recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Apie miestą prie Chačalio upės skaitykite straipsnyje: San Chose de Chačalis.*

| Chačalis |
| --- |
| Chačalio vidurupis Chačalio vidurupis |
| **Ilgis** | ~300 km |
| **Baseino plotas** | 34 232 km² |
| **Vidutinis debitas** | 9 m³/s |
| **Ištakos** | Puniljos kalnagūbris |
| **Žiotys** | Desagvaderas |
| **Šalys** | Argentinos vėliava Argentina |

**Chačalis** (isp. *Río Jáchal*) – upė vakarų Argentinoje, San Chuano provincijoje, Desagvadero sistemos dalis. Susidaro susiliejus Palkos ir Blanko upėms provincijos šiaurės vakaruose. Šios upės išteka iš San Giljermo ir Puniljos kalnagūbrių. Chačalis teka į pietus ir pietvakarius, daro lanką ties Chačalio miestu, aplenkdamas kalnų masyvą. Už Mognos išsišakoja, teka pelkėtomis lygumomis. Įteka į Desagvaderą (čia vadinamą Bermechu) provincijos rytuose.

Upė minta daugiausia ledynų tirpsmo vandeniu, taip pat retų lietų vandeniu. Žemupys sausrų metu išdžiūsta. Chačalio upė ties Chačalio miestu patvenkta dvejomis užtvankomis. Naudojama irigaicijai ir hidroenergijai. Vandenyje daug ištirpusių druskų. 2000 m. Kanados kompanija norėjo upės aukštupyje pradėti aukso gavybą, bet dėl upės užteršimo pavojaus šio ketinimo atsisakyta.
| **Adolfas Grajevskis** |
| --- |
| Gimė | 1878 m. sausio 17 d.Rusija Maksvų dvaras, Kvėdarnos valsčius, Tauragės apskritis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1967 m. spalio 1 d. (89 metai)Lenkija Ornetė, Varmijos Mozūrų vaivadija, Lenkija |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
|  |
| Alma mater | Sankt Peterburgo universitetas |

**Adolfas Grajevskis** (lenk. *Adolf Grajewski*, 1878 m. sausio 17 d. Maksvų dvaras, Kvėdarnos valsčius, Tauragės apskritis, Rusijos imperija – 1967 m. spalio 1 d. Ornetėje, Varmijos Mozūrų vaivadija, Lenkija) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Kilęs iš dvarininkų šeimos. Mokėsi Palangos progimnazijoje ir Mintaujos gimnazijoje. 1896 m. įstojo į Peterburgo universiteto Matematikos ir fizikos fakultetą, vėliau perėjo į Teisės fakultetą, kurį baigė 1902 m.

1902–1904 m. Juozapo Montvilos Žemės ūkio banko darbuotojas, nuo 1905 m. vertėsi advokato praktika Kaune, Tauragėje.

1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas III (Raseinių) rinkimų apygardoje. Priklausė Seimo lenkų frakcijai.

Pasibaigus seimo kadencijai, vertėsi advokato praktika Tauragėje, gyveno Papinaujos dvare. Po Antrojo pasaulinio karo išvyko į Lenkiją. Senatvėje rašė poeziją.

Literatūra
----------

* Grajevskis Adolfas, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 22.
* Stravinskienė V. Grajevskis Adolfas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 154–156.
* Mieczysław Jackiewicz. Polacy na Litwie 1918–2000. Warszawa 2003
* Krzysztof Buchowski. Polacy w niepodległym państwie litewskim 1918–1940. Białystok 1999

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žydrūnas Mačiukas. Steigiamojo Seimo atstovai. Seimas
**Gaublys** - daug kartų sumažintas planetos paviršius, pateiktas ant apvalaus arba planetos formos sferos, dažnai būna pritvirtintas prie stovo. Kadangi žemėlapis apvalus, jame dydžiai daug tikroviškesni, nei ant plokščio žemėlapio. Gaublys negali būti tam tikro regiono žemėlapis. Gaublys, kaip ir žemėlapis, dažnai būna suskirstytas į dienovidinius, bei lygiagretes. Būna įvairių tipų (politinis, geografinis, teminis, taip pat ir reljefinis).

Guiljelmus Jansonius Blaeuw Amsterdame 1622 m. pagamintas gaublys Vilniaus universiteto Baltojoje salėje

Istorija
--------

Nuo XV a. pabaigos žmonės Europoje pradėjo vis labiau domėjosi žemės ir dangaus sferų bei žiediniais gaubliais (prietaisais rodančiais dangaus kūnų judėjimą aplink Žemę ir Saulę). Taigi jau apie 1492 m. Martinas Behaimas sukūrė seniausią žinomą gaublį.

Dydžiai
-------

Gaublys parodo tikroviškesnį dydį, nei žemėlapis. Kadangi žemėlapyje šiaurė ir pietūs būna ištįsę, todėl, pvz. Grenlandija ir Australija būna vienodo dydžio, nors Australija daug didesnė. Gaublyje taip nėra. Kadangi forma tokia pati kaip ir planetos, jame galima tiksliai pamatyti dydžius.

Patogumas
---------

Nors gaublys rodo tikslesnį vaizdą, tačiau dauguma žmonių mieliau renkasi žemėlapį. Taip yra todėl, nes gaublys didelis ir nepatogus, o maži gaubliai nėra tikslūs. Mokslininkai bando kurti patogų bei praktišką gaublį, kurį būtų galima nešiotis visur ir visada.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gaublys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Chačaturas Abovianas** |
| --- |
|  |
| Chačaturas Abovianas |
| Gimė | 1809 m. spalio 27 d.Kanakeras, dab. Jerevano dalis |
| Mirė | 1848 m. balandžio 14 d. (38 metai) |
|  |
| Veikla | armėnų pedagogas, kalbininkas, tautosakininkas, etnografas, rašytojas |
|  |
|  **Vikiteka** | Chačaturas Abovianas |

**Chačaturas Abovianas** (arm. Խաչատուր Աբովյան, 1809 m. spalio 27 d. Kanakeras, dab. Jerevano dalis – 1848 m. po balandžio 14 d.) – armėnų pedagogas, kalbininkas, tautosakininkas, etnografas, rašytojas, romantizmo pradininkas armėnų literatūroje.

Biografija
----------

Kilęs iš armėnų didikų Abovencų šeimos. 1918–1822 m. m. mokėsi Ečmiadzine, 1824–1826 m. mokėsi Tbilisio armėniškoje Nersisiano seminarijoje. 1830–1836 m. studijavo Dorpato universitete.

1827–1828 m. Sanaino vienuolyno mokytojas, 1829–1830 m. Ečmiadzino katoliko bei sinodo sekretorius ir vertėjas. 1829 m. rugsėjo 29 d. su Dorpato universiteto profesoriaus F. Paroto ekspedicija užkopė į Ararato viršūnę.

Grįžęs iš studijų Dorpate atsisakė dvasinio titulo, nuo 1836 m. dirbo Tbilisio apylinkinės mokyklos inspektoriumi. Tais pačiais metais atidarė ir privačią mokyklą, kurioje pagal eurpietiškos pedagogikos principus rengė mokytojus liaudies mokykloms. Nuo 1843 m. rugpjūčio Jerevano apylinkinės mokyklos inspektorius. Kritikavo armėnų dvasininkų ir inteligentų konservatyvumą, buvo persekiojamas rusų valdininkų. 1848 m. pavasarį paskirtas Tbilisio Nersisiano mokyklos direktoriumi, bet balandžio 14 d. dingo be žinios.

Veikla
------

Rinko armėnų, azerų ir kurdų tautosaką, pirmasis Armėnijoje pradėjo moksliniu pagrindu rinkti etnografinę medžiagą. Parašė pedagogikos, istoriografijos veikalų, vadovėlių (tarp jų ir aritmetikos vadovėlis, 1838 m.), armėnų bendrinės kalbos – ašcharabaro gramatiką.

Romanai „Armėnijos žaizdos" (parašytas 1841 m. išleistas 1858 m. lietuvių kalba – 1950 m. sutrumpintas, 1980 m. visas vertimas) – pirmasis armėnų socialinis istorinis romanas, parašytas ašcharabaru. Jame vaizduojamos Turkijos ir Irano pavergtų armėnų kančios, jų išsivaduojamoji kova 1827–1828 m. , gausu istorinių pasakojimų, papročių ir buities aprašymų, dainų, legendų. Romanui būdingas romantinis patriotinis patosas ir švietėjiškos idėjos, ryškūs charakteriai.

Sukūrė eilėraščių, novelių, pasakėčių, pjesių, kelionių aprašymų, mokslo populiarinimo apybraižų. Išvertė į bendrinę armėnų kalbą Homero, J. V. Getės, F. Šilerio, Ž. Ž. Ruso, I. Krylovo, N. Karamzino kūrinių.

Atminimas
---------

1937 m. Aboviano gimtajame name atidarytas jo muziejus, kuriame surinkti jo asmeniniai daiktai, ranraščiai, knygos, periodika. Prieš pastatą iškilo paminklas šiam didžiam Armėnijos kultūros veikėjui.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Marytė Kontrimaitė Visuotinė lietuvių enciklopedija, I t.

* Abovian G. Khachatur Abovyan: Life and Creation, 1948
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį biografinį straipsnį reikėtų sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, prašome sutvarkyti šį straipsnį. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą.Priežastys, dėl kurių straipsnis laikomas nesutvarkytu, aiškinamos straipsnyje Nesutvarkyti straipsniai.  |


| **Visvaldas Kulbokas** |
| --- |
| Titulinis Martanos Arkivyskupas |
| Gimė | 1974 m. gegužės 14 d. (48 metai)Klaipėda |
| Tautybė | Lietuvis |
| Religija | Romos katalikas |
|  |
| Veikla | Apaštalinis Nuncijus Ukrainai nuo 2021 m. birželio 15 d. |

**Visvaldas Kulbokas** (g. 1974 m. gegužės 14 d. Klaipėdoje) – arkivyskupas, Ukrainos nuncijus, Romos katalikų bažnyčios dvasininkas ir diplomatas.

Biografija
----------

1992 metais aukso medaliu baigė Klaipėdos 19-ąją vidurinę mokyklą ir tais pačiais metais įstojo į Telšių kunigų seminariją.

1994 – 2004 metais jis tęsė studijas Romoje, Popiežiškajame Šventojo Kryžiaus universitete, kur įgijo 2001 m. teologijos daktaro ir 2004 m. bažnytinės teisės licenciato laipsnius.

1998 m. gegužės 24 d. Visvaldas Kulbokas pašventintas diakonu ir inkardinuotas Telšių vyskupijoje, 1998 m. liepos 19 d. pašventintas kunigu.

2001 – 2004 metais jis Popiežiškojoje bažnytinėje akademijoje įgijo pasiruošimą Šventojo Sosto diplomatinei tarnybai, į kurią buvo priimtas 2004 m. liepos 1 d. 

2004 – 2005 m. Apaštalinėje Nunciatūroje Libane ėjo atašė pareigas.

2005 – 2007 m. Apaštalinėje Nunciatūroje Libane ėjo sekretoriaus pareigas.

2007 – 2009 m. Apaštalinėje Nunciatūroje Nyderlanduose ėjo sekretoriaus pareigas.

2009 m. paskirtas Jo Šventenybės kapelionu.

2009 – 2012 m. Apaštalinėje Nunciatūroje Rusijos Federacijoje ėjo sekretoriaus pareigas.

2012 – 2020 m. Vatikano Valstybės Sekretoriato Skyriuje ryšiams su valstybėmis ėjo oficiolo pareigas.

2019 m. paskirtas garbės prelatu.

2020 – 2021 m. Apaštalinėje Nunciatūroje Kenijoje ėjo patarėjo pareigas.

2021 m. birželio 15 d. Šventojo Tėvo Pranciškaus nominuotas tituliniu Martanos arkivyskupu ir Apaštaliniu Nuncijumi Ukrainoje.

2021 m. rugpjūčio 14 d. Vatikano valstybės sekretoriaus kardinolo Pietro Parolin konsekruotas arkivyskupu Vilniaus šv. vysk. Stanislovo ir šv. Vladislovo katedroje.

Šaltiniai
---------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Adolf Giżyński** |
| --- |
| Gimė | 1922 m.Kaunas, Lietuva |
| Mirė | 1984 m. gruodžio 17 d. (~62 metai)Paryžius, Prancūzija |
|  |
| Veikla | skautas, rezistentas, dvasininkas |

**Adolfas Gižinskis** (1922 m. Kaune – 1984 m. gruodžio 17 d. Paryžiuje, Prancūzija) – skautas, rezistentas, dvasininkas.

Biografija
----------

Gimė 1922 m. Kaune. Baigė Kauno Adomo Mickevičiaus gimnaziją. Buvo aktyvus Lietuvos lenkų skautų organizacijos narys. Naciams ir sovietams užpuolus Lenkiją padėjo žmonėms iš Lenkijos patekti į tuo metu dar nepriklausomą Lietuvą. Iš lenkų kareivių internavimo stovyklų Lietuvoje slapta padėjo pabėgti daliai kareivių. Priklausė lenkų karinio pasipriešinimo sąjungai (Związek Walki Zbrojnej). Už priklausymą šiai organizacijai 1942 m. lapkričio 11 d. suimtas Lietuvos saugumo policijos ir uždarytas į Pravieniškių darbo stovyklą. 1944 m. perkeltas į Diedenhofen stovyklą, po to Sadirenhausen, Neuengaumuren ir Sandbortel stovyklas. 1945 m. balandžio 29 d. išvaduotas britų kareivių. 1946 m. įstojo į Paryžiaus lenkų kunigų seminariją. 1952 m. tapo teologijos magistru, 1956 m. tapo teologijos mokslų daktaru. Dirbo prefektu lenkų kunigų seminarijoje Les Ageny mieste. Priklausė Prancūzijos lenkų skautų organizacijai. 1969 m. grįžo į Lenkiją, kur pradėjo dėstyti Ščecino kunigų seminarijoje, tačiau po kiek laiko grįžo į Prancūziją, kur ir mirė 1984 m. gruodžio 17 d. Paryžiuje.

Literatūra
----------

* Krzysztof Bojko, Z dziejów Harcerstwa Polskiego na Litwie – „...ostatnim słowem Boga nie jest krzyż, lecz zmartwychwstanie", „Magazyn Wileński" 1999, nr 2, s. 10-15
**Absoliutyvas** (absoliutinis linksnis) – ergatyvinės sandaros kalbų linksnis. Juo reiškiamas bet koks kryptingo veiksmo neatliekantis objektas. Gramatiškai tai gali būti daiktas, kuriam daro poveikį tranzityvinis, galininkinis veiksmažodis. Toks objektas vadinamas patientu. Taip pat absoliutyvas vartojamas su veiksmo sukėlėju (agentu), kai veiksmažodis intranzityvinis (negalininkinis). Agentas su tranzityviniu veiksmažodžiu turi būti ergatyvo linksnio: pavyzdžiui, posakyje „*žmogus* nardina **ąsotį**" žodis **ąsotį** turi būti absoliutyvo linksnio, nes į jį nukreiptas tiesioginis veiksmas (ąsotis yra patientas), o žodis **žmogus** čia būtų ergatyvo linksnio, nes šiame posakyje jis – veiksmo sukėlėjas, jo šaltinis (agentas). Tačiau pasakyme „**žmogus** nardo", kur nėra į objektą nukreipto veiksmo, žodis **žmogus** būtų absoliutyvo linksnio (agentas ne su tranzityviniu veiksmažodžiu). Ergatyvinės struktūros kalbose, priešingai negu vardininko – galininko sandaros lietuvių kalboje, sakinys sudaromas telkiantis į patientą – objektą, o ne į veiksmo sukėlėją (subjektą): su absoliutyvo linksniu vartojamas objektas sakinyje eina veiksniu. Į lietuvių kalbą tokia konstrukcija gali būti verčiama neveikiamąja rūšimi, kur absoliutyvą atitiktų vardininkas, o ergatyvą – kilmininkas: „žmogaus (kilm.) *nardinamas* (neveik. r.) **ąsotis** (vard.)".

Pavyzdys
--------

Baskų kalbos pavyzdys, kur vienaskaitoje absoliutyvas turi nulinę galūnę, t. y. specialios galūnės nėra (*-a* – žymimasis artikelis), o ergatyvo galūnė po artikelio yra *-k*.

* **Otsoa** еtorri da „Atėjo **vilkas**"
* *Ehiztariak* **otsoa** harrapatu du „*Medžiotojas* sugavo **vilką**; pažodžiui „*Medžiotojo* sugautas **vilkas**"

Išnašos
-------

1. ↑  А.Ф.Лосев (2006-11-25). „Эргативный строй". Nuoroda tikrinta 2020-12-30.
| Bengalijos istorinė valstybė:গৌড় Gauḍa |
| --- |
|  |
| Šalis | Vakarų Bengalija, Bangladešas |
| Tautos | bengalai |
| Miestai | Gauras (miestas) |
|  |
|  |

**Gauda** (beng. গৌড় = *Gauḍa*) – istorinė valstybė, kurios politinis ir kultūrinis centras buvo Bengalijos regiono šiaurės vakarinėje dalyje, prie Gauro miesto (Muršidabado rajonas Vakarų Bengalijoje). Ši valstybė yra viena svarbiausių Bengalijos istorijoje, nes klestėjimo laikais ji ne vieną kartą valdė visą istorinę Bengaliją, iš jos kilo Bengalijos vienytoja Palų dinastija. 

Egzistavo iki vieningos Bengalijos sukūrimo VIII a. o vėliau tapo istoriniu regionu.

Istorija
--------

Karnasubarnos griuvėsiai
IV a. pr. m. e. Gauda buvo minima kartu su kitomis kaimyninėmis valstybėmis Vanga, Pundra ir Kamarupa. VI a. indų astronomas Virahamihira mini penkias Bengalijos valstybes (*džanapadas*): Gauda, Paundra, Vanga, Samatata, Vardhamana ir Tamralipta

Pirmasis žymus Gaudos valdovas buvo Šašanka (600-625), kuris iš sostinės Karnasubarnos ėmė vykdyti užkariavimus į rytus ir pietus, laikinai suvienydamas visą Bengalijos lygumos vakarinę dalį (konkuravo su rytuose sustiprėjusia Vanga). Tuo metu sostinėje lankėsi kinų vienuolis Xuanzangas. Vėliau sekusiu suirutės laikotarpiu Matsjanjai Gaudos teritorijos vėl susitraukė iki pirminių, ir jos sostinė buvo perkelta šiauriau, į Gaurą (tuometinis Lakšmanavati/Lakhanauti).

750 m. Gaure valstybės valdovu išrinktas Gopala, kuris įkūrė naują Palų dinastiją ir vėl pradėjo užkariavimus. Palos viešpatavo Bengalijoje ir didelėje dalyje Šiaurės Indijos iki pat XIII a. Po to valdė irgi iš Gaudos regiono kilusi Senų dinastija. Tiek palos, tiek senai titulavosi *gaudešvara* ir *vangapati* (Gaudos valdovai ir Vangos valdovai).

Po to, kai Palos sukūrė vieningą Bengaliją, Gaudos teritorijos tapo istoriniu regionu, kuris neprarado savo reikšmės iki pat XIX a. Būtent jame buvo įkuriamos Bengalijos karalystės ir vėliau Bengalijos sultonato sostinės: Nabadvipas, Pandua, Radžmahalis.

Šaltiniai
---------

* Suchandra Ghosh. Gauda. *Banglapedia* ( Archyvuota kopija 2011-06-20 iš Wayback Machine projekto.).
| **Chefrenas** |
| --- |
| Egipto faraonas |
|  |
| Ketvirtoji Egipto dinastija |
| Mirė | apie 2480 m. pr. m. e. |
| Egipto faraonas |
| Valdė | 2558–2532 m. pr. m. e. arba 2520–2494 m. pr. m. e. |
| Pirmtakas | Džedefra |
| Įpėdinis | Bika |
|  |
| Veikla | Pagal kai kuriuos autorius jis buvo Khufu brolis ir įpėdinis. |
|  |
|  **Vikiteka** | Chefrenas |

Didysis Gizos sfinksas
**Chefrenas** (**Khefrenas**, **Chafrė**, **Khafra**, **Khafrė** m. apie 2480 m. pr. m. e.) – ketvirtasis ketvirtosios Egipto dinastijos faraonas. Jis buvo Chufu sūnus ir brolio Džedefros įpėdinis.

Chefrenu faraoną vadino senovės graikai, egiptiečiai jį vadino Chafre (Chafra). Manoma, kad jis valdė apie 2558–2532 m. pr. m. e. ar 2520–2494 m. pr. m. e. valdymo datos ginčytinos. Pastatė garsųjį Gizos Sfinksą (kartais jo pastatymas priskiriamas faraonui Džedefrei), Gizos piramidę ir šventyklą, kuri yra vienintelė išlikusi iš Senosios karalystės laikotarpio. Šventykloje rastos keleta Chefreno statulų (perkeltos į Kairo muziejų), tarp jų garsi dioritinė sėdinčio faraono su Horo sakalu už galvos. Chefreno pagrindine žmona buvo Chamerernebty, žinoma kita žmona − Meres-anch II, kuri buvo brolio Kavabo sesuo. Jo vyriausiasis sūnus Menkaura tapo įpėdiniu. Žinomi kiti du sūnūs: Nikaura ir Sekchemkarė. Jo duktė tapo brolio Menkauros žmona Chamerernebty II. Kaip ir Džedefrė, Chefrenas naudojo „Ra sūnaus" titulą. Istorijoje jis prisimenamas žiauriu valdovu kaip Cheopsas, tačiau iš jo laikmečio išliko labai mažai žinių, tad tai nėra patikrinama.

Šaltiniai
---------

* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas II. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 231
* Encyclopaedia Britannica, 2015 06 19

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REgipto faraonai |
| --- |
|  |
| 
**Senoji karalystė**
**Ketvirtoji dinastija**
Sneferu → 
Cheopsas →
Džedefrė →
Chefrenas → 
Bika → 
Mikerinas →
Šapseskafas |

 |
| **Adolfas Jakštas (1926)** |
| --- |
|  |
| Paminklas Adolfo Jakšto (1926–1947) atminimui |
| Gimė | 1926 m.Panotėniai, Platelių valsčius, Kretingos apskritis |
| Mirė | 1947 m. (~21 metai) |
|  |
| Veikla | Lietuvos partizanas |
| Pareigos | Kardo rinktinės štabo narys ir Propagandos skyriaus viršininkas. |

**Adolfas Jakštas** (slap. ***Albertinis***, 1926 m. Panotėnių k. Platelių vls. Kretingos apskr. – 1947 m.) – Lietuvos partizanas, Kardo rinktinės štabo narys ir Propagandos skyriaus viršininkas.

Biografija
----------

Gimė ūkininkų šeimoje. Baigė Notėnų pradžios mokyklą, įstojo į Palangos gimnaziją. Sovietų Rusijai 1944 m. reokupavus Lietuvą, įsijungė į rezistencinį pogrindį, priklausė LLA Pušies kuopai. Nuo 1946 m. Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Narimanto kuopos, veikusios Palangos valsčiuje kovotojas *Albertinis*, rinktinės štabo narys ir Propagandos skyriaus viršininkas. Žuvo 1947 m.

Vardas įamžintas gimtinės sodyboje Panotėniuose 1992 m. pastatytame paminkle.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ona Voverienė. Žuvusiųjų kraujas beldėsi į jos širdį… ir ji negalėjo nerašyti. – XXI amžius – 2004-01-07. – Nr. 2;  
 Sigitas Žalneravičius. Drąsiųjų viltys ir likimai. – XXI amžius – 2006-01-18. – Nr. 5

Nuorodos
--------

* XXI amžius – 2004 m. sausio 7 d. Nr. 2
* XXI amžius – 2006 m. sausio 18 d. Nr. 5
Bela Bartokas 1927 metais
**Bela Viktoras Janošas Bartokas** (*Béla Viktor János Bartók* 1881 m. kovo 25 d. – 1945 m. rugsėjo 26 d.) – vengrų kompozitorius, pianistas, vienas iš etnomuzikologijos pradininkų. Bartokas laikomas vienu žymiausių XX a. kompozitorių.

Jis keliavo po Vidurio Europą, Turkiją ir Šiaurės Afriką, užrašinėdamas liaudies muziką. Liaudies melodijas dažnai naudodavo savo paties kūryboje.

Biografija
----------

Bartokas gimė Nadjsentmikloše (Nagyszentmiklós), kuris vėliau tapo Rumunijos miestu. 1888 m. mirus jo tėvui, motina su šeima persikėlė į Nadjsioliošą (Nagyszöllös), dabar esantį Ukrainoje, tuomet – į Bratislavą, tuomet vadintą Prešporok.

Iš pradžių Bartokas siekė karjeros kaip pianistas, tuomet 1907 m. gavęs fortepijono dėstytojo darbą karališkojoje akademijoje, galėjo pasilikti Vengrijoje užuot klajojęs po Europą su koncertais. Tai taip pat leido jam ir toliau rinkti liaudies muziką, ypač Transilvanijoje. 1909 m. Bartokas vedė Martą Zygler (Márta Ziegler). 1910 m. jiems gimė sūnus Bela. 1923 m. šeima išsiskyrė, Bartokas vedė studentę Ditą Pastor (Pásztory). 1924 m. gimė jo antrasis sūnus Pėteris. Pėteriui Bartokas sukūrė fortepijoninių pjesių ciklą „Mikrokosmosas", populiarų iki šiol.

Bartokas nepritarė nacistinei politikai: jiems perėmus valdžią Vokietijoje, Bartokas atsisakė ten koncertuoti. Su savo antrąja žmona Bartokas pasitraukė į JAV, sūnus atvyko vėliau. Pirmasis sūnus Bela liko Vengrijoje. Amerikoje Bartokui buvo nelengva rašyti, be to, ten jo kūryba mažai kas domėjosi. Finansinę naštą palengvino Frico Rainerio ir Seržo Kusevitskio užsakytas parašyti koncertas. Nauji užsakymai paskatino Bartoką kurti toliau.

Bela Bartokas mirė Niujorke nuo leukemijos. Palaidotas Ferncliff kapinėse, tačiau 1988 m. jo palaikai perkelti į Budapeštą, Farkasreti kapines.

Kūryba
------

Bartokas mokėsi skambinti fortepijonu pas Ištvaną Tomaną (István Thoman), o kompozicijos – pas Janošą Kioslerį Budapešto muzikos akademijoje. Išgirdęs vieną madjarų (vengrų) valstiečių liaudies dainą, jis suprato tokią muziką esant tikrąja vengrų liaudies muzika (kaip priešprieša Listo naudotiems čigoniškiems motyvams) ir pamažu ėmė naudoti šiuos folklorinius motyvus savo kompozicijose. Vakarų Europos muzikai būdingą faktūrą ir harmoniją Bartokas derino su Rytų Europos liaudies muzikos melodika. Fortepijoną dažnai traktavo kaip mušamąjį instrumentą. Muzika daugiausiai tonali (pagrindinis tonacijos centras pabrėžiamas).

Didelę įtaką Bartokui darė Richardo Štrauso muzika.

Turbūt žymiausias kūrinys – 153 pjesės fortepijonui „Mikrokosmosas" (1926–1937 m.), suskirstytos į šešis rinkinius pagal sudėtingumą. Taip pat paminėtina 1911 m. parašyta vienintelė opera „Hercogo Mėlynbarzdžio pilis", „Allegro barbaro" (1911 m.) fortepijonui, Antrasis koncertas smuikui (1938 m.), Penktasis ir Šeštasis styginių kvartetai (1934 m. 1939 m.), Sonata dviem fortepijonams ir mušamiesiems (1937 m.) ir kt.

Nuorodos
--------

* Bartoko kūrybos sąrašas Archyvuota kopija 2006-05-28 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Béla Bartók** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Rykka |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Christina Maria Rieder |
| Gimė | 1986 m. kovo 13 d. (37 metai)Vankuveris, Kanados vėliava Kanada |
| Žanrai | alternatyvus rokas, indie pop |
| Veikla | dainininkė, dainų autorė |
| Aktyvumo metai | 2000–dabar |
| Įrašų kompanija | Little Jig Records, Vissen Records |
| Svetainė | rykka.com |

**Christina Maria Rieder** (g. 1986 m. kovo 13 d. Vankuveryje), geriau žinoma sceniniu vardu **Rykka** – Kanados–Šveicarijos dainininkė ir dainų autorė.

Nuo 15 metų pradėjo lankyti gitaros pamokas, pasirodydavo bendruomenės festivaliuose. Dvejus metus studijavo vokalą Vankuverio bendruomenės koledže. 2009 metais persikėlė į Torontą, kur įrašė albumą „Straight Line", tuo metu dar save pristatinėjo Christina Maria vardu. 2010 m. pristatinėjo albumą Vokietijoje ir Šveicarijoje, pastarojoje gavo apdovanojimą. Vėliau pasirodė albumas „Kodak", nuo 2012 metų dainininkė vadina save Rykka.

2016 m. vasarį laimėjo Šveicarijos nacionalinę atranką į 2016 m. „Euroviziją" su daina „The Last of Our Kind".

Diskografija
------------

### Albumai

* 2012 – *Kodiak*

### Singlai

* 2012 – *Map Inside*
* 2012 – *The Brink*
* 2013 – *Blackie*
* 2014 – *Electric*
* 2015 – *Movies*
* 2016 – *The Last of Our Kind*

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2016-05-05 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Mélanie René  *„Time to Shine"*** |  **Šveicarijos atstovė Eurovizijoje**2016 | Po to:**—** |
| Chelmo gubernija*Холмська губернія* |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **1918 – 1919** |  → |

 |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos valstybė |
| **Administracinis centras** | Brestas |
| **Oficialios kalbos** | ukrainiečių, lenkų |
|  |
| **Gyventojų** | 912 000 |
| **Plotas** | 10 460 km² |

**Chelmo gubernija** (ukr. *Холмська губернія*) – Ukrainos valstybės administracinis vienetas, kuris buvo įkurtas Voluinės gubernijos vakaruose. Gubernija buvo įkurta atsistatydinus Ukrainos etmonui Pavlui Skoropadskiui, kai Centrinių valstybių ginkluotosios pajėgos pradėjo masinį pasitraukimą iš okupuotų teritorijų.

Kitaip nei prieš Pirmąjį pasaulinį karą sukurta pirminė Chelmo gubernija, naujoji teritorija buvo sukurta daugiausia iš pietinės Gardino gubernijos dalies ir rytinės buvusios Sedlcų gubernijos dalies.

Ukrainos valdžiai nepavyko įsitvirtinti pietinėje gubernijos dalyje ir nuo 1918 m. gruodžio pradžios visa gubernija buvo okupuota Lenkijos kariuomenės.

Nuorodos
--------

* *Sklyarov, S. Polish-Ukrainian territorial arguments and big powers in 1918-1919* Archyvuota kopija 2022-02-08 iš Wayback Machine projekto.*. Maskvos universitetas.*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RUkrainos valstybės administracinis suskirstymas |
| --- |
|  |
| Gubernijos | 
Voluinės · Jekaterinoslavo · Kijevo · Podolės · Poltavos · Charkovo · Chersono · Chelmo · Černigovo |  |
|  |
| Apygardos | 
Polesės · Tauridės |
|  |
| Reiškė pretenzijas į | 
Krymo kraštas · Kubanės Liaudies Respublika |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Jonas Vasiliauskas** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. rugpjūčio 29 d. (63 metai)Kelmėje |
| Sutuoktinis (-ė) | Nijolė |
| Vaikai | Ieva, Augustas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Vilniaus rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 
* 2003 m. Vilniaus pedagoginis universitetas;
* 1981 m. Šiaulių pedagoginis institutas.

 |

**Jonas Vasiliauskas** (g. 1959 m. rugpjūčio 29 d. Kelmėje) – Lietuvos ir Vilniaus rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1981 m. baigė Šiaulių K. Preikšo pedagoginį institutą, fizikos mokytojas, 2003 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, švietimo vadybos magistras.

Vilniaus apskrities viršininko administracijos socialinių reikalų, švietimo ir kultūros departamento direktorius. 2008–2010 m. Vilniaus apskrities viršininkas. Nuo 2010 m. liepos mėn. – Švietimo ir mokslo ministerijos Regioninių mokyklų skyriaus vedėjas.

Tėvynės sąjungos Vilniaus rajono skyriaus narys.

2003–2007 m. 2007–2011 m. bei 2010–2011 m. ir nuo 2011 m. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Nijolė, vaikai Ieva, Augustas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-04-13 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| Adolf Schmal |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Austrija** |
| Dviračių sportas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 1896 Atėnai | 12 h |
| **Bronza** | 1896 Atėnai | 10 km |
| **Bronza** | 1896 Atėnai | Intervalas |

**Adolf Schmal** (1872 m. rugsėjo 18 d. – 1919 m. rugpjūčio 28 d.) – Austrijos dviratininkas ir fechtuotojas, olimpinis čempionas, sporto žurnalistas.

Biografija
----------

Atėnuose vykusiose pirmosiose moderniose 1896 m. vasaros olimpinėse žaidynėse austras dalyvavo dviejose sporto šakose. Fechtavimosi kardu varžybose laimėjo vieną kovą iš keturių ir liko ketvirtoje vietoje. Dviračių sporto varžybose dalyvavo keturiose rungtyse. 100 km varžybų distancijos sportininkas neįveikė. 10 km ir laiko intervalo varžybose užimtos 3-ios vietos. Dviračių dvylikos valandų važiavimo varžybose Schmal tapo olimpiniu čempionu.

Vėliau tapo sporto žurnalistu, knygų autoriumi.

Nuorodos
--------

* Sports Reference svetainėje Archyvuota kopija 2020-04-17 iš Wayback Machine projekto.
„**Bésame Mucho**" – romantinė ispaniška daina, 1940 m. parašyta penkiolikmetės poetės meksikietės Consuelo Velázquez. Pavadinimas reiškia maždaug „bučiuok mane vėl ir vėl" ar „bučiuok mane labai" (į įvairias kalbas jis būdavo verčiamas labai įvairiai, bet bendra prasmė tokia).

Pirmasis šią dainą įrašė dainininkas Emilio Tuero. Šiuo metu tai yra viena iš daugiausiai kartų skirtingų atlikėjų įrašytų dainų pasaulyje. „Besame Mucho" buvo daug kartų buvo naudota įvairiuose filmuose garso takeliuose: Great Expectations, Arizonos svajonė, The Naked Gun 2½: The Smell of Fear, Junona, Moscow Does Not Believe In Tears, Mona Lisa Smile ir kituose.

2007 m. kompozitorius Steve Wiest už Besame Mucho aranžuotę buvo nominuotas Grammy apdovanojimui.

Atlikėjai
---------

„Besame Mucho" yra įrašę tokie atlikėjai kaip (sąrašas nepilnas):

* Nat King Cole
* Frank Sinatra
* The Beatles
* Dalida
* Cesária Évora
* Luis Miguel
* Jimmy Dorsey
* Dean Martin
* Andrea Bocelli
* Diana Krall
* Julio Iglesias
* Kenny G
* Connie Francis
* Kylie Minogue
* ir kiti.

Nuorodos
--------

* Besame Mucho tekstas
**Adolfas Kaziliūnas** (1942 m. Baibokuose, Vabalninko valsčius) – Lietuvos inžinierius, chemikas technologas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1949 m. ištremtas į Kimiltejų (Irkutsko sritis). 1956 m. grįžo į Lietuvą. 1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1976 m. KPI apgynė disertaciją „Dažytų kaproninių ir acetilceliuliozinių audinių fotocheminės destrukcijos procesų ypatumų tyrimas", chemijos mokslų kandidatas. 1989 m. Leningrado S. Kirovo tekstilės ir lengvosios pramonės institute apgynė disertaciją „Acetilceliuliozinių ir poliamidinių tekstilinių medžiagų atsparumo šviesai padidinimo būdų paieškos įdiegimas ir teorinis pagrindimas", technikos mokslų daktaras.

1968–1975 m. dirbo Utenos trikotažo fabrike, 1968–1969 m. technologas, 1969–1975 m. taurinimo cecho viršininkas. 1975–1990 m. šilko audinių fabriko „Kauno audiniai" centrinės laboratorijos vedėjas, 1990–1991 m. UAB „Ekonova" prie Kauno technologijos universiteto Inžinerinės ekologijos katedros vyr. mokslinis bendradarbis, 1991–1995 m. Lietuvos valstybinės kokybės inspekcijos viršininkas. 1995–2002 m. dėstė Vilniaus universitete, nuo 1998 m. profesorius. Nuo 2002 m. Lietuvos teisės universiteto (nuo 2004 m. Mykolo Romerio universitetas) Strateginio valdymo ir politikos fakulteto. Valdymo teorijos katedros profesorius. 1995 m. stažavo Stokholmo universitete (Švedija), 1996 m. ir 1997 m. Luveno karališkajame universitete (Belgija).

1990–1995 m. Kauno miesto tarybos deputatas.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrimų sritis – tekstilės medžiagų cheminė technologija (dažymas, marginimas, terminis ir kitoks apdorojimas). 37 išradimų autorius.

Bibliografija
-------------

* Standartizacija, 1997 m.
* Kokybės vadyba, vadovėlis. Vilnius, Mykolo Romerio universiteto Leidybos centras, 2007 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Adolfas Kaziliūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 665 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Arthur Honegger** |
| --- |
|  |
| Artūras Honegeris |
| Gimė | 1892 m. kovo 10 d. |
| Mirė | 1955 m. lapkričio 27 d. (63 metai) |
|  |
| Veikla | Šveicarų kompozitorius |
|  |
|  **Vikiteka** | Arthur Honegger |

**Artūras Honegeris** (*Arthur Honegger*, 1892 m. kovo 10 d. – 1955 m. lapkričio 27 d.) – Šveicarų kompozitorius, kuris gimė Prancūzijoje ir gyveno didelę savo gyvenimo dalį Paryžiuje.

Daugiausiai dėmesio susilaukė jo kūrinys orkestrui „Pacific 231", kuris imituoja lokomotyvo (traukinio) garsą.

Biografija
----------

Oskaras – Artūras Honegeris (pirmas vardas niekuomet nebuvo naudojamas) gimė „Le Havre", Prancūzijoje. Paryžiuje jis intensyviai studijavo harmoniją ir violončelę. Taip pat trumpą laiką jis studijavo ir Ciuriche. Tuomet jis mokėsi su tokiais kompozitoriais kaip Čarlis Vidoras, ir Vincentas Indi. Mokslus iki 1910, po to parašė baletą „Le dit jeux du fonde", kuris vertinamas kaip pirmas apgalvotas jo darbas. 1926 m. jis vedė Adrę Vauraborgę, pianistę ir gerą draugę, studentę iš Paryžiaus konservatorijos. Jie susilaukė dukters vardu Paskalė, gimusios 1932 m. Honegeris taipgi turėjo ir sūnų, kurio vardas buvo Džinas-Caudas (1926–2003 m.). Jo susilaukė su dainininke Klera Kroiza.

Tarp Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų Honegerio kūryba buvo pasiekusi apogėjų. Jis kūrė muzika su „Abeli Grance" 1927 metais, filmui „Napoleonas". Jis sukūrė nuostabų baletą ir tris operas bei kitų darbų. Viena iš operų „Jeanee d`Arc au Buder" (1935 m.) buvo vienas iš paskutinių jo darbų. Jo viena opera parašyta savarankiškai, tačiau kitas dvi kūrė kartu su Jacques Ebert Lagoon (1937 m.). Per tuos metus jis taip pat parašė "Danse de la Chèvre" (1921 m.), pjesę su pilnu repertuaru ir ją dedikavo „Rene Le Roy", vienas sukūrė kompoziciją fleitai, kurios skambesys buvo jaunatviškas, bet panašus į Honegerio visų darbų stilių.

Honegeris visuomet prisimindavo Šveicariją,savo tikrąją tėvynę, bet po išvežimo per karą po nacių okupacijos jis persikėlė į Paryžių. Jis prisijungė prie Prancūzų pasipriešinimo naciams ir taip galėjo kurti be didesnių trukdžių. Bet kokiu atveju, kompozitorius buvo labai sukrėstas karo įvykių.
Artūras Honegeris mirė namuose nuo infarkto 1955 metais spalio 27 d. ir buvo palaidotas „Cimetiere Saint-Vincent" Montenogro kvartale Paryžiuje.
| Aregva*Areguá* |
| --- |
| *Aregvos panorama* |
|  |
| 

AregvaAregva

25°17′40″ p. pl. 57°24′50″ v. ilg.﻿ / ﻿25.29444°š. pl. 57.41389°r. ilg.﻿ / 25.29444; 57.41389﻿ (Aregva)Koordinatės: 25°17′40″ p. pl. 57°24′50″ v. ilg.﻿ / ﻿25.29444°š. pl. 57.41389°r. ilg.﻿ / 25.29444; 57.41389﻿ (Aregva) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Paragvajaus vėliava Paragvajus |
| **Departamentas** | Centrinis departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1538 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 67 847  |
| **Plotas** | 110 km² |
| **Tankumas** (2002) | 617 žm./km² |
| **Altitudė** | 70 m |

**Aregva** (isp. *Areguá*, gvar. *Aregua*) – miestas Paragvajuje, 30 km į rytus nuo Asunsjono. Centrinio departamento administracinis centras. ~67 tūkst. gyventojų. Miestas įsikūręs Ipakarajaus ežero vakarinėje pakrantėje, prie Salado upės. Pasiekiamas keliu iš Lukės.

Ekonomika, turizmas
-------------------

Aregva – svarbus braškių auginimo centras. Miestas taip pat žymus savo amatais, ypač keramika. Aregva yra svarbus turistinis centras, pamėgta Asunsjono gyventojų poilsio vieta. Turistai lanko Ipakarajaus ežero pakrantės, kuriose išlikę kolonijinių laikų vilų. Apylinkėse išlikę miškų, krūmynų. Kitas dėmesio vertas objektas – Ibitipanemos kalnagūbrio monolitinės uolos – Sero Kojis ir Sero Čorori. Šios iš aštuonkampių rausvos uolienos luitų sudarytos uolos 1993 m. įtrauktos į šalies gamtos paveldą.

Istorija
--------

Vietovės pavadinimas kilęs iš gvaranių kalbos. Manoma, kad jis reiškia „iš aukštumų", t. y. čia gyvenę indėnai laikyti aukštumų, kalnų indėnais. Gyvenvietę 1538 m. Ipakarajaus ežero pakrantėje įkūrė Domingas de Irala. Pirmasis jos pavadinimas buvo *Tapaicuá*. Pradžioje tai buvo gyvulininkystės centras, bet XIX a. pab. tapo valdininkų, rašytojų poilsiaviete.

Galerija
--------

* Ipakarajaus ežero krantinėIpakarajaus ežero krantinė
* Sero Kojo uolaSero Kojo uola

Šaltiniai
---------

* Geografía del Paraguay – Editorial Hispana Paraguay S. R.L.- 1a. Edición 1999 – Asunción Paraguay
* Geografía Ilustrada del Paraguay – ISBN 99925-68-04-06 – Distribuidora Arami S. R.L.
* La Magia de nuestra tierra. Fundación en Alianza. Asunción. 2007.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Arti ritualas Dašašvamedhos ghate
**Arti** (hind. आरती, IAST: *Ārtī*, skr. आरात्रिक = IAST: *Ārātrika* – „nakties šalintojas") – hinduistinis ritualas, aukojimo (pūdžos) dalis, kuomet dievybei yra aukojama žibintų skleidžiama šviesa. Tam naudojami specialūs žibintai, kurių dagčiai, įmerkti į ghi arba kamparą. Arti ritualą lydi maldos, muzika, smilkalų aukojimas.

Arti ritualas išsivystė iš vedinių somos aukojimo praktikų (jadžna), kurių metu į šventąją ugnį buvo liejama soma bei ghi.

Šventyklose naudojamos arti lėkštės, kurios pradžioje keliamos priešais dievybių mūrti, o paskui nešamos palei susirinkusius maldininkus, o šie rankomis sklesteli link savęs liepsnas, kurios, kaip tikima, apvalo sielą. Įspūdingos arti ceremonijos kiekvieną vakarą vyksta Varanasyje, Dašašvamedhos ghate, kur arti su masyviais žibintais ir smilkalinėms atlieka gausus šventikų būrys.

* Arti lėkštėArti lėkštė
* Arti žibintaiArti žibintai
* Rytinis arti VaranasyjeRytinis arti Varanasyje
* Arti metu smilkomi smilkalaiArti metu smilkomi smilkalai
* 
*
| **Jonas Valickis** |
| --- |
| Gimė | 1891 m. gegužės 15 d.Rusija Gečiai, Telšių valsčius, Rusijos imperija |
| Mirė | (?) |
| Steigiamojo Seimo atstovas |
|  |
| Veikla | Lietuvos pedagogas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos krikščionių demokratų partija |
|  |
| Alma mater | Maskvos universitetas |

**Jonas Valickis** (1891 m. gegužės 15 d. Gečiai, Telšių valsčius, Rusijos imperija – (?) – Lietuvos pedagogas, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1906 m. baigė Palangos progimnaziją, 1906–1911 m. mokėsi Kauno gimnazijoje. Nuo 1911 m. Maskvos universiteto Fizikos-matematikos fakultete studijavo gamtos mokslus.

1918 m. grįžo į Lietuvą. Gyveno tėviškėje Gėčių kaime, vėliau persikėlė į Telšius. 1918 m. lapkričio mėn. išrinktas į Telšių apskrities Komiteto Valdybą, kurioje paskirtas sekretoriaus pareigoms. Vėliau Telšių apskrities milicijos vadas, Telšių apskrities viršininko padėjėjas. Prieš rinkimus į Steigiamąjį Seimą buvo paskirtas Telšių gimnazijos direktoriumi.

1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, išrinktas IV (Telšių) rinkimų apygardoje. Priklausė Lietuvos krikščionių demokratų partijos frakcijai. Dirbo ekonominėje komisijoje.

Pasibaigus Steigiamojo Seimo kadencijai dirbo Telšiuose, Mažeikiuose, Tauragėje. Nuo 1926 m. gyveno ir mokytojavo Tauragėje.

Bendradarbiavo leidiniuose „Žemaitis", „Darbo žemaitis".

Literatūra
----------

* Valickis Jonas, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 66.
* Blažytė-Baužienė D. Valickis Jonas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 420–422.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žydrūnas Mačiukas. Steigiamojo Seimo atstovai. Seimas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Zarandžasزرنج |
| --- |
| *Kariai Zarandžo gatvėje* |
|  |
| 

ZarandžasZarandžas

30°57′0″ š. pl. 61°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿30.95000°š. pl. 61.85000°r. ilg.﻿ / 30.95000; 61.85000﻿ (Zarandžas)Koordinatės: 30°57′0″ š. pl. 61°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿30.95000°š. pl. 61.85000°r. ilg.﻿ / 30.95000; 61.85000﻿ (Zarandžas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Afganistano vėliava Afganistanas |
| **Provincija** | Nimrūzo provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 10 381  |
|  |
|  **Vikiteka** | Zarandžas |

**Zarandžas** (pers. زرنج = *Zaranj*) – miestas pietvakarių Afganistane, Sistano baseine, Irano pasienyje, netoli Helmando deltos; provincijos centras. Keliai į Farahą, Delaramą, Zabolį, yra oro uostas. Svarbus tranzitinis, prekybinis punktas.

Mieste gyvena beludžiai, puštūnai, tadžikai.

Istorija
--------

Senovės Persijos laikais miestas buvo žinomas kaip *Zranka*. Vėliau jis tapo svarbiausiu Drangianos krašto, kuriame gyveno tiek persai, tiek graikai, miestu (vadintas *Zirra, Zarangia, Zarani*). Žlugus Ram Šahristano miestui, Zarandžas tapo Sistano centru. VI–VII a. čia pradėjo kurtis krikščionių ir musulmonų bendruomenės. Vėliau kraštą valdė įvairios muslmoniškos dinastijos. 1747 m. Zarandžas tapo Duranio imperijos dalimi. 1968 m. tapo provincijos centru.
**Arthur Andersen LLP** – buvo viena iš „Didžiojo penketo" įmonių, teikusi audito ir konsultacines paslaugas. Iki 2002 m. nepriekaištinga reputacija ir aukšti darbo kokybės standartai lėmė tai, kad „Andersen" išaugo iki 9,3 milijardo dolerių metinės apyvartos bendrovės, turinčios 350 biurų visame pasaulyje (veikė ir Vilniuje), kuriuose dirbę 85 tūkstančiai darbuotojų teikė audito, finansines ir mokesčių konsultacijų paslaugas daugiau kaip 100 tūkstančių klientų, tarp jų buvo ir tarptautinių korporacijų, ir valstybinių įstaigų. Vienu metu tai buvo pati didžiausia iš visų audito kompanijų, kol 1989 m. nuo jos neatsiskyrė konsultacijų padalinys, 2000 m. persivadinęs į „Accenture", tebeveikia ir šiandien. O „Arthur Andersen" savo ruožtu persivadino į „Andersen" ir netrukus įkūrė kitą konsultacinį padalinį „Arthur Andersen Business Consulting". Šią įmonę prie subyrėjimo privedė Rugsėjo 11-osios teroristinių išpuolių sukeltas chaosas akcijų rinkose ir visa virtinė įmonių bankrotų, su kuriomis buvo susijusi „Andersen" įmonė. 2002 m. birželio 15 d. „Andersen" buvo pripažinta kalta dėl kliudymo teisingumui už tai, kad sunaikino dokumentus, susijusius su „Enron" apskaita. Tokių kaltinimų ir prisipažinimų akivaizdoje rugpjūčio 31 d. „Andersen" savanoriškai atsisakė savo audito ir konsultacijų licencijos. Bendrovės biurai ir padaliniai buvo parduoti kitoms „Didžiojo ketverto" (taip jis nuo tada buvo vadinamas) įmonėms, daugiausia „PricewaterhouseCoopers" bei „Ernst & Young".

Išnašos
-------

1. ↑   Verslo klasė: Gobšumas prieš pareigą visuomenei.
2. ↑   BusinessWeek: Joe Berardino’s Fall from Grace.
3. ↑  Mitchell Martin (August 8, 2000). "Arbitrator's Ruling Goes Against Accounting Arm: Consultants Win Battle Of Andersen". *International Herald Tribune*. Archived from the original on March 8, 2008.

v • a • r **Audito įmonių didysis ketvertas** 

Deloitte • Ernst & Young • KPMG • PwC
| Niačangas*Nha Trang* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

NiačangasNiačangas

12°15′0″ š. pl. 109°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿12.25000°š. pl. 109.18333°r. ilg.﻿ / 12.25000; 109.18333﻿ (Niačangas)Koordinatės: 12°15′0″ š. pl. 109°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿12.25000°š. pl. 109.18333°r. ilg.﻿ / 12.25000; 109.18333﻿ (Niačangas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Vietnamo vėliava Vietnamas |
| **Provincija** | Kanhojos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 304 153  |
|  |
|  **Vikiteka** | Niačangas |

**Niačangas** (viet. *Nha Trang*) – miestas pietiniame Vietname, Pietų Kinijos jūros pakrantėje. Kanhojos provincijos administracinis centras. Pro miestą eina pagrindinis Vietnamo plentas ir geležinkelis. Verčiamasi prekyba ryžiais, medvilne, galvijais; žvejyba. Vykdoma laivų statyba. Veikia okeanografijos, Pastero institutai, universitetas, laivyno ir aviacijos akademijos, Jerseno muziejus. Niačangas – populiarus pajūrio kurortas.

Yra Longšano pagoda su 24 m aukščio Budos statula, Čamhėngo bokštas. Yra kurortinė Vinperlo sala, į kurią nutiesta keltuvų linija. Netoli Niačango yra 781 m. įkurtas Po Nagaro šventyklų kompleksas.

Istorija
--------

Čampos laikais dabartinio miesto vietoje buvo įkurtas Kautaros miestas ir pastatytos Po Nagaro šventyklos. Veliau ilgus amžius vietovė buvo apleista ir iš naujo įkurta XIX a. Prancūzų valdymo metais pradėtos steigti poilsiavietės, mokslinių tyrimų centrai.

Sportas
-------

* Sanna Khánh Hòa BVN FC futbolo klubas;
* „Nha Trang" stadionas

Galerija
--------

* Miesto savivaldybėMiesto savivaldybė
* Budos paminklasBudos paminklas
* KatedraKatedra
* KrantinėKrantinė

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Niačangas** – kelionių gidai, susiję su straipsniu |
Koordinatės: 55°33′21″ š. pl. 22°56′49″ r. ilg.﻿ / ﻿55.55583°š. pl. 22.94694°r. ilg.﻿ / 55.55583; 22.94694


| Liolių II tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Kelmės rajonas) |
| Plotas | 0,031 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,6 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | Dratvuo |
| Išteka | Dratvuo |

**Liolių II tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kelmės rajone, 8 km į pietus nuo Kelmės, Liolių miestelio pietvakarinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus upę Dratvuo (Dubysos intakas) 12,7 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis pietvakarių-šiaurės rytų-rytų kryptimi – 0,5 km, plotis – iki 0,11 km. Altitudė 144,6 m. Kranto linija vingiuota, į šiaurės rytus yra nutįsusi siaura 0,24 km ilgio įlanka. Pasroviui už 0,4 km yra mažesnis Liolių I tvenkinys. Krantai žemi, apaugę krūmynais, pietvakarinis krantas užpelkėjęs. Šiaurinėje pakrantėje įkurtas miestelio parkas, įrengtas paplūdimys. Į pietus ir vakarus plyti pievos ir dirbami laukai. Rytine pakrante eina kelias  **3503**  Paraseinys–Alėjai–Lioliai–Kelmė .

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Nibrių kaimo kapinės |
| --- |
| Nibrių kaimo kapinės |
| 

Nibrių kaimo kapinėsNibrių kaimo kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°38′45.4″ š. pl. 24°05′22.5″ r. ilg.﻿ / ﻿54.645944°š. pl. 24.089583°r. ilg.﻿ / 54.645944; 24.089583Koordinatės: 54°38′45.4″ š. pl. 24°05′22.5″ r. ilg.﻿ / ﻿54.645944°š. pl. 24.089583°r. ilg.﻿ / 54.645944; 24.089583 |

 |
| Vieta | Prienų rajonas |
| Seniūnija | Jiezno seniūnija |
| Naudotas | XIX–XX a. |

**Nibrių kapinės** – veikiančios kapinės, esančios Nemuno g. Nibrių kaime, Jiezno seniūnijoje, Prienų rajone, 11 km į šiaurės vakarus nuo Jiezno, Nemuno dešiniajame krante. 

Iki kapinių galima privažiuoti dviem žvyrkeliais: t. y. sukant nuo Jiezno pagrindinio kelio į kairę pusę priešais rodyklę "Nibriai" bei antruoju keliu - pasukant nuo pagrindinio kelio Jieznas - Rumšiškės į Kašonis, šią gyvenvietę pravažiavus, taip pat pravažiavus Pelekonių kaimą, važiuojant link Nibrių kaimo. 

Kapinės aptvertos metaline tvora, jose yra vartai, kurių viršutinėje dalyje iškaltas užrašas: "*Į uostą Viešpaties be poilsio einu*". Vartus sudaro dvi medinės skulptūros, laikančios medinį stogelį, padengtą apsaugančia skarda bei metaliniai varteliai.

Nibrių kaimo kapinėse laidojami trijų kaimų: Nibrių, Daukantų ir Dambavos kaimų gyventojai.

Istorija
--------

Šiose kapinaitėse žmonės buvo laidojami nuo senų laikų. Kaimo, pavadinimu "Daukantai" XIX amžiuje nebuvo, šio kaimo teritorija taip pat buvo vadinama Nibriais. 

Jiezno bažnyčios mirties metrikose aplinkinių parapijos kaimų kapinės, kuriose žmones laidodavo, imtos nurodyti nuo 1802 metų. Nuo šių metų galima atsekti ir palaidotuosius Nibrių kapinėse.

XVIII a. – XIX a. Nibrių kaimas priklausė Trezantolio dvarui, todėl šiose kapinėse buvo laidojami ir minėto dvaro gyventojai.

Nibrių kaimo kapinėse palaidoti savanoriai Mikas Burbulis, Petras Daraškevičius, Petras Šabasevičius, Jonas Tamošiūnas, Jonas Galinskas. 

Nibrių kapinėse stovi trys išlikę mediniai kryžiai. 

Tik įėjus pro vartus po dešine puse yra medinė skulptūra. Tai 1994 m. J. Užkurnio sukurtas paminklas, ant jo iškaltas užrašas: *"Gimtine brangi, tu esi viena, kaip ši šventa vieta. Nibrių, Daukantų, Dambavos kaimai. 1994.VII.30."*. 

* J. Užkurnio sukurtas medinis paminklasJ. Užkurnio sukurtas medinis paminklas
* Nibrių kaimo kapinėsNibrių kaimo kapinės
* Nibrių kaimo kapaiNibrių kaimo kapai

Literatūra
----------

* Jolanta Zabulytė. Mediniai Jiezno apylinkių kryžiai/ Lietuvos lokaliniai tyrimai. Etnologija.

* Prienų rajono savivaldybės informacija. Uždek žvakutę…

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nibrių kaimo kapinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Martin Schulz
**Martin Schulz** (g. 1955 m. gruodžio 20 d. Hehlrate, Vokietijoje) – Vokietijos politikas, Europos Parlamento pirmininkas, SPD partijos lyderis.

Politinę karjerą pradėjo būdamas 19-os, kai tapo Vokietijos socialdemokratų partijos nariu. Sulaukęs 31-erių, išrinktas Viurseleno meru – jauniausiu šias pareigas užėmusiu politiku Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje. Šį darbą M. Schulz dirbo 11 metų.

Į Europos Parlamentą politikas išrinktas 1994 m. dirbo Žmogaus teisių ir Piliečių laisvių komitetuose, vėliau užėmė vadovaujančius postus Socialistų frakcijoje: 2002–2004 m. buvo jos pirmuoju vicepirmininku, 2004–2009 m. – pirmininku. Nuo 2009 m. vadovauja Europos Parlamento socialistų ir demokratų pažangiojo aljanso (S&D) frakcijai.

2012 m. sausio 17 d. išrinktas Europos Parlamento pirmininku (2,5 metų kadencijai), o 2014 m. liepos 1 d. perrinktas į šį postą. Tai pirmas kartas Europos Parlamento istorijoje, kai pirmininkas perrenkamas antrai kadencijai.

2017 m. kovo 19 d. buvo išrinktas SPD partijos lyderiu. Tai pirmas kartas partijos istorijoje, kai lyderis išrenkamas 100 % narių palaikymu .

M. Schulz vedęs, turi du vaikus. Jo pomėgiai – skaitymas, istorija ir futbolas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Internetquelle |autor=cte/Reuters/AFP |url= |titel=Schulz mit 100 Prozent zum SPD-Parteichef gewählt |datum=2017-03-19 |werk=Spiegel Online |zugriff=2017-03-19

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis Archyvuota kopija 2015-01-30 iš Wayback Machine projekto.