recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Karin Schubert |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Karin Johanna Schubert |
|  |
| Gimė | 1948 m. gruodžio 24 d. (74 metai)Hamburgas, Vokietija |
|  |
| Šalis |  Vokietija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Karina Šubert** (vok. *Karin Schubert*,g. 1948 m. lapkričio  d. Hamburgas) – vokiečių kino aktorė.

Biografija
----------

Karina aktorės karjerą pradėjo Italijoje 1967 m. Vaidino kriminaliniuose filmuose, vesternuose, taip pat komedijose. Tuo laikotarpiu ji filmavosi pas tokius režisierius kaip Sergio Corbucci ir Mariano Laurenti kartu su Louis de Funes ir Yves Montand („Didybės manija" 1971 m.), Raquel Welch ir Virna Lisi („Mėlynbarzdis" 1972). Vėliau ji pasirodė juostose su Edwige Fenech („Ubalda, nuoga ir karšta" 1972) ir Laura Antonelli („Dieve mano, kaip žemai aš puoliau!", tačiau šie vaidmenys buvo antrojo plano.

8 dešimtmečio viduryje susipažino su režisieriumi Joe D’Amato bei ėmė dažniau filmuotis erotiniuose filmuose, iš kurių žinomiausias – „Juodoji Emanuelė" (1975). Pamažu prarasdama paklausą kaip aktorė, ji persikėlė į Ispaniją, tačiau ir čia nepavyko įsitvirtinti. Prie karjeros problemų prisidėjo ir asmeninės: iširo jos santuoka, o nuo narkotikų priklausomas sūnus ėmė vis dažniau kelti ranką prieš motiną. Norėdama uždirbti pinigų šio gydymui, Karina pradėjo pozuoti pornografiniams žurnalams, o 1985 m. sulaukusi 40, – ir filmuotis ir pornografiniuose filmuose. Ji pasirašė sutartį su kino kompanija, kuri mokėjo jai metinį užmokestį (180 tūkst. markių), o filmavimai dažniausiai vyko Italijoje ir Vakarų Vokietijoje.

1994 m. 50-metė Karina paliko pornografiją, nusifilmavusi 24 šio žanro filmuose.
1994 m. bandė nusižudyti išgerdama vaistų su alkoholiu, tačiau ją išgelbėjo kaimynai. Dar po 2 metų nesėkmingai žudėsi antra kartą.

1996 m. dalyvaudama televizijos laidoje, ji pirmą kartą paaiškino priežastis, privertusias ją pasirinkti pornografiją, be to, pareiškė, kad vaikystėje buvo seksualiai išnaudojama tėvo.

Dalinė filmografija
-------------------

* Satiricosissimo (1970)
* Katyte, katyte, aš tave myliu (1970)
* Kompanionai (1970)
* Didybės manija (1971)
* Mėlynbarzdis (1972)
* Ubalda, nuoga ir karšta (1972)
* Bausmė (1973)
* Trys muškietininkai Laukiniuose Vakaruose (1973)
* Dieve mano, kaip žemai aš puoliau! (1974)
* Juodoji Emanuelė (1975)
* Po lapais (1976)

Šaltiniai
---------

1. ↑  David Kerekes (2003). *Creeping Flesh: The Horror Fantasy Film Book*. Headpress. pp. 147–. ISBN 978-1-900486-36-1.
2. ↑  „50 Sbavature e gli altri, la parodia dei film erotici". 19 February 2016.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Karin Schubert** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
Pirelli & C. SpA|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Padangų gamyba |
| Įkurta | 1872 m. (Milane, Italija) |
| Centrinė būstinė | Milanas, Italija |
| Svarbiausi darbuotojai | Marco Tronchetti Provera |
| Pajamos | 4,848 mlrd. eurų (2010 m.) |
| Darbuotojų | 29 570 (2010 m.) |
| Tinklalapis | pirelli.com |

**Pirelli & C. SpA** – automobilių pramonės bedrovė, įsikūrusi Milane, Italijoje. Bendrovė užsiima padangų gamyba. Įkurta 1872 m.

„Pirelli" kompanija remia daugelio sporto šakų komandas.

2009 m. Pirelli tapo pagrindine Kinijos aukščiausios futbolo lygos rėmėja.

Kompanija remia jaunuosius ralio lenktynininkus ir kartu su FIA kasmet rengia Pirelli vairuotojo žvaigždės (*Pirelli Star Driver*) projektą, kurio metu jauniems lenktynininkams suteikia teisę dalyvauti įvairiose ralio lenktynėse.

Pirelli keturis kartus kaip padangų tiekėja dalyvavo Formulės 1 lenktynėse – nuo 1950 iki 1958 m. nuo 1981 iki 1986 m. nuo 1989 iki 1991 m. ir nuo 2011 m. sezono iki dabar. Per pirmus tris laikotarpius komandos su Pirelli pelnė 44 pergales. Dar 6 kartus su Pirelli padangomis važiavę lenktynininkai tapo čempionais.

2012 m. sezone Pirelli komandoms tiekė keturių tipų sausai trasai ir dviejų tipų šlapiai trasai skirtas padangas.

Pergalę pačiose pirmose Formulės 1 lenktynėse 1950 m. Didžiosios Britanijos Grand Prix pasiekė Alfa Romeo komanda su Pirelli padangomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Oficialu: F-1 padangas tieks „Pirelli"

Nuorodos
--------

* Pirelli Formulės 1 padangų svetainė Archyvuota kopija 2016-06-21 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pirelli** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Tompėjos pilis
**Tompėjos pilis** (est. *Toompea loss*) − viduramžių pilis Estijoje, Talino centre.

Tai vienas iš seniausių ir didžiausių architektūrinių statinių Estijoje. IX−XI a. šioje vietoje stovėjo medinė pilis, o XIII−XIV a. ant Tompėjos kalvos, 50 m virš jūros lygio buvo pastatyta mūrinė pilis. Jau keletą šimtmečių pilis yra šalyje valdančiosios valdžios simbolis.

Po Tompėjos kalva yra dar viduramžiais iškasti požemiai, kuriuose temperatūra tiek žiemą, tiek vasarą siekia vos 8 laipsnius šilumos. Kažkada čia buvo laikomi kaliniai, vėliau, per II pasaulinį karą, gyventojai požemiuose slėpdavosi nuo miestą bombarduojančių bombų. Sovietmečiu čia rinkdavosi ir maištaujantis jaunimas, kuriuos vienijo meilė pankrokui, išskirtinė išvaizda ir alternatyvus gyvenimo būdas. Dabar bokšto tuneliuose eksponuojami praeitį menantys daiktai.

Tompėjos pilyje įsikūręs Estijos parlamentas (Riigikogu). Ant Tompėjos pilies kampinio bokšto, vadinamo *Aukštuoju Hermanu*, plevėsuoja nacionalinė Estijos vėliava.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tompėjos pilis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tompėjos pilis (rusų k.)
**Tomáš Vestenický**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Tomáš Vestenický |
| Gimimo data | 1996 m. balandžio 6 d. (27 metai) |
| Gimimo vieta | Topolčanai, Slovakija |
| Ūgis | 175 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | ViOn Zlaté Moravce |
| **Numeris** | 9 |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013–2014  2014–2016  2015  2016  2016–2021  2018–2019  2021  2021  2022  2022–2023 | FC Nitra  AS Roma → Modena (skol.)  → Cracovia (skol.)  Cracovia  → FC Nitra (skol.)  Čaika  Dinamo Bucharest  „Riteriai"  Zlaté Moravce | 06 0(0)00 0(0)03 0(0)13 0(1)49 0(3)39 (16)00 0(0)06 0(0) 16 0(2)04 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. rugpjūčio 15 d.. |

**Tomašas Vestenicks** (*Tomáš Vestenický*; g. 1996 m. balandžio 6 d.) – futbolininkas iš Slovakijos, puolėjas. Atstovo „Riterių" klubui.

Karjera
-------

Žaidė gimtinėje, kur atstovavo FC Nitra. 2013–2014 m. sezone pagrindinė klubo ekipa rungtyniavo Pirmoje lygoje (aukščiausiame divizione). Galutinėje ekipų rikiuotėje liko dvyliktoje vietoje ir po sezono iškrito į žemesnį divizioną.

Nuo 2014 m. vasaros priklausė „Roma" klubui (Italija), tačiau jame nesužaidė nei vienerių rungtynių. 

Buvo skolinamas „Modenos" klubui (Italija), „Cracovia" (Lenkija). 

Tapęs laisvuoju agentu ir toliau liko Lenkijoje. Žaidė „Cracovia" klube, buvo skolinamas FC Nitra (Slovakija).

2021 m. atstovavo Bukarešto „Dinamo" klubui (Rumunija).

### FK Riteriai

2022 m. kovo 5 d. buvo paskelbta, kad tapo Vilniaus „Riterių" nariu. 2022 m. kovo 12 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš „Džiugo" klubą.

2022 m. balandžio 1 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš FK Jonava. Riteriai nugalėjo varžovus rezultatu 5:0.

2022 m. liepos mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka klubą.

### Tolimesnė karjera

2022–2023 m. atstovavo Zlaté Moravce.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **„Riteriai"** | 16 | 2 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
1 t masės betono kubas
**Tona** (**t**) – masės vienetas lygus 1000 kilogramų. Tai nėra SI sistemos vienetas, bet yra priimtas vartoti SI. Oficialiai tonos vienetas patvirtintas 1897 m.

Apibrėžimas ir kitos reikšmės
-----------------------------

1 tona yra lygi **1000 kilogramų**. Taip apibrėžiama vadinamoji *metrinė tona*. Vartojama (daugiausia Amerikoje) ir „trumpoji" ar „mažoji" tona, angl. *short ton*, kuri lygi 907,18474 kg. Vartojama ir „ilgoji" arba „imperinė" tona (angl. *long ton*), lygi 1,016.047 kg (daugiausia naftos produktų kiekiams išreikšti). Būtent dėl „trumposios" ir „ilgosios" tonų buvimo matavimo vienetų ekspertai labiau norėtų matyti žodį *megagramas* (irgi 1000 kg), kurio prasmė vienareikšmė.

Priešdėliai
-----------

Tonomis paprastai išreiškiamos gana didelės masės: apie gramą nesakoma jog tai „mikrotona".

| Kartotinis | Pavadinimas | Simbolis |
| --- | --- | --- |
| 100 | **tona** | t |
| 10³ | kilotona | kt |
| 106 | megatona | Mt |
| 109 | gigatona | Gt |
| 1012 | teratona | Tt |
| 1015 | petatona | Pt |
| 1018 | eksatona | Et |
| 1021 | zetatona | Zt |
| 1024 | jotatona | Yt |
|

Masė reiškianti energiją
------------------------

**Tona trinitrotoluelo (TNT)** yra naudojama išreikšti energijai. Priešdėliai taip pat taikomi – pavyzdžiui, kilotona, megatona, gigatona – ypatingai išreiškiant atominio ginklo galiai.

SI sistemos energijos vienetas yra džaulis. Tariant, kad TNT sudaro 1000 mažų (termocheminių) kalorijų grame (4184 kJ/g), viena tona TNT reikštų 4184 gigadžiaulių. Yra įprasta tokiais vienetais nusakyti sprogimų energiją.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „The International System of Units (SI), 9th edition" (PDF). 2019. p. 145. Nuoroda tikrinta 2019 m. gruodžio 31 d.
2. 1 2  Table 6 Archyvuota kopija 2009-10-01 iš Wayback Machine projekto. BIPM.
3. ↑  
„NIST Handbook 44 Specifications: Handbook 44 – 2013 Appendix C – General Tables of Units of Measurement" (PDF). April 26, 2006. p. C-6. Nuoroda tikrinta October 13, 2008. „20 hundredweights = 1 ton"
4. ↑  „Definitions, Tonnages and Equivalents". *Military Sealift Fleet Support Command Ships*. Suarchyvuotas originalas 24 July 2017. Nuoroda tikrinta 11 September 2016.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
5. ↑  Megagrams or Metric Tons?

Vikižodynas
**Robertas van Hebas** (**Bobby Hebb**, pilnas vardas – angl. *Robert von Hebb* g. 1938 m. liepos 26 d. Nešvilio mieste, Tenesis, JAV) – afroamerikietis dainininkas ir dainų autorius, išgarsėjęs savo sukurta daina "Sunny".

Gyvenimas ir karjera
--------------------

Abu jo tėvai Viliamas ir Ovala Hebai buvo akli muzikantai.
Pirmasis jo pasirodymas buvo Nešvilyje, kai jam buvo treji, kartu su jo devynmečiu broliu Haroldu. Paskui Bobiui teko groti su Rojium Akufu (Roy Acuff), dainuodamas pritarė Bo Dideliui (Bo Diddey), taip pat jis grojo trimitu JAV karinio laivyno džiazo orkeste.

1963 m. lapkričio 23 d. – kitą dieną po JAV prezidento Džono Kenedžio nužudymo – prie naktinio Nešvilio klubo buvo nužudytas B. Hebo brolis Haroldas Hebas (Harold Hebb). Šios dvi nelaimės ir tikėjimas geresniais laikais paskatino Bobį Hebą parašyti dainą – optimistiškąją "Sunny". Ši daina buvo įrašyta Niujorke ir sulaukė didelio pasisekimo. Tai viena iš daugiausiai perdainuotų dainų, taip pat viena populiariausių XX a. dainų. Šią dainą perdainavo tokie atlikėjai, kaip: Frank Sinatra, Ella Fitzgerald, grupė Boney M, Stevie Wonder, James Brown ir kt.

Nuorodos
--------

* Bobby Hebb svetainėje Last.fm
Koordinatės: 42°57′ š. pl. 17°07′ r. ilg.﻿ / ﻿42.950°š. pl. 17.117°r. ilg.﻿ / 42.950; 17.117

Korčulos padėtis tarp Kroatijos salų
**Korčula** (kroat. *Korčula*) – Kroatijai priklausanti sala Adrijos jūroje, Dalmatijos pakrantėje, siauru sąsiauriu atskirta nuo Pelješaco pusiasalio. Plotas 268 km². Salos ilgis 47 km, didžiausias plotis 8 km. Korčulos paviršius kalnuotas, iškyla iki 568 m (Klupcos k.). Gausu karstinių darinių (~150 urvų). Salą sudaro klintis, dolomitas, smiltainis. Veši Viduržemio jūros tipo augalija (kiparisai, lauramedžiai, makija), pušynai.

Korčuloje 2011 m. gyveno 15 522 žmonės. Tai antra pagal žmonių skaičių Kroatijos sala (po Krko). Administraciškai priklauso Dubrovnikų–Neretvos apskričiai. Verčiamasi turizmu, žvejyba ir žuvies perdirbimu, avininkyste, auginami vynmedžiai, alyvmedžiai, fikusai, daržovės, citrusiniai vaisiai. Didžiausios gyvenvietės: Korčula (2856 gyv.), Račiščė (432), Blatas (3570), Vela Luka (4130).

VI a. pr. m. e. graikai saloje įkūrė „Juodosios Kerkyros" (sen. gr. Μέλαινα Κόρκυρα) koloniją. Po ilyrų karų salą užėmė Romos imperija (sala vadinta lot. *Corcyra Nigra, Cursola*). Venecijiečių valdymo laikais vadinta it. *Curzola*.

Galerija
--------

* Korčulos kraštovaizdisKorčulos kraštovaizdis
* Korčulos miestasKorčulos miestas
* Vela LukaVela Luka
* Kraštovaizdis Lumbardos apylinkėseKraštovaizdis Lumbardos apylinkėse

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Korčula*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 227


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Korčula** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Tudhalijas I** |
| --- |
| Hetitų karalius |
| Hetitai |
| Visas vardas | Tudhalijas I |
| Sutuoktinis (-ė) | Nikal-Mati |
| Hetitų karalius |
| Valdė | ~ 1450 – 1420 m. pr. m. e. |
| Pirmtakas | Muvatalis I |
| Įpėdinis | Arnuvandas I |

**Tudhalijas I** (kituose šaltiniuose vadinamas **Tudhalijas II** arba **Tudhalijas I/II**) – hetitų karalius, valdė nuo 1450 – 1420 m. pr. m. e..

Hetitų karalių Tudhalijų eiliškumas yra problematiškas. Šiame hetitų valdymo laikotarpyje šiuo vardu egzistuoja daug įrašų ir gali būti, kad kai kurie iš jų nebuvo karaliais.

Mokslininkai nesutaria dėl hetitų Naujosios karalystės eros pradžios. Vieni pradžią lygina su Tudhalijumi I, kiti su Supiluliumu I.

Tudhalijas tikriausiai buvo Huzijaus II anūkas. Į valdžią atėjo nuvertęs Muvatalį I. Jis hetitams sugrąžino Mažosios Azijos pietvakariuose esančią Assuvą, į kurios konfederaciją įėjo: Arcavą, Lukką ir Mysiją. Palaikė draugiškus santykius su Vilusija (gr. Ílion Troja).

Šiaurėje kariavo su kaškų gentinis, o pietryčiuose užėmė Kicuvatą ir iš Egipto kontrolės perėmė miestus–valstybes: Alalahą 36°14′16″š. pl. 36°23′05″r. ilg.﻿ / ﻿36.237677°š. pl. 36.384838°r. ilg.﻿ / 36.237677; 36.384838﻿ (Alalah (Alalakh)) ir Jamchado karalystės sostinę Halabą. Kada Jamchado karalius pradėjo derybas su Mitanija, Tudhalijas puolė Siriją ir užėmė šiaurės Siriją.

* Kituose šaltiniuose Tudhalijo I–jo valdymo metai yra nurodyti 1460–1440 m. pr. m. e. 1442–1418 m. pr. m. e ir 1420–1400 m. pr. m. e .

Taip pat skaitykite
-------------------

* Hetitai
* Mažosios Azijos istorija

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vidurio rytų karalystės. Hetitai
2. ↑  Hittites.info, Supiluliumas I
3. ↑  Hetitų karalystė Archyvuota kopija 2008-04-23 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Hetitų valdovai rus.
5. ↑  Tudhalijas I


| Karališkieji titulai |
| --- |
| Tudhalijas I **Hetitų Naujoji karalystė****Gimė:** nežinoma  |
| Anksčiau valdė**Muvatalis I** | **Hetitų karalius**~ 1450 – 1420 m. pr. m. e. | **Vėliau valdė****Arnuvandas I** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Thuja** |
| --- |
| Vakarinė tuja (Thuja occidentalis)Vakarinė tuja (*Thuja occidentalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pušūnai  *( Pinophyta)* |
| Klasė: | Pušainiai  *( Pinopsida)* |
| Šeima: | Kiparisiniai  *( Cupressaceae)* |
| Gentis: | Tuja  *( Thuja)* |

 |

**Tuja** (*Thuja*) – kiparisinių (*Cupressaceae*) šeimos augalų gentis. Genties pavadinimas iš graikų k. žodžio *thuia* – maloniai kvepianti mediena.

Rūšys
-----

Gentyje 5 rūšys, savaime paplitusios Šiaurės Amerikoje ir Rytų Azijoje.

Lietuvos botanikos soduose, parkuose bei sodybų želdiniuose auginamos 3 rūšys:

* Vakarinė tuja (*Thuja occidentalis*)
* Korėjinė tuja (*Thuja koraiensis*)
* Didžioji tuja (*Thuja plicata*)

Kitos rūšys:

* Žvilgioji tuja (*Thuja standishii*)
* *Thuja sutchuenensis*

Seniau genčiai buvo priskiriama rytinė tuja (*Thuja orientalis*), tačiau dabar išskirta į atskirą tujūnų (*Platycladus*) gentį.

Pavadinimo kilmė
----------------

Spėjama, kad tujų pavadinimas kilęs iš graikų kalbos žodžio *thuja*, kuris žymi maloniai kvepiančią medieną.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tuja** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Tudelaisp. *Tudela* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

TudelaTudela

42°03′00″ š. pl. 1°36′00″ v. ilg.﻿ / ﻿42.05000°š. pl. 1.60000°r. ilg.﻿ / 42.05000; 1.60000﻿ (Tudela)Koordinatės: 42°03′00″ š. pl. 1°36′00″ v. ilg.﻿ / ﻿42.05000°š. pl. 1.60000°r. ilg.﻿ / 42.05000; 1.60000﻿ (Tudela) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Navara Navaros regionas |
| **Provincija** | Navaros provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 35 593  |
| **Altitudė** | 264 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tudela |
|  |
| **Kirčiavimas** | Tudelà |

**Tudela** (isp. *Tudela*) – miestas šiaurės Ispanijoje, Navaroje, 94 km į pietus nuo Pamplonos, prie Ebro upės. Tai antras pagal dydį Navaros miestas. Pro Tudelą eina Logronjo–Saragosos geležinkelis ir greitkelis, netoli Tudelos – jų šaka į Pamploną.

Vystoma maisto (cukraus, vyno, daržovių konservavimo), chemijos (mineralinių trąšų) pramonė, turizmas.

Tudeloje veikia šiuolaikinio meno muziejus, Viešojo Navaros universiteto ir Nacionalinio nuotolinių studijų universiteto padaliniai. Išlikęs viduramžiškas senamiestis su XII–XIII a. Šv. Marijos katedra, Šv. Magdalenos, Šv. Mykolo (abi XII a.), Šv. Jurgio (XVII a.) ir kt. bažnyčiomis bei konventais, Admirolų rūmais (XVI a.), Dekanų rūmais (1783 m.; dabar Tudelos muziejus, vyskupijos biblioteka, bažnytinis archyvas) ir kitais rūmais. Taip pat išlikęs akmeninis 17 arkų tiltas per Ebro upę (XII–XIII a.).

Tudeloje vyksta keletas kasmetinių švenčių, iš kurių žymiausia – Šv. Onos šventė. Jį tęsiasi nuo liepos 24 iki 30 d. grojama gatvių muzika, vyksta korida, bėgtynės su buliais.

Istorija
--------

Tudelos vietovė gyvenama nuo ankstyvojo paleolito. Keltiberų gyvenvietės vietoje romėnai įkūrė miestą (*Tutela*), kuris šaltiniuose minimas nuo 55 m. Kelis amžius apleistą gyvenvietę 802 m. atkūrė ir įtvirtino arabai. Miestas (tada vadintas *al-Tuṭīlī*) priklausė Kordobos emyratui, X–XI a. – Kordobos kalifatui. Ties Tudela ilgą laiką ėjo fronto linija tarp musulmonų ir Navaros karalystės. Valdant maurams, Tudela buvo svarbus žydų kultūros centras. 1119 m. Tudelą užkariavo Alfonsas I. 1119–1512 m. miestą valdė Navaros karalystė; Tudela buvo kovų su Kastilija ir Aragonu svarbus gynybos postas. Vėliau Kastilija ir Aragonas užkariavo Navarą, Tudela tapo Ispanijos dalimi.

Per Napoleono karus 1808 m. lapkričio 23 d. Tudelos mūšyje Prancūzijos kariuomenė įveikė sukilusios Ispanijos karinius dalinius; miestas apiplėštas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Tudela*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tupua Tamasese Tupuola Tufuga Efi** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1938 m. kovo 1 d. (85 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Masiofo Filifilia Imo |
|  |
| Veikla | dabartinis Samoa valdovas. Nuo 1976 iki 1982 m. buvo Samoa ministras pirmininkas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Tufuga Efi |

**Tupua Tamasese Tupuola Tufuga Efi** (g. 1938 m. kovo 1 d.) – Samoa politikas, nuo 2007 m. birželio 16 d. penkeriems metams išrinktas šalies vadovu. Jis du kartus buvo Samoa ministras pirmininkas.

Biografija
----------

Tufuga Efi gimė 1938 m. kovo 1 d. Motootua miestelyje Samoa. Jis baigė vidurinę mokyklą šalies sostinėje Apijoje, o aukštuosius mokslus – Naujosios Zelandijos mokykloje.

Turuga Efi yra vedęs Masiofo Filifilia Imo.

Savo politinę karjerą jis pradėjo 1966 m. kai buvo pirmą kartą išrinktas į šalies parlamentą.

Du kartus iš eilės politikas ėjo šalies ministro pirmininko pareigas – nuo 1976 iki 1982 m. ir trumpą laiką 1982 m.

2007 m. gegužės 11 d. mirus tuometiniam šalies vadovui Malietoa Tanumafili II buvo paskelbti nauji rinkimai. Juose vieninteliu parlamento kandidatu buvo Tufugas Efi ir rinkimus laimėjo. Oficialiai savo pareigas jis eiti pradėjo 2007 m. birželio 20 d.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį straipsnį yra pasiūlyta sujungti su „Tubilustriumijos".**Dėl kokių priežasčių palikta ši žymė, galite sužinoti diskusijų puslapyje. |

Romos laikų lenktas karo trimitas naudotas tubiliustrijaus ceremonijoje.
**Tubiliustrijus** (lot. *Tubilustrium*) – ceremonija, vykusi kovo 23 d. paskutinę Kvinkvatrijų dieną. Kvinkvatrijų metu būdavo pagerbiami romėnų dievas Marsas ir sabinų deivė and Nerine. Tubiliustrijus turėjęs paruošti Romos armiją karui, jo metu buvo naudojami trimitai, vadinti lot. *tubae*. Ceremonija vykdavo Romoje, pastate, vadintame lot. *atrium sutorium* („batsiuvių atriumas"), jos metu būdavo aukojamas ėriukas. Senovės Romoje kovas buvo mėnuo, kai tradiciškai būdavo pradedamas kampanijų sezonas. 

*J. Quasten* rašė, kad terminas lot. *tubae* („karo trimitai") nėra tas pats, kas šventės pavadinime esantis *tubi*. Jis teigė, kad *tubi* vadindavo tik šventėse naudotus trimitus ir kad ceremonija buvo apeigos aukojimuose naudojamiems trimitams rituališkai apvalyti. Tai, jo nuomone, geras pavyzdys, kaip Romos religijoje buvo susiję muzika ir kultai.

Romėnams, kurie nedalyvaudavo ceremonijoje, apie ją primindavo salijai, šokdavę miesto gatvėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  J.Quasten, 1983, *Music & Worship in Pagan & Christian Antiquity*, p.8
2. ↑  J.Quasten, 1983, *Music & Worship in Pagan & Christian Antiquity*, p.6-7


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Romos kultūra |
| --- |
|  |
| **Senovės Romos šventės** |
|  |
| 
Agonalijos · Augustalijos · Armiliustrijus · Bakchanalijos · Brumalijos · Kaprotinijos · Karmentalijos · Kerealiijos · Konsualijos · Divalijos · Epulum Jovis · Ekvirijos · Feralijos · Lemūrijos · Floralijos · Fordicidijos · Furinalijos · Larentalijos · Liberalijos · Lukarijos · Ludi Romani · Luperkalijos · Matronalijos · Meditrinalijos · Merkuralijos · Neptūnalijos · Opikonsivijos · Parentalijos · Parilijos · Kvinkvatrijos · Kvirinalijos · Robigalijos · Saturnalijos · Šimtametės žaidynės · Sementivos · Septimontijus · Tubiliustrijus · Veneralijos · Vinalijos · Volturnalijos · Vulkanalijos |

 |
Koordinatės: 55°43′15″ š. pl. 25°26′30″ r. ilg.﻿ / ﻿55.72083°š. pl. 25.44167°r. ilg.﻿ / 55.72083; 25.44167


| Savičiūnų tvenkinys |
| --- |
| Savičiūnų tvenkinys |
| Vieta | Lietuva (Anykščių rajonas) |
| Plotas | 0,056 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,1 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,5 m |
| Tūris | 0,000138 km³ |
| Įteka | Maleiša |
| Išteka | Maleiša |

**Savičiūnų tvenkinys** – tvenkinys Anykščių rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Svėdasų, šalia Savičiūnų kaimo. Susidaręs patvenkus Maleišos upę (Jaros intakas, Šventosios baseinas) 11,6 km nuo jos žiočių. Ilgis iš pietų į šiaurę 0,81 km, plotis iki 0,11 km. Altitudė 128 m. Krantai neaukšti, apaugę krūmynais. Aplinkui plyti pievos, į vakarus - dirbami laukai. Tvenkinys dalinai išleistas, užtvankos gelžbetoninės konstrukcijos yra avarinės būklės.

Debitas:

* Upės: 0,03 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 3,4 m³/s

Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1972 m.

Vandens pralaida

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Krioklys Vitvatersrando šlaite
**Vitvatersrandas** (afr. *Witwatersrand*) – skardis ir greta jo įsikūręs kalnakasybos rajonas bei aglomeracija Pietų Afrikos Respublikos šiaurės rytuose, Gautengo, Mpumalangos ir Šiaurės vakarų provincijose. Skardis, sudarytas iš erozijai atsparaus kvarcito, driekiasi 56 km. Nuo jo krenta daug krioklių (iš to ir afrikaniškas pavadinimas, reiškiantis „baltų vandenų gūbrys"). Šis skardis sudaro šiaurinę plynaukštės, virš aplinkinių Veldo lygumų iškylančios per 200 m, ribą. Vitvatersrandas sudaro Atlanto vandenyno (per Valio upę) ir Indijos vandenyno (per Krokodilų upę) vandenskyrą.

Vitvatersrandas sutampa su Johanesburgo aglomeracija, į kurią patenka Johanesburgas, Džermistonas, Boksburgas, Benoni, Brakpanas, Springsas, Krugersdorpas ir kt. miestai. Pastaroji liejasi su Pretorijos aglomeracija.

Nuo 1886 m. Vitvatersrande vykdoma kalnakasyba: kasama urano rūda, auksas. Šachtos siekia 4000 m gylį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 93
| **Eugenijus Kulvietis** |
| --- |
|  |
| Eugenijus Kulvietis (1883–1959) |
| Gimė | 1883 m. balandžio 10 d.Vadoklių valsčius, Panevėžio apskritis |
| Mirė | 1959 m. vasario 12 d. (75 metai)Medeljinas, Kolumbija |
|  |
| Veikla | tapytojas, fotografas, mokytojas |
|  |
|  **Vikiteka** | Eugenijus Kulvietis |

**Eugenijus Kulvietis** (1883 m. balandžio 10 d. – 1959 m. vasario 12 d.) – lietuvių tapytojas, fotografas, mokytojas.

Biografija
----------

Eugenijus Kulvietis gimė 1883 m. balandžio 10 d. Panevėžio apskrityje, Vadoklių valsčiuje, Alunčių dvare. Rygoje baigė gimnaziją, vėliau sėkmingai mokėsi ir baigė Sankt Peterburgo dailės akademijos Dailei skatinti draugijos mokyklą. 

1910–1914 m. gyveno Jungtinėse Amerikos Valstijose, dirbo fotografu (vėliau tapo fotostudijos savininku).

1918 m. grįžęs į Lietuvą Eugenijus dirbo Ukmergės valstybinėje gimnazijoje tapybos mokytoju, nuo 1920 m. vadovavo Ukmergės skautų tuntui ir aktyviai dalyvavo visuomenės gyvenime, o 1928 m. tapo Ukmergės amatų mokyklos direktoriumi.

1940 m. pasinaudojęs senelės pilietybe, su šeima išvyko į Vokietiją. Ten gyveno Daselio pabėgėlių stovykloje, vėliau dirbo Vysbadeno kelių ir tiltų statybos kontoroje. 1943 m. su šeima išvyko į Roitlingeno miestą, kur ir sulaukė karo pabaigos. 1948 m. rugsėjo 4 d. E. Kulvietis, kaip politinis pabėgėlis, gavo leidimą išvykti į Kolumbiją ir gruodį pasiekė Buenaventuros uostą.

1959 m. vasario 13 d. Eugenijus Kulvietis po sunkios ligos mirė.

Kūrybinis palikimas
-------------------

Per savo gyvenimą menininkas sukūrė daugiau, kaip 2000 paveikslų. Daugelis jų saugomi privačiose kolekcijose įvairiose šalyse. Jų turi įsigijusios Jungtinių Valstijų, Jungtinės Karalystės, Švedijos, Prancūzijos, Italijos atstovybės. Virtualioje elektroninio paveldo sistemoje yra šie suskaitmeninti Eugenijaus Kulviečio darbai:

* Zarasų ežerai. I. XX a. I p.
* Natiurmortas su uogomis. XX a. I p.
* Natiurmortas su grybais. XX a. I p.
* Paveikslas „Ukmergės parapija"
* Paveikslas „Ukmergės piliakalnis"
* Pedagogo, vadovėlių ir žodynų autoriaus Jono Barono portretas
* Atvirukas „Liudiškių piliakalnis, Anykščių valšč."

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. 1 2   Archyvuota kopija 2020-12-01 iš Wayback Machine projekto.
3. 1 2
4. 1 2
5. ↑
| **Eugenijus Germanas Majauskas** |
| --- |
| Gimė | 1938 m. rugsėjo 7 d.Rokiškis |
| Mirė | 2016 m. gegužės 29 d. (77 metai) |
| Tėvas | Jonas Majauskas |
| Sutuoktinis (-ė) | Gražina |
| Vaikai | Eugenijus, Diana |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Rokiškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija;
* 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija.

 |

**Eugenijus Germanas Majauskas** (1938 m. rugsėjo 7 d. – 2016 m. gegužės 29 d.) – Lietuvos ir Rokiškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Baigė Rokiškio Juozo Tumo-Vaižganto vidurinę mokyklą. 1969 m. baigė Kauno politechnikumą (statybininkas).

1990–1992 m. Rokiškio miesto meras. Vėliau įkūrė individualiąją medžio apdirbimo įmonę, buvo jos savininkas. Buvo renkamas į Rokiškio rajono savivaldybės tarybą.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Rokiškio rajono skyriaus narys, 2005 m. skyriaus prezidiumo narys.

Laisvalaikį skyrė medžio drožybai (jo darbų yra Rokiškio ir Žiobiškio bažnyčiose, Kalneliškių koplyčioje). Žmona Gražina, vaikai Eugenijus, Diana.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija (*vrk.lt*)
2. ↑  Eugenijus Germanas Majauskas: „Likimas lėmė tapti medinių pastatų puošėju"
| **Eugenijus Mažūnaitis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1947 m. kovo 10 d.Pašventyje, Jurbarko rajonas |
| Mirė | 2010 m. vasario 16 d. (62 metai)Jonavoje |
|  |
| Veikla | ekonomistas, Jonavos rajono savivaldos veikėjas, buvęs rajono meras. |
| Partija | 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija |

**Eugenijus Mažunaitis** (1947 m. kovo 10 d. Pašventyje, Jurbarko rajonas – 2010 m. vasario 16 d. Jonavoje) – ekonomistas, Jonavos rajono savivaldos veikėjas, buvęs rajono meras.

Biografija
----------

1966 m. baigė Linkuvos (Kauno rajonas) darbo jaunimo vidurinę mokyklą, 1967–1973 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultete, 1978–1980 m. Leningrado aukštojoje partinėje mokykloje.

1964–1968 m. Jurbarko, Kauno, Jonavos miškų ūkio darbininkas, girininko padėjėjas, nuo 1968 m. iki 1970 m. Jonavos rajono kolūkio „Pirmūnas" ekonomistas, 1970–1989 m. Jonavos rajono komjaunimo, partinis darbuotojas. 1989–1990 m. AB „Achema" vadovaujantis ekonomistas, 1990–1992 m. UAB „Nita" direktorius. 1992–1997 m. Vyriausybės atstovo Kauno apskrityje padėjėjas, 1997–2000 m. UAB „Industrijos garantas" Jonavos skyriaus vadovas. Nuo 2002 m. UAB „Poraistė" direktorius.

1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, nuo 2001 m. Jonavos rajono skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys.

1993–1995 m. Jonavos tarybos deputatas, 1995–2003 m. (LDDP sąraše) ir nuo 2003 m. (LSDP) Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys, 2001–2002 m. Jonavos rajono savivaldybės meras.

Nuorodos
--------

* Biografiniai duomenys Archyvuota kopija 2017-01-08 iš Wayback Machine projekto..
**Eugenijus Manomaitis** (1909 m. birželio 10 d. Šilėnai, Šiaulių apskr. – 1995 m. lapkričio 16 d. Bostonas) – Lietuvos statybos inžinierius, architektas.

Biografija
----------

1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, stažavo Švedijoje. 1940 m. suprojektavo Šiaulių prekybos instituto (dab. Šiaulių universitetas) rūmus, prižiūrėjo jų statybą, vadovavo Panevėžio cukraus fabriko statybai. 1941–1944 m. bendrovės „Statyba" Statybos skyriaus vedėjas; Vytauto Didžiojo universiteto ir Kauno aukštesniosios technikos mokyklos dėstytojas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Persikėlęs į JAV, dirbo Bostono bendrovėse: 1948–1975 m. „Stone and Webster" ir „Boston Edison", 1976–1983 m. „Chas. T. Main". Parengė projektų: lietuvių namų Broktone (1948 m.), Katalikų centro Bostone rekonstrukcijos (1963 m.), Lietuvių JAV piliečių klubo Bostone valgyklos (1968 m.), Švč. Mergelės Marijos lietuvių parapijos Kembridže klebonijos. Buvo Amerikos lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos Bostono skyriaus pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Eugenijus Manomaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 220 psl.
| Vilimiškės senosios kapinės |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Vilimiškės senosios kapinėsVilimiškės senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°53′46″š. pl. 21°06′17″r. ilg.﻿ / ﻿55.896196°š. pl. 21.104788°r. ilg.﻿ / 55.896196; 21.104788Koordinatės: 55°53′46″š. pl. 21°06′17″r. ilg.﻿ / ﻿55.896196°š. pl. 21.104788°r. ilg.﻿ / 55.896196; 21.104788 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Kretingos seniūnija |
| Plotas | 0,25 ha |
| Naudotas | XVI–XVIII a. |
| Žvalgytas | 1935, 1959, 1992, 1995 m. |
| Registro Nr. | 24480 /L849/ |

**Vilimiškės senosios kapinės**, vadinamos *Senkapiais, Markapiais* (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 24480, senas registro kodas – L849) – neveikiančios kapinės pietvakariniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Vilimiškės kaime (Kretingos seniūnija), 0,1 km į rytus nuo kelio  **A13**  Klaipėda–Liepoja  ir 1,29 km į pietus-pietvakarius nuo jo ir kelio Kretinga–Palanga kryžkelės.

Kapinės
-------

Kvadratinio plano, 50×50 m dydžio. Įrengtos nedidelėje pakilumoje, apsuptos dirbamo lauko. Teritorija buvusi ariama, dirvonuoja. Laidojimo žymių ir memorialinių mažosios architektūros statinių nesimato.

Teritorijos plotas – 0,25 ha.

Istorija
--------

Veikė XVI–XVIII a. laidoti Vilimiškės kaimo ir palivarko gyventojai. XIX–XX a. pr. buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai. Vadinamos *Senkapiais, Markapais*, pasakojama, kad jose palaidoti senovės kariai, o vėliau laidotos maro aukos.

Seniau kapinėse vaidendavosi: iš jų išeidavusi monstrancija, liepsnelių pavidalų pasirodydavusios mirusiųjų vėlės, šalia kapinių pravažiuodavo puošni karieta, traukiama veislinių žirgų.

XX a. pr. iš kapinių kalvos buvo kasamas žvyras statyboms. Žvyrduobėje buvo randama žmonių kaulų, žalvarinių ir geležinių dirbinių. Tarpukariu žvyrduobė apleista, apaugo krūmais ir medžiais. Iki XX a. vid. kapinėse stovėjo ąžuolinis kryžius, kuris vėliau sunyko. 1953 m. Kretingos tarybinis ūkis žvyrduobę rekultivavo, o kapines suarė. Nuo to laiko jų teritorija nuolat ariama, suartoje žemėje aptinkama žmonių kaulų nuolaužų.

1935 m. žvalgė Palangos pradžios mokyklos mokytoja Pranė Šukytė, 1959 m. – Juozas Mickevičius, 1992 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė).

1972–1977 m. buvo vietinės reikšmės archeologijos paminklas (AV543). 1998 m. įrašytos į kultūros vertybių registro laidojimo vietų sąrašą, 2005 m. pripažintos valstybės saugoma kultūros vertybe.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Julius Kanarskas. Vilimiškės kaimo kapinės (Kretingos apyl. Kretingos raj.), 1993. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4, b. 256
2. ↑  Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas. – Vilnius, 1973. – P. 251
3. ↑  Vilimiškės k. senosios kapinės, Kretingos r. sav. Vilimiškės k. (Kretingos sen.): Kultūros vertybių registras

Nuorodos
--------

* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. – F. 1, ap. 1, b. 18. – L. 276 Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| **Chaimas Rabinovičius** |
| --- |
| Gimė | 1856 m.Luokė, Rusijos imperija |
| Mirė | 1931 m. spalio 21 d. (~75 metai)Telšiai, Lietuva |
| Sutuoktinis (-ė) | Osnat Geffen |
| Vaikai | Azrielis Rabinovičius |
|  |
| Veikla | Rabinas, visuomenės veikėjas. |

**Chaimas Šalomas Tuvija Rabinovičius** dar žinomas kaip **Chaimas Telzeris** (1856 m. Luokėje, Rusijos imperija – 1931 m. spalio 21 d. Telšiuose, Lietuva) – rabinas, Telšių ješivos vadovas – roš ješiva, Talmudo studijų metodo *Telzer Derech* pradininkas.

Biografija
----------

Gimė 1856 m. Luokėje, jaunystėje mokėsi pas rabinus Meirą Simčą, Izraelį Salanterį ir Icchaką Spektorą. Rabino žmona buvo Osnat Geffen (1880–1942), su kuria susilaukė dviejų sūnų Josifo ir Azrielio Rabinovičiaus. 1896 m. buvo paskirtas vienos iš Kauno ješivų vadovu, vėliau dirbo rabinu Mosėdyje. 1904 m. buvo paskirtas Telšių ješivos vadovu, kur jis dirbo iki gyvenimo pabaigos. Savo studentus skatino studijuoti Talmudą itin detaliai bei vesdamas pamokas pateikdavo dvi vieną kitai prieštaraujančias mintis ir liepdavo studentams analizuoti kiekvieną šių minčių žodį itin detaliai, taip siekdamas išmokyti studentus kruopštumo ir atidumo. Mirė 1931 m. spalio 21 d. Telšiuose, palaidotas Kauno žydų kapinėse.

Nuorodos
--------

* Geneologija (ang.);
* Telshe: 120 Years Since the Founding of the Yeshiva (ang.).
| Vindibona |
| --- |
| Romėnų karinės stovyklos liekanos. |
|  |
| 

VindibonaVindibona

 |
| **Koordinatės** | 48°12′39″š. pl. 16°22′13″r. ilg.﻿ / ﻿48.210833°š. pl. 16.370278°r. ilg.﻿ / 48.210833; 16.370278﻿ (Vindibona)Koordinatės: 48°12′39″š. pl. 16°22′13″r. ilg.﻿ / ﻿48.210833°š. pl. 16.370278°r. ilg.﻿ / 48.210833; 16.370278﻿ (Vindibona) |
|  |
| **Apskritis** | {{{genitive}}} vėliava ? |
| **Savivaldybė** | Austrijos vėliava Austrija |
|  |
| **Istoriniai pavadinimai** | air. *Windobona*, vok. *Berghof* |

**Vindobona** (galų kalba *windo*- „baltas" ir *bona-* „pamatas") – buvo romėnų karinė stovykla ir gyvenvietė dabartinėje Austrijos sostinės Vienos teritorijoje. Legionierių stovykla saugojo ir prižiūrėjo imperijos sieną ir kelius į Barbarikumą bei imperijos gilumą. XIII a. gyvenvietės vietovė įgavo naują pavadinimą – buvo pervadinta į *Berghof*, o dabar vadinama tiesiog *Alter Berghof* (Senasis Berghofas). Nors tankus šiuolaikinis užstatymas gerokai trukdė ištirti šią vietą, stovyklos kontūrus, taip pat kai kurių jos viduje esančių pastatų ar civilių gyvenviečių padėtį buvo galima neabejotinai nustatyti. Nuo 2021 m. matomos ir po žeme išlikusios senovinių pastatų liekanos yra Dunojaus kalnagūbrio, įtraukto į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, dalis.

Vindobonos rekonstrukcinis vaizdas.
Apie 15 m. pr. m. e. Norikumo karalystė buvo įtraukta į Romos imperijos sudėtį. Nuo tada Dunojus žymėjo imperijos sieną, o romėnai Dunojaus pakrantėse statė įtvirtinimus ir gyvenvietes. Vindobona tapo vienu svarbiausių romėnų miestų ir legionierių stovyklaviečių (15–20 tūkst. gyventojų) Aukštutinėje Panonijoje, dėl palankios geografinės padėties tarp rytinio Alpių pakraščio ir Panonijos regiono bei senųjų Europos transporto ašių – pietų-šiaurės ašies palei Alpių pakraštį (Gintaro kelias) ir vakarų-rytų ašies palei Alpių papėdę bei Dunojaus vandens kelio. Pietiniame Dunojaus krante stovėjo civilinės gyvenvietės ir legionierių stovyklos. Upę buvo gana lengva perplaukti ties Vindobona, kur ji išsišakoja į daugybę vingiuotų ragų, o tarp jų vanduo išmeta žvyro salas.

2010 m. Austrijos proginė 20 eurų moneta – „VINDOBONA"
Romėnų legionieriai.
Imperatorius Markas Aurelijus.
* Archeologiniai radiniai
* Diskinė segė su upių dievo Danuvijaus atvaizdu, 150–250 m. e. m.
* Marmurinės statulos liemuo, II–III a. Tikriausiai vaizdavęs imperatorių.
* Bronzinės statulos pėdos fragmentas iš Vindobonos forumo, II–III a.
* Marmurinė galva, rasta dvare, II–III m. e. a.
* Fortūnos altorius, padovanotas legionierio (222–235 m.).
* Romėnų sigilata.

Išnašos
-------

1. ↑  Bowman, Alan; Wilson, Andrew (2011). *Settlement, Urbanization, and Population* (anglų). ISBN 9780199602353.
| ***Pravarde Dičkis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Piedone lo sbirro |
| Kilmės šalis |  Italija  Vokietija |
| Režisierius | Steno |
| Scenaristas (-ai) | Nicola Badalucco  Luicio de Caro  Luciano Vincenzoni |
| Kompozitorius | Giudo & Maurizio De Angelis |
| Vaidina | Bud Spencer |
| Metai | 1973 |
| Žanras | kriminalinė komedija |
| Trukmė | 110 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Pravarde Dičkis** (it.  *Piedone lo sbirro*) – 1973 m. Italijos ir Vakarų Vokietijos sukurta kriminalinė komedija apie Neapolio policijos inspektorių Rizą, kurį suvaidino aktorius Badas Spenceris. Filmą režisavo Steno.

Vėliau buvo sukurti dar 3 tęsiniai: Dičkis Honkonge, Dičkis Afrikoje ir Dičkis Egipte.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Inspektorius Rizo, pravarde Dičkis, nesinešioja ginklo ir labiau pasikliauna savo fizine jėga. Jis turi savo informatorius, pažįsta daugelį miesto nusikaltėlių, kurie jį taip pat gerbia dėl sąžiningumo.

Tuo metu, kai policijai ima vadovauti naujas komisaras Tabasi, mieste padaugėja nusikaltimų, susijusių su narkotikais. Rizo išsiaiškina, kad tai Marselio mafija, ketinanti savo teritoriją išplėsti į Neapolį ir tam pasitelkusi vieną iš Kamoros mafijos šulų Baroną. Rizo suima jį, tačiau už įgaliojimų viršijimą pašalinamas iš tarnybos. Matydamas, kad vienas nieko nenuveiks, Rizo kreipiasi į likusius Kamoros vadus, siekdamas jų pagalbos neleisti mieste plisti narkotikams. Šie sutinka padėti ir netrukus jie suranda bei sunaikina laboratoriją, o Rizo perima milijono vertės narkotikų krovinį. 

Marselio atstovai pašalina Baroną, įkalčius nukreipdami į Rizo. Šis priverstas sprukti ir nuo policijos, įtardamas, kad naujasis komisaras gali būti išvien su nusikaltėliais.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Bud Spencer – inspektorius „Dičkis" Rizo
* Adalberto Maria Merli – komisaras Tabasi
* Mario Pilar – Antonino Perkuoko „Manamuza"
* Angelo Infanti – Ferdinando Skarano „Baronas"
* Enzo Cannavale
* Carla Mancini

Šaltiniai
---------

1. ↑  Andrea Pergolari. *Verso la commedia*. Firenze libri, 2002. pp. 83–85.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Domicija Longina
**Domicija Longina** (arba **Domicija** g. apie 53 m. – m. apie 126–130 m.) buvo romėnų aristokratė, jauniausia romėnų generolo Gnėjus Domicijaus Korbulo ir Kasijos Longinos duktė.

Jos vyresnė sesuo Domicija Korbula ištekėjo už Lucijaus Anijaus Viniciano, o teta iš tėvo pusės buvo Romos imperatorė Milonija Cezonija.

Prieš 70 m. Domicija Longina ištekėjo už senatoriaus Lucijaus Elijaus Plaucijaus Lamijos Eliano. Tuo metu Vespasianas tapo imperatoriumi, o jo jaunesnysis sūnus Domicianas, pasak Svetonijaus, turėjo daug moterų. Jis susižavėjo Domicija Longina, atėmė ją iš Lamijos ir privertė išsiskirti. Vėliau Domicianas, remdamasis abejotinais įtarimais, pasmerkė Lamiją mirčiai ir tais pačiais metais vedė Domiciją.

Domicija pagimdė du vaikus: sūnų 71 m. ir dukrą 74 m. Sūnus Titas Flavijus mirė 81 m. ir buvo paskelbtas dievu, o dukra, kurios vardas nežinomas, irgi mirė jauna.

81 m. Domicianas tapo Romos imperatoriumi, o Domicija – imperatore. Domicianas jai suteikė **Augustos** titulą.

Domicianas mylėjo Domiciją, jie nuolat kartu keliavo. 83 m. Domicija turėjo romaną su aktoriumi Pariu. Svetonijus teigia, kad Domicianas buvo mergišius, o žmona prisidėdavo prie jo išdykavimų su meilužėmis. Domicija buvo nepavydi, tačiau imperatorius – dar ir kaip. Paris buvo nužudytas, Domicija ištremta, jie išsiskyrė ir antrąkart niekada nevedė.

Tremtyje Domicija liko artima Romos politikai. Domicianas 91 m. ją sugrąžino iš tremties kaip Romos imperatorienę. Svetonijus teigia, kad Domicianas norėjo Domiciją „sugrąžinti į savo dievišką lovą".

96 m. ji dalyvavo sąmoksle prieš Domicianą. Po 126 m. ir prieš 140 m. Gabijuose jai buvo skirta šventykla. Praėjus daugybei metų po Domiciano mirties, ji vis dar save vadino imperatoriaus žmona.

Domicija mirė nesmurtine mirtimi. Kelios monetos su jos atvaizdu nukaltos Domiciano valdymo laikotarpiu.
*Kitos reikšmės – Domenas (reikšmės).*
**Domenas** (pranc. *domaine* iš lot. *dominium* – valdymas) – viduramžių Vakarų ir Vidurio Europos šalyse karaliaus, didžiojo kunigaikščio ar didiko paveldima žemės valda. Terminas nusistovėjo XIII a. kai teisiniuose dokumentuose įsitvirtino romėniška nuosavybės teisės sąvoka.

Valda
-----

Domeną galėjo sudaryti tėvonija, tvirtovės, miestai su žmonėmis ir jų teisėmis, ganyklos ir miškai, esantys įvairiuose valstybės kraštuose. Domenas buvo valdovo ar didiko pragyvenimo svarbiausias šaltinis, sudarė žemės fondą, kuris mažesnėmis valdomis buvo dalijamas tiesioginiams vasalams. Domeno didinimas buvo karaliaus valdžios stiprinimo viena svarbiausių priemonių.

Lietuvoje
---------

Lietuvos karaliaus Mindaugo domenas, manoma, buvo teritorijoje tarp Neries ir Nemuno. Jo, vėliau Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės didžiųjų kunigaikščių, domeną sudarė jo tėvoniniai (paveldėti) dvarai ir valstybinių valstiečių valsčiai. Spėjama, kad dar XV a. pradžioje domenas apėmė didumą Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės teritorijos, kai kurių istorikų teigimu, netgi 3/4. Domeną po 1422 m. Melno taikos labai padidino Lietuvai atitekusi dykros dalis – apie 25 000-40 000 km².

Ilgainiui, ypač XV a. ir iki XVI a. vidurio, didysis kunigaikštis daugumą domeno žemių išdalijo didikams, bajorams bei Bažnyčiai ir jo domenas gerokai sumažėjo. Jį atkurti, išlaikyti ir padidinti ypač rūpinosi Lietuvos didžiojo kunigaikščio ir Lenkijos karaliaus Žygimanto Senojo antroji žmona (nuo 1518 m.) Bona Sforca. 1552–1555 m. savo dvaruose ji įgyvendino agrarinę reformą, kurios pavyzdys paspartino Valakų reformos, vykdomos visose didžiojo kunigaikščio domeno žemėse, raidą. XVI a. – XVIII a. Lietuvos didžiojo kunigaikščio domeną sudarė valstybinės valdos seniūnijos, kurias valdovas duodavo valdyti didikams už tarnybą ar įkeisdavo jiems už paskolą, ir ekonomijos, 1589 m. atskirtos nuo seniūnijų. Pastarosios turėjo būti nedalijamos, nedovanojamos ir neįkeičiamos, bet griežtai šių nuostatų ne visada laikytasi. Ekonomijų pajamos buvo naudojamos valdovo dvarui išlaikyti.

Kiti straipsniai
----------------

* Domenas (Prūsija)

Šaltiniai
---------

1. ↑  A. O. *Domenas (žemės valda)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 64 psl.
2. ↑  Vytautas Spečiūnas. *Domenas (žemės valda)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 64 psl.
|  |
| --- |
| Bobbie Singer |
|  
Bobbie Singer 1999 m. „Eurovizijoje" |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Tina Schosser |
| Gimė | 1981 m. vasario 22 d. (42 metai)  Lincas, Austrijos vėliava Austrija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė |

**Bobbie Singer** (tikrasis vardas *Tina Schosser*; g. 1981 m. vasario 22 d. Lince) – austrų dainininkė.

Būdama 15 metų įrašė pirmą dainą „Egoistic", bet sėkmės nesusilaukė. 1999 m. su daina „Reflection" (liet. *Atspindys*) transliuotojo ORF sprendimu išrinkta Austrijos atstove 44-ajame „Eurovizijos" dainų konkurse, kuris vyko gegužės 29 d.Jeruzalėje. Konkurse Bobbie Singer su 65 taškais užėmė 10 vietą tarp 23 dalyvių. 2000 m. atlikėja įrašė dainą „Before I Die" siaubo filmui „Seven Days to Live", tačiau ir ši daina sėkmės neatnešė.

Kiek vėliau atlikėja pasitraukė iš aktyvios muzikinės veiklos. Šiuo metu ji koncertuoja tik Austrijoje su indie stiliaus grupe.

Nuorodos
--------

* „Myspace" puslapis

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Bettina Soriat  *„One Step"*** |  **Austrijos atstovė Eurovizijoje**1999 | Po to:**The Rounder Girls  *„All To You"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Marmurinė bažnyčia
**Marmurinė bažnyčia** (dan. *Marmorkirken*) arba dar kitaip vadinama ***Frederiko bažnyčia*** – liuteronų bažnyčia, vienas iš Kopenhagos įžymių pastatų.

Istorija
--------

Pastato projektas buvo sukurtas architekto Nikolajaus Eigvedo 1740 metais. Naujos bažnyčios pastatymo vieta buvo pasirinktas Kopenhagos rajonas Frederikštadenas.

Pirmasis akmuo į pamatus buvo padėtas karaliaus Frederiko V 1749 m. spalio 31 dieną, tačiau bažnyčia taip ir liko dėl finansinių sunkumų, dėl architekto N. Eigvedo mirties paliktas nepastatytas iki galo ir tokios būsenos jis išbuvo net 150 metų. Projektas, pagal kurį buvo baigta statyti bažnyčia, buvo suformuotas Fernando Meldalo. Bažnyčia buvo pastatyta ir atidaryta 1894 metų rugpjūčio 19 dieną.

Aprašymas
---------

Pastatas turi didžiausią kupolą visame regione, kurio apskritimas sudaro apie 31 metrą, kuris laikomas su 12 kolonų pagalba.
| **Polyommatus amandus** |
| --- |
| Didysis melsvys (Polyommatus amandus)Didysis melsvys (*Polyommatus amandus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Melsviai  *( Lycaenidae)* |
| Gentis: | *Polyommatus*  *( Polyommatus)* |
| Rūšis: | Didysis melsvys  *( Polyommatus amandus)* |

 |
| Binomas |
| ***Polyommatus amandus***Schneider, 1792 |

**Didysis melsvys** (*Polyommatus amandus*) – melsvių (*Lycaenidae*) šeimos drugys. Aptinkamas gyvenvietėse, pakelėse, pamiškėse, pagrioviuose.

Morfologiniai ypatumai: lytinis dimorfizmas ryškus. Patino sparnų viršus žydras, priekinio sparno išorinis kraštas tamsiai juosvas su siaura pakraščių juostele. Užpakalinio sparno išorinis kraštas su juodomis dėmėmis. Sparnų apačia melsvai pilka.
Sparno ilgis: 13–18 mm.

* Polyommatus amandus ♂ *Polyommatus amandus* ♂
* Polyommatus amandus ♂ △*Polyommatus amandus* ♂ △

Skraidymo laikas: VI–VII mėn.
Mitybiniai augalai: vikis (*Vicia* sp.).
Biologija: kiaušinėlius po vieną deda ant mitybinių augalų. Išsiritę vikšrai žiemoja paklotėje. Pavasarį vikšrai vėl maitinasi. Suauga pasiekę 24 mm ilgį ir tarp lapų virsta lėliukėmis.
Paplitimas: Europa, Šiaurės Afrika, pietvakarinė Azija.

Literatūra
----------

* Lietuvos dieniniai drugiai. Povilas Ivinskis, Jonas Augustauskas; Kaunas, LUTUTĖ, 2004; ISBN 9955-575-41-7, p. 134

Didysis melsvys. Patinukas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didysis melsvys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |