recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Hod el Garbisالحوض الغربي |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Mauritanijos vėliava Mauritanija |
| **Administracinis centras** | Ajun el Atrusas |
| **Departamentai** | 4 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 340 600 |
| **Plotas** | 53 400 km² |
| **Tankumas** (2022) | 6 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | MR-01 |

**Hod el Garbio vilaja** (arab. ولاية الحوض الغربي‎ = *Wilāyatu l-Ḥauḍi l-Ġarbī*) – vilaja pietų Mauritanijoje. Regiono centras yra Ajun el Atrusas. Šiaurėje ribojasi su Tagantu, rytuose – su Hod eš Šargiu, pietuose – su Maliu, vakaruose – Asaba.

Geografija
----------

Kraštovaizdis netoli Ajun el Atruso
Departamentų žemėlapis
Šiaurinę krašto dalį užima dykumos ir sudūlėję kalnų masyvai (El Haudas). Pietuose vyrauja sausringos savanos, o pietine riba teka Kolinbinės upė.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Hod el Garbio vilaja yra padalinta į 4 departamentus:

* Ajun el Atruso departamentas
* Kobenio departamentas
* Tamšeketo departamentas
* Tintano departamentas

Šaltiniai
---------

1. ↑  MAURITANIA, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  **Mauritanijos vilajos** |  |
| Adraras | Asaba | Brakna | Dachlet Nuadibu | Gidimaka | Gorgolas | Hod el Garbis | Hod eš Šargis | Inširis | Nuakšotas | Tagantas | Tiris Zemuras | Trarza |
| Apsirengusi Macha |
| --- |
|  |
| Menininkas | Fransiskas Goja |
| Metai | apie 1800−1807 |
| Meno kryptis | Romantizmas |
| Medžiagos, technika | aliejinis paveikslas, drobė |
| Matmenys | 95 cm × 190 cm |
| Miestas (vieta) | Madridas |
| Muziejus | Prado muziejus |

**Apsirengusi Macha** (isp. *La maja vestida*, **Apsirengusi macha**) – ispanų dailininko Fransisko Gojos (1746–1828) paveikslas, esantis Prado muziejuje Madride. Poruojamas su kiek garsesniu F. Gojos paveikslu „Nuoga Macha". Abiejuose paveiksluose vaizduojama ta pati moteris ir jie abu kabo vienas šalia kito muziejuje. Tarp abiejuose paveiksluose vaizduojamos moters yra šiek tiek skirtumų jos figūroje. „Apsirengusioje Machoje" moters šypsena yra platesnė, ji užima didesnę paveikslo erdvę nei „Nuogoje Machoje". Gali būti, kad jos šypsena yra skirta savo pačios nuogos atvaizdui kitame paveiksle (Goja tikriausiai žinojo, kad abu paveikslai kabos tame pačiame kambaryje pas užsakovą Manuel Godoy).

Macha (isp. *Maja*) − labai paplitęs vardas tarp to meto žemo sluoksnio Ispanijos miestų gyventojų, kurie išsiskyrė laisvu elgesiu, ekscentriška apranga, virtęs bendriniu sluoksnio atstovų pavadinimu.

Apie paveikslą
--------------

Gali būti, kad Ispanijos karalienės Marijos Luizos favoritas Manuel Godoy suteikė progą Fransiskui Gojai konkuruoti nuogo kūno vaizdavime su iškiliausiu Ispanijos dailininku Diegu Velaskesu, kuris, kaip Goja, savo metu buvo karališkosios šeimos oficialus tapytojas. Manuel Godoy apie 1802 m. po Albos kunigaikštienės mirties įsigijo Diego Velaskeso paveikslą „Rokbio Venera", kuriame vaizduojama nuoga moteris. Šis paveikslas buvo gerai žinomas tarp Ispanijos karaliaus aplinkos aristokratų. Vėliau jis kabojo privačiame Manuel Godoy kambaryje kartu su kitais paveikslais, vaizdavusiais nuogą Venerą ir F. Gojos „Machos" paveikslais. 

„Apsirengusi Macha" datuojama nutapyta vėliau nei „Nuoga Macha". Paveikslas pradėtas tikriausiai 1800 ir baigtas iki 1807 m. Abiejuose paveiksluose vaizduojama toji pati viliojanti, seksuali moteris. Pagal du spėjimų variantus, tai gali būti Pepita Tudó, Manuel Godoy meilužė, arba Albos kunigaikštienė María Cayetana de Silva, kurią F. Goja jau buvo kelis kartus nutapęs anksčiau. Pastarąją versiją linkstama atmesti, nes vaizduoti nuogą kunigaikštienę būtų buvę labai nepriimtina. Trečia versija, F. Goja vaizduojamai moteriai suteikė kelių asmenybių bruožus.

Paveiksle vaizduojama moteris apsirengusi permatomais rūbais ir ne mažiau viliojanti nei paveiksle „Nuoga Macha". Paveikslas su „Nuoga Macha" pirmą kartą paminėtas 1808 m. Chosė Bonaparto agento Frédéric Quillet, kuris surašė Manuel Godoy turimus paveikslus. 1813 m. paveikslai paminėti kitą kartą karaliui Ferdinandui VII konfiskavus Manuel Godoy nuosavybę ir juose vaizduojamos moterys pavadintos čigonėmis. 1808−1813 m. paveikslas buvo San Fernando karališkojoje menų akademijoje, 1813−1836 m. jį buvo konfiskavusi Inkvizicija, 1836−1901 m. paveikslas vėl buvo San Fernando karališkojoje menų akademijoje. 1901 m. „Apsirengusi Macha" perkelta į Prado muziejų.

Šaltiniai
---------

* Prado muziejaus svetainė
* Carr-Gomm, Sarah. Francisco de Goya. 2005, ISBN 978-1-78042-291-6, p. 91
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Stanislavas Rulkovskis** |
| --- |
| Gimė | 1869 m.Švenčionyse |
| Mirė | 1916 m. lapkričio 14 d. (~47 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | Lietuvos profsąjungų steigėjas, revoliucinis – politinis veikėjas |
| Partija | 1890 m. Lietuvos socialdemokratų partija |

**Stanislavas Rulkovskis** (1869 m. Švenčionyse – 1916 m. lapkričio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos profsąjungų steigėjas, revoliucinis – politinis veikėjas.

Biografija
----------

Nuo 1890 m. – Vilniaus socialdemokratų grupės narys, 1892 m. – II Proletariato partijos narys. 1896 m. gegužės 1 d. dalyvavo Lietuvos socialdemokratų partijos steigiamajame suvažiavime Andriaus Domaševičiaus bute, tačiau, nesutikdamas su daugumos suvažiavimo dalyvių išsakytomis mintimis apie būtinumą atkurti nepriklausomą Lietuvos valstybę ar bent siekti jos autonomijos, pasitraukė iš LSDP ir prisidėjo prie Stanislavo Trusevičiaus ir kitų Lietuvos darbininkų sąjungos steigėjų.

1897 m. kartu su Broniumi Urbonavičiumi buvo Vilniaus odininkų profsąjungos steigėjas ir vadovas. Už streikų organizavimą ištremtas. 1904 m. grįžęs į Vilnių įstojo į Rusijos socialdemokratų darbininkų partiją, buvo Vilniaus rajono komiteto narys. 1905–1907 m. revoliucijos dalyvis.
Charles Pic|  
Charles Pic 2008 m. Silverstouno trasoje Renault 3,5 lenktynėse |
| Karjera Formulėje 1 |
| Tautybė | Prancūzija prancūzas |
| Komanda | {{{Komanda}}} |
| Dalyvauta GP | 0 |
| Čempionas | 0 |
| Pergalių | 0 |
| Podiumai | 0 |
| Pole pozicijos | 0 |
| Greičiausių ratų | 0 |
| Pirmas GP | 2012 m. Australijos Grand Prix |
| Pirmoji pergalė | - |
| Paskutinė pergalė | - |

**Charles Pic** (g. 1990 m. vasario 15 d.) – autosporto lenktynininkas iš Prancūzijos.

Biografija
----------

Savo karjerą prancūzas pradėjo kartingų čempionate. Jis laimėjo daugelyje lenktynių ir smulkiuose čempionatuose ir dalyvavo Europos ICA Junior čempionate.

2006 m. Pic lenktyniavo Formula Renault Campus čempionate ir galutinėje įskaitoje liko trečias.

Vėliau dar kartą trečią vietą jis pelnė Eurocup Formula Renault 2.0 ir Formula Renault 3.5 Series čempionatuose.

2010 ir 2011 m. prancūzas lenktyniavo GP 2 serijoje, kurioje pasiekė tris pergales.

Po 2011 m. Formulės 1 sezono vykusiuose jaunųjų lenktynininkų bandymuose Pic atstovavo Marussia F1 Team ekipai. Vėliau buvo patvirtinta, kad jis taps nuolatiniu šios komandos lenktynininku 2012 m. sezonui. Jo patarėju taps buvęs Formulės 1 lenktynininkas prancūzas Olivier Panis.

Nuorodos
--------

* Oficiali lenktynininko svetainė Archyvuota kopija 2011-10-05 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Charles Pic** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Išnašos
-------

1. ↑  Pic picks a good role model Archyvuota kopija 2012-01-09 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Minga Gvasu*Minga Guazú* |
| --- |
| *Savivaldybė* |
|  |
| 

Minga GvasuMinga Gvasu

25°29′0″ p. pl. 54°45′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.48333°š. pl. 54.75000°r. ilg.﻿ / 25.48333; 54.75000﻿ (Minga Gvasu)Koordinatės: 25°29′0″ p. pl. 54°45′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.48333°š. pl. 54.75000°r. ilg.﻿ / 25.48333; 54.75000﻿ (Minga Gvasu) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Paragvajaus vėliava Paragvajus |
| **Departamentas** | Aukštutinė Parana |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 60 719  |
| **Altitudė** | 241 m |

**Minga Gvasu** (isp. *Minga Guazú*, gvar. *Minga Guasu*) – miestas rytų Paragvajuje, Aukštutinės Paranos departamente, 20 km nuo Siudad del Estės, 241 m aukštyje. 60,7 tūkst. gyventojų (2002 m.). Svarbus aliejaus pramonės centras. Apylinkėse auginamos sojos, medvilnė, kviečiai, cukranendrės, matės žolė, bulvės. Prie miesto yra tarptautinis Gvarani oro uostas.

Istorija
--------

Miesto pavadinimas kilo iš dviejų indėnų kalbų: *Minga* kečujų kalba reiškia „bendras darbas", o gvaranių kalba *guasu* – „didelis". Miestas įkurtas 1958 m. iškirtus mišką ir pavadintas *Colonia Presidente Stroessner*.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tringa totanus**Apsauga: 2(V) – Pažeidžiama rūšis |
| --- |
| Raudonkojis tulikas (Tringa totanus)Raudonkojis tulikas (*Tringa totanus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Sėjikiniai paukščiai  *( Charadriiformes)* |
| Šeima: | Tilvikiniai  *( Scolopacidae)* |
| Gentis: | Tulikai  *( Tringa)* |
| Rūšis: | Raudonkojis tulikas  *( Tringa totanus)* |

 |
| Binomas |
| ***Tringa totanus***Linnaeus, 1758 |

**Raudonkojis tulikas** (*Tringa totanus*) – tilvikinių (*Scolopacidae*) šeimos paukštis, kuris lengvai atpažįstamas pagal didelę baltą juostą sparne, baltą antuodegį ir ilgas oranžiškai raudonas kojas. Kūno viršutinė pusė rusvai pilka su juosvomis dėmelėmis. Uodega su sersinėmis juodai baltomis juostomis. Pilvo pusė balta, kaklas ir krūtinė išmarginti juodomis dėmelėmis. Snapo pamatas raudonas, likusi dalis juoda. 

Lietuvoje aptinkamas kovo – rugsėjo mėn. Gyvena žemapelkėse, drėgnose pievose bei ganyklose. Lizdą suka duobutėje, kurią iškloja sausų žolių stiebeliais. Deda 4 rusvai gelsvus ar pilkus kiaušinius su vyšniniu atspalviu ir rusvai pilkoms dėmelėmis. Peri abu porelės nariai, o naktį tik patelė. Po 23 dienų išsirita jaunikliai, kurie apdžiuvę palieka lizdą.

Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

* Raudonkojis tulikasRaudonkojis tulikas
*
| **Russula rhodopoda** |
| --- |
| Raudonkotė ūmėdė (*Russula rhodopoda*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Ūmėdė  *( Russula)* |
| Rūšis: | Raudonkotė ūmėdė  *( Russula rhodopoda)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Raudonkotė ūmėdė** (*Russula rhodopoda*) – ūmėdžių (*Russula*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutiniai, retai dideli. 
Kepurėlė 5-10 cm skersmens, iškiliai, išgaubtai pusrutuliška, vėliau – paplokščia, kraštai nulinkę žemyn, lipni, po to sausa, blizganti, luobelė lengvai neriasi, raudonos, vyšnios spalvos. 
Lakšteliai balti, greitai tampa kreminiai, ochriškai kreminiai, priaugtiniai. 
Kotas 3-8 x 1-2 cm, baltas, su raudona apnaša ar raudonai dryžuotas, viršuje balsvas, pamatinė dalis nusmailėjusi. 
Trama balta, kieta, stora (iki 1,5 cm), kartoko skonio. 
Sporos 7-9 x 6-7 μm.

Būdingi požymiai: eglės kaimynystė, raudonos spalvos kepurėlė ir kotas su raudona apnaša.

Auga vasarą ir rudenį, pavieniui, grupelėmis. Dažna. Valgoma, bet dėl kartaus skonio rinkti nerekomenduojama.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, p. 331


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raudonkotė ūmėdė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

| **Charles Michel** |
| --- |
| Europos Vadovų Tarybos pirmininkas |
|  |
| Gimė | 1975 m. gruodžio 21 d. (47 metai)Namiūras, Belgija |
| Europos Vadovų Tarybos pirmininkas |
| Valdė | 2019 m. |

**Šarlis Mišelis** (1975 m. gruodžio 21 d.) – Belgijos politikas, Europos Vadovų Tarybos pirmininkas nuo 2019 m. Anksčiau jis ėjo Belgijos ministro pirmininko pareigas 2014–2019 m.

Biografija
----------

Šarlis Mišelis gimė 1975 m. gruodžio 21 d. Namiure, Valonijoje. Jis yra Louis Michel, buvusio Europos komisaro, ir Martine Pierre sūnus.

Mišelis pradėjo savo politinę karjerą būdamas 16 metų, kai prisijungė prie Jodoigne jaunųjų liberalų reformatorių (*Jeunes Réformateurs Libéraux de Jodoigne*). 

Būdamas 18 metų, jis buvo išrinktas Valonijos Brabanto provincijos tarybos nariu.

1998 m. jis baigė teisės studijas Université Libre de Bruxelles (ULB) ir Amsterdamo universitete, po to tapo teisininku Briuselio advokatūroje.

Nuo 2014 m. iki 2019 m. ėjo Belgijos ministro pirmininko pareigas.

Nuo 2019 m. yra Europos Vadovų Tarybos pirmininkas.

Jis laisvai kalba olandų ir anglų kalbomis, bei gimtąją prancūzų kalba.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Laukinių gėlių puokštė, kurią sudaro lipikai, baltagalvės, šiušelės, vingiorykštės, barkūnai, šakiniai, juodgalvės, bajorės, keletas miglinių augalų
**Pievų gėlės** arba **laukų gėlės** – natūralioje aplinkoje (pievose, paupiuose, pamiškėse) augantys augalai, turintys dekoratyvių savybių ir tinkantys puokštėms. Daugelis pievų gėlių nėra tokios ryškiaspalvės kaip dekoratyvinės gėlės, todėl puokštės retai sudaromos iš vienos rūšies gėlių, tačiau iš keleto laukinių augalų rūšių galima sudaryti spalvingas kompozicijas. Į laukinių gėlių puokštes tinka dėti ne tik spalvingais žiedais pasižyminčius augalus, tačiau ir, pavyzdžiui, miglinius augalus.

Pievų gėlių puokštės komerciškai gaminamos retai, nes daugelis laukinių augalų nužydi gan greitai, palyginus su dekoratyviniais augalais. Jos dažniau naudojamos liaudies tradicijose, interjero puošyboje.

Lietuvoje vasarą augantys dekoratyvūs laukiniai augalai: paprastoji baltagalvė, bajorė, rugiagėlė, aguona (labai trumpalaikė), paprastoji raudoklė, gegužraibė, gegūnė, bobramunis, vienmetė šiušelė, tikrasis lipikas, gausialapis lubinas, geltonasis vilkdalgis, vaistinis godas, vingiorykštė, naktižiedė, vaisgina, ežeinis ir kt.

* Laukinės gėlės ArizonojeLaukinės gėlės Arizonoje
* Merginos su laukinių gėlių puokštėmis. I. Kulikovo paveikslasMerginos su laukinių gėlių puokštėmis. I. Kulikovo paveikslas
* Laukinių gėlių puokštė. XIX a. piešinysLaukinių gėlių puokštė. XIX a. piešinys
| ***„Juodasis auksas"*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis | Prancūzijos vėliava Prancūzija,Italijos vėliava Italija, Tuniso vėliava Tunisas,Kataro vėliava Kataras |
| Režisierius | Jean-Jacques Annaud |
| Prodiuseris (-iai) | Tarak Ben Ammar |
| Kompozitorius | James Horner |
| Vaidina | Tahar RahimMark StrongAntonio BanderasFreida PintoRiz AhmedCorey JohnsonLiya Kebede |
| Metai | 2011 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 130 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Juodasis auksas** (angl. *Day of the Falcon*, angl. *Black Gold*, pranc. *Or noir*) – 2011 m. prancūzų, italų, tunisiečių ir katariečių bendras filmas. Tai istorinis, karinis epas, paremtas Hans Ruesch 1957 m. romanu „South of the Heart: A Novel of Modern Arabia" (dar taip pat žinomu pavadinimais „The Great Thirst" ir „The Arab"). Filmą režisavo Jean-Jacques Annaud.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmas apie tai, kaip kūrėsi Arabijos pusiasalio karalystės. Kokios jos buvo iki naftos atradimo ir kaip dėl dykumos kovojo sultonai. Kai neutralioje teritorijoje amerikiečiai rado naftos, vienas sultonas naudojosi ištekliais be jokių apribojimų, visus galėjo papirkti brangiomis dovanomis, o kitas sultonas, kurio sūnūs liko įkaitais, nenorėjo pripažinti jokių naujovių. Kai buvo nužudytas įkaitu buvęs sūnus, kilo karo grėsmė. Jaunėlis sūnus vyksta pas tėvą ir tikisi taikos. Tiesa, jis vedė priešininko dukrą, o tėvas nėra linkęs derėtis su varžovais. Tačiau sūnus kartu su tėvu stoja į kovą prieš emyrą. iki tol bibliotekoje dirbęs vaikinas tampa karvedžiu ir veda vyrus per dykumą, kaunasi prieš geriau ginkluotus priešininkus ir juos nugali.

Aktoriai
--------

*Aktorius – veikėjas*

* Tahar Rahim: princas Auda, jaunėlis sūnus.
* Antonio Banderas: Emir Nesib, sultonas, kuris papirkinėja pavaldinius, varžovus ir laiko įkaitais du brolius.
* Mark Strong: Sultan Amar, sultonas, kuris gyvena labai paprastai, be jokių patogumų ir nenori laužyti tradicijų.
* Freida Pinto: Leyla
* Jan Uddin: Ibn Idriss
* Riz Ahmed: Dr. Ali, daktaras
* Corey Johnson : Thurkettle
* Liya Kebede: Aicha
* Lotfi Dziri: Beni Sirri šeichas

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Piper nigrum** |
| --- |
| Juodasis pipiras (Piper nigrum)Juodasis pipiras (*Piper nigrum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Magnolijažiedžiai  *( Magnoliidae)* |
| Šeima: | Pipiriniai  *( Piperaceae)* |
| Gentis: | Pipiras  *( Piper)* |
| Rūšis: | Juodasis pipiras  *( Piper nigrum)* |

 |

**Juodasis pipiras** (*Piper nigrum*) – pipirinių (*Piperaceae*) šeimos pipirų (*Piper*) genties augalų rūšis.

Juodasis pipiras kilęs iš Pietų Indijos, bet dabar auginamas daugelyje tropinių regionų (Pietryčių Azijoje, Malajų salyne, Madagaskare). 

Juodojo pipiro kaulavaisiai plačiai naudojami buityje kaip prieskonis. Vienas svarbiausių maistinių pipirų. Iš šio augalo gaminami juodieji, baltieji ir žalieji pipirai.

Juodojo pipiro augalas yra daugiametis medingas vijoklis, besivyniojantis ant medžių. Lapai priešiniai, 5-10 cm ilgio, 6 cm pločio. Žiedai smulkūs, susitelkę ant 15 cm ilgio žiedyno varpos. Nužydėję žiedai sudaro vaisius. Ant vieno stiebo susidaro 20-30 tokių varpų su vaisiais. Jie yra surenkami prieš prinokstant, kuomet tik 1-2 vaisiai ant varpos tėra paraudę. Vaisiai džiovinami saulės atokaitoje.

* Juodi ir balti pipiraiJuodi ir balti pipirai
* Pipiro vaisiai ant krūmoPipiro vaisiai ant krūmo
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
|  |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Kinija** |
| Stalo tenisas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2020 Tokijas | Komanda |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2018 | Komanda |
| **Auksas** | 2019 | Dvejetai |
| **Bronza** | 2019 | Vienetai |

**Wang Manyu** (g. 1999 m. vasario 9 d.) – Kinijos stalo tenisininkė, daugkartinė pasaulio čempionatų prizininkė. 2018 m. liepą buvo antroji raketė pasaulio reitinge.

Biografija
----------

2017 m. Azijos čempionate kinė pelnė bronzą mišrių dvejetų varžybose ir sidabrą moterų dvejetų rungtyje. 2018 m. pasaulio čempionate pelnė auksą kartu su Kinijos nacionaline komanda. Tų pačių metų liepą sportininkė pasiekė savo aukščiausią pasaulio reitingo poziciją - antrąją vietą. 2019 m. pasaulio čempionato vienetų pusfinalyje Manyu pralaimėjo savo bendratautei Chen Meng ir pelnė bronzos medalį. Moterų dvejetų varžybose sportininkė rungtyniavo kartu su Sun Yingsha ir pasiekė pusfinalius.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kinijos atstovė iškovojo auksą moterų komandinėje rungtyje.

Nuorodos
--------

* ITTF svetainėje Archyvuota kopija 2018-06-23 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Balvanera**| **Plotas** | 4,4 km² |
| **Gyventojų sk.** | 152 198 (2001) |
| **Gyventojų tankumas** | 34 590 žm./km² |
| ***Komuna*** | C3 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** | Plaza MiserereArgentinos Nacionalinis KongresasUBA ekonomikos fakultetas |
| 

---

Dažnai vadinamas ***Once*** |

**Balvanera** (isp. *Balvanera*) – kvartalas centrinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. Pavadinimas kilo nuo *Nuestra Señora de Balvanera* bažnyčios. Taip pat dažnai vadinamas **Onse** (*Once*), pagal *Plaza Once de Setiembre* (Rugsėjo 11-osios aikštė).

Kvartalas apribotas Nepriklausomybės, Entre Rioso, Kaljao, Kordobos, *Gallo, Díaz Vélez, Sánchez de Bustamante* ir *Sánchez de Loria* aveniu. Tai svarbus kultūrinis ir administracinis Buenos Airių kvartalas. Jame įsikūręs šalies Kongresas.

Argentinos Kongresas

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
Palydovinė Kaukazo kalnų nuotrauka. Didysis Kaukazas viršuje
**Didysis Kaukazas** (rus. *Большой Кавказ*, azer. *Böyük Qafqaz Dağları*) – kalnų sistema tarp Kaspijos ir Juodosios jūrų, drauge su Mažuoju Kaukazu sudaro Kaukazo kalnus. Driekiasi ~1100 km iš šiaurės vakarų į pietryčius, nuo Anapos iki Apšerono pusiasalio. Yra Rusijos, Azerbaidžano, Gruzijos, Abchazijos ir Pietų Osetijos teritorijose. Didžiajame Kaukaze yra aukščiausia Europos viršukalnė – Elbrusas (5642 m). Kitos aukščiausios viršukalnės – Dychtau (5204 m), Koštantau (5152 m), Puškino k. (5100 m). Didžiajame Kaukaze yra virš 2000 ledynų, kurių bendras plotas 1430 km².

Viršūnės
--------

* Elbrusas, 5642 m
* Dychtau, 5205 m
* Šchara, 5201 m
* Koštan Tau, 5151 m
* Šota Rustavelio viršukalnė, 4859 m
* Kazbekas, 5047 m
* Tebulosmta, 4493 m
* Diklosmta, 4285 m
* Bazardiuziu, 4466 m
* Babadagas, 3629 m
* Katyn Tau, 4979 m
* Aleksandro Puškino viršukalnė, 5033 m
* Džangi Tau, 5051 m
* Tetnuldis, 4858 m
* Ušba, 4710 m
* Ailama, 4525 m
* Adai Chochas, 4408 m

Perėjos
-------

* Darjalo tarpeklis
* Mamisono perėja
* Diubraro perėja

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Arion ater**Apsauga: 1(E) – Prie išnykimo ribos |
| --- |
| Juodasis arionas (*Arion ater*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Moliuskai  *( Mollusca)* |
| Klasė: | Pilvakojai  *( Gastropoda)* |
| Poklasis: | *Orthogastropoda*  *( Orthogastropoda)* |
| Būrys: | Plautiniai  *( Pulmonata)* |
| Pobūris: | Iškeltaakės sraigės  *( Stylommatophora)* |
| Šeima: | Arionidae  *( Arionidae)* |
| Gentis: | Arionai  *( Arion)* |
| Rūšis: | Juodasis arionas  *( Arion ater)* |

 |
| Binomas |
| ***Arion ater***Linnaeus, 1758 |

**Juodasis arionas**, arba **didysis arionas** (*Arion ater*) – arioninių (*Arionidae*) šeimos pilvakojis moliuskas. Gyvūnas stambus, ištiestas yra apie 12-15 cm ilgio ir 1,7-2,0 cm pločio. Spalva dažniausiai juoda, bet pasitaiko, tamsiai ar rausvai rudų. Galva tamsesnė, o pado kraštas gali būti rausvas tamsesniais skersiniais ruoželiais. 

Gyvena šlapiose vietose, vandens telkinių pakraščiuose. Minta minkšta ir pūvančia augalija. 

Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Šiuo metu yra nustatyta kelios gyvybingos *A. ater* populiacijos. Viena apie 25 metus gyvenanti Jūros upės 5 km ilgio upės šlaite. Daug kur aptinkamas Minijos upės slėnyje. Paplitęs vakarų ir Vidurio Europoje.

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juodasis arionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 44°31′40″ š. pl. 34°01′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.52778°š. pl. 34.01667°r. ilg.﻿ / 44.52778; 34.01667

Didžiojo Krymo kanjono šlaitai
**Didysis Krymo kanjonas** (rus. *Большой каньон Крыма*) – didelis kanjonas, esantis Krymo pietuose, Krymo kalnuose, Bachčisarajaus rajone, 5 km į pietryčius nuo Sokolinojės, ties šiaurės rytine Ai Petrio masyvo riba. Kanjoną sudarė Belbeko intakas Kokozka. Ilgis 3,5 km, plotis 2–4 m, gylis iki 350 m. Kanjono klonio aukštis virš jūros lygio 500–600 m. Gausu krioklių, slenksčių, duburių.

Didžiojo Krymo kanjono šlaitai apaugę pušimis, lapuočiais. Čia yra retų augalų augaviečių (europinis kukmedis, gebenė, plačialapė klumpaitė, įvairūs paparčiai). Populiarus turistinis objektas.

* DugnasDugnas
* Duburys (Karagolio ežeras)Duburys (Karagolio ežeras)
* Duburys (Karagolio ežeras)Duburys (Karagolio ežeras)
* Krioklys (Panijos versmė)Krioklys (Panijos versmė)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 68
**Juodasis kelias** arba **Juodasis traktas** – istorinis kelias, jungęs Vilnių su rytinėmis Lietuvos didžiosios kunigaikštystės gyvenvietėmis.

Istorija
--------

Kelio pradžia – Subačiaus vartai Vilniaus gynybinėje sienoje, toliau jis vingiavo per Gurius, Rukainius, Dobromislę, Keną, Šumską link Astravo bei Smurgainių. Buvo vadinamas *Juoduoju*, pagal nebeegzistuojančios dvarvietės prie Juodosios upės vardą. Kelias vedė ir į Lietuvos didžiojo kunigaikščio dvarą Žiupronyse. Šio kelionių tikslo vardas taip išpopuliarėjo, kad XVI–XVII a. versmės prie Subačiaus vartų buvo vadinamos Žiupronių šaltiniais. Matyt, šaltinių vandeniu keleiviai apsirūpindavo prieš išvykstant į Žiupronis. Važiuoti būdavo nesaugu: pakelės miškų plėšikai tykojo keliauninkus užpulti.

Kai kurių istorikų nuomone, *Juodasis traktas* ėjo per visą LDK: nuo Palangos per Kretingą, Plungę, Telšius, Kuršėnus, Šiaulius, Šeduvą, Upytę, Ukmergę, Širvintas, Vilnių ir Minską. Kelio pabaiga – Čiarmygose, gal ir todėl vadinosi *Juodasis*. Visgi istoriniuose dokumentuose ir liaudies atmintyje labiau užsifiksavo *Juodasis kelias*, ėjęs į rytus nuo Vilniaus.

Trakto reikšmė kiek sumenko, kai 1667 m. prasidėjo pašto susisiekimas tarp Vilniaus ir Maskvos. Paštininkai važiavo per Ašmeną keliu, esančiu kiek piečiau nuo *Juodojo trakto*. Galbūt šis *Ašmenos kelias* (Vilnius–Nemėžis–Rukainiai–Medininkai–Ašmena) buvo geriau prižiūrimas, nes būtent jį pasirinko Napoleono kariuomenė, kai 1812 m. žygiavo į Rusiją. Sumušta Prancūzijos imperatoriaus kariauna atgal į Vilnių grįžo nuo Salų pasukusi į *Juodąjį kelią*.

Iki dvidešimtojo amžiaus vidurio *Juodasis traktas* (lenk. *Czarny Trakt*) buvo žymimas žemėlapiuose. Lietuvoje dabar jis vadinamas krašto keliu Nr. 101 Vilnius–Šumskas, o Baltarusijoje – kelias Nr. P 48 Gudagojis–Astravas (į rytus nuo pastarojo miesto *Juodojo kelio* atkarpa sunyko ir virto laukų keliuku).

Šiandien Lietuvoje senąjį traktą teprimena Vilniaus gatvė *Juodasis kelias* ir apie ją susiformavęs gyvenamųjų namų rajonas tuo pačiu pavadinimu. Nemėžio apylinkėje išliko kaimas Juodasis Kelias, kažkada išsivystęs prie Trakto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rimgaudas Ryliškis. *Markučių vietovė ir apylinkės: Markučiai*
2. ↑  Žiupronių (Misionierių) šaltiniai Archyvuota kopija 2015-08-16 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Senamiesčio zona *Subačiaus–Paplaujos priemiestis* Archyvuota kopija 2005-02-19 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Kristina Urbietienė. *Šiaulių krašto pakelės užeigos*[neveikianti nuoroda]
5. ↑  Vilniaus gubernijos kelių ir pašto stočių tinklo žemėlapis Archyvuota kopija 2011-06-11 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  Czesław Jankowski. *Trakt Napoleonski* Archyvuota kopija 2012-06-11 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Tarpukaryje išleistas Vilniaus krašto žemėlapis su pažymėtu *Juoduoju traktu* Archyvuota kopija 2014-08-27 iš Wayback Machine projekto.
* Sovietmečio karinis žemėlapis su kelio Vilnius–Astravas apylinkėmis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Šiogūnato pajėgos 1864 m.
**Vėlyvasis Tokugavos šiogūnato laikotarpis** (jap. Bakumatsu) – periodas tarp 1853 m. (komadoro Matthew C. Perry pasirodymas prie Tokyo krantų) iki 1867 m. (Tokugavos Jošinobu atsistatydinimas). Bakumatsu laikotarpiu Japonija baigė savo izoliacinę (sakoku) politiką ir iš feodalinės Tokugavos politikos perėjo prie modernios, vakarietiškos Meidžio vyriausybės. Pagrindinės politinės - ideologinės frakcijos buvo imperialistai ("Ishin - shishi") ir šiogūnato pajėgos, įskaitant ir elitines "Shinsengumi". Nors tik šios dvi grupės buvo dvi labiausiai matomos jėgos, daugelis kitų jėgų bandė pasinaudoti chaosu ir taip padidinti savo asmeninę galią. Lemiamas smūgis šiogūnatui buvo suduotas per Boshin karą ir Toba-Fushimi mūšį.

Izoliacijos pabaiga
-------------------

1853 m. prie Edo uosto (Tokyo uosto) pasirodė keturi amerikiečių „juodieji laivai", vadovaujami komadoro Matthew C. Perry. 1854 m. buvo pasirašyta sutartis, kuri leido Amerikiečiams laisvai prekiauti dviejuose Japonijos uostuose. 1858 m. – analogiškos sutartys su Nyderlandais, Rusija, Britanija, Prancūzija, 1860 – su Portugalija.

Japonija pradėjo savo modernizaciją ir jau 1855 m. Nagasakyje buvo įsteigta vakarietiško tipo karo mokykla, kurioje dirbo olandų instruktoriai. Po metų buvo pradėtos versti vakarietiškos knygos.

Taip buvo pabaigta daugiau negu 200 metų trukusi izoliacija, kuri sustabdė Japonijos progresą.

Užsienio misijos
----------------

Šiogūnatas išsiuntė kelias delegacijas už Japonijos ribų, kad jos daugiau sužinotų apie Vakarų civilizaciją. 1860 m. į JAV buvo išsiųstas primasis Japonijos ambasadorius, o 1862 m. - į Europą.

Modernizacija ir konfliktai
---------------------------

Tokugawa Yoshinobu, paskutinis šiogūnas, prancūzų karine uniforma 1867 m.
Paskutiniais Bakumatsu metais šiogūnas ėmėsi ryžtingų veiksmų išlaikyti savo valdžiai ir kartu modernizuoti Japoniją, kad ji prisivytų Vakarų šalis.

Armija ir laivynas buvo modernizuotas. Daugelis karių buvo išsiųsti mokytis į Vakarus. Buvo pasamdyti prancūzų laivų statybininkai, kurie turėjo pastatyti daug modernių laivų. 1867 m. šiogūnatas jau turėjo 8 modernius, vakarietiško tipo laivus, kurie kariavo Bošino kare.

Iškeldami imperatorių kaip vienybės simbolį, ekstremistai kovojo prieš šiogūnatą, kunigaikščius ir užsieniečius. Tuometinė feodalinė valdžia dar bandė atlikti modernizacijos reformas, tačiau nesėkmingai. 1867 m. mirė Imperatorius Kōmei, kurio sostą paveldėjo Imperatorius Mutsushito (Meiji).

Po įvairių kovų ir sukilimų, 1867 m. atsistatydino paskutininysis šiogūnas Tokugawa Yoshinobu ir simbolinė valdžia perleista jaunajam imperatoriui. Pro - imperialistinių jėgų vadai tapo naujosios Meidži vyriausybės vadovais.

Meidži era tęsėsi iki pat Imperatoriaus Meidži mirties 1912 m.
„The Mullans" 1999 m. „Eurovizijoje"
**„The Mullans"** – airių popmuzikos duetas, šalies atstovės 1999 m. „Eurovizijos" konkurse.

Duetą sudaro dvi seserys – Bronagh Mullan ir Karen Mullan. Abi aktyviai dalyvaudavo festivaliuose bei vietos renginiuose. Paskutiniojo dešimtmečio viduryje seserys tapo konkurso „Butln’s Talent Competition" nugalėtojomis. Tais pačiais metais dainininkės išleido debiutinį albumą.

1999 m. po pergalės nacionalinėje atrankoje, Mullans atstovauja Airijai „Eurovizijos" dainų konkurse, vykusiame Izraelio sostinėje Jeruzalėje. Su daina „When You Need Me" surinkusios 18 taškų užėmė 17 vietą.[1] Maksimalų taškų kiekį (12 taškų) duetui skyrė Lietuva.

Po dalyvavimo konkurse seserys Mullan periodiškai rengia koncertus Šiaurės Airijoje. 2004 m. Bronagh su pagyrimu baigė Alsterio universitetą.[2]

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Eurovision Song Contest 1999". Eurovision.tv.
2. ↑  „University Of Ulster News Release - Degree Success for Eurovision Star".

Nuorodos
--------

* Daina *When You Need Me*


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Dawn Martin  *„Is Always Over Now?"*** |  **Airijos atstovės Eurovizijoje**1999 | Po to:**Eamonn Toal  *„Millennium of Love"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Sergejus Vavilovas iš kairės**Sergejus Vavilovas** (rus. *Серге́й Ива́нович Вави́лов*; 1891 m. kovo 24 d. Maskvoje – 1951 m. sausio 25 d. Maskvoje) – tarybinis fizikas, fizinės optikos mokslo mokyklos kūrėjas buvusioje Tarybų Sąjungoje. TSRS Mokslų akademijos prezidentas (1945-1951 m.), keturiskart Stalino premijos laureatas. Rusų genetiko Nikolajaus Vavilovo jaunesnysis brolis.

Mokslinė veikla
---------------

S. Vavilovo pagrindinė tyrinėjimų sritis buvo optika, ypač liuminescencijos reiškiniai ir praktinis jos panaudojimas. Jis – mikrooptikos mokslo krypties pradininkas, vienas netiesinės optikos mokslo kūrėjų. Kartu su savo aspirantu P. Čerenkovu 1934 m. atrado reiškinį, pavadintą Vavilovo-Čerenkovo spinduliavimu. Už šį atradimą 1958 m. jau po S. Vavilovo mirties, Pavelas Čerenkovas buvo apdovanotas Nobelio premija.

Parašė mokslo istorijos darbų, daug dirbo populiarinant mokslą. Buvo pirmasis „Žinijos" draugijos valdybos pirmininkas (nuo 1947 m.), Didžiosios tarybinės enciklopedijos vyriausiasis redaktorius (nuo 1949 m.).

Mirė nuo infarkto. Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.
**Alantė Kavaitė** (*Alantė Kavaliauskaitė*, g. 1973 m. Vilniuje) – lietuvių kino režisierė, daugiau kaip du dešimtmečius gyvenanti Prancūzijoje.

Biografija
----------

A. Kavaitė gimė menininkų šeimoje: mama Alina Briedelytė-Kavaliauskienė – tekstilininkė, tėtis Regimantas Kavaliauskas – dailininkas monumentalistas. 1991 m. baigė Vilniaus 15–ąją vidurinę mokyklą. 1992 m. išvyko mokytis į Prancūziją. Studijavo Avinjono nacionalinėje aukštojoje dailės mokykloje. Po trejų metų Avinjone įgijusi videomenininkės diplomą, A. Kavaitė persikėlė gyventi į Paryžių, dirbo reklaminių klipų montažo režisiere, studijavo Paryžiaus dailės mokykloje.

Kūryba
------

1992 m. nusifilmavo pagrindiniame vaidmenyje režisieriaus Raimundo Banionio filme „Džiazas". 

2007 m. Prancūzijoje debiutavo kaip režisierė ir scenarijaus autorė. Režisūrinis pilno metro debiutas, mistinė drama „Ecoute le Temps" („Laiko garsai") apkeliavo daugiau nei dvidešimt tarptautinių festivalių, įskaitant ir „Kino Pavasarį" bei „Šeršėliafam" moterų filmų festivalį.

2015 m. išleistas vaidybinis filmas „Sangailės vasara" susilaukė tarptautinio pripažinimo, laimėjo kino apdovanojimą „Sidabrinė gervė 2015".

Nuorodos
--------

* Alantė Kavaitė (*cinema.lt*) Archyvuota kopija 2015-09-23 iš Wayback Machine projekto.
* Kodėl Alantei Kavaitei atostogų nereikia?
* Režisierė A. Kavaitė: visi laukia istorijų apie mafiją ir prostitutes
* IMDb profilis
Myanmar National Airlines  
မြန်မာအမျိုးသား လေကြောင်းလိုင်း|  |
| 

| IATA**UB** | ICAO**UBA** | Šaukinys**UNIONAIR** |
| --- | --- | --- |

 |
| Įkurta | 1948 m. rugsėjo 15 d. |
| Pagrindinis oro uostas | Rangūno tarptautinis oro uostas |
| Lėktuvų skaičius | 13 |
| Maršrutai | 32 |
| Priklauso | Mianmaro transporto ministerija |
| Būstinė | Rangūnas, Mianmaras |
| Vadovybė | Than Tun |
| Tinklalapis | flymna.com/ |

**Myanmar National Airlines** (mjan. မြန်မာအမျိုးသား လေကြောင်းလိုင်း ) – pagrindinės Mianmaro oro linijos pilnai priklausančios šalies vyriausybei. Oro linijos vykdo pagrindinius regioninius skrydžius. Pagrindinė šalies būstinė yra Rangūno tarptautiniame oro uoste.

Oro linijos buvo įkurtos šalies vyriausybės iš karto po Mianmaro nepriklausomybės 1948 m. rugsėjo 15 d. Iš pradžių kompanija vykdė tik vietinius skrydžius, o tarptautiniai pradėti 1950 m.

2015 m. bendrovė valdė 12 orlaivių (dar 19 buvo užsakyti).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Fleet Archyvuota kopija 2015-07-01 iš Wayback Machine projekto.
| **Karlis Brencenaslatv. *Kārlis Brencēns*** |
| --- |
| Gimė | 1879 m. gegužės 6 d.Madliena, Rusijos imperija |
| Mirė | 1961 m. balandžio 30 d. (81 metai)Ryga, Latvijos TSR |
|  |
| Veikla | latvių dailininkas vitražistas, tapytojas |
| Organizacijos | Latvijos dailės akademija |
| Pareigos | profesorius |
|  |
|  **Vikiteka** | Karlis Brencenas |

**Karlis Brencenas** (latv. *Kārlis Brencēns*, 1879 m. gegužės 6 d. Madliena, Rusijos imperija – 1961 m. balandžio 30 d. Ryga, Latvijos TSR) – latvių dailininkas vitražistas, tapytojas.

Biografija
----------

1903 m. baigė A. Štiglico techninio piešimo mokyklą Sankt Peterburge, 1907 m. prie jos įkūrė vitražų dirbtuves, iki 1920 m. jose dėstė. 1903-1907 m. mokėsi Paryžiuje. Nuo 1924 m. dėstė Latvijos dailės akademijoje Rygoje; nuo 1947 m. profesorius.

Kūryba
------

Sukūrė vitražų („Petras Didysis", „Dakaro peizažas", iki 1914 m. „Latvių publicistas Krišjanis Valdemaras" apie 1912 m. Rygoje, „Lačplėsis" 1930 m. dabartiniuose Latvijos rašytojų namuose), nutapė natiurmortų („Hortenzijos" 1917 m.), portretų („Moters portretas" 1918 m.), figūrinių kompozicijų, aktų. Vitražai neoklasicistinio stiliaus, daugiausia figūriniai. Tapyba realistinė, su ryškiomis moderno, trečio – ketvirto dešimtmečio – art deco tendencijomis. Nuo 1902 m. dalyvavo dailės parodose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lijana Šatavičiūtė. *Karlis Brencenas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 467 psl.

* Bērziņa M. Kārlis Brencēns, izdevniecībā „Neputns", 2008. ISBN 978-9984-807-27-0

Nuorodos
--------

* Kārlis Brencēns. Latvijas Akadēmiskā bibliotēka un Rakstniecības, teātra un mūzikas muzejs Archyvuota kopija 2008-04-30 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

MySQL logotipas
**MySQL** – viena iš reliacinių duomenų bazių valdymo sistemų (liet. santrumpa RDBVS, *angl.* – RDBMS), palaikanti daugelį naudotojų, dirbanti SQL kalbos pagrindu. MySQL yra atviro kodo programinė įranga (GPL ir kitos licencijos), vystoma ir palaikoma švedų kompanijos „MySQL AB", kurios įkūrėjai – švedai David Axmark, Allan Larsson ir suomis Michael „Monty" Widenius.

MySQL RDBVS veikia daugelyje platformų, ji dažnai pasirenkama programuojant internetines svetaines. Šiame sektoriuje su MySQL bando konkuruoti PostgreSQL.

Pastaruoju metu MySQL vis dažniau pritaikoma labai didelėse informacinėse sistemose. Pavyzdžiui, Vikipedija, kurios apkrovimas kartais viršija 10 tūkstančių užklausų per sekundę, arba vienas iš didžiausių JAV kabelinės televizijos tinklų „Cox Communications", kurio duomenų bazėje – daugiau kaip 3600 lentelių. Šiame sektoriuje pagrindinis MySQL konkurentas yra Oracle Database.

Nors prieigai prie MySQL duomenų bazių dažniausiai pasirenkama PHP kalba[reikalingas šaltinis], ją taip pat galima pasiekti įvairiomis kitomis programinėmis priemonėmis – C, C++, C#, Java, Perl, Python ir kitomis. Kiekvienai šių kalbų sukurtos specialios bibliotekos (API). Taip pat MySQL duomenų bazėms yra sukurta ODBC sąsaja MyODBC, leidžianti duomenis pasiekti bet kuria kalba, neturinčia specialios bibliotekos, tačiau palaikančia ODBC komunikavimo mechanizmą. PHP kalba jai parašytas valdymo įrankis phpMyAdmin.

Struktūra
---------

Kaip ir kiekvienos RDBVS, MySQL duomenys prieinami per lentelių abstrakciją ir kintamuosius dėmenis, aprašo ryšius tarp skirtingų lentelių ar jų dalių. Duomenims įvesti, keisti, ieškoti bei lentelėms ir duomenų bazei valdyti yra naudojama kalba SQL (*angl. Structured Query Language*)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: MySQL** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* MySQL oficialus puslapis
* MySQL bendruomenės straipsniai
* Lietuviškas MySQL forumas
* Trečių šalių įrankiai:
	+ phpMyAdmin valdymo įrankis
	+ mytop stebėjimo įrankis unix – tipo OS
	+ fabFORCE.net DBDesigner 4
| **Sergejus Lingas** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. gegužės 7 d. (86 metai)Minskas |
|  |
| Veikla | buvęs Baltarusijos ministras pirmininkas |
|  |
| Alma mater | Baltarusijos žemės ūkio akademija |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Spalio revoliucijos ordinas, Darbo raudonosios vėliavos ordinas |

**Sergejus Lingas** (blrs. *Сяргей Сцяпанавіч Лінг*, g. 1937 m. gegužės 7 d. Minske) – baltarusių politikas, buvęs Baltarusijos Ministras pirmininkas (1996–2000 m.).

Biografija
----------

1960 m. baigęs Baltarusijos žemės ūkio akademiją dirbo agronomu, vadovavo rajono žemės ūkio valdyboms Kapyliaus, Soligorsko rajonuose, buvo Slucko rajono vykdomojo komiteto pirmininkas.

1972–1982 m. – TSKP Smolevičių rajono komiteto pirmasis sekretorius, TSKP Minsko srities komiteto žemės ūkio skyriaus vedėjas, srities komiteto sekretorius.

1982–1986 m. – Minsko srities vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, pirmininkas. 1986 m. paskirtas Baltarusijos TSR kainų komiteto pirmininku.

Nuo 1991 iki 1994 m. buvo Baltarusijos ekonomikos ministras. 1994 m. prezidentu tapus A.Lukašenkai, paskirtas vicepremjeru. Nuo 1996 m. lapkričio 11 d. iki 2000 m. vasario 18 d. buvo Baltarusijos ministras pirmininkas.

2000–2002 m. – Baltarusijos Respublikos atstovas Jungtinių Tautų organizacijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  [neveikianti nuoroda] (Who is who in Belarus inf.)


  

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Michailas Čigiris** | **Baltarusijos Respublikos Ministras pirmininkas** 1996 m. lapkričio 11 d. - 2000 m. vasario 18 d. | Po to:**Vladimiras Jermošinas** |
Karlis Goperis
**Karlis Goperis** (latv. *Kārlis Goppers*, 1876 m. balandžio 2 d. Planų pagastas – 1941 m. kovo 25 d. Ulbroka miškas) – Latvijos valstybės, visuomenės ir karinis veikėjas, generolas.

Biografija
----------

1896 m. baigė Vilniaus karo mokyklą, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje Varšuvoje, 1905 m. 183-ojo pulko štabskapitonas Lenkijoje, vėliau Kostromoje. 1912 m. kapitonas, vadovavo kuopai. Pirmojo pasaulinio karo dalyvis, bataliono vadu Galicijos fronte kovojo su Austrija-Vengrija. 1916 m. gegužės 20 d. paskirtas rezervinio latvių šaulių bataliono vadu. Ties Baranovičiais sužeistas, gydėsi Maskvos ligoninėje. Pasveikęs paskirtas 7-ojo Bauskės šaulių pulko vadu. 1917 m. latvių šaulių 1-osios brigados vadas, 1924 m. Vidžemės divizijos vadas, Rygos įgulos vadas. 1934 m. išėjo į atsargą.

1921 m. Latvijos skautų ir seklių organizacijos (*Latvijas Skautu un Gaidu Centrālā Organizācija*) steigėjas ir vadovas.

1940 m. TSRS okupavus Latviją slapstėsi, tačiau buvo susektas ir nušautas miške netoli Rygos. 1944 m. perlaidotas Rygos Brolių kapuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ēriks Jēkabsons. «100 Latvijas personības» — Konservatīvais ģenerālis Archyvuota kopija 2007-04-03 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| MuzirisMuziris/മുച്ചിരി |
| --- |
|  |
| Muziris ir Malabaro krantas romėnų žemėlapyje |
| 

MuzirisMuziris

 |
| Koordinatės | 10°09′0″ š. pl. 76°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿10.15000°š. pl. 76.20000°r. ilg.﻿ / 10.15000; 76.20000Koordinatės: 10°09′0″ š. pl. 76°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿10.15000°š. pl. 76.20000°r. ilg.﻿ / 10.15000; 76.20000 |
| Vieta | Kerala, Indija |
| Regionas | Malabaro krantas |
| Istorija |
| Statytojas | Čera |
| Sugriautas | XIV a. ? |
| Laikotarpis | antika, viduramžiai |
| Tauta | malajaliai, romėnai, graikai? |
| Informacija |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |

**Muziris** (lot. *Muziris*, mal. മുച്ചിരി  = *Muciri*) – senovinis uostamiestis Indijoje, Arabijos jūros pakrantėje, Malabaro krante, dabartinės Keralos teritorijoje, prie Perijaro upės žiočių. Tai buvo svarbiausias antikos laikų Indijos uostas, iš kurio finikiečiai, graikai, romėnai, egiptiečiai, persai gabenosi prieskonius (ypač juoduosius pipirus ir cinamoną), pusbrangakmenius (pvz. berilą), perlus, deimantus, safyrus, dramblio kaulą, kinišką šilką, vėžlių šarvus, įvairius kvapiuosius aliejus mainais už auksą, chrizolitą, lino drobes, varį, šviną, alavą, koralus, vyną, realgarą, orpimentą.

Muziris minimas Pietų Indijos šaltiniuose tamilų ir sanskrito kalbomis. Poetiniame tamilų rinkinyje „Akananūru" (*Akanaṉūṟu*) aprašomas Muziris ir vakariečių (javanų = graikų) laivai, pilni aukso. „Purananūru" (*Puṟanāṉūṟu*) taip pat aprašomi aukso mainai į pipirus, miesto žvejai, miesto prabanga. I a. graikų veikale „Eritrėjos jūros periplas", kuriame aprašyti Indijos vandenyno uostai, rašoma, kad svarbiausi Serobothros (Čeros) uostai yra Muziris, Naura, Tindis ir Nelkinda. Rašoma, kad Muziris įsikūręs upės žiotyse, ten gausu graikų ir Arabijos laivų. Romėnams reikalingi pipirai auginti aplinkinėse kalvose, o prekes pakrauti galima tik valtimis, nes lagūna laivams per sekli. Plinijus Vyresnysis taip pat aprašo sudėtingą prisišvartavimą Muziryje bei piratų pavojų. Klaudijus Ptolemėjus Muzirį pavaizdavo esant prie Pseudostomo upės žiočių. IV–V a. romėniškame Peutingerio žemėlapyje gan nuodugniai pavaizduotas Muziris, gretimas ežeras bei „Augusto šventykla", kurią galbūt pastatę ten viešėdami ir laukdami palankaus vėjo romėnai.

Vėliau Muziris šaltiniuose nebeminimas – greičiausiai miestą sunaikino 1341 m. buvęs smarkus Perijaro upės potvynis, po kurio ženkliai pakito upės žiočių geografija. XX a. vid. pradėti archeologiniai kasinėjimai siekiant aptikti Muzirio liekanas, tačiau dėl tikslios miesto vietos nesutariama. Manoma, kad Muziris buvęs į šiaurę nuo Kočio, Kodungaluro (Kranganoro) apylinkėse. 1983 ir 2007 m. Patanamo kaimo apylinkėse rasta romėniškų monetų ir kitų užjūrinių radinių.
| **Sergejus Madalovas** |
| --- |
|  |
| Sergejus Madalovas 2011 metais |
| Gimė | 1945 m. birželio 29 d. (77 metai) |
|  |
| Veikla | Lietuvos karininkas |
| Organizacijos | Vidaus tarnybos 1-ojo pulkas |
| Pareigos | Pulkininkas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Kovinė vėliava (1993)
Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius (1996) |

**Sergejus Madalovas** (g. 1945 m. birželio 29 d.) – čečėnų kilmės aukšto rango Lietuvos karininkas, vidaus tarnybos generolas.

Biografija
----------

Senelis buvo karys, tėvas – karininkas.

1967 m. baigė inžinerijos studijas, įgijo inžinieriaus kvalifikaciją.

1968 m. buvo paskirtas į Magadaną vadovauti kuopai. Pulkininko laipsnį įgijo iki Lietuvos Nepriklausomybės atkūrimo, buvo brigados vadas, jam buvo pavaldūs apie 5 500 karių. Tarnavo TSRS daliniuose Lietuvoje.

1986 m. (nors metų pabaigoje būtų galėjęs gauti generolo laipsnį) nusprendė pasitraukti iš sovietinės kariuomenės, kadangi TSRS prasidėjo Tbilisio, Uzbekistano, Tadžikistano įvykiai, galėjo kilti pilietinis karas, o jis nenorėjo dalyvauti pilietiniame kare. Dėl to jam buvo iškelta baudžiamoji byla. Vėliau 3,5 mėnesio praleido ligoninėse.

Išvyko į Uzbekistaną, ten pradėjo verslą. TSRS kariuomenei traukiantis ir esant išprovokuotų riaušių tikimybei, grįžti į Lietuvą ir joje dirbti įkalbėjo tuometinis LR vidaus reikalų viceministras Arvydas Svetulevičius, 1991 m. pasiūlęs kurti vidaus tarnybos pulką Kaune ir jam vadovauti.

1991–2007 m. Vidaus tarnybos 1-ojo pulko vadas. 2007–2015 m. Viešojo saugumo tarnybos vadas..

Vedęs; turi dukrą. Šeima gyvena Rumšiškėse (Kaišiadorių rajonas).

Apdovanojimai
-------------

* Kovinė vėliava (už Vidaus tarnybos 1-ojo pulko nuopelnus; įteikė tuometinis LR Ministras Pirmininkas Adolfas Šleževičius), 1993 m. lapkričio 20 d.
* Vyčio Kryžiaus ordino Riterio kryžius, 1996 m. lapkričio 20 d.

Citatos
-------

* „Sutinku tarnauti Lietuvai su viena sąlyga – kariauti su Lietuvos priešu, bet ne su tauta". – (1991 m. LR valstybės vadovams).

Išnašos
-------

1. ↑

Nuorodos
--------

* „Sergejus MADALOVAS" „Kauno diena", Jūratė Kuzmickaitė, 2002-12-07.
* „Vietoj padėkos – kaltinimai" „Kauno diena", 2004-03-27.
* Dėl kaltinimų Vidaus tarnybos 1-ajam pulkui ir jo vadui pulkininkui Sergejui Madalovui „XXI amžius", Nr.25 (1228), 2004-03-31.
* „Generolas bandė rūkyti tik trečioje klasėje" „Klaipėdos diena", Viktorija Rimkutė, 2008-03-22.
* „S. Madalovas: Pradžioje gelbėjo ir mediniai automatai" Archyvuota kopija 2015-05-06 iš Wayback Machine projekto. „Lietuvos rytas", Nerijus Povilaitis, 2015-05-05.