recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Ipakarajus*Ypacaraí* |
| --- |
| *Įvažiavimas į miestą* |
|  |
| 

IpakarajusIpakarajus

25°24′0″ p. pl. 57°17′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.40000°š. pl. 57.28333°r. ilg.﻿ / 25.40000; 57.28333﻿ (Ipakarajus (miestas))Koordinatės: 25°24′0″ p. pl. 57°17′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.40000°š. pl. 57.28333°r. ilg.﻿ / 25.40000; 57.28333﻿ (Ipakarajus (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Paragvajaus vėliava Paragvajus |
| **Departamentas** | Centrinis departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 9 098  |
| **Altitudė** | 70 m |

**Ipakarajus** (isp. *Ypacaraí*, gvar. *Ypakarai*) – miestas Paragvajuje, Centriniame departamente, 37 km į rytus nuo Asunsjono centro. Įsikūręs tuoj į pietus nuo Ipakarajaus ežero ir link jo tekančių upelių (*Pirayú, Paso Puente, Estrella, Jukury*). Pro miestą eina nacionalinis plentas *Ruta 2*, taip pat keliai į Aregvą ir Paragvari.

Verčiamasi medvilnės auginimu, amatais, tekstilės, medžio, odos dirbinių gamyba, aliejaus pramone, gitarų gamyba.

Yra Šv. Kristaus Širdies bažnyčia, muziejus, kultūros namai su miesto įkūrėjų mauzoliejumi, „Bicentenario Nacional" stadionas. Ipakarajaus ežeras – svarbi turistinė šalies vieta. Vyksta kasmetinis Ipakarajaus ežero folkloro festivalis.

Istorija
--------

Gyvenvietė žinoma nuo XVII a. Oficialiai įkurta 1887 m.

Kultūros namai

Šaltiniai
---------

Reportaje al País. Tomo 2. Año 2001.
Koordinatės: 54°48′04″š. pl. 25°30′58″r. ilg.﻿ / ﻿54.800992°š. pl. 25.516169°r. ilg.﻿ / 54.800992; 25.516169

|  |
| --- |
| **Vilniaus rajono  Bezdonių „Saulėtekio" pagrindinė mokykla** |
| Vilniaus rajono  Bezdonių „Saulėtekio" pagrindinė mokykla herbasVilniaus rajono  Bezdonių „Saulėtekio" pagrindinė mokykla herbas |
| Vilniaus rajono  Bezdonių „Saulėtekio" pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Geležinkelio g. 40, Bezdonys |
| **Direktorius(-ė)** | Algimantas Baranauskas |
| **Mokinių skaičius** | 72 |
| **Įkūrimo data** | 1937 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 22 |

**Vilniaus rajono Bezdonių „Saulėtekio" pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniaus raj. Bezdonyse, Geležinkelio g. 40, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 291317980. Steigėjas Vilniaus rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1937 m. Bezdonyse Juzefo Pilsudskio fondo lėšomis pastatytas šiandieninės mokyklos medinis pastatas ir įkurta pradinė mokykla. Tai buvo 100–oji lenkiška mokykla iš projekto „100–tas lenkiškų mokyklų Vilniaus krašte". 1939 m. Lietuvai atgavus Vilniaus kraštą, šioje mokykloje vaikus ir suaugusius pradėta mokyti lietuvių kalbos.

Po antrojo pasaulinio karo Bezdonyse veikė mokykla, kurioje buvo mokoma lenkų ir rusų kalbomis. Septintame dešimtmetyje vietos lietuvių iniciatyva mišrioje mokykloje buvo įsteigtos lietuviškos klasės. 1990 m. kovo 11 d. Lietuvai paskelbus valstybės atkūrimą, susidarė sąlygos steigti savarankišką mokyklą dėstomąja lietuvių kalba. 1992 m. sausio 1 d. senose pradinės mokyklos patalpose įsikūrė nuo mišrios mokyklos atsiskyrusi „Saulėtekio" pagrindinė mokykla. Joje tada mokėsi 36 moksleiviai. 1997 m. tėvų pageidavimu Vilniaus apskrities viršininko administracija įsteigė Bezdonių vidurinės mokyklos klases (veikė iki 2015 m. rugsėjo mėn.).. 

Mokykla turi savo himną, ženklą, vėliavą, kurios pagaminimą finansavo JAV gyvenanti Eugenija Bulotienė.

Direktoriai
-----------

* Algimantas Baranauskas.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
| Lankis |
| --- |
|  Prie santakos su Nerimi, priešais salelę su nenaudojama tilto atrama |
| **Ilgis** | 7,5 km |
| **Baseino plotas** | 11,6 km² |
| **Ištakos** | Rukla |
| **Žiotys** | Neris |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Lankis** – Neries kairysis intakas, nedidelis 7,5 km ilgio upelis Jonavos rajone, į pietryčius nuo Jonavos, įtekantis 40,1 km atstumu nuo Neries žiočių. Upelio baseino plotas – 11,6 km². Hidrologinis kodas LR upių klasifikatoriuje – 12011040.

Upelis išteka pro 3 angų pralaidą po aplinkkeliu
Lankis prasideda Ruklos kaime, Gaižiūnų miškuose, į vakarus nuo Ruklos miestelio. Aukštupyje teka į šiaurės vakarų pusę (Jonavos link) natūralia vaga miškinga vietove. Kirtęs „Achemos" geležinkelio atšaką, Lankis nukreipiamas į geležinkelio pakelės griovį. Į Nerį įteka šalia Jonavos geležinkelio tilto, nuo „Achemos" pusės pratekėjęs miesto aplinkkelį. Po plentu vaga nukreipta per trijų angų pralaidą, priešais upės salelę su vieniša tilto atrama. 

Gyvenvietės prie upelio: Rukla, Kamšalai, Jonalaukis.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Neries intakai
* Lankis žemėlapyje *Gamtos kataloge*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kunaras |
| --- |
| Kunaras Afganistane Kunaras Afganistane |
| **Ilgis** | 480 km |
| **Baseino plotas** | 26 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 700 m³/s |
| **Ištakos** | Hindukušas |
| **Žiotys** | Kabulas |
| **Šalys** | Pakistanas, Afganistanas |
|  |
|  **Vikiteka** | Kunaras |

**Kunaras** (pušt. کونړ = *Kūnaṛ*) – upė Pakistane ir Afganistane; Kabulo kairysis intakas (Indo baseinas). Prasideda pačioje Pakistano šiaurėje (Čitralio rajone), Hindukušo kalnuose. Aukštupyje teka į pietvakarius kalnų slėniais Pakistane, kur vadinama ***Jarkhunu, Mastužu, Čitraliu***. Patekusi į Afganistaną jau vadinama Kunaru ir teka Kunaro slėniu Kunaro ir Nangarharo provincijomis. Įteka į Kabulą į rytus nuo Džalalabado.

Svarbiausias intakas – Pečas (dešinysis).

Prie Kunaro yra Mastužo, Čitralio (Pakistanas), Asadabado (Afganistanas) miestai.

Iki XIX a. upė dar buvo žinoma kaip ***Kama***. Ja ir jos slėniu ėjo svarbus prekybinis kelias tarp Indijos ir Pamyro.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Heracleum sphondylium** |
| --- |
| Lankinis barštisLankinis barštis (*Heracleum sphondylium*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Salieriniai  *( Apiaceae)* |
| Gentis: | Barštis  *( Heracleum)* |
| Rūšis: | Lankinis barštis  *( Heracleum sphondylium)* |

 |

**Lankinis barštis** (*Heracleum sphondylium*) – viena iš Lietuvoje augančių barščių rūšių. 

Lietuvoje naudojamas kaip silosinis augalas gyvulių pašarui gaminti. Užauga nuo 60 iki 120 cm. Stiebas - tuščiaviduris, išvagotas briaunomis. Lapai - skiltėti, apaugę šiurkščiais plaukeliais. Žiedynas – skėtis. Augalo skėčiai dideli plokšti, šiek tiek suapvalėję, gelsvai balti arba žalsvai geltoni, dažnai su šviesiai rožinės spalvos atspalviais. 

Lankiniai barščiai auga visur: pievose, ganyklose, palaukėse, šlaituose, pamiškėse ir pakrantėse, retuose lapuočių, mišriuose ir užliejamuose miškuose. Pievose ir lankose augantys barščiai išsiskiria savo didumu. 

Tuščiaviduriai stiebai, skleidžiantys morkos kvapą, smulkiai supjaustomi ir kartu su jaunais lapeliais ir ūgliais naudojami kulinarijoje.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lankinis barštis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Kundalinė** (skr. कुण्डलिनी = IAST: *kuṇḍalinī*) – tantrinio hinduizmo dvasinėse praktikose ji laikoma pirmaprade, perkeičiančia aukščiausiosios sąmonės (čit šaktės) pasąmonine galia. Kundalinė vaizduojama kaip gyvatė, aštuoniais ar trimis su puse žiedo apsivijusi svajambhu (savaime esančiąją) lingą, kuri yra subtiliojo kūno (sūkšmašaryra) centrinio latako (sušumna nadė) apatinėje mūladhara čakroje, siejama su anatomine kryžmens vieta.

Teigiama, kad Kundalinė paprastai snūduriuoja, bet ją pažadinus tam tikromis praktikomis (pranajama, asanomis, mudromis, mantrų kartojimu), ida ir pingala nadėmis (kairiuoju ir dešiniuoju lataku) tekanti prana nukreipiama į vidurinį lataką. Kylant Kundalinės galiai, persmelkiamos ir kitos, aukščiau esančios čakros, kol galiausiai pasiekiama tūkstantlapio lotoso (sahasrarapadma) čakra, esanti momenyje. Išsiskleidusi Kundalinė per visą kūną susijungia bei susivienija su Šiva. Šio susijungimo metu kūnas transcenduoja vyriškąjį ir moteriškąjį dvilypumą ir esti užliejamas amritos.

Pagrindiniai kundalinei skirti tekstai yra „Devybhagavatapurana", „Hathajogapradypika", „Gorakšasamhita".

Išnašos
-------

1. ↑  Kazimieras Seibutis. *Kundalinė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
| Kundinamarka*Cundinamarca* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Kundinamarkos departamento vėliava | Kundinamarkos departamento herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kolumbijos vėliava Kolumbija |
| **Administracinis centras** | Bogota |
| **Savivaldybės** | 116 |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 3 243 000 |
| **Plotas** | 23 960 km² |
| **Tankumas** (2020) | 135 žm./km² |

**Kundinamarka** (isp. *Cundinamarca*) – departamentas Kolumbijos centrinėje dalyje. Administracinis centras – Bogota (į departamento sudėtį neįeina).

Geografija
----------

Departamentas išsidėstęs Rytinėje Kordiljeroje, išraižytoje upių slėnių. Bogotos savanos plynaukštėje įsikūręs Bogotos miestas. Rytuose leidžiasi į Amazonės žemumą, vakaruose – į Magdalenos slėnį. Svarbiausios upės: Magdalena, Bogota.

Ekonomika
---------

Departamente išvystyta gavybos pramonė. Išgaunamos akmens anglys, druska, geležis, smaragdai, švinas, marmuras, varis ir kt. Žemdirbystė: kava, kukurūzai, cukranendrės, juka, bulvės, kviečiai, rugiai, ryžiai, medvilnė, vaisiai. Pieno pramonė. Svarbus ekonominis ir pramoninis šalies centras. Metalurgijos, farmacijos, tekstilės, maisto pramonė. Gėlininkystė.

Etninė sudėtis
--------------

* Metisai ir baltieji – 96,29 %
* Indėnai – 0,34 %
* Juodaodžiai – 3,37 %

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2013-07-25 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑  COLOMBIA, *citypopulation.de*

Bogotos plynaukštė
Sipakira

|  |  |
| --- | --- |
|  **Kolumbijos departamentai** | Flag of Colombia |
| Amazonė | Antiokija | Arauka | Atlantikas | Bojaka | Bolivaras | Čoko | Gvachira | Gvainija | Gvavjarė | Kaldas | Kaketa | Kasanarė | Kauka | Kindijus | Kordoba | Kundinamarka | Magdalena | Meta | Narinjas | Putumajas | Risaralda | San Andresas ir Providensija | Santanderas | Sesaras | Sukrė | Šiaurės Santanderas | Tolima | Huila | Valje del Kauka | Vaupesas | Vičada |
| **Deschampsia flexuosa** |
| --- |
| Lanksčioji šluotsmilgė (Deschampsia flexuosa)Lanksčioji šluotsmilgė (*Deschampsia flexuosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Šluotsmilgė  *( Deschampsia)* |
| Rūšis: | Lanksčioji šluotsmilgė  *( Deschampsia flexuosa)* |

 |
| Mokslinis pavadinimas |
| ***Deschampsia flexuosa***(L.) Trin. |

**Lanksčioji šluotsmilgė** (*Deschampsia flexuosa*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos šluotsmilgių (*Deschampsia*) genties augalas. Savaime paplitęs Europoje, Azijoje, Šiaurės Afrikoje, Šiaurės Amerikoje. Natūralizuota Pietų Amerikoje, Naujojoje Zelandijoje. Paplitusi vakariniuose Lietuvos rajonuose, ypač Pajūrio žemumoje ir Kuršių nerijoje, kitur reta ar visai neauga.

Ekologija
---------

A – Lanksčioji šluotsmilgė, B – Kupstinė šluotsmilgė
Auga sausuose, šviesiuose miškuose, dažniausiai pušynuose, taip pat kirtimuose, viržynuose, tyruliuose, nusausintuose durpynuose, kopų smėlyje, rūgščiuose (pH = 5,6-4,0), nederlinguose dirvožemiuose.

Gilios šaknys stelbia miško kultūras.

Biologija
---------

Tai daugiametis, 30-70 cm aukščio žolinis augalas, sudarantis retus kerus. Turi trumpus šakniastiebius. Šaknys gali siekti 1 m gylį. Stiebas status, plonas. Lapai siauri, 0,3-1 mm pločio, tamsiai žali, šiurkščiomis viršūnėmis, išilgai susisukę. Liežuvėlis iki 3 mm ilgio, standus, iškirpta viršūne.

Rusvai violetinės, blizgančios, 2-6 mm ilgio varputės po vieną išaugusios šluotelės šakelių galuose. Pats žiedynas netankus, iki 15 cm ilgio ir 10 cm pločio, glaustas, tik augalui žydint plonos, vingiuotai išsilanksčiusios jo šakelės atsilenkia didesniu kampu, žiedynas pasidaro permatomas, ir šluotsmilgės sąžalynas būna panašus į lengvą rūką žemės paviršiuje. Apatinis žiedažvynis su akuotu.

Žydi birželio–liepos mėnesiais. Vaisius – grūdas. Sėklos išlieka gyvybingos vienerius metus. Dauginasi sėklomis ir vegetatyviškai šakniastiebiais.

Augalo chromosomų rinkinys diploidinis, 2n = 14,28.

Naudojimas
----------

Pašarinė šios žolės vertė menka, tačiau ji aptinkama ten, kur kitos žolės visai neauga. Sausa žolė tinka čiužiniams kimšti. Galima naudoti dekoratyvinėje sodininkystėje.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lanksčioji šluotsmilgė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Lanksčiosios šluotsmilgės mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per Theplantlist.org Archyvuota kopija 2019-05-11 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
* Lanksčiosios šluotsmilgės porūšiai, varietetai ir formos per tropicos.org (anglų k.)
* Deschampsia flexuosa – Wilde planten in Nederland en België Archyvuota kopija 2016-04-23 iš Wayback Machine projekto. (vokiečių k.)

Literatūra
----------

* Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 328 p.
Koordinatės: 55°28′53″š. pl. 21°21′36″r. ilg.﻿ / ﻿55.481254°š. pl. 21.35996°r. ilg.﻿ / 55.481254; 21.35996
**Lankupių šliuzas** – šliuzas, įrengtas Vilhelmo kanalo pradžioje, Lankupiuose, kur Vilhelmo kanalas jungiasi su Minija. Pastatytas 1863 m. pradėjus kasti kanalą. Tai vienintelis Lietuvos teritorijoje esantis šliuzas, paskelbtas technikos paminklu. Kaip Karaliaus Vilhelmo kanalo statinių komplekso dalis, įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.

Šliuzo kameros ilgis – 157 m, plotis – 25 m, grimzlė – 1,25 metro, abiejuose galuose – 11 m pločio varstomieji vartai. Kameros ilgis didesnis, nei įprasta, nes šliuzu buvo plukdomi sieliai. Šalia šliuzo – vandens pokyčius žymintis matuoklis, raudonų plytų Lankupių šliuzo meistro sodyba, kur gyveno laivybą reguliavęs meistras. Nurodoma, kad 1872–1885 m. Lankupių šliuzo meistru buvo Wilhelm Huwe; išlikusi Lankupių šliuzo meistro sodyba pastatyta maždaug 1909 m.

Šliuzas įrengtas, kad būtų išlyginti dideli vandens lygio skirtumai, patvinus Minijai, nes antraip potvynių vanduo būtų tekėjęs į kanalą, būtų susidariusi didelė srovė, trukdžiusi plukdyti prekes.

1960–1961 m. Lankupių šliuzas buvo atnaujintas.

Lankupių šliuzas naudojamas ir šiais laikais per Minijos pavasario ir rudens potvynius – Vilhelmo kanalo šlaitai gerokai žemesni, tad jame vandens lygis nuo įprasto gali pakilti ne daugiau nei apie pusę metro. Dėl to šliuzas uždaromas (procesas trunka apie 2 valandas).

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7  „Klaipėdos kraštas išsaugojo Lietuvoje retą technologiją". Lrytas.lt. Nuoroda tikrinta 2022-05-18. Archyvuota kopija 2022-05-18 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2 3  „Keturių vandenų krašte dėmesio šaukiasi Karaliaus Vilhelmo kanalas". Vakarų ekspresas. Nuoroda tikrinta 2022-05-18. Archyvuota kopija 2022-05-16 iš Wayback Machine projekto.
3. 1 2 3  *Karaliaus Vilhelmo kanalo statinių kompleksas* Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto.. Kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2022-05-18.
4. ↑  *Šliuzas*. Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-05-18.
5. 1 2  „Karaliaus Vilhelmo kanalas (Klaipėdos kanalas)". Vakarų ekspresas. Nuoroda tikrinta 2022-05-18. Archyvuota kopija 2022-03-02 iš Wayback Machine projekto.
| **Einius Petkus** |
| --- |
| Gimė | 1970 m. gegužės 29 d. (52 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | irkluotojas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis universitetas |
| Žinomas (-a) už | olimpietis |

**Einius Petkus** (g. 1970 m. gegužės 29 d. Vilniuje) – Lietuvos olimpietis, irkluotojas, sporto vadybininkas.

Buvo akademinio irklavimo rinktinės narys 1992 m. (Barselona, dvivietės su vairininku varžybose buvo devintas) ir 1996 m. (Atlanta, dvivietės be vairininko – dešimtas) vasaros olimpinėse žaidynėse.

SSRS sporto meistras (1989). Vilniaus internatinės sporto mokyklos auklėtinis (1988). 2003 m. baigė Vilniaus pedagoginio universiteto magistrantūrą, 2009 m. – doktorantūrą.

Irklavo pavienes dvivietę ir keturvietę su vairininku ir be vairininko, aštuonvietę valtis. Daugkartinis Lietuvos irklavimo čempionas. Baltijos šalių irklavimo čempionas: keturvietės su vairininku (1991) ir dvivietės be vairininko 500 m ir 2000 m (1998).

1989 m. SSRS čempionate irkluodamas aštuonvietę pelnė bronzos, neolimpinėje 500+2000 m rungtyje keturvietę be vairininko – sidabro medalį.

Pasaulio čempionatų dalyvis: irkluodamas dvivietę su vairininku 1993 m. Rudnicoje (Čekija) ir 1994 m. Indianapolyje (JAV) užėmė 6 vietą, dvivietę be vairininko 1995 m. Tamperėje (Suomija) – 7 vietą, 1997 m. Savojoje (Prancūzija) ir 1998 m. Kiolne (Vokietija) – 9 vietą, 2001 m. Liucernoje (Šveicarija) ir 2002 m. Sevilijoje (Ispanija) – 8 vietą.

1997 m. Pasaulio taurės varžybų 2 etapo Miunchene ir 3 etapo Liucernoje nugalėtojas, Pasaulio taurės laimėtojas.

Tarptautinių regatų Griunau (Vokietija, 1993), Liucernoje (1993, 1997), Kopenhagoje (Danija, 1995), Manheime (Vokietija, 1993, 1995), Esene (Belgija, 1995) ir Duisburge (Vokietija, 1993) 1 vietos laimėtojas.

Nuo 2005 m. dirbo Lietuvos olimpiniame sporto centre. Lietuvos irklavimo federacijos vyr. treneris (2005–2009).

Nuorodos
--------

* Einius Petkus (*sports-reference.com*) Archyvuota kopija 2012-11-13 iš Wayback Machine projekto.
* Einius Petkus (*worldrowing.com*)
* Einaras Petkus (*Lietuvos sporto enciklopedija*)
* Lietuvos irkluotojai olimpiečiai
| Ipanė*Ypané* |
| --- |
| *Ipanės bažnyčia* |
|  |
| 

IpanėIpanė

25°27′0″ p. pl. 57°31′50″ v. ilg.﻿ / ﻿25.45000°š. pl. 57.53056°r. ilg.﻿ / 25.45000; 57.53056﻿ (Ipanė (miestas))Koordinatės: 25°27′0″ p. pl. 57°31′50″ v. ilg.﻿ / ﻿25.45000°š. pl. 57.53056°r. ilg.﻿ / 25.45000; 57.53056﻿ (Ipanė (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Paragvajaus vėliava Paragvajus |
| **Departamentas** | Centrinis departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1538 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 5 924  |
| **Altitudė** | 70 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Ipanė |

**Ipanė** (isp. *Ypané*, gvar. *Ypane*) – miestas Paragvajuje, Centriniame departamente, 27 km į pietryčius nuo Asunsjono centro. Įsikūręs prie dešiniojo Paragvajaus upės kranto ir 3 jo intakų (Ipanės, Potrerito ir Itororo), tarp San Antonijo ir Guarambarės. Eina Asunsjono-Itos kelias (*Acceso Sur*).

Verčiamasi žemės ūkiu, prekyba, tekstilės pramone (gaminami hamakai, krepšiai). Yra Šv. Apaštalo Petro bažnyčia, *Acosta Ñu* karinis licėjus.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta 1538 m. gubernatoriaus Domingo Martineso de Iralos, veikė pranciškonų misija. Vėliau gyvenvietė atkurta 1862 m.

Šaltiniai
---------

Reportaje al País. Tomo 2. Año 2001.
| **Andris Ėrglislatv. *Andris Ērglis*** |
| --- |
|  |
| Andris Ėrglis ant albumo „Sirdspuksti" viršelio |
| Gimė | 1983 m. sausio 16 d. (40 metų)Aizputėje, Latvijoje |
|  |
| Veikla | latvių dainininkas ir muzikantas. |

**Andris Ērglis** (*Andris Ėrglis*, g. 1983 m. sausio 16 d. Aizputėje, Latvijoje) – latvių dainininkas ir muzikantas.

Biografija
----------

Gimė Aizputėje, bet, būdamas 15 metų, persikėlė į Liepoją. Baigė Emilio Melngailio Liepojos muzikos kolegiją, kuriame įgijo mušamųjų instrumentų specialybę. Trejus metus grojo Liepojos simfoniniame orkestre. 2001 m. kartu su Janiu Strazdu įkūrė poproko grupę „Berm", kurioje buvo iki 2006 metų. Kartu su grupe „Berm" 2003 m. užėmė I vietą festivalyje Liepājas Dzintars.

2006 m. po grupės „Berm" iširimo, kartu su Janiu Strazdu, Liepojos simfoninio orkestro muzikantu Aivaru Meijeru bei buvusiu grupių „Līvi" ir „Fomins & Kleins" gitaristu Tomasu Kleinu įkūrė grupę „Cacao". Grupėje „Cacao" Ėrglis yra ir solistas, ir būgnininkas. 2007 m. Ėrglis tapo vienu iš šešių projekto „Bonaparti.lv" narių, kuris su daina „Questa Notte" Eurovizijos dainų konkurse atstovavo Latvijai.

Vienu populiariausių latvių dainininku Andris Ėrglis tapo 2007 m. vasarą, kai užėmė II vietą tarptautiniame dainų konkurse „Naujoji banga". Po šio pasiekimo smarkiai padidėjo tiek Andrio Ėrglio, tiek grupės „Cacao" pasiekimai. Rugsėjį buvo išleistas grupės albumas „Ripoja akmens", o albumo titulinė daina tapo žymiausia grupės daina. Daina „Ripoja akmens" nugalėjo 2007 m. apklausoje Muzikālā banka ir Latvijos Muzikos lygoje, pasiekė I vietą Latvijas Spice, taip pat gavo Metų apdovanojimą kaip didžiausias 2007 m. radijo hitas.

2007 m. pabaigoje Andris Ėrglis nusprendė užsiimti solo karjera. Rudenį jis tapo televizijos LNT šou „Divas zvaigznes" II vietos laimėtoju. 2008 m. pradžioje su daina „Broken Lullaby" Ėrglis užėmė III vietą Latvijos Eurovizijos nacionalinėje atrankoje. Kovo mėn. išleistas pirmasis Andrio Ėrglio solo albumas „Sirdspuksti", po kurio balandžio 12 d. surengtas pirmasis jo solo koncertas. Albumas mažiau nei per du mėnesius pasiekė platininio statusą, kuris skiriamas pardavus 10 000 kopijų. Pirmasis albumo singlas „Pa paralēli", kurį Ėrglis atlieka su dainininke Kristina Zacharova, gegužę pasiekė I vietą „Latvijas Spice".

Vedęs, augina dukrą ir sūnų. Dirba mokytoju Aizputės muzikos mokykloje.

Diskografija
------------

* „Sirdspuksti" (2008)

Nuorodos
--------

* *MySpace* profilis
* *draugiem.lv* muzikos profilis[neveikianti nuoroda]
**Specialiosios skolinimosi teisės** arba **SDR** – piniginis vienetas, kurio vertė yra nustatyta Tarptautinio valiutos fondo (TVF). Tai negrynųjų pinigų forma kaip įrašai banko sąskaitose. Banknotai neleidžiami.

Šiuo metu 1 SDR dydis yra 1,24 Eur. Tarptautinis kodas pagal ISO 4217 – **XDR**.

Krepšelio vertės peržiūrimos kas penkeri metai.

Šią mokėjimo priemonę TVF sukūrė 1969 m. kaip priedą prie esamų valstybių narių aktyvų. Pagrindinis tikslas: įveikti Trifino paradoksą Bretton Woods pinigų sistemoje – prieštaravimą tarp tarptautinio ir nacionalinių valiutų naudojimo pobūdžio.

Atsižvelgdama į Pasaulinės ekonomikos krizės vystymąsi, 2009 m. kovo mėn. Kinija pasiūlė SDR pagrindu sukurti naują pasaulio atsargų valiutą, kuri galėtų pakeisti JAV dolerį. Planuojta išplėsti bazinės valiutos krepšelį. Ateityje tai galėtų sukurti naują pasaulinę valiutą grynųjų pinigų apyvartoje, kaip vienu metu po Ekiu atsirado Euras.

SDR palūkanų norma yra tikslinama kas savaitę. Pagrįsta trumpalaikių paskolų palūkanų normų vidurkiu SDR krepšelio pinigų rinkose.

Pagrindinių pasaulio valiutų kursai pagal SDR (skliausteliuose jų vertė SDR krepšelyje procentais suapvalinus)| Laikotarpis | Jungtinės Amerikos Valstijos USD | Vokietija DEM | Prancūzija FRF | Japonija JPY | Jungtinė Karalystė GBP |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1981–1985 | 0,540 (42%) | 0,460 (19%) | 0,740 (13%) | 34,0 (13%) | 0,0710 (13%) |
| 1986–1990 | 0,452 (42%) | 0,527 (19%) | 1 020 (12%) | 33,4 (15%) | 0,0893 (12%) |
| 1991–1995 m. | 0,572 (40%) | 0,453 (21%) | 0,800 (11%) | 31,8 (17%) | 0,0812 (11%) |
| 1996–1998 m. | 0,582 (39%) | 0,446 (21%) | 0,813 (11%) | 27,2 (18%) | 0,1050 (11%) |
| Laikotarpis | Jungtinės Amerikos Valstijos USD | Europos Sąjunga Euras | Japonija JPY | Jungtinė Karalystė GBP |
| 1999–2000 | 0,5820 (39%) | 0,2280 (21%) | 0,1239 (11%) | 27,2 (18%) | 0,1050 (11%) |
| 0,3519 (32%) |
| 2001–2005 m. | 0,5770 (44%) | 0,4260 (31%) | 21,0 (14%) | 0,0984 (11%) |
| 2006–2010 m. | 0,6320 (44%) | 0,4100 (34%) | 18,4 (11%) | 0,0903 (11%) |
| 2011–2015 m. | 0,6600 (41,9%) | 0,4230 (37,4%) | 12,1000 (9,4%) | 0,111110 (11,3%) |
| Laikotarpis | Jungtinės Amerikos Valstijos USD | Europos Sąjunga Euras | Kinijos LR CNY | Japonija JPY | Jungtinė Karalystė GBP |
| 2016–2020 m. | (41,73%) | (30.93%) | (10.92%) | (8,33%) | (8,09%) |
|

Žiūrėti dar
-----------

* Tarptautinis doleris
* Ekiu

Šaltiniai
---------

1. ↑  Special Drawing Right (SDR) March 24, 2020
2. ↑  ISO 4217 CURRENCY CODES
3. ↑  How to solve the problem of the dollar[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Oficialis USD dienos SDR palyginimas
| ***Specialistė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Specialistė |
| Kilmės šalis | Lietuva, Latvija, Prancūzija |
| Režisierius | Giedrė Beinoriūtė |
| Prodiuseris (-iai) | Jurga GluskinienėIlona Bičevska |
| Scenaristas (-ai) | Giedrė Beinoriūtė |
| Metai | 2012 |
| Žanras | dokumentika |
| Trukmė | 16 min. |
| Kalba | lietuvių k. |

„**Specialistė**" – Lietuvos, Latvijos ir Prancūzijos kino meistrų dokumentinis filmas, sukurtas 2012 m. 16 min. trukmės. „Specialistės" nacionalinė premjera įvyko 2012 m. kovo 21 d. tarptautiniame festivalyje „Kino pavasaris", trumpametražių filmų konkurse „Trumpas konkursas". 2012 m. „Sidabrinės gervės" apdovanojimuose nominuotas geriausio trumpametražio dokumentinio filmo kategorijoje. 

Režisierė Giedrė Beinoriūtė, nuo 1997 m. sukūrusi apie dešimt kino filmų, tame tarpe – „Balkono", pelniusio 2009 m. „Sidabrinę gervę", autorė, savo naujajame kūrinyje pasakoja apie Eglę – Lietuvos muzikos ir teatro akademijos garso režisūros studentę neregę, įrašinėjančią garsus pasakos radiofonizacijai, norinčią būti gera specialiste. Eglė mokosi toje pačioje akademijoje, kurioje dėsto ir pati režisierė. Šis filmas – tarptautinio dokumentinio projekto „15 Young by Young" („15 jaunų apie jaunus") dalis. Projektas vienija 15 jaunų režisierių iš buvusių 15 Sovietų Sąjungos respublikų. Kiekvienas režisierius kūrė 15 minučių dokumentinį filmą, kurio pagrindinis herojus – jaunas žmogus, gimęs kartu su Nepriklausomybės atgavimu. Projektas skiriamas Sovietų Sąjungos žlugimo 20-mečiui.
„Specialistės" siužetas neturi nieko bendro su politiniais dalykais. Tai - žvilgsnis į merginos, gimusios kartu su Nepriklausomybe, gyvenimo dieną.

Siužetas
--------

Režisierė filme atmeta bet kokius biografinius duomenis ir kitas konkretybes, susikoncetruoja ties tuo, kaip jos herojė dirba – įrašinėja pasakos garsus, kaip ji eina per miestą. Yra ir truputis jos namų aplinkos. Eglė rodoma kaip energinga, pasitikinti specialistė, įžengusi į savo viešpatiją su garso įrašymo aparatūra, žavinti savo išskirtinumu ir tvirtu charakteriu.

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jaunutė Eglė ruošiasi tapti garso režisiere ir jau dirba konkrečius darbus. Viešumoje Eglė pasirodo su juodais akiniais ir balta lazdele. Filmo pirmuosiuose kadruose – šypsodamasi. Tai svarbu. Ji tuo metu dirba – įrašinėja miško garsus. Lyg stebuklo klausytųsi. Herojei neregei filmas, net ir šitas, apie ją pačią – ne vaizdų menas, o greičiau girdimas, jaučiamas, suvokiamas reiškinys.

Kūrybinė grupė
--------------

* Kompanijos – Monoklis, Avantis Promo, ARTE France, Algeria Productions
* Režisierė, scenaristė – Giedrė Beinoriūtė
* Operatorius – Audrius Kemežys
* Montažas – Giedrė Beinoriūtė, Danielius Kokanauskis, Paul Morris
* Garso operatoriai – Algimantas A. Apanavičius, Julius Grigelionis, Sigitas Motoras, Vidmantas Blažys
* Garso režisierius – Saulius Urbanavičius
* Prodiuserės – Jurga Gluskinienė, Ilona Bičevska

Nuorodos
--------

* Apie filmą *monoklis.lt* svetainėje
* Režisierė, susižavėjusi savo filmo heroje
| Sisatčanalajo nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
|   |
| **Vieta:** | Tailandas |
| 

Žemėlapis rodantis Sisatčanalajo nacionalinis parkas vietą.Sisatčanalajo nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 17°33′13″ š. pl. 99°29′06″ r. ilg.﻿ / ﻿17.55361°š. pl. 99.48500°r. ilg.﻿ / 17.55361; 99.48500Koordinatės: 17°33′13″ š. pl. 99°29′06″ r. ilg.﻿ / ﻿17.55361°š. pl. 99.48500°r. ilg.﻿ / 17.55361; 99.48500 |
| **Plotas:** | 213,20 km² |
| **Įkurtas:** | 1981 |

**Sisatčanalajo nacionalinis parkas** (taj. อุทยานแห่งชาติศรีสัชนาลัย) – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Sukhothajaus provincijoje. Parkas įkurtas 1981 m. gegužės 8 d.

Vieta
-----

Parkas užima 213,20 km², apima Sisatčanalajo (Si Satchanalai) ir Thungsaliamo (Thung Saliam) apylinkėse, 35 km į šiaurės vakarus nuo provincijos centro Sukhothajaus.

Flora ir fauna
--------------

Sisatčanalajo nacionaliniame parke vyrauja drėgni visžaliai, lapuočių ir mišrūs miškai.
Iš retų augalų parke sutinkama: rudoji šorėja, *Shorea siamensis*, stambiavaisis koralmedis (*Pterocarpus macrocarpus*), krausva (*Lagerstroemia calyculata*), aliejinis lakmedis (*Schleichera oleosa*), kaštenis (*Castanopsis acuminatissima*), aukštasis sparnenis (*Dipterocarpus alatus*), *Helicia nilagirica* ir kt.

Parke gyvena: Azijinis dramblys (*Elephas maximus*), Indokininis tigras, Indijos muntjakas, šernas, Indinis zambaras, *Tupaia belangeri*, baltarankis gibonas, makakos, Teminko katė (*Catopuma temminckii*), ausytasis skujuotis (*Manis pentadactyla*), dygliatriušis, ožka (*Capricornis milneedwardsii*), gaūras, laibaliemenės beždžionės, didžiagalviai vėžliai (*Platysternon megacephalum*) ir kt, sutinkama daug paukščių: vanagas, dviragis ragasnapis (*Buceros bicornis*), rudagalvis bitininkas (*Merops leschenaultia*) ir kt.

Įžymiausios vietos
------------------

* Tatdao (Tat Dao) (17°33′53.5″ š. pl. 99°27′48.6″ r. ilg.﻿ / ﻿17.564861°š. pl. 99.463500°r. ilg.﻿ / 17.564861; 99.463500), Tatdueano (Tat Duean), Huajsaikhao (Huai Sai Khao) kriokliai.
* Tara Wasano (Tara Wasan) ir Khangkhao (Khang Khao) urvai.

Išnašos
-------

1. ↑  Shorea siamensis Archyvuota kopija 2014-01-11 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Helicia nilagirica[neveikianti nuoroda]
3. ↑  Tupaia belangeri Archyvuota kopija 2010-06-14 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Parko svetainė Archyvuota kopija 2015-02-10 iš Wayback Machine projekto.
* Tailando nacionaliniai parkai Archyvuota kopija 2013-05-23 iš Wayback Machine projekto.
| Lankesa |
| --- |
|  Lankesa ties Užkapiais (Kėdainių raj.) |
| **Ilgis** | 54 km |
| **Baseino plotas** | 245 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,23 m³/s |
| **Ištakos** | Ukmergės rajonas |
| **Žiotys** | Obelis |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Lankesa |

**Lankesa** – upė Vidurio Lietuvoje; Obelies kairysis intakas. Prasideda netoli Reniūnų kaimo (Ukmergės raj.). Teka į pietvakarius (Jonavos raj.), po santakos su Medukšna staiga pasuka į šiaurės vakarus. Įteka į Obelį (Kėdainių raj.) 17 km nuo jos žiočių, ties Valkaičiais.

Intakai:

* kairieji: Srautas, Petrašiunka, Juodynė, Medukšna;
* dešinieji: Garanklė, Gramas.

Vidutinis nuolydis – 89 cm/km. Didesnių potvynių metu, upė išsilieja iš krantų. Vasarą dažnai vietomis išdžiūsta, o žiemą įšąla iki dugno.

Gyvenvietės prie Lankesos: Gaižūnai, Pasraučiai, Martyniškis, Žeimių GS, Palankesiai, Žeimiai (Jonavos r.), Užkapiai, Vainiūnai, Stašaičiai (Kėdainių r.).

Vandenvardis kilęs nuo žodžio *lanka* („lygi, užliejama pieva prie vandens; klonis, slėnys") arba *lankas, lankstas* („įlinkis, kreivė").

Nuotraukos
----------

* Upė
* Lankesa prie Martyniškio kaimo
* Lankesa
* Upės vaga
* Tiltas
* Upė
* Lankesa teka daugiausia per lankas
* Po tiltu
* Upės slėnis
* Lankesos aukštupys už Pasraučių

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Rainys. *Lankesa*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 477-478
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Entoloma rhodopolium** |
| --- |
| Dvokiančioji gijabudė (Entoloma nidorosus)Dvokiančioji gijabudė (*Entoloma nidorosus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Gijabudiniai  *( Entolomataceae)* |
| Gentis: | Gijabudė  *( Entoloma)* |
| Rūšis: | Dvokiančioji gijabudė  *( Entoloma nidorosum)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Dvokiančioji gijabudė** (lot. *Entoloma nidorosum, politum*) – gijabudžių (*Entoloma*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutinio didumo. Kepurėlė 5-8 cm skersmens, iškili, senesnių vaisiakūnių išsiplėtusi, šiek tiek įdubusi, lygi, blizganti, pilka, violetiškai pilka, pilkai ruda, kraštai netaisyklingai išsilankstę, kartais vagoti. Jaunų grybų lakšteliai pilki, senesnių rausvo atspalvio, senų rausvai rudi, reti, priaugtiniai, kartais pusiau priaugtiniai. Kotas 5-8 cm ilgio, 0,3-0,7 cm storio, pilkšvas, pilkai rusvas, plaušuotas, pagrindas apsitraukęs baltais mūsais, prie kepurėlės su baltais taškeliais. Trama pilkšva, plona, trapi, nekarti, bet stipraus, nemalonaus kvapo. Sporų masė rausvai ruda, ruda su rožiniu atspalviu, 7-10×6-8 μm.

Auga rugpjūčio–spalio mėn. drėgnuose, žolėtuose, drėgnuose lapuočių ir mišriuose miškuose, dažniausiai grupelėmis. Lietuvoje labai paplitusi. Nevalgoma.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Russula foetens** |
| --- |
| Dvokiančioji ūmėdė (Russula foetens)Dvokiančioji ūmėdė (*Russula foetens*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Ūmėdė  *( Russula)* |
| Rūšis: | Dvokiančioji ūmėdė  *( Russula foetens)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Dvokiančioji ūmėdė** (*Russula foetens*) – ūmėdinių šeimos grybas.

Kepurėlė 7 – 12 (15) cm skersmens, jaunų vaisiakūnių beveik rutuliška, senų paplokščia, retkarčiais truputį įdubęs vidurys, gleivėta, geltonai ruda ar nešvarios ochrinės spalvos, kraštai užsilenkę žemyn, vagoti. Lakšteliai pilki, gelsvi, su bespalvio skysčio lašeliais, kuriems išdžiūvus atsiranda dėmės, tankūs, priaugtiniai. Kotas 5 – 10 cm ilgio, 2 – 3 cm storio, balkšvas, plaušuotas, taškuotas. Trama balsva, po luobele rusvai gelsva, stangri, trapi, deginančio skonio. Sporos karpotos.

Auga liepos – spalio mėnesiais spygliuočių ir lapuočių miškuose, ypač beržynuose, ąžuolynuose. Lietuvoje visur paplitusi, valgoma, trečios kategorijos.
| **Micromphale foetidum** |
| --- |
| Dvokiančioji smirdeklė (*Micromphale foetidum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Mažūniniai  *( Marasmiaceae)* |
| Gentis: | Smirdeklė  *( Micromphale)* |
| Rūšis: | Dvokiančioji smirdeklė  *( Micromphale foetidum)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Dvokiančioji smirdeklė** (lot. *Micromphale foetidum*) – mažūninių (*Marasmiaceae*) šeimos, smirdeklių (*Micromphale*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Ant nukritusių, papuvusių lazdyno, ąžuolo, kitų lapuočių šakų.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Labai tamprūs, smarkiai dvokiantys, smulkūs grybai.

Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 1–3 (4) cm skersmens, išgaubta, vėliau - paplokščia, įdubusi viduryje, netaisyklingai gofruotai banguota, raukšlėta, vagota, gleivėta, raudonai ruda, ruda, gelsvai ruda. Lakšteliai reti, siauri, bazinėje dalyje su anastomozėmis, pusiau nuagtiniai. Kotas 1–3 (5)×0,2–0,5 cm, labai trumpas, aksomiškas, juodai rudas, tvirtai priaugęs prie substrato. Trama plona, membraninė, aitraus česnakų, sugedusios žuvies kvapo, nekarti. Sporos 6–10×3–4,5 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė rausvai ruda, kotas juodai rudas, aksomiškas.

Auga dažniausiai grupėmis, kartais pavieniui, viena šalia kitos, ant nukritusių lapuočių medžių šakų. Nereta, kai kur ąžuolynuose labai išplitusi. **Nevalgoma**.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 168 psl.
| **Agaricus bitorquis** |
| --- |
| Dvižiedis pievagrybis (*Agaricus bitorquis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Pievagrybiniai  *( Agaricaceae)* |
| Gentis: | Pievagrybis  *( Agaricus)* |
| Rūšis: | Dvižiedis pievagrybis  *( Agaricus bitorquis)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Dvižiedis pievagrybis** (*Agaricus bitorquis*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, pievagrybių (*Agaricus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

skverai, parkai, sodai, rečiau miškai (lapuočių).

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kotas su dvigubu žiedu, vaisiakūniai pilkšvi, gelsvi, rusvi.

Kepurėlė 5–10 (15) cm skersmens, mėsinga, pusiau apvali, vėlaiu – paplokščia, kartais centrinėje dalyje įdubusi, smulkiai žvynuota, balta, pilkšvai balta, sena – ochriškai ruda. Lakšteliai šviesiai rožiniai, seni – purpuriškai juodi. Kotas 4–7×2–4 cm, kartais ties viduriu sustorėjęs, pamate nusmailėjęs, su dvigubu baltu žiedu. Trama balsva, įpjauta pamažu rausvėjanti, iki 2,5 cm storio, malonaus kvapo ir skonio. Sporos elipsiškos, 4,5–6,5×4,5–5,5 μm.

**Būdingi požymiai:** dažniausiai auga panamėse, skveruose, parkuose, sugeba prasisprausti per asfalto ar betono suaižėjusį sluoksnį.

Auga pavieniui ar grupelėmis. Arti judrios gatvės, skveruose ar panamėse rinkti nepatartina, nes grybai gali būti sukaupę automobilių išmetamų teršalų.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 214 psl.
*Kitos reikšmės – Kalnai (reikšmės).*

| Kalnailatv. *Kalni* |
| --- |
| *Parduotuvė Kalnuose* |
|  |
| 

KalnaiKalnai

56°26′37″ š. pl. 22°07′39″ r. ilg.﻿ / ﻿56.44361°š. pl. 22.12750°r. ilg.﻿ / 56.44361; 22.12750﻿ (Kalnai (Saldus))Koordinatės: 56°26′37″ š. pl. 22°07′39″ r. ilg.﻿ / ﻿56.44361°š. pl. 22.12750°r. ilg.﻿ / 56.44361; 22.12750﻿ (Kalnai (Saldus)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Latvijos vėliava Latvija |
| **Istorinis regionas** | Kuržemė Kuržemė |
| **Savivaldybė** | Saldaus savivaldybė |
| **Valsčius** | Nygrando valsčius |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 567  |
| **Altitudė** | 62 m |
|  |
| **Kirčiavimas** | Kálnai |

**Kalnai** (latv. *Kalni*) – kaimas Latvijoje, Saldaus savivaldybėje, 59 km į pietvakarius nuo Saldaus, 1 km nuo Lietuvos sienos (3 km nuo Pikelių), Lūšies kairiajame krante. Ateina vieškelis iš Nygrando. Veikia Griežės pašto skyrius, kultūros namai, vaikų darželis, vidurinė mokykla, gydytojo kabinetas, keramikos dirbtuvės, Šv. Agotos katalikų bažnyčia (pastatyta 2009 m.). Apylinkėse yra Ruožkalnio dendrologijos sodas.

Istorija
--------

Tarybiniais metais – „Jaunojo komunaro" kolūkio centrinė gyvenvietė.

Kalnų bažnyčia

Šaltiniai
---------

1. Vietvārdu datubāze
2. ↑  Vietvārdu datubāze
3. ↑
| **Cystoderma carcharias** |
| --- |
| Dvokiančioji šlakabudė (*Cystoderma carcharias* ) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Pievagrybiniai  *( Agaricaceae)* |
| Gentis: | Šlakabudė  *( Cystoderma)* |
| Rūšis: | Dvokiančioji šlakabudė  *( Cystoderma carcharias)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Dvokiančioji šlakabudė** (*Cystoderma carcharias*) – pievagrybinių šeimai priklausantis nevalgomas grybas.

Išvaizda
--------

Kepurėlė (2–6 cm skersmens) iš pradžių pusiau apvali, vėliau varpeliška ir galiausiai beveik horizontali, su nedideliu gūbreliu per vidurį ir skilinėtais kraštais. Luobelė grūdėta. Kotas 3–6 cm ilgio, cilindriškas, prie pagrindo truputį sustorėjęs, aukščiau rinkio baltas ir miltuotas, žemiau rinkio grūdėtai žvynuotas, du trečdalius jo dengia išnara, kuri po kurio laiko nukrenta. Lakšteliai tankūs, priaugintiniai, dantyti. Trama plona ir balta, turi būdingą puvėsių kvapą ir vos juntamą skonį. Sporos yra 4–5,5 x 3–4 mikronų, elipsės formos, lygios.

Sinonimai:  *Agaricus carcharias*, *Agaricus granulosus var. Carcharias*, *Lepiota carcharias*.

Spalvos kaita: kepurėlės atspalvis gali įvairuoti nuo gelsvai rausvos iki šviesiai raudonos. Lakšteliai iš pradžių balti, vėliau gelsvi.

Augavietė
---------

Šis grybas labai paplitęs Lietuvoje, auga spygliuočių miškuose.

Sezonas: rugsėjis–lapkritis

Panašios rūšys: ***Cystoderma granulatum*** , šis grybas taip pat turi grūdėtą kepurėlę, kuri yra plytų arba rūdžių spalvos atspalvio.

Literatūra
----------

* Didysis gamtos vadovas „Grybai", išsamus grybų ir jų rinkimo žinynas, „Mūsų knyga", 2004 m. (57 psl.) ISBN 9955-573-65-1
**Algirdas Vincas Kanauka** (g. 1931 m. kovo 10 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius, vadybininkas, viešojo administravimo daktaras, JAV kariuomenės majoras.

Biografija
----------

Tėvas Vincas Kanauka. 1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją, gyveno Kemptene. 1949 m. persikėlė į JAV. 1954 m. baigė karinį koledžą „The Citadel". 1955–1976 m. tarnavo JAV karo aviacijoje ir karinės technologijos Mokslinio tyrimo centruose. 1968 m. dalyvavo Vietnamo kare. Išėjęs į atsargą dirbo aviacijos ir kosminės technologijos pramonėje: 1977–1978 m. ir 1979–1981 m. „Hughes Helicopter", 1978–1979 m. „Resdel Engineering", 1981–1990 m. „The Aerospace Corporation" įmonėse. 1988 m. Pietų Kalifornijos universitete įgijo daktaro laipsnį.

Nuo 1992 m. Lietuvos karo akademijos patarėjas, nuo 2005 m. kviestinis profesorius. 1992–2000 m. Lietuvos krašto apsaugos ministerijos Gynybos štabo, 1994–1995 m. Strateginio vystymo centro direktoriaus patarėjas, 2001–2003 m. Baltijos instituto direktorius.

Įvertinimas
-----------

* 1969 m. JAV Bronzinė žvaigždė už nuopelnus Vietnamo kare.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Algirdas Vincas Kanauka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 317 psl.
Koordinatės: 54°48′04″š. pl. 25°30′58″r. ilg.﻿ / ﻿54.800992°š. pl. 25.516169°r. ilg.﻿ / 54.800992; 25.516169

|  |
| --- |
| **Bezdonių vidurinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Bezdonių vidurinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Bezdonių vidurinė mokykla |
| **Adresas** | Geležinkelio g. 40, Bezdonys |
| **Direktorius(-ė)** | Vida Dzenkauskienė |
| **Mokinių skaičius** | 21 |
| **Įkūrimo data** | 1997 m. |
| **Uždarymo data** | 2015 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 15 |

**Vilniaus rajono Bezdonių vidurinė mokykla** – buvusi valstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniaus raj. Bezdonyse, Geležinkelio g. 40, vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 195001288. Steigėjas Vilniaus apskrities viršininko administracija.

Istorija
--------

Vidurinė mokykla veikė „Saulėtekio" pagrindinės mokyklos patalpose
Mokykla įsteigta 1997 m. rugsėjo 1 d. Vilniaus apskrities viršininko 1997 m. rugpjūčio 12 d. įsakymu Nr. 1347. Mokykla buvo įsikūrusi Bezdonių „Saulėtekio" pagrindinės mokyklos patalpose. Mokykloje ugdymas buvo organizuojamas lietuvių kalba. Mokiniai mokėsi pagal vidurinio ugdymo programą.

2015 m. Bezdonių vidurinė mokykla likviduota.

Direktoriai
-----------

* Vida Dzenkauskienė

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2013-10-06 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Hippocentaurus |
|  |
| Informacija |
| Naudojamas | Alšėniškiai |

  

**Hippocentaurus** kitaip dar **Hipocentaurus**, **Hipocentaur**, **Kitaurus**, **Kitaurus** – bajorų herbas, kurį naudojo kai kurios Abiejų Tautų Respublikos giminės.

Herbe pavaizduota chimerinė būtybė – Hipocentauras.

Herbo turėtojai
---------------

Herbą turėjo šios giminės:

Aleksandowicz, Bachcza, Bachuz, Bortko, Dannemark, Dorszprung, Dowmont, Dubrawski, Dubrowicki lub Dubrownicki, Dydziel lub Dydziul, Ejmuntowicz, Eymuntowicz, Gałagan, Giecewicz, Gieczewski, Giedgowt, Giedowt, Giedraičiai, Giedruś, Giezgowt, Ginwił(ł), Gogul, Goitus, Gojtus, Alšėniškiai, Hornostaj(ski), Hurynowicz, Jamont(owicz), Jurażyc, Kamieński, Katank, Konjugowicz, Keblaičiai, Kozłowicz, Kulwiec, Kulwieć, Lebiedziowski, Lickiewicz, Lutyn, Mickiewicz, Micko(wicz), Mieciecki, Mieciński, Mizgayłło, Nielub, Ostyk(owicz), Paliszewski, Płaskowski, Polewicz, Polewicz-Jamont, Pukielewicz, Rakiewicz, Rodkiewicz, Rukiewicz, Rukowicz, Rutkiewicz-Dowmont, Ruykiewicz, Daumantai Siesickiai, Sołomiej(y), Strawiński, Suchta, Szawelski, Szemiot, Szerejko(wicz), Szolomicki, Świrski, Talmont(owicz), Trabski, Urmowski, Utenus(z)owicz, Wiaze(ie)mski lub Wiazeński, Wittort, Wojn, Wołożyński, Zdanowicz, Żdan, Żdanowicz, Żywibunt

### Žinomiausi herbo turėtojai

* Alšėniškiai – pvz. Simonas Alšėniškis
Hipoterapijos sesija JAV Armijos kareiviams 2009 m.
**Hipoterapija** (gr. arklys ir *gydymas*) - gydymas, kuriame naudojami arkliai.

Hipoterapijos istorija
----------------------

Anksčiausiai hipoterapijos terminas buvo vartotas jau senovės Graikijos šaltiniuose. Gydymą jojimu minėjo Hipokratas. Tačiau oficialiai šis gydymo būdas nebuvo taikomas iki 1960 metų, kai jis pirmą kartą buvo pritaikytas Austrijoje, Vokietijoje ir Šveicarijoje. Iš pradžių Vokietijoje gydymo kurse dalyvaudavo du gydytojai, specialiai treniruotas žirgas ir žmogus, kuris vesdavo žirgą. Šiaurės Amerikoje hipoterapija pradėjo plisti tik 1980 metais, kai grupė Kanados ir Jungtinių Amerikos Valstijų mokslininkų nukeliavo į Vokietiją, stebėti, kaip vyksta hipoterapija. Hipoterapija JAV buvo įteisinta 1992 metais ir įkurta Amerikos Hipoterapijos Asociacija. Ši organizija rengia kvalifikuotus specialistus, kurie gali užsiimti hipoterapija. Lietuvoje hipoterapija nėra oficialiai įteisinta.

Literatūros šaltiniai
---------------------

* Straipsnis apie hipoterapijos poveikį iš JAV žirgų savininkų asociacijos tinklalapio Archyvuota kopija 2010-02-28 iš Wayback Machine projekto.
* Straipsnis apie hipoterapiją iš faunos gerbėjų klubo[neveikianti nuoroda]
* Straipsnis apie hipoterapijos taikymą Lietuvoje Archyvuota kopija 2009-12-12 iš Wayback Machine projekto.