recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| **Fouga CM.175 Zéphyr** |
|  |
| Fouga Zéphyr |
|  |
| Tipas | Reaktyvinis treniruočių lėktuvas |
| Kūrėjas | Fouga |
| Pirmas skrydis | 1956 m. liepos 31 d. |
| Pradėtas naudoti | 1959 m. |
| Baigtas naudoti | 1994 m. gruodžio 1 d. |
| Būsena | Nebenaudojamas |
| Pagaminta vnt. | 30 |

**Fouga CM.175 Zéphyr** (gamintojo kodas CM.175) buvo dvivietis treniruočių lėktuvas, sukurtas Prancūzijos laivynui XX amžiaus šeštame dešimtmetyje. Orlaivis sukurtas CM.170 Magister pagrindu, galėjo kilti ir leistis nuo lėktuvnešio denio.

Projekto ištakos
----------------

Lėktuvas, esantis Toulon–Hyères oro uoste, 2012 m.
Prancūzijos laivyno aviacija savo treniruotėms panoro reaktyvinio treniruočių lėktuvo, galinčio kilti nuo lėktuvnešio. Pradžioje buvo bandyta tiesiog patobulinti oro pajėgų naudojamus Magister lėktuvus. Visgi vėliau teko pasitelkti lėktuvų gamintoją Fauga. Po 1956 m. atliktų bandymų kompanija perprojektavo lėktuvą.

Naujasis modelis gavo uodegos kablį, leidžiantį pagauti stabdymo trosą lėktuvnešio denyje. Buvo sustiprintas fiuzeliažas, nosyje buvo įtaisytas žibintas. Kabinoje nebuvo įrengtos katapultos, tačiau lyginant su pirmtaku buvo perprojektuotas kabinos gaubtas.

Operacijų istorija
------------------

Iki 1962 m. „Zefyrai" buvo bazuojami Cares (Marokas) bei Lartigue (Alžyras) bazėse. Vėliau visi buvo perkelti į Prancūziją, Bretanės departamente Lorjano mieste esančią bazę. Nuo 1973 m. juos naudojo tik 59-oji eskadrilė.

Šalys naudotojos
----------------

### Buvusios naudotojos

 Prancūzija
* 7 (muziejuose ir aerodromuose)

Specifikacijos
--------------

|  |  |
| --- | --- |
| Tipas |  |
| Ekipažas | 2 |
| Keleivinės vietos |  |
| Ilgis | 10,06 m |
| Aukštis | 2,80 m |
| Sparnų ilgis | 12,15 m |
| Sparnų tipas | tiesūs sparnai |
| Sparnų kampas |  |
| Sparnų plotas | 17,30 m² |
| Tuščioji masė | 2 150 kg |
| Pilnoji masė |  |
| Maksimali masė | 3 200 kg |
| Variklis (-iai) | 2 reaktyviniai Turbomeca Marboré |
| Traukos jėga | 3,92 kN (kiekvieno variklio) |
| Kreiserinis greitis |  |
| Didžiausias greitis | 715 km/h |
| Mach | 0,7 |
| Skrydžio aukštis |  |
| Didžiausias aukštis | 11 000 m |
| Skrydžio nuotolis | 925 km |
| Kovinis skrydžio nuotolis |  |
| Kilimo greitis |  |
| Kuro atsargos |  |
| krydžio trukmė |  |

**Ginkluotė**

* Du 7,5 mm kalibro kulkosvaidžiai (prikabinami)
* Du tvirtinimo taškai, leidžiantys prikabinti 100 kg masės bombų.

Nuorodos
--------

1. ↑
2. ↑
| Paraberduangl. *Paraburdoo* |
| --- |
| *Įvažiavimas į Paraberdu* |
|  |
| 

ParaberduParaberdu

23°12′03″ p. pl. 117°40′18″ r. ilg.﻿ / ﻿23.20083°š. pl. 117.67167°r. ilg.﻿ / 23.20083; 117.67167﻿ (Paraberdu)Koordinatės: 23°12′03″ p. pl. 117°40′18″ r. ilg.﻿ / ﻿23.20083°š. pl. 117.67167°r. ilg.﻿ / 23.20083; 117.67167﻿ (Paraberdu) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Valstija** | Vakarų Australija Vakarų Australija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1970 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 1 319  |
|  |
|  **Vikiteka** | Paraberdu |
|  |
| **Kirčiavimas** | Pãraberdu |

**Paraberdu** (angl. *Paraburdoo*) – nedidelis miestas Australijos šiaurės vakaruose, Vakarų Australijos valstijoje, Pilbaros regione, Ašbertono grafystėje. 1319 gyventojų, iš jų, 8,6 % – aborigenų kilmės (2021 m.).

Įsikūręs Hamerslio kalnagūbrio pietiniame pakraštyje, apie 990 km į šiaurės rytus nuo Perto ir 285 km į pietryčius nuo Karatos bei Indijos vandenyno, karšto ir sauso klimato zonoje. Maksimali užregistruota oro temperatūra mieste – 48,9º C, minimali – 1,5º C. Vidutinis kritulių kiekis – 295 mm per metus. Kalnakasių gyvenvietė: trijose šalia miesto esančiose bendrovės Rio Tinto kasyklose kasama geležies rūda. Keliai į Tom Praisą ir Nanutarą, geležinkelis į Dampyrą (privatus, skirtas geležies rūdai išvežti). Už 9 km nuo miesto veikia Paraberdu oro uostas (aptarnauja ir Tom Praisą). Mieste yra pradinė mokykla, profesinio mokymo centras, biblioteka, valdžios, sveikatos priežiūros įstaigos, paštas, prekybos centras, viešbutis, anglikonų ir katalikų bažnyčios, sporto statiniai.

Įkurtas kasybos reikmėms 1970–1971 m. nuo 1972 m. – miestas. Iš pradžių buvo uždaras (įsikurti galėjo tik kalnakasiai ir jų šeimos nariai), priklausė kasybos bendrovei, vėliau perduotas savivaldybei.

* Miesto panoramaMiesto panorama
* Miesto apylinkių kraštovaizdisMiesto apylinkių kraštovaizdis
* Paraberdu geležies rūdos kasyklaParaberdu geležies rūdos kasykla

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Paraburdoo, 2021 Census All person QuickStats* Australian Bureau of Statistics. Nuoroda tikrinta 2022-12-11.
2. ↑  *Paraberdu*, Pasaulio vietovardžiai. Nuoroda tikrinta 2022-12-11.
3. ↑  *History*, Shire of Ashburton. Nuoroda tikrinta 2022-12-11.
4. ↑  *Paraburdoo*, Shire of Ashburton. Nuoroda tikrinta 2022-12-11.
5. ↑  *Paraburdoo, WA*, Aussie Towns. Nuoroda tikrinta 2022-12-11.
Grikių košė
**Grikių košė** – košė gaminama iš grikių kruopų. Dažniausiai pagardinama pakepintais svogūnais, sviestu, druska. Grikiai turi daug amino rūgsčių ir baltymų, todėl jie gali iš dalies atstoti mėsą. Juose taip pat gausu B grupės vitaminų ir vertingų mineralinių medžiagų.

Lietuviai žodį perėmė iš slavų kalbų. Slavai savo ruožtu šį augalą pavadino *graikiškomis kruopomis* (pvz. rus. *греческая крупа*, vėliau tiesiog *гречка*), kadangi kruopos slavų kraštuose paplito nuo VII a. jas atvežus iš Graikijos ir Bizantijos, nors gali būti, kad ir ir dėl to, jog graikų vienuoliai augino grikius savo vienuolynuose.

Daugiausiai grikių suvartojama Rusijoje, Ukrainoje. Vienam žmogui per metus tenka 15 kg ir 12 kg atitinkamai. Rusijoje sudaro penktadalį suvartojamų javų kiekio.

Šaltiniai
---------

1. ↑  М. Э. Рут. Этимологический словарь русского языка для школьников. – Екатеринбург, 2007. 366 psl. ISBN 978-5-9757-0112-1.
2. ↑  Лутовинова И.С. Слово о пище русской. СПб, 2005
3. ↑  В.В. Похлёбкин. Тяжёлая судьба русской гречихи
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

RBMK reaktoriaus veikimo schema
**RBMK** (rus. *РБМК, Реактор Большой Мощности Канальный*) – tarybinių didelio galingumo uraninių-grafitinių reaktorių tipas.

Reaktorių projektavimas prasidėjo 1964 m. Pirmasis energetinis blokas su šio tipo reaktoriumi paleistas Leningrado AE 1973 m. Vėliau jie buvo montuojami Kostromos, Smolensko, Kursko, Černobylio atominėse elektrinėse. Ignalinos atominė elektrinė su keturiais RBMK tipo reaktoriais turėjo būti pati galingiausia pasaulyje.

Iš viso buvo paleista 17 energoblokų, turinčių RBMK tipo reaktorius (2009 m. buvo eksploatuojama 12). Dėl didelio efektyvumo investicijos į šio tipo reaktorius atsipirkdavo per 5 metus. Rusijoje šie reaktoriai sukuria 50 proc. elektros energijos.

Po Černobylio avarijos modernizuota RBMK tipo reaktorių saugos sistema, tačiau jų plėtra sustojo.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Černobylio avarija
* Ignalinos atominė elektrinė
**Slavoljub Đorđević**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Slavoljub Đorđević |
| Gimimo data | 1981 m. vasario 15 d. (42 metai) |
| Gimimo vieta | Belgradas, Serbija |
| Ūgis | 1,85 m |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | baigęs karjerą |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2000–2005  2001  2001–2002  2002–2003  2005–2007 | FK Crvena Zvezda  → Radnički Niš (skol.)  → FK Jedinstvo Ub (skol.) → FK Leotar (skol.)Alania | 44 0(0) 12 0(0)22 0(1)30 0(0)08 0(0) |
|  Treniruotos komandos |
| 2018–2020  2020–2021  2021– | FK Crvena Zvezda (jaunimo ekipos)  FK Radnik Surdulica vyr. treneris  FK Vojvodina vyr. treneris |
|  |

**Slavoliubas Džordževičius** (*Slavoljub Đorđević*; g. 1981 m. vasario 15 d.) – buvęs Serbijos futbolininkas, futbolo treneris. Savo laiku žaidė Serbijos ir Juodkalnijos U-21 rinktinėje.

Žaidėjo karjera
---------------

Nuo 2000 m. priklausė FK Crvena Zvezda, tačiau buvo skolinamas žemesniųjų divizionų ekipoms.

2005 m. persikėlė į rusiją ir atstovavo FK Alania Vladikavkaz. Buvo skolinamas Ukrainos klubams.

2007 m. perėjo į Jaroslaulio Šinnik.

2009 m. žaidė Austrijoje SC Rheindorf Altach.

2009–2011 m. sugrįžo į FK Crvena Zvezda.

2011–2012 m. atstovavo uzbekų FC Bunyodkor. Jame ir baigė profesionalaus futbolininko karjerą.

Trenerio karjera
----------------

* 2018–2020 FK Crvena Zvezda jaunimo ekipose;
* 2020–2021 FK Radnik Surdulica vyr. treneris;
* Nuo 2021– FK Vojvodina vyr. treneris

### FK Vojvodina prieš FK Panevėžį

2021/22 m. Konferencijų lygoje antrame atrankos etape kovojo su „Panevėžio" futbolo klubu. Pirmosios rungtynės, kurios įvyko 2021 m. liepos 22 d. Panevėžyje baigėsi minimalia serbų ekipos pergale (1:0). Nors panevėžiečiai sukūrė dvigubai daugiau progų, tačiau jų neišnaudojo, o serbų ekipa surengė pavojingą išpuolį, kuris baigėsi tiksliu smūgiu į vartus. Atsakomosios rungtynės buvo žaidžiamos Serbijoje 2021 m. liepos 29 d. Serbijoje ir vėl minimaliu rezultatu 1:0 nugalėjo „Vojvodinos" klubas, kuris žengė į kitą etapą, o FK Panevėžys baigė pasirodymą Europos lygose. Ekipos vyr. treneriu tuo metu dirbo Slavoljub Đorđević.

Laimėjimai
----------

FK Leotar
* Premijer liga: 2002–03

FK Crvena Zvezda
* Pirma lyga (D1): 2003–04
* Serbijos ir Juodkalnijos futbolo taurė: 2003–04
* Serbijos futbolo taurė: 2009–10

FC Bunyodkor
* Superlyga: 2011
* Uzbekistano taurė: 2012

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  sportas.lt: Dvigubai daugiau progų sukūręs Panevėžys
3. ↑  Soccerway: Panevėžys 1:0 Vojvodina
4. ↑  Soccerway: Vojvodina vs. Panevėžys
5. ↑  sportas.lt: Panevėžys iškrito iš KL atrankos
6. ↑  Đorđević: Team victory!

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY (Žaidėjas)
* transfermarkt (Žaidėjas)
* worldfootball.net (Žaidėjas)
* footballdatabase.eu
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| *Sleeping with the Past* |
| --- |
| Sleeping with the Past viršelis |
| Elton John studijinis albumas |
| Išleistas | 1989 m. kovo 29 d. |
| Įrašytas | 1988 m. lapkritį–gruodį |
| Žanras | R&B • pop |
| Trukmė | 47:44 |
| Elton John chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Reg Strikes Back  (1988) |  **Sleeping with the Past  (1989)** | To Be Continued...  (1990) |

 |

**„Sleeping with the Past"** – dvidešimt antrasis studijinis britų atlikėjo Elton John albumas, kuris buvo išleistas 1989 m. balandžio 29 d. Tai Eltono geriausiai parduodamas albumas Danijoje (kur jis ir buvo įrašytas), jis skirtas jo partneriui dainų tekstų autoriui Bernie Taupin. Geriausiai albumas žinomas dėl garsiojo hito „Sacrifice", kuris padėjo albumui Anglijoje patekti į pirmą vietą perkamiausių albumų. Dainose stengtasi atkartoti tokių žymių septintojo dešimtmečio atlikėjų R&B stilius kaip Marvin Gaye, Otis Redding ir Sam Cooke, kuriais Eltonas su Berniu žavėjosi. 1989 m. JAV albumas tapo auksiniu, o 1990 m. – platininiu.

Pripažinimas
------------

Albumas fanų lyginamas su sėkmingiausiu Eltono devintojo dešimtmečio albumu „Too Low for Zero", jis susilaukė daugelio pripažinimo, ypač iš Eltono fanų. Geriausiai vertinama daina „Sacrifice", kuri buvo išleistas kaip singlas 1990 m. ir pasiekė pirmąją vietą Jungtinės Karalystės albumų pardavimuose, dėl ko iki pat šiol tebėra jo geriausiai parduodamas albumas jo gimtinėje Jungtinėje Karalystėje.

Dainų sąrašas
-------------

Visas dainas parašė Elton John ir Bernie Taupin.

### Pirmoji pusė

1. „Durban Deep" – 5:29
2. „Healing Hands" – 4:31
3. „Whispers" – 5:28
4. „Club at the End of the Street" – 4:52
5. „Sleeping with the Past" – 4:54

### Antroji pusė

1. „Stones Throw from Hurtin" – 4:45
2. „Sacrifice" – 5:06
3. „I Never Knew Her Name" – 3:29
4. „Amazes Me" – 4:37
5. „Blue Avenue" – 4:33

### Papildomi įrašai (1999 Polygram International pateikimas)

1. „Dancing in the End Zone" – 3:55
2. „Love Is a Cannibal" – 3:53

  

v • a • r **Elton John studijiniai albumai** 

Empty Sky · Elton John · Tumbleweed Connection · Madman Across the Water · Honky Château · Don’t Shoot Me I’m Only the Piano Player · Goodbye Yellow Brick Road · Caribou · Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy · Rock of the Westies · Blue Moves · A Single Man · Victim of Love · 21 at 33 · The Fox · Jump Up! · Too Low for Zero · Breaking Hearts · Ice on Fire · Leather Jackets · Reg Strikes Back · Sleeping with the Past · The One · Duets · Made in England · The Big Picture · Songs From The West Coast · Peachtree Road · The Captain & The Kid · The Diving Board · Wonderful Crazy Night
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **RATMIL, PM Md. 1996** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | pistoletas-kulkosvaidis |
| **Šalis** | Rumunija |
| **Sukurtas** | 1996 |
| **Naudotas** | 1996 - dabar |
| **Naudotojai** | Rumunijos žandarmerija |
| **Kalibras, mm** | 9 |
| **Šovinys, mm** | 9×19 mm Parabellum |
| **Šaudymo sparta, n/min.** | 650 |
| **Svoris, kg** | 2,7/3,1 (be šovinių/užtaisytas) |
| **Ilgis, mm** | 650 427 (atrama užlenkta) |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 180 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 370 |
| **Taikymo tolis, m** | 100 |
| **Maks. šūvio nuotolis, m** | 500 |
| **Dėtuvė** | 30 šov. ilga dėžutė |

**RATMIL**, PM Md. 1996 (rumun. *Pistolul-mitralieră Model 1996* '1996 m. modelio pistoletas kulkosvaidis') – rumuniškas 9 mm pistoletas kulkosvaidis su kairėn užlenkiama petine atrama. Šiuos pistoletus kulkosvaidžius naudoja Rumunijos žandarmerija.

Pradžioje vadintas *PM md. 96*, bet vėliau imtas vadinti *PM md. 96 RATMIL*, kadangi Rumunijoje yra ir šturmo pistoletas kulkosvaidis *PM md. 96*.

RATMIL naudoja laisvos spynos principą. Uoksas dėžutės pavidalo. Spyna apgaubia vamzdžio drūtgalį. Vamzdis apgaubtas orinio aušinimo apgaubu, kuris turi priekinę rankeną. Šaudymo sparta – 650 šūv./min. Šaudymo režimo perjungiklio svirtelė dešinėje pusėje, turi tris padėtis: saugiklis, pavieniai šūviai, trišūvės papliūpos. Nenutraukiamo šaudymo režimo nėra.

Užtaisymo rankenėlė yra uokso viršuje. Rankenėlė turi išilginę išdrožą, tad rankenėlė naudojama kaip mechaninis taikiklis.

Šoviniai – 9×19 mm Parabellum.

Gamintojas – *RomArm via Uzinele Mecanice Cugir*.

RATMIL
| Paracommando pulkas (1952-1991)Paracommando brigada (1991-2003)Greitojo reagavimo grupė (2003-dabar) |
| --- |
| Oficialus brigados logotipas |
| Veikimo laikas | 1952-2010 |
| Valstybė |  Belgija |
| Pavaldus | Belgijos sausumos komponentas |
| Rūšis | Brigada |
| Dydis | ~2500 |
| Yra dalis | Belgijos ginkluotosios pajėgos |
| Būstinė | *Evere* |
| Simbolika |
| antsiuvas |  |
| komandoso antsiuvas |  |

***ParaCommando* brigada** (ol. *Paracommando Brigade*, pranc. *Brigade Paracommando*) – elitinis kovinis Belgijos ginkluotųjų pajėgų sausumos komponento dalinys, egzistavęs 1991-2003 m. 
1952-1991 m. egzistavo kaip *ParaCommando* pulkas. 2003 m. performuotas į *Greitojo reagavimo grupę* (angl. *Immediate Reaction Cell*), kuri panaikinta 2010 metais, o daliniai prijungti prie Lengvosios brigados.

*ParaCommando* brigadą sudarė:

* 3 *ParaCommando* batalionai:
	+ 1-asis parašiutininkų batalionas,
	+ 2-asis komandosų batalionas,
	+ 3-asis parašiutininkų batalionas,
* *ParaCommando* lauko artilerijos baterija
* 35-oji *ParaCommando* oro gynybos artilerijos baterija
* 210-oji *ParaCommando* logistikos kuopa,
* 14-oji *ParaCommando* inžinerijos kuopa,
* 16-oji *ParaCommando* medicinos kuopa
* 3-iasis lanserių parašiutininkų batalionas
* Tolimosios žvalgybos patrulių padalinys

Brigada turi du mokymo centrus:

* Parašiutininkų mokymo centras,
* Komandosų mokymo centras.

*ParaCommando* batalionai vadinasi parašiutininkų arba komandosų, tačiau visi jie apmokyti vienodai, o pavadinimai skiriasi dėl skirtingos dalinių istorijos. Skiriasi ne tik pavadinimai, bet ir beretės:

* 2-asis komandosų batalionas ir lauko artilerijos kuopa dėvi žalias beretes,
* 1-asis ir 3-asis parašiutininkų batalionai ir Tolimosios žvalgybos patrulių padalinys nešioja kaštonines beretes.

Istorija
--------

1942 m. Belgijos parašiutininkų ir komandosų daliniai buvo suformuoti D. Britanijoje. 1952 m. šie parašiutininkų ir komandosų daliniai buvo sujungti į *ParaCommando* pulką. Vėliau buvo pridėti prieštankinė kuopa, lauko artilerijos baterija, žvalgybos eskadronas. 1991 m. lapkritį pulkas buvo papildytas keliais naujais paramos padaliniais ir performuotas į *ParaCommando* brigadą.

*ParaCommando* batalionai veikia bendradarbiaudami su Belgijos oro pajėgų 15-uoju transportiniu sparnu, naudojančiu C-130 transportinius lėktuvus.

Nuorodos
--------

1. ↑  Belgian Para Commandos Archyvuota kopija 2011-06-29 iš Wayback Machine projekto. accessed July 2009



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paracommando brigada** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Karlas Albrechtasvok. *Karl Albrecht*** |
| --- |
| Gimė | 1920 m. vasario 20 d.Esenas, Veimaro Respublika |
| Mirė | 2014 m. liepos 16 d. (94 metai)ten pat, Vokietija |
|  |
| Veikla | Vokietijos verslininkas, kartu su broliu Theo Albrecht Aldi-Gruppe savininkas. |

**Karlas Albrechtas** (*Karl Albrecht*; 1920 m. vasario 20 d. Esene – 2014 m. liepos 16 d. ten pat) – Vokietijos verslininkas, kartu su broliu Theo Albrecht buvo „Aldi-Gruppe" savininkas.

Karl ir Theo Albrechtai užaugo neturtingoje šeimoje. Tėvas buvo kalnakasys, vėliau kepėjo pagalbininkas; motina turėjo mažą maisto prekių parduotuvę Esene, *Schonnebeck*.

Theo baigė prof. mokymą motinos parduotuvėje, Karlas gurmanų parduotuvėje.

Po Antrojo pasaulinio karo pabaigos abu broliai 1946 m. perėmė verslą iš tėvų. 1961 m. atidarytas pirmasis „Aldi" (**Al**brecht-**Di**scount).

Karlas Albrechtas viešuomenėje nesirodė, apie jį mažai yra žinoma.

Albrechtas buvo vedęs, turėjo vieną vaiką. Jo tiksli gyvenamoji vieta nėra žinoma. Paskutiniu metu gyveno Šveicarijoje.

Albrechtas mėgo žaisti golfą, turėjo nuosavus aikštynus su viešbučiu (*Öschberghof*, kurį dar 1976 m. – dar prieš golfo bumą – įrengė prašmatniai. Albrechtas taip pat augino orchidėjas.

Iš operatyviojo *ALDI Süd* verslo Albrechtas pasitraukė 1994 m. ir vadovavo stebėtojų tarybai, 2002 m. baigė eiti pareigas. Koncerną valdo su šeima nesusiję asmenys.

Abu broliai savo turtą įnešė į *Markus-Stiftung* ir *Siepmann-Stiftung* fondus.

Kaip ir jo brolis Theo Karlas JAV žurnalo „Forbes" vertinimais valdė apie 18,5 mlrd. USD turtą (2006 m. kovo mėn.) ir buvo aštuntas turtingiausių pasaulio žmonių sąraše.

Nuorodos (anglų, vokiečių k.)
-----------------------------

* Forbes, Karlo Albrechto portretas Archyvuota kopija 2006-06-19 iš Wayback Machine projekto.
* Aldi broliai – turtingi, turtingesni, nematomi Archyvuota kopija 2006-07-20 iš Wayback Machine projekto.
* "Karl und Theo Albrecht", *zdf.de* Archyvuota kopija 2006-02-18 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Laoso vėliava
Ankstesnė Laoso vėliava
**Laoso vėliava** – sudaryta iš trijų išilginių juostų (proporcija 2:3). Centre – pusės vėliavos pločio mėlyna juosta, simbolizuojanti šalies gerovę, o viršuje ir apačioje – dvi raudonos juostos (ketvirčio aukščio pločio), simbolizuojančios už Laoso laisvę pralietą kraują. Mėlynoje juostoje baltas skritulys (skersmuo lygus 40 % vėliavos aukščio), simbolizuojantis tautos vienybę valdant Laoso žmonių revoliucijos partijai ir šviesią ateitį. Kita interpretacija aiškina, kad skritulys simbolizuoja pilnatį virš Mekongo upės.
  
Ši vėliava įteisinta 1975 m. gruodžio 2 d. Prieš tai 1945 m. tokia pati vėliava buvo naudojama Laoso nacionalistinės vyriausybės.

Ši vėliava pakeitė iki tol Laoso karalystėje naudotą raudoną vėliavą su baltu trigalviu drambliu ant pjedestalo po baltu skėčiu. Ši vėliava išreiškė senovinį šalies pavadinimą „Milijono dramblių šalis", žinoma nuo XIX a. Pradedant 1953 m. karališkoji vyriausybė kariavo su komunistiniu judėjimu Pathet Lao, kurio vėliava buvo mėlyna su baltu skrituliu ir raudonomis plačiomis juostomis viršuje ir apačioje. Po 1973–1975 m. Pathet Lao tapo dalimi vyriausybinės koalicijos, o vėliau perėmė valdžią ir inicijavo karaliaus atsistatydinimą. Judėjimo vėliava tapo nacionaline vėliava.

**Azijos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Afganistanas · Armėnija · Azerbaidžanas · Bahreinas · Bangladešas · Brunėjus · Butanas · Filipinai · Gruzija · Indija · Indonezija · Irakas · Iranas · Izraelis · Japonija · Jemenas · Jordanija · JAE · Kambodža · Kataras · Kazachija · Kinija · Kipras · Kirgizija · Kuveitas · Laosas · Libanas · Malaizija · Maldyvai · Mianmaras · Mongolija · Nepalas · Omanas · Pakistanas · Pietų Korėja · Rusija · Rytų Timoras · Saudo Arabija · Singapūras · Sirija · Šiaurės Korėja · Šri Lanka · Tadžikija · Tailandas · Taivanas · Turkija · Turkmėnija · Uzbekija · Vietnamas
Abchazija · Kalnų Karabachas · Honkongas · Makao · Palestina · Pietų Osetija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Brinkimas** – kieto kūno tūrio didėjimas, kai kūnas iš aplinkos sugeria skystį ar garus. Brinksta įvairios polimerinės medžiagos (mediena, krakmolas, plastikai, dažų dangos), kai kurie sluoksniuotieji mineralai (pvz. moliai). Brinkdamas kūnas paprastai neištirpsta, nepraranda formos.

Kai kurių medžiagų (krakmolo, molio) brinkimas gali pereiti į tirpimą, ir gali susidaryti skiediniai.

Brinkimo laipsnis vertinamas išbrinkusio kūno ir pradinio kūno masių (ar tūrių) santykiu. Kai aplinkoje tirpiklio pakanka brinkimas didėja, kol brinkstančiame kūne tirpiklio molekulės nebetelpa. Galop brinkimas pasiekia maksimalų laipsnį, kai susidaro pusiausvira būsena – kiek tirpiklio molekulių įeina, tiek ir išeina.

Brinkimo pradžioje brinkdamas polimeras gali sudaryti kelių šimtų megapaskalių (kelių tūkstančių atmosferų) slėgį.

Brinkimas biologijoje
---------------------

Biologiniai objektai neretai geba brinkti sugerdami vandenį. Pvz. brinksta ramybės būsenoje esančios augalų sėklos, jos dygti gali tik išbrinkusios, kai jose susikaupia reikiamas vandens kiekis.

Medienos brinkimas
------------------

Mediena brinksta sugerdama vandenį.

Brinkdama mediena sudaro didelį slėgį. Todėl senovėje medieną naudodavo akmens laužyklose ištisinei uolienai skaldyti. Akmens klode gręždavo skyles, į kurias sukaldavo medinius strypus, o po to tuos strypus laistydavo vandeniu. Į brinkstančia medieną besiskverbiančios vandens molekulės sudaro tokį slėgį, kad neišlaikęs skyla net ir akmuo.

Plastikų brinkimas
------------------

Plastikai paprastai brinksta sugerdami tirpiklius ar tepalus. Toks plastikų brinkimas dažnai yra nepageidautina savybė.
Brinkdamas plastikas netampa takus, jis išlaiko formą.

Tinkliniai plastikai, turintys nedaug skersinių ryšių, brinkdami gali sugerti labai daug tirpiklio. Kartais jų masė gali padidėti dešimtis kartų.
| Lapainios gyvenvietė |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Lapainios gyvenvietėLapainios gyvenvietė

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°45′50″ š. pl. 24°9′20″ r. ilg.﻿ / ﻿54.76389°š. pl. 24.15556°r. ilg.﻿ / 54.76389; 24.15556Koordinatės: 54°45′50″ š. pl. 24°9′20″ r. ilg.﻿ / ﻿54.76389°š. pl. 24.15556°r. ilg.﻿ / 54.76389; 24.15556 |

 |
| Vieta | Kaišiadorių rajonas |
| Seniūnija | Kruonio seniūnija |
| Naudotas | akmens amžius - geležies amžius |
| Tirtas | 1958 m. |

**Lapainios gyvenvietė** arba **Lapainios gyvenvietės** – archeologinių senovinių gyvenviečių kompleksas Kaišiadorių rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Lapainios kaimo (Kruonio seniūnija), prie Lapainios ir Palapainio upelių bei Nemuno.

Tyrimai
-------

Lapainios gyvenviečių kompleksą sudaro:

* akmens amžiaus laikina gyvenvietė (stovyklavietė)
* bronzos ir ankstyvojo geležies amžiaus laikinų ir nuolatinių gyvenviečių vietos.

1958 m. Čiurlionio dailės muziejaus darbuotojai (tyrimų vadovė Ramutė Rimantienė) tyrė mezolito, neolito ir bronzos amžiaus gyvenvietes bei I tūkstantmečio m.e. pradžios duobes. Neolito ir bronzos amžiaus gyvenvietėje ištirtas apie 100 m² plotas. 10–35 cm storio kultūriniame sluoksnyje rasta lipdytos keramikos su įspaudais, titnago dirbinių, bronzos amžiaus lipdytos šiek tiek brūkšniuotos keramikos. Ištirtų duobių degėsių storis 20–50 cm; rasta gyvulių kaulų, apdirbto titnago gabalų, lipdytos brūkšniuotu ir grublėtu paviršiumi bei gludintos keramikos. Radinius saugo Karo muziejus Kaune.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lapainios gyvenvietė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 518 psl.
|  |
| --- |
| **Brisbano oro uostas** |
|  |
| IATA: BNE - ICAO: YBBN |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Operatorius | Leased Federal Airport |
| Miestas | Brisbanas |
| Aukštis virš jūros lygio | 4 m |
| Koordinatės | 27°23′00″S 153°07′06″E |
| Tinklalapis | bne.com.au/ |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 01L/19R | 3 300 | 45 | statomas |
| 01R/19L | 3 560 | 45 | asfaltas |
| 14/32 | 1 700 | 45 | asfaltas |

**Brisbano oro uostas** (angl. *Brisbane Airport*) – tarptautinis oro uostas, esantis 17 km nuo Brisbano centro. Šiame oro uoste savo pagrindinę bazę turi didžiausia Australijos oro linijų bendrovė „Qantas" ir kitos šalies kompanijos – „Alliance Airlines", „Jetstar Airways", „Tigerair Australia", „Virgin Australia". „Qantas" šiame oro uoste yra įsteigusi savo didžiųjų orlaivių Boeing 767-300 ir Airbus A330 aptarnavimo bazę.

Šis oro uostas yra trečias šalyje pagal įvykdytus skrydžius.

2007 m. miesto valdžia patvirtino trečiojo pakilimo-tūpimo tako statybas. 2014 m. čia vis dar vyko smėlio pervežimo darbai – gruodžio mėnesį čia buvo atvežta 11 milijonų m³ smėlio.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Brisbane Airport Soars as One of Australia’s Busiest Airports
2. ↑  NEW PARALLEL RUNWAY Archyvuota kopija 2015-07-09 iš Wayback Machine projekto.
| **Anthicidae** |
| --- |
| Vienaragis mitravabalis (*Notoxus monoceros*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Šeima: | Mitriavabaliai  *( Anthicidae)* |

 |

**Mitriavabaliai** (*Anthicidae*) – vabalų (*Coleoptera*) šeima.

Kūnas cilindriškas, siauras. Priešnugarėlė žymiai siauresnė už antsparnius. Kai kurių rūšių priešnugarėlė su rago formos išauga. Galva nukreipta į priekį ir nėra prigludusi prie prieškrūtinio.

Lervos vystosi įvairiose pūvančiose augalų liekanose liekanose, miško paklotėje, po akmenimis, skruzdėlynuose.

Pasaulyje yra apie 3000 rūšių, priklausnačių 100 genčių. Europoje žinoma 400 rūšių, Lietuvoje – apie 10 rūšių. Dažnesnė rūšis – vienaragis mitravabalis (*Notoxus monoceros*)

Nuorodos
--------

* Быстрянки (Anthicidae)
* Gallery of beetles of the family Anthicidae – homepage of Dmitry Telnov
* Family Anthicidae – Antlike Flower Beetles
| **Vaclovas Ričelislenk. *Wacław Ritschel*** |
| --- |
| Gimė | 1794 m. |
| Mirė | 1872 m. birželio 16 d. (~78 metai) |
|  |
| Veikla | Architektas, profesorius |
| Organizacijos | Varšuvos universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Alma mater | Politechnikos institutas, Praha |

**Vaclovas Ričelis (Ritšelis)** (lenk. *Wacław Ritschel*, 1794–1872 m. birželio 16 d.) – čekų kilmės architektas, Lenkijos Karalystės generalinis statybininkas, Varšuvos universiteto architektūros profesorius.

Biografija
----------

1816 m. baigęs politechnikos institutą Prahoje, 1820 m. V. Ričelis atvyko į Varšuvą. 1824 m. Varšuvos universitete buvo paskirtas laikinai eiti profesoriaus pareigas, 1828 m. tapo profesoriumi. Tuo pačiu metu jis dar kuravo statybų sritį vyriausybinėje Vidaus reikalų komisijoje. 1831 m. išėjo iš uždaryto universiteto. 1837 m. gavo indigenatą. 1845 m. buvo Varšuvos–Vienos geležinkelio komiteto narys. Nuo 1850 m. – generalinis statybininkas, 1856 m. valstybės patarėjas. Projektavo, vertino ir vykdė daugelio statomų objektų priežiūrą Lenkijos Karalystėje.

Veikla Lietuvoje
----------------

V. Ričelis buvo vyriausias pašto stočių statybų architektas Vilniaus gubernijoje. Išlikę jo projektuoti pašto stočių kompleksai prie trakto Sankt Peterburgas–Varšuva. Jis stengėsi pastatų kompozicijoje išryškinti Lietuvai būdingas architektūrines detales. Stočių namams pritaikė prieangio tipo portikus, primenančius kaimo trobų galus, ūkiniams trobesiams naudojo cemento, tinko ir skaldos mozaiką, tuo metu labai paplitusią Lietuvos architektūroje. Visi išlikę V. Ričelio projektuoti pašto pastatai išsiskiria savita kompozicija ir išraiškingomis formomis. Prie trakto statyti kelių tipų pastatai: kelio prižiūrėtojų pastatai – sarginės („*kašarkos*"), pakelės karčemos, sargybos užkardos („*stražarkos*") bei arklių pašto stotys. Iki šiol geriausiai yra išlikusios Utenos, Ukmergės, Jonavos, Kauno ir Kalvarijos stotys.

Projektai
---------

* Sankt Peterburgo–Varšuvos trakto pašto stotys
* Suvalkų Šv. Trejybės bažnyčia (su *Karol Majerski*), 1841 m.
* *Wielącza* kaimo bažnyčia (Zamostės apskritis, Lenkija), 1832 m.
* Kazimiero rūmų (*Pałac Kazimierzowski w Warszawie*) rekonstrukcija, 1824 m.
* Koperniko paminklo pjedestalas, Varšuva, 1826-1828 m.
* Saksonijos rūmų (*Pałac Saski*) kolonada prie Nežinomo kareivio kapo (su *Adam Idźkowski*), Varšuva, 1838-1842 m.

* Bažnyčia SuvalkuoseBažnyčia Suvalkuose
* Bažnyčia Wielącza kaimeBažnyčia *Wielącza* kaime
* Nežinomo kareivio kapas VaršuvojeNežinomo kareivio kapas Varšuvoje
* Pašto stotis UtenojePašto stotis Utenoje
* Pašto stotis UkmergėjePašto stotis Ukmergėje
* Pašto stotis JonavojePašto stotis Jonavoje

Nuorodos
--------

* *Polski Słownik Biograficzny*, Tom XXXI
* Wacław Ritschel.*Album przedwojennej Warszawy* Archyvuota kopija 2014-10-06 iš Wayback Machine projekto.
* Ukmergės pašto stotis
*Kitos reikšmės – Mituva (reikšmės).*

| Mituva |
| --- |
|  Mituvos vidurupis |
| **Ilgis** | 101,7 km |
| **Baseino plotas** | 773,4 km² |
| **Vidutinis debitas** | 5,4 m³/s |
| **Ištakos** | Raseinių rajonas |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Mituva |

**Mituva** – upė vakarų Lietuvoje, Raseinių rajono ir Jurbarko rajono savivaldybių teritorijoje, Karšuvos žemumoje, dešinysis Nemuno intakas.

Geografija
----------

Tiltas per Mituvą netoli Juodaičių
Mituva žemėlapyje
Mituva Stakiuose
Prasideda ties Didžiuliais, 9 km į šiaurės vakarus nuo Ariogalos. Teka į pietvakarius, prieš Gausantės žiotis pasuka į vakarus, o nuo Vidaujos žiočių – į pietryčius, įteka į Nemuną 124 km nuo jo žiočių, ties Jurbarku. Slėnis 200–400 m pločio, jo šlaitai 5–10 m aukščio. Aukštupio vaga reguliuota, plotis 5–10 m, gylis 1,7–2 m, natūralios vagos plotis 5–12 m, gylis 0,3–1 m. Vidutinis nuolydis 0,94 m/km. Srovės greitis 0,2–0,3 m/s. Vandens debitas Žindaičiuose, 29 km nuo žiočių: vidutinis 2,95 m³/s, didžiausias 104 m³/s. Debitas žiotyse m³/s. Vandens lygio svyravimo per metus amplitudė: vidutinė 3,9 m, didžiausia 4,5 m. Ties Jurbarkais, Girdžiais ir Rupeikiais įrengti tvenkiniai. Slėnio ruožas nuo Stakių iki Paulių priklauso Mituvos hidrografiniam draustiniui.

Baseinas
--------

Baseinas ištįsęs rytų – vakarų kryptimi lygiagrečiai Nemunui. Mituvos baseinas išsiskiria tankiausiu Lietuvoje upių tinklu – 1,52 km/ km², o Gausantės (kairiojo Mituvos intako) baseine – net 2,05 km/ km² (vidutinis upių tinklo tankis Lietuvoje yra 0,99 km/ km²). Didesnis santykinis vandeningumas būdingas dešiniesiems intakams, drenuojantiems smėlingesnes teritorijas. Ežerų Mituvos baseine nėra.

Intakai
-------



|  |  |
| --- | --- |
| Kairieji* Paupys,
* Gausantė,
* Snietala,
* Antvardė,
* Račintakis,
* Imsrė.
 | Dešinieji* Akmena,
* Alsa,
* Tidikas,
* Vidauja,
* Globys,
* Kamė,
* Smukausis.
 |

Etimologija
-----------

Upėvardžio šaknis *mit-* gretinama su žodžiais *mit-rus* („vikrus, lankstus"), *mit-rs* („drėgnas"). Pirminė šių žodžių reikšmė galėjusi būti „suspaustas, sumintas, susuktas".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Rainys. *Mituva*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 264 psl.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Half-pipe rampa Roterdame.
**Pusvamzdis** (**Half-pipe**) – rampų konstrukcija, naudojama ekstremaliose – snieglenčių, riedlenčių, BMX dviračių, slidinėjimo – sporto šakose. Dažniausiai half-pipe rampos būna pagamintos iš medienos, tačiau pasitaiko plastikinių, metalinių ar iš sniego padarytų rampų.

Naudodamiesi half-pipe rampomis sportininkai gali atlikti įvairius veiksmus ir triukus. Rampos būna tokių matmenų, kad būtų vietos sportininkui įgauti greičio ir tokiu būdu atlikti tam tikrus veiksmus pašokus ore.

Nuo 1998 m. kai snieglenčių sportas buvo įtrauktas į žiemos olimpinių žaidynių programą, half-pipe yra viena pagrindinių snieglenčių rungčių.

Svarbiausios pusvamzdžių charakteristikos yra viršutinių rampos plokščių pasvirimo kampas ir jų aukštis, mažiau svarbus yra pagrindo ilgis ar plotis, kuris naudojamas kito triuko pasiruošimui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Vert ramp design". vert.co.za. Suarchyvuotas originalas 2014-04-07. Nuoroda tikrinta 2014-12-22.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
2. ↑  Lutzy. „RampCalc". Engineeringcalculator.net. Suarchyvuotas originalas 2014-08-23. Nuoroda tikrinta 2014-04-03.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
| **Kristupas Lanckoronskis** |
| --- |
| Lanckoronskiai |
| Herbas „Zadora" |
| Herbas „Zadora" |
|  |
| Mirė | 1591 m. |
| Tėvas | Janas Lanckoronskis |
| Motina | Ana Kurozvenska |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kristupas Lanckoronskis** (m. 1591) – Lenkijos magnatas, Malogoščo (1567–1589) ir Radomo kaštelionas (1589–1591), Reformacijos šalininkas ir vienas iš pagrindinių Mažosios Lenkijos kalvinistų. Kurozvenkos, Kotužovo, Jablonicų, Koritnicų, Černacų, Ponikos ir Stšelcų valdytojas.

Biografija
----------

Lenkijos magnatų Lanckoronskių giminės atstovas, herbo „Zadora" savininkas. Karaliaus rūmininko ir Sandomiro medžioklio Jano Lanckoronskio (m. 1564), žuvusio Livonijos kare, ir Anos Kurozvenckos vyresnysis sūnus. Jaunesnysis brolis – Sandomiro medžioklis Jeronimas (m. 1605/1610).

Karjera
-------

1545 m. – Karaliaus rūmininkas

1546–1547 m. – mokslai Kionigsbergo universitete

1551 m. – Sandomiro medžioklis

1563 m. – Češovo kaštelionas

1567 m. liepos 10 d. – Malogoščo kaštelionas

1573 m. – dalyvavimas Henriko Valua elekcijoje (rinkimuose)

1576 m. – Gavo valdyti Bialo-Buro ir Chamerštino (Prūsija) seniūnijas

1587 m. – po Stepono Batoro mirties Kristupas Lanckoronskis dalyvavo konvokaciniame seime.

1589 m. birželio 15 d. – nuo Lenkijos karaliaus Zigmanto III Vazos Radomo kašteliono pareigybę.

Šeima ir vaikai
---------------

Buvo vedęs du kartus. Prieš 1566 metus pirma santuoka buvo su Ana Tenčinska (m. 1581), Krokuvos kašteliono Andžejaus Tenčinskio (m. 1562) ir Anos Ožarovskos dukterimi. Vaikai nuo pirmos santuokos:

* Zbignevas (m. 1619), Sandomiro pakamaris (1604)
* Preslavas (m. 1612), bevaikis
* Kristupas (m. po 1604)
* Kristina Lanckoronska

1582 metais antrą kartą vedė Sofiją Vodzicką, nuo santuokos su kuria vaikų neturėjo.

Literatūra
----------

* Polski Słownik Biograficzny, t. 16, s. 443–444

Nuorodos
--------

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Jurgis Mnišekas** |  **Radomo kaštelionai**1589–1591 | Po to:**Andžejus Firlejus** |
**ARTVILNIUS** – didžiausia Baltijos regione tarptautinė šiuolaikinio meno mugė, organizuojama nuo 2009 m. Mugės organizatoriai – Lietuvos meno galerininkų asocijacija, ARTVILNIUS direktorė – Diana Stomienė. Mugė kiekvienais metais vyksta parodų centre „Litexpo", Vilniuje.

Istorija
--------

ARTVILNIUS organizuoti pradėta 2009 m. kaip vienas svarbiausių Vilniaus – Europos kultūrinės sostinės renginių. ARTVILNIUS'09, vykusios 2009 m. liepos 9–12 d. dalyviai – daugiau kaip 100 galerijų iš 31 valstybės (Lietuva, Latvija, Estija, Lenkija, Rusija, Ukraina, Baltarusija, Suomija, Švedija, Islandija, Danija, Vokietija, Prancūzija, Austrija, Šveicarija, Belgija, Italija, Ispanija, Portugalija, Graikija, Vengrija, Slovėnija, Bulgarija, Kroatija, Makedonija, Rumunija, Armėnija, Kazachstanas, Argentina, Kanada ir Indija). Tais metais pristatyta 450 šiuolaikinio meno kūrėjų, per 1000 kūrinių.

ARTVILNIUS 2014 m. šventė savo 5-ąjį jubiliejų, kurio metu „Litexpo" eksponavosi 65 galerijos iš 18 pasaulio šalių, mugę aplankė per 19 tūkst. žmonių, parduota meno kūrinių už beveik 170 tūkst. eurų.

Papildomi renginiai
-------------------

Labai svarbus kasmetinis ARTVILNIUS akcentas yra geriausių mugės galerijų ir menininkų rinkimas bei apdovanojimas. Įsteigtos 4 nominacijos: „Geriausias menininkas", „Geriausia galerija", „Geriausia skulptūra, instaliacija", „Geriausias jaunasis menininkas (iki 35 m.)". Pastaroji nominacija yra ypač svarbi ne tik dėl piniginio apdovanojimo, bet ir dėl tarptautinio susidomėjimo laimėjusiu menininku.

Taip pat mugės metu vyksta įvairios su meno kolekcionavimu susijusios konferencijos, pranešimus skaito užsienio lektoriai, vyksta meno dirbtuvės. Kasmet organizuojama skulptūrų ir instaliacijų paroda „Takas", kurioje savo darbus pristato Lietuvos ir užsienio menininkai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Galerijų mugė žada sprogimą

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
**Pustonis** – mažiausias atstumas tarp dviejų diatoninės ir chromatinės dermės garsų, atitinka mažosios sekundos intervalą. Pustonį iliustruoja du gretimi fortepijono klavišai arba du gretimi gitaros stygos dalmenys. Tiksli pustonio vertė yra priklausoma nuo naudojamos temperacijos ir gali būti nuo 1/3 iki 2/3 tono.

Diatoninėje dermėje yra skiriami du pustonio porūšiai, nors skambesio požiūriu jie yra tapatūs. Jei pustonio intervalas susidaro tarp natų, kurios žymimos ta pačia raide ir skiriasi tik alteracijos ženklu, jis yra vadinamas **chromatiniu pustoniu**. Pavyzdžiui, pustonis tarp C ir C# yra chromatinis. Kartais literatūroje sinonimiškai naudojama sąvoka išplėstasis unisonas. Kita vertus, jei pustonis yra tarp natų, žymimų skirtingais simboliais, jis yra vadinamas **diatoniniu pustoniu**. Toks pustonis, pavyzdžiui, yra tarp C ir D*b*. Literatūroje šis pustonis dažnai vadinamas mažąja sekunda. Akivaizdu, kad abu pavyzdiniai intervalai yra identiški, todėl šis skirstymas yra veikiau teorinis.

Lygiojoje temperacijoje, visų pustonių santykiniai dydžiai yra vienodi ir yra lygūs šimtui centų arba {\displaystyle {\sqrt[{12}]{2}}}, o visus kitus diatoninius intervalus galima išreikšti sveikuoju pustonių skaičiumi, tarkim, oktava yra lygi dvylikai pustonių, o kvinta – septyniems. Analogiškai, vienas tonas lygiojoje temperacijoje yra lygus dviem pustoniams (iš ko ir kilo toks pavadinimas).

Tonai ir pustoniai dažnai naudojami sutrumpintai apibrėžti diatoninėms gamoms, tarkim, užrašas **T-T-P-T-T-T-P**, kuriame T atitinka toną, o P – pustonį, apibūdina intervalus tarp garsų standartinėje mažorinėje gamoje.

Derinimo sistemose, skirtingose nuo lygiosios temperacijose, oktava nėra dalinama į vienodo dydžio pustonius, o neretai įmanoma situacija, kad ir nė vienas iš pustonių tokioje dermėje nebus lygus lygiosios temperacijos pustoniui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dr. Brian Blood (2017). 
dolmetsch online dolmetsch.com, žr angl. *semitone*.
Koordinatės: 54°52′16″š. pl. 25°08′05″r. ilg.﻿ / ﻿54.8712°š. pl. 25.1346°r. ilg.﻿ / 54.8712; 25.1346


|  |
| --- |
| **Karvio pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Karvio pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
|  |
| **Adresas** | A. Giedraičio g. 22, Karvys |
| **Direktorius(-ė)** | Lilija Sadaiska |
| **Mokinių skaičius** | 55 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 14 |

**Vilniaus rajono Karvio pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vilniaus raj. Karvyje, A. Giedraičio g. 22, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 191318743. Steigėjas Vilniaus rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Buivydiškių pagrindinė mokyklos skyrius ir Riešės šv. Faustinos Kovalskos pagrindinės mokyklos skyrius.

Istorija
--------

Vilniaus r. Riešės šv. Faustinos Kovalskos pagrindinės mokyklos skyrius Karvio mokykla-daugiafunkcis centras, 2016 m.
2004 m. Karvio mokykla prijungta prie Buivydiškių pagrindinės mokyklos. Karvio pagrindinė mokykla 2010 m. išregistruota, prijungiant prie Riešės šv. Faustinos Kovalskos pagrindinės mokyklos.

Direktoriai
-----------

* Lilija Sadaiska

Šaltiniai
---------

1. ↑  Buivydiškių pagrindinės mokyklos Karvio ikimokyklinio ugdymo skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-26).
2. ↑  Vilniaus r. Riešės šv. Faustinos Kovalskos pagrindinės mokyklos skyrius Karvio mokykla–daugiafunkcis centras. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-26).
3. ↑  Apie mokyklą. 2019-11-29, Buivydiskiumokykla.lt (tikrinta 2022-04-26).
4. ↑  Vilniaus r. Karvio pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-26).
Šiuolaikinė karvidė
Mechanizuotai šeriamos karvės
**Karvidė** – tvartas, skirtas laikyti karvėms. Taikomi du karvių laikymo tvarte būdai: saitinis (pririštos karvės) ir besaitis (palaidos karvės). Karvės tvarte išskirstomos pagal panašios fiziologijos grupes: melžiamų, užtrūkusių, besiveršiuojančių. Dar gali būti skirstomos pagal apsiveršiavimo laiką ir produktyvumą. Gyvuliai laikomi apšiltintuose, šaltuose arba pusšilčiuose tvartuose. Karvių guoliavietės kreikiamos arba išklojamos specialiais paklotais.

Įranga
------

Šiuolaikinė karvidžių įranga yra sudėtinga, galinti stebėti ir padėti kontroliuoti karvių bandos sveikatos būklę, aktyvumą, rują, produktyvumą. Karvidės, be pagrindinių gyvulių laikymo patalpų, turi ir kitos paskirties erdves. Jose būna įrengti pieno surinkimo blokai su šiuolaikiniais melžimo įrenginiais. Saitinio laikymo patalpose atsiranda kliūčių naujausiai melžimo įrangai naudoti, melžimas užima daugiau laiko. Palaido laikymo tvartuose melžimui įrengiamas atskiras pastatas arba priestatas. Iš lauko, pagal karvidės išilgines sienas įrengiami diendaržiai, aptarnavimo paskirties statiniai (pašarų saugyklos, mėšlidės, inžineriniai įrenginiai, buitinės ir veterinarinės patalpos). Aplink karvidę nustatyta sanitarinė apsauginė zona.

Tendencijos
-----------

Karvių fermos dydis priklauso nuo turimo aplink žemės naudmenų ploto. Karvidės plotas apskaičiuojamas pagal numatomų laikyti karvių kiekį. Rekomenduojama skaičiuoti, kad 100 kg gyvo svorio turėtų būti skirta 7 kub. m patalpos erdvės. Pasaulyje sparčiausiai plinta didelės karvių fermos kuriose laikoma 300-600 karvių, kompleksas gali susidaryti iš kelių tvartų. Tvartai statomi šalto tipo ir dažniausiai iš medinių konstrukcijų. Guoliavietės nekreikiamos, karvės guli ant paklotų, įrengiamos kuo dažnesnį melžimą užtikrinančios sistemos. Karvės laikomos palaidai.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Karvidė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑   *Karvidė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. 1 2 3 4  Karvidės statyba ir įranga. *agrozinios.lt*

Nuorodos
--------
Ann Jillian
**En Džilian** (**Ann Jillian**, *Ann Jura Nauseda*, **Jūratė Nausėdaitė**; g. 1950 m. sausio 29 d. Kembridže, Masačusetsas) – lietuvių kilmės JAV aktorė.

Biografija
----------

1961 m. suvaidino pirmąjį savo mažosios *Bo Peep* vaidmenį „Walt Disney Pictures" kompanijos filme „Mergaitės Toilande" (*Babes in Toyland*) pagal 1903 m. Viktoro Herberto parašytą populiarią operetę. 1962 m. kartu su Rozalinda Rasel ir Natali Vud (rusų aktorė Natalija Zacharenko) vaidino naujoje filmo „Čigonai" (*Gypsy*) versijoje. Vėliau įgarsino kelis personažus daugiaserijiniuose multiplikaciniuose filmuose „Scooby Doo" ir „Jūrų laboratorija 2020" (*Sealab 2020*).

Labiausiai išgarsėjo pradėjusi vaidinti 1980–1989 m. ABC televizijos statytame seriale „Toks gyvenimas" (*It’s a Living*), kuriame nusipelnė Amerikos *sex* simbolio vardo. Iš viso suvaidino 45 filmuose.

Aktorės didžiąją karjerą baigė 1992 m. susilaukusi sūnaus. Tačiau ir vėliau vaidino epizodinius vaidmenis tokiuose daugiaserijiniuose televizijos filmuose, kaip „Vaiko širdis" (1994 m.), „Volkeris, Teksaso reindžeris" (2000 m.).

Gyvena San Fernando slėnyje prie Los Andželo.

Nuorodos
--------

* Filmografija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Augustavo Evangelikų bažnyčia** (lenk. *Kościół ewangelicki w Augustowie*) – nebeegzistuojanti bažnyčia, buvusi Augustavo mieste. 

Augustave gyveno labai maža evangelikų bendruomenė, kuri 1833 m. kreipėsi į miesto vadovą Iwan Paskiewicz su prašymu pasistatyti naują bažnyčią. 1834 m. architektas *Hipolit Kossuth* parengė bažnyčios statybos planą. Bažnyčiai skirta žemė nupirkta 1838 metais ir bažnyčios statybos prasidėjo 1840 metais. Statyboms vadovavo *Józef Foks*. Bažnyčios statybas finansavo vietinė valdžia. 1841 m. bažnyčios statybos buvo užbaigtos. 1851 m. buvo sutvarkytos lubos ir kolonos. 1890–1892 m. buvo pakeistas bažnyčios stogas.

Literatūra
----------

* Jarosław Szlaszyński, Andrzej Makowski: Augustów. Monografia historyczna. Augustów: Urząd Miejski w Augustowie, 2007 m. s. 274. ISBN 978-83-925620-0-9.
| **Matas Giedraitis** |
| --- |
| Giedraičiai (giminė) |
| Hipocentauras |
| Hipocentauras |
|  |
| Gimė | tarp 1480-1490 m.Giedraičiai |
| Mirė | 1563 m. (~83 metai)Videniškiai |
| Tėvas | Baltramiejus Vaitkevičius Giedraitis |
| Sutuoktinis (-ė) | Ona Krošinska Zofija Narbutaitė |
| Vaikai | *Su Ona Krošinska:*  Merkelis Giedraitis Martynas Marcelis Giedraitis Kasparas Giedraitis Zigmantas Giedraitis |
|  |
| Veikla | Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybinis veikėjas, diplomatas. |

**Matas (Motiejus) Giedraitis** (tarp 1480 ir 1490 m. Giedraičiai – 1563 m. Videniškiai) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės valstybinis veikėjas, diplomatas.

Giminė ir dvarai
----------------

Kilęs iš Lietuvos kunigaikščių Giedraičių giminės, plėtojo senelio ir tėvo Baltramiejaus Vaitkevičiaus Giedraičio XV a. pab. pradėtą Giedraičių giminės Videniškių šaką. Manoma, pirmoji žmona buvo kunigaikštytė Ona Krošinska, su kuria turėjo 4 sūnus: Žemaičių vyskupą Merkelį Giedraitį, administratorių Martyną Marcelį (Marcelalį) Giedraitį, Kauno pakamarį Kasparą (m. 1601 ar 1602 m.) ir Zigmantą (m. prieš 1584 m.). Save jie vadino ir Daumantais: XIV a. Videniškiuose gyveno didžiūnas Daumantas. 1547 m. paveldėjo senelio Jono Mlekaus dvarą Vilniuje, Neries dešiniojoje pakrantėje. Antroji žmona Zofija Narbutaitė (ją vedė 1556 m.) vyrui užrašė prie Bernardinų vienuolyno sklypą su pastatais. Žemės valdos: Giedraičiai, Bijutiškis, Bistryčia, Nemenčinė, Lietuvos šiaurės rytuose – Mlekų žemėje, jam priklausė Svieriai.

Mūrinių Videniškių dvare, kuris jo laikais tapo pagrindiniu giminės centru, pastatydino rezidencinę sodybą, Šv. Trejybės bažnyčią, kurią 1549 m. paskyrė Vilniaus dominikonams, įkūrė Videniškių miestelį..

Biografija
----------

1507 m. ir 1544-1560 m. minimas kaip Maišiagalos ir Kernavės seniūnas. Buvo artimas Bonos Sforcos dvarui. Nuo 1557 m. Giedraičių vėliavininkas, nuo 1560 m. Vilniaus vietininkas, nuo 1562 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio rūmų maršalka.

1551 m. vadovavo pasiuntinybei į Maskvą. Šią kelionę aprašė rašinyje „Apie būdą priimti pasiuntinius pas maskvėnus" (lot. *De modo recipendi oratores apud Moscavitas*); išspausdintas, spėjama, ne visas, Olauso Magnuso rinkinyje „Pasakojimai apie šiaurės gentis" (*Historiae de gentibus septentrionalibus*, 1555 m. 2 leid. 1562 m.). Kiek anksčiau, tikriausiai jo iniciatyva, buvo surašyta Giedraičių kunigaikščių genealogija, išdėstyta M. Strijkovskio kronikoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arimeta Vojevodskaitė. *Matas Giedraitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 638 psl.