recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pajuodupės dvaro statinių fragmentai
**Pajuodupės dvarvietė** – buvęs dvaras Pajuodupėje (Kupiškio rajonas).

Buvusio Pajuodupės dvaro teritorija

Istorija
--------

Pajuodupės dvaras priklausė Kupiškio seniūnijai, kurios valdytoju 1568–1575 m. buvo valstybės iždininkas Mikalojus Jonas Naruševičius, 1589–1603 m. – jo sūnus, Žemaitijos kaštelionas Mikalojus Naruševičius. 1616 m. seniūniją laikė Aleksandras Korvinas-Gosievskis, kuris ją 1636 m. valdovo sutikimu perleido Vilhelmui Tyzenhauzui. Karalius Jonas Kazimieras 1667 m. už švedų užgrobtoje teritorijoje prarastas valdas Tyzenhauzui suteikė Kupiškio seniūno pareigas ir iki gyvos galvos dovanojo tris Kupiškio seniūnijos dalis. 1771 m. Kupiškio seniūniją iš Benedikto Tyzenhauzo perėmė LDK kancleris Frydrichas Mykolas Čartoriskis. 1780 m. F.M. Čartoriskio žmonai Eleonorai suteikta teisė perduoti valdą sūnui Adomui Kazimierui Čartoriskiui ir jo žmonai Elžbietai. 1789 m. Kupiškio seniūnija buvo valdoma A.K. Čartoriskio. Lietuvą prijungus prie Rusijos, 1797 m. caro įsaku Kupiškio seniūnija iki mirties palikta valdyti A.K Čartoriskiui ir jo žmonai Izabelei. Po 1831 m. sukilimo ir Izabelės Čartoriskos mirties 1835 m. caro nurodymu Kupiškio seniūnija turėjo būti paimta į valstybės iždą, tačiau tik 1842–1843 m. atlikta dvaro liustracija ir 1844 m. dvaras perėjo valstybės žinion.

1603 m. Inventorius prasideda Kupiškio dvaro aprašymu. Nurodoma, kad dvaras buvo prie Juodupės upelio, netoli Lėvens upės, tad dar buvo vadinamas Pajuodupe (Поядупе). Išvardyta dvare stovėjusių 13 įvairiausių pastatų bei statinių. Dvaro teritorija buvo aptverta, o į ją buvo patenkama pro didžiuosius vartus, kurie buvo šiaudais dengtu stogeliu. Smulkiausiai aprašytas naujasis dvaro gyvenamasis namas (rūmas).

Nurodyta, kad jis neseniai pastatytas ir turi 2 židinius. Stogas dengtas gontais (lentelėmis). Name yra erdvi priemenė, du dideli ištaigingi kambariai. Namo gale mūrinis alkierius, skirtas aludei, ir dar vienas pokylių kambarys. Namo langai su stiklais, įstatytais į alavinius rėmus. Baldai vietos meistrų darbo. Vandens malūnas, nors senas, bet tvarkingas ir su visais įrenginiais. Dvi naujos klėtys ir kluonas pastatyti iš pušų ir eglių rąstų. Kupiškio dvarui priklauso 20,5 valako (438,29ha) žemės, kurią apdirbdavo lažo prievolę atlikdami valstiečiai.

2000 m. dvarvietė įtrauktą į Kultūros vertybių registrą, 2005 m. pripažintas valstybės saugomu

Išnašos
-------

1. ↑  Alvydas Totoris. Kupiškio seniūnija XVI–XIX amžiais//Kupiškis: naujausi moksliniai lokaliniai tyrimai, 2016. ISBN 978-609-8148-43-5
2. ↑

Nuorodos
--------

* Kupiškio seniūnija XVI–XIX amžiais
* Pajuodupė- buvęs Kupiškio seniūnijos centras
* Pajuodupės dvarvietė Kultūros vertybių registre Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **C.B. Peñas Recreativas de Huesca** |
|  |
| **Įkurtas** | 1977 |
| **Arena** | Palacio Municipal de los Deportes (5000 v.) |
| **Komandos spalvos** | Žalia ir balta |
| **Vyriausias treneris** | Ángel Navarro |
| **Prezidentas** | José Manuel Rincón |

**Hueskos „CB Peñas Huesca"** – profesionali Ispanijos krepšinio komanda iš Hueskos, žaidžianti antroje pagal pajėgumą Ispanijos krepšinio lygoje LEB Oro. Nuo 2008 m. komandos pavadinimas yra **Lobe Huesca**.

Komanda rungtyniavo ACB lygoje nuo 1983 iki 1996 metų. Vėliau klubas metus žaidė antroje pagal pajėgumą LEB lygoje, tačiau iškart po sezono pasitraukė iš lygos, bei ilga laiką rungtyniavo žemesniuose divizionuose. Po 14 metų pertraukos klubas vėl grįžo į LEB Oro lygą, po to kai 2010 m. LEB Plata finale nugalėjo "CD Huelva Baloncesto" komandą (89–67).

Istorija
--------

### Komandos pavadinimų kaita

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * 1985-1990. Magia de Huesca.
* 1990-1992. Huesca La Magia.
* 1992-1994. Argal Huesca.
* 1994-1995. Somontano Huesca.
 |     | * 1995-1996. AGB Huesca.
* 2000-2002. Iberagentes Huesca.
* 2002-2004. CAI Huesca.
* 2004-2007. CAI Huesca La Magia.
* 2008- LOBE Huesca
 |

Sudėtis 2011-2012 m. sezone
---------------------------

### Pagal pozicijas

| Pos. | Starto penketas | Atsarginiai | Atsarginiai |
| --- | --- | --- | --- |
| VP |  Jan Orfila |  Javier Nasarre |  |
| SK |  Alex Franklin |  Miguel Montañana |  |
| LK |  Gintaras Leonavičius |  Diego Sánchez |  Adrián García |
| AG |  Levi Knutson |  |  |
| ĮŽ |  Óscar Herrero |  Miki Servera |  |

Pasiekimai
----------

* 2005 m. EBA lygos čempionai.
* 2010 m. LEB Plata taurės laimėtojai.
* 2010 m. LEB Plata lygos čempionai.

Įdomūs faktai
-------------

1992-1993 m. sezone kuomet tuometinis Hueskos klubas rungtyniavo elitinėje Ispanijos krepšinio lygoje ACB, čia kurį laiką rungtyniavo legendinis Lietuvos krepšininkas Rimas Kurtinaitis. 

2010-2011 m. sezone komandoje rungtyniavo Latvijos krepšinio rinktinės puolėjas Rolands Freimanis.

2011 m. vasarą komandą papildė antras komandos istorijoje lietuvis - Gintaras Leonavičius.

Nuorodos
--------

* Oficialus klubo puslapis Archyvuota kopija 2010-02-13 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Rišiklis** (angl. *binder*) – medžiaga, įeinanti į sudėtingų medžiagų sudėtį ir jungianti kietas grūdelių ar gijų pavidalo daleles į vieningą masę.

Daugelis rišiklių geba sustingti (fiziškai ar chemiškai) ir sujungti mišinio komponentus ar kitas medžiagas.

Statybiniai rišikliai
---------------------

Statybinis rišiklis – medžiaga užpildo dalelėms apgaubti ir užtikrinti jų sukibimą. Tokie rišikliai naudojami ne tik statybose, bet ir kelių tiesyboje. Pvz, bituminiai rišikliai yra esminiai sudarant asfaltinę kelio dangą.

Statybose ir statybinių medžiagų pramonėje pastos ar tyrės pavidalo medžiaga virsta akmens kietumo medžiaga ir suriša akmenis, skaldą, žvyro ar smėlio daleles. Taip gaminami betonas ir gelžbetonis, silikatinės plytos, asbocementas ir kitos medžiagos. Rišiklis privaloma statybinių skiedinių (mūro, tinko ir specialiųjų) dalis.

Statybiniai rišikliai būna:

* neorganiniai – kalkės, cementas, statybinis gipsas, skystasis stiklas ir kt. Skiedžiamos vandeniu, kartais – vandeniniais druskų tirpalais. Vieni rišikliai stingsta ore, kiti – vandenyje, tretiems sukietinti reikia kaitinti, pvz. autoklave.
* organiniai – bitumai, dervos, gyvūniniai klijai, polimerai ir kt. Skystą darbinę būseną įgyja kaitinami, išlydyti ar ištirpinti vandenyje ar organiniuose tirpikliuose. Kietinami aušinant, išgarinant lakų tirpiklį.

Klijai ir dažai
---------------

Klijuose rišiklis yra komponentas, užtikrinantis jų priekibą (adheziją) ir sankibą (koheziją)

Dažuose rišikliai yra dažų nelakiosios dalies medžiagos, kurios sudaro plėvelę ir sukabina šią plėvelę su dažomu pagrindu.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Constitución**| **Plotas** | 2,1 km² |
| **Gyventojų sk.** | 45 860 |
| **Gyventojų tankumas** | 21 838 žm./km² |
| ***Komuna*** | C1 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** |  |
| 

---

 |

**Konstitusjonas** (isp. *Constitución*) – kvartalas rytinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje, apie 2 km į pietus nuo miesto centro. 

Kvartalas įsikūręs aplink Konstitucijos geležinkelio stotį, nuo to ir kilo pavadinimas. Konstitusjoną kerta *9 de Julio*, San Chuano, Kaseroso ir *25 de Mayo* aveniu.

Konstitucijos geležinkelio stotis

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
| Mongun Taigos kožunas*Монгун-Тайгинский кожуун* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Tuva Tuva |
| **Administracinis centras** | Mugur Aksy |
| **Sumonų skaičius** | 2 |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 6 101 |
| **Plotas** | 4 414,2 km² |
| **Tankumas** (2021) | 1,38 žm./km² |

**Mongun Taigos kožunas** (rus. *Монгун-Тайгинский кожуун*, tuv. *Мөңгүн-Тайга кожуун*) – administracinis rajonas Rusijoje, Tuvos pietvakarinėje dalyje. Administracinis centras – Mugur Aksy.

Geografija
----------

Kožunas pietuose turi sieną su Mongolija, vakaruose – su Kalnų Altajumi. Nuo likusios Tuvos kožuną skiria Cagan Šibetu kalnagūbris, nuo Kalnų Altajaus – Šapšalo kalnagūbris. Kožune yra aukščiausia ne tik visos Tuvos, bet ir Sibiro vieta – Mongun Taigos kalnas (3976 m). Didžiausias ežeras – Chindiktig Cholis. Iš jo išteka Mogen Burenas.

Ūkis
----

Verčiamasi daugiausia gyvulininkyste (avininkyste). Kožunas yra pagrindinis jakų augintojas Tuvoje. Mogen Burene įrengta mažoji hidroelektrinė.

Gyvenvietės
-----------

Kožunas padalintas į 2 kaimo gyvenvietes (sumonus):

* Mugur Aksy
* Kyzyl Chaja

Mogen Burenas Kyzyl Chajos apylinkėse

Šaltiniai
---------

1. ↑  TYVA, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
| **Tuvos kožunai** |  |
| Bai Taiga | Barun Chemčikas | Ča Cholis | Čedi Cholis | Dzun Chemčikas | Erzinas | Ka Chemas | Kyzylas | Mongun Taiga | Oviuras | Pij Chemas | Sut Cholis | Tandi | Tere Cholis | Tes Chemas | Todža | Ulug ChemasMiestų apygardos: Kyzylas | Ak Dovurakas |
Koordinatės: 54°23′36″ š. pl. 22°18′43″ r. ilg.﻿ / ﻿54.39333°š. pl. 22.31194°r. ilg.﻿ / 54.39333; 22.31194


| Bachožos rūmai |
| --- |
|  Rūmų griuvėsiai |
| Vieta | Bachoža |
| Įkurtas | XVII a. |
| Rūmų stilius | Neoklasicizmas |
| Bajorų giminės | Radvilos, Krasinskiai, Oginskiai |

**Bachožos rūmai** (lenk. *Dwór w Bachorzy*) – rūmai esantys rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Palenkės Sokoluvo apskrityje, Bachožos kaime. Rūmai pastatyti XVII amžiuje.

Istorija
--------

Rūmai buvo pastatyti XVII a. ir vienu ar kitu metu priklausė Radviloms, *Krasinskiams*, Oginskiams ir *Kobilinskiams*. XVIII a. rūmų savininko Mykolo Kleopo Oginskio užsakymu rūmai buvo perstatyti klasicizmo architektūros stiliumi. XIX a. viduryje rūmus nusipirko dvarininkas *Dernalovičius*. Naujojo savininko užsakymu 1850 m. rūmai buvo perstatyti neoklasicizmo architektūros stiliumi bei įkurtas angliško tipo parkas. Naujų rūmų architektu buvo Kristijanas Piotras Aigneris. Nuo XX a. pradžios iki 1945 m. rūmai priklausė *Visockių* ir *Zaleskių* šeimoms. Po II pasaulinio karo rūmais niekas nesirūpino ir jie buvo apleisti bei virto griuvėsiais.

Nuorodos
--------

* Rūmų aprašymas ir nuotraukos I (lenk.) Archyvuota kopija 2011-07-18 iš Wayback Machine projekto.;
* Rūmų aprašymas ir nuotraukos II (lenk.);
* Mazovijos vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)[neveikianti nuoroda];
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pamatines konstitucines normas įtvirtina Pagrindinis Įstatymas – Konstitucija. Foto: ES Konstitucija Europai
**Konstitucinė teisė** (lot. *constitutio* – sudėjimas, sandara) – viešosios teisės šaka; visuma teisės normų, reguliuojančių valstybinę santvarką, sistemą, jos institucijas bei sistemos narių teisinius santykius, įgyvendinant politinę valdžią, dalyvaujant valstybinėse struktūrose (tiesiogiai arba per atstovus, institucijas) valdant politinę organizaciją (valstybė, savivaldybė).

Konstitucinė teisė įtvirtina žmogaus ir piliečio teises ir laisves.

Istorija
--------

Pirmoji rašytinė Konstitucija Europoje – Gegužės 3-osios Konstitucija, 1791 m.
*Pagrindinis straipsnis – Konstitucinės teisės istorija*.

Teisės šaltiniai
----------------

Pamatinis teisės šaltinis – steigiamasis politinės organizacijos (valstybės, tarptautinės organizacijos) aktas – Konstitucija, Pagrindinis Įstatymas ar kt.

Pošakiai
--------

Konstitucinės teisės pošakiai – rinkimų teisė, savivaldos teisė, konstitucinių institucijų teisė.

Konstitucinės teisės mokslas
----------------------------

*Pagrindinis straipsnis – Konstitucionalistika*.
Konstitucinės teisės mokslas, tiriantis konstitucines normas, – konstitucionalistika (konstitucinė teisėtyra).

Nacionalinė konstitucinė teisė
------------------------------

*Pagrindinis straipsnis – Nacionalinė teisė*.

Europos Sąjungos konstitucinė teisė
-----------------------------------

*Pagrindinis straipsnis – Europos Sąjungos konstitucinė teisė*.

Lietuvos konstitucinė teisė
---------------------------

Lietuvos Respublikos piliečio pasas
*Pagrindinis straipsnis – Lietuvos konstitucinė teisė*.

Pilietybės teisė
----------------

*Pagrindinis straipsnis – Pilietybės teisė*.

Žmogaus teisės ir laisvės
-------------------------

*Pagrindinis straipsnis – Žmogaus teisės*.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Valstybinė teisė
**Pirmasis laiškas tesalonikiečiams** – vienas iš trylikos, manoma, apaštalo Pauliaus parašytų laiškų.

Apaštalas Paulius prisako tesalonikiečiams dar uoliau tęsti, ką pradėję. Laiške svarstomas pirmiesiems krikščionims vienas svarbiausių klausimų: kaip Jėzus sugrįš į pasaulį?

Turinys
-------

Laiškas pradedamas pasveikinimu, giriami krikščionys, rašoma apie praktinį krikščionio gyvenimą. Kalbama apie tai, kaip laukti Kristaus atėjimo. Laiško pabaigoje pateikiami baigiamieji nurodymai ir linkėjimai.

Parašymo laikas ir adresatas
----------------------------

Tesaloniką (Makedonijos provincijos sostinę), kurios tikintiesiems adresuotas šis laiškas, Paulius, Silas ir Timotiejus aplankė per savo antrąją misijų kelionę. Tesalonikoje jie pabuvo neilgai, nes, kaip teigiama, buvo išvaryti priešiškai nusiteikusių žydų. Jei nelaikysime teisinga pirmosios Laiško galatams parašymo datos, tai seniausias Pauliaus laiškas.
[1]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biblijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1992. 104 psl.

Nuorodos
--------

* Pirmasis laiškas tesalonikiečiams
Geležinkelis Rygoje
**Pabaltijo geležinkelis** (rus. *Прибалтийская железная дорога*), pilnas pavadinimas  **Pabaltijo Spalio Revoliucijos ordino geležinkelis** (rus. *Прибалтийская ордена Октябрьской Революции железная дорога*) – geležinkelis, veikęs Lietuvos TSR, Latvijos TSR, Estijos TSR ir Rusijos TFSR (Kaliningrado sr.) teritorijose su valdyba Rygoje. Faktinė geležinkelio riba nesutapo su TSRS administracinių vienetų ribomis, todėl Pabaltijo geležinkeliui priklausė ir trumpi ruožai Baltarusijos TSR bei Rusijos TFSR Pskovo srityje. Keli trumpi Lietuvos ir Latvijos teritorijose esančių geležinkelių ruožai priklausė Baltarusijos bei Spalio (*Октябрьская железная дорога*) geležinkeliams.

Istorija
--------

Įkurtas 1963 m. vasario 16 d. apjungiant keliose kaimyninėse TSRS respublikose veikusius geležinkelius pagal TSRS Ministrų Tarybos nutarimą Nr. 174, išleistą 1963 m. vasario 14 d. TSRS Susisiekimo ministerijai priklausęs geležinkelis nustojo gyvuoti nuo 1992 m. sausio 1 d.

Struktūra
---------

Pabaltijo geležinkeliai ribojosi su Spalio (*Октябрьская железная дорога*), Baltarusijos ir Lenkijos Liaudies Respublikos geležinkeliais. 1990 m. duomenimis, Pabaltijo geležinkelis jungė 9000 km eksploatuojamų kelių, iš kurių 596,4 km buvo elektrifikuoti, 211 km – siaurieji geležinkeliai (750 mm vėžės). Į geležinkelio sudėtį įėjo keletas apygardų (skyrių):

* Rygos apygarda
* Daugpilio apygarda
* Jelgavos apygarda
* Estijos apygarda
* Vilniaus apygarda
* Šiaulių apygarda
* Kaliningrado apygarda

1986 m. šiame geležinkelyje pradėjo veikti geležinkelio keltų linija Klaipėda-Mukranas. Geležinkelis aptarnavo 5 neužšąlančius jūrų prekybos uostus, 6 žvejybos uostus, 2 naftos perpylimo bazes. Eksporto ir importo kroviniai buvo formuojami šalia uostų buvusiose stotyse Rygoje, Ventspilyje, Taline, Kaliningrade, Klaipėdoje (Draugystės geležinkelio stotyje).

Nuorodos
--------

* Pabaltijo geležinkelis, schema
* Lietuvos geležinkelio istorija Archyvuota kopija 2012-12-22 iš Wayback Machine projekto.
* Baltijos geležinkelis Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto.
* Pabaltijo geležinkelis
* Pabaltijo geležinkelio valdybos pastatas Rygoje, Gogolio g. 3
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Mongu*Mongu* |
| --- |
| 

MonguMongu

15°16′0″ p. pl. 23°07′0″ r. ilg.﻿ / ﻿15.26667°š. pl. 23.11667°r. ilg.﻿ / 15.26667; 23.11667﻿ (Mongu)Koordinatės: 15°16′0″ p. pl. 23°07′0″ r. ilg.﻿ / ﻿15.26667°š. pl. 23.11667°r. ilg.﻿ / 15.26667; 23.11667﻿ (Mongu) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Zambijos vėliava Zambija |
| **Provincija** | Vakarų provincija |
| **Apskritis** | Mongu apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 71 785  |
| **Altitudė** | 1 200 m |

**Mongu** (angl. *Mongu*) – miestas vakarų Zambijoje, 15 km nuo Zambezės upės, Barocės salpoje. Vakarų provincijos administracinis centras. Į Mongu veda 610 km „Didysis Vakarų kelias" iš Lusakos (per Kafuė nacionalinį parką), yra lėktuvų pakilimo takas. Verčiamasi žvejyba, mangų, ryžių auginimu, krepšių ir kilimų pynimu. Mongu yra katedra, turgus, vandens bokštas, keletas parduotuvių.

Istorija
--------

Mongu yra lozių tautybės žmonių gyvenamo regiono Barotselando sostinė. Ikikolonijiniais bei kolonijiniais laikais mieste reizidavo lozių karaliai (litunga). Zambijai atgavus nepriklausomybę, krašto autonomija panaikinta ir pertvarkyta į Vakarų provinciją. Mieste tebevyksta tradicinė ceremonija Kuomboka, žyminti Zambezės potvynio pradžią. Seniau jos metu karalius išsikraustydavo į rezidenciją Limulungoje.
| Paštuvos kapinynas |
| --- |
| Senkapio vietoje stovi elektros stulpai |
| 

Paštuvos kapinynasPaštuvos kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°59′32″š. pl. 23°35′58″r. ilg.﻿ / ﻿54.992321°š. pl. 23.599385°r. ilg.﻿ / 54.992321; 23.599385Koordinatės: 54°59′32″š. pl. 23°35′58″r. ilg.﻿ / ﻿54.992321°š. pl. 23.599385°r. ilg.﻿ / 54.992321; 23.599385 |

 |
| Vieta | Kauno rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Batniavos seniūnija |
| Plotas | 13810 m² |
| Naudotas | II-III, XIV-XVI a. |
| Žvalgytas | 1931, 1932, 1936, 1961, 1988, 2004 m. |
| Registro Nr. | AV277 / u. k. 6001 |

**Paštuvos kapinynas** – kapinynas, esantis Kauno rajone, Batniavos seniūnijoje, Paštuvos kaime (formaliai – gretimame Brūžės kaime), Nemuno dešiniajame krante. Valstybės saugomas archeologijos paminklas nuo 1992 m.

Kapinyno reljefas maždaug lygus, kiek nuolaidėjantis į vakarų (Nemuno) pusę, su pailga apie 1 m aukščio kalvele vidurinėje dalyje. Teritorija užstatyta elektros perdavimo linijų stulpais, labai apardyta. Nemaža kapinyno dalis nuplauta į upę, daug kur pastebimos iškastos senos duobės. Paviršius dirvonuoja, kapinyno rytiniu pakraščiu praeina kaimo kelias (Paštuvos g.). Priešingoje jo pusėje, į šiaurės rytus, stūkso Paštuvos piliakalnis. Kapinyne rasti nedegintų mirusiųjų kapai su įkapėmis. Dalis kapų nuplauta Nemuno, dalis suardyta anksčiau dirbant žemės darbus. Vertybių amžius siekia II-III a. ir XIV-XVI a. laikotarpius.

Tyrimų istorija
---------------

1931 m. Nemuno potvynis ties Paštuva apardė senkapį. Atslūgus vandeniui, šioje vietoje vietiniai gyventojai rado bronzinių papuošalų, ginklų ir žmonių kaulų. Tai gana plačiai nušvietė to meto spauda, vėliau savo dienoraštyje aprašė Jonas Puzinas. Tai paskatino pradėti archeologinius tyrimus. Du vėlyvi kapai ištirti 1931 m. 24 to paties laikotarpio - 1936 m. 1988 m. ištirtas 50 kv. m plotas, tačiau kapų nerasta. 2004 m. ištirtas 58 kv. m plotas, kuriame surasti du vėlyvi suardyti kapai, taip pat aptikta mezolito laikotarpio titnago dirbinių.

1961 m. Lietuvos istorijos instituto ekspedicija (vadovė R. Rimantienė) prie Paštuvos kaimo tyrė mezolito‑bronzos amžiaus **Paštuvos stovyklavietę**, kurioje aptiko tris kultūrinius sluoksnius su gausiais radiniais.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „Kapinynas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Olegas Fediajevas. Paštuvos senkapis. Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2004 metais Vilnius, 2006, p. 117-119
3. ↑  *Paštuvos stovyklavietė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos kapinynai
Ro-Ro terminalas Australijoje
Šoninė rampa Ro-Ro laive
**ro-ro**, arba **RO-RO** (angl. *roll-on/roll-off*, nuo *roll*, 'riedėti, ridenti') – ratuotas transporto priemones pervežančio laivo tipas; taip pat šia sąvoka apibrėžiamos transporto priemonės, kroviniai, terminalai, krantinės.

Laivai
------

Ro-Ro laivas – tai laivas, skirtas riedamiesiems arba ridenamiems kroviniams gabenti. Toks laivas gali būti pakraunamas ir/ar iškraunamas, kai pro pakeltą laivo priekį ar galą kroviniai įvežami ir/ar išvežami ratuotomis transporto priemonėmis. Ro-Ro keleivinis laivas – horizontalaus krovimo laivas, pritaikytas keleiviams ir kroviniams gabenti. Ro-Ro krovininis laivas – horizontalaus krovimo laivas, skirtas tik kroviniams gabenti. Šio tipo laivai skiriasi pagal pastatymą ir įrangą nuo universalių sausakrūvių laivų. Pagrindinis skirtumas – pakrovimo ir iškrovimo darbai vykdomi ne vertikaliai (per liukus), o horizontaliai (per vartus). Šie laivai dar skiriasi padidintu talpumu dėl pervežamų krovinių specifikos. Laivas gali būti aprūpintas ne tik laivagalio, bet ir laivapriekio, šonine aparelėmis, kad laivas galėtų prisišvartuoti ne viena pozicija prie krantinės. Aparelės turėtų saugiai susisiekti su krantine, tada laivas dirba efektyviai. 

Ro-Ro laivuose transportuojami Ro-Ro kroviniai: krovininiai automobiliai, vilkikai su puspriekabėmis ir priekabomis, lengvieji automobiliai, traukinių vagonai, kitos transporto priemones ant ratų. Transporto priemonės gali įvažiuoti savo eiga arba būti užvilktos ant laivo specializuotais vilkikais. Ro-Ro krovinius apdoroti uostuose yra paprasčiau: reikalinga minimali laivų įranga. Kroviniai čia paprastai matuojami ne pagal tonažą, o LIM (*lanes in metres*) metražu.

Terminalai
----------

Ro-Ro terminaluose transporto priemonės į laivą įvažiuoja savo eiga. Čia perkraunami automobiliai, įvairūs konteineriai, priekabos, cisternos, generaliniai kroviniai, įvairi specializuota įranga. Ro-Ro terminaluose yra patogus krovinių įvežimo būdas, pigesnė terminalo įranga (lyginant su konteinerių terminalais, kur naudojama brangi perkrovimo įranga - galingi kranai, kita technika krovinių apdorojimui).

Ro-Ro terminalą teoriškai galima įrengti prie bet kurios krantinės, tačiau jiems reikalingos didelės teritorijos. Be žemės sklypo, daug kainuoja ir specializuotų krantinių bei kranto ir laivo jungiamųjų konstrukcijų įrengimas. Krovos operacijoms atlikti krantinėje įrengiamos specialios reguliuojamos rampos, kurių aukštis kinta pagal aptarnaujamo laivo tipą, vandens lygį darbų metu. Jos sąveikauja su laivo rampomis, veikiančiomis panašiu principu į pakeliamojo tilto. Sudėtingesni įrengimai naudojami aptarnaujant traukinių keltus, kuomet reikia laivui užimti ne tik jam skirtą poziciją, bet dar būtina jį centruoti geležinkelio bėgių atžvilgiu, naudojat kranto hidraulines sistemas.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ro-ro** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Laivų tipai
**Telšių lūžis** – stambiausias tektoninis lūžis Lietuvos teritorijoje. Telšių lūžis orientuotas vakarų – rytų kryptimi, Lietuvą kerta nuo Baltijos jūros pakrantės (truputį į pietus nuo Palangos) iki Pasvalio ir baigiasi Latvijos teritorijoje.

Tai ankstyvojo paleozojaus darinys, jis sutampa su subplatuminės krypties ankstyvojo prekambro tektonine zona. Lūžio aktyvizacijos požymiai atsirado jau kambre, aktyvus lūžis buvo ir ordovike, pirminiai lūžio bruožai susiformavo vėlyvojo silūro – ankstyvojo devono periodais, tačiau būta kelių aktyvizacijos stadijų. Ankstyvuoju devonu, iš šiaurės vakarų veikiant tektoniniam spaudimui, lūžis buvo užstumtas 100–140 m į pietus. Telšių lūžis aktyvus buvo iki devono periodo. Teigiama, kad būtent devono periodu susidarė didžiausios amplitudės lūžis, o vėlyvuoju devonu amplitudė sumenko 10–30 m. Permo ir triaso sluoksniuose Telšių lūžis kai kuriose vietose pasireiškia kaip tempimo sprūdis.

Lūžyje stebima skirtingų segmentų gausa. Sudėtinga plyšių sistema atsirado dėl kintančių tektoninių sąlygų.

Išnašos
-------

1. 1 2  *Lietuvoje žemė kol kas tik virpa*. Vakarų ekspresas. Nuoroda tikrinta 2023-02-10.
2. 1 2 3 4  Saulius Šliaupa. Telšių lūžio kinematinė tipizacija Vakarų Lietuvoje: struktūrinė ir laidumo fluidams prognozė Archyvuota kopija 2023-02-09 iš Wayback Machine projekto.. Geologija. Vilnius, 2002.
3. 1 2 3 4  Telšių lūžio paleoįtampų rekonstrukcija Vakarų Lietuvoje. Geologija. Vilnius, 2002.
4. ↑  *Žemės drebėjimai Lietuvoje: geologus domina vienas plyšys*. Delfi.lt. Nuoroda tikrinta 2023-02-10.
5. ↑  Plungės licencinio ploto geologinės sandaros analizė.
**Telšių rajono savivaldybės taryba** – Telšių rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.

Tarybą sudaro 27 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.

Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.

Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.

Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.

Istorija
--------

Istoriniuose šaltiniuose Telšiai paminėti 1450 m. Žemaičių seniūno Jono Kęsgailaičio Telšių aprašyme. 1791 m. gruodžio 6 d. karalius Stanislovas Augustas suteikė savivaldos privilegiją.

1918–1940 m. Telšiai tapo visos Žemaitijos kultūros ir švietimo centru. Mieste veikė mokytojų ir kunigų seminarijos, lietuvių, žydų, lenkų gimnazijos, Amatų mokykla, biblioteka, muziejus, teatras, keletas spaustuvių, leisti įvairūs laikraščiai.

Burmistrai
----------

* 1906- 1912 m. Feliksas Milevičius
* 1919-1920 m. Liudvikas Abromavičius

Merai
-----

* 1995 m. – Danutė Mileikienė
* 1997 m. – Alfreda Tamoševičienė
* 1997 m. – Juozas Butkevičius
* 2000 m. – Danielius Rupšys
* 2002 m. – Vytautas Urbanavičius
* 2007 m. – Almantas Petkus
* 2008 m. – Valdemaras Ramšas
* 2011 m. – Vytautas Kleiva
* 2015 m. - Petras Kuizinas
* 2019 m. - Kęstutis Gusarovas
* 2023 m. - Tomas Katkus

Savivaldybės tarybos
--------------------

* Telšių rajono taryba 1990–1995 m.
* Telšių rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
* Telšių rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
* Telšių rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
* Telšių rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
* Telšių rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
* Telšių rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Nuorodos
--------

Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2017-03-24 iš Wayback Machine projekto.
**Žemės ūkio socialinis draudimas** (vok. *Landwirtschaftliche Sozialversicherung*; LSV) - Vokietijos socialinis draudimas, skirtas savarankiškai dirbantiems žemės, miškų ūkio, sodininkystės sričių verslininkams, jų sutuoktiniams, šeimos nariams, asmenims, draudžiamiems pagal šeimos draudimą (pvz. vaikams). Apima žemės ūkio nelaimingų atsitikimų draudimą (*landwirtschaftliche Unfallversicherung*, nuo 1885 m.), ūkininkų senatvės draudimą (*Alterssicherung der Landwirte* - nuo 1957 m. spalio 1 d.), žemės ūkio sveikatos draudimą (*landwirtschaftliche Krankenversicherung* - nuo 1972 m. spalio 1 d.) ir žemės ūkio slaugos draudimą (nuo 1995 m.).

Organizacijos
-------------

2009 m. Vokietijoje yra 9 savarankiškos administracinės bendrijos, per žemės ūkio profesines organizacijas, ligonių kasas ir draudimo organizacijas vykdančios LSV funkcijas:

* LSV Schleswig-Holstein und Hamburg
* LSV Mittel - und Ostdeutschland
* LSV Niedersachsen-Bremen
* LSV Nordrhein-Westfalen
* LSV Hessen, Rheinland-Pfalz und Saarland
* LSV Baden-Württemberg
* LSV Franken und Oberbayern
* LSV Niederbayern, Oberpfalz und Schwaben
* Sozialversicherung für den Gartenbau.

Nuorodos
--------

* Oficiali LSV tinklavietė **(**vok.**)**
**Ženklas „Chasano mūšių dalyviui"** (rus. *Знак «Участнику Хасанских боёв»*) – TSRS apdovanojimas, antkrūtininis atminimo ženklas, kuriuo buvo apdovanoti visi asmenys, dalyvavę Chasano mūšiuose.

Ženklas buvo įsteigtas 1939 m. birželio 5 d. TSRS Aukščiausiosios Tarybos Prezidiumo nutarimu „Об увековечении памяти героев Хасана" ('Apie Chasano didvyrių atminties įamžinimą').

Apdovanojimo kriterijai
-----------------------

Pagal ženklo „Chasano mūšių dalyviui" nuostatus ženklu buvo apdovanoti:

* DVRA, Karinio jūrų laivyno ir pasienio kariuomenės kareiviai, vadai ir viršininkai, kurie tiesiogiai dalyvavo Chasano mūšiuose.
* štabų ir užnugario įstaigų kariškiai, taip pat vadų ir viršininkų šeimų nariai, kolūkiečiai, prekybos laivyno darbuotojai ir kiti, buvę kovos veiksmų zonoje ir tiesiogiai dalyvavę 1-osios atskirosios Raudonosios vėliavos armijos kovinių veiksmų palaikyme ar prižiūrėję sužeistuosius laikotarpį nuo 1938 m. liepos 29 iki rugpjūčio 11 d.

Aprašas
-------

Ženklas yra ovalios formos, reljefiškas. Ženklo centre yra kario su šautuvu, stovinčio Zaoziornojės sopkos viršūnėje prie raudonos vėliavos ir sviedžiančio granatą, figūra. Vėliavos atvaizdas padengtas raudonu emaliu, joje – auksinė penkiakampė žvaigždė. Ženklo apačioje reljefinis užrašas *Хасан* ('Chasanas'), dar žemiau – raudono emalio juosta auksiniu apvadu, su data „6 VIII-1938". Ženklo šonai įrėminti ornamentais: kairysis – ąžuolo lapais, dešinysis – lauramedžio lapais.

Ženklo aukštis 38 mm, skersmuo – 27 mm. Antroje pusėje įsriegtas strypelis su veržle, kuriais prisegamas prie drabužių.
Ženklas gamintas iš spalvotojo metalo, paauksuotas.

Apdovanotieji šiuo ženklu neturėjo jokių lengvatų ar privilegijų.

Papildomi faktai
----------------

2008 m. vasarą kasinėjant (kariniai archeologiniai tyrimai) buvusios Možaisko fronto linijos (1941 m. ruduo) vietas buvo aptiktas 21 ženklas „Chasano mūšių dalyviui". Manoma, kad tai vietos, kur kovėsi 32-osios šaulių divizijos daliniai. Šios divizijos kariai kariavo prie Chasano.

Nuorodos
--------

1. ↑  Знак (значок) «Участнику Хасанских боёв»
| **Betula papyrifera** |
| --- |
| Popieržievis beržas (*Betula papyrifera*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Hamameliažiedžiai  *( Hamamelididae)* |
| Šeima: | Beržiniai  *( Betulaceae)* |
| Gentis: | Beržas  *( Betula)* |
| Rūšis: | Popieržievis beržas  *( Betula papyrifera)* |

 |
| Popieržievio beržo paplitimas |

**Popieržievis beržas** (*Betula papyrifera*) – viena iš beržų (*Betula*) genties medžių rūšis. Natūraliai paplitęs Šiaurės Amerikoje nuo Niufaundlando rytuose iki Aliaskos vakaruose, pietuose siekia Vašingtoną ir Pensilvaniją. Introdukuotas Europoje (taip pat ir Lietuvoje). 

Tai 18 m aukščio medis, retais atvejais užauga iki 40 m aukščio. Kamieno skersmuo iki 80 cm. Jauno medelio (iki 5 metų) žievė ruda, su baltais ruožais, tačiau vėliau tampa balta tošimi (šviesesne negu kitų beržų), kuri lupasi plonais lakštais. Lapai ovalūs, 5-12 cm ilgio ir 4-9 cm pločio, dantytais kraštais. Žiedai susitelkę 3-8 cm ilgio žirginiuose, augančiuose ant viršutinių šakų. Vaisiai subręsta vasaros gale. Šviesiamėgis. Pionierinis augalas.

Popieržievio beržo žievė indėnų naudota rašymui, kanojų gamybai. Žievė taip pat yra svarbus šiaurės elnių maisto šaltinis žiemą. Popieržievis beržas yra Saskačevano provincijos (Kanada) ir Niu Hampširo valstijos (JAV) simbolis.

Lietuvoje auginamas parkuose, želdiniuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Коновалова Т.Ю. Шевырёва Н.А. Декоративные деревья и кустарники: Атлас-определитель. — М: ЗАО «Фитон+», 2007

Popieržievio beržo tošis

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Popieržievis beržas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Aleksandras Konstantinovas** |
| --- |
| Gimimo vardas | Александр Константинов |
| Visas vardas | Александр Константинов |
| Gimė | 1980 m. rugpjūčio 15 d. (42 metai)Džankojus, Krymas, Ukraina |
| Gyven. vieta | Maskva |
| Tautybė | Rusas |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | kinas, TV |
| Pareigos | Aktorius |

**Aleksandras Konstantinovas** (rus. *Александр Константинов*, g. 1980 m. rugpjūčio 15 d. Džankojuje, Kryme, Ukrainoje) – Rusijos aktorius.

Sulaukė didelio populiarumo dėl vaidenų filmuose, seraluose „Suaugusi dukra arba testas...", „Kaimietė", „Psichologiūkštės".

Biografija
----------

Kine sukasi nuo 2006 m. kai pasirodė filme „Garbės kodeksas". 

Dirbo Jevgenijaus Vachtangovo teatre nuo 2008 m.. Šioje scenoje jis pirmą kartą pasirodė savo mokytojo Vladimiro Ivanovo spektaklyje „Baltoji akacija", vaidindamas narsųjį jūrų kapitoną Konstantiną Kuprijanovą. Teatro žiūrovams muzikinė komedija taip patiko, kad paėmė ją į repertuarą, tais pačiais metais jis pelnė „Auksinio lapo" apdovanojimą geriausio ansamblio nominacijoje. 

Pasirodė filmuose „Don Žuanas", „Tikriausia vieno ketvirčio legenda" ir spektaklyje „Madmuazelė Nituš".

Mirus teatro vadovui Michailui Uljanovui, atėjo naujas meno vadovas – Rimas Tuminas, o po kurio laiko visi spektakliai, kuriuose vaidino Konstantinovas, buvo išbraukti iš repertuaro aktoriui neliko net mažų epizodų. Dėl nesutarimų su Tuminu paliko teatrą. Aktorius nusprendė atsiduoti kinui.

Atliko daugybę vaidmenų, o įkūnydavo teigiamus herojus.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
**Mentor Mazrekaj**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Senad Jarović  |
| Gimimo data | 1989 m. vasario 8 d. (34 metai) |
| Gimimo vieta | Langenfeldas, Vokietija |
| Ūgis | 1.95 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Šiaurės Makedonija FC Struga |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Jaunimo klubai |
| 2008–2012  2012–2013  2013–2015  2015–2016 | TuSpo Richrath  SG Unterrath  Fortuna Düsseldorf  NK Domžale |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2016–20182017–20182018 2019–202020192020–202120212021–2022202220232023– | NK Domžale  → NK Dob (skol.)  FC Spartak Trnava SønderjyskE Fodbold  → ViOn Zlaté Moravce (skol.)  ŠKF Sereď  NK Radomlje  FC Petrolul Ploiești  FK Sloboda Tuzla  FC Baia Mare  FC Struga | 05 0(1)24 0(9)02 0(0)04 0(0)13 0(4)23 0(1)00 0(0)17 0(4)08 0(0)08 0(1)00 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. liepos 11 d.. |

**Senadas Jarovičius** (*Senad Jarović*; g. 1998 m. sausio 20 d.) – bosnių kilmės futbolininkas iš Vokietijos, puolėjas.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo „Domžale" (Slovėnija). Rungtyniavo šio klubo jaunimo ekipose, o vėliau debiutavo ir pagrindinėje komandoje. 

Nuomos pagrindais buvo perleistas NK Dob. 2017–2018 m. sezoną praleido Antroje Slovėnijos futbolo lygoje.
2018 m. perėjo į FC Spartak Trnava (Slovakija).

2019–2020 m. priklausė SønderjyskE Fodbold (Danija), tačiau nuomos pagrindais perleistas FC ViOn Zlaté Moravce (Slovakija). 

2020–2021 m. sezone atstovavo ŠKF Sereď (Slovakija).

2021 m. vasarį perėjo į NK Radomlje (Slovėnija), tačiau šiame klube pagrindinėje ekipoje nesužaidė nė vienerių rungtynių.

2021 m. vasarą perėjo į FC Petrolul Ploiești (Rumunija). Šis klubas tapo Liga II 2021–2022 m. Liga II nugalėtojais.

2022 m. rungtyniavo FK Sloboda Tuzla (Bosnija ir Hercegovina).

2023 m. pirmoje pusėje atstovavo FC Baia Mare (Rumunija).

2023 m. vasarą persikėlė į Šiaurės Makedoniją, priklausė „Strugos" klubui.

Laimėjimai
----------

su FC Struga
TBA
su Petrolul Ploiești
 **Liga II nugalėtojas (1):** 2021–2022 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  RSSSF: Rumunijos čempionatai
2. ↑  2021–2022 m. Liga II sezonas pagal Soccerway

Nuorodos
--------

* Transfermarkt
* SOCCERWAY
* Globalsportsarchive
| **Aleksandras Teodoras Kuršaitisvok. *Alexander Theodor Kurschat*** |
| --- |
| Gimė | 1857 m. spalio 2 d.Kretinga |
| Mirė | 1944 m. rugpjūčio 17 d. (86 metai)Kiefersfeldenas, Aukštutinė Bavarija |
|  |
| Veikla | Mažosios Lietuvos kalbininkas, kultūros ir visuomenės veikėjas |

**Aleksandras Teodoras Kuršaitis** (vok. *Alexander Theodor Kurschat*, 1857 m. spalio 2 d. Kretingoje – 1944 m. rugpjūčio 17 d. Kiefersfeldenas, Aukštutinė Bavarija) – Mažosios Lietuvos kalbininkas, kultūros ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Dėdės Fridricho Kuršaičio globojamas Karaliaučiaus universitete studijavo lietuvių, vokiečių, klasikines kalbas. 1882–1922 m. mokytojavo Tilžės gimnazijoje, joje vadovavo ir lietuvių kalbos seminarui.

1898–1925 m. Lietuvių literatūros draugijos pirmininkas. 1899–1912 m. redagavo draugijos leidinį „Mitteilungen der Litauischen Literarischen Gesellschaft", kuriame paskelbė lietuvių tautosakos, kultūros istorijos, etnografijos straipsnių, kelionės po Lietuvą aprašymą. 1900 m. įkūrė lietuvių draugiją „Luizė", jos pirmininkas. Nuo 1911 m. draugijos „Prussia" narys. 1917–1918 m. tarnavo Vokietijos kariuomenėje Lietuvoje.

Veikla
------

Redagavo ir papildė E. J. Schiekoppo gramatikos antrą leidimą (*Litauische Elementar-Grammatik* 2 d. 1901–1902 m.). Parengė stipendininkams, norintiems mokytis lietuvių kalbos, mokomąją knygelę „Lietuviški skaitiniai" (*Litauisches Lesebuch* 3 d. 1911–1913; tekstai sukirčiuoti, d. 3 – žodynėlis). 1913 m. Hugo Scheu padėjo išleisti jo surinktų lietuvių pasakų rinkinį, išvertė į vokiečių kalbą, sudarė žodynėlį. Jo patarėjais buvo Antanas Baranauskas, Juozas Balčikonis, Jonas Jablonskis.

Svarbiausias veikalas – „Lietuviškai-vokiškas žodynas" (*Litauisch-deutsches Worterbuch = Thesaurus linguae Lituanicae* 4 t. 1968–1973, Giotingenas. Jame sudėti F. Kuršaičo žodyno ir A. Kuršaičio iš įvairių lietuvių leidinių ir gyvosios kalbos surinkti žodžiai. Prie žodyno rengimo prisidėjo vokiečių kalbininkai W. Vismanas, E. Hofmanas, sūnus Aleksandras Kuršaitis, H. Krikas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Sabaliauskas *Aleksandras Kuršaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007 - 317 psl.

* V. Nausėdas. Aleksandras Teodoras Kuršaitis ir jo žodynas. Žodžiai ir žmonės. Vilnius, 1974 m.
* A. Sabaliauskas. Lietuvių kalbos tyrinėjimo istorija. t. 1 Vilnius, 1979
* Domas Kaunas. Donelaičio žemės knygiai. Vilnius, 1993
* D. Kaunas, H. Masalskis. Paskutinis Lietuvių literatūros draugijos narių sąrašas. Knygotyra, 1998 t. 34.
| ***Švytėjimas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Shining |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Stanley Kubrick |
| Prodiuseris (-iai) | Stanley KubrickJan HarlanMartin Richards |
| Scenaristas (-ai) | Stanley KubrickDiane JohnsonStephen King (knyga) |
| Vaidina | Jack NicholsonShelley DuvallDanny LloydScatman Crothers |
| Metai | 1980 |
| Žanras | siaubo |
| Trukmė | 146 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 12 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Švytėjimas** (angl. *The Shining*) – 1980 m. psichologinis siaubo filmas, sukurtas režisieriaus Stanley Kubricko pagal to paties pavadinimo Stepheno Kingo 1977 m. romaną. Pagrindinius vaidmenis atlieka Jakcas Nicholsonas, Shelley Duvall, Danny Lloyd ir Scatman Crothersas.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filme pasakojama istorija apie tai, kaip rašytojas, Jack Torrance (Jack Nicholson), su savo šeima sutinka kelis mėnesius gyventi viešbutyje Kolorado kalnuose ir jį prižiūrėti. Viešbutis žiemos laikotarpiu nedirba ir yra užpustomas. Rašytojo mažametis sūnus turi ekstrasensinių savybių. Jis sueina į kontaktą su viešbučio virėju, kuris šeimą priima viešbutyje, viską aprodo ir išvyksta. Šį ryšį pastarasis vadina švytėjimu. Jo metu jie abu gali matyti praeities ar ateities įvykius. Kuomet viešbutis tampa užpustytas, Jacką apsėda viešbučio praeities vaiduokliai ir jis pradeda medžioti savo šeimą, norėdamas juos nužudyti.

Aktoriai
--------

(aktorius – vaidmuo)

* Jack Nicholson – Jack Torrance
* Shelley Duvall – Wendy Torrance
* Danny Lloyd – Danny Torrance
* Scatman Crothers – Dick Hallorann
* Barry Nelson – Stuart Ullman
* Philip Stone – Delbert Grady
* Joe Turkel – barmenas Loidas
* Anne Jackson – daktaras
* Tony Burton – Larry Durkin
* Barry Dennen – Bill Watson
* Lisa Burns – vaikas #1
* Louise Burns – vaikas #2
* Norman Gay – traumuotas svečias

Vertinimas
----------

Iš pradžių filmas nesulaukė teigiamų kritikų pasisakymų, tačiau žiūrovams jis sukėlė susidomėjimą visame pasaulyje. Vėliau ir kritikai filmą ėmė vertinti palankiau. Šiuo metu filmas laikomas vienu iš siaubo filmų žanro klasikinių kūrinių.[reikalingas šaltinis]

Knygos autorius S. Kingas gana kritiškai atsiliepė apie filmą. Geresnius įvertinimus rašytojas skyrė 1997 m. miniserialui Švytėjimas, kurio kūrime dalyvavo ir jis pats.[reikalingas šaltinis]

Nuorodos
--------

* Švytėjimas svetainėje Internet Movie Database
| Paragvari departamentasDepartamento de Paraguarí |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Paragvajaus vėliava Paragvajus |
| **Administracinis centras** | Paragvari |
| **Apygardų** | 17 |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 259 000 |
| **Plotas** | 8 705 km² |
| **Tankumas** (2020) | 30 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | PY-9 |

**Paragvari departamentas** (isp. *Departamento de Paraguarí*) – vienas iš Paragvajaus departamentų, esantis rytinėje šalies dalyje. Administracinis centras – Paragvari.

Geografija
----------

Paragvari departamentas yra išsidėstęs Paranenijos gamtinio regiono pietvakarinėje dalyje. Šiaurėje ribojasi su Kaaguasu ir Kordiljeros departamentais, pietuose – su Misioneso departamentu, rytuose – su Gvairos ir Kaasapos departamentais, vakaruose – su Centriniu ir Njembuku departamentais.

Šiaurinė teritorijos dalis kalnuota, ją užima Altoso Kordiljera (svarbiausios kalvos – *Pirayú, Verá, León, Paraguarí, Mbatoví, Santo Tomás* ir *Yhú*). Centrinėje ir pietvakarinėje dalyje būdingos lygumos ir banguotos aukštumos bei platūs slėniai. Pietuose taip pat lygumos, o Ipoa ežero apylinkėse driekiasi drėgnos žemumos. Yra Ybykujo nacionalinis parkas.

Paragvari departamento upės priklauso dviem baseinams: Tebikuario (Tebikuari Mi, Negras, Mbujapėjus) bei Ipoa-Veros lagūnų (Kaanjabė, Aguay). Pietvakariniame pakraštyje gausu lagūnų, šlapynių. Vidutinė metinė oro temperatūra yra 23 °C, tačiau metų bėgyje svyruoja vidutiniškai tarp 18 ir 28 °C. Per metus iškrenta 2004 mm kritulių; drėgniausias mėnuo – lapkritis.

Gyventojai
----------

Piraretos krioklys
Šiaurinės departamento dalies kraštovaizdis
Centriniame departamente 2002 m. gyveno 221,9 tūkst. gyventojų, tai sudaro 4,3 % šalies gyventojų. Vidutinis gyventojų tankumas 26 žm./km². Tai tankiausiai apgyvendintas šalies departamentas. Tankiausiai gyvenama šiaurinė dalis, rečiausiai – pietvakariai. Dauguma žmonių gyvena kaimuose, miestuose tik 23 %. Vyrų yra daugiau nei moterų. Indėnų skaičius nežymus (7; 2002 m.). Dauguma (85 %) ūkių turi elektrą, vandentiekį 40,9 %.

Ekonomika
---------

Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu, gyvulininkyste, paslaugomis. Auginamos cukranendrės (425,6 mln. t, 2002 m.), dar auginami kukurūzai (15,3 tūkst.), medvilnė (5,6 tūkst.), sojos, ryžiai ir kt. Vystoma gyvulininkystė (galvijai – 418,6 tūkst. kiaulės – 69,2 tūkst. avys – 29,3 tūkst. arkliai – 27,6 tūkst.).

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Paragvari departamentas padalintas į 17 apygardų:

* Akahajus
* Kaapuku
* Karapegva
* Eskobaras
* Cheneral Bernardino Kabaljeras
* La Kolmena
* Mbuiapėjus
* Paragvari
* Piraju
* Kiindi
* Kuikuho
* San Rokė Gonsales de Santa Krusas
* Sapukajus
* Tebikuari Mi
* Jaguaronas
* Ibikujis
* Ibitimi

Šaltiniai
---------

* Surašymo statistika

1. ↑  PARAGUAY: Departments, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  **Paragvajaus departamentai** |  |
| Amambajus | Asunsjonas | Aukštutinis Paragvajus | Aukštutinė Parana | Bokeronas | Centrinis | Gvaira | Itapua | Kaagvasu | Kaasapa | Kanindeju | Konsepsjonas | Kordiljera | Misjonesas | Njeembuku | Paragvari | Presidente Hajesas | San Pedras |
|  |
| **Lycalopex gymnocercus** |
| --- |
| Paragvajinė lapė (*Lycalopex gymnocercus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Šuniniai  *( Canidae)* |
| Gentis: | Pietų Amerikos lapės  *( Lycalopex)* |
| Rūšis: | Paragvajinė lapė  *( Lycalopex gymnocercus)* |

 |
| Binomas |
| ***Lycalopex gymnocercus***Fischer, 1814 |
| PaplitimasPaplitimas |

**Paragvajinė lapė** arba ***pampinė lapė*** (lot. *Lycalopex gymnocercus*, isp. *zorro de las Pampas, zorro gris pampeano, aguarachay*, port. *graxaim-do-campo*, gvar. *aguara cha'ĩ, jaguaranitanga, jaguara*) – šuninių šeimos plėšrusis žinduolis, paplitęs Pietų Amerikoje, daugiausia pampų ir Gran Čako savanų plotuose: rytų Bolivijoje, vakarų Paragvajuje, šiaurės–šiaurės rytų Argentinoje, pietų Brazilijoje ir visame Urugvajuje.

Kūnas 51–80 cm ilgio, sveria 2,4–8 kg. Spalva pilka – viršuje tamsesnė, papilvėje šviesesnė. Snukis ir panasrė juodi (tuo skiriasi nuo andinės lapės). Arealo šiaurinėje dalyje gyvenančios paragvajinės lapės ryškesnių spalvų, nei gyvenančios pietuose.

Gyvena pampų žolynuose, aukštumose, viržynuose, kalnagūbriuose, dykynėse. Laikosi daugiausia atviruose, aukšta žole apaugusiuose plotuose, kalnagūbriuose, bei paupių sąžalynuose.

Paragvajinės lapės gyvena pavieniui, bet per rują sudaro monogamines poras. Nėštumas trunka 55–60 dienų. Jauniklius prižiūri abu tėvai. Jaunikliai gimsta beveik juodi, o bręstant kailis blunka.

Gyvūnas visaėdis, bet daugiausia ėda mėsą (ypač graužikus, kiškius, triušius, paukščius, rečiau varles, driežus), taip pat – vaisius, cukranendrių stiebus. Prie gyvenviečių medžioja vištas, ėriukus. Veikliausia naktį, bet atokesnėse vietose galima pamatyti ir dieną. Paragvajinė lapė užpulta dedasi esanti negyva.

* 1890 m. piešinys1890 m. piešinys
* Paragvajinė lapė Pietų Rio Grandėje (Brazilija)Paragvajinė lapė Pietų Rio Grandėje (Brazilija)
* Paragvajinė lapė ArgentinojeParagvajinė lapė Argentinoje
* Vaizdas:Stamps of Paraguay, 2013-01.jpgAnt Paragvajaus pašto ženklo

Nuorodos
--------

* Lycalopex gymnocercus, animaldiversity.org.
| **Aleksandras Karadžiordževičiusserb. *Alexander Karađorđević*** |
| --- |
| Serbijos kunigaikštis |
|  |
| Karadžiordževičių dinastija |
| Gimė | 1806 m. spalio 11 d.Topola |
| Mirė | 1885 m. gegužės 4 d. (78 metai)Timišoara, Transilvanija |
| Tėvas | Karadžiodžė Petrovičius |
| Motina | Jelena Jovanovič |
| Sutuoktinis (-ė) | Persida Nenadovič |
| Vaikai | Petaras I Karadžiordževičius |
|  Serbijos kunigaikštis |
| Valdė | 1842-1858 m. |
| Pirmtakas | Michailas III Obrenovičius |
| Įpėdinis | Milošas I Obrenovičius |
|  |
|  **Vikiteka** | Aleksandras Karadžiordževičius |

Aleksandro Karadžiordževičiaus monograma
**Aleksandras Karadžiordževičius** (serb. *Alexander Karađorđević*, 1806 m. spalio 11 d. Topola – 1885 m. gegužės 4 d. Timišoara, Transilvanija) – 1842–1858 m. Serbijos kunigaikštis.

Biografija
----------

Kilęs iš Karadžiordževičių dinastijos. Tėvas Karadžiordžė Petrovičius, motina Jelena Jovanovič. Žmona Persida Nenadovič, sūnus Petaras I Karadžiordževičius.

Valdymas
--------

1844 m. priėmė civilinį kodeksą, sumodernino valstybės valdymą, švietimą, teismus, skatino ūkio ir kultūros plėtrą. Užsienio politikoje orientavosi į Austriją. Neparėmė 1848 m. serbų sukilimo Vengrijoje. Per 1853–1856 m. Krymo karą laikėsi neutraliteto, dėl to neteko panslaviškai nusiteikusių serbų paramos. Spaudžiant Rusijai 1858 m. Skupščina jį pašalino iš sosto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aleksandras Karadžiordževičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 308 psl.