recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**José Cardozo**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | José Saturnino Cardozo Otazú |
| Gimimo data | 1971 m. kovo 19 d. (52 metai) |
| Gimimo vieta | Nueva Italija, Paragvajus |
| Ūgis | 183 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1988–1990 1990–1992 1992–19931994–1995  1995–2005 2001 2005–2006 | River PlateFC St. Gallen Universidad Católica OlimpiaToluca→Cruz Azul *(skol.)* San Lorenzo | 026 00(10)037 00(15)035 00(11)041 00(27)332 0(249)007 000(4)023 000(5) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 1991–2006 | Paragvajus Paragvajus | 083 00(25) |
|  Treniruotos komandos |
| 2006–20072009–20112011-20122012 2013 2013–2016 201620172017 2018–2019 2021–2022 2022– | OlimpiaOlimpiaQuerétaro FCOlimpia Sportivo LuqueñoTolucaChiapasPueblaVeracruzGuadalajaraMunicipalMunicipal |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2011. |

**Chosė Kardosas** (*José Cardozo*; g. 1971 m. kovo 19 d. *Nueva Italia* mieste) – buvęs Paragvajaus futbolininkas, Paragvajaus futbolo rinktinės žaidėjas. Dabar – treneris.

Cardozo – daugiausiai įvarčių Paragvajaus nacionalinėje rinktinėje įmušęs žaidėjas (25). Dalyvavo 1998, 2002 m. pasaulio futbolo čempionatuose. Jis, kaip papildomas vyresnis žaidėjas, padėjo jaunimo rinktinei 2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse iškovoti sidabro medalį. Visą savo karjerą praleido įvairiuose Lotynų Amerikos bei Šveicarijos klubuose. 2002 m. tapo geriausiu Pietų Amerikos metų žaidėju. Kelis kartus išrinktas geriausiu metų Paragvajaus futbolininku. Pakviestas į 2006 m. pasaulio futbolo čempionatą, tačiau prieš pat čempionato pradžią gavo sunkią traumą ir buvo priverstas jį praleisti.

2006 m. liepą pasitraukė iš San Lorenzo klubo ir siekė pabaigti karjerą savo mėgstamoje Asunsjono Olimpia klube. Tačiau žaidėjų priėmimo terminas buvo pasibaigęs, todėl Cardozo nutarė pabaigti futbolininko karjerą. 2006 m. lapkritį Olimpijos treneris Oscar Paulin buvo atleistas iš komandos dėl prastų rezultatų ir į jo vietą priimtas Cardozo.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Prancūzija 1998 | aštuntfinalis | 3 | 1 | 0 | 0 | 0 |
| Korėja-Japonija 2002 | aštuntfinalis | 3 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Čilė 1991 | I etapas | 3 | 1 |  ? | 0 | 0 |
| Urugvajus 1995 | ketvirtfinalis | 3 | 2 | 0 | 0 | 0 |
| Bolivija 1997 | ketvirtfinalis | 4 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Išnašos
-------

* 

1. ↑

Nuorodos
--------

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ambarčikas*Амбарчик* |
| --- |
| 

AmbarčikasAmbarčikas

69°37′34″ š. pl. 162°18′13″ r. ilg.﻿ / ﻿69.62611°š. pl. 162.30361°r. ilg.﻿ / 69.62611; 162.30361﻿ (Ambarčikas)Koordinatės: 69°37′34″ š. pl. 162°18′13″ r. ilg.﻿ / ﻿69.62611°š. pl. 162.30361°r. ilg.﻿ / 69.62611; 162.30361﻿ (Ambarčikas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+12) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Jakutija Jakutija |
| **Rajonas** | Žemutinės Kolymos rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 6  |

**Ambarčikas** (rus. *Амбарчик*) – kaimas Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje, Žemutinės Kolymos uluse, 110 km nuo Čerskio. Įsikūręs Ambarčiko užutėkio (Rytų Sibiro jūra) pakrantėje, netoli Kolymos upės žiočių.

Istorija
--------

Dar prieš kelis amžius įlankos pakrantėje pastatytas švyturys, vėliau keletas sandėlių. Sovietiniais metais Ambarčike įsteigtas „Dalstroj" lageris. Buvo įkurtas uostas, 1935 m. pastatyta meteorologijos ir arktinių tyrimų bazė. Apie 1933–1934 m. leduose užstrigo laivas, gabenęs kalinius į Ambarčiką, dauguma jų per žiemą žuvo. II pasaulinio karo metais vietovę atakavo vokiečiai, bet dėl seklaus užutėkio negalėjo priplaukti arti.
| Giorgia Sinicorni |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas |  |
|  |
| Gimė | 1983 m. lapkričio 26 d. (40 metų)  Milanas |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
| Užsiėmimas | aktorė |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Džordžija Sinikorni** (it. *Giorgia Sinicorni*; g. 1983 m. lapkričio 26 d. Milane) – italų teatro, kino, televizijos aktorė, dirbanti ne tik gimtinėje, bet ir užsienio valstybėse.

Biografija
----------

Džordžija nuo 16 metų mokėsi aktorystės gimtajame Milane, vėliau baigė Colli teatro mokyklą Bolonijoje. Karjerą pradėjusi teatre bei televizijoje Italijoje, vėliau sulaukė sėkmės ir Prancūzijoje bei Vokietijoje.

Nuo 2017 m. atlieka vieną pagrindinių vaidmenų mokslinės fantastikos seriale „Missions".

Dalinė filmografija
-------------------

* Baciami ancora (2009)
* I Cesaroni (serialas, 2010)

* Tulpa - Perdizioni mortali (2011)
* Pauline Detective (2011)
* Canepazzo (2012)
* Come il vento (2013)
* L'Héritière (2014)
* The Lack (2015)
* Outside the Box (2015)
* Missions (2017–2021)
* Béatrice (2018)
* Alone (2019)
* Odissea nell’ospizio (2019)
* The Perfect Escape (2021)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Giorgia Sinicorni** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis

Šaltiniai
---------

1. ↑  www.direttanews.it
| Gloguvaslenk. *Głogów* |
| --- |
|              |
| *Senamiestis* |
|  |
| 

GloguvasGloguvas

51°40′00″ š. pl. 16°05′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.66667°š. pl. 16.08333°r. ilg.﻿ / 51.66667; 16.08333﻿ (Gloguvas)Koordinatės: 51°40′00″ š. pl. 16°05′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.66667°š. pl. 16.08333°r. ilg.﻿ / 51.66667; 16.08333﻿ (Gloguvas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Žemutinės Silezijos vaivadija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1253 (miesto teisės) |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 71 312  |
| **Plotas** | 35,37 km² |
| **Tankumas** (2007) | 2 016 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 67-200, 67-211 |
| **Tinklalapis** | www.glogow.pl |
|  **Vikiteka** | Gloguvas |

**Gloguvas** (lenk. *Głogów*, vok. *Glogau*) – miestas pietvakarių Lenkijoje, Žemutinės Silezijos vaivadijoje. Administracinis apskrities (*Powiat głogowski*) centras, turintis apie 71,3 tūkst. gyv. (2007 m.). 1975–1998 m. laikotarpyje priklausė Legnicos vaivadijai.

Istorija
--------

Pilis
Gloguvas yra vienas seniausių Lenkijos miestų, savo istoriją pradedantis nuo X a. vakarų slavų pastatytos įtvirtintos gyvenvietės. 

Kronikose minimi 1010 m. kai Lužicos regione vyko teritoriniai konfliktai tarp imperatoriaus Henriko II ir Lenkijos karaliaus Boleslovo I Narsiojo pajėgų. Nežiūrint 1017 metais jų sudarytos abipusės taikos sutarties (*Pokój w Budziszynie*), vėliau konfliktai tęsėsi, tarp jų ir tarp giminystės ryšiais susijusių valdovų. Miestas buvo valdomas įvairių monarchijų. 

1109 m. rugpjūčio 24 d. vyko vienas geriausiai žinomų Lenkijos istorijoje Gloguvo mūšis tarp Lenkijos karalystės (vad. Boleslovas III Kreivaburnis) ir Šventosios Romos imperijos (Henrikas V). 

Per II Pasaulinį karą Glogau buvo vermachto kariuomenės paverstas į gynybinę tvirtovę, kurią šturmuojant buvo sugriauta 95% statinių. Kai kurie iki šiol likę neatstatyti. 

Pagal Jaltos konferencijos nutarimus, kaip ir kiti Žemutinės Silezijos miestai, Glogau atiteko Lenkijai, buvo sulenkintas jo pavadinimas, o vietiniai vokiečiai buvo iškeldinti. 

Tik 1967 m. miestas vėl pradėjo augti, čia įkūrus vario lydymo gamyklą.

Sportas
-------

* MKS Chrobry Głogów futbolo klubas.
* GOS stadionas, kuriame žaidžia vietos komandos.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* RotušėRotušė
* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lenkijos miestai
* Gloguvo miesto oficiali svetainė (lenkų k.)
* Miesto istorija (anglų k.)
* Miesto žydų istorija Archyvuota kopija 2016-08-09 iš Wayback Machine projekto. (lenkų ir anglų k.)
Imperijos įstatymų biuletenis, *Reichsgesetzblatt*, 1896 m.
Bürgerliches Gesetzbuch 1896
**Civilinis kodeksas** (*Bürgerliches Gesetzbuch, BGB*) – svarbiausias Vokietijos privatinės teisės aktas, civilinis kodeksas.

Istorija
--------

1871 m. įkurta Vokietijos imperija neturėjo vieningos teisės. Galiojo Vokietijos bendroji teisė, Bendroji Prūsijos žemės teisė, 1804 m. Napoleono kodeksas, 1810 m. Badeno teisė, 1756 m. Maksimiliano civilinis teisynas, 1241 m. Jutų teisė, Saksų veidrodis ir bendroji saksų teisė (1865 m. Saksonijos civilinis kodeksas).

Kodifikaciją sąlygojo vadinamasis Kodifikacijos ginčas 1814 m. tarp Anton Friedrich Justus Thibaut ir Friedrich Carl von Savigny. Liberaliai nusiteikęs Thibaut reikalavo vieningos civilinės teisės kodifikacijos, siekiant supaprastinti „civilinę apyvartą" (= civilinių santykių vyksmą, plėtotę, skatinti nacionalinę vienybę. Konservatyvusis Savigny prieštaravo tokiai kodifikacijai: jam atrodė, kad tokiems darbams to laikmečios teisėtyra nėra pasirengusi. Kodifikacijos ginčo pradžioje Savigny pozicija ėmė viršų.

Bėgant laikui, ypač po 1871 m. reikalavimai sisteminti ir kodifikuoti civilinę teisę stiprėjo. 1873 m. Reichstagas ir Bundesratas Reichstago narių Johannes von Miquel ir Eduard Lasker (iš Nacionalliberalų partijos) teikimu nusprendė keisti Imperijos Konstituciją – Imperijos kompetencijai buvo perduota teisėkūros galia civilinės teisės srityje (*lex Miquel-Lasker* įstatymas). Pirminė komisija Bundesratui pateikė civilinio sąvado pasiūlymus (ekspertizės autorius – komercinės teisės profesorius Levin Goldschmidt). Pirmoji komisija iš 9 teisėjų ir ministerijos tarnautojų bei 2 profesorių (vienas jų – pandektistas Bernhard Windscheid) buvo sudaryta 1874 m. Ji po išsamių konsultacijų 1888 m. pateikė pirmąjį variantą. Sąvadas buvo pagrįstas Vokietijos bendrosios teisės bei Savigny teorijomis; jis buvo aštriai kritikuojamas, apibūdintas kaip nesocialus, neatitinkantis laiko dvasios, nevokiškas ir sunkiai suprantamas.

1890 m. sudaryta antroji komisija 1895 m. pateikė antrąjį variantą. Šį su mažais pakeitimais Bundesratas kaip „trečiąjį projektą" 1896 m. teikė Reichstagui, kuris jį su papildomais nežymiais pakeitimais rugpjūčio 18 d. oficialiai priėmė ir paskelbė Imperijos įstatymų biuletenyje. Civilinio kodekso preambulė prasidėjo žodžiais:

„*Mes, Vilhelmas, Vokietijos kaizeris iš Dievo Malonės, Prūsijos Karalius etc. skelbiame Imperijos vardu po Bundesratho ir Reichstago pritarimo tai, kas seka: […]*"
„*Wir Wilhelm, von Gottes Gnaden Deutscher Kaiser, König von Preußen etc. verordnen im Namen des Reichs, nach erfolgter Zustimmung des Bundesraths und des Reichstags, was folgt: […]*"
Civilinis kodeksas įsigaliojo 1900 m. sausio 1 d.

Nuorodos
--------

* Vokietijos civilinio kodekso tekstas **(**vok.**)**
* BGB komentaras **(**vok.**)**
| Hengjangas衡阳 |
| --- |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

HengjangasHengjangas

26°54′0″ š. pl. 112°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.90000°š. pl. 112.60000°r. ilg.﻿ / 26.90000; 112.60000﻿ (Hengjangas)Koordinatės: 26°54′0″ š. pl. 112°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.90000°š. pl. 112.60000°r. ilg.﻿ / 26.90000; 112.60000﻿ (Hengjangas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Kinijos vėliava Kinija |
| **Provincija** | Hunanas |
| **Prefektūra** | Hengjangas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 936 789  |
| **Plotas** | 722 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 297 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Hengjangas |

**Hengjangas** (kin. 衡阳, pinyin: *Héngyáng*) – miestas pietrytinėje Kinijoje, Hunano provincijoje (antras pagal dydį šios provincijos miestas), prie Sidziango upės. Svarbus geležinkelių ir plentų mazgas, yra oro uostas, upių uostas. Kalnakasybos mašinų gamybos, chemijos, tekstilės, maisto pramonė. Apylinkėse kasamos polimetalų rūdos. Hengjange yra Konfucijaus akademija, Drakono bokštas, Lajano pagoda. Už 45 km nuo miesto yra vienas kinų šventųjų kalnų – Hengšanas.

Istorija
--------

Senovėje miestas buvo žinomas kaip ***Hengdžou*** (kin. 衡州, pinyin: *Héngzhōu*) ir Tangų dinastijos laikais buvo prefektūros sostine. XVII a. vykusio Trijų feodalų sukilimo metu, Hengdžou buvo U Sangui sukurtos valstybės sostine. Miestas smarkiai nukentėjo per II pasaulinį karą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 472
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Roraimos kalnas |
| --- |
| Roraimos masyvasRoraimos masyvas |
| **Aukštis** | 2810 m |
| **Žemynas** | Pietų Amerika |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija Gajanos vėliava GajanaVenesuelos vėliava Venesuela |
| **Kalnynas** | Gvianos plokščiakalnis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Roraimos kalnas

  |
| **Koordinatės:** | 5°08′36″ š. pl. 60°45′45″ v. ilg.﻿ / ﻿5.14333°š. pl. 60.76250°r. ilg.﻿ / 5.14333; 60.76250Koordinatės: 5°08′36″ š. pl. 60°45′45″ v. ilg.﻿ / ﻿5.14333°š. pl. 60.76250°r. ilg.﻿ / 5.14333; 60.76250 |

**Roraimos kalnas** (port. *Monte Roraima*) – stalkalnis (*tepui*) Gvianos plokščiakalnyje, Venesuelos, Brazilijos ir Gajanos sienų sandūroje. Aukštis 2810 m (aukščiausias Gajanoje). Venesuelai priklausanti dalis įeina į Kanaimos nacionalinį parką. Roraimos masyvas susidarė prekambro periode ir yra vienas seniausių masyvų Žemėje.

Statūs tepui šlaitai – laipiotojų uolomis tikslas. Roraimos papėdėje gyvena indėnai pemonai. Roraimoje lyja beveik kasdien, tačiau kietame smiltainyje augalams įsitvirtinti sunku. Dėl šio priežasties čia didelė vabzdžiagaudžių augalų įvairovė.
Medinė javara
**Javara** (angl. *yawara*) – japoniškų kovos menų ginklas, trumpas storas strypelis, kurio abu galai, jį sugniaužus kumštyje, kyšo apie 2 cm. Javaras dažnai naudoja kaip porinį ginklą. Javaras naudoja metimuose, kaulams laužyti, baksniams į skausminius taškus.

Analogiškas ginklas Filipinų kovos menuose vadinamas *pasak* arba *dulodulo*.

Teigiama, kad javaros naudojimas išsivystė iš japoniško kovos peiliu (*tanto-jutsu*) technikų. Tam tikromis sąlygomis (pvz. drėgnu oru) peilis gali įstrigti makštyje, tad tanto-džiutsu turėjo technikų, kaip kautis peiliu makštyje. Be to, tokios technikos yra saugesnės, mažesnė tikimybė, kad veiksmas bus mirtinas ar žalojantis.
  
Žmogus, treniruotas naudoti javaras, gali efektyviai jomis apsiginti. Daugelis teisinių sistemų javarų naudojimo nereguliuoja. Javara yra vienas iš lengviausiai slepiamų ginklų.

Suėmus javarą svarbu ją prispausti nykščiu, nes atkištas nykštys yra silpna vieta – priešininkas gali lengvai už jo sugriebti.

Javarų variantai
----------------

XX a. viduryje JAV policininkų tarpe javaras populiarino profesorius Frenkas Macujama (*Frank A. Matsuyama*). Jis sukūrė javaros variantą, kuris gali būti naudojamas kaip mirtinas ginklas.

Kitas javaros variantai yra:

* kubotanas – raktų pakabukas javara.
* kopo lazdelė (*koppo stick*) – javara su virveline kilpele, pro kurią prakišami du pirštai.

Nuorodos
--------

* The Incredible Six Inch Death Stick – Yawara – jutsu
* The Yawara Stick Archyvuota kopija 2009-02-08 iš Wayback Machine projekto.
Prekybos kailiais maršrutai JAV šiaurės–vakarų pakrantėje 1790–1840 m.
Sumedžiotų sabalų kailiukai
**Kailiai** – dažniausiai tai švelniakailių žvėrelių išdirbtos odos, naudojamos kailinių gaminių pramonėje. Kailiai gaunami iš žvėrininkystės fermų arba medžioklės. Medžioklės tikslas dažniausiai yra kailis, o žvėriena neturi praktinės reikšmės. Kailių verslas pasaulyje pastaruoju metu prieštaringai vertinamas gyvūnų teisių aktyvistų.

Istorija
--------

Kailių apdirbėjų ženklas, 1900 m.
Įsisavinant Sibirą ir Šiaurės Ameriką, brangiakailių gyvūnų medžioklė ir prekyba jų kailiais, kailių aukcionai buvo svarbi tų kraštų ekonomikos šaka. TSRS monopolinės prekybos kailiais įmonės „Sojuzpušnina" indėlis į šalies kasą II Pasaulinio karo metais sudarė 40 % visų valiutinių įplaukų
. Prieškaryje vieni didžiausių buvo Leningrado, Londono kailių aukcionai.

Savybės
-------

Vieni vertingiausių kailinių žvėrelių: bebras, nutrija, ondatra, poliarinė lapė, sabalas, šermuonėlis, ūdra.

Priklausomai nuo metų laiko, kada paruošiami kailiai, jie skirstomi į dvi grupes:

* **Žieminiai kailiai**. Tai kailiai gyvūnų, kurie išlieka aktyvūs visus metus, t. y. neužmiega žiemos miegu: sabalas, šermuonėlis, lapė, šeškas, voverė, triušis.
* **Pavasariniai kailiai**. Kai kurie gyvūnai gyvena giliai urvuose arba žiemai užmiega, tačiau, nežiūrint į aukštą jų kailių kokybę šiuo metu, yra medžiojami pavasarį arba vasarą: barsukas, burundukas, kurmis, staras, švilpikas.

Nuo to, kur ir kaip gyvena gyvūnai, priklauso jų kailių savybės: plauko ilgis, tankis, minkštumas, spalva, blizgesys, šiluminės savybės. Taip pat didelę reikšmę turi kailių dydis ir svoris. Kailių savybes apsprendžia gyvūnų gyvenamoji vieta (ant žemės, urvuose, vandenyje), geografinis rajonas, klimatinės sąlygos. Keičiantis metų laikams vyksta sezoniniai kailių pakitimai: šėrimasis, spalvos kitimas ir pan.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-05-06 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kailiai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* Kailiai (rusų k.) Archyvuota kopija 2010-10-15 iš Wayback Machine projekto.
**Lietuvos regbio federacija** (LRF) – Lietuvos regbio vykdomoji institucija, kurios būstinė yra Vilniuje. Pagrindinis Federacijos veiklos tikslas – vystyti ir populiarinti regbį Lietuvoje, siekti jo masiškumo ir meistriškumo. Federacija užtikrina renginių parengimą ir dalyvavimą Pasaulio ir Europos čempionatuose bei kitose oficialiose tarptautinėse sporto varžybose. Ji taip pat bendradarbiauja su kitų šalių regbio federacijomis, organizuoja bendrus renginius ir bendrauja su tarptautinėmis regbio asociacijomis.

Federacija organizuoja ir vykdo Lietuvos regbio čempionatą ir kitas nacionalines regbio varžybas.

Struktūra
---------

Lietuvos regbio federaciją valdymo organai: Prezidentas, Prezidiumas, Trenerių taryba, Teisėjų komisija ir Federacijos revizijos komisija.

Šiuo metu federacijos nariais yra Šiaulių „Vairas„, Šiaulių „BaltRex", RK Šiauliai, Vilniaus regbio akademija, Vilniaus „Geležinis vilkas„, Panevėžio „Ryšių statyba", Marijampolės „Sūduvis„, Jurbarko „Lūšis", Kauno „Ąžuolas„, Klaipėdos „Kuršiai", Bukonių „Tauras„, Plungės „Perkūnas" ir RK Alytus.

Prezidentai
-----------

* Steponas Imbrasas 1987–1995
* Aleksandras Makarenka 1995–2009
* Antanas Bosas 2009–2010
* Rolandas Alksnys 2010–2012
* Rytis Davidovičius 2013-2020
* Irmantas Kukulskis 2020-

Rinktinės
---------

* Lietuvos regbio rinktinė
* Lietuvos jaunimo iki 20 metų rinktinė
* Lietuvos jaunimo iki 18 metų rinktinė
* Lietuvos regbio-7 rinktinė
* Lietuvos moterų regbio-7 rinktinė

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Alfredas Lankauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1950 m. sausio 17 d. (73 metai)Jakutija |
| Sutuoktinis (-ė) | Zita |
| Vaikai | Aurimas, Kristina |
| Šiaulių miesto savivaldybės meras |
| Ėjo pareigas | 1995 – 2000 |
| Ankstesnis | Arvydas Salda |
| Vėlesnis | Vida Stasiūnaitė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjunga Nuosaikiųjų konservatorių sąjungaLiberalų demokratų partijaTvarka ir teisingumas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Alfredas Lankauskas** (g. 1950 m. sausio 17 d. Jakutijoje) – Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1958–1968 m. mokėsi Vilniaus 7-ojoje vidurinėje mokykloje. 1968–1973 m. Vilniaus universitete studijavo radiofiziką. 1983 m. baigė tikslinę aspirantūrą Kauno politechnikos institute, apgynė daktaro disertaciją. 1990 m. baigė informacinių technologijų kursus Leningrade, 1996 m. – viešojo administravimo kursus Kanadoje, 1997 m. – viešojo ir politinio administravimo kursus Nyderlanduose, 1998 m. – miesto ūkio valdymo kursus Vokietijoje.

1973–1976 m. Šiaulių 10-osios vidurinės mokyklos mokytojas. 1976–1978 m. Šiaulių televizorių gamyklos inžinierius. 1978–1981 m. Kauno politechnikos instituto mokslinis bendradarbis, 1981–1991 m. dėstytojas. 1991–1995 m. Šiaulių miesto tarybos pirmininkas, 1995–2000 m. – Šiaulių miesto savivaldybės meras. Nuo 2000 m. Šiaulių universiteto Gamtos mokslų fakulteto dekanas.

1997–1999 m. Tėvynės sąjungos, 1999 m. Nuosaikiųjų konservatorių sąjungos, nuo 2002 m. Liberalų demokratų partijos, Tvarka ir teisingumas narys.

1990–1995 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos deputatas, 1995-1997 m. 1997-2000 m. 2000–2003 m. ir 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. 2001–2002 m. Šiaulių miesto valdybos narys, 2002–2003 m. Finansų ir biudžeto komiteto pirmininkas. 1995–2001 m. – Lietuvos delegacijos Vietinės ir regioninės valdžios kongrese prie Europos Tarybos vadovas. 1999–2001 m. – Baltijos miestų sąjungos valdybos narys, 2001 m. – Baltijos miestų sąjungos Audito valdybos narys.

Lions klubo narys. Turi sportinio lėktuvo piloto licenciją. Žmona Zita – gydytoja, sūnus Aurimas, duktė Kristina.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
| **Genadijus Mikšys** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1956 m. liepos 16 d. (67 metai)Joniškyje |
| Sutuoktinis (-ė) | Laima |
| Vaikai | Šarūnas, Jolita, Laimonas |
| Šiaulių miesto savivaldybės meras |
| Ėjo pareigas | 2007 – 2011 |
| Ankstesnis | Vytautas Juškus |
| Vėlesnis | Justinas Sartauskas |
|  |
| Veikla | energetikas, Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos liberalų sąjungaLiberalų ir centro sąjunga |
|  |
| Alma mater | Kauno politechnikos institutas |

**Genadijus Mikšys** (g. 1956 m. liepos 16 d. Joniškyje) – energetikas, Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1974 m. baigė Joniškio 1-ąją vidurinę mokyklą, 1979 m. baigė Kauno A. Sniečkaus politechnikos institutą, inžinierius šiluminininkas.

1979–1990 m. Dviračių ir variklių gamyklos „Vairas" energetikas, cecho viršininkas, 1990–1997 m. Šiaulių šilumos tinklų Šiaurinės katilinės viršininkas, 1997–2001 m. SPAB „Šiaulių energija", komercijos direktorius, 2001–2002 m. UAB „Naujoji šiluma" direktorius, 2002–2003 m. UAB „Rolvika" Šiaulių filialo direktorius, 2003–2007 m. Šiaulių miesto savivaldybės administracijos direktorius, 2007–2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės meras.

Politinė veikla
---------------

1998 m. Lietuvos liberalų sąjungos, nuo 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, nuo 2004 m. LiCS Šiaulių skyriaus pirmininkas.

2002–2003 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys, išrinktas ir 2003 m. bet, paskirtas Šiaulių miesto savivaldybė administracijos direktoriumi, mandato atsisakė. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.

„Lions" klubo narys, Šiaulių regbio klubo „Vairas" prezidentas. Žmona Laima, vaikai Šarūnas, Jolita, Laimonas..

Išnašos
-------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Liberalų ir centro sąjunga - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-15 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°52′01″š. pl. 23°56′55″r. ilg.﻿ / ﻿54.8669°š. pl. 23.9486°r. ilg.﻿ / 54.8669; 23.9486

Cerkvė XX a. pradžioje
**Kauno 109-ojo Volgos pėstininkų pulko Dievo Motinos Globėjos cerkvė** (po I pasaulinio karo ***Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčia***) – stačiatikių cerkvė ir katalikų bažnyčia, stovėjusi Žemuosiuose Šančiuose, dabartinio Vilijos parko teritorijoje 1896–1950 m. Pats parkas buvo kaip šventorius ir kapinės.

Istorija
--------

Ant Atminties kryžiaus išdrožtas įrašas: „*Šis kryžius pastatytas prisiminti čia stovėjusią Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčią 1883–1950, kuri buvo ateistų sunaikinta 1950*"
Cerkvės vietoje 1864 m. pastatyta pirmoji šventykla Šančiuose. Tai buvo laikina pulko cerkvė. Vėliau carui paskyrus 1000 rublių, ji rekonstruota ir pašventinta. Taip 1896 m. Žemųjų Šančių pietrytinėje dalyje, dabartiniame Vilijos parke buvo pastatyta 109-ojo Volgos pėstininkų pulko Dievo Motinos Globėjos cerkvė. Cerkvė buvo XIX a. carinės Rusijos armijos kareivinių rajone, ji pastatyta kaip medinė cerkvė Kauno tvirtovės įgulos reikmėms.

Atkūrus Nepriklausomybę, 1919 m. ją perėmė Lietuvos kariuomenė, tad cerkvė apie 1920 m. ji pertvarkyta į Lietuvos kariuomenės Šančių įgulos karių katalikų bažnyčią, jai suteiktas Šv. Kryžiaus Išaukštinimo bažnyčios vardas. 1919–1920 m. greta šventyklos palaidoti žuvę ir mirę Lietuvos kariai. 1927 m. karių kapai sutvarkyti, mediniai kryželiai pakeisti betoniniais. 1931 m. pastatytas altoriaus pavidalo paminklas „Garbė žuvusiems dėl Tėvynės" (projekto autorius – S. Stanišauskas). Prie paminklo kariai duodavo priesaiką, valstybinių iškilmių proga lankydavosi prezidentas Antanas Smetona, Šančių šaulių iškilmės.

Po II pasaulinio karo bažnyčia paversta sandėliu, karių kapai sulyginti su žeme, o paminklas nugriautas. 1950 m. po gaisro nugriauta ir pati bažnyčia su varpine. Šančių tikinčiųjų bendruomenės iniciatyva buvusios bažnyčios vietoje 1991 m. rugsėjo 14 d. pašventintas ąžuolinis Atminties kryžius (autorius – R. P. Bakanauskas).

Architektūra
------------

Cerkvė buvo kryžiaus formos su pagrindiniu kupolu, apsuptu keturių nedidelių bokštų. Viso statinio tiek išorė, tiek ir vidus buvo papuoštas rusiško stiliaus raižiniais ir dažytas aliejiniais dažais. Turėjo gana masyvų dviejų aukštų ikonostasą su raižiniais, kolonomis ir karnizais, su piešiniais ant paauksuoto fono. Statybas palaimino pats imperatorius Aleksandras III.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kaunas iki 1918 m. (caro laikų ir I pasaulinio karo nuotraukos). Miestai.net (tikrinta 2022-10-30).
2. ↑  109-ojo Volgos pėstininkų pulko Dievo Motinos Globėjos cerkvė XX a. pradžioje. 2022-10-28, Kvb.lt (tikrinta 2022-10-30).
3. ↑  Išnykę ir pasikeitę: pastatų istorijos. Issuu.com (tikrinta 2022-10-30).
4. ↑  Aušra Garnienė. Šančių parkas ieško naujo vardo. 2009-09-11, Diena.lt (tikrinta 2022-10-30).
5. ↑  Medinė cerkvė Ž. Šančiuose. Archimede.lt (tikrinta 2022-10-30).
6. ↑  Kauno kvartalas slepia krauju ir mirtimi paženklintą istoriją.[neveikianti nuoroda] Delfi.lt (tikrinta 2022-10-30).
7. ↑  Dievo Motinos Globėjos cerkvė. Sanciubendruomene.lt (tikrinta 2022-10-30).
Koordinatės: 54°33′9.57″ š. pl. 23°10′1.82″ r. ilg.﻿ / ﻿54.5526583°š. pl. 23.1671722°r. ilg.﻿ / 54.5526583; 23.1671722


|  |
| --- |
| **Keturvalakių mokykla-daugiafunkcis centras** |
| Keturvalakių mokykla-daugiafunkcis centras herbas |
|  |
| **Adresas** | Keturvalakių g. 39, Keturvalakiai |
| **Direktorius(-ė)** | Neringa Jankauskienė |
| **Mokinių skaičius** | 161 (2013 - 2014 m.m.) |
| **Įkūrimo data** | 1781 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 28 |

**Vilkaviškio rajono Keturvalakių mokykla-daugiafunkcis centras** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Keturvalakiuose (Vilkaviškio raj.), Keturvalakių g. 39, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190489549. Steigėjas Vilkaviškio rajono savivaldybės taryba.

Filialas: Vilkaviškio raj. Keturvalakių mokyklos Karklinių skyrius. Nuo 2013 m. rugsėjo 1 d. Keturvalakių pagrindinė mokykla pertvarkyta į Vilkaviškio r. Keturvalakių mokyklą-daugiafunkcį centrą. Taip pat nuo 2013 m. rugsėjo 1 d. įsteigta ikimokyklinio ugdymo grupė.

Istorija
--------

Pirmoji parapinė mokykla Keturvalakiuose įsteigta 1781 m. po 8 metų uždaryta. 1872 m. įsteigta rusiška pradžios mokykla. 1873 m. žiemą joje mokėsi 30 mokinių, vasarą – 10 mokinių. Vėliau ir ši mokykla buvo uždaryta. 1878 m. pastatyta nauja mokykla, 1895 m. sudegė. Toliau mokykla glaudėsi V. Palioko name.

Nuo 1949 m. - 1960 m. Keturvalakiuose pradėjo veikti septynmetė mokykla. 1960 m. mokykla tapo aštuonmete. 1985–1988 m. vadinosi nepilna vidurine mokykla, vėliau tapo devynmete, nuo 1994 m. pagrindine mokykla. 2001–2002 m. m. prie mokyklos įrengtas stadionas. Nuo 2005 m. veikia kompiuterių klasė ir tais pačiais metais mokykla tampa finansiškai savarankiška.

Direktoriai
-----------

* Neringa Jankauskienė

Mokytojai
---------

* Renata Gustaitytė, disko metikė, olimpietė

Mokiniai
--------

* Pijus Bielskus, kunigas, filosofas
* Vidmantas Brazys, zooinžinierius, Marijampolės politikas
* Vidas Cikana, tautodailininkas, Šakių politikas
* Juozas Tysliava, poetas, žurnalistas

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
| **Justinas Sartauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1955 m. balandžio 13 d. (68 metai)Kuršuose, Kelmės rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Jurga |
| Vaikai | Inga, Ineta, Audrius, Laima, Aušrinė |
| Šiaulių miesto savivaldybės meras |
| Ėjo pareigas | 2011 – 2015 |
| Ankstesnis | Genadijus Mikšys |
| Vėlesnis | Artūras Visockas |
|  |
| Veikla | matematikas, Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Justinas Sartauskas** (g. 1955 m. balandžio 13 d. Kuršuose, Kelmės rajonas) – matematikas, Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1973 m. baigė Šiaulių 2-ąją vidurinę mokyklą-internatą. 1978 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos ir mechanikos fakultetą, matematikas.

1978–1981 m. Šiaulių pedagoginio instituto dėstytojas. 1981–1983 m. Vilniaus valstybinio universiteto aspirantas. 1983–1991 m. Šiaulių namų statybos kombinato skaičiavimo centro programuotojas. 1991–1992 m. Šiaulių miesto savivaldybės Privatizavimo tarnybos vadovo pavaduotojas, 1992–1997 m. Privatizavimo skyriaus vedėjas, departamento vadovas. 1997–2002 m. Šiaulių miesto savivaldybės administratorius, 2002–2003 m. administracijos direktorius, 2003–2007 m. administracijos direktoriaus pavaduotojas.

2007–2011 m. UAB „Šiaulių apskrities televizija" direktorius. 2011–2015 m. Šiaulių miesto meras. 2016–2017 m. Valstybinės vartotojų teisių apsaugos tarnybos Šiaulių skyriaus vyriausiasis specialistas. Nuo 2017 m. Šiaulių miesto vicemeras.

2005 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių skyriaus narys, nuo 2011 m. skyriaus pirmininko pavaduotojas.

2007–2011 m. 2011–2015 m. 2015–2019 m. kadencijų Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys. 2007–2011 , 2015–2019 kadencijų Socialdemokratų frakcijos seniūnas.

„Beržynėlio" vaikų parko įkūrimo iniciatorius. Šiaulių miesto šachmatų federacijos prezidentas. Kurtuvėnų bendruomenės narys.

Iš pirmos santuokos turi 5 vaikus: Inga, Ineta, Audrius, Laima, Aušrinė. 

Vedęs, žmona Jurga.

Šaltiniai
---------


1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
2. ↑   Archyvuota kopija 2013-06-02 iš Wayback Machine projekto. JUSTINAS SARTAUSKAS. VRK svetainė
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Lietuvos socialdemokratų partija – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑   Archyvuota kopija 2016-02-17 iš Wayback Machine projekto. www.vtat.lt
| **Kazimieras Grybauskas** |
| --- |
| Gimė | 1886 m. rugsėjo 2 d.Dotenėnai, Švenčionių apskritis |
| Mirė | 1953 m. birželio 26 d. (66 metai)Kaunas |
| Palaidotas (-a) | Petrašiūnų kapinėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Eugenija Mūnter |
| Vaikai | Algirdas, Gediminas, Kęstutis, Vita |
|  |
| Veikla | farmacininkas, botanikas |
| Partija | 1949 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1919 m. Maskvos universitetas |

**Kazimieras Grybauskas** (1886 m. rugsėjo 2 d. Dotenėnuose, Švenčionių apskritis – 1953 m. birželio 26 d. Kaune) – Lietuvos farmacininkas, botanikas, vaistinių augalų tyrėjas, pedagogas.

Biografija
----------

Savarankiškai pasiruošęs ir išlaikęs keturių gimnazijos klasių egzaminus, pradėjo dirbti vaistinėje mokiniu, vėliau vaistininko padėjėju. 1919 m. Maskvos universitete baigė farmaciją. Tame pačiame universitete sutiko būsimą savo žmoną. Dirbo provizoriumi Rusijos miestuose, organizavo vaistinių augalų paruošas.

1923 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1924 m. dirbo VDU Botanikos sode, įkūrė Vaistingųjų augalų tyrimo skyrių. Jo pastangomis 1934 m. Lietuva įstojo į Tarptautinę vaistinių augalų federaciją. Nuo 1938 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas (1946–1950 m. Kauno universitetas), nuo 1940 m. VDU Botanikos sodo direktorius. Savo žinias bei tyrimų duomenis apie vaistinius augalus ir mokslinius darbus skelbė leidiniuose ir periodinėje spaudoje: „Farmacijos žinios", „Lietuvos farmaceutas", „Ūkininko patarėjas", „Ūkininkas", „Mūsų rytojus", „Kosmos" ir kt.

1942 m. apgynė gamtos mokslų filosofijos daktaro laipsnį. Antrojo pasaulinio karo metais išgelbėjo Botanikos sodą nuo sunaikinimo.

1944–1953 m. Medicinos fakulteto Botanikos ir farmakognozijos katedros vedėjas, 1945 m. profesorius. 1945 m. LTSR nusipelnęs mokslo veikėjas. 1946 m. biologijos mokslų daktaras. 1947–1951 m. LSSR AT deputatas. Nuo 1948 m. Farmacininkų draugijos pirmininkas. 1950–1952 m. pirmininkavo Lietuvos botanikų draugijai.

Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Bibliografija
-------------

* Vaistingieji Lietuvos laukų augalai ir jų pritaikymas, 1927 m.
* Vaistingieji Lietuvos augalai, 1935 m.
* Kultūriniai apyniai ir jų auginimas, 1936 m.
* Gniužuliniai ir archegoniniai augalai, 1937 m.
* Lietuvos vaistinių augalų sąrašas (su Jakubu Movšovičiumi), 1941 m.
* Fenologinis žiedadulkių kritulių spektras, 1941 m.
* Farmakognostinė mikroskopija, 1941 m.
* Lietuvos TSR vaistingosios daržovės, 1946 m.
* Lietuvos TSR miškų sumedėję vaistingieji augalai, 1946 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Farmakognozijos ištakos Lietuvoje[neveikianti nuoroda]
2. ↑
3. ↑  *Kazimieras Grybauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. - 658
4. ↑  *Kazimieras Grybauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. - 145 psl.
| Žoroslenk. *Żory* |
| --- |
|              |
| *Turgaus aikštė* |
|  |
| 

ŽorosŽoros

50°03′00″ š. pl. 18°42′00″ r. ilg.﻿ / ﻿50.05000°š. pl. 18.70000°r. ilg.﻿ / 50.05000; 18.70000﻿ (Žoros)Koordinatės: 50°03′00″ š. pl. 18°42′00″ r. ilg.﻿ / ﻿50.05000°š. pl. 18.70000°r. ilg.﻿ / 50.05000; 18.70000﻿ (Žoros) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Silezijos vaivadija Silezijos vaivadija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1272 (miesto teisės) |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 62 625  |
| **Plotas** | 64,6 km² |
| **Tankumas** (2006) | 969 žm./km² |
| **Altitudė** | 241−284 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 44-240 |
| **Tinklalapis** | www.zory.pl |
|  **Vikiteka** | Žoros |

**Žoros** (lenk. *Żory*, vok. *Sohrau*) – miestas-apskritis pietų Lenkijoje, Dombrovos anglies baseine (*Zagłębie Dąbrowskie*), Silezijos vaivadijoje, 30 km į pietvakarius nuo Katovicų. Miestas įsikūręs Aukštutinės Silezijos istoriniame regione. Turi administracines apskrities teises (*miasto na prawach powiatu*), jame gyvena apie 62,6 tūkst. gyv. (2006 m.).

Istorija
--------

Paminklas Jonui Nepomukui
Žoros – vienas seniausių Silezijos miestų. Pirmą kartą gyvenvietė prie kelio Cešinas–Krokuva paminėta 1258 m. Miesto teises pagal Magdeburgo teisę 1272 m. patvirtino Opolę ir Racibužą valdęs kunigaikštis Vladislavas Opolietis (*Władysław opolski*). Nuo 1327 m. Žoros pateko į Bohemijos valdovų įtaką, nuo 1742 m. priklausė Prūsijai.

XVIII a. miestas buvo drabužių siuvimo centru, vėliau ėmė vystytis metalų ir mašinų gamybos pramonė. Po 1921 m. įvykusio plebiscito *Sohrau* atiteko Silezijos vaivadijai (Antrajai Lenkijos Respublikai), nors 69,4% gyventojų balsavo už Vokietiją. Po II Pasaulinio karo vietiniai vokiečiai iš šio rajono buvo iškeldinti.

Miestai partneriai
------------------

* Vokietija Kamp-Lintfortas, Vokietija (*Kamp-Lintfort*)
* Vengrija Mezekevešdas, Vengrija (*Mezőkövesd*)
* Lietuva Pasvalys, Lietuva
* Prancūzija Monso le Minas, Prancūzija

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lenkijos miestai
* Žorų miesto oficiali svetainė (lenkų k.)
* Žorų žydų istorija Archyvuota kopija 2016-08-09 iš Wayback Machine projekto. (lenkų ir anglų k.)
| **Pomatoschistus minutus** |
| --- |
| Pomatoschistus minutus)Smėlinis grundalas |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Ešeržuvės  *( Perciformes)* |
| Šeima: | Grundalinės  *( Gobiidae)* |
| Gentis: | Paprastieji grundalai plikšiai  *( Pomatoschistus)* |
| Rūšis: | Smėlinis grundalas  *( Pomatoschistus minutus)* |

 |

**Smėlinis grundalas** (*Pomatoschistus minutus*) – ešeržuvių (*Perciformes*) būrio, grundalinių šeimos (*Gobiidae*) žuvų rūšis.

Kūnas 6–9 cm ilgio, nors atskiri individai užauga iki 9,5 cm. Gelsvos ar rusvos spalvos su rūdžių dėmelėmis ant šonų ir uodegos bei balkšvomis dėmelėmis ant pilvo. Pirmasis uodegos pelekas didelis, su tamsia dėme. Galva sudaro apie ketvirtį kūno.

Smėlinis grundalas dauginasi vasarą. Ikrus išleidžia po kriauklėmis, uolomis. Juos prižiūri patinas. Gyvenimo trukmė – 15-18 mėnesių. Minta krevetėmis, kirmėlėmis.

Smėliniai grundalai gyvena Europos jūrų litoralės zonoje, lagūnose, maršose, estuarijose. Sutinkami Baltijos jūroje ties Lietuvos krantais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Smėlinis grundalas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 5
| ***Kaip aš išmokau mylėti moteris*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Come imparai ad amare le donne |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija Vokietija |
| Režisierius | Luciano Salce |
| Kompozitorius | Ennio Morricone |
| Metai | 1966 |
| Žanras | komedija |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Kaip aš išmokau mylėti moteris** (it.  *Come imparai ad amare le donne*) – 1966 m. sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Michèle Mercier – Franziska
* Nadja Tiller – baronienė Laura
* Elsa Martinelli – lenktynininkė Monika
* Anita Ekberg – Margaret Džois
* Robert Hoffmann – Robertas Montis
* Zarah Leander – Olga
* Romina Power – Irena
* Orchidea de Santis – Agnes
* Mariangela Giordano

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pagrindinis filmo herojus – simpatiškas jaunuolis Robertas Montis, besistengiantis geriau pažinti moteris. Kurį laiką jis gyvena buvusiame tėvo name, kurį įsigijusi turtinga pora pavertė mokykla bei uždarbiauja dirbdamas slidinėjimo ant vandens instruktoriumi, kur susipažįsta su jauna mergina Irena. Ilgainiui suviliotas direktoriaus žmonos Franziskos, Robertas nusprendžia pajutęs laisvę ir nuo šiol galintis gyventi savarankiškai. Išvykęs į miestą, jis įsidarbina autoservise ir, sulaukdamas vis daugiau moterų dėmesio ir jų padedamas, ima kilti „karjeros" laiptais: su lenktynininke Monika dalyvauja ralyje, dirbdamas vairuotoju susipažįsta su aktore Margaret Džois, baronienė Laura, kuri įdarbina jį savo parduotuvėje, ir mokslininkė Frančeska. Nepaisant visų moterų, Robertas niekaip negali pamiršti Irenos, su kuria jis vis susitinka įvairiose gyvenimo situacijose. Galiausiai filmo pabaigoje jis pagrobia Ireną iš vienuolyno mokyklos ir veda ją, vestuvėse dalyvaujant visoms jo buvusioms moterims...
| Krasnikaslenk. *Kraśnik* |
| --- |
|              |
| *Šv. Dvasios bažnyčia* |
|  |
| 

KrasnikasKrasnikas

50°55′0″ š. pl. 22°13′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.91667°š. pl. 22.21667°r. ilg.﻿ / 50.91667; 22.21667﻿ (Krasnikas)Koordinatės: 50°55′0″ š. pl. 22°13′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.91667°š. pl. 22.21667°r. ilg.﻿ / 50.91667; 22.21667﻿ (Krasnikas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Liublino vaivadija Liublino vaivadija |
| **Apskritis** | Krasniko apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 36 072  |
| **Plotas** | 25,3 km² |
| **Tankumas** (2007) | 1 426 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Krasnikas |

**Krasnikas** (lenk. *Kraśnik*) – miestas pietryčių Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, 49 km į pietvakarius nuo Liublino, prie Vyžnicos upės (Vyslos intakas). Apskrities (pavieto) centras. Per miestą eina geležinkelis Liublinas-Stalova Vola, keliai į Liubliną, Žešuvą, Kelcus. Mašinų gamybos (elektros mašinų guolių), medienos apdirbimo, popieriaus, maisto, chemijos, siuvimo, statybinių medžiagų pramonė. Veikia Šv. Florijono (Liublino krašto ugniagesių istorijos) muziejus bei Krasniko krašto muziejus.

Paveldas
--------

Mieste yra išlikę šie paveldo objektai:

* XIV–XV a. Tenčynskių, Radvilų ir Zamoiskių rūmų griuvėsiai;
* Tegulinių kanauninkų vienuolyno ansamblis, kurį sudaro:
	+ 1486 m. statyta Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia (rekonstruota 1527–1541 m. po 1657 m. įgavo vėlyvojo baroko formas) su renesansiniais ir manieristiniais antkapiniais paminklais (architektas S. Gucci), vertingais barokiniais paveikslais (dailininkas T. Dolabelli);
	+ XV–XVI a. barokinis vienuolyno pastatas (išplėstas XVII a. perstatytas 1864 m.);
* 1654 m. sinagoga (rekonstruota 1823–1857 m.);
* Barokinė Šv. Dvasios bažnyčia (1761 m.).

Istorija
--------

Krasnikas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo XIII a. vidurio kaip prekybinė gyvenvietė. Miesto teises įgijo 1377 m. Nuo XVI a. čia apsigyveno gausi žydų bendruomenė, buvo svarbus amatų centras, XVII a. viduryje miestas nukentėjo dėl karo su Švedija ir kazokų puldinėjimų. 1795–1809 m. priklausė Austrijai, 1809–1815 m. Varšuvos kunigaikštystei, nuo 1815 m. – Lenkijos karalystei.

Per Antrąjį pasaulinį karą veikė priverstinio darbo ir paskirstymo stovyklos, 1940–1942 m. getas, 1944–1955 m. – antikomunistinis pogrindis. 1866–1975 m. ir nuo 1999 m. Krasnikas yra apskrities centras. 1975 m. prie miesto prijungtas pramononis Fabrično Krasniko (*Kraśnik Fabryczny*) priemiestis (1954–1975 m. buvo savarankiškas miestas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Krasnikas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Klemensas Paulius** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. kovo 12 d. (88 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Genė |
| Vaikai | Gilma, Donatas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Tauragės rajono politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1993 m. Tėvynės sąjunga |

**Klemensas Paulius** (g. 1935 m. kovo 12 d.) – Lietuvos ir Tauragės rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1964 m. baigė Panevėžio hidromelioracijos technikumą, hidrotechnikas.

Tauragės apskrities viršininko administracijos žemės ūkio ir melioracijos skyriaus vedėjas. 1995–1997 m. Tauragės rajono savivaldybės meras.

1995–2015 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos narys, Tauragės rajono skyriaus pirmininko pavaduotojas.

Žmona Genė, vaikai – Gilma, Donatas.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:***postas sukurtas*** | **Tauragės rajono meras**1995–1997 | Po to:**Petras Jokubauskas** |
| **Pranas Petrošius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1951 m. gegužės 27 d. (72 metai)Balskuose, Tauragės rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Rita |
| Vaikai | Darius Petrošius, Donatas Petrošius |
|  |
| Veikla | agronomas, Lietuvos ir Tauragės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos demokratinė darbo partijaLietuvos socialdemokratų partija |

**Pranas Petrošius** (g. 1951 m. gegužės 27 d. Balskuose, Tauragės rajonas) – agronomas, Lietuvos ir Tauragės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Balskų pradžios mokykloje, 1967 m. baigė Šilalės raj. Didkiemio aštuonmetę mokyklą, 1971 m. – Pajūrio žemės ūkio technikumą, agronomas, 1986 m. – Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.

Nuo 1971 m. kolūkio brigadininkas, agronomas, kolūkio pirmininko pavaduotojas, pirmininkas. 1992–1997 m. verslininkas. 1997–2001 m. UAB „Bernotiškės" direktorius, tikrosios ūkinės bendrijos „Rimtija" savininkas, 2001–2003 m. UAB „Elgonita" direktorius.

2003–2007 m. ir 2010–2014 m. Tauragės rajono savivaldybės meras, 2008–2010 m. savivaldybės mero pavaduotojas.

1990–1995 m. Tauragės rajono tarybos deputatas, nuo 1995 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys. 1990–1995 m. 2000–2003 m. 2008–2010 m. Tarybos finansų komiteto pirmininkas..

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Tauragės rajono skyriaus narys, LSDP tarybos narys. Nuo 2004 m. skyriaus pirmininkas, LSDP tarybos narys.

Sutuoktinė Rita, vaikai Darius Petrošius, Donatas Petrošius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-10 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Lietuvos socialdemokratų partija – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Viktoras Kovšovas** | **Tauragės rajono meras**2003–2007 | Po to:**Robertas Piečia** |
| Politinis postas |
| Prieš tai:**Robertas Piečia** | **Tauragės rajono meras**2010–2014 | Po to:**Sigitas Mičiulis** |
| **Vytautas Kleiva** |
| --- |
|  |
| Vytautas Kleiva 2015 m. |
| Gimė | 1959 m. lapkričio 9 d.Lietuva Telšiai |
| Mirė | 2015 m. liepos 10 d. (55 metai)Lietuva Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Aldona |
| Vaikai | Živilė, Šarūnė |
| Ėjo pareigas | 2011 – 2015 |
| Ankstesnis | Valdemaras Ramšas |
| Vėlesnis | Petras Kuizinas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Telšių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Lietuvos konservatorija |

**Vytautas Kleiva** (1959 m. lapkričio 9 d. Telšiuose – 2015 m. liepos 10 d. Vilniuje) – pedagogas, Lietuvos ir Telšių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas, 2011–2015 m. Telšių rajono savivaldybės meras.

Biografija
----------

1978 m. baigė Luokės vidurinę mokyklą, 1982 m. baigė Valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetą, muzikos mokytojas, choro dirigentas.

1982 m. Telšių kultūros mokyklos dėstytojas, Telšių miesto centrinės ligoninės choro vadovas, Telšių rajono Viešvėnų kultūros namų kaimo kapelos vadovas, „Masčio" dainų ir šokių ansamblio akompaniatorius, Telšių „Džiugo" vidurinės mokyklos muzikos mokytojas. 1996–1997 m. UAB „Gvidonas" direktorius, 1997–2000 m. Telšių rajono Nevarėnų vidurinės mokyklos direktorius.

2000–2007 m. Telšių rajono savivaldybės Švietimo skyriaus vedėjas, 2007–2011 m. Telšių rajono savivaldybės mero pavaduotojas,  2011–2015 m. Telšių rajono savivaldybės meras.

2003 m. ir 2007–2015 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1996 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Telšių rajono skyriaus narys, skyriaus tarybos narys, nuo 2007 m. partijos Telšių skyriaus pirmininkas.

Telšių futbolo asociacijos prezidentas. Sutuoktinė Aldona, vaikai Živilė, Šarūnė.

2015 m. liepos 10 d. važiuojant Vilniuje, sutriko širdies veikla ir patyrė automobilio avariją, po kurios medikai konstatavo mirtį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LSDP kandidatai[neveikianti nuoroda]
2. ↑
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-23 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Lietuvos socialdemokratų partija – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
| **Rimas Antanas Ručys** |
| --- |
| Gimė | 1954 m. gegužės 26 d. (69 metai)Balbieriškis, Prienų rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Aušra Ručienė |
| Vaikai | Dovilė, Deimantė |
|  |
| Veikla | politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 2002 m. Tvarka ir teisingumas |
|  |
| Alma mater | 1978 m. Lietuvos kūno kultūros akademija |

**Rimas Antanas Ručys** (g. 1954 m. gegužės 26 d. Balbieriškyje, Prienų rajonas) – Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1973 m. baigė Balbieriškio vidurinę mokyklą. 1973–1978 m. studijavo Lietuvos kūno kultūros institute, fizinio auklėjimo dėstytojas.

1978–1981 m. Savanoriškos sporto draugijos „Nemunas" dziudo imtynių treneris. 1981 m. SSD „Nemunas" Prienų rajono tarybos pirmininkas. 1987 m. sujungus sporto draugijas, išrinktas Prienų rajono SSD „Žalgiris" tarybos pirmininku, šias pareigas ėjo iki 1996 m. 1994–1998 m. krepšinio klubo Prienų „Taupomasis bankas" prezidentas. 1995–2008 m. UAB „Ručenta" direktorius. 2008 m. LR Seimo nario Valentino Mazuronio padėjėjas-sekretorius.

2003–2007 m. Prienų rajono savivaldybės tarybos ir 2007–2008 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narys. 2008–2012 m. ir 2014–2016 m. LR Seimo narys.
Nuo 2002 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys, partijos valdybos narys, Kauno miesto koordinatorius.

Nuteistas už prekybą poveikiu Tvarka ir Teisingumo partijos byloje.

Sutuoktinė Aušra, advokatė, vaikai Dovilė ir Deimantė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2008–2012 m. kadencijos Seimo narys
2. ↑  2012–2016 m. kadencijos Seimo narys
3. ↑
4. ↑