recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Pajūriškių kapinės |
| --- |
| Kapinių koplyčia |
| 

Pajūriškių kapinėsPajūriškių kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°24′04″š. pl. 22°00′40″r. ilg.﻿ / ﻿55.401184°š. pl. 22.011178°r. ilg.﻿ / 55.401184; 22.011178Koordinatės: 55°24′04″š. pl. 22°00′40″r. ilg.﻿ / ﻿55.401184°š. pl. 22.011178°r. ilg.﻿ / 55.401184; 22.011178 |

 |
| Vieta | Šilutės rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Vainuto seniūnija |
| Plotas | 1,05 ha |
| Naudotas | veikiančios |

**Pajūriškių kapinės**, taip pat **Bikavėnų kapinės** – veikiančios kapinės Šilutės rajono savivaldybėje, Pajūriškių kaime, šalia kelio  **4514**  Žygaičiai–Visbarai–Bikavėnai  ir Bikavėnų kaimo (Vainuto sen.), dešiniajame Jūros upės krante. Užima 1,05 ha, aptvertos akmens mūro tvora.

Partizanų paminklas
Aukštas antkapinis paminklas su angelu

Istorija
--------

Seniau Pajūriškių kapinės priklausė Žvingių parapijai. Pats Žvingių bažnytkaimis įsikūręs kitame Jūros krante, formaliai – Šilalės rajone. 200 m į šiaurės rytus nuo kapinių, šalia buvusio kolūkio fermų aptiktas VIII-XIII a. datuojamas Bikavėnų kapinynas. Senojoje kapinių dalyje stovi Pajūriškių Šv. Roko koplyčia, pastatyta 1880 m.

Kultūros vertybės
-----------------

Pajūriškių kaimo kapinių statinių kompleksas (koplyčia, kapinių vartai, akmeniniai koplytstulpis ir kryžius), M. Kurpalienės kapo antkapinis koplytstulpis įrašyti į Kultūros vertybių registrą. 

Netoli senųjų vartų iškilęs juodo granito atminimo paminklas iš Žvingių parapijos kilusiems partizanams. Jame iškalta 31 pavardė. Dauguma sąraše įamžintų kovotojų priklausė Žvingių apylinkėse veikusiam Jūros (iš pradžių vadinamam antrajam) būriui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kapinių kompleksas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  „M. Kurpalienės koplytsulpis". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  Vytenis Almonaitis, Junona Almonaitienė. Lietuvos laisvės kovų paminklai. Žvingių-Pajūrio apylinkės *genocid.lt*

Nuorodos
--------

* Šilutės rajono kapinių sąrašas. 109. Bikavėnų-Pajūriškių k. kapinės
| Vilja Las Estreljasas*Villa Las Estrellas* |
| --- |
| *Vilja Las Estreljaso reginys vasarą* |
|  |
| 

Vilja Las EstreljasasVilja Las Estreljasas

61°12′02″ p. pl. 58°57′53″ v. ilg.﻿ / ﻿61.20056°š. pl. 58.96472°r. ilg.﻿ / 61.20056; 58.96472﻿ (Vilja Las Estreljasas)Koordinatės: 61°12′02″ p. pl. 58°57′53″ v. ilg.﻿ / ﻿61.20056°š. pl. 58.96472°r. ilg.﻿ / 61.20056; 58.96472﻿ (Vilja Las Estreljasas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1984 m. |
|  |
| **Gyventojų** () | 150  |
|  |
|  **Vikiteka** | Vilja Las Estreljasas |

**Vilja Las Estreljasas** (isp. *Villa Las Estrellas* – 'žvaigždžių miestelis') – gyvenvietė Antarktyje, Pietų Šetlando salose, Šv. Jurgio salos pietvakariuose, Fildeso pusiasalyje. Priklauso Čilei. Tai civilinė Čilės gyvenvietė, esanti šalia Prezidento Eduardo Frėjaus Montalvos karinės oro bazės. Vilja Las Estreljasas administraciškai valdomas iš Puerto Viljamso, esančio už 950 km į šiaurės vakarus. Kartu su Fortin Sarchento Kabralio gyvenviete prie argentiniečių Esperansos bazės tai yra vienintelė nuolat gyvenama civilinė gyvenvietė Antarktyje.

Dauguma miestelio gyventojų yra bazėje tarnaujančių kariškių šeimos nariai. Nuolatinių gyventojų nėra – paprastai gyvenama dvejus metus, vėliau vienus gyventojus pakeičia kiti. Gyventojų skaičius svyruoja tarp 80 ir 150.

Pietų Šetlando salos, kuriose yra Vilja Las Estreljasas, pagal Antarktidos sutartį nepriklauso jokiai šaliai, nors į jas pretenzijas yra pareiškusios Jungtinė Karalystė, Argentina ir Čilė. Pastaroji Vilja Las Estreljasą laiko esant Čilėje, Magelano ir Čilės Antarktidos regione, Čilės Antarktidos provincijoje, Antarktidos komunoje.

Vilja Las Estreljase yra Leitenanto R. Maršo oro uostas (užsakomieji skrydžiai į Punta Arenasą), aštuonmetė mokykla, Čilės aviacijos bazės medicinos punktas, Švč. Marijos Taikos Karalienės koplyčia, sporto salė, suvenyrų krautuvėlė, hostelis, banko, pašto, registrų centro skyriai, prekybos centras, telekomunikacijų antenos. Plėtojamas turizmas.

Klimatas Vilja Las Estreljase palyginti švelnus: vasarą temperatūra laikosi apie 0–3 °C, žiemą apie -6 °C. Oras drėgnas, dažnai ūkanotas. Per metus iškrinta ~490 mm kritulių.

Vilja Las Estreljasas įkurtas 1984 m. kaip Prezidento Eduardo Frėjaus Montalvos karinės oro bazės gyvenvietė.

* Gyvenvietė naktįGyvenvietė naktį
* KoplyčiaKoplyčia
* Pašto skyriusPašto skyrius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tijana Radeska. Villa Las Estrellas – The small Chilean town in the middle of the Antarctica, *Outdoor Revival*
2. ↑  Reportes Estadísticos Comunales 2012
3. ↑  «Primer bancario cuenta su valiosa experiencia». *El Mercurio*. 8 de abril de 1985.
4. ↑  VILLA LAS ESTRELLAS, *VisitChile.com*
5. ↑  Cerda, Jorge; Zamora, Monica (2007). „CLIMATOLOGÍA DE LA PENINSULA ANTARTICA Y DE LA BASE PRESIDENTE EDUARDO FREI MONTALVA". *Climatologica Antartica*. Dirección Meteorológica de Chile.
6. ↑  Servicio Nacional de Turismo (Agosto de 1987). «Historia del turismo en Chile»
| **Python molurus** |
| --- |
| Tigrinis pitonas (Python molurus)Tigrinis pitonas (*Python molurus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Žvynaropliai  *( Squamata)* |
| Pobūris: | Gyvatės  *( Serpentes)* |
| Šeima: | Pitoniniai  *( Pythonidae)* |
| Gentis: | Tikrieji pitonai  *( Python)* |
| Rūšis: | Tigrinis pitonas  *( Python molurus)* |

 |
| Binomas |
| ***Python molurus***Linnaeus, 1758 |

**Tigrinis pitonas**, arba **Birmos (*Mianmaro*) pitonas** (lot. *Python molurus*, angl. *Indian Python*, *Indian Rock Python*, vok. *Tigerpython*) – pitoninių (*Pythonidae*) šeimos roplys. Gyvena Pietų ir Pietvakarių Azijoje, Pakistane, Indijoje, Indokinijos pusiasalyje bei gretimose salose. Šis roplys dažniau už kitas rūšis laikomas zoologijos soduose.

Užauga iki 8 m ilgio; mėgsta miškų kirtavietes ir akmeningas, krūmotas priekalnes. Laikosi netoli vandens, kartais šliaužioja medžiais. Maistas – smulkūs žvėreliai, graužikai, makakos, karveliai, fazanai, antys.

Python molurus bivittatus

Dauginimasis
------------

Pavasarį patelė padeda 8-100 kiaušinių. Dėties ji nepalieka, apsivijusi ją saugo, tampa agresyvi, gali užpulti net leopardą ar šakalą. Po 4 savaičių išsirita 50-60 cm ilgio jaunikliai, kurie greit auga ir trejų metų jau būna 4 m ilgio.

Nuorodos
--------

* BBC straipsnis apie tigrinio pitono bandymą suvalgyti aligatorių **(**angl.**)**
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Kęstutis Palionis** |
| --- |
| Gimė | 1954 m. birželio 8 d.Seirijai, Lazdijų rajonas |
| Mirė | 2018 m. rugpjūčio 23 d. (64 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Marija |
| Vaikai | Justina, Marius |
|  |
| Veikla | pedagogas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1980 m. Šiaulių pedagoginis institutas |

**Kęstutis Palionis** (1954 m. birželio 8 d. Seirijuose, Lazdijų rajonas – 2018 m. rugpjūčio 23 d.) – Lietuvos ir Prienų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1980 m. baigė Šiaulių valstybinį pedagoginį institutą, dailės, braižybos ir technologijų mokytojas. 1995 m. Prienų rajono savivaldybės Stakliškių seniūnijos seniūnas, 2001 m. Alšininkų pagrindinės mokyklos, Stakliškių vidurinės mokyklos mokytojas, 2007–2011 m. Prienų rajono savivaldybės mero pavaduotojas, nuo 2011 m. liepos mėn. Prienų rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.

Tėvynės sąjungos Prienų rajono skyriaus narys, skyriaus pirmininkas.

1997–2000 m. 2001–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino paskirtas administracijos direktoriaus pavaduotoju) Prienų rajono savivaldybės tarybos narys.

Kaimo bendruomenės narys. Sutuoktinė Marija, vaikai Justina, Marius.

Palaidotas Pieštuvėnų kapinėse.
Koordinatės: 14°59′ p. pl. 148°09′ v. ilg.﻿ / ﻿14.983°š. pl. 148.150°r. ilg.﻿ / 14.983; 148.150

Tikehau sala Tuamotu salyne
**Tikehau** – koralinis atolas Prancūzijos Polinezijoje, Tuamotu salyno vakariniame pakraštyje, 300 km į šiaurės rytus nuo Taičio, 10 km į vakarus nuo Rangiroa. Įeina į Rangiroa komuną. Sausumos plotas – 20 km². 560 gyventojų (2017 m.). Gyventojų tankumas – 28 žm./km². Svarbiausia gyvenvietė – Tuherahera (pietuose).

Tikehau atolo žiedas apskritimo formos. Šiaurės rytuose yra didžiausia atolo salelė – Temaruopapahia. Vakarinėje ir pietrytinėje pusėje salelės labai mažos. Aukštis iki 8 m. Lagūna labai didelė, 400 km² ploto. Vakaruose yra laivybinis Tuhelava sąsiauris, kuriuo laivai pasiekia lagūnos pietuose esantį Tuheraheros uostą. Lagūnoje yra rajų, barakudų, tunų, pilkųjų ryklių. Mažytėse lagūnos salelėse yra paukščių kolonijos. Svarbiausios ūkio šakos: kopros rinkimas, žvejyba, turizmas. Yra aerodromas.

Tikehau salą 1816 m. atrado rusų jūrininkas Otas fon Kocebas ir pavadino Kruzenšteino vardu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)

Nuorodos
--------

* Žemėlapis Archyvuota kopija 2007-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| Ošo sritis*Ош областы* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kirgizijos vėliava Kirgizija |
| **Administracinis centras** | Ošas |
| **Rajonų skaičius** | 7 |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 1 391 649 |
| **Plotas** | 29 139 km² |
| **Tankumas** (2021) | 48 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | KG-O |

**Ošo sritis** (kirg. *Ош областы*) yra sritis pietvakarių Kirgizstane. Srities administracinis centras – Ošas, kuris taip pat turi srities statusą. Srities plotas – 29 200 km².

Istorija
--------

Sritis sudaryta 1939 m. Tarybiniais laikais sritis buvo didesnė, nes į Ošo sritį įėjo dabartinė Batkeno sritis ir Džalal Abado sritis.

Geografija
----------

Sritis išsidėsčiusi Tianšanio ir Pamyro Alajaus kalnuose. Svarbiausi kalnagūbriai yra Ferganos, Alajaus ir Užalajės. Pastarajame stūkso aukščiausia Ošo srities vieta – Lenino (Avicenos) viršukalnė (7134 m). Klimatas ryškiai žemyninis; vidutinė sausio temperatūra 500–1100 m aukštyje yra -3 °C, liepos +24–27 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – ~500 mm. Svarbiausios upės – Karadarja, Kyzylsu. Būdinga pusdykumių augmenija besimainanti su kalnų stepėmis. Iki 2000 m aukščio auga riešutmedžių miškai, aukščiau – subalpinės ir alpinės pievos.

Ekonomika
---------

Išgaunama nafta, gamtinės dujos, gyvsidabris, akmens anglys. Metalurgijos, metalo apdirbimo pramonė. Veikia Učkurgano HE. Slėniuose vystoma drėkinamoji žemdirbystė – auginami kviečiai, miežiai, tabakas, medvilnė, vynuogės, vaismedžiai. Verčiamasi šilkininkyste, gyvulininkyste.

Etninė sudėtis
--------------

Ošo srityje daugiausiai Kirgizstane gyvenančių uzbekų. Tarp jų ir kirgizų kyla ginkluoti konfliktai.

Tautinė sudėtis (be Ošo):

* kirgizai – 68,65 %
* uzbekai – 27,95 %
* uigūrai – 1,01 %
* turkai – 0,99 %
* tadžikai – 0,61 %
* azerbaidžaniečiai – 0,29 %
* rusai – 0,14 %
* kiti – 0,36 %

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Rajonai:

* Alajaus rajonas
* Aravano rajonas
* Kara Kuldžos rajonas
* Kara Su rajonas
* Nokato rajonas
* Uzgeno rajonas
* Čon Alajaus rajonas

2009 m. srityje buvo 3 miestai (Nokatas, Uzgenas, Kara Su), 2 miesto tipo gyvenvietės (Naimanas, ?) ir 474 kaimai.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2008-05-21 iš Wayback Machine projekto. **(**rus.**)**

1. ↑  KYRGYZSTAN, *citypopulation.de*
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 323


|  |  |
| --- | --- |
| **Kirgizijos sritys** |  |
| Batkeno sritis | Ču sritis | Džalalabato sritis | Isyk Kulio sritis | Naryno sritis | Ošo sritis | Talaso sritis | Biškekas | Ošas |
Vilius Šapoka 2017 m.
**Vilius Šapoka** (g. 1978 m. gruodžio 14 d.) – finansininkas, buvęs Lietuvos finansų ministras.

Biografija
----------

1997 m. baigė Šiaulių Lieporių vidurinę mokyklą, 2003 m. – Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą.

1999–2001 m. AB „Lietuvos taupomasis bankas" Kasos operacijų inspektorius, Klientų aptarnavimo poskyrio viršininkas, Finansų planavimo departamento finansų analitikas. 2002–2006 m. LR finansų ministerijos Finansų rinkos departamento Finansų įstaigų skyriaus vyresnysis specialistas, vyriausiasis specialistas, vedėjo pavaduotojas. 2006–2007 m. Vertybinių popierių komisijos narys, 2007–2009 m. – pirmininko pavaduotojas, 2009–2012 m. – jos pirmininkas. 2012–2016 m. Lietuvos banko Finansinių paslaugų ir rinkų priežiūros departamento direktorius.

2016–2020 m. – finansų ministras Sauliaus Skvernelio Vyriausybėje.

Vedęs, turi 2 sūnus.

Moka anglų, rusų kalbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.



| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**Rasa Budbergytė** | **Lietuvos finansų ministras**2016–2020 | Po to:**Gintarė Skaistė** |
| Tigrė |
| --- |
| **Ilgis** | 760 km |
| **Baseino plotas** | ~42 000 km² |
| **Ištakos** | Kunambas ir Pintojakas |
| **Žiotys** | Maranjonas |
| **Šalys** | Ekvadoro vėliava Ekvadoras, Peru vėliava Peru |

**Tigrė** (isp. *Río Tigre* – 'jaguaro upė') – upė Pietų Amerikoje, Ekvadore ir Peru; Maranjono kairysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda rytų Ekvadore, susiliejus Kunambo ir Pintojako upėms, nešančioms savo vandenis nuo Andų pašlaičių, Pastasos provincijoje, prie pat sienos su Peru. Toliau teka į pietryčius Peru Loreto departamentu pro Amazonės žemumą – smarkiai vinguriuoja, palieka daug senvagių. Įteka į Maranjoną 86 km nuo jo santakos su Ukajaliu, ties Puerto Orlando gyvenviete.

Didžiausi intakai: Pukakuras (kairysis), Korjentesas (dešinysis).

Priskiriama prie Amazonijos skaidriavandenių upių. Vagos plotis nuo 80 m pradžioje iki 300 m ties žiotimis. Krantai daugiausia žemi, užliejami. Vandeningiausia nuo vasario iki liepos. Vandens lygio svyravimo amplitudė – 7 m.

Didesnė gyvenvietė prie Tigrės – Intutas (Peru). Laivuojama iki Korjenteso žiočių, toliau – tik mažais laivais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  A. Laraque, J. Ronchail u. a.: Heterogeneous Distribution of Rainfall and Discharge Regimes in the Ecuadorian Amazon Basin. In: *Journal of Hydrometeorology*. 8, 2007, p. 1364.
3. ↑  Principales cuencas a nivel nacional, Perú. Ministerio de Agricultura y Riego.
| Ošakatisangl. *Oshakati* |
| --- |
|        |
| *Miesto turgus* |
|  |
| 

OšakatisOšakatis

17°47′0″ p. pl. 15°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿17.78333°š. pl. 15.70000°r. ilg.﻿ / 17.78333; 15.70000﻿ (Ošakatis)Koordinatės: 17°47′0″ p. pl. 15°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿17.78333°š. pl. 15.70000°r. ilg.﻿ / 17.78333; 15.70000﻿ (Ošakatis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Namibijos vėliava Namibija |
| **Regionas** | Ošanos regionas |

**Ošakatis** yra Ošanos regiono didžiausias miestas ir regiono sostinė, įkurtas 1966 m. ir esantis netoli Angolos pasienio. Miestas yra įsikures notoli B1 greitkelio, kuris tęsiosi nuo Pietų Afrikos Respublikos, pro Namibijos sostinę Vindhuką ir iki pat pasienio su Angolą.

Pietų Afrikos pasienio karo ir Namibijos nepriklausomybės karo metu Ošakatį kaip savo operacijų bazę naudojo Pietų Afrikos Gynybos Pajėgos.

Sportas
-------

Oshakati City futbolo klubas, įkurtas 1966 m. žaidžiantis Namibijos aukščiausioje futbolo lygoje.

Nuorodos
--------

* Nuotraukų galerija Archyvuota kopija 2010-04-03 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Villa Devoto**| **Plotas** | 6,6 km² |
| **Gyventojų sk.** | 71 013 |
| **Gyventojų tankumas** | 10 759 žm./km² |
| ***Komuna*** | C11 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** |  |
| 

---

 |

**Vilja Devotas** (isp. *Villa Devoto*) – kvartalas, esantis vakarinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. 

Kvartalas apribotas *Campana, San Martín, Francisco Beiró, Joaquín V. González, Baigorria, Lope de Vega, General Paz* gatvių. Per kvartalą eina San Martino ir Urkizos geležinkeliai. Kvartale gausu medžių, žaliųjų zonų. Pavadintas buvusio kvartalo žemių savininko Antonio Devoto garbei. Yra išlikę XIX a. Devoto rūmai - italų architektūros šedevras. Kvartale įsikūręs General Lamadrid futbolo klubas. 

A. Devoto gelež. stotis prie Urkizos geležinkelio

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vilja Devotas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
| Vilja Geselis*Villa Gesell* |
| --- |
| *Namai pakrantėje* |
|  |
| 

Vilja GeselisVilja Geselis

37°15′0″ p. pl. 56°56′0″ v. ilg.﻿ / ﻿37.25000°š. pl. 56.93333°r. ilg.﻿ / 37.25000; 56.93333﻿ (Vilja Geselis)Koordinatės: 37°15′0″ p. pl. 56°56′0″ v. ilg.﻿ / ﻿37.25000°š. pl. 56.93333°r. ilg.﻿ / 37.25000; 56.93333﻿ (Vilja Geselis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Buenos Airių provincija Buenos Airių provincija |
| **Departamentas** | Vilja Geselio partidas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1931 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 24 282  |
|  |
| **Tinklalapis** | www.gesell.gov.ar |
|  **Vikiteka** | Vilja Geselis |

**Vilja Geselis** (isp. *Villa Gesell*) – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijos rytuose, vandenyno pakrantėje, 105 km į šiaurės rytus nuo Mar del Platos. Partido administracinis centras. 24 tūkst. gyventojų.

Miestas pavadintas dono Carlos Gesell, imigrantų šeimos iš Vokietijos sūnaus garbei. 1931 m. jis nusipirko 16 km² smėlio kopų plotą vandenyno pakrantėje ir pasistatė namą, kuriame įsikūrė su šeima (dabar namas yra muziejus). Geselis apsodino kopas medžiais. Palaipsniui pakrantėje imta statyti vis daugiau namų. Nuo 1940 m. Vilja Geselis tapo populiariu pajūrio kurortu. Miestą pamėgęs jaunimas. Šeštajame dešimtemtyje buvo išplitusi hipių kultūra. Ir šiomis dienomis Vilja Geselis nusileidžia tik Mar del Platai pagal poilsiautojų prie vandenyno skaičių.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2006-02-11 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°36′45″ š. pl. 25°10′50″ r. ilg.﻿ / ﻿55.61250°š. pl. 25.18056°r. ilg.﻿ / 55.61250; 25.18056

**Ramuldavos miškai** – miškų masyvas Lietuvoje, Anykščių rajone, į šiaurę nuo Anykščių. Priklauso Anykščių miškų urėdijai (Mickūnų ir Pavarių girininkijoms). Apima 73 km² plotą.

Masyvą sudaro Ramuldavos, Smalinos, Saldagirio, Duobulės, Pavarės, Vosgėlių, Niūronių, Vilkaraisčio, Starkonių, Magylų, Sindrių miškai. Paviršius vietomis lygus, nors daugiau banguotas, vietomis pelkėtas. Dirvožemiai – jauriniai ir velėniniai jauriniai smėliai bei priesmėliai, kai kur – priemoliai. Miškų masyvą iš vakarų ir šiaurės juosia Šventoji, o per pačius miškus teka jos intakai – Taurožė, Beržuona, Varius, Elmė. Ties Smalina buvo eksploatuojamas vienas didžiausių Lietuvoje Juodbalių karjeras.

Medynai:

* pušynai: 71 %
* beržynai: 13 %
* eglynai: 13 %
* juodalksnynai: 2 %
* baltalksnynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 26 % medynų, pusamžiai medžiai 47 %, pribręstantys 19 %, brandūs 8 %.

Miškuose gyvena stirnos, briedžiai, elniai, šernai, lapės, kiškiai, usūriniai šunys, voverės, kiaunės, bebrai, ondatros, ūdros, įvairūs plėšrieji, vandens paukščiai, pelkių paukščiai. Pietvakarinė dalis patenka į Anykščių regioninį parką, šiaurinė – į Šventosios kraštovaizdžio draustinį. Auga Elmės šešiakamienis ąžuolas, Pavarių liepa, Variaus ąžuolas.

Ramuldavos miškuose įsikūrę kaimai: Niūronys, Šeimyniškėliai, Pavarės I, Pavarės II, Pavarės III, Pavarės IV, Stakės, Paandrioniškis, Duobulė, Gojus, Paelmis, Ramuldava, Rašimėliai, Zigmantava, Smalina, Knebiai, Medinos, Mičionys, Ragaišiai, Ramaškonys, Šienraistis, Inkūnai, Lašiniai, Legai, Vertimai, Gaidžiai, Dauneikiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ramuldavos miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 501
| Venckų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Venckų piliakalnisVenckų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°21′26.9″ š. pl. 21°39′44.8″ r. ilg.﻿ / ﻿55.357472°š. pl. 21.662444°r. ilg.﻿ / 55.357472; 21.662444Koordinatės: 55°21′26.9″ š. pl. 21°39′44.8″ r. ilg.﻿ / ﻿55.357472°š. pl. 21.662444°r. ilg.﻿ / 55.357472; 21.662444 |

 |
| Vieta | Šilutės rajonas |
| Seniūnija | Žemaičių Naumiesčio seniūnija |
| Aukštis | 7 m |
| Plotas | 55x17-20 |
| Naudotas | I tūkstantmetis - II tūkstantmečio pradžia |
| Registro Nr. | A515KP/ 23816, 23817, 3391/ AR1114 |

**Venckų piliakalnis su gyvenviete** (arba ***Pilalė***; registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A515KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1114) – piliakalnis Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Venckų kaimo, Žemaičių Naumiesčio seniūnija. Pasiekiamas iš plento Žemaičių Naumiestis - Šilutė Kulėšuose pasukus į dešinę šiaurės kryptimi žvyrkeliu Venckų link, už 700 m ant kalniuko pasukus į kairę žvyruotu keliuku vakarų link, pavažiavus 100 m – yra kitapus Piliupio.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Šusties dešiniajame krante, jo santakoje su Pilupiu. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 55 m ilgio, 17 m pločio rytiniame gale ir 20 m pločio vakariniame. Jos vakariniame krašte supiltas 2 m aukščio, 30 m pločio pylimas, kurio išorinėje pusėje buvo dabar jau užlygintas griovys. Pylime išardavo apdegusių rąstų. Aikštelės rytiniame krašte supiltas 0,3 m aukščio, 11 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, 7 m aukščio. Piliakalnis labai apardytas arimų. Aikštelės vidurys dirvonuoja, kraštai ir šlaitai apaugę lapuočiais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia.

Vakarinėje papėdėje, 0,3 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios keramikos.

Tyrimai
-------

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1963 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus, Valstybinės archeologijos komisijos archyvas.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Sakūtėlių piliakalnis 23 km Eidaičių piliakalnis 9 km | Jomantų piliakalnis 17 km  Paulaičių piliakalnis 11 km | Gedikų piliakalnis 12 km  Žakainių piliakalnis 7 km |  |
|  |  | Vanagių piliakalnis 3 km  Vilkų Lauko piliakalnis 25 km |
|  |  | Juodžių piliakalnis 7 km Akmeniškių piliakalnis 12 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Lietuvos TSR archeologijos atlasas, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 180 (Nr. 810).

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.183
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.1993, p.62
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899, c. 155.

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalnių atlasas Archyvuota kopija 2009-04-18 iš Wayback Machine projekto.
* Lietuvos piliakalniai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Andrius Kupčinskas** |
| --- |
|  |
| Andrius Kupčinskas BNS spaudos centre |
| Gimė | 1975 m. kovo 20 d. (48 metai)Kaune |
| Tėvas | Rytas |
| Motina | Zita |
| Sutuoktinis (-ė) | Jurgita |
| Vaikai | Jokūbas, Gertrūda |
|  |
| Veikla | politikas |
| Organizacijos | LR Seimas |
| Pareigos | narys |
| Partija |  TS-LKD
* 1993 m. Jaunųjų konservatorių lyga (JKL)
* 1993 m. Tėvynės Sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai (TS-LKD)

 |
|  |
| Alma mater | 2000 m. Vytauto Didžiojo universitetas |

**Andrius Kupčinskas** (g. 1975 m. kovo 20 d. Kaune) – Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas, Seimo narys, buvęs Kauno miesto meras.

Biografija
----------

  

1993 m. baigė Kauno S. Daukanto vidurinę mokyklą, 1998 m. Vytauto Didžiojo universiteto (VDU) Humanitarinių mokslų fakultete baigė istorijos ir politologijos mokslus, bakalauras, 2000 m. VDU Politikos mokslų ir diplomatijos institute baigė informacijos ir komunikacijos mokslus, magistras.

1997–2000 m. Kauno miesto savivaldybės Informacijos ir ryšių su visuomene skyriaus vyr. konsultantas. 1998–1999 m. Kauno apskrities dienraščio „Kauno žinios" reporteris. 2000–2003 m. bendros Lietuvos-Prancūzijos UAB „Baltic Pack" vadybininkas. 2003–2005 m. Kauno miesto savivaldybės mero patarėjas jaunimo, sporto ir bendruomenių klausimais. 

2000–2018 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos  narys. 2003–2007 m. Tėvynės Sąjungos frakcijos seniūnas, Miesto ūkio, Savivaldos ir ekonomikos, Biudžeto ir finansų komitetų narys, Antikorupcijos komisijos pirmininkas, Bendruomenių centrų rėmimo fondo pirmininkas, Privatizavimo, Peticijų, Strateginio planavimo ir investicinių projektų koordinavimo komisijų narys. 

2007–2015 m. Kauno miesto savivaldybės meras.

Nuo 2018 m. Seimo narys, Ekonomikos komiteto narys, Jaunimo ir sporto komisijos narys.

1993 m. Jaunųjų konservatorių lygos (JKL) narys, valdybos narys, vicepirmininkas, pirmininkas. 2005–2015 m. Tėvynės Sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai (TS-LKD) Kauno skyrių sueigos pirmininkas, nuo 2017 m. (TS-LKD) Kauno apskrities koordinacinės tarybos pirmininkas.

1997-2003 m. Kauno jaunimo reikalų tarybos steigėjas ir narys, 2003-2007 m. pirmininkas. Nuo 2001 m. Atlanto sutarties Lietuvos bendrijos (LATA) narys, Kauno skyriaus pirmininkas, valdybos narys. 

2014–2018 m. Krašto apsaugos savanorių pajėgų (KASP) karys savanoris.

Žmona Jurgita. Sūnus Jokūbas, dukra Gertrūda.

Senelis gydytojas prof. Juozas Kupčinskas buvo paskutinis Vytauto Didžiojo universiteto rektorius (1946–1950 m.) ir pirmasis Kauno medicinos instituto direktorius (1950–1953 m.). Tėvas Rytas Kupčinskas – ilgametis Lietuvos Sąjūdžio tarybos pirmininkas, Kauno miesto savivaldybės tarybos ir buvęs Seimo narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  [2000-m.-savivaldybiu-tarybu-rinkimai]
2. ↑


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Arvydas Garbaravičius** | **Kauno miesto meras**2007-2015 m. | Po to:**Visvaldas Matijošaitis** |
**Rampologija** (angl. *rump* – pasturgalis, užpakalis + gr. logos – mokslas) – asmens charakterio, praeities ir ateities įvykių pranašavimas pagal jo užpakalio ir sėdmenų formą. Terminą įvedė JAV astrologė Jackie Stallone, aktoriaus Sylvester Stallone motina.

Pasak rampologijos praktikuotojų, šis metodas buvo žinomas ir plačiai naudojamas dar senovės Babilone, Indijoje, Graikijoje ir Romoje. Taip pat jų teigimu, senovės romėnai užpakalio atspaudus naudojo panašiai, kaip dabar grafologijoje naudojami rašysenos pavyzdžiai: nustatyti žmogaus gabumams, potencialiems talentams ir perspektyvoms. Jokių mokslinių įrodymų šiems teiginiams patvirtinti nėra žinoma.

Rampologijoje kairysis sėdmuo atspindi žmogaus praeitį, o dešinysis – ateitį. Taip pat, kairysis susijęs su kairiuoju smegenų pusrutuliu, o dešinysis – su dešiniuoju.

Rampologija neturi jokio mokslinio pagrindo, o jos efektyvumas niekada nėra tirtas moksliškai. Kadangi ji remiasi selektyviu mąstymu, Barnumo efektu ir panašiai, yra priskiriama pseudomokslams.

Nuorodos
--------

* Skeptic's Dictionary: trumpas rampologijos aprašymas (anglų k.)
* Skeptic's Dictionary: straipsnis apie rampologiją (anglų k.)
* Jacquelin Stallone svetainė Archyvuota kopija 2007-05-31 iš Wayback Machine projekto.
| **Andrius Navickas** |
| --- |
| Gimė | 1977 m. gruodžio 13 d. (45 metai)Suviekas, Zarasų raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Jurgita |
| Vaikai | Ieva, Motiejus, Vasaris, Jurgis |
|  |
| Veikla | Profesinių sąjungų veikėjas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis universitetas |

**Andrius Navickas** (g. 1977 m. gruodžio 13 d. Suvieko k. Zarasų raj.) – Lietuvos pedagogas, švietimo profesinių sąjungų veikėjas, vienas diskgolfo sporto pradininkų Lietuvoje.

Biografija
----------

Baigęs Zarasų „Ąžuolo" gimnaziją, pasirinko geografijos studijas Vilniaus pedagoginiame universitete, kur 1999 m. baigė bakalauro studijas. Dar studijuodamas, apie 1997-uosius, A. Navickas pradėjo dirbti Zarasuose, „Ąžuolo" gimnazijoje. 2003 m. gavo magistro diplomą įgijęs ir antrą specializaciją – kūno kultūros mokytojo. Kelerius metus gimnazijoje jis dėstė geografiją, palankęs papildomus kursus porą metų mokė ekonomikos, o pastaruoju metu yra kūno kultūros mokytojas.

Dalyvavo 2011 m. vasario 27 d. savivaldybių tarybų rinkimuose.

2012 m. gruodžio 15 d. išrinktas Lietuvos švietimo darbuotojų profesinės sąjungos (LŠDPS) pirmininku. Iki išrinkimo organizacijos vadovu buvo LŠDPS pirmininko pavaduotojas, prezidiumo narys, LŠDPS Zarasų rajono susivienijimo vadovas. 2018 m. gruodžio mėn. pagarsėjo įkvėpęs mokytojų streiką Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijos patalpose.

2003 m. savo sodyboje Nedožinkos kaime (Imbrado sen. Zarasų raj.) įkūrė pirmą stacionarų diskgolfo parką Lietuvoje. 18 krepšių parke vyksta Baltic Sea Tour, Lietuvos diskgolfo čempionato varžybos, kiti turnyrai.

Su šeima gyvena Nedožinkoje. Žmona Jurgita – dailės ir technologijų mokytoja, vaikai – Ieva, Motiejus, Vasaris, Jurgis. Prosenelio sodyboje turi paveldėjęs bitininko įrangą, augina 70 bičių šeimų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Diskgolfas frisbis, lėkščiasvydis,... Archyvuota kopija 2018-12-09 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Biografija (*vrk.lt*)
3. ↑  LŠDPS svetainė
4. ↑  Vienatvę mėgstantis bitininkas įkvėpė streiką]
Pastato vaizdas
**Palacco Cukkari** (it. *Palazzo Zuccari*) – siauras namas Italijos sostinėje Romoje, stovintis *Via Gregoriana* ir *Via Sistina* gatvių sankryžoje. Pastate įsikūrusi vieno iš Makso Planko draugijos institutų biblioteka.

Istorija
--------

Dailininkas Federico Zuccari 1590 m. miesto centre pasistatė sau gyvenamąjį namą su kūrybinėmis dirbtuvėmis. Pirmame aukšte sienos buvo dekoruotos freskomis, išėjimo į sodą šoninių durų portalas papuoštas neatpažintos būtybės atvaizdu (maskaronu). F. Zuccari buvo sumanęs pastatą perduoti Šv. Luko meno akademijai, kurią pats ir buvo įkūręs. Tai neįvyko, nes 1609 m. dailininkas mirė, palikdamas neužbaigtą pastatą ir krūvas skolų.

Sobieskių šeimos herbai su Lenkijos ir Lietuvos heraldiniais ženklais
Prancūzė Marie Casimire Louise de la Grange d’Arquien, ištekėdama už ATR valdovo Jono Sobieskio, tapo Lenkijos karaliene ir Lietuvos didžiąja kunigaikštiene. Po vyro mirties kartu su sūnumis Aleksandru ir Konstantinu ji pervažiavo į Romą ir 1701 m. įsikūrė šiuose rūmuse. Pastate svečiams būdavo rengiamos operos, muzikinės dramos ir kt. vaidinimai. *Via Sistina* gatvėje našlė liepė išmūryti *Karalienės Arką* (it. *Arco della Regina*, neišliko), mūsų laikus pasiekė valdovų šeimos herbai su Lenkijos Ereliu ir Lietuvos Vyčiu, juos ant portalo iškalė skulptorius Filippo Juvarra. Po trylikos metų Sobieskių šeima išvyko į Prancūziją.

Vėliau Palazzo Zuccari buvo sudalintas į apartamentus ir išnuomotas, dažniausiai menininkams ir užsieniečiams. Vienas iš nuomininkų, Prūsijos karalystės generalinis konsulas Jakobas Liudvigas Salomonas Bartholdy, 1815 m. užsakė kampinį kambarį ištapyti biblinio Juozapo gyvenimo vaizdais. Šiuos dailininkų Peterio von Cornelius, Frydricho Overbeck, Vilhelmo von Schadow ir Filipo Veit sukurtus paveikslus 1867 m. Zuccari šeima pardavė Senajai nacionalinei galerijai Berlyne, jie įvardijami kaip pagrindiniai kūriniai Nazaretiškame mene.

Šoninės įėjimo duryssu maskarono atvaizdu
1904 m. žinoma meno kolekcionierė ir mecenatė Henrietė Hertz įsigijo šiuos rūmus ir 1913 m. padovanojo *Kaizerio Vilhelmo draugijai* su sąlyga, kad juose bus atidaryta meno ir kultūros istoriją tirianti įstaiga. Įsteigto instituto ir bibliotekos vertybės Antrojo pasaulinio karo metais buvo perkeltos į Vokietiją, 1944 m. pastatą užėmė sąjungininkų kariuomenė. 1953 m. jis buvo perduotas Makso Planko draugijai, kuri čia įkurdino „Bibliotheca Hertziana".

Išnašos
-------

1. ↑  Pobyt Sobieskich w Palazzo Zuccari // www.wilanow-palac.pl
2. ↑  Aneta Markuszewska. Muzyczny mecenat Marii Kazimiery Sobieskiej w Rzymie // www.wilanow-palac.pl
3. ↑  Portyk przy Palazzo Zuccari (Architektura) // www.wilanow-palac.pl



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Palazzo Zuccari** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Literatūra
----------

* *100 Jahre Bibliotheca Hertziana.*, Band 2: *Der Palazzo Zuccari und die Institutsgebäude 1590–2013.* – München: Hirmer Verlag, 2013 ISBN 978-3-7774-9041-0
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Padidėjus (šuns) blužnies vaskuliarizacija (išplitimas pažymėtas centre)
**Metastazė** (gr. **μετάσταση**, kur *μετα~* „kisti" ir *στάση*, stáse – vieta, padėtis, būsena) – kūno vieta, kurios audiniuose yra išplitusios vėžio ląstelės (iš pradinės paplitimo vietos). Vėžio ląstelių buvimas vietiniuose limfmazgiuose nelaikomas metastaze.

Vėžio ląstelės gali atsiskirti nuo pirminio auglio ir per limfinę ir kraujo sistemas persikelti į sveikus audinius bet kurioje kūno vietoje. Nepiktybiniai augliai vystosi lokalizuotai, tuo tarpu piktybiniai augliai gali išplisti. Metastazės yra pagrindinė grėsmė gyvybei sergant vėžiu.

Metastazės dažniau pasitaiko vėlyvosiose vėžio stadijose. Karcinomos dažniau plinta kraujotaka, o sarkomos – limfine sistema. Dažniausios metastazių atsiradimo vietos – antinksčiai, kepenys, smegenys ir kaulai.

Vėžiui išplitus ir susidarius naujam augliui, šis vadinamas antriniu arba metastaziniu augliu. Šio auglio ląstelės yra to paties tipo kaip pirminio auglio, taigi jei krūties vėžys išplinta į plaučius, antrinis auglys plaučiuose yra sudarytas iš pakitusių krūtų ląstelių, o ne plaučių ląstelių.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAuglys, neoplazma, vėžys, onkologija, kraujo vėžys |
| --- |
|  |
| Piktybiniai ir gerybiniai navikai | 

|  |  |
| --- | --- |
| Nepiktybiniai audinio pakitimai | 
Hiperplazija · Cista · Pseudocista · Hamartoma |
|  |
| Piktybiniai audinio pakitimai | 
Displazija · Metaplazija · Karcinoma in situ · Vėžys · Metastazė |
|  |
| Topografija | 
Kaklas, gerklė (burna, nosiaryklė) · Virškinimo sistema · Kvėpavimo sistema · Kaulai · Oda · Kraujas · Limfinė sistema · Šlapimo sistema · Lyties organai · Nervų sistema · Endokrininė sistema |
|  |
| Histologija | 
Karcinoma · Sarkoma · Limfoma · Papiloma · Adenoma |
|  |
| Kita informacija | 
Ikivėžinės būklės · Paraneoplastiniai sindromai · B simptomai |

 |
|  |
| Vėžio stadijos | 
TNM · Ann Arbor · Glisono gradavimo sistema · Tarptautinis prognozės indeksas |
|  |
| Kancerogenezė | 
Vėžio savybės · Kancerogeninė medžiaga · Naviko supresoriniai genai/Onkogenai · Onkovirusas · Onkogeninės baktterijos |
|  |
| Įvairūs | 
Priešvėžiniai vaistai · Onkologinės ligos · Vėžio istorija · ECOG funkcinė būklė |

 |
*Apie kitą Jeleniavo valsčiuje esančią kalvą panašiu pavadinimu žr. Kšemianuchos kalnas*.
**Kšemieniuchos kalnas** (lenk. *Góra Krzemieniucha*) – moreninė kalva šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijos Suvalkų apskrities Jeleniavo valsčiuje, prie Živa Voda kaimo. Pavadinimas (seniau vadinta ir **Kšemienka**) sietinas su titnagu (lenk. *Krzemien*), kuris buvo randamas kalne. 289 m virš jūros lygio, tai antra pagal aukštį (pirmoji - Ravelių kalnas) Suvalkijos kalva. Nuo turinčio dvi viršūnes kalno geru oru matosi Juodosios Ančios slėnis, Akmenio ežeras ir Suvalkų miestas.

Pirmojo pasaulinio karo metais ant Kšemieniuchos kalno vyko mūšiai tarp Vokietijos ir Rusijos kariuomenių, apie tai byloja išlikę apkasai. Viršūnėje tarpukariu stovėjo medinis kryžius, gerai matomas apylinkėje. 1950 m. buvo pastatyta koplyčia, pritraukdavosi nemažai lankytojų. 1999 m. ji buvo išardyta ir pastatyta nauja.

Šaltiniai
---------

* Živa Voda kaimo internetinė svetainė (lenk.) Archyvuota kopija 2009-11-04 iš Wayback Machine projekto.
* Kšemieniuchos kalnas (lenk.) Archyvuota kopija 2008-12-05 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Kalnas Suvalkijos turistiniame žemėlapyje
* Vaizdas iš kosmoso
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Rėzeknė |
| --- |
| Upė Rėzeknės mieste Upė Rėzeknės mieste |
| **Ilgis** | 116 km |
| **Baseino plotas** | 2025,7 km² |
| **Ištakos** | Raznos ežeras |
| **Žiotys** | Lubanas |
| **Šalys** | Latvija |

**Rėzeknė** (latv. *Rēzekne*) – upė rytų Latvijoje, Latgaloje. Išteka iš Raznos ežero, teka į šiaurės vakarus Latgalos aukštuma, vėliau Lubano lyguma. Įteka į Lubano ežerą, duodantį pradžią Aiviekstės upei (Dauguvos baseinas).

Intakai: Reva, Geikino upelis, Vagalio upelis, Kovšupė, Rodupė, Čečiora, Malta (kairieji), Partava, Ancovos upelis, Križuto upelis, Taudejanio upelis, Livžanka, Sūliupė. Rėzeknės aukštupio baseine gausu ežerų, o žemupio – pelkių. Netoli žiočių įrengta kanalų ir tvenkinių sistema. Metinis vandens nuotėkis – 0,2 km³.

Upės vaga smarkiai užaugusi nendrėmis, meldais, elodėjomis. Sugaunamos lydekos, starkiai, raudės, unguriai, karpiai ir kt.

Pagrindinės gyvenvietės prie Rėzeknės upės – Stolerova, Rėzeknė, Sakstagalas, Rikava.
| Tūkstantmečio tiltas |
| --- |
|  |
| Tilto vaizdas iš Londono Šv. Pauliaus katedros |
| 

Tūkstantmečio tiltasTūkstantmečio tiltas

51°30′36.62″ š. pl. 0°5′54.38″ v. ilg.﻿ / ﻿51.5101722°š. pl. 0.0984389°r. ilg.﻿ / 51.5101722; 0.0984389﻿ (Tūkstantmečio tiltas)Koordinatės: 51°30′36.62″ š. pl. 0°5′54.38″ v. ilg.﻿ / ﻿51.5101722°š. pl. 0.0984389°r. ilg.﻿ / 51.5101722; 0.0984389﻿ (Tūkstantmečio tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Londonas, Anglija, Jungtinė Karalystė |
| **Kerta** | Temzė |
| **Ilgis** | 325 m |
| **Plotis** | 4 m |
| **Pastatytas** | 2000 m. birželio 10 d. |
| **Architektas** | Arup Group |
| **Medžiagos** | aliuminis |
| **Konstrukcija** | Kabantysis tiltas |
| **Kainavo** | 18,2 mln. £ |

**Tūkstantmečio tiltas** (angl. *Millennium Footbridge*) – aliumininis kabantysis tiltas, kertantis Temzės upę centriniame Londone, Jungtinėje Karalystėje. Tiltas sujungia pėsčiųjų eismo srautus tarp Sadarko rajono ir komercinio centro Londono Sityje.

Pietiniame tilto gale padarytas tiesioginis sujungimas su Teit Modern galerija bei Šekspyro teatru, o šiaurėje sujungta su Londono Sičio mokykla ir Londono Šv. Pauliaus katedra.

Istorija
--------

1996 m. paskelbtas tilto architektūrinis konkursas. Tilto projektui iškeltos sąlygos, kurios reikalavo apriboti konstrukcijos aukštį, kad tiltas neužstotų istorinės Šv. Pauliaus katedros vaizdo. 1998 m. pradėti tilto statybos darbai. Prasidėjus statyboms darbai vėlavo, o įkainiai išaugo ir viršijo biudžetą 2,2 milijonais £. Bendrai tilto statybos atsiėjo 18,2 milijonų £.

2000 m. birželio 10 d. tiltas oficialiai atidarytas.

Po atidarymo pėstieji galėjo justi tilto svyravimus. Vos po dviejų dienų nuo tilto atidarymo eismas tiltu uždarytas defektų šalinimui. 2002 m. tiltas vėl atidarytas. Papildomi darbai kainavo dar 5 milijonus £.

Šaltiniai
---------

1. ↑  11 Interesting Facts About The Millennium Bridge
2. ↑  Millennium Bridge

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
**Kęstutis Lipeika** (1938 m. rugpjūčio 20 d. Joniškyje - 2018 m. birželio 10 d.) – teisininkas, civilinių bylų advokatas, ilgametis Lietuvos advokatų savivaldos veikėjas, buvęs teisėjas, rajono liaudies teismo pirmininkas.

Biografija
----------

Tėvai – tarnautojai Juozas Lipeika ir Sofija Lipeikienė.

1956 m. baigė Viekšnių vidurinę mokyklą (Akmenės rajonas), nuo 1958 m. iki 1963 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.

Nuo 1963 m. iki 1965 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų kolegijos konsultantas, nuo 1965 m. iki 1968 m. Vilniaus m. Tarybų rajono liaudies teismo teisėjas; vėliau, Vilniaus m. Tarybų rajono liaudies teismo pirmininkas (iki 1970 m.). Nuo 1973 m. rugpjūčio 31 d. advokatas. Vilniaus m. I advokatų kontoros narys.

Nuo 1975 m. Advokatų kolegijos prezidiumo narys, nuo 1978 m. balandžio mėn. iki 1999 m. lapkričio mėn. Lietuvos SSR Advokatų kolegijos prezidiumo (nuo 1990 m. – Lietuvos advokatų tarybos) pirmininkas. Įvairių komisijų bei darbo grupių narys, pirmininkas (pvz. advokatų kvalifikacinio egzamino komisijos pirmininkas nuo 2008 m.).

Vedęs; žmona Veronika (g. 1937 m.), gydytoja. Sūnus Kęstutis (1969–1998), dukra Jurga (g. 1972 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Lietuvos advokatūros elitas" Archyvuota kopija 2008-12-12 iš Wayback Machine projekto. „Veidas", 2008.09.29 - Nr. 39
2. ↑  „Lietuvos advokatūrai – aštuoniasdešimt penkeri" Archyvuota kopija 2014-02-01 iš Wayback Machine projekto. Brigita Jasiūnaitė, „Teisės žinios", „Justitia", 2003 m. Nr. 3
3. ↑  „Lietuvos advokatūra" 2008 m. Nr. 3 (28), 5 psl. (PDF)
4. ↑  „Infolex" (Kęstučio Lipeikos darbinė veikla)
5. ↑  Lietuvos advokatūros istorija Archyvuota kopija 2011-09-21 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  LR TM ministro įsakymas Nr. 1R-381 Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑  „Kas yra kas"[neveikianti nuoroda] UAB „Neolitas", 2002-12-15



| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**Vladas Deksnys** | **Lietuvos advokatų tarybos pirmininkas**1978 - 1999 | Po to:**Kazimieras Motieka** |
Slavų genčių gyvenamosios vietos VII–IX a.
**Vendai** (s. angl. *Winedas*; s. norv. *Vindr*; vok. *Wenden, Winden*; dan. *vendere*; šved. *vender*; lenk. *Wendowie*, ček. *Wendové*) – istorinis pavadinimas, kuriuo apibūdinama germanų kaimynystėje gyvenančios slavų tautos. Taip pat termino reikšmė skiriasi priklausomai nuo vietos, kur yra vartojama. Vokietakalbėje Europoje Viduramžiais vendais buvo vadinami Šventojoje Romos imperijoje gyvenę vakarų ir pietų slavai. Taip pat Polabės slavai kartais vadinami vendais. Iš šio žodžio kildinami žodžiai Rusijai įvardinti finų kalbose (suom. *Venäjä*, est. *Vene*, karel. *Veneä*).

Senovės skandinavai žodžiu vendai Wends (Vender) vadino slavus, gyvenančius pietiniame Baltijos jūros krante (šį regioną vadino Vendland), t. y. Polabės slavus (obotritų, veletų, ranių ir pamarėnus.
Iki šių laikų vieninteliai išlikę vendų palikuonys – Lužicos sorbai. Bendruomenių, laikančių save vendais, yra Lužicoje, Teksase (JAV) ir Australijoje..
Pats tautovardis kildinamas iš venedų, kuriuos mini senovės romėnai (Veneti, Venedi arba Venethi) ir senovės graikai (Ουενεδαι, Ouenedai). Venedus, kaip prie Baltijos krantų gyvenančią tautą, mini Plinijus Vyresnysis ir Klaudijus Ptolemėjus.

I-ame tūkstantmetyje vykstant slavų migracijai ir slavams diferencijuojantis į pietų, rytų ir vakarų grupes, dalis vakarų slavų pasuka į teritorijas tarp Elbės ir Odros upių. Ten jie asimiliuoja germanų gentis, nespėjusias teritorijų palikti Didžiojo tautų kraustymosi metu. Jų kaimynai germanai juos vadino vendais, kaip ir, spėjama, venedus iki asimiliavimo.

Nors manoma, kad atsikraustydama į *Germania Slavica* vendai buvusi homogeniška grupė, laikui bėgant ji išsiskirstė į daugybę nedidelių genčių, kurių gyvenvietes skyrė miškai. Kai kurioms gentims, pvz. obotritams ir pamarėnams, pavyko susiburti į kunigaikštystę panašius darinius ir rengti reidus į Saksoniją. Šventoji Romos imperija siekė prisijungti vendų žemes, steigdamos krikščioniškas misijas ir vokiškas administracines institucijas. 983 metais daug vendų genčių prieš ją sukilo ir pavykus sukilimui sugebėjo sulėtinti žemių germanizaciją. Vyko dažni mūšiai su vokiečiais, danais ir lenkais. 1068 m. vokiečiai užėmė ir sunaikino Retrą, vieną pagrindinių vendų šventyklų. 1124 m. ir 1128 m. pamarėnai ir dalis lutičių buvo apkrikštyti. 1147 m. įvyko kryžiaus žygis prieš vendus. Prie pagoniško tikėjimo likę vendai buvo galutinai sumušti danų Šiaurės kryžiaus žygių metu, kuomet Valdemaro Didžiojo ir vyskupo Absalono vedami pulkai užėmė ir sunaikino Arkoną, vendų šventyklą ir tvirtovę. XII–XIV a. vyko sparti vendų žemių germanizacija dėl didelio masto germanų migracijos. Šiuos į dykras įsikurti kviesdavo vietiniai kunigaikščiai ir vienuolijos. Slaviška polabų kalba Žemutinėje Saksonijoje ir Brandenburge buvo kalbama iki pat XVIII a.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Campbell, Lyle (2004). *Historical Linguistics*. MIT Press. p. 418. ISBN 0-262-53267-0.
2. ↑  Bojtár, Endre (1999). *Foreword to the Past*. Centrinės Europos universiteto leidykla. p. 88. ISBN 9639116424.
3. ↑
4. ↑

Taip pat skaitykite
-------------------

* Viatičiai
* Kašubai
**Lietuvos žurnalistų autoklubas** (**LŽA**) – Lietuvos profesinė kūrybinė automobilių žiniasklaidos atstovų organizacija, vienijanti spaudos, radijo, televizijos, interneto automobilių žurnalistus, fotografus. Būstinė Vilniuje. Statusas – asociacija.

Istorija
--------

1996 m. balandžio mėnesį įkuriamas Lietuvos žurnalistų autoklubas.

1996 m. gegužės mėnesį surengiamas pirmasis Tarptautinis žurnalistų ralis „Lietuva 1996", kuriame dalyvavo ekipažai iš Lietuvos, Latvijos, Estijos, Rusijos ir Lenkijos.

1997 m. rudenį pradėtas rengti pirmasis Lietuvos metų automobilio konkursas „Metų automobilis 1998".

1998 m. birželio mėnesį į Tarptautinį žurnalistų ralį „Lietuva 1998" atvyko pasaulinio lygio automobilių sporto žvaigždė, daugkartinis pasaulio automobilių ralio čempionas suomis Tomis Makinenas.

2010 m. gruodžio mėnesį finalinis konkurso „Metų automobilis 2011" etapas tiesiogiai transliuotas per televiziją.

2016 m. turėjo 26 narius.

Veikla
------

Asociacijos veiklą koordinuoja taryba, renkama kas treji metai. Pagrindinė veikla – kasmetiniai renginiai: Tarptautinis žurnalistų ralis „Press ralis", Lietuvos „Metų automobilis" ir „Geriausias Lietuvos vairuotojas".

Prezidentai
-----------

* Valdas Valiukevičius – 1996–2004 m.
* Valdas Juozas Vilūnas – 2004–2007 m.
* Mindaugas Grinius – 2007–2010 m.
* Valdas Valiukevičius – nuo 2010 m.

Šaltiniai
---------

*
| **Kęstutis Kuzmickas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1959 m. kovo 30 d. (64 metai)Kaune |
| Sutuoktinis (-ė) | Solveiga |
| Vaikai | Gustė, Simona, Jonė |
|  |
| Veikla | gydytojas psichoterapeutas, politikas |
| Partija | 1998 m. Naujoji sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1982 m. Kauno medicinos universitetas |

**Kęstutis Kuzmickas** (g. 1959 m. kovo 30 d. Kaune) – gydytojas psichoterapeutas, politikas.

Biografija
----------

1976 m. baigė Kauno 1-ąją vidurinę mokyklą. 1982 m. baigė Kauno medicinos institutą ir įgijo gydytojo anesteziologo specialybę. Stažavo Rusijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Austrijoje, Vengrijoje, Anglijoje.

1982 m. Kauno akademinių klinikų gydytojas, nuo 1984 m. specializavosi psichiatrijos ir psichoterapijos srityse, klinikų Neurozių skyriaus gydytojas. 1994 m. įsteigė privatų K. Kuzmicko eriksoninės hipnozės centrą, kuriame iki išrinkimo į Seimą dirbo gydytoju psichoterapeutu, vadovu.

2000–2004 m. Seimo narys. 2003–2004 m. Europos Parlamento narys. 2005–2009 m. sveikatos apsaugos atašė LR misijoje prie Europos Bendrijų.

2000–2003 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys. 2000 m. kovo – spalio mėn. Kauno miesto savivaldybės valdybos narys, Sveikatos ir jaunimo reikalų komiteto pirmininkas, nuo 2000 m. spalio mėn. Savivaldos ir ekonomikos komiteto narys.

Nuo 1998 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys, sąjungos Tarybos ir Prezidiumo narys.

Švedijos hipnozės asociacijos, Europos hipnozės asociacijos narys. Lietuvos psichiatrų asociacijos, Lietuvos psichoterapeutų asociacijos, Lietuvos hipnozės asociacijos narys. Paskelbė 20 mokslinių publikacijų. Skaitė paskaitas Kauno medicinos universitete.

Žmona Solveiga, dukterys Gustė, Simona, Jonė.

Nuorodos
--------

* LRS nario tinklalapis (2000–2004);
* Kandidato į LRS narius tinklalapis Archyvuota kopija 2008-10-19 iš Wayback Machine projekto. (2000).

Šaltiniai
---------

1. ↑