recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  *František Janda-Suk*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | František Janda-Suk |
| Gimė | 1878 m. kovo 25 d. |
| Mirė | 1955 m. birželio 23 d. (77 metai) |
| Atstovauja (-vo) | Bohemijos vėliava Bohemija  Čekoslovakijos vėliava Čekoslovakija |
|  |
| Rungtys | Metimai |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  |

**František Janda-Suk** (g. 1878 m. kovo 25 d. - m. 1955 m. birželio 23  d.) – Bohemijos lengvaatletis, olimpinis prizininkas.

Biografija
----------

Paryžiuje vykusiose antrosiose moderniose 1900 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Janda-Suk dalyvavo lengvosios atletikos varžybose. Vyrų disko metime pasiekė 35,14 m rezultatą ir pelnė sidabro medalį.

1912 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 15-ą vietą rutulio stūmime ir 17-ą vietą disko metime.

1924 m. vasaros olimpinėse žaidynėse atstovavo Čekoslovakijos rinktinę. Vyrų disko metime užimta 29 vieta.

Nuorodos
--------

* Sports Reference svetainėje Archyvuota kopija 2020-04-17 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Nadia di Cello |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Nadia Mariel Di Cello |
|  |
| Gimė | 1989 m. sausio 20 d. (33 metai), Argentina |
|  |
| Šalis | Argentina Argentina |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Nadia(Rincón de luz, 2003 m.) |
|  |
|  |

**Nadia Mariel Di Cello** (g. 1989 m. sausio 20 d. Meksike, Meksikoje) – Argentinos aktorė. Di Cello vaidino kartu su daugeliu įžymių Argentinos aktorių.

Biografija
----------

Di Cello gimė Meksike, bet kai jai buvo ketveri metai, šeima persikėlė į Buenos Aires. Aktorė yra futbolo klubo *Boca Juniors* sirgalė; mėgstamiausias filmas – "Toy Story" ("Žaislų istorija"); Aaron Carter – jos idealas, o Shakira mėgstamiausia dainininkė.

Karjera
-------

Di Cello išgarsėjo, tapdama aktore, labai anksti. 1996 m. ji dalyvavo atrankoje į *Telefe* projektą "Chiquititas" ("Mažyliai"). Ji gavo "Nadios" vaidmenį.

2001 m. Di Cello vaidino "Maria", dviejuose susijusiuose su "Chiquititas" darbuose: televizojos miniseriale "Chiquititas: La Historia" ("Mažyliai: Istorija") ir debiutavo filme "Chiquititas: Rincon de Luz" ("Mažyliai: Šviesos kampelis").

Nadios kitas susitikimas su "Chiquititas" buvusiais kolegomis: Camila Bordonaba ir Luisana Lopilato įvyko 2002 metais seriale "Rebelde Way". Čia ji vaidino trumpuose epizoduose "Flor Fernandez".

2003 m. Di Cello vėl pasirodė su savo personažu "Nadia" seriale "Rincon de Luz" ("Šviesos kampelis") ir kituose "Chiquititas" televizijos projektuose.

2006 m. ji vaidino serialuose "El Refugio" ir "Chiquititas" kartu kai kuriais aktoriais iš "Rebelde Way": Belen Scalella, Francissco Bass, Piru Sáez, Jorge Maggio ir Maria Fernanda Neil.

Filmografija
------------

### Serialai

| Metai | Pavadinimas | Vaidmuo | Žanras |
| --- | --- | --- | --- |
| 1995–2001 | "Chiquititas" | María Fernández (1996–2000) | TV serialas |
| 2001 | "Chiquititas, La Historia" | María Fernández | TV serialas |
| 2002–2003 | "Rebelde Way" | Flor Fernández (2002) | TV serialas |
| 2003 | "Rincón de luz" | María Fernández | TVserialas |
| 2006 | "Chiquititas 2006" | María Fernández | TV serialas |
| 2006 | "El Refugio (de los sueños)" | Silvana | TV serialas |

### Filmai

| Metai | Pavadinimas | Vaidmuo | Žanras |
| --- | --- | --- | --- |
| 2001 | "Chiquititas: Rincón de luz" | María Fernández | Kino filmas |

Įrašų sarašas
-------------

### Garso takeliai

* 1996: "Chiquititas"
* 1997: "Chiquititas"
* 1998: "Chiquititas"
* 1999: "Chiquititas"
* 2000: "Chiquititas"
* 2001: "Chiquititas"
* 2001: "Chiquititas: Rincón de luz"
* 2003: "Rincón de luz"
* 2006: "Chiquititas: 24 Horas"
| Londonasangl. *London* |
| --- |
| *Londono Šv. Petro bazilika* |
|  |
| 

LondonasLondonas

43°00′0″ š. pl. 81°15′0″ v. ilg.﻿ / ﻿43.00000°š. pl. 81.25000°r. ilg.﻿ / 43.00000; 81.25000﻿ (Londonas (Kanada))Koordinatės: 43°00′0″ š. pl. 81°15′0″ v. ilg.﻿ / ﻿43.00000°š. pl. 81.25000°r. ilg.﻿ / 43.00000; 81.25000﻿ (Londonas (Kanada)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Kanados vėliava Kanada |
| **Provincija** | Ontarijas Ontarijas |
| **Rajonas** | Midlesekso rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1826 |
| **Meras** | Anne Marie DeCicco-Best |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 352 395  |
| **Plotas** | 420,57 km² |
| **Tankumas** (2006) | 838 žm./km² |
| **Altitudė** | 251 m |
|  |
| **Pašto kodas** | N5V iki N6P |
| **Tel. kodas** | (519/226) |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Londonas |

**Londonas** (pranc. angl. *London*) – miestas Kanadoje, Midlsekso apskrityje, Ontarijo provincijos pietuose, prie Temzės upės. 346,8 tūkst. gyventojų (2007 m.). Svarbus transporto mazgas. Mašinų (lokomotyvų), elektrotechnikos, tekstilės, odos apdirbimo, maisto pramonė. Yra Vakarų Ontarijo universitetas.

Miestas pagarsėjo 2007 m. Lietuvoje, kadangi jo simbolis yra labai panašus į siūlomą Lietuvos simbolį.

Istorija
--------

Iki europiečių pasirodymo miesto apylinkėse gyveno įvairios algonkinų ir irokėzų tautos. Vieta Londono miestui parinkta 1793 m. kaip būsimoji Aukštutinės Kanados sostinė. Miestas pavadintas Anglijos sostinės Londono garbei. Gyvenvietė įkurta tik 1826 m. ir sostine niekad netapo. 1855 m. Londonas tapo miestu.

Nuorodos
--------

* Oficiali miesto svetainė
| Barlė-Nasauol. *Baarle-Nassau* |
| --- |
|              |
| *Barlė-Nasau miesto rotušė* |
|  |
| 

Barlė-NasauBarlė-Nasau

51°27′00″ š. pl. 4°56′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.45000°š. pl. 4.93333°r. ilg.﻿ / 51.45000; 4.93333﻿ (Barlė-Nasau)Koordinatės: 51°27′00″ š. pl. 4°56′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.45000°š. pl. 4.93333°r. ilg.﻿ / 51.45000; 4.93333﻿ (Barlė-Nasau) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| **Provincija** | Šiaurės Brabantas |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 6 803  |
| **Plotas** | 76,21 km² |
| **Tankumas** (2017) | 89 žm./km² |
| **Altitudė** | 28 m |
|  |
| **Tinklalapis** | baarle-nassau.nl |
|  **Vikiteka** | Barlė-Nasau |

**Barlė-Nasau** (ol. *Baarle-Nassau*) – miestas ir savivaldybė pietų Nyderlanduose, Šiaurės Brabanto provincijoje, garsėjantis kaip pasienio punktas tarp Nyderlandų ir Belgijos su komplikuota valstybine siena, praeinančia per įvairius miesto kvartalus ir statinius. Palyginti nedideliame mieste yra daug nedidelių Belgijos eksklavų, kurių ribose kai kur yra ir atvirkštinių eksklavų, priklausančių Nyderlandams. 2017 m. duomenimis, čia gyveno 6,8 tūkst. žmonių.

Barlė-Nasau topografija
██ Belgijos eksklavai (H). Nyderlandų dalys pažymėtos N

Valstybinė siena prie gatvės kavinės

Geografija
----------

*Pagrindinis straipsnis – Barlė*.
Dvi šalys dalijasi Barlė gyvenvietės teritoriją. Olandija administruoja Barlė-Nasau, o Belgijai priklausančios dalys vadinamos Barlė-Hertogu (Antverpeno provincija), kuriose gyvena 2,6 tūkst. žmonių. Belgija turi 16 eksklavų Nyderlandų pusėje (žr. schemoje). Savo ruožtu šie eksklavai apsupa 7 Nyderlandų gyvenvietės dalis. Belgijos teritorija taip pat apsupa aštuntąjį Nyderlandų žemės sklypą netoli Ginhoveno. 1995 m. galutinai nustatyta siena, įtraukiant anksčiau buvusį neutralų pievos plotą.

Jei pastatas stovi ant pačios sienos, jo adresas nustatomas pagal tai, kurioje pusėje yra pagrindinės įėjimo durys. Atvykėliams čia nesunku orientuotis, nes visoje teritorijoje ant grindinio yra aiškiai pažymėta valstybinė šalių siena, o skirtingoms šalims priklausančių pastatų numerių lentelės išsiskiria tik tai šaliai būdingu dizainu.

Istorija
--------

Situacija, kai olandų Barlė-Nasau pusėje susidarė belgų Barlė-Hertogo dalys ir atvirkščiai, skaičiuoja šimtametę istoriją. Atskiri pastatai atsidūrė skirtingų šalių pusėse, kai pagal Nyderlandų įstatymus restoranai privalėdavo anksti užsidaryti. Tuomet jų šeimininkai, „uždarius" įstaigą, įsigudrindavo pasislinkti ant valstybinės sienos, perstumdami staliukus į kitą valstybę. Tokia sudėtinga sienos linija susiklostė dėl skirtingos įstatymų leidybos ir daugiamečių sandėrių tarp Bredos valdovų ir Brabanto hercogų. Sieną 1843 m. patvirtino Mastrichto sutartis.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Barlė-Nasau** – kelionių gidai, susiję su straipsniu |

* Oficiali svetainė (Baarle-Nassau) (olandų k.)
* Oficiali svetainė (Baarle-Hertog) (olandų k.)
*Kitos reikšmės – Salsa (reikšmės).*
Salsa:   
(viršuje) *habanero*,   
(dešinėje) *chipotle*,   
(apačioje) *chimichurri*
Įvairios salsos
*Salsa verde* ir *Salsa roja*
*Pico de gallo*
**Salsa** (isp. *salsa*) – ispaniškas terminas, nusakantis bet kokį padažą.

Ispanijoje ir Italijoje *Salsa* reiškia bet kokį prie patiekalo derinamą padažą, Amerikoje bei anglų kalboje taip apibūdinamas aštrus padažas.

Kelios salsa rūšys iš daugelio gaminamų Meksikoje:

* **Salsa brava** – vidutiniškai aštrus padažas, dažnai gaminamas su paprika.
* **Salsa cruda** – šviežių produktų padažas, dar žinomas kaip **salsa picada**, **salsa mexicana**, **salsa tresca** – gaminamas iš žalių pomidorų, laimo sulčių, čili pipirų, svogūnų ir kt.
* **Salsa ranchera** – kaimiškas padažas iš pomidorų, įvairių pipirų ir prieskonių. Paprastai patiekiamas karštas.
* **Salsa roja** – raudonasis padažas gaminamas iš keptų pomidorų, čili pipirų, svogūnų, česnakų ir kt.
* **Salsa taquera** – Taco padažas, pagamintas iš dumplainių, čili pipirų.
* **Salsa verde** – žaliasis padažas, Meksikoje gaminamas su dumplainiais, Italijoje – su žolelėmis.

**Salsa di pomodoro** – garsusis itališkas pomidorų padažas gaminamas iš pomidorų, svogūnų, česnako, salierų, morkų, baziliko ir petražolių lapelių. Vietoje baziliko galima naudoti mairūną. Stambiai supjaustytos daržovės troškinamos aliejuje, vėliau beriami miltai, pilamas sultinys. Išviręs padažas pertrinamas ir pagardinamas raudonaisiais pipirais bei druska. Paprastai virti pakanka 30 minučių, tačiau neapoliečiai salsą verda tris valandas ant labai mažos ugnies, taip kad padažas vos vos juda.

Literatūra
----------

* G. Lindė, H. Knoblochas *Gero apetito*

Šaltiniai
---------

Gaspadine.lt Archyvuota kopija 2011-11-13 iš Wayback Machine projekto.
**Nacirema** – hipotetinė gentis, kaip satyra panaudota antropologinio/sociologinio tipo aprašuose, nurodanti amerikiečius (*nacirema* iš kitos pusės perskaičius bus *american*).

Šį terminą sukūrė ir išpopuliarino amerikiečių antropologas Horace Mitchell Miner. Jis 1956 m. žurnale „American Anthropologist" publikavo straipsnį *Body Ritual among the Nacirema* („Nasiremų kūno ritualai"). Jame antropologinio aprašymo forma aprašyta nasiremų genties, gyvenančios Šiaurės Amerikoje, tarp kri, jakių, tarahumarių, karibų ir aravakų, ritualai. Tekste rašoma, kad ši gentis be galo susirūpinusi kūno švara ir natūralų kūną laiko bjauriu – žmonės turi specialias ritualines švaros šventyklas (jose kasdien atlieka apeigas) ir maginių gėrimų atsargas savo namuose, savanoriškai leidžiasi kankinami burnos ir kūno šamanų ir, nepaisant kankinimų, pas juos eina net būdami leisgyviai. Kankinimams skirtos specialios šventyklos, o daugumą apeigų atlieka šventyklų mergelės. Tarp kitų neįprastų ritualų aprašomas moterų praktikuojamas savų galvų kepimas, krūtų deformavimas, storų žmonių ploninimas ir plonų storinimas ir kt. Šiuo tekstu satyriškai pajuokti amerikiečiai, aprašant jų gyvenimo būdą iš neutralios antropologinės perspektyvos. Kankinimo šventyklomis įvardintos ligoninės, švaros ritualų šventvietėmis – vonios kambariai, burnos švaros ritualu – dantų valymas ir kt.

Šis Miner tekstas tapo labai populiarus, imtas naudoti sociologijos ir antropologijos vadovėliuose. Kiti autoriai taip pat savo veikaluose panaudojo *nacirema* motyvą.

Nuorodos
--------

* *Body Ritual among the Nacirema* (anglų k.)
**Fransua Klujė** (pranc. *François Clouet*, apie 1515−1572 m.) – XVI a. prancūzų renesanso dailininkas.

Biografija
----------

Fransua Klujė buvo Prancūzijos karališkojo dailininko Žano Klujė sūnus. Jis gimė kažkada prieš 1520 m. tikriausiai Ture. Jis dirbo su tėvu bent nuo 1536 m. ir 1540 m. pirmą kartą paminėtas karaliaus dokumentuose. Fransua pakeitė tėvą karališkojo dailininko vietoje. Jis dirbo Prancūzijos karaliams Pranciškui I, Henrikui II, Pranciškui II ir Karoliui IX. Yra geriausiai žinomas karališkosios aplinkos portretais, atliktais tuo metu dominavusiu manieristiniu stiliumi. Tapytojas vadovavo didelėms dirbtuvėms prie Prancūzijos karaliaus dvaro, buvo atsakingas už laidotuvių ceremonijų ir triumfo eisenų apipavidalinimą. Jis buvo šlovinamas to meto poetų. F. Klujė nebuvo vedęs, bet turėjo dvi nesantuokines dukteris, Dianą ir Lukrecę. Greitai po jo mirties 1572 m. rugsėjo 22 d. Paryžiuje, tiek jo, tiek tėvo dailė buvo primirštos ir sutapatintos, kadangi tiek jis, tiek tėvas buvo vadinami viena pravarde „Žanė". Tik apie 1850 m. tėvo ir sūnaus dailė buvo atskirta. F. Klujė kūryba atstatyta iš dviejų pasirašytų jo paveikslų: apynuogės moters portreto, kuriame pavaizduota Diana de Puatjė, ir Pjero Kiutė (1562) portreto. Taip pat, viso stoto Karolio IX portretas (1569) vėlesniu įrašu buvo pažymėtas esantis atliktas Fransua. Išliko ir šio portreto paruošiamasis piešinys. Remdamiesi šiais paveikslais tyrinėtojai priskyrė dailininkui grupę paveikslų ir apie 50 piešinių.

Darbų galerija
--------------

* „Dianos maudynė", apie 1558−59 m. Ruano dailės muziejus „Dianos maudynė", apie 1558−59 m. Ruano dailės muziejus
* „Prancūzijos karalius Karolis IX", apie 1561 m. Meno istorijos muziejus (Viena) „Prancūzijos karalius Karolis IX", apie 1561 m. Meno istorijos muziejus (Viena)
* „Vaistininko Pjero Kiutė portretas", 1562 m. Luvras „Vaistininko Pjero Kiutė portretas", 1562 m. Luvras
* „Besimaudanti moteris" (Dianos Puatjė portretas), apie 1571 m. Vašingtono nacionalinė dailės galerija „Besimaudanti moteris" (Dianos Puatjė portretas), apie 1571 m. Vašingtono nacionalinė dailės galerija
* „Prancūzijos karalienė Elžbieta Austrė", apie 1571 m. Kondė muziejus „Prancūzijos karalienė Elžbieta Austrė", apie 1571 m. Kondė muziejus

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: François Clouet** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vašingtono nacionalinė dailės galerija
* Encyclopaedia Britannica
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Saltholmas** (dan. *Saltholm* 'druskos sala') – sala Eresuno sąsiauryje, priklausanti Danijai, *Tårnby* savivaldybei. Ilgis – 7 km, plotis – 3 km, aukščiausias taškas – 5 m. Sala labai plokščia, todėl kartais per audras didelė jos dalis užtvindoma.

Saltholmas yra gamtos rezervatas. Saloje gyvena trys žmonės, prižiūrintys ganomus gyvulius. Gyvuliai ganomi, kad palaikytų paukščiams priimtiną augmenijos lygį.

Sala yra netoli Kopenhagos, todėl 1709 ir 1711 m. buvo naudojama karantinui per maro ir choleros epidemijas.

1915 m. saloje buvo įrengta pabūklų baterija sostinės gynybai.

1941 m. buvo parengtas Kopenhagos oro uosto Saltholmo saloje projektas, po karo idėja išsamiai nagrinėta, 1979 m. jos atsisakyta.

Šalia Saltholmo supilta Peberholmo sala, Eresuno tilto dalis.
Koordinatės: 55°38′ š. pl. 12°46′ r. ilg.﻿ / ﻿55.633°š. pl. 12.767°r. ilg.﻿ / 55.633; 12.767
| Esekibas |
| --- |
| Esekibo žemupio reginys netoli Mazarunio žiočių Esekibo žemupio reginys netoli Mazarunio žiočių |
| **Ilgis** | 965 km |
| **Baseino plotas** | 155 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 3000 m³/s |
| **Ištakos** | Akarajaus kalnai |
| **Žiotys** | Atlanto vandenynas |
| **Šalys** | Gajanos vėliava Gajana |

**Esekibas** arba ***Esekvibas*** (isp. *Río Esequibo*, angl. *Essequibo River*) – ilgiausia Gajanos upė bei didžiausia, esanti tarp Orinoko ir Amazonės baseinų. Prasideda Akarajaus kalnuose, Gajanos ir Brazilijos pasienyje. Teka į šiaurę, centrine Gajanos dalimi. Įteka į Atlanto vandenyną 21 km į vakarus nuo Džordžtauno, sudaro estuariją (plotis iki 25 km). Upė vandeninga, vagoje gausu slenksčių ir krioklių. Esekibo baseine yra žymus Kajeturo krioklys.

Esekibo baseino žemėlapis
Didžiausi intakai (visi kairieji): Kujuvinis, Rupununis, Sipanuris, Potaras, Mazarunis, Kujunis.

Esekibo žemupyje yra keletas didelių bei daugybė mažų upinių salų: Leguanas (47 km²), Vakenamas (44 km²), Hogas (57 km²) ir kt.

Upės pavadinimas aravakų kalba reiškia 'židinio akmenys'. XVII–XIX a. Esekibo baseine gyvavo Nyderlandų kolonija Esekvibas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Essequibo (Eseki̇̀bas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Nuoviras** (lot. *Decoctum*) – skystis, gaminamas iš augalų ar jų dalių ir vandens.

Nuoviras ruošiamas iš tų vaistinių augalų dalių, kurios palyginti sunkiai atiduoda savo veikliąsias medžiagas – tai žievė, šaknys, šakniastiebiai, mediena, stambūs lapai, išdžiovinti vaisiai.

Nuoviras vartojamas kulinarijoje (pvz. sultinys) ir farmakologijoje kaip vaistinis preparatas, gaminamas iš vaistinių augalų, skirtas vidiniam ir išoriniam vartojimui.

Gaminimas
---------

Imama 1 dalis smulkintos augalinės žaliavos ir 10 dalių vandens (1:10). Preparatai, skirti išoriniam vartojimui, gaminami didesnės koncentracijos – 1:5. Jei augale yra stipriai veikiančių medžiagų, tada gaminami mažesnės koncentracijos – 1:30, jei yra nuodingų medžiagų – 1:400.

Stiebai, žievė, šaknys smulkinami 3 mm, lapai – 5 mm dalelėmis. Vaistinė žaliava užpilama šaltu vandeniu, užvirinama ir, dažnai pamaišant, virinama 20-30 minučių verdančio vandens vonelėje arba ant silpnos ugnies. Nuoviras vėsinamas kambario temperatūroje 10-15 minučių, po to filtruojamas ir, jei reikia, pripilamas reikiamas virinto vandens kiekis. Augalų, kuriuose yra rauginių medžiagų, nuovirus reikia filtruoti tuoj pat nukėlus nuo ugnies.

Atskirais atvejais paruoštos vaistažolės sudedamos į termosą ir užpilamos verdančiu vandeniu. Uždarytame termose palaikius 1–2 val. nusunkiama.

Nuoviras labai greitai genda, ypač vasarą ar šiltoje patalpoje, todėl jį geriausia gaminti kas dieną mažais kiekiais ir suvartoti per 1-2 dienas. Laikomas tamsioje vėsioje vietoje, apsaugotoje nuo tiesioginių saulės spindulių. Jei kasdien paruošti negalima, jis laikomas vėsioje vietoje, šaldytuve, bet ne ilgiau kaip 3 paras. Vartojamas pagal nurodymus.

Vaistinės savybės
-----------------

Nuoviras yra pakankamai stiprus, didesnės koncentracijos negu užpilas, todėl vartoti reikėtų nedideliais kiekiais – rekomenduojama ne daugiau kaip stiklinę per dieną.

Jis, kaip ir užpilas, gali būti geriamas, juo skalaujama gerklė, žaizdos, daromos inhaliacijos, gydomosios vonios, pavilgai.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Farmakologija
	+ Antpilas
	+ Ekstraktas
	+ Esencija
	+ Nuoviras
	+ Tinktūra
	+ Užpilas

* Kulinarija
	+ Antpilas
	+ Ekstraktas
	+ Esencija
	+ Nuoviras
	+ Trauktinė
	+ Užpiltinė
**Esajas van de Veldė** (ol. *Esaias van de Velde*, apie 1587 m. Amsterdamas, Nyderlandai – 1630 m. spalio 18 d.(?), Haga) – XVII a. pradžios Nyderlandų tapytojas-peizažistas, grafikas.

Biografija
----------

Esajas van de Veldė gimė Amsterdame apie 1587 m. Pirmuosius dailės mokslus išėjo pas tėvą Hansą, kuris buvo tapytoju ir tikriausiai pas Antverpeno dailininką Gillis van Coninxloo, kuris tuo metu gyveno Amsterdame. Gali būti, kad mokėsi pas dailininką David Vinckboons. 1610 m. Esajas van de Veldė persikėlė į Harlemą, kur 1612 m. įstojo į vietos Šv. Luko vardo tapytojų gildiją. Harleme Esajo mokiniais buvo Janas van Gojenas ir Pieter de Neijn (1597–1639). Harleme Esajas bendradarbiavo su architektūriniu tapytoju Bartholomeus van Bassen (1590–1652). 1618 m. Esajas van de Veldė kartu su šeima persikėlė į Hagą, kur prisijungė prie vietos tapytojų gildijos. Esajas van de Veldė mirė 1630 m. Palaidotas spalio 18 d. 

Dailininkas paliko apie 180 paveikslų, iš kurių 117 yra peizažai, ir žinoma jo daugiau nei 200 grafikos darbų, iš kurių apie 120 graviūrų ir ofortų. Esajas van de Veldė laikomas vienu pačių pirmųjų realistinio peizažo vaizduotojų olandų dailėje, nes jo mokytojų ir pirmtakų peizažai buvo manieristinės stilistikos, labiau vaizduojantys fantastiškas, negu realias vietoves. Esajas van de Veldė yra nutapęs žanrinių ir religinių scenų, kurias dažniausiai vaizdavo vykstančias peizažo aplinkoje. Esajas neturėjo jokių giminystės ryšių su vėliau kūrusiais olandų peizažistais, tėvu ir sūnumi Vilemais van de Veldėmis.

Darbų galerija
--------------

* „Jėgeris su dviem šunimis" (ofortas, 1610-14, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Keliamoji valtis" (1622, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Peizažas" (apie 1622, privatus rinkinys)
* „Žiemos peizažas su sodyba" (1624, Mauricheisas, Haga)
* „Plėšikai užpuola vilkstinę" (1627-29, privatus rinkinys)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Esaias van de Velde** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* sphinxfineart.com
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
|  |
| --- |
| Salvador Sobral |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Salvador Vilar Braamcamp Sobral |
| Gimė | 1989 m. gruodžio 28 d. (33 metai)Lisabona, Portugalijos vėliava Portugalija |
| Žanrai | alternatyvi, soul, džiazas |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | 2009–dabar |

**Salvador Vilar Braamcamp Sobral** (g. 1989 m. gruodžio 28 d. Lisabonoje) – Portugalijos dainininkas.

Biografija
----------

Salvador Sobral gimė 1989 metais Lisabonoje, bet kartu su šeima yra gyvenęs Jungtinėse Amerikos Valstijose, bei studijų metais – Ispanijoje, kur mokėsi prestižinėje muzikos akademijoje. Jo sesuo Luísa Sobral taip pat dainininkė ir kompozitorė. Prieš pradėdamas atlikėjo karjerą jis universitete studijavo psichologijos specialybę. Salvador Portugalijoje išgarsėjo, kai 2009 metais sudalyvavo „Idols" realybės šou, kur liko septintas. 2016 m. išleido debiutinį albumą „Excuse Me". 2017 m. Salvador Sobral su daina „Amar pelos dois" laimėjo nacionalinę Portugalijos atranką ir atstovavo savo šaliai „Eurovizijos" dainų konkurse Kijeve.

Diskografija
------------

### Albumai

* 2016: *Excuse Me*

### Singlai

* 2016: *Excuse Me*
* 2016: *Nem Eu*
* 2017: *Amar pelos dois*

Nuorodos
--------

* Daina „Amar pelos dois"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Leonor Andrade  *„Há um mar que nos separa"*** |  **Portugalijos atstovas Eurovizijoje**2017 | Po to:**–** |
|  Šipibai-konibai |
| --- |
| Šipibų-konibų mergaitės iš PukaljposŠipibų-konibų mergaitės iš Pukaljpos |
| Gyventojų skaičius | ~26 000 |
| Populiacija šalyse | Peru vėliava Peru |
| Kalba (-os) | šipibų, ispanų |
| Religijos | krikščionybė (katalikybė), tradicinė tikyba |
| Giminingos etninės grupės | kašinavai, jaminavai, amavakai, čakobai, kašibai, kiti pano |
|  |
|  **Vikiteka:** | Šipibai-konibai |

**Šipibai-konibai** (*Shipibo-conibo*), dar vadinti ***čamais*** (*chamo*) – indėnų tauta, priklausanti pano tautoms, gyvenanti Amazonijoje, rytų Peru (Ukajalio, Loreto ir Huanuko departamentuose), Ukajalio vidurupio baseine. Populiacija – apie 26 tūkst. žmonių. Šipibų kalba priklauso pano kalbų šeimai, taip pat šneka ispaniškai. Dauguma – Romos katalikai.

Susidarė kolonijiniu laikotarpiu susimaišius giminingoms konibų ir šipibų tautoms. Konibai Ukajalio vidurupyje gyveno nuo VIII a. jie turėjo dideles gyvenvietes po 500–1000 žmonių, galingus vadus, išplėtotus vaizduojamuosius menus. Šipibai gyveno prie didžiųjų Ukajalio intakų, jų visuomeninė sankloda buvo ne tokia išplėtota, kaip konibų.

Šipibai-konibai verčiasi salpine žemdirbyste, žvejyba, samdomais darbais. Branduolinės šeimos gyvena stačiakampio plano būstuose su dvišlaičiais stogais, išdėstytuose ratu aplink aikštę. Seniau gyvendavo bendruomeniniame būste – malokoje. Prie kiekvieno namo yra pašiūrė maisto gamybai. 20 ar daugiau namų ūkių įsikuria išilgai upės ar ežero kranto. Maitinasi daugiausia žuvimi, keptais bananais, švenčių metu moterys iš manijokų ruošia alų.

Tradicinis rūbas – ilga marška-kušma (Andų kilmės), dabar paplitusi kreolinė apranga. Išvystę keramiką (moterų veikla), medžio drožybą (vyrų veikla), luotų skobimą. Daugumą indų, puodynių, kitų daiktų puošia būdingais Ukajalio baseino tautoms raštais.

Bendruomenės pagrindas – didžioji matrilinijinė šeima, seniau buvo paplitusi poligamija (grobė moteris per karo žygius). Iki XX a. vid. buvo išlaikę reikšmingą dalį senosios savo tikybos bruožų. Viena svarbiausių apeigų – mergaičių apeiginis apipjaustymas („ani šrioati").

* Šipibų namas ir lauko virtuvėŠipibų namas ir lauko virtuvė
* Tradicinis kostiumasTradicinis kostiumas
* Šipibų keramikaŠipibų keramika

Šaltiniai
---------

1. ↑  shp Duomenys apie kodu „shp" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
2. ↑  *Чама*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Chromosomos iškrita. Kairėje- prieš, dešinėje- po delecijos.
**Delecija (iškrita)** – chromosomos struktūrinė mutacija. Jos metu prarandama genetinė medžiaga. Delecijos gali vykti dėl sutrikimų krosingoverio, vykstančio mejozėje metu. Jos gali būti genetinių ligų priežastimi.
Delecijai atsirasti reikalingi dvigrandžiai DNR trūkiai. Iškritus chromosomos fragmentui, likusi chromosomos dalis gali būti sujungta ties trūkio taškais. Derivatinė chromosoma yra trumpesnė už normalią, iškritęs fragmentas paprastai pametamas. Chromosomų delecijos gali būti nustatomos sekvanavimo metu (arba šviesiniu, liuminescentiniu mikroskopu).

Delecijų tipai
--------------

Delecijų tipai pozicijos linijinėje chromosome atžvilgiu yra du:

* Terminalinė delecija, kai delecija vyksta chromosomos gale;
* Intersticinė delecija, kai prarandama dalis chromosomos peties vidurio.

Delecijos gali vykti ir žiedinėse DNR ar RNR molekulėse, taip delecija bus tik intersticinė.
Nuošalė
**Nuošalė** yra futbolo ir kai kurių kitų panašaus tipo sporto šakų taisyklė,
ribojanti žaidėjų veiksmus prieš priešininko komandos vartus. Nuošalė būna tada, kai žaidėjas (ar keli žaidėjai) būna nuošalės pozicijoje, kada kiti jų komandos draugai liečia kamuolį, ir užsiima aktyviais atakos veiksmais.

Futbolas
--------

### Nuošalės pozicija

Pagal asociacijos futbolo taisykles, žaidėjas (ar keli žaidėjai) yra nuošalėje tada, jeigu jis yra arčiau priešininkų vartų nei kamuolys ir antras arčiausiai savo vartų esantis besiginančios komandos žaidėjas. Dažniausiai tai reiškia, kad tarp žaidėjo ir vartų yra tik varžovų vartininkas.

### Nuošalės fiksavimas

Buvimas nuošalėje nėra taisyklių pažeidimas, nuošalė fiksuojama tik jei į žaidimą įsitraukęs žaidėjas yra nuošalėje tuo momentu, kai jo komandos draugas paliečia kamuolį. Nuošalė nefiksuojama, jei kamuolį spiria priešininkų komandos žaidėjas arba jei nuošalėje esantis žaidėjas nėra aktyviai įsitraukęs į ataką.

Nuošalė nefiksuojama kampinių, smūgio nuo vartų ar išmetimo iš už šoninės linijos metu. Nuošalė taip pat nefiksuojama, kuomet puolančios ekipos žaidėjas yra savo aikštės pusėje.

### Aktyvus dalyvavimas atakoje

Aktyvus dalyvavimas atakoje, pagal 2003 metais papildytas FIFA taisykles, yra tada, kai žaidėjas:

* gauna perdavimą ir puolimo tikslais liečia kamuolį
* kokiu nors būdu trukdo varžovų gynėjui ar gynėjams
* gauna pranašumą, būdamas nuošalėje (pvz. gali pasiimti nuo gynėjo po smūgio atšokusį kamuolį ar pan.)

Nors šios taisyklės tinka bendriems atvejams, daug vietos interpretuoti paliekama teisėjui, tad jis ir sprendžia, ar tikrai yra nuošalė. Kai kurie teisėjai nuošalės neskaito ir tada, kai varžovai tiesiog perima kamuolį (t. y. nuošalė tiesiog pakenktų varžovų komandai, nes taip jie prarastų laiko savo naujai atakai pradėti).

Nuošalė nefiksuojama, jei žaidėjas pats turėdamas kamuolį ir neperdavinėdamas jo komandos draugams išbėga iš nenuošalės pozicijos į nuošalės poziciją.

### Nuošalės reikšmė

Kai fiksuojama nuošalė, kamuolys atitenka priešininkų komandai – skiriamas laisvas smūgis nuo vietos, kur buvo nuošalėje atsidūręs žaidėjas.

Nuošalės istorija
-----------------

Nuošalės taisyklės nebuvo pačiose pirmose futbolo taisyklėse, tačiau vystant taisykles, įtraukta ir griežtesnė nuošalės
taisyklė – nuošalė buvo fiksuojama, jei tarp žaidėjo ir vartų buvo mažiau nei trys priešininkų komandos žaidėjai.

Tik 1925 metais taisyklės sušvelnintos. Pakeitus taisykles, 1926-1927 metų sezone Anglijos futbolo lygoje įmuštų įvarčių padaugėjo 35,5 proc.

Kitos sporto šakos
------------------

Ledo ritulyje nuošalė fiksuojama, jei žaidėjas patenka į atakos zoną anksčiau nei ritulys.

Nuošalės taisyklės taip pat yra ir kitur – regbyje, amerikietiškame futbole.

Nuorodos
--------

* Žaidimo taisyklės (FIFA) Archyvuota kopija 2014-07-09 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Prunella modularis** |
| --- |
| Erškėtžvirblis (Prunella modularis)Erškėtžvirblis (*Prunella modularis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Erškėtžvirbliniai  *( Prunellidae)* |
| Gentis: | *Prunella*  *( Prunella)* |
| Rūšis: | Erškėtžvirblis  *( Prunella modularis)* |

 |
| Binomas |
| ***Prunella modularis***Linnaeus, 1758 |

**Erškėtžvirblis** (*Prunella modularis*) – erškėtžvirblinių šeimos paukštis.

Paplitimas
----------

Paplitimas. Arealas pertrauktas. Europoje paplitęs nuo Atlanto pakrantės iki rytinio Uralo šlaito. Šiaurėje arealai siekia Kolos pusiasalį, Baltąją jūrą, Pečioros aukštupį, pietuose tęsiasi iki Volgos vidurupio, šiaurinės Ukrainos, Karpatų, Marmuro, Viduržemio jūrų pakrančių. Gyvena Kryme, Britų, Hebridų salose. Žiemoja pietinėse arealo dalyse, Afrikoje.

Lietuvoje dažna rūšis.

Kasmet peri 100 000–200 000 porų.

Išvaizda
--------

Kūno ilgis 15 cm, sveria 21 g. Kūno viršutinė pusė tamsiai ruda, su juodomis dėmėmis, apatinė – melsvai pilka. Galva ir kaklas pilki, pilvas baltas, kūno šonai su išilginiais tamsiais dryžiais.

Elgsena
-------

Gyvena lapuočių ir spygliuočių miškuose, kur tankus pomiškis. Slapstosi tankynėse. Lizdą suka neaukštai, krūmų tankmėje. Jo gamybai naudoja samanas, o vidų iškloja plaukais, plunksnomis. Deda 4-5 kiaušinius, kurie melsvai žalios spalvos. Peri 12-14 dienų. Išaugina dvi vadas (gegužės – liepos mėn.). Jaunikliail lizdą palieka po 11-14 dienų. Maitinasi dažniausiai ant žemės. Pagrindinis maistas – vabzdžiai, rudenį ir pavasarį lesa įvairias sėklas.

Lietuvoje išplitusi rūšis, tik dėl slapaus būdo nelabai pastebima.

Erškėtžvirblio giesmė

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Erškėtžvirblis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Kairės rankos delnakauliai iš priekinės pusės
**Delnakauliai** (lot. *ossa metacarpi*) – rankos plaštakos penki ilgieji kaulai. Kiekvienas delnakaulis turi kūną (*corpus ossis metacarpalis pollicis*) ir du galus. Artimesnis galas vadinamas pamatu (*basis ossis metacarpalis pollicis*), o tolimesnis – galva (*caput ossis metacarpalis pollicis*).

Rankos nykščio delnakaulis yra trumpiausias ir storiausias, smiliaus – ilgiausias. Delnakauliai su raumenų grupėmis ir pirštų ilgųjų raumenų sausgyslėmis sudaro delną.

I delnakaulis (*os metacarpi primum*)
-------------------------------------

Jis yra stambiausias, jo pamate matyti balno pavidalo paviršius susinerti su riešo didžiojo daugiakampio tokiu pačiu paviršiumi.

II delnakaulis(*os metacarpi secundum*)
---------------------------------------

Jis yra pats ilgiausias, jo pamatas giliai įdubęssusinerti su riešo mažuoju daugiakampiu, o iš šonų yra po laukelį, kuriuo liečiasi su gretimais delnakauliais. Kiti delnakauliai tolydžio trumpėja.

III delnakaulis (*os metacarpi tertium*)
----------------------------------------

Jo pamatas jungiasi su riešo galviniu kaulu ir su gretimais delnakauliais, jo išorinėje (radialinėje) pusėje kyšo ylinė atauga (*processus styloideus ossis metacarpi tertii*)

IV delnakaulis (*os metacarpi quartum*)
---------------------------------------

Jo pamatas viduriniu laukeliu jungiasi su riešo kablinio kaulo lateraline puse, o šoniniais laukeliais - su gretimais delnakauliais. Nuo III delnakaulio jis skiriasi tuo, kad neturi ylinės ataugos.

V delnakaulis (*os metacarpi quintum*)
--------------------------------------

Jis yra pats trumpiausias iš visų delnakaulių. Jo pamatas jungiasi su riešo kablinio kaulo medialine puse ir IV delnakauliu, o nugarinėje pusėje turi neryškų gumburėlį.

Literatūra
----------

* Žmogaus anatomija, I tomas – G. Česnys, J. Tutkuvienė, A. Barkus, V. Gedrimas, R. Jankauskas, R. Rizgelienė, J. Žukienė, Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2008 m
* Interactive Atlas of Human Anatomy 3.0

  

v • a • r **Žmogaus organų sistemos** 

Griaučiai ← **Viršutinės galūnės**  

Pečių lankas -
Žastikaulis -
Dilbis -
Stipinkaulis -
Alkūnkaulis -
Plaštaka -
Riešakauliai -
Delnakauliai -
Pirštakauliai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ena |
| --- |
| Upė ties Beri o Baku Upė ties Beri o Baku |
| **Ilgis** | 300 km |
| **Baseino plotas** | 7752 km² |
| **Vidutinis debitas** | 63 m³/s |
| **Ištakos** | Argono miškas |
| **Žiotys** | Uaza |
| **Šalys** | Prancūzija |
|  |
|  **Vikiteka** | Ena |

**Ena** (pranc. *Aisne*) – upė šiaurės Prancūzijoje; Uazos kairysis intakas (Senos baseinas). Prasideda Argono miške, Mezo departamente. Teka daugiausia vakarų kryptimi, kerta Marnos, Ardėnų, Enos, Uazos departamentus. Įteka į Uazą ties Kompjene.

Didesni intakai:

* dešinieji – Eras
* kairieji – Sjuipas, Vezlas

Ena laivuojama nedideliais laivais, vaga vietomis kanalizuota. Lygiagrečiai su upe iškastas *Canal latéral à l’Aisne* kanalas, be to, upė kanalais sujungta su Sena ir Marna. Miestai prie Enos: Sent Menuldas, Vuzjė, Retelis, Suasonas, Kompjenė.

Romėnų laikais upė vadinta *Axona*.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Gibės gentinė valstybė:Ennarea |
| --- |
|  |
| Šalis | Džimos zona |
| Tautos | sidamai/oromo |
| Laikotarpis | 1450–1891 m. |
| Miestai | Saka |
| Valdovai | supera |
|  |
|  |

**Enarėja** (*Ennarea*), kitaip **Inarėja**, vėliau **Limu Enarėja** – istorinė valstybė pietvakarių Etiopijoje, Gibės regione, egzistavusi XV-XIX a.

Geografija
----------

Valstybė buvo į vakarus nuo Gibės upės ir į šiaurę nuo Godžebo upės. Oromo valdymo laikais į rytus nuo jos buvo Džima, į vakarus - Guma, į pietus - Goma.

Istorija
--------

Tai buvo viena stipriausių valstybių, egzistavusi dar prieš XVI a. oromo migraciją, įkurta sidamų kilmės valdovo Kaba Seyon. Atrodo, kad XIV a. valstybė tapo Etiopijos imperijos vasale.

XVI a. II pusėje valstybė buvo ne kartą puldinėjama oromo genčių, tačiau, nors iš visų pusių buvo apsupta priešų, o jos teritorijos sumažėjo, ji išsaugojo nepriklausomybę. Nepaisant to, XVII a. kilo pilietinis karas, kurio metu buvo kovojama šalies viduje, o ne su priešais. Tai nusilpnino valstybę, joje pamažu įsigalėjo oromo, kurie asimiliavo vietinius gyventojus.

1800 m. valstybės soste įsigalėjo oromo limu genties vadas Bofu, kuris turėjo artimus dinastinius ryšius su senąja dinastija. Valstybė pradėta vadinti Limu-Enarėja. Valdant jo sūnui, valstybėje pradėtos reformos, siekiant sostinę Saka (*Saqqa*) padaryti svarbiu prekybiniu centru, kuriame prekiautų pirkliai iš Etiopijos ir Kafos. Kadangi tuo metu gretimoje valstybėje Džimoje vyko karas, tai buvo sėkmingas projektas. Tuo metu valstybė priėmė islamą.

Tačiau vėliau, pasibaigus karui Džimoje, dauguma pirklių rinkosi jos sostinę, todėl Saka ėmė silpti. 1891 m. valstybė prarado nepriklausomybę ir inkorporuota į Etiopijos imperijos sudėtį. Paskutinis jos valdovas priėmė krikščionybę dėl politinių priežasčių.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REtiopijos istoriniai regionai |
| --- |
|  |
| Tigrajus | 
 Akele Guzajus **·**  Hamasienas **·**  Tembienas **·**  Širė **·**  Serajė **·**  Sama **·**  Agamė **·**  Amba Senajtas **·**  Garalta **·**  Enderta **·**  Saharti **·**  Abergalė |  |
|  |
| Amharas | 
 Semienas **·**  Begmenderis **·**  Godžaras **·**  Vagas **·**  Lasta **·**  Dembija **·**  Kvara **·**  Agavmederis |
|  |
| Kiti | 
 Velega **·**  Ilubaboras **·**  Ševa **·**  Davaro **·**  Adalis **·**  Balė |
|  |
| Gibė | 
Hadija **·**  Velaita **·**  Kafa **·**  Enarėja **·**  Džandžeras **·**  Džima **·**  Garo **·**  Guma **·**  Gera **·**  Goma |
|  |
| Aplinkinės gentys | 
Bedžai **·**  Tigriai **·**  Sahai **·**  Afarai **·**  Somaliai **·**  Borana oromo **·**  Šankela |

 |
| **Audrius Endzinas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1962 m. gegužės 28 d. (61 metai)Šilutė |
| Sutuoktinis (-ė) | Gražina |
| Vaikai | Audra, Rugilė |
|  |
| Veikla | inžinierius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1998 m. Lietuvos centro sąjunga,
* 2003 m. Liberalų ir centro sąjunga,
* 2006 m. Lietuvos liberalų sąjūdis

 |
|  |
| Alma mater | 1986 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Audrius Endzinas** (g. (1962 m. gegužės 28 d. Šilutėje) – inžinierius, Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1980 m. baigė Šilutės 1-ąją vidurinę mokyklą, 1981 m. - Šilutės 12-ąją technikos mokyklą, 1986 m. - Lietuvos žemės ūkio akademiją ir įgijo inžinieriaus elektriko specialybę.

1986–1992 m. Šilutės rajono „Ašvos" tarybinio ūkio elektrikas. 1992–2004 m. individualios A. Endzino įmonės savininkas, 2004 m. įmonė reorganizuota į uždarąją akcinę bendrovę „Energetikos objektų statyba". 2004-2009 m. uždarosios akcinės bendrovės „Meksimela" direktorius. 2004–2012 m. Seimo narys, išrinktas Šilutės – Pagėgių rinkimų apygardoje Nr. 32.

2013-2014 m. UAB „Energetikos objektų statyba" direktoriaus pavaduotojas strateginei įmonės plėtrai, o nuo 2014 m. - direktorius.

2002–2004 m. ir nuo 2019 m. Šilutės rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1998 m. Lietuvos centro sąjungos narys, 2003–2005 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, šios sąjungos Šilutės skyriaus pirmininko pavaduotojas. Nuo 2006 m. Lietuvos liberalų sąjūdžio narys.

Žmona Gražina, dukros Audra ir Rugilė.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-05-17 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 11°40′59.98″ p. pl. 160°19′59.98″ r. ilg.﻿ / ﻿11.6833278°š. pl. 160.3333278°r. ilg.﻿ / 11.6833278; 160.3333278

| Rytų Renelas |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

 |
| Pakrantė Rytų Renele

---

 |
| **Vieta** | Saliamono Salos Saliamono Salos |
| **Tipas** | Gamtinis |
| **Kriterijus** | ix |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 854 |
| **Regionas**\*\* | Azija ir Ramusis vandenynas |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 1998  (22 sesija) |
| 

Rytų Renelas šalies/regiono žemėlapyje

 |
|  **Vikiteka:** | Rytų Renelas |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Rytų Renelas** (angl. *East Rennell*) – rytinė gyvenamos Renelo salos dalis Saliamono Salose. Renelas yra aukščiausiai virš jūros lygio iškilęs koralinis atolas pasaulyje.

Rytų Renelas nuo 1998 m. įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Paveldo objektas užima 37 000 ha salos plotą bei gretimą 3 jūrmylių akvatoriją. Gyvena apie 1200 polineziečių kilmės žmonių, įsikūrusių 4 kaimuose, besiverčiančių medžiokle, žvejyba ir daržininkyste. Teritorijai būdingi dažni ciklonai ir pakilęs vandens lygis bei druskingumas dėl klimato kaitos.

Gamtinės vertybės
-----------------

Pagrindinis Rytų Renelo gamtinis objektas čia yra telkšantis izoliuotas Te Ngano ežeras, anksčiau buvęs šio atolo lagūna. Te Ngano ežeras yra didžiausias Okeanijos vidinis vandens telkinys, užimantis 15 000 ha plotą. Jame vanduo sūrokas, yra daugybė klintinių uolėtų salelių. Kitoje, didesnėje sausumos dalyje vyrauja vientisas tankus, žmogaus nepaliestas, apie 20 m aukščio miškas. Ežeras ir supantis miškas pasižymi biologinių rūšių įvairove, yra endeminių rūšių, tarp jų atitinkamai 4 rūšys ir 9 porūšiai vandens ir sausumos paukščių, 1 šikšnosparnis, 7 sausumos sraigės, 1 jūrinė gyvatė, taip pat 10 endeminių augalų.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Rytų Renelas** – kelionių gidai, susiję su straipsniu |

* Oficiali svetainė (anglų ir prancūzų k.)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Melanezijoje |
| --- |
|  |
| Fidžio vėliava Fidžis | 
Levukos istorinis uostas (2013) |
|  |
| Papua Naujosios Gvinėjos vėliava Papua Naujoji Gvinėja | 
Kuko ankstyvosios žemdirbystės vieta (2008) |
|  |
| Saliamono Salų vėliava Saliamono Salos | 
Rytų Renelas (1998) |
|  |
| Vanuatu vėliava Vanuatu | 
Vado Roi Mata valda (2008) |

 |
Bucharos emiras Mohammed Alim Khan, 1911
**Emyras** – arabų ir kai kurių tiurkų naudotas ir naudojamas kilmingųjų titulas ir pareigos. Naudojamas Artimuosiuose Rytuose, Šiaurės Afrikoje. Kai kuriose šalyse šis žodis rašomas *amir*, kas arčiau arabiškam tarimui. Iš jo kilęs karinis laipsnis *admirolas*.

Etimologija
-----------

Arab. أمير (*amīrah*, *ãmir*) 'vadas', 'generolas', vėliau 'kunigaikštis'. Dar rašomas *amir*, *aamir* or *ameer*. Žodis *amir* 'genties vadas' ar 'karo vadas' kilęs iš arabiškos šaknies *amr* 'vadovauti'. Pradžioje reiškė bet kokios žmonių grupės vadą. Vėliau ėmė reikšti nedidelių valstybių valdovus, t. y. tapo titulu. Šiuolaikinėje vartosenoje *emyras* reiškia 'kunigaikštis' (angl. *prince*). Į anglų kalbą *emir* atėjo iš pranc. *émir*.

Naudojimas
----------

*Emyrais* vadinami kunigaikščio lygio valdovai. Taip pat emyro titulas suteikiamas arabų karalių (pvz. Saudo Arabijos) sūnums, kaip kad ir europiečių karalių sūnūs gauna *kunigaikščio* (*princo*) titulą.

*Emyrais* (*amir al – chadži*) vadina ir žmones, vadovaujančius didelėms maldininkų grupėms, keliaujančioms į Meką.

Persiškas titulas mirza yra sutrumpintas *emyr – zade* (pers. امیر زادح, *amir zâdah* 'emyro sūnus') variantas.

Susiję kariniai titulai
-----------------------

Nuo pat pradžių emyras buvo ir karinis titulas, apytiksliai reiškęs 'generolas', 'vadas'. Laivyno titulas *admirolas* kilęs iš arabiško titulo *amir al – bahr* 'generolas jūroje', kuriuo vadindavo laivyno vadus ir kartais laivyno ministrus.

Kai kuriose musulmonų kariuomenėse *emyras* buvo karininko laipsnis. Mogolų Indijoje emyrai vadovaudavo raitelių tūkstantinei (1000 raitelių). Tokią tūkstantinę sudarydavo 10 šimtinių, kurioms vadovaudavo *sipah salarai* (angl. *sipah salar*). Dešimčiai tūkstantinių vadovaudavo malikas (angl. *malik*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Harper, Douglas. „amir (n.)". *Online Etymology Dictionary*. Nuoroda tikrinta 2017-06-29.
2. ↑  *Emyras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004

Vikižodynas
| **Mikalojus Kosceleckis** |
| --- |
| Kosceleckiai |
| Ogončikas (herbas) |
| Ogončikas (herbas) |
|  |
| Mirė | 1510 m. |
| Tėvas | Janas Kosceleckis |

**Mikalojus Kosceleckis** (m. 1510) – Lenkijos karalystės valstybinis veikėjas, Bydgoščiaus (1475–1480 m. 1482–1485 m.), Inovroclavo, Malborko, Tucholio, ir Naševo (iki 1477 m.), Oseksko (nuo 1504 m.) ir Čluchuvo (nuo 1489 m.) seniūnas, Brest-Kujavijos vaivada (1501–1510 m.).

Biografija
----------

Lenkijos bajorų Kosceleckių giminės atstovas, herbo „Ogonszik" savininkas. Inovroclavo vaivados Jano Kosceleckio (1415–1475) sūnus. Jaunesnieji broliai – Karūnos didysis iždininkas Andžejus (1455–1515) ir Poznanės vaivada Stanislavas (1460–1534).

Iš savo tėvo Mikalojus Kosceleckis paveldėjo stambias dvaro žemes Kujavijoje. 1478 metais Lenkijos karalius Kazimieras Jogailaitis konfiskavo dvaro žemes ir atėmė daug Mikalojaus Kosceleckio titulų, skirdamas baudą Maborko ir kitioms Pamario pilims. Vėliau Mikalojus Kosceleckis sugebėjo išpirkti dalį savo turto, tame tarpe Osecko ir Čluchuvo seniūnijas, taip pat eilę dvaro žemių valdant Jonui Albrechtui. 1501 metais nuo karaliaus gavo Brest-Kujavijos vaivados pareigybę.

1510 metais Mikalojus Kosceleckis mirė.

Šeima
-----

Buvo vedęs Aną Olesnicką (m. iki 1513), nuo santuokos su kuria turėjo dvi dukteris:

* Burneta, Andžejaus Levickio žmona
* duktė, Mikalojaus Valevskio žmona

Literatūra
----------

* Podgóreczny Józef. Niepospolici ludzie Kujaw i Pomorza. Kujawsko-Pomorskie Towarzystwo Kulturalne. Bydgoszcz 1967.

Nuorodos
--------
|  |
| --- |
| Heart 2 Heart |
|  
Friðrik Karlsson |
| Biografija |
| Kilmė | Reikjavikas, Islandijos vėliava Islandija |
| Žanrai | popmuzika |
| Kūrinių kalbos | islandų |
| Aktyvumo metai | 1992 m. |
| Susijusi veikla | Stjórnin |
| Buvę nariai |
| Grétar Örvarsson  Sigriður Beinteìnsdottir  Sigrún Eva Ármannsdóttir  Friðrik Karlsson |

**Heart 2 Heart** buvo laikinas Islandijos grupės „Stjórnin" narių muzikinis projektas, sukurtas specialiai „Eurovizijos" dainų konkursui 1992.

Istorija
--------

Po sėkmingo pasirodymo 1990-ųjų „Eurovizijoje", 1992 metais grupės „Stjórnin" nariai Sigridur Beiteindotir (isl. *Sigriður Beinteìnsdottir* ir Gretaras Orvarsonas (isl. *Grétar Örvarsson*) sukūrė specialų projektą 1992 m. „Eurovizijos" dainų konkursui. Prie jo prisijungė Sigridur pusseserė Sigrun Eva Armannsdotir (isl. *Sigrún Eva Ármannsdóttir*) ir Fridrikas Karlsonas (isl. *Friðrik Karlsson*). Laikiną projektą nuspręsta pavadinti „Heart 2 Heart" vardu. Sėkmingai įveikę šalies atranką, netrukus turėjo galimybę dalyvauti „Eurovizijos" dainų konkurse Malmėje (Švedija). Dalyviai, konkurse atlikdę dainą „Nei eða já" (liet. *Ne ar taip*) ir iš komisijos pelnę 80 taškų, liko septinti.

Iširus projektui „Heart 2 Heart", nariai Sigrun ir Fridrikas pradėjo solines karjeras, o Sigridur ir Gretaras savo veiklą tęsė grupėje „Stjórnin". 1994 m. „Eurovizijos" dainų konkurse, kaip solistė, dalyvavo narė Sigridur Beiteindotir. Su kūriniu „Nætur" jai pasisekė kiek prasčiau – atlikėja liko 12-oje vietoje.

Nuorodos
--------

* Daina „Nei eða já"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Stefán & Eyfi  *„Draumur um Nínu"*** |  **Islandijos atstovai Eurovizijoje**1992 | Po to:**Inga  *„Þá veistu svarið"*** |
**Audrius Žiugžda** (g. 1971 m. birželio 12 d. Marijampolėje) – bankininkas vadybininkas.

Biografija
----------

Nuo 1989 m. iki 1993 m. Audrius Žiugžda studijavo VDU verslo vadybą, nuo 1993 m. iki 1995 m. VDU tarptautinės prekybos ir marketingo magistrantūroje.

Nuo 1992 m. AB „Vilniaus bankas" (vėliau – AB „SEB Vilniaus bankas") tarnautojas. Ėjo įvairias vadovaujančias pareigas, sparčiai kilo karjeros laiptais. SEB VB banko Karoliniškių filialo komercijos direktorius, Finansų institucijų departamento direktorius, nuo 2001 m. iki 2003 m. VB banko grupės bendrovės „VB lizingas" (dabar „SEB VB lizingas") generalinis direktorius, nuo 2003 m. iki 2004 m. AB (SEB) Vilniaus banko Verslo klientų ir finansų institucijų departamento direktorius, nuo 2004 m. iki 2006 m. banko prezidento pavaduotojas, Mažmeninės bankininkystės tarnybos direktorius, 2006-2009 m. SEB banko prezidentas, valdybos pirmininkas. 2010-2011 m. dirbo TEO generalinio direktoriaus patarėju strateginių projektų valdymo klausimais. 2011 m. vasario mėn. - 2013 m. gruodžio mėn. dirbo Šiaulių banko administracijos vadovu. „Mentor Lietuva" valdybos narys. Nuo 2020 m. lapkričio mėn. tapo tarpusavio skolinimo platformą "SAVY" valdančios UAB "Bendras finansavimas" direktoriumi.

Apdovanojimai
-------------

* Verslo šlovės galerijos laureatas (2008).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Tūkstantmečio žmonės"[neveikianti nuoroda]
3. ↑