recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Evritanijos nomasgr. Νομός Ευρυτανίας |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Graikijos vėliava Graikija |
| **Periferija** | Centrinės Graikijos periferija |
| **Administracinis centras** | Karpenisis |
| **Demų skaičius** | 11 |
| **Kinotitų skaičius** | nėra |
| **Įkūrimo data** | 1947 |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 34 855 |
| **Plotas** | 1 868,911 km² |
| **Tankumas** (2005) | 19 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | GR-05 |
| **Pašto kodas** | 36x xx |
| **Tel. kodas** | 22370 |
|  |
| **Tinklalapis** | www.evritania.gr |

**Evritanijos nomas** (gr. Νομός Ευρυτανίας) – vienas iš Graikijos nomų, Centrinės Graikijos periferijos dalis. Sostinė – Karpenisis (~8200 gyv.). Nomas suformuotas 1947 m. iš Etolijos ir Akarnanijos nomo.

Geografija
----------

Nomo teritorija beveik vien tik kalnai, pvz. pietinėje dalyje yra Timfristo kalnas (gr. Τυμφρηστός) ir Panaitoliko kalnai (gr. Παναιτωλικό).
Nomo vakaruose teka Achelojas, rytuose – Agrafiotis ir į Jonijos jūrą įtekantis Megdovas.

Evritanijos nomas yra vienas mažiausių apgyvendintų nomų Graikijoje. Jį supa:

* šiaurėje, pietvakariuose ir pietuose – Etolijos ir Akarnanijos nomas,
* šiaurėje – Kardicos nomas,
* rytuose – Ftiotidės nomas.

Netoli Karpenisio Timfristo kalne yra žinomas slidinėjimo kurortas. Nuo 2004 m. veikia 1,4 km ilgio Timfristo kalno tunelis.

Vakarinėje dalyje klimatas yra Viduržemio jūros ir kalnų klimato mišinys. Didelėje nomo dalyje žiemą sninga, o vasarą būna šilta.

Savivaldybės
------------

Evritanijos nomo savivaldybės

| Savivaldybė(Nr. žemėlapyje) | YPES kodas | Centras(jei vadinasi kitaip) | Pašto kodas |
| --- | --- | --- | --- |
| Agrafa (2) | 1501 |  | 360 73 |
| Aperantija (3) | 1502 | Granica | 360 72 |
| Aspropotamas (4) | 1503 | Raptopoulas | 360 70 |
| Domnista (5) | 1505 | Krikelas | 360 76 |
| Fourna (10) | 1510 |  | 360 80 |
| Fragkista (11) | 1511 | Dytikí Fragkísta | 360 71 |
| Karpenisis (1) | 1506 |  | 361 00 |
| Ktimenija (7) | 1507 | Agija Triada | 360 80 |
| Potamija (8) | 1508 | Megalo Chorijas | 360 75 |
| Prousas (9) | 1509 |  | 360 74 |
| Vinianis (6) | 1504 | Kerasochoris | 360 71 |

Istorija
--------

Evritanija jau buvo gyvenama maždaug 6-5 tūkstantmečiai pr. m. e. Klasikinės antikos Graikijos laikais dabartinėje Evritanijoje gyveno *evritanai*. (gr. Ευρυτάνες) Kraštas vėliau tapo Romos imperijos, dar vėliau – Bizantijos dalis. Žlugus Bizantijai tapo Epyro despotato dalimi. Dar vėliau kraštą užkariavo Osmanų imperija. Tiesa, apylinkės apie Agrafą išlaikė savo autonomiją, nes dėl sunkaus priėjimo jį buvo sunku užkariauti. Po 400 m. Evritanija tapo nepriklausomos Graikijos dalimi.

Nuorodos
--------

1. ↑  Strabo
2. ↑  Dictionary of Greek and Roman Geography (1854)
| **Jekabas Medinislatv. *Jēkabs Mediņš*** |
| --- |
| Gimė | 1885 m. kovo 22 d.Ryga |
| Mirė | 1971 m. lapkričio 27 d. (86 metai)Ryga |
| Tėvai | Jūris Medinis |
|  |
| Veikla | latvių kompozitorius, dirigentas |
| Organizacijos | Latvijos konservatorija |
| Pareigos | rektorius, profesorius |
|  |
| Žinomas (-a) už | Latvijos dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas. |

**Jekabas Medinis** (latv. *Jēkabs Mediņš*, 1885 m. kovo 22 d. Ryga – 1971 m. lapkričio 27 d. ten pat) – latvių kompozitorius, dirigentas. Latvijos dainų švenčių organizatorius ir vyr. dirigentas.

Biografija
----------

Tėvas Rusijos imperijos kariuomenės orkestro klarnetininkas Jūris Medinis. Broliai Janis Medinis, Jazepas Medinis. 1903–1905 m. studijavo Rygos Emilio Zygerto muzikos instituto smuiko, vargonų ir fortepijono klasėse. 1921–1940 m. dėstė Jelgavos mokytojų seminarijoje, nuo 1944 m. Latvijos konservatorijoje, 1948–1951 m. rektorius; nuo 1945 m. profesorius.

Kūryba
------

Sukūrė „Jaunystės simfoniją" (1955 m.), 8 kantatas, 11 instrumentinių koncertų, 3 styginių kvartetus (1945 m. 1953 m. 1956 m.), apie 300 choro dainų, kino filmų muzikos, harmonizavo liaudies dainų, parengė dainų rinkinių.

Bibliografija
-------------

* Chorvedybos pagrindai, 1956 m.),
* Siluetai (*Silueti*), autobiografinė, 1968 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vaclovas Juodpusis'**. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 572 psl.**
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Vincentas Jurgilas** (1861 m. sausio 2 d. Vaitiekupiuose, Naumiesčio apskritis – 1939 m. birželio 11 d. Meteliuose, Alytaus apskritis) – Romos katalikų garbės kanauninkas, draudžiamos lietuviškos spaudos platintojas.

Biografija
----------

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, po to Seinų kunigų seminarijoje. Ją baigęs, 1884 m. įšventintas kunigu. Vikaravo Šunskų Šv. Marijos Magdalietės bažnyčioje. Buvo perkeltas į Metelių Kristaus Atsimainymo bažnyčią, ilgametis jos klebonas. Seirijų dekanato dekanas ir garbės kanauninkas. Platino draudžiamą lietuvišką spaudą, įkūrė „Žiburio" draugijos skyrių ir biblioteką. Jo rūpesčiu suremontuota legendinė Kryžių koplyčia. Palaidotas Metelių bažnyčios šventoriuje.

Brolis kunigas Juozas Jurgilas, 1894–1900 m. dirbo pastoracinį darbą Vygriuose, kur susirgo džiova. Vincentas Jurgilas pas save slaugė brolį iki pat jo mirties ir palaidojo jį Metelių kapinėse.
| **Vincentas Lamanauskas** |
| --- |
| Gimė | 1967 m. birželio 4 d. (55 metai)Lietuva Panevėžio rajonas |
|  |
| Veikla | Lietuvos pedagogas, Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjunga |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis universitetas |

**Vincentas Lamanauskas** (g. 1967 m. birželio 4 d. Panevėžio rajonas) – Šiaulių universiteto Edukologijos fakulteto Edukologijos katedros profesorius, socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1991 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos – geografijos fakultetą.

1991–1993 m. Panevėžio raj. Vadoklių vidurinės mokyklos mokytojas, 1993–1997 m. Panevėžio raj. Upytės Antano Belazaro pagrindinės mokyklos direktorius. 1997–1998 m. LR Švietimo ir mokslo viceministras. 1998–1999 m. Vilniaus Jono Basanavičiaus vidurinės mokyklos direktorius. 1998–2002 m. Šiaulių universiteto Gamtos didaktikos katedros, o nuo 2002 m. Edukologijos katedros dėstytojas. Nuo 2006 m. taip pat Gamtamokslinio ugdymo tyrimų centro direktorius.

2003–2007 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Partija „Jaunoji Lietuva" – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2011-12-27 iš Wayback Machine projekto.
**Vincentas Astasevičius** (1885 m. sausio 23 d. Suvalkų Kalvarijoje – 1946 m. gegužės 1 d. Seinuose) – Romos katalikų prelatas, Lenkijos lietuvių teisių gynėjas.

Biografija
----------

1899 m. baigė dviklasę Kalvarijos pradinę mokyklą ir dirbo miestelio vaistininko padėjėju. Kai 1893 m. mirė tėvas, liko vienas su motina, nes keturi broliai ir seserys buvo mirę prieš tai. 1909 m. eksternu baigė Marijampolės gimnaziją ir buvo priimtas į Seinų kunigų seminariją. 1914 m. įšventintas kunigu ir paskirtas Berglavo parapijos vikaru. 1915-18 metais vokiečių okupacinės valdžios kalintas lageriuose Vokietijoje. 1918-21 m. vikaravo Berglave. 1921-25 m. Augustavo mokyklos direktorius. Nuo 1925 m. iki mirties – Seinų bažnyčios klebonas.

Kunigavo Seinuose sudėtingu laikotarpiu, kai karinis konfliktas tarp Lietuvos ir Lenkijos tik buvo pasibaigęs. Lietuvių tikintieji reikalavo platesnių teisių bažnyčioje, net norėjo steigti atskirą lietuvišką Seinų parapiją, o Vincentas Astasevičius ieškojo kompromisų. 1927 m. prašė vyskupo pagelbėti areštuotiems *Gyvojo rožančiaus būrelio* vadovams ir šv. Kazimiero draugijos nariams – lietuviams. Savarankiškai išmoko lietuvių kalbą ir bažnyčioje pamokslus sakė lietuviškai. 1935 m. pašventino Vytautui Didžiajam skirtą kryžių Žagariuose. 1945 m. nesutiko nutraukti šv. Mišių aukojimą lietuvių kalba Seinų bažnyčioje.

Šaltiniai
---------

* Ks. Witold Jemelity. Parafie polsko - litewske na Suwalszczyzne w latach 1919-1939[neveikianti nuoroda]
* Eugenija Pakutkienė. Kunigas Vincentas Astasevičius
██ Poligamija įteisinta

██ Nėra duomenų

██ Poligamija leidžiama tik musulmonams

██ Poligamija draudžiama, bet praktikavimas nėra prilyginamas nusikaltimui

██ Poligamija už įstatymo ribų

 

**Monogamija** (gr. μονόςγάμος 'viena santuoka') – to pačio patino ir patelės susiporavimas visam gyvenimui. Priešingybė monogamijai – poligamija.

Poros (sugyventinių ar vyro ir žmonos) palaikomi ilgalaikiai santykiai. Tačiau evoliocinės psichologijos atstovai mano, kad žmogui būdingesnė serijinė monogamija. Būtent dėl to daug porų išsiskiria ir susituokia iš naujo.

Monogamija būdinga išsivysčiusioms šalims, kurios turi stiprią teisinę sistemą ir paveldimą nuosavybę. Šiuolaikiniame pasaulyje (išskyrus kai kurias musulmonų valstybes) monogamija yra vyraujanti ir teisiškai sankcionuota santuokos forma.

Kai kurie autoriai kritikuoja teiginį, kad monogamija būdinga žmogui. Pasak jų, tai – veikiau kultūrinė, kai kuriais atvejais tik formali teisinė norma, paplitusi dėl Vakarų civilizacijos ekspansijos ir krikščionybės plėtros.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *Monogamija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-02-25.
2. ↑  de la Croix, David; Mariani, Fabio (2015-01-01). „From Polygyny to Serial Monogamy: A Unified Theory of Marriage Institutions". *Review of Economic Studies* **82** (2): 565–607. doi:10.1093/restud/rdv001. Suarchyvuotas originalas 2016-02-03.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba); Nežinomas parametras `|s2cid=` ignored (pagalba)
3. ↑  Coontz, Stephanie (2006). *Marriage, a history: how love conquered marriage*. New York. ISBN 978-0-14-303667-8. OCLC 64589809.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 30°31′52.68″ š. pl. 35°33′36″ r. ilg.﻿ / ﻿30.5313000°š. pl. 35.56000°r. ilg.﻿ / 30.5313000; 35.56000

Monrealis
**Monrealis** (pranc. *Montreal*) – kryžininkų pilies griuvėsiai pietinėje Jordanijoje, Maano muchafazoje, Šubako mieste. Pastatyta ant kūgiško, stačiašlaičio kalno, iškylančio virš apylinkių.

Pilį 1115 m. pastatė Jeruzalės valdovas Balduinas I, ekspedicijos, kuria buvo siekiama užkariauti Akabą, metu. Pilis vadinta *Krak de Montreal* bei *Mons Regalis*. Ji buvo prie strateginio karavanų ir piligrimų kelio iš Sirijos į Arabiją. Taip Balduinas I įgavo galimybę kontroliuoti regiono prekybą. Aplink pilį driekėsi gan derlingi laukai.

Po 1142 m. iš Jeruzalės karalystės pilis perėjo Transjordanijos hercogams. Pilies savininku tapus Reno de Šatiljonui, pradėti turtingų karavanų plėšimai, jis taip pat ėmė statyti laivyną, kuriuo ketino užpulti Meką. Tai sukėlė Ajubidų pasipiktinimą ir jie, vadovaujami Saladino, įsiveržė į europiečių valdomas žemes. 1188 m. arabai apgulė Monrealį ir laikė apgultyje net dvejus metus. Vėliau pilį užėmė ir atstatė mameliukai.

* Bokšto liekanaBokšto liekana
* Griuvėsiai pilies vidujeGriuvėsiai pilies viduje
* Monrealio pilis ir kalnasMonrealio pilis ir kalnas
**Ričardas Šlepavičius** (g. 1970 m. balandžio 7 d. Plungėje) – Lietuvos diplomatas, Lietuvos ambasadorius Italijoje (2017–2022 m.), Pietų Korėjoje (nuo 2022 m.).

Biografija
----------

1988 m. baigė Plungės 5-ąją vidurinę mokyklą, 1994 m. – Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetą. 1992–1994 m. kartu mokėsi VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute.

1993–1996 m. buvo Lietuvos užsienio reikalų ministerijos NVS šalių skyriaus trečiuoju, antruoju ir pirmuoju sekretoriumi. 1996–1998 m. dirbo Maskvoje, Lietuvos ambasados pirmuoju sekretoriumi. 1998–2001 m. buvo Lietuvos Generalinis konsulas Kaliningrade.

2001–2003 m. dirbo URM Vidurio Europos šalių skyriaus patarėju, 2003–2005 m. prezidento patarėjo pavaduotojo patarėju.

2005–2008 m. buvo Lietuvos ambasados Turkijos Respublikoje patarėjas, ministras patarėjas (2006–2007 m. tuo pat metu – laikinasis reikalų patikėtinis Azerbaidžane).

2008 m. grįžo į Lietuvą, buvo URM Administracinio departamento direktoriaus pavaduotojas, 2009 m. – šio departamento direktorius. Nuo 2011 m. nuolatinio Lietuvos atstovo ES pavaduotojas (Briuselyje). 2014-2017 m. vadovavo URM Personalo departamentui.

Nuo 2017 m. rugpjūčio 1 d. buvo Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Italijos Respublikoje, Maltos ir San Marino Respublikose bei Lietuvos nuolatinis atstovas prie Jungtinių Tautų maisto ir žemės ūkio organizacijos. 2022 m. gegužės 26 d. paskirtas pirmuoju Lietuvos ambasadoriumi Pietų Korėjoje, reziduojančiu Seule.

Turi nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinį rangą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ričardas Šlepavičius*. Kas yra Kas Lietuvoje. Auksinis Tūkstantmečio leidimas. Neolitas, 2009.
2. ↑   Archyvuota kopija 2019-05-10 iš Wayback Machine projekto. (president.lt)
3. ↑  Prezidentas įteikė skiriamuosius raštus Lietuvos ambasadoriui Pietų Korėjoje[neveikianti nuoroda], LR Prezidentūros kanceliarija, 2022 05 26

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Jolanta Balčiūnienė** | **Lietuvos Respublikos ambasadorius Italijos Respublikoje** 2017-2022 | Po to:**Dalia Kreivienė** |
| Prieš tai:**–** | **Lietuvos Respublikos ambasadorius Pietų Korėjoje**nuo 2022 | Po to:**-** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Ričardas Kranauskas** |
| --- |
| Gimė | 1946 m. lapkričio 28 d. (76 metai)Užupė, Surviliškio valsčius |
| Sutuoktinis (-ė) | Leonora Kranauskienė |
| Vaikai | Irmantas, Audronė |
|  |
| Veikla | politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | LVP, VNDPS, LVLS, 2012 m. LVŽS |
|  |
| Alma mater | 1990 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Ričardas Kranauskas** (g. 1946 m. lapkričio 28 d. Užupėje, Surviliškio valsčius, Kėdainių apskritis) – Lietuvos ir Telšių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1953 m. pradėjo lankyti Užupės pradinę mokyklą. 1962 m. Kalnaberžės mokykloje-internate baigė 8 klases, 1966 m. baigė Panevėžio hidromelioracijos technikumą ir įgijo techniko hidrotechniko specialybę. 1965 m. Lietuvos žemės ūkio mokyklų 100 m bėgimo čempionas. 1967–1968 m. tarnavo sovietinėje armijoje sporto klube Archangelske, įvykdė 100 m bėgimo kandidato į sporto meistrus normatyvą.

1969 m. Alytaus melioracijos statybos valdybos inžinierius geodezininkas. 1970 m. persikėlė gyventi į Telšius. Telšių melioracijos statybos valdybos meistras, objektų vykdytojas, baro vadovas. 1984–1994 m. Telšių melioracijos ir statybos montavimo valdybos etatinis profesinės sąjungos pirmininkas. 1990 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, įgijo inžinieriaus hidrotechniko specialybę. 1992 m. Telšių rajono Žemėtvarkos skyriaus vyresnysis žemėtvarkininkas. 1993–1994 m. Telšių rajono prekių skirstymo komisijos pirmininkas. 1995 m. Telšių apskrities valdytojo administracijos Melioracijos skyriaus viršininkas, Žemės ūkio ir melioracijos skyriaus vedėjas, Telšių apskrities viršininko administracijos Kaimo reikalų tarnybos vedėjas. UAB „Logistekas" Brazdeikių karjero vadovas.

Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Telšių rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininkas.

1990–1993 m. Telšių miesto tarybos deputatas, tarybos pirmininkas, 1990–1995 m. Telšių rajono tarybos deputatas, 2007–2011 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Leonora, vaikai Irmantas Kranauskas, Audronė Kranauskaitė-Pavelskienė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
| **Ričardas Sargūnas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1954 m. rugsėjo 1 d. (68 metai)Ukmergėje |
| Sutuoktinis (-ė) | Violeta |
| Vaikai | Deivis |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 2003 m. Darbo partija |
|  |
| Alma mater | 1977 m. Vilniaus inžinerinės statybos institutas |

**Ričardas Sargūnas** (g. 1954 m. rugsėjo 1 d. Ukmergėje) – Lietuvos ir Anykščių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1972 m. baigė Ukmergės 1-ąją vidurinę mokyklą, 1977 m. – Vilniaus inžinerinį statybos institutą, įgijo autotransporto ekonomikos ir organizavimo specialybę, suteikta inžinieriaus ekonomisto kvalifikacija.

1977 m. Anykščių autotransporto įmonės inžinierius technologas, saugaus eismo inžinierius, 1979 m. Eksploatacijos skyriaus viršininkas. 1983–1985 m. tarnavo Tarnybinėje armijoje Tolimuosiuose Rytuose, atsargos vyresnysis leitenantas. 1985–1994 m. Anykščių autotransporto įmonės komercijos direktorius, 1994–2004 m. uždarosios akcinės bendrovės „Antransas" direktorius. 2004–2005 m. Utenos apskrities viršininkas. Nuo 2005 m. UAB „Litten transport" direktoriaus pavaduotojas, UAB „Jaros sauga" komercijos direktorius.

2007–2012 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.

2012–2016 m. LR Seimo Darbo partijos frakcijos narys.

Nuo 2016 m. dirba Utenos socialinės globos namuose direktoriaus pavaduotoju ūkio reikalams.

Nuo 2003 m. Darbo partijos narys, partijos Anykščių skyriaus pirmininkas.

Sutuoktinė Violeta, sūnus Deivis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2013-08-04 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  2012–2016 m. kadencijos Seimo narys
4. ↑
5. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Koalicija Darbo partija + jaunimas - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-06-01 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Eksperimentiniai tyrimai** (angl. *experimental studies* arba *intervention studies*) – tai epidemiologiniai tyrimai, kuriuos atliekant taikomos poveikio priemonės, valdančios rizikos veiksnius ar stabdančios ligos ryškėjimą, ir po to yra vertinamas šių priemonių veiksmingumas. Eksperimentinių tyrimų grupės:

klinikiniai atsitiktinių imčių tyrimai (angl. *clinical randomized controlled trial* arba *randomized controlled trial*)Šiais laikais savotiškas „aukso standartas" medicinos moksliniuose tyrimuose. Tai yra itin griežtas klinikinis tyrimas, atliekamas pagal specialią metodiką, sudarant atsitiktines imtis (stengiantis, kad jos būtų ir reprezentatyvios). Esminis skirtumas nuo paprasto klinikinio tyrimo yra tai, kad remiamasi atsitiktiniu tiriamųjų imčių sudarymu, t. y. tiriamieji yra suskirstomi į poveikio ir kontrolės grupę pagal visiško atsitiktinumo principą. Be to, dažniausiai palyginamoji (kontrolės) grupė gauna ne aktyviąją medžiagą (pvz. vaistą), bet placebą, kadangi poveikio grupėje aktyvioji medžiaga taip pat paprastai turi tam tikrą placebo poveikį.
eksperimentiniai grupių tyrimai (angl. *field trial*)Kai eksperimentinės ir kontrolinės grupės sudaromos iš tam tikrų gyventojų grupių (būtina skirti nuo eksperimentinio bendruomenės tyrimo, kurio tyrimo objektas yra visa bendruomenė).
eksperimentiniai bendruomenės tyrimai (angl. *community trial*)Kai poveikio ir kontrolinę grupes sudaro visa bendruomenė, o ne atskiros individų grupės).
|  |
| --- |
| Eksperimentinis kinocentras |
| lot. *Centro Sperimentale di Cinematografia* |
| Įkurtas | 1935 m. |
| Prezidentas | Marta Donzelli |
| Vieta | Roma, Italija, Lacijas |
| Svetainė |  |

Eksperimentinis kinocentras
**Eksperimentinis kinocentras** (it. *Centro Sperimentale di Cinematografia*) – seniausia kino mokykla Italijoje, įkurta 1935 m. Ir šiuo metu tai yra svarbiausia įstaiga, kurioje studijuojamas kino menas: vaidybinio, dokumentinio, animacinio. Centro kūrėjas ir pirmasis vadovas (1936–1948 m.) buvo kino kritikas ir kinematografininkas Umberto Barbaro.

Didelė dalis centro archyvų buvo sunaikinta ir kitaip prarasta Antrojo pasaulinio karo metu, vykstant Vokietijos okupacijai.

Paskirtis
---------

Kino centras skirtas tobulinti kino meną, audio bei vizualines technologijas, jį sudaro fondas, nacionalinė kino mokykla ir nacionalinis kino archyvas.
Kino mokykla yra Romoje, kur 3 metus trunkančio kurso metu yra ruošiami aktoriai, režisieriai, scenaristai, kostiumininkai, kino bei garso operatoriai, stilistai bei montuotojai. Įsikūrusi greta kino studijos „Cinecittà", mokykla garsėja aukštais vertinimo kriterijais (kiekvienoje klasėje mokosi vos 6 studentai). Šiame centre mokėsi žymiausi ne tik Italijos, bet ir kitų šalių kino režisieriai bei aktoriai.

Garsiausi absolventai
---------------------

### Režisieriai

* Michelangelo Antonioni
* Fernando Birri
* Lucio Fulci
* Carlo Verdone
* Liliana Cavani
* Umberto Lenzi
* Sergio Sollima
* Paolo Virzi
* Steno

### Aktoriai

* Claudia Cardinale
* Sophia Loren
* Domenico Modugno
* Francesca Neri

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Eksperimentinis kinocentras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Steinhart, Daniel. (2019). *Runaway Hollywood: Internationalizing Postwar Production and Location Shooting*. University of California Press. p. 83. ISBN 978-0-52-029864-4.
Šiluminio plėtimosi eksperimentas. Degiklio liepsna įkaitintas rutulys išsiplečia ir neprelanda pro metalinį žiedą. Atvėsęs rutulys susitraukia, prakrenta pro žiedą ir lieka kaboti ant grandinėlės.
Žvaigždės ryškio priklausomybė nuo temperatūros (HR diagrama). Žvaigždžių nėra kaip nei įkaitinti, nei atšaldyti, tačiau galima stebėti daug įvairios temperatūros žvaigždių.
**Eksperimentas** (lot. *experimentum* 'bandymas') – tiriamo reiškinio stebėjimas siekiant atrasti nežinomų savybių, nustatyti dėsnius bei patvirtinti ar paneigti hipotezes. Eksperimentas yra mokslinio metodo dalis.

Eksperimento metu dažniausiai stebima, kaip kintančios sąlygos (dažniausiai tik viena) daro įtaką reiškinio eigai ar stebimam rezultatui. Visų kitų potencialiai rezultatą paveikti galinčių veiksnių siekiama nekeisti. Kadangi to visiškai užtikrinti neįmanoma, eksperimentai kartojami, tikintis, jog įvairiai besikeičiantys nekontroliuojami veiksniai padarys nedaug įtakos rezultatų vidurkiui. 

Jei stebimo reiškinio niekaip negalima paveikti (astronominiai objektai, istoriniai įvykiai, neetiška ir pan.), eksperimentą kartais gali pakeisti stebėjimų grupavimas pagal natūraliai kintančio faktoriaus reikšmę, kuomet visi kiti veiksniai kinta tik atsitiktinai (natūralusis eksperimentas). Šiuo atveju būtinas pakankamas stebėjimų skaičius.

Eksperimento vykdymas apima keletą etapų:

* atliekami preliminarūs problemos tyrimai, numatant galimą pašalinį poveikį, nukrypimus ir pan.;
* pasirenkami tyrimo būdai, priemonės;
* numatytų eksperimento procedūrų tikslus vykdymas, stebimų duomenų registravimas ir jų kontroliavimas;

Eksperimentai turi būti tokie, kad juos galima būtų pakartoti kitose laboratorijose bei kitų mokslininkų. Eksperimentų rezultatai, kuriuos pavyko gauti tik nedaugelį kartų, tik vienoje laboratorijoje ar tik vienam tyrinėtojui, mokslinėms išvadoms netinka.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Dunning, Thad. Natural Experiments in the Social Sciences: A Design-Based Approach. Cambridge University Press.
3. ↑  Andreas Vesalius, Epistola, Rationem, Modumque Propinandi Radicis Chynae Decocti (1546), 141. Pacituota ir išversta C.D. O'Malley, Andreas Vesalius of Brussels, (1964), 116. Pacituota Bynum & Porter 2005, p. 597: Andreas Vesalius,597#1.

Nuorodos
--------

* Eksperimentas referate Archyvuota kopija 2010-04-18 iš Wayback Machine projekto.
* Coca cola eksperimentas
* Keisti eksperimentai Archyvuota kopija 2011-09-20 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Filadelfijos eksperimentas
* Milgramo eksperimentas


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Eksperimentas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikicitatos 

Wikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Eksperimentas***
Medienos apdirbimas senoviniu būdu
**Eksperimentinė archeologija** arba *rekonstrukcinė archeologija* – archeologijos pagalbinė šaka, mokslas, rekonstruojantis įvairias praeities laikų žmonių bendruomenių bei individų veiklos sritis, testų ir bandymų būdu revizuojantis archeologinių tyrimų išvadas. 

Eksperimentinė archeologija remiasi žemėje išlikusiais liudijimais bei technologijų pažinimu, apima tokias materialinės kultūros liekanas, kaip maisto gavyba ir gamyba, statyba ir susisiekimas, žaliavų ir medžiagų apdorojimas. Eksperimentinės archeologijos pagrindą sudaro materialinės kultūros liekanų tyrimai ir rekonstrukcija, leidžianti archeologiškai pažinti ir modeliuoti praeities bendruomenių istoriją.

Lietuvoje nuo 1999 m. rengiamas eksperimentinės archeologijos festivalis „Gyvosios archeologijos dienos Kernavėje", 2002-2010 m. Šiaulių „Aušros" muziejaus Žaliūkių malūno rekonstrukcija.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Eksperimentinė archeologija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Connochaetes** |
| --- |
| Dryžuotoji gnu (*Connochaetes taurinus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |
| Pošeimis: | Galvijinės antilopės  *( Alcelaphinae)* |
| Gentis: | Antilopės gnu  *( Connochaetes)* |

 |
| Gnu paplitimo arealas: mėlyna – dryžuotoji gnu, geltona – baltauodegė gnu, ruda – abi rūšys |

**Antilopės gnu** (*Connochaetes*) – dykaraginių (*Bovidae*) šeimos antilopių gentis. Plačiai paplitusi rytų ir pietų Afrikos savanose.

Išskiriamos dvi gnu rūšys:

* dryžuotoji gnu (*Connochaetes taurinus*)
* baltauodegė gnu (*Connochaetes gnou*)

Antilopės gnu gyvena milžiniškomis bandomis areale, kuris driekiasi nuo pietų Kenijos šiaurėje iki Pietų Afrikos Respublikos pietuose. Gnu bandos nuolat keliauja, ieškodamos šviežios žolės plotų ir vandens. Kartu su gnu į bandas įsimaišo zebrai, taip ieškodami saugesnės aplinkos. Šios antilopės yra daugelio savanų plėšrūnų (liūtų, leopardų, Nilo krokodilų, hienų, gepardų) grobis, tačiau tvirtas kūno sudėjimas, ragai ir didelis greitis (iki 80 km/h) leidžia iš dalies apsisaugoti nuo plėšrūnų.

Vietiniai Afrikos gyventojai medžioja gnu dėl kailio, mėsos, šios antilopės dėl ganyklų priverstos varžytis su galvijais.

Spėjama, kad pavadinimas gnu (tikrasis tarimas /ˈnjuː/) kilo iš koisanų kalbų (pvz. sanai šį gyvūną vadina *!nu:*).

Gnu ir zebrų banda
Baltauodegė gnu
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Antimonopolinė politika** – valstybės taikomos priemonės, skirtos vieno subjekto dominavimui rinkoje sumažinti ir užkirsti kelią kartelio susitarimams. Pvz. valstybė draudžia susijungimus, dėl kurių įsivyrauja vienas prekės tiekėjas ar paslaugos teikėjas. Susikūrus monopolijai, valstybė stengiasi reguliuoti jos tiekiamų prekių ar teikiamų paslaugų kainas.

Antimonopoline politika siekiama apsaugoti monopolinio tiekėjo gaminamų prekių ar teikiamų paslaugų vartotojus, nes vienas tiekėjas rinkoje yra linkęs reikalauti didesnės kainos, nei ji būtų konkurencinėje aplinkoje. Alternatyva valstybės vykdomai antimonopolinei politikai galėtų būti laisvas įėjimas į rinką. Kai galimybės tiekti prekes, teikti paslaugas ir įeiti į rinką nevaržomos, monopolinė kaina negali susidaryti net ir tada, kai tėra vienas prekės tiekėjas ar paslaugos teikėjas, nes prekių tiekėjus ir paslaugų teikėjus varžo konkurento atsiradimo galimybė.
|  |
| --- |
| Lapy Osse geležinkelio stotelė |
| Lapy Osse geležinkelio stotelė 
Lapy Osse geležinkelio stotelė |
| Šalis | Lenkija |
| Gyvenvietė | Lapiai |
| Linijų skaičius | 1 |
| Atidaryta | 1862 m. |

**Lapy Osse geležinkelio stotelė** (lenk. *Łapy Osse przystanek kolejowy*) – geležinkelio stotelė Lapių mieste, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Lapių valsčiuje. Stotelė yra apie 3 km nuo miesto centro. Stotelė buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotelę eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stotelės iki Zdrody Nove geležinkelio stotelės yra 4,3 km ir iki Lapių geležinkelio stoties yra 3,6 km.

**Geležinkelio ruožas**| 

Zdrody Nove
**Lapy Osse**
Lapiai

 |

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie stotelę (lenk.).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lapy Osse geležinkelio stotelė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Koordinatės: 52°58′29″ š. pl. 22°50′30″ r. ilg.﻿ / ﻿52.97472°š. pl. 22.84167°r. ilg.﻿ / 52.97472; 22.84167
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Klasė** (lot. *Classis*) – mokslinės klasifikacijos taksonominis rangas (hierarchinė pakopa) biologinėje sistematikoje. Gali būti skirstoma į antklasius ir poklasius.

Klasė apima giminingus būrius (gyvūnų) arba eiles (augalų, grybų). Pavyzdžiui, graužikų, plėšriųjų ir kt. būriai priklauso žinduolių klasei. Giminingos klasės, kurių atstovai yra panašios sandaros ir kilę iš bendrų protėvių, jungiamos į tipus (gyvūnai) arba skyrius (augalai). Pavyzdžiui, varliagyviai, paukščiai, žinduoliai priklauso chordinių tipui. Vienaskilčiai ir dviskilčiai augalai priklauso gaubtasėklių skyriui.

Terminą XVII a. pab. pasiūlė Ž. Turneforas, o pritaikė sistematikoje K. Linėjus.
  


|  |
| --- |
| **Mokslinė klasifikacija** |
| Domenas - 
Karalystė -
Pokaralystė -
Tipas (Skyrius) -
Potipis -
Antklasis -
Klasė -
Poklasis -
Būrys (Eilė) 
Šeima -
Gentis -
Rūšis |
Evergleidsas
Mangrovės miškas Evergleidse
**Evergleidsas** (angl. *Everglades*) − JAV, Floridos pusiasalyje esanti šlapynė, kur veisiasi daugybė retų augalų ir gyvūnų.

Pietų Floridos indėnai seminolai Evergleidsą vadino *pahajoki* − „žolingais vandenimis". Didžiuma teritorijos yra lėkšta užpelkėjusi žemuma, jamaikinėmis viksvomis, išaugančiomis iki 4 m aukščio, užžėlusi prerija. Čia gausu ir medžių. Taip pat gyvena įvairūs gyvūnai: aligatoriai ir krokodilai, panteros, juodieji lokiai, upinės ūdros, elniai.

Evergleidsą sudaro sekli, maždaug 160 km ilgio ir 97 km pločio iš Okečobio ežero ištekanti upė, visa nusėta nedidelių aukštumėlių. Ant aukštumėlių gausu medžių: visžalių Virdžinijos ąžuolų, raudonmedžių, slyvinių paliepsnių, aliejinių kopūstpalmių, meksikinių levandų. 

Dalis milžiniškos Evergleidso teritorijos buvo nusausinta ir joje auginamos cukranendrės. Šiaurinę išlikusių šlapumų dalį sudaro sekliu vandeniu užlieta prerija su iškilusiomis aukštumėlėmis. Pietuose gėlas vanduo maišosi su sūriu jūros vandeniu, todėl susidarė druskožemio lygumos, supamos užpelkėjusių mangrovinių miškų.

Evergleidsas − vienas didžiausių pasaulio paukščių draustinių. 1905 m. buvo išleistas įstatymas, saugantis nemedžiojamus paukščius šiame regione. Šiandien čia gyvena ar reguliariai lankosi daugiau kaip 350 paukščių rūšių.

Iki XIX a. pradžios Evergleidsas buvo neišžvalgytas. Pelkių tankynėje gyvenę indėnai statydavosi nendrinius būstus ant polių. Jie vertėsi medžiokle ir rinkimu, be to, salelėse veisė sodus. Apie 1817 m. kolonistams iš Europos ėmus skverbtis į šį kraštą, prasidėjo seminolų karai. 1835 m. JAV vyriausybė pamėgino perkelti seminolus į Oklahomą, todėl kilo *Antrasis seminolų karas*. Vedami legendinio vado Osceolos, indėnai kovėsi partizaniniame kare gūdžiose pelkėse. Tačiau 1837 m. Osceola buvo apgaule suimtas. Jis mirė po metų ir pasipriešinimas pamažu užgeso.

Nuo 1947 m. dalis Evergleidso teritorijos (apie 6104 km²) buvo paskelbta nacionaliniu parku.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Evergleidsas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Evergleidsas (anglų k.)
* Evergleidso istorija Archyvuota kopija 2008-08-21 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
|  |
| --- |
| Jekaterina Riabova  *Екатерина Рябова* |
|  
Jekaterina Riabova 2011 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Jekaterina Dmitrijevna Riabova |
| Dar žinoma | Katia Riabova |
| Gimė | 1997 m. rugpjūčio 4 d. (25 metai)  Ščiolkovas, Rusijos vėliava Rusija |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 2007–dabar |

**Jekaterina Dmitrijevna Riabova** (rus. *Екатерина Дмитриевна Рябова*; g. 1997 m. rugpjūčio 4 d. Ščiolkove) – Rusijos dainininkė.

2009 m. atstovavo Rusijai 2009 m. vaikų „Eurovizijos" konkurse Kijeve. Su daina „Malenkij princ" atlikėja iš 13 dalyvių užėmė antrąją vietą, surinkusi 116 taškų ir nuo nugalėtojo Ralf Mackenbach iš Nyderlandų atsiliko tik 5-iais taškais. 2011 metais po pergalės *Natsionalnij Otbor 2011* atrankoje, dar kartą išrinkta atstovauti Rusijai vaikų „Eurovizijoje". Konkurse Jekaterina atliko dainą „Kak Romeo i Dzhulyetta". Iš kitų šalių gavusi 99 taškus (10 taškų gavo iš Lietuvos), dainininkė užėmė ketvirtą vietą.

Jekaterina yra pirmoji dainininkė, du kartus dalyvavusi vaikų Eurovizijos konkurse.

Nuorodos
--------

* Neoficialus atlikėjos tinklalapis **(**rus.**)**

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Michailas Puntovas  *„Spit angel"*** |  **Rusijos atstovė vaikų Eurovizijoje**2009 | Po to:**Saša Lazinas ir Liza Drozd  *„Boy and Girl"*** |
| Prieš tai:**Saša Lazinas ir Liza Drozd  *„Boy and Girl"*** |  **Rusijos atstovė vaikų Eurovizijoje**2011 | Po to:**Lerika  *„Sensatsiya"*** |
| Jeiskas*Ейск* |
| --- |
|        |
| *Sverdlovo bulvaras Jeiske* |
|  |
| 

JeiskasJeiskas

46°42′00″ š. pl. 38°16′00″ r. ilg.﻿ / ﻿46.70000°š. pl. 38.26667°r. ilg.﻿ / 46.70000; 38.26667﻿ (Jeiskas)Koordinatės: 46°42′00″ š. pl. 38°16′00″ r. ilg.﻿ / ﻿46.70000°š. pl. 38.26667°r. ilg.﻿ / 46.70000; 38.26667﻿ (Jeiskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Krasnodaro kraštas Krasnodaro kraštas |
| **Rajonas** | Jeisko rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1848 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 83 053  |
| **Plotas** | 144 km² |
| **Tankumas** (2019) | 577 žm./km² |
| **Altitudė** | 10 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Jeiskas |

**Jeiskas** (rus. *Ейск*) – miestas Rusijoje, Krasnodaro krašte, jūrų uostas prie Azovo jūros (Taganrogo įlankos ir Jejos limano); rajono centras. Į miestą veda Rostovo prie Dono–Krasnodaro geležinkelio atšaka. Yra regioninės reikšmės oro uostas. Vystoma poligrafinių mašinų, staklių gamyba, statybinių medžiagų, baldų, siuvimo, avalynės, maisto pramonė, laivų remontas. Jeiskas yra pajūrio klimato, balneologijos ir purvo terapijos kurortas. Prie miesto driekiasi smėlingi paplūdimiai, už 40 km į pietus yra Chanskojės ežeras su sanatorijomis. Plėtojamas vėjo burlenčių sportas. Mieste veikia aukštoji karinių oro pajėgų mokykla, istorijos ir kraštotyros, dailės muziejai, okeanariumas. Yra XIX a. architektūros paminklų, gausu parkų, skulptūrų.

Istorija
--------

1777–1778 m. dabartinio Jeisko vietoje Krymo totoriai pastatė Chano tvirtovę. 1848 m. pastatytas jūrų uostas ir įkurtas Jeisko miestas. Per Krymo karą miestą nuniokojo anglų laivynas. XX a. pr. miestas tapo svarbiu prekybiniu centru, atvestas geležinkelis, ėmė kurtis sanatorijos. 1942 m. subombarduotas vokiečių. Tarybiniais metais Jeiske buvo surinkinėjami atrakcionai, veikė sanatorija, buvo karinis miestelis.

Jeisko uostas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 146
2. ↑  *Jeisk*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
Jegoras Žesko 2012 m.
**Jegoras Žesko** (blrs. *Ягор Жешко*, rus. *Егор Жешко*, g. 1999 m. gruodžio 24 d. Minske) – Baltarusijos dainininkas. Dalyvavo 2012 m. vaikų „Eurovizijos" dainų konkurse, su daina „A more-more" užėmęs 9-ą vietą. 2011 m. Baltarusijos nacionalinėje atrankoje į vaikų „Euroviziją" liko antras.

Atlikėjas yra tarptautinių konkursų „Triksi" (Bulgarija), „Baltarusijos perlas", „Naujoji banga. Vaikai" ir kt. dalyvis.

Domisi kompiuteriais, žaidžia šachmatais ir šaškėmis, groja fortepijonu ir skaito knygas.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2011: *Solnechniy Ostrov*
* 2012: *Krik v Zefir*
* 2012: *A more-more*

Taip pat skaitykite
-------------------

* Baltarusija vaikų „Eurovizijos" dainų konkurse
* 2012 m. vaikų „Eurovizijos" dainų konkursas

Nuorodos
--------

* *A more-more* (Vaikų Eurovizija 2012)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Lidija Zablockaja  *„Angely dobra"*** |  **Baltarusijos atstovas vaikų Eurovizijoje**2012 | Po to:**Ilja Volkovas  *„Poj so mnoj"*** |
| Jegorlykas |
| --- |
| Jegorlykas prie Novotroickojos Jegorlykas prie Novotroickojos |
| **Ilgis** | 448 km |
| **Baseino plotas** | 15 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 38,2 m³/s |
| **Ištakos** | Stavropolio aukštuma |
| **Žiotys** | Vakarų Manyčius |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija |

**Jegorlykas** (rus. *Егорлык*) – upė Rusijoje, Stavropolio krašte ir Rostovo srityje; Vakarų Manyčiaus kairysis intakas. Prasideda Stavropolio aukštumoje į pietryčius nuo Stavropolio. Teka daugiausia šiaurės kryptimi, žemupyje trumpame ruože sudaro sieną su Kalmukija. Įteka į Vakarų Manyčiaus Proletarsko tvenkinį.

Aukštupyje, ties Sengilejevsku Jegorlyką kerta užtvanka, dalis vandens nuteka į Sengilejevsko ežerą. Žemupyje įrengta Novotroicko hidroelektrinė ir tvenkinys. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Nevinomysko kanalu iš Kubanės dalis vandens perduodama Jegorlykui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 146
*Kitos reikšmės – Kiemas (reikšmės).*
Valstiečių kiemas. XIX a. Vasilijaus Timo paveikslas
Dzūkų sodybos kiemas. Zervynos
**Kiemas** – aikštelė sodyboje, pilyje arba rūmuose, aplink kurią išstatomi pastatai. Paprastai kiemas būna netaisyklingo stačiakampio plano. Pagal savo paskirtį gali būti keletas kiemų: reprezentacinis (švarusis, gerasis) kiemas tvarkingesnis, apsodintas augalais, gali būti papuoštas baseinais, fontanais, statulomis, alpinariumais, arkadomis, galerijomis, jo danga grįsta akmenimis, apsėta žole, su įrengtais takais; ūkinis kiemas skirtas buitinėms reikmėms, ten gali būti laikomi gyvuliai, ūkio padargai, atliekami ūkio darbai; vidinis, uždaras kiemas, aptvertas tvora, gyvatvore, skirtas poilsiui.

XVIII a.–XIX a. pr. Lietuvos valstiečių sodybose būdavo 1–3 įvairios paskirties, ploto kiemai. Prie gerojo kiemo (atšlaimo) stovėdavo gyvenamasis namas, svirnas, gėlių darželis, vaismedžių sodas, prie ūkinio kiemo – tvartas, kiaulidė, dažnai kūdra, prie kluonienos arba žardienos – kluonas, daržinė, žardas. Pastarasis kiemas naudotas javų, linų apdirbimui, čia buvo įrengiami bandodaržiai veršeliams, kumeliukams ganytis. Kiemai vieni nuo kitų būdavo atskirti tvoromis, varteliais, lipynėmis, medžių ar krūmų guotais. Aukštaitijoje, ypač gatviniuose rėžiniuose kaimuose, kiemai būdavo nedideli, vienas šalia kito, o Žemaitijoje kiemus skirdavo nemaži atstumai (tarp gerojo ir ūkinio 10–20 m, tarp ūkinio ir kluonienos 25–60 m).

Kaimo tipo gyvenvietėse gerasis kiemas su gėlynu dažniausiai būna tarp gyvenamojo namo ir gatvės (atviras), ūkinis – tarp gyvenamojo namo ir ūkinių pastatų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kiemas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
Opcionas (rekonstrukcija)
**Opcionas** (lot. *optio*, dgs. *optiones*; iš lot. *optāre* 'išsirinkti') – karinis laipsnis ir pareigos Senovės Romos kariuomenėje. Opcionai buvo centurionų pasirinkti (pagal tai ir jų pavadinimas) padėjėjai, maždaug atitinka dabartinius leitenantus ar vorentus. Jie paprastai būdavo centurijos vado pavaduotojai, nors galėdavo atlikti ir kitas pareigas. Opcionai vyriausieji centurionų pavaduotojai dar būdavo vadinami **subcenturionais**.

Opcionai vėlyvosios Romos kariuomenėje buvo svarbūs, kadangi centurionai dažnai žūdavo, nes mūšio metu jų vieta būdavo centurijos priekyje, tad jie tapdavo pirmaisiais taikiniais. Opcionai būdavo rikiuotės užnugaryje, kad palaikytų drausmę ir tvarką. Jie prižiūrėdavo, kad centurionų įsakymai būtų vykdomi.

Opcionai gaudavo dvigubą legionieriaus algą (buvo duplikarijai). Centurionui žuvus, palikus kariuomenę ar perėjus į kitas pareigas opcionai būdavo pirmieji kandidatai į centuriono vietą.

Opcionų rūšys
-------------

Opcionų pareigybės buvo:

* *Optio ad carcerem* – opcionas, padedantis kariniame kalėjime ar legiono stovykloje
* *Optio ad spem ordinis* ar *optio candidatus* – ruošiamas tapti centurionu
* *Optio carceris* – legionierius, prižiūrintis kalėjimo celes
* *Optio centuriae*, *optio centurionis* – centurijos vado pavaduotojas, kovos rikiuotėje prižiūrėdavo galines gretas. Nešiodavo medinę lazdą su rutuliu viršuje *hastilę* (lot. *hastile*).
* *Optio custodiarum* – prižiūrėdavo sargybinių postus.
* *Optio draconarius* – drakonarijus, vėlyvojoje Romoje vyriausias signiferis.
* *Optio equitum* – opcionas legiono ar pretorionų kavalerijoje
* *Optio fabricae* – už dirbtuves atsakingas opcionas
* *Optio navaliorum* – už valtis atsakingas opcionas
* *Optio praetorii* – prie štabo priskirtas opcionas
* *Optio principalis* – opcionas, turėjęs prižiūrėti kitus. Šią teisę turėjo ne visi opcionai. Atsirado II a.
* *Optio signiferorum* – vyriausias iš signiferių.
* *Optio speculatorum* – elitinių raitųjų asmens sargybinių opcionas
* *Optio spei* – ruošiamas tapti centurionu
* *Optio statorum* – karo policijos opcionas
* *Optio tribuni* – karo tribūno padėjėjas
* *Optio tubicinum* – vyriausias trimitininkas
* *Optio valetudinarii* – už ligoninę atsakingas opcionas

Uniforma
--------

Skirtingai negu centurionai, opcionai neturėjo ypatingos uniformos. Vienintelis skirtumas galėjo būti arklio ašutų ar plunksnų pliumažas abipus šalmo.

Opcionai vilkėdavo tokius pat šarvus kaip ir paprasti legionieriai – plokštelinius (*lorica segmentata*) ar grandinius (*lorica hamata*). Gladijų nešiodavo dešiniame šone, o ne kairiame, kaip centurionai.

Rikiuotės opcionai (*optio centurionis*) nešiodavo lazdą hastilę. Dalis opcionų nešiodavosi vaškines lenteles su įsakymais tai dienai.

Nuorodos
--------

1. ↑  Smith, Dictionary of Greek and Roman Antiquities > page 506[neveikianti nuoroda]
| Migliniškių pilkapynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Migliniškių pilkapynasMigliniškių pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°38′35″š. pl. 24°28′24″r. ilg.﻿ / ﻿54.6430488°š. pl. 24.4732475°r. ilg.﻿ / 54.6430488; 24.4732475Koordinatės: 54°38′35″š. pl. 24°28′24″r. ilg.﻿ / ﻿54.6430488°š. pl. 24.4732475°r. ilg.﻿ / 54.6430488; 24.4732475 |

 |
| Vieta | Trakų rajonas |
| Seniūnija | Beižionių seniūnija |
| Aukštis | 0,3–1,5 m |
| Plotas | m |
| Naudotas | IV a. – V a. VII a. – VIII a. |
| Tirtas | 1978–1981 m. |
| Registro Nr. | A1167P, A1168P |

**Migliniškių pilkapynas**, *Eitulionių pilkapynas* – pilkapynas Trakų rajono savivaldybės teritorijoje, prie Migliniškių ir Eitulionių kaimų (Elektrėnų savivaldybės Beižionių seniūnija).

Tyrimai
-------

Pilkapyne yra dvi pilkapių grupės su 28 pilkapiais. Pirmasis pilkapynas yra 1 km į pietryčius nuo Švenčiaus ežero ir tiek pat į pietus nuo Eitulionių kaimo kapinių, 0,35 km į vakarus nuo Asono (Liaukiškių) ežero ir 0,25 km į pietus nuo antrojo pilkapyno. Antrasis pilkapynas yra 0,9 km į pietryčius nuo Švenčiaus ežero, 0,4 km į šiaurės vakarus nuo Asono (Liaukiškių) ežero. 1978–1981 m. pilkapyną tyrė Trakų istorijos muziejus (vadovas Algimantas Bliujus). Rasti IV a. – V a. sudegintų mirusiųjų ir VII a. – VIII a. nedegintų mirusiųjų kapai, vienas – simbolinis (rastos tik įkapės), vienas – grupinis (palaidoti 3 mirusieji). Pilkapių sampilai 3–12 m skersmens, 0,3–1,5 m aukščio, supilti iš žemės ir apdėti akmenimis. Kapai apardyti plėšikų. 

Nedegintų mirusiųjų įkapės: kario apranga (geležiniai ietigaliai, pentinai), darbo įrankiai (peiliai), žalvariniai papuošalai (žiedai, sagtys), balto akmens karoliai. Išskirtinas sudegintos didikės kapas su papuošalais (antsmilkiniai, antkaklė, segės, apyrankės, spurgeliai), iš jų minėtina žalvarinė raudonu emaliu puošta pasaginė segė. Tarp pilkapių rasta I tūkstantmečio pradžios gyvenvietės liekanų, šios kultūriniame sluoksnyje – lipdytinės brūkšniuotu ir lygiu paviršiumi keramikos dirbinių, degėsių, geležinis pentinis siauraašmenis kirvis. Radinius saugo Trakų istorijos muziejus. Manoma, pilkapiai priklausė jotvingių gentims.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algimantas Bliujus. *Migliniškių pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 70 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pasaulio žemėlapis pagal migracijos indeksą (2008 m. duomenys). Legenda:   

██ teigiamas

██ neigiamas

██ Nulinis

██ nėra duomenų

Detalesnė informacija straipsnyje *šalys pagal migracijos indeksą*.
**Migracijos indeksas** yra skirtumas tarp teritorijos imigrantų ir emigrantų tam tikroje teritorijoje. Dažniausiai šis rodiklis yra skaičiuojamas vienam tūkstančiui gyventojų ir vienerių metų periodui. Teigiama migracijos indekso reikšmė reiškia, kad atvykusių į teritoriją žmonių skaičius yra didesnis už išvykusių žmonių skaičių, o neigiama reikšmė – kad išvykusių buvo daugiau negu atvykusių.

Apskaičiavimo pavyzdys
----------------------

Tarkime, kad 2000 m. sausio 1 d. šalyje A gyveno 10 000 gyventojų. Per kitus metus (iki 2001 m. sausio 1 d.) 100 žmonių į šalį A imigravo ir 300 žmonių iš jos emigravo. Be to, per tą patį laikotarpį šalyje gimė 200 kūdikių ir 100 žmonių mirė. Taigi, 2001 m. sausio 1 d. šalies A populiacija yra 

{\displaystyle 10000+100-300+200-100=9900\,}

Galime samprotauti, kad 2000 m. liepos 1 d. (per laikotarpio vidurį) šalyje gyveno maždaug 9950 žmonių. Skirtumas tarp imigracijos ir emigracijos yra -200. Šį skirtumą daliname iš gyventojų skaičiaus per laikotarpio vidurį:
{\displaystyle -200\div 9950\approx -0,0201}

Gautas skaičius nurodo migracijos indeksą vienam gyventojui. Kadangi dažniausiai migracijos indeksas skaičiuojamas tūkstančiui gyventojų, gautą skaičių dauginame iš tūkstančio:

{\displaystyle -0,0201\times 1,000=-20,1}

Gauta reikšmė ir yra šalies A migracijos indeksas 2000-2001 m. laikotarpiui.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Šalys pagal migracijos indeksą
*Apie siaurą sraunią Freizerio upės protaką Freizerio kanjone – **Pragaro vartai**.*
Krateris – Pragaro vartai.
**Pragaro vartai** (turk. *Derweze* – „vartai") – nuolat degantis dujų krateris, kuris yra 90 km į šiaurę nuo Jerbento gyvenvietės (Turkmėnija), ties Darvaza. Krateris yra Karakumų dykumoje.

Krateris yra 60 m skersmens ir apie 20 m gylio.

Istorija
--------

1971 m. tarybiniai mokslininkai atrado požemines dujų sankaupas. Darant bandomąjį gręžinį visa gręžimo įranga nugarmėjo į atsiradusią ertmę. Žmonės nenukentėjo. Sklindant nuodingoms dujoms, siekiant apsaugoti aplink gyvenančius žmones ir gyvulius, nuspręsta dujas padegti. Tikėtasi, kad jos sudegs per kelias dienas, bet liepsna plaikstosi jau 40 metų. Vietiniai gyventojai šią vietą praminė pragaro vartais.

2004 m. šalia esanti gyvenvietė Dervaza iškeldinta.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pragaro vartai (krateris)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Prisiminimai apie įvykį Archyvuota kopija 2015-09-24 iš Wayback Machine projekto.