recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
HMS Cobra (1899 m.)
**HMS Cobra** – D. Britanijos Karališkojo laivyno eskadrinis minininkas (angl. *destroyer*), varomas garo turbinos. Į vandenį nuleistas 1899 m. nuskendęs 1901 m.

Laivą pastatė mašinų gamybos kompanija *Armstrong Whitworth*, į vandenį jis buvo nuleistas 1899 m. birželio 28 d. Karališkasis laivynas minininką nupirko 1900 m. gegužės 8 d. už 70 000 svarų sterlingų.

1901 m. rugsėjo 19 d. eskadrinis minininkas perlūžo ir nuskendo ties Kromerio (*Cromer*) miestu (Norfolko grafystė, Anglija). Laivas lūžo apie 45 m nuo laivo priekio, tarp dviejų garo katilų. 12 žmonių, įskaitant vyriausiąjį mechaniką, išsigelbėjo. Kiti 44 jūrininkai ir 23 civiliai darbuotojai nuskendo.

Karo teismo tyrimas, atliktas spalio mėn. visus išsigelbėjusius karininkus išteisino nuo bet kokių kaltinimų, nes „Cobra nepalietė dugno, nesusidūrė su jokia kliūtimi, laivas žuvo ne dėl navigacijos klaidų, o dėl konstrukcinio silpnumo." Šią nutartį užprotestavo laivo statytojai ir kiti laivų statytojai, remdamiesi tuo, kad lygiai tokie patys laivai nuplaukė į Australiją ar Japoniją be jokių avarijų.

„Kobra" žuvo praėjus 6 savaitėms po laivo *HMS Viper* (angl. *viper* 'angis') žuvimo. Dar anksčiau, 1890 m. nuskendo *HMS Serpent* (angl. *serpent* 'gyvatė'). Po šių įvykių D. Britanijos kariniame laivyne nustota karo laivus vadinti gyvačių pavadinimais.

Charakteristikos| Vandentalpa | 400 tonų |
| Ilgis | 68 m |
| Varikliai | *Parsons* garo turbinos *Yarrow* garo katilai11 500 AG |
| Greitis | 36,63 mazgai (67,84 km/h) |
| Ginkluotė | 1 12 svarų patranka5 6 svarų patrankos2 vienvamzdžiai torpedų aparatai |

Nuorodos
--------

* Purchased Destroyers
* Colledge, J. J. and Warlow, Ben (2006). Ships of the Royal Navy: the complete record of all fighting ships of the Royal Navy (Rev. ed. ed.). London: Chatham. ISBN 978-1-86176-281-8. OCLC 67375475.
* The Loss Of The Cobra, *The Times*, 21 September & 23 September 1901
* The Loss Of The Cobra: Verdict Of The Court-Martial, *The Times*, 17 October 1901, with subsequent correspondence in October & November.
* Captain T. D. Manning, *The British Destroyer*. Godfrey Cave Associates. ISBN 0-906223-12-x.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

"Vienos faunas"
Romėnų mitologijoje **Faunas** – graikų Pano atitikmuo, viena iš seniausių romėnų dievybių. Tai laukų, miškų, ganyklų, gyvulių dievas. Būta vaizdinių ir apie įvairius, ir apie vieną Fauną. Jį atitinka mot. giminės dievybė Fauna, Fatuja, kurią imta laikyti Fauno dukterimi. Vėliau jį tapo žinoma Bona Dea vardu. Fauno pranašystės, kurias dažniausiai sužinodavo per sapnus aba iš medžių ošimo, buvo Saturno metrinės formos.

Fauną ir Piką buvos pagrobęs Numa, jam Faunas atskleidė, kaip išvengti Jupiterio žaibo. Faunas buvo laikomas klastinga dvasia, vagiančia vaikus, užtraukiančia ligas, sukeliančia košmarus. Kaip Inujas arba Inkubas Faunas poruodavosi su gyvūnais, suvedžiodavo moteris.

Fauno kulto vieta buvo Palatino kalno ola Luperkala (*lot. lupus - "vilkas"*). Žyniai vadinti luperkais. Per Luperkalijų šventes (vasario 15 d.) luperkai aukodavo Faunui šunį ir ožį. Luperkalijos buvo skaistinimo ir vaisingumo šventė. Ji buvo švesta ir tam, kad nugintų vilkus nuo kaimenių. Kaip bandų ir kaimo gyvenimo užtarėją Fauną itin garbino žemdirbiai. Jis buvo laikomas vienu iš Laurentos valdovų, Piko sūnumi
ir Latino tėvu.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RRomėnų mitologija |
| --- |
|  |
| Dievai | 
Abundantija · Aka Larencija · Apolonas · Bakchas · Belona · Cerera · Diana · Egerija · Femė · Flora · Fortūna · Fontas · Janas · Junona · Jupiteris · Juturna · Kvirinas · Marsas · Merkurijus · Minerva · Neptūnas · Opė · Pikas · Pomona · Plutonas · Saturnas · Sumanas · Vakuna · Virtutė · Venera · Vertumnas · Vesta · Viktorija · Vulkanas |  |
|  |
| Legendiniai personažai | 
Enėjas · Rėja Silvija · Romulas ir Remas · Numa Pompilijus · Tulas Hostilijus · Servijus Tulijus · Ankas Marcijus |
|  |
| Tekstai | 
Vergilijus (*Eneida*) · Ovidijus (*Metamorfozės*) |
|  |
| Filosofija | 
Epikūrizmas · Neoplatonizmas · Pitagorizmas · Stoicizmas |

 |
| ***Verkiančio kupranugario istorija*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Die Geschichte vom weinenden Kamel |
| Kilmės šalis |  Mongolija,  Vokietija |
| Režisierius | Byambasuren DavaaLuigi Falorni |
| Prodiuseris (-iai) | Tobias Siebert |
| Scenaristas (-ai) | Byambasuren DavaaLuigi Falorni |
| Vaidina | Janchiv AyurzanaChimed Ohin |
| Metai | 2003 m. |
| Žanras | dokumentinka, drama |
| Trukmė | 87 min. |
| Kalba | mongolų |
| **IMDb įrašas** |

**Verkiančio kupranugario istorija** (mong. *Ингэн нулимс*, vok. *Die Geschichte vom weinenden Kamel*) – 2003 m. mongolų-vokiečių dokumentinis filmas. Jame pasakojama apie mongolų klajoklių šeimą, bandančią išgelbėti retą kupranugario jauniklį, kai šio atsisakė motina.

2004 m. „Oskarų" apdovanojimuose filmas nominuotas geriausio dokumentinio filmo kategorijoje.

Veikėjai
--------

* Janchiv – Janchiv Ayurzana, senolis
* Chimed – Chimed Ohin, senolė
* Amgaa – Amgaabazar Gonson
* Zevel – Zeveljamz Nyam
* Ikchee – Ikhbayar Amgaabazar, tėvas
* Odgoo – Odgerel Ayusch, motina
* Dude – Enkhbulgan Ikhbayar, vyresnysis berniukas
* Ugna – Uuganbaatar Ikhbayar, jaunesnysis berniukas
* Guntee – Guntbaatar Ikhbayar, berniukų sesuo
* Munkhbayar – Munkhbayar Lhagvaa, muzikos mokytojas
* Botok – jauniklis kupranugaris
* Ingen Tenne – motina kupranugarė

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Gobio dykumoje gyvenančiai mongolų šeimai dvi kupranugarės atveda jauniklius. Pirmoji kupranugarė atveda jauniklį lengvai ir jį priima, tačiau antroji atveda jauniklį labai sunkiai, tik su žmonių pagalba. Pasirodo, kad tai retas baltas kupranugaris. Tačiau motina atsisako jį žindyti ir nepaisant žmonių pastangų juos suvesti, ši jo neprisileidžia. Tuomet šeimos senolis nusiunčia vaikus – Ugna ir Dude į aimako centrą, kad šie pakviestų smuikininką. Atvykęs smuikininkas kartu su jurtos gyventojais atlieka folklorinės muzikos ritualą: muzikantas groja morin churu, o Odgoo gieda tol, kol kupranugarė ima verkti. Galiausiai motina priima savo jauniklį.

Filme gausu etnografinių motyvų, vaizduojama mongolų gyvenimo kasdienybė. Vienas pagrindinių filmo veikėjų – jaunas berniukas Ugna. Jis sužavėtas miesto, kuriame pamatė televizorius, kompiuterius, mokyklą. Filmo pabaigoje išsipildo vaiko svajonė – tėvas nuperka televizorių.

Filme skamba mongolų melodija – „Temeechin eej".
SGML failo pavyzdys
**SGML** – speciali aprašomoji (ne programavimo) kalba, skirta HTML ir kitų giminingų kalbų struktūrai aprašyti. SGML pavyzdžiai gali būti tokie:

* **<!ELEMENT OL – – (LI)+>** teigia, jog HTML elementas **OL** (numeruotas sąrašas) privalo turėti tiek atveriančią (**<OL>**), tiek ir užveriančią (**</OL>**) žymes (tą žymi du brūkšniai). Jame privalo būti bent vienas elementas **LI**, bet jų gali būti ir daugiau (tą žymi *(LI)+*).

* **<!ELEMENT IMG – O EMPTY>** teigia, jog HTML elementas **IMG** (paveiksliukas) privalo turėti atveriančią žymę (pirmas brūkšnys), tačiau užverianti žymė nebūtina (</IMG> nėra būtinai reikalingas). Jame (tarp <IMG> ir </IMG>) *neturi* būti jokių kitų elementų.

SGML dokumentai naudojami trūkstamiems HTML elementams nuspėti bei akivaizdžioms klaidoms ištaisyti. Net ir dabar Internete galima rasti labai daug klaidingai parašytų HTML dokumentų, todėl SGML lieka svarbi. HTML skaitanti sistema, kuri remiasi kurios nors versijos SGML, vadinama **SGML DTD skaitykle** (angl. *SGML DTD parser*). Tokias sistemas turi visos populiarios naršyklės bei kai kurios programavimo kalbos (tarkim, Java (programavimo kalba)). Free Sofware Foundation atviro kodo Java platformai (GNU Classpath) šią sistemą parašė lietuviai.

SGML dokumentus galima nemokamai atsisiųsti iš W3C konsorciumo tinklalapio.

Nuorodos
--------

* Trumpas SGML vadovėlis (anglų kalba)
Koordinatės: 54°53′58″š. pl. 24°03′01″r. ilg.﻿ / ﻿54.8995°š. pl. 24.0504°r. ilg.﻿ / 54.8995; 24.0504

Piliakalnis iš vakarų pusės

**Vieškūnų piliakalnis** (arba ***Šuneliškių kalnas***) stūkso Kauno miesto rytuose, Palemone, prie Kauno marių, buvusioje Vieškūnų kaimo teritorijoje. Išsidėstęs tarp Lakštingalų slėnio (šiaurėje) ir Pažaislio jachtų klubo (pietuose), šalia yra Geležinkelio (Palemono) forto įtvirtinimų liekanos (išlikę bunkeriai), iš vakarų prieina Šuneliškių Ravo upelis. Tai vienas geriausiai išlikusių Lietuvos piliakalnių, kadangi ilgą laiką buvo nežinomas ir atrastas tik 1992 m.

Piliakalnio papėdėje stūkso paminklinis akmuo Kauno marių nuplautiems piliakalniams atminti.

Piliakalnis pavasarį

Istorija
--------

Kalno papėdėje buvo kaimas Vieškūnai. Gynybiniai įrengimai rodo, kad piliakalnis buvo svarbus kovų su kryžiuočiais centras. Piliakalnis aptiktas 1992 m. Pasakojama, kad čia vaidenasi.

Legendos
--------

Pasakojama, kad kadaise ant piliakalnio nusižudžiusi vietos dvarininko duktė ir nuo tada čia ėmę vaidentis. Dažniausia neva vaidenasi visokie šunys, nuo jų toks ir kalno vardas – Šuneliškių.Vieškūnų piliakalnis. Pamatyklietuvoje.lt (tikrinta 2023-05-21).</ref>

Galerija
--------

* Laiptai į piliakalnį (nuo marių pusės)Laiptai į piliakalnį (nuo marių pusės)
* Takas papėdėjeTakas papėdėje
* Vaizdas nuo viršūnėsVaizdas nuo viršūnės

Nuorodos
--------

1. ↑  Vieškūnų piliakalnis (Šuneliškių kalnas) – Lankytina vieta Kaune. Turistopasaulis.lt (tikrinta 2022-09-12).
2. ↑  Vieškūnų piliakalnis. Turistopasaulis.lt (tikrinta 2023-05-21).

* Piliakalniai.lt
* Kauno marių regioninio parko archeologinės vertybės
Būstinė Gedimino pr.
Kauno skyrius Rotušės a.
**Lietuvos fotomenininkų sąjunga** (iki 1989 m. *LTSR fotografijos meno draugija*) – Lietuvos fotografų visuomeninė kūrybinė organizacija.

Istorija
--------

1933 m. Kaune įsteigta Lietuvos fotomėgėjų sąjunga veikė iki 1940 m. TSRS okupacijos. 1969 m. Vilniuje įsteigta Lietuvos fotografijos meno draugija buvo vienintelė tokio pobūdžio organizacija TSRS. Plėsdama savo veiklą, Fotografijos meno draugija 1971 m. įsteigė skyrius Kaune, Šiauliuose, Panevėžyje. 1973 m. duris atvėrė Vilniaus fotografijos galerija, 1979 m. parodinę veiklą pradėjo Kauno fotografijos galerija, dab. galerija „Fujifilm". 1989 m. Lietuvos fotomeno draugijos pagrindu įsteigta Lietuvos fotomenininkų sąjunga. 2000 m. fotomenininkų sąjunga atidarė „Prospekto galeriją", skirtą fotografijos meno eksponavimui ir propagavimui.

Nuo 1993 m. Tarptautinės meninės fotografijos federacijos (FIAP) narė. 2007 m. vienijo 250, 2009 m. – 300 narių.

Veikla
------

Pąjunga puoselėja Lietuvos fotografijos meną, rūpinasi lietuvių meninės fotografijos sklaida užsienyje, jos paveldu, gina savo narių autorines teises. Lietuvos fotomenininkų sąjunga rengia parodas Lietuvoje ir užsienyje, seminarus (nuo 1973 m. su 1974–1978 m. pertrauka rengiamas tarptautinis seminaras Nidoje), konferencijas, susitikimus, parodų ir leidinių aptarimus, leidžia fotoalbumus, knygas apie fotografiją, parodų katalogus, metraštį „Lietuvos fotografija: Vakar ir šiandien", nuo 2000 m. – žurnalą „Fotografija".

Centras Vilniuje, skyriai Kaune (nuo 1971 m.; pirmininkas Aleksandras Macijauskas, nuo 1978 m.) ir Klaipėdoje (nuo 1990 m.; pirmininkas Remigijus Treigys, nuo 2005 m.). Aukščiausia institucija – kas 4 metai šaukiamas suvažiavimas.

Pirmininkai
-----------

* 1969–1974 m. 1980–1990 m. ir 1996–2009 m. Antanas Sutkus
* 1974–1980 m. Alfonsas Balys Bučelis
* 1990–1992 m. Laima Skeivienė
* 1992–1996 m. Stanislovas Žvirgždas
* 2009–2016 m. Jonas Staselis
* 2016–2020 m. Gintaras Česonis
* Nuo 2020 m. Gytis Skudžinskas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stanislovas Žvirgždas. *Lietuvos fotomenininkų sąjunga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 220 psl.
2. ↑

* Skirmantas Valiulis, Stanislovas Žvirgždas. Fotografijos slėpiniai. Vilnius, Lietuvos fotomenininkų sąjunga, 2002 m.

Nuorodos
--------

* Svetainė
**Marija Baranauskienė** (1918 m. lapkričio 21 d. Likiškėse, Butrimonių valsčiuje – 2014 m. kovo 7 d. Kaune) – Lietuvos agronomė daržininkė, biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija
----------

1942 m. Dotnuvoje baigė žemės ūkio akademiją. 1964 m. žemės ūkio mokslų kandidatė.

1948–1994 m. dirbo Sodininkystės ir daržininkystės institute (1948–1987 m. Vytėnų bandymų stotis); 1964–1973 m. Daržininkystės, 1974–1984 m. Lauko daržovių agrotechnikos skyriaus vedėja.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo kryptis – dvimečių daržovių sėklų auginimo agrotechnika, mažai paplitusių daržovių ir prieskoninių augalų tyrimas. Nuo 1959 m. Lietuvos sodininkystės draugijos daržininkystės sekcijos pirmininkė. Sukūrė ridikėlių veislę „Kretingos pagerintieji", su S. Nacevičiumi – svogūnų veislę „Lietuvos didieji".

Bibliografija
-------------

* Vaisių, uogų ir daržovių laikymas, su J. Kontrimu, 1969 m.
* Sodininko mėgėjo žinynas, su kt. 1974 m.
* Sodininkė ir daržininko mėgėjo žinynas, su kt. 1982 m.
* Kaimo valgyklos daržas, 1988 m.
* Šeimos daržas, 1994 m.
* Prieskoniniai augalai, 1995 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marija Baranauskienė. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-01-25)..
2. ↑  *Marija Baranauskienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 634 psl.
Talino Aleksandro Neviškio soboras
**Talino Aleksandro Neviškio soboras** – XIX a. stačiatikių soboras Taline, pastatytas ant Tompea kalvos.

Soboro architektas buvo Lietuvoje gimęs Michailas Preobraženskis. Aleksandro Neviškio katedra iškilo 1900 m. paskutiniojo Rusijos caro Nikolajaus II iniciatyva. Šis religinis statinys estams ilgą laiką asocijavosi su rusifikacija, tad 1924 m. buvo nutarta cerkvę nugriauti, vis tik, šis nutarimas dėl lėšų stygiaus ir masyvių pastato konstrukcijų niekada taip ir nebuvo įvykdytas. Hitlerinės Vokietijos okupacijos metu soboras buvo uždarytas.

Katedra pasižymi gausia puošyba, mozaikomis ir svogūno formos kupolais. Legenda pasakoja, jog katedra buvo pastatyta ant estų tautos didvyrio Kalevo kapo. Dar viena katedros ypatybė – tai 11 varpų, iš kurių didžiausias sveria net 15 tonų.

Išnašos
-------

1. ↑  „Alexander Nevsky Cathedral - Sightseeing - Tallinn". *www.inyourpocket.com*.
2. ↑  Suurimad õigeusu katedraalid maailmas – History-hub.com (estų k.)
3. ↑  Aleksander Nevski katedraal - Tallinn – Travel Estonia (estų k.)
Koordinatės: 54°54′56″š. pl. 24°04′02″r. ilg.﻿ / ﻿54.9155°š. pl. 24.0673°r. ilg.﻿ / 54.9155; 24.0673

**AB „Palemono keramikos gamykla"** – įmonė Palemone, Pamario g. 1, Kauno miesto šiaurės rytinėje dalyje, prie Kauno–Vilniaus geležinkelio. Įmonės kodas 304178964. Veiklą pradėjusi kaip plytų, čerpių ir drenažo vamzdžių gamykla, dabar specializuojasi perdirbto molio produkcijos statybų pramonei bei žemės ūkiui gamyboje. Gamyklos teritorija su statiniais ir kita infrastruktūra užima 16,3 ha plotą.

Istorija
--------

Įmonė įkurta 1922 m. kaip akcinė bendrovė „Palemonas", jos vardu pavadinta visa aplinkinė gyvenvietė Palemonas. Gamyklą įkūrė broliai Jonas Vailokaitis ir Juozas Vailokaitis, iš Rusijos grįžęs kalnų inžinierius Vladas Geiga ir keletas tuometinių verslininkų su 1,2 mln. litų kapitalu. Gamykla baigta statyti 1923 m. ji laikyta viena didžiausių ir moderniausių pramoninių plytinių Lietuvoje, tarpukario Lietuvoje galėjusi pagaminti ~10 mln. plytų ir 1,5 mln. čerpių per metus. Gamybai naudotas molis iš Neveronių ir Karčiupio karjerų.

Pirmaisiais, 1923 m. per metus pagaminta 923 tūkst. plytų. Po II pasaulinio karo ji pervadinta Palemono plytų-čerpių gamykla ir sukomplektavo karo metais išgrobstytus įrenginius. Sovietmečiu gamykla praplėsta naujais cechais, tunelinėmis krosnimis, pradėtas gaminti keramzitas. 1958 m. nutraukta čerpių gamyba, 1961 m. įkurtas pirmasis keramzito cechas. Gamybos piko metu per valandą būdavo pagaminama 5000 plytų. 1965 m. pastatytos pirmosios tunelinės krosnys keramzitui, 1971 m. – antrasis keramzito cechas. 1983 m. įsigyti itališki „Morando" įrenginiai ir atkurta čerpių gamyba.

1992 m. įmonė privatizuota ir pervadinta AB „Palemono keramika".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Palemono keramikos gamykla, AB. Vz.lt (tikrinta 2022-05-08).
2. ↑  Apie mus. Palemonokeramika.lt (tikrinta 2022-05-08).
3. ↑  LRT laida „Stop juosta": Maršrutas nr. 23 – statybinių medžiagų ir metalo pramonė. 2020-07-05, Lrt.lt (tikrinta 2022-05-08).
4. ↑  Žilvinas Rinkšelis. Plytų ir čerpių gamybos bendrovė „Palemonas". Modernizmasateiciai.lt (tikrinta 2022-05-08).
5. ↑  Mantas Gontis. Palemono keramika. 2021-11-19, Uzdaryta.lt (tikrinta 2022-05-08).
6. ↑  Apleista keramikos gamykla Palemone. 2018-05-02, Pamirsta.lt (tikrinta 2022-05-08).

Nuorodos
--------

* Marija Drėmaitė. Progreso meteoras. Modernizacija ir pramonės architektūra Lietuvoje 1920–1940. – Vilnius, 2016.
**Birštono savivaldybės taryba** – Birštono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.

Tarybą sudaro 21 tarybos narys. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.

Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.

Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.

Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.

Istorija
--------

Miesto teisės suteiktos XVI a. tačiau tikrasis klestėjimas prasidėjo tik 1846 m. kai buvo atrasti mineralinio vandens šaltiniai ir mineralinį vandenį bei purvą imta naudoti gydymui.

Merai
-----

* Antanas Zenkevičius – 1990–1991 m. 1994–2007 m. 2007–2008 m.
* Jonas Aleknavičius – 1991–1992 m.
* Algirdas Radauskas – 1992–1994 m.
* Nijolė Dirginčienė – 2007 m. balandžio – gegužės mėn. ir nuo 2008 m.

Savivaldybės tarybos
--------------------

* Birštono miesto taryba 1990–1995 m.
* Birštono miesto savivaldybės taryba 1995–1997 m.
* Birštono miesto savivaldybės taryba 1997–2000 m.
* Birštono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
* Birštono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
* Birštono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
* Birštono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

Oficiali svetainė
| Fajumo kultūra |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **7000 m. pr. m. e. – 4000 m. pr. m. e.** | → |

 |  |
| *Strėlių antgaliai iš Fajumo kultūros laikotarpio* |
|  |
| **Dab. valstybės** | Egiptas |
| **Ist. regionas** | Žemutinis Egiptas |
|  |
| **Amžius** | Neolitas |
| **Lingvistinė grupė** | proto-egiptiečiai |
|  |

**Fajumo A kultūra** arba **al Fajumo kultūra** – epipaleolito ir neolito archeologinė kultūra apie 7000 m. pr. m. e. – 4000 m. pr. m. e. paplitusi Žemutiniame Egipte. Pavadinta pagal al Fajumo oazėje tyrinėtas gyvenvietes.

Kultūra
-------

Skiriami 2 Fajumo kultūros laikotarpiai.

Epipaleolito laikotarpio (apie 7000 – 5500 m. pr. m. e.) dirbiniai gaminti iš skelčių, būdingi mikrolitai su nubukinta nugarėle ir nusklembtu galu, įvairių tipų gremžtukai, rėžtukai, peiliai, ylos, t. p. gaminti trikampiai antgaliai plokščiai retušuotu paviršiumi, su įgaubtu pagrindu ir įkote. Žmonės klajokliai, vertėsi medžiokle ir žvejyba, rinko maistą.

Neolito laikotarpiu (apie 5500 m. pr. m. e. – 4000 m. pr. m. e.) žmonės kūrėsi mažose gyvenvietėse, gyveno lengvos konstrukcijos antžeminiuose pastatuose, vertėsi žemdirbyste – sėti dvigrūdžiai kviečiai ir miežiai bei gyvulininkyste – augino galvijus, kiaules. Taip pat jie medžiojo ir žvejojo, rinko maistą, audė, pynė krepšius ir demblius.

Gyvenvietėse rasta titnaginių plokščiai retušuotu paviršiumi peilių, pjautuvų ašmenų, trikampių antgalių su įgaubtu pagrindu ir įkote, kirvelių, akmeninių trinamųjų girnų, kaplių, buožių, kaulinių ir raginių antgalių, žeberklų, ylų, adatų. Keramika – plačiaangės puodynės, žemi dubenys ir puodukai – storasienė, apskritadugnė su gumbuotomis kojelėmis, dažniausiai raudonai ar juodai poliruotu paviršiumi, viršutinėje dalyje šiek tiek ornamentuota įvairiomis įraižomis ar iškilių gumburėlių juosta. Papuošalai – karoliai, pagaminti iš stručio kiaušinio lukšto bei Viduržemio ir Raudonosios jūros moliuskų kriauklių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Egidijus Šatavičius. *Fajumo kultūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 744 psl.

Literatūra
----------

* Boleslaw Ginter/Janusz K. Kozlowski: Kulturelle und paläoklimatische Sequenz in der Fayum-Depression, in: Mitteilungen des Deutschen Archäologischen Instituts, Abteilung Kairo (MDAIK) 42, 1986, S. 9 – 23
**Kauno policijos muziejus** – Lietuvos policijos muziejus Kauno naujamiestyje (Gedimino g. 8). Muziejus atidarytas 2002 m. rugsėjo 30 d. Muziejaus įkūrėja – visuomeninė organizacija Tarptautinės policijos asociacijos Lietuvos skyriaus Kauno poskyris.

Ekspozicija
-----------

Eksponuojamos įvairių šalių policininkų uniformos, jų detalės, kepurės, šalmai, Kauno blaivyklos tramdomoji kėdė, nusikaltėlių įrankiai, netikri pinigai, tušti kontrabandinės degtinės buteliai, laikraščiai, dokumentai, kultūrinių renginių atributika, sporto varžybų laimėtos taurės ir medaliai, diplomai, nuotraukos, suimtųjų išradimai (muilo gabale paslėptas švirkštas, dantų pastos tūtelėje įmontuotas kišeninis peilis, batų raištelyje įsiūta yla ir nemažai kitų įdomių daiktų). Eksponuojamos pareigūnų darbo priemonės, tai seni telefonai, reguliuotojų lazdelės, pirmoji radijo ryšio technika ir kt. Kiemelyje stovi jau nenaudojamos policijos transporto priemonės: motociklas „Ural" (1978 m.), automobiliai „GAZ", „BARKAS", „UAZ", „VAZ", „RAF", pagaminti 1986–1992 m.

Nuorodos
--------

* Informacija apie muziejų
* Kaune duris atvėrė Policijos muziejus
**Tai Jack Webster**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1994 m. lapkričio 11 d. (28 metai) |
| Gimimo vieta | Oklandas, Naujoji Zelandija |
| Ūgis | 1,93 m |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Perto „Wildcats" |
| **Pozicija** | įžaidėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 20122012–201320132017–20182018–20202020–20212021–202220222023– | Oklando „Pirates"Oklando „NZ Breakers"Vaikato „Pistons"Frankfurto „Skyliners"Stambulo „Galatasaray"Oklando „NZ Breakers"Kauno „Žalgiris"Aliahos „Petkim"Perto „Wildcats" |   |
| Šalies rinktinė |
| 2012– | Naujoji Zelandija Naujoji Zelandija |  |
|  |

**Tajus Džekas Vebsteris** (*Tai Jack Webster*, g. 1995 m. gegužės 29 d.) – Naujosios Zelandijos krepšininkas, įžaidėjas.

Pradėjo rungtyniauti už gimtojo Oklando „Vestleiko" berniukų mokyklos komandą, su ja laimėjo šalies vidurinių mokyklų lygą, tapo geriausiu finalinio turnyro žaidėju. 2012 m. debiutavo kaip profesionalas Oklando „Pirates" komandoje. Vėliau kaip jaunasis žaidėjas be kontrakto žaidė už Oklando „New Zealand Breakers". 2013–2017 m. išvyko į JAV, studijuodamas Nebraskos–Linkolno universitete žaidė už „Cornhuskers" komandą. Vėliau grįžo į Naująją Zelandiją, vėliau rungtyniavo Vokietijos, Turkijos klubuose, paskui – vėl Zelandijoje. 2021 m. atleistas iš „Breakers", nes atsisakė skiepytis COVID-19 vakcina. 2021 m. lapkritį sudarė kontraktą su Kauno „Žalgiriu". Vėliau pusę sezono rungtyniavo Turkijoje, o metų pabaigoje grįžo į Australiją.

Atstovaudamas Naujosios Zelandijos rinktinę dalyvavo 2014 m. pasaulio čempionate, poroje olimpinių atrankų turnyrų.

Tajaus brolis Koris Vebsteris – taip pat profesionalus krepšininkas.

Laimėjimai
----------

* Nacionalinė krepšinio lyga (Australija/N. Zelandija): 2013 m.
* Naujosios Zelandijos čempionų varžybos: 2012 m.
* Naujosios Zelandijos metų naujokas: 2013 m.
* Karaliaus Mindaugo taurė: 2022 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „NZ Breakers part ways with Tai Webster because of Covid-19 vaccination stance". *stuff.co.nz*
2. ↑  Turkiją paliekantis Websteris keliasi į Australiją, *basketnews.lt*
3. ↑  „Tai Webster". *fiba.com*.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| LobambaLobamba |
| --- |
| *Esvatinio parlamentas Lobamboje* |
|  |
| 

LobambaLobamba

26°19′0″ p. pl. 31°8′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.31667°š. pl. 31.13333°r. ilg.﻿ / 26.31667; 31.13333﻿ (Lobamba)Koordinatės: 26°19′0″ p. pl. 31°8′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.31667°š. pl. 31.13333°r. ilg.﻿ / 26.31667; 31.13333﻿ (Lobamba) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Esvatinio vėliava Esvatinis |
| **Rajonas** | Hoho rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1902 |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 11 000  |
| **Plotas** | 150 km² |
| **Tankumas** (2006) | 73 žm./km² |
| **Altitudė** | 694 m |

**Lobamba** – miestelis vakariniame Svazilande, pagal svazių tautos tradicijas – karaliaus motinos rezidencija (buveinė). 2006 m. būta 11 tūkst. gyventojų. Be to, tai yra įstatymų leidybos centras, taip pat čia yra parlamento pastatai, oficiali karaliaus rezidencija, valstybinis archyvas ir stadionas. Miestelis nutolęs per 16 km nuo pagrindinės sostinės Mbabanės, *Ezulwini* slėnyje. Yra ilgamečio karaliaus Sobhuzos II muziejus, netoli miestelio – oro uostas.

Istorija
--------

Iš pradžių buvo dvi vietovės, pavadintos Lobamba. Pirmoji, susikūrusi 1750 m. rytų Svazilande, dabar vadinama „Senoji Lobamba". Šiame straipsnyje aprašoma gyvenvietė įkurta karaliaus Sobhuzos II, šiaurvakarinėje šalies dalyje.

Lobamboje 1968 m. rugsėjo 6 d. princas Makhosini paskelbė Svazilando nepriklausomybę nuo Didžiosios Britanijos.
|  |
| --- |
| Jungtinių Valstijų Atstovų rūmų pirmininkas*Speaker of the United States House of Representatives* |
| Jungtinių Valstijų Atstovų rūmų pirmininko emblema 
JAV atstovų rūmų pirmininkas Kevin McCarthy |
| Įkurta | 1789 m. kovo 4 d. (1789-03-04) |
| Statusas | Pirmininkaujantis pareigūnas |
| Rezidencija | Jungtinių Valstijų Kapitolijus, Vašingtonas |
| Pirmas ėjęs pareigas | Frederikas Muhlenbergas |
| Atlyginimas | 223 500 $ per metus |
| Oficiali svetainė | www.speaker.gov |

Jungtinių Valstijų Atstovų rūmų pirmininko vėliava
**JAV Atstovų rūmų pirmininkas** (angl. *Speaker of the United States House of Representatives*) – pirmininkaujantis Jungtinių Amerikos Valstijų Atstovų rūmų pareigūnas. Šis politinis postas atsirado 1789 m. priėmus Jungtinių Amerikos Valstijų Konstituciją. JAV Atstovų rūmų pirmininkas yra faktinis politinis ir parlamentinis institucijos lyderis, institucijos administracijos vadovas. Atstovų rūmų pirmininkas taip pat atlieka kitas administracines ir procedūrines funkcijas. Atstovų rūmų pirmininkas dažniausiai pats nepirmininkauja posėdžiams, ši pareiga deleguojama daugumą Atstovų rūmuose turinčios partijos nariams.

JAV Konstitucijoje nėra numatyta reikalavimo, kad Atstovų rūmų pirmininkas turi būti išrinktas Atstovų rūmų nariu (t. y. gali būti išrinktas į JAV Kongresą neišrinktas asmuo), nors kol kas visi Atstovų rūmų pirmininkai buvo ir Atstovų rūmų nariai. JAV Atstovų rūmų pirmininkas taip pat yra antrasis žmogus JAV prezidento pareigų perėmimo linijoje po JAV viceprezidento.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Office of the Clerk of the U.S. House of Representatives". Clerk.house.gov. Nuoroda tikrinta 2012-08-10.
2. ↑  Relyea, Harold C. (2005-08-05). „Continuity of Government: Current Federal Arrangements and the Future" (PDF). *CRS Report for Congress*. Washington, D.C.: Congressional Research Service, the Library of Congress. pp. 2–4. Nuoroda tikrinta 2019-01-22.
**Espiritismo** (portugalų ir ispanų k. – spiritizmas) – sinkretinė religija Lotynų Amerikoje ir Karibų jūros regione. Šios religijos išpažinėjai tiki, kad gerosios ir blogosios dvasios gali paveikti sveikatą, sėkmę ir kitus žmogaus gyvenimo aspektus. Manoma, jog religija kilo iš Kongo regiono, dabar ši religija labiausiai paplitusi Kuboje ir Puerto Rike. Dauguma šios religijos aspektų remiasi Allan Kardec, spiritizmo pradininko, idėjomis.

Espiritismo religija pripažįsta Dievą ir jį laiko visagaliu visatos kūrėju, taip pat tikima, jog egzistuoja dvasinis pasaulis, kuriame gyvena bekūnės būtybės, jos palaipsniui tampa protingisnėmis ir moralesnėmis. Espiritistai tiki, jog šios būtybės įvairiais būdais gali paveikti fizinį pasaulį, o patys tikintieji gali taip pat daryti įtaką šių dvasių veiksmams. Espiritizmo religija niekada neturėjo tikėjimo lyderio ar praktikavimo vietos. Ši religija yra perėmusi kitų religijų, įskaitant katalikybę, *Curandero, Macumba*, *Santería*, Vudu, šintoizmo, taip pat neopagoninių religijų, praktikas. Šio sinkretizmo pavyzdys – šv. Martos naudojimas burtuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Helping Elderly Hispanics Manage Health Problems Archyvuota kopija 2007-03-16 iš Wayback Machine projekto. The University of Kansas School of Medicine, Wichita.
2. ↑  Vega, Marta Moreno (1999). „Espiritismo in the Puerto Rican Community". *Journal of Black Studies* **29** (3): 325–353. doi:10.1177/002193479902900301.
3. ↑  Espiritismo & Spiritualism.Espiritismo & Espírita
4. ↑  Martha Dominadora Lamp.
| **Zoltán Kodály** |
| --- |
|  |
| Zoltán Kodály 1930 m. |
| Gimė | 1882 m. gruodžio 16 d. Kečkemėtas, Vengrijos karalystė |
| Mirė | 1967 m. kovo 6 d. Budapeštas, Vengrija |
|  |
| Veikla | kompozitorius, etnomuzikologas, muzikos pedagogas |
|  |
| Išsilavinimas | Ferenco Listo muzikos akademija |
| Žinomas (-a) už | Psalmus hungaricus (1923), Janošas Haris (1925 - 1926), Galantos šokiai (1933), koncertas orkestrui (1939 - 1940) |
| Parašas |
|  |

**Zoltán Kodály** (1882 m. gruodžio 16 d. – 1967 m. kovo 6 d.) buvo vengrų kompozitorius, etnomuzikologas, muzikos pedagogas, kalbininkas ir filosofas. Jis tarptautiniu mastu gerai žinomas kaip Kodálio muzikinio ugdymo metodo kūrėjas.

Gyvenimas
---------

Gimęs Kečkemete, Vengrijoje, Kodális vaikystėje išmoko groti smuiku. 1900 m. įstojo į Budapešto universiteto Kalbų katedrą ir tuo pat metu pateko į Hanso von Kösslerio kompozicijos klasę Karališkojoje Vengrijos muzikos akademijoje. Baigęs mokslus, metus studijavo Paryžiuje.

1905 m. jis lankėsi atokiuose kaimuose rinkti dainų ir įrašyti jas į fonografo cilindrus. 1906 m. jis parašė disertaciją apie vengrų liaudies dainą „Strofinė konstrukcija vengrų liaudies dainoje". Maždaug tuo metu Kodális susitiko su kolega kompozitoriumi ir tėvynainiu Bélu Bartóku, kurį supažindino su kai kuriais liaudies dainų rinkimo metodais. Jiedu tapo viso gyvenimo draugais.

vengrų kompozitoriai Bela Bartokas ir Zoltanas Kodalis
 Kodály statula Szent István aikštėje Pécs mieste, Vengrijoje

Kodály iki 1923 m. nesulaukė didžiulės sėkmės. Tai buvo metai, kai vienas žinomiausių jo kūrinių *Psalmus Hungaricus* pirmą kartą buvo atliktas koncerte, skirtame Budos ir Pešto sąjungos penkiasdešimtmečiui paminėti (ta pačia proga įvyko Bartóko *šokio siuitos* premjera).

1958 m. lapkritį, po 48 santuokos metų, mirė pirmoji Kodály žmona Emma. 1959 m. gruodį Kodály vedė Sarolta Péczely. Mirė 1967 m. būdamas 84 metų Budapešte. 

1966 m. Kodály gastroliavo JAV ir skaitė specialią paskaitą Stanfordo universitete, kur jam dalyvaujant buvo atliekama dalis jo muzikos. 

Zoltanas Kodalis 1964 m.
**Timūras Puchovas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Timūras Puchovas |
| Gimimo data | 1998 m. birželio 17 d. (25 metai) |
| Gimimo vieta | Vladikaukazas, Rusija |
| Ūgis | 175 cm |
| Svoris | 66 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK Naftan Novopolock |
| **Pozicija** |  |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2015–2018  2019  2019–2020  2021  2021  2022  2022  2023– | Maskvos CSKA  Vilniaus „Žalgiris"  FK Šinnik Jaroslavlʹ  FK Irtyš Omsk  FK Novosibirsk  FK Amkar-Permʹ  FA Ararat Erewan  FK Naftan | 0? 0(?)02 0(0)36 0(4)10 0(0)09 0(0)08 0(0)07 0(0)10 0(2) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. rugpjūčio 21 d.. |

**Timūras Puchovas** (*Тимур Таймуразович Пухов*; g. 1998 m. birželio 17 d.) – Rusijos futbolininkas, saugas. Buvęs Vilniaus „Žalgirio" narys.

Karjera
-------

Karjeros pradžioje atstovavo Maskvos CSKA futbolo klubui. Žaidė jaunimo lygose dublerių ekipoje.

Atvyko į Lietuvą. 2019 m. vasario 11 d. tapo Vilniaus „Žalgirio" nariu. Marškinėlių numeris yra 70.

Du kartsu žaidė A lygos rungtynėsde, iš viso aikštėje praleido 15 minučių. Daugiausiai žaidė žalgiris B ekipoje, Pirmoje lygoje.

Vėliau tęsė karjerą Rusijoje. Rungtyniavo Jaroslaulio „Šinnik", Omsko Irtyšiaus, Novosibirsko, Permės Amkar klubuose.

2022 m. rugsėjo mėn. persikėlė į Armėniją ir rungtyniavo Ararato klube. 

2023 m. persikėlė į FK Naftan (Baltarusija).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Premierlyga
| Gvadalupė*Guadalupe* |
| --- |
|        |
| 

GvadalupėGvadalupė

25°40′0″ š. pl. 100°15′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.66667°š. pl. 100.25000°r. ilg.﻿ / 25.66667; 100.25000﻿ (Gvadalupė (Nuevo Leonas))Koordinatės: 25°40′0″ š. pl. 100°15′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.66667°š. pl. 100.25000°r. ilg.﻿ / 25.66667; 100.25000﻿ (Gvadalupė (Nuevo Leonas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Nuevo Leonas Nuevo Leono valstija |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 635 862  |
| **Plotas** | 95,2 km² |
| **Tankumas** (2020) | 6 679 žm./km² |
| **Altitudė** | 500 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Gvadalupė |
|  |
| **Kirčiavimas** | Gvadalùpė |

**Gvadalupė** (isp. *Guadalupe*) – miestas šiaurės rytų Meksikoje, Nuevo Leono valstijoje, prie Santa Katarinos upės, rytinis Monterėjaus priemiestis. Tai antras pagal dydį valstijos miestas. Tai daugiausia „miegamasis" Monterėjaus priemiestis. Perdirbama žemės ūkio produkcija, prekiaujama apylinkėse auginamais kukurūzais, daržovėmis, galvijininkystės ir avininkystės produkcija. Veikia muziejus.

Gvadalupėje yra BBVA Bancomer stadionas, kuriame rungtyniauja „CF Monterrey" klubas.

Istorija
--------

Vietovė gyvenama nuo seno. Išaugus Monterėjui, čia įveisti cukranendrių ir kukurūzų pasėliai. Oficialiai gyvenvietė įkurta 1716 m. ir pavadinta pagal žemės savininką *Capitán Nicolás Ochoa de Elejalde*. Tačiau vėliau žemės atiteko bažnyčiai. 1756 m. vietovė pervadinta į *Pueblo de la Nueva Tlaxcala de Nuestra Señora de Guadalupe de Horcasitas* Gvadalupės Mergelės garbei. 1825 m. gavo savivaldą.

Šaltiniai
---------

1. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
2. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
3. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
4. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
5. ↑  *Guadalupe*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
***Playboy***|  |
| Periodiškumas | mėnesinis |
| Kategorijos | vyrams |
| 

---

 |
| Vyriausiasisredaktorius | Hugh Hefner |
| Leidėjas | Playboy Enterprises |
| Įsteigta | 1953 m. spalio 1 d. |
| Pirmasisleidimas | 1953 m. gruodis |
| Kalba | anglų, daugelis kt. |
| Leidyba nutraukta | 2020 m. kovo 17 d. (spausdinta versija) |
| Tiražas | 1 516 086 |
| ISSN | ISSN 0032-1478 |
| 

---

 |
| **Tinklalapis:** playboy.com/ |

**„Playboy"** – vienas pačių žinomiausių erotinių leidinių visame pasaulyje. Pirmasis numeris išėjo 1953 m. gruodžio 1 d. su apsinuoginusia Marilyn Monroe ant viršelio. Žurnalą įkūrė Hju Hefneris su kolegomis Čikagoje (JAV). Nuo 2020 m. žurnalas leidžiamas internetu.

Žurnalo viršelis
Leidinys išeina kas mėnesį JAV (nuo 1972 m. ir kitose šalyse, 2008–2013 m. Lietuvoje), jame spausdinamos apsinuoginusių moterų nuotraukos, taip pat straipsniai apie sportą, madą, kai kurias prekes, įžymybes. Retkarčiais pasitaiko ir erotinės literatūros. Žurnalas laikosi liberalios politikos, jam labiau būdingas „švelniosios" pornografijos (angl. *softcore*) žanras.

2015 m. spalį žurnalo redakcija paskelbė, kad nuo 2016 m. kovo numerio žurnaluose nebebus visiškai nuogų moterų nuotraukų. Laikantis naujos politikos, oficialiai žurnalas skirtas ne jaunesniems nei 13 metų žmonėms. Ši žurnalo politika buvo atšaukta 2017 m. pavasarį ir žurnalas vėl ėmė publikuoti nuogumą.

2020 m. kovą buvo paskelbta, kad šių metų pavasario numeris bus paskutinis spausdintas „Playboy" numeris. Nuo to laiko žurnalas leidžiamas internetu.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Playboy comes to the Baltics". *The Baltic Times*. 2008-05-27. Nuoroda tikrinta 2023-10-25.
2. ↑  Zilnys, Ramūnas (2013-07-03). „Uždaroma lietuviškoji žurnalo „Playboy" versija". *Lrytas.lt*. Nuoroda tikrinta 2023-10-25.
3. ↑  Playboy says it will no longer print images of nude women
4. ↑  Playboy magazine to stop publishing pictures of naked women
5. ↑  Will the Millennials Save Playboy? – The Hefners are gone, and so is the magazine's short-lived ban on nudity – as well as virtually anyone on the staff over 35. The New York Times (tikrinta 2022-10-21)
6. ↑  Gibson, Kate (2020-03-19). „Coronavirus kills 66-year-old Playboy". *CBS News*. Nuoroda tikrinta 2020-03-19.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Hermosiljas*Hermosillo* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

HermosiljasHermosiljas

29°05′0″ š. pl. 110°57′0″ v. ilg.﻿ / ﻿29.08333°š. pl. 110.95000°r. ilg.﻿ / 29.08333; 110.95000﻿ (Hermosiljas)Koordinatės: 29°05′0″ š. pl. 110°57′0″ v. ilg.﻿ / ﻿29.08333°š. pl. 110.95000°r. ilg.﻿ / 29.08333; 110.95000﻿ (Hermosiljas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-7)------ vasaros: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Sonora Sonoros valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1700 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 784 342  |
| **Altitudė** | 210 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Hermosiljas |

**Hermosiljas** (isp. *Hermosillo*) – miestas šiaurės vakarų Meksikoje, Sonoros valstijos sostinė, didžiausias miestas ir ūkinis centras. Įsikūręs prie Sonoros ir San Migelio upių. Yra geležinkelio stotis, oro uostas, praeina Panamerikos plento atkarpa (Taksonas–Meksikas). Mašinų gamybos ir elektronikos (automobilių surinkimas, kompiuterių, televizorių, telefonų gamyba), tekstilės, chemijos, naftos perdirbimo, medienos apdirbimo, poligrafijos pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (kviečiai, vynuogės, gėlės, avinžirniai, gyvulininkystė).

Hermosiljo centre yra 1865 m. įrengta Saragosos aikštė, greta kurios stovi 1908 m. pastatyta Šv. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų katedra ir 1881 m. pastatyti valstijos vyriausybės rūmai. Veikia keletas muziejų, Hermosiljo, Sonoros universitetai.

Istorija
--------

1700 m. dabartinio miesto vietoje, indėnų serių, tepokų ir pimų žemėse, įkurta ispanų gyvenvietė *Santísima Trinidad del Pitic*. Vietiniai gyventojai puldinėjo įsibrovėlius, todėl 1726 m. pastatyta tvirtovė. 1822 m. įkūrus parapiją, pradėta indėnų evangelizacija. 1825 m. miestas pavadintas Meksikos nepriklausomybės kovotojo José María González Hermosillo garbei. 1879 m. Hermosiljas tapo Sonoros sostine. XX a. pr. mieste įsikūrė nemažai kinų. Hermosilijas ūkiškai suklestėjo ~1980 m. kai „Ford" čia atidarė savo gamyklą.

* KatedraKatedra
* Miesto gatvelėMiesto gatvelė
* Vyriausybės rūmaiVyriausybės rūmai
| Špuchilis*Xpujil* |
| --- |
| 

ŠpuchilisŠpuchilis

18°30′20″ š. pl. 89°23′50″ v. ilg.﻿ / ﻿18.50556°š. pl. 89.39722°r. ilg.﻿ / 18.50556; 89.39722﻿ (Špuchilis)Koordinatės: 18°30′20″ š. pl. 89°23′50″ v. ilg.﻿ / ﻿18.50556°š. pl. 89.39722°r. ilg.﻿ / 18.50556; 89.39722﻿ (Špuchilis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Kampečės valstija Kampečės valstija |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 5 729  |
| **Plotas** | 3,2 km² |
| **Tankumas** (2020) | 1 790 žm./km² |
| **Altitudė** | 260 m |

**Špuchilis** (isp. *Xpujil, Xpuhil*) – miestelis pietryčių Meksikoje, Kampečės valstijoje, Jukatano pusiasalio pietuose, 153 km į vakarus nuo Četumalio. Kalakmulio savivaldybės centras. Praeina kelias Viljahermosa–Četumalis. Yra keletas viešbučių, restoranų, vystomas turizmas. Apylinkėse gausu senovės majų archeologinių vietovių: Špuchilis, Bekanas, Hormigeras, Čaktunas, Čikana, kiek tolėliau – Kalakmulis. Veikia Špuchilio radijo stotis, transliuojanti programas ispanų, jukatekų ir čolų kalbomis.

Miestelio pavadinimas jukatekų kalba reiškia „katės uodega" (pagal vietinių vijoklių rūšį).

Šaltiniai
---------

1. Campeche
2. ↑  Campeche
3. Campeche
4. ↑  Campeche
Akva tofana nuodai
**Akva tofana** (*Aqua Tofana*, *Acqua Toffana* arba *Aqua Tufania*, liet. **Tofanos vanduo**) – stiprūs nuodai, XVII a. naudoti Romoje ir Neapolyje. Pavadinimas kilęs nuo jų gamintojos, palermietės *Giulia Toffana* pavardės.

Nėra žinoma, ar jų receptą sugalvojo pati Giulia Toffana, ar jis yra žymiai senesnis. Akva tofana būdavo pardavinėjama atvirai, prisidengiant kosmetikos pavadinimu, ir nuodų „prekinis pavadinimas" buvo „*Manna di San Nicola*".

Akva tofana būdavo gaminama iš arseno ir švino, galbūt dar ir šunvyšnės. Tikslios proporcijos nėra išlikusios. Tai būdavo bespalvis, beskonis skystis, todėl labai tikdavo įpilti numatytai aukai į gėrimą.

Nuo šių nuodų daugiausiai mirdavo nepatenkintų žmonų vyrai. Giulia Toffana išgarsėjo būtent tokia „pagalba" nelaimingoms žmonoms. Kai ji galiausiai buvo įduota popiežiaus tarnyboms, vietinė teisėsauga moters dėl jos populiarumo neareštavo. Toffana pasislėpė bažnyčioje, kur jai buvo suteikta neliečiamybė. Tačiau vėliau policija ten įsiveržusi vis tik nuodų kūrėją areštavo. Kankinama ji prisipažino, kad nuo akva tofana mirė apie 600 žmonių, tačiau kitokių įrodymų šiam skaičiui nėra.

1659 m. liepą kartu su dukterimi ir trimis padėjėjais nuodų gamintoja Romoje, *Campo de' Fiori* aikštėje buvo viešai nubausta mirtimi. Kai kurios jos klientės taip pat nubaustos mirtimi arba įkalintos požemiuose.

Nuorodos
--------

* įrašas infoplease.com
| Kankunas*Cancún* |
| --- |
|        |
| *Paplūdimys Kankune* |
|  |
| 

KankunasKankunas

21°09′0″ š. pl. 86°50′0″ v. ilg.﻿ / ﻿21.15000°š. pl. 86.83333°r. ilg.﻿ / 21.15000; 86.83333﻿ (Kankunas)Koordinatės: 21°09′0″ š. pl. 86°50′0″ v. ilg.﻿ / ﻿21.15000°š. pl. 86.83333°r. ilg.﻿ / 21.15000; 86.83333﻿ (Kankunas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Kintana Roo Kintana Roo valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1970 m. balandžio 20 d. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 888 797  |
| **Plotas** | 143 km² |
| **Tankumas** (2020) | 6 215 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 77500 - 77530 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Kankunas |

**Kankunas** (isp. *Cancún*) – kurortinis miestas pietryčių Meksikoje, Kintana Roo valstijoje. Miestas yra šiaurės rytiniame Jukatano pusiasalio pakraštyje, glaudžiai susijęs su kurortiniu miesteliu, esančiu L formos saloje (21 km ilgio ir 0,4 km pločio), kuriame yra vadinamoji „viešbučių zona" (*Zona Hotelera*). Saloje yra dangoraižiai viešbučiai, platūs paplūdimiai, koraliniai rifai, palmių miškai. Čia beveik nėra lietaus sezono, kadangi pietinės Kintana Roo džiunglės išsausina beveik visą metų lietų (kritulius).

Apie 30 tūkst. gyventojų vis dar gyvena lūšnose. Autostrada Kankunas susisiekia su Puerto Chuaresu (*Puerto Chuarez*) šiaurėje ir Morelosu (*Puerto Morelos*) pietuose. 19 km į pietus nuo miesto yra tarptautinis oro uostas.

Istorija
--------

Anksčiau čia gyveno majai, pirmąkart paminėtas 1843 m. kaip *Cancúne* (majų kalba „Laivas vaivorykštės gale"). Iki pat 1970 m. Kankune tegyveno apie 100 majų tautybės gyventojų, besiverčiančių žvejyba, tačiau kai Meksikos vyriausybė pagal privatų užsakymą atliko trejų metų tyrimą dėl tarptautinio atostogų centro Meksikoje, Kankunas ėmė formuotis kaip turizmo centras. Čia plūstelėjo turistai iš viso pasaulio ir Kankunas tapo įdomiu miestu, kuris gali būti planingai statomas kaip kurortas, pavyzdžiu.

Šaltiniai
---------

1. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
2. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
3. MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
4. ↑  MEXICO: States and Major Cities, *citypopulation.de*
| Kotopaksis |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Ekvadoras Ekvadoras |
|  |
| Aukštis | 5897 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2023 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 0°40′0″ p. pl. 78°26′0″ v. ilg.﻿ / ﻿0.66667°š. pl. 78.43333°r. ilg.﻿ / 0.66667; 78.43333Koordinatės: 0°40′0″ p. pl. 78°26′0″ v. ilg.﻿ / ﻿0.66667°š. pl. 78.43333°r. ilg.﻿ / 0.66667; 78.43333 |

**Kotopaksis** arba ***Kotopachis*** (isp. *Cotopaxi*, keč. *Kutupaksi*) – antras pagal aukštį (po Čimboraso) Ekvadoro kalnas ir aukščiausias šalies veikiantis ugnikalnis (stratovulkanas). Stūkso Andų kalnuose, Kotopaksio provincijoje, 75 km į pietus nuo Kito. Aukštis – 5897 m. Nepaisant to, kad Kotopaksis yra ties pusiauju, šlaituose 4700–4800 m aukštyje prasideda ledynai. Tai vienas aukščiausių aktyvių ugnikalnių pasaulyje. Nors dažnai teigiama, kad Kotopaksis – aukščiausias pasaulio ugnikalnis, tačiau už jį aukštesni Ljuljailjakas, Ochos del Saladas.

Nors tai aktyvus ugnikalnis, tačiau į jį dažnai kopiama.

Ugnikalnio kūgis itin simetriškas, iškyla virš 3800 m aukščio plokščiakalnio. Krateris viršūnėje yra 800 x 550 m diametro ir 350 m gylio. 1975 m. kalnas su apylinkėmis paskelbtas Kotopaksio nacionaliniu parku.

Nuo 1738 m. ugnikalnis išsiveržė daugiau nei 20 kartų. Taip pat ugnikalnio pašlaitės ne kartą nusiaubtos laharų (purvo nuošliaužų). Didžiausi išsiveržimai: 1744, 1768, 1877, 1903 m. Paskutinis išsiveržimas įvyko 2015 m. nors vulkaninis aktyvumas pasireiškė 1942 ir 1975 m. Didžiausias išsiveržimas buvo 1877 m.; jo metu ištirpo ugnikalnio šlaituose esantys ledynai, dėl to susidariusio nuošliaužos visiškai sunaikino Latakungos miestą.

Pirmasis europietis bandęs užkopti į Kotopaksį buvo Aleksandras fon Humboltas. 1802 m. jis pasiekė 2500 m aukštį.

Kalno pavadinimas kečujų kalba reiškia „mėnulio gerklė".

* Kalno reginysKalno reginys
* Kotopaksis, matomas iš KitoKotopaksis, matomas iš Kito
* Sniegas ir ledas viršūnėjeSniegas ir ledas viršūnėje
* Ugnikalnio kraterisUgnikalnio krateris

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 229
2. ↑  *Cotopaxi ugnikalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
3. ↑  "How did Cotopaxi get its Quecha name? "Archyvuota kopija 2022-03-31 iš Wayback Machine projekto.. *cozine.com*

Nuorodos
--------

* Pasaulio ugnikalnių duomenų bazė

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kotopaksis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |