recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Jūratė Bagdonavičiūtė** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. birželio 22 d. (73 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | lietuvių tapytoja. |

**Jūratė Bagdonavičiūtė** (g. 1949 m. birželio 22 d. Vilnius) – lietuvių tapytoja.

Biografija
----------

1974 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1983 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

Kūryba
------

Nuo 1974 m. dalyvauja parodose, tapybos pleneruose Lietuvoje ir užsienyje.
Nutapė kamerinės nuotaikos peizažų, natiurmortų, figūrinių kompozicijų. Ankstyvieji paveikslai tamsaus kolorito, ekspresyvaus potėpio, dažnas vaikų žaidimų aikštelės motyvas. Vėlesniesiems būdinga grafinės raiškos priemonės, kaligrafiški figūrų siluetai.

**Individualios parodos:**

* Vilniuje – 1983 m. 1993 m. 1996 m. 2001 m.
* Kaune – 1996 m.

Įvertinimas
-----------

* 1996 m. Baltijos šalių tapybos trienalės laureatė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ramutė Rachlevičiūtė. *Jūratė Bagdonavičiūtė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 437 psl.

Nuorodos
--------

* Lietuvos aido galerija Archyvuota kopija 2008-10-14 iš Wayback Machine projekto.
**Zigmantas Galminas** (1937 m. spalio 22 d. Rupšiuose, Žarėnų valsčius) – Lietuvos inžinierius hidrotechnikas, technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1960 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1975 m. technikos mokslų kandidatas.

1960–1963 m. Raseinių melioracijos statybos valdybos darbų vykdytojas, gamybos skyriaus viršininkas. 1963–1972 m. Melioracijos komiteto skyriaus viršininko pavaduotojas, Melioracijos ir vandens ūkio ministerijos Vyriausiosios melioracijos ir kultūrtechnikos darbų skyriaus viršininkas. 1975–2003 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos (nuo 1996 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas) dėstytojas, 1993–2003 m. Melioracijos katedros vedėjas; nuo 1982 m. docentas.

Mokslinio darbo kryptis – šlapių žemių sausinimas.

Bibliografija
-------------

* Žemės ūkio melioracija, su kitais, 1986 m.
* Miško žemių hidrotechninė melioracija, 1994 m.
* Melioracija ir aplinkosauga, su V. Kudaku, 1999 m.
* Melioracija. Drėkinimas, su kitais, 2000 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Zigmantas Galminas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 367 psl.
| **Nosson Meir Wachtfogel** |
| --- |
| Gimė | 1910 m. vasario 18 d.Kuliai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1998 m. lapkričio 21 d. (88 metai)Leikvudas, Niudžersis, JAV |
|  |
| Veikla | Rabinas, mokytojas. |

Kapas Jeruzalėje
**Nosonas Meiras Vachtfogelis** (1910 m. vasario 18 d. Kuliuose, Rusijos imperija – 1998 m. lapkričio 21 d. Leikvude, Niudžersis, JAV) – Lietuvos ir JAV rabinas, mokytojas.

Biografija
----------

Gimė 1910 m. vasario 18 d. Kuliuose. Jaunystėje mokėsi Klemės ješivoje. 1920 m. jo tėvas gavo pasiūlymą dirbti rabinu Monrealyje. Būdamas 15 metų atvyko gyventi pas tėvą ir po kiek laiko išvyko mokytis į Niujorko ješivą. Po kelerių metų apjungus ortodoksų ješivą su Niujorko Ješivos universitetu jis metė mokslus ir išvyko mokytis į ortodoksų ješivą Myriuje, kur praleido septynerius metus. 1936 m. nutarė grįžti atgal pas savo tėvus į Kanadą, tačiau atplaukęs į Niujorką sužinojo, kad rabinas Elchonon Wasserman jį kviečia į Baranovičius. Rabinas jį perkalbėjo dėl grįžimo į materialistinių pagundų kupiną JAV ir pasiūlė vykti toliau mokytis į Kelmės ješivą, kur išbuvo iki pat 1940 m. nors, turėdamas Kanados pasą, bet kada galėjo išvažiuoti. 

Sovietams okupavus Lietuvą, Jungtinės Karalystės ambasada visiems savo ir kitų buvusių karalystės kolonijų šalių piliečiams įsakė atvykti į Kauną, iš kur jiems buvo suorganizuota kelionė į Australiją. Prieš išvykdamas susituokė su savo drauge Chava Shlomowitz, kuriai taip pat buvo leista išvykti. 1940 m. spalio 26 d. išvyko traukiniu į Rygą, po to į Maskvą, o iš Maskvos 9 dienas keliavo iki Vladivostoko. Iš čia jie apie mėnesį laivu plaukė iki Brisbeno. Atvykus į Australiją, vietos žydų bendruomenė jiems iškart nupirko lėktuvo bilietus į JAV. 

1942 m. pavasarį Niujorke įsteigė *kollel* Talmudo mokyklą, tai buvo pirmoji Europos ješivų stiliaus ješiva JAV. Iš viso jo pastangomis įsteigta 30 kolelių tokiuose miestuose kaip Monrealis, Bostonas, Long Byčas, Skrantonas, Majami Byčas, Denveris, Pitsburgas, Dylas, Meksikas ir Melburnas. 1997 m. su grupe pagyvenusių rabinų išvyko gelbėti Kaliningrado žydų kapinių, kurias buvo planuojama panaikinti. Mirė 1998 m. lapkričio 21 d. Leikvude, jo ir žmonos palaikai palaidoti Jeruzalėje.

Nuorodos
--------

* It Takes a Kollel: How higher learning is transforming American Jewry

Literatūra
----------

* Wolpin, Rabbi Nisson (April 2002). Torah Leaders: A treasury of biographical sketches. Mesorah Publications. pp. 232–247. ISBN 1-57819-773-2.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Sumitranandanas Pantas** |
| --- |
| Gimė | 1886 m. rugpjūčio 3 d.Čirgaonas, Utar Pradešas, Britų Indija |
| Mirė | 1964 m. gruodžio 12 d. (78 metai)Indija |
| Tautybė | indas |
| Religija | hinduizmas |
|  |
| Veikla | poetas, dramaturgas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| „Padma Bhūšan" (1954 m.) |

**Maithilis Šaranas Guptas** (hind. मैथिलीशरण गुप्त, IAST: *Maithilīśaraṇ Gupt*; g. 1886 m. rugpjūčio 3 d. – m. 1964 m. gruodžio 12 d.) – Indijos poetas, laikomas vienu iš šiuolaikinės hindi poezijos pradininkų.

Gimė prekijų šeimoje Čirgaono miestelyje (Utar Pradešas). Mokėsi namie, išmoko sanskrito, anglų, bengalų kalbų. Jo mokytoju buvo žymus hindi literatūros veikėjas Mahavyras Prasadas Dvivedis.

Gupta rašė poeziją į įvairius žurnalus, laikraščius, vėliau išleido rinkinių. Yra sukūręs ir 4 dramas. Maithilis Šaranas Guptas buvo vienas pirmųjų poetų rašęs hindi khariboli tarme, tuo tarpu didžioji dalis poezijos vis dar buvo rašoma nuo viduramžių naudota bradžo tarme. Guptos kūrybai būdingas tautiškumas, istoriškumas, ryžtinga dvasia. Įkvėpimo semiamasi iš senovės mitų, epų. Svarbiausios poemos – *Sāket, Pañcavatī* ir *Yaśodharā*.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Zigmantas Radvilavičius** |
| --- |
| Gimė | 1936 m. sausio 20 d. (87 metai)Vizbaruose, Raseinių raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Elena |
| Vaikai | Virginijus, Vilma, Evaldas |
|  |
| Veikla | inžinierius mechanikas, Lietuvos ir Kretingos rajono politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija |
|  |
| Alma mater | 1960 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Zigmantas Radvilavičius** (g. 1936 m. sausio 20 d. Vizbaruose, Raseinių raj.) – inžinierius mechanikas, Lietuvos ir Kretingos rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1944–1948 m. mokėsi Antežerių (Kėdainių rajonas) pradžios mokykloje, 1948–1955 m. Krakių vidurinėje mokyklose, 1955–1960 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, inžinierius – mechanikas.

1960–1961 m. Varnių rajono žemės ūkio inspekcijos vyriausiasis inžinierius mechanikas, 1961–1963 m. Šilalės raj. Kaltinėnų bandymų stoties Eksperimentinio ūkio vyriausiasis inžinierius mechanikas, 1963–1965 m. Rietavo Žemės ūkio technikumo dėstytojas. 1965–1977 m. Kretingos rajono žemės ūkio valdybos vyriausiasis inžinierius mechanikas, 1978–1983 m. Kretingos kaimo profesinės technikos mokyklos direktoriaus pavaduotojas, 1983–2000 m. Kretingos rajono statistikos skyriaus viršininkas, 2000–2003 m. Kretingos rajono savivaldybės administratorius, 2003 m. administracinės komisijos pirmininkas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kretingos rajono skyriaus narys, nuo 2003 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.

2000–2003 m. (LDDP sąraše) ir 2003–2007 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys, Ekonomikos ir finansų komiteto narys.

Sutuoktinė Elena, vaikai Virginijus, Vilma, Evaldas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Clubionidae** |
| --- |
| Maišavoris (Clubionidae)Maišavoris (*Clubionidae*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Vorai  *( Araneae)* |
| Šeima: | Maišavoriai  *( Clubionidae)* |

 |

**Maišavoriai** (*Clubionidae*) – vorų (*Araneae*) šeima

Pasaulyje yra 1500 šių vorų rūšių. Lietuvoje – 2 gentys: diegliavoriai (*Cheiracanthium*) ir maišavoriai (*Clubiona*). 

Šie vorai šviesių spalvų. Daugumos rūšių galvakrūtinė ovalios iki kriaušės formos, galvos dalis kiek atsikišusi. 8 akys yra mažos, perlamutrinės, dažnai išsidėsčiusios dviem eilėmis. Pilvelis dažnai ovalinis iki smailėjančio, apaugęs trumpais plaukeliais, kurie sudaro daugiau ar mažiau ryškų raštą. Ventralinėje pilvelio pusėje maždaug per vidurį tarp plaučių stigmų ir verpimo spenelių yra mažas įdubimas. Kojos gana ilgos, plonos, dažnai vienspalvės, su 2 nageliais. IV kojų pora beveik visuomet ilgesnės už visas kitas. Verpimo speneliai gana ilgi, šalia vienas kito, užpakaliniai plonesni už priekinius.

Gyvena ant žolių, medžių ir krūmų lapų, po medžių žieve. Medžioja naktį. Žaibiškai puola auką, kai ši prisiartina arba, prisėlinęs prie jos, nusitempia į saugesnę vietą sudoroti. 

Rezga maišo formos gyvenamuosius tinklus. Keletas rūšių žemėje kasa urvelius, kuriuos iškloja verpalais. Gyvenamieji maišeliai yra su dviem angomis, kurias žiemojimo ar kiaušinėlių saugojimo metu vorai apraizgo verpalais. Šiuose maišeliuose oro temperatūra ir drėgmė pastovi, jie beveik nepraleidžia vandens. Manoma, kad šios gūžtos perduoda cheminius ir vibratorinius signalus poravimosi metu. Gresiant pavojui vorai greitai bėga lygiu lapų paviršiumi, samanomis ir akmenimis, kadangi kojų letenėlės ir priešletenėlės yra apaugusios kibiais plaukeliais. 

Diegliavorių įkandimas yra skausmingas. Kanda tik patelės, gindamos savo kokoną.
|  |
| --- |
| Le Trio Joubran |
|  
Le Trio Joubran 2008 m. Austrijoje |
| Biografija |
| Kilmė | Palestinos valstybė Nazaretas, Palestina |
| Žanrai | etninė arabiška, instrumentinė |
| Instrumentai | udas |
| Aktyvumo metai | 2004- |
| Įrašų kompanija | Harmonia Mundi |
| Svetainė |  |
| Nariai |
| Samir JoubranWissam JoubranAdnan Joubran |

**Le Trio Joubran** – Palestinos udo muzikantų grupė. Ją sudaro trys broliai Džubranai iš Nazareto: Samiras, Visamas ir Adnanas. Jie kilę iš žymios menininkų šeimos (motina dainavo poemas muvačahatus, o tėvas buvo vienu žymiausių Arabų pasaulio styginių instrumentų gamintoju).

Pirmasis muzikinę karjerą 1996 m. pradėjo vyriausias brolis Samiras. Jis išleido du albumus (*Taqaseem* ir *Sou’fahm*). Ruošdamas trečiąjį albumą Samiras į pagalbą pasikvietė Visamą. Jie kartu išleido albumą *Tamaas*. 2004 m. prisijungė Adnanas, taip susikūrė Le Trio Joubran.

Diskografija
------------

* *Tamaas* (2003 m.)
* *Randana* (2005 m.)
* *Majâz* (2007 m.)
* *À l’ombre des mots* (2009 m.)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Le Trio Joubran svetainėje Last.fm
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Džiuto maišas
**Maišas**, **krepšys** (liaudiškai dar vadinamas *terba*) yra bendrinė priemonė, naudojama gabenti, nešioti daiktus. Maišas dažniausiai yra nestandus konteineris. Maišai yra seniai žinomas daiktas, senovėje dažniausiai gamintas iš žvėrių odos, kailių. Šiuo metu populiarūs plastmasiniai, medžiaginiai (dirbtinio pluošto, vilnonių ir kitų pan. medžiagų) maišeliai. Nepaisant jų paprastumo, maišai buvo vieni iš žmogaus vystymosi pagalbininkų, nes jie padeda rinkti birius produktus (uogos, grybai), laikyti maisto produktus bei transportuoti daiktus paprastai bei lengvai, nes juos patogu nešioti – pakanka tiesiog paimti maišą į rankas.

Pigūs vienkartiniai popieriniai ir plastikiniai pirkinių krepšiai yra labai dažni šiuolaikinėje mažmeninėje prekyboje, nes jie patogesni pirkėjams, ir dažnai tiekiami parduotuvėje nemokamai arba už itin nedidelį mokestį. Klientai taip pat gali pasinaudoti savo pirkinių maišais parduotuvėje. Plastikiniai maišai yra viena pagrindinių sunkiai yrančių šiukšlių. Plastikinių maišų masinis naudojimas kai kuriose šalyse bandytas riboti.
| **Kazimierz Antonowicz** |
| --- |
| Gimė | 1914 m. gegužės 21 d.Švenčionėliai, Rusijos imperija |
| Mirė | 2003 m. gegužės 5 d. (88 metai)Torunė, Lenkija |
|  |
| Veikla | Fizikas, matematikas |

**Kazimiež Antonovič** (1914 m. gegužės 21 d. Švenčionėliuose, Rusijos imperija – 2003 m. gegužės 5 d. Torunėje, Lenkija) – fizikas, matematikas.

Biografija
----------

Gimė 1914 m. gegužės 21 d. Švenčionėliuose. Baigė matematikos studijas Vilniaus universitete, tuo pačiu dirbo teorinės fizikos katedroje. 1939 m. rugsėjį sovietams užėmus Vilnių nespėjęs užbaigti magistrinio darbo buvo ištremtas į Archangelską, tačiau pabėgo ir grįžo į Vilnių. Dirbo mokytoju Vaidotuose, vėliau degtukų gamykloje. Nuo 1943 m. dirbo fizikos mokytoju Paneriuose. 1945 m. balandį repatrijuotas į Lenkiją, kur apsistojo Bydgoščiuje ir dirbo radijuje. 1947 m. išvyko dirbti Lenkijos radijuje Torunėje, šio miesto universitete įgijo filosofijos ir fizikos magistro laipsnį. 1950 m. rugsėjo 1 d. paskirtas dirbti į Torunės Mikalojaus Koperniko universiteto eksperimentinės fizikos katedrą. 1955 m. tapo mokslų daktaru pagaminęs analoginį kompiuterį Šredingerio lygčiai skaičiuoti. 1958 m. tapo docentu. 1959 m. išvyko dviem metam stažuotis į Bafalo universitetą. Grįžęs tapo Torunės universiteto fizikos ir chemijos fakulteto dekanu. 1978 m. tapo profesoriumi. Tyrinėjo anglies medžiagas su neįprastomis fizinėmis ir cheminėmis savybėmis. Mirė 2003 m. gegužės 5 d. Torunėje.

Nuorodos
--------

* Biografija (lenk.) Archyvuota kopija 2013-03-28 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* Sławomir Kalembka (red.): Pracownicy nauki i dydaktyki Uniwersytetu Mikołaja Kopernika 1945-2004. Materiały do biografii. Toruń: Wydawnictwo Uniwersytetu Mikołaja Kopernika, 2006, s. 68. ISBN 83-231-1988-0.
| **Jūratė Galinaitytė** |
| --- |
| Gimė | 1940 m. kovo 4 d. |
| Mirė | 2012 m. (~72 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Kęstutis Petras |
| Vaikai | Marius |
|  |
| Veikla | teisininkė, teisėtyrininkė kriminologė, Mykolo Romerio universiteto (MRU) profesorė, Vilniaus miesto politinė veikėja |
| Partija | 
* 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija;
* 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija.

 |
|  |
| Alma mater | Mykolo Romerio universitetas |

**Jūratė Galinaitytė** (1940 m. kovo 4 d. – 2012 m.) – teisininkė, teisėtyrininkė kriminologė, Mykolo Romerio universiteto (MRU) profesorė, Vilniaus miesto politinė veikėja.

Biografija
----------

Baigė teisės studijas. 1969 m. lapkričio 29 d. apgynė teisės mokslų kandidatės disertaciją tema „Kova su nepilnamečių vykdomomis atvirosiomis vagystėmis ir plėšimais" (Nusikalstamumo priežasčių tyrimo ir įspėjimo priemonių rengimo sąjunginis institutas), 1988 m. rugsėjo 23 d. – teisės mokslų daktarės disertaciją tema „Jaunų darbininkų teisinė socializacija: problemos ir sprendimai" (SSRS mokslų akademijos valstybės ir teisės institutas), habilituota socialinių mokslų (teisės krypties) daktarė (disertaciją nostrifikavus Lietuvos mokslo tarybai).

Lietuvos teisės akademijos, vėliau – MRU Teisės fakulteto Kriminologijos katedros profesorė. Nuo 1999 m. advokatė (įsteigė advokatės Jūratės Galinaitytės kontorą). 1995–2003 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narė.

Ištekėjusi; vyras Kęstutis Petras, sūnus Marius.

Nuorodos
--------

* LRS informacija 2000 m. Archyvuota kopija 2007-03-01 iš Wayback Machine projekto.</ref>.

Bibliografija
-------------

* Šiuolaikinės nusikalstamumo sampratos problema (su Tomu Rudzkiu).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos mokslo potencialas Archyvuota kopija 2013-12-14 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Lietuvos advokatūra
|  |
| --- |
| Ali Farka Turė |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Ali Ibrahim Touré |
| Gimė | 1939 m. spalio 31 d.Kanau, Timbuktu reg. |
| Kilmė | Malio vėliava Malis |
| Mirė | 2006 m. kovo 6 d. (66 metai)Bamakas |
| Žanrai | tradicinė, „pasaulio muzika", bliuzas |
| Kūrinių kalbos | songajų, fulbių, tuaregų, bambarų |
| Instrumentai | vokalas, gitara, kabasa, ndžarka |
| Aktyvumo metai | 1976- |
| Įrašų kompanija | World Circuit |

**Ali Ibrahimas „Farka" Turė** (*Ali Ibrahim „Farka" Touré*, 1939 m. spalio 31 d. – 2006 m. kovo 6 d.) – žymus Malio dainininkas, muzikas multiinstrumentalistas.

Biografija
----------

Gimė songajų-fulbių šeimoje Timbuktu regione. Kaip muzikas pagarsėjo XX a. 7-ajame dešimtmetyje, o XX a. 10-ajame dešimtmetyje Ali Farka Turė tapo „pasaulio muzikos" žvaigžde, koncertavo Europoje, JAV, Kanadoje.

2004 m. tapo Niafunkės miestelio meru.

Jo sūnus Vjo Farka Turė taip pat tapo muziku.

Kūryba
------

Ali Farka Turė grojo tradicinę Malio muziką, puikiai grojo gitara, buvo įvaldęs daugelį vietinių muzikos instrumentų. Jo atliekama muzika sieta su tradicija, iš kurios išsirutuliojo bliuzas. Ali Farka Turė bendradarbiavo su įvairiais atlikėjais – Rajumi Kuderiu, Koriu Harisu, Tumaniu Diabatė. Turės muzika panaudota filmų garso takeliams („Neištikima", 2002 m. „Irma Vep", 1996 m. „Rugpjūčio pabaiga, rugsėjo pradžia", 1998 m. „Juodoji Pantera", 2018 m.). Atlikėjas pasirodė Martino Skorcezės dokumentiniame filme apie bliuzo kilmę *Feel Like Going Home* (2003 m.).

Ali Farka Turė apdovanotas 3 „Grammy" apdovanojimais (1994, 2005 ir 2010 m. pastarasis – su Tumaniu Diabatė).

### Diskografija

* *Farka* (1976 m.)
* *Spécial « Biennale du Mali »* (1976 m.)
* *Biennale* (1978 m.)
* *Ali Touré Farka* (1979 m.)
* *Ali Touré dit Farka* (1980 m.)
* *Ali Farka Touré* (1989 m.)
* *African Blues* (1990 m.)
* *The River* (1991 m.)
* *The Source* (1992 m. su Tadž Mahalu)
* *Talking Timbuktu* (1994 m.)
* *Niafunké* (1999 m.)
* *Mississippi to Mali* (2002 m. su Koriu Harisu)
* *In the Heart of the Moon* (2005 m. su Tumaniu Diabatė ir Rajumi Kuderiu)
* *Savane* (2006 m.)
* *Ali and Toumani* (2010 m. su Tumaniu Diabatė)

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Ali Farka Touré svetainėje Last.fm
Vakarų Kazachstano stepė ankstyvą pavasarį
Eurazijos stepės pažymėtos melsvai
**Stepė** (rusų k.: *степь*; kazachų k.: *дала*) – sausringa, daugiamečiais žolynais padengta lyguma. 

Pasitaiko pavienių medžių ir krūmų, sąžalynai aptinkami netoli upių ir ežerų. Stepės laipsniškai pereina į miškastepes arba pusdykumes. Daug stepių sunaikinta, jos paverstos dirbamais laukais, ganyklomis. Vidutinių platumų stepių klimatui būdingos karštos vasaros ir šaltos žiemos bei 250–500 mm kritulių per metus, kurie daugiausia iškrenta vėsiuoju arba šaltuoju laikotarpiu.

Didelė astrinių, gvazdikinių, pupinių šeimų ir kitų atviroms buveinėms būdingų augalų rūšių įvairovė. Augalija paprastai ne aukštesnė nei 50 cm. Gyvūnija: lūšis, korsakas, vilkas, lokys, Prževalskio arklys, saiga, dzerenas, džeiranas, kulanas, taurusis sakalas, karališkasis erelis, stepinis pelėsakalis ir kt.

Didžiausia pasaulio stepių zona, dažnai vadinama „Didžiąja stepe", yra vidurio Rusijoje ir gretimose Vidurinės Azijos valstybėse. Pušta plyti Vengrijoje. Ponto stepė driekiasi nuo Ukrainos į rytus link Uralo kalnų ir Kaspijos jūros. Į rytus nuo Kaspijos jūros stepės plyti Turkmėnijoje, Uzbekijoje ir Kazachstane iki Altajaus, Kopetdago ir Tian Šanio kalnų. Šiaurėje, į rytus nuo Uralo, driekiasi miškais apaugusi Vakarų Sibiro lygumos taiga, beveik siekianti Arkties vandenyną.

Pastarosios Eurazijoje laikomos tikrosiomis stepėmis. Jos taip pat plyti Amerikoje, tik vietinių vadinamos prerijomis, pampomis. Paatogrąžių stepės yra Viduržemio jūros regione, Pietų Azijoje, Australijoje, Naujojoje Zelandijoje.

Marija Gimbutienė indoeuropiečių protėvyne laikė pietų Prieuralės stepes, kuriose tarpo Kurganų kultūra, užplūdusi Senąją Europą keletu bangų. XIII a. Čingischanas bei jo paveldėtojai Mongolijos imperiją išplėtė nuo Kinijos iki Vengrijos ir užkariavo beveik visą Eurazijos stepių teritoriją.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Pampos

Išnašos
-------

1. ↑  
Compare:
Chibilyov, Alexander (2002). „Steppe and Forest-steppe". In Shahgedanova, Maria. *The Physical Geography of Northern Eurasia*. Oxford regional environments **3** (reprint ed.). Oxford: Oxford University Press (published 2003). p. 248. ISBN 9780198233848. Nuoroda tikrinta 30 January 2020. „There are many definitions of steppes. For example, Allan (1946) provides fifty-four definitions of this term. Stamp and Clark (1979) define steppes as 'mid-latitude areas dominated by herbaceous vegetation and termed locally steppes, prairies, pampas, high veldts, downland, etc.'"
2. 1 2  *Stepė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXII (Sko–Šala). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
3. 1 2  „Steppe". *National Geographic Society*. 2011-06-05. Nuoroda tikrinta 2021-03-11.
4. ↑  „Steppe". *Encyclopedia Britannica*. Nuoroda tikrinta 2021-03-11.
5. ↑  Gimbuta, M. The Prehistory of Eastern Europe (1956).


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stepė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Tolstojaus krateris** – didelis, senas smūginis krateris Merkurijuje. Kraterio koordinatės 16.3° pietų platumos ir 163.5° vakarų ilgumos. Kraterio skersmuo apie 390 km. Krateris pavadintas rusų rašytojo Levo Tolstojaus pavarde.

Daubą sukūręs smūgis įvyko ankstyvajame Merkurijaus formavimosi laikotarpyje. Šią struktūrą supa du maždaug 365 ir 510 km skersmens sutrūkinėję žiedai. Žiedų šiaurinė pusė mažai išsivysčiusi. Pietrytinėje pusėje matomas trečias 466 km skersmens dalinis žiedas. Vidinio žiedo išorėje pasklidusi mažo albedo medžiaga. Centrinę struktūros dalį dengia lygios medžiagos sluoksnis.

Nors Tolstojaus krateris ir senas, tačiau jis išlaikė spinduliais išsidėsčiusias smūgio metu išmestos medžiagos liekanas supančias maždaug du trečdalius kraterio apskritimo ilgio. Šios linijos geriausiai matomos pietvakarinėje Tolstojaus dalyje. Neįprastas išmestos medžiagos spindulių išsidėstymas gali būti paaiškintas trimis būdais:

1. Struktūrų egzistavusių prieš susidarant Tolstojaus įdubai įtaka;
2. Dalis nusėdusios medžiagos vėliau buvo palaidota;
3. Tolstojaus kraterį sukūrė dideliu kampu į paviršių kritęs meteoritas, todėl medžiaga buvo išmesta nesimetriškai.
| Pliosas*Плёс* |
| --- |
|              |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

PliosasPliosas

57°27′0″ š. pl. 41°30′0″ r. ilg.﻿ / ﻿57.45000°š. pl. 41.50000°r. ilg.﻿ / 57.45000; 41.50000﻿ (Pliosas)Koordinatės: 57°27′0″ š. pl. 41°30′0″ r. ilg.﻿ / ﻿57.45000°š. pl. 41.50000°r. ilg.﻿ / 57.45000; 41.50000﻿ (Pliosas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Ivanovo sritis Ivanovo sritis |
| **Rajonas** | Privolžsko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 1 734  |

**Pliosas** (rus. *Плёс*) – miestas Rusijoje, Ivanovo srityje, 69 km nuo Ivanovo, prie Volgos upės.

Istorija
--------

Senovėje čia gyveno finų gentys – čudai ir meriai. Vėlesniais metais čia kūrėsi slavai. Vietovė minima 1141 m.

Buvo pastatyta tvirtovė, kurią 1238 m. užėmė ir sunaikino mongolų orda, kuriai vadovavo Batijus.

Pats miestas šaltiniuose minimas nuo 1410 m. kai tvirtovė buvo atstatyta.

Mieste gyveno ir kūrė Isakas Levitanas. Dėl vaizdingų vietų ir senovinės architektūros miestas buvo tapęs menininkų traukos centru. Čia tapė Ilja Repinas, Fiodoras Vasiljevas, Aleksejus Savrasovas, Borisas Prorokovas, Nikolajus Žukovas ir kiti žymūs dailininkai. Mieste vyko filmavimai.

XX a. mieste gyveno apie keturis tūkstančius gyventojų (1959 bei 1992 m.), tačiau pastaraisiais metais liko tik 1,7 tūkst.

Galerija
--------

* 1910 m. Pliosas1910 m. Pliosas
* PanoramaPanorama
* Vaizdai nuo Levitano kalnoVaizdai nuo Levitano kalno
* Laivai VolgojeLaivai Volgoje
* Volgos upėVolgos upė

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* Miesto oficiali svetainė
**Pliuralizmas** – tarptautinių santykių teorija. Pliuralizmas atmeta, viena vertus, valstybės, kaip vieningo, neskaidraus veikėjo, bei, kita vertus, tarptautinės aplinkos kaip iš anksto determinuotos ir nepakeičiamos, įvaizdžius. Pliuralistai mano, kad Valstybės veikimui tarptautinėje aplinkoje įtakos gali turėti ne tik pati tarptautinė aplinka, suprantama kaip nepriklausomų valstybių interesų susidūrimo arena, bet ir kiti veiksniai – tarptautinės organizacijos, valstybių vidaus politika ir netgi atskiri individai.

Pagal pliuralistinį valstybės supratimą užsienio politiką formuoja ne valstybė kaip abstrakcija, o konkretūs žmonės ar jų grupės. Pliuralizmo paradigmos šalininkų studijos, remdamosi psichologijos ir fenomenologijos, ypač vadinamosios subjektyvios realybės sąvokomis, metė iššūkį pagrindinei realizmo maksimai, kad sprendimų priėmėjai veikia racionaliai siekdami savo politikos tikslų. Realiame pasaulyje dėl nepilnos informacijos, emocijų ir blogos komunikacijos veikėjų racionalumas yra ribotas. Kognityviniai psichologai ir jais sekę tarptautinių santykių tyrinėtojai nurodė ribotas žmonių galimybes apdorojant informaciją, kurios objektyviai neleidžia jiems išlaikyti visiško racionalumo.

Maždaug apie 1970-uosius metus pliuralizmas išsikovojo gana žymias pozicijas politikos moksluose. Pliuralizmo šalininkai yra įsitikinę, kad atskiri valstybės veikėjai, motyvuoti nacionalizmo, etniškumo, idealų, diplomatinių įgūdžių ir tarptautinės sistemos suvokimo, yra pagrindiniai pokyčių pasaulio politikoje šaltiniai. Tarptautinė sistema gali varžyti valstybių veiksmus, tačiau tik individai tuos veiksmus nulemia.
Koordinatės: 56°08′23″š. pl. 22°10′33″r. ilg.﻿ / ﻿56.139817°š. pl. 22.175927°r. ilg.﻿ / 56.139817; 22.175927

|  |
| --- |
| **Plinkšių pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Plinkšių pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Plinkšių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Plinkšės, Mažeikių raj. |
| **Direktorius(-ė)** |  |
| **Mokinių skaičius** | 105 |
| **Įkūrimo data** | 1980 m. |
| **Uždarymo data** | 2011 m. |
| **Išleista laidų** | 26 |
| **Pedagogų skaičius** | 14 |

**Mažeikių rajono Plinkšių pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Mažeikių raj. Plinkšėse, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190173914. Steigėja buvo Mažeikių rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Plinkšių aštuonmetės mokyklos pastatas duris mokiniams atvėrė 1980 m. spalio 17 d. Mokykloje mokėsi 150 mokinių. Dirbo 12 mokytojų. 1987 m. Plinkšių mokykla tapo devynmete, 1993 m. Plinkšių pagrindine mokykla. 1997-2003 m. mokykloje veikė priešmokyklinio ugdymo klasė, kuri sumažėjus vaikų skaičiui uždaryta. Nuo 2011 m. rugsėjo 1 d. mokykla uždaryta. Mokyklos pastatas perduotas senelių globos namams.

Direktoriai
-----------

* 1980 m. Danutė Šližienė;
* 1988 m. Alfredas Vaišnoras;
* 1992 m. Gediminas Grygolaitis;
* 1993 m. Vida Lukauskienė.

Nuorodos
--------

* Plinkšių\_pagrindinė\_mokykla. Mažeikių krašto enciklopedija.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Paminklas Vimarai Perešui Porte
**Vimara Perešas** (*Vímara Peres*; ~820 – 873 m.) – IX a. Galisijos kunigaikštis, rekonkistos dalyvis, pirmasis Portugalijos grafystės valdovas.

Valdymas
--------

Buvo Astūrijos karaliaus Alfonso III vasalas. Jo įsakymu buvo išsiųstas į valdų pietryčius, kur turėjo užtikrinti saugumą nuo maurų bei atkurti Bragos miestą. 868 m. Vimara pats įsiveržė į Kordobos emyrato teritoriją ir atkovojo žemes tarp Minjo ir Duero upių, užėmė *Portus Cale* miestą (dabartinis Portas). Alfonsas II iš užkariautų žemių sukūrė Portugalijos grafystę (*Condado de Portucale*), o jos valdytoju paskyrė Vimarą Perešą. Grafystės pavadinimas kilo nuo senojo Porto vardo („galų uostas"), vėliau iš jo išsivystė Portugalijos pavadinimas. Netrukus Vimara įkūrė įtvirtintą gyvenvietę, kurią pavadino pagal savo asmenvardį *Vimaranis* (dabar Gimarainšas). Tas miestas tapo grafystės sostine.

Jame ir mirė 873 m. o jo palikuonys valdė Portugaliją iki pat 1071 m.
*Apie architektūrinį terminą: vimana (šventykla).*
**Vimana** (skr. विमान = IAST: *vimāna*) – skraidantis aparatas, aprašytas senovės indų literatūriniuose šaltinuose. Pats pavadinimas kilęs iš sanskrito šaknies *vi+mā*, reiškiančios „matuoti, kirsti, prakeliauti".

Vimanos siejamos su dangiškųjų ratų vaizdiniu, būdingų indoeuropietiškai mitologijai. Pats žodis „vimana" kaip daiktavardis Vedose nesutinkamas, tačiau Rigvedos 1.164 himno 48 šloka siejama su galimu vimanos aprašymu: *dvylika stipinų, vienas tekinis, trys ertmės, kas gi tat suprastų? Tame draugėje trys šimtai ir šešiasdešimt strypų įstatyti, judančių ir nejudančių*. Vimanos minimos gausiau epuose – „Mahabharatoje" aprašoma 12 uolekčių skersmens keturratė vimana, priklausanti asurui Majai, o „Ramajanoje" vimana, pavadinimu „Pušpaka" skraidžioja demonas Ravana: *Kurio ta "Pušpaka" vardu vimana, pagal norą judanti, spindinti / Dėl žygdarbio, iš ties, gauta, mieloji, jąja dangumi keliauju* (3.046). Vėliau vimaną mini ir Žemės vaizdinius iš jos aprašo žymus indų poetas Kalidasa.

Šiais laikais ufologai vimanas yra linkę laikyti NSO aprašymais. XX a. pasirodė „Vaimanika šastra", kurioje aprašytos vimanos, jų sandara, pateikti planai. Nustatyta, kad tai buvo XX a. pr. mistiko Subarajos Šastrio kūrinys, nors buvo priskiriamas rišiui Bharadvadžai.

Dabartinėje hindi kalboje *vimān* yra vienas žodžių, kuriuo vadinamas lėktuvas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| **Vimba vimba** |
| --- |
| Paprastasis žiobris (*Vimba vimba*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Karpžuvės  *( Cypriniformes)* |
| Šeima: | Karpinės  *( Cyprinidae)* |
| Gentis: | Žiobriai  *( Vimba)* |
| Rūšis: | Paprastasis žiobris  *( Vimba vimba)* |

 |
|  FishBase |

**Paprastasis žiobris, žiobris** (*Vimba vimba*) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (*Cyprinidae*) šeimai.

Kūnas 30-50 cm ilgio, vidutinio aukščio, plokščiais šonais. Sveria iki 3 kg. Nugara melsvai pilka, šonai ir pilvas sidabriški. Žvynai stambūs.

Neršia gegužės-birželio mėnesiais upių rėvose, sraunumose ant žvirgždėto ir akmenuoto dugno. Per nerštą žiobrių pelekai tampa raudoni ar oranžiniai, nugara pajuoduoja, pilvo vidurys parausta, patinų kūnas ir galva pasidengia baltomis karpomis.

Žiobriai minta moliuskais, vėžiagyviais, vabzdžių lervomis, kartais ir dumbliais. Jaunikliai maitinasi planktonu.

Lietuvoje dažna verslinė žuvis. Paprastai sugaunama 7-10 metų, 24-30 cm. Nerštui iš Baltijos jūros migruoja į upes, o maitintis iš upių migruoja į jūrą. Dėl Kauno hidroelektrinės žiobriai nebepasiekia savo įprastų nerštaviečių Nemuno aukštupio ir vidurupio baseine, o migruoja tik į žemupio baseino upes.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Paprastasis žiobris*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 680



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastasis žiobris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Haematopota pluvialis** |
| --- |
| Paprastasis žabalis, patelė (*Haematopota pluvialis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Dvisparniai  *( Diptera)* |
| Pobūris: | Musiniai dvisparniai  *( Brachycera)* |
| Šeima: | Sparviniai  *( Tabanidae)* |
| Gentis: | Žabaliai  *( Haematopota)* |
| Rūšis: | Paprastasis žabalis  *( Haematopota pluvialis)* |

 |

**Paprastasis žabalis** (*Haematopota pluvialis*) – sparvinių (*Tabanidae*) šeimos dvisparnių vabzdžių rūšis. Sutinkamas šiaurinėje Eurazijoje, Šiaurės Afrikoje; dažnas Lietuvoje.

Kūnas 8–12 mm ilgio. Krūtinėlė pilka, pilvelis su šviesesnėmis juostomis, akys didelės, blizgios, raštuotos. Kojos ilgos, su geltonais ruožais. Sparnai raštuoti.

Skraido vasarą pievose, ganyklose, prie vandens. Patelės siurbia daugiausia arklių kraują, skaudžiai gelia ir žmonėms. Ypač paprastasis žabalis nuožmus prieš lietų. Kaip ir kitos sparvos, gali pernešti ligas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Paprastasis žabalis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 75
| **Craterellus cornucopioides** |
| --- |
| Paprastasis trimitėlis (Craterellus cornucopioides)Paprastasis trimitėlis (*Craterellus cornucopioides*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Eilė: | Voveraitiniečiai  *( Cantharellales)* |
| Šeima: | Voveraitiniai  *( Cantharellaceae)* |
| Gentis: | Trimitėlis  *( Craterellus)* |
| Rūšis: | Paprastasis trimitėlis  *( Craterellus cornucopioides)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Paprastasis trimitėlis** (*Craterellus cornucopioides*) – trimitėlių (*Craterellus*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūnis piltuvėlio ar trimito, rago pavidalo, su gilia, iki pat koto pamato įduba, 5-12 cm aukščio, viršutinėje dalyje 3-10 cm pločio. Vaisiakūnio vidus tamsiai rudas, rudai juodas, šiurkštus, žvynuotas, elastingas, kraštai netaisyklingai išsikraipę. Himenoforas, esantis vaisiakūnio išorėje, lygus arba nežymiai klostėtas, juosvai pilkas, pelenų spalvos, turi pilkai melsvą apnašą.
Trama plona, odiška, tampri, malonaus skonio ir kvapo.
Sporos 10-13 x 6-9 μm.

Būdingi požymiai: pilkai melsvai juodi, su rudu atspalviu grybai.

Augimo laikas: liepos – lapkričio mėn.. Auga lapuočių, mišriuose miškuose su ąžuolo, buko, skroblo, lazdyno priemaiša, kartais nemažomis grupėmis. Mėgsta molingą arba kalkingą dirvožemį.
Valgomas, neretas, vokiečių literatūroje giriamas. Nepaisant nelabai patrauklios spalvos, *paprastasis trimitėlis* kaip valgomas grybas yra labai mėgstamas. Dėl kietokos tramos grybą būtina ilgiau pavirti. Jį galima išdžiovinti, sumalti ir naudoti kaip prieskonį įvairiems patiekalams pagardinti.

* Paprastasis trimitėlisPaprastasis trimitėlis
*

Literatūra
----------

* *Lietuvos grybų atlasas*, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 396
* Grybai, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, p. 177

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastasis trimitėlis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Akimirkos iš teatro šventės
**Bildukas** - Šiaulių moksleivių namų vaikų ir jaunimo teatras. Vadovai - Danguolė ir Feliksas Galiniai. Įkurtas 1988 m.

Struktūra
---------

Teatrą sudaro 3 amžiaus grupės mokinių: jaunių grupė „Linksmuoliai", „Retro" grupė ir humoro grupė „Dzin". Jauniausiems aktoriukams – 7 metukai, o vyriausieji – III kurso studentai. Su jauniausiųjų grupe vadovai „žaidžia teatrą" - pavirsta paukščiais, kepa smėlio bandeles, skrenda, plaukia į pasakų šalį. Meninėmis išraiškos priemonėmis lavinama mokinių judesio ir kalbos raiška, puoselėjamas vaiko laisvumas, ugdoma elgesio kultūrą scenoje ir gyvenime. Šį teatra lanko: Kristina Jokšaitė, Ugnė Burkauskaitė, Mantas Jokšas, Egidijus Rimkevičius, Orinta Noraitė, Rasa Dzerklytė, Dovilė Vaičiulytė, Brigita Škultinaitė, Gabrielė Norvaišaitė, Lukas Adomaitis, Justina Seselskaitė, Agnė Žainytė, Evelina Baltramaitytė, Edvinas Braziulis, Greta Jočytė, Kamilė Kvietkutė, Mantas Vaičiulis, Orinta Grabinskytė, Deimilė Valiuškaitė, Devidas Ramonas ir t. t.

Vadovai
-------

Teatrui vadovauja Danguolė ir Feliksas Galiniai. Mokytoja Danguolė dirba nuo pat teatro įkūrimo. Ji daugelio miesto ir respublikinių renginių sumanytoja, per dvidešimties spektaklių autorė ir režisierė. Spektakliams muziką, daineles, „Bilduko" ir Moksleivių namų dainas sukūrė Violeta Galinytė ir Feliksas Galinis (dainų žodžiai - Danguolės Galinienės).

Sukurti spektakliai
-------------------

"Neklaužada katinėlis", "Trolio Mumio namelis", „Vaikystė - baltas pienės pūkas", „Skrendam į pasakų šalį", „Ar verkia žaisliukai?", "Kur iškeliavo milžinai?", „Vaikystės išdaigos", „Žaidžiame teatrą", „Linksmieji viščiukai", „Zuikių mokykla", „Kelionė į sapną", „Pirmasis pasimatymas", „Sumaišytos pasakėlės", „Vilkas ir ožiukai", „Pelenė – naujai" , Žemaitės "Mūsų gerasis" ir kt.

Filmuotasi klipuose
-------------------

„Daina tėvui" (2004) ir „Gegužinė" (2008).

Respublikiniai ir tarptautiniai renginiai
-----------------------------------------

„Vilnius-91", „Vaikystės rampa" (1992,1993,1994) Šiauliuose ir Šalčininkuose, „Juodasis katinas" - Rokiškyje", Žeimelis - 1994, 1996, „Šimtakojis" (2001), „Rudens mozaika", „Saulės vaikai", „Lauciada" ir „Svajukas"(2005), „Muzikos garsai" (2007) - Plungėje, projekte „Erdvės kūrybai" (2007) Vilniuje, „Svajų bures išskleidus"(2006) - Mažeikiuose, penkiuose „Baltoji varnelė" festivaliuose bei Pasaulio lietuvių dainų šventėje „Mes" (2003) ir Moksleivių dainų šventėje „Mes – laisvės vaikai" (2005), „Baltoji varnelė" kas 4 metus rengiamas tarptautinis festivalis (2008 m.).
Lietuvos tūkstantmečiui skirtas renginys „Geležinės princesės diena" (režis. Inga Norkutė), 2009 m.

Teatro programoje
-----------------

Humoreskos, teatriniai klipai, parodijos, pantomima, miniatiūros, klaunada, humoristiniai šokiai, improvizacijos.

Šaltiniai
---------

* Šiaulių moksleivių namai

Nuorodos
--------

* Laisvalaikis
* Būrelių užsiėmimai vasarą[neveikianti nuoroda]
Reino Hesenas (tamsiai raudona), pavaizduotas Reino krašto-Pfalco teritorijoje (rausva)
**Reino Hesenas** (vok. *Rheinhessen*) – dalis buvusios Heseno liaudies valstybės (o dar anksčiau Heseno didžiosios hercogystės, esanti į vakarus nuo Reino, dabar dalis Reino krašto-Pfalco. Tai kalvotos žemės, kurias daugiausia užima vynuogynai, todėl jas dažnai vadina „Tūkstančio kalvų kraštu".

Didžiausi miestai yra Maincas, Vormsas, Bingenas prie Reino, Alcėjus, *Nieder-Olm* ir Ingelheimas prie Reino. Daug gyventojų važinėja dirbti į Maincą, Visbadeną, Frankfurtą prie Maino.

Istorija
--------

Iki 1792 m. užimant revoliucinės Prancūzijos kariuomenei dabartinis Reino Hesenas buvo mišinys iš valdų, kurių valdytojai buvo katalikų Mainco kurfiurstystė, Vormso kurfiurstystė ir protestantų Pfalco kurfiurstystė. 

1814-1815 m. Vienos kongrese Heseno didysis hercogas Liudvikas I turėjo atiduoti savo Vestfalijos žemes, bet mainais gavo Reino Heseno žemes kairiajame Reino krante. Ta proga jis patikslino savo titulą ir ėmė vadintis Heseno ir Reino didžiuoju hercogu.

Vynuogininkystė
---------------

Reino Heseno vynuogynai
Reino Heseno topografija ir administracinis padalijimas
Reino Hesenas yra didžiausias iš 13 regionų, gaminančių vokiškus vynus. Už Vokietijos ribų jis labiausiai žinomas kaip kraštas, kur gaminamas vynas *Liebfraumilch*. Daugelis krašto vynų gaminami iš baltųjų vynuogių atmainų, tokių kaip „Riesling", „Silvaner", „Müller-Thurgau", „Kerner" ir „Scheurebe". Geriausia žinomas baltojo vyno rajonas yra Reino Terasa ties Openheimu ir Nyršteinu. Auginamos ir kelios raudonosios vynuogių atmainos, ypač apie Ingelheimą ir Gunderheimu, tai „Pinot noir", „Blauer Portugieser", „Dornfelder" ir neseniai imtos auginti „Regent".

Nuorodos
--------

1. ↑  Elkins, T H (1972). *Germany* (3rd ed.). London: Chatto & Windus, 1972, p. 214.
2. ↑  Dickinson, Robert E (1964). *Germany: A regional and economic geography* (2nd ed.). London: Methuen, p. 542.
Heidenšteinų herbas
**Reinholdas Heidenšteinas** (vok. *Reinhold Heidenstein*, 1553 m. Karaliaučius – 1620 m. gruodžio 24 d. Sulenčinas, Pamario vaivadija, palaidotas Olivoje) – vokiečių kilmės Lenkijos istorikas, teisininkas.

Biografija
----------

Nuo 1566 m. studijavo Karaliaučius universitete, nuo 1571 m. Vitenbergo universitete, nuo 1577 m. teisę Padujos universitete. Vėliau keliavo po Italiją ir Prancūziją. 1582-1612 m. Abiejų Tautų respublikos valdovų Stepono Batoro ir Zigmanto Vazos sekretorius, Lenkijos kanclerio J. Zamoiskio bendradarbis. 1599 m. patobulino Prūsijos teisyną „Pataisyta Prūsijos kilmingųjų žemės teisė" (*Jus terrestre nobilitatis Bomssiae correctum*).

Svarbiausi veikalai
-------------------

* Lenkijos istorija nuo Žygimanto Augusto mirties 1572 m. (*Rerum Polonicarum ab excessu Sigismundi Augusti*), 1572 m.; įvykiai iki 1602 m.
* Panegirika Steponui Batorui ir jo karo žygiams per 1558-1583 m. Livonijos karą
* Šešios komentarų knygos apie karą su Maskva (*Sex libri commentariorum de bello Moscovitica*) Krokuva, 1585 m. 4 leid. 1600 m.
* Jono Zamoiskio gyvenimas (*Vita Johannis Zamoyscii*), 1861 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Matulevičius. *Reinholdas Heidenšteinas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 443 psl.
| Lebalenk. *Łeba* |
| --- |
|              |
| *„Neptūno" viešbutis* |
|  |
| 

LebaLeba

54°47′0″ š. pl. 17°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.78333°š. pl. 17.55000°r. ilg.﻿ / 54.78333; 17.55000﻿ (Leba)Koordinatės: 54°47′0″ š. pl. 17°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.78333°š. pl. 17.55000°r. ilg.﻿ / 54.78333; 17.55000﻿ (Leba) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Pamario vaivadija |
| **Apskritis** | Lemborko apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2016 m.) | 3 694  |
|  |
| **Tinklalapis** | Miesto svetainė |

**Leba** (lenk. *Łeba*) – miestas Lenkijoje, prie Baltijos jūros, netoliese telkšo Lebos ežeras. Miestas yra kurortinio tipo, populiarus turistų tarpe vasaros laikotarpiu.

Istorija
--------

Gyvenvietė rašytiniuose šaltiniuose minima 1282 m. 1357 m. minimas kaip miestas. Miestas buvo svarbus pasienio taškas kovose tarp lenkų ir jų priešininkų kryžiuočių. 

1772 m. po Pirmojo Abiejų Tautų Respublikos padalijimo atiteko Prūsijos karalystei, nuo 1871 m. – Vokietijos imperijai.

Po Antrojo pasaulinio karo perduotas Lenkijai.

Miestai partneriai
------------------

* Lietuva Neringa, Lietuva

Nuorodos
--------

* Miesto oficiali svetainė (lenkų k.)
Koordinatės: 54°31′55″š. pl. 23°20′50″r. ilg.﻿ / ﻿54.53194°š. pl. 23.34736°r. ilg.﻿ / 54.53194; 23.34736

Sukilėlių ąžuolas|  
2018 m. gegužę |
| Vieta | Kvietiškio dvaro parkas,Marijampolė |
| Rūšis | paprastasis ąžuolas |
| Aukštis | 26,5 m |
| Amžius | 175 m.(1833 m.) |
| Apimtis (1,3 m aukštyje) | 4,10 m |

**Sukilėlių ąžuolas** – valstybės saugomas ąžuolas, augantis Marijampolėje, Kvietiškio mikrorajone, prie Marijampolės kolegijos. Kolegija įsikūrusi senojo Kvietiškio dvaro teritorijoje. Medis pasiekiamas iš P. Armino gatvės. 

Valstybės saugomu gamtos paveldo objektu ąžuolas paskelbtas Lietuvos Respublikos aplinkos ministro 2017 m. balandžio 10 d. įsakymu Nr. D1-288.

Istorija
--------

Pasak istoriko Benjamino Mašalaičio, jis pasodintas 1831-1833 metais 1831 metų sukilėlių, žuvusių Marijampolės mūšyje Kvietiškio dvaro apylinkėse, palaidojimo vietoje. Vietiniai gyventojai surinko jų lavonus, plaukiančius Šešupe, atnešė nuo upės ant kalnelio ir palaidojo kaip pridera. Kapo gale pastatė kryžių. Tačiau vėliau kryžius buvo ne kartą nugriaunamas (spėjama, dvarininko nurodymu), tad jo vietoje buvo pasodintas ąžuolas, kuris išliko iki mūsų dienų.

Duomenys
--------

* Medžio rūšis: paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*)
* Aukštis: 26,5 m
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje: 4,10 m
* Amžius: apie 175 metai

Nuorodos
--------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
* Sukilėlių ąžuolas žemėlapyje
* Arboristikos centras. Sukilėlių arba Kvietiškio ąžuolas
* Kvietiškio dvaro parkas kviečia

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMarijampolės savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Biosferos rezervatai | 
Žuvinto biosferos rezervatas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Varnabūdės pedologinis |
|  |
| Savivaldybės draustiniai | 
Buktos botaninis • Dalginės botaninis • Paželsvių botaninis |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Buktos ąžuolas • Dovinės vingio parkas • Grįstakelio ąžuolas • Meškėnų liepa • Pašešupio parkas • Sukilėlių ąžuolas |

 |
Koordinatės: 56°4′20″ š. pl. 22°34′54″ r. ilg.﻿ / ﻿56.07222°š. pl. 22.58167°r. ilg.﻿ / 56.07222; 22.58167


| Sukončių HE tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Telšių rajonas) |
| Plotas | 0,097 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,23 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,3 m |
| Didžiausias gylis | 3,8 m |
| Įteka | Virvytė, bevardis upelis |
| Išteka | Virvytė |

**Sukončių HE tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Telšių rajone, Tryškių miestelio šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Virvytės upę (Ventos intakas) 31 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,74 km, plotis – iki 0,21 km. Altitudė 88,1 m. Tvenkinio krantai aukšti. Slėnio šlaitai apaugę medžiais ir krūmynais. Vakarinis tvenkinio krantas vietomis užpelkėjęs. Į šiaurės rytus už kelio  **194**  Užventis–Tryškiai–Viekšniai  įsikūręs Sukančių kaimas, į vakarus plyti dirbami laukai, įsikūręs Bėdakų kaimas.

Tvenkinys įrengtas 1953 m. Seno vandens malūno vietoje 1997 m. pastatyta 320 kW galios mažoji hidroelektrinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
**Suktukinis rakinimas**[1] (angl. *spin locking*) – algoritmas, kuriame reikiamo pasikeitimo (dažniausiai leidimo dirbti su sinchronizuota duomenų struktūra) laukiama uždarame cikle nuolat tikrinant esamą padėtį:

```
while (!galima_testi)
 {
 }
```

Suktukinis rakinimas paprastai laikomas klaida, nes tokia gija laukdama eikvoja daug procesoriaus laiko, labai lėtindama kitų tuo metu vykdomų gijų darbą. Pavyzdžiui, jei tokiame cikle laukiama vartotojo duomenų įvedimo, tokia programa stabdo kitas lygiagrečiai toje pat operacinėje sistemoje veikiančias programas. Toks rakinimas leistinas tik tais atvejais, kuomet neabejotinai žinoma, jog laukimas ilgai netruks.

Jei reikia laukti ilgesnį laiką, būtina naudotis įvairiomis laukimo bei laukimo nutraukimo komandomis, kurias turi daugelis kalbų. Šių komandų veikimas yra kitoks ir jų vykdymo metu laukiama procesoriaus resursų nenaudojant.

Tokio netinkamo rakinimo formaliai negalima aptikti jokiais testais (nebent matuojant lygiagrečiai vykdomų procesų darbo greitį). Tačiau daugelis operacinių sistemų turi metodus sužinoti dabartinei procesoriaus apkrovai. Jei programai tiesiog laukiant operacinė sistema rodo ją naudojant arti šimto procentų procesoriaus laiko, galima įtarti, jog programoje yra nevykusiai užprogramuotas laukimo algoritmas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gert Boddaert (2000). User-Level Spin Locks - Threads, Processes & IPC.