recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį biografinį straipsnį reikėtų sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, prašome sutvarkyti šį straipsnį. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą.Priežastys, dėl kurių straipsnis laikomas nesutvarkytu, aiškinamos straipsnyje Nesutvarkyti straipsniai.  |

**Andrius Pečkys** (g. 1963 m. rugpjūčio 6 d. Kaune) – verslininkas, buvęs Vadovybės apsaugos departamento (VAD), Specialiųjų tyrimų tarnybos (STT) vadovas, „Skolų banko" įkūrėjas.

Biografija
----------

1981 m. baigė Kauno 34-ąją vidurinę mokyklą. Po to dirbo Kauno Radijo gamykloje. 1984-1986 m. tarnavo sovietinėje armijoje. Po armijos grįžo dirbti į gamyklą, taip pat įstojo į Vilniaus universitetą, kur neakivaizdiniu būdu studijavo istoriją.

1988 m. susipažino su Sąjūdžio veikloje dalyvavusiais asmenimis, pats įsitraukė į Sąjūdžio veiklą. 1990 m. rinkimuose į Lietuvos Aukščiausiąją Tarybą išrinkus deputatus, kurie palaikė atsiskyrimą nuo SSRS, išvažiavo į Vilnių prisidėti prie Nepriklausomybės atkūrimo. Nuo 1990 m. dirbo Aukščiausiosios Tarybos Apsaugos skyriuje, buvo vienas iš pirmųjų 11 skyriaus darbuotojų, pradėjusių dirbti dar galiojant sovietiniams įstatymams.

1993 m. Aukščiausiosios tarybos Apsaugos skyrių reorganizavus į Vadovybės apsaugos departamentą prie Vidaus reikalų ministerijos, paskirtas šios institucijos direktoriumi. Dalyvavo nuo nulio kuriant VAD struktūrą. Dalyvavo apmokymuose JAV, stažuotėse Jungtinėje Karalystėje. 1997 m. suteiktas pulkininko laipsnis.

VAD direktoriumi buvo iki 1999 m. tuomet paskirtas STT direktoriumi. Išdirbęs 6 mėnesius, dėl nepriimtinos politinės situacijos savo noru pasitraukė iš pareigų.

2001-2004 m. dirbo „Achemos grupės" saugos tarnybos „Budrus sakalas" generaliniu direktoriumi. Nuo 2004 m. bendradarbiavo su tarptautine bendrove „Neo group" Klaipėdos rajone statant plastiko granulių gamyklą „Klai-PET". Investicijos į gamyklą siekė 500 mln. litų, ji veikti pradėjo 2006 m. Tais pačiais 2006 m. tapo gamyklos direktoriumi. „Klai-PET" vadovavo iki 2008 m.

2008 m. pradėjo dirbti „Vision" grupės bendrovėje, užsiimančioje tinklinio marketingo organizavimu. 6 mėnesius dirbo Vietname, Hošimino mieste, kur buvo atidaroma „Vision" kompanijos atstovybė.

Nuo 2011 m. iki 2019 m. turėjo savo įmonę UAB „Domeu", kuri užsiiėmė saugos technologijų diegimu. Ši bendrovė yra sparčiausiai augančios Švedijos saugos kompanijos „Rapid Security" atstovė Lietuvoje ir Rusijoje. Įmonė kitoms saugos tarnyboms bei pavieniams klientams siūlo užsienio bendrovių sprendimus, kamerų ir jų vaizdą analizuojančių algoritmų pagalba automatizuojančius teritorijų priežiūrą.

A. Pečkys yra išsiskyręs, turi dukrą Rūtą.

Laisvalaikiu domisi muzika, menu, sportu, kelionėmis. Mokydamasis vidurinėje mokykloje, baigė klasikinės gitaros mokyklą.

Apdovanojimai
-------------

* 1992 m. Sausio 13-osios atminimo medalis;
* 2005 m. lapkričio 30 d. Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-01-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2015-01-22 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
| Čatkalo kalnagūbris |
| --- |
| Pietvakarinė masyvo dalis. |
| **Žemynas** | Azija |
| **Šalys** | Uzbekija, Kirgizija |
| **Aukščiausias taškas** | 4 503 m |
| **Uolienos** | Klintis, skalūnai, granitas |

**Čatkalo kalnagūbris** − kalnagūbris vakarų Tian Šanyje, Kirgizijos ir Uzbekijos teritorijose, į šiaurės vakarus nuo Ferganos slėnio. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi apie 200 km. Aukščiausia vieta − 4 503 m. Kitos svarbesnės viršūnės yra Čimganas (3 309 m) ir Kyzylnura (3 267 m). 

Kalnagūbris sudarytas iš skalūnų, porfyro, tufo, klinties. Šiauriniai šlaitai statūs, juose dažnos selės, pietiniai − lėkšti, suskaidyti Syrdarjos intakų. Šlaitai apaugę turkestaninių kadagių ir graikinių riešutmedžių miškais bei kalnų pievomis. 

Čatkalo kalnagūbrio gamta saugoma dviejuose biosferos rezervatuose − Čatkalo (plotas 353 km², įkurtas 1947 m.) ir Sary Čeleko (239 km², įkurtas 1959 m. jame yra vaizdingas Sary Čeleko ežeras).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Čatkalo kalnagūbris*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
Mattel, Inc.|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Žaislai ir žaidimai |
| Įkurta | 1945 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Harold MatsonElliot Handler |
| Centrinė būstinė | El Segundas, Kalifornija, JAV |
| Svarbiausi darbuotojai | Bryan G. Stockton (pirmininkas ir CEO) |
| Pajamos | Didėjimas 6,2 mlrd. USD (2011 m.) |
| Darbuotojų | 28 000 (2011 m.) |
| Padaliniai | Fisher-PriceHIT Entertainment |
| Tinklalapis | Mattel.com |

**„Mattel, Inc."** – stambiausias žaislų gamintojas pasaulyje pagal pelnomas pajamas. Bendrovei priklauso tokios produktų linijos, kaip Fisher Price, lėlės Barbės, Hot Wheels ir Matchbox, Masters of the Universe, American Girl ir daugelis kitų. Bendrovė taip pat gamina įvairius stalo žaidimus. XX a. 9-ajame dešimtmetyje bendrovė taip pat gamino kompiuterinių žaidimų konsoles.

Bendrovės pavadinimas sudarytas iš įkūrėjų Harold „**Matt**" Matson ir **El**liot Handler, ją įkūrusių 1945 m. vardų raidžių. Handlerio žmona Ruta Handler tapusi bendrovės prezidente, 1959 m. įsteigė lėlių Barbių produktų liniją. Po lėlės Barbės pasirodymo, „Mattel" iš pagrindų pakeitė nusistovėjusią žaislų pramonę pristatydama kalbančius žaislus. Septintajame dešimtmetyje pristačiusi kalbančią lėlę Chatty Cathy, „Mattel" greitai tapo pirmaujančiu žaislų gamintoju JAV.

Iki 1994 m. bendrovė Kanadoje, Europoje ir Australijoje prekiavo „Nintendo" produktais. 2002 m. „Mattel" uždarė paskutinę gamyklą JAV ir gamybą perkėlė į Kiniją, kur netrukus įsivėlė į skandalą, susijusį su tarša.

Išnašos
-------

1. ↑
| **Andrius Porutis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1969 m. spalio 27 d. |
| Mirė | 2017 m. balandžio 25 d. (47 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Vaida Porutienė |
|  |
| Veikla | dėstytojas, Lietuvos istorikas, pedagogas |
|  |
| Alma mater | 
* 1993 m. Lietuvos edukologijos universitetas

 |

**Andrius Porutis** (1969 m. spalio 27 d. – 2017 m. balandžio 25 d.) – buvęs Lietuvos edukologijos universiteto dėstytojas, Lietuvos istorikas, pedagogas, 2013 m. Lietuvos Metų mokytojo apdovanojimų laureatas.

Biografija
----------

1987 m. baigė Vilniaus 39-ąją vidurinę mokyklą (šiuo metu – Vilniaus Naujininkų progimnazija). 1993 m. su pagyrimu baigė istorijos studijas Vilniaus pedagoginiame universitete. 1994 m. Vilniaus pedagoginiame universitete įgijo humanitarinių mokslų magistro laipsnį.

1994–1997 m. – VPU Istorijos tyrimų ir metodikos katedros asistentas. 1997–2003 m. – VPU Istorijos didaktikos katedros vyr. asistentas ir edukologijos doktorantas. 2003–2017 m. – VPU / LEU Istorijos fakulteto Istorijos didaktikos katedros (nuo 2017 m. vasario 1 d. – LEU Humanitarinio ugdymo fakulteto Pasaulio istorijos katedros) lektorius.

Leidiniai
---------

* 1997 m. „Lietuvos istorija poezijoje"
* 1998 m. „Politologijos pratybų sąsiuvinis" (bendraįkūrėjas (-a) G. Bužinskas)
* 2006 m. „Lietuvos istorija. Pratybų sąsiuvinis 11-12 klasei" (bendraįkūrėjas (-a) L. Dargevičius, V. Porutienė)
* 2007 m. „Lietuvos istorija. Pratybų sąsiuvinis 5 klasei" (bendraįkūrėjas (-a) V. Porutienė)

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Andrius Porutis***
| Pševorsko kultūra |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← | **II a. pr. m. e. – V a.** | → |

 |  |
|  |
|  |
| **Dab. valstybės** | Lenkija |
|  |
| **Amžius** | geležies amžius |
| **Lingvistinė grupė** | slavai (?), vandalai (?) |
|  |
|  |
|  |
|  **Vikiteka** | Pševorsko kultūraVikiteka |

**Pševorsko kultūra** – geležies amžiaus II a. pr. m. e. pabaigos – V m. e. a. pradžios archeologinė kultūra dabartinės Lenkijos teritorijoje bei gretimose dabartinės Ukrainos teritorijose. Buvo po Rytų Pamario kultūros. Pavadinta netoli Pševorsko miesto esančio kapinyno vardu.

Pševorsko kultūros gyvenvietės nebuvo įtvirtintos; žmonės gyveno antžeminiuose stulpinės konstrukcijos pastatuose, retesniais atvejais – pusiau žeminėse. Verstasi žemdirbyste (rasta pjautuvų, geležinių noragų) ir gyvulininkyste, puodininkyste, kalvyste, buvo daromi juvelyriniai dirbiniai. Plokštiniuose kapinynuose (degintiniuose kapuose) aptikta keramikos, geležinių ginklų, papuošalų. 

Dėl kultūros gyventojų lingvistinės priklausomybės nėra sutariama. Kai kurių autorių teigimų, Pševorsko kultūra priskiriama slavams. Kiti ją tapatina su germanų kalba kalbėjusiais vandalais. Antikos autoriai minėjo šioje teritorijoje gyvenusius lugijus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pševorsko kultūra*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IX t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1982. T.IX: Pintuvės-Samneris, 251 psl.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSlavų geležies amžiaus archeologinės kultūros |
| --- |
|  |
| Iki V a. | 
Pamario (?) · Pševorsko (?) (lugijai) · Zarubincų (?) · Černiachovo (?) · Kijevo |  |
|  |
| Nuo V a. | 
Sukovo-Dzedzicių · Pskovo ilgųjų pilkapių · Prahos-Korčiako (venedai · dulebai) · Koločino (?) · Penkovo (antai) · Iloteščio-Kindeščio · Volyncevo (severianai) · Romnų (severianai) · Borščevo (viatičiai) · Naugardo sopkų · Smolensko-Polocko ilgųjų pilkapių (krivičiai) · Riuseno · Luka-Raikoveco · Feldbergo · Karantanijos · Belobrodo |
|  |
| *Klaustukai žymi mišrias kultūras, arba dėl kurių slaviškumo abejojama* |

 |
Čatyrdago masyvas nuo Aluštos
**Čatyrdagas** (krym. *Çatır Dağ*, ukr. *Чатир-Даг*, rus. *Чатыр-Даг*) – kalnų masyvas Kryme, Krymo kalnų pagrindiniame kalnagūbryje (Jailoje), 10 km į šiaurės vakarus nuo Aluštos. Aukščiausias kalnas – Eklizi Bourunas (1527 m). Masyvo ilgis 10 km, plotis iki 4 km.

Paviršius plynaukštės pavidalo. Yra karstinių urvų ir įdubų. Sudaryti iš smiltainio, aleurito, argilito. Rytiniai ir pietiniai šlaitai yra statūs, vakariniai ir šiauriniai – lėkšti. Šlaitų apačioje auga bukų, aukščiau – kadagių miškai, Rytinėje papėdėje yra Angaros perėja, per ją eina Simferopolio–Jaltos plentas.

* Vaizdas nuo ČatyrdagoVaizdas nuo Čatyrdago
* Kalnų miškaiKalnų miškai
* Urvų tapybaUrvų tapyba
* Aukštikalnių augmenijaAukštikalnių augmenija

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Čatyrdagas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Sabina Prušinskienė. *Čatyrdahas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

didžioji septima| Inversija | mažoji sekunda |
| Pavadinimas |
| Santrumpa | d7 |
| Dydis |
| Pustonių skaičius | 11 |
| Intervalo klasė | 1 |
| Racionalusis intervalas | 15:8 |
| Centai |
| Lygioji temperacija | 1100 |
| Ketvirtis tono | 1150 |
| Racionalioji intonacija | 1088 |

**Didžioji septima** – didesnysis iš dviejų muzikinių intervalų, apimančių septynis diatoninės gamos laipsnius. Kitas toks intervalas yra mažoji septima. Didžioji septima yra atvirkštinis intervalas mažajai sekundai ir yra žymimas **d7**. Šis intervalas dažniausiai sutinkamas septakorduose, kurie gaunami prie mažorinio trigarsio pridedant septintąjį laipsnį. Tokie akordai kartais yra vadinami didžiaisiais septakordais.

Racionaliojoje intonacijoje didžiąją septimą atitinka dažnių santykis 15:8, tuo tarpu lygiojoje temperacijoje didžioji septima atitinka 11 pustonių ir yra didesnė 0,68 % už racionaliąją.

Didžioji septima, kaip ir jai priešinga mažoji sekunda yra disonansas.

  

v • a • r **Diatoniniai muzikiniai intervalai** 

unisonas | mažoji sekunda | didžioji sekunda | mažoji tercija | didžioji tercija | kvarta | tritonis | kvinta | mažoji seksta | didžioji seksta | mažoji septima | didžioji septima | oktava
|  |
| --- |
| Pėčo zoologijos sodas |
| Zoologijos sodo vartai 
Zoologijos sodo vartai |
| Tipas | Zoologijos sodas, akvariumas, terariumas |
| Geografinė padėtis | 46°05′38″š. pl. 18°13′37″r. ilg.﻿ / ﻿46.0938°š. pl. 18.2269°r. ilg.﻿ / 46.0938; 18.2269Koordinatės: 46°05′38″š. pl. 18°13′37″r. ilg.﻿ / ﻿46.0938°š. pl. 18.2269°r. ilg.﻿ / 46.0938; 18.2269 |
| Plotas | 3,5 ha |
| Įkurtas | 1960 m. |
| Lankytojai | 100000 |
| Svetainė | www.pecszoo.hu |
| Adresas | Pėčas, Vengrija Vengrija |

**Pėčo zoologijos sodas ir akvariumas–terariumas** (veng. *Pécsi Állatkert és Akvárium-Terrárium*) – vienas mažesnių Vengrijos zoologijos sodų, esantis Pėčo mieste, šalies pietuose. Zoologijos sode kasmet apsilanko apie 100 000 lankytojų.

Jis įkurtas 1960 m. ant šalia miesto iškilusio Mečeko kalno, buvo žinomas kaip Mečeko kultūros ir poilsio parkas. 1961 m. prie jo buvo pastatytas atrakcionų parkas (dabar nebeveikiantis). Akvariumas-terariumas yra atskirtas nuo zoologijos sodo, jis įsikūręs pačiame mieste. Šis padalinys buvo įrengtas 1985 m. viduramžių rūsiuose, minint zoologijos sodo 25-metį. 

Akvariumas–terariumas 2015 m.

  

2012 m. sode buvo 57 rūšių 250 gyvūnų, įskaitant liūtus, beždžiones, kengūras, kupranugarius, hipopotamus, zebrus, *Falabella* miniatiūrinius arklius.

Akvariumas–terariumas Pėčo mieste buvo 10 m gylyje, po Mihály Munkácsy namu. 800 m² ploto rūsyje patalpinti 27 terariumai ir 5 didesni bei 31 mažesnis akvariumas su maždaug 800 gyvūnų ir 138 rūšių. Patalpose sukurta ištisus metus tropinė atmosfera (27-28°C temperatūra ir aukšta drėgmė). 2018 m. kovo mėn. ekspozicija iškelta į zoologijos sodo patalpas.

Rekonstrukcija
--------------

2014–2016 m. sodas rekonstruotas, išplėstos jo patalpos, pagerintos gyvūnų laikymo sąlygos. Čia iš miesto perkeltas akvariumas–terariumas. 2014 m. pabaigoje terariume apsigyveno Naujosios Gvinėjos varanas „Varanus salvadorii", iš Atėnų atvyko puma, o nuo 2016 m. įrengtas naujas 100 000 litrų akvariumas. Numatyta gauti naujų gyvūnų: ruonių, tigrų, rudųjų lokių, leopardą, zebrinį ryklį, pilkųjų ryklių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  pecs.utisugo.hu, *in Hungarian*
2. ↑  Idén megújul az állatkert - bama.hu, *in Hungarian* Archyvuota kopija 2020-09-24 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Idén megújul az állatkert - bama.hu, *in Hungarian* Archyvuota kopija 2020-09-24 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  A leglátogatottabbak közé kerülhet a megújuló pécsi zoo - bama.hu, *in Hungarian* Archyvuota kopija 2016-06-10 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pėčo zoologijos sodas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
múm
**múm** (/mu: m/, tariama kaip „mūm") yra eksperimentinės muzikos grupė iš Islandijos. Šios grupės muzikoje vyrauja švelnūs vokalai, elektroniniai efektai ir daug tradicinių instrumentų.

Grupė susiformavo 1997 m. Pradžioje grupės nariai buvo šie: Gunnar Örn Tynes, Örvar Þóreyjarson Smárason ir dvynės seserys Gyða and Kristín Anna Valtýsdóttir. 2002 m. Gyða paliko grupę, norėdama tęsti savo studijas Reikjavike.

Pasak grupės nario Kristín Valtýsdóttir, grupės pavadinimas nieko nereiškia ir neturėtų reikšti. Grupės nariai, pasirinkdami pavadinimą *múm*, nežinojo apie anglų kalbos žodį „mum", kuris reiškia „mama".

Diskografija
------------

### Albumai

* *Yesterday Was Dramatic – Today Is OK* (TMT, 2000)
* *Blái Hnötturinn* (Not On Label, 2001)
* *Please Smile My Noise Bleed* (Morr Music, 2001)
* *Remixed* (TMT, 2002)
* *Finally We Are No One* (Fat Cat Records, 2002)
* *Loksins Erum Við Engin* (Smekkleysa Records, 2002)
* *Summer Make Good* (Fat Cat Records, 2004)

### Singlai

* „The Ballad of the Broken Birdie Records" (TMT, 2000)
* „Green Grass of Tunnel" (Fat Cat Records, 2002)
* „Nightly Cares" (Fat Cat Records, 2004)
* „Dusk Log" (Fat Cat Records, 2004)

Nuorodos
--------

* Oficialus múm tinklalapis Archyvuota kopija 2007-02-05 iš Wayback Machine projekto.
* múm: web – fanklubas Archyvuota kopija 2005-02-16 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Didžioji taukinė** (*lot. Omentum majus*) – keturgubas pilvaplėvės lapas, susidarantis iš skrandžio dorsalinio pasaito. Didžiosios taukinės dalis, esanti tarp skrandžio didžiosios kreivės ir skersinės gaubtinės žarnos, dar vadinama *skrandiniu gaubtinės žarnos raiščiu* (*lot. ligamentum gastrocolicum*). Didžiojoje taukinėje gali susikaupti nemažai riebalinio audinio.

Sukantis vaisiaus skrandžiui jo dorsalinis pasaitas labai pailgėja, suformuodamas į kairę pusę nukrypstančią kišenę, atvirą iš dešinės pusės. Ši kišenė vis didėja, nukrypsta į priekį, atsiduria skersinės gaubtinės žarnos priekyje ir suauga su ja bei jos pasaitu. Taip susidaro taukinės maišas. Didžiosios taukinės dalis užanka, suauga į vientisą darinį, pridengiantį iš priekio skersinę gaubtinę žarną ir dalį plonosios žarnos, tačiau kartais taukinė gali nusitęsti palei priekinę pilvo sieną iki gaktinės sąvaržos.

Taukinės maišas
---------------

Tai žmogaus ir kai kurių gyvūnų anatominis struktūrinis darinys, kurio priekinę sieną sudaro visa mažoji taukinė, skrandžio užpakalinė siena, ir skrandinis gaubtinės žarnos raištis. Užpakalinę sieną sudaro pilvo užpakalinė siena, su šalia esančiais organais: kasa, dalimi apatinės tuščiosios venos ir pilvo aortos. Tarp organų ir įvairių pilvaplėvės darinių susidaro daug vagų, kišenių ir tarpų.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Mažoji taukinė
| Medaliai |
| --- |
| Mònica DòriaMònica Dòria |
| Moterų kanojų slalomas |
| **Atstovaujant: Andoros vėliava Andora**  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Bronza** | 2022 Augsburgas | Ekstremaliai |
| Europos jaunimo čempionatas |
| **Sidabras** | 2017 Hohenlimburgas | C1 |

**Monika Dorija Vilarubla** (*Mònica Dòria Vilarrubla*, g. 1999 m. gruodžio 4 d.) – Andoros kanojininkė, kuri specializuojasi slalomo rungtyse, olimpietė.

Biografija
----------

2017 m. Europos jaunimo čempionate iškovojo aukso medalį.

2019 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo čempionate sportininkė pateko į finalą ir galiausiai užėmė 8-ą vietą. Dòria taip pat iškovojo olimpinį kelialapį į Tokijos olimpiadą. 2019 m. pirmą kartą užėmė prizinę vietą pasaulio taurės etape – sidabras Bratislavoje.

Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse startavo dviejose rungtyse. Vienviečių baidarių slalomo rungties pirmajame atrankos etapą finišavo su keturioliktu geriausiu rezultatu ir pateko į pusfinalį.

2022 m. pasaulio baidarių ir kanojų irklavimo slalomo čempionate Andoros atstovė iškovojo bronzą ekstremalios rungties finale.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. liepos 26 d.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Arctium lappa** |
| --- |
| Didžioji varnalėša (*Arctium lappa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Varnalėša  *( Arctium)* |
| Rūšis: | Didžioji varnalėša  *( Arctium lappa)* |

 |

**Didžioji varnalėša** (*Arctium lappa*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos dvimetis žolinis augalas. Paplitęs Eurazijoje.

Aukštis iki 2 m. Lapai dideli, priešiniai, ilgais lapkočiais. Žiedai susitelkę žiedynuose – kibiomis ataugomis apaugusiuose rausvuose graižuose. Žydi liepos-rugpjūčio mėnesiais.

Auga pakelėse, sąšlavynuose, palaukėse. Lietuvoje dažna.

Didžioji varnalėša naudojama kaip vaistinis augalas liaudies medicinoje (turi diuretinių, kraują valančių savybių). Rytų Azijos, Viduržemio šalyse didžiosios varnalėšos šaknys vartojamos kaip maisto produktas.

Didžiosios varnalėšos žiedynas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didžioji varnalėša** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Minakšės šventykloje Pietų Indijoje atliekama pūdža
**Pūdža** (skr. पूजा = IAST: *Pūjā*) – dievybės arba guru pagerbimo ritualas hinduizme ir budizme. Pūdžos metu aukojamas maistas (prasada), ugnis, vanduo, smilkalai, žiedai, o priimančią dievybę apeigoje atstovauja jos atvaizdas – mūrtis.

Pūdža pirmą kartą paminėta Grihjasūtrose. Skiriama privati (atmartha) pūdža, atliekama namų ar asmeninėje šventykloje dėl savęs arba artimųjų šeimos ar asmeninėms dievybėms, ir vieša (parartha) pūdža, kurią dvasininkai (pūdžariai, arčakai) aukoja šventyklose. Pūdžą (ypač viešąją) sudaro ilgas ceremonialas, kuriuo dievybė pakviečiama:

* dievybės kvietimas pasisvečiuoti (*avahana*),
* siūlymas atsisėsti (*āsana*),
* pasveikinimas (*svāgata*),
* vandens siūlymas kojoms numazgoti (*pādya*),
* vandens siūlymas veidui nusiprausti (*arghya*),
* vandens siūlymas šlakstymui (*ācamana*),
* siūlymas išgerti lydyto sviesto ar vandens su medumi (*madhuparka*),
* vandens siūlymas nusiprausti (*snana, abhiṣeka*),
* rengimas drabužiais ir dabinimas papuošalais (*vastra*),
* ištrynimas kvapiomis substancijomis ir iškvepinimas (*anulepana, gandha*),
* gėlių siūlymas ir puošimas žiedų vainikais (*puṣpa*),
* apsmilkymas (*dhūpa*),
* mojavimas uždegta aliejine lempele (*dīpa, āratī*),
* maisto siūlymas (*naivedya, prasāda*),
* garbinamasis nusilenkimas (*namaskāra, prāṇama*),
* dievybės išlydėjimas (*visarjana, udvasana*).

Pūdžos metu kalbamos mantros, daromos mudros, atliekama pranajama.

Pūdžomis taip pat vadinamos didžiosios šventės – Durgapūdža, Lingapūdža, Mahalakšmipūdža.

Budizme
-------

Budizme per pūdžą pagerbiamos budos, bodhisatvos, relikvijos, šventvietės, religiniai tekstai. Sudaro šios dalys: šlovinimas (vandana), garbinimas (pūdža), nusižengimų išpažinimas (papadešana), džiaugimasis kitų gerais darbais (anumodana), meldimas budų mokyti (adhješana), meldimas budų likti pasaulyje (jačana), atliktos pūdžos nuopelnų pašventimas kitiems (parinamana).

Džainizme
---------

Džainizme per pūdžą aukojamas maistas. Švetambarų šventyklose pūdžos atliekamos tyrthankarams patarnaujančioms būtybėms (šasanadevatoms ir šasanadevėms), kurios gali patenkinti tikinčiųjų norus, nes patys tyrthankarai, kaip tikima, į maldas atsiliepti nebegali.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Seibutis. *pūdža*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
|  |
| --- |
| Måns Zelmerlöw |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Måns Petter Albert Sahlén Zelmerlöw |
| Gimė | 1986 m. birželio 13 d. (37 metai)  Lundas, Švedijos vėliava Švedija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkas, dainų kūrėjas, aktorius, modelis, laidų vedėjas |
| Aktyvumo metai | 2005–dabar |
| Įrašų kompanija | Warner Music Group |
| Svetainė | mzw.se |

  

**Måns Petter Albert Zelmerlöw** (g. 1986 m. birželio 13 d. Lunde) – Švedijos pop muzikos dainininkas.

Måns Zelmerlöw išgarsėjo 2005 metais dalyvaudamas „Swedish Idol" šou, tačiau jame užėmė tik 5-tąją vietą. 2007 m. atlikėjas pirmą kartą pasirodė *Melodifestivalen* atrankoje su kūriniu „Cara Mia". Nors laimėti nepavyko, tačiau kūrinys tapo hitu Švedijoje. Antrą sykį Måns savo laimę nacionalinėje atrankoje bandė 2009 m. su daina „Hope and Glory". Nors būtent šis kūrinys finale labiausiai sužavėjo komisiją, tačiau vaikinui pritrūko žiūrovų palaikymo ir tuomet į „Euroviziją" vyko Malena Ernman. 2010 m. atlikėjas sugrįžo į *Melodifestivalen*, šį kartą kaip vedėjas. Trečiasis pasirodymas 2015 m. atrankoje buvo sėkmingas ir tapo Švedijos atstovu jubiliejinėje „Eurovizijoje". Gegužės 23 dieną Måns su daina „Heroes" laimėjo 2015 m. „Euroviziją". Kitais metais, Månsas vedė 2016 m. „Euroviziją" kartu su Švedijos laidu vedėja, komike Petra Mede.

Per 2016 m. Jūros Šventę buvo pagrindinis šventės vakaro atlikėjas. Jo paklausyti į Kruizinių Laivų Terminalą susirinko 15 000 žmonių.
2017 m. pasipiršo britų aktorei Caria Jonson. 2018 m. gegužės 26 d. jiems gimė sūnus.

Diskografija
------------

### Albumai

* 2015 m. Eurovizijos pasirodymas*Stand By For…* (2007)
* *MZW* (2009)
* *Christmas with Friends* (2010)
* *Kära vinter* (2011)
* *Barcelona Sessions* (2014)
* *Perfectly Damaged* (2015)
* „Chameleon" (2016)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Måns Zelmerlöw** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficialus tinklalapis – mzw.se (švedų k.)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Slovėnija Saša Lendero** | **OGAE antrojo šanso konkurso nugalėtojas**2008 | Po to:**Švedija Sanna Nielsen** |
| Prieš tai:**Sanna Nielsen  *„Undo"*** |  **Švedijos atstovas Eurovizijoje**2015 | Po to:**Frans  *„If I Were Sorry"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Marijas Soarešasport. *Mário Alberto Nobre Lopes Soares*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1924 m. gruodžio 7 d.Lisabonoje |
| Mirė | 2017 m. sausio 7 d. (92 metai)Lisabonoje |
|  |
| Veikla | teisininkas, Portugalijos politinis veikėjas |
| Partija | 
* Portugalijos komunistų partija;
* 1973 m. Portugalijos socialistų partija.

 |
|  |
| Alma mater | Lisabonos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Mário Soares |
| Parašas |
|  |

**Marijas Soarešas** (port. *Mário Alberto Nobre Lopes Soares*, 1924 m. gruodžio 7 d. Lisabonoje – 2017 m. sausio 7 d. Lisabonoje), teisininkas, advokatas, Portugalijos politinis veikėjas.

Biografija
----------

Baigęs mokslus Moderniojoje kolegijoje, Lisabonos universitete studijavo istoriją, teisę ir filosofiją.

Vertėsi publicistika ir advokato praktika, teismuose gynė antifašistus.

Studijų metais buvo įstojęs į Portugalijos komunistų partiją (pasitraukė 1951 m.), 1943 m. antifašistinio nacionalinės vienybės judėjimo narys, 1946 m. Demokratinio jaunimo judėjimo narys. Už politinę veiklą 13 kartų suimtas.

1958 m. aktyviai dalyvavo generolo Umberto Delgado prezidentinėje rinkimų kampanijoje, 1965 m. PIDE agentams U. Delgado nužudžius, tapo jo šeimos advokatu.

1964 m. Ženevoje pasirašė Portugalijos socialistų aktą, kuriuo buvo steigiama demokratinio socializmo principais grindžiama partija. 1969 m. parlamento rinkimuose vadovavo Demokratų susivienijimo rinkimų koalicijai.

1970–1974 m. gyveno emigracijoje Romoje, Prancūzijoje, dirbo Venseno, Paryžiaus ir Reno universitetuose.

1973 m. balandžio 19 d. Vokietijoje, Bad Miunsteraife vykusiame steigiamajame suvažiavime išrinktas Portugalijos socialistų partijos generaliniu sekretoriumi.

1974–1975 m. dalyvavo 4 laikinosiose vyriausybėse, užsienio reikalų ministras, valstybės ministras. 1976–1978 ir 1983–1985 m. Portugalijos ministras pirmininkas, 1986–1996 m. Portugalijos prezidentas.

1998 m. Pasaulinės okeanų komisijos pirmininkas. 1999–2004 m. Europos Parlamento narys. Vadovauja fondui *Fundação Mário Soares*.

1976–1986 m. SI pirmininko pavaduotojas, 1989 m. SI Garbės pirmininkas.

1949 m. vedęs aktorę Maria de Jesus Barroso Soares, susilaukė dukters Izabelės ir sūnaus, dabar politiko Žoao Soarešo.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPortugalija Portugalijos prezidentai Portugalija |
| --- |
|  |
| Pirmoji respublika | 
Manuel de Arriaga· Teófilo Braga· Bernardino Machado· Sidónio Pais· Canto e Castro· António José de Almeida· Teixeira Gomes· Bernardino Machado |  |
|  |
| Antroji respublika | 
Mendes Cabeçadas· Gomes da Costa· Óscar Carmona· Oliveira Salazar· Craveiro Lopes· Américo Thomaz |
|  |
| Trečioji respublika | 
António de Spínola· Costa Gomes· Ramalho Eanes· Mário Soares· Jorge Sampaio· Cavaco Silva· Marcelo Rebelo de Sousa |

 |
| **Jonas Pileckis** |
| --- |
| Gimė | 1821 m. sausio 19 d.Vilnius, Rusijos imperija |
| Mirė | 1878 m. rugsėjo 24 d. (57 metai)Druskininkai, Rusijos imperija |
| Palaidotas (-a) | Druskininkų Senosios miesto kapinės |
|  |
| Veikla | Gydytojas, žurnalistas. |

**Jonas Pileckis** (lenk. *Jan Pilecki*; 1821 m. sausio 19 d. Vilniuje, Rusijos imperija – 1878 m. rugsėjo 24 d. Druskininkuose, Rusijos imperija) – gydytojas, žurnalistas, aktyvus XIX a. Druskininkų visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Gimė 1821 m. sausio 19 d. Vilniuje. 1834–1837 m. mokėsi dvasininkų mokykloje, 1837–1842 m. Medicinos chirurgijos akademijoje. 1842 m. apsigyveno Gardine, kur dirbo gydytojo *Ksavero Volfgango* padėjėju, tais pačiais metais paskirtas etatiniu Druskininkų kaimo gydytoju. Tuo metu Druskininkai buvo nuošalus kaimas, su keliomis lūšnomis. Didelėmis gydytojo pastangomis kaimas kiekvienais metais vis labiau keitėsi.

Kiekvienas atvykęs į kurortą, iš pradžių kreipdavosi pas gydytoją ir šis skirdavo pastogę. Pileckis ne tik gydė, bet ir sudarydavo sąlygas ligoniui įvairiai pramogauti. Jo namai buvo nuolat atviri kiekvienam, o dėl savo aukštos visuomeninės padėties ir draugiškų santykių su kurorto valdžia jis galėjo sau leisti įgyvendinti įvairiausius planus. Jo pastangomis buvo įrengtas parkas, galerijos, maudyklės, geležinkelio stotis, 1850 m. atidaryti gailestingumo namai, kuriuose kasmet nemokamai gyvendavo nuo 50 iki 80 žmonių. Gydytojo iniciatyva 1852 m. buvo pastatyta 200–300 vietų neturtingų žydų ligoninė bei įkurtas teatras, kurio direktoriumi ir buvo pats gydytojas. Pileckiui tarpininkaujant, valstybės lėšomis, 1856 m. pastatyta ligoninė nepasiturintiems Gardino ir kitų gubernijų valdininkams. Taip pat gydytojo iniciatyva pastatyta vaikų prieglauda, katalikų bažnyčia. Dirbdamas gydytoju taip pat rašydavo ir straipsnius į įvairius leidinius. Buvo artimas draugas su rašytoja Elze Ožeškiene. Mirė 1878 m. rugsėjo 24 d. palaidotas Druskininkų Senosiose miesto kapinėse.

Nuorodos
--------

* Druskininkų istorijos informacijos centras

Literatūra
----------

* Jadwiga Siedlecka, Druskienniki nad Niemnem: przewodnik turystyczny, Warszawa 1997

Šaltiniai
---------

1. ↑  Druskininkų istorijos informacijos centras
|  |
| --- |
| Šošonų kalba*Sosoni' da̲i̲gwape* |
| Kalbama | JAV |
| Kalbančiųjų skaičius | 1000; papildomai ~1000 laisvai nekalbančių |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | jutų-actekų šiaurės pošeimi  numių šaka   centrinė grupė    **šošonų** |
| Rašto sistemos | lotynų |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-3 | shh |

**Šošonų kalba** – Amerikos indėnų kalba, priklausanti  jutų-actekų kalbų šeimai, kuria kalba šošonų gentis. Šošonų kalba kalbantys indėnai gyvena Vajominge, Jutoje, Nevadoje, Aidahe ir Montanoje.

Pagrindinės šošonų kalbos tarmės apima vakarų šošonų tarmę Nevadoje, gosjut (angl. *Gosiute*) tarmę vakarų Jutoje, šiaurės šošonų tarmę pietų Aidahe ir rytų šošonų tarmę Vajominge. Be to, Wind River šošonų tai šiaurės šošonų patarmė, kuria kalbama Wind River rezervate.

Per pastaruosius kelis dešimtmečius žmonių skaičius, kurie kalba šošonų kalba nuolat mažėja. Šiandien laisvai kalbančių šia kalba žmonių skaičius svyruoja nuo kelių šimtų iki kelių tūkstančių žmonių. Nors vakai mokosi šošonų kalbos, leidinys *Ethnologue* pažymi, kad šiai kalbai yra sukelta gresmė, nes daugelis žmonių kalbančių šia kalba turi 50 arba daugiau metų. UNESCO pažymi, kad šošonų kalbai gresia rimtas pavojus Aidahe, Vajominge, Jutoje. Tačiau šošonų kalbos padėtis yra viena geriausių lyginant su kitomis vietinėmis amerikiečių kalbomis, nes vaikai įgyja šošonų kalbą kaip savo gimtąją kalbą. Be to, šošonai deda daug pastangų tam, kad jų kalba išliktų gyva: šošonų kalbos yra mokoma Wind River rezervato mokyklose bei yra panaudojamos naujos technologijos, kad išsaugoti šią kalbą.

Šaltiniai ir išnašos
--------------------

1. ↑  Ethnologue Languages of the World, Shoshoni.
2. ↑  Ethnologue Languages of the World, Shoshoni.
3. ↑  UNESCO Atlas of the World’s Languages in danger
4. ↑  Native Languages of the Americas: Shoshoni
5. ↑  WyoFile: As elders pass, Wind River Reservation teachers turn to technology to preserve Shoshoni language

* shh Duomenys apie kodu „shh" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
| **Matteo Renzi** |
| --- |
|  |
| Matteo Renzi |
| Gimė | 1975 m. sausio 11 d. (48 metai)Florencija, Italija |
| Tautybė | italas |
| Sutuoktinis (-ė) | Agnese Landini |
| Vaikai | FrancescoEmanueleEster |
|  |
| Veikla | Italijos politikas |
| Pareigos | buvęs Italijos ministras pirmininkas, buvęs Florencijos meras |
|  |
| Alma mater | Florencijos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Matteo Renzi |

**Matteo Renzi** (g. 1975 m. sausio 11 d.) – Italijos politikas, buvęs Florencijos meras (nuo 2009 iki 2014 m.). Nuo 2013 m. politikas yra šalies Demokratų partijos lyderis. 2014 m. vasario 17 d. Italijos prezidentas Giorgio Napolitano pavedė M. Renzi formuoti naują šalies vyriausybę. Tapęs šalies ministru pirmininku 39 metų, jis tapo jauniausiu šias pareigas einančiu politiku susivienijusios šalies istorijoje.

Po kelių dienų naujos vyriausybės formavimo 2014 m. vasario 21 d. pristatė naująjį šalies ministrų kabinetą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Matteo Renzi sworn in as Italy’s youngest PM

  



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Enrico Letta** | **Italijos Respublikos ministras pirmininkas** nuo 2014 m. vasario 22 d. iki 2016 m. gruodžio 12 d. | Po to:**Paolo Gentiloni** |
**Elena Kuosaitė-Jašinskienė** (g. 1922 m. gruodžio 17 d. Skrebotiškyje, Pasvalio valsčius – 2016 m. rugpjūčio 16 d. Vilniuje) – Lietuvos literatūros tyrinėtoja, vertėja, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

Brolis Jonas Kuosa. 1946 m. baigė anglistikos studijas Vilniaus universitete. 1959 m. filologijos mokslų kandidatė.

1946–1993 m. Vilniaus universiteto dėstytoja. 1962–1964 m. LTSR aukštųjų mokyklų mokslo darbai. „Literatūra" atsakingoji redaktorė, nuo 1993 m. leidinio „World Shakespeare Bibliography" JAV korespondentų komiteto narė.

Paskelbė straipsnių apie užsienio literatūros vertimus į lietuvių kalbą, išvertė grožinės literatūros kūrinių, estetikos veikalų. Literatūros vadovėlių „XX a. užsienio literatūra: Romanas" (1985 m.), „Visuotinės literatūros istorija: XVII–XVIII a." (1992 m.) viena autorių. Parengė, su kitais, chrestomatijas „Vakarų poetai" 1969 m. „Visuotinės literatūros chrestomatija XI klasei" 1990 m. ir kitų

Vertimai
--------

* Džekas Londonas. Jūrų vilkas, 1956 m.
* Lorensas Sternas. Sentimentali kelionė po Prancūziją ir Italiją, 1968 m.
* Čarlzas Persis Snou. Lūkesčių metas, 1973 m.
* Styvenas Kreinas. Raudonas narsumo ženklas, 1975 m.
* Valteris Skotas. Lamermuro sužadėtinė, 1995 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Šlekys. *Elena Kuosaitė-Jašinskienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 277 psl.
| **Jonas Paslauskas** |
| --- |
| Gimė | 1957 m. birželio 12 d. (65 metai)Vabalninkas |
| Sutuoktinis (-ė) | Dalia Paslauskienė |
| Vaikai | Jonas Balys, Marija |
|  |
| Veikla | Lietuvių diplomatas |
| Pareigos | Lietuvos ambasadorius Norvegijoje |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius |

**Jonas Paslauskas** (g. 1957 birželio 12 d. Vabalninke, Biržų raj.) – lietuvių diplomatas, Lietuvos ambasadorius Norvegijoje (nuo 2017 m. rugsėjo mėn.).

Biografija
----------

1975 m. baigė Panevėžio 5-ąją vidurinę mokyklą, 1983 m. – Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą.

1984–1989 m. dirbo Lietuvos komjaunimo CK Studentų skyriaus instruktoriumi, skyriaus vedėju. Nuo 1989 m. – LTSR URM I sekretorius.

Nuo 1991 m. – Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos Protokolo skyriaus vedėjas, nuo 1992 m. – Valstybės ir diplomatinio protokolo tarnybos direktorius.

1993–1995 m. buvo Lietuvos ambasados JAV patarėjas politikai. 1995–1997 m. – laikinasis reikalų patikėtinis Kanadoje, 1997–1999 m. – Lietuvos ambasados Kanadoje patarėjas, ministras patarėjas. 

1999-2005 m. buvo Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Baltarusijos Respublikoje.. 

2005-2007 m. buvo URM Amerikos, Afrikos, Azijos ir Okeanijos departamento direktorius. 2007 m. liepos mėn. paskirtas Lietuvos generaliniu konsulu Niujorke.. 

Prezidentės D.Grybauskaitės reikalavimu atšaukus M.Laurinkų, 2010 m. gegužės 3 d. paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Gruzijoje.. 2010 m. balandžio 20 d. Prezidentė Dalia Grybauskaitė įteikė J. Paslauskui skiriamuosius raštus.. Iš šių pareigų atšauktas nuo 2015 m. balandžio 29 d..

2015-2016 m. buvo Ministro pirmininko A.Butkevičiaus patarėju.

Nuo 2017 m rugsėjo 26 d. buvo Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Norvegijoje. 2022 m. rugsėjo 5 d. jį turėtų pakeisti Jonas Mažeika.

Vedęs, žmona Dalia, vaikai - Jonas Balys (1989) ir Marija (1991).

2003 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžiumi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Paslauskas[neveikianti nuoroda]. Kas yra Kas Lietuvoje. Auksinis Tūkstantmečio leidimas. Neolitas, 2009.
2. ↑  [neveikianti nuoroda] (urm.lt inf.)
3. ↑  [neveikianti nuoroda] (lietuviams.com)
4. ↑  [neveikianti nuoroda] (Prezidentūros pranešimai spaudai)
5. ↑  D. Grybauskaitė atšaukė keturis Lietuvos ambasadorius (delfi.lt inf.)
6. ↑

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Viktoras Baublys** | **Lietuvos ambasadorius Baltarusijos Respublikoje** 1999 - 2005 m. | Po to:**Petras Vaitiekūnas** |
| Prieš tai:**Mečys Laurinkus** | **Lietuvos ambasadorius Gruzijoje** 2010 - 2015 m. | Po to:**Giedrius Puodžiūnas** |
| Prieš tai:**Izolda Bričkovskienė** | **Lietuvos ambasadorius Norvegijos Karalystėje** 2017 - 2022 m. | Po to:**Jonas Mažeika** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tringa stagnatilis** |
| --- |
| Kūdrinis tilvikas (Tringa stagnatilis)Kūdrinis tilvikas (*Tringa stagnatilis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Sėjikiniai paukščiai  *( Charadriiformes)* |
| Šeima: | Tilvikiniai  *( Scolopacidae)* |
| Gentis: | Tulikai  *( Tringa)* |
| Rūšis: | Kūdrinis tilvikas  *( Tringa stagnatilis)* |

 |
| Binomas |
| ***Tringa stagnatilis***Bechstein, 1803 |

**Kūdrinis tilvikas** (*Tringa stagnatilis*) – tilvikinių (*Scolopacidae*) šeimos paukštis. Truputį didesnis už tikutį (*Tringa glareola*), su labai ilgom plonom gelsvai – žalsvom kojom, kurios lekiant išsikiša už uodegos. Snapas ilgas, tiesus. Kakta, gurklys, krūtinė ir apatinė kūno dalis akinančiai balta.

Peri drėgnuose pievose, stepėje, atviroje taigoje rytų Europoje ir Sibire.

Žiemoti lekia į Indiją ir Afriką. Migracijos metu galima jį pastebėti ir vidurio Europoje.

Lietuvoje retai sutinkamas, paskutinį kartą ornitologų pastebėtas 2006 balandžio 22-29 d.

Minta vabzdžiais, jų lervom ir panašiu maistu.
| **Elena Liadova** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Elena Liadova  Еле́на Ля́дова |
| Visas vardas | Elena Liadova |
| Gimė | 1980 m. gruodžio 28 d. (42 metai)Moršanskas, Tambovo sritis, Rusija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Elena Liadova** (rus. *Еле́на И́горевна Ля́дова*, g. 1980 m. gruodžio 25 d. Moršanske, Tambovo srityje) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

2005 m. debiutavo kine. Vaidino filmuose „Kareivio dekameronas" (Marina), „Kosmosas kaip nuojauta" (Rimma).

Atliko pagrindinį vaidmenį melodramoje „Pavlovo šuo" (Ksiuša). Įvertinta prizu už geriausią aktorę Amūro rudens festivalyje (2006).

Tada buvo keli antraeiliai vaidmenys. Suvaidino pagrindinį vaidmenį melodramoje „Meilė ėdžiose" (Nadia). 

2009 m. aktorė tapo plačiai žinoma – po buvusios kalinės Liubkos, kuri tamo aukle, vaidmens Stanislavo Mitino režisuotame filme „Liubka".

2010 m. vaidino filmuose „Žiurkė" ir „Kai rozmarinas žydi". 

Suvaidinusi dramoje „Elena", aktorė buvo apdovanota „Auksinio erelio" apdovanojimu geriausios antro plano aktorės kategorijoje (2012 m.) ir „Nika" apdovanojimu geriausios antro plano aktorės kategorijoje (2012 m.). 

Sėkmės ir pripažinimo susilaukė filmuose „Kolekcionieriai" (Vera Budina), „Širdies plakimas" (Nina Iljina), „Aš lauksiu" (Klava Sincova), „Sėkmės lydima" (Irina Bojarova). 

2013 m. aktorė įkūnijo Nadią tragikomedijoje „Geografas gaublį pragėrė" (rež. Aleksandras Veledinskis) pagal to paties pavadinimo Aleksejaus Ivanovo romaną. Siužeto centre – jaunas geografijos mokytojas Viktoras Služkinas (akt. Konstantinas Chabenskis). Po filmo pasirodymo įvertinta įvairiais apdovanojimais, prizais kaip geriausia aktorė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
| **Jonas Prahiškislenk. *Jeronym Jan Silvan Prażsky, Jan Sylvanus*lot. *Johannes Silvanis*** |
| --- |
| Gimė | 1369 m. |
| Mirė | 1440 m. liepos 17 d. (~71 metai)Venecija |
|  |
| Veikla | benediktinas, katalikybės skleidėjas. |

**Jonas Jeronimas Prahiškis** (lenk. *Jeronym Jan Silvan Prażsky, Jan Sylvanus*, lot. *Johannes Silvanis*, apie 1369 m. – 1440 m. liepos 17 d. Venecija) – benediktinas, katalikybės skleidėjas.

Biografija
----------

Kilęs iš Čekijos. Su juo dažnai painiojamas husitas Jeronimas Prahiškis. Apie 1389-1393 m. studijavo Prahos universitete, po 1400 m. baigė teologijos studijas Krokuvos universitete; kanonų teisės daktaras.

Nuo 1394 m. Lenkijos karaliaus Jogailos kunigas. 1395-1398 m. ar 1401-1404 m. Lietuvoje platino katalikybę. Sukėlė vietos gyventojų nepasitenkinimą fanatiškai ėmęs naikinti pagonių kulto vietas. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto išsiųstas iš Lietuvos. Jo pasakojimais paremtos italų diplomato Enejos Silvio Pikolominio (vėliau popiežius Pijus II) raštų žinios apie Lietuvą ir senovės lietuvių tikėjimą.

Literatūra
----------

* Augustinas Janulaitis. Enėjas Silvius Piccolomini bei Jeronimas Pragiškis ir jų žinios apie Lietuvą XIV–XV a. Istorijos-kritikos piešinys, Humanitarinių mokslų fakultetas. Raštai, 1928, t. 3, sąs. 3, 65 p.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rimantas Jasas. *Jonas Prahiškis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 643 psl.
2. ↑  Jono Prahiškio pasakojimas pagal E. S. Pikolominį. Vertė Eugenija Ulčinaitė, Baltų religijos ir mitologijos šaltiniai, I, 594-596[neveikianti nuoroda]
**Elena Grinienė** (g. 1924 m. rugsėjo 19 d. Žalakiškiuose, Šiluvos valsčius) – Lietuvos maisto technologijos inžinierė, habilituota technologijos mokslų daktarė.

Biografija
----------

1948 m. baigė Kauno universitetą, iki 1950 m. jame dirbo. 1985 m. technikos mokslų daktarė.

1950–1994 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytoja. Nuo 1986 m. profesorė. Tyrimų kryptys: pieno produktų gamyba, jų kokybės tyrimo metodai. 5 išradimų autorė.

Bibliografija
-------------

* Techniškoji biochemija, vadovėlis, su J. Vitkumi, 1986 m.
* Statinė biochemija, vadovėlis, 1989 m.
* Dinaminė biochemija, vadovėlis, 1989 m.
* Pieno sudėtis ir savybės, vadovėlis, 1992 m.
* Pieno sudėtis ir savybių kitimai, vadovėlis, 1992 m.
* Biochemija, vadovėlis, 1998 m.
* Sveikai mitybai – saugus maistas, su kitais, 1997 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Elena Grinienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 178 psl.
| **Inga feuillei** |
| --- |
| Bolivinės ingos (*Inga feuillei*) medis |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Pošeimis: | *Mimosoideae*  *( Mimosoideae)* |
| Triba: | Ingeae  *( Ingeae)* |
| Gentis: | Inga (gentis)  *( Inga)* |
| Rūšis: | Bolivinė inga  *( Inga feuilleei)* |

 |

**Bolivinė inga** (*Inga feuillei*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos ingos (*Inga*) genties augalų rūšis, auganti Centrinėje ir Pietų Amerikoje. Daugiausiai sutinkama Lambajekės departamente šiaurės vakarinėje Peru, *Jayanca* ir *El Puente* soduose (čia ji dar vadinama *guaba*), Bolivijos Kočabambos departamento slėniuose ir šalies rytinėje dalyje.

Bolivinės ingos lapai ir vaisiai
Atverta ankštis
Bolivinė inga savo vaisius subrandina ankštyse, kurios kaip daržovės naudojamos maistui. Vaisius primena didžiulę pupų ankštį su saldžiu, gaivinančiu, panašiu į vatą minkštimu jos viduje. Ankštys paprastai būna siauros, tiesios, kartais savo dydžiu siekiančios rankos ilgį iki akūnės. Jos gali būti lengvai atveriamos, kad pasiekti baltą, cukringą masę, primenančią cukraus vatą, kuri supa sėklas (angliškai vad. *ice-cream bean*).

Natūraliai augantys ingos medžiai ant šaknų turi daugybę gumbelių, kurie sulaiko azotą, taip juo praturtindami dirvą, o ne paimdami iš jos. Medžiai auga greitai, nereiklūs dirvožemiui, atsparūs ligoms ir ugniai, gali išaugti iki 18 m ir daugiau. Mėgsta upių pakrantes. Vietos žmonėms padeda išgyventi sunkmečiu. Šeima gali iš šių medžių gauti maisto, jų auginimui nenaudodama dirbamos žemės. Jie lengvai prigyja pasodinti, greitai susiformuoja lajos. Ingos medžiai sodinami Meksikos kavos plantacijose pridengti jas nuo saulės, o čia dirbantys žmonės prisiduria prie algos parduodami surinktas ingos ankštis. Meksikoje jų pupelės yra skrudinamos ir parduodamos kino teatrų lankytojams.

Sinonimai:

* *Inga cumingiana* Benth
* *Inga edulis* sensu auct.

Literatūra
----------

\* Brako, L. & J. L. Zarucchi. (eds.) 1993. Catalogue of the Flowering Plants and Gymnosperms of Peru. Monogr. Syst. Bot. Missouri Bot. Gard. 45: i–xl, 1–1286.

* Carrillo, F. E. 1974. Las leguminosas del valle del Rimac (Sub-Familias: Mimosoideae y Caesalpinoideae). Bol. Soc. Peruana Bot. 7(1/2): 40–68.

* Jørgensen, P. M. & S. León-Yánez. (eds.) 1999. Cat. Vasc. Pl. Ecuador, Monogr. Syst. Bot. Miss. Bot. Gard. 75: i–viii, 1–1181. Missouri Botanical Garden, St. Louis.

* Macbride, J. F. 1943. Leguminosae. 13(3/1): 3–507. In J. F. Macbride (ed.) Fl. Peru. Publ. Field Mus. Nat. Hist. Bot. Ser.. Field Museum, Chicago. View in Biodiversity Heritage LibraryView in Biodiversity Heritage LibraryView in Biodiversity Heritage Library
* Pennington, T. D. 1997. Genus ~Inga~: Bot. 1–844. The Royal Botanic Gardens, Kew.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bolivinė inga** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑
Muedzinas kviečia maldai. 1878 m. piešinys
**Muedzinas** (arab. مؤذن = *muʾaḏḏin*, turk. *müezzin*) – asmuo, mečetėje šaukiantis tikinčiuosius maldai (atliekantis azaną). Šaukiama 5 kartus per parą, nes musulmonų maldą sudaro 5 dalys, pirmoji atliekama prieš aušrą, kitos – tuoj po vidudienio, vakare, prieš saulėlydį ir naktį. Muedzinas yra svarbus musulmonų bendruomenės narys – nuo jo priklauso tikslus pamaldų tvarkaraštis.

Muedzinu parenkamas garbingas bendruomenės narys. Tai gali būti tik vyras, rituališkai švarus (guslis), psichiškai sveikas žmogus. Turi pasižymėti garsiu, melodingu balsu. Istoriškai, dažnai šis darbas buvo patikimas neregiui. Muedzinas nėra dvasininkas, tačiau mažose mečetėse imamas gali atlikti ir muedzino darbą.

Pradžioje (maždaug iki VIII a. vid.) muedzinas vaikščiodavo po gatves ir namus, kviesdamas musulmonus maldon, vėliau tam tikslui pradėti statyti minaretai. Laikoma, kad Pranašas Mahometas, turėjo 2 muedzinus (pirmasis buvo Bilalis ibn Rabahas), todėl laikoma garbe, kad mečetė irgi turėtų 2 muedzinus.

Nuo XX a. pab. muedzinus daug kur pakeitė azanas, leidžiamas iš garso įrašo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Muedzinas. *Muedzinas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009