recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vitoldas Masalskis**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1954 m. kovo 18 d. (67 metai) |
| Gimimo vieta | Panevėžys, Lietuva |
| Ūgis | 184 cm |
| Svoris | 84 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 1974-19781978-19821972-1985 | Kauno „Politechnika"Kauno „Drobė"Kauno „Žalgiris" |  |
| Šalies rinktinė |
| 1973-1983 | Lietuvos krepšinio rinktinė |  |
|  |

**Vitoldas Masalskis** (g. 1954 m. kovo 18 d. Panevėžyje) – Lietuvos krepšinio žaidėjas ir treneris, ilgametis Kauno „Žalgirio" (1972-1985) žaidėjas. Buvęs Panevėžio sporto mokyklos auklėtinis, pirmasis jo treneris Raimundas Sargūnas.

V. Masalskis 1978 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1985 m. – Vilniaus universitetą.

Žaidėjo karjera
---------------

Žaidė Kauno „Politechnikos"(1974-1978), „Drobės" (1978-1982), „Žalgirio" (1972-1985) krepšinio komandose. 1973-1983 m. buvo Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės žaidėjas, sudalyvavęs 37 rungtynėse, pelnęs 216 taškų.

Baigęs profesionalo karjerą, dalyvavo įvairaus lygio veteranų krepšinio varžybose. 

### Pasiekimai

* TSRS sporto meistras (1974)
* Europos jaunių krepšinio čempionato bronzos medalio laimėtojas (1972)
* Lietuvos vyrų krepšinio čempionas (1974, 1978, 1979, 1980)
* TSRS vyrų krepšinio čempionas (1985)
* TSRS vyrų krepšinio vicečempionas (1980, 1983, 1984)
* TSRS vyrų krepšinio bronzos medalio laimėtojas (1978).

Trenerio karjera
----------------

Buvo Kauno „Nekos", Joniškio „Žiemgalos", Alytaus „Alitos" vyrų krepšinio komandų, V. Masalskio krepšinio klubo, KTU vyrų krepšinio komandos treneris. 2008–2011 m. kaip vyriausiasis treneris vadovavo įvairioms Lietuvos jaunuolių komandoms, tarp jų – Lietuvos jaunių vaikinų rinktinei (17-18 m. Europos vicečempionei 2008 m. pirmenybėse Graikijoje), taip pat Lietuvos jaunimo rinktinei (iki 20 m. 2009 ir 2010 m.).

2011-2012 m. buvo Kauno „Žalgirio" sporto direktorius. „Žalgirio" klube trumpai, spalio 20-31 dienomis, ėjo vyr. trenerio pareigas. 2013-2014 m. Utenos „Juventus" (LKL) vyr. treneris. 2014 m. gruodį sudarė kontraktą su Marijampolės „Sūduvos-Mantingos" (NKL) komanda.

Įvertinimas
-----------

V. Masalskiui įteikti KKSK 3 laipsnio (1983) ir 2 laipsnio (1985) medaliai „Už aukštus sportinius pasiekimus", Kauno miesto 3 laipsnio Santakos medalis (2005), KKSD medaliai „Už nuopelnus Lietuvos sportui" (2008), „Už sporto pergales" (2008).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  KTU Omega (Veteranų "50+" lyga) *kkml.lt*
2. 1 2 3 4  Vitoldui Masalskiui – 60 *lkvlyga.lt*
3. 1 2  V. Masalskis Lietuvos sporto enciklopedijoje
4. ↑  Vitoldas Masalskis *basketnews.lt*
**Darius Miceika**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1983 m. vasario 22 d. (39 metai) |
| Gimimo vieta | Vilnius, Lietuva |
| Ūgis | 183 cm |
| Svoris | 79 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 20002001-20022002-20042005-200820092009-20102010-20112011-20122012-201420142015 | Polonija VilniusŽalgiris VilniusZenit Sankt-PeterburgMetalurgs LiepajaFK Granit MikaševičiFK Metalurg ZaporìžžâMetalurgs LiepajaFK HimkiFC SKA-Energia KhabarovskTrakų FKJK Sillamäe Kalev | 5 (0)26 (4)8 (1)82 (21)13 (3)14 (0)10 (0)37 (2)8 (0)27 (4)5 (0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2005-2009 | Lietuva Lietuva | 10 (1) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2014. |

**Darius Miceika** (g. 1983 m. vasario 22 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas. Kviečiamas į nacionalinę rinktinę.

Savo karjerą Miceika pradėjo Vilniuje. Jaunas ir perspektyvus saugas persikėlė į Rusiją, Sankt Peterburgo Zenitą. Šioje ekipoje jam pritapti nepavyko ir žaidėjas per 2 metus sužaidė vos 8 varžybas ir pelnė tik vieną įvartį. 2005 metais Miceika sulaukė daugkartinių Latvijos čempionų Liepojos Metalurgs pasiūlymo ir labai greitai pritapo šioje ekipoje. Nuolat žaidė startinėje sudėtyje ir mušė daug įvarčių. Vienose varžybose šis žaidėjas pelnė tris įvarčius atitinkamai 6, 9 ir 69 minutėmis. Nuo 2005 metų Miceika pradėtas kviesti ir į nacionalinę rinktinę. 2010 m. rugpjūčio 6 d. pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Latvijos Liepojos „Metalurgs" klubu. 2011 m. vasario 10 d. pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Rusijos Chimkų klubu.

2006 m. rugsėjo 6 d. rungtynėse prieš Škotiją, po keitimo išleistas į aikštelę 81 žaidimo minutę, 85 minutę sušvelnino rezultatą įmušęs įspūdingo grožio įvartį.

Laimėjimai
----------

FC Zenit Saint Petersburg
* Rusijos futbolo lygos taurė (1): 2003

FK Liepājas Metalurgs
* Virslyga (1): 2005
* Latvijos futbolo taurė (1): 2006
* Baltijos futbolo lyga (1): 2007

Įvarčiai rinktinėje
-------------------

**Dariaus Miceikos įvarčiai rinktinėje**| # | Data | Vieta | Varžovas | Įvartis | Rezultatas | Varžybos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 2006 m. rugsėjo 6 d. | Kaunas, Lietuva | Škotija Škotija | **1**–2 | 1–2 | 2008 m. Europos futbolo čempionato atranka |
|

Nuorodos
--------

* Futbolinis.lt
* National-football-teams.com
* Įvartis į Škotijos vartus

1. ↑
2. ↑
3. ↑
| Palė*Pale/Пале* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

PalėPalė

43°49′00″ š. pl. 18°34′10″ r. ilg.﻿ / ﻿43.81667°š. pl. 18.56944°r. ilg.﻿ / 43.81667; 18.56944﻿ (Palė (miestas))Koordinatės: 43°49′00″ š. pl. 18°34′10″ r. ilg.﻿ / ﻿43.81667°š. pl. 18.56944°r. ilg.﻿ / 43.81667; 18.56944﻿ (Palė (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Bosnijos ir Hercegovinos vėliava Bosnija ir Hercegovina |
| **Autonomija** | Serbų respublika Serbų respublika |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 30 000  |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  |
| **Kirčiavimas** | Pãlė |

**Palė** – miestas Bosnijos ir Hercegovinos vidurio rytuose, 20 km į pietryčius nuo Sarajevo. Vyrauja serbai. Yra universitetas, išvystytas žiemos turizmas. Piečiau Palės yra Jahorinos slidinėjimo kurortas, kuriame vyko didelė dalis 1984 m. Žiemos Olimpinių žaidynių renginių.

Istorija
--------

Bosnijos karo metu XX a. pabaigoje Palėje buvo Serbų respublikos sostinė, kuri vėliau perkelta į Banja Luką. Būtent tuo metu miestas labiausiai ir išsiplėtė. Po karo nedidelė miesto dalis Palė-Prača buvo perduota Bosnijos ir Hercegovinos federacijai.

Gyventojai
----------

1971 m. mieste gyveno 16 119 gyv. iš jų:

* serbų – 11 230 (69,66)
* musulmonų – 4 508 (27,96)
* kroatų – 142 (0,88)
* jugoslavų – 80 (0,49)
* kitų – 159 (1,01)

Šiuo metu mieste gyvena apie 30 tūkst. gyventojų, daugelis jų Bosnijos serbai, pabėgėliai iš Sarajevo.

Sportas
-------

### Futbolas

* FK Romanija Pale
* Sarajevo Pale
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Membraninis manometras
**Manometras** - prietaisas slėgiui matuoti.

Manometrai būna penkių rūšių: skysčio, deformaciniai, elektroniniai, spyruokliniai ir membraniniai.

Skysčio manometras
------------------

Skysčio manometro schema
Skysčio manometras
Skysčio manometras yra U formos vamzdelis, pripiltas skysčio. Abiejuose vamzdelio šakose skysčio lygis vienodas, kai slėgis vienoje pusėje pasikeičia, skysčio lygis vamzdelio šakose tampa ne vienodas Kuo didesnis slėgis, tuo jis skystį veikia didesne jėga ir tuo aukščiau pakyla skystis vamzdelyje. Slėgio sukurta jėga lygi pakelto skysčio svoriui.

Deformacinis manometras
-----------------------

### Membraninis manometras

Membraniniame manometre slėgis išlenkia membraną, esančią tarp tūrio, kuriame matuojamas slėgis ir lyginamojo tūrio, kuriame slėgis laikomas pastoviu (pavyzdžiui, tarp garo katilo ir aplinkos oro).

### Bordono prietaisas

Bordono prietaiso daviklis
Bordono manometro veikimo principas yra toks: dujos pakliūna į išlenktą vamzdelį. Nuo slėgio vamzdelis truputį išsitiesia. Vamzdelio galas sujungiamas su rodykle. Kuo slėgis vamzdelyje didesnis, tuo jis labiau išsitiesia ir labiau pasuka rodyklę. Tokie manometrai gali išmatuoti slėgį iki 1000 MPa. Šį prietaisą 1849 m. užpatentavo Eugene Bordonas.

### Aneroidas

Aneroido daviklis
Aneroidas skirtas matuoti mažesniems slėgiams, kur išlenkto vamzdelio jautrumas nepakankamas. Jo daviklis yra kintamo tūrio dėžutė. Vienas dėžutės matmenų (pateikiama pavyzdyje aukštis) kinta priklausomai nuo slėgio. Aneroidai dažnai taikomi aukščiui virš jūros lygio matuoti pagal mažėjantį atmosferos slėgį (aviacijoje ir alpinizme).

Vikižodynas
| **Andrius Kuprevičius** |
| --- |
| Gimė | 1921 m. rugsėjo 30 d.Poltavoje, Ukraina |
| Mirė | 1997 m. vasario 27 d. (75 metai)Klyvlende, JAV |
| Motina | Marija Kuprevičienė |
|  |
| Veikla | garsus pianistas, keletą metų vadovavęs ir chorui. |

**Andrius Kuprevičius** (1921 m. rugsėjo 30 d. Poltavoje, Ukraina – 1997 m. vasario 27 d. Klyvlende, JAV) – garsus pianistas, keletą metų vadovavęs ir chorui.

Biografija
----------

Motina Marija Kuprevičienė – pedagogė pianistė, baigusi Maskvos valstybinę konservatoriją, nuo 1921 m. gyveno Kaune ir įsteigė muzikos studiją. Todėl ir Andrius pirmąsias muzikos žinias gavo iš motinos – mokėsi griežti smuiku ir skambinti fortepijonu. Vėliau mokėsi Kauno „Aušros" gimnazijoje, o 1933–1939 m. – Kauno konservatorijoje pas prof Lidiją Dauguvietytę-Malko ir prof. Vladimirą Ružickį studijavo fortepijoną.

Baigęs studijas, kaip solistas ir su simfoniniu orkestru koncertavo Lietuvoje, Latvijoje ir Estijoje. 1940 m. pradėjo dėstyti fortepijoną Vilniaus muzikos mokykloje, 1941–1942 m. buvo Kauno radiofono muzikos skyriaus redaktorius.

Gavęs stipendiją, 1942 m. pabaigoje išvyko studijuoti į Berlyną pas prof. W. Horbowskj, paskui studijas tęsė Čekoslovakijoje ir Austrijoje, kur koncertavo drauge su M. K. Čiurlionio meno ansambliu. Grįžęs į Lietuvą, vėl daug koncertavo Kaune, Vilniuje ir kitur. 1944 m. pasitraukė į Vakarus.

1946 m. dalyvavo tarptautiniame konkurse Ženevoje – iš 150 geriausiųjų Europos pianistų pateko į dešimtuką ir pelnė garbės diplomą. 1946–1948 m. koncertavo Vokietijoje, Austrijoje ir Šveicarijoje – vienas ir su simfoniniais orkestrais.

1948 m. atvykęs į Argentiną, aktyviai įsitraukė į muzikinę veiklą: įkūrė savo muzikos studiją, mokytojavo ir koncertavo Pietų Amerikos miestuose, dalyvavo Lietuvių bendruomenės kultūriniame gyvenime. 1951–1953 m. vadovavo Buenos Airių „Dainos" chorui, su kuriuo nemažai koncertavo lietuvių kolonijose, su daina ir tautiniais šokiais supažindindamas ir argentiniečius.

Atvykęs į JAV, 1954 m. pradėjo dėstyti fortepijoną *Music School Settlement* Klyvlende, buvo fortepijono fakulteto dekanas (1968–1978 m.). Nuo 1971 m. – *Cleveland State University* Muzikos fakulteto *Assistant Professor*, nuo 1975 m. – *Associate Professor*, nuo 1978 m. – tikrasis profesorius, o vėliau – profesorius emeritas. Vadovavo ir fortepijono katedrai.

Be pedagoginio darbo, daug koncertavo JAV, Kanadoje ir Pietų Amerikoje. Be daugelio pasaulio kompozitorių kūrinių, nuolat populiarino ir lietuvių kompozitorių muziką. Kanadoje su seserimi Elena Kuprevičiūte-Bergen, garsia smuikininke virtuoze, į plokštelę įgrojo Broniaus Budriūno „Raudą", o 1980 m. išleido savo įgrotų kūrinių plokštelę.

A. Kuprevičius, šalia tiesioginių pareigų, dirbo daug kitokių darbų, rengė fortepijono meistriškumo kursus, dalyvavo konkursų žiuri darbe, skaitė paskaitas, domėjosi menais, medicina, sportu, gamta ir politika. Buvo apdovanotas JAV Lietuvių bendruomenės Kultūros premija. Minimas Vokietijos enciklopedijoje „Riemann Musik" ir kituose žinynuose.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Koordinatės: 54°47′17″š. pl. 24°40′02″r. ilg.﻿ / ﻿54.788042°š. pl. 24.667283°r. ilg.﻿ / 54.788042; 24.667283

|  |
| --- |
| **Elektrėnų pradinė mokykla** |
| [[Vaizdas:{{{emblema}}}|Elektrėnų pradinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Elektrėnų pradinė mokykla |
| **Adresas** | Elektrėnai |
| **Direktorius(-ė)** | Virginija Stanislovaitienė |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1991 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** |  |

**Elektrėnų pradinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Elektrėnuose, Taikos g. 15, vykdanti pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190675315. Steigėjas Elektrėnų savivaldybės taryba.

* Mokyklos filialas Elektrėnų pradinės mokyklos Gilučių skyrius

Istorija
--------

1991 m. įkurta lopšelio-darželio patalpose Elektrėnų 3-iosios vidurinės mokyklos pagrindu.

Direktoriai
-----------

* Elvyra Bandzevičienė
* Virginija Stanislovaitienė

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
**Andrius Ryliškis** (1897 m. lapkričio 30 d. Malkavoje (dab. Mogiliavo sritis Baltarusijoje) – 1975 m. kovo 4 d. Garlande, Arkanzaso valstija, JAV) – Lietuvos pedagogas, Šaulių sąjungos aktyvistas.

Biografija
----------

Gimė ir augo lietuvių kaime Baltarusijoje, į kurį iš Saldutiškio dvarui priklaususio kaimelio buvo priversti 1885 m. išsikelti jo seneliai. Radomlio katalikų parapijos klebonas išmokęs jį lietuviškai skaityti, palaikė tautinę dvasią. 

Prasidėjo Pirmasis pasaulinis karas, 1916 m. A.Ryliškis mobilizuotas į carinės Rusijos kariuomenę. Buvo sužeistas, 1917 m. baigė praporščikų mokyklą. 1918 m. atsidūrė Darbininkų ir valstiečių Raudonojoje armijoje. Dėl patirtų sužeidimų į frontą nebebuvo siunčiamas, tarnavo daugiausiai Kaukaze. 1922 m. buvo demobilizuotas, išsirūpino Lietuvos pilietybę.

1924 m. gruodžio mėnesį atvyko gyventi į pasienio miestelį Pirmąją Varėną (Varėnos geležinkelio stoties gyvenvietė, oficialiai vadinama Antrąja Varėna tuo metu priklausė Lenkijai) ir buvo paskirtas pradžios mokyklos mokytoju. Jo pastangų dėka miestelyje įkurtas Šaulių sąjungos skyrius, 1928 m. aikštėje pastatytas paminklas Nepriklausomybės dešimtmečiui paminėti. 1930–1933 m. iškilo erdvūs Šaulių namai, kuriuose veikė biblioteka ir skaitykla. Mokyklai suteiktas M.K.Čiurlionio vardas, su mokinių pagalba buvo sutvarkyti Nepriklausomybės kovose žuvusių karių kapai. Mokytojo palaikomi Varėnoje veikė: jaunimo choras, dramos ratelis ir orkestras, suburta ugniagesių komanda. Kartu su gydytoju Albinu Grigaičiu Glūko kaime įkurtoje Džiovos sanatorijoje pacientams rengdavo kultūrines programas. 

Antrojo pasaulinio karo pabaigoje A. Ryliškis pasitraukė į Vokietiją, o 1949 m. persikėlė į JAV, gyveno Čikagoje. 1974 m. išleido autobiografinę knygą „Fragmentai iš praeities miglų".

Atminimo įamžinimas
-------------------

* 1991 m. prie mokyklos senojo pastato atidengta memorialinė lenta su A. Ryliškio bareljefu
* Senosios Varėnos vidurinė mokykla pavadinto jo vardu
* Senojoje Varėnoje viena gatvių pavadinta A.Ryliškio vardu

Šaltiniai
---------

* Andrius Ryliškis Archyvuota kopija 2021-11-27 iš Wayback Machine projekto.
* A. Ryliškio „Fragmentai iš praeities" // Aidai, 1977
* Doc. dr. Gražina Jaronienė. *Lietuvos pirmajai valstybinei džiovos sanatorijai Varėnoje 75-eri (3)* // Mokslo Lietuva, Nr 14 (260) 2002 m. liepos 18 – rugsėjo 4 d. Archyvuota kopija 2018-08-29 iš Wayback Machine projekto.
| **Hampton Fancher** |
| --- |
|  |
| H. Fancher 2017 m. San Diego Comic-Con |
| Gimė | 1938 m. liepos 18 d. (84 metai)Los Andželas, Kalifornija, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Joann McNabb(1957–63)Sue Lyon(1963–65) |
|  |
| Veikla | kino prodiuseris, scenaristas, aktorius |

**Hamptonas Lansdenas Fančeris** (*Hampton Lansden Fancher*; g. 1938 m. liepos 18 d.) – JAV aktorius, kuris vėlyvajame XX a. 8-ajame dešimtmetyje pasuko kino prodiuserio ir scenaristo keliu. Garsus dėl „Bėgančio skustuvo ašmenimis" franšizės.

Biografija
----------

H. Fančeris gimė Rytų Los Andžele, Kalifornijoje, amerikiečio gydytojo ir ispanų-danų kraujo turinčios moters šeimoje. Būdamas 15-os pabėgo į Ispaniją siekdamas tapti flamenko šokėju ir pasivadino *Mario Montejo* vardu.

Septintajame XX a. dešimtmetyje daugiausia vaidino televizijoje, kaip antai ABC vesternuose. Viso H. Fančeris sukūrė vaidmenis per penkiasdešimčia televizijos ir kino filmų. Tuo laikotarpiu susitikinėjo su daugybe moterų, tarp kurių buvo Barbara Hershey ir Teri Garr. 1963–1965 m. buvo vedęs filmo „Lolita" žvaigždę Sue Lyon. Pradėjęs domėtis scenarijaus rašymu galiausiai 1977 m. patapo scenaristu.

Filmografija
------------

Filmai, kurių scenarijų autorius H. Fančeris:

* *Blade Runner* (su David Webb Peoples) (1982)
* *The Mighty Quinn* (1989)
* *The Minus Man* (1999) (režisierius/scenaristas)
* *2036: Nexus Dawn* (trumpametražis, su Michael Green) (2017)
* *2048: Nowhere to Run* (trumpametražis, su Michael Green) (2017)
* *Blade Runner 2049* (su Michael Green) (2017)

Išnašos
-------

1. ↑  „Interview with Hampton Fancher, October 2017". Aesop.com. Nuoroda tikrinta 2017-08-12.
2. ↑  Gettingit.com: Life of a Hollywood Scribe Archyvuota kopija 2007-06-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  The New York Times

Nuorodos
--------

* imdb.com: Hampton Fancher
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį straipsnį ar jo skyrių reikėtų peržiūrėti.**Būtina ištaisyti gramatines klaidas, patikrinti rašybą, skyrybą, stilių ir pan.Ištaisę pastebėtas klaidas, ištrinkite šį pranešimą.  |

| **Feliksas Zamoiskis** |
| --- |
| Zamoiskiai |
| Jelita (herbas) |
| Jelita (herbas) |
|  |
| Mirė | 1535 m. |
| Tėvas | Florianas Zamoiskis |
| Motina | Ana Kopmarovska |

**Feliksas Zamoiskis** (m. 1535) – Lenkijos dvariškis (bajoras), Belzo vaiskis (1514), Kulmo medžioklis (1517), Chelmo vaiskis ir mokesčių surinkėjas Kulme ir Belze (1524), Kulmo žemės teisėjas (1525), Kulmo pakamaris. Fomos (Tomo) Laznickio anūkas (m. apie 1473), Zamoiskių giminės pradininkas.

Biografija
----------

Lenkijos bajorų Zamoiskių giminės atstovas, herbo „Jelita" savininkas. Krasnovsko vaito Floriano Zamoiskio (m. 1510) ir Anos Komarovskos sūnus. Vyresnysis brolis – Mikalojus (1472–1532), Karaliaus sekretorius (1515), Tarnuvo probstas (1517), Krokuvos kanauninkas (1517), rūmų referentas (1519), Sandomiro kantoras (1530), Lenčicos scholastikas (1531), Goraisko ir Voinicos probstas.

1517 m. Feliksas ir jo brolis Mikalojus, gavo tūkstančio florinų dydžio skolos išmoką iš turtingo žemvaldžio Jano Ostrovskio. Feliksas Zamoiskis dalį sumos panaudojo pilies sustiprinimo statyboms, kurią 1529 m. naudojo gynybai nuo totorių. Jo anūkas, Janas Zamoiskis, giminės valdose 1580 m. įkūrė Zamostės pilį ir tapo jos pirmuoju ordinatu.

Šeima
-----

Buvo vedęs du kartus. Jo pirmos žmonos vardas nežinomas. Antrą kartą vedė Aną Ugrovecką, nuo santuokos su kuria turėjo du sūnus:

* Florianas (m. 1591), Kulmo pataurininkis (1574), Kulmo vėliavininkas (1582)
* Stanislavas (apie 1519–1572), Kullmo medžioklis (apie 1561), Kulmo kaštelionas (1566–1572), Karūnos dvaro etmonas (1566), Belzo seniūnas.

Nuorodos
--------

* История польских замков

Nuorodos
--------
| Handlovasvk. *Handlová* |
| --- |
| *Šv. Kotrynos bažnyčia* |
|  |
| 

HandlovaHandlova

48°43′38″ š. pl. 18°45′43″ r. ilg.﻿ / ﻿48.72722°š. pl. 18.76194°r. ilg.﻿ / 48.72722; 18.76194﻿ (Handlova)Koordinatės: 48°43′38″ š. pl. 18°45′43″ r. ilg.﻿ / ﻿48.72722°š. pl. 18.76194°r. ilg.﻿ / 48.72722; 18.76194﻿ (Handlova) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Slovakijos vėliava Slovakija |
| **Kraštas** | Trenčyno kraštas |
| **Apygarda** | Prievidzos apygarda |
|  |
| **Meras** | Rudolf Podoba |
|  |
| **Gyventojų** (2015 m.) | 17 385  |
| **Plotas** | 85,55 km² |
| **Tankumas** (2015 m.) | 203 žm./km² |
| **Altitudė** | 420 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 972 51 |
| **Tinklalapis** | www.handlova.sk |
|  **Vikiteka** | Handlova |

**Handlova** (svk. *Handlová*; vok. *Krickerhau*; veng. *Nyitrabánya*) – miestelis Prievidzos apygardoje, Trenčyno krašte, Slovakijoje. Susideda iš Handlovos, Nova Lehotos (pietuose) ir Morovno (šiaurės vakaruose). Abi gyvenvietės buvo prijungtos 1976 m. 17 385 gyventojai (2015 m. duomenys).

Įsikūręs to paties pavadinimo upelio slėnyje, apsuptas kalnų. Nutolęs 15 km nuo Prievidzos ir 20 km nuo Žiaro prie Hrono.

Istorija
--------

Miestelis įkurtas 1376 m. vokiečių, kurie vėliau buvo vadinami *Karpatų vokiečiais*. Pirmasis Handlovos gyventojas buvo Peter Kricker iš Kremnicos, kuris atkeliavo kartu su 200-ais kitų įkurti gyvenvietės vietovėje, vadintoje *Krásny les* (liet. *gražusis miškas*) pavadinimu. XVIII a. pradėta anglies gavyba, kuri iš pradžių aprūpindavo šalia esančią Boinicos pilį.

Po Antrojo pasaulinio karo etniniai vokiečiai buvo priversti palikti miestelį, todėl Handlove liko gyventi tik 4000 žmonių. Miestelio teisės suteiktos 1960 m.

Žymūs žmonės
------------

Handlovoje gimė Martin Škrtel – Slovakijos futbolininkas, Fenerbahçe SK klubo gynėjas, nuo 2004 m. žaidžiantis Slovakijos rinktinėje.
| **Feliksas Tautavičius** |
| --- |
| Gimė | 1863 m.Užmiesčio k. Kuršėnų vls. |
| Mirė | po 1935 m. (~72 metai) |
|  |
| Veikla | knygnešys |

**Feliksas Tautavičius** (1863 m. Užmiesčio k. Kuršėnų vls. – po 1935 m.; palaidojimo vieta nežinoma) – ūkininkas, knygnešys, platinęs draudžiamą lietuvišką spaudą Šiaurės Lietuvoje.

Biografija
----------

F. Tautavičius gimė Užmiesčio kaime, prie Kuršėnų,  kitais duomenimis – Gruzdžiuose, Užlaukiuose. Buvo ūkininkas. Jis platino draudžiamą spaudą Kuršėnų, Žarėnų, Kruopių, Šakynos ir Žagarės apylinkėse. Pradėjo platinti „Aušrą", vėliau ir kitus, naujai išeinančius laikraščius ir knygeles. 1894 m. buvo areštuotas ir nubaustas tremtimi į Jekaterinoslavo guberniją, kur praleido daugelį metų. 

Nuo 1936 m. F. Tautavičiui paskirta 25 Lt pensija, kaip labai pasižymėjusiam knygnešiui. Jo vardas įrašytas Knygnešių sienelėje prie Vytauto Didžiojo karo muziejaus.

Literatūra
----------

* B. Kaluškevičius, O. Žemaitytė-Narkevičienė. *Šimtas knygnešių: knygnešių sienelės vardai*. Lietuvos knygnešio draugija; 1998 (Vilnius: BSPB sp.). ISBN 9986-9175-0-6
* B. Kaluškevičius, K. Misius. *Lietuvos knygnešiai ir daraktoriai, 1864-1904:* [žinynas]. Knygnešio draugija, Lietuvos literatūros ir meno archyvas. Vilnius: Diemedis, 2004-2014.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Knygnešys Feliksas Tautavičius
2. ↑  Šiaulių rajono savivaldybė. Organizuojama akcija „Knygnešių atmintis gyva"[neveikianti nuoroda]
3. ↑  Caro laikais nukentėję giminaičiai (*voruta.lt*)
**Andrius Matulevičius** (1897 m. spalio 22 d. Suvalkuose – 1959 m. spalio 5 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas pediatras, medicinos mokslų kandidatas, Kauno medicinos instituto docentas.

Biografija
----------

Mokėsi Suvalkuose. Pirmojo pasaulinio karo metais šeima pasitraukė į Rusiją, kur Andrius baigė Oriolo gimnaziją. 1915 m. pradėjęs studijuoti mediciną Maskvos universitete, studijas užbaigė Kaune, *Aukštuosiuose medicinos kursuose*. Dirbo gydytoju Kaune, vadovavo miesto Ligonių kasos skyriui. Antrojo pasaulinio karo metais buvo Vaikų infekcinės ligoninės vadovu, nuo 1944 m. derino šį darbą su Vytauto Didžiojo universiteto Vaikų ligų katedros vedėjo pareigomis. Nuo 1948 m. apsiribojo tik pedagoginiu darbu, po metų apgynė medicinos kandidato disertaciją pediatrijos srityje, 1951 m. pradeda dėstyti naujai įkurtame Kauno medicinos institute.

Aktyviai dalyvavo visuomeniniame gyvenime: 1947-56 m. vadovavo atkurtai Vaikų gydytojų mokslinei draugijai, parengė ir paskelbė daugybę straipsniu profesinėje spaudoje, buvo žurnalo „Medicina" sekretoriumi.

Bibliografija
-------------

* Motinos abėcėlė, Kaunas 1929, antrasis leidimas 1934.

Šaltiniai
---------

* Biografija Archyvuota kopija 2010-12-20 iš Wayback Machine projekto.
* Doc. N. Šimkienė. Pagerbkime mokytojus. (Gydytojų žinios, 2009 m. Nr.3 (468) Archyvuota kopija 2009-12-29 iš Wayback Machine projekto.
| **Andrius Matulaitis** |
| --- |
| Gimė | 1872 m. lapkričio 4 d.Stebuliškės, Kalvarijos apskritis |
| Mirė | 1958 m. balandžio 20 d. (85 metai)Kapsukas |
| Tautybė | lietuvis |
| Tėvas | Juozapas Matulaitis |
| Motina | Marijona Varankaitė |
| Sutuoktinis (-ė) | Albina Švedaitė |
| Vaikai | Gražina, Kostas, Konstancija, Irena, Danutė, Aldona, Vytautas, Pranas, Marija |
|  |
| Veikla | knygnešys, spaudos draudimo laikų veikėjas |

**Andrius Matulaitis** (1872 m. lapkričio 4 d. Stebuliškių km. Liudvinavo vlsč. Kalvarijos apskr. (dabar Kalvarijos sen.) – 1958 m. balandžio 20 d. Kapsuke (dabar Marijampolė) – knygnešys, spaudos draudimo laikų veikėjas.

Biografija
----------

Baigęs Liudvinavo pradžios mokyklą liko dirbti tėvų ūkyje. Su lietuviška draudžiamąja spauda susipažino 1883 m. kai brolis Petras parvežė į namus „Aušrą". Iki 1891 m. spaudos į namus atveždavo knygnešys kunigas A.Grinevičius. A. Matulaitis dalyvavo 1890 m. Stebuliškėse vykusiame varpininkų pasitarime, susipažino su žymiaisiais varpininkais. Buvo vienas iš 1892 m. Liudvinave įkurtos Ūkininkų draugijos steigėjų. Išrinktas draugijos knygininku.

Spaudos daugiausia gaudavo iš J. Kanclerio. 1894 m. dalyvavo „Sietyno" draugijos steigiamajame susirinkime, aktyviai dirbo Liudvinavo kuopelėje. 1894 m. rudenį mobilizuotas į carinę armiją. Tarnaudamas kariuomenėje Kaukaze susirašinėjo su sietyniečiais. 1897 m. žandarai susekė draugiją ir kratos metu rado jo laiškų, adresuotų sietyniečiui F. Vitkauskui. A. Matulaitį areštavo ir per kratą rado jam atsiųstų sietyniečių laiškų. Iš Kaukazo pervežė į Marijampolę. Čia tris savaites tardė, bet, nieko neišgavę, perkėlė į Kalvarijos kalėjimą, kuriame išbuvo 2 metus: pirmus metus vienutėje, antrus – vienoje kameroje su broliu Pranu. 1899 m. lapkričio 3 d. įskaičius kardomąjį areštą, 3 m. ištremtas į Viatkos guberniją. 1901 m. pabaigoje grįžo į Lietuvą. Vienerius metus jam buvo uždrausta gyventi Suvalkų gubernijoje. A. Matulaitį priglaudė P. Avižonis, tuo metu gyvenęs Ariogaloje. Iš pastarojo gaudavo draudžiamosios lietuviškos spaudos ir ją platindavo. Vėliau persikėlė pas T. Daugirdą į Plemborgo dvarą (Raseinių r.). Sugrįžęs į Stebuliškes įsitraukė į „Artojų" draugijos veiklą. 1902 m. įstojo į LSDP. Vėl platino draudžiamąją spaudą, taip pat ir socialdemokratinę. Rašė korespondencijas į „Ūkininką". Dalyvavo 1905 m. revoliucijoje. Dirbo savo ūkyje, vėliau cukraus fabrike Marijampolėje.

1930 m. apdovanotas Vytauto Didžiojo ordino I laipsnio medaliu.

Išnašos
-------

1. ↑   Knygnešiai ir knygnešystė Pakaunės krašte; aut. Inga Stepukonienė. – Kaunas: Eurispauda, 2020, 552 p. ISBN: 978–609-8261-10-3
2. 1 2  Lietuvos knygnešiai ir daraktoriai, 1864–1904, (žinynas); aut. Benjaminas Kaluškevičius, Kazys Misius. – Vilnius: Diemedis, 2004, p. 295. ISBN: 978–998-6231-90-5
|  |
| --- |
| Hamza El Dinas |
| Pilnas vardas | حمزة علاء الدين |
| Gimė | 1929 m. liepos 10 d.Egiptas Toška, Egiptas |
| Mirė | 2006 m. gegužės 22 d. (76 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Berklis, JAV |
| Žanrai | etninė, folklorinė, world |
| Kūrinių kalbos | nubių kalbos |
| Veikla | atlikėjas, instrumentalistas |
| Instrumentai | udas, taras, biva ir kt. |
| Aktyvumo metai | ~1960-1999 |
| Įrašų kompanija | Lotus Records, Sounds True |
| Svetainė | Oficiali svetainė |

**Hamza El Dinas** (1929 m. liepos 10 d. – 2006 m. gegužės 22 d.) – Nubijos kompozitorius, vokalistas, udo ir taro muzikantas.

Hamza El Dinas gimė nedideliame Toškos kaimelyje pietų Egipte, netoli Vadi Halfos. Tapo elektros inžinieriumi, dirbo Kaire Egipto valstybinių geležinkelių bendrovėje, tačiau metė inžinieriaus karjerą ir pradėjo studijuoti muziką Kairo universitete. Taip pat studijavo Šv. Sesilės nacionalinėje akademijoje Romoje, Ibrahimo Faiško muzikos institute, Karaliaus Fuado Artimųjų Rytų muzikos institute. Keliavo po Egiptą ir užrašinėjo liaudies dainas. Pats atlikinėjo įvairias dainas ir atkreipė Grateful Dead, Bob Dylan, Joan Baez dėmesį į savo kūrybą, todėl gavo leidybinį kontraktą ir išvyko į JAV. Gimtasis Hamza El Dino kaimelis Toška buvo užlietas Nasero tvenkinio.

Po pasirodymo 1964 m. Niuporto liaudies muzikos festivalyje Hamza El Dinas išledo pirmuosius du savo albumus. Gyvendamas JAV dėstė etnomuzikologiją įvairiuose JAV universitetuose. Išvykęs į Japoniją mokėsi groti biva. 1999 m. išleido savo paskutinį albumą *A Wish*.

Hamza El Dinas mirė dėl tulžies pūslės operacijos komplikacijų 2006 m. gegužės 22 d. Berklio ligoninėje, Kalifornijoje.

Diskografija
------------

* 1964 – *Newport Folk Festival 1964. Evening Concerts, Vol. 2*. "Desse Barama [Peace]"
* 1964 – *Music of Nubia*
* 1965 – *Al Oud*
* 1971 – *Escalay: The Water Wheel*
* 1978 – *Eclipse*
* 1982 – *A Song of the Nile*
* 1990 – *Journey*
* 1990 – *Nubiana Suite: Live in Tokyo*
* 1992 – *Pieces of Africa*. "Escalay: The Water Wheel" with Kronos Quartet
* 1995 – *Lily of the Nile*
* 1996 – *Available Sound: Darius*
* 1996 – *Muwashshah*
* 1999 – *A Wish*

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2009-08-01 iš Wayback Machine projekto.
* Hamza El Dinas svetainėje Last.fm
| **Georgijus Poltavčenka** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1953 m. vasario 23 d. (70 metų)Baku |
| Tautybė | rusas |
|  |
| Veikla | Rusijos politikas |
| Pareigos | Sankt Peterburgo gubernatorius |
|  |
| Alma mater | Leningrado aviacijos prietaisų gamybos institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Ordinas Už nuopelnus Tėvynei, Garbės ordinas |

**Georgijus Poltavčenka** (rus. *Гео́ргий Серге́евич Полта́вченко*, g. 1953 m. vasario 23 d. Baku) – rusų politikas, Sankt Peterburgo gubernatorius (nuo 2011 m.).

Biografija
----------

1976 m. baigė Leningrado aviacijos prietaisų gamybos institutą, 1980 m. – Aukštuosius KGB kursus Minske, 1994 m. – Sankt Peterburgo finansų technikumą.

Dirbo inžinieriumi, buvo komjaunimo funkcionierius. Nuo 1979 iki 1992 m. – KGB (vėliau-FSB) karininkas. Paskutinės užimamos pareigos saugumo organuose – Rusijos Federacijos saugumo ministerijos padalinio Vyborgo mieste vadovas.

1992–1993 m. dirbo tyrėju Rusijos mokesčių policijos Sankt Peterburgo valdyboje, 1993–1999 m. šiai valdybai vadovavo.

1999–2000 m. buvo Rusijos Federacijos Prezidento įgaliotasis atstovas Leningrado srityje, vėliau – Rusijos prezidento įgaliotasis atstovas Centrinėje federalinėje apygardoje.

Nuo 2011 m. rugpjūčio mėn. – Sankt Peterburgo gubernatorius.

Rusijos mokesčių policijos atsargos generolas leitenantas, yra Sankt Peterburgo krepšinio federacijos prezidentas.

Nuo 2000 m. gegužės mėn. - Rusijos Federacijos saugumo tarybos narys.

Nuorodos
--------

* Sankt Peterburgo administracijos svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Полтавченко Г.С. (kremlin.ru inf.)
2. ↑   Archyvuota kopija 2014-04-28 iš Wayback Machine projekto. (SCRF inf.)

  



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Valentina Matvijenko** | **Sankt Peterburgo gubernatorius**nuo 2011 m. | Po to:**-** |
| **Feliksas Palubinskas** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. kovo 15 d. (88 metai)Baganskuose, Kazlų Rūdos savivaldybėje |
| Sutuoktinis (-ė) | Saulė |
| Vaikai | Linas, Ginta, Kovas, Milda, Aidas |
|  |
| Veikla | vadybininkas, profesorius, JAV lietuvių ir Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1996 m. Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | 
* 1964 m. Ilinojaus universitetas

 |

**Feliksas Palubinskas** (g. 1935 m. kovo 15 d. Baganskuose, Kazlų Rūdos savivaldybėje) – vadybininkas, profesorius, JAV lietuvių ir Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Lankė Garankščių kaimo pradinę mokyklą, baigė Kempteno (JAV) lietuvių gimnaziją. 1964 m. Ilinojaus universitete įgijo rinkodaros daktaro laipsnį, 1957 m. De Paul universiteto vadybos bakalauras, 1959 m. vadybos magistras.

1963–1992 m. JAV universitetų profesorius, vadovavo katedrai bei fakultetui. Daugelio mokslinių straipsnių ir pranešimų autorius. Dalyvavo ateitininkų, Amerikos lietuvių bendruomenės, VLIK'o veikloje. 1992 m. grįžo į Lietuvą, visuomeniniais pagrindais dirbo Lietuvių katalikų mokslų akademijoje. Pagal jo parvežtą JAV *Informatikon Agency* finansuojamą universitetinę vadybos programą mokėsi 220 Lietuvos dėstytojų, doktorantų, verslo atstovų. 1999 m. spalio 20 d. suteiktas Kauno technologijos universiteto garbės daktaro vardas.

1996–2000 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos valdybos narys. 1996–2000 m. Seimo narys, Seimo vicepirmininkas.

Nuo 2000 m. dirba avininkystės ūkyje Mankūnėliuose.

Žmona Saulė. Turi penkis vaikus: Liną, Gintą, Kovą, Mildą ir Aidą.

Šaltiniai
---------


1. ↑
**Kalnų dviračių sportas** (angl. *mountain terrain biking*, MTB) – ekstremalaus dviračių sporto šaka, kuriai reikalingi kalnų dviračiai, pritaikyti važiuoti bekele. Vieni iš jų yra skirti važinėtis bekelės trasomis, kiti šokinėti per įvairias kliūtis. Vienos iš žinomiausių kalnų dviračių sporto rungčių yra kalnų dviračių krosas ir kalnų dviračių kroso maratonas. Lietuvoje kasmet vyksta nemažai kalnų dviračių kroso lenktynių. Taip pat yra rengiamos MTB dviračių maratonų taurės varžybos, sudarytos iš 5-ių etapų.

Kalnų dviratis
--------------

Kalnų dviratininkas.

*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Kalnų dviratis.*
Kalnų dviračiai dažniausiai būna sustiprintu rėmu, miniklio velenas yra aukščiau nuo žemės nei kitų tipų dviračiuose, kad padidėtų dviračio pravažumas. Tiesus arba šiek tiek lenktas ir platus vairas, patikimi stabdžiai (dažniausiai diskiniai). Dauguma šio tipo dviračių komplektuojama su priekine amortizuojančia šake, o kiti dar turi ir galinį amortizatorių (pilnos amortizacijos dviračiai arba angl.  *Full Suspension*). Standartiškai ratai būna 26" dydžio, o padangos – plačios ir su grubiu protektoriumi, todėl jis lengviau valdomas ir manevringesnis, važiuojant sunkesnio pravažumo vietovėmis. Šiuo metu jau išpopuliarėjo 29" bei 27,5" ratų dydžio kalnų dviračiai. MTB dviračiai dažnai turi didelį pavarų skaičių (21–33) ir komplektuojami su priekiniu ir galiniu pavarų perjungikliais, kurie leidžia pasirinkti optimalią pavarą skirtingo reljefo vietovėse. Tam tikroms trasoms ir paskirčiai modeliai yra komplektuojami ir su dviem žvaigždėmis priekiniame žvaigždžių bloke, todėl pavarų skaičius sumažėja iki 20–22; kita vertus, dviračio masė sumažėja, lengviau ir greičiau pasirenkama optimali pavara. Šiuolaikinis kalnų kroso (angl.  *Cross Country, XC*) dviratis gali sverti 8–12 kg.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kalnų dviračių varžybos Lietuvoje. Archyvuota kopija 2016-01-31 iš Wayback Machine projekto.
| **Georgijus Jefremovas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1952 m. vasario 11 d. (71 metai)Maskva, Rusija |
|  |
| Veikla | literatas, poetas, vertėjas, dramaturgas |
|  |
|  **Vikiteka** | Georgijus Jefremovas |

**Georgijus Jefremovas** (g. 1952 m. vasario 11 d. Maskvoje) – Lietuvos ir Rusijos literatas, poetas, vertėjas, dramaturgas. Lietuvos ir Rusijos rašytojų sąjungų narys.

Biografija
----------

1969–1971 m. studijavo Lietuvoje, Vilniaus pedagoginiame institute. 1991–1995 m. Maskvos M. Gorkio literatūros institute dėstė kursą vertėjams iš lietuvių kalbos. 2006 m. jam skirta Jurgio Baltrušaičio premija už nuopelnus lietuvių ir rusų kultūroms.

Vertimai
--------

Pirmasis vertimas publikuotas 1970 m. Į rusų kalbą vertė J. Baltrušaičio, Maironio, S. Nėries, B. Sruogos, J. Marcinkevičiaus, M. Martinaičio, B. Brazdžionio, H. Radausko, S. Gedos, T. Venclovos, A. Marčėno, A. Šlepiko, S. Parulskio, J. Kelero eiles; A. Bučio, J. Kunčino, M. Ivaškevičiaus prozos kūrinius; E. Gudavičiaus „Lietuvos istoriją".

Kūryba
------

Išleido aštuonis eilėraščių rinkinius, publicistikos rinkinį „Vieni kitiems mes esame žmonės" (1991 m.).

Nuorodos
--------
| **Hygrocybe conica** |
| --- |
| Kūginė guotenė (*Hygrocybe conica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Guoteniniai  *( Hygrophoraceae)* |
| Gentis: | Guotenė  *( Hygrocybe)* |
| Rūšis: | Kūginė guotenė  *( Hygrocybe conica)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Kūginė guotenė** (lot. *Hygrocybe conica*) – guoteninių (*Hygrophoraceae*) šeimos, guotenių (*Hygrophorus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Pamiškės, pakelės, drėgnos, žolėtos, atviros vietos.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė ir kotas sendami ir džiūdami juoduoja.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 2–6 cm skersmens, kartais didesnė, kūgio formos, oranžiškai raudona, rausvai geltona, kartais išblunka iki geltonos, žalsvai geltonos spalvos. Lakšteliai priaugtiniai, platūs, gelsvi. Kotas 5–10×0,5–1,5 cm, vienodo storio, suktas, plaušuotas, žalsvai geltonas, senas - juosvai dėmėtas arba visai juodas. Trama gelsva, įpjauta ar perlaužta pajuoduoja, be ypatingo kvapo, švelnaus skonio. Sporos 7–12×6–8 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai oranžiškai raudoni, žalsvai geltoni, juoduojantys.

Auga apšviestose vietose, tarp žolių, pavieniui ar grupelėmis. Silpnai nuodinga. Dažna.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 100 psl.

Nuorodos
--------

* Kūginės guotenės nuotraukos


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kūginė guotenė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Matthew Bellamy |
|  
Matthew Bellamy Leeds festivalyje |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Matthew James Bellamy |
| Gimė | 1978 m. birželio 9 d. (45 metai) |
| Kilmė | Kembridžas, Anglija |
| Žanrai | Alternatyvusis rokas  Progresyvusis rokas |
| Aktyvumo metai | 1992–dabartis |
| Svetainė | www.muse.mu |

**Metju Džeimsas Belamis** (*Matthew James Bellamy*; g. 1978 m. birželio 9 d. Kembridže, Anglijoje) – Anglijos muzikantas, dainininkas, „Muse" grupės narys.

Grupėje dainuoja, groja gitara, klavišiniais, pianinu. Taip pat kuria muziką ir žodžius.

Šeima
-----

Metju tėvas, Džordžas (*George*), 1960 metais grojo gitara „The Tornadoes" Anglijos roko grupėje. Tai buvo viena pirmųjų anglų grupių, pasiekusių pripažinimo JAV, kartu su grupe „Telstar". Metju taip pat turi seserį Rhian, kuri gyvena Džersyje. Ji persikraustė, nes nenorėjo būti trukdoma žiniasklaidos.

Metju motina, Marilyn, gimė Belfaste (Šiaurės Airija), ji persikėlė į Angliją 1970 metais. Pačią pirmą jos dieną Anglijoje ji sutiko Džordžu Belamiu, kuris tuo metu dirbo taksi vairuotoju Londone. Jie pamilo vienas kitą, ir netrukus susituokė, persikėlė į Kembridžą, kur ir gimė Metju.

Atlikimo stilius
----------------

Metju balsas yra labai stiprus, dainuodamas naudoja aukštas vokalo linijas, tai yra pagrindinis skambesys „Muse" muzikoje. Metju balsas lyginamas su Thom Yorke, (Radiohead), Freddie Mercury (Queen), Axl Rose (Guns N' Roses), Jimmy Gnecco (Ours), Emile Wordsworth, Bono ir Jeff Buckley.

Matthew grojimo pianinu stilius buvo įkvėptas žymių romantinių kūrėjų darbų, tokių kaip Sergei Rachmaninoff ir Franz Liszt. Šis romantinis stilius kartu su roko elementais atsispindi daugelyje Muse dainų. Rachmaninoff „Piano Concerto No. 2" elementai turėjo didelę įtaką tokioms Muse dainoms kaip „Space Dementia", „Megalomania", „Ruled by Secrecy", „Butterflies and Hurricanes". Gyvuose pasirodymuose M. Bellamy visada renkasi romantinius pianino skambesius. Albume „Black holes and revelations" galime girdėti rusų romantinio kompozitoriaus Tchaikovskio „Piano Concerto No. 1" elementus kaip, pavyzdžiui, dainoje „Hoodoo".

Pasiekimai
----------

2005-ųjų balandžio mėnesio žurnalas rinko „seksualiausiųjų roko atlikėjų top 50", kuriame Matthew Bellamy užėmė 28-ąją vietą. Jis taip pat laimėjo seksualiausio vyro apdovanojimuose 2007 metais, kuriuos skelbė „NME Awards".
| **Suillus viscidus** |
| --- |
| Pilkasis kazlėkas (*Suillus viscidus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Baravykiniai  *( Boletaceae)* |
| Gentis: | Kazlėkas  *( Suillus)* |
| Rūšis: | Pilkasis kazlėkas  *( Suillus viscidus)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Pilkasis kazlėkas** (lot. *Suillus viscidus*, sin. *S. aeruginascens*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, kazlėkų (*Suillus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Maumedynai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Vaisiakūniai nešvariai gelsvai pilkos spalvos.

Kepurėlė vidutinio dydžio, retai didesnė, 5–10 (12) cm skersmens, pilkšva, nešvariai gelsva, pilkai rusva, gleivėta, luobelė lengvai nusilupa, pakraščiai dažnai su dalinio apvalkalo likučiais. Vamzdeliai pilkšvi, pilkai rusvi, poros baltos, pilkos, paspaudus parusvėja. Kotas 6–8×1–2 cm, kepurėlės spalvos, į pamatą storėjantis, su baltu žiedu, senasni grybai su pilku žiedu. Trama balta, be ypatingo kvapo ir skonio, įpjauta, įlaužta vos žalsvai rusva. Sporos 9–15×3,5–6 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai pilko atspalvio, kotas su žiedu, auga tik po maumedžiais.

Dygsta maumedynuose, ,miškuose, parkuose su maumedžio priemaiša, grupėmis. Valgomas, nedažnas.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 76 psl.

Nuorodos
--------

* Pilkojo kazlėko nuotraukos
| Lazdynų valsčiusAmtsbezirk Lasdehnen |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1874 – 1945** |  |

 |
| *Lazdynų valsčius Pilkalnio apskrityje* |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Provincija** | Rytų Prūsija |
| **Administracinis centras** | Lazdynai |
|  |
| **1874–1945** | Pilkalnio apskritis |

**Lazdynų valsčius** (vok. *Amtsbezirk Lasdehnen*, nuo 1938 m. *Amtsbezirk Haselberg*) – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Pilkalnio apskričiai. Valsčiaus centras buvo Lazdynuose.

Istorija
--------

Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms" iš 3 kaimo bendruomenių ir 1 dvaro apygardos. 1928 m. Lazdynų (Naudvario) dvaro apygarda panaikinta, sujungus ją su Juknaičių valsčiaus Niekelstanaičių ir Užšešupių kaimo bendruomenėmis; naujoji Lazdynų (Naudvario) kaimo bendruomenė 1929 m. perduota Juknaičių valsčiui. 1929–1945 m. valsčių sudarė 3 kaimo bendruomenės: Lazdynų, Šilininkų ir Žalėnų.

Valsčius buvo šiaurinėje apskrities dalyje, tarp Užbalių ir Šorelių girių. Didžiausia gyvenvietė 1939 m. buvo valsčiaus centras ir bažnytkaimis Lazdynai (2070 gyv.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vasilijus Safronovas, Valsčius, 2, Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-10-03.
2. ↑  *Amtsbezirk Haselberg*, Territoriale Veränderungen in Deutschland und deutsch verwalteten Gebieten 1874–1945 (vok.). Nuoroda tikrinta 2021-11-05.
3. ↑  Landkreis Pillkallen Archyvuota kopija 2021-10-05 iš Wayback Machine projekto. verwaltungsgeschichte.de (vok.). Nuoroda tikrinta 2021-11-05.
Koordinatės: 21°31′ p. pl. 135°33′ v. ilg.﻿ / ﻿21.517°š. pl. 135.550°r. ilg.﻿ / 21.517; 135.550

Atolo palydovinė nuotrauka
**Pietų Marutea** (pranc. *Marutea Sud, Marutea-i-runga*) arba ***Nuku Nujis*** (*Nuku-nui*) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, 1470 km į rytus nuo Taičio, Tuamotu salyne, nors administraciškai priskiriamas Gambjė saloms. Plotas – 14 km², su lagūna – 112 km².

Atolas yra 20 km ilgio ir 8 km pločio. Salos žemos, mažos. Salelės yra beveik visose koralų žiedo vietose.

2017 m. Pietų Marutea saloje gyveno 104 žmonės. Šiaurinėje atolo dalyje yra Auorotinio kaimas, ten yra ir privatus aerodromas. Perlų rinkimas.

Salą 1606 m. pasiekė ispanas Pedras Fernandesas de Kirosas ir pavadino San Telmu. 1791 m. ieškodamas „Baunti" maištininkų, čia lankėsi britų jūrininkas Edvardas Edvardsas.

Sala vadinama Pietų Marutea nuo kitame Tuamotu salyno gale esančios Šiaurės Marutea salos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)
**Tik niekam nesakyk**| 
1988 m. Vyturio leidimo viršelis |
| **Autorė** | Vytautė Žilinskaitė |
| **Šalis** | Lietuva |
| **Žanras** | Literatūra vaikams |
| **UDK:** | 821.172-93-31 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Tik niekam nesakyk |
| **Šalis** | Lietuva |
| **Kalba** | lietuvių |
| **Leidykla** | Vyturys |
| **Išleista** | 1988 m. |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 112 |
| **ISBN:** | 5-7900-0039-8 |
| **OCLC:** | 224133501 |

**Tik niekam nesakyk** – lietuvių rašytojos Vytautės Žilinskaitės apysaka-pasaka, išleista 1988 m.

Kūrinį sudaro devyni skyriai. Pagrindiniai knygos veikėjai – vabzdžiai, vabalai ir kiti smulkūs padarėliai, įsikūrę prie Vykščios upelio, Pavykštės pievoje. Veikėjai personifikuojami – taip gvildenamos kasdienio žmogiškojo bendravimo peripetijos: puikybė, meilė, valdžios siekis ir t. t.

Kūrinys parašytas gyva, vaizdinga kalba. Nevengiama žodžių žaismo, pavyzdžiui: *sraigė Raigė*, *lapinukas Nukas*, *Zyzė Zyzytė* ir t. t. Metaforų kalba svarstoma apie tokias visuomenės problemas kaip alkoholizmas, korupcija ir pan.

Iliustruota Dianos Radavičiūtės piešiniais.

Nuorodos
--------

* Apie Vytautę Žilinskaitė ir jos knygas
| Zaueris |
| --- |
| Zaueris ties Liuksemburgo-Vokietijos siena Zaueris ties Liuksemburgo-Vokietijos siena |
| **Ilgis** | 173 km |
| **Baseino plotas** | 4240 km² |
| **Vidutinis debitas** | 34 m³/s |
| **Ištakos** | Ardėnai |
| **Žiotys** | Mozelis |
| **Šalys** | Belgija, Liuksemburgas, Vokietija |
|  |
|  **Vikiteka** | Zaueris |

**Zaueris** (vok. *Sauer*) arba **Siuras** (pranc. *Sûre*) – upė Belgijoje, Liuksemburge ir Vokietijoje; Mozelio kairysis intakas (Reino baseinas). Prasideda Ardėnų kalnuose, Belgijoje, prie Vo prie Siuro miestelio. Teka į rytus kalvotomis vietovėmis. 13 km ruože sudaro Belgijos-Liuksemburgo sieną, toliau teka per Liuksemburgą. Vėliau pasuka į pietryčius ir paskutinius 50 km sudaro Liuksemburgo-Vokietijos sieną. Įteka į Mozelį ties Vazerbiligu.

Pagrindiniai intakai:

* kairieji – Vilcas, Ouras, Priumas
* dešinieji – Alzetas, Baltasis Erncas, Juodasis Erncas

Liuksemburge Zaueris patvenktas, susidaręs 3,8 km² ploto Aukštutinio Zauerio ežeras.

Išnašos
-------

1. ↑

Nuorodos
--------

* naturpark-sure.lu svetainė
*Šis straipsnis apie Višnaus avatarą. Apie senovinę indų karalystę skaitykite straipsnyje Matsjos karalystė.*
XIX a. Matsjos ikonografija
**Matsja** (skr. मत्स्य = IAST: *Matsya-* 'žuvis') – pirmoji iš Višnaus avatarų – dievas kaip žuvis.

Pasak puraninių sakmių, kartą maža žuvelė paprašiusi žmonijos protėvio Manaus ją apsaugoti nuo didesnės žuvies. Manus ją įdėjęs į indą, vėliau – vis į didesnę talpyklą, tada į kūdrą, o kai žuvis užaugo – į Gangos upę. Atsidėkodama, žuvis Manui papasakojo, kad tuoj būsiąs didelis tvanas, kuris užliesiąs visą žemę, todėl Manus turįs paskubėti pasistatyti laivą. Manus pasistatęs laivą ir sukvietęs septynis rišius. Netrukus prapliupusi liūtis, ir vanduo užtvindęs visą žemę. Tada Matsja pasirodęs iš vandens, ragu užkabinęs valtį ir ją nuplukdęs iki vienintelio kalno, neapsemto vandens. Manus pririšęs valtį prie kalno, o vanduo pradėjęs slūgti. Tvanui pasibaigus, Manus ir rišiai grįžę žemėn ir ją apgyvendinę. Taip Manus pradėjęs žmonių giminę, o rišiai išsaugoję vedas.

Mitas apie Matsją pasakojamas puranose (ypač Matsja puranoje, I.11–34 ir II.1–19). „Šatapatha brahmanoje" (I.8.1) žuvis nesiejama su jokiu dievu, o „Mahabharatoje" (III.185) Matsja laikomas Brahmos inkarnacija. Spėjama, kad Matsja pirmiausia ir buvo laikomas Brahma, bet vėliau priskirtas Višnaus avataroms.

Matsjai Indijoje skirtos tik kelios šventyklos (Bet Dvarkoje, Nagalapurame).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Matsya*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 136
| **Tricholoma myomyces** |
| --- |
| Pilkasis baltikas *(Tricholoma myomyces)* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Baltikas  *( Tricholoma)* |
| Rūšis: | Pilkasis baltikas  *( Tricholoma myomyces)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Pilkasis baltikas** (lot. *Tricholoma myomyces*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Spygliuočių, ypač pušynai, mišrieji miškai.

* **Augimo laikas**

Antra vasaros pusė, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė pilkos, rusvai pilkos spalvos, lakšteliai ir kotas balsvi.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 3–5 cm skersmens, jauna - kūgiška, vėliau - iškiliai paplokščia, su gūbreliu, labai plaušuota, žvyneliuota, pilka, rusvai pilka, pelės pilkumo. Lakšteliai tankūs, balti, pilkšvi, priaugtiniai. Kotas 3–5×0,5–1 cm, vienodo storio, baltas, pilkas, plaušuotas. Trama plona, balta, nestipraus miltų kvapo, nekarti. Sporos 5–8×4–5 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai smulkesni nei raibojo baltiko, trama balta. Abi rūšys labai panašios, sunkiai atskiriamos.

Auga grupėmis. Valgomas, skanus grybas. Labai dažnas.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 150 psl.