikyta dievų motina ir aukščiausiąja dievybe. Nuo II tūkst. pr. m. e. vidurio aukščiausiąja dievybe pradėtas laikyti Humbanas, jo kultas buvo išplitęs visame Elame. Humbanas dar buvo garbinamas Achemenidų imperijos laikais (minimas aukojimų sąrašuose), aukščiausiąja elamitų dievybe išliko ir po persų užkariavimo (VI a. pr. m. e.).

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Gwendolyn Leick (2002). A Dictionary of Ancient Near Eastern Mythology, p. 84. ISBN 9781134641024.
2. 1 2  Мифы народов мира. *Хумпан* , М. А. Дандамаев – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.