recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Aukštutinė Angara |
| --- |
| Vaizdas į upę nuo BAM magistralės tilto šalia Naujojo Uojano Vaizdas į upę nuo BAM magistralės tilto šalia Naujojo Uojano |
| **Ilgis** | 438 km |
| **Baseino plotas** | 21 400 km² |
| **Vidutinis debitas** | 255 m³/s |
| **Ištakos** | Baikalo-Vitimo vandenskyra |
| **Žiotys** | Baikalas |
| **Šalys** | Rusija (Buriatija) |

**Aukštutinė Angara** (rus. *Верхняя Ангара*) – upė Rusijoje, šiaurės Buriatijoje. Prasideda Baikalo-Vitimo vandenskyroje, teka į pietryčius, įteka į Baikalo ežero šiaurinį galą į rytus nuo Nižneangarsko; sudaro deltą. Teka daugiausia žemu pelkėtu slėniu. Slenkstėta. Laikosi užšalusi nuo spalio pabaigos iki gegužės pradžios.

Didžiausi intakai: Angarakanas, Jančujus, Čuras, Kotera.

Aukštutinė Angara laivuojama nuo Uojano prieplaukos (214 km nuo žiočių).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 88
| Girežerio piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Girežerio piliakalnisGirežerio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°13′30.2″ š. pl. 24°33′43.8″ r. ilg.﻿ / ﻿54.225056°š. pl. 24.562167°r. ilg.﻿ / 54.225056; 24.562167Koordinatės: 54°13′30.2″ š. pl. 24°33′43.8″ r. ilg.﻿ / ﻿54.225056°š. pl. 24.562167°r. ilg.﻿ / 54.225056; 24.562167 |

 |
| Vieta | Varėnos rajonas |
| Seniūnija | Varėna |
| Aukštis | 10 m |
| Plotas | 150x100 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1968 |
| Tirtas | 2001 m. |
| Registro Nr. | AV1773 |

**Girežerio piliakalnis** – piliakalnis Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, Varėnoje. Pasiekiamas nuo plento  **127**  Babriškės–Varėna–Eišiškės  ir aukštos įtampos elektros linijos susikirtimo, už Derežnyčios tvenkinio pasukus į kairę rytų kryptimi ir pavažiavus miško keliuku 300 m, paėjus 100 m į dešinę pietų kryptimi per 10 m pločio sąsmauką.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje didelėje kalvoje, Derežnyčios dešiniajame krante (dabar – tvenkinys). Aikštelė beveik keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 150 m ilgio, 90 m pločio šiaurės vakaruose, 100 m – pietryčiuose, iki 1 m įdubusia vakarine dalimi. Šiaurės vakarų šlaite matosi senojo įvažiavimo griovys. Šlaitai statūs, 10 m aukščio.

Piliakalnis apaugęs pušimis su kadagių pomiškiu. Neapsemta šiaurės rytinė pašlaitė.

Tyrimai
-------

1968 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas ir Mokslinė metodinė taryba. Kultūrinio sluoksnio nerasta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. 2001 m. Jonas Balčiūnas piliakalnyje ištyrė 36 m² dydžio plotą, kultūrinio sluoksnio neaptiko.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Daugų piliakalnis 22 km | Voniškių piliakalnis 18 km | Krūminių piliakalnis 18 km |  |
| Dvarčių piliakalnis 11 km |  | Eišiškių piliakalnis 29 km |
| Merkinės piliakalnis 25 km | Dubičių piliakalnis 25 km | Barčių piliakalnis 10 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 65 (Nr. 219).

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Girežeris
Koordinatės: 56°16′54″ š. pl. 22°18′4″ r. ilg.﻿ / ﻿56.28167°š. pl. 22.30111°r. ilg.﻿ / 56.28167; 22.30111


| Daubarių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Mažeikių rajonas) |
| Plotas | 0,161 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,58 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 3,7 m |
| Didžiausias gylis | 7,8 m |
| Įteka | Viešetė, 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Viešetė |

**Daubarių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, Tirkšlių miestelio šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Viešetės upę (Ventos intakas) 3,2 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,31 km, plotis – iki 0,2 km. Yra 0,08 ha sala. Altitudė 60 m. Krantai aukštoki, beveik ištisai apaugę medžiais. Vakarinėje ir pietinėje pakrantėse stūkso Daubario miškelis. Šiaurės vakarinėje ir rytinėje pakrantėse auga sodai. Šalia įsikūręs Daubarių kaimas. Tvenkinio užtvanka eina kelias  **204**  Mažeikių aplinkkelis .

Tvenkinys įrengtas 1972 m. 2003 m. vanduo buvo išleistas ir atlikti užtvankos remonto ir tvenkinio dugno valymo darbai.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
|  |
| --- |
| Yasmin Levy |
|  
Yasmin Levy 2008 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Yasmin Levy |
| Gimė | 1975 m. gruodžio 23 d. (47 metai)Jeruzalė, Izraelio vėliava Izraelis |
| Žanrai | sefardi muzika, etninė muzika, flamenkas |
| Kūrinių kalbos | ispanų, ladinų |
| Veikla | dainininkė, dainų autorė, muzikologė |
| Aktyvumo metai | 2000- |
| Įrašų kompanija | Adama |
| Svetainė | yasminlevy.net |

**Jasmin Levi** (*Yasmin Levy*; g. 1975 m. gruodžio 23 d. Jeruzalėje) – Izraelio dainininkė, dainų autorė, atliekanti sefardi muziką. Jasmin Levi savo kūryboje jungia Artimųjų Rytų ir Ispanijos muzikos tradicijas, Ispanijos žydų (ladinų) kultūrą. Dainų atlikimas jausmingas, gilus, muzikiniam fonui naudojamos įvairių instrumentų – gitaros, smuiko, udo, pianino, violončelės, darbukos kompozicijos.

Jasmin Levi už tarpkultūrinių ryšių propagavimą apdovanota Anna Lindh fondo premija. Jos albumas Romance & Yasmin 2000 m. nominuotas BBC Radio 3 pasaulio muzikos apdovanojimui.

Diskografija
------------

* *Romance & Yasmin* (2004 m.)
* *La Judería* (2005 m.)
* *Live at the Tower of David, Jerusalem* (2006 m.)
* *Mano Suave* (2007 m.)
* *Sentir* (2009 m.)
* *Libertad* (2012 m.)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2009-02-26 iš Wayback Machine projekto.
* Myspace puslapis
* Yasmin Levy svetainėje Last.fm
**Daubmano spaustuvė** – viena iš Karaliaučiaus spaustuvių veikusi 1554–1576 m. Savininkas Johanas Daubmanas (Taubmannas), vadovas Georgas Frankė.

Istorija
--------

Įsteigta pagal Prūsijos kunigaikščio Albrechto privilegiją leisti Karaliaučiaus universiteto profesorių raštus. Nuo 1558 m. vadinama akademine. Spaustuvė plačiai prekiavo savo leidiniais. J. Daubmannui mirus 1573–1576 m. spaustuvę valdė jo sūnus Bonifacas, vėliau žentas Jurgis Osterbergeris (Osterbergerio spaustuvė).

Leidyba
-------

Išspausdino apie 240 veikalų, iš jų apie 500 puslapių teksto lietuvių kalba, t. y. 5 kartus daugiau nei išspausdino pirmtakė Veinreicho spaustuvė (1524–1553 m.). Tarp lietuviškų leidinių:

* Martynas Mažvydas. Forma Krikštymo, 1559 m.
* Giesmės chrikščioniškos, giesmynas, 2 d. 1566–1570 m.

Spaustuvei priskiriami trys neišlikę lietuviški spaudiniai: du maldynėliai (1572, 1574 m.) ir Sembos vyskupo kreipimasis (1572 m.). Išspausdino A. Vilio išverstą prūsų Katekizmą (1561 m.). Iš įvairių kronikų J. Daubmanas sudarė ir išleido fragmentų rinkinį „Trumpa Prūsijos kronikų santrauka nuo 200 m. iki mūsų laikų" (*Kurtzer Auszug der preussischen Chroniken von dem Jahr 200 bis auf diese jetzige unsere Zeit 1566 m.*). Tai pirmoji spausdinta Prūsijos kronika.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Domas Kaunas, Ingė Lukšaitė. *Daubmano spaustuvė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 514 psl.
Koordinatės: 55°32′10″ š. pl. 24°55′35″ r. ilg.﻿ / ﻿55.53611°š. pl. 24.92639°r. ilg.﻿ / 55.53611; 24.92639
**Paraisčių durpynas** – durpynas Lietuvoje, Anykščių rajone, 5,5 km į pietryčius nuo Troškūnų, šalia Paraisčių, Dabužių miške. Užima 8,16 km². Durpynas slūgso fliuvioglacialiniame latake, išsidriekęs šiaurės rytų–pietvakarių kryptimi. Vakaruose išteka Nevėžis, pietuose – Šventosios intakas Susiena.

Vidurinę pelkės dalį sudaro nenusausinta žemapelkė. Vidinių sausmių bendras plotas – 2,6 ha. Nenusausintų durpių sluoksnio vidutinė storymė – 2,5 m, didžiausia – 8,8 m. Durpės daugiausia aukštapelkinės-kimininės, yra mišriojo, tarpinio, žemapelkinio tipo durpių. Durpių vidutinis susiskaidymas 26 %, peleningumas 4,8 %, vidutinis drėgnumas 90 %. Po durpėmis slūgso sapropelio sluoksnis (iki 2,5 m). Po juo guli smėlis.

Paraisčių durpyne nuo 1970 m. durpes kasė Jonavos durpių įmonė – 1985 m. ji pagamino 8100 t durpių kraiko. Dabar gavybą vykdo UAB „Poraistė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Paraisčių durpynas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 303
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Parako vartai
**Parako vartai** (ček. *Prašná brána*) – gotikos stiliaus vartai Prahoje, skiriantys Prahos senamiestį nuo naujamiesčio.

Istorija
--------

Šioje vietoje vartai atsirado XI a. jie buvo vieni iš trylikos vartų į senamiestį. 1475 m. karalius Vladislovas II padėjo kertinį akmenį Naujojo bokšto statybai. Vartai buvo statomi pagal Senamiesčio tilto bokšto, suprojektuoto Peterio Parlerio, pavyzdį. Vartų gynybinė vertė buvo menka. Skulptūrinė puošyba siejosi su netoli stovėjusiais Karaliaus rūmais. Statybos nutrūko po aštuonerių metų, kai karaliui teko pasitraukti iš miesto. Sugrįžęs 1485 m. jis pasirinko saugesnę pilį. 

Dabartinį pavadinimą vartai įgavo XVII a. kai juose buvo pradėtas laikyti parakas.

Skulptūrinė puošyba nukentėjo per prūsų okupaciją 1757 m. paskui buvo visiškai pašalinta, o atkurta tik 1876 m.
| Žagvaribė |
| --- |
| Žagvaribė netoli žiočių Žagvaribė netoli žiočių |
| **Ilgis** | 560 km |
| **Baseino plotas** | 75 669 km² |
| **Ištakos** | Sera Grandė |
| **Žiotys** | Atlanto vandenynas |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Žagvaribė |

**Žagvaribė** (port. *Rio Jaguaribe*) – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Searos valstijoje. Prasideda Sera Grandės masyve valstijos pietuose (460 m aukštyje), Taua savivaldybėje, susiliejus Karapateiro ir Trisio upėms. Aukštupyje teka į pietryčius, vėliau į šiaurės rytus. Žemupyje (48 km nuo žiočių) sudaro Limoeiro do Nortės upinę salą. Įteka į Atlanto vandenyną ties Fortinu, sudaro pelkėtą, mangrovėmis apaugusią deltą.

Didžiausi intakai: Bostijinšas, Salgadas (dešinieji), Banabuju (kairysis).

Žaguaribė vandeningiausia būna sausio–liepos laikotarpiu, sausuoju metu smarkiai nusenka. Įrengtos dvi didelės hidroelektrinės: Oroso ir Kaštanjauno. Didžiausi miestai prie Žagvaribės: Igvatu, Žagvaribė, Limoeiro do Nortė, Itaisaba, Arakati.

Upės pavadinimas tupių kalba reiškia „jaguarų upė" (*îagûarype*).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. 1 2  *Jaguaribe River*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
3. ↑  Mapa físico do estado Ceará, DNIT, 2009.
4. ↑  NAVARRO, E. A. *Dicionário de tupi antigo: a língua indígena clássica do Brasil*. São Paulo. Global. 2013. p. 579.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Žagarės herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 1998-04-28* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Žagarės herbas** – Žagarės miesto simbolis.

Aprašas
-------

Rraudoname herbinio skydo lauke du vertikalūs sidabriniai raktai, viršuje sujungti į dvigubą horizontalų kryžių. Raktų barzdelės figūrinės, jos yra kryžiaus formos išpjovos.

### Simbolika

Du raktai simbolizuoja iš dviejų miestelių susikūrusią Žagarę, pasienio miestą, per kurį atsiveria durys į Lietuvą. Raktai siejami ir su bažnyčios globėju šv. Petru.

Herbui panaudotos senosios lietuviškos heraldikos spalvos: raudona – drąsa, narsa ir už Tėvynę pralietas kraujas, sidabrinė – nekaltumas, dora, sąžinė.

Istorija
--------

Pasienio miestas Žagarė miesto teises gavo tik 1932 m. Pakartotinai miesto teisės patvirtintos 1950 m. Istorinio herbo neturėjo. Lietuvos heraldikos komisija nutarė panaudoti miesto herbe raktų, kaip pasienio miesto, simbolius.

Žagarės herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento 1998 m. balandžio 28 d. Dailininkas Juozas Galkus.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Žagarės vėliava
Koordinatės: 54°27′57″ š. pl. 25°31′1″ r. ilg.﻿ / ﻿54.46583°š. pl. 25.51694°r. ilg.﻿ / 54.46583; 25.51694


| Andriškių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Šalčininkų rajonas) |
| Plotas | 0,078 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,46 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,9 m |
| Didžiausias gylis | 2,9 m |
| Įteka | MK-3 |
| Išteka | MK-3 |

**Andriškių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 1 km į šiaurę nuo Turgelių gyvenvietės. Sudarytas užtvenkus MK-3 upelį (Mažosios Kenos intakas, Merkio baseinas) 0,1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,58 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 190 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę krūmais. Rytinėje pakrantėje stūkso miškas. Aplink kitas pakrantes plyti pievos, auga medžiai ir krūmynai. Vakarine pakrante nutiestas kelias  **5213**  Medininkai–Laibiškės–Turgeliai .

Tvenkinys įrengtas 1976 m.

Tvenkinys nuo užtvankos

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Paraku*Parakou* |
| --- |
| *Obeliskas Paraku centre* |
|  |
| 

ParakuParaku

9°21′0″ š. pl. 2°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿9.35000°š. pl. 2.61667°r. ilg.﻿ / 9.35000; 2.61667﻿ (Paraku)Koordinatės: 9°21′0″ š. pl. 2°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿9.35000°š. pl. 2.61667°r. ilg.﻿ / 9.35000; 2.61667﻿ (Paraku) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Benino vėliava Beninas |
| **Departamentas** | Borgu departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 178 304  |
| **Altitudė** | 324 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Paraku |

**Paraku** (pranc. *Parakou*) – miestas viduriniame Benine; Borgu departamento centras. Yra galutinė geležinkelio iš Kotonu stotis, oro uostas, praeina keliai į Kotonu, Malanvilį, Abeokutą, Karą. Svarbus prekybinis centras (medvilnė, sorgai, vaisiai, galvijai ir kt.). Medvilnės apdirbimas, žemės riešutų aliejaus, alaus gamyba, tradiciniai amatai (keramika, tekstilė). Yra ligoninė, muziejus po atviru dangumi, mečetė, katedra, obeliskas.

Mieste gyvena įvairių tautybių žmonės, jo pavadinimas dendžių kalba reiškia „visų miestas". Čia įsikūrę baribai, dendžiai, fonai, jorubai, sombai, džermai ir kt.

* Miesto gatvėMiesto gatvė
* MečetėMečetė
* MuziejusMuziejus
| **Alfrēds Kalniņšlatv. *Alfrēds Kalniņš*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1879 m. liepos 23 d.Cėsys |
| Mirė | 1951 m. gruodžio 23 d. (72 metai)Ryga |
| Vaikai | Janis Kalninis |
|  |
| Veikla | kompozitorius, vargonininkas |
| Organizacijos | Latvijos konservatorija |
| Pareigos | rektorius, profesorius |
|  |
| Alma mater | Peterburgo konservatorija |
|  |
|  **Vikiteka** | Alfrēds Kalniņš |

**Alfredas Kalninis** (latv. *Alfrēds Kalniņš*, 1879 m. liepos 23 d. Cėsys – 1951 m. gruodžio 23 d. Ryga) – Latvijos kompozitorius, vargonininkas.

Biografija
----------

Mokėsi Cėsių progimnazijoje, Birkenrujės vokiečių gimnazijoje, privačiai pas vietos vargonininkus. Grojo Cėsių bažnyčioje. 1897–1901 m. studijavo Sankt Peterburgo konservatorijoje. Vargonininkaudamas vadovavo chorams 1903–1911 m. Pernu, (1911–1915 m. ir 1918–1919 m. Liepojoje, 1915–1918 m. Tartu, 1919–1927 m. Rygoje. 1927–1933 m. gyveno JAV. 1933–1946 m. Rygos katedros vargonininkas, 1944–1948 m. Latvijos konservatorijos rektorius, nuo 1947 m. profesorius.

Sūnus Kanados kompozitorius Janis Kalninis.

Kūryba
------

Sukūrė apie 800 kūrinių, tarp jų kantatas „Muzikai" (1913 m.), „Paskutinio teismo diena" (1917 m.), „Darbas ir daina" (1924 m.) ir „Jūra" (1923 m.), simfoninę idilę „Mano gimtinė" (1906 m.), simfoninę poemą „Latvija" (1919 m.), kūrinių fortepijonui, vargonams, solo ir choro dainų, harmonizavo latvių liaudies dainų. Stambiausi kūriniai: 

* Baniuta, opera, 1919 m.
* Salos gyventojai, opera, 1926 m. II redakcija: Gimtinės pabudimas 1933 m.
* Staburags, baletas, 1943 m.),

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Alfrēds Kalniņš*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. - 222 psl.

Literatūra
----------

* Arnolds Klotinš. Alfreds Kalninš: komponista dzīve un darbs. – Rīgā: Zinātne, 1979.
| Paragvasu |
| --- |
| Paragvasu žemupys Kašoeiros apylinkėse Paragvasu žemupys Kašoeiros apylinkėse |
| **Ilgis** | 500 km |
| **Baseino plotas** | 54 474 km² |
| **Ištakos** | Sinkoros kalnagūbris |
| **Žiotys** | Atlanto vandenynas (Visų Šventųjų įlanka) |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Paragvasu |

**Paragvasu** (port. *Rio Paraguaçu*) – upė šiaurės rytų Brazilijoje, Bahijos valstijoje. Prasideda Sinkoros kalnagūbryje (Šapada Diamantinos masyvo dalis), 1220 m aukštyje, Bara da Estivos apylinkėse. Teka plokščiakalniu į rytus, pietryčius. Žemupyje teka žemuma, sudarydama plačią estuariją įteka į Atlanto vandenyno Visų Šventųjų įlanką ties Bon Žezus das Pobresu.

Didžiausi intakai: Utinga, Tupinas, Kuro, Žakuipė (kairieji).

Paragvasu keliose vietose patvenkta (žemupyje sudarytas didelis Pedra do Kavalo tvenkinys). Miestai prie upės: Mukužė, Itaetė, Iasu, Kabaseiras po Paragvasu, Kašoeira, San Felisas, Maragožipė. Žemupyje įsteigtas Igvapės įlankos jūrinis rezervatas. 40 km žemupio ruožas laivuojamas. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Aukštupio baseine kasami deimantai.

Upės pavadinimas tupių kalba reiškia „didžioji upė" (*pará-gûasu*).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  «Paraguaçu». *Companhia de Desenvolvimento dos Vales do São Francisco e do Parnaíba*.
3. ↑  Mapa físico do estado de Bahia
4. ↑  Mapa Multimodal Bahia, DNIT, 2013.
5. ↑  *Paraguaçu River*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
6. ↑   NAVARRO, E. A. *Dicionário de tupi antigo: a língua indígena clássica do Brasil*. São Paulo. Global. 2013. p. 590.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Paragvari*Paraguarí* |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

ParagvariParagvari

25°38′0″ p. pl. 57°09′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.63333°š. pl. 57.15000°r. ilg.﻿ / 25.63333; 57.15000﻿ (Paragvari)Koordinatės: 25°38′0″ p. pl. 57°09′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.63333°š. pl. 57.15000°r. ilg.﻿ / 25.63333; 57.15000﻿ (Paragvari) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Paragvajaus vėliava Paragvajus |
| **Departamentas** | Paragvari departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1775 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 23 335  |
| **Altitudė** | 87 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Paragvari |

**Paragvari** (isp. *Paraguarí*, gvar. *Paraguari*) – miestas vidurio rytų Paragvajuje, 66 km į rytus nuo Asunsjono, Alto Kordiljeros papėdėje. Paragvari departamento centras. Pro miestą eina nacionalinis kelias *Ruta 1* iš Asunsjono į Enkarnasjoną. Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu, taip pat išgaunamas granitas ir kaolinas.

Mieste yra Artilerijos muziejus, bažnyčia, viena seniausių Amerikoje geležinkelio stočių.

Istorija
--------

Paragvari įkurtas 1775 m. Agustino Fernando de Pinedo. 1811 m. sausio 19 d. ties šiuo miestu paragvajiečiai įveikė Manuelio Belgrano armiją ir įtvirtino šalies nepriklausomybę. 1960 m. tapo apygardos centru.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Parama ugnimi** (angl. *fire support*; rus. *огневая поддержка*) – artilerijos ir kitų sunkiųjų ginklų ugnis ir aviacijos smūgiai priešui naikinti, slopinti ar stabdyti siekiant padėti kovojančiam vienetui arba jį apsaugoti.
  
Puolamosiose kariuomenės operacijose parama ugnimi yra nuoseklus priešo naikinimas (slopinimas) artilerijos ugnimi, raketų ir aviacijos smūgiais priešais atakuojančių pajėgų frontą ir sparnus. Paramos ugnimi tikslas: 

* neleisti priešui atkurti pažeistą ugnies ir valdymo sistemą,
* trukdyti priešui šaudyti ir manevruoti,
* sunaikinti jo ugnies priemones ir karius,
* išlaikyti puolančių pajėgų ugnies pranašumą.

Parama ugnimi pradedama pėstininkų ir tankų daliniams pasiekus atakos pradžios ribą ir tęsiama iki bus užimti 1-ojo ešelono pulkų (brigadų) gynybos rajonai. Skiriama artilerinė parama ir aviacinė parama.
| **Alfredas Vaitiekus Potockis** |
| --- |
|  |
| Potockiai |
| Herbas „Pilava" |
| Herbas „Pilava" |
|  |
| Gimė | 1786 m. balandžio 4 d.Paryžius |
| Mirė | 1862 m. gruodžio 23 d. (76 metai) |
| Tėvas | Janas Nepomukas Potockis |
| Motina | Julija Liubomirska |
|  |
|  **Vikiteka** | Alfredas Vaitiekus Potockis |

Grafas **Alfredas Vaitiekus Potockis** (1786 m. kovo 4 d. Paryžius – 1862 m. gruodžio 23 d. Lancuta) – Lenkijos aristokratas, 1-mas Lancuto ordinatas (1838–1862), Galicijos didysis hofmeisteris, Galicijos seimo maršalka.

Biografija
----------

Alfredas Vaitiekus Potockis vaikystėje su senele
Lenkijos magnatų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa" savininkas. Lenkijos rašytojo ir keliautojo Jano Nepomuko Potockio (1761–1815) ir Julijos Liubomirskos (1764–1799) sūnus.

Jam priklausė šios valdos: Kšešovicė, Lancutas, Ležaiskas ir Uladivka. 1809–1815 metais Alfredas Vaitiekus Potockis tarnavo Varšuvos kunigaikštystės karininku. 1812 metais tapo Lenkijos brigados generolo, kunigaikščio Juzefo Antonijaus Poniatovskio adjutantu, ir dalyvavo Napoleono Bonaparto žygyje prieš Rusiją. Borodino mūšyje buvo sužeistas. Taip pat buvo Austrijos slaptasis patarėjas ir Haličo didysis hofmeisteris.

Alfredo Vaitiekaus Potockio žmona Marija Žozefina Čartoriska
Vienos rūmų pritarimu Alfredas Vaitiekus Potockis vykdė daugelį valstybinių funkcijų Haličo ir Lodomerijos karalystėje. 1838 metais įkūrė giminės ordinaciją Lancute.

Nuo 1861 metų nacionalinio seimo narys Galicijoje ir Austrijos imperijos reichstago narys.

Alfredas Potockis prisidėjo prie žemės ūkio modernizavimo Galicijoje. Jis 1839–1844 metais įkūrė tekstilės fabrikus, o 1836 ir 1841 metais – cukraus fabrikus.

Šeima
-----

1814 metų birželio 21 d. vedė kunigaikštytę Mariją Žozefiną Čartoriską (1787–1862), Lietuvos didžiojo stalininko, kunigaikščio Juozapo Klemenso Čartoriskio (1740–1810), ir Dorotos Barboros Jablonovskos (1760–1844) dukterį. Vaikai:

* Artūras (1815–1834)
* Alfredas Juozapas (1817–1889), 2-ras Lancuto ordinatas
* Eva Juzefa Julija Jevdoksija (1818–1895), Franco fon Lichtenšteino (1802–1887) žmona nuo 1841 metų
* Eva Sofija (1820–1882), Austrijos grafo Morico fon Ditrichšteino (1801–1852) žmona nuo 1842 metų

Nuorodos
--------

* Potockių genealogija
**CD+G** – kompaktinio disko standarto plėtinys, kuris geba atvaizduoti žemos raiškos grafiką kartu grodamas garso įrašą, jį paleidus su šiuo formatu suderinamu įrenginiu. CD+G diskai paprastai naudojami karaokė automatuose, kurie naudoja šią funkciją diske esančių dainų žodžiams pavaizduoti ekrane. Standartą sukūrė įmonės „Philips" ir „Sony".[1]

Taip pat egzistuoja CD+EG formatas, kuris atvaizduoja geresnę grafiką, bet yra daug rečiau paplitęs.[1]

Veikimo principas
-----------------

CD+G formatas naudoja papildomus kanalus R ir W, kurie nenaudojami standartiniuose audio CD formatuose. Grafiniai duomenys talpinami šešiuose bituose.[1]

CD+G sistemoje 16 spalvų (4 bitų) grafika atvaizduojama rastriniame lauke, kuris yra 300×216 pikselių dydžio, bet naudojamas tik 288×192 pikselių plotas su spalvotu rėmeliu (6 pikselių pločio, 12 eilučių aukščio) aplink jį.

Techniniai duomenys
-------------------

* **Kodavimas**: įvairus
* **Talpa**: paprastai iki 800 MB (iki 80 min. įrašo trukmės)
* **Nuskaitimo mechanizmas**: 780 nm bangos ilgio puslaidininkis lazeris

Grotuvai
--------

Be karaokė automatų, yra ir kitų plataus vartojimo įrenginių, kurie groja CD+G formato diskus: NEC TurboGrafx-CD (CD-ROM priedas žaidimų konsolei PC Engine/TurboGrafx-16) ir Turbo Duo, Philips CD-i, Sega Saturn, Sega CD, JVC X’Eye, 3DO Interactive Multiplayer, Amiga CD32 ir Commodore CDTV bei Atari Jaguar CD (Atari Jaguar priedas). Kai kurie CD-ROM įrenginiai taip pat palaiko šį formatą. Pioneer CLD-A100 „LaserActive" LaserDisc grotuvas taip pat gali paleisti CD+G diskus, jeigu yra sumontuoti bent vienas iš PAC-S1/S-10 ar PAC-N1/N10 žaidimų modulių.

Taip pat yra keletas DVD grotuvų, palaikančių CD+G formatą.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  CD+G revealed – The HTML version of the no longer available cdg\_revealed.txt file
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Alfredas Vilbikas** |
| --- |
| Gimė | 1953 m. birželio 19 d. (69 metai)Varėnoje |
|  |
| Veikla | Lietuvos teisininkas, teisėjas, Šiaulių miesto politinis ir sporto veikėjas |
| Partija |  |
|  |
| Alma mater | 1981 m. Vilniaus Universitetas |

**Alfredas Vilbikas** (1953 m. birželio 19 d. Varėnoje) – Lietuvos teisininkas, teisėjas, Šiaulių miesto politinis ir sporto veikėjas.

Biografija
----------

1974 m. baigė Leningrado priešgaisrinės technikos mokyklą, 1981 m. – Vilniaus Universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją.

1974–1979 m. Varėnos Vidaus reikalų skyriaus darbuotojas, 1979–1985 m. Šiaulių m. Priešgaisrinės apsaugos poskyrio viršininkas, majoras. 1985–1998 m. Šiaulių miesto Vyriausiojo policijos komisariato komisaras, 1990 m. Savivaldybių policijos organizatorius ir vadovas, 1998–2000 m. Šiaulių Vyriausiojo policijos komisariato vyriausiasis komisaras.

Nuo 1997 m. igijo licencija užsiimti teisininko praktika. Nuo 2000-2015 m. Šiaulių miesto apylinkės teismo teisėjas. 2015-2018 m. Šiaulių apygardos teismo teisėjas. Nuo 2001 m. Šiaulių Universiteto Socialinės pedagogikos ir psichologijos katedros dėstytojas, lektorius, nuo 1990 m. iki 1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas.

1995 m. Tarptautinės policijos asociacijos Šiaulių poskyrio pirmasis pirmininkas. Nuo 2000 m. Lietuvos Respublikos teisėjų asociacijos narys, Šiaulių krepšinio federacijos prezidentas.

Bibliografija
-------------

* Alfredas Vilbikas. Šiaulių apygardos teismų istorija. Šiauliai, Saulės spaustuvė, 2005 m.
* Alfredas Vilbikas. Teismai ir teisėjai Lietuvoje 1918–2008. Šiauliai, 2009 m.
Spaudimo su štanga pratimas krūtinei
**Štanga** (vok. *Stange* – strypas) – metalinis virbalas su galuose užmaunamais svorio diskais. Naudojama įvairiose sporto šakose (kultūrizmas, fitnesas ir kt.) atlikti fizinius kėlimo, spaudimo ir kt. pratimus treniruojant įvairias raumenų grupes (krūtinę, nugarą, rankas ir kt.).

Olimpinė štanga
---------------

Olimpinės štangos virbalas sveria 20 kg, yra 220 cm ilgio ir 28 mm diametro, o virbalo galai yra storesni (51 mm diametro). Ant galų užmaunami įvairaus svorio 450 mm diametro diskai – 25 kg (raudonos spalvos), 20 kg (mėlynos spalvos), 15 kg (geltonos spalvos) arba 10 kg (žalios spalvos). Kad diskai nenuslystų nuo virbalo, dedami užraktai, kurio vieno standartinis svoris 2,5 kg.

Pasitaiko diskų, kurių svoris 50 kg.

Standartinė štanga
------------------

Standartinės štangos virbalas sveria 10 kg ir yra 25 mm diametro. Ant galų užmaunami įvairaus svorio diskai – 20, 15, 10, 5, 2,5, 1,25 kg.

Štanga su išlenktu virbalu
--------------------------

Kai kuriais atvejais naudojama štanga su išlenktu virbalu (dar vadinamu EZ virbalu). Ši štanga dažniausiai naudojama atliekant fizinius pratimus treniruoti rankų raumenis (dažniausiai bicepsus).

Taip pat skaitykite
-------------------

Kita sportinė įranga raumenims treniruoti:

* Svarmuo (*hantelis*)
* Tampyklė (*espanderis*)
* Svarstis (*gyra*)

Nuorodos
--------

* Treniruotės su svarmenimis Archyvuota kopija 2008-02-02 iš Wayback Machine projekto.
* Pratimai su štanga treniruoti rankų raumenims Archyvuota kopija 2008-02-26 iš Wayback Machine projekto.
* Pratimai visoms raumenų grupėms
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kopenhagos kriterijais** vadinami kriterijai, kuriuos turi atitikti į Europos Sąjungą norinčios įstoti šalys.

Šiuos kriterijus 1993 m. gruodžio 22 d. nustatė Europos Taryba susitikime Kopenhagoje, kuriame buvo ruošiamasi Europos Sąjungos plėtrai į Rytus. Iš viso buvo nustatytos trys kriterijų, kuriuos turi atitikti šalys kandidatės, grupės: politiniai, ekonominiai ir teisės suderinamumo.

Visus kriterijus šalys turi atitikti iki derybų dėl stojimo pabaigos, t. y. iki faktiško priėmimo į Sąjungą.

1999 m. gegužę įsigaliojus Amsterdamo sutarčiai, Kopenhagoje nustatyti politiniai kriterijai buvo įtraukti į pagrindinius Europos Sąjungos sutarties principus. Europos Sąjungos sutarties 6 straipsnio 1 dalyje nustatyta, kad: „Sąjunga remiasi laisvės, demokratijos, pagarbos žmogaus teisėms bei teisėtumo principais". Europos Sąjungos sutarties 49 straipsnyje nustatyta, kad: „Visos Europos valstybės, kurios atitinka 6 straipsnio 1 dalies principus, gali tapti Sąjungos narėmis". Šie principai įtraukti ir į Europos Sąjungos žmogaus teisių chartiją, kurią 2000 m. gruodžio mėn. Nicoje priėmė Europos Taryba.

Politiniai kriterijai
---------------------

* Institucinis stabilumas
* Demokratinė ir teisinė valstybės tvarka
* Pagarba žmogaus teisėms ir mažumų teisių apsauga.

Ekonominiai kriterijai
----------------------

* Veiksminga rinkos ekonomika
* Sugebėjimas konkuruoti bendrojoje Europos Sąjungos rinkoje.

Teisės suderinamumo kriterijus
------------------------------

* Sugebėjimas perimti Europos Sąjungos nariams keliamus įsipareigojimus ir tikslus. Tai praktiškai reiškia sugebėjimą perimti Europos Sąjungos teisę (Acquis communautaire).
|  |
| --- |
| Bacchelli |
|  
Bacchelli 1981 m. Eurovizijoje |
| Biografija |
| Pilnas vardas | José María Bacchelli Ortega |
| Gimė | 1952 m. rugsėjo 10 d. (70 metų)  Barselona, Ispanijos vėliava Ispanija |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | XX a. 8–9 dešimtmečiai |

**Bacchelli** (tikrasis vardas *José María Bacchelli Ortega*; g. 1952 m. rugsėjo 10 d. Barselonoje) – ispanų dainininkas.

Aštuntojo deš. pabaigoje Bacchelli dalyvavo Benidormo tarptautiniame dainų festivalyje. 1980 metais išleido albumą „Prohibido". 1981-aisais transliuotojo TVE išrinktas Ispanijos atstovu 26-ajame Eurovizijos dainų konkurse. Konkurse, vykusiame balandžio 4 dieną Dubline, pasirodęs su daina „Y sólo tú" užėmė 14 vietą iš 20 dalyvių.

Po dalyvavimo Eurovizijoje, Bacchelli išleido antrąjį albumą tokiu pat pavadinimu kaip ir eurovizinė daina, tačiau albumas nesulaukė sėkmės ir netrukus jis pasitraukė iš muzikos industrijos.

Nuorodos
--------

* Daina *Y sólo tú*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Trigo Limpio  *„Quédate esta noche"*** |  **Ispanijos atstovas Eurovizijoje**1981 | Po to:**Lucía  *„Él"*** |
*Kitos reikšmės – Ova (reikšmės).*

| Ova |
| --- |
| Ova netoli Altoniškių piliakalnio Ova netoli Altoniškių piliakalnio |
| **Ilgis** | 11,2 km |
| **Baseino plotas** | 38,6 km² |
| **Ištakos** | Kurakampio miškas |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Ova** – upelis Kauno rajone, priklausantis Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Įteka kairiajame krante, 187,6 km atstumu nuo pastarojo žiočių. Vandentakio kodas LR upių klasifikatoriuje – 10011710. Upelio ilgis – 11,2 km, baseino plotas – 38,6 km².

Ova teka per Kazlų Rūdos miškų šiaurės ir šiaurės rytų dalį. Prasideda Kurakampio miške. Vidurupyje kerta kelią  **140**  Kaunas–Zapyškis–Šakiai , turi didesnius Skardupio, Šaltupio (iš kairės), Šernupio (iš dešinės) intakus. Toliau upelio vaga sureguliuota, prateka Altoniškių tvenkinį, naudojamą rekreacijai ir pakrantėse įsikūrusių sodybų reikmėms. Žemupyje kirtusi kelią  **1931**  Rupinai–Jadagoniai–Pavilkijys–Kriūkai , Ova įteka į Nemuną.

Šalia upelio stūkso Altoniškių piliakalnis. Įsikūrusios gyvenvietės: Kuras, Altoniškiai.

Upėvardis kildinamas iš žodžio ide. *\*Āu̯-a*, reiškiančio „šaltinis" (plg. latv. *avuots* „šaltinis", skr. अवनि = IAST: *avani* „upės srovė, vaga, srautas").

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Nemuno intakai
* LR upių klasifikatorius
* Ova *Gamtos kataloge*

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |


|  |
| --- |
| Ford Maverick |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Ford Motor Company |
| Metai | 1970–1977 |
| Chronologija |
| Prieš tai | Ford Falcon |
| Po to | Ford Fairmont |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | Kompaktinis |
| Variklis ir transmisija |
| Išmatavimai |
| Kita informacija |

**Ford Maverick** – keturių visiškai skirtingų automobilių pavadinimas. *Maverick* yra geriausiai žinomas Šiaurės Amerikoje kaip sportiškas kompaktinis automobilis. Pavadinimas taip pat buvo naudojamas visureigiams, gamintiems Australijoje ir Europoje.

Šiaurės Amerikoje
-----------------

Pirmasis *Ford Maverick* buvo galinių ratų varomas kompaktinis automobilis, pardavinėtas nuo 1970 iki 1977 metų JAV, Kanadoje, Meksikoje, Nikaragvoje ir nuo 1973 iki 1979 metų Brazilijoje. Originalus modelis buvo 2 durų sedanas, kainavęs $1 995. *Maverick* buvo kuriamas kaip nebrangus, lengvas gaminti ir lengvai pataisomas automobilis.

Australijoje
------------

*Maverick* pavadinimas vėliau buvo naudojamas perdarytiems *Nissan Patrol* visureigiams Australijoje, kurie buvo gaminami nuo 1988 iki 1998 m.

Europoje
--------

Visiškai kitoks Maverick'as buvo pardavinėjamas Europoje. *Maverick* vardu buvo gaminama perdaryta *Nissan Terrano II* versija, kuri buvo gaminama nuo 1993 iki 2001 metų. 2001 metais *Terrano* buvo pakeistas į *Ford Escape* kuris taip pat naudojo *Maverick* vardą.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|   | **Ford lengvųjų automobilių laiko juosta JAV rinkoje, 1950-1989** -  v • a • r  | Naujesni-> |
| **Klasė** | 1950 - 1959 | 1960 - 1969 | 1970 - 1979 | 1980 - 1989 |
| 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 0 | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 |
| Subkompaktinis |  |  |  | Pinto |  | Festiva |
|  |  |  | Fiesta |  |
| Kompaktinis |  | Falcon | Maverick | Fairmont | Tempo |
|  |  |  |  | Escort |
|  |  |  |  | EXP | Probe |
| Vidutinis |  |  |  | Elite |  |  |
|  |  | Fairlane |  | Granada | LTD |  |
|  |  | Torino | LTD II |  | Taurus |
| Didelis | Ford | Ford | Fairlane |  | LTD | LTD Crown Vic |
|  | Galaxie |  |  |
| Prabangus |  | Thunderbird |
| Sportinis |  |  | Mustang | Mustang II | Mustang III |
Koordinatės: 55°15′09″š. pl. 22°17′27″r. ilg.﻿ / ﻿55.2523899°š. pl. 22.2908889°r. ilg.﻿ / 55.2523899; 22.2908889


|  Tauragės evangelikų liuteronų bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Tikėjimo srovė** | liuteronai |
| **Savivaldybė** | Tauragės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Tauragė |
| **Adresas** | Vytauto g. 56 |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1843 m. |

**Tauragės evangelikų liuteronų bažnyčia** – evangelikų liuteronų bažnyčia Tauragėje, pastatyta 1843 m.

Istorija
--------

Pirmoji evangelikų liuteronų bažnyčia Tauragėje pastatyta XVII a. viduryje, tačiau kylant sukilimams ir karams pirmoji dabartinės bažnyčios vieta pasikeitė. Anksčiau bažnyčia stovėjo šalia dabartinės vasaros estrados, J. Tumo-Vaižganto gatvės pradžioje, kur šiuo metu pastatytas bažnyčią menantis paminklas.

1987 m. fasadas papuoštas M. Liuterio ir M. Mažvydo skulptūromis (liaudies meisras A. Bagdonas).

Galerija
--------

* Fasado fragmentas
* Galinė dalis
* Altorius
* Vaizdas į vargonus
* Paminklas pirmajai bažnyčiai

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tauragės evangelikų liuteronų bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tauragės evangelikų liuteronų parapija Archyvuota kopija 2019-06-28 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| „Baby Doll" |
|  |
| Girlicious singlas |
| iš albumo '**Girlicious'** |
| Išleistas | 2008 m. spalio 30 d. (Kanada) |
| Formatas | CD, atsisiuntimas |
| Įrašytas | 2008 m. |
| Žanras | Pop, dance-pop, R&B |
| Trukmė | 3:20 |
| Įrašų kompanija | Geffen |
| Autorius | Andrew Harr, Jermaine Jackson |
| Prodiuseris | The Runners |
| Girlicious singlų chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „Stupid Shit"(2008) | **„Baby Doll"**(2008) |  |

 |

**„Baby Doll"** yra antrasis singlas iš amerikiečių Pop/R&B merginų grupės „Girlicious" debiutinio albumo „Girlicious". Daina buvo pirma kartą buvo atlikta televizijos laidos „Live @ Much" metu 2008 m. rugpjūčio 8 d. Tai paskutinis „Girlicious" singlas su Tiffanie Anderson.

Istorija
--------

1:30 minutės ištrauka dainos „Baby Doll" buvo išleistą į internetą 2008 m. rugpjūčio 1 d. Natalie Mejia patvirtino, jog tai trečiasis grupės singlas. Kanadoje singlas buvo išleistas lapkritį internetinėje parduotuvėje „iTunes".

Singlas įžengė į Canadian Hot 100 topą #75 pozicijoje. Ir vėliau pasiekė tik #55 vietą. „Baby Doll" klipas pasiekė #4 vietą „MuchMusic Countdown" laidoje. Po Tiffanie išėjimo Natalie dainuoja jos partiją.

Vaizdo klipas
-------------

Chrystina Sayers patvirtino, jog „Girlicious" dainos vazido klipą nufilmavo JAV 2008 m. spalio 6 d.

Klipas nufilmuotas Los Andžele. Vaizdo klipo premjera įvyko „Much Music" kanalu. Klipo režisierius yra Matt Mcdermitt, o klipo choreografai yra Robin Antin ir Mikey Minden.

Klipe merginos prie žalio kadilako dainuoja apsirengusios metalines sukneles. Vėliau rodoma vakarėlio scena su šokėjais. Klipas pasibaigia „Girlicious" vakarėlio scenoje krentant pinigais.

2008 m. lapkričio 20 d. klipas buvo išleistas per iTunes, nors singlas buvo išleistas tik Kanadoje.

Topai
-----

| Topas (2008) | Vieta |
| --- | --- |
| Canadian Hot 100 | 55 |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* "Baby Doll" YouTube svetainėje

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R**Girlicious** |
| --- |
|  |
| **Nichole Cordova · Chrystina Sayers · Natalie Mejia**  Tiffanie Anderson |
|  |
| Albumai | 
*Girlicious* |
|  |
| EP | 
*Like Me / Stupid S\*\*\** |
|  |
| Singlai | 
„Like Me" · „Stupid S\*\*\*" · „Baby Doll" |
|  |
| Kitos dainos | 
„Leave You Alone" · Liar Liar · Still In Love |
|  |
| Turai | 
„Unbreakable Tour" · „The Girlicious Tour" · The Circus Starring: Britney Spears |
|  |
| Susiję straipsniai | 
Robin Antin · Pussycat Dolls · Paradiso Girls |

 |
| **Stasys Malevskis** |
| --- |
| Gimė | 1868 m.prie Rokiškio |
| Mirė | 1904 m. vasario 17 d.Bruklinas |
|  |
| Veikla | JAV lietuvių visuomenės veikėjas, vertėjas, literatas |

**Stasys Malevskis** (iki 1894 m. *Homolickis*, 1868 m. prie Rokiškio – 1904 m. vasario 17 d. Bruklinas) – JAV lietuvių visuomenės veikėjas, vertėjas, literatas.

Biografija
----------

1886 m. baigė Vilniaus gimnaziją. 1886–1889 m. studijavo Sankt Peterburgo universiteto Gamtos–matematikos fakultete. Už revoliucinę veiklą 1889 m. suimtas. 1889–1894 m. buvo tremtyje Sibire; per Kiniją pabėgo į JAV. Pasivadino S. Malevskiu. Bruklino vakariniuose kursuose dėstė lietuvių kalbą. Brukline įsteigė „Apšvietos" draugiją mokslinėms paskaitoms rengti. 1894 m. redagavo laikraštį „Nauja gadynė". Bendradarbiavo laikraščiuose „Kardas", „Nauja gadynė", „Vienybė lietuvninkų". Parašė brošiūrą „Ką turime veikti dėl mūsų išganymo?" (1895 m.). 1895 m. išvertė prancūzų rašytojo L. Kladelio apysakaitę „Vienakis". 1896 m. – V. Hugo "Vaišės Jėzaus Kristaus pas popiežių Pijų IX", 1900 m. – S. Kravčinskio-Stepniako "Olga Liubartovičiūtė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Stasys Malevskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 785 psl.
2. ↑  [neveikianti nuoroda]
Koordinatės: 55°14′27″š. pl. 22°17′34″r. ilg.﻿ / ﻿55.2407853°š. pl. 22.2928944°r. ilg.﻿ / 55.2407853; 22.2928944

|  Tauragės šv. Vilniaus kankinių Antano, Jono ir Eustachijaus cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм во имя святых Виленских мучеников Антония, Иоанна и Евстафия |
| **Dekanatas** | Klaipėdos stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Tauragės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Tauragė |
| **Adresas** | Sandėlių g. 1 |
| **Statybinė medžiaga** | Tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1933 m. |

**Tauragės Šv. Vilniaus kankinių Antano, Jono ir Eustachijaus cerkvė** stovi Tauragėje.

Istorija
--------

Pirmoji Vilniaus kankinių cerkvė Tauragėje pastatyta 1853 metais buvusios muitinės pastate. 1875 m. pastatyta nauja akmeninė cerkvė vidaus reikalų ministerijos lėšomis. I pasaulinio karo metu ir po jo cerkvė buvo tapusi sandėliu. Stačiatikiai ne kartą prašė vidaus reikalų ministerijos ir seimo grąžinti cerkvę, tačiau ji 1925 m. buvo parduota varžytinėse ir nugriauta. Jos vietoje pastatyti šaulių rūmai.

Stačiatikiai mišias laikydavo liuteronų maldos namuose ir nuosavuose butuose. Tik 1933 m. jie pastatė nedidelę medinę šventyklą kapinėse. Vyriausybė tam skyrė 5000 litų, kurių neužteko. Buvo pradėta rinkti aukas. 1937 m. parapijoje buvo 608 tikinčiųjų. 1948 m. sovietų valdžia parapiją oficialiai įregistravo. 1958 m. pastatas išplėstas, tais metais parapijoje buvo 170 tikinčiųjų.

Galerija
--------

* Iš rytų pusėsIš rytų pusės
* Iš vakarų pusėsIš vakarų pusės
* Galinė dalis su atminimo lentaGalinė dalis su atminimo lenta
* Stačiatikių šeimos kapas prie cerkvėsStačiatikių šeimos kapas prie cerkvės

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tauragės šv. Vilniaus kankinių Antano, Jono ir Eustachijaus cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Orthodoxy.lt Archyvuota kopija 2007-11-10 iš Wayback Machine projekto.
| **Stasys Jankauskas** |
| --- |
| Gimė | 1899 m. sausio 25 d.Dvarviečiuose, Užvenčio valsčius |
| Mirė | 1997 m. vasario 6 d. (98 metai)Klyvlende, palaidotas Čikagoje, JAV |
|  |
| Veikla | Lietuvos veterinarijos gydytojas. |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 1929 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas
* 1938 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas
 |

**Stasys Jankauskas** (1899 m. sausio 25 d. Dvarviečiuose, Užvenčio valsčius – 1997 m. vasario 6 d. Klyvlende, palaidotas Čikagoje, JAV) – Lietuvos veterinarijos gydytojas.

Biografija
----------

1927 m. baigė Miuncheno universitetą. 1928–1933 m. Lietuvos žemės ūkio ministerijos veterinarijos departamento inspektorius, 1933–1944 m. su 1940–1941 m. pertrauka departamento direktorius. Jo rūpesčiu įkurta Lietuvos veterinarijos akademija (LVA). 1936–1938 m. LVA tarybos pirmininkas, 1938–1940 m. pirmasis rektorius. 1941 m. LVA garbės daktaras.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. persikėlė į JAV. Ten iki 1969 m. dirbo mėsos veterinarijos kontrolės inspektoriumi. Paskelbė mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Veterinarinė medicina nepriklausomoje Lietuvoje, 1973 m.

Įvertinimas
-----------

* 1929 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas
* 1938 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Stasys Jankauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 515 psl.
Aliumininė gertuvė
**Gertuvė** (angl. *canteen*; rus. *фляжка*) – plokščias uždaromas butelis, skirtas nešiotis geriamą vandenį ar gėrimą, tvirtinamas ant juosmens diržo ar perpetės arba nešiojamas kišenėje. Šiais laikais gertuvės paprastai metalinės ar plastikinės, užsukamu dangteliu. Seniau buvo naudojamos odinės gertuvės ar pagamintos iš džiovintų moliūgų vaisių. Taip pat kartais naudojamos keraminės ar stiklinės gertuvės, tačiau rečiau, nes jos dūžta ir gerokai sunkesnės už gertuves iš kitų medžiagų.

Gertuvės labai dažnai nešiojamos audeklinėse įmautėse su kilpomis, kuriomis gertuvė tvirtinama prie diržo. Per petį nešiojamos gertuvės gali turėti tiesiai prie gertuvės tvirtinamą perpetinį dirželį.

Dangtelis dažnai grandinėle pritvirtinamas prie gertuvės, kad nepasimestų.
Kartais gertuvių dangteliai turi įtaisą su vožtuvėliu, leidžiantį gerti iš gertuvės neatsukant kamštelio. Tarybinė dujokaukė GP-7 (rus. *ГП-7*) komplekte turėjo dangtelį, kuris leisdavo gerti iš standartinės karinės gertuvės nenusiimant dujokaukės.

* JAV Pilietinio karo laikų gertuvėJAV Pilietinio karo laikų gertuvė
* Antrojo pasaulinio karo laikų plastikinės gertuvė (JAV)Antrojo pasaulinio karo laikų plastikinės gertuvė (JAV)
* Plastikinė gertuvė su įmautePlastikinė gertuvė su įmaute
* Gertuvė su įmaute ir aliumininis katiliukas, nešiojamas užmautas ant gertuvės kaip gaubtas.Gertuvė su įmaute ir aliumininis katiliukas, nešiojamas užmautas ant gertuvės kaip gaubtas.

Buteliai gertuvės
-----------------

Kai kurie alkoholiniai gėrimai (pvz. brendis, degtinė ir pan.) kartais pilstomi į plokščius, neretai kiek išlenktus butelius, skirtus nešioti kišenėse.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kišeninė gertuvė

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gertuvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Полевые фляги вермахта Archyvuota kopija 2011-04-21 iš Wayback Machine projekto.
| **Stasys Lukauskis** |
| --- |
|  |
| Stasys Lukauskis |
| Gimė | 1869 m. rugsėjo 8 d. |
| Mirė | 1925 m. gegužės 22 d. (55 metai) |
| Palaidotas (-a) | Šiaulių kapinės |
| Sutuoktinis (-ė) | Elena Ziabickaitė |
| Vaikai | Sofija JasaitienėOna Lukauskaitė-Poškienė |
|  |
| Veikla | advokatas, socialistas – revoliucionierius, spaudos platintojas ir darbuotojas, kooperatininkas |
|  |
| Alma mater | Peterburgo universitetas |

**Stasys Lukauskis** (1869 m. rugsėjo 8 d. Varkaliuose, Raseinių raj. – 1925 m. gegužės 22 d. Šiauliuose) – teisininkas, advokatas, spaudos platintojas, kooperatininkas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Šiluvos pradžios mokykloje, Šiaulių gimnazijoje, iš jos išmestas (paaiškėjus, kad mokėsi brolio Jono vardu) įstojo į Liepojos gimnaziją, kur susipažino ir iki mirties bendradarbiavo su Pauliu Kalniniu, būsimuoju Latvijos Saeimos ir LSDSP pirmininku. Įtakos politinėms pažiūroms turėjo dėdė inž. Jonas Bielskis, pas kurį gyveno Liepojoje.

1893 m. baigė Liepojos gimnaziją. Buvo išvykęs į JAV ketindamas mokytis inžinierium, bet nusivylęs grįžo ir įstojo į Peterburgo universiteto Teisės fakultetą, kurį baigė 1899 m.

Nuo 1900 m. advokatavo Šiauliuose. 1902–1904 m. už lietuviškų knygų platinimą buvo su šeima ištremtas į Saratovą. 1904 m. su Jonu Jablonskiu, Vladimiru Zubovu ir Petru Vileišiu stengėsi gauti leidimą leisti Šiauliuose lietuvišką dienraštį. 1912 m. su Kazimieru Venclauskiu ir Vaclovu Bielskiu buvo išrinktas į Šiaulių miesto Dūmą. Dalyvavo įvairių draugijų ir organizacijų veikloje, buvo renkamas jų valdybų nariu.

Pasitraukęs nuo Pirmojo pasaulinio karo frontų 1915–1918 m. dirbo Petrapilyje Putilovo laivų statyklos reikalų vedėju, vėliau – Maskvoje Sandonato platinos kasyklų bendrovės juriskonsultu.

1918 m. birželio mėn. grįžęs iš Rusijos, steigė kooperatyvus Šiauliuose. Kalinių globos, „Varpo" ir „Kultūros" draugijų narys. 1918-1925 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. Prisidėjo prie Šiaulių miesto tvarkymo.

Žmona Elena Ziabickaitė, dukterys agronomė Sofija Jasaitienė ir poetė Ona Lukauskaitė-Poškienė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Steponas Kairys. Stasys Lukauskis, *Lietuva budo*, New York, 1957, p. 121–129.
2. ↑  *Stanislovas Lukauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 676 psl.