recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Vincas Algirdas Pranckietis** |
| --- |
|  |
| Vincas Pranckietis, 2014 m. |
| Gimė | 1923 m. sausio 7 d.Labos GS, Radviliškio rajonas |
| Mirė | 2016 m. gegužės 3 d. (93 metai)Jonava |
|  |
| Veikla | Romos katalikų dvasininkas, kunigas jubiliatas, prelatas, monsinjoras, ilgametis Jonavos parapijos klebonas, Jonavos rajono Garbės pilietis |

**Vincas Algirdas Pranckietis** (1923 m. sausio 7 d. Labos geležinkelio stoties gyvenvietėje, Radviliškio rajone – 2016 m. gegužės 3 d. Jonavoje) – katalikų dvasininkas, kunigas jubiliatas, prelatas, monsinjoras, ilgametis Jonavos parapijos klebonas, Jonavos rajono Garbės pilietis.

Kapas Jonavos bažnyčios šventoriuje

Biografija
----------

Mokėsi Radviliškio rajono Labos, Vabalių, Smilgių pradinėse mokyklose, baigė Šeduvos gimnaziją. 1943 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. Nuo 1948 m. spalio 31 d. kunigas.

Atsisakęs bendradarbiauti su TSRS saugumo institucijomis (KGB), 1949 metų kovo 25 d. kartu su kitais 5 kunigais ir 7 klierikais iš Kunigų seminarijos ištremtas į Sibirą. Nuo 1949 m. iki 1955 m. Baikalo ežero žvejys, nuo 1955 m. iki 1959 m. vairuotojas, buhalteris Usolėje. Tremties metu dirbo pastoracinį darbą, lankė lietuvius tolimose taigos vietose.

Nuo 1959 m. iki 1960 m. Radviliškio parapijos vikaras, nuo 1960 m. iki 1962 m. Kauno arkikatedros vikaras, nuo 1962 m. iki 1965 m. Didvyžių ir Žaliosios parapijų klebonas (Vilkaviškio vyskupija), nuo 1965 m. iki 1974 m. Siesikų parapijos (Kauno arkivyskupija) klebonas, nuo 1974 m. balandžio 20 d. (atvyko per Sekmines) iki 1994 m. Jonavos parapijos administratorius (pirmtakas – kun. Pijus Čižauskas, pasekėjas – kun. Kęstutis Grabauskas), nuo 1994 m. Jonavos šv. apaštalo Jokūbo parapijos vikaras altarista.

2008 m. liepos 20 d. per Jonavos Šv. apaštalo Jokūbo parapijos globėjo švento Jokūbo atlaidus paminėtas kunigystės deimantinis (60 metų) jubiliejus.

Paskelbė straipsnių vietinėje spaudoje, yra 4 knygų autorius.

Bibliografija
-------------

* „Baikalo žvejys", 1998.
* „Ne vien duona...", 2000.
* „Vynmedis ir jo šakelės, 2005.
* "Padraugaukime" (laiškų rinkinys), 2008.

Apdovanojimai
-------------

* Monsinjoro titulas, 1991 m.
* Jonavos rajono Garbės pilietis, 2000-08-04.
* „Krištolinė gulbė", 2012 m.
* Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos (LPKTS) 1-ojo laipsnio žymuo (2013 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonavos šv. apaštalo Jokūbo parapijos istorija
2. ↑  Jonavos šv. apaštalo Jokūbo parapijos kunigai // Vincas Pranckietis (Jonavos šv. apaštalo Jokūbo parapijos informacija)
3. ↑  jonava.org[neveikianti nuoroda] 07.24.2008, 09:50pm
4. ↑  Jonavos rajono savivaldybė Archyvuota kopija 2009-05-23 iš Wayback Machine projekto. Jonavos r. tarybos sprendimas 2000-08-04 Nr. 77 dėl Garbės piliečio vardo suteikimo
| Maggie Smith |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Dame Margaret Natalie Smith |
|  |
| Gimė | 1934 m. gruodžio 28 d. (88 metai) Eseksas, Didžioji Britanija |
|  |
| Šalis | Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Minerva Makgonagal (Haris Poteris, 2001, 2002, 2004, 2005, 2007) |
|  |
|  |

**Dama Margaret Natali Smit**, (angl. *Dame Margaret Natalie Smith* DBE, g. 1934 m. gruodžio 28 d.), geriau žinoma kaip **Megė Smit** (angl. *Maggie Smith*) – britų kino, televizijos ir scenos žvaigždė, pradėjusi karjerą 1952 m. Yra pelniusi daug apdovanojimų už vaidybą, tarp kurių paminėtini BAFTA apdovanojimas, 2 Oskarai, 2 Auksiniai gaubliai, Emmy apdovanojimas, Lorenso Oliverio apdovanojimas, 2 SAG apdovanojimai ir Tonio apdovanojimas.

Daugiausia apdovanojimų aktorei pelnė vaidmenys garsiuose filmuose „Othello" (1965 m.), „The Prime of Miss Jean Brodie" (1969 m.), „California Suite" (1978 m.), „Clash of the Titans" (1981 m.), „A Room with a View" (1985 m.) ir „Gosford Park" (2001 m.). Gerai žinoma kaip profesorės Minervos Makgonagal rolę vaidinanti aktorė filmuose „Haris Poteris".

Margaret Natali Smit gimė Ilforde, Esekse tėvams Margareth Smith (mergautinė pavardė Hutton), Glazge gimusi sekretorė ir Nathaniel Smith, Niukasle prie Taino gimusiam ir Oksfordo universitete dirbusiam visuomenės sveikatos patologui. Turi du vyresnius brolius dvynius, Alisterį ir Janą. Smit mokėsi Oksfordo vidurinėje mokykloje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mackenzie, Suzie (2004-11-20). „You have to laugh". *The Guardian* (UK). Nuoroda tikrinta 2007-12-10.
2. ↑  Maggie Smith Biography (1934–)
3. ↑  *Maggies Smith at Yahoo Movies*.
4. ↑  *Maggie Smith biography* Archyvuota kopija 2012-12-09 iš Archive.is projekto. Tiscali.film & TV.
5. ↑  *Maggie Smith*. Film Reference.com.

Nuorodos
--------

* Privalai juoktis – The Guardian, 2004 m. išsamus interviu su aktore. (anglų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tartusasarab. طرطوس ‎ |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

TartusasTartusas

34°53′0″ š. pl. 35°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿34.88333°š. pl. 35.88333°r. ilg.﻿ / 34.88333; 35.88333﻿ (Tartusas)Koordinatės: 34°53′0″ š. pl. 35°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿34.88333°š. pl. 35.88333°r. ilg.﻿ / 34.88333; 35.88333﻿ (Tartusas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Sirijos vėliava Sirija |
| **Muchafaza** | Tartuso muchafaza |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 118 000  |
|  |
|  **Vikiteka** | Tartusas |

**Tartusas** (arab. طرطوس = *Ṭarṭūs*) – miestas šiaurės vakarų Sirijoje, 220 km nuo Damasko, antras pagal svarbą šalies uostamiestis (po Latakijos) prie Viduržemio jūros; muchafazos centras. Veikia tarptautinis oro uostas, yra geležinkelio stotis. Svarbus prekybinis centras, eksportuojama medvilnė, nafta tiek į Sirijos, tiek iš Irako. Verčiamasi turizmu.

Tartuse įsikūrusi vienintelė Viduržemio jūros regione Rusijos karinė jūrų bazė.

Tartuso senamiestyje yra išlikę senovinės architektūros pastatų, senovinė kryžininkų katedra (dabar muziejus). Apylinkėse gausu archeologinių, architektūros paminklų: kryžiuočių pilis Markabas, senovinis Safitos miestas, Arvado sala ir pilis, Hosn Suleimano šventykla, Amrito griuvėsiai ir kt.

Istorija
--------

Miesto istorija prasideda 2 tūkstantmetyje pr. m. e. kai buvo įkurta finikiečių kolonija Aradas, o priešais ją – **Antiaradas** (t. y. dabartinis Tartusas). Valdant Konstantinui I čia suklestėjo Mergelės Marijos kultas, III a. pastatyta koplyčia. 636 m. miestą užėmė arabai.

Miestas buvo užimtas I kryžiaus žygio metu Raimundo IV ir pavadintas **Tortosa**, netoliese įkurta Markabo pilis. 1123 m. kryžininkai pastatė Tortosos Mergelės bažnyčią, į miestą patraukė daug piligrimų. 1152 m. tamplieriai miestą įtvirtino, pastatė tvirtovę. 1188 m. Saladinas atkovojo Tartusą, tačiau tamplieriai sugebėjo ji susigrąžinti ir išlaikyti iki 1219 m. Tai buvo paskutinė kryžininkų tvirtovė žemyninėje Sirijoje (Arvadas išsilaikė dar ilgiau).

Sportas
-------

* Al-Sahel (futbolo klubas);
* Bassel al-Assad stadionas; talpa 8 tūkst. žiūrovų.

Galerija
--------

* Tortosos katedraTortosos katedra
* Valtys krantinėjeValtys krantinėje
* Finikiečių miesto Amrito griuvėsiai šalia TartusoFinikiečių miesto Amrito griuvėsiai šalia Tartuso
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Albinas Albertynas** |
| --- |
| Gimė | 1934 m. vasario 28 d.Kaupiškių kaime, Vilkaviškio raj. |
| Mirė | 2005 m. gegužės 15 d. (71 metai) |
| Palaidotas (-a) | Alksnėnai |
| Sutuoktinis (-ė) | Ramutė |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* Lietuvos demokratinės darbo partija,
* 1995 m. Lietuvos socialistų partija

 |

**Albinas Albertynas** (1934 m. vasario 28 d. Kaupiškių kaime, Vilkaviškio raj. – 2005 m. gegužės 15 d.) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1944 m. spalio mėn. teko pasitraukti į Vokietiją. Bombardavimo metu atsiskyrė nuo tėvų ir gyveno tarp svetimų. Po karo šeima sugrįžo į namus, išskyrus tėvą, kuris Raudonosios armijos eilėse žuvo fronte. 1946 m. baigė Kaupiškių pradžios mokyklą 1950 m. baigė Vištyčio progimnaziją ir įstojo į Kauno sodininkystės – daržininkystės technikumą. 1952 m. birželio mėn. valstybės saugumo organų areštuotas ir pagal RTFSR baudžiamojo kodekso 58 str. nuteistas 10-čia metų laisvės atėmimo. Po Stalino mirties 1954 m. išleistas į laisvę. 1955–1958 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1960 m. baigė Kauno sodininkystės – daržininkystės technikumą. 1964 m. baigė Respublikinę vadovaujančiųjų kadrų rengimo mokyklą Dotnuvoje, 1968 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją.

1961–1992 m. Marijampolės rajono Sasnavos kolūkio vyr. agronomas, ekonomistas.

1988 m. įsitraukė į Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio darbą, įkūrė Sąjūdžio grupę Sasnavoje. 1990 m. spalio mėn. Kaimo žmonių suvažiavime buvo išrinktas į Lietuvos žemdirbių sąjungos tarybą, vėliau į tarybos prezidiumą. 1991 m. įsitraukė į Lietuvos ateities forumo veiklą. 1992 m. kovo mėn. Lietuvos žemės ūkio darbuotojų profesinių sąjungų federacijos neeiliniame suvažiavime išrinktas Bežemių – mažažemių reikalų komisijos pirmininku.

1992–1996 m. Seimo narys, išrinktas Jurbarko rinkimų apylinkėje. Dirbo Lietuvos demokratinės darbo partijos frakcijoje. Nuo 1995 m. Lietuvos socialistų partijos narys, tarybos narys. Žmona Ramutė.
Rusijos-Estijos siena nustatyta sutartimi
**Tartu taikos sutartis** (est. *Tartu rahu* 'Tartu taika', rus. *Тартуский мирный договор*) – taikos sutartis tarp Estijos ir Tarybų Rusijos, pasirašyta 1920 m. vasario 2 d. ja pasibaigė Estijos kovos dėl nepriklausomybės.

Tarybų Rusija pripažino Estijos respublikos nepriklausomybę *de jure* ir atsisakė visų teisių į jos teritoriją. Sutartis nustatė sieną tarp Tarybų Rusijos ir Estijos respublikos ir aprašė estų, pasitraukusių į Rusijos gilumą dėl karo ir jų turto grįžimą. Rusija sutiko sumokėti Estijai 15 mln. aukso rublių, dalį Rusijos imperijos aukso atsargų. Iš Estijos pusės sutartį pasirašė Jaan Poska, iš Rusijos pusės – Adolf Joffe, taip pat kiti sutarties dalyvių atstovai.

Tartu sutartis laikoma Estijos respublikos *gimimo liudijimu*. Sutartis taip pat buvo labai svarbi ir bolševikams, tai buvo pirmoji jų tarptautinė sutartis.

Tarybų Rusija kai kurių savo pažadų neįvykdė, pvz. Tartu universiteto muziejaus kolekcija nebuvo grąžinta, estų repatriacijai buvo trukdoma, 1945 m. atimta dalis Setumos regiono.

Nuorodos
--------

* Tartu sutartis (Rusija–Suomija)

Nuorodos
--------

1. ↑  UT ART MUSEUM PRESENTED CATALOGUE OF UNIVERSITY ART COLLECTION HELD AT VORONEZH, RUSSIA Archyvuota kopija 2011-06-09 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Ülo Kaevats et al. 1996. *Eesti Entsüklopeedia 9*. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, ISBN 5-89900-047-3

WikisourceWikisource
Puslapis Vikišaltiniuose:
***Tartu sutartis (Rusija–Estija)***

* Which Continuity: The Tartu Peace Treaty of 2 February 1920, the Estonian–Russian Border Treaties of 18 May 2005, and the Legal Debate about Estonia’s Status in International Law Archyvuota kopija 2007-06-29 iš Wayback Machine projekto.
| Suvirkštė |
| --- |
| **Ilgis** | 13,2 km |
| **Baseino plotas** | 22,8 km² |
| **Ištakos** | Kryžkalnio apylinkės |
| **Žiotys** | Ančia |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |

**Suvirkštė** (*Suvirkšta*) – upelis Lietuvoje, Tauragės rajone; Ančios kairysis intakas (Jūros baseinas). Prasideda šalia Paverkalnio kaimo, prie greitkelio  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda , netoli Kryžkalnio kryžkelės. Teka pietų, pietvakarių kryptimi. Įteka į Ančią 25,4 km nuo jos žiočių, ties Ivangėnais, 1,5 km už Skaudvilės, Ivangėnų piliakalnių papėdėje.

Intakai: Raklys (dešinysis), Baudys, Kniautys (kairieji).

Aukštupio, vietomis ir vidurupio vaga ištiesinta. Kaimai prie Suvirkštės: Gedgaudiškė, Kalniškiai, Pasuvirkštis, Ivangėnai.

Vandenvardis *Suvir̃kštė* neaiškios kilmės, galbūt kilęs iš *su-virkšti* („sudžiūti, susitraukti").

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001, 574 psl..
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 322
**Josifas Tomaševičius** (g. 1946 m. spalio 5 d. Ignoriškiai, Vilniaus rajonas) – teisininkas, teisėjas, buvęs Naujosios Vilnios rajono teismo pirmininkas, buvęs pedagogas.

Biografija
----------

1961–1965 m. – Vilniaus pedagoginės mokyklos moksleivis. 1971 m. baigė Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą.

1965 m. – Vilniaus rajono Kalnotės pradinės mokyklos vedėjas, 1965–1968 m. – Vilniaus rajono Kirtimų aštuonmetės mokyklos mokytojas, 1968–1969 m. – Vilniaus 15–tosios miesto profesinės technikos mokyklos komjaunimo organizacijos sekretorius, 1969–1971 m. – Vilniaus miesto Spalio rajono teismo vykdytojas, 1971–1975 m. – Teisingumo ministerijos Teismų valdybos vyr. konsultantas, 1975–1976 m. Vilniaus miesto Lenino rajono teismo, 1976–1986 m. – Naujosios Vilnios rajono teismo teisėjas, šio teismo pirmininkas.

Nuo 1986 m. lapkričio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas..

Vedęs, žmona Nijolė, gimusi 1958 metais, sūnus Arnoldas, gimęs 1979 metais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  CV Archyvuota kopija 2012-07-23 iš Archive.is projekto
2. ↑  LAT informacija[neveikianti nuoroda] (Josifas Tomaševičius)
| **Julija Stoliarenko** |
| --- |
| Gimė | 1993 m. balandžio 8 d. (30 metų)Visaginas, Lietuva |
|  |
| Veikla | Mišrių kovos menų, Lethwei kovotoja |
|  |
| Alma mater | Lietuvos sveikatos mokslų universitetas (2015) |
| Žinomas (-a) už | pirmoji iš Lietuvos, patekusi į UFC organizacijos kovas |

**Julija Stoliarenko** (g. 1993 m. balandžio 8 d. Visagine) – Lietuvos sportininkė, mišrių kovos menų ir Lethwei kovotoja. Ji pirmoji iš Lietuvos, kuri tapo Europos braziliško džiudžitsu čempione suaugusių tarpe, pirmoji istorijoje pasaulio Lethwei profesionalų moterų čempionė, pirmoji iš Lietuvos kilusi kovotoja, kuri pateko į didžiausią kovinio sporto organizaciją – UFC.

Biografija
----------

J. Stoliarenko gimė ir augo Visagine. Lietuvoje susiformavo kaip atletė. Ji nuo 12 metų pradėjo užsiiminėti karatė, vėliau įvaldė braziliško džiudžitsu ir mišrių kovos menų technikas. Treniruojasi Kauno sporto klube „Fighter House/ Roger Gracie Academy" (treneris Donatas Uktveris).

2020 m. duomenimis, buvo organizacijų Invicta FC (*Invicta Fighting Championships*) 57–61 kg svorio kategorijos (*bantamweight*) ir ILFJ (*International Lethwei Federation Japan*) 62 kg svorio kategorijos (*featherweight*) čempionė. Iš 12 kovų aštuoniose laimėjo, bendras rezultatas 8-3-1.

2020 m. rugpjūčio mėn. oficialiai debiutavo UFC čempionate, Las Vegase surengtame mišrių kovos menų turnyre „UFC on ESPN +32", kur patyrė pralaimėjimą taškais.

2023 m. liepos 22 d. dvikovoje prieš anglę Molly McCann pirmajame raunde laimėjo užlaužus priešininkės ranką.

Profesionalus rekordas
----------------------

### Mišrių kovos menų rekordas

| **20 dvikovų** | 11 pergalių | 7 pralaimėjimai |
| --- | --- | --- |
| **Nokautu** | 0 | 3 |
| **Atlikus skausmingą veiksmą** | 10 | 1 |
| **Teisėjų nuosprendžiu** | 1 | 3 |
| **Lygiosios** | 2 |

### Lethwei rekordas

| **3 dvikovos** | 3 pergalės | 0 pralaimėjimų |
| --- | --- | --- |
| **Nokautu** | 3 | 0 |
| **Teisėjų nuosprendžiu** | 0 | 0 |

Išnašos
-------

1. ↑  J.Stoliarenko sulaukė kvietimo dalyvauti prestižiniame UFC realybės šou *tv3.lt*
2. ↑  Stereotipus apie moteris ringe naikinanti Julija Stoliarenko *15min.lt*
3. ↑  Treneris apie savo auklėtinės debiutą UFC narve *lrt.lt*
4. ↑  Smūgių krušą atlaikiusi Stoliarenko UFC narve pralaimėjo Rusijos kovotojai *delfi.lt*
5. ↑

Nuorodos
--------

* Julijos Stoliarenko profilis *ufc.com*
* Julijos Stoliarenko profilis *sherdog.com*
Koordinatės: 56°14′58″ š. pl. 23°35′55″ r. ilg.﻿ / ﻿56.24944°š. pl. 23.59861°r. ilg.﻿ / 56.24944; 23.59861

| Joniškio I tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Joniškio rajonas) |
| Plotas | 0,098 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,24 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,1 m |
| Didžiausias gylis | 2,8 m |
| Įteka | Sidabra |
| Išteka | Sidabra |

**Joniškio I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, Joniškio  šiaurvakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Sidabros upę (Platonio intakas) 31,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,92 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 49,5 m. Krantai žemi. Pietvakarinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Pasroviui už 0,28 km telkšo Joniškio II tvenkinys. Pietvakarinėje pakrantėje auga miškelis, rytiniame yra Joniškio miesto stadionas. Aplink tvenkinį įkurta miesto poilsio zona. Šiaurinėje pakrantėje yra įrengtas paplūdimys, yra pasodintas ąžuolynas Lietuvos valstybės 100-mečio proga. Atokiau šiaurvakarinio kranto eina kelias  **210**  Joniškio aplinkkelis . Į pietus įsikūrusi kolektyvinių sodų bendrija

Tvenkinys įrengtas 1973 metais.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Užbaigta Joniškio stadiono rekonstrukcija

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Viršutinis – špagalaužis
Herbas su špagalaužiu
**Špagalaužis** (angl. *sword breaker* 'kalavijų laužytuvas') – durklas labai tvirta geležte, kurios vienoje pusė primena grubias šukas. Tarpu tarp dantų galima sugauti priešininko špagos ar kitokio kalavijo geležtę ir ją sukaustyti ir tada atakuoti kokiu nors tinkamu būdu. Špagalaužį dažnai naudodavo kaip pariravimo durklą – t. y. juo atremdavo priešininko ataką ir tuo pat metu sukaustydavo priešininko špagą, o tada atakuodavo pagrindinės rankos ginklu.

Nėra aišku, ar špagalaužiais buvo galima sulaužyti špagos ar juo labiau kitokio kalavijo geležtę, kaip kad teigia kai kurie šaltiniai. Tai abejotina todėl, kad kalavijų geležtės daromos taip, kad kautynių metu atlaikytų dideles apkrovas, todėl abejotina, ar špagalaužiu galima sukurti tokią situaciją, kad nulaužtum priešininko ginklo geležtę (juo labiau, kad špagalaužį laikydavo kaire ranka). Fechtavimo knygose yra iliustracijų, kur rodoma, kaip kalavijo geležtė atlaiko bandymą sulenkti (ar sulaužyti?) ją lenkiant abiem rankomis. Tai galėdavo būti kalavijo geležtės kokybės išbandymas.
  
Tiesa, vėlyvojo Renesanso laikų rapyros ir rūmų špagos buvo mažiau tvirtos už ankstesnių laikų kertamuosius kalavijus, ir žinoma, kad pasitaikydavo atvejų, kai jų geležtės lūždavo. Gali būti, kad špagalaužiais iš tiesų galėdavo sulaužyti kai kuriuos tipiškus to meto civilinius ginklus.

Kiti panašūs ginklai
--------------------

Be špagalaužių yra ir kitų ginklų, pritaikytų priešininko kalavijui sukaustyti. Tai gali būti įprastinis kalavijas su specialios formos garda, tinkama geležtei užspausti arba specialuotas ginklas (pvz. džitė).

Nuorodos
--------

1. ↑   Archyvuota kopija 2007-02-16 iš Wayback Machine projekto. Arms and Armor in the Age of the Musketeer Weapons of the 17th Century
2. ↑   Fight-Book Clues to Quality and Build of Knightly Weaponry

* The Sword Breaker Archyvuota kopija 2009-02-28 iš Wayback Machine projekto.

Iliustracijos:

* ,  Archyvuota kopija 2014-08-21 iš Wayback Machine projekto.  Archyvuota kopija 2014-08-21 iš Wayback Machine projekto.
*
| Moikovacas*Mojkovac, Мојковац* |
| --- |
|        |
| *Moikovaco centras* |
|  |
| 

MoikovacasMoikovacas

42°57′36″ š. pl. 19°34′48″ r. ilg.﻿ / ﻿42.96000°š. pl. 19.58000°r. ilg.﻿ / 42.96000; 19.58000﻿ (Moikovacas)Koordinatės: 42°57′36″ š. pl. 19°34′48″ r. ilg.﻿ / ﻿42.96000°š. pl. 19.58000°r. ilg.﻿ / 42.96000; 19.58000﻿ (Moikovacas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Juodkalnijos vėliava Juodkalnija |
| **Savivaldybė** | Moikovaco opština |
|  |
| **Gyventojų** (2003) | 4 120  |
| **Altitudė** | 820 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 84205 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Moikovacas |

**Moikovacas** – miestas šiaurės Juodkalnijoje, Moikovaco opštinos (10 066 gyv.) centras. Išsidėstęs vakariniame Taros upės krante tarp Bjelasicos ir Sinjajevinos kalnų, netoli senos kalnakasybos gyvenvietės Brskovo. Valdant karaliui Stefanui Urošui Nemaničiui Brskove buvo monetų kalykla, nuo kurios Moikovacas gavo pavadinimą.

Moikovacas žinomas ir kaip Moikovaco mūšio (1916 m.) vieta, kur Juodkalnijos armija sumušė daug galingesnę Austrijos-Vengrijos kariuomenę.

Transportas
-----------

Moikovace yra geležinkelio linijos Belgradas-Baras stotis. Mieste kertasi automobilių kelias, jungiantis Juodkalnijos pakrantę ir Podgoricą su šiaurės Juodkalnija ir Serbija (keliai E65, E80) ir kelias vedantis į Žabljaką ir *Pljevlja*.

Podgoricos oro uostas yra už 105 km.

Gyventojai
----------

Moikovaco gyventojų skaičiaus kitimas:

* 1981 m. – 5 156 gyv.
* 1991 m. – 4 391 gyv.
* 2003 m. – 4 120 gyv.

Etninė sudėtis 1991 m.:

* juodkalniečiai – 92,50%
* serbai – 5,17%

Etninė sudėtis 2003 m.:

* juodkalniečiai – 54,77%
* serbai – 41,12%
| Čelniukų akmuo |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Čelniukų akmuoČelniukų akmuo

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°16′37″š. pl. 26°34′11″r. ilg.﻿ / ﻿55.2769642°š. pl. 26.5697479°r. ilg.﻿ / 55.2769642; 26.5697479Koordinatės: 55°16′37″š. pl. 26°34′11″r. ilg.﻿ / ﻿55.2769642°š. pl. 26.5697479°r. ilg.﻿ / 55.2769642; 26.5697479 |

 |
| Vieta | Ignalinos rajonas |
| Seniūnija | Tverečiaus seniūnija |
| Registro Nr. | AR200 / 1983 / M101 |

**Čelniukų akmuo** – mitologinis akmuo, kultūros paminklas Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, Ažubalio miške, 2,3 km į šiaurės vakarus nuo kelio Adutiškis-Vidžiai (Baltarusija), 1 km į pietryčius nuo buvusio Čelniukų kaimo, Tverečiaus seniūnija.

Akmuo
-----

Akmuo 0,7 m aukščio, 0,75–1,35 m pločio ir 1,75 m ilgio. Jo viršuje – 10 x 26–28 cm dydžio ir 3 cm gylio įduba, vadinama velnio pėda. Manoma, kad Čelniukų akmuo minimas Kukutėlių kaimo ir Erzvėto dvaro 1622 m. dovanojimo Tverečiaus vienuolynui dokumente. 

Apie akmenį gausu pasakojimų. Pasak vieno jų, medyje sėdėjęs velnias trenkus Perkūnui šoko žemyn, pataikė ant akmens ir įspaudęs jame pėdą prapuolė skradžiai žemę. Tikėta, kad akmens gabalėliai turi gydomųjų savybių. Akmens ir jo aplinkos žvalgomuosius tyrimus 1975 m. atliko Istorijos instituto, 1976 m. – Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vykintas Vaitkevičius. *Čelniukų akmuo*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 300 psl.

* Petras Tarasenka. Pėdos akmenyje. V. 1958, p. 69;
* Jonas Balčiūnas. Kultūros paminklų enciklopedija. T. 1. V. 1996, p. 117
| Kosivasukr. *Косів* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

KosivasKosivas

48°18′0″ š. pl. 25°05′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.30000°š. pl. 25.08333°r. ilg.﻿ / 48.30000; 25.08333﻿ (Kosivas)Koordinatės: 48°18′0″ š. pl. 25°05′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.30000°š. pl. 25.08333°r. ilg.﻿ / 48.30000; 25.08333﻿ (Kosivas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos vėliava Ukraina |
| **Sritis** | Ivano Frankivsko sritis Ivano Frankivsko sritis |
| **Rajonas** | Kosivo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 8 351  |
| **Plotas** | 8,7 km² |
| **Tankumas** (2022) | 960 žm./km² |
| **Altitudė** | 362 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kosivas |

**Kosivas** (ukr. *Косів*) – miestas Ukrainoje, Ivano Frankivsko srityje, 70 km į pietryčius nuo Ivano Frankivsko, Karpatų pašlaitėje, prie Rybnycios upės. Rajono centras. Keliai į Kolomyją, Vyžnycią, Kryvorivnią, Sniatyną. Garsėja savo tradiciniais keramikos, medžio dirbiniais. Klimatinis kurortas. Veikia Huculščinos krašto muziejus. Yra medinė Šv. Bazilijaus Didžiojo cerkvė (2009 m. sudegė, 2011 m. atstatyta), arboretumas.

Istorija
--------

Kosivas (Kosovas) minimas nuo 1424 m. kai kunigaikštis Švitrigaila jį padovanojo Maksimui Vladui Dragusinovičiui. Išaugo XVI a. kai ATR laikais čia atidarytos druskos kasyklos. 1579 m. minimas Kosivo (Kosovo) miestelis (*Koszow, oppidum*). 1621 ir 1624 m. Kosivą nusiaubė osmanai ir totoriai. Iš druskų gavybos praturtėjusią gyvenvietę XVIII a. pab. – XIX a. pr. puldinėjo vietos sukilėliai opriškai. Austrų, vėliau lenkų valdymo metais plėtoti dailieji amatai.

* Kosivo keramikaKosivo keramika
* Šv. Bazilijaus cerkvėŠv. Bazilijaus cerkvė
* Savivaldybės administracijaSavivaldybės administracija

Šaltiniai
---------

1. UKRAINE: Ivano-Frankivsk
2. ↑  UKRAINE: Ivano-Frankivsk
3. UKRAINE: Ivano-Frankivsk
4. ↑  UKRAINE: Ivano-Frankivsk
5. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 228
| Čengdė承德 |
| --- |
| *Puningo šventykla. Čengdė kurortas* |
|  |
| 

ČengdėČengdė

40°58′0″ š. pl. 117°56′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.96667°š. pl. 117.93333°r. ilg.﻿ / 40.96667; 117.93333﻿ (Čengdė)Koordinatės: 40°58′0″ š. pl. 117°56′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.96667°š. pl. 117.93333°r. ilg.﻿ / 40.96667; 117.93333﻿ (Čengdė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Kinijos vėliava Kinija |
| **Provincija** | Hebėjus |
| **Prefektūra** | Čengdė |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 457 300  |
| **Altitudė** | 327 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Čengdė |

**Čengdė** (kin. 承德, pinyin: *Chéngdé*) – miestas šiaurės rytų Kinijoje, Hebėjuje, Žėhė upės slėnyje (Luanghės baseinas). Turi prefektūros statusą. Geležinkeliu ir plentu jungiasi su Pekinu. Juodosios ir spalvotosios metalurgijos pramonė, titano–vanadžio koncentrato gamyba. Apylinkėse kasamos akmens anglys, geležies rūda, spalvotųjų metalų rūdos. Čengdė mieste yra Čengdė kalnų kurortas, kuriame nuo XVIII a. ilsėdavosi Čingų dinastijos imperatoriai. Išlikę karališkieji rūmai, pagodos, šventyklų kompleksas, paviljonai, parkai paskelbti UNESCO pasaulio paveldo objektu.

Istorija
--------

Miestas pradėjo kurtis XVIII a. statant karališkąją poilsiavietę. Seniau vadintas ***Dzeholu*** bei ***Rehe*** (kin. 熱河, pinyin: *Rèhé*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 490
| **Judita Simonavičienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1973 m. gegužės 16 d. (50 metų)Prienų rajonas |
| Vaikai | Paulina, Faustė, Laurynas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kazlų Rūdos savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 
* 1999 m. Lietuvos teisingumo partija;
* 2004 m. Naujoji sąjunga.

 |
|  |
| Alma mater | 
* 1997 m. Vytauto Didžiojo universitetas;
* 2006 m. Mykolo Romerio universitetas;
* 2007 m. Vilniaus universitetas.

 |

**Judita Simonavičienė** (g. 1973 m. gegužės 16 d. Prienų raj.) – Lietuvos ir Kazlų Rūdos savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1991 m. baigė Veiverių Tomo Žilinsko vidurinę mokyklą, 1991 - 1993 m. mokėsi Kauno kalbų ir vadybos kolegijoje, 1997 m. Vytauto Didžiojo universiteto Humanitariniame fakultetete baigė vokiečių kalbą ir literatūrą, 2006 m. rugsėjis -2007 m. birželis Vilniaus universiteto Filosofijos fakulteto Bendruomenių veiklos organizatoriaus – kaimo plėtros vadybininko kvalifikacijos nenuosekliosios studijos; 2008 m. Mykolo Romerio universiteto Viešojo administravimo fakulteto Savivaldos institucijų administravimo magistrė.

2004 m. Kazlų Rūdos savivaldybės mero patarėja ryšiams su visuomene ir užsieniu. 2007 m. VšĮ "Kazlų Rūdos verslo inkubatorius" l. e.p. direktorė, projektų vadybininkė. Nuo 2012 m. Kazlų Rūdos savivaldybės administracijos Socialinės paramos ir sveikatos priežiūros skyriaus vedėja.

1999 m. Lietuvos teisingumo partijos, 2004 m. Naujosios Sąjungos (socialliberalų) narė, Kazlų Rūdos skyriaus pirmininko pavaduotoja.

2007–2011 m. Kazlų Rūdos savivaldybės tarybos narė.

Nuo 2004 m. asociacijos „Žinių ekonomikos forumas" ambasadorė Kazlų Rūdos savivaldybėje, 2006 - 2011 m. Sūduvos vietos veiklos grupės narė, nuo 2009 m. kaimo bendruomenės "Mauručia" valdybos narė. 

Vaikai Paulina, Faustė, Laurynas..

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Naujoji sąjunga (socialliberalai) - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-12-16 iš Wayback Machine projekto.
| Korner Brukasangl. *Corner Brook* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

Korner BrukasKorner Brukas

48°57′0″ š. pl. 57°57′0″ v. ilg.﻿ / ﻿48.95000°š. pl. 57.95000°r. ilg.﻿ / 48.95000; 57.95000﻿ (Korner Brukas)Koordinatės: 48°57′0″ š. pl. 57°57′0″ v. ilg.﻿ / ﻿48.95000°š. pl. 57.95000°r. ilg.﻿ / 48.95000; 57.95000﻿ (Korner Brukas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3:30)------ vasaros: (UTC-2:30) |
|  |
| **Valstybė** | Kanados vėliava Kanada |
| **Provincija** | Niufaundlandas ir Labradoras Niufaundlandas ir Labradoras |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 19 806  |
|  |
| **Tinklalapis** | Oficiali miesto svetainė |

**Korner Brukas** (angl. *Corner Brook*) – miestas pačiuose Kanados rytuose, Niufaundlando saloje. 19,8 tūkst. gyventojų (2016 m.). Čia veikia cemento ir gipso gamykla.

Istorija
--------

Iš pradžių čia gyveno čiabuviai mikmakai. 1767 m. į šias žemes atvyko kapitonas Džeimsas Kukas.

XVIII a. viduryje čia buvo mažiau nei 100 gyventojų.

Miestas ypač sparčiai augo po Antrojo pasaulinio karo. Nuo 1948 iki 1958 m. į miestą atvyko apie 70 asmenų iš Latvijos. Tai buvo latviai, bei vokiečių kilmės asmenys, kurie pasitraukė iš gimtinės. Vėliau jie dirbo cemento ir gipso gamykloje.

Absoliuti dauguma gyventojų yra europiečių kilmės.

Nuorodos
--------

* Oficiali miesto svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Ląstelės sandara**: 3. Šiurkštusis endoplazminis tinklas, 4. Lygusis endoplazminis tinklas
**Endoplazminis tinklas** (lot. *reticulum endoplasmaticum*) – ląstelės vienmembranis organoidas. Sudaro membraniniai kanalai, cisternos ir pūslelės. Jie jungiasi, šakojasi ir sudaro sudėtingas struktūras. Endoplazminio tinklo membranos susijusios su branduolio apvalkalu bei kitais organoidais. Endoplazminis tinklas randamas beveik visose ląstelėse, kurios turi branduolį; nėra jo žinduolių subrendusiuose eritrocituose. Atrado 1945 m. K. Porteris.

Endoplazminio tinklo sandara
----------------------------

Yra šiurkštusis ir lygusis endoplazminis tinklas. *Šiurkštusis* arba *grūdėtasis endoplazminis tinklas* yra aplipęs ribosomomis. Jo kanaluose kaupiasi ląstelėje susintetintos medžiagos, kurios po to gali išeiti išorėn arba difunduoti į citoplazmą. Susintetintos baltyminės medžiagos transportinių pūslelių nešamos Goldžio komplekso link.

*Lygiojo endoplazminio tinklo* membranų paviršius lygus, be ribosomų. Kepenų ląstelėse jis padeda sintetinti glikogeną, detoksikuoti vaistines medžiagas. Skersaruožių raumenų lygusis endoplazminis tinklas svarbus praleidžiant impulsą iš išorės į miofibriles.

Funkcijos
---------

* Šiurkštusis endoplazminis tinklas dalyvauja baltymų sintezėje.
* Lygusis endoplazminis tinklas dalyvauja lipidų sintezėje.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Endoplazminis tinklas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLąstelės organoidai |
| --- |
|  |
| 
Akrosoma · Blakstienėlė/Žiuželis · Branduolys · Centrosoma · Endoplazminis tinklas · Goldžio kompleksas · Ląstelės sienelė · Lizosomos · Mitochondrijos · Peroksisomos · Plastidės · Plazminė membrana · Ribosomos · Centriolės · Vakuolės |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Dėmesio! Straipsnis šiuo metu yra aktyviai redaguojamas.**Prašome nedaryti straipsnio pakeitimų, kol šis pranešimas yra rodomas. Tokiu būdu išvengsime redagavimo konfliktų.Norėdami sužinoti kas dirba prie straipsnio ir kada prasidėjo redagavimo sesija, skaitykite redagavimo istoriją. |


Alaska Airlines|  |
| 

| IATA**AS** | ICAO**ASA** | Šaukinys**ALASKA** |
| --- | --- | --- |

 |
| Įkurta | 1944 m. |
| Dažno keleivio programa | Mileage Plan |
| Lėktuvų skaičius | 299 |
| Maršrutai | 117 |
| Priklauso | Alaska Air Group |
| Būstinė | Čikaga, Ilinojus, JAV |
| Vadovybė | Jeffrey A. Smisek (vadovas) |
| Tinklalapis | www.alaskaair.com |

**Alaska Airlines** yra didžiausios Amerikos oro linijos įsikūrusios SeaTac, Vašingtone, Sietlo metropolinėje zonoje. Tai penktos pagal keleivių skaičių Šiaurės Amerikos oro linijos. Šios oro linijos vykdo skrydžius iš penkių centrų; pagrindinis centras yra Sietlo-Takomos tarptautinis oro uostas. Aliaskos oro linijos yra Oneworld, trečio pagal dydį oro linijų aljanso, narė.

Istorija
--------

### 1932-1945

McGee oro linijos, Aliaskos oro linijų pirmtakės, buvo įkurtos Linious "Mac" McGee ir savo pirmuosius skrydžius vykdė tarp Ankoridžo ir Bristolio Įlankos. Skrydžiai neturėjo grafiko, o būdavo vykdomi tuomet, kai atsirasdavo keleivių arba krovinių, kuriuos reikėdavo skraidinti. Šios oro linijos išgyveno finansinius sunkumus Didžiosios Depresijos metu. Taip nutiko todėl, nes Ankoradže tuo metu veikė daug oro linijų, bet nebuvo tiek keleivių, kurie norėtų skristi.

1934 metais įvyko pirmasis Ankoradžo oro linijų susijungimas, kai McGee pardavė jo vardu pavadintas oro linijas už 50000 dolerių (ši suma būtų lygi 1,093,781 doleriams 2022 metais) Star Air Service, oro linijoms taip pat įsikūrusioms Ankoradže. Tai leido McGee pradėti verslą kalnakasybos srityje.

1937 metais McGee grįžo į oro linijų verslą ir atidarė alkoholio parduotuvę, taigi šios oro linijos pradėjo tiekti alkoholį į atokiausius Aliaskos regionus.

1941 metais Raymond’as Marshal’as, verslininkas is New York’o, nupirko Star Air Service. Vėliau, 1942 metais, šios oro linijos nusipirko dar tris Aliaskos oro linijas- Lavery Air Service, Mirow Air Service ir Pollack Flying Service, o taip pat ir angarą Ančoro oro uoste. Tais pačiais metais šios oro linijos buvo pervadintos "Aliaska Star oro linijomis". Aliaskos oro linijų vardas buvo pradėtas naudoti 1944 metų gegužės 2-ą dieną.

### Plėtimasis po Antrojo Pasaulinio karo (1945-1949)

1945-aisiais metais Aliaskos oro linijos pasamdė pirmąją skrydžių palydovę. 1947-aisiais metais žokėjus James’as Wooten’as tapo šių oro linijų prezidentu ir pradėjo jas stipriai plėsti. Jam valdant kompaniją iš valstybės nusipirko daug atliekamos karinės oro technikos, kuri buvo naudojama karo metais.

Išnašos
-------

1. ↑  Network (Alaska Airlines Newsroom)
2. ↑  A World Of Possibilities: Alaska Airlines Officially Joins **one**world
3. ↑  Alaska Airlines 75th Anniversary
4. ↑  Alaska Airlines History by Decade
5. ↑  Alaska Air Group, Inc.
| ***Neregių žemė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Neregių žemė |
| Kilmės šalis | Lietuva |
| Režisierius | Audrius Stonys |
| Prodiuseris (-iai) | Audrius Kuprevičius |
| Scenaristas (-ai) | Audrius Stonys |
| Metai | 1992 |
| Žanras | Dokumentika |
| Trukmė | 24 min. |
| Kalba | lietuvių k. |

**Neregių žemė** (angl. *Earth of the Blind*) – 1992 m. sukurtas lietuviškas 24 min. dokumentinis nespalvotas filmas, bene labiausiai įvertintas tarptautiniu mastu, pelnęs daugybę prestižinių kino festivalių apdovanojimų, pasakojantis apie nereginčių žmonių pasaulį.

Apie filmą
----------

Lietuvoje „Neregių žemė" iš pradžių buvo ganėtinai šaltai sutikta. Galima sakyti, atsitiktinai kino kritikė Rasa Paukštytė parodė filmą vienam tuometinių Berlyno filmų festivalio vadovų Hansui Joachimui Šlėgeliui, kuriam jis labai patiko. Filmą atrinko į Oberhauzeno kino festivalį, ten jis laimėjo pagrindinį prizą ir kaip laimėtojas buvo išsiųstas į Europos kino akademiją. Ir vėl buvo įvertintas. Šio filmo režisierius – dokumentinių filmų kūrėjas Audrius Stonys, 2002 m. apdovanotas Nacionaline kultūros ir meno premija už dokumentiką, jam skirtas lietuviškas „Oskaras" - Lietuvos Kinematografininkų sąjungos prizas; jis pirmas iš lietuvių, gavęs Europos kino akademijos „Feliksą."

Siužetas
--------

Neregių pasaulis kupinas garsų, prisilietimų, kontrastų, įvairių pojūčių, atsirandančių iš susidūrimo, regis, su visai paprastais daiktais. Režisierius atskleidžia ne tik tai, bet ir vidinį neregių pasaulio peizažą, tarsi materializuodamas savo herojų jausmus, troškimus, vienatvę ir, žinoma, – šviesos ilgesį.

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmas susiformavo iš 3 savarankiškų idėjų. Pirmoji istorija apie karvę, vedamą į skerdyklą. Antroji istorija apie paprastus džiaugsmus, apie žmogaus lipimą į kalną ir lėkimą nuo jo didžiuliu greičiu invalido vežimėlyje. Trečioji – apie akluosius. Visos šios trys linijos intuityviai sueina į vieną. Didelės, reginčios karvių akys susiliejo su nereginčiomis žmonių akimis. Skerdykla atsirado atsitiktinai, kaip paslaptinga vieta, kur žmonės juda rūke, garuose...

Kūrybinė grupė
--------------

* Kompanija – „Kinema",
* Prodiuseris - Audrius Kuprevičius
* Režisierius, scenaristas – Audrius Stonys
* Operatorius – Rimvydas Leipus,
* Kompozitorius – Vidmantas Bartulis.

Festivaliai
-----------

* Europos kino akademijos prizas „Felix" geriausiam metų Europos dokumentiniam filmui (1992),
* Prizas geriausiam eksperimentiniam filmui Tarptautiniame Oberhauzeno trumpametražių filmų festivalyje, Vokietija, (1992),
* Prizas tarptautiniame vizualaus meno festivalyje „Mediawave" Dėre, Vengrija (1992),
* Prizas už geriausią vaizdą Tarptautiniame Monso kino festivalyje, Belgija, (1992).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Režisierius A. Stonys Archyvuota kopija 2012-04-22 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Filmo aprašymas
„Red Bull" gėrimas stiklinėje.
**Red Bull** – energinis gėrimas, nuo 1987 m. gaminamas austrų kompanijos „Red Bull GmbH". Pagal kiekybinius rodiklius, šis gėrimas yra labiausiai parduodamas energinis gėrimas visame pasaulyje – 2013 m. iš viso buvo parduota 5,387 milijardų šio gėrimo skardinių.

Austrų verslininkas Dietrich Mateschitz devintajame dešimtmetyje buvo įkvėptas energinio gėrimo Krating Daeng, kuris buvo išrastas ir pradėtas pardavinėti Tailande. Verslininkas pakeitė šio gėrimo receptą labiau tinkantį vakariečiams ir kartu su kolega iš Tailando Chaleo Yoovidhya įkūrė Red Bull GmbH įmonę. Tajų kalboje *daeng* reiškia raudoną, o *krating* – jautį, taigi kompanijos įkūrėjai išvertė šias reikšmes į anglų kalbą.

Pagrindinis Red Bull kompanijos šūkis yra „Red Bull gives you wings" (Red Bull suteikia sparnus), o produktai reklamuojami įvairiuose renginiuose, remiant ekstremalių sporto šakų atletus, komandas ir muzikos sferoje (2007 m. buvo įkurta muzikos įrašų kompanija Red Bull Records).

Red Bull kompanija dažnai kritikuojama dėl savo ypatingo ekstremalių sporto šakų ir užsiėmimų populiarinimo (žinomi 9 mirtini atvejai tokiose veiklose). Anksčiau Red Bull gėrimas buvo kritikuojamas dėl savo neigiamo poveikio sveikatai, tačiau Europos sveiko maisto tarnyba nustatė, kad gėrime esantys taurino bei kitų medžiagų kiekiai neviršija nustatytų normų.

2016 m. „Red Bull" įsigijo mažiau nei 1 % „GoPro" akcijų ir pasirašė bendradarbiavimo sutartį, kuri užtikrina, kad „Red Bull" prisidės prie produkto inovacijos bei vaizdo turinio kūrimo bei jo platinimo „Red Bull Media House" žiniasklaidos kanale. Tiek „Red Bull", tiek „GoPro" pasižymi didžiausiu socialinės medijos gerbėjų įsitraukimų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  COMPANY FIGURES Archyvuota kopija 2014-11-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Asian Brand Strategy: How Asia Builds Strong Brands
3. ↑  The Dark side of Red Bull Archyvuota kopija 2014-05-16 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  The use of taurine and D-glucurono-gamma-lactone as constituents of the so-called "energy" drinks
5. ↑  Tan, Gillian (2016-05-25). „Red Bull Deal Isn't Enough". *Bloomberg Gadfly*. Nuoroda tikrinta 2016-05-28.
6. ↑  „Red Bull Deal Boosts GoPro Visibility". *L2: Benchmarking Digital Performance*. Nuoroda tikrinta 2016-05-28. [neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

  


| ***Mes už... Lietuvą!*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis | Lietuva |
| Režisierius | Andrius Lekavičius |
| Prodiuseris (-iai) | Aidas Avižinis Titas Petrikis Andrius Lekavičius Linas Kunigėlis |
| Scenaristas (-ai) | Andrius Lekavičius |
| Vaidina | Lietuvos vyrų krepšinio rinktinė |
| Metai | 2012 |
| Žanras | dokumentinis kinas |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | Lietuvių. |

**Mes už... Lietuvą!** – pirmasis dokumentinis filmas apie Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės užkulisius.

Filme rodomos uždegančios vyriausiojo rinktinės trenerio Kęstučio Kemzūros kalbos, kadrai iš komandos rūbinės, į rungtynes vežančio autobuso, procedūrų kambario, „prakaito prisotintas" akimirkos iš pasirengimo stovyklų bei treniruočių salių. Filme apstu krepšininkų juokelių, nesuvaidintų emocijų ir ypač nuoširdžių pašnekesių, kurie dažniausiai likdavo „ne žiniasklaidai".

Filmo premjera įvyko 2012 m. gegužės 31 d.

Pavadinimas
-----------

Skambūs kapitono žodžiai: „Mes už...", komandos pritariantys šūksniai „Lietuvą!" – ir visi į kovą. Šis ritualas prieš ir po kiekvienos treniruotės bei rungtynių ir įkvėpė dokumentinio filmo pavadinimą – „Mes už... Lietuvą!".

Kūrybinė komanda
----------------

Filmą kūrė „Audiovizualinis meno centras", bendradarbiaudamas su Lietuvos krepšinio federacija ir Kauno kino studija.
Pietų Osetijos herbas
**Pietų Osetijos herbas** – nepripažintos Pietų Osetijos respublikos oficialus simbolis, priimtas 1998 m. Herbas antspaudo tipo.

Herbo skydas apvalus, auksinis einantis irbis ant auksinės papėdės baltų kalnų fone raudoname lauke (balta, raudona ir geltona spalvos yra Pietų Osetijos vėliavos spalvos). Skydą supa balta juosta, kurioje užrašai dviem kalbomis: viršuje rusiškai *Республика Южная Осетия* 'Respublika Pietų Osetija', apačioje – tas pats osetiniškai *Республикæ Хуссар Ирыстон*. Užrašus skiria su maži skrituliai su Pietų Osetijos vėliavos spalvomis, kuriomis nudažyti tarpai tarp triskeliono spindulių. Toks pat triskelioninis skritulys, tik didesnis panaudotas Pietų Osetijos valstybės emblemoje.

Šiaurės Osetijos herbas
Herbas sukurtas pagal Šiaurės Osetijos herbą, kuris buvo sukurtas 1735 m. gruzinų mokslininko kunigaikščio Vachuščio Bagrationio.

Šaltiniai
---------

1. ↑  The State Emblem
2. ↑  Coat of arms of South Ossetia


**Europos valstybių herbai**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija
Alandai · Anglija · Džersis · Farerai · Gernsis · Gibraltaras · Krymas · Meno sala · Šiaurės Airija · Škotija · Velsas 
Abchazija · Kalnų Karabachas · Kosovas · Padniestrė · Pietų Osetija · Šiaurės Kipras  |
| **Valstybių atributika:** Herbai · Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Zarasų aukštuma ties Laužadžiais
**Zarasų aukštuma** − Aukštaičių aukštumos šiaurinė dalis. Zarasų aukštuma apima Anykščių, Ignalinos, Rokiškio, Utenos ir Zarasų rajonus.

Zarasų aukštuma šiaurės rytuose leidžiasi į Dauguvos slėnį, rytuose − į Žeimenos ir Dysnos žemumas, vakaruose − į Vakarų Aukštaičių plynaukštę. Pietuose nuo likusios Baltijos aukštumų dalies Zarasų aukštumą skiria Virintos upė ir Labanoro giria.

Zarasų aukštumos skersmuo apie 60 km. Aukštumą sudaro 3 iš rytų į vakarus ištįsusios moreninių masyvų grandinės ir jas skiriantys du ežeringi pažemėjimai. Labiausiai į pietus nutolusi *Pratkūnų−Tauragnų−Rubikių* moreninių masyvų grandinė. Ja eina Šventosios ir Žeimenos vandenskyra. Šios grandinės rytuose esantis Pratkūnų masyvas − aukščiausias visoje Zarasų aukštumoje (netoli Pratkūnų jo aukštis 240 m). Vidurinis, Tauragnų, masyvas prie Žiezdrių iškyla iki 236 m, prie Balčių iki 234 m; vakaruose jis leidžiasi į upių išraižytą Utenos dubumą. Už jos, vakaruose, stūkso platus Rubikių masyvas su Rubikių ežeru centrinėje dalyje. Prie Pakalnių masyvo aukštis 212 m, prie Storių 197 m. Ši masyvų grandinė pati seniausia Zarasų aukštumoje. Ji buvo sustumta ledyno pakraštyje iš moreninio akmenuoto priemolio, perplauto žvirgždo ir smėlio.

Į šiaurę nuo pirmosios yra antroji, kiek žemesnė − *Smalvų−Antalieptės−Jūžintų* moreninių masyvų grandinė. Rytinis, Smalvų, moreninis masyvas labai platus ir sudėtingo reljefo. Vidurinį, Antalieptės masyvą nuo neaukšto vakarinio Jūžintų moreninio masyvo skiria Dusetų dubuma su šakotu Sartų ežeru. Šios grandinės masyvai susiformavo ledynui tirpstant, todėl juos sudaro perplauti moreniniai dariniai, suskaidyti vandens latakų.

Trečioji, šiauriausia Zarasų aukštumoje, yra *Ilūkstės−Stelmužės−Aleksandravėlės−Rokiškio* neaukštų moreninių masyvų grandinė. Pagal amžių ji jauniausia: kalvos sudarytos iš perplautų moreninių darinių, aplygintos ir išraižytos ledyno tirpsmo vandenų.

Zarasų aukštumos moreninių masyvų grandines skiria ežeringi pažemėjimai. Tarp pietinės ir vidurinės grandinės driekiasi ežeringas ruožas su Drūkšių, Dysnų, Luodžio, Dūkšto, Švento, Duseto ir kitais ežerais. Dalį tų ežerų pratekėdama jungia Šventoji. Tarp vidurinės ir šiaurinės grandinės yra Zaraso, Avilio, Čičirio, Sartų ežerai.

Zarasų aukštuma skiria Nemuno ir Dauguvos baseinus. Joje prasideda Neries intakai Šventoji ir Žeimena, Dauguvos intakai Dysna ir Laukesa. Aukštuma labai ežeringa: visoje Zarasų aukštumoje ežerai užima apie 10 % ploto. Aukštumos pietvakarinės dalies kalvos yra miškingos.
| Medaliai |
| --- |
|
| Moterų sportinis šaudymas |
| **Atstovaujant: Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė**  |
| Europos žaidynės |
| **Auksas** | 2015 Baku | Apvali |
| Europos čempionatas |
| **Bronza** | 2019 Lonatas | Mišri komanda |
| **Bronza** | 2021 Osijekas | Apvali |
| **Atstovaujant: Anglijos vėliava Anglija**  |
| Sandraugos žaidynės |
| **Sidabras** | 2018 Gold Kostas | Apvali |

**Amber Hill** (g. 1997 m. rugpjūčio 21 d. Vindzore) – Jungtinės Karalystės sportinio šaudymo sportininkė, kuri specializuojasi stendinio šaudymo rungtyse, olimpietė.

Biografija
----------

2013 m. pasaulio čempionate užimta 5-a vieta. 2015 m. Europos žaidynėse Hill pelnė auksą moterų apvaliosios aikštelės rungtyje. 

Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse britė dalyvavo moterų apvalios aikštelės rungties varžybose. Atrankoje sportininkė numušė 70 taikinius ir užėmusi 5-ą vietą pateko į finalinį šaudymą. Finale sportininkė liko paskutinė ir galutinėje rikiuotėje užėmė 6-ą vietą.

2018 m. Sandraugos žaidynėse iškovotas sidabro medalis. 2019 m. laimėjo pirmąjį Europos čempionatų medalį - bronza mišrių komandų rungtyje.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Hill turėjo startuoti moterų apvalios aikštelės varžybose, bet sportininkė užsikrėtė COVID-19 virusu ir iš olimpiados turėjo pasitraukti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugsėjo 10 d.
2. ↑  Tokyo Olympics: British medal hope Amber Hill withdraws after testing positive for Covid-19

Nuorodos
--------

* ISSF svetainėje
| Miuncheno olimpinis regatos centras |
| --- |
|  |
| Vieta | Miunchenas, Vokietija |
| Atidarytas | 1968 m. |
| Talpa | 9500 žiūrovų |

**Miuncheno olimpinis regatos centras** (vok. *Regattaanlage Feldmoching-Oberschleißheim*) – tarptautinius standartus atitinkanti irklavimo bazė Miunchene, Vokietija. Irklavimo stadionas pastatytas specialiai 1972 m. vasaros olimpinėms žaidynėms.

Charakteristika
---------------

Trasos ilgis yra 2 km, o plotis 135 m. Įrengti šeši starto punktai. Šalia trasos įrengtos žiūrovų tribūnos, kurios talpina iki 9500 žiūrovų.

Istorija
--------

1972 m. bazėje vyko vasaros olimpinių žaidynių varžybos. Čia surengtos akademinio irklavimo bei baidarių ir kanojų irklavimo rungtynės.

1981 m. čia pirmą kartą įvyko 1981 m. pasaulio akademinio irklavimo čempionatas. 2007 m. bazėje antrą kartą surengtas pasaulio akademinio irklavimo čempionatas. 2022 m. stadione įvyko Europos akademinio irklavimo čempionatas.

Nuo 1997 m. stadione reguliariai vyksta pasaulio akademinio irklavimo taurės etapai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  1972 Summer Olympics official report. Archyvuota kopija 2012-10-29 iš Wayback Machine projekto. Volume 2. Part 2. pp. 204f.
2. ↑  „Munich Today". Suarchyvuotas originalas 2009-07-25. Nuoroda tikrinta 2016-11-25.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)