recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Salif Cissé**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Salif Cissé |
| Gimimo data | 1992 m. liepos 12 d. (31 metai) |
| Gimimo vieta | Drė, Prancūzija |
| Ūgis | 187 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Gendžės „Kapaz" |
| **Numeris** | nežinoma |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2011–20132013–20142014–20152015–20162016–20182018–2019  2019  2020  2020–2021  2022  2023– | Le Mans FCLimoges FCLuçon FCDCMPASM BelfortAthlético MarseilleUS Granville  Carsko Selo  Botev Plovdiv  FC Hegelmann  Gendžės „Kapaz" | 01 021 0(5)05 0(1)0? 0(?)15 0(1)08 0(1)11 0(2)06 0(0)19 0(2)27 0(2)00 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. sausio 25 d.. |

**Salifas Sisė** (*Salif Cissé*; g. 1992 m. liepos 12 d.) – Prancūzijos futbolininkas, puolėjas.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo Prancūzijoje, kur žaidė žemesniųjų divizionų ekipose.

2015–2016 m. atstovavo Daring Club Motema Pembe (Kongo Demokratinė Respublika).

Žaidė Bulgarijoje „Carsko Selo" ir Plovdivo „Botev" klubuose. 2020–2021 m. sezone sužaidė devyniolika rungtynių bei įmušė du įvarčius.

### Kauno rajono „Hegelmann"

Atstovavo Kauno rajono „Hegelmann" klubui. Apie naujoką buvo paskelbta 2022 m. sausio 25 d.

2022 m. kovo 5 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Kauno Žalgirį".

2022 m. kovo 20 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš FA Šiauliai. FC Hegelmann nugalėjo varžovus rezultatu 1:0.

2022 m. rugpjūčio 12 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš „Džiugo" klubą.

2022 m. rugpjūčio 16 d. pelnė įvartį LFF taurės rungtynėse prieš FK Jonava. 64 minutę Mantas Fridrikas pelnė pirmąjį rungtynių įvartį. O per pridėtą laiką pasižymėjo ir Salifas Sisė. Galutinis rezultatas 2:0 reiškė, kad FC Hegelmann pateko į LFF taurės pusfinalį.

2022 m. gruodžio 13 d. pranešta, kad žaidėjas palieka klubą. A lygoje sužaidė 27 rungtynes ir pelnė du įvarčius.

### Gendžės „Kapaz"

2023 m. sausio mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas persikėlė į Azerbaidžaną ir atstovaus Gendžės „Kapaz".

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **FC Hegelmann** | 27 | 2 |
|

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑  alyga.lt: naujokai
2. ↑  delfi.lv: puolėjas
3. ↑  LF Hegelmann v. KŽ
4. ↑  alyga.lt: Hegelmann v. KŽ 2022-03-05
5. ↑  sportas.lt Hegelmann pergalė
6. ↑  alyga.lt: 2022-03-22 Hegelmann 1-0 Šiauliai
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* hegelmannsports.lt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
Koordinatės: 55°55′59″ š. pl. 25°53′45″ r. ilg.﻿ / ﻿55.93306°š. pl. 25.89583°r. ilg.﻿ / 55.93306; 25.89583

| Sulpys |
| --- |
| Vieta | Rokiškio raj. Lietuva |
| Plotas | 0,163 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,04 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Įteka | bevardis upelis |

**Sulpys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, apie 6 km į rytus nuo Obelių. Ilgis pietvakarių–šiaurės rytų kryptimi 0,88 km, plotis iki 0,22 km. Altitudė 142,5 m. Krantai daugiausia žemi, vietomis (pietvakariniame gale) užpelkėję. Rytinis krantas apaugęs mišku.

Ežeras nenutekantis, priklauso Kriaunos upės intako Sulpio baseinui. Pietuose už 30 m telkšo Kukninio ežeras.

Sulpys su aplinkiniais ežerais paskelbtas Junkūnų geomorfologiniu draustiniu. Šalia ežero buvo Razrivkos kaimas.

Pavadinimas siejamas su liet. *sulpti* ir latv. *sulpit* („čiulpti, laižyti, žįsti").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Sulpys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 129
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 319
| **Saulius Stoma** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1954 m. liepos 29 d. (69 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | rašytojas, publicistas, politinis veikėjas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus inžinerinis statybos institutas |

**Saulius Stoma** (g. 1954 m. liepos 29 d. Kaune) – Lietuvos rašytojas, publicistas, politinis veikėjas.

Biografija
----------

1972 m. baigė Kauno 17-ąją vidurinę mokyklą, 1977 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Architektūros fakultetą. Studijų metais pradėjo rašyti noveles, pirmoji išspausdinta 1976 m. savaitraštyje „Literatūra ir menas".

1977–1978 m. architektas Vilniuje. Kurį laiką dirbo automobilių aikštelės sargu. 1979 m. vedė ir persikėlė į Kauną, kur dirbo Statybos ir architektūros mokslinio tyrimo instituto moksliniu bendradarbiu architektūros istoriku. Netrukus įstojo į neakivaizdinę aspirantūrą ir pradėjo rašyti disertaciją apie Lietuvos dvarų architektūrą.
1981 m. grįžo į Vilnių, Vyriausiosios enciklopedijų redakcijos mokslinis redaktorius. Šešerius metus rengė LTSR istorijos ir kultūros paminklų sąvadą.

1988 m. perėjo į „Literatūrą ir meną"; korespondentas, vėliau – Dailės ir architektūros skyriaus redaktorius. Įsitraukė į Sąjūdžio organizavimą, vadovavo pirmajai tarp žurnalistų „Literatūros ir meno" Sąjūdžio grupei, 1988 m. rudenį spaudos darbuotojų išrinktas Sąjūdžio steigiamojo suvažiavimo delegatu. 1989 m. dalyvavo atkuriant Lietuvos krikščionių demokratų partiją, buvo išrinktas į jos tarybą ir valdybą. 1990 m. pradžioje kartu su Arvydu Juozaičiu ir Sauliumi Šalteniu įsteigė savaitraštį „Šiaurės Atėnai" ir kartu jį redagavo. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę Aukščiausiosios Tarybos paskirtas dienraščio „Lietuvos aidas" vyriausiuoju redaktoriumi. Laikraštį privatizavus ir įvykus konfliktui tarp akcininkų, 1994 m. atleistas. Vėliau dienraščio „Lietuvos rytas" apžvalgininkas, 1996–1997 m. laikraščio „Lietuvos žinios" vyriausiasis redaktorius.  1997 m. spalio 20 d. nuteistas už su teise prasilenkiančią finansinę veiką „Lietuvos aide". Už savo veikas atsakė pagal tuo metu galiojusią Baudžiamojo kodekso redakciją. Atliko realią laisvės atėmimo bausmę vienoje iš Lietuvos įkalinimo įstaigų.

2008–2012 m. Seimo narys.

Laisvalaikiu rašo prozą, politikos komentarus, veda savo blogą, ir užsiima eseistika.

2008 m. Tautos prisikėlimo partijos narys.

Nuo 2003 m. Rašytojų sąjungos narys. Su žmona Diana užaugino sūnų Simoną ir dukrą Laimą Mariją.

Bibliografija
-------------

* *Užrašai iš Pasmerktųjų namų*, 1996 m.
* *Nuostabi negyvėlė*, detektyvinis romanas, 1996 m.
* *Bestseleris*, detektyvinis romanas
* *Gyvenimas ant plausto*, publicistikos rinktinė, 1997 m.
* *Anapus tavęs ir manęs*, romanas, Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2002 m.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 474 psl.
2. ↑  Vyriausioji rinkimų komisija Archyvuota kopija 2013-05-16 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Tautos prisikėlimo partija – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
Aprėpties medžio pavyzdys
**Aprėpties medis** tai jungaus neorientuoto grafo pografis, kuris yra medis, apimantis visas pradinio grafo viršūnes. Taigi, grafo ir jo aprėpties medžio viršūnių aibės sutampa, o grafo aprėpties medžio briaunų aibė yra tam tikras to grafo briaunų aibės poaibis.

Konstravimas
------------

Du aprėpties medžio konstravimo algoritmai, remiasi skirtingomis grafo viršūnių apėjimo strategijomis: paieškos į gylį (*DFS*) ir paieškos į plotį (*BFS*). Bendru atveju šie algoritmai sukonstruos skirtingus aprėpties medžius, kuriuos toliau sąlyginai vadinsime DFS ir BFS aprėpties medžiais atitinkamai.

### DFS aprėpties medis

Vienas iš būdų sukonstruoti aprėpties medį jungiam neorientuotam grafui yra apeiti grafo viršūnes, naudojant paieškos į gylį algoritmą. Apėjimo metu žymimos briaunos, kuriomis einama. Baigus apėjimą, pažymėtos briaunos sudarys paieškos į gylį aprėpties medį (DFS spanning tree). Tereikia nežymiai modifikuoti paieškos į gylį algoritmą (iteracinį ar rekursinį), kad apėjimo metu žymėtų briaunas.

### BFS aprėpties medis

Kitas būdas sukonstruoti aprėpties medį jungiam neorientuotam grafui yra apeiti grafo viršūnes, naudojant paieškos į plotį algoritmą. Apėjimo metu žymimos briaunos, kuriomis einama. Baigus apėjimą, pažymėtos briaunos sudarys paieškos į plotį aprėpties medį (BFS spanning tree). Tam reikia modifikuoti paieškos į plotį algoritmą taip, kad jis pažymėtų briauną iš viršūnės W į viršūnę U, prieš pridėdamas viršūnę U į eilę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Grafai (2)". *klevas.mif.vu.lt*. Nuoroda tikrinta 2024-02-05.
American International Group, Inc.|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Draudimas |
| Įkurta | 1967 m. |
| Centrinė būstinė | Niujorkas, JAV |
| Darbuotojų | 116,000 (2009) |
| Tinklalapis | AIG.com |

**American International Group, Inc.** (*AIG*), pasaulinė draudimo organizacija, veikianti daugiau kaip 130 šalių ir jurisdikcijų. AIG įmonės aptarnauja komercinius, institucinius ir individualius klientus per didžiausią pasaulyje turto, nelaimingų atsitikimų ir gyvybės draudikų tinklą.

Viena nuo 2008 m. pasaulio ekonominė krizės nukentėjusių bendrovių. AIG vien per ketvirtąjį ketvirtį prarado 60 mlrd. USD. Iš viso AIG nuostoliai per 2008 metus gali siekti beveik 100 mlrd. USD. Tai būtų didžiausias nuostolis, kurį patyrė amerikiečių bendrovė. Įmonės akcijos 2008 m. rugsėjo mėnesį nukrito 95 procentais. Federalinis Rezervo Bankas ir JAV vadovybė iš viso suteikė AIG $182.5 mlrd. USD paskolą.

„American International Group" bendrovė savo Honkonge registruotai „American International Assurance" (*AIA*) planavo skelbti pirminį viešąjį akcijų pasiūlymą, taip siekiant grąžinti bent dalį iš 182 mlrd. USD JAV vyriausybės skirtos pagalbos. Vėliau AIG ketino perleisti didžiausiai Jungtinės Karalystės draudikei „Prudential" savo gyvybės draudimo bendrovę Azijoje už 35 mlrd. USD. Tačiau galiausiai AIA atsiskyrė nuo AIG ir prisitraukė $20,5 mlrd USD išleisdama savo akcijas Honkongo vertybinių popierių biržoje.

2015 m. AIG paskelbė apie Šiaurės ir Rytų Europos aptarnavimo verslo centro atidarymą Vilniuje.

Išnašos
-------

1. ↑  VŽ – AIG nuostoliai gali būti didžiausi per JAV verslo istoriją
2. ↑  VŽ – AIG pardavinėja savo verslą Azijoje
3. ↑  „AIG atskleidė, kodėl pasirinko Lietuvą". Verslo žinios. 2015-04-29. Nuoroda tikrinta 2015-04-29.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Archipelago jūra prie Naantali.
**Archipelago jūra** – Baltijos jūros dalis, esanti Suomijos teritoriniuose vandenyse tarp Botnijos ir Suomijos įlankų. Archipelago jūroje daugiausiai salų, nors jos ir mažos bei paplitusios santykinai nedideliame plote. Ši jūra yra sekli: vidutinis gylis – 23 m, o daugelis kanalų laivams nepraplaukiami.

Geologija
---------

Archipelago jūra sudaryta iš 257 didesnių nei 1 km² salų, o mažesnių, maždaug 0,5 ha dydžio salų yra apie 18 000. Mažiausių salų, įskaitant negyvenamas uolas ir šcherus, čia yra apie 50 000. Archipelago jūra apytikriai dalijama į išorinę ir vidinę. Išorinei būdingos mažos negyvenamos salos. Jūra išplitusi apytikriai trikampio teritorijoje, kurio kampuose yra Marianhaminos, Ūsikaupunkio ir Hanko miestai.

Salos iškilo po ledynmečio. Dėl tebevykstančio glacioizostazijos proceso atsiranda naujų šcherų ir salų, o jau esančios didėja ar jungiasi su kitomis. Dabartinis kilimo greitis čia – nuo 4 iki 10 mm per metus. Kadangi salos daugiausiai sudarytos iš kieto tipo uolienų, daugiausiai gneisų ir granitų, erozija čia vyksta ženkliai lėčiau nei kilimas.

Galerija
--------

* Nagu bažnyčia, datuojama XV a.Nagu bažnyčia, datuojama XV a.
* Isokari švyturysIsokari švyturys
* 
* Vidinis archipelagas NaguVidinis archipelagas Nagu
* Kaimas Jurmo salojeKaimas Jurmo saloje
* 
* 
* Muziejaus laivasMuziejaus laivas
* Keltas jungiantis Suomiją su ŠvedijaKeltas jungiantis Suomiją su Švedija
* 
* Šcherai, kurie yra Alandų salų dalisŠcherai, kurie yra Alandų salų dalis
* 
*

Taip pat skaitykite
-------------------

Portal

**Vikisritis: *Geografija***

* Suomijos geografija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus** – Vikizacija ir t. t.**Jei galite, sutvarkykite.** |

  

Xenu žvaigždėlaivis, panašus į Douglas DC-8
**Xenu incidentas** yra scientologų platinamas mitas apie 75 milijonų metų senumo įvykius Žemės planetoje. Scientologai jį pateikia po ilgo parengtinio paruošimo, pasiekus jų hierarchijoje reikiamą lygmenį (sutartinai žymimą kaip QT III). Žemesnio rango scientologams, juoba eiliniams žmonėms, mitas ilgą laiką buvo griežta paslaptis, tačiau informacija nutekėjo. Šios istorijos sužinojimas scientologui kainuodavo apie 19500 JAV dolerių .

Turimomis žiniomis (kurios gali būti nepilnos), diktatoriškai nusiteikęs galaktinis imperatorius Xenu prieš 75 milijonus metų į Žemę atgabeno nemažai milijardų žmonių. Transportui skirti kosminiai laivai išoriškai beveik visiškai nesiskyrė nuo praeityje populiaraus ir papilitusio keleivinio lėktuvo Douglas DC-8 (dabar pasenęs). Atskirai buvo pažymima, jog variklių tipas buvo kitas (šis lėktuvas kosmose skristi netinka). Atvežti žmonės buvo išdėstyti aplink ugnikalnius, ir tada į ungikalnių kraterius nuleistos vandenilinės bombos. Absoliuti dauguma atvežtųjų žuvo, tačiau jų sielos tebekelia Žemėje sumaištį po šiai dienai. Apskritai teigiama, jog minėti įvykiai sukėlė „gyvenimo menkėjimą šiame galaktikos sektoriuje".

Šie įvykiai scientologams žinomi kaip „Incidentas II", o trauminiai prisiminimai – Ugnies siena arba R6 implantas. Ksenu istorija yra dalis bendrų scientologų įsitikinimų apie nežemiškas civilizacijas ir jų kišimąsi į Žemės įvykius.

Ksenu surinkęs gyventojų perteklių aplink ugnikalnius kaip šis Havajuose ir susprogdino vandenilinėmis bombomis
Žemesnio rango scientologams buvo miglotai užsimenama, jog prieš 75 milijonus metų šiame galaktikos sektoriuje įvyko didelė katastrofa, dėl kurios gyvenimas čia dabar visiems sunkus. Kadangi scientologų bažnyčia vis dar saugo paslaptį, tiesiai paklausti dauguma scientologų šios istorijos buvimą neigia: informacija sukaupta iš kitokių šaltinių.

Mite pateikiama informacija apie tos civilizacijos gyvenimo smulkmenas, kurios daug nesiskyrė nuo maždaug 1950-1960 metų gyvenimo Žemėje (panašūs namai, rūbai, automobiliai ir pan).

Nors moksliškai visa tai neatrodo įtikinama, mitas gali būti įdomus psichologiniu požiūriu.

Išnašos
-------

1. ↑  Rothstein, Mikael (2009). „'His name was Xenu. He used renegades ...': Aspects of Scientology's Founding Myth". In Lewis, James R. (ed.). *Scientology (James R. Lewis book)*. Oxford University Press, USA. pp. 365, 367, 371. ISBN 0-19-533149-4. `{{cite book}}`: Klaidinga `|ref=harv` (pagalba)CS1 priežiūra: postscript (link)
2. ↑  Xenu skirtas tinklalapis, Xenu.net
3. ↑  Žinutė Prof. Dave Touretzky (Carnegie Mellon Universitetas) E-pašto archyvuose
Žydų holokausto vieta Kaušėnuose (Plungės raj.)
**Plungės žydai** –  Plungėje gyvenę žydai ir jų palikuonys, jųjų bendruomenė (Plungian, Plungiany).

1928 m. Plungėje gyveno 1815 žydų. Tai sudarė 44% visų gyventojų.

Plungėje gimė įžymūs rabinai Reb Yosef Yoizel Hurwitz (1850-1919), Chaim Yitzchak Bloch Hacohen (1865-1948), rašytojas-vertėjas Lazarus Goldschmidt (1871-1950) ir skulptorius-dailininkas Lippy Lipshitz (1903-1980).

Švietimas
---------

Kunigaikščio Mykolo Oginskio iniciatyva pastatyta Plungės žydų gimnazija. Žydai juo nemokamai naudojosi keturis dešimtmečius. 
Po karo žydų gimnazijoje įrengti butai.

Sinagogos
---------

1719 m. Plungės žydai gavo teisę mieste pasistatyti sinagogą. Su laiku atsirado 5 sinagogų kompleksas. 

Lietuvai atgavus nepriklausomybę sinagoga atiteko žydų bendruomenei. Užtrukus grąžinimo procedūrai, ji labai aptriušo - suremontuoti reikėjo didžiulių lėšų, todėl žydų bendruomenė ją pardavė „Plungės kooperatinei prekybai", kuriai vėliau leista ją nugriauti. 2007 m. trys likusios sinagogos - viena medinė, dvi barokinio stiliaus - buvo nugriautos. Išliko senovinių raudonų plytų pastatas - buvusi žydų gimnazija ir žydų biblioteka, pavadinta garsaus rašytojo Ischoko Pereco vardu. 2020 metais Jakovo Bunkos labdaros ir paramos fondas pastatė Atminimo ženklą, bylojantį apie čia buvusią gimnaziją.

Atminimas
---------

Plungėje gyvenantis tautodailininkas ir Plungės žydų bendruomenės „MOGEN - DOVID" vadovas Jakovas Bunka, save vadinantis paskutiniu Plungės žydu, kartu su kitais menininkais 1986 m. - 1989 m. sukūrė Kaušėnų memorialą atminti Holokausto aukas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Baigėsi Plungės sinagogų istorija". Žemaitis. Nuoroda tikrinta 2012-12-17.[neveikianti nuoroda]
2. ↑  „Plungės žydų bendruomenė MOGEN - DOVID". balsas.lt. Nuoroda tikrinta 2012-12-17.[neveikianti nuoroda]
3. ↑  „Jakovas Bunka". Jakovo Bunkos labdaros ir paramos fondas. Nuoroda tikrinta 2012-12-17.[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Adam B. Ellick. Lone Jew in Lithuanian Town Spends Life Preserving the Past. Archyvuota kopija 2012-05-18 iš Wayback Machine projekto.
* Plungės žydų istorija[neveikianti nuoroda]
* Straipsnių ciklas savaitraštyje „Žemaičių saulutė".[neveikianti nuoroda]
* Žydų paveldas Žemaitijoje. Archyvuota kopija 2013-01-07 iš Wayback Machine projekto.
* Ivona Žiemytė. "Žydų charakterių paletė buvo turtinga"
* Memories of Plunge. Archyvuota kopija 2012-07-10 iš Wayback Machine projekto.
* Jacob Yosef Bunka. Plungyan: A Memoir.
* „Plunge" - Encyclopedia of Jewish Communities in Lithuania.
* Memorials for Lithuania Shtetls in Cholon, Israel. Archyvuota kopija 2012-04-22 iš Wayback Machine projekto.
* Harav Yosef Yoizel Hurwitz, zt"l. The Alter of Novarodok. Archyvuota kopija 2010-12-18 iš Wayback Machine projekto.
* Plungianers in South Africa. Archyvuota kopija 2014-10-23 iš Wayback Machine projekto.
* Danutė Serapinienė. Kol Holokausto nesuvoksime kaip bendros nelaimės, tol mūsų sielos bus sergančios.
* Seminaras Plungėje paskatino prisiminti Holokausto tragediją Žemaitijoje. Archyvuota kopija 2011-09-20 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°22′41.37″ š. pl. 25°50′18.8″ r. ilg.﻿ / ﻿55.3781583°š. pl. 25.838556°r. ilg.﻿ / 55.3781583; 25.838556

| Kemešys |
| --- |
| Vieta | Utenos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,564 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,59 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Didžiausias gylis | 4,1 m |
| Įteka | Kemeša, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Kemeša (Lamėstas) |

**Kemešys** – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajono pietryčiuose, 2,5 km į šiaurės rytus nuo Saldutiškio. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,26 km, plotis iki 0,58 km. Altitudė 185 m. Giliausia ežero vieta (4,1 m) yra šiaurinėje dalyje. Ežeras ledyninės kilmės, patvenktinis. Pietvakarinis krantas žemas, pelkėtas, kiti – įvairaus aukščio. Ežeras yra karosinio tipo. Vakarinėje pakrantėje stūkso Kemėšio miškas, kitose pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai, auga miškeliai ir sodai. Rytinėje pakrantėje įkurtas Indubakių geologinis draustinis.

Ežero centrinėje dalyje yra sala (plotas 0,05 ha).

Per Kemešį iš Gelainio ežero šiaurėje į Lamėsto ežerą pietuose teka Kemeša.

Kaimai prie ežero: Kemešys, Indubakiai, Šarkiai, Katiniškė. Veikia kaimo turizmo sodyba. Šiaurrytine pakrante eina kelias  **4916**  Tauragnai–Gaideliai–Drobiškis .

Ežero pavadinimas siejamas su žodžiais *kemėša, kemėšis, kemėšius* ('griozdiškas, nerangus žmogus').

Šaltiniai
---------

1. ↑  Restauruotinų Lietuvos ežerų nustatymas ir preliminarus restauravimo priemonių parinkimas šiems ežerams, siekiant pagerinti jų būklę. Galutinė ataskaita, I dalis. Vilnius, 2009. 265 psl.[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Marija Vasiliauskienė. *Kemešys (ežeras)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 290
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 152
Pirmasis „Savaitės krivūlės" numeris
Naujas laikraščio dizainas (išėjo 4 numeriai)
**Savaitės krivūlė** – savaitinis Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio laikraštis, leistas nuo 1989 m. spalio 16 d. iki 1990 m. gruodžio 25 d. Šiauliuose. Leidėjas – Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio Šiaulių taryba.

Istorija
--------

„Savaitės krivūlė" pradėta leisti vietoje vieną-dukart per mėnesį leistos „Krivūlės", iškilus būtinybei dažniau ir operatyviau informuoti LPS rėmimo grupes bei miesto gyventojus apie Šiaulių ir Lietuvos įvykius, nes komunistų valdomas laikraštis „Raudonoji vėliava" (vėliau „Šiaulių naujienos") daugelį įvykių ir problemų ignoruodavo. Laikraščio kaina, nepaisant kylančių popieriaus ir spausdinimo darbų kainų išliko 15 kapeikų. 1989 m. išėjo 11 numerių, apimtis – 4 psl. tiražas – 5000 egz. 1990 m. išėjo 48 numeriai, kovo 13 d. Nr. 9-10, kovo 20 d. Nr. 11-12 ir kovo 27 d. Nr. 13-14 dvigubi, 0,5 spaudos lanko, 8 psl. Nr. 15-16 ir Nr. 30 išleisti tokios apimties nedvigubinant numerių. Tiražas Nr. 1-15 – 5000 egz. Nr. 16 ir Nr. 30 – 4000, Nr. 17-29 ir Nr. 31-37 – 3000, Nr. 38-40 – 2500, Nr. 41-43 – 2000, Nr. 44-48 – 1000 egz.

Redaktoriai
-----------

* 1989 m. spalio 16 d. – 1989 m. spalio 30 d. – Vladas Mikalauskas;
* 1989 m. spalio 30 d. – 1990 m. sausio 1 d. – Irena Vasinauskaitė, vėliau redaktoriaus pavaduotoja;
* 1990 m. sausio 1 d. – 1990 m. gruodžio 25 d. – Juozas Sabaliauskas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 444 psl.
2. ↑  Išsivadavimas. Sąjūdis Šiaulių krašte 1988–1990 metais. Vilnius, Savastis, 1998 m. p. 37-38. ISBN 9986-420-21-0
Koordinatės: 54°50′54″ š. pl. 26°17′22″ r. ilg.﻿ / ﻿54.84833°š. pl. 26.28944°r. ilg.﻿ / 54.84833; 26.28944

| Juodžiai |
| --- |
| Juodžių ežerasJuodžių ežerasJuodžių ežeras |
| Vieta | Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| Plotas | 0,61 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,74 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 7,9 m |
| Didžiausias gylis | 19,7 m |
| Tūris | 0,00484 km³ |
|  |
|  Vikiteka | Juodžiai |

**Juodžiai** (blrs. *Ёдзі, Ёдава, Ёдаўскае*) – ežeras Gudijoje, Gardino srities Astravo rajone, 33 km į rytus nuo Astravo. Patenka į Saročios ežeryną. Ilgis – 1,6 km, plotis iki 0,52 km. Altitudė – 131,8 m. Baseino plotas – 4,4 km². Vandens skaidrumas – 3,4 m, mineralizacija – 0,25–0,26 g/l.

Telkšo išilgame dubaklonyje, kurio šlaitų aukštis 6–10 m. Krantai žemi, vietomis užželiantys. Dugnas plokščias. Atabradas 2–4 m pločio, dengiamas smėlio, gelmėse slūgso sapropelis. Ežeras nelabai pratakus, eutrofinis. Vandens augalų juosta siekia 2 m gylį.

Juodžiai priklauso Strėčios baseinui. Suteka 4 upeliai, išteka upelis į Gulbesą.

Prie ežero yra Juodžių ir Paškūnų kaimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Энцыклапедыя прыроды Беларусі. У 5-і т. Т. 2. Гатня – Катынь / Рэдкал.: І. П. Шамякін (гал. рэд.) і інш. – Мн.: БелСЭ, 1983. – Т. 2. – 522 с.
| Snudas |
| --- |
| Snudas temstantSnudas temstantSnudas temstant |
| Vieta | Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| Plotas | 22 km² |
| Kranto linijos ilgis | 34,4 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 4,9 m |
| Didžiausias gylis | 16,5 m |
| Tūris | 107 km³ |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Snudas

  |
| **Koordinatės** |  55°45′0″ š. pl. 27°03′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.75000°š. pl. 27.05000°r. ilg.﻿ / 55.75000; 27.05000Koordinatės: 55°45′0″ š. pl. 27°03′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.75000°š. pl. 27.05000°r. ilg.﻿ / 55.75000; 27.05000 |
|  |
|  Vikiteka | Snudas |

**Snudas** (blrs. *Снуды*) – ežeras šiaurės vakarų Baltarusijoje, Vitebsko srityje, Breslaujos rajone, 10 km į šiaurę nuo Breslaujos, 5 km nuo Latvijos sienos. Tai antras pagal dydį Breslaujos ežeryno ežeras (po Druveto). Telkšo 130 m aukštyje virš jūros lygio. Ilgis 8,8 km, plotis iki 4,9 km. Kranto linija smarkiai raižyta, gausu įlankų, ragų. Išilgai tęsiasi moreniniai gūbriai, iškylantys iki 30 m. Vandens skaidrumas 6,6 m.

Ežere yra 11 salų, kurių bendras plotas 1,6 km². Giliausia Snudų vieta (16,5 m) yra pietryčiuose. Į Snudą suteka 14 upokšnių, iš kurių dauguma vasarą išdžiūsta, išteka prataka į Strusto ežerą.

Snude gyvena šios žuvys – lydekos, ešeriai, lynai, kuojos, seliavos, unguriai.

Breslaujos ežerų nacionalinio parko dalis. 1985 m. paskelbtas ornitologiniu draustiniu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Atvirkštinis lietuvių kalboje vartotinų tradicinių Baltarusijos Respublikos (Gudijos) vietovardžių formų sąrašas Archyvuota kopija 2017-02-27 iš Wayback Machine projekto.
| Bradesas |
| --- |
| Vieta | Utenos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,287 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,82 km |
| Įteka | Bradesa, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Bradesa |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Bradesas

  |
| **Koordinatės** |  55°34′13″ š. pl. 25°40′5″ r. ilg.﻿ / ﻿55.57028°š. pl. 25.66806°r. ilg.﻿ / 55.57028; 25.66806Koordinatės: 55°34′13″ š. pl. 25°40′5″ r. ilg.﻿ / ﻿55.57028°š. pl. 25.66806°r. ilg.﻿ / 55.57028; 25.66806 |

**Bradesas** – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajone, 1 km į pietvakarius nuo Sudeikių. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 0,95 km, plotis iki 0,54 km. Altitudė 144,9 m. Kranto linijos ilgumas yra 2,82 km. Krantai žemi, pietryčiuose ir šiaurės vakaruose pelkėti. Krantai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Dugnas lėkštas, padengtas dumblu, vietomis – sapropeliu. Aplink ežerą plyti pievos ir dirbami laukai, o iš pietų prieina Norvaišių šilelis (Didžiamiškis). Iš pietų į šiaurę ežerą prateka Šventosios intakas Bradesa.

Aplink Bradesą įsikūrę kaimai: Kirkliai, Skrebulė, Bradesai.

Vandenvardis *Brãdesas* kilęs iš žodžio *bradas, brada* ('purvynė, klampus kelias; brasta').

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksas Garunkštis. *Bradesas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 278
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 69
**Kornelijus Smilingis**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1999 m. balandžio 16 d. (24 metai) |
| Gimimo vieta | Gargždai, Lietuva |
| Ūgis | 191 cm |
| Svoris | ?? kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Gargždų „Banga" |
| **Numeris** | 1 |
| **Pozicija** | vartininkas |
| Jaunimo klubai |
| 2014- | Gargždų „Banga" |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2016-20192020– | Gargždų „Banga"Gargždų „Banga" | 15 0(0)23 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. rugpjūčio 19 d.. |

**Kornelijus Smilingis** (g. 1999 m. balandžio 16 d.) – Lietuvos futbolininkas, vartininkas.

Karjera
-------

Sportuoti pradėjo Gargždų „Bangos" jaunimo komandose. Vėliau Banga B komandoje. 

Nuo 2020 m. registruotas A lygos rungtynėms, tačiau debiutas įvyko 2021 m. spalio 29 d.

### Gargždų „Banga"

#### 2020 m.

2020 m. pranešta, kad žaidėjas tęs karjerą Gargždų „Bangoje", kuri 2020 m. sezone pateko į A lygą.

Ignas Driomovas buvo pagrindinis vartininkas; A lygoje K. Smilginis nesužaidė nė minutės, nes pagrindinis vartininkas gynė vartus visuose 20 mačų. (Dėl pandemijos per sezoną A lygoje kiekviena komanda sužaidė po 20 rungtynių.)

#### 2021 m. *(debiutas A lygoje)*

2021 m. spalio 29 d. rungtynėse prieš „Riterių" klubą vartininkas sulaukė savo šanso ir pakeitė pagrindinėje sudėtyje rungtynes pradėjusį Igną Driomovą. Sužaidė visą antrą kėlinį ir vartus išsaugojo „sausus". Rungtynės baigėsi be įvarčių (0:0).

2021 m. lapkričio 19 d. rungtynėse prieš FC Džiugas žaidė startinėje sudėtyje ir praleido aikštęje visas rungtynes. Prasileido įvartį, o rungtynėse baigėsi lygiosiomis 1:1.

2022 m. kovo 19 d. A lygos rungtynėse prieš Jonavą užsidirbo raudoną kortelę ir buvo pašalintas iš aikštės.

Statistika
----------

A lygos ir Pirmos lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Praleisti įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2019** | **Gargždų „Banga"** | 
 | 
 |
| **2020** | **Gargždų „Banga"** | 0 | (0) |
| **2021** | **Gargždų „Banga"** | 4 | (2) |
| **2022** | **Gargždų „Banga"** | 13 | (19) |
| **2023** | **Gargždų „Banga"** | 5 | (12) |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa;

Pasiekimai
----------

Futbolo klubas Banga
asmeniniai
geriausias 2021 m. lapkričio mėn. A lygos žaidėjas.

Rinktinės
---------

<...>

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Nuorodos
--------

* fkbanga.lt svetainė
* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
* fkbanga.lt svetainė


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | FK Banga sudėtis |  |
| 1 Kornelijus Smilingis · 4 Antonio Lara · 7 Dovydas Norvilas · 10 Vilius Piliukaitis · 11 Valdas Paulauskas · 14 Karolis Žebrauskas · 18 Pijus Srėbalius · 19 Valdas Antužis · 20 Karolis Toleikis · 21 Karolis Pliuškys · 22 Mantas Petrikas · 23 Zé Eduardo · 24 Konstiantynas Šulcas · 27 Sigitas Urbys · 31 Carlos Eduardo · 32 Robertas Vėževičius · 49 Cesinha · 55 Mantas Bertašius · 88 Erikas Smulkys · Natanas Žebrauskas · Justinas Januševskij
 |
Treneris: Portugalija David Afonso |
**Sidabro standartas** – piniginės sistemos vienetas, kuris buvo susietas su konkrečiu sidabro svoriu. Šis standartas labai išpopuliarėjo po Bizantijos imperijos žlugimo ir tęsėsi iki XIX a. pabaigos. Nuo VIII a. iki XIV a. vyravo beveik visoje Europoje. XVI a. kai buvo atrastos didelės sidabro atsargos Sero Riko kasykloje Bolivijoje, sidabro standartas tapo plačiai naudojamas. Sidabrinės monetos daugumoje pasaulio vietų beveik 400 metų buvo naudojamos prekyboje. Nuo XIII a. iki XVIII a. naudotas ir Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje.

1704 m. įšventinus Anglijos karalienę Aną, Britų Vest Indija tapo viena pirmųjų pasaulyje, pradėjusių naudoti naują sistemą – aukso standartą. Po Napoleono karų Jungtinė Karalystė oficialiai priėmė aukso standartą ir jį įteisino 1821 m. Tuo pačiu metu kilo revoliucijos Pietų Amerikoje, sutrikdžiusios sidabro gavybą. Dėl to aukso standartas populiarėjo daugelyje pasaulio šalių, pavyzdžiui, 1853 m. šį standartą priėmė Kanada (tuomet JK kolonija). 1873 m. aukso standartą ir aukso markes įteisino Vokietija. Per kitus 35 metus visos pasaulio šalys perėjo prie aukso standarto, išskyrus Kiniją, Honkongą ir Veichajaus miestą. 1935 m. oficialiai baigėsi sidabro standarto galiojimas, kai šios šalys irgi jo atsisakė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Sidabro standartas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012. 579 psl.
Koordinatės: 55°36′43″ š. pl. 25°45′13″ r. ilg.﻿ / ﻿55.61194°š. pl. 25.75361°r. ilg.﻿ / 55.61194; 25.75361

 *Kitos reikšmės – Lobinis (reikšmės).*

| Lobinis |
| --- |
| Vieta | Utenos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,213 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,44 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Didžiausias gylis | 4,5 m |
| Įteka | 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | bevardis upelis |

**Lobinis** (arba ***Lubinis***) – ežeras rytų Lietuvoje, Utenos rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Daugailių, tarp Alaušo (1,6 km į vakarus) ir Indrajų (1 km į rytus) ežerų. Lobinis telkšo termokarstinės kilmės duburyje, ištįsęs šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 0,92 km, plotis iki 0,4 km. Altitudė 152,1 m. Giliausia vieta siekia 4,5 m. Būdingi statūs, aukšti krantai, o šiaurės vakarinis – žemas ir pelkėtas. Ežerą supa miškai (daugiausia iš rytų) ir dirbami laukai.

Suteka 3 upeliai, šiaurės vakaruose išteka vienas į Maneičių II tvenkinį (Alaušo ežero baseinas).

Į rytus nuo Lobinio yra Antandrajos kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lobinis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 652
**Dievo kompleksas** – nepajudinamas įsitikinimas, kuriam būdingas nuolatinis perdėtas savo sugebėjimų, padėties vertinimas, įsitikinimas neklystamumu. Asmuo su Dievo kompleksu gali nepripažinti savo klaidų, nesėkmių, kad ir kaip prikišamai jam tai būtų parodyta ar susidūręs su neįveikiamomis kliūtimis, sudėtingomis ar apskritai neįgyvendinamomis užduotimis. Be to, tokio asmens pažiūros yra labai dogmatiškos, savo nuomonę jis pateikia taip, tarsi ji būtų neabejotinai teisinga. Asmuo su Dievo kompleksu gali nepaisyti visuomenės normų ir reikalavimų, pageidauti ypatingo dėmesio ar privilegijų.

Dievo kompleksas nėra klinikinis terminas ar pripažįstamas sutrikimas, jis neįtrauktas į „Psichikos sutrikimų diagnostikos ir statistikos vadovą" (*DSM*). 

Terminą pirmasis pavartojo Ernest Jones (1913–1951), bent jau *Essays in Applied Psycho-Analysis* turinio puslapyje jį apibūdindamas kaip tikėjimą esant dievu.

Jehovos kompleksas
------------------

Analitinėje psichologijoje vartojamas susijęs terminas „Jehovos kompleksas", kuriuo įvardijama neurozė, pasireiškianti egotistiniu savęs pervertinimu. Fritz Wittels šį terminą pavartojo, rašydamas apie Sigmund Freud 1924 m. biografijoje,  o H. E. Barnes – apie George Washington bei Andrew Jackson.

Išnašos
-------

1. 1 2  Kaplan, Harold I.; Benjamin J. Sadock (1972). *Modern Group Book, volume 4: Sensitivity through encounter and marathon*. J. Aronson.
2. ↑  Deep Blue at the University of Michigan umich.edu Retrieved 2012-01-22
3. ↑  Jones, Ernest (2007-03-15). *Essays in Applied Psycho-Analysis*. Lightning Source Inc. p. 472. ISBN 1-4067-0338-9. Nuoroda tikrinta 2012-01-22.
4. ↑  *Sigmund Freud: His Personality, His Teachings and His School*, by Fritz Wittels, 1924
5. ↑  "Some Reflections on the Possible Service of Analytic Psychology to History", by H. E. Barnes, *Psychoanal Rev* 1921, **8**(1):22-37
| **Eugenija Meškienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1945 m. kovo 24 d.Rakandžiai, Gruzdžių valsčius |
| Mirė | 2008 m. lapkričio 27 d. (63 metai)Akmenė |
|  |
| Veikla | zootechnikė, agrarinių mokslų daktarė, politinė veikėja |
| Partija | Lietuvos komunistų partija, Lietuvos demokratinė darbo partija, Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Lietuvos veterinarijos akademija |

**Eugenija Meškienė** (1945 m. kovo 24 d. Rakandžiuose, Gruzdžių valsčius, Šiaulių apskritis – 2008 m. lapkričio 27 d. Akmenėje) – zootechnikė, agrarinių mokslų daktarė, Lietuvos ir Akmenės rajono savivaldybės politinė veikėja.

Biografija
----------

1953–1961 m. mokėsi Šiupylių septynmetėje mokykloje, 1961–1965 m. Ginkūnų neakivaizdinės mokyklos Šiupylių vakarinėje vidurinėje mokykloje. 1966–1971 m. studijavo zootechniką Lietuvos veterinarijos akademijoje, 1981–1984 m. Estijos A. Meldero gyvulininkystės ir veterinarijos instituto aspirantūroje, biomedicinos kandidatė, agrarinių mokslų daktarė.

1961–1964 m. Šiaulių rajono „Tarybinės žemės" kolūkio fermos, 1964–1966 m. Valstybinės veislininkystės stoties darbininkė, 1966 m. „Tarybinės žemės" kolūkio pieno kontrolierė, 1967–1975 m. vyr. zootechnikė, 1975 m. Pakruojo rajono „Komunizmo ryto" kolūkio vyr. zootechnikė. 1976–1978 m. Akmenės rajono Žemės ūkio valdybos vyr. zootechnikė. 1978–1987 m. valdybos viršininko pavaduotoja, 1987–1989 m. Akmenės raj. liaudies kontrolės komiteto pirmininkė.

1992–1996 m. Seimo nario Juozo Baranausko padėjėja. 1995–1997 m. Akmenės rajono Žemės ūkio valdybos viršininkė. 1997–2007 m. Akmenės rajono savivaldybės mero pavaduotoja. Nuo 2007 m. balandžio 11 d. Akmenės rajono savivaldybės merė.

1989 m. LKP Akmenės rajono tarybos pirmoji sekretorė, 1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos Akmenės rajono tarybos pirmininkė. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narė, Akmenės rajono skyriaus narė. Nuo 2001 m. sausio mėn. LSDP tarybos narė, Akmenės skyriaus pirmininko pavaduotoja, nuo 2003 m. pirmininkė, LSDP Šiaulių apskrities tarybos pirmininkė. Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos Šiaulių apskrities koordinatorė.

1995–2008 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.

Lietuvai pagražinti draugijos centro valdybos narė, draugijos Akmenės rajono skyriaus pirmininkė. Lietuvos moterų draugijos valdybos narė, Lietuvos moterų kolegijos prezidiumo narė, Akmenės rajono savivaldybės bendruomenės sveikatos tarybos pirmininkė, Akmenės kultūros ir švietimo labdaros fondo pirmininkė, Vaikų rėmimo fondo narė.

Po sunkios ligos mirė 2008 m. lapkričio 27 d.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2012-01-26 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* Vitražas metų lange: leidinys buvusios Akmenės rajono merės Eugenijos Meškienės atminimui (sud. Julija Sejavičienė). – Utena: Utenos Indra, 2009. – 159 p.: iliustr. – ISBN 978-609-8004-11-3

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Anicetas Lupeika** | **Akmenės rajono meras**2007–2008 | Po to:**Vitalijus Mitrofanovas** |
Koordinatės: 56°14′46″š. pl. 22°44′51″r. ilg.﻿ / ﻿56.2462°š. pl. 22.7475°r. ilg.﻿ / 56.2462; 22.7475

|  Akmenės šv. Onos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Akmenės |
| **Savivaldybė** | Akmenės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Akmenė |
| **Adresas** | K. Kasakausko g. 5 |
| **Statybinė medžiaga** | akmens ir plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1912 m. |
| **Stilius** | neoromanika |

 *Kitos reikšmės – Šv. Onos bažnyčia.*
**Akmenės šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Akmenėje, Dabikinės (Ventos dešiniojo intako) dešiniajame krante.

Istorija
--------

Dirvėnų valsčiaus 1561 m. inventoriuje Akmenė vadinama Dabikine, nurodyti 3 valakai kunigo žemės. Bažnyčiai 1596 m. dovanoti 48 valakai žemės, įsteigta parapinė mokykla.

1705 m. bažnyčia sudegė, netrukus atstatyta. Suirusi bažnyčia 1802 m. nugriauta ir 1806 m. pastatyta nauja. Jai priklausė Pakempinių kaimas. Akmenėje nuo 1836 m. klebonavo kalbininkas Kalikstas Kasakauskas (apie 1792–1886 m.; palaidotas Akmenės kapinėse). Akmenės vikaras Ipolitas Savickis 1863 m. išėjo į sukilimą, pakliuvo į nelaisvę, buvo ištremtas į Tobolską. Dabartinė mūrinė – neogotikinė pseudobazilikinė vienbokštė bažnyčia pastatyta 1907–1912 m.

Architektūra
------------

Bažnyčia neoromaninė, kryžminio plano, vienabokštė, su bokšteliais, projekto architektas K. E. Strandmanas. Bokštas 58,5 m aukščio su aštuonkampe smaile. Akmenų sienos su raudonų plytų mūro ir tinkuotomis detalėmis, spalvinguose fasaduose išryškėja po didelę smailiaarkę nišą su langų rože. Yra 5 altoriai. Šventorius apmūrytas. Jame įrengtos mūrinės Kryžiaus kelio stočių koplytėlės.

Galerija
--------

* PriekisPriekis
* Šoninis fasadasŠoninis fasadas
* InterjerasInterjeras
* ŠventoriusŠventorius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vidmantas Daugirdas, Algė Jankevičienė. *Akmenės šv. Onos bažnyčia*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 230 psl.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Akmenės šv. Onos bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Akmenės šv. Onos bažnyčia
Koordinatės: 55°44′33.724″ š. pl. 25°31′21.612″ r. ilg.﻿ / ﻿55.74270111°š. pl. 25.52267000°r. ilg.﻿ / 55.74270111; 25.52267000

|  Duokiškio šv. Onos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Rokiškio |
| **Savivaldybė** | Rokiškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Duokiškis |
| **Adresas** | Bedugnio g. 17 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1906 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Onos bažnyčia.*
**Duokiškio šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, tituluojama šv. Onos vardu, stovinti Duokiškio miestelyje, 4 km į pietryčius nuo Kamajų-Svėdasų kelio. Liaudies architektūros formų. Vienose iš parapijos kapinių stovi Minčiūnų kapinių koplyčia.

Istorija
--------

Duokiškio palivarkas 1650 m. dovanotas Kamajų bažnyčiai. 1796 m. minima medinė Duokiškio koplyčia.

Baisogalos altarista kunigas Kazimieras Mačionis, 1904 m. atvykęs į Duokiškį, baigė statyti kleboniją ir ėmė organizuoti bažnyčios statybą. Ji 1906 m. pastatyta ir pašventinta. Senoji koplyčia nugriauta. Jos altorius ir įrengimai pernešti į bažnyčią. 1915 m. į Rusiją išvežti 3 varpai. Po Pirmojo pasaulinio karo įsigyti 2 varpai.

1923 m. įsikūrė pavasarininkų kuopa. Kunigo K. Turlos rūpesčiu bažnyčia 1938 m. apdengta skarda. Parapija turėjo 13,9 ha žemės (išsirūpino kun. Julius Pauliukas). Duokiškyje 1952–1990 m. klebonavo Lionginas Neniškis (1915–1990 m.; palaidotas šventoriuje). 1947–1952 m. kalintas klebonas Jonas Matulis (1904–1967 m.).

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, medinė, kryžminio plano, su bokšteliu. Šventoriaus (18,6 aro) tvora akmenų mūro. Jame yra medinė varpinė, senos kapinės.

Nuorodos
--------

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2009-05-30 iš Wayback Machine projekto.
* Archyvuota kopija 2007-08-13 iš Wayback Machine projekto.
* Duokiškio šv. Onos bažnyčia
*Kitos reikšmės – Šv. Onos bažnyčia.*
Koordinatės: 55°40′28″š. pl. 23°24′02″r. ilg.﻿ / ﻿55.6745°š. pl. 23.4006°r. ilg.﻿ / 55.6745; 23.4006

|  Šiaulėnų šv. Onos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Radviliškio |
| **Savivaldybė** | Radviliškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šiaulėnai |
| **Adresas** | Dvaro g. 4 |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų ir plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1857 m. |
| **Stilius** | romantizmas ir neogotika |

**Šiaulėnų šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šiaulėnų miestelyje, Šušvės kairiajame krante. Turi romaninės ir gotikinės architektūros bruožų.

Istorija
--------

Pirmąją bažnyčią 1514–1518 m. pastatė Mikalojus Butrimavičius ir Barbora Butrimavičienė ir skyrė jai turto. Šiaulėnuose gyveno 3 vikarai. Juos išlaikė klebonas. 1551–1612 m. bažnyčia priklausė evangelikams reformatams. Susenus bažnyčiai, nauja statyta 1731 m. Jai 1820 m. priklausė Mantviliškių kaimas. Klebonas Augustinas Kybartas 1841 m. (pirmasis Žemaitijoje) pradėjo skelbti blaivybės idėją. Mirdamas jis bažnyčiai paliko 50 valakų žemės; parapijai priklausė Polekėlės (Daujotavo) filija. Marijona Šemetienė 1765 m. įsteigė altariją ir aprūpino ją beneficija. Nuo 1805 m. veikė parapinė mokykla.

Juozapas Šemeta kapinėse 1850 m. pastatė mūrinę koplyčią. Jonas Šemeta 1857 m. pastatė naują mūrinę bažnyčią pagal architekto Fulgento Rimgailos projektą. Tik 1880 m. ją konsekravo vyskupas Aleksandras Beresnevičius. Šiaulėnuose 1937–1942 m. vikaravo kunigas Rapolas Krasauskas. Jis surinko ir paskelbė daug istorinių žinių apie Lietuvos bažnyčias. 1938 m. bažnyčios vidus išdažytas, įrengti marmuriniai altoriai.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi romaninės ir gotikinės architektūros bruožų, stačiakampio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, skliautuotas. Šventorių juosia metalinė ažūrinė tvora.

Galerija
--------

* Vakarinis fasadasVakarinis fasadas
* ApsidėApsidė
* Pagrindinis bažnyčios įėjimasPagrindinis bažnyčios įėjimas
* Bažnyčios kairysis bokštasBažnyčios kairysis bokštas
* Bažnyčios šoninis kairysis fasadasBažnyčios šoninis kairysis fasadas
* Bažnyčios šoninis dešinysis fasadasBažnyčios šoninis dešinysis fasadas
* Bažnyčios dešinysis bokštasBažnyčios dešinysis bokštas
* Centrinis altoriusCentrinis altorius
* Bažnyčios vargonaiBažnyčios vargonai
* Kairysis altoriusKairysis altorius
* Centrinio altoriaus dešinioji pusėCentrinio altoriaus dešinioji pusė
* Šv. Kazimiero skulptūraŠv. Kazimiero skulptūra

Nuorodos
--------

* Šiaulėnų šv. Onos bažnyčia
Koordinatės: 55°30′44″š. pl. 24°45′04″r. ilg.﻿ / ﻿55.5123°š. pl. 24.7512°r. ilg.﻿ / 55.5123; 24.7512

|  Traupio šv. Onos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Anykščių |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Traupis |
| **Adresas** | Jaunimo g. 1 |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1892 m. |
| **Stilius** | neoklasicizmas |

 *Kitos reikšmės – Šv. Onos bažnyčia.*
**Traupio šv. Onos bažnyčia** – bažnyčia, tituluojama šv. Onos vardu, stovinti Traupio miestelyje, prie kelio  **1205**  Kavarskas–Traupis–Levaniškiai , Nevėžio dešiniajame krante. Neoklasicistinė, turi neobaroko bruožų.

Parapijoje veikia Balelių koplyčia.

Istorija
--------

Traupio bažnyčia
Traupio dvaro savininkai Jurgis Mikalavičius ir Petras Mikalavičius pastatė medinę bažnyčią. Jai išlaikyti dovanojo Divanavos, Kantumiškio ir Kuklėnų kaimo žemes. Vyskupas Albertas Radvila 1515 m. kovo 31 d. ją konsekravo šv. Mikalojaus titulu, įsteigė parapiją.

1730 m. pastatyta nauja bažnyčia. Nuo 1777 m. veikė parapinė mokykla. 1832 m. bažnyčiai priklausė Maciūnų, Pusbačkių ir Vičiūnų kaimai. Policija 1885 m. prie Traupio bažnyčios pastebėjo statybinių medžiagų ir pradėjo tardymą. Už neteisėtą pinigų rinkimą naujai bažnyčiai statyti 3 valstiečiai nubausti po 25 rublių baudomis.

1887 m. gautas leidimas statyti bažnyčią. Klebono Juozapo Butvilos iniciatyva 1892 m. pastatyta dabartinė plytų mūro bažnyčia. Ją konsekravo vyskupas Gasparas Cirtautas. Bažnyčia turėjo 36 dešimtines žemės. Klebonas Stanislovas Šliogeris 1908 m. atnaujino bažnyčios altorius, pastatė naują kleboniją. Per Pirmąjį pasaulinį karą vienas varpas išvežtas į Rusiją.

Klebonas Domininkas Tuskenis-Tuskevičius 1928 m. kapitališkai suremontavo bažnyčią, 1930 m. išspausdino dažniausiai giedamų giesmių knygelių, platino blaivybės idėjas, globojo katalikiškas organizacijas. Tarpukariu veikė parapijos biblioteka, vargonininkas Petras Sližys subūrė stiprų bažnyčios chorą (jis 1924, 1928 ir 1930 m. dalyvavo dainų šventėse, vykusiose Kaune).

Architektūra
------------

Bažnyčia neoklasicistinė, turi neobaroko bruožų, stačiakampio plano (41,5 × 16 m), su aukštu fasado bokštu. Yra 3 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame palaidoti Traupio klebonai: Juozapas Bautvila (1836–1899 m.), Stanislovas Šliogeris, Adolfas Bausys, Steponas Galvydis.

Nuorodos
--------

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2009-04-01 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°51′42″š. pl. 24°11′58″r. ilg.﻿ / ﻿54.8618°š. pl. 24.1995°r. ilg.﻿ / 54.8618; 24.1995

|  Rumšiškių šv. Onos koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Kaišiadorių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Rumšiškės |
| **Adresas** | Marių g. |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1840 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Rumšiškių šv. Onos koplyčia** stovi Kaišiadorių rajone, Rumšiškių miestelio kapinėse, Marių g.

Koplyčia medinė, liaudies architektūros formų, pastatyta 1840 m. Ją yra piešęs dailininkas Kazys Šimonis. Stovi kapinių centrinėje dalyje, čia nuo kapinių vartų veda medžių alėja. Koplyčia atidaroma per Vėlines ir Rumšiškių bažnyčios atlaidus.

Koplyčia yra istorijos ir kultūros paminklas, 1992 m. įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 2165 ). Šalia koplyčios yra poeto Jono Aisčio kapas, 4 Lietuvos karių kapai.

Galinė dalis
Atminimo lenta rėmėjai Agotai Grigaitis
Rumšiškių šv. Antano koplyčia stovi prie bažnyčios.

Istorija
--------

Kaip ir Rumšiškių bažnyčia su varpine, taip ir ši koplyčia statant Kauno hidroelektrinę buvo perkelta iš senųjų kapinių, kurias užliejo Kauno marios, į naująsias kapines. Sovietmečiu čia ji stovėjo rytiniame pakraštyje.

Perkeltųjų Rumšiškių kapinių centrinėje dalyje, 8x7 m dydžio plote, buvo palaidoti sovietiniai kariai (19 karininkų ir 275 kareiviai). 1958 m. jose buvo pastatytas 7,75 m aukščio paminklas – ant postamento stovintis sovietinis „Karys-nugalėtojas", laikantis vėliavą (skulp. Bernardas Bučas). Atgimimo laikais paminklas buvo susprogdintas, o sovietinių karių palaikai iškelti į Kaišiadoris. Į atsilaisvinusią vietą iš kapinių pakraščio buvo perkelta šv. Onos koplyčia. Šiems darbams aukojo kraštietė Agota Grigaitis (1918–2005), kurios garbei prie koplyčios priekinės sienos pritvirtinta atminimo lenta.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rumšiškių šv. Onos koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2016-09-07.
2. ↑  Rumšiškių šv. Onos koplyčia *sakralilietuva.lt*
3. ↑  Rumšiškių sovietinių karių kapinės
| Nahvaarab. الشارقة |
| --- |
| *Naujoji Nahva* |
|  |
| 

NahvaNahva

25°16′6″ š. pl. 56°16′49″ r. ilg.﻿ / ﻿25.26833°š. pl. 56.28028°r. ilg.﻿ / 25.26833; 56.28028﻿ (Nahva)Koordinatės: 25°16′6″ š. pl. 56°16′49″ r. ilg.﻿ / ﻿25.26833°š. pl. 56.28028°r. ilg.﻿ / 25.26833; 56.28028﻿ (Nahva) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Arabų Emyratų vėliava Jungtiniai Arabų Emyratai |
| **Emyratas** | Šardžos emyratas |
|  |
| **Plotas** | 5,26 km² |
| **Altitudė** | 506 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Nahva |

**Nahva** (arab. النحوة = *al-nahwa*) – kaimas Jungtiniuose Arabų Emyratuose, Šardžos emyrate. Nahva yra antros eilės anklavas Omanui priklausančioje Madhoje, kuri savo ruožtu yra Omano eksklavas ir anklavas JAE teritorijoje.

Geografija
----------

Gyvenvietė įsikūrusi JAE šiaurės rytuose, 506 m aukštyje virš jūros lygio, užima 5,26 km² plotą. Pasiekiama važiuojant į Madhos anklavą šiauriniu keliu į pietus nuo Chor Fakano miesto vadovaujantis kelio ženklais, vedančiais į Naująją Madhą. Ją su Nahva jungia apie 5 km ilgio vingiuotas kalnų kelias. Įvažiuojant į eksklavą, maždaug už 80 m nuo sienos riboženklio stovi JAE policijos skyrius. Pats kaimas išsidėstęs vienoje kelio pusėje, jame yra apie 40 pastatų, taip pat medicinos punktas. Skiriamos dvi dalys – Naujoji Nahva (arčiau nuo įvažiavimo) ir Senoji Nahva (toliau nuo įvažiavimo).

Nors geografinė Nahvos padėtis neįprasta, tačiau šis kaimas nėra vienintelis eksklavas, apsuptas kito anklavo; pasaulyje yra panašių pavyzdžių, tarp kurių – Barlė-Nasau ir Barlė-Hertogas Europoje.

* Pakelės pastataiPakelės pastatai
* Riboženklio lentaRiboženklio lenta

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arabian Enclaves and Counter-Enclaves
2. ↑  Some historical background on Madha and Nahwa