recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Jono Šaučiūno portretinė nuotrauka, apie 1916 m.
**Jonas Šaučiūnas** (1891 m. kovo 11 d. Stankūnų Ažubalio vienkiemyje, Pandėlio valsčiuje, Rokiškio apskrityje – 1991 m. spalio 4 d. Dallase, PA – JAV), vargonininkas, chorvedys, kultūros veikėjas.

Biografija
----------

Baigęs Pandėlio pradžios mokyklą, 1907 m. pradėjo mokytis vargonuoti pas J. Žilinską ir ?. Mišelį. 1910 m. atvyko į JAV, o 1911 m. pradėjo vargonininkauti Šv. Jurgio lietuvių parapijoje Bridgeporte, CT. Čia subūrė parapijos chorą, šeštadieniais ir vasaros atostogų metu vaikus mokė lietuvių kalbos ir Lietuvos istorijos. 1912–1913 m. važinėjo pasitobulinti į New York Conservatory of Music. Vargonuoti ir dainuoti dar mokėsi privačiai pas vietos muzikus. Su parapijos choru kasmet parengdavo po kelis vaidinimus su dainomis. 1918 m. Bridgeporte suorganizavo pasaulietinį „Spindulio" chorą, kuris pastatė keturias M. Petrausko operetes, surengė viešų koncertų. Su choristų grupe 1918 dalyvavo Amerikos lietuvių kongrese Niujorke.

Nuo 1920 m. apie 35-erius metus dirbo vargonininku ir chorvedžiu Švč. Marijos Apreiškimo lietuvių parapijoje Kingstone, PA. Daug padarė bažnyčios gerovei. Pakėlė choro meninį lygį, nemažai koncertavo, statė įvairius muzikinius veikalus, dalyvavo festivaliuose, dainų šventėse ir kituose tautiniuose renginiuose. 1929–1931 m. choras įdainavo 8 lietuviškas plokšteles, koncertavo per radiją. 1921–1922 m. J. Saučiunas vadovavo „Aušros" chorui Plymouthe, PA, 1922–1924 m. lankė Progressive Series Studies pas prof. J. Masoną Vilks Bare, PA, o vėliau Marywood College Scrantone, PA, pas prof. N. M. Montani.

Nuo 1945 m. kurį laiką vadovavo S. Šimkaus Wyomingo Klonio jungtiniam bažnytiniam vyrų chorui. 1955 m. pasitraukęs iš Švč. Marijos Apreiškimo lietuvių parapijos Kingstone, pradėjo vargonininkauti Šv. Kryžiaus Atradimo lenkų parapijoje Vilks Bare.

J. Šaučiūnas atliko daug visuomeninių pareigų.

Nuo 1914 m. priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai, buvo 1924–1925 m. ir 1928 m. bei 1930 m. šios sąjungos seimų pirmininkas, 1943–1945 m. Centro valdybos raštininkas – iždininkas, 1953–1954 m. ir 1967 m. vicepirmininkas, Wyomingo Klonio Vargonininkų sąjungos provincijos aktyvus narys. 1939 m. Wyomingo Klonio chorams vykstant dalyvauti į Pasaulinę parodą Niujorke, buvo organizacinio komiteto pirmininkas (koncerte dalyvavo 7 chorai – 343 dalyviai). 1952 m. Švč. Marijos Apreiškimo lietuvių parapijai ir 1954 m. parapijos chorui švenčiant 50-metį, parašė jų istoriją. Buvo „Dainos" draugijos knygininkas ir naujų muzikos kūrinių leidimo komisijos narys, taip pat žurnalo „Muzikos žinios" redkolegijos narys. 1914 m. Bridgeporte įsteigė nedidelę spaustuvę, surinko ir spaudai parengė 30 kalėdinių giesmių rinkinį „Kalėdų balsai" (1949 m. ir 1952 m.). Išleido savo liaudies dainų pynę chorui „Mano karukas" (1954 m.). Jo rūpesčiu 1960 m. išleistos J. Žilevičiaus mišios – „Missa Salve Jesu Parvule" – mišriam chorui ir vargonams. Yra sukūręs giesmių, dainų ir scenos veikalų. Buvo subūręs „Padaužų" grupę, kuri įdainavo aštuonias komiškas dainas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Andrea de Cesaris| Karjera Formulėje 1 |
| --- |
| Tautybė | Italija italas |
| Komanda | {{{Komanda}}} |
| Dalyvauta GP | 214 (208 startai) |
| Čempionas | 0 |
| Pergalių | 0 |
| Podiumai | 5 |
| Pole pozicijos | 1 |
| Greičiausių ratų | 1 |
| Pirmas GP | 1980 m. Kanados GP |
| Paskutinis GP | 1994 m. Europos GP |

**Andrea de Cesaris** (1959 m. gegužės 31 d. – 2014 m. spalio 5 d.) – Italijos automobilių sporto lenktynininkas. Jis startavo 208 Formulės 1 GP, tačiau nepelnė nei vienos pergalės – šiuo pasiekimu jis yra pasaulio rekordininkas. Savo karjeros metu Formulėje 1 jis du kartus buvo antras, tris kartus pasiekė trečią vietą, dar 7 kartus jis liko ketvirtoje vietoje.

2005 ir 2006 lenktynininkas dalyvavo tik tais metais rengtame Grand Prix Masters čempionate, kuris buvo skirtas buvusiems Formulės 1 dalyviams.

2014 m. spalio 5 d. Romoje, būdamas 55 metų, A. de Cesaris žuvo motociklo avarijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ex-Formula 1 racer Andrea de Cesaris dies in motorcycle crash
**Fortunatianas** (sen. gr. Φουρτουνατιανός, lot. *Fortunatianus*, gyveno IV a.) – Akvilėjos vyskupas, krikščionių rašytojas.

Afrikoje gimęs Fortunatianas gyveno valdant imperatoriui Konstancijui II. Fortunatianas sudarė trumpus Evangelijų paaiškinimus (komentarus), sudalytus į skyrius ir parašytus vietine šnekamąja kalba. Alegorinei Biblijos pusei skirti jo kūrinių fragmentai buvo atrasti tik XX a. – XXI a. pradžioje.

Jeronimas Stridonietis 97–ajame (skirtame Fortunatianui) savo „Garsių vyrų knygos" skyriuje apie Fortunatianą kalba kaip apie žmogų, kuris yra visuotinis Nikėjos tikėjimo išpažinimo šalininkų priešiškumo taikinys. Priešiškumo priežastys buvo šios: 355 m. imperatorius Konstancijus II sukvietė Milano susirinkimą, susirinkimui vadovavo arijonai, jie nugalėjo ir pasmerkė Afanasijų Didįjį, Nikėjos tikėjimo nuostatų vadovą; pas popiežių Liberijų buvo nusiųstas imperatoriaus pasiuntinys reikalaujant pasirašyti Susirinkimo sprendimus, tačiau popiežius Afanasijui reikalavo įstatymų numatyto teismo, į tai imperatorius pagrasino popiežių ištremti ir davė tris dienas pagalvoti; popiežius atsisakė ir buvo ištremtas Trakijon, į Verijos miestą; Liberijui esant tremtyje Fortunatianas primygtinai jį įtikinėjo prisidėti prie erezijos, prie arijonizmo.

Išnašos
-------

1. ↑   Аллегорическое чтение Библии
2. ↑   Расшифровано первое толкование Библии: „Не надо читать Евангелие буквально"
3. ↑   Archyvuota kopija 2019-05-21 iš Wayback Machine projekto. Fortunatianus Aquileiensis. Commentary on the Gospels. P. XIII
**Jonas Andriškevičius** (g. 1944 m. liepos 29 d. Debeikiuose, Anykščių rajonas) – TSRS kariuomenės karininkas, Lietuvos karinis veikėjas, buvęs Lietuvos kariuomenės vadas, atsargos generolas majoras.

Biografija
----------

1967 m. Leningrade baigė Sergejaus Kirovo aukštąją karo mokyklą, 1976 m. Maskvoje baigė Michailo Frunzės karo akademiją. 1996–1997 m. baigė NATO gynybos koledžą Romoje.

1979–1980 m. Sibiro karinės apygardos Operatyvinės valdybos vyr. karininkas, 1980–1981 m. valdybos mokslinės grupės viršininkas. 1981–1984 m. Etiopijos Vyriausiojo karinio patarėjo štabo vyresnysis operacijų karininkas. 1984–1991 m. Vilniaus universiteto Karinės katedros viršininkas. 1991–1992 m. Vilniaus universiteto Reikalų valdybos civilinės apsaugos ir gelbėjimo tarnybos vedėjas.

1992 m. rugpjūčio 30 d. – 1993 m. spalio 26 d. Savanoriškos krašto apsaugos tarnybos Specializuoto mokymo centro, Krašto apsaugos mokyklos (dabar – Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademija) viršininkas. 1993–1999 m. Lietuvos Respublikos kariuomenės vadas. Karo prievolės administravimo tarnybos prie Krašto apsaugos ministerijos viršininkas.

Apdovanojimai
-------------

* Vyčio kryžiaus 4 laipsnio ordinas, (1995 m. lapkričio 21 d. Prezidento dekretas Nr. 776).
* LDK Gedimino 2 laipsnio ordinas, (1999 m. liepos 1 d. Prezidento dekretas Nr. 505).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gintautas Surgailis. *Jonas Andriškevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 499 psl.

Nuorodos
--------

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**-** | **Lietuvos kariuomenės vadas** 1993 - 1999 m. | Po to:**Jonas Kronkaitis** |
|  |
| --- |
| Klips ve Onlar |
|  
Klips ve Onlar 1986 m. |
| Biografija |
| Kilmė | Ankara, Turkijos vėliava Turkija |
| Žanrai | synthpop |
| Kūrinių kalbos | turkų |
| Aktyvumo metai | 1984-1991 |
| Nariai |
| Sevingiulis Bahadiras (turk. *Sevingül Bahadır*)  Giuras Akadas (turk. *Gür Akad*)  Emrė Tukur (turk. *Emre Tukur*)  Derja Bozkurt (turk. *Derya Bozkurt*)  Kandan Erčetin (turk. *Candan Erçetin*) |

**Klips ve Onlar** buvo populiari devinto dešimtmečio Turkijos synthpop muzikos grupė.

Muzikos grupę sudarė Sevingiulis Bahadiras (turk. *Sevingül Bahadır*), Giuras Akadas (turk. *Gür Akad*), Emrė Tukur (turk. *Emre Tukur*), Derja Bozkurt (turk. *Derya Bozkurt*) ir Kandan Erčetin (turk. *Candan Erçetin*).

Kvintetas susikūrė 1984 metais ir buvo vienas iš nedaugelio Turkijos grupių, kuri atliko synthpop stiliaus muziką. 1986 metais grupė laimėjo Turkijos nacionalinę atranką į 1986 m. „Eurovizijos" dainų konkursą. Ten jie su daina „Halley" užėmė devintą vietą. Iki 1997 metų tai buvo aukščiausias šalies rezultatas šiame konkurse.

Nuorodos
--------

* Daina *Halley*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**MFÖ  *„Didai didai dai"*** |  **Turkijos atstovai Eurovizijoje**1986 | Po to:**Seyyal Taner ir Lokomotif  *„Şarkım Sevgi Üstüne"*** |
**Akinjide Idowu**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Akinjide Idowu |
| Gimimo data | 1996 m. rugsėjo 9 d. (26 metai) |
| Gimimo vieta | Kano valstija, Nigerija |
| Ūgis | 171 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 20162016201820192020–2021 | Portland Timbers 2FC Speranţa Nisporeni FK PalangaFK Atlantas KlaipėdaAsswehly SC | 01 0(0)09 0(0)03 0(0)26 0(0)0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. sausio 1 d.. |

**Akindžidė Aidovu** (*Akinjide Idowu*; g. 1996 m. rugsėjo 9 d.) – Nigerijos futbolininkas, saugas.

Karjera
-------

Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje.

### Nisporeni

2016 m. atvyko į Moldovą. Sužaidė devynerias rungtynes Moldovos aukščiausioje lygoje.

### FK Palanga

2018 m. trumpai žaidė „Palangos" klube. Debiutavo A lygoje 2018 m. rugsėjo 30 d. rungtynėse prieš FK Trakai. Vilniuje palangiškiai pralaimėjo rezultatu 0:3. 2018 m. rugsėjo 25 d. žaidė prieš FK Atlantas. Šiose rungtynėse užfiksuotos lygiosios 1:1. 2018 m. spalio 5 d. žaidė prieš FK Kauno Žalgiris. Patirtas pralaimėjimas rezultatu 0:2.

2018 m. A lygoje sužaidė tris rungtynes. Dar teko žaisti dvi pereinamąsias rungtynes, kuriose sprendėsi, ar FK Palanga išsaugos vietą A lygoje.

2018 m. spalio 28 d. žaidė prieš DFK Dainava ir nugalėjo rezultatu 3:0.

2018 m. lapkričio 3 d. žaidė atsakomosiose rungtynėse prieš dzūkus ir dar kartą juos nugalėjo. Šį sykį rezultatas buvo 2:0. Bendras dviejų rungtynių rezultatas buvo 5:0, kuris reiškė, kad palangiškiai išsaugojo vietą A lygoje.

### FK Atlantas

2019 m. atstovavo Klaipėdos „Atlantui". Debiutavo 2019 m. kovo 3 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris. 2019 m. A lygoje sužaidė 26 rungttynes.

### Asswehly SC

Nuo 2021 m. rungtyniavo Libijoje ir atstovavo Asswehly SC.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
Zhang Yimou
**Zhang Yimou** (Džang Imou, supaprastinti hieroglifai: 张艺谋, tradiciniai: 張藝謀, pinyin: Zhāng Yìmóu; g. 1950 m. lapkričio 14 d.) – kinų režisierius, priklausantis vadinamajai "Penktajai" kinų režisierių kartai. Kaip režisierius debiutavo 1987 m. filmu „Raudonasis gaolianas".

Biografija
----------

Džang Imou gimė Sianio mieste, Šaansi provincijoje. Sunkiai įstojęs į Pekino kino akademiją, ją baigė 1982 m. drauge su Čen Kaige (*Chen Kaige*) ir Tian Džuangdžuangu (*Tian Zhuangzhuang*). Pradėjo dirbti Guansi (*Guanxi*) kino studijoje. 1984 m. – vienų pirmųjų Penktosios kartos filmų „Vienas ir aštuoni" bei "Geltona žemė" (rež. Čen Kaige) operatorius. Su Čen Kaige taip pat dirbo kuriant filmą „Didysis paradas" (1985).

1985 m. Ketvirtosios kartos režisierius U Tianmingas (*Wu Tianming*) pakvietė Džangą į Sianio kino studiją. Baigęs darbą U Tianmingo filme, jis pradėjo kurti savo kaip režisieriaus debiutinį filmą „Raudonasis gaolianas". 1987 m. pasirodęs darbas padėjo Džangui išgarsėti visame pasaulyje, o Berlyno kino festivalyje laimėjo Auksinį Lokį. Filmai „Dziu Dou" (1989) ir „Pakabink raudoną žibintą" (1991) buvo nominuoti Oskarui.

Filme „Čiudziu istorija" (1992) aktoriai neprofesionalai vaidina kartu su Džang mėgstama aktore Gong Li. Pastaroji aktorė vaidino daugumoje Džang Imou filmų iki dešimtojo dešimtmečio vidurio. Jų meilės romanas baigėsi filmuojant "Šanchajaus triadą" (pasirodė 1995 m.).

1994 m. filmo „Gyventi" pagrindinis aktorius Ge Jou (*Ge You*) Kanuose pripažįstamas geriausiu. 1999 m. filme „Kelias namo" debiutavo aktorė Džang Dzi-i (*Zhang Ziyi*). Čia Džang Imou vėl samdė neprofesionalius aktorius. Filme „Nė vieno mažiau" (1999) vaidinusių žmonių vardai scenarijuje net nepakeisti.

2002 m. pasirodė wuxia žanro filmas „Herojus" (Lietuvoje verstas kaip „Bevardis". Po dvejų metų parodytas Amerikoje, šis filmas išpopuliarėjo, kaip ir 2004 m. kūrinys „Skraidantys durklai". Su panašaus tipo kūriniu "Pilnas miestas auksinių šarvų", arba "Auksinės gėlės prakeiksmas", Džang Imou į ekranus grįžo 2007 m.

Filmografija
------------

* 滿城盡戴 黃金甲 (*Pilnas miestas auksinių šarvų*, arba *Auksinės gėlės prakeiksmas* 2007)
* 千里走單騎 (*Tūkstančius mylių nukeliavau pats vienas*, 2005)
* 十面埋伏 (*Apsuptis iš visų pusių*, arba *Skraidantys durklai* 2004)
* 英雄 (*Bevardis*, *Hero*, 2002)
* 幸福时光 (*Happy Times*, 2000)
* 我的父亲母亲 (*Kelias namo*, 1999)
* 一个都不能少 (*Nė vieno mažiau*, 1999)
* 有話好好說 (*Keep Cool*, 1997)
* *Lumière and Company* (1995)
* 搖呀搖﹐搖到外婆橋 (*Šanchajaus triada*, 1995)
* 活着 (*Gyventi*, 1994)
* 秋菊打官司 (*Čiudziu istorija*, 1992)
* 大紅燈籠高高掛 (*Pakabink raudoną žibintą*, 1992)
* 菊豆 (*Dziu Dou*, 1991)
* 代號"美洲豹" (*Codename Cougar*, 1989)
* 紅高梁 (*Raudonasis gaolianas*, 1987)

Nuorodos
--------

* Zhang Yimou biografija anglų kalba
**Larisa Šiaulienė-Mantulina** (1952 m. vasario 22 d. Panevėžyje), akordeonistė, muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

1959–1967 mokėsi Panevėžio 3-ojoje vidurinėje mokykloje, 1962–1967 griežti akordeonu ir diriguoti mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje – technikume (akordeoną dėstė P. Lukoševičius, dirigavimą – R. Šidlauskienė).

1970–1971 Panevėžio pedagoginės muzikos mokyklos dėstytoja, nuo 1971 rudens Pakruojo J. Pakalnio vaikų muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1996 vyresnioji mokytoja. Daug metų vadovavo Pakruojo medicinos, veterinarijos ir autotransporto įmonės darbuotojų vyrų ir moterų vokaliniams ansambliams. 1981–1986 ir nuo 1989 Pakruojo kultūros namų mišriojo choro (kartu su Z. Ragulskiu) vadovė. Kolektyvą parengė 1983, 1984, 1985 rajoninėms dainų šventėms ir 1985 respublikinei dainų šventei, dalyvavo su juo mišriųjų chorų konkursuose Joniškyje ir Kelmėje, taip pat 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, 1995 Baltijos ir Siaurės šalių chorų festivalyje Rygoje (Latvija) ir 1997 analogiškame festivalyje Gotlande (Švedija). Choras koncertų surengė Pakruojyje, Joniškyje, Kelmėje, Pasvalyje, Linkuvoje, Žeimelyje, koncertavo Latvijoje.

Nuo 1995 L. Šiaulienė -ir mokytojų moterų vokalinio kvarteto vadovė. 1997 zoniniame „Sidabrinių balsų" konkurse kvartetas pelnė I laipsnio diplomą.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Andrea Amati** (1520–1578) – žymus italų smuikų bei violončelių meistras.

Jis laikomas pačiu ankstyviausiu smuikų meistru, kurio darbai išlikę iki šiol. Pridėjęs ketvirtą stygą Andrea laikomas modernaus smuiko išradėju. Maža dalis jo smuikų, iš laikotarpio 1564–1574, yra išlikę iki šių dienų. Meistras turėjo 2 sūnus – Antonio Amati bei Girolamo Amati, kurie sekė tėvo pėdomis ir dirbdami kartu gamino ypač švelnaus garso instrumentus.

Darbai
------

Andrea Amatis buvo žinomas XVI a. smuikų meistras. Ne veltui, 1560 m. Prancūzijos karalius Čarlzas IX užsakė Amačio pagaminti 38 instrumentus: 24 smuikus, 6 altus ir 8 violončeles. Dvi iš jų šiuo metu yra Oksfordo Ešmolio muziejuje.

Įdomūs faktai
-------------

* Amatis buvo vienas iš garsiosios Italų smuikų gamintojų mokyklos „Amati" įkūrėjų, klestėjusios Kremonoje 1549–1740.
* Meistras klijuodavo žymiąją etiketę vardu „Amadus" ant savo pagamintų instrumentų.
* Andrea Amati išrastą instrumentų konstravimo technologiją po 200 metų naudojo geriausi pasaulyje meistrai – Antonijus Stradivarijus bei Džiuzepė Gvarneris.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Antonijus Stradivarijus

Nuorodos
--------

* Andrea Amati instrumentai Nacionaliniame Muzikos Muziejuje – Violončelė „Karalius" (1545), Altas (1560), Altas (1560), Altas (1574)
**Andrėja Solarijas** (ar Solaris, it. *Andrea Solario*, *Solari,* 1465–1524 m.) – italų renesanso tapytojas iš Milano.

Biografija
----------

Andrėja Solarijas gimė 1465 m. Milane. Jis buvo kilęs iš menininkų giminės ir buvo pirmuoju, kuris iš giminės pasišventė vien tapybai. Apie jį užsiminė Dž. Vazaris ir Dž. P. Lomacas savo veikaluose, bet apskritai A. Solarijas ilgą laiką buvo menkai žinomas Lombardijos dailininkas ir jo darbai dažnai buvo priskiriami kitiems, pvz. žymesniam Bernardinui Luiniui. Tik XIX a. jo kūryba, iš apie 50 tapybos darbų ir 20 piešinių, buvo susisteminta. Biografinės žinios apie jį menkos.

Tikėtina, kad A. Solariją apmokė brolis, skulptorius Kristoforas. Manoma, kad 1490-ųjų viduryje jis su broliu lankėsi Venecijoje, kur jam didelę įtaką padarė Antonelo da Mesinos darbai. Anksčiausiai, 1495 m. datuotas ir pasirašytas jo paveikslas „Madona ir Kūdikis su šv. Jeronimu ir Simeonu" buvo Murane. 1507 m. jis buvo pakviestas į Prancūziją kardinolo Žoržo de Ambuazo dekoruoti koplyčios Ruano arkivyskupų rezidencijoje; dirbo joje bent iki 1509 m. rugsėjo. Vėliau grįžęs į Milaną jis dirbo kardinolui Šarliui de Ambuazui, Milano aukštuomenei ir klergijai. Jis tapė religinėmis temomis ir portretus. Buvo paveiktas Leonardo stiliaus, gerai susipažinęs su flamandų tapyba. Jis mirė iki 1524 m. rugpjūčio 8 d. Milane.

Darbų galerija
--------------

* „Vyro su rožiniu gvazdiku portretas" (apie 1495 m. Londono nacionalinė galerija)
* „Madona su žalia pagalve" (apie 1507 m. Luvras, Paryžius)
* „Grojėja liutnia" (apie 1510 m. Barberinio rūmai, Roma)
* „Poilsis pakeliui į Egiptą" (1515 m. Poldi Pezzoli muziejus, Milanas)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Andrea Solario** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Encyclopaedia Britannica, 2008 m.
* Tiseno-Bornemisos muziejus
| **Ziba Ganijeva** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1923 m. rugpjūčio 20 d.Šemacha, Azerbaidžano TSR, Tarybų Sąjunga |
| Mirė | 2010 m.Maskva, Rusija |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Raudonosios Vėliavos ordinasRaudonosios Žvaigždės ordinas |

**Ziba Ganijeva** (azer. *Ziba Paşa qızı Qəniyeva*; 1923 m. rugpjūčio 20 d. Šemachoje, Azerbaidžane arba Uzbekijoje – 2010 m. Maskvoje) - Azerbaidžano filologė ir buvusi Antrojo pasaulinio karo snaiperė (šiaurės vakarų fronto, III Maskvos komunistų šaulių divizijoje). Apdovanota Raudonosios Vėliavos ir Raudonosios žvaigždės ordinais.

Biografija
----------

Ziba Ganijevos tėvas - azerbaidžanietis, o motina - uzbekė. 1937 m. ji lankė šokių pamokas naujai įkurtoje Uzbekijos Filharmonijoje. 1940 m. ji persikėlė į Maskvą ir pateko į Rusijos teatro meno akademiją, bet po to savanoriškai 1941 m. lapkričio 7 d. užsirašė į armiją.

Karo metu Ganijeva buvo radijo operatorė ir šnipė, kuriai teko kirsti fronto liniją 16 kartų. Ji dalyvavo Maskvos mūšyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ziba Ganiyeva
2. 1 2  Великий разлом Archyvuota kopija 2017-12-01 iš Wayback Machine projekto. by V.Galanina-El Registan
3. ↑  Nazarli, Amina (2 July 2015). „Azerbaijani women snipers: fragile, but fearless". *AzerNews*. Nuoroda tikrinta 2016-06-02.
4. ↑  *Azerbaijan Soviet Encyclopedia* (1979), vol. 3, p. 137
5. ↑  САВАШ - Военно-исторический сайт (rusų). Suarchyvuotas originalas 2008-04-05. Nuoroda tikrinta 2008-09-25.
*Šis straipsnis apie statinių, įrenginių ir įtaisų remontą. Apie kavalerijos remontą skaitykite straipsnyje Remontas (kavalerija).*
Trumeno laikais atliekamas Baltųjų rūmų (JAV) remontas (renovacija), 1950 m.
**Remontas** – pastatų, prietaisų, įrenginių, kitokių technikos priemonių taisymas. Pvz. gali būti remontuojama gyvenamoji patalpa (butas, namas), buities prietaisas (pvz. televizorius), taisoma transporto priemonė (automobilis), jos dalis (pvz. variklis), įrengimas (agregatas) ir t. t. Remontuoti gali tiek specialistas (technikas), koks nors meistras, gamintojo atstovaujama įmonė, gaminio aptarnavimo paslaugų teikėjas ir/ar kiti asmenys.

Rūšys
-----

Remonto rūšys:

* Kapitalinis remontas – pagrindinis, esminis
* Einamasis remontas – eilinis, savalaikis taisymas
* Vidutinis remontas
* Planinis remontas – numatytas pagal planą tam tikru metu; gali būti periodinis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Remontas Archyvuota kopija 2010-03-09 iš Wayback Machine projekto. (Lietuvių kalbos žodynas, LKŽ)
| Larnakos apygarda*Επαρχία Λάρνακας* |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Kipro vėliava Kipras |
| **Administracinis centras** | Larnaka |
| **Gyvenviečių skaičius** | 59 |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 143 192 |
| **Plotas** | 1 129 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 127 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CY-03 |

**Larnakos apygarda** (gr. Επαρχία Λάρνακας, turk. *Larnaka Bölgesi*) – viena iš šešių Kipro apygardų, esanti pietrytinėje salos dalyje. Šiaurėje ribojasi su Nikosijos apygarda, rytuose su Famagustos apygarda, pietuose su Viduržemio jūra, o vakaruose su Limasolio apygarda. Dalis pietrytinės apygardos teritorijos užimta britų Dekelijos karinės bazės. Apygardos administracinis centras – Larnaka.

Nuo 1974 m. nedidelę teritoriją šiaurinėje apygardos dalyje kontroliuoja Turkų Kipro respublika, kuri pagal administracinį suskirstymą priklauso Lefkošos apygardai.

Apygarda suskirstyta į keturias bendruomenes.

Apygardoje 2001 m. gyveno 115 268 žmonės, iš jų 46 666 – Larnakoje.

Tarp apygardos įžymybių yra Larnakos miestas, Lefkaros kaimas, kuris žinomas savo siuvinėjimais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kipro statistikos tarnyba


|  |  |
| --- | --- |
|  **Kipro apygardos** |  |
| Famagusta | Kirenija | Larnaka | Limasolis | Nikosija | Pafosas |
**Andrėja dela Robija** (it. *Andrea della Robbia*, g. 1435 m. spalio 20 – m. 1525 m. rugpjūčio 4 d.) – italų renesanso skulptorius-keramikas iš Florencijos.

Biografija
----------

Andrėja dela Robija gimė apie 1435 m. spalio 20 d. Florencijoje. Jis buvo ketvirtuoju vilnos prekiautojo Marko di Simonės ir jo žmonos Antonijos vaikas. Andrėjos dėdė buvo garsus skulptorius ir keramikas Luka dela Robija. Pirmuosius skulptoriaus mokslus Andrėja išėjo dėdės dirbtuvėje ir joje dirbo. Po 1482 m. Lukos dela Robijos mirties Andrėja perėmė vadovavimą jo dirbtuvėms. Robijų glazūruotos keramikos darbai, altoriniai ir kitokie religiniai reljefai buvo labai populiarūs ne vien Toskanoje, bet ir plačiai Italijoje. Andrėjos asmeninis stilius buvo labai skirtingas nuo Lukos, kurio reljefai labiau sekė pasakomojo pobūdžio scenų suformuota estetika. Iš jų Andrėja išvystė didelio formato polichromuotų reljefinių religinių scenų žanrą (kaip, pvz. reljefas Šv. Kryžiaus bazilikoje Florencijoje). Brandžiausiems Andrėjos darbams būdingas ryškus natūralizmas, kaip jo garsiausiais kūriniais įvardijamiems reljefams Ospedale degli Innocenti (1463 m.) našlaičių prieglaudos fasade, kuriuose vaizduojamos turtingų florentiečių paramos prašančios beglobių vaikų figūros. Kiti svarbiausi Andrėjos užsakymai buvo atlikti pranciškonų bendruomenėms, tarp jų Šv. Pranciškaus statula *Santa Maria degli Angeli* bažnyčioje Asyžiuje ir reljefai *La Verna* vienuolyno bažnyčioms Kjuzyje. Prato *Santa Maria delle Carceri* bažnyčiai buvo sukurti kiti Andrėjos pažymėtini darbai. Andrėja turėjo net 12 sūnų, iš kurių 5 darbavosi keramikos dirbtuvėje. Andrėja dela Robija mirė 1525 m. rugpjūčio 4 d. Florencijoje. Jo pažymėtini sūnūs Džovanis Džirolamas, Luka Jaunesnysis ir Ambrodžas toliau dirbo keramikais, bet Robijų giminės menas vėliau XVI a. prarado savo įkvėpimą, tapo pernelyg perkrautų kompozicijų ir konfliktuojančių spalvų.

Darbų galerija
--------------

* Vaiko tondas, 1463 m. Ospedale degli Innocenti fasadas, Florencija
* Vaiko tondas, 1463 m. Ospedale degli Innocenti fasadas, Florencija
* „Madona su kūdikiu ir angelais", Luvras, Paryžius
* Medičių koplyčios altorius, „Mergelės Marijos karūnavimas", apie 1480 m. Šv. Kryžiaus bazilika, Florencija
* Altorinis reljefas, Šv. Marijos Gailestingumo (*della Misericordia*) bažnyčia, Florencija
* „Šv. Lukas", *Santa Maria delle Carceri* bažnyčia, Pratas

Šaltiniai
---------

* Encyclopaedia Britannica
* L’Enciclopedia Italiana
* museothyssen.org
* Katalikų enciklopedija

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Andrea della Robbia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Roderick Conway Morris. „Della Robbia: A Story of Invention and Immortality". 2009 05 15, „New York Times"
* Andrea della Robbia WGA tinklalapyje
* Luca della Robbia ir giminės biografija Giorgio Vasari „Le Vite" (anglų k.) Archyvuota kopija 2015-03-10 iš Wayback Machine projekto.
**Renan Paulino**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Renan Paulino de Souza |
| Gimimo data | 1995 m. vasario 15 d. (28 metai) |
| Gimimo vieta | San Paulas, Brazilija |
| Ūgis | 180 cm |
| Svoris | 71 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013–20152015–2017201620172018201920202020–20212022–2023 | PortuguesaAtlético Paranaense → Ferroviária → NáuticoMaringáBragantinoAnápolisÁgua SantaGargždų „Banga" | 0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)41 0(2) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. birželio 23 d.. |

**Renanas** arba **Renanas Paulinas de Suza** (*Renan Paulino de Souza*; g. 1995 m. vasario 15 d.) – futbolininkas iš Brazilijos, saugas. Atstovavo Gargdžų „Bangai".

Karjera
-------

Nuo 2013 m. atstovavo gimtinės klubams (Brazilijoje). San Paulo mieste gimęs Renanas pradėjo savo karjerą „Portuguesa" komandoje ir debiutavo joje 2013 m. rugpjūčio 22 d. jo atstovaujama ekipa pralaimėjo namuose 1–2 prieš „Bahia" klubą, kuris tais metais tapo „Copa Sudamericana" nugalėtojais.

2014 m. gegužės 24 d. įmušė savo pirmąjį profesionalų įvartį. Jo atstovaujamas klubas šventė pergalę rezultatu 2-0 prieš Atlético Goianiense.

2015 m. rugpjūčio 17 d. pasirašė trejų metų sutartį su „Atlético Paranaense".

2015 m. gruodžio 14 d. Renanas buvo paskolintas „Ferroviária" klubui.

2017 m. buvo skolinamas Clube Náutico Capibaribe.

### Gargždų „Banga"

2022 m. sausio mėn. pranešta, kad žaidėjas atstovaus Gargždų „Bangos" klubui. Rungtyniavo 95 numeriu pažymėtais marškinėliais.

2022 m. gegužės 22 d. rungtynėse pasižymėjo įvarčiu rungtynėse prieš FA Šiauliai. Po brazilo įvarčio pirmavo gargždiškiai (1:0), tačiau nesugebėjo išlaikyti persvaros ir rungtynės baigėsi lygiosiomis (1:1).

2022 m. rugpjūčio 21 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš „Panevėžio" klubą. Tuo metu varžovai pirmavo rezultatu 2:0, o po brazilo įvarčio – 2:1. Per likusį laiką įvarčių pelnyta nebuvo.

2023 m. birželio mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka „Bangos" klubą.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **Gargždų „Banga"** | 32 | 2 |
| **2023** | **Gargždų „Banga"** | 9 | 0 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa;

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  sportas.lt naujienos: Bangos naujokas
4. ↑  2022-05-22 FA Šiauliai 1-1 FK Banga (alyga.lt)
5. ↑  2022-05-22 FA Šiauliai 1-1 FK Banga (lietuvosfutbolas.lt)
6. ↑  2022-08-21 Panevėžys 2-1 Banga (lietuvosfutbolas.lt)
7. ↑  2022-08-21 Panevėžys 2-0 Banga (alyga.lt)
8. ↑  FK „Banga" atsisveikino su brazilu

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* fkbanga.lt svetainė
| Biberachas prie Risovok. *Biberach an der Riß* |
| --- |
|        |
| *Turgaus aikštė* |
|  |
| 

Biberachas prie RisoBiberachas prie Riso

48°6′0″ š. pl. 9°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.10000°š. pl. 9.78333°r. ilg.﻿ / 48.10000; 9.78333﻿ (Biberachas prie Riso)Koordinatės: 48°6′0″ š. pl. 9°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.10000°š. pl. 9.78333°r. ilg.﻿ / 48.10000; 9.78333﻿ (Biberachas prie Riso) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Badenas-Viurtembergas Badenas-Viurtembergas |
| **Apskritis** | Biberacho apskritis |
| **Regionas** | Tiubingenas (regionas) |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 32 360  |
| **Plotas** | 72,16 km² |
| **Tankumas** (2011) | 448 žm./km² |
| **Altitudė** | 533 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.biberach-riss.de |
|  **Vikiteka** | Biberachas prie Riso |

**Biberachas prie Riso** (vok. *Biberach an der Riß*) – miestas pietų Vokietijoje, Aukštutinės Švabijos regione, Badeno-Viurtembergo žemėje. Biberacho rajono administracinis centras. Gyventojų 32 tūkst. (2011 m. duomenys). Per miestą teka Riso upė, nuo kurios kilo miesto pavadinimas.

Istorija
--------

Ilgą laiką Biberachas buvo laisvasis imperijos miestas Šventosios Romos imperijos sudėtyje. Eidamas šias pareigas miestas dalyvavo 1792 m. Reichstago posėdyje.

Reformacijos laikais Biberachas, kartu su tokiais miestais kaip Augsburgas, Ravensburgas ir Dinkelsbiulis, garsėjo mišria katalikų ir protestantų valdžios sistema. Miesto taryboje abiejų religinių visuomenių atstovų buvo po lygiai.

Šis statusas nustojo galioti 1803 m. kai Biberachas buvo aneksuotas Badeno markgrafystės, kuri greitai patapo didžiąja kunigaikštyste. 1806 m. miestas buvo iškeistas Viurtembergo karalystei mainais už Vilingeną. 1871 m. susikūrus Vokietijos imperijai, tapo jos dalimi. Antrojo pasaulinio karo metu mieste veikė dvi karo belaisvių stovyklos.

Miestų partnerystė
------------------

* Italija Astis, Italija
* Prancūzija Valansas, Prancūzija
* Gruzija Telavis, Gruzija
* Jungtinė Karalystė Pajūrio Klaktonas, Jungtinė Karalystė
* Lenkija Svidnica, Lenkija

Taip pat palaiko artimus ryšius su Gernsiu, viena iš Normandijos salų.
**Andrei Ciofu**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Andrei Ciofu |
| Gimimo data | 1994 m. gegužės 31 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Moldavija |
| Ūgis | ? cm |
| Svoris | ? kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2012–2014  2014  2015  2016  2017  2018  2018  2019  2019 | Milsami Orhei  FC Costuleni  Academia Chișinău  Speranța Nisporeni  Atlantas  Sparta  Vereja  Kauno „Stumbras"  FK Panevėžys | 26 0(2)11 0(1)08 0(0)22 0(1)28 0(1)11 0(0)02 0(0)12 0(0)08 0(1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 22 sausio 2020. |

**Andrejus Čiofu** (*Andrei Ciofu*; g. 1994 m. gegužės 31 d.) – buvęs Moldavijos futbolininkas, saugas.

Karjera
-------

Žaidė gimtoje Moldovoje. Atstovavo Milsami Orhei, FC Costuleni, Academia Chișinău, Speranța Nisporeni klubams.

### „Atlanto" klubas

2017 m. atvyko į Lietuvą ir atstovavo Klaipėdos „Atlantui". A lygoje sužaidė 28 rungtynes ir pelnė vieną įvartį.

### „Spartos" ir „Verėjos" klubai

2018 m. persikėlė į Sparta (Graikija), o vėliau atstovavo Vereja (Bulgarija).

### „Stumbro" klubas

2019 m. tapo Kauno „Stumbro" nariu. 2019 m. kovo 2 d. debiutavo rungtynėse pirmame ture prieš FK Panevėžys. Šiose rungtynėse pasižymėjo rezultatyviu perdavimu.

### „Panevėžio" klubas

2019 m. vasarą perėjo į FK Panevėžys. Marškinėlių numeris buvo 11. Atstovaudamas panevėžiečiams A lygoje sužaidė 8 rungtynes ir pelnė vieną įvartį.

2020 m. sausio mėn. pranešta, kad nebeatstovaus „Panevėžio" klubui.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt
*Kitos reikšmės – Protokolas (reikšmės).*
**Protokolas** – visuma tarptautinių etiketo taisyklių, reglamentuojančių oficialiąją komunikaciją, susitikimų ir derybų vedimo tvarką, priėmimų organizavimą, aprangą ir t. t. Žodis „protokolas" kilo iš graikų kalbos ir reiškė dokumentų įforminimo ir archyvų tvarkymo taisyklių visumą. Ilgainiui į sąvoką įtraukta bendravimo etika ir ceremonialas. Protokolas apima griežtą elgesio reglamentaciją, o etiketas labiau grindžiamas patarimais.

Protokolo rūšys
---------------

**Karališkasis protokolas** – griežtų taisyklių sistema ir jų vykdymo formos, priimtos monarchų rūmuose. 

**Karinis protokolas** – kariuomenėje visuotinai priimtų elgesio normų, manierų ir taisyklių kodeksas, taikytinas visose karinėje srityje dirbančių žmonių gyvenimo ir darbinės veiklos sferose, taip pat ir laivyne.

**Diplomatinis protokolas** – elgesio taisyklės, kurių privalo laikytis diplomatai ir kiti oficialūs valstybių atstovai įvairiuose oficialiuose diplomatiniuose renginiuose, taip pat bendraudami tarpusavyje.

**Tarnybinis protokolas** – visuma taisyklių, tradicijų ir susitarimų, kuriais grindžiamas bendravimas įvairaus darbo sferoje.

Literatūra
----------

* Arminas Lydeka. Protokolas: elgesio taisyklės. Vilnius: Eugrimas, 2009.
Biblijos linksmybės (1882–2011) E-knygos viršelis

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šio puslapio ar jo dalies stilius neatitinka Vikipedijos kalbos standartų.**Jei galite, pakoreguokite stilių, kad tiktų enciklopedijai. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą. |

**Biblijos linksmybės** – 1897 m. birželio mėn. Prancūzijoje išleista Leo Taksilio knyga, pašiepianti Bibliją.

Išjuokti būtent Bibliją Taksilį paskatino vienas svarbus dalykas – skirtingai nei dauguma padavimų, Biblija yra plačiai tikima, kaip paties Dievo knyga. Taksilis rašė tuo metu įprastu vadinamųjų religinių-dorovinių veikalų stiliumi, per daug metų nustatytu tarp teologų. Pagrindinis Taksilio tikslas buvo išjuokti Bibliją, su humoru pademonstruojant skaitytojams vietas, kuriose ji prieštarauja ne tik istoriniams, moksliniams faktams, logikai, bet vietomis ir pati sau.

Pirma knygos versija išleista 1882 m. (~400 puslapių). Atnaujinta ir 1897 m. papildyta tekstu versija (~800 puslapių) vainikavo apie dvylika metų (~1884–1897) trukusį Leo Taksilio pokštą, kurio metu jis „išsižadėjo" savo ankstesnės bedievybės, tarnavimo velniui ir „sugrįžo" į katalikų tikėjimą. Visą ta laiką jis apgalvotai ir nuosekliai pliekė laisvamanybę, žmonių atsimetimą nuo bažnyčios. Kūrė ir žingsnis po žingsnio vis labiau išpūsdavo ir įvairindavo savo religinius prasimanymus apie satanistus, masonus, žmonių kovas su velniu, matydamas, kad net pačias neįtikimiausias jo fantazijas susižavėję už gryną pinigą priima ne tik kardinolai ir visa katalikiškoji dvasininkija, bet ir pats popiežius.

Atnaujintos knygos įžangoje Takslilis kreipiasi į popiežių Leoną XIII (suteiktos audiencijos metu palaiminusį Leo Takslio „kovą prieš bedievybę"), kuriame šaiposi iš popiežiaus neklystamumo (1870 m. Vatikano I susirinkimo dogma). Savo dvylika metų trukusiu pokštu ir jį vainikavusia knyga „Biblijos linksmybės" Taksilis siekė parodyti Biblijos žiaurumus ir kaip lengvai žmonės tiki įvairiausiais prasimanymais, netgi kai tie akivaizdūs. Užbaigiamajame knygos žodyje autorius rašė: *Be galo naivūs žmonės ne tik aklai tiki, kad banginis buvo prarijęs Joną, bet patikėtų ir tuo, kad Jona buvo prarijęs banginį, jeigu tik šventas balandis būtų padiktavęs tokius žodžius kuriam nors taip vadinamam pranašui.*

Be Biblijos, knygoje šaipomasi ir iš įvairių to laikmečio ir ankstesnių teologų – Šv. Augustino ir kt. bei jų minčių, ypač – jų Biblijos tekstų interpretacijų. Leo Taksilis remiasi ir dažnai cituoja Volterą, Lordą Bulingbroką, Julijoną Filosofą ir kitus žymius krikščionybės kritikus. Originali knygos versija iliustruota 401 Frid’rick iliustracija. Lietuviškai „Biblijos linksmybės" išleistos 1962 m. Vilniuje (Valstybinė grožinės literatūros leidykla).

Nuorodos
--------

* TheAmusingBible.com / Leo Taksilis – Biblijos linksmybės / HTML su 401 iliustracija
* Įvairios Biblijų versijos su paieška

* 
* E-knygos 29 iliustracijaE-knygos 29 iliustracija
* E-knygos 322 iliustracijaE-knygos 322 iliustracija
| ***Akis į akį*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | A tu per tu |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Sergio Corbucci |
| Metai | 1984 |
| Žanras | nuotykių komedija |
| Trukmė | 102 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Akis į akį** (it. *A tu per tu*) – 1984 m. italų sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Johnny Dorelli – Emanuelis
* Paolo Villaggio – Džinas
* Marisa Laurito – Elvira
* Giuliana Calandra – Patricija
* Adriano Pappalardo
* Marilda Dona
* Sal Borgese
* Moana Pozzi
* Adriano Pappalardo
* Victoria Zinny

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Verslininkas Emanuelis Šansonis, besimėgaujantis poilsiu savo jachtoje, vieną rytą sužino turįs didelių problemų su mokesčių inspekcija. Besislapstydamas, jis įsėda į taksi, kurį vairuoja nelaimėlis Džinas. Už solidų užmokestį jis sutinka nuvežti Emanuelį į Milaną, kur šis tikisi išspręsti savo problemas. Pamatęs, kad policija čia jo laukia, Emanuelis savo meilužės namuose paima saugomą kompromituojančią medžiagą apie kitus verslininkus ir politikus. Persirengusį moterimi, Džinas jį nuveža į Šveicariją, tačiau ir toliau tvarkyti reikalus Emanueliui yra nesaugu, todėl jis įkalba Džiną pasikeisti vietomis.

Kai galų gale viskas išsisprendžia, DŽinas netikėtai atsisako grąžinti Emanueliui turtą, kurį šis jam buvo laikinai perleidęs. Filmo pabaigoje jau Džinas yra pasiturintis verslininkas, o Emanuelis – taksi vairuotojas.
| Provanso Salonaspranc. *Salon-de-Provence* |
| --- |
|        |
| *Amperi pilis (pranc.* Château de l'Empéri*), priklausiusi Arlio arkivyskupams* |
|  |
| 

Provanso SalonasProvanso Salonas

43°38′26″ š. pl. 05°05′50″ r. ilg.﻿ / ﻿43.64056°š. pl. 5.09722°r. ilg.﻿ / 43.64056; 5.09722﻿ (Provanso Salonas)Koordinatės: 43°38′26″ š. pl. 05°05′50″ r. ilg.﻿ / ﻿43.64056°š. pl. 5.09722°r. ilg.﻿ / 43.64056; 5.09722﻿ (Provanso Salonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| **Regionas** | Provansas-Alpės-Žydrasis Krantas |
| **Kantonas** | Provanso Salono |
| **Apskritis** | Provanso Ekso |
| **Departamentas** | Ronos delta |
|  |
| **Meras** | Nicolas Isnard (2014—2020) |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 44 836  |
| **Plotas** | 70,30 km² |
| **Tankumas** (2015) | 638 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 13300 |
| **Tinklalapis** | www.salondeprovence.fr |
|  **Vikiteka** | Provanso Salonas |

**Provanso Salonas** (pranc. *Salon-de-Provence*, oks. *Selon de Provença*) – miestas Prancūzijoje, Provanso-Alpių-Žydriojo Kranto regiono Ronos deltos departamento Provanso Ekso apskrities Provanso Salono kantone.

Istorija
--------

Pavadinimas kildinamas nuo lotyniško žodžio *Sal* (liet. *druska*), tačiau vėliau tapo žinomas natūralaus muilo gamybos dėka. Viduramžiais miestą išgarsino jame gyvenęs orakulas Mišelis de Nostradamas. Pranašauti jį skatino pati Prancūzijos karalienė Kotryna Mediči ir tie ateities spėjimai išliko populiarūs iki mūsų dienų. Tebestovi Nostradamo gyvenamasis namas, dabar jame įrengtas muziejus. Virš miesto pastatų iškilę Arlio arkivyskupų buvusios Amperi rezidencijos–pilies bokštai (IX–XIII a.). Šioje pilyje 1639 m. trumpam buvo įkalintas būsimasis Lietuvos–Lenkijos valdovas Jonas Kazimieras ir jį lydintis bajoras Gotardas Vilhelmas Butleris, apkaltinus juos šnipinėjimu. Vėliau kilmingi kaliniai buvo perkelti į netolimą Sisteroną.

1909 m. Provanso Salone ir visame krašte buvo kilęs 6,2 magnitudės galingumo žemės drebėjimas. 1933 m. buvo įkurta Prancūzijos karinių oro pajėgų aviatorių mokykla (pranc. *École de l’Air*), tarp kitų kursantų joje mokėsi ir iš Vilniaus kilęs būsimas rašytojas Romain Gary.

Lankytini objektai
------------------

* Nostradamo namasNostradamo namas
* Laikrodžio bokštas (XVII amžius)Laikrodžio bokštas (XVII amžius)
* Šv.Lauryno bažnyčiaŠv.Lauryno bažnyčia
* Samanų fontanas (XVI amžius)Samanų fontanas (XVI amžius)

Miestų partnerystė
------------------

* Ispanija Aranda de Duero, Ispanija
* Italija Gubijus, Italija
* Jungtinė Karalystė Hantingdonas, Didžioji Britanija
* Vengrija Sentendrė, Vengrija
* Vokietija Vertheimas prie Maino, Vokietija

Šaltiniai
---------

* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Provanso Salonas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Turistams skirta miesto internetinė svetainė
* Histoire et Patrimoine
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Amazona leucocephala** |
| --- |
| Kubinė amazonė (Amazona leucocephala)Kubinė amazonė (*Amazona leucocephala*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Papūginiai paukščiai  *( Psittaciformes)* |
| Šeima: | Papūginiai  *( Psittacidae)* |
| Gentis: | Amazonės  *( Amazona)* |
| Rūšis: | Kubinė amazonė  *( Amazona leucocephala)* |

 |
| Binomas |
| ***Amazona leucocephala***Linnaeus, 1758 |

**Kubinė amazonė** (*Amazona leucocephala*) – papūginių (*Psittacidae*) šeimos paukštis.

Išvaizda
--------

Kūnas 30-35 cm ilgio. Pagrindinė plunksnų spalva žalia su juodu apvadu. Galvos plunksnos iki viršugalvio ir aplink akis baltos. Gurklys ir dalis krūtinės rožiškai raudonos spalvos. Ausų landos plunksnos tamsiai pilkos spalvos. Ant pilvo vos matoma violetinė dėmė. Pauodegis su geltonais galais ir pavienėmis raudonomis plunksnomis. Patelių ir jaunų paukščių mėlynai rožinė spalva ne tokia ryški arba iš viso nėra. Porūšiai skiriasi nežymiai.

Paplitimas
----------

Paplitusi Kuboje ir gretimose salose, pvz. Bahamuose ir kt.

Gyvenimo būdas
--------------

Apsigyvena miškuose, ypač spygliuočių. Užskrenda į vaismedžių sodus. Paukščiai nebaikštūs ir gana triukšmingi. Gyvena nedideliais pulkais (iki 30 individų). Poravimosi metu susiskirto poromis.

Veisimosi periodas – nuo kovo iki rugpjūčio mėn. Įsiruošia senų ar puvančių medžių ertmėse ar uoksuose. Dėtyje 2-5 kiaušiniai. Peri 26-28 dienas. Perėjimo metu labai atsargios. Jauniklius maitina 8 savaites.

Tai reta rūšis. Nedidelėms, salose paplitusioms populiacijoms gresia išnykimas. Svarbiausios grėsmės priežastys – miškų kirtimas, smulkių plėšrūnų įvežimas.

Įrašyta į Tarptautinė raudonąją knygą.

Laikymas
--------

Paukščiai gali išmokti pamėgdžioti žmogaus balsą. Dėl šios priežastis jie gaudomi, todėl gamtoje papūgų sumažėjo. Nelaisvėje dauginasi retai.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kubinė amazonė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Cepphus carbo** |
| --- |
| Akiniuotoji taistė (*Cepphus carbo*) |
| Apsaugos būklė |
| Nekeliantys susirūpinimo (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Sėjikiniai paukščiai  *( Charadriiformes)* |
| Šeima: | Alkiniai  *( Alcidae)* |
| Gentis: | Taistės  *( Cepphus)* |
| Rūšis: | Akiniuotoji taistė  *( Cepphus carbo)* |

 |
| Binomas |
| ***Cepphus carbo***Pallas, 1811 |

**Akiniuotoji taistė** (*Cepphus carbo*) – alkinių (*Alcidae*) šeimos jūrinis paukštis. Sutinkamas Ramiojo vandenyno šiaurės vakarinėje dalyje: Ochotsko jūroje ir Kurilų salose Rusijoje, šiaurinėje Japonijos Hokaido saloje.

Biologija
---------

Šios rūšies taistė panaši į paprastąją taistę, tik didesnė, apie 38 cm dydžio, su raudonomis kojomis, juodu snapu, ryškiomis baltomis dėmėmis aplink akis, juosva rainele. Žiemą papilvė balta, nugarinė dalis vienspalvė, pilkai juodos spalvos, be baltų dėmių.

Gyvena uolingose jūrų ir salų pakrantėse. Sėsli, negausi populiacija. Peri atskiromis poromis ar nedidelėse grupėse tuštumose po akmenimis, uolų plyšiuose. Patinas ir patelė panašūs. Kiaušinius – vieną ar du – padeda birželį. Minta smulkiomis žuvimis, vėžiagyviais, moliuskais, paprastai netoli kranto, kur gylis iki 15–20 m.

Monotipinė rūšis, neturinti porūšių.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Akiniuotoji taistė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikirūšių projekte yra informacijos, susijusios su straipsniu
***Cepphus carbo***

1. ↑   „IUCN Red List - Cepphus carbo". IUCN Red list. Nuoroda tikrinta 2016-10-01.
| Provanso Eksaspranc. *Aix-en-Provence* |
| --- |
|        |
| *Mirabo alėja* |
|  |
| 

Provanso EksasProvanso Eksas

43°31′52″ š. pl. 5°27′14″ r. ilg.﻿ / ﻿43.53111°š. pl. 5.45389°r. ilg.﻿ / 43.53111; 5.45389﻿ (Provanso Eksas)Koordinatės: 43°31′52″ š. pl. 5°27′14″ r. ilg.﻿ / ﻿43.53111°š. pl. 5.45389°r. ilg.﻿ / 43.53111; 5.45389﻿ (Provanso Eksas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| **Regionas** | Provansas-Alpės-Žydrasis Krantas |
| **Departamentas** | Ronos delta |
|  |
| **Meras** | Maryse Joissains-Masini |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 146 800  |
| **Plotas** | 186,08 km² |
| **Tankumas** (2007) | 789 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Provanso Eksas |

**Provanso Eksas** − miestas Prancūzijoje, Provanso−Alpių−Žydrojo Kranto regione, Ronos deltos departamente; įeina į Marselio aglomeraciją.

Provanso Eksas įkurtas apie 122 m. pr. m. e. Jis dar vadinamas meno ir vandens miestu, mat jame gausybė fontanų, čia gyveno ir kūrė nemažai žymių menininkų: Polis Sezanas (*Paul Cézanne*), Emilis Zola (*Émile Zola*), Ernestas Hemingvėjus (*Ernest Hemingway*) ir kt. 

Platanais apaugusi *Mirabo* (*Mirabeau*) alėja, nutiesta dar 1649 m. − jau keli šimtmečiai yra pagrindinė miestelio gatvė. Vienoje jos pusėje įsikūrusios kavinės, o kitoje − įvairūs biurai. Name, pažymėtame 55 numeriu, kurį laiką gyveno Sezano šeima. Pastate šalimais − garsioji kavinė „*Cafe des deux garcons*", įkurta 1792 metais ir pavadinta dviejų padavėjų, kurie ją įsigijo 1840 metais, vardu. Ši gatvė gyva beveik visą parą − ryte joje tvyro šviežios kavos ir prancūziškų bandelių aromatas: daugybėje istorinių kavinių, restoranų, viešbučių yra aptarnaujami pusryčiautojai. 

Labai jaukus Ekso senamiestis: siauros gatvelės, jungiančios katedrų ar rūmų aikštes. Vienoje iš aikščių, *Place Richelme*, vakarais veikia kavinės, restoranai, o rytais į turgų su savo gėrybėmis suvažiuoja Provanso ūkininkai.

Miestų partnerystė
------------------

* Vokietija Tiubingenas, Vokietija nuo 1960 m.
* Italija Perudža, Italija nuo 1970 m.
* Jungtinė Karalystė Batas, Jungtinė Karalystė nuo 1977 m.
* Ispanija Granada, Ispanija nuo 1978 m.
* Portugalija Koimbra, Portugalija nuo 1982 m.
* Tunisas Kartažas, Tunisas nuo 1993 m.
* Izraelis Aškelonas, Izraelis nuo 1995 m.

Nuorodos
--------

* Provanso Ekso internetinis puslapis (anglų k. ir kt.)
* Informacija turistams apie Provansą Eksą (anglų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Leninas (reikšmės).*

| **Ленин****NS Leninas** |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Šalis: | TSRS vėliava TSRS |
| Istorija |
| **Nuleistas:** | 1956 m. |
| **Įgaliotas:** | 1957 m. gruodžio 5 d. |
| **Sustabdytas:** | 1989 m. |
| **Būsena:** | muziejus |
| Charakteristikos |
| Tonažas: | 19 420 t |
| Ilgis: | 134 m |
| **Plotis:** | 27,6 m |
| **Aukštis:** | 16,1 m |
| **Grimzlė:** | 10,5 m |
| Varomoji jėga: | pradžioje: trys OK-150 reakt.vėliau: du OK-900 reakt.(4 garo turbinos, 3 sraigtai, 32,4 MW) |
| Greitis: | 18 mazgų (33,3 km/h) |
| **Įgula:** | 243 |
| **Kita** |
| 1 nusileidimo aikštelė sraigtasparniui |

**NS Leninas** (rus. *Ленин*, angl. *Lenin*) – Tarybų Sąjungos atominis ledlaužis. Tai pirmasis pasaulyje antvandeninis atominis laivas ir tuo pačiu pirmasis civilinis atominis laivas.

Ledlaužis pradėtas statyti 1956 m. Leningrade, o į vandenį nuleistas 1957 m. gruodžio 5 d. Pirmą kartą panaudotas 1959 m.

Po atominių reaktorių avarijų 1965 ir 1967 m. trys pradiniai OK-150 reaktoriai 1970 m. pavasarį buvo pakeisti dviem OK-900 reaktoriais.

*„Leninas"* sustabdytas 1989 m. nes per visus tarnybos metus nuo ledo trinties susidėvėjo ledlaužio korpusas. Laivas buvo prišvartuotas Murmanske, o 2005 m. galutinai baigta jo rekonstrukcija, po kurios paverstas muziejiniu laivu.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Leninas (ledlaužis)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |