recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Broliai Vaičiūnai: Viktoras (?), Petras ir Juozas (?)
**Viktoras Vaičiūnas** (1896 m. spalio 3 d. Piliakalniuose, Ukmergės apskritis (dab. Jonavos rajonas) – 1945 m. rugsėjo 3 d. Kaune) – gydytojas psichiatras, neuropatologas, psichiatrijos dėstytojas, Kauno universiteto (KU) profesorius.

Brolis Petras Vaičiūnas, rašytojas.

Biografija
----------

1922 m. baigė medicinos mokslus Petrogrado karo medicinos akademijoje.

1922-1925 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje – karo gydytoju Lietuvoje.
Nuo 1925 m. jaunesnysis asistentas profesoriaus J. Blažio vadovaujamoje KU Nervų ir psichikos ligų klinikoje, nuo 1927 m. vyresnysis asistentas, nuo 1939 m. iki 1945 m. KU Nervų ir psichikos ligų katedros vedėjas (J. Blažiui mirus). Nuo 1945 m. profesorius.

Svarbiausi darbai apie meningito diagnostiką ir gydymą, psichoterapiją. V. Vaičiūno pastangomis klinikoje pradėta praktikuoti encefalografija, mielografija, insulino ir elektros šoko terapija.

Buvo vedęs. Dukra Judita Vaičiūnaitė ((1937–2001), poetė, vertėja.

Bibliografija
-------------

* Vaičiūnas, Viktoras. Sveikatos dalykai: įvairios gydytojo pastabos / Viktoras Vaičiūnas. – Kaunas: Autoriaus leidimas, 1928.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sukaktys Archyvuota kopija 2010-12-20 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Jonavos krašto žmonės. – Jonava: Linotipas, 2000. – P. 182–183 Archyvuota kopija 2018-11-05 iš Wayback Machine projekto. (Viktoras Vaičiūnas)
| **Sidney Skolsky** |
| --- |
|  |
| Sidnis Skolskis ir Šarlotė Ostin 1954 m. |
| Gimė | 1905 m. gegužės 2 d.Niujorkas, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
| Mirė | 1983 m. gegužės 3 d. (78 metai)Los Andželas, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
|  |
| Veikla | rašytojas, žurnalistas, aktorius, televizijos ir radijo darbuotojas |
|  |
| Alma mater | Niujorko universitetas |

**Sidnis Skolskis** (angl. *Sidney Skolsky*, 1905 m. gegužės 2 d. Niujorkas, JAV – 1983 m. gegužės 3 d. Los Andželas, JAV) – amerikiečių rašytojas, žurnalistas, režisierius, scenaristas, aktorius ir prodiuseris, bene labiausiai žinomas dėl to, kad 1934 m. pirmasis Akademijos apdovanojimą praminė „Oskaru".

Biografija
----------

Skolskis gimė Niujorko žydų šeimoje 1905 m. Baigęs Niujorko universitetą pradėjo Brodvėjuje dirbti spaudos agentu. 1928 m. 23–ejų Skolskis tapo jauniausiu „New York Daily News" paskalų iš Brodvėjaus apžvalgininku. Jis taip pat turėjo sekmadieninę rubriką „Tintypes", kurioje buvo rašoma apie aktorius, režisierius ir kitus menininkus, rubrika ėjo 52–ejus metus iki pat jo mirties.

1932 m. Skolskis išsikėlė į Holivudą, kur vedė rubriką apie aukštuomenės gyvenimą. Skolskio rubrika tapo viena žinomiausių Holivudo apžvalgų, o jo būstinė, vaistinė „Schwabb’s Drugstore", tapo garsi ir už Holivudo ribų. Holivude Skolskis dar dirbo scenaristu bei prodiuseriu, keliuose filmuose suvaidino save patį. Galiausiai pradėjo dirbti radijuje ir televizijos laidoje „Sidnio Skolskio Holivudas" („Sidney Skolsky’s Hollywood"). 1961 m. Skolskis, kaip scenaristas, prisidėjo prie Deivido L. Vulperso televizijos serialo „Holivudas: Auksiniai metai" („Hollywood: The Golden Years").

1934 m. Skolskis pirmasis straipsnyje apie aktorę Katariną Hebern, kai ji laimėjo Akademijos apdovanojimą, šią premiją pavadino „Oskaru". Savo ruožtu JAV Kino meno ir mokslo akademija niekada nenorėjo pripažinti, kad šis pavadinimas sugalvotas Skolskio. Pats Skolskis sakė, kad, norėdamas perteikti abejotiną apdovanojimo vertę, jį šitaip praminė pagal seną vodevilio juokelį, kuris prasideda žodžiais „Ar turi cigarą, Oskarai?"

1975 m. Skolskis išleido autobiografiją „Nesupraskite manęs klaidingai, man patinka Holivudas" („Don’t Get Me Wrong, I Love Hollywood"). Po mirties Skolskio našlė visus jo dokumentus padovanojo Akademijos bibliotekai.

Išnašos
-------

1. 1 2  „Sidney Skolsky". Find a Grave. Nuoroda tikrinta 2022-12-19.
2. ↑  „Hollywood: The Golden Years". IMDb. Nuoroda tikrinta 2022-12-19.
3. ↑  „The 6th Academy Awards Memorable Moments". Academy of Motion Picture Arts and Sciences. 27 August 2014. Nuoroda tikrinta 2022-12-19.
4. ↑  John Matsuya (2020-01-12). „Why are the Oscars Called Oscars? How the Academy Award Prize Got Its Name". goldderby.com. Nuoroda tikrinta 2022-12-19.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Tainų kaimelio Kuboje atstatymas
**Tainai** – iki Kolumbo pasirodymo buvę vietiniai Bahamų ir Didžiųjų Antilų (Kuba, Haitis, Puerto Rikas ir Jamaika) gyventojai. Tikėta, jog jūromis keliavę tainai buvo giminingi Pietų Amerikos aravakų gentims. Naujausi atradimai rodo labiau tikėtiną tainų kilmę iš Andų genčių, ypač koljasų. Jų kalba priklauso Maipuro kalbų šeimai, paplitusiai Pietų Amerikoje ir Karibuose bei laikomai didesnės hipotetinės aravakų kalbų grupės dalimi.

Kai 1492 m. atvyko Kolumbas, Haičio saloje buvo penkios tainų „karalystės" arba teritorijos, kiekviena kurių buvo valdoma atskiro kasiko (vado), kuriam buvo mokama duoklė. Ispanų įsiveržimo metu didžiausiose tainų gyvenvietėse galėjo gyventi apie 3000 žmonių ar daugiau. Nuo senų laikų tainai gyveno šalia ir kariavo su karibais, kita iš Pietų Amerikos kilusia grupe, daugiausia gyvenusia Mažuosiuose Antiluose.

Manoma, jog XVIII a. tainų bendruomenė buvo sunaikinta: išmirė nuo atvykėlių atvežtų ligų arba buvo kartu su afrikiečiais vergais prievarta įdarbinta plantacijose, kurias Ispanija įsteigė savo kolonijose Karibuose. Tačiau pagrindinė tainų išnykimo priežastis buvo ispanų vykdytos žudynės. Tačiau teigiama, jog vyko ryškus rasių maišymasis, o Kuboje keletas indėnų kaimelių išliko iki XIX a. Pirmieji 1492 m. į Bahamus, Kubą ir Haitį, o vėliau į Puerto Riką atvykę ispanai neatsivežė moterų. Jie civilinėse ceremonijose vesdavo tainų moteris, kurios gimdė vaikus metisus.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Juozas Tunaitis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1928 m. spalio 25 d.Davainiškis, Rokiškio raj. |
| Mirė | 2012 m. birželio 1 d. (83 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Vilniaus Šv. Kryžiaus Atradimo (Kalvarijų) bažnyčios |
| Tėvas | Juozas Tunaitis |
| Motina | Marija Jurgelionytė |
|  |
| Pareigos | Vilniaus arkivyskupijos augziliaras ir titulinis Sasuros vyskupas |
|  |
| Alma mater | 1954 m. Kauno kunigų seminarija |

**Juozas Tunaitis** (1928 m. spalio 25 d. Davainiškyje, Rokiškio raj. – 2012 m. birželio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos vyskupas.

Biografija
----------

Gimęs 1928 m. spalio 25 d. Rokiškio rajone, Salų parapijos Davainiškio kaime, valstiečių Juozo Tunaičio ir Marijos Jurgelionytės šeimoje. Buvo pirmasis vaikas, turėjo keturis brolius ir seserį. Mokėsi Salų pradžios mokykloje, vėliau Rokiškio gimnazijoje, kurią baigė 1949 m. aukso medaliu. 1949–1950 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos-matematikos fakultete matematiką ir astronomiją.

1950 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją, kurią baigęs 1954 m. rugsėjo 12 d. buvo įšventintas kunigu.

Dirbo šiose parapijose: 1954 m. spalio 1 d. – 1960 m. liepos 31 d. administratoriumi Palūšėje, 1960 m. rugpjūčio 2 d. – 1961 m. balandžio 31 d. klebonu Dūkšte, nuo 1961 m. gegužės 2 d. administratoriumi Dubičiuose, nuo 1968 m. kovo 22 d. vikaru-adjutoriumi Vilniaus Šv. Mikalojaus parapijoje, o nuo 1978 m. birželio 6 d. – šios parapijos klebonu.

Nuo 1980 m. birželio 25 d. ėjo Vilniaus arkivyskupijos kurijos notaro, tribunolo teisėjo, o vėliau oficiolo pareigas. 1980 m. vasario 1 d. paskirtas Šventojo Tėvo rūmų kapelionu (monsinjoru). 1989 m. birželio 14 d. tapo Vilniaus arkivyskupijos kurijos kancleriu.

Pal. Popiežius Jonas Paulius II 1991 m. gegužės 8 d. nominavo tituliniu Sasuros vyskupu ir paskyrė Vilniaus arkivyskupo augziliaru. Vyskupu konsekruotas 1991 m. gegužės 19 d. 1992 m. kovo 4 d. Vilniaus arkivyskupas metropolitas Audrys Juozas Bačkis paskyrė vysk. Juozą Tunaitį Vilniaus arkivyskupo generalvikaru. Šias pareigas ėjo iki 2010 m. kovo 4 d. Nuo 2010 m. kovo 4 dienos buvo vyskupas emeritas, bet ir toliau ėjo tribunolo oficiolo pareigas.

Vyskupas Juozas Tunaitis mirė ligoninėje 2012 m. birželio 1 d. Atsižvelgiant į paties pageidavimą, jis buvo palaidotas kapinėse prie Vilniaus Šv. Kryžiaus Atradimo (Kalvarijų) bažnyčios.

Nuorodos
--------

Juozo Tunaičio biografija Archyvuota kopija 2013-10-05 iš Wayback Machine projekto.
**Viktoras Rėklaitis** (1890 m. gegužės 16 d. Marijampolėje, Rusijos imperija – 1942 m. balandžio 5 d. Poznanėje, Trečiasis Reichas) – Lietuvos inžinierius mechanikas, visuomenininkas.

Biografija
----------

Gimė Marijampolės apskrities viršininko padėjėjo Martyno Rėklaičio šeimoje. Kartu augę broliai vėliau tapo iškiliomis asmenybėmis: Pranas – teisininku, Petras – mediku, Kazimieras – marijonų vienuoliu ir visuomenės veikėju.

V. Rėklaitis 1908 m. baigė Marijampolės gimnaziją, vėliau Dorpato universitete studijavo fiziką ir matematiką. Mokslus tęsė *Nikolajaus I jūrų inžinerijos aukštojoje mokykloje* Kronštadte, kurią baigė 1914 m. Jam buvo suteiktas inžinieriaus mechaniko kvalifikacija ir jūrų karininko laipsnis.

Pirmojo pasaulinio karo metu su Rusijos imperijos laivais „Ciesarevič" ir „Samson" dalyvavo karinėse operacijose Baltijos jūroje. 1915 m. Helsinkyje vedė marijampolietę Betty Valnerytę, Suomijoje gimė sūnus Mečys ir duktė Ona (Aglinskienė).

1918 m. vasarą šeima sugrįžo į Lietuvą ir apsigyveno Marijampolėje, kur V. Rėklaitis mokytojavo „Žiburio" gimnazijoje. 1919 m. Rėklaičiai pervažiavo gyventi į Kauną, šeimos galva buvo paskirtas *Siaurųjų geležinkelių valdybos* viršininku. 1920–1922 m. jis tarnavo savanoriu Lietuvos kariuomenėje, į atsargą išleistas kapitono laipsniu. Gimė sūnus Povilas. 1923 m. V. Reklaitis Aleksote įsteigė *Mašinų remonto dirbtuves* ir joms vadovavo, 1929 m. suprojektavo Saločių tiltą per Mūšą. 1930–1935 m. Kaune dirbo „Amerikos lietuvių akcinės bendrovės" direktoriumi. Vienas iš *Lietuvos Baltijos Lloydo* jūrų laivininkystės kompanijos steigėju, 1936–1940 buvo šios įmonės valdybos pirmininku. Šeima gyveno Kačerginėje, V. Rėklaitis paskirtas šio kurortinio miestelio direktoriumi.

Buvo aktyvus visuomenininkas, *Suomių–lietuvių draugijos* pirmininkas ir Skautų sąjungos narys rėmėjas. Ilgametis Jūrininkų sąjungos narys, vienas iš Lietuvos prekybos laivyno organizatorių.

Raudonajai armijai užėmus Lietuvą, V. Rėklaičio dirbtuvių darbininkai, sutinkamai su naująja tvarka, jį išsirinko direktoriumi, bet naujoji valdžia tai nepatvirtino. Turėjo įsidarbinti *Upių laivyninkystės komisariato* (rus. *Narkomrečflot*) padalinyje Kaune.

Vokiška žmonos kilmė leido pasinaudoti TSRS ir Vokietijos 1941 m. sausio 10 d. susitarimu dėl gyventojų mainų ir Rėklaičių šeima išvyko iš Lietuvos, apsigyveno Poznanėje. Viktoras Rėklaitis pradėjo dirbti *Deutsche Waffen– und Munitionsfabriken AG* įmonėje. Peršalęs susirgo ir netrukus mirė. Palaidotas vokiečių repatrijantų kapinėse, pokaryje palaikai perkelti į kitas kapines.

Įvertinimas
-----------

* Baltosios rožės ordinas (Suomija)
* Lietuvos skautų ordinas

Atminimo įamžinimas
-------------------

* 2016 m. Kauno rajono savivaldybės lėšomis Kačerginėje buvo atstatyta Viktoro Reklaičio vila. Pastate įsikūrė Kačerginės seniūnija, o bokštelis skirtas miestelio muziejui.

Šaltiniai
---------

* A. a. inž. Viktoras Rėklaitis // www.draugas.org
* Jūrų inžinierius Viktoras Rėklaitis // www.draugas.org
* Vokietijoje mirė B. Rėklaitienė // www.draugas.org
* Visuomenei pristatyta įžymaus tarpukario inžinieriaus Viktoro Reklaičio vila // www.voruta.lt
| ***8 milimetrai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | 8mm |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Joel Schumacher |
| Vaidina | Nicolas Cage  Joaquin Phoenix  James Gandolfini |
| Metai | 1999 |
| Žanras | drama, trileris |
| Trukmė | 123 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 40 mln. dolerių |
| Pajamos | 96,6 mln. dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**8mm** – režisieriaus Joel Schumacher 1999 m. sukurtas veiksmo filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Nicolas Cage – Tomas Velsas
* Joaquin Phoenix – Maksas Kalifornija
* James Gandolfini – Edis Pūlas
* Peter Stormare – Dino Velvetas
* Anthony Heald – Danielis Longdeilas
* Catherine Keener – Eimė Vels
* Chris Bauer – Mašina
* Myra Carter – misis Kristijan
* Amy Morton – Žanetė Metjus

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Privatus seklys Tomas Velsas gauna neįprastą užsakymą iš turtingos paveldėtojos misis Kristijan ir jos šeimos teisininko Danielio Longdeilo: tvarkydama velionio vyro daiktus moteris rado 8mm filmavimo juostą, kurioje užfiksuotas jaunos merginos nužudymas. Tomo užduotis – išsiaiškinti ar šis filmas yra tikras, tačiau tyrimas turi likti paslaptyje.

Tikrindamas dingusių asmenų sąrašus, Tomas aptinka merginą Merę Ana Metjus, prieš 6 metus išėjusią iš namų, aplanko jos motiną ir, radęs merginos dienoraštį, sužino apie jos planus vykti į Holivudą. Atvykęs čia, Tomas susipažįsta su suaugusiems skirtame knygyne dirbančiu Maksu, kuris už užmokestį sutinka padėti. Velsas su Maksu pradeda kelionę po nelegalios pornografijos kūrėjų užkulisius, mėgindami įsigyti filmą su tikru nužudymu. Galiausiai jiems pavyksta rasti režisierių Dino Velvetą, kuriantį filmus pagal užsakymus: tai pas jį Kristijano pavedimu Danielis Longdeilas užsakė filmą su tikra žmogžudyste...

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

* Berlyno kino festivalis – Auksinis lokys (nominacija)
**Viktoras Ralys** (g. 1953 m. rugpjūčio 14 d. Niujorke, JAV), vargonininkas, chorvedys ir dainininkas.

Biografija
----------

Queens kolegijoje ketverius metus studijavo muzikos teoriją, fortepijoną, dirigavimą ir kompoziciją, o vargonuoti mokėsi Manhattano, N Y, muzikos mokykloje. New Yorko universitete studijavo lietuvių kalbą. Dar mokydamasis atostogų metu arba susirgus vargonininkui ir chorvedžiui A. Kačanauskui, jį pavaduodavo. 1977 m. pradėjo vargonininkauti ir vadovauti chorui Apreiškimo lietuvių parapijoje Brooklyne, NY. 1981 m. balandžio 12 d. bažnyčioje su choru, solistais ir vargonais atliko G. Rossini „Stabat Mater" ir Č. Sasnausko „Libera me Domine". Subūrė mišrųjį vokalinį kvartetą „Harmonija", kuris 1982 m. dainavo „Margučio" surengtame koncerte Čikagoje. Brooklyne taip pat vadovavo vyrų chorui „Perkūnas", su kuriuo koncertavo ne tik JAV, bet ir Kanadoje bei Europoje (Italijoje). Paminėtinas 1982 m. birželio 4 d. „Perkūno" ataskaitinis koncertas, turėjęs didelį pasisekimą. Su vyrais pastatė operetę „Auksinės dienos" (pagal Rombergo „Student Prince"). Susijungus dviem parapijoms, susidarė 60 žmonių mišrusis choras, kuris pastatė G. Faure „Requiem" ir atliko ištraukų iš Ch. Gounod ir J. Sibelliaus stambių kūrinių.

Nuo 1990 m. V. Ralys pradėjo vadovauti Šv. Kazimiero lietuvių parapijos chorui Los Angeles, CA. Choras gieda bažnyčiose, rengia religinės muzikos koncertus, dalyvauja dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose, pastatė Th. Dubois oratoriją „Septyni Kristaus žodžiai". V. Ralys dar vadovavo „Spindulio" jaunimo ansambliui. Kaip solistas dainuoja Los Angeles City operoje. Buvo 1991 m. 7-osios JAV ir Kanados lietuvių dainų šventės dirigentas Čikagoje ir 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės dirigentas Vilniuje – dirigavo B. Budriuno dainą „O, Nemune". Parapijos chorą parengė 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| ***Kill Me Again*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Nužudyk mane vėl |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | John Dahl |
| Scenaristas (-ai) | John DahlDavid W. Warfield |
| Vaidina | Val Kilmer  Joanne Whalley  Michael Madsen  Pat Mulligan |
| Metai | 1989 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 94 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 4 mln. dolerių |
| Pajamos | 283 tūkst. dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Nužudyk mane vėl** (angl.  *Kill Me Again*) – 1989 m. JAV sukurtas trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Val Kilmer – privatus detektyvas Džekas Endrius
* Michael Madsen – Vincas Mileris
* Joanne Whalley – Fej Forester
* Pat Mulligan – Semis
* Nick Dimitri – Martis

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Vincas ir jo mergina Fej apiplėšia du mafijos atstovus ir pagroba lagaminėlį su didele suma pinigų. Vėliau jiedu susipyksta ir Fej, apsvaiginusi draugą, pabėga su visais pinigais. Mieste ji randa prasiskolinusį privatų detektyvą Džeką Endrių, kurį nusamdo inscenizuoti jos žmogžudystę. Gavęs pusę sumos avansu, jis atlieka užduotį, tačiau Fej dingsta nesumokėjusi pinigų. Endriu tampa įtariamuoju žmogžudystėje, kurios nebuvo, jį pradeda persekioti Vincas. Las Vege jis randa Fej ir dabar jiedu priversti bėgti ir nuo Vinco, ir nuo mafijos...
|  |
| --- |
| Haid parkas |
| Dviejų parkų vaizdas iš viršaus: priekyje Kensingtono sodai, toliau Haid parkas 
Dviejų parkų vaizdas iš viršaus: priekyje Kensingtono sodai, toliau Haid parkas |
| 

Haid parkasHaid parkas

 |
| Tipas | Viešasis parkas |
| Geografinė padėtis | Londonas, Jungtinė Karalystė |
| Plotas | 140 ha |
| Įkurtas | 1637 m. |
| Valdytojas | Londono Karališkieji parkai |
| Svetainė | www.royalparks.org.uk/parks/hyde-park |

**Haid parkas** (angl. *Hyde park*) – parkas Londone, Jungtinėje Karalystėje, didžiausias iš keturių (Kensingtono sodai, Haid parkas, Grin parkas, Šv. Jokūbo parkas) viešųjų Londono Karališkųjų parkų grandinės, esančių miesto centre. 

Vakaruose Haid parkas ribojasi su Kensingtono sodais, pietryčiuose per Haid parko kampą su Grin parku. Haid parko pietryčių kampe, arba prie paminėtų keturių parkų grandinės yra prisišliejęs ir penktas – Bakingamo rūmų parkas, tačiau jis yra privatus ir neprieinamas pašaliniams. 

Parke yra dirbtinis ežerėlis, sukurtas 1730 metais pastačius užtvanką Vestburno upelyje. Ežerėlio didesnioji pietrytinė dalis, vadinama Serpentinu, yra Haid parko dalyje, kita šiaurvakarinė ežerėlio dalis, vadinama Longvateriu, yra Kensingtono sodų parko dalis. Per ežerėlį nutiestas automobilių ir pėsčiųjų tiltas yra riba tarp Haid parko ir Kensingtono sodų.

Parkas 1536 m. įkurtas Henriko VIII, 1637 m. atidarytas visuomenei, jame buvo rengiami gegužės 1-osios paradai. XVIII a. pradžioje parkas buvo atnaujintas ir pertvarkytas. Čia 1851 m. buvo surengta Didžioji paroda, kurios metu buvo eksponuojami kristaliniai rūmai, suprojektuoti Džozefo Pakstono. 

Haid parke nuo XIX a. populiaru rengti viešąsias kalbas ir demonstracijas. Yra speciali vieta kalbėtojams, rengiami debatai ir protestai. Koncertavusios „Pink Floyd", „The Rolling Stones" ir „Queen" grupės.

Šaltiniai
---------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Aleksandras Šelepinasrus. *Шелепин Александр Николаевич*** |
| --- |
| Gimė | 1918 m. rugpjūčio 18 d.Voronežas |
| Mirė | 1994 m. spalio 24 d. (76 metai)Maskva |
| Palaidotas (-a) | Novodevičės kapinės |
|  |
| Veikla | partinis veikėjas |
| Partija | 1940 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1941 m. N. Černyševskio istorijos, filosofijos ir literatūros institutas |

**Aleksandras Šelepinas** (rus. *Шелепин Александр Николаевич*, 1918 m. rugpjūčio 18 d. Voroneže – 1994 m. spalio 24 d. Maskvoje) – sovietinis partinis veikėjas, XX a. 6-ame dešimtmetyje SSKP CK Politinio biuro narys, vienas įtakingiausių asmenų TSRS vadovybėje.

Biografija
----------

1941 m. baigė Maskvos N. Černyševskio vardo istorijos, filosofijos ir literatūros institutą. 1939–1940 m. Raudonosios armijos savanoris, dalyvavo TSRS-Suomijos kare. 1940 m. įstojo į VKP(b) ir pradėjo karjerą komjaunime: Maskvos srities komjaunimo komiteto instruktorius, skyriaus vedėjas, sekretorius (atsakingas už karinį-sportinį darbą). 1943 m. komjaunimo CK (VLKJS) sekretorius, 1952–1958 m. VLKJS CK pirmasis sekretorius. 1952–1976 m. SSKP CK, 1964–1975 m. SSKP CK Politinio biuro narys.

1958 m. balandžio-gruodžio mėn. SSKP CK sąjunginių respublikų partinių organų skyriaus vedėjas. 1958–1961 m. KGB (TSRS Valstybės saugumo komiteto) pirmininkas. 1961–1967 m. SSKP CK sekretorius, tuo pačiu metu 1962–1965 m. Partinės ir valstybės kontrolės komiteto pirmininkas bei TSRS Ministrų Tarybos pirmininko pavaduotojas (unikali valdžios koncentracija vienose rankose). 1967–1975 m. TSRS profsąjungų (VPSCT) vadovas. 1975–1984 m. TSRS valstybinio profesinio-techninio mokymo komiteto pirmininko pavaduotojas.

Papildoma informacija
---------------------

* Antrojo pasaulinio karo metais buvo atsakingas už jaunuolių parinkimą į partizanų būrius. Jis atrinko į būrį būsimąją Sovietų Sąjungos didvyrę Zoją Kosmodemjanskają;
* dėl savo asmeninių savybių vadintas „geležiniu Šuriku"; laikytas „komjaunuolių grupuotės", SSKP ir visoje TSRS užėmusios daug svarbių postų, vadovu;
* skiriant KGB vadovu, atsisakė generolo laipsnio;
* protegavo savo vaikystės draugą Valerijų Charazovą, tapusį Lietuvos KP CK II-ruoju sekretoriumi;
* aktyviausias Nikitos Chruščiovo nušalinimo nuo TSRS vadovo pareigų organizatorius;
* buvo laikomas realiausiu Leonido Brežnevo įpėdiniu, todėl kaip galimas konkurentas buvo politiškai sužlugdytas.
Atvira prekyba mažais kiekiais tiesiog gatvėje
**Prekyba narkotikais** – prekyba neteisėtais narkotikais (kaip heroinas, kokainas, opiumas, hašišas), t. y. neturint tam kompetentingos institucijos leidimo. Šešėlinės ekonomikos dalis. Nusikaltimas.

Prekeiviai narkotikais
----------------------

Prekeiviai narkotikais vadinami narkotikų dileriais (angl. *Dealer*), „pušeriais" (*Pusher*).

Kova su neteisėta narkotikų prekyba
-----------------------------------

2004 m. ES lygmeniu buvo patvirtintos tam tikros priemonės, kaip kovoti su neteisėta narkotikų prekyba. 2004 m. spalio 25 d. Tarybos pamatinis sprendimas 2004/757/TVR nustatė būtiniausias nuostatas dėl nusikaltimų veikos sudėties požymių ir bausmių neteisėtos prekybos narkotikais srityje, ir tai yra pagrindinė neteisėtos prekybos narkotikais problemos sprendimo priemonė, padedanti valstybėms narėms nustatyti minimalias bausmes už tokius nusikaltimus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Prekyba narkotikais Archyvuota kopija 2007-07-04 iš Wayback Machine projekto. (Nauji pokyčiai politikoje ir įstatymuose > Naujovės ES programose ir teisės aktuose)
Koordinatės: 24°23′ p. pl. 66°14′ v. ilg.﻿ / ﻿24.383°š. pl. 66.233°r. ilg.﻿ / 24.383; 66.233

Abra del Akajus. Aukščiausias taškas. Ženklas su nuotoliais į aplinkines gyvenvietes
**Abra del Akajus** (isp. *Abra del Acay*) – kalnų perėja šiaurės vakarų Argentinoje, Saltos provincijoje, La Pomos departamente. Yra rytiniuose Andų kalnagūbriuose, 4972 m (senesniais duomenimis – 4895 m) aukštyje. Tai aukščiausia Argentinos plento *Ruta Nacional 40* vieta. Perėja yra 25 km į pietryčius nuo San Antonio de los Kobreso, netoli Snieguotojo Akajaus (*Nevado de Acay*) kalno. Tai viena aukščiausių perėjų Amerikoje; ji yra aukščiau nei Monblano viršukalnė Europoje.

Kelias per perėją nutiestas 1960 m. žvyrkelis. Didžiąją metų dalį įveikiamas tik visureigiais. Dėl stačių šlaitų ir išretinto deguonies Abra del Akajų sunku įveikti tiek automobiliams, tiek žmonėms.

* Kelias per perėjąKelias per perėją
* Kelias per perėjąKelias per perėją
* Ženklai, nurodantys perėjąŽenklai, nurodantys perėją
* Užšalę upokšniai perėjos pašlaitėseUžšalę upokšniai perėjos pašlaitėse

Šaltiniai
---------

1. ↑  Abra el Acay


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Abra del Akajus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Visoki Dečanų vienuolynas
**Visoki Dečanų vienuolynas** (serb. *Високи Дечани*) – pagrindinė serbų ortodoksų bažnyčia, esanti Metohijoje, Kosove, 12 km į pietus nuo Pečo. Vienuolynas yra seniausia viduramžių bažnyčia Balkanuose. Išsaugota freskų apdaila.

Istorija
--------

Vienuolynas pastatytas 1327 m. kaštainių giraitėje serbų karaliaus Stefano Urošo III nurodymu. Įstatai datuojami 1330 m. Bažnyčioje palaidoti karaliaus palaikai. Iki 1335 m. statybos darbus tęsė jo sūnus Stefanas Urošas IV Dušanas. Sienų tapyba buvo baigta 1350 m.

1990 m. Visoki Dečanų vienuolynas buvo paskelbtas išimtinės svarbos kultūros paminklu ir yra saugomas Serbijos Respublikos. 2004 m. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Taip pat yra saugomas Jungtinių Tautų Organizacijos („KFOR" – NATO vadovaujamos tarptautinės taikos palaikymo pajėgos, kurios atsakingos už Kosovo saugumą).

Galerija
--------

* VartaiVartai
* Kristus, nešantis kryžiųKristus, nešantis kryžių
* FreskaFreska
* KryžiusKryžius
* Kristaus nukryžiavimasKristaus nukryžiavimas

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Visoki Dečanų vienuolynas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Apie Visoki Dečanų vienuolyną www.kosovo.net svetainėje Archyvuota kopija 2020-10-02 iš Wayback Machine projekto.
* Apie Visoki Dečanų vienuolyną www.srpskoblago.org svetainėje
**Alžyro herbas** – vyriausybės naudojamas antspaudas, kurį priimta laikyti valstybės herbu. Jame pavaizduoti islamiški simboliai raudoni pusmėnulis ir penkiakampė žvaigždė. Už jų kalnų fone augalinių motyvų ir industrinių pastatų vaizdai. Kalne įkomponuotas tradicinis regiono simbolis – Fatimos plaštaka. Iš už kalno kyla auksinė saulė. Visus simbolius apjuosia užrašas – *Liaudies demokratinė Alžyro respublika*.

Istorija
--------

Prancūziškojo Alžyro herbas
Alžyrą valdant Prancūzijai, šaliai buvo sukurtas pirmasis herbas, kuris buvo naudojamas nuo 1830 iki 1962 metų. Žaliame tradicinio herbinio skydo lauko centre auksinis pusmėnulis apsuptas trimis auksinėmis penkiakampėmis žvaigždėmis (2 skydo galvoje, 1 – papėdėje).

Atgavus nepriklausomybę Alžyro herbas atkartojo dabartinę Alžyro vėliavą. Skydas vertikaliai perskeltas į du žalią ir baltą laukus, kuriuose įkomponuoti raudoni pusmėnulis ir penkiakampė žvaigždė. Toks herbas naudotas 1962–1971 metais.

Dabartinis herbas įteisintas 1976 m.

Simbolika
---------

Kylanti saulė simbolizuoja naująją erą, augaliniai motyvai – žemės ūkį, pramoniniai pastatai – valstybės industrializaciją. Kalnai simbolizuoja Atlaso kalnų masyvą. Pranašo Mahometo dukros Fatimos plaštaka yra būdinga regionui.

Nuorodos
--------

* Apie Alžyro herbą Archyvuota kopija 2008-08-21 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**

**Afrikos valstybių herbai**

|  |
| --- |
| Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pietų Sudanas · Pusiaujo Gvinėja · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
| ***Ana*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Anna |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Luc Besson |
| Scenaristas (-ai) | Luc Besson |
| Vaidina | Sasha Luss  Helen Mirren  Luke Evans  Cilian Murphy |
| Metai | 2019 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 119 min. |
| Kalba | anglų, rusų ir prancūzų |
| Biudžetas | 30 mln. dolerių |
| Pajamos | 30,9 mln. dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Ana** – 2019 m. režisieriaus Luc Besson sukurtas veiksmo filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Sasha Luss – Ana
* Helen Mirren – Olga
* Luke Evans – Aleksas
* Cilian Murphy – Lenis
* Lera Abova – Modė
* Alexander Petrov – Piotras
* Nikita Pavlenko – Vladas
* Anna Krippa – Nika

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1987 m. Maskvoje gyvenanti narkomanė Ana dirba turguje ir bet kokia kaina trokšta geresnio gyvenimo. Ji nori užsiverbuoti karinesd pajėgas, tačiau jos vaikinas tam prieštarauja. Kartu su draugais ir Ana jis nesėkmingai bando apiplėšti bankomatą, tačiau žūna. Ana susitinka su KGB verbuotoju Aleksu, kuris tampa jos kuratoriumi, o vėliau ir meilužiu. Prisidengdama modelio darbu, Ana keliauja po visą pasaulį ir vykdo užsakomąsias žmogžudystes, tačiau turi tikslą – po 5 metų būti laisva nuo įsipareigojimų KGB. Deja, netrukus ji supranta, kad užduotys baigsis tik tada, kai ji pati bus nebegyva. Norint ištrūkti, jai reikia pergudrauti savo darbdavius...
| ***Džeinė turi ginklą*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Jane Got a Gun |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Gavin O‘Connor |
| Vaidina | Natalie Portman  Ewan McGregor  Noah Emmerich  Joel Edgerton |
| Metai | 2016 |
| Žanras | vesternas, drama |
| Trukmė | 98 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 25 mln. dolerių |
| Pajamos | 3,1 mln. dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Džeinė turi ginklą** (angl. *Jane Got a Gun*) – 2016 m. JAV sukurtas vesternas. Jo scenarijus buvo patekęs į „Juodąjį geriausių scenarijų sąrašą" (The Black List) – intermeto svetainę, kurioje nuo 2004 m. renkami labiausiai patikę, tačiau dar neekranizuoti scenarijai kino filmams.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Natalie Portman – Džeinė Hemond
* Noah Emmerich – Bilas Hemondas
* Joel Edgerton – Denas Frostas
* Ewan McGregor – Džonas Bišopas
* Boyd Holbrook
* Rodrigo Santoro
* Sam Quinn
* Jenny Gabrielle

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Džeinės Hemond vyras Bilas, priklausantis Bišopo gaujai, grįžta į savo fermą sunkiai sužeistas, o buvę kompanionai rengia jo medžioklę. Kadangi pats Bilas ieškomas už įvairius nusikaltimus, Džeinė neturi į ką kreiptis pagalbos, tik į Deną Frostą, savo buvusį meilužį. Dviese jie užsibarikaduoja fermoje ir ima laukti puolimo...
| ***Mergelė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Damsel |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | David ZellnerNathan Zeller |
| Scenaristas (-ai) | David ZellnerNathan Zeller |
| Vaidina | Robert Pattison  Mia Wasikowska  David Zellner  Nathan Zellner |
| Metai | 2018 |
| Žanras | nuotykių komedija |
| Trukmė | 113 min. |
| Kalba | anglų |
| Pajamos | 322 448 JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Mergelė** (angl. *Damshel*) – 2018 m. sukurtas vesterno stiliaus filmas – parodija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Samuelis Alabasteris keliauja ieškodamas savo pagrobtos sužadėtinės Penelopės. Pakeliui jis sutinka seną misionierių – pamokslininką, kurį įkalba keliauti kartu, kad šis padėtų išvaduoti merginą, o po to juodu sutuoktų. Vyrai aptinka pagrobėjo namą ir netyčia nušauna į lauką išėjusį vyrą. Čia reikalai pasisuka priešinga linkme, nes tiesa pasirodo esanti visai kitokia: Penelopės niekas negrobė, čia gyveno su savo vyru, o Samuelis, kurį ji tik kartą buvo sutikusi, įtikėjo savo paties sukurta istorija. Supratęs, kad Penelopė niekada nebus jo, Samuelis nusišauna lauko tualete. Pati Penelopė susprogdina savo namus ir nusprendžia iškeliauti. Kartu su ja vyksta ir pamokslininkas, kuris paslapčia taip pat pradeda puoselėti planus dėl bendros ateities su Penelope...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Robert Pattison – Samuelis Alabasteris
* Mia Wasikowska – Penelopė
* David Zellner – Personas Henris
* Robert Forster – senas pamokslininkas
* Gabe Casdorph – Entonis Kornelis
* Nathan Zellner – Rufusas Kornelis

Apdovanojimai
-------------

* Berlyno kino festivalis – Auksinis lokys (nominacija)
* Ostino kino kritikų asociacija (nominacija) – geriausias filmas

Išnašos
-------

1. ↑  „*Damsel* (2018)". Box Office Mojo. Nuoroda tikrinta 2018-12-01.
| ***Pianinas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Piano |
| Kilmės šalis | Naujoji ZelandijaAustralijaPrancūzija |
| Režisierius | Džeinė Kampion |
| Scenaristas (-ai) | Džeinė Kampion |
| Kompozitorius | Michael Nyman |
| Vaidina | Holly HunterHarvey KeitelSam NeilAnna Paquin |
| Metai | 1993 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 117 min. |
| Kalba | anglų, maorių |
| Platintojas | The Australian Film |
| Biudžetas | 7 mln. JAV dol. |

**Pianinas** (angl. *The Piano* ) – 1993 m. romantinė drama, sukurta režisierės Džeinės Kempion. Filmas gavo auksinę palmės šakelę už geriausią filmą ir prizą už geriausią moters vaidmenį (Holi Hanter) Kanų kino festivalyje. Taip pat filmas gavo tris Oskarus už geriausią moters vaidmenį (Holi Hanter), geriausią antro plano moters vaidmenį (Ana Pakvin) ir geriausią originalų scenarijų.

Glaustas siužetas
-----------------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

XIX amžiaus viduryje Ada Magrat ir jos dukra Flora iš Škotijos atvyksta į Naująją Zelandiją susituokti „pagal susitarimą" su Alisderu Stiuartu. Ada yra nebylė, ji susikalba gestų pagalba ir groja pianinu. Pianinas jai yra daugiau nei instrumentas – tai būdas pajusti, išreikšti emocijas. Išlipus iš laivo, pianinas saugiai paliekamas ant kranto, nes nepakanka nešėjų. Ada prašo paimti tik pianiną ir palikti daiktus, tačiau jos vyras to nesupranta. Jis bando pasipelnyti, kuo daugiau žemės iškeisdamas į karoliukus ir ginklus ir nesupranta žmonos sielvarto dėl laukinėje gamtoje palikto pianino.
Ada neįsivaizduoja savo gyvenimo be muzikos, ji paprašo gido Džordžo Beinso nuvesti ją į krantą. Ada groja pianinu. Flora žaidžia su jūros bangomis, o Beinsas tiesiog eina apleistu paplūdimiu ir klausosi.
Pianiną Džordžas Beinsas išperka su sąlyga, kad Ada mokys jį groti. Jį pribloškė Ados muzika, jis yra įsimylėjęs. Ada turėjo sutikti su pamokomis, nes negali gyventi be pianino.

Garso takelis
-------------

Filmui muziką parašė kompozitorius Maiklas Nymanas. Filmo „Pianinas" garso takelis yra įtrauktas į visų laikų geriausių garso takelių šimtuką.

Garso takelį sudaro šios kompozicijos: 

* „To the Edge of the Earth" — 4:06
* „Big My Secret" — 2:51
* „A Wild and Distant Shore" — 5:50
* „The Heart Asks Pleasure First" — 1:33
* „Here to There" — 1:02
* „The Promise" — 4:14
* „A Bed of Ferns" — 0:46
* „The Fling" — 1:28
* „The Scent of Love" — 4:16
* „Deep Into the Forest" — 2:58
* „The Mood That Passes Through You" — 1:13
* „Lost and Found" — 2:24
* „The Embrace" — 2:36
* „Little Impulse" — 2:11
* „The Sacrifice" — 2:46
* „I Clipped Your Wing" — 4:34
* „The Wounded" — 2:26
* „All Imperfect Things" — 4:03
* „Dreams of a Journey" — 5:30
* „The Heart Asks Pleasure First/The Promise" (Edit) — 3:11

Pagrindiniai vaidmenys
----------------------

*Aktorius – vaidmuo*

* Holly Hunter – Аda Magrat
* Harvey Keitel – Džodžas Beinsas
* Sam Neill – Alister Stiuart
* Anna Paquin – Flora Magrat

Išnašos
-------

1. ↑  1993 Award Winners".
2. ↑  Wiener, Tom (2002). "The Piano". The Off-Hollywood Film Guide: The Definitive Guide to Independent and Foreign Films on Video and DVD. Random House Publishing Group.
3. ↑   Entertainment Weekly, 12 October 2001, p. 44.
| ***Žinutė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Текст |
| Kilmės šalis |  Rusija |
| Režisierius | Klimas Šipenko |
| Scenaristas (-ai) | Dmitrij Gluchovskij |
| Metai | 2019 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 132 min. |
| Kalba | rusų |
| Biudžetas | 1,181 mln. JAV dolerių |
| Pajamos | 6,386 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Žinutė** (rus. *Текст*) – 2019 m. Rusijoje sukurtas trileris pagal to paties pavadinimo Dmitrijaus Gluchovskio romaną ir scenarijų.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Studentas Ilja, policininkui pakišus jam narkotikų, po 7 metų kalinimo išeina į laisvę. Ankstesnis jo gyvenimas visiškai sugriautas: motina mirė dvi dienos iki jo sugrįžimo, mergina Vera nutraukė visus santykius. Ilja visą laiką kalėjime svajojo apie susitikimą su jį įkalinusiu Piotru Chazinu. Kadangi šis nuolat kelia į soc. tinklus nuotraukas, nėra sunku rasti klubą, kuriame jis dažniausiai lankosi. Jiedu susitinka ir nors Ilja nenorėjo smurto, vyrai susikibo ir Piotras buvo nušautas iš savo paties ginklo. Išsigandęs Ilja paslepia kūną kanalizacijos šulinyje, su savimi pasiimdamas žuvusiojo ginklą ir telefoną. 

Kitą dieną Ilja sunkiai pamena praėjusios nakties įvykius, tačiau nusprendžia neatsikratyti įkalčių. Turėdamas Piotro telefoną ir gaudamas skambučius, jis pradeda bendrauti žinutėmis su šio motina, sužadėtine ir viršininku, siekdamas kuo ilgiau sudaryti įspūdį, kad Piotras tebėra gyvas. Iš ankstesnių žinučių Ilja sužino, kad Piotras planavo parduoti policijos konfiskuotus narkotikus. Ilja nusprendžia suorganizuoti šį sandėrį, gauti pinigus, už juos palaidoti motiną, o pats pabėgti į Kolumbiją.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Aleksandr Petrov – Ilja Goriunovas
* Ivan Jankovskij – Piotras Chazinas
* Kristina Asmus – Nina, Piotro sužadėtinė
* Sofija Ozerova – Vera
* Maksim Vinogradov
* Kiril Nagijev
* Elena Finogejeva
* Vladimir Kapustin

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

* Auksinis erelis – geriausia aktorius (A. Petrov), geriausias antrojo plano aktorius (I. Jankovskij), geriausias montažas
* Nika – geriausias scenarijus (D. Gluchovskij)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Tekst". *kinopoisk.ru*. Nuoroda tikrinta 2021-05-13.
| Sydne Rome |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Sydne Rome |
|  |
| Gimė | 1951 m. kovo 17 d. (71 metai)Akronas, JAV |
|  |
| Šalis |  JAV Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Sidnė Rom** (angl. *Sydne Rome*, g. 1951 m. kovo 17 d.) – JAV gimusi, tačiau Italijoje pagrindinius vaidmenis sukūrusi kino aktorė. Jos vardas kartais klaidingai rašomas *Sydney* arba *Sidney*.

Biografija
----------

Sidnė gimė Ohajuje, pasiturinčioje šeimoje (jos tėvas buvo sėkmingai veikiančios plastiko gamybos koncerno prezidentas).

Kine ji pradėjo vaidinti 1969 m. nusifilmavusi britų komedijoje „Some Girls Do". Siekdama karjeros, po metų ji persikėlė į Italiją, kur prisijungė prie eilės užsienio aktorių, sulaukusių sėkmės Europos kine (Tomas Milian, Barbara Bouchet ir kiti). Be vaidmenų kine, Sidnė išbandė jėgas ir kaip dainininkė, išleido keletą singlų.

1980-ųjų pradžioje, populiarėjant aerobikai, išleido populiarumo sulaukusią vaizdajuostę „Aerobic Fitness Dance", o 1982 m. pozavo žurnalui „Playboy".

Aktorė du kartus ištekėjusi, turi 2 vaikus.

Dalinė filmografija
-------------------

* Ką? (1972)
* Ponų rasė (1974)
* 40 laipsnių po antklode (1976)

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sydne Rome** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
**Rietavo savivaldybės taryba** – Rietavo savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.

Tarybą sudaro 21 tarybos narys. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.

Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.

Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.

Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.

Istorija
--------

Merai
-----

* Antanas Černeckis – nuo 2000 m.

Savivaldybės tarybos
--------------------

* Rietavo savivaldybės taryba 2000–2003 m.
* Rietavo savivaldybės taryba 2003–2007 m.
* Rietavo savivaldybės taryba 2007–2011 m.
* Rietavo savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2020-10-20 iš Wayback Machine projekto.
| ***Senasis Henris*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Old Henry |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Potsy Ponciroli |
| Scenaristas (-ai) | Potsy Ponciroli |
| Metai | 2021 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 99 min. |
| Kalba | anglų |
| Pajamos | 42 068 JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Senasis Henris** (angl. *Old Henry*) – 2021 m. JAV sukurtas vesternas, interneto svetainėje „Rotten Tomatoes" vertinamas 94% teigiamų atsiliepimų, nors patyrė finansinę nesėkmę.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Senas našlys fermeris Henris Makartis gyvena nuošalioje fermoje kartu su sūnumi Vaitu. Pastarąjį jis labai saugo ir neleidžia naudotis ginklais, dėl ko sūnus laiko tėvą nusenusiu nevykėliu.

Kartą jie aptinka žirgą kruvinu balnu, o kiek paieškoję – ir sužeistą raitelį bei didelę sumą pinigų. Henris ir Vaitas pargabena sužeistąjį namo, bet laiko surištą, nes įtaria šį esant nusikaltėlį. Šis sakosi esąs Karis ir tvirtina esąs šerifas, kurį persekioja nusikaltėliai. 

Netrukus į fermą atvyksta būrys plėšikų, tvirtinančių, kad yra įstatymo sargai, ieškantys nusikaltėlio. Henris jiems neišduoda Kario, būrys pasišalina, tačiau lieka stebėti Henrio namų.

Vakare Karis pasakoja Henriui savo istoriją, taip pat ir tai, kad vaikystėje buvo žymaus nusikaltėlio Bilio Kido žmogžudystės liudininkas. Henris juo patiki ir atriša. Ryte jis ketina su sūnumi išvykti, tačiau nusikaltėliai sugrįžta. Henris vienas stoja su jais į kovą ir visus nužudo. Vėliau, norėdamas perrišti Kario žaizdą, jis pastebi šį turint gaujos žymę. Karis nušauna Henrį, nes pažino, kad šis iš tiesų yra išgyvenęs Bilis Kidas, o jo mirtis garantuos Kariui šlovę. Galiausiai Vaitas nušauna Karį, o mirštantis Henris prašo jo nekartoti tėvo paklydimų. Vaitas palaidoja tėvą ir išvyksta iš fermos.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Tim Blake Nelson – Henris Makartis
* Scott Haze – Karis
* Gavin Lewis – Vaitas
* Trace Adkins – dėdė Elas
* Stephen Dorff – Ketčamas
* Richard Speight Jr. – Duganas

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

* Almerijos vesternų filmų festivalis – geriausias aktorius (T.B. Nelson), geriausias režisierius

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Old". *rottentomatoes.com*. Nuoroda tikrinta 2022-04-20.
Koordinatės: 55°43′22″š. pl. 21°55′59″r. ilg.﻿ / ﻿55.7228°š. pl. 21.9331°r. ilg.﻿ / 55.7228; 21.9331

 *Kitos reikšmės – Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia.*

|  Rietavo šv. arkangelo Mykolo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Plungės |
| **Savivaldybė** | Rietavo savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Rietavas |
| **Adresas** | Laisvės g. 2a |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1873 m. |
| **Stilius** | neoromanika |

**Rietavo šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Rietave, pietrytinėje miesto dalyje, visa baltai nudažyta.

Istorija
--------

Manoma, kad pirmoji katalikų bažnyčia pastatyta iki 1529 m. 1539 m. minimas Rietavo klebonas. XVI a. antrojoje pusėje bažnyčia atiteko evangelikams reformatams; apie 1589 m. padedant Rietavo tijūnui Leonui Sapiegai, buvo grąžinta katalikams. 1596 m. įsteigta parapinė mokykla. Bažnyčiai dovanotas Labardžių kaimas 1608 m. sukeistas su Vatušiais. Nuo 1612 m. rašytos metrikų knygos.

1721 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Jai 1820 m. priklausė Daubakių, Degutalių, Vatušių ir Žalakiškės kaimai. Rietavo vikaras, vėliau altarista Silvestras Rucevičius (apie 1747–1831) parengė 2 religines lietuviškas knygas, kurių viena sulaukė keliolikos leidimų.

Bažnyčios interjeras
1846 m. leista statyti naują mūrinę bažnyčią (Gonsovskio iš Romos projektas). Pastatyta laikina mūrinė salė. 1853 m. vyskupas Motiejus Valančius pašventino būsimos bažnyčios kertinį akmenį. Statybai vadovavo architektas F. Štuleris iš Prūsijos. Dėl nekokybiškų statybinių medžiagų teko atsisakyti projekte numatyto vieno bokšto ir nuo pamatų mūryti du. Bažnyčios statybai Oginskiai išleido apie pusę milijono rublių (pradėjo statydinti Irenijus Oginskis 1853 m. o baigė jo sūnus Bogdanas Oginskis 1873 m.). Už 1863 m. sukilėlių rėmimą į Sibirą ištremtas Rietavo vikaras Adomas Dabkevičius (1872 m. grįžo į Kuršą) ir altarista Juozapas Stankevičius (ten 1870 m. mirė). Po Pirmojo pasaulinio karo bažnyčia suremontuota.

Architektūra
------------

Rietavo bažnyčia iš pietryčių pusės
Bažnyčia neoromaninė, lotyniško kryžiaus plano, bazilikinė, dvibokštė, su pusapskrite apside. Navos ir transepto sandūroje yra dar 1 bokštas. Vidus 3 navų, kurias dengia kryžminiai skliautai. Šventoriaus tvora metalinė, su mūriniais vartais. Netoli bažnyčios yra kapinės su koplyčia.

Literatūra
----------

* Rietavo krašto bažnyčios, vargonai ir vargonininkai (sud. Danutė Mukienė, tekstų autoriai Vytas Rutkauskas, Milda Vyšteinaitė, Donata Vitkienė). – Vilnius: Regionų kultūrinių iniciatyvų centras, 2008. – 50 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-818-04-5

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Istorija". 2014-07-03. Suarchyvuotas originalas 2016-03-06. Nuoroda tikrinta 2016-03-06.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rietavo šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Straipsnis apie F. A. Štulerį (lt) Archyvuota kopija 2016-02-14 iš Wayback Machine projekto.
* Rietavo bažnyčia Archyvuota kopija 2005-02-16 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Vilma (reikšmės).*
2023 m.
2011 m.
„**Vilma**" – Vilniaus radijo matavimo prietaisų gamykla (rus. *Вильнюсский приборостроительный завод «Вильма»*, iki 1971 m. – **Lietuvos valstybinė prietaisų gamykla**), 1960–1994 m. Žirmūnuose veikusi karinė gamykla, Adresas – „Pašto dėžutė 4151" (rus. *п/я 4151* (1960–1961 m. naudotas adresas „Pašto dėžutė 52"), tikrasis adresas – Žirmūnų g. 68). XX a. devintojo dešimtmečio pradžioje pertvarkyta į **gamybinį susivienijimą „Vilma"**.

Istorija
--------

XX a. aštuntojo dešimtmečio pradžioje greta karinės produkcijos pradėta gaminti civilines prekes – magnetofonus „Vilma", „Rūta", „Tonika", „Skif" ir kt. Devintojo dešimtmečio pradžioje pertvarkyta į gamybinį susivienijimą, į kurį taip pat įėjo Vilniaus magnetinio įrašymo konstruktorių biuras (rus. *Вильнюсское конструкторское бюро магнитной записи, ВКБМЗ*) ir Alytaus gamykla „Alma".

Pirmasis Sovietų kariuomenės reikmėms skirtas vielinis magnetofonas „MN-61" pradėtas gaminti 1961 m. Vėliau pradėta gaminti magnetofoninius blokus „Vilnelė", skirtus įstatymui į „Minija" serijos magnetolas. Pirmasis buitinis magnetofonas „Vilma M-1" (lempinis, juostinis) pradėtas gaminti 1971 m. nors jo aprašymas žurnale „Radio" pasirodė dar 1969 m.

1994 m. pradžioje paskelbtas bankrotas, gamykla tapo valstybine įmone.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Vilma". Oldradio.lt. Nuoroda tikrinta 2014-11-15.
Pigmalionas ir Galatėja (autorius Jean-Léon Gérôme)
**Pigmalionas** – graikų mitologijos personažas, Kipro valdovas. Ovidijaus „Metamorfozėse" aprašytas kaip jaunas skulptorius, įsimylėjęs savo sukurtą statulą. Pigmalionas buvęs nerangus ir išstypęs, tad nejaukiai jausdavęsis greta moterų. Kadangi buvo itin nekalbus ir nervingas, galiausiai išvis liovėsi ieškoti merginų draugijos.

Jautęsis vienišas, tad vieną dieną ėmėsi naujo darbo: didelius dramblio kaulo gabalus kalė, raižė, šlifavo, kol sukūrė merginą, kuri buvusi gražesnė už bet kurios šalies gražuolę. Pigmalionas pamilo savo sukurtą merginą, nešė jai gėlių, dovanojo žiedų, puošė papuošalais tarsi tikrą moterį.

Vykstant Afroditės šventei, Pigmalionas nešė jai auką. Jis sukalbėjo maldą, kurią Afroditė išklausė – Pigmaliono skulptūrą pavertė jūrų nimfa Galatėja.

Galatėja pagimdė Pigmalionui du vaikus – Matarmę ir Pafą. Dukters Pafos vardas – miesto pietiniame Kipre, garsėjusio kaip Afroditės kulto centras, eponimas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *Mitologijos enciklopedija*, I tomas. V. 1997. ISBN 5-415-00507-2, p. 264.
2. ↑  Robert Graves. Greek Myths: Vol. 1.
3. ↑  *Pygmalion*. Britannica Online Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-11-14.

Nuorodos
--------

* Pasakojimas apie Pigmalioną Ovidijaus „Metamorfozėse"

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pigmalionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |