recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Poligamijos statusas pasaulyje**: 
██ Poligamija įteisinta

██ Poligamija leidžiama tik musulmonams

██ Poligamija leidžiama kai kuriuose Indonezijos regionuose

██ Apie poligamijos statusą nėra duomenų

██ Poligamija draudžiama, bet praktikavimas nėra prilyginamas nusikaltimui

██ Poligamija už įstatymo ribų

Kaimo vyresnysis su savo žmonomis, 1900~1910 m. (*Prancūzijos Gvinėja*)
**Poligamija** (gr. πολυγαμία 'daug santuokų') – patinų poravimasis veisimosi metu su daugiau nei viena patele dar yra vadinama daugpatystė arba poliginija, o patelių su keliais patinais vadinama daugvyrystė arba poliandrija. Priešingybė poligamijai – monogamija.

Tarp žmonių santuoka ar santykiai (tiek trumpalaikiai, tiek ilgalaikiai) su daugiau nei vienu partneriu.

XIX amžiaus antros pusės–XX amžiaus antros pusės etnografiniai tyrinėjimai rodo, kad didžioji dauguma šeiminių santykių buvo grindžiami poligamija, o mažuma – monogamija ir poliandrija.

Indijoje, Filipinuose, Singapūre, Malaizijoje, Šri Lankoje, Eritrėjoje poligaminė santuoka leidžiama tik šiose šalyse gyvenantiems musulmonams, kitiems nelegali. Mauricijuje poligaminės žmonių grupės neturi teisinio pripažinimo, nors musulmonai vyrai ir gali sudaryti iki keturių žmonų „šeimą", bet jų žmonos neturi teisinio statuso.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Poligamija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-02-25.
2. ↑  *Monogamija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-02-25.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Poligamija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Adelės Šiaučiūnaitės trikotažo gamybinis susivienijimas| Komercinis pavadinimas | Adelės Šiaučiūnaitės trikotažo gamybinis susivienijimas |
| Įkurta | 1928 m. |
| Uždaryta | 1990 m. |
| Centrinė būstinė | Kaunas, Lietuva |
| Produkcija | trikotažas |

**Adelės Šiaučiūnaitės trikotažo gamybinis susivienijimas** – buvusi Lietuvos įmonė, veikusi Kaune ir gaminusi trikotažo gaminius. Susivienijimas veikė Raudonosios Armijos prospekte 255, dabartinėje prekybos centro „Hyper Maxima" teritorijoje dabar Savanorių pr. 255.

Istorija
--------

Įmonė įkurta 1928 m. pavadinimu „Silva". Antrojo pasaulinio karo metu įmonė stipriai nukentėjo, bet po karo greitai buvo atstatyta. 1958 m. sujungus fabrikus „Jėga" ir „Trikotažas" įkurta stambi įmonė, pavadinta A. Šiaučiūnaitės trikotažo fabriku. 1975 m. gamykla sujungta su „Trikotažo" ir „Audimo" gamyklomis ir susivienijimas pavadintas komunistės Adelės Šiaučiūnaitės vardu. Susivienijimas turėjo savo laikraštį „Atšvaitai", gyvavo futbolo klubas FK Silva Kaunas. Po nepriklausomybės atkūrimo susivienijimas buvo panaikintas ir susikūrė atskiros įmonės: AB „Silva", „Silvos trikotažas", AB „Kelmės trikotažas", AB „Pakaita", AB „Trikotažas" (vėliau – AB „Trys sezonai"), UAB „Tributum", UAB „Omniteksas" ir UAB „Kauno tekstilė".

Literatūra
----------

* Šiaučiūnaitės trikotažo gamybinis susivienijimas. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija. 10 tomas, S. 563–564

Šaltiniai
---------

1. ↑  Adelės Šiaučiūnaitės vardo trikotažo fabrikas Archyvuota kopija 2018-11-25 iš Wayback Machine projekto. (*architektūros objektai*)
2. ↑  Istorija Archyvuota kopija 2014-07-14 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Dusunai |
| --- |
| Dusunų mergaitės 1922 m.Dusunų mergaitės 1922 m. |
| Gyventojų skaičius | >0,5 mln. (su kadazanais) |
| Populiacija šalyse | Malaizija, Brunėjus |
| Kalba (-os) | dusunų, malajų |
| Religijos | krikščionybė, islamas |
| Giminingos etninės grupės | kadazanai, sungajai, murutai |
|  |
|  **Vikiteka:** | Dusunai |

**Dusunai** (*Dusun*) – austroneziečių tauta, gyvenanti Pietyčių Azijoje, Borneo salos šiaurėje (daugiausia Sabahe ir Brunėjuje). Labai artimi kadazanams (dažnai laikomi viena dusunų-kadazanų tauta). Kalba dusunų kalba, priklausančia malajų-polineziečių kalbų šeimai, Borneo kalbų grupei. Bendra dusunų-kadazanų populiacija viršija 0,5 mln. žmonių.

Dusunai sudaro ~30 % Sabaho gyventojų ir tarpusavyje skirstosi į daug smulkių klanų. Gyvena daugiausia kalvų srityse, aukštuosiuose slėniuose. Tradiciškai verčiasi prekyba tarp džiunglių tautų ir pajūrio gyventojų (prekiauja ryžiais, druska, gintaru, žuvimi). Taip pat užsiima žvejyba, medžiokle, žemės ūkiu. Dabar nemažai dusunų gyvena miestuose.

Didžioji dauguma dusunų (>70 %) yra krikščionys (daugiausia katalikai, vietomis protestantai), yra musulmonų. Tradicinės religijos išpažinėjų nedaug, bet ženklus sinkretizmas.

* Dusunų šamanai XX a. pr.Dusunų šamanai XX a. pr.
* Dusunų pirkliai (1913 m. piešinys)Dusunų pirkliai (1913 m. piešinys)
* Dusunai 1920 m.Dusunai 1920 m.
| Gedžiūnėlių pilkapynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Gedžiūnėlių pilkapynasGedžiūnėlių pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°27′00″ š. pl. 26°18′50″ r. ilg.﻿ / ﻿55.45000°š. pl. 26.31389°r. ilg.﻿ / 55.45000; 26.31389Koordinatės: 55°27′00″ š. pl. 26°18′50″ r. ilg.﻿ / ﻿55.45000°š. pl. 26.31389°r. ilg.﻿ / 55.45000; 26.31389 |

 |
| Vieta | Ignalinos rajonas |
| Seniūnija | Kazitiškio seniūnija |
| Naudotas | VI a. - XII a. |
| Žvalgytas | 1958 |
| Tirtas | 1976, 1978, 1985 m. |

**Gedžiūnėlių pilkapynas**, *Garšvinės pilkapynas* – pilkapynas Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Gedžiūnėlių ir į šiaurės rytus nuo Garšvinės kaimo (Kazitiškio seniūnija), miške, abipus kelio Seniškis – Daržininkai. Didžiausias Lietuvos pilkapynas, užimantis 40 ha plotą.

Tyrimai
-------

Pilkapyne 33 ha teritorijoje išliko apie 560 pilkapių; buvę kaimo laukuose sunaikinti ariant. Pilkapiai išsidėstę 5–25 m atstumu vienas nuo kito, apie 30 ha plote. Jų sampilai 6–12 m, kai kurie 14–18 m skersmens ir 0,3-1,5 m aukščio. Daugumos pilkapių sampilus supa duobės ar juosia grioviai. Dalis sampilų pailgi – nuo 8-10 iki 14–16 m ilgio ir 4–7 m pločio, juos supa pailgos duobės.

1958 m. žvalgomuosius tyrimus atliko Istorijos instituto, 1976 m. 1978 m. ir 1985 m. – Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Iš suardytų pilkapių surinkta VI a. – XII a. radinių, juos saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 2003 m. dalį pilkapių iškasinėjo vandalai, su metalo ieškikliais ieškantys senovinių radinių.

1,45 km į pietvakarius nuo pilkapyno yra Kazlupiškės piliakalnis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Ignalinos rajono savivaldybė - Architektūriniai, archeologiniai, istoriniai paminklai". *ignalina.lt*. 2015-12-01. Suarchyvuotas originalas 2016-04-16. Nuoroda tikrinta 2016-04-16.
2. ↑  Jonas Balčiūnas. *Gedžiūnėlių pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 482 psl.
Bartekas
**Bartekas** (lenk. *Bartek*) – senas ąžuolas Lenkijoje. Auga Zagnanske, netoli Kelcų, Švento Kryžiaus kalnuose. Amžius – 686 m. (patikslintas 2016 m.).[1] Lenkijoje yra ir senesnių medžių, tačiau jie mažiau žinomi.

Ąžuolo aukštis – 33,5 m,[2] plotis – 970 cm[3] ir 13,5 m ties pagrindu. Medžio laja plečiasi 40 m. Yra žinoma, jog karalius Kazimieras III Didysis (1310–1370) buvo teisiamas po Barteku, o karalius Jonas Sobieskis čia ilsėjosi grįždamas iš Vienos mūšio (1683 m.).

Ąžuolas yra vis dar gyvybingas, bet skursta. 1829 m. jis turėjo 14 pagrindinių šakų, šiandien yra išlikusios 8. 1920 m. kamieno vidus buvo padengtas kalkakmeniu, kuris 1960 m. buvo pašalintas ir pakeistas dervos pagrindo medžiaga.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Cezary Pacyniak. *Najstarsze drzewa w Polsce*. PTTK Kraj. 1992. p.?.
2. ↑  Robert Tomusiak, Paweł Zarzyński. *90 drzew. Okazy niezwykłe*. Centrum Informacyjne Lasów Państwowych. Warszawa. 2014. p.70.
3. ↑  Krzysztof Borkowski. *Polskie drzewa*. DALPO. 2014. p.?

Koordinatės: 50°59′ š. pl. 20°40′ r. ilg.﻿ / ﻿50.983°š. pl. 20.667°r. ilg.﻿ / 50.983; 20.667
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 58°02′54″ š. pl. 27°38′48″ r. ilg.﻿ / ﻿58.04833°š. pl. 27.64667°r. ilg.﻿ / 58.04833; 27.64667

Kolpino sala (*Kulpina*) 1705 m. Frederiko de Vito žemėlapyje

**Kolpinas** (rus. *Колпина*, rus. *Колпино*) – didžiausia Peipaus ežero sala. Plotas – 11,02 km². Aukščiausias taškas – 40 m. Priklauso Rusijai. Pskovo srities Pečiorų rajonui. 1920–1944 m. kaip ir visas Pečioros rajonas priklausė Estijai.

Sala yra vakarinėje Peipaus ežero pakrantėje, priešais Verskos upės žiotis (est. *Värska*). Nuo pakrantės skiria 500 m pločio sąsiauris. Vidutiniškai iškilus virš vandens 1-2 m, 70 % paviršiaus – pelkėta žemuma. Sausesnės smėlio kalvelės išsidėsčiusios salos šiaurės vakaruose.

Salą apgyvendino sentikiai Šiaurės karo metais. Saloje trys kaimai (rus. *Шатрово, Медли, Колпино*). 1956 m. elektrifikuota. 2009 nutiesta 10 kW linija. Kursuoja keltas. Pagrindinis gyventojų verslas – žvejyba.
Koordinatės: 54°24′ š. pl. 24°28′ r. ilg.﻿ / ﻿54.400°š. pl. 24.467°r. ilg.﻿ / 54.400; 24.467

Kelias pro Dusmenų miškus netoli Ūtos
**Dusmenų miškai** – miškai Varėnos rajono ir Trakų rajono savivaldybių teritorijoje, tarp Daugų ir Vilkokšnio ežero.

Plotas 8110 ha, mišku apaugę 6520 ha. Valstybinės reikšmės miškų plotas 4000 ha. Dusmenų miškai priklauso Valkininkų ir Trakų miškų urėdijoms. Sudaro Dusmenų, Geidukonių, Gūdžių, Kreivakojų, Margių, Onuškio, Pamusio, Rudnios, Rakščios, Šilaičių, Vėžionių, Žilinčiškių miškai. Dusmenų miškų pietinę dalį kerta plentas Alytus-Vilnius.

Miškuose daug ežerų; didesnieji: Dumblys, Didžiulis, Gėjus, Kerėplis, Lynelis, Svitukas. Per miško pietinę dalį teka Varėnė, jos kairieji intakai Musė ir Dusmena. Paviršius kalvotas. Tarp kalvų yra pelkių; didžiausios: Dusmenų, Gėjaus, Kerėplio.

**Augavietės:** nederlingos ir derlingos normalaus drėgnumo bei laikinai užmirkusios; derlingos ir nederlingos pelkinės. Vietomis gausu riedulių. 99 % miškų yra ekosistemų apsaugos, 15,5 % vandenų apsauginiai, 74,6 % ūkiniai.

Kultūrinės kilmės medynų 35 %. Pušynų 64 %, eglynų 18 %, beržynų 15 %, juodalksnynų 3 %. Jaunuolynai sudaro 35 %, pusamžiai medynai 41 %, bręstantys 14 %, brandūs 10 %. Medynų vidutinis amžius 53 m. bonitetas 11,1, skalsumas 0,74, tūris 193 m³/ha. Kasmet priauga 3,9 m³/ha.

Dusmenų miškų šiaurinė dalis priklauso Aukštadvario regioniniam parkui, Gėjaus apyežerės miškai – Gėjaus telmologiniam draustiniui. Pamūšio miško 34 kvartale ir Gūdžių miško 14 kvartale yra pilkapių, Šilaičių miško 71 kvartale – mitologinis akmuo „Zuikio lūpa".

Antrojo pasaulinio karo metais Dusmenų miškuose veikė sovietinių partizanų būrys „Už Tėvynę". 1944–1952 m. čia veikė Dainavos apygardos Merkio (Kazimieraičio) rinktinės Lietuvos partizanų būriai. Atkūrus nepriklausomybę žuvusiems Lietuvos partizanams pastatyti atminimo kryžiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Brukas, Dalius Žygelis. *Dusmenų miškai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 231 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Colossoma macropomum** |
| --- |
| Kolosoma (*Colossoma macropomum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Characidai  *( Characiformes)* |
| Šeima: | Mažieji lašišakarpiai  *( Characidae)* |
| Pošeimis: | *Serrasalminae*  *( Serrasalminae)* |
| Gentis: | Kolosomos  *( Colossoma)* |
| Rūšis: | Kolosoma  *( Colossoma macropomum)* |

 |

**Kolosoma** (*Colossoma macropomum*, port. *Tambaqui, Paca*) – gėlavandenė mažųjų lašišakarpių (*Characidae*) šeimos žuvis, priklausanti monotipinei kolosomų (*Colossoma*) genčiai. Gyvena Pietų Amerikos upėse, Amazonės ir Orinoko baseinuose, tačiau dabar įveista platesniame areale.

Gali užaugti daugiau nei 1 m ilgio ir sverti 30 kg. Savo forma primena piraniją ir kartais painiojama kaip plėšri žuvis. Kūno apačia ir pelekai juodi, per vidurį dėmėta.

Gyvena pavieniui, suaugusios žuvys plaukioja potvynių užlietuose miškuose. Minta zooplanktonu, vabzdžiais, sraigėmis, vaisiais, pūvančiais augalais.

Kolosomos vertinamos akvakultūroje; gali gyventi mineralais skurdžiuose vandenyse, atsparios ligoms.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Midus su apelsinais ir razinomis
**Vaisių midus** - fermentuotas alkoholinis gėrimas. Gaminamas iš medaus su vandeniu ir šviežių vaisių ar uogų sulčių.

Nuo midaus jis skiriasi tuo, kad gaminant tikrąjį midų, medus su vaisių sultimis maišomas rūgimo pradžioje, o vaisiniam - medumi tik pasaldinamas. Vaisių midui gaminti tinka blogesnis medus, iš kelminių avilių, kuriame būna įmaišyta bičių duonos ir perų, suneštas iš grikių ir bet kuris tamsesnės spalvos medus, nes jo kvapo ir skonio trūkumus pašalina sulčių kvapas.

Gaminant vaisių midų, išvirus medų ir atskiedus jį vandeniu, vietoj prieskonių kiekvienai 10 l atskiesto medaus pridedama 2-2,5 l aromatingų grynų vaisių ar uogų sulčių. Vaisinis agrastų, baltųjų serbentų, obuolių ir kriaušių midus savo spalva beveik nesiskiria nuo grynojo midaus, esti gana malonaus skonio. Todėl išvirtą medų galima skiesti ne vandeniu, bet nelabai rūgščiomis obuolių sultimis arba obuolių-kriaušių sulčių mišiniu. Pridėjus vyšnių, aviečių, mėlynių, juodųjų ar raudonųjų serbentų sulčių, gaunamas gana aromatingas ir gero skonio vaisių midus, ryškesnės, nuo uogų sulčių priklausančios spalvos.

Vaisių midus rauginamas su tokiomis pačiomis vyno mielėmis, kurios dedamos į atitinkamus vaisių vynus arba grynąjį midų. Mieles padauginamos tų pačių vaisių medumi ar cukrumi pasaldintose, atskiestose, virintose ir atvėsintose sultyse.
|  |
| --- |
| Kongo Demokratinės Respublikos herbas |
|  |
| Informacija |
| Herbas nuo | 2006 m. |
| Herbo skydas | Leopardo galva, apsupta dramblio iltimi kairėje ir ietimi dešinėje |
| Devizas | Justice, Paix, Travail (liet. *Teisingumas, Taika, Darbas*) |

**Kongo Demokratinės Respublikos herbas** pasikeitė keletą kartų nuo 1997 m. Dabartinis herbas buvo pasiūlytas 2006 m. jis vaizduoja leopardo galvą, apsuptą dramblio ilties kairėje ir ieties dešinėje. Žemiau yra parašyti trys žodžiai, sudarantys nacionalinį devizą: *Justice, Paix, Travail* (liet. *Teisingumas, Taika, Darbas*). Šis herbo variantas buvo priimtas 2006 m. vasario 18 d. Kongo Demokratinės Respublikos prezidento Žozefo Kabilos.

Herbas detaliai aprašomas 2005 metų konstitucijos 1 skyriaus 1 straipsnyje.

Emblema, kuri buvo pristatyta 2003 m. vaizdavo tris susikabinusias rankas, apsuptas kukurūzų vainiko. Viršuje yra pavaizduota liūto galva, o apačioje užrašytas devizas: *Démocratie, Justice, Unité* (liet. *Demokratija, Teisingumas, Vienybė*).

1999 metų Kongo Demokratinės Respublikos herbas sudarytas iš šviesiai mėlyno skydo. Viduryje skydo yra geltona žvaigždė, virš kurios yra šešios mažesnės žvaigždės. Šis herbas buvo pristatytas kartu su vėliava.

Dar senesnis herbas, galiojęs nuo 1971–1997 m. kai ši tauta buvo žinoma kaip Zairas, vaizdavo leopardo galvą, žemiau buvo dvi sukryžiuotos ietys, iš šonų šakelė ir dramblio iltis. Žodžiai *Paix, Justice, Travail* buvo parašyti ant baltų juostų po sukryžiuotomis ietimis. Šis devizas oficialiai buvo pristatytas 1964 m. rugpjūčio 1 d..

* Kongo Laisvosios Valstijos ir Belgijos Kongo Herbas (1885–1960 m.)Kongo Laisvosios Valstijos ir Belgijos Kongo Herbas (1885–1960 m.)
* Zairo herbas (1971–1997 m.)Zairo herbas (1971–1997 m.)
* Kongo Demokratinės Respublikos herbas (1997–1999 m.)Kongo Demokratinės Respublikos herbas (1997–1999 m.)
* Herbas (1999–2003 m.)Herbas (1999–2003 m.)
* Nacionalinė emblema (2003–2006 m.)Nacionalinė emblema (2003–2006 m.)

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kongo Demokratinė Respublika
* Herbas
* Heraldika

Šaltiniai
---------

1. ↑  Constitution de la République démocratique du Congo


**Afrikos valstybių herbai**

|  |
| --- |
| Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pietų Sudanas · Pusiaujo Gvinėja · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
Koordinatės: 55°15′04″š. pl. 23°57′41″r. ilg.﻿ / ﻿55.251048°š. pl. 23.961251°r. ilg.﻿ / 55.251048; 23.961251


| „Melioratoriai" |
| --- |
|  |
| Menininkas | Petras Ibianskas |
| Metai | 1979 m. |
| Meno kryptis |  |
| Medžiagos, technika | mozaika |
| Matmenys | {{{matmenys}}} |
| Miestas (vieta) | Pelėdnagiai, Kėdainių raj. |
| Muziejus |  |

**Pelėdnagių mozaika „Melioratoriai"** – pastato fasado mozaika, įrengta Kėdainių rajone, Pelėdnagių kaime, V. Koncevičiaus g. 3. Ji puošia Pelėdnagių seniūnijos pastato priekinę sieną, iš dešinės nuo pagrindinio įėjimo. 

Mozaika ant buvusios Pelėdnagių melioracijos statybos valdybos (MSV) pastato sienos (šiaurės vakarų fasado) buvo sukurta 1979 m. Kūrinio tema pasirinkta Lietuvoje sovietmečiu intensyviai vykdyta melioracija (šlapių dirvų sausinimas). Mozaika yra pripažinta nekilnojamoji kultūros vertybė, 2014 m. įregistruota vietinės reikšmės dailės paminklu (unik. kodas 37628). Kūrinio autorius Petras Ibianskas.

Duomenys
--------

* Panaudotos medžiagos: akmuo, keramika, cementas.
* Matmenys: aukštis 450 cm, plotis 300 cm.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Mozaika". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-07-10.
| Dubašių senovės žemdirbystės vieta |
| --- |
| Senovės žemdirbystės laukų aptvaro pylimas |
| 

Dubašių senovės žemdirbystės vietaDubašių senovės žemdirbystės vieta

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°00′24″š. pl. 21°18′54″r. ilg.﻿ / ﻿56.006723°š. pl. 21.31504°r. ilg.﻿ / 56.006723; 21.31504Koordinatės: 56°00′24″š. pl. 21°18′54″r. ilg.﻿ / ﻿56.006723°š. pl. 21.31504°r. ilg.﻿ / 56.006723; 21.31504 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Darbėnų seniūnija |
| Plotas | 20,07 ha |
| Naudotas | I tūkstantmetis - XVI a. |
| Žvalgytas | 1981, 1992 m. |
| Tirtas | 2001 - 2002 m. |
| Registro Nr. | 12303 /A1816; IP2457A/ |

**Dubašių senovės žemdirbystės vieta** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas 12303; senas registro kodas A1816; senas istorijos ir kultūros paminklo sąrašo Nr. IP2457A) – senovės žemdirbystės vieta Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, 1,3 km į šiaurės vakarus nuo tilto per Akmenos upę Dubašių kaime (Darbėnų seniūnija), Barkelių miške, Akmenos dešiniajame krante, prie Kašučių ežero.

Senovės žemdirbystės vieta
--------------------------

Žemdirbystės laukų krūsnis
Barkelių miško pietrytiniame pakraštyje išliko per 11 akmenų pylimų ir 70 krūsnių. Pylimai tiesūs, 11-68 m ilgio, 2-4 m pločio, 15-30 cm aukščio, jungdamiesi sudaro aptvarus. Krūsnių skersmuo 2-3 m, aukštis 20-30 cm. Keletas krūsnių 4 m skersmens, 35-40 cm aukščio. Dalis jų apardyta išrenkant stambesnius akmenis.

0,2 km į pietvakarius yra Kašučių senovės gyvenvietė, 0,57 km - Kašučių senovės žemdirbystės vieta, 0,3 km į pietus – Kašučių kapinynas, už kurio buvo apeiginis akmuo su dubeniu.

Tyrimai
-------

1981 m. išaiškino Ignas Jablonskis. 1992 m. žvalgė Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas). 2001 - 2002 m. tyrinėjo Vilniaus, Tartu (Estija) universitetų ir Kretingos muziejaus archeologinė ekspedicija (lauko tyrimų vadovas Julius Kanarskas, moksliniai tyrimų vadovai Valteris Langas, Algimantas Merkevičius). 1992 m. kartografavo Valstybinis žemėtvarkos institutas, 2003 m. – Kultūros paveldo centras. 

1993 m. įrašyta į naujai išaiškinamų istorijos ir kultūros paminklų sąrašą, 2004 m. registruota (kultūros vertybių registras|nekilnojamųjų kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąraše, 2005 m. pripažinta valstybės saugoma kultūros vertybe.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Julius Kanarskas. Kašučių aptvarų ir krūsnių žvalgomieji tyrimai. - Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2001 metais. - Vilnius, 2002. - P. 20–22[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Valstybės žinios - 2004, Nr. 8
3. ↑  Kultūros vertybių registras: Dubašių senovės žemdirbystės vieta[neveikianti nuoroda]
| Konektikutas |
| --- |
| Konektikuto upė N. Hampšyre Konektikuto upė N. Hampšyre |
| **Ilgis** | 655 km |
| **Baseino plotas** | 29 137 km² |
| **Vidutinis debitas** | 521 m³/s |
| **Ištakos** | Apalačai |
| **Žiotys** | Atlanto vandenynas |
| **Šalys** | JAV |
|  |
|  **Vikiteka** | Konektikutas |

**Konektikutas** (angl. *Connecticut River*) – upė šiaurės rytų JAV. Prasideda Naujojo Hampšyro valstijos šiaurėje, Apalačų kalnuose, Konektikuto ežeryne. Teka pietų, pietryčių kryptimi, giliu slėniu (grabenu), besidriekiančiu tarp Baltųjų ir Žaliųjų kalnų. Šiame ruože upė skiria Naujojo Hampšyro ir Vermonto valstijas. Žemupyje teka plačiu slėniu per Masačūsetsą ir Konektikutą. Įteka į Atlanto vandenyno Long Ailendo sąsiaurį priešais Long Ailendo salą.

Didžiausi intakai:

* dešinieji – Pasumpsikas, Vait Riveris, Dyrfildas, Farmingtonas,
* kairieji – Amonūsukas, Čikopis.

Upės vaga kalnuose slenkstėta. Įrengta keletas hidroelektrinių su tvenkiniais. Upė laivuojama nuo Holjoko (120 km nuo žiočių), jūrų laivai pasiekia Hartfordą. Svarbiausi miestai prie Konektikuto – Springfildas ir Hartfordas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Konektikutas (upė)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 473 psl.
|  |
| --- |
| Victoria Beckham |
|  
Victoria (2010 m.) |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Victoria Caroline Beckham |
| Dar žinomas | Posh Spice, Posh |
| Gimė | 1974 m. balandžio 17 d. (49 metai)Jungtinė Karalystė Eseksas, Anglija |
| Veikla | dizainerė, kūrybos vadovė, dainininkė, dainų autorė, verslininkė |
| Susijusi veikla | Spice Girls |
| Svetainė | VictoriaBeckham.com |

**Victoria Caroline Beckham** (g. 1974 m. balandžio 17 d.) – britų dizainerė, verslininkė, legendinės merginų grupės Spice Girls narė.

Victoria Beckham (mergautinė pavardė Adams) karjerą pradėjo fenomenalaus populiarumo sulaukusioje merginų muzikos grupėje Spice Girls, pardavusioje per 100 mln. įrašų. Grupei nutraukus aktyvią veiklą užsiėmė soliniais projektais. 2008 m. V. Beckham (dar žinoma *Posh Spice* pravarde) įkūrė savo vardo mados ženklą ir pradėjo siekti drabužių dizainerės karjeros. Kiekvienais metais Victoria pristato pavasario/vasaros, rudens/žiemos kolekcijas, už kurias pelnė ne vieną apdovanojimą, įskaitant metų dizainerės titulą britų mados apdovanojimuose (2011 m.). Vėliau Victoria Beckham ženklas pradėjo prekiauti kosmetika ir kita produkcija. 2017 m. Beckham buvo įteiktas Britanijos imperijos ordinas (OBE) už indėlį britų madai ir labdaringą veiklą.

Victoria yra ištekėjusi už Anglijos futbolo žvaigždės David Beckham su kuriuo turi keturis vaikus. Beckham šeima garsėja išskirtinai dideliu britų žiniasklaidos dėmesiu.

Diskografija
------------

### Solo

* *Victoria Beckham* (2001)

### Spice Girls

* *Spice* (1996)
* *Spiceworld* (1997)
* *Forever* (2000)
* *Greatest Hits* (2007)

Filmografija
------------

* *Spice World* (1997)

Bibliografija
-------------

* *Learning To Fly* (autobiografija) (2001)
* *That Extra Half An Inch* (2006)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Victoria Beckham** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficialus puslapis
Oro eismo kontrolės centro bokštas (dešinėje) Vilniaus oro uoste.
**Oro eismo kontrolės centras** (angl. *Air traffic control*) – eismo kontrolės operatorius, atsakingas už saugų ir sklandų visų tipo orlaivių eismą ant žemės ir ore. Pagrindinės kontrolės centro užduotys yra stengtis išvengti susidūrimų, organizuoti ir teikti sklandų oro transporto eismą, teikti įvairią informaciją pilotams. Kai kuriose šalyse kontrolės centras atlieka gynybines funkcijas, tad juo naudojasi karinės pajėgos.

Siekiant išvengti susidūrimų, kontrolės centras naudojasi eismo skirstymo taisyklėmis, pagal kurias visi orlaiviai aplink save turi palikti tam tikrą laisvos vietos plotą viso skrydžio metu. Dauguma orlaivių taip pat turi įtaisytus susidūrimų vengimo sistemas, kurios perspėja, jei per arti yra kitas orlaivis.

Daugumoje šalių kontrolės centras aptarnauja visų tipų lėktuvus – civilinius, privačius, karinius ir kitus. Pagal Tarptautinės civilinės aviacijos organizacijos taisykles, kontrolės centras su orlaivių pilotais privalo bendrauti anglų kalba arba kita, kurią naudoja centras ant žemės. Įprastai kontrolės centras naudoja gimtąją kalbą, tačiau paprašius privalo naudoti anglų kalbą.

Pirmasis oro uostas, pradėjęs naudotis oro kontrolės centro paslaugomis, buvo Kroidono oro uostas šalia Londono. Tai jis pradėjo daryti 1921 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  ATC SERVICE
2. ↑  Croydon Airport
| **Dastinas Hofmanasangl. *Dustin Hoffman*** |
| --- |
|  |
| Visas vardas | Dustin Lee Hoffman |
| Gimė | 1937 m. rugpjūčio 8 d. (85 metai)Los Andželas, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Anne Byrne ​(1969–1980)​Lisa Gottsegen (1980–) |
|  |
| Veikla | aktorius, režisierius ir prodiuseris |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 2 oskarai3 BAFTA apdovanojimai1 Emmy apdovanojimas6 Auksiniai gaubliai |

**Dastinas Hofmanas** (angl. *Dustin Hoffman*, g. 1937 m. rugpjūčio 8 d. Los Andžele, Kalifornijoje, Jungtinėse Amerikos Valstijose) – amerikiečių teatro ir kino aktorius, režisierius ir prodiuseris. Du kartus buvo apdovanotas Oskaru, dar 5 kartus buvo nominuotas.

Biografija
----------

Dastinas Hofmanas gimė 1937 m. rugpjūčio 8 d. Los Andžele, Kalifornijoje. Tėvas – Garis Hofmanas (1907–1990), motina – Lilian Gold (1909–1981) – pianistė. Abu tėvai – žydų migrantai iš Rusijos Imperijos. Seneliai taip pat migravo į Čikagą iš dabartinės Ukrainos.

Mokėsi Džono Berouzo gimnazijoje, ten pirmąkart atsidūrė scenoje. 1956–1958 m. mokėsi Pasadenos dramos mokykloje, Los Andželo konservatorijoje. 1966 metais gavo pirmąją rolę filme „Tigro išėjimas". 1980 metais gavo Oskarą už filmą „Kramer prieš Kramerį". 1989 m. gavo antrąjį Oskarą už filmą „Lietaus žmogus".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dustin Hoffman Finds Out His Family Was Murdered by Communists
2. ↑  *Jeff Lenburg.* Dustin Hoffman: Hollywood’s Antihero. iUniverse, 2001-05-01. – 225 psl. – ISBN 978-0-595-18270-1
**Latvijos Nacionalinis istorijos muziejus** – Latvijos kultūros paveldą saugantis muziejus, įkurtas 1895 m. Latvijoje, Rygoje, Rygos pilyje. 

Rygos pilis – istorinė muziejaus vieta.
Kolekcija pradėta rinkti 1868 m. kai Rygoje buvo įkurta Rygos latvių bendruomenė. Mokslo komitetas 1896 m. surengė dešimtąjį Rusijos archeologų kongresą. Priėmimo pasiruošimo metu surengta 10 ekspedicijų, surinkta daugiau nei 6 000 etnografinių eksponatų iš įvairių Latvijos vietų. 1918 m. kolekcija perleista Latvijos vyriausybei. Nuo 1920 m. kolekcija pradėta eksponuoti Rygos pilyje, o 1924 m. jais suteiktas muziejaus statusas. 1930 m. paminklosaugos taryba paskyrė saugoti archeologines radinius. Tais pačiais metais buvo surengtas antrasis Baltijos šalių archeologų kongresas. Bendradarbiaujant su kitų šalių muziejais buvo eksponuojami baltų priešistorės radiniai. XX a. 4-ojo dešimtmečio pabaigoje jame jau buvo per 150 tūkst. eksponatų. XX a. vokiečių ir rusų okupacijos metu daug eksponatų buvo išvežta ar sunaikinta. 

Jame yra daugiau nei 1 mln. eksponatų. Archeologiniai daiktai datuojami nuo 9000 m. p. m. e. iki XVIII a. Jų per 400 tūkst. Muziejuje eksponuojami 150 originalių senovės kostiumų kopijų atkurtų iš VIII a.–XIII a. archeologijos radinių. Etnografinių daiktų sukaupta apie 84 tūkst. numizmatikos – apie 160 tūkst. Monetos datuojamos muo 400 m. p. m. e. banknotai – nuo XVII a. Istorijos kolekciją sudaro 273 tūkst. eksponatų.

Nuo 2014 m. gegužės pagrindinė eksponavimo vieta laikinai buvo perkelta į Laisvės bulvarą (Brīvības bulvāris), trijų aukštų 1875 m. pastatytą pastatą netoli Laisvės paminklo. Muziejus į savo patalpas turi grįžti baigus Rygos pilies rekonstrukcijos ir restauravimo darbus.

Išnašos
-------

1. ↑  „History of the Museum ← National History Museum of Latvia". *lnvm.lv* (anglų). Nuoroda tikrinta 2018-11-13.

Nuorodos
--------

* Oficialus tinklalapis
| Kriaunų herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2021-07-30* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Kriaunų herbas** – pagrindinis Kriaunų kaimo ir seniūnijos (Rokiškio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

Aprašas
-------

Mėlyname lauke kaspino pozicijoje trys kriauniniai peiliai, geležtėmis atgręžti į skydo dešinę. Platėjančių geležčių, kriaunų viršutiniai ir apatiniai kraštai sidabriniai. Kriaunos auksinės, puoštos juodu linijiniu ornamentu. Herbas priklauso kalbančiųjų herbų grupei. Herbinės figūros (trys *kriauniniai* peiliai) yra aliuzija į Kriaunų pavadinimą.

Simbolika
---------

Kriauniniai peiliai – baltų genčių (įskaitant ir sėlių gentį, kurių buvusiose žemėse yra Kriaunos) ginklas ir įrankis. Tokie įrankiai buvo naudoti viduramžiais ir naujaisiais amžiais, senkapiuose aptinkami vyrų, moterų ir net vaikų kapuose. Trys peiliai – trys svarbiausi kovų etapai. Mėlynas skydas laikytinas prioritetiniu. Iš archeologinių tyrimų yra žinoma, kad mėlyna spalva buvo būdinga sėlių genties žmonių išeiginiams drabužiams. Be to, ši spalva simbolizuoja ežerų, vietos žmonėms svarbių dėl žvejybos, rekreacijos, gamtovaizdžio kraštą. Kriauninės peilių rankenos atspindi miestelio pavadinimą.

Istorija
--------

Herbas patvirtintas 2021 m. liepos 30 d. LR Prezidento dekretu Nr. 1K-696. Etalono autorius – Jokūbas Zovė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos heraldikos komisija. 2021-07-16, Facebook.com (tikrinta 2021-12-30).
2. ↑  Manvydas Vitkūnas. Kriaunos turės herbą! 2021-03-30, RokiskioSirena.lt (tikrinta 2021-12-30).
3. ↑  Manvydas Vitkūnas. Kriaunų herbas. 2021-03-28, Kriaunos.lt (tikrinta 2021-12-30).
4. ↑  Trumpai: Lietuvos heraldikos komisija patvirtino Kriaunų herbą. 2021-04-27, TemaInfo.lt (tikrinta 2021-12-30).
5. ↑  LR Prezidento dekretas Nr. 1K-696
Latvijos nacionalinis dailės muziejus
**Latvijos nacionalinis dailės muziejus** latv. *Latvijas Nacionālais mākslas muzejs*, **LNMM** – dailės muziejus Rygoje, įsikūręs specialiai jam pastatytuose neobarokiniuose rūmuose *K. Valdemāra ielā 10a* ir *Torņa ielā 1*.

Istorija
--------

1905 m. įkurtas Rygos dailės muziejus. 1941–1945 m. Rygos muziejus, 1945–1989 m. Latvijos muziejus, 1989–2005 m. Latvijos dailės muziejus, nuo 2005 m. Latvijos nacionalinis dailės muziejus.

Rūmų architektas ir pirmasis muziejaus direktorius V. Neumanas. Muziejaus pagrindą sudaro Rygos dailės kabineto prie Miesto bibliotekos ir Rygos miesto tapybos galerijos, įkurtos 1868 m. kolekcijos.

Fondai
------

Latvijos nacionalinis dailės muziejus turi daugiau kaip 52 000 eksponatų (2005 m.). Saugo ir eksponuoja Latvijos tapybos, grafikos, skulptūros kolekcijas nuo XVIII a. pabaigos, tarp jų – T. Zalkalnio, G. Škiltero, B. Berzinio, J. Grosvaldo kūrinių rinkinius, XVIII-XX a. ketvirto dešimtmečio rusų vaizduojamosios dailės, porceliano dirbinius, XVI-XX a. ikonas, buvusių SSRS tautų, Baltijos regiono germanų tautų dailės kūrinių kolekcijas.

Be pagrindinių rūmų *K. Valdemāra ielā 10a* muziejui priklauso:

* Parodų salė *Arsenals*, nuo 2000 m. *Torņa ielā 1*
* Romano Sutos ir Aleksandros Belcovos muziejus *Elizabetes ielā 57a-26*

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Latvijos nacionalinis dailės muziejus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. - 601 psl.

Nuorodos
--------

* Latvijos nacionalinis dailės muziejus Archyvuota kopija 2010-03-29 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Dytiscidae** |
| --- |
| Pelkinė duselė (Hydroporus palustris)Pelkinė duselė (*Hydroporus palustris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Šeima: | Dusios  *( Dytiscidae)* |

 |

**Dusios** (*Dytiscidae*) – vabalų (*Coleoptera*) šeima. Įvairaus dydžio (nuo 2 mm iki >40 mm) vabalai, gyvenantieji ežeruose, kūdrose, tvenkiniuose ir upėse. Kūnas jų ovalinis, kūno kraštai aštrūs. Pakrūtinėlė tarp užpakalinių dubenėlių sudaro nusmailėjusią pleištišką ataugą. Antenos 11-narės, plikos, prisegtos kaktos šonuose. Priekiniai ir viduriniai dubenėliai rutuliški, užpakaliniai labai platūs, pasiekia net kūno šoninius kraštus. Priekinės letenos patinų paplatėjusios ir apačioje turi prisičiulpimo organus. Užpakalinės kojos plaukiojamosios. Blauzdos ir letenos apaugusios ilgais plaukeliais. Patelių antsparnių skulptūra (briaunelės, vagutės) paprastai būna stambesnė, ryškesnė, negu patinų; pastarųjų antsparniai lygesni.

Dusios ir jų lervos yra grobuonys, minta uodų ir kitų vandenyje gyvenančių vabzdžių lervomis. Stambesnės rūšys užpuola mailių ir smulkesnes žuvytes, todėl dusios kartais žalingos žuvivaisios ūkiuose.

Pasaulyje iš viso priskaičiuojama apie 5000 dusių rūšių. Lietuvoje yra apie 100 rūšių iš šių genčių:

* Vėžiadusės (*Acilius*)
* Dusiavabliai (*Agabus*)
* *Bidessus*
* *Cybister*
* *Coelambus*
* Viksvadusės (*Colymbetes*)
* *Copelatus*
* Deronektai (*Deronectes*)
* Tikrosios dusios (*Dytiscus*)
* Nendriadusės (*Graphoderus*)
* Kūdradusės (*Graptodytes*)
* Samandusės (*Hydaticus*)
* Duselės (*Hydroporus*)
* *Hygrotus*
* *Hyphydrus*
* Dusytės (*Ilybius*)
* *Laccophilus*
* Platambusai (*Platambus*)
* Prūdadusės (*Porhydrus*)
* Potamonėktai (*Potamonectes*)
* Irkladusės (*Rhantus*)
* Naradusės (*Scarodytes*)

* Įvairios dusių rūšysĮvairios dusių rūšys
* 
* 
*
**Hidrometrija** – hidrologijos mokslo šaka, nagrinėjanti natūralių vandens objektų hidrologinio režimo tyrimo metodus ir šį režimą apibūdinančių rodiklių matavimo būdus. Pagal tiriamus objektus skiriama jūrų, sausumos vandens objektų ir vandens ciklo elementų hidrometrija.

Istorija
--------

Hidrometriniai stebėjimai ir matavimai pradėti susikūrus pirmosioms žemdirbių civilizacijoms (Senovės Egipte, Mesopotamijoje, Kinijoje). Pradžioje hidrologinio režimo stebėjimai buvo vykdomi tik susidarius ekstremalioms situacijoms: pakilus arba nusekus vandens lygiui. Vėliau daugumą hidrometrinių elementų imta stebėti arba matuoti nuolat. Tam buvo įkurtas vandens matavimo stočių (VMS) tinklas. Pasauliniu mastu stacionariose VMS vykdomus matavimus metodiškai prižiūri Pasaulinė meteorologijos organizacija (WMO).

Dabartinėje Lietuvos teritorijoje stacionarūs hidrometriniai matavimai pradėti vykdyti 1810 m. Ilgiausia nenutrūkstamų matavimo duomenų seka (nuo 1811 m.) sukaupta vykdant stebėjimus ir matavimus Smalininkų VMS. Prie hidrometrijos plėtros Lietuvoje daugiausiai prisidėjo Steponas Kolupaila. Jis 1923 m. Kaune įkūrė Hidrometrinę partiją (vėliau pervadinta Hidrometriniu biuru) – organizaciją, kurios tikslas buvo vykdyti nuoseklius hidrometrinius matavimus šalyje. S. Kolupaila taip pat parašė pirmąjį lietuvišką hidrometrijos vadovėlį, organizavo Hidrologinių metraščių leidimą, paskelbė vieną išsamiausių ir žinomiausių pasaulyje bibliografinių apžvalgų hidrometrijos tema.

Šiuo metu Lietuvoje veikiančias stacionarias VMS metodiškai prižiūri Lietuvos hidrometeorologijos tarnyba.

Hidrometrinių matavimų klasifikacija
------------------------------------

Pagal šiuolaikinę mokslo klasifikacijos sistemą hidrometrija užima tarpinę padėtį tarp fizinių ir technologijos mokslų. Todėl hidrometriniai matavimai gali bųti skirstomi naudojant įvairius kriterijus (pagal matavimų objektą, pagal matuojamą charakteristiką, pagal matavimų būdą ir pan.). Šiuo metu populiariausia klasifikacija pagal matuojamus rodiklius:

* vandens lygio matavimai,
* vandens terminių charakteristikų matavimai,
* ledo matavimai ir stebėjimai,
* vandens gylio matavimai,
* vandens srovės greičio matavimai,
* vandens debito matavimai,
* vandens nešmenų ir dugno nuogulų matavimai,
* vandens kokybės matavimai.

Pasaulyje labiausiai išplėtoti hidrometriniai matavimai prie upių, kur svarbiausiais matuojamais rodikliais laikomi vandens lygis ir debitas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valiuškevičius G. 2012. Hidrometrija. Vilnius: VU leidykla.
2. ↑  Kęstutis Kilkus. *Hidrometrija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 544 psl.
**Pasaulio gamtos fondas** (angl. *World Wide Fund for Nature*, anksčiau - *World Wildlife Fund*; sutrumpintai: **WWF**) – tarptautinė nevyriausybinė organizacija, veikianti aplinkos apsaugos srityje. Įkurta 1961 m. turi padalinius daugiau nei 100 šalių, beveik 5 mln. rėmėjų.

Istorija
--------

Pasaulio gamtos fondas buvo įsteigtas 1961 m. po to, kai biologas Julian Huxley išspausdino seriją straipsnių apie grėsmes gamtai Rytų Afrikoje Didžiosios Britanijos laikraštyje The Observer. Paskatintas jų, verslininkas Victor Stolan pasiūlė įkurti fondą, lėšų laukinės gamtos apsaugai rinkimui. Idėją įgyvendino grupė mokslininkų ir viešųjų ryšių ekspertų. Organizacija iš pradžių vadinosi Pasaulio laukinės gamtos fondu (angl. *World Wildlife Fund*), tačiau besiplečiant veiklai, 1986 m. pavadinimas buvo pakeistas į dabartinį.

Tikslai
-------

WWF savo pagrindiniu tikslu įvardina siekį sustabdyti aplinkos nykimą ir kurti ateitį, kurioje žmonės gyventų harmonijoje su gamta. Nors organizacija iš pradžių daugiausiai dėmesio teikė nykstančių rūšių ir buveinių išsaugojimui, vėliau veiklos sritys plėtėsi ir šiuo metu apima tris sferas: biologinės įvairovės apsaugą, darnų atsinaujinančių gamtos išteklių naudojimą, taršos ir vartojimo mažinimą.

Veikla
------

Ankstyvoji WWF veikla buvo nukreipta į lėšų rinkimą gamtosaugos projektams, visuomenės sąmoningumo apie didžiausias aplinkos problemas didinimą. Palaipsniui veiklos mastai augo, projektai tapo sudėtingesni, įtraukiantys saugomų teritorijų steigimą, aplinkosauginį švietimą, specialistų ruošimą, lobizmą. Nuo pat įkūrimo, WWF pasižymi aktyviu mokslinių duomenų rinkimu ir naudojimu, bendradarbiavimu su kitomis organizacijomis, valstybinėmis institucijomis, verslo sektoriumi.

Valdymas ir finansavimas
------------------------

Pagrindinis WWF valdymo organas yra taryba. Organizacija taip pat turi savo prezidentą, o tarptautinį tinklą koordinuoja sekretoriatas, įsikūręs Šveicarijoje. Veiklą vykdo tiek centrinio skyriaus tiesiogiai valdomi, tiek nuo jo nepriklausomi įvairiose šalyse esantys padaliniai. Programos finansuojamos daugiausiai iš privačių aukų, likusią dalį sudaro valstybinė ir verslo parama.

Vertinimas
----------

WWF vertinama už indelį į nykstančių rūšių apsaugą, mokslinę veiklą (pavyzdžiui, Gyvosios planetos indekso sukūrimą).

Organizacija yra kritikuojama už bendradarbiavimą su verslo kompanijomis (pavyzdžiui, Monsanto, Cargill, IKEA), jų siūlomų abejotino aplinkosauginio poveikio projektų palaikymą, prisidėjimą prie *greenwashing* („žaliojo smegenų plovimo") akcijų. Į tai WWF yra atsakiusi, jog bendradarbiavimas su verslu suteikia daugiau galimybių kompanijų veiklą pakreipti norima linkme, nei likimas nuošalyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Helmut K. Anheier, Stefan Toepler. *International Encyclopedia of Civil Society*. Springer, 2009, p. 1666-7
2. ↑  Organization, WWF
3. ↑  WWF and Monsanto - is GM soy now okay?, Ecologist, 2009-06-19
4. ↑  Ikea – you can't build a green reputation with a flatpack DIY manual, The Guardian, 2009-04-02

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis
Koordinatės: 54°26′08″ š. pl. 24°30′04″ r. ilg.﻿ / ﻿54.43556°š. pl. 24.50111°r. ilg.﻿ / 54.43556; 24.50111

|  Dusmenų šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Elektrėnų |
| **Savivaldybė** | Trakų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Dusmenys |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1818 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia.*
**Dusmenų šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dusmenų kaime, prie kelio  **220**  Trakai–Rūdiškės–Pivašiūnai–Alytus . Liaudiško stiliaus, turi klasicizmo bruožų.

Istorija
--------

1522 m. minima parapinė bažnyčia. Manoma, kad ji sunyko per reformaciją, kadangi XVII a. jau neminima.

1667 m. Mykolas Kazimieras Pacas Dusmenų dvarą nupirko ir dovanojo Pažaislio vienuolyno vienuoliams kamalduliams. Dusmenų dvaras vienuoliams kamalduliams priklausė 1667–1831 m. Jie pastatė koplyčią (minima 1744 m.), joje 1797 m. laikydavo pamaldas. Vienuoliai 1818 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. 1825 m. įkurta parapija.

1863 m. liepos 21 d. areštuotas klebonas Steponas Gailevičius. Jis po mėnesio kalėjime mirė. Dusmenų bažnyčioje vargonininkavo Miko ir Kipro Petrauskų tėvas. Iki 1915 m. rengtasi statyti mūrinę bažnyčią, buvo vežami akmenys, bet sutrukdė Pirmasis pasaulinis karas. Klebono Juozapo Čapliko rūpesčiu bažnyčia 1920 m. apdengta skarda, klebono St. Smolinsko ir parapijiečių – suremontuota bažnyčia ir altoriai. Per Antrąjį pasaulinį karą ir po jo Dusmenyse klebonavo Jonas Žvinys. Jis rėmė rezistencijos dalyvius, už tai buvo nuteistas 25 m. kalėti. Iškalėjęs Intoje 10 m. grįžo į Dusmenis ir iki 1983 m. buvo Dusmenų parapijos klebonas.

1965–1967 m. bažnyčia atnaujinta.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudiško stiliaus, turi klasicizmo bruožų, su 4 kolonų portiku, trapecijos formos frontonu ir bokšteliu. Prieš bažnyčią stovi medinė varpinė, prie jos – medinis kryžius.

Galerija
--------

* Bažnyčia iš šonoBažnyčia iš šono
* Šventoriaus vartaiŠventoriaus vartai
* VarpinėVarpinė

Nuorodos
--------

* Dusmenų šv. apaštalų Simono ir Judo Tado bažnyčia
| **Lycaon pictus** |
| --- |
| Hieninis šuo (Lycaon pictus)Hieninis šuo (*Lycaon pictus*) |
| Apsaugos būklė |
| Nykstantys (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Šuniniai  *( Canidae)* |
| Triba: | Tikrieji šunys  *( Canini)* |
| Gentis: | Hieniniai šunys  *( Lyacon)* |
| Rūšis: | Hieninis šuo  *( Lycaon pictus)* |

 |
| Binomas |
| ***Lycaon pictus***Temminck, 1820 |
| PaplitimasPaplitimas |

**Hieninis šuo** (*Lycaon pictus*) – šuninių (*Canidae*) šeimos žinduolis.

Tai ne šuo, nes kilęs ne iš vilko. Jis priklauso atskirai *Lycaon* genčiai. Būdinga sudėtinga bendravimo sistema. Šiuo metu nykstantis bendruomeninis plėšrūnas. Gyvena Afrikos savanose.

Išvaizda
--------

Plonų, raumeningų ir palyginus ilgų kojų dėka, gali nukeliauti gana tolimus atstumus. Ausys didelės, snukis platus, trumpas. Margas, trumpas kailis neleidžia bėgančiam hieniniam šuniui perkaisti. Vienintelis iš visų šuninių turi priekines kojas su keturiais, o ne penkiais pirštais.

* Afrikos hieninis šuoAfrikos hieninis šuo
*

Šaltiniai
---------

1. ↑   „IUCN Red List - Lycaon pictus". IUCN Red list.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Hieninis šuo** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Paieška į gylį
**Paieška į gylį** (angl. *depth-first search* ar *DFS*) – paieškos grafe arba grafo apėjimo būdas, kai pasirinkus pradinę viršūnę einama grafo briaunomis kiek įmanoma giliau, renkantis vis naują viršūnę; kai paskutinė aplankyta viršūnė naujos (dar neaplankytos) kaimynės nebeturi, tada grįžtama iki artimiausios neaplankytos briaunos ir vėl ieškoma kuo giliau tol, kol bus rastas ieškomas tikslas arba kol bus aplankytos visos grafo viršūnės ir briaunos. Šis būdas priešpastatomas paieškai į plotį, kur esant viršūnėje *X* pirmiausia aplankomos visos viršūnei *X* gretimos (sujungtos su *X* briauna) viršūnės, po to viršūnės, gretimos pastarosioms, ir t. t. Algoritmas žinomas jau nuo 19 amžiaus, kuomet jis buvo naudojamas rasti keliui iš labirinto.

Algoritmas
----------

```
 Kiekvienai neaplankytai viršūnei I,
 esančiai grafe G:
    Lankyk(I)
```

```
 Lankyk(I):
   Pažymime kad viršūnė I aplankyta
   Kiekvienai neaplankytai viršūnei J,
   į kurią yra briauna iš
   einamosios viršūnės I:
     Lankyk(J)
```

Algoritmo pritaikymas:

* norint nustatyti ar grafas jungus, jis bus jungus tuomet jei Lankyk(viršūnė) išoriniame cikle bus iškviestas tik vieną kartą, galima Lankyk iškviesti su bet kuria viršūne ir vėliau patikrinti, ar aplankytos visos viršūnės.
* norint nustayti trumpiausią kelią nesvoriniame grafe nuo duotosios viršūnės t iki visų grafo viršūnių. Tuomet Lankyk(I) procedūrą reikėtų šiek tiek praplėsti:  

```
  Lankyk(I):
    Pažymime, kad viršūnė I aplankyta
    Kiekvienai neaplankytai viršūnei J, į kurią
    yra briauna iš einamosios viršūnės, I:
      Pažymime nuotolis(J) = nuotolis(I) + 1
      Lankyk(J)

```

Šią procedūrą reikėtų iškviesti, jai kaip argumentą pateikiant duotąją viršūnę, ir prieš tai pažymėjus: nuotolis(t) = 0, ty. nuotolis nuo pradinės viršūnės iki jos pačios lygus nuliui.

* Stipriai susietų komponentų paieškoje (*Strongly connected components*)

Algoritmo sudėtingumas: kadangi kiekviena viršūnė aplankoma tik kartą, grafui saugoti naudojant „Adjacency list" (gretimų viršūnių sarašą) galima pasiekti {\displaystyle O(|V|+|E|)}, kur |V| – viršūnių skaičius, |E| briaunų skaičius (tarkime {\displaystyle t\_{j}} yra j-ai viršūnei gretimų viršūnių skaičius, tuomet kiekvieną kartą iškvietus Lankyk(i), kuri bus iškviesta ne daugiau kaip |V| kartų, bus atliekama {\displaystyle t\_{i}} operacijų, todėl bendras neaplankytų gretimų viršūnių tikrinimo laikas {\displaystyle \sum \_{j=1}^{n}{O(t\_{j})}=O(|E|)}. Tuomet bendras vykdymo laikas {\displaystyle O(|V|+|E|)}), t. y. gauname tiesinį vykdymo laiką.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Even, Shimon (2011), *[books.google.com Graph Algorithms]* (2nd ed.), Cambridge University Press, p. 46–48, ISBN 978-0-521-73653-4 .


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paieška į gylį** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Raimondas Petrauskas** (g. 1960 m. lapkričio 16 d. Biržų rajonas) – teisininkas, prokuroras, laikinasis LR generalinis prokuroras (2010 m.).

Biografija
----------

1978 m. baigė Biržų 1-ąją vidurinę mokyklą ir įstojo į Kauno politechnikos institutą. 1985-1991 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete įgijo teisininko kvalifikaciją.

1986–1988 m. Biržų rajono Liepų kolūkio juriskonsultas, 1988–1990 m. vyriausiasis juriskonsultas, 1990–1991 m. Pakruojo rajono prokuratūros tardytojas, 1991–1992 m. Nusikaltimų tyrimo departamento prie L R generalinės prokuratūros Pakruojo rajono tardytojas, 1992–1995 m. Pakruojo rajono prokuratūros vyriausiasis prokuroras, 1995–2000 m. Šiaulių apygardos prokuratūros vyriausiojo prokuroro pavaduotojas, 2000–2011 m. LR generalinės prokuratūros (LR GP) Valstybinio kaltinimo skyriaus vyriausiasis prokuroras (skyriaus vadovas). 2010 m. vasario 12 d. LR Prezidentė Dalia Grybauskaitė dekretu pateiktas Seimui, kad šis pavestų nuo 2010 m. vasario 23 d. laikinai eiti LR generalinio prokuroro pareigas, iki bus paskirtas Lietuvos Respublikos generalinis prokuroras (t. y. laikinai vadovauti LR GP). Nuo 2011 balandžio mėn. LR Generalinės prokuratūros Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos departamento vyriausiojo prokuroro pavaduotojas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Raimondas Petrauskas Archyvuota kopija 2010-02-27 iš Wayback Machine projekto. (LR GP inf.)
2. ↑  Raimondas Petrauskas („Infolex" inf.)
3. ↑  Laikinai vadovauti Generalinei prokuratūrai siūloma prokurorui R. Petrauskui Archyvuota kopija 2010-04-20 iš Wayback Machine projekto. (BNS ir lrytas.lt inf. 2010-02-09 14:10)

Lietuvos Respublikos generaliniai prokurorai

Artūras Paulauskas (1987–1995)  |
Vladimiras Nikitinas (1995–1997)  |
Kazys Pėdnyčia (1997–2000)  |
Antanas Klimavičius (2000–2005)  |
Algimantas Valantinas (2005–2010)  |
Raimondas Petrauskas (2010)  |
Darius Valys (2010–2015)  |
Darius Raulušaitis (2015)  |
Evaldas Pašilis (2015–2021)  |
Nida Grunskienė (2021–2026)