recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Cephalaspidomorphi** |
| --- |
| Jūrinė nėgė (*Petromyzon marinus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Bežandžiai  *( Agnatha)* |
| Klasė: | Nėginiai apskritažiomeniai  *( Cephalaspidomorphi)* |

 |
| **Būrys** |
| * Nėgės (*Petromyzoniformes*)
 |

**Nėginiai apskritažiomeniai** (*Cephalaspidomorphi*) – bežandžių (*Agnatha*) stuburinių gyvūnų klasė, kurioje yra tik vienintelis nėgių būrys su nėginių šeima. Lietuvoje aptinkamos 4 savaiminės jų rūšys:

* Ukraininė nėgė (*Eudontomyzon mariae*)[1]
* Upinė nėgė (*Lampetra fluviatilis*)
* Mažoji nėgė (*Lampetra planeri*)
* Jūrinė nėgė (*Petromyzon marinus*). Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. **Pav.**

Gyvenimo būdas
--------------

Nėgės paplitusios vidutinio klimato juostos vandenyse. Gyvena jūrose, puola žuvis, prisisiurbia prie jų, prakanda odą ir minta krauju arba raumenimis. Neršti plaukia į upes. Po neršto žūva. Lervos vadinamos vingiliais, yra aklos, slepiasi dumble, filtruoja smulkias maisto daleles iš vandens. Po kelerių metų prasideda metamorfozė. Išryškėja akys, išsivysto kvėpavimo vamzdis. Upės srovė nuneša nėgę į jūrą. Kai kurios smulkios rūšys visąlaik gyvena upėse.

Kvėpavimo sistema
-----------------

Suaugusios nėgės ryklė turi atšaką - akliną kvėpavimo vamzdį. Nuo jo atsišakoja 7 poros žiauninių maišų, kurie į išorę atsiveria išoriniais žiauniniais plyšiais. Lervinės stadijos - vingilio - kvėpavimo sistema panaši į iešmučio - jis turi žiaunaryklę, kuri tarnauja ir maisto dalelių surinkimui iš vandens, ir kaip kvėpavimo organas.

Taip pat skaityti
-----------------

* Lietuvos žuvys

Šaltiniai
---------

1. ↑  glis.lt / Aptikta dar viena nėgių rūšis – ukraininė nėgė | 2015-04-29

Nuorodos
--------

* vddb.library.lt / Vilniaus universitetas, Gamtos mokslų fakultetas, Zoologijos katedra. NĖGIŲ VINGILIŲ (*PETROMYZONTIDAE*) PAPLITIMAS IR BŪKLĖ LIETUVOS UPĖSE, Roberto Staponkaus Zoologijos magistro darbas. Mokslo vadovas: Doc. dr. E. Bukelskis VILNIUS, 2010
Koordinatės: 70°29′56″ š. pl. 58°00′28″ r. ilg.﻿ / ﻿70.49889°š. pl. 58.00778°r. ilg.﻿ / 70.49889; 58.00778

Karos Vartai tarp Naujosios Žemės ir žemyno
**Karos Vartai** (rus. *Карские Ворота*) – sąsiauris Arkties vandenyne, šiaurės vakarų Rusijoje, skiriantis Naujosios Žemės salų grupę ir Vaigačo salą. Jungia Barenco ir Karos jūras. Ilgis 33 km, plotis 45–75 km, gylis 52–122 m. Didžiąją metų dalį sąsiaurį dengia ledas.

Sąsiaurio krantai statūs ir akmenuoti. Vidutinė vandens temperatūra – 0,9 °C.

Per Karos Vartus eina Šiaurės jūrų kelias (viena galimų trasų).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Karos Vartai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 200
3. ↑  ГМС им. Е. К. Фёдорова «БОЛВАНСКИЙ НОС»: Температура воды в °C (1977–2006). ЕСИМО
**LIBOR** (angl. *London Interbank Offered Rate*; Londono tarpbankinės rinkos palūkanų norma) – anksčiau nustatynėtos vidutinės tarpbankinės palūkanų normos, kuriomis bankai pageidavo ar buvo pasiruošę paskolinti lėšas kitiems bankams JAV doleriais, eurais ir kitomis pagrindinėmis pasaulio valiutomis. Iki 2022 m. plačiai naudotas, tačiau dėl manipuliavimo skandalo panaikintas.

BBA (angl. *British Bankers’ Association*; Britanijos bankininkų asociacija) LIBOR buvo populiariausias orientacinis dydis trumpalaikių paskolų palūkanų normoms nustatyti. LIBOR dydį BBA suskaičiuodavo ir paskelbdavo rinkai kiekvieną dieną, iš karto po 11 val. Londono laiku. BBA LIBOR norma būdavo naudojama kaip bazinis dydis ateities ir pasirinkimo sandoriams bei paskolų palūkanoms visame pasaulyje. BBA surenkdavo nustatyto skaičiaus bankų nurodytas palūkanų normas, iš kurių ketvirtadalis didžiausių ir ketvirtadalis mažiausių būdavo atmetama. Iš likusių dydžių būdavo išvedamas vidurkis, kuris ir tapdavo BBA LIBOR palūkanų norma.

LIBOR palūkanų normos būdavo pateikiamos šioms valiutoms:

* Eurui
* JAV doleriui
* Didžiosios Britanijos svarui sterlingų
* Japonijos jenai
* Šveicarijos frankui
* Kanados doleriui
* Australijos doleriui
* Danijos kronai
* Naujosios Zelandijos doleriui
* Švedijos kronai

Taip pat skaitykite
-------------------

* VILIBOR
* EURIBOR

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Bankai rengiasi LIBOR tarpbankinio palūkanų indekso pokyčiams". *lrt.lt*. 2021-08-16. Nuoroda tikrinta 2023-01-07.
2. ↑  „Po pusės šimtmečio ir audringo skandalo finansų pasaulis laidoja LIBOR". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2023-01-07.
3. ↑  „Libor, Long the Most Important Number in Finance, Dies at 52". *The New York Times*. 2022-01-12. ISSN 0362-4331. Nuoroda tikrinta 2023-01-07.
4. ↑  „Libor to take firm step towards oblivion on New Year's Day". *Financial Times*. 2021-12-29. Suarchyvuotas originalas 10 December 2022. Nuoroda tikrinta 2021-12-29.  Nežinomas parametras `|url-access=` ignored (pagalba)
5. ↑  „What Was the LIBOR Scandal?". *Investopedia*. Nuoroda tikrinta 2023-01-07.
*Kitos reikšmės – Panerių piliakalnis (reikšmės).*

| Panerių piliakalnis |
| --- |
| Pietvakarinis Panerių piliakalnio pylimas |
| 

Panerių piliakalnisPanerių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°38′58.4″ š. pl. 25°10′55.8″ r. ilg.﻿ / ﻿54.649556°š. pl. 25.182167°r. ilg.﻿ / 54.649556; 25.182167Koordinatės: 54°38′58.4″ š. pl. 25°10′55.8″ r. ilg.﻿ / ﻿54.649556°š. pl. 25.182167°r. ilg.﻿ / 54.649556; 25.182167 |

 |
| Vieta | Vilnius |
| Seniūnija | Panerių seniūnija |
| Plotas | 2,006 ha |
| Naudotas | XIV a. (?) |
| Žvalgytas | 2007 m. |
| Registro Nr. | 33086 |

**Panerių piliakalnis** arba ***Jankiškių piliakalnis*** – piliakalnis, stūksantis Vilniuje, prie Žemųjų Panerių pramoninio kvartalo vakarinio pakraščio, Jankiškėse, ties Titnago g. 14, miško masyve už 0,2 km į pietus nuo paskutinės maršruto troleibusų stotelės.

Piliakalnis palyginti neseniai išaiškintas, yra archeologijos ir kraštovaizdžio paminklas, 2009 m. rugsėjo 11 d. įrašytas Į LR Kultūros paveldo registrą (unik. kodas 33086). Užima 20064 m² teritoriją, datuojamas I mūsų eros tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pr.

Piliakalnis yra Neries aukštutinės viršsalpinės terasos krašto iškyšulyje, iš šiaurės rytų pusės juosiamas Neries slėnio, o iš kitų pusių – jo daubų, apaugęs mišku. Jo aikštelė trapecijos pavidalo, ištįsusi, maždaug 55 m ilgio, iki 20 m pločio, nelygiu, gerokai žemėjančiu viršumi, apaugusi medžiais ir krūmais. Jos šiaurinėje dalyje yra sena maždaug 3x4 m dydžio ir iki 1 m gylio iškasa. Piliakalnio pietvakariniame gale supilti du pylimai: vienas tiesus, maždaug 15 m pločio, 20 m ilgio, iki 1 m aukščio nuo aikštelės bei 1,5 m aukščio nuo išorės ir toliau išorėje, už griovio esantis antras, maždaug 10 m pločio, 20 m ilgio pylimas – terasa lenktu iki 2 m aukščio išoriniu šlaitu. Pylimai iš dalies nusklidę. Tarp jų išlikusios įdubos – užslinkę grioviai. Šlaitai vidutinio statumo ir statūs, iki 35-40 m aukščio, apaugę mišku.

Piečiau, už 0,2 km, stūkso Panerių piliakalnis II.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Neravų piliakalnis 4,5 km | Gariūnų piliakalnis 1 km | Gedimino pilis 8 km |  |
| Varnikų piliakalnis 15 km |  | Leoniškių piliakalnis 30 km |
| Senųjų Trakų piliakalnis 14 km | Tetervinų piliakalnis 38 km | Panerių II piliakalnis 200 m |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Piliakalnį archeologai aptiko prie Gariūnų Archyvuota kopija 2014-08-19 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Panerių piliakalnis". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-11-04.
|  |
| --- |
| **Panevėžio Alfonso Lipniūno progimnazija** |
| [[Vaizdas:|Panevėžio Alfonso Lipniūno progimnazija herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Panevėžio Alfonso Lipniūno progimnazija|250px]] |
| **Adresas** | Klaipėdos g. 138, Panevėžys |
| **Direktorius(-ė)** | Vilma Petrulevičienė |
| **Mokinių skaičius** | 384 (2022/2023 m.m.) |
| **Įkūrimo data** | 1981 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | 27 |
| **Pedagogų skaičius** | 44 (2022/2023 m.m.) |

**Panevėžio Alfonso Lipniūno progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Panevėžyje, Klaipėdos g. 138, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190423684. Steigėjas Panevėžio miesto savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1981 m. rugsėjo 1 d. duris atvėrė Panevėžio 16-oji vidurinė mokykla. Pirmaisiais mokslo metais mokykloje mokėsi 769 moksleiviai, 1987/1988 m. m. – 1735 moksleiviai. Mikrorajone pastačius naujas mokyklas, moksleivių skaičius palaipsniui mažėjo.

1987 m. įkurtas kraštotyros muziejus. 1989–2012 m. mokykloje veikė įvairios jaunimo organizacijos: maironiečiai, lipniūniečiai, skautai, kudirkaičiai, ateitininkai, mokinių savivalda. 1993 m. Panevėžio miesto tarybos sprendimu mokyklai suteiktas kunigo, profesoriaus Alfonso Lipniūno (1905–1945) vardas. 1995 m. įrengtas kunigo Alfonso Lipniūno kambarys. 1995–2005 m. buvo leidžiami laikraščiai „Skambutis", „Lipniūnietis", „Prieš 13-ą klasę". Juose atsispindėjo mokyklos gyvenimo aktualijos, buvo publikuojama mokinių kūryba. 1996–2000 m. veikė radijas „ DAS ".

Nuo 2009 m. rugsėjo 1 d. mokykla reorganizuota į Panevėžio Alfonso Lipniūno pagrindinę katalikiškos krypties mokyklą. 2009/2010 m. m. mokykloje mokėsi 593 mokiniai. 2011 m. duris atvėrė mokyklos sporto muziejus, kuriame kaupiami mokyklos mokinių iškovoti sportinių varžybų diplomai, padėkos raštai, taurės. Nuo 2013 m. rugsėjo 1 d. Panevėžio Alfonso Lipniūno progimnazija.

Direktoriai
-----------

* 1981–2011 m. Jonas Knizikevičius
* nuo 2012 m. Vilma Petrulevičienė

Išnašos
-------

1. Alfonso Lipniūno progimnazija
2. ↑  Alfonso Lipniūno progimnazija
3. Mokytojai
4. ↑  Mokytojai

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
**Vie Montante Internationale (VMI)** – tarptautinė krikščioniška pagyvenusių žmonių organizacija. Jos veiklos pobūdį apibūdina keturi žodžiai:

* dvasingumas – siekiama pagilinti savo religinį gyvenimą,
* misionieriška veikla – pagal išgales skleidžiamos krikščioniškos idėjos,
* draugiškumas – nariai tarpusavyje noriai dalijasi prisiminimais ir rūpesčiais,
* laisvanoriškumas – tiek įstojimas, tiek dalyvavimas organizacijos veikloje yra laisvas.

*VMI* nariu gali tapti kiekvienas, pripažįstantis įstatus ir sumokėjęs metinį mokestį. (Pvz. Didžiojoje Britanijoje jis yra aštuoni svarai). Nariai reguliariai susitinka, keičiasi nuomonėmis, organizuoja bendrus renginius. Leidžiamas mėnesinis biuletenis, kuriame skelbiami aktualūs straipsniai, būsimų susitikimų vietos ir laikas. Šią informaciją galima rasti ir internete. Yra leidžiama ir kita literatūra. Kiekviena grupelė išsirenka vyresnįjį, o pastarųjų suvažiavimas renka visos šalies *Vie Montante* Prezidentą. Nors organizacija yra bendrakrikščioniška, kai kurios šalys renka po kelis prezidentus – atskirai katalikiškai ir evangelikų bendruomenėms. Kas ketveri metai šaukiami Pasauliniai kongresai, kuriuose renkami *Vie Montante Internationale* Prezidentai. Europa bei kiti žemynai turi išsirinkę ir savo Prezidentus.

Šiuo metu *VMI* jungia apie 250 tūkst. narių. Ji veikia 47 valstybėse, penkiuose kontinentuose. Būstinė – Paryžiuje, *Vie Montante* tėvynėje. Du kartus per metus yra išleidžiamas žurnalas anglų, prancūzų, portugalų ir ispanų kalbomis.

Istorija
--------

Organizacijos užuomazga buvo viena Prancūzijos senjorų grupelė, kuri 1962 m. kovo 14 dieną nusprendė susitikinėti bei kartu aptarinėti ir spręsti savo problemas, intensyvinti savo religinį gyvenimą. Turėjo praeiti daugiau kaip dvidešimt metų kol prancūzų patirtis rado pritarimą kaimyninių šalių tarpe ir 1985 m. balandžio 25 d. Romoje (Italija) buvo įkurta tarptautinė *Vie Montante Internationale* organizacija. Jos įstatus peržiūrėjo ir jiems pritarė Vatikanas, o 1996 m. kovo 25 d. Šventas Sostas savo dekretu dar kartą pripažino VMI.

1989 m. Panamoje (Panama) įvyko Antrasis pasaulinis kongresas, o 1991 m. Londone (Didžioji Britanija) – Pirmasis Europos kongresas.
Trečiasis psaulinis kongresas vyko 1994 m. Majamyje (JAV), o Ketvirtasis – 1998 m. Dakare (Senegalas). Organizacijos veikla ryšium su JT 1999 m. paskelbtais Pasauliniais pagyvenusių žmonių metais ypač suaktyvėjo.
2002 m. – Penktasis pasaulinis kongresas Bankoke (Tailandas). Pakeisti įstatai – vietoj veiklos krypties *apaštalavimas* priimta švelnesnė nuostata – *misionieriška veikla*.
2004 m. – Europos kongresas Lenkijoje, Varšuvoje. Pagrindinė tema – kaip *Vie Montante Internationale* reaguoja į pagyvenusių žmonių poreikius.

Pensininkų, o ir bendrai vyresnių žmonių dalis visuomenėje, ypač išsivysčiusių šalių tarpe, didėja, kartu auga ir organizacijos narių skaičius.

Nuorodos
--------

* Organizacijos svetainė Archyvuota kopija 2009-01-03 iš Wayback Machine projekto.
LETA| Forma | žiniasklaida |
| Įkurta | 1919 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Latvijos vyriausybė |

**LETA** – Latvijos nacionalinė naujienų agentūra. Būstinė Rygoje. Renka ir teikia naujienas žiniasklaidai, valstybės bei privačioms institucijoms.

Istorija
--------

Valstybinę naujienų agentūrą *Latopres* 1919 m. Liepojoje įsteigė Latvijos laikinoji vyriausybė. Tais pat metais agentūra perkelta į Rygą ir tapo pavaldi Latvijos užsienio reikalų ministerijai, 1920 m. reorganizuota į Latvijos telegramų agentūrą (Latvijas telegrafa agentūra, LETA). Bendradarbiavo su Estijos *Estur*, dabar ETA, Lenkijos *PAT*, dabar PAP, Lietuvos Elta, Didžiosios Britanijos Reuters, Prancūzijos *Agency Havas*, Vokietijos *Wolffs Telegraphisches Büro* agentūromis, palaikė ryšius su 26 tarptautinėmis ir nacionalinėmis agentūromis. Nuo 1927 m. veikė savarankiškai. Iki 1940 m. išleido daugiau kaip 240 knygų. Užfiksavo okupacinės tarybinės kariuomenės įžengimą į Rygą 1940 m. birželio 17 d. vėliau šią vaizdinę medžiagą išgabeno į Švediją. TSRS okupacijos laikotarpiu buvo TASS padalinys, iš pradžių pavadinimu *Lattag*, nuo 1971 m. – *Latinform*, neturėjo ryšių su užsienio agentūromis. Nuo 1990 m. vėl veikia pavadinimu LETA kaip nacionalinė naujienų agentūra. 1997 m. privatizuota.

Veikla
------

Informaciją perduoda latvių, anglų ir rusų kalbomis. Kiekvieną dieną internete paskelbia apie 750 pranešimų socialiniais, politiniais, ekonominiais, kultūros, sporto ir kitais klausimais. Bendradarbiauja su Reuters, BBC, DPA, PAP, ELTA naujienų agentūromis. Nuo 2006 m. ITAR-TASS agentūros oficiali partnerė ir jos informacinės produkcijos Latvijoje skleidėja. Turi specializuotą verslo informacijos internetinį portalą „nozare.lv", su verslo mokykla „Turiba" leidžia žurnalą „Kapitals", laikraštį „Izglītība un kultūra".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Domas Šniukas. *LETA*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 42 psl.

Nuorodos
--------

* Bendrovės svetainė Archyvuota kopija 2020-04-19 iš Wayback Machine projekto.
* Portalas Nozare.lv
| ***Merginos gyvenimas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | This Girl‘s Life |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Ash Baron-Cohen |
| Scenaristas (-ai) | Ash Baron-Cohen |
| Vaidina | Juliette MarquisJames WoodsKip Pardue |
| Metai | 2003 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 104 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Merginos gyvenimas** (angl.  *This Girl‘s Life*) – 2003 m. JAV sukurta drama, kurioje rodomas kasdienis pornografiniuose filmuose vaidinančios merginos gyvenimas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Juliette Marquis – Mūn
* James Woods – Popsas
* Kip Pardue – Kipas
* Tomas Arana – Aronsonas
* Michael Rapaport – Teris
* Rosario Dawson – Martina
* Cheyenne Silver – Čejenė
* Kam Heskin – Džesė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Mūn – pornografinių filmų aktorė, gyvenanti kartu su Parkinsono liga sergančiu tėvu Popsu. Kartą jos draugė Džesė suorganizuoja aklą pasimatymą su vaikinu vardu Kipas. Jis palieka Mūn gerą įspūdį, tačiau žinia kuo mergina verčiasi, jį gerokai šokiruoja. Vis dėlto po keleto pasimatymų jis siūlo būti su ja, jeigu Mūn ryšis pasitraukti iš pornografijos.

Po to, kai Džesė kreipiasi į Mūn pagalbos prašydama „patikrinti" ar jai pasipiršęs vaikinas bus jai ištikimas, mergina nusprendžia, kad tai gali būti jos verslo idėja. Tuo pat metu ji sužino, kad vienas iš kolegų aktorių yra ŽIV nešiotojas ir galėjo užkrėsti kitas partneres. Baimė, Kipo draugystė, nuolatinias rūpestis dėl tėvo sveikatos ir susidūrimas su agresyviu automobilių pardavėju Teriu, kurį ji bando „patikrinti", vis labiau skatina Mūn apsispręsti dėl tolesnio savo gyvenimo...
Koordinatės: 54°47′08″š. pl. 24°54′36″r. ilg.﻿ / ﻿54.785578°š. pl. 24.909936°r. ilg.﻿ / 54.785578; 24.909936

| Panerių dvaras |
| --- |
|   |
| Vieta | Paneriai |
| Įkurtas | XVIII a. |
| Bajorų giminės | Puzinai, Riomeriai, Chrapovickiai |

**Panerių dvaras** – dvaras, esantis Panerių kaime, kairiajame Neries krante. Išlikę dvaro rūmai (ponų namas), parkas.

1969 m. dvare buvo įkurta Vievio sanatorinė mokykla.

Istorija
--------

XVIII a. Panerių dvarą kūrė karališkojo dvaro šambelionas (tvarkytojas) Simonas Liudvikas Gutakovskis (1783–1811). XVIII a. pabaigoje jis dvarą pardavė kitam karališkosios tarnybos tarnautojui, buvusiam karaliaus sekretoriui S. Puzinai, kuris 1819 m. testamentu dvarą perdavė dukrai Aleksandrai, ištekėjusiai už J. Riomerio. Po to dvarą valdė jų sūnus Stanislovas Riomeris, o po jo vėl perėjo į moteriškas rankas – jo dukra Marija ištekėjo už A. Chrapovickio nuo Dotnuvos. Marijos dukra Evelina Lubeneckienė-Gostomskienė (1851–1922) su vaikais iš pirmosios santuokos buvo paskutiniai dvaro valdytojai, kadangi dvaras per žemės reformą 1922 m. išparceliuotas.

Nuorodos
--------

* Musupaveldas.lt
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 56°14′03″š. pl. 22°30′59″r. ilg.﻿ / ﻿56.2342°š. pl. 22.5164°r. ilg.﻿ / 56.2342; 22.5164

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*

|  Viekšnių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Mažeikių |
| **Savivaldybė** | Mažeikių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Viekšniai |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 4 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1854 m. |
| **Klebonas** | kun. Stasys Toleikis |

**Viekšnių šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Viekšnių mieste.

Istorija
--------

Viekšnių bažnyčią XVI a. pabaigoje pasisavino evangelikai reformatai. Bažnyčiai 1626 m. dovanotas Milių kaimas. 1634 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. 1680 ir 1816 m. atnaujinta.

1841 m. patvirtintas inžinieriaus Keršteino mūrinės bažnyčios projektas. 1854 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (projekto autorius Karolis Gregotovičius). Altoriai perkelti iš senosios.

Vykstant Pirmajam pasauliniam karui, 1915 m. birželio 14 d. vokiečių artilerija bažnyčią padegė ir sugriovė. Klebono V. Jarulaičio rūpesčiu 1915 m. pastatyta laikina. Kunigas Valentinas Gudavičius su parapijiečiais bažnyčią 1921 m. atstatė. Atstatant stengtasi išsaugoti jos pirmykštę išvaizdą. Langai pasiaurinti, padaryti 2 nauji. 1939 m. spalio 23 d. bažnyčios bokšte kilo gaisras, nukrito varpai.

Architektūra
------------

Bažnyčia kryžminio plano, vienabokštė. Įrengti 5 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*
Koordinatės: 56°15′47″š. pl. 23°28′13″r. ilg.﻿ / ﻿56.2630°š. pl. 23.4702°r. ilg.﻿ / 56.2630; 23.4702

|  Mergiūnų šv. Izidoriaus koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Joniškio |
| **Savivaldybė** | Joniškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Mergiūnai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | po 1930 m. |

**Mergiūnų šv. Izidoriaus koplyčia** – mūrinė koplyčia Joniškio rajone, Joniškio seniūnijoje, Mergiūnų kaimo kapinėse. Pasiekiama nuo plento  **153**  Joniškis–Žagarė–Naujoji Akmenė  šiauriau Kalnelio žvyrkeliu pasukus apie 1 km į pietvakarius.

Koplyčia yra Joniškio rajono „Piligrimų kelyje", šalia pastatyta informacinė lenta. Koplyčiai suteiktas Šv. Izidoriaus vardas.

Istorija
--------

2015 m.
Mergiūnų šv. Izidoriaus koplyčia buvo pradėta statyti 1930 m. kraštiečio Ignaco Jurevičiaus iniciatyva ir pastangomis. Pastatęs koplyčią, Jurevičius ją padovanojo Joniškio parapijos bažnyčiai su sąlyga, kad kasmet čia bus laikomi šv. Izidoriaus atlaidai. Po II pasaulinio karo Mergiūnų koplyčia buvo pradėta niokoti. Koplyčia 1995 m. buvo restauruota ir prikelta naujam gyvenimui.

Mergiūnų kaimelyje belikusios vos kelios sodybos. Sovietmečiu koplyčioje buvo sandėlis, kaime veikė lentpjūvė, buvo ferma, tvenkinys. Šiandien viso to jau nelikę. Mergiūnai ribojasi su Maldeniais. Maldenių bendruomenė, nusprendusi, kad jų kaime nėra tokių vertingų architektūros objektų, kaip gretimo Mergiūnų kaimo koplyčia, nusprendė 2007 m. suremontuoti šį sakralinį pastatą. Maldenių kaimo bendruomenė kasmet kraštiečių susiėjimą rengia prie Mergiūnų koplyčios. Šioje koplyčioje kasmet vyksta atlaidai, po kurių ten pat šalia esančioje R. ir I. Laucių sodyboje jau daugiau kaip dešimtmetį organizuojami kraštiečių susiėjimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vyskupas Izidorius Sevilietis (560–636)
2. ↑  Maldeniškiai remontuos Mergiūnų koplyčią

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mergiūnų šv. Izidoriaus koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Šv. Izidoriaus įkurtuvės po atlaidų
* Mergiūnų šv. Izidoriaus koplyčia Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| ***Diplomatija*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Vokietija |
| Režisierius | Volker Schlöndorff |
| Prodiuseris (-iai) | Marc de BayserFrank Le Wita |
| Scenaristas (-ai) | Cyril GelyVolker Schlöndorff |
| Kompozitorius | Jörg Lemberg |
| Vaidina | André DussollierNiels Arestrup |
| Metai | 2014 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 84 min. |
| Kalba | prancūzų ir vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Diplomatija** (pranc. *Diplomat*) – 2014 m. sukurta karinė drama, laimėjusi Cezario apdovanojimą už geriausią scenarijų. Interneto svetainėje Rotten Tomatoes ji vertinama 93 % teigiamų atsiliepimų.

Juosta paremta tikrais įvykiais.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* André Dussollier – diplomatas Raoul Nordling
* Niels Arestrup – generolas Dietrich von Choltitz
* Burghart Klaußner – kapitonas Werner Ebernach
* Robert Stadlober – leitenantas Bressensdorf
* Jean-Marc Roulot – Jacques Lanvin
* Stefan Wilkening – Mayer
* Thomas Arnold – leitenantas Hegger

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1944 m. rugpjūtis, Paryžius. Sąjungininkų kariuomenei artėjant prie Prancūzijos sostinės, Adolfas Hitleris duoda įsakymą visiškai sugriauti miestą. Miesto komendantas generolas Ditrichas fon Štolticas įsako parengti planą ir užminuoti pagrindinius miesto statinius.

Paskutinę naktį prieš sprogdinimą generolo kambaryje, pasinaudodamas slaptu įėjimu, pasirodo švedų diplomatas Raulis Nordlingeris. Abu vyrai visą naktį praleidžia besiginčydami ir nurodami savo argumentus, kodėl nereikia sugriauti miesto ir kodėl būtina paklusti įsakymams. Generolo Vokietijoje šeima yra kaip įkaitai, tačiau kuomet diplomatas įtikina galįs pasirūpinti jos saugumu, jis sutinka atšaukti savo įsakymą…
Karos jūros žemėlapis
Kateris su oro pagalve „Hivus-10" Karos jūros pakrantėje
**Karos jūra** (rus. *Карское море*) – pakraštinė Arkties vandenyno jūra Rusijos šiaurinėje pakrantėje. Iš vakarų juosia Naujoji Žemė, iš pietų – Sibiras (su Gydano, Jamalo ir Taimyro pusiasaliais), iš rytų – Šiaurinė Žemė, iš šiaurės – Prano Juozapo Žemė. Karos Vartų, Jugros sąsiauris ir Matočkin Šaro sąsiauriai jungia Karos jūrą su Barenco jūra, Šokalskio sąsiauris ir Vilkickio sąsiauris – su Laptevų jūra.

Jūros pakraščiuose gausu salų – Nordenšeldo salynas, Arkties Instituto salos, CVK Izvestijų salos, Kirovo salos, Baltoji, Diksono sala, Taimyras, Akmeninės salos, Elnių sala, Ušakovo sala. Pietinė pakrantė smarkiai išraižyta įlankų ir gilių užutėkių (Obės užutėkis, Jenisiejaus įlanka, Gydano įlanka, Piasinos įlanka, Baidaratos užutėkis).

Karos jūra susidarė po paskutinio ledynmečio ištirpus ledynui. Diduma jūros dengia šelfą, o jos gylis mažiau nei 200 m, plotas 880 000 km², didžiausias gylis 620 m. Dugno nuosėdos: šiaurėje karbonatinės ir terigeninės, pietuose akumuliacinės.

Jūros dugne yra daug plačių terasų, kurios leidžiasi iš pietvakarių (kur jūra labai sekli) į šiaurę ir vakarus. Šelfą kerta dvi gilios įdubos. Vasarą į Karos jūrą iš upių Sibiro pakrantėje įteka gausybė gėlo vandens. Dėl to paviršiaus druskingumas svyruoja, nuo maždaug 33 ‰ beveik visoje jūroje žiemą iki 10–12 ‰ netoli Obės ir Jenisiejaus upių žiočių vasaros pradžioje. Nuo gruodžio iki birželio dauguma jūros būna sukaustyta ledo. Liepos–rugpjūčio mėnesiais priešingai, daugiau kaip 90 % jūros būna neužšalusi, tačiau paviršiaus temperatūra niekada nepakyla aukščiau 4–5 °C. Virš jūros dažnai tvyro rūkas, dažnos audros. Potvyniai vyksta kas pusė paros, jų aukštis iki 1 m.

Vasarą Karos jūra yra svarbus prekių gabenimo kelias į Vakarų Sibirą ir iš jo, įskaitant naftą ir gamtines dujas, kurių dideli telkiniai buvo aptikti Obės-Jenisiejaus regione. Pramoninė žvejyba (sykai, plekšnės, palijos, menkės). Pagrindinis uostas – Diksonas. Jūriniai laivai pasiekia Jenisiejaus žemupyje esančius Dudinkos ir Igarkos uostus.

Karos jūra pavadinta pagal į ją Jugros pusiasalyje įtekančią Karos upę. Pradžioje pakrantėmis plaukioję pomorai Karos jūra vadino tik vakarinę šios jūros dalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Karos jūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 200
3. ↑  В. А. Никонов. *Краткий топонимический словарь*. Москва: Мысль, 1966.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Meridianai** – tradicinėje kinų medicinoje tai energiniai kanalai, kuriais po kūną cirkuliuoja gyvybinė jėga Či. Be to, meridianai yra akupunktūros, gydymo metodo, kurį vis labiau pripažįsta ir naudoja net ortodoksiniai šiandienos medikai Vakaruose, pamatas. Kiekvienas meridianas susijęs su vienu iš vidinių organų ir turi to organo pavadinimą: širdies, plaučių, kepenų ir t. t.

Reikšmė
-------

Pagal tradicinę kinų mediciną žmogaus kūną sudaro ne tik kaulai, oda bei vidaus organai (tai, ką galime rasti bet kuriame anatomijos vadovėlyje), bet ir meridianai, plika akimi nematomi kanalai, kuriais teka gyvybinė energija Či, maitinanti kūno gyvybines funkcijas palaikančius organus. Jei kanalas užsikimšęs, jei energijos tekėjimas dėl tam tikros priežasties sutrikęs, tai reiškia, kad tam tikras organas ar visa sistema yra nepakankamai pamaitinami ir kūnas toje vietoje ima silpti, laikui bėgant išryškėja liga.

Literatūra
----------

* Trudi Thali gydymas šviesa: dvasinės žinios apie meridianus.
* Žurnalas „Aš ir psichologija" Taiči – kūno filosofija.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Karos regionaspranc. *Région de la Kara* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Togo vėliava Togas |
| **Administracinis centras** | Kara |
| **Prefektūrų skaičius** | 7 |
|  |
| **Gyventojų** () | 828 121 |
| **Plotas** | 11 630 km² |
| **Tankumas** () | 71 žm./km² |

**Karos regionas** (pranc. *Région de la Kara*) – Togo regionas.

Karos regionas plyti Togo šiaurėje. Į šiaurę nuo jo yra Savanų regionas, į pietus – Centrinis regionas. Karos regiono vakaruose eina valstybinė Togo siena su Gana, rytuose – valstybinė siena su Beninu.

Karos regiono plotas – 11 630 km². Gyventojų skaičius regione yra 828 121 (2006 m.) žmogus. Apgyvendinimo tankis – 71,21 žm./km². Pagrindinis regiono miestas – Kara, kuris taip pat yra ir regiono administracinis centras.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Administraciniu požiūriu regionas suskirstytas į 7 prefektūras:

* *Kerano*,
* *Dufelgu*,
* *Bilacho*,
* *Kozacho*,
* *Asoli*,
* *Basaro*
* *Dankpeno*.

Karos regiono prefektūros

|  |  |
| --- | --- |
| **Togo regionai** |  |
| Centrinis | Kara | Pajūrio | Plynaukštės | Savanos |
| Mohamedijaالمحمدية |
| --- |
| *Teatras* |
|  |
| 

MohamedijaMohamedija

33°41′0″ š. pl. 7°23′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.68333°š. pl. 7.38333°r. ilg.﻿ / 33.68333; 7.38333﻿ (Mohamedija)Koordinatės: 33°41′0″ š. pl. 7°23′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.68333°š. pl. 7.38333°r. ilg.﻿ / 33.68333; 7.38333﻿ (Mohamedija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Maroko vėliava Marokas |
| **Regionas** | Didžioji Kasablanka |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 188 619  |

**Mohamedija** (arab. المحمدية = *Mohammédia*) – miestas šiaurės vakarų Maroke, Atlanto vandenyno pakrantėje, Didžiosios Kasablankos regione, ~20 km į šiaurės rytus nuo Kasablankos. 188,6 tūkst. gyventojų (2004 m.). Jūrų uostas, kurortas, pramonės (naftos perdirbimo gamykla, šiluminė elektrinė) centras. Veikia golfo ir teniso klubai, kazino, hipodromas. Birželį rengiamas gėlių festivalis.

Istorija
--------

Miestas senovėje buvo žinomas kaip *Fedala*. XIV-XIX a. tai buvo svarbus Maroko prekybinis centras. 1913 m. valdant Prancūzijai įkurtas uostas. 1960 m. birželio 25 d. Fedala pervadinta į Mohamediją Maroko karaliaus Muhamedo V garbei.

Sportas
-------

* SCC Mohammédia – futbolo ekipa; rungtyniavo Botola.
* Baširo stadionas talpinantis 11 tūkst. žiūrovų.

Išnašos
-------

1. ↑  Globalsportsarchive
2. ↑  SOCCERWAY

Nuorodos
--------

* Oficiali miesto svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Hidratacija** – vandens prisijungimas prie molekulių, jonų ir pan. Hidratacija kartais vadinamas ir organizmo įsotinimas vandeniu (nors dažniau vartojamas terminas *dehidratacija*, reiškiantis dalies organizmo vandens praradimą).

Jonų hidratacija
----------------

Natrio jono pirminė hidratacija
Tai vandens molekulių jungimasis prie įkrautų molekulių (jonų) vandeniliniais ryšiais, susidarant įkrautąją molekulės dalį ar visą molekulę supančiam vandens molekulių sluoksniui.

Skiriama *pirminė hidratacija*, kai susidaro pirmasis vandens molekulių, besijungiančių su hidratuojama molekule, sluoksnis. *Antrinė hidratacija* yra papildomų (antrojo, trečiojo ir t. t.) vandens molekulių sluoksnių susidarymas, vandens molekulėms tarpusavyje jungiantis vandeniliniais ryšiais.

Hidrofilinių molekulių hidratacija
----------------------------------

Panašiai kaip ir jonai hidratuojasi ir dalinius krūvius turinčios molekulės. Su tokia hidratacija yra susijęs celiuliozės (medienos), krakmolo brinkimas, kuomet hidratacijos metu prisijungiančios vandens molekulės įsiterpia į vidines medžiagos dalis padidindamos medžiagos tūrį.

Dvigubojo ryšio hidratacija
---------------------------

Tai organinės chemijos cheminė reakcija, kurios metu OH- grupė ir protonas prisijungia prie alkeno dvigubojo ryšio ir taip gaunamas alkoholis. Paprastai reakcija vyksta stipriai rūgščioje aplinkoje. Nuo hidrolizės skirtumas yra tas, kad hidratacijos metu pagrindinė molekulė neskyla į dvi dalis.

Bendru pavidalu tai atrodo taip:

RRC=CH2 esant H2O/rūgštis → RRC-CH2-OH
Tai pavyzdinė hidratacijos reakcija kurios metu iš 1-metilciklohekseno gaunamas 1-metilciklohesan-1-olis naudojant sieros rūgštį.
|  *Sir Mo Farah*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Mohammed Farah |
| Gimė | 1983 m. kovo 23 d. (39 metai)  Mogadišas, Somalis |
| Atstovauja (-vo) | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| Aktyvumo metai | 2000 - dabar |
|  |
| Rungtys | Ilgų nuotolių bėgimas |
| Asmeniniai rekordai | 5000 m: 13:05.66  10000 m: 26:46.57 (ER) |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**1 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
|  **Europos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**3 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
|  **Europos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**2 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**0 |
|  |
| Kiti titulai | Nacionalinis čempionas |
| World Athletics profilis: |  |

**Sir Mohammed „Mo" Farah** (g. 1983 m. kovo 23 d. Mogadiše) – Somalyje gimęs, bet Jungtinei Karalystei atstovaujantis lengvaatletis, kuris specializuojasi ilgų nuotolių bėgimo rungtyse. Šalies olimpinės rinktinės narys.

Biografija
----------

Bėgikas karjerą pradėjo kaip krosų bėgikas. 2001 m. Europos jaunimo kroso čempionate Farah pelnė sidabro medalį. Nuo 2005 m. sportininkas pradėjo aktyviai dalyvauti ir stadiono, bei maniežo rungčių bėgimuose. 2006 m. Sandraugos žaidynėse 5000 m bėgime sportininkas liko devintas. Tais pačiais metais Farah dalyvavo Europos lengvosios atletikos čempionate ir pelnė sidabro medalį. 2007 m. žiemos sezono metu lengvaatletis pasiekė penktą vietą Europos uždarų patalpų čempionate. Tų pačių metų vasaros sezono metu Farah dalyvavo 2007 m. pasaulio čempionate ir 5000 m bėgimo distancijoje liko šeštas. po metų sportininkas nesėkmingai startavo 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. 5000 m bėgimo distancijos pirmame raunde savo grupėje atletas liko vos šeštas ir į kitą etapą nepateko. 2009 m. Europos uždarų patalpų čempionate Turine 3000 m bėgime Farah pelnė aukso medalį. Tais pačiais metais sportininkas vėl įveikė pasaulinį normatyvą ir startavo 2009 m. pasaulio čempionate kur finale liko 7 vietoje. 2010 m. Europos čempionate sportininkas tapo pirmuoju Jungtinės Karalystės atstovu laimėjusiu 10000 m bėgimo distanciją. Bėgikas taip pat laimėjo ir auksą 5000 m bėgime. 2011 m. pradžioje Europos uždarų patalpų čempionate Farah pelnė aukso medalį.

Nuorodos
--------

* Mohammed Farah IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2012-10-23 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Danny O'Donoghue |
|  |
| Biografija |
| Gimė | 1979 m. spalio 3 d. (43 metai) Dublinas, Airija |
| Kilmė |  Airija |
| Veikla | dainininkas ir dainų autorius, įrašų prodiuseris |
| Instrumentai | vokalas, klavišiniai, gitara |
| Aktyvumo metai | 1998–dabar |
| Įrašų kompanija | Sony Music Entertainment |

**Daniel John Mark Luke O’Donoghue** (g. 1979 m. spalio 3 d.), pasaulyje žinomas kaip **Danny O’Donoghue**, yra airių roko grupės „The Script" vokalistas. Jis yra taip pat žinomas kaip treneris iš dainavimo realybės šou „The Voice UK".

Biografija
----------

D. O’Donoghue gimė Dubline, Airijoje. Jo tėvas, Shay O’Donoghue, buvo grupės „The Dreams" narys. D. O’Donoghue turi penkis brolius ir seseris. Jis yra jauniausias. 2008 m. vasario 14 d. jo tėvas mirė nuo pilvo aneurizmos, kai jam buvo 63 m.

2019 m. vasario 9 dieną, per savo vyro gimtadienį, mirė jo mama. Buvo palaidota vasario 14 dieną.

Muzikinė karjera
----------------

D. O’Donoghue, su draugu (ir taip pat dabartiniu „The Script" grupės nariu) Mark Sheehan, iš pradžių buvo grupės „My town" narys. Sulaukę vidutiniško pasisekimo D. O’Donoghue ir M. Sheehan persikėlė į Los Andželą. Jie rašė dainas ir prodiusavo tokiems atlikėjams kaip Britney Spears ir grupėms Boyz II Men ir TLC.
Po metų jie grįžo į Dubliną. D. O’Donoghue ir M. Sheehan rado būgnininką Glen Power ir jie pradėjo rašyti savo muziką. Jie suformavo grupę „The Script" 2001 m. Grupė išleido debiutinį albumą 2008 m. rugpjūčio 8 d. D. O’Donoghue rašė visas albumo dainas. Albumas sulaukė komercinio pasisekimo, ypač D. O’Donoghue gimtinėje Airijoje. Albumas pasiekė pirmą vietą Airijos albumų tope. Grupė išleido dar du albumus: „Science and Faith" 2010 m. ir „#3" 2012 m. „The Script" koncertavo Jungtinėje Karalystėje dideliuose arenose ir miestuose, kaip kaip Birmingeme, Londone ir Mančesteryje.

The Voice UK
------------

2012 m. D. O’Donoghue debiutavo „The Voice UK", šalia Jessie J, Will.i.am ir Tom Jones. 2013 m. liepos 16 d. D. O’Donoghue pasakė, kad jis paliks realybės šou, kad galėtų daugiau pastangų paskirti grupei „The Script". Ricky Wilson perėmė jo vietą trečiam sezonui.
| Hidrogrosuliaras |
| --- |
|  |
| Savybės |
| Kategorija | granatas, |
| Cheminė formulė | Ca3Al2(SiO4)3-x(OH)4x |
| Identifikacija |
| Spalva | nuo žalios iki melsvažalės, rausva, balta, pilka |
| Brėžis |  ? |
| Kristalo sistema | kubinė |
| Skalumas | neskalus |
| Lūžimai | kriaukliškas |
| Kietumas pagalMoso skalę | 7,0-7,5 |
| Blizgesys | stikliškas |
| Lūžio rodiklis | 1,810 |
| Specifinis tankis | 4,15 |

**Hidrogrosuliaras** (angl. *hydrogrossular*) – kalcio ir aliuminio granatas (formulė Ca3Al2(SiO4)3-x(OH)4x, kuriame hidroksidas (OH) dalinai pakeitęs grupes (SiO4)).

Struktūra
---------

Hidrogranatų šeimos kraštiniai nariai yra (grosuliaras, hibšitas ir katoitas), jie skiriasi pakaitos laipsniu (x):

* grosuliaras: x = 0
* hibšitas: 0,2 < x < 1,5
* katoitas: 1,5 < x < 3,0

Hidrogrosuliaras yra granato atmaina, kuriame tetraedrinėje pozicijoje trūksta Si4+ grupės. Krūvių balansą palaiko jungtys su H+ ties kiekvienu iš keturių deguonies atomų, supančių vakansinę poziciją.

Hidrogrosuliarai aptinkami masyviuose kristalų habituose, kartais suaugę su vezuvianitu.

Išvaizdos įvairovė
------------------

Hidrogrosuliarai būna nuo skaidrių iki neskaidrių, jų spalva nuo žalios iki melsvažalės, rausva, balta, pilka:

* Žalią spalvą suteikia chromo ir. galbūt, geležies priemaišos.
* Rausvą spalvą suteikia mangano priemaišos.

Hidrogrosuliarai gali turėti tamsiai pilkų ar juodų intarpų.

Šie mineralai kartais naudojami kaip brangakmeniai (šlifuoti į kabošonus) ar iš jų išpjauna karoliukus.

Gavybos šalys
-------------

Žali ir rausvi hidrogrosuliarai išgaunami Pietų Afrikoje. Kanadoje ir JAV, o balti hidrogrosuliarai – Birmoje ir Kinijoje.

Nuorodos
--------

1. 1 2 3 4  Gemological Institute of America, *GIA Gem Reference Guide* 1995, ISBN 0-87311-019-6

* Grossular-Hibschite Series on Mindat
Koordinatės: 54°40′29″š. pl. 25°17′56″r. ilg.﻿ / ﻿54.67469°š. pl. 25.29889°r. ilg.﻿ / 54.67469; 25.29889

Pataisos namų kompleksas Rasų g.
**Vilniaus pataisos namai** – įkalinimo įstaiga Vilniuje.

Istorija
--------

1944 m. rugsėjį buvo įkurta **OČ-12/1**/**Pataisos darbų kolonija Nr. 1**. Kolonija buvo pavaldi Lietuvos SSR Vidaus reikalų ministerijos Įkalinimo vietų valdybai. 1948 m. įsikurta Vilniaus Švč. Jėzaus Širdies bažnyčioje ir vizitiečių vienuolyne bei aplinkinėje teritorijoje (Sniego g.).

1990 m. kolonija tapo **Pataisos reikalų departamento prie Lietuvos Respublikos vidaus reiklų ministerijos Vilniaus griežtojo režimo pataisos darbų kolonija**. 1998 m. nuo šios įstaigos buvo atskirta Vilniaus griežtojo režimo pataisos darbų kolonijos valstybės įmonė. 2000 m. pasikeitus Pataisos reikalų departamento pavaldumui, įstaiga tapo **Kalėjimų departamento prie Lietuvos Respublikos teisingumo ministerijos Vilniaus 1-oji griežtojo režimo pataisos darbų kolonija**.

2001 m. kolonija padalinta į Vilniaus 1-ąją ir Vilniaus 2-ąją griežtojo režimo pataisos darbų kolonijas. 2003 m. **Vilniaus 2-ąją griežtojo režimo pataisos darbų kolonija** tapo **Vilniaus 2-aisiais pataisos namais**. 2006 m. įstaiga apleido buvusią bažnyčią ir vienuolyną.

2011 m. sujungus Vilniaus 1-uosius ir 2-uosius pataisos namus, įstaiga gavo dabartinį pavadinimą. 2019 m. prie įstaigos prijungtas Lukiškių kalėjimas.

Direktoriai
-----------

* Alvydas Maknickas – 1998–2001 m.
* Arvydas Ižička – 2012–2019 m.
* Viktoras Davidenko – nuo 2019 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

Interneto svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Apie mitologinę jūrų pabaisą skaitykite Hidra (mitologija)*

| **Hydra** |
| --- |
| (Hydra viridis)(*Hydra viridis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Duobagyviai  *( Cnidaria)* |
| Klasė: | Hidragyviai  *( Hydrozoa)* |
| Būrys: | Hidros  *( Hydroida)* |
| Šeima: | Hidriniai  *( Hydridae)* |
| Gentis: | Hidra  *( Hydra)* |

 |

**Hidra** (*Hydra*) – plėšriųjų duobagyvių (*Cnidaria*) gentis. Dydis iki 7 mm. Sudaryta iš dviejų ląstelių sluoksnių – ektodermos ir endodermos. Išoriniame sluoksnyje yra daug dilgiųjų ląstelių, kuriomis hidra paveikia savo auką. Vidiniame sluoksnyje yra skirtingų tipų ląstelių: nervinių, lytinių, virškinamųjų, odos raumenų. Hidrai būdinga regeneracija ir reagavimas į dirginimus. Juda versdamasi per galvą (nuo pado ant čiuptuvų ir t. t.).

Hidros kūno centre tarp spinduline simetrija išsidėsčiusių čiuptuvų yra burnos anga, per kurią patenka maistas ir pašalinamos atliekos. Minta dafnijomis, tačiau gali praryti net žuvų mailių.

Hidra gali daugintis lytiniu ir nelytiniu būdu. Lytiniu būdu dauginasi esant nepalankiam metui, kuomet susiformavusi zigota gali virsti cista ir laukti, kol atsiras tinkamos sąlygos. Nelytiniu būdu – pumpuravimusi.

Gyvena tvenkiniuose, ežerų įlankose ant plūduriuojančių vandens lapų, po akmenimis.

Lietuvoje aptinkamos šios rūšys:

* Gėlavandenė hidra (*Hydra vulgaris*)
* Žalioji hidra (*Hydra circumcincta*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Karp |
|  |
| Versijos |
| Kasdieninis herbas |
| Informacija |
| Papuošalas | Šalmą puošia baltos stručio plunksnos |
| Šalmas | Grotelinis šalmas su riterio karūna |
| Herbo skydas | Žydrame lauke trys auksinės šešiakampės žvaigždės, išdėstytos trikampiu smaile žemyn. |
| Naudojamas | Karpiai |

**Karp** – Karpių bajorų giminės, herbas.

Aprašas
-------

Didysis herbas:
  
Žydrame lauke trys auksinės šešiakampės žvaigždės, išdėstytos trikampiu smaile žemyn. Virš skydo – grotelinis šalmas su riterio karūna. Šalmą puošia baltos stručio plunksnos. Šalmaskraistė žydra su auksiniu pamušalu.

Kasdieniniame herbe virš skydo buvo tik uždaras šalmas su riterio karūna,

Istorija
--------

Herbas originalus, juo naudojosi tik Karpių giminė, tačiau nei jo kilmė, nei pirmasis herbo bajoras nežinomi.

Herbo bajorai
-------------

Karpiai, Karpenkos, Tedveniai, (*Tedwen, Tedwin, Tetwin, Tödwen*), Zimlinskiai (*Zimliński*).

Kiti straipsniai
----------------

* Herbas;
* Heraldika;
* Bajoro herbas.
**Kangiujaus kultūra** – ankstyvojo geležies amžiaus archeologinė kultūra.

Arealas
-------

Kangiujaus kultūra IV a. pr. m. e. – I a. m. e. buvo paplitusi Vidurinėje Azijoje, prie Amudarjos žemupio, Chorezme, dabartinėje Turkmėnijoje ir Uzbekijoje.

Kultūra
-------

Kangiujaus kultūros gyventojai gyveno kala tipo didelėse gyvenvietėse, svarbiausi paminklai – Koi Krylgan Kala, Džanbas Kala. Statė pastatus, dažniausiai bendruomeninius, iš nedegtų plytų su skliautinėmis perdangomis ir šaudymo angomis. Vertėsi drėkinamąja žemdirbyste, kanalus kasė vergai, jie tęsėsi dešimtis kilometrų. Kangiujaus kultūros ankstyvuoju, klestėjimo laikotarpiu naudota dailiai lipdyta, įvairių formų, gerai išdegta, tapyta keramika, švenčių ir kulto indus dažnai puošta ir reljefinėmis kompozicijomis. Vėlyvuoju laikotarpiu (II a. pr. m. e. – I m. e. a.) keramikos kokybė prastėjo, manoma, tam turėjo įtakos stepių gyventojų antplūdis. Rasta daug terakotinių statulėlių, aramėjų abėcėle rašytų lentelių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kangiujaus kultūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 328 psl.

Literatūra
----------

* Vorob’eva, M. G.; Rozhanskaya, M. M.; Veselovskij, I. N. Ancient Khorezm monument of the IVth century B. C. Koi-Krylgan-Kala from the point of view of the history of astronomy. Istor.-Astron. Issled. Vyp. 10, p. 15 – 34
| **Cantharellus infundibuliformis** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Eilė: | Voveraitiniečiai  *( Cantharellales)* |
| Šeima: | Voveraitiniai  *( Cantharellaceae)* |
| Gentis: | Voveraitė  *( Cantharellus)* |
| Rūšis: | *Cantharellus infundibuliformis*  *( Cantharellus infundibuliformis)* |

 |
|  Index Fungorum |

***Cantharellus infundibuliformis*** – voveraičių (*Cantharellus*) genties grybų rūšis.

Kepurėlė mėsinga, iš pradžių iškili, vidury su nedideliu įdubimu, kuris galiausiai įgauna gilaus piltuvėlio formą, kraštai skiltėti arba banguoti. Luobelę dengia smulkūs žvyneliai. Kepurėlė būna pilkai ruda arba gelsvai pilka.
Kotas ilgas, cilindriškas, iš dalies išilgai įlenktas arba suspaustas.
Lakšteliai šakoti, sujungti skersinėmis gijelėmis, nuaugę kotu žemyn. Iš pradžių būna geltono, vėliau - pilko atspalvio.
Trama plona, be jokio ypatingo kvapo, švelnaus skonio.
Auga liepos - lapkričio mėnesiais, dažniausiai drėgnose spygliuočių miškų vietose, nors sutinkamas ir lapuočių miškuose.

Grybas yra valgomas, tačiau dėl savo kietos tramos nelabai vertinamas.

Literatūra
----------

**GRYBAI**, Etorė Bielis, Mūsų knyga, 2004, ISBN 9955-573-65-1, p. 178
**Vilniaus plokštelių studija** – Lietuvos garso įrašų studija, įkurta 1958.

Istorija
--------

1958 m. rugsėjo 10 d. įkurta plokštelių studija oficialiai darbą pradėjo kaip Rygos plokštelių fabriko „Līgo" padalinys. Iš pradžių studija veikė Lietuvos radijo patalpose (dabartinėje Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos centrinėje būstinėje Konarskio g.), kur plokštelėms gaminti buvo atrenkami techniniu ir meniniu požiūriu kokybiškesni Lietuvos radijo įrašai. 1962 m. studija buvo perkelta į pastatą Jaunimo sode, kuriame tuo metu greta veikė Liaudies kūrybos namai ir Dainų šventės būstinė (dabar Barboros Radvilaitės g. 8). Prieš perkėlimą pastato pirmas aukštas buvo rekonstruotas ir pritaikytas garso įrašymui pagal architekto Romano Jalovecko projektą. 1964 m. pagal inžinieriaus V. Bangaičio projektą pagerinta 280 m² ploto įrašų kambario akustika įrengiant 32 pakabinamas piramides bei penkis Bekešio skydus, išrastus vengro Georg von Békésy.

1964 m. įkūrus visasąjunginę įrašų kompaniją „Melodija" Vilniaus plokštelių studija perėjo jos žinion kartu su analogiškomis studijomis Maskvoje (centrinė „Melodijos" studija), Leningrade, Tbilisyje, Taškente, Almatoje, Taline ir Rygoje. Įrašų studija „Melodijos" padaliniu išbuvo iki Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo. XX a. devintojo dešimtmečio pabaigoje studija turėjo daugiakanalį magnetofoną, garso įrašymo pultą, didžiojoje įrašų salėje stovėjo du „Petrof" ir „Bechstein" firmų fortepijonai. Toks aprūpinimas technika buvo žymiai prastesnis nei centrinės studijos Maskvoje. Dėl miesto triukšmo įrašai Vilniaus plokštelių studijoje būdavo daromi vakarais, sesijos užtrukdavo iki nakties. Lietuvai atgavus nepriklausomybę plokštelių studija veikė iki 2004 m.

Produkcija
----------

Vilniaus plokštelių studijos produkciją sudarė muzikiniai įrašai, skaitovų įkalbėti literatūros kūriniai, liaudies pasakos vaikams, folkloro, restauracijos, metodinės mokomosios medžiagos ir specialių užsakymų įrašai. Įrašai buvo atliekami tik su LTSR kultūros ministerijos bei „Melodijos" vadovybės pritarimu, daug dėmesio skirta tarybinei ideologijai. Studija per metus įrašydavo 30-35 plokšteles, nors Lietuvai skirtas įrašų limitas buvo kiek didesnis, 38 vienetai. Dariaus Pocevičiaus skaičiavimu 1962-1991 m. plokštelių studija įrašė apie 1000 plokštelių.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Rūta SKUDIENĖ | (Ne)Pamiršta „Melodija": Vilniaus plokštelių įrašų studijai 60
2. ↑  Darius Pocevičius. Ką mena stalaktitų lubos Vilniaus plokštelių studijoje (I) Archyvuota kopija 2019-01-31 iš Wayback Machine projekto.