recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Inambaris |
| --- |
| Tiltas per Inambarį Tiltas per Inambarį |
| **Ilgis** | 390 km |
| **Baseino plotas** | 20 400 km² |
| **Vidutinis debitas** | 961 m³/s |
| **Ištakos** | Andai |
| **Žiotys** | Madre de Diosas |
| **Šalys** | Peru vėliava Peru |
|  |
|  **Vikiteka** | Inambaris |

**Inambaris** (isp. *Río Inambari*) – upė pietryčių Peru (Kusko, Puno ir Madre de Dioso departamentuose); dešinysis Madre de Dioso intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Anduose, Apolobambos Kordiljeroje, Sandijos provincijoje, 4880 m aukštyje. Suteka iš keleto upelių (Sandijos, Kijakos, Sinos). Teka į šiaurės vakarus Andų slėniais ir pašlaitėmis, ties Masuku pasuka į šiaurės rytus, išsilieja į Amazonės žemumą, labai vinguriuoja, sudaro gausybę salų ir protakų. Įteka į Madre de Diosą ties Amarakaeriu, į vakarus nuo Puerto Maldonado.

Didžiausi intakai: San Gabanas, Markapata (kairieji).

Upės baseine išgaunamas auksas. Dešinioji baseino pusė patenka į Bahuacha Sonenės nacionalinį parką. Didžiausia gyvenvietė prie Inambario – Masukas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑   Mosquera C. Chávez M. L. Pachas V. H. Moschella P.(2009). *Estudio diagnóstico de la actividad minera artesanal en Madre de Dios*. Fundación Conservación Internacional. Lima.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Inarissuom. *Inari*  |
| --- |
|        |
| *Inario uostas* |
|  |
| 

InarisInaris

68°54′0″ š. pl. 27°01′0″ r. ilg.﻿ / ﻿68.90000°š. pl. 27.01667°r. ilg.﻿ / 68.90000; 27.01667﻿ (Inaris (gyvenvietė))Koordinatės: 68°54′0″ š. pl. 27°01′0″ r. ilg.﻿ / ﻿68.90000°š. pl. 27.01667°r. ilg.﻿ / 68.90000; 27.01667﻿ (Inaris (gyvenvietė)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Suomijos vėliava Suomija |
| **Provincija** | Laplandija (Suomija) |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 459  |

**Inaris** – gyvenvietė Suomijoje, Laplandijos provincijoje. Priklauso Inario savivaldybei. Miestelis yra 320 km už poliarinio rato.

Istorija
--------

Gyvenvietė išaugo toje vietoje, kur srauni Jutua upė įteka į Inario ežerą. Vėliau gyvenvietė tapo turgų centru, o kai 1876 metais atsirado Inario savivaldybė, miestas tapo jos centru. 2005 metais miestelyje gyveno 459 žmonės.

Mieste yra prieplauka valtims ir mažiems laivams. Miesto pakraštyje yra skandenas – etnografinis muziejus po atviru dangumi ir Samių muziejus (Sámi Museum) – "Siida Museum", taip pat ir medinė bažnyčia (nuo 1951 metų).

Taip pat skaitykite
-------------------

* Inaris – Inario ežeras
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kasos aparatas** – prietaisas, naudojamas įmonių įplaukoms registruoti.

Lietuvoje
---------

Kasos aparatai privalomai registruojami Valstybinėje mokesčių inspekcijoje pagal jo įrengimo vietą. Kai pasikeičia kasos aparato savininkas, kasos aparatas yra perregistruojamas.

Kiekvienas kasos aparatas privalo turėti techninį pasą, kuris saugomas ir pildomas nuo kasos aparato įsigijimo iki jo utilizavimo.

Taip pat kiekvienam kasos aparatui pildomas kasos aparato operacijų žurnalas. Kasos aparato operacijų žurnale užregistruojama ir klijuojama kiekviena darbo dienos ataskaita ir kiekvieno kalendorinio mėnesio ataskaita.

Kasos aparatus įrengti, parengti dirbti, atlikti techninės priežiūros ir remonto darbus gali tik sertifikuotos kasos aparatus aptarnaujančios įmonės ir sertifikatą tam tikram kasos aparato modeliui turintys asmenys.
Koordinatės: 55°40′59″š. pl. 21°10′34″r. ilg.﻿ / ﻿55.683086°š. pl. 21.176214°r. ilg.﻿ / 55.683086; 21.176214

|  |
| --- |
| **Klaipėdos Hermano Zudermano gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Klaipėdos Hermano Zudermano gimnazija herbas|center|100px]] |
| Klaipėdos Hermano Zudermano gimnazija |
| **Adresas** | Debreceno g. 29, Klaipėda |
| **Direktorius(-ė)** | Jolita Andrijauskienė |
| **Mokinių skaičius** | 570 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | 1992 m. |
| **Pedagogų skaičius** | 51 |

**Klaipėdos Hermano Zudermano gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Debreceno g. 29, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių ir vokiečių kalba. Įstaigos kodas 190451858. Steigėjas Klaipėdos miesto savivaldybės taryba. Pavadinta rašytojo Hermano Zudermano (1857–1928) vardu.

Istorija
--------

Mokslo metų atidarymo šventė 1998 m.
Klaipėdos miesto valdybos nutarimu 1992 m. rugsėjo 1 d. įsteigta Klaipėdos valstybinė vokiečių pradinė mokykla. Mokykla įkurta 18-os vidurinės mokyklos (dab. Klaipėdos Baltijos gimnazija) patalpose. Darbą pradėjo 4 klasės, kuriose iš viso buvo 89 mokiniai. Mokyklai vadovavo Angelė Klitienė. Pirmosios mokytojos, pradėjusios darbą vokiečių pradinėje mokykloje: Onutė Paulauskienė, Judita Bukauskienė, Zofija Ručinskienė, Angelė Klitienė.

1994 m. vasario 15 d. Klaipėdos miesto valdybos bei LR kultūros ir švietimo ministerijos nutarimu pradinė vokiečių mokykla reorganizuota į bendrojo lavinimo pagrindinę mokyklą. 1994–1995 m. mokyklai suteiktas sustiprinto vokiečių kalbos mokymo statusas: leidžiama dalyti klasę į 2 grupes vokiečių kalbos pamokose. 1994–1995 m. m. mokykloje lankėsi Riugeno salos Bergeno miesto savivaldybės prezidentė G. Skreepski.

1995–1996 m. m. mokykla persikėlė į patalpas Gedminų g. 1. Nuo 1996–1997 m. m. mokykla vadinama Klaipėdos Hermano Zudermano internatine mokykla. 2001 m. gegužės 1 d. Hermano Zudermano internatinė mokykla reorganizuota į Hermano Zudermano vidurinę mokyklą. 2001 m. išleista pirmoji abiturientų laida.

Nuo pat mokyklos pradžios buvo kuriamos ir mokyklos tradicijos. Tradiciniais tapo advento rytmečiai, Šv. Martyno diena, Šv. Nikolaus rytmetys ir kt. Organizuojamas ir tradiciniu renginiu tampantis konkursas „Dainuojantys Klaipėdos mokytojai". 2006–2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės nutarimu mokyklai atiduodamas visas pastatas, o suaugusiųjų mokykla, su kuria dalintasi patalpomis ne vienerius metus, iškelta kitur. Pasikeitė ir mokyklos administracija. Ilgus metus mokyklai vadovavusi A. Klitienė pasitraukė iš direktorės pareigų. 2006–2007 m. m. pradėjo nauja direktorė Jolita Andrijauskienė. 2008–2009 m. m. mokykla LR švietimo ministerijos nutarimu tapo gimnazija. 2011 m. mokykla laimėjo bylą dėl nuotraukų viešinimo savo internetiniame tinklalapyje.

Vėliau gimnazija persikėlė į Debreceno g. 29.

Direktoriai
-----------

* 1992 m. Angelė Klitienė
* nuo 2006 m. Jolita Andrijauskienė

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2014-04-07 iš Wayback Machine projekto.
| ***In Tranzit*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | In Tranzit |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė Rusija |
| Režisierius | Tomas Robertsas(Tom Roberts) |
| Prodiuseris (-iai) | Michailas Dunajevas(Михаил Дунаев)Kami Nahdi(Kami Naghdi)Džimis de Brabantas(Jimmy de Brabant) |
| Scenaristas (-ai) | Natalija Portnova(Наталия Портнова)Saimonas van Der Borgas(Simon van der Borgh) |
| Kompozitorius | Denas Džonsas(Dan Jones) |
| Vaidina | Tomas KretčmanasDžonas MalkovičiusDanielis BriulisIngeborga DapkūnaitėVera Farmiga |
| Metai | 2007 |
| Žanras | Drama |
| Trukmė | 108 min. |
| Kalba | Anglų |
| Platintojas | Peace Arch Entertainment Group |
| **IMDb įrašas** |

**In Tranzit** – 2007 m. režisieriaus Tomo Robertso (angl. *Tom Roberts*) karinė drama su Ingeborga Dapkūnaite. Tikrais faktais paremta istorija apie moterų paskirstymo karo stovyklą Puškine, prie Leningrado.

Aktoriai
--------

* Tomas Kretčmanas – Maksas
* Džonas Malkovičius – NKVD pulkininkas Pavlovas
* Ingeborga Dapkūnaitė – Vera Tiurina
* Danielis Briulis – Klausas
* Vera Farmiga – Nataša
* Eugenijus Mironovas (rus. *Евгений Миронов*) – stovyklos vartų sargybinis Andrejus
* Natali Pres – Zina

ir kt.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1946 m. žiema. Neseniai pasibaigė Antrasis pasaulinis karas. Grupę vokiečių belaisvių per klaidą atveža ne į tą stovyklą. Iškankinti belaisviai pakliūna į moterų prižiūrimą stovyklą prie Leningrado. Šis paskirstymo punktas yra skirtas liaudies priešų žmonoms, motinoms ir dukroms, kurios vežamos į gulagą. Stovyklos vadovybei duodama užduotis – belaisvių tarpe surasti vokiečių SS karininkus. Prasideda žiauri belaisvių atranka, bet praėjus nedaug laiko, vienišos, nelaimingos moterys pradeda į buvusius priešus žiūrėti kitaip. Jos supranta, kad kareiviai yra paprasti žmonės, kurie taip pat nenorėjo kariauti ir žudyti. Šioje baisioje vietoje, kur nėra jokių ateities garantijų, gimsta tarp vyro ir moters tikra meilė…

Nuorodos
--------

* rus. *Ruskino svetainė* Archyvuota kopija 2009-02-27 iš Wayback Machine projekto.
| Saria |
| --- |
| Upelis Sariuose Upelis Sariuose |
| **Ilgis** | 33,5 km |
| **Baseino plotas** | 78,7 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,81 m³/s |
| **Ištakos** | Švenčionių apylinkės |
| **Žiotys** | Žeimena |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Saria |

**Saria** – upė rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone; Žeimenos kairysis intakas. Prasideda Švenčionių aukštumoje, 3 km į pietvakarius nuo Švenčionių, prie Modžiūnų kaimo. Teka į pietvakarius, prateka Peršaukščio, Sarių ežerus. Žemupyje pasuka į vakarus, vingiuodama teka per Pabradės miškus. Įteka į Žeimeną 34 km nuo jos žiočių, ties Zimeliške.

Intakai: Karvinė (dešinysis), Juodupė (kairysis). 

Vidutinis nuolydis 271 cm/km. Ties Sariais (18 km nuo žiočių) patvenkta, susidaręs 89 ha tvenkinys. Gyvenvietės prie Sarios: Modžiūnai, Petruškos, Sariai, Antasarė.

Upės pavadinimas ko gero kilęs nuo indoeuropiečių prokalbės šaknies ide. *\*ser-, \*sor-* „tekėti, bėgti" (plg. skr. सर = IAST: *sara-* „skystas, takus", skr. सरित् = IAST: *sarit* „upelis" ir kt.).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Saria*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. 628 psl.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Sarhas*Sarh* |
| --- |
| 

SarhasSarhas

09°09′0″ š. pl. 18°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿9.15000°š. pl. 18.38333°r. ilg.﻿ / 9.15000; 18.38333﻿ (Sarhas)Koordinatės: 09°09′0″ š. pl. 18°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿9.15000°š. pl. 18.38333°r. ilg.﻿ / 9.15000; 18.38333﻿ (Sarhas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Čado vėliava Čadas |
| **Regionas** | Vidurio Šario regionas |
| **Departamentas** | Barh Keho departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 103 269  |
| **Altitudė** | 347 m |

**Sarhas** (pranc. *Sarh*) – miestas Čado pietuose, prie Šario upės, 560 km į pietryčius nuo Ndžamenos. Vidurio Šario regiono administracinis centras. Trečias pagal dydį Čado miestas; dauguma jo gyventojų – sarai (pagal juos miestas ir pavadintas). Pro miestą eina Ndžamenos–Bangio plentas, yra oro uostas. Medvilnės valymo, tekstilės pramonė. Vystoma komercinė žvejyba. Yra Sarho nacionalinis muziejus, universitetas (įkurtas 2010 m.).

Istorija
--------

Miestas pradėjo kurtis iš prancūzų įsteigtų darbo stovyklų, iš kurių darbininkai gabenti į Kongo geležinkelio statybas. XX a. vid. tapo tekstilės pramonės centru. Iki 1972 m. miestas vadintas ***Fort Aršambo*** (*Fort Archambault*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 371
| Kadišos slėnis ir Dievo kedrų miškas |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

 |
| Libano kedrai

---

 |
| **Vieta** | Libano vėliava Libanas |
| **Tipas** | Kultūrinis |
| **Kriterijus** | iii, iv |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 850 |
| **Regionas**\*\* | Arabų šalys |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 1998  (22-oji sesija) |
| 

Dievo Kedrai šalies/regiono žemėlapyje

 |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**„Dievo Kedrai"** (arab. أرز الربّ‎ = *Arz al-Rab*) – Libano kedrų (*Cedrus libani*) girių plotai Libane, Libano kalnų pašlaitėje. Šie medžiai nuo seno buvo kertami dėl medienos asirų, finikiečių, babiloniečių, persų. Senovės egiptiečiai juos naudojo laivų statybai, žydai – statant Saliamono šventyklą, Osmanai – tiesiant geležinkelius. Šie medžiai minimi Mesopotamijos mituose, egiptiečių raštuose, Biblijoje jie minimi kaip Dievo medžiai.

Dėl daug metų trukusio Libano kedrų kirtimo, jų augavietės labai sumažėjo. 1876 m. britai ėmėsi išlikusius medžius saugoti, bet per I pasaulinį karą jie vėl kirsti. Dabar pagrindinės Libano kedrų augimo vietos yra Makmelio kalno šlaituose, besileidžiančiuose į Kadišos slėnį, kur yra 35 m aukštį siekiančių medžių.

1998 m. kedrų miškai ir Kadišos slėnis įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

* 
* 
* 
* 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Libane |
| --- |
|  |
| 
Andžaras (1984) · Baalbekas (1984) · Biblas (1984) · Tyras (1984) · Kadišos slėnis ir Dievo kedrų miškas (1998) · *Rašido Karamio tarptautinis parodų centras Tripolyje* (2023) | Libano vėliavaLibano vėliava |

 |
| Diferdanžasliuks. *Déifferdeng*; vok. *Differdingen*; pranc. *Differdange* |
| --- |
|        |
| *Plieno gamykla* |
|  |
| 

DiferdanžasDiferdanžas

49°31′0″ š. pl. 5°54′0″ r. ilg.﻿ / ﻿49.51667°š. pl. 5.90000°r. ilg.﻿ / 49.51667; 5.90000﻿ (Diferdanžas)Koordinatės: 49°31′0″ š. pl. 5°54′0″ r. ilg.﻿ / ﻿49.51667°š. pl. 5.90000°r. ilg.﻿ / 49.51667; 5.90000﻿ (Diferdanžas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Liuksemburgo vėliava Liuksemburgas |
| **Apygarda** | Liuksemburgo apygarda |
| **Kantonas** | Ešo kantonas |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 20 443  |
| **Plotas** | 22,18 km² |
| **Tankumas** (2008) | 922 žm./km² |
| **Altitudė** | 277 −427 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Diferdanžas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Diferdánžas |

**Diferdanžas** – Liuksemburgo miestas, esantis šalies pietvakariuose, prie sienos su Belgija ir Prancūzija. Pramonės centras, ypač išvystyta plieno pramonė. Viduramžių pilis.

Istorija
--------

1235 m. Alexandre de Soleuvre įkūrė Diferdanžo abatiją, kurią padovanojo ordinui. Iš pradžiųa batija priėmė tik seseris iš Liuksemburgo aukštuomenės. Vėliau –moteris iš Lotaringijos regiono Prancūzijoje ir dabartinės Valonijos.

1552 m. abatiją apiplėšė prancūzų kareiviai. Prancūzų invazijos į Liuksemburgą metu Diferdanžo abatija ir miestas patyrė didelių nuostolių.

1796 m. ordinas buvo oficialiai paleistas. Abatija buvo parduota aukcione 1797 m. o 1929 m. ją nupirko Diferdanžo komuna. 

1981 m. Liuksemburgo vyriausybei ją nupirkus, abatija buvo paversta ligonine ir sveikatos centru.

Ekonomika
---------

Nuo 1830 m. mieste vystėsi plieno pramonė. 1896 m. buvo pastatytos dvi aukštakrosnės, pavadintos „Société Anonyme des Hauts-Fourneaux de Differdange". Vėliau buvo pastatytos aštuonios kitos aukštakrosnės, leidžiančios gaminti plienines sijas, tuo metu žinomas kaip „Differdinger".

1907 m. rugpjūčio 4 d. suteikė miesto statusą Liuksemburgo didysis kunigaikštis Guillaume IV, o kitaip – Vilhelmas IV.

XX amžiuje pramonės pakilimas buvo didžiausias, o gyventojų skaičius išaugo nuo 4 tūkst. (1890 m.) iki 18 000 (1930 m.)

1967 m. „Société des Hauts-Fourneaux" ir „Aciererie de Differdange" susijungė su keliomis plieno įmonėmis Belgijoje ir Prancūzijoje ir sukūrė ARBED – didžiausią Liuksemburgo plieno įmonę, kuri Diferdange turėjo daugybę gamyklų.

Sportas
-------

### Futbolas

* FC Déifferdeng 03 – futbolo klubas;
* FC Déifferdeng 03 (moterys) – moterų futbolo ekipa;
* AS Differdange – buvęs futbolo klubas;
* „Thillenberg" stadionas, kurio talpa daugiau nei 7,1 tūkst. žiūrovų.
* Stade de la Ville de Differdange – stadionas, kurio talpa 3 tūkst. vietų. Natūralios žolės veja.
* Stade Parc des Sports – stadionas, kurio talpa 2,4 tūkst. žiūrovų.

Išnašos
-------

1. ↑  Globalsportsarchive
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali FC Déifferdeng 03 svetainė
Koordinatės: 55°22′ š. pl. 21°37′ r. ilg.﻿ / ﻿55.367°š. pl. 21.617°r. ilg.﻿ / 55.367; 21.617
**Šilmeižių–Ramuvos miškai** – miškų masyvas vakarų Lietuvoje, Šilutės rajone, 4 km į šiaurės vakarus nuo Žemaičių Naumiesčio, 5 km į rytus nuo Šilutės. Priklauso Šilutės miškų urėdijai, Šilutės girininkijai. Apima 15,2 km² plotą.

Šilmeižių–Ramuvos miškų masyvą sudaro Šilmeižių ir Ramuvos miškai. Būdingas banguotas paviršius. Vyrauja jauriniai smėliai ir priesmėliai. Miškais teka Šyšos baseino upės (Šustis, Upalis, Jovaris, Pilupis) ir Tenenio baseino upės (Peklalė).

Medynai:

* pušynai: 78 %
* beržynai: 13 %
* eglynai: 8 %
* juodalksnynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 46 % medynų, pusamžiai medžiai 39 %, pribręstantys 9 %, brandūs 6 %.

Šilmeižių–Ramuvos miškuose gyvena šernai, briedžiai, stirnos, kiškiai, kiaunės, lapės, usūriniai šunys.

Prie miškų įsikūrusios gyvenvietės: Šilmeižiai, Ramuva, Didšiliai, Žagatai, Bartininkai, Grabupėliai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Šilmeižių–Ramuvos miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 195
| Čiripo |
| --- |
| Čiripo viršūnėČiripo viršūnė |
| **Aukštis** | 3821 m |
| **Žemynas** | Šiaurės Amerika |
| **Šalys** | Kosta Rikos vėliava Kosta Rika |
| **Kalnynas** | Talamankos Kordiljera |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Čiripo

  |
| **Koordinatės:** | 9°29′02″ š. pl. 83°29′19″ v. ilg.﻿ / ﻿9.48389°š. pl. 83.48861°r. ilg.﻿ / 9.48389; 83.48861Koordinatės: 9°29′02″ š. pl. 83°29′19″ v. ilg.﻿ / ﻿9.48389°š. pl. 83.48861°r. ilg.﻿ / 9.48389; 83.48861 |
|  |
|  **Vikiteka** | Čiripo |

**Čiripo** (isp. *Cerro Chirripó*) – aukščiausia Kosta Rikos viršukalnė. Iškilusi Talamankos Kordiljeroje, San Chosės, Limono ir Kartago provincijų sandūroje, Čiripo nacionaliniame parke. Aukštis 3820 m. Kalną dengia drėgnieji tropiniai miškai ir paramų pievos, kuriose gausu endeminės augalijos ir gyvūnijos.

Čiripo kalnas taip pat įeina į La Amistado tarptautinį parką, įtrauktą į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  "Central America ultra-prominent peaks". PeakList.org
*Kitos reikšmės – Dievogala (reikšmės).*

| Dievogala |
| --- |
|  Dievogala prie Virbališkių piliakalnio |
| **Ilgis** | 14,2 km |
| **Baseino plotas** | 57,9 km² |
| **Ištakos** | Digrių ir Alšėngirės miškai (Alšėnų sen.) |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** |  Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Dievogala |

**Dievogala** – nedidelė upė Kauno rajone. Priklauso Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Įteka kairiajame krante, 194,5 km atstumu nuo pastarojo žiočių, kirsdama kelią  **140**  Kaunas–Zapyškis–Šakiai  tarp Kačerginės ir Zapyškio. Upės ilgis – 14,2 km. Prasideda Digrių ir Alšėngirės miškuose (Alšėnų sen.).

Dievogala, ištekanti iš Gaižėnų tvenkinio
Dievogala Digriuose

Geografija
----------

Ant Dievogalos, už 2 km nuo jos žiočių, įrengtas Gaižėnų tvenkinys, taip pat apsemiantis jos intako Viekšnupio žiotis. 

Intakai:

* kairieji: Kerupė I;
* dešinieji: Balnaragas, Dubravalis, Viekšnupis, Kačupis.

Upelis teka per Nemuno žiedo lenktynių trasą. Šalia Dievogalos stūkso Virbališkių piliakalnis, taip pat įsikūrusios gyvenvietės: Gaižėnai, Girininkai II, Luobinė, Poderiškiai, Dievogala, Digriai.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Nemuno intakai
* Dievogala Gamtos katalogo portale

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
| Arskas*Арск* |
| --- |
|        |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

ArskasArskas

56°05′0″ š. pl. 49°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.08333°š. pl. 49.86667°r. ilg.﻿ / 56.08333; 49.86667﻿ (Arskas)Koordinatės: 56°05′0″ š. pl. 49°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.08333°š. pl. 49.86667°r. ilg.﻿ / 56.08333; 49.86667﻿ (Arskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Totorija Tatarstanas |
| **Rajonas** | Arsko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 20 523  |
| **Altitudė** | 97 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Arskas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Árskas |

**Arskas** (rus. *Арск*, tot. *Арча*) – miestas Rusijoje, Tatarstane, 65 km į šiaurės rytus nuo Kazanės, prie Kazankos upės; rajono centras. Pro miestą eina Kazanės–Permės plentas bei Kazanės–Jekaterinburgo geležinkelio ruožas. Maisto (pieno, krakmolo), statybinių medžiagų (plytų, asfalto) pramonė. Veikia totorių raštijos, etnografijos muziejai, netolimame Naujojo Kyrlajaus kaime yra totorių poeto Gabdula Tukajaus memorialinis muziejus.

2010 m. 89,4 % miesto gyventojų buvo totoriai, 9,6 % – rusai.

Istorija
--------

Arsko žemė rašytiniuose šaltiniuose minima jau nuo XIV a. antros pusės. Šios žemės valdovais kartais laikomi udmurtai. 1552 m. Arską užėmė rusai, 1606 m. pastatyta tvirtovė. 1781–1926 m. Arskas turėjo miesto statusą. Jis grąžintas 2008 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Europa*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Árskas.
2. ↑  О преобразовании поселка городского типа Арск Арского района Республики Татарстан
|  Čiripai |
| --- |
| Brazilijos čiripaiBrazilijos čiripai |
| Gyventojų skaičius | ~12 000 |
| Populiacija šalyse |  Paragvajus:6918
 Argentina 
 Brazilija:4900 |
| Kalba (-os) | čiripų, gvaranių |
| Religijos | vietiniai tikėjimai, katalikybė |
| Giminingos etninės grupės | kiti gvaraniai |

**Čiripai** (*avá chiripás, tsiripá*), savivardis **njandevai** (*nhandeva*) – indėnų tauta, priklausanti gvaranių tautų grupei. Gyvena Paragvajuje, Brazilijoje ir Argentinoje. Kalba tupių-gvaranių šeimai priklausančia čiripų kalba, nors didelė dalis perėmę bendrinę gvaranių kalbą ar kitų gvaranių kalbas.

Paragvajuje čiripų gyvenamos teritorijos driekiasi tarp Paranos, Chechuy ir Akarajaus upių. Brazilijoje gyvena Pietų Mato Grose, susimaišę su kitais gvaraniais (daugiausia kaivais). Argentinoje susimaišę su mbijais gyvena Misioneso provincijoje. Pažymėtina, kad Paragvajuje žodžiu *ñandevá* įvardijami tapietai. Tikslų čiripų skaičių nustatyti sunku, nes Brazilijoje ir Argentinoje jie dažnai priskiriami prie kitų gvaranių.

Manoma, kad čiripai yra XVIII a. karimų genties palikuonys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Glosario de lenguas indígenas sudamericanas, Edgardo Civallero, Universidad Nacional de Córdoba
2. ↑
*Šis straipsnis apie miestą. Apie indišką sąvoką skaitykite straipsnyje čita (sąvoka).*

| Čita*Чита* |
| --- |
|              |
| *Pedagoginis institutas* |
|  |
| 

ČitaČita

52°03′0″ š. pl. 113°28′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.05000°š. pl. 113.46667°r. ilg.﻿ / 52.05000; 113.46667﻿ (Čita)Koordinatės: 52°03′0″ š. pl. 113°28′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.05000°š. pl. 113.46667°r. ilg.﻿ / 52.05000; 113.46667﻿ (Čita) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+10) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Užbaikalės kraštas Užbaikalės kraštas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1653 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 327 423  |
| **Altitudė** | 650 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Čita |

**Čita** (rus. *Чита*) – miestas Sibire (Rusija), prie Čitos upės žiočių (Ingodos intakas), 6074 km į rytus nuo Maskvos; Užbaikalės krašto centras. 308,3 tūkst. gyventojų (2007). Svarbus geležinkelio ir automobilių kelių mazgas, oro uostas. Išvystyta mašinų, metalo, medienos, baldų, lengvoji, statybų, maisto, anglies pramonė.

Gamtos išteklių mokslo institutas, medicinos akademija, technikos universitetas, pedagogikos institutas. Veikia dramos ir lėlių teatrai, filharmonija, kraštotyros ir meno muziejai. Mykolo Arkangelo cerkvė.

Istorija
--------

1653 m. šioje vietovėje įsikūrė keliautojas P. Beketovas, kuris kartu su kazokų būriu įkūrė *Ингодинское зимовье* žiemojimo gyvenvietę prie Čitos upės žiočių. 

Pirmoji nuolatinė rusų gyvenvietė čia atsirado po 1675 metų ir iki 1687 m. vadinosi *Слобода*. 

1699 m. įkurtas *Читинский* ostrogas, 1821 m. pervadintas į *Читинское* gyvenvietę. 

1851 m. gavo miesto statusą ir pavadinta Čita. 1900 m. nutiestas geležinkelis.

Gyventojai
----------

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1900 m. ir 2010 m.** |
| **1900 m.** | **1931 m.** | **1970 m.sur.** | **1979 m.sur.** | **1989 m.sur.** | **2002 m.sur.** | **2005 m.** | **2010 m.sur.** |
| 11 520 | 60 000 | 241 364 | 302 577 | 365 754 | 316 600 | 308 500 | 324 444 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Sportas
-------

* FK Čita (futbolo klubas);
* Čitos miesto stadionas;
* Čitos futbolo maniežas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Предварительные итоги Всероссийской переписи населения 2010 года. Москва: ИИЦ «Статистика России», 2011.
| Dievų šventė |
| --- |
|  |
| Menininkas | Džovanis BelinisTicianas |
| Metai | 1514 ir 1529 |
| Meno kryptis | Renesansas |
| Medžiagos, technika | aliejinis paveikslas, drobė |
| Matmenys | 170,2 cm × 188 cm |
| Miestas (vieta) | Vašingtonas, JAV |
| Muziejus | Nacionalinė dailės galerija |

**Dievų šventė** – italų renesanso dailininko Džovanio Belinio (apie 1435–1516) paveikslas, datuotas 1514 m. kurį vėliau koregavo Ticianas (apie 1488–1576). Saugomas Nacionalinėje Vašingtono dailės galerijoje.

Istorija
--------

Paveikslą „Dievų šventė" užsakė Feraros hercohas Alfonsas I d'Estė (1486–1534). Paveikslas buvo skirtas kambariui, vadinamam *Camerino d’Alabastro*, kurį hercogas planavo dekoruoti 6 paveikslais antikinės mitologijos istorijų motyvais. Kambario vieta nežinoma. Spėjama, kad jis galėjo būti koridoriuje, kuris jungė hercogo rūmus su Feraros pilimi. Šio kambario pavyzdžiu Alfonsas I d'Estė tikriausiai paėmė jo sesers, Mantujos hercogės Izabelės d’Estė paveikslais dekoruotą kambarį *studiolo* Mantujoje. Paveikslas yra Džovanio Belinio pasirašytas ir datuotas. Hercogas dėl kitų darbų kreipėsi į Fra Bartolomeo ir Rafaelį. Šie atsiuntė tik po vieną piešinį (Fra Bartolomeo mirė).

Apie 1518 m. hercogas kreipėsi į Ticianą, kuris kambariui nutapė tris paveikslus: „Andrijos bakchanalija", „Veneros garbinimas" ir „Bakchas ir Ariadnė". Kitą bakchanalijų paveikslą sukūrė ir bendrą kambario dekorą baigė Dosas Dosis, kuris tikriausiai kažkiek keitė Belinio paveikslo detales. Žinoma, kad Ticianas 1529 m. lankėsi Feraroje tris mėnesius. Tikriausiai šiuo metu jis koregavo Belinio „Dievų šventę": nutapė kalną ir ultramarino mėlyną dangų. Ticiano ranką galima pažinti ir kitose paveikslo detalėse. Jo potėpiai platesni ir aliejinių dažų sluoksniai plonesni. 1598 m. Estės prarado Feraros kontrolę ir paveikslai buvo išsklaidyti.

Tema
----

„Dievų šventė" tapyta remiantis Ovidijaus poezijos rinkiniu „Šventės". Pagal poezijoje pasakojamą istoriją, paveikslo veiksmas vyksta Bakcho šventės metu. Grupė dievų, satyrų, najadžių ir nimfų užmigo po išgertuvių ir linksmybių. Vaisingumo dievas Priapas bandė tuo pasinaudoti ir išprievartauti miegančią nimfą Lotidę. Sužvengus asilui kiti dievai prabudo ir pamatę Priapo kėslus ėmė iš jo juoktis ir šaipytis.

Paveiksle vaizduojami principiniai veikėjai (iš kairės):
Silenas (su asilu), vaikas Bakchas, Silvanas (su spyglių vainiku), Merkurijus (su pasiuntinio lazda), Jupiteris (geriantis, su egide), Persefonė (su geltona cidonija rankoje), Panas (nuogas su švilpyne), Neptūnas (su trišakiu prie kelių), Cerera (su kviečių vainiku), Apolonas (su laurų vainiku ir muzikos instrumentu rankoje), Priapas (prie Lotidės), Lotidė (pačioje dešinėje). Tarp veikėjų yra ir siubliovęs asilas.

Šaltiniai
---------

* Nacionalinė Vašingtono dailės galerija Archyvuota kopija 2014-04-21 iš Wayback Machine projekto.
* Bruce, Cole. Titian and Venetian painting, 1450–1590. Westview Press, – 1999. ISBN 0-8133-9043-5. p. 34-37
| ***Paranoja*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Paranoia |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija Ispanija |
| Režisierius | Umberto Lenzi |
| Vaidina | Carroll BakerJean Sorel |
| Metai | 1970 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 94 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Paranoja** (it.  *Paranoia*) – 1970 m. Italijoje sukurtas filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Carroll Baker – Helena
* Jean Sorel – Morisas
* Luis Davila – Albertas
* Marina Coffa – Siuzana
* Anna Proclemer – Konstancija
* Lisa Halvorsen – Solanž
* Alberto Dalbes – daktaras Haris Vebas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Helena, prisiekusi lenktynininkė, patenka į avariją, po kurios gydytojai rekomenduoja jai pakeisti gyvenimo būdą, atsisakant pavojingų pomėgių. Išleista iš ligoninės, ji gauna kvietimą atvykti į svečius į Ispaniją iš savo buvusio vyro Moriso. Nors skyrybos nebuvo malonios, ji nusprendžia šį aplankyti. 

Atvykusi Helena sužino, kad Morisas vėl vedęs, o jo žmona Konstancija – ne itin jauna moteris ir kad būtent ji, o ne buvęs vyras išsiuntė kvietimą atvykti. Helena nusprendžia pasilikti kelioms dienoms ir netrukus Konstancija atskleidžia jai savo ketinimus – nužudyti Morisą, o Helena po nemalonių skyrybų turėtų būti tinkama sąjungininkė. Pagal planą, tai turėtų būti atlikta plaukiojant jachta, tačiau paskutinę akimirką Helena išduoda Konstanciją ir ne ši nužudo Morisą, o atvirkščiai. Buvę sutuoktiniai atsikrato kūno pririšę jį prie inkaro, o patys apverčia jachtą, imituodami nelaimingą atsitikimą. Grįžę jiedu vėl pradeda leisti laiką kartu, tačiau viską sujaukia atostogų atvykusi Konstancijos duktė Siuzana, įsitikinusi, kad motinos mirtis nebuvo nelaimingas atsitikimas. Kad sužinotų tiesą, ji nusprendžia suvilioti Morisą…
**Čita** (pali ir skr. चित्त = IAST: *citta-*) – indų filosofinė-gnoseologinė sąvoka, nusakanti sąmonę, protą, pasyviąją atmintį. Vartojama tiek hinduistinėje, tiek budistinėje literatūroje.

Žodis *citta-* sunkiai išverčiamas į Vakarų kalbas: jis gali būti verčiamas kaip „mąstymas", „protas", „sąmonė", „suvokimas", „apmąstymas", „atmintis", „dėmesys". Vedose žodis sutinkamas šakniniu kamiengaliu čit (चित् = *cit*). Šis žodis kyla iš tokios pat veiksmažodinės šaknies, reiškiančios „suvokti, pastebėti, atkreipti dėmesį, perprasti".

Vedantos filosofijoje *cit* patenka į trejybę सच्चिदानन्द = *sac-cid-ānanda*, nusakančią aukščiausios tikrovės (Brahmano) pažinimo potyrį. Ši ištarmė verčiama įvairiai: „tiesa-sąmonė-palaima" ir pan.

Patandžalio „Jogasūtroje" (apie II–III a.) išskiriami 5 čitos būviai: tikrojo žinojimo, klaidingojo žinojimo, vaizduotės, sapnų ir atminties. Tekste pateikiami būdai, kaip joga numalšinti šiuos protą jaukiančius bangavimus (*citta-vr̥tti*) ir pasiekti skaidrų sąmonės būvį.

Budistiniuose tekstuose čita taip pat dažnai minima: kartais tai abstraktus žodis sąmonei, protui pavadinti ir vartojamas sinonimiškai su *manas* ir *vijñāna*, kartais įgija konkrečias gnoseologines reikšmes.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2019-01-01 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2019-01-01 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Kazimieras Seibutis. *Čita*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Transmalakinės prekybos šalis:Čitu |
| --- |
|  |
| Šalis | Malaizija |
| Tautos | monai-khmerai?, proto-malajai |
| Valstybės | II-XIII a. |
|  |
|  |

**Čitu** (kin. 赤土, pinyin: *Chitu* – „Raudonoji žemė") – induizuota valstybė Malakos pusiasalio rytinėje pakrantėje, viena seniausių Malajų salyne. Ji žinoma tik iš kinų šaltinių, dėl jos vietos yra ginčijamasi. Galimos valstybės lokalizacijos yra dabartinės Kelantano arba Pahango valstijos Malaizijoje arba Songkla provincija Tailande. Labiausiai įsigalėjusi teorija sieja Čitu su Kelantanu.

Tikėtina, kad kinų šaltiniuose minima Čitu yra identiška sanskrito šaltiniuose minimai *Raktamrttika* (irgi reiškia tą patį). Dabartinėje malajų istoriografijoje valstybės vardas gali būti verčiamas: ji vadinama *Kerajaan Tanah Merah*.

Istorija
--------

Karalystės pradžia sietina su I m. e. tūkst. stiprėjančia Transmalakinės prekybos reikšme tarp Indijos ir Kinijos.

Valstybė yra aprašoma VII a. kinų šaltiniuose, kurie teigia, jog šalies įkūrėjai buvo monai-khmerai iš Funanės, bet vėliau čia įsigalėjo vietos gyventojai (t. y. proto-malajai). Kinų apslankymo metu čia valdė dinastija *Chudan*, o valdovas buvo *Li-fo-duo-se*. Valstybės gyventojai išpažino Budizmą.

Tikėtina, kad I tūkst. viduryje valstybė pripažino stipresnės Langkasukos hegemoniją. VIII a. pabaigoje Langkasuką nukariavo Šrividžaja, ir ši tapo jos vasale. XIII a. čia įsigalėjo Tambralinga, o XIV a. – Madžapahitas. Tolesnė istorija sietina su musulmoniškos Pattani ir Kelantano sultonato raida.

|  |  |
| --- | --- |
| **Induistinės malajų valstybės** |  |
| Transmalakinė prekyba (Malakos pusiasalis): Tambralinga | Kedahas | Langkasuka | Čitu | Panpan | Ganga NegaraSumatra: Kandali | Šrividžaja | Melaju | Minanga | Dharmasraja | Panai |
| Totoriškio piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Totoriškio piliakalnisTotoriškio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°6′38″ š. pl. 24°44′21.4″ r. ilg.﻿ / ﻿55.11056°š. pl. 24.739278°r. ilg.﻿ / 55.11056; 24.739278Koordinatės: 55°6′38″ š. pl. 24°44′21.4″ r. ilg.﻿ / ﻿55.11056°š. pl. 24.739278°r. ilg.﻿ / 55.11056; 24.739278 |

 |
| Vieta | Širvintų rajonas |
| Seniūnija | Gelvonų seniūnija |
| Aukštis | 8-12 m |
| Plotas | 5x12 |
| Naudotas | I tūkstantmetis - II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1921, 1936, 1970 |
| Registro Nr. | AR1128 / 24563, 24564, 3405 / A1467K |

**Totoriškio piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24564) Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Totoriškio, Gelvonų seniūnija. Pasiekiamas iš plento Gelvonai – Pabaiskas priešais Žirnajų ežerą pasukus į dešinę pietryčiuosna Bagaslaviškio link, už 500 m pavažiavus į kairę šiaurės rytų kryptimi keliuku iki čia esančios poilsiavietės – yra dešiniau į rytus nuo jos, kitapus upelio.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Gelvės dešiniajame krante, ties jos įtekėjimu į Žirnajų ežerą. Aikštelė orientuota vakarų – rytų kryptimi, 5 m ilgio, 12 m pločio. Jos rytiniame krašte supiltas 5 m aukščio, 18 m pločio pylimas išoriniu 6,5 m aukščio šlaitu. Šlaitai statūs, 8-12 m aukščio.

Piliakalnis apaugęs smarkiai praretintais lapuočiais.

Į šiaurės rytus – pietryčius nuo piliakalnio, 4 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios ir grublėtos keramikos.

Tyrimai
-------

1921 m. ir 1936 m. piliakalnį žvalgė Petras Tarasenka, 1970 m. – Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 57 000 m². Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 5 400 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1 166 000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Sukinių piliakalnis 7 km | Vaitkuškio piliakalnis 11 km | Bartkūnų piliakalnis 6,5 km |  |
| Sližių piliakalnis 10 km |  | Kiauklių piliakalnis 20 km |
| Mančiušėnų piliakalnis 9 km | Pasodninkų piliakalnis 11 km | Dainių piliakalnis 10 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 168 (Nr. 754).

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.184
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.1993, p.62
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 54-55.
* Petras Tarasenka. Ieškojimai Neries ir Šventosios santeklyje // Mūsų senovė. Tilžė. 1922. T. I. Kn. 4–5, p. 576-577.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Totoriškis
| ***Paranoja*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Paranoid |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė |
| Režisierius | Džonas Diganas (John Duigan) |
| Prodiuseris (-iai) | Polas Tridžbitsas (Paul Trijbits)Mailzas Donelis (Miles Donnelly)Stivas Kristianas (Steve Christian) |
| Scenaristas (-ai) | Džonas Diganas (John Duigan) |
| Kompozitorius | Čarlis Maulis  (Charlie Mole) |
| Vaidina | Džesika AlbaAijenas Glenas Džina Triplhorn Ivenas BremnerasMiša Barton |
| Metai | 2000 |
| Žanras | Trileris |
| Trukmė | 93 min. |
| Kalba | Anglų |
| Platintojas | Isle of Man Film Commission |
| Biudžetas | 4 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Paranoja** (angl. *Paranoid*) – 2000 m. JK trileris, kuriame pagrindinį vaidmenį atlieka Džesika Alba. Peržiūros amžiaus riba : N-14.

Filmo premjera įvyko 2000 m. kovo 30 d. Briuselio tarptautiniame fantastinių filmų festivalyje (angl. *Brussels International Festival of Fantasy Films*).

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kloja – kylanti Londono mados žvaigždė, bet jos asmeninį gyvenimą trikdo keisti vakariniai skambučiai, kai po darbo ji grįžta namo. Mat kainynas Klaivas, gyvenantis prieš jos langus, dievina Kloją ir vakarais stebi ją žiūronais pro langą. Netikėta naujo Klojos draugo Braino dovana ir pakvietimas su draugais praleisti laiką vakarėlyje nuošaliame užmiesčio name, kaip tik tai, ko reikia Klojai.

Bet keistas užmiesčio namas, jo gyventojai ir dar keistesnės jų rengiamos nakties pramogos. Prabudusi naktį, Kloja aptinka vaizdo kasetę su vakarėlyje filmuotais vaizdais. Kloja supranta, kad tais kuriais ji pasitikėjo labiausiai, kelia jai didžiausią pavojų…

Aktoriai
--------

* Džesika Alba – Kloja
* Aijenas Glenas – Stenas
* Džina Triplhorn – Steno žmona Rišel
* Ivenas Bremneras – Steno sūnus Gordanas
* Miša Barton – Steno dukra Teresa
* Kevinas Votlis – Klojos kaimynas Klaivas
* Oliveris Milbernas – Tobis
* Džeimsas Benonas (James Bannon) – Klojos draugas Brainas

ir kt.

Išnašos
-------

1. ↑   Filmo premjeros
Dabartinis TNA logo
**Total Nonstop Action Wrestling** (**TNA**) – JAV profesionaliųjų imtynių federacija, įkurta 2002 m. Jeffo Jarretto ir jo tėvo Jerry Jarretto. Šiuo metu daugumos akcijų savininkas yra bendrovė *Panda Energy International*.

Prieš federacijos įkūrimą, TNA buvo Nacionalinės Imtynių Sąjungos (NWA) narys, pavadinimu *NWA TNA*. TNA turėjo išskirtines teises į *NWA World Heavyweight* titulą ir *NWA World Tag Team* titulą. 2004 m. TNA pasitraukė iš NWA, bet buvo leista toliau naudoti titulus, kol NWA panaikino susitarimą 2007 m.

TNA yra pirma Amerikos federacija, kuri naudoja tik šešiakampį ringą, o ne įprastą keturkampį. Federacija taip pat turi neįprastą taisyklę, kad čempionas gali pasikeisti dėl diskvalifikacijos. Be to, yra naudojamos dvi atskiros įėjimo rampos.

Istorija
--------

NWA TNA logo (2002)
Nuo tada kai WWE nusipirko WCW, WWE tapo didžiausia profesionaliųjų imtynių federacija visoje Amerikoje ir tai paskatino Jerry Jarrettą ir jo sūnų Jeffą Jarrettą 2002 m. gegužės mėnesį įkurti naują profesionaliųjų imtynių federaciją pavadinimu *JSports & Entertainment*. 2002 m. spalio mėnesį *Panda Energy International* nusipirko federaciją ir pervadino ją į *TNA*.

Originalus TNA verslo planas buvo kitoks nei WWE verslo planas. Nekeliaujant į kitus miestus kaip kitos federacijos darydavo, TNA galėjo sumažinti išlaidas. Iki TNA Xplosion šou pristatymo 2002 m. pabaigoje, TNA programą sudarė tipiški, savaitiniai dviejų valandų trukmės kabelinės televizijos šou, bet norint juos žiūrėti žiūrovams reikėjo papildomai mokėti. Tie šou prasidėjo 2002 m. birželio 19 d. ir dažniausiai vyko TNA Asylum arenoje. Nors savaitiniai TNA šou kainavo daug mažiau negu mėnesiniai WWE renginai, TNA šou reitingai liko maži. Po 27 mėnesių TNA pamatė, kad jie turi fanų kurie paremtų trijų valandų šou ir baigė savaitinius šou 2004 m. rugsėjo 8 d. TNA surengė savo pirmą trijų valandų mėnesinį šou pavadinimu *TNA Victory Road* 2004 m. lapkričio 7 d. bet vis tiek pasiekė mažus reitingus.

TNA pradėjo transliuoti TNA Impact! 2004 m. birželio 4 d. per *Fox Sports Net* televiziją. Po sezono kontraktas nebuvo atnaujintas dėl mažu reitingų. Kol TNA ieškojo naujos televizijos, Impact! buvo transliuojamas internetu iš TNA oficialios svetainės. Vėliau TNA pasirašė sutartį su Spike TV ir vėl pradėjo transliuoti Impact! per televiziją nuo 2005 m. spalio. Nuo to laiko Impact! pasiekdavo didesnius reitingus.

2007 m. buvo sėkmingiausi TNA istorijoje, todėl transliatoriai Spike TV nuo 2007 m. spalio mėnesio sutiko transliuoti 2 valandų trukmės savaitinius TNA Impact šou.

X Divizija
----------

Akrobatinis, didelės rizikos profesionaliųjų imtynių stilius buvo WCW ir ECW federacijų požymis. Dauguma imtynininkų kurie atlieka šį stilių sveria mažiau negu 100 kg ir vadina tai lengvasvorių divizija. TNA nusprendė akcentuoti imtynininkų atliekamą didelę veiksmų riziką. Nėra jokių svorio apribojimų, taikomų X Division arba X Division titului, bet dauguma imtynininkų šioje divizijoje yra lengvasvoriai. X Division paprastai yra vienas iš svarbiausių TNA atrakcijų.

Nuorodos
--------

* Oficiali TNA federacijos svetaine
| ***Paranormanas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | ParaNorman |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Sam Fell, Chris Butler |
| Prodiuseris (-iai) | Travis Knight, Arianne Sutner |
| Scenaristas (-ai) | Chris Butler |
| Kompozitorius | Jon Brion |
| Vaidina | Kodi Smit-McPhee,  Tucker Albrizzi  Anna Kendrick  Casey Affleck  Christopher Mintz-Plasse  Leslie Mann  Jeff Garlin  Elaine Stritch  |
| Metai | 2012 |
| Žanras | Animacija, komedija, siaubo |
| Trukmė | 92 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Paranormanas** (angl. *ParaNorman*) –  animacinė siaubo komedija. Šio filmo premjera – 2012 m. rugpjūčio 16 d. Lietuvoje – 2012 m. rugsėjo 28 d. Filmo leidėjas – „Laika Entertainment", platintojas – „Universal Pictures International". Šis filmas buvo rodomas 3D formatu.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Nepamirštamo animacinio filmo „Koralaina ir slaptas pasaulis" (orig. „Coraline", 2009) kūrėjai pristato naują projektą – animacinę nuotykių komediją „Paranormanas".

Filmo istorija vystoma apie berniuką vardu Normanas (įgarsina akt. Kodi Smit-McPhee), keistuoliu laikomą net ir savo paties šeimoje. Išsiskiriantis iš visų kitų miestelio vaikų, daugelio nenormaliu laikomas berniukas apdovanotas nepaprastomis galiomis ir gali matyti vaiduoklius bei bendrauti su jais. Neteikdamas tam pernelyg didelės reikšmės Normanas gyvena įprastą gyvenimą, kol vieną dieną sužino, jog gimtasis miestelis yra prakeiktas piktosios raganos, o ano pasaulio blogio jėgos gali atgimti bet kurią akimirką. Būdamas išrinktuoju mažasis Normanas yra vienintele kiek apsnūdusio miestelio, o gal ir visos žmonijos viltimi kovoje su blogio jėgomis. Vienui vienas stojęs į kovą su zombiais berniukas atranda savo nepaprastų galių jėgą, tačiau ar mažasis Normanas sugebės nugalėti blogį ir raganos burtus?

Įgarsintojai
------------

*Įgarsinęs aktorius – filmo veikėjas*
* Kodi Smit-McPhee – Norman Babcock
* Tucker Albrizzi – Neil
* Anna Kendrick – Courtney Babcock
* Casey Affleck – Mitch
* Christopher Mintz-Plasse – Alvin
* Leslie Mann – Sandra Babcock
* Jeff Garlin – Perry Babcock
* Elaine Stritch – Grandma
* Bernard Hill – The Judge
* Jodelle Ferland – Aggie
* Tempestt Bledsoe – Sheriff Hooper
* Alex Borstein – Mrs. Henscher
* John Goodman – Mr. Prenderghast
* Hannah Noyes – Salma
* Jack Blessing – Slob Guy / Civil War Ghost

Nuorodos
--------

* Oficialus filmo puslapis
* IMDb straipsnis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Parapijos kapitonas** (angl. *Captain of the Parish*) – parapijos Meno Saloje pareigūnas. Anksčiau šios pareigos vadinosi *Parapijos milicijos kapitonas* (angl. *Captain of the Parish Militia*). Dabar tai garbės titulas. Anksčiau parapijos kapitonas galėdavo sušaukti savo parapijoje miliciją, jo pareiga būdavo uždegti laužus, pranešančius parapijos gyventojams apie įsiveržimą.

Parapijos kapitonas įvardinamas prieš vardą pridedant žodį *kapitonas*, pvz. *Captain Charles Fargher*. Tas pats žmogus vienu metu gali būti ir dviejų parapijų kapitonas. Titulas išlieka iki mirties, nebent atimamas už blogą elgesį, tačiau taip nebuvo nutikę jau daug šimtmečių.

Dabar Onkanas ir Maiklas administraciškai laikomi rajonais, tačiau rajonai sutampa su senovinėmis parapijomis, todėl jie tebeturi ir parapijų kapitonų pareigybes.

Analogiška pareigybė miestuose yra *miesto kapitonas* (angl. *Captain of the Town*), tačiau ši pareigybė dabar nebenaudojama. Meno salos miestai yra:

* Ramsis,
* Daglasas,
* Kasltaunas.
| Čita di Kastelasit. *Comune di Città di Castello* |
| --- |
| *Čita di Kastelas* |
|  |
| 

Čita di KastelasČita di Kastelas

43°27′00″ š. pl. 12°14′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.45000°š. pl. 12.23333°r. ilg.﻿ / 43.45000; 12.23333﻿ (Čita di Kastelas)Koordinatės: 43°27′00″ š. pl. 12°14′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.45000°š. pl. 12.23333°r. ilg.﻿ / 43.45000; 12.23333﻿ (Čita di Kastelas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Umbrija Umbrija |
| **Provincija** | Perudžos provincija |
|  |
| **Meras** | Luciano Bacchetta |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 40 584  |
| **Plotas** | 387,53 km² |
| **Tankumas** (2011) | 105 žm./km² |
| **Altitudė** | 288 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 06012, 06010, 06018 |
| **Tel. kodas** | 075 |
| **Tinklalapis** | www.comune.citta-di-castello.perugia.it |
|  **Vikiteka** | Čita di Kastelas |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Floridas |

**Čita di Kastelas** (it. *Comune di Città di Castello*) – miestas Italijoje, Umbrijoje, Perudžos provincijoje. Miestas yra Apeninų šlaite, šalia Tibro. Čita di Kastelas yra 56 km į šiaurę nuo Perudžijos ir 104 km į pietus nuo Čezenos.

Istorija
--------

Miestą įkūrė umbrai, romėnai jį vadino *Tifernum Tiberinum* ("Tibro Tifernas") ar *Civitas Tiberina*. Netoliese Plinijus Jaunesnysis pasistatė *villa in Tuscis*, kurios griuvėsiai išliko Plinijo kalvoje (it. *Colle Plinio*). Miestas tikriausiai kariavo su etruskais.

550 m. Čita di Kastelas buvo sugriautas per Gotų karus Totilos įsakymu. Miestą aplink pilį atstatė vyskupas Floridas ir iš pradžių pavadino *Castrum Felicitatis*, o vėliau *Civitas Castelli*. Pagal frankų karaliaus Pipino Trumpojo dotacijas miestas 752 m. Kai miestas tapo laisvu miestu, jį valdė Viteli šeima, net kai Cezaris Bordžija padarė miestą pavaldesnį popiežiui.

Po to jį valdė įvairūs valdovai, tarp jų Pjeras Sakone Tarlati di Pjetramala, Areco vyskupo Gvido brolis, kuris pardavė miestą 1322 m. Gvidui Albertui de' Gvidi di Modiljanai. 1375 m. Čita di Kastelas su kitais miestais sukilo prieš popiežių. Kardinolas Robertas Ženevietis (vėliau antipopiežius Klemensas VII) bandė užimti miestą su bretonų samdiniais, bet nesėkmingai. Valdant popiežiui Martynui V 1420 m. miestą užėmė karo vadas Braccio da Montone. Vėliau Niccolò Vitelli, padedamas Florencijos ir Milano, tapo absoliučiu miesto valdovu. Antonijus da Sangalas Jaunesnysis sukūrė milžiniškus rūmus Viteli šeimai.

1474 m. popiežius Sikstas IV įsakė sūnėnui kardinolui Giuliano della Rovere (vėliau popiežius Julijus II) po nesėkmingų derybų apgulti miestą, bet Viteli šeima pasidavė tik sužinojusi, kad priešo armijos vadu tapo kunigaikštis Federico III da Montefeltro. Po to Viteli kelerius metus nesėkmingai bandė atgauti miestą.

XX a. pabaigoje miestas smarkiai išsiplėtė į San Džiustino pusę.

Miestai partneriai
------------------

* Prancūzija Joué-lès-Tours, Prancūzija, nuo 1991 m.
* Rumunija Sigišoara, Rumunija

Išnašos
-------

1. ↑  Pliny the Elder, Book III, chap. 19, paragraphs 112-113. Also at wikisource latina