recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Rusenančios žarijos, jau šiek tiek apsitraukusios pelenais. 
Rusenančios smilkalų lazdelės
**Rusenimas** – beliepsnis kietų degių medžiagų degimas, kuomet medžiaga intensyviai oksiduojasi. Rusenimo pavyzdys yra žarijos lauže ar krosnyje, degantis tabakas cigaretėje.

Rusenimo esmė
-------------

Esminis skirtumas tarp dviejų degimo rūšių – rusenimo ir liepsnojimo – yra tas, kad rusenanti medžiaga dega pačioje kietoje medžiagoje, tuo tarpu liepsnojant išsiskiria degios dujos, kurios ir dega (tai ir yra *liepsna*). Rusenant degimo temperatūra būna žemesnė, negu liepsnojant (~600 °C prieš ~1500 °C). Rusenimo zona slenka lėtai (apie 0,1 mm/s), apie 10 kartų lėčiau negu liepsnojimo zona. Nežiūrint to rusenimas saugumo požiūriu yra nė kiek ne mažiau pavojingas:

* Rusenimas gali trukti ilgai, ir tik po kurio laiko įsiliepsnoti. Atrodo, užgesintas gaisras gali vėl pradėti degti atvira liepsna.
* Rusenant išsiskiria nuodingos dujos (pvz. smalkės), kurios liepsnojant beveik visiškai sudega.

Rusenančios medžiagos
---------------------

Daug įvairių medžiagų palaiko rusenimą, pvz. akmens anglis, tabakas, sveika ir dūlanti mediena, pjuvenos, miško paklotė, durpės, audeklai, putplasčiai ir kt. Rusenančios medžiagos dažnai yra akytos ar sudaro agregatus:

* Tokia struktūra dažnai sudaro pakankamai didelį paviršių, kad deguonis prieitų prie degios medžiagos ir užtikrintų neslopstančią oksidaciją (degimą).
* Be to, tokia medžiaga veikia kaip šiluminė izoliacija, mažinanti šilumos nuostolius ir neleidžianti rusenimo zonai pernelyg ataušti.

Rusena laužo su sodo šiukšlėmis likučiai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| NipūrasNibru |
| --- |
|  |
| 

NipūrasNipūras

 |
| Koordinatės | 32°07′37″ š. pl. 45°13′51″ r. ilg.﻿ / ﻿32.12694°š. pl. 45.23083°r. ilg.﻿ / 32.12694; 45.23083Koordinatės: 32°07′37″ š. pl. 45°13′51″ r. ilg.﻿ / ﻿32.12694°š. pl. 45.23083°r. ilg.﻿ / 32.12694; 45.23083 |
| Vieta |  Irakas, Kadisijos muchafaza |
| Regionas | Mesopotamija |
| Istorija |
| Pastatytas | 3 tūkstantmetis pr. m. e. |
| Sugriautas | ~IV a. |
| Laikotarpis | antika |
| Tauta | šumerai, akadai |
| Informacija |
| Kasinėjimų datos | nuo 1851 m. |

**Nipūras** (šum. 𒂗𒆤𒆠 = *EnLilKi, Nibru*, akad. *Nibbur*) – senovės Šumero miestas, buvęs dabartiniame Irake, šalia šiuolaikinio Afako miestelio. Nipūre buvo garbinamas dievas Enlilis.

Nors Nipūras niekad nebuvo savarankiškas miestas-valstybė, jis buvo strategiškai svarbus religinis centras, dėl kurio kovojo kitų miestų valdovai. Kišo valdovas Enmebaragesis pirmasis pastatė šventyklą Nipūre, miestas tuomet buvo Kišo įtakoje. 3 tūkstantmetį pr. m. e. Nipūras buvo valdomas Akado imperijos. Valdant valdovui Naram Sinui, atstatytos miesto sienos, šventykla. Vėliau Nipūrą užkariavo Ūro valdovas Urnamu, jis taip pat prisidėjo prie miesto plėtros (pastatytas zikuratas). Po priklausomybės Ūrui ir Isinui, Nipūrą užėmė elamitai. Babilonijos laikais miesto religinė reikšmė sumenko – dvasinis centras perkeltas į Babiloną, kur buvo garbinamas Mardukas. Kasitų laikais Nipūras tebegyvavo, bet valdant Asirijai patyrė nuosmukį, o Seleukidų laikais šventykla paversta tvirtove. Nipūras galutinai žlugo valdant Sasanidams.

Nipūro archeologinėje vietovėje rastas kanalų tinklas, daug molinių lentelių (>40 tūkst.), keramikos liekanų, šventyklos, rūmų griuvėsiai.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RIII tūkst. pr. m. e. Mesopotamijos miestai bei valstybės |
| --- |
|  |
| Šumeras | 
 Adabas **·**  Akšakas **·**  Bad-tibira **·**  Bilbatas **·**  Eridu **·**  Ešnuna **·**  Girsu **·**  Isinas **·**  Kidnunas **·**  Kisura **·**  Kišas **·**  Kuta **·**  Kutalu **·**  Lagašas **·**  Larakas **·**  Larsa **·**  Maradas **·**  Nina **·**  Nipuras **·**  Puzriš-Daganas **·**  Tutubas **·**  Uma **·**  Ūras **·**  Urukagas **·**  Urukas **·**  Siparas **·**  Šadupumas **·**  Šurupakas **·**  Zabalamas |  |
|  |
| Akadas | 
Akado imperija |
|  |
| Elamas | 
 Anšanas **·**  Arata **·**  Avanas **·**  Lijanas **·**  Sūzai **·**  Šimaškis |
|  |
| Subartu | 
 Arapha **·**  Ašūras **·**  Gasuras **·**  Itabalhumas **·**  Ninevė **·**  Tel Taja |

 |
| Niomda |
| --- |
| Gorkio tvenkinio užlietas Niomdos žemupys Gorkio tvenkinio užlietas Niomdos žemupys |
| **Ilgis** | 146 km |
| **Baseino plotas** | 4750 km² |
| **Vidutinis debitas** | 28,9 m³/s |
| **Ištakos** | Galičo aukštuma |
| **Žiotys** | Volga (Gorkio tvenkinys) |
| **Šalys** | Rusija |
|  |
|  **Vikiteka** | Niomda |

**Niomda** (rus. *Нёмда*) – upė Rusijoje, Kostromos ir Ivanovo srityse; Volgos kairysis intakas. Prasideda Galičo aukštumos pietrytiniame pakraštyje, teka į pietus miškingomis vietovėmis. Įteka į Gorkio tvenkinio Niomdos įlanką.

Didžiausi intakai: Šuja (kairieji), Šača, Kusė, Nikifora, Votgatė (dešinieji).

Upės mityba mišri, vyrauja sniego tirpsmo vandenys. Užšąla lapkritį, atsidengia balandžio viduryje. Laivuojama nuo Žukovo prieplaukos. Prie upės žiočių yra stambus Zavražjės kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Немда\_(река\_в\_Костромской\_и\_Ивановской\_обл.)*,Большая советская энциклопедия, T. XVII (Моршин—Никиш). – Москва: Советская энциклопедия, 1974
Rusijos Federacijos Valstybės Dūmos ženklas
Pietų Korėjos prezidentas Mun Džėinas vizo Rusijoje metu, 2018 m.
**Rusijos Federacijos Federalinio Susirinkimo Valstybės Dūma** (rus. *Государственная дума Федерального собрания Российской Федерации*) – Rusijos Federacijos parlamento (Federalinio Susirinkimo) žemieji rūmai.

Būtinybė Rusijoje įsteigti demokratinį parlamentą vėl iškilo 1993 m. konstitucinės krizės metu, kai į atvirą konfrontaciją, pasibaigusią parlamento rūmų šturmu, suėjo Rusijos Federacijos Prezidentas Borisas Jelcinas ir parlamentas (Rusijos Federacijos liaudies deputatų suvažiavimas ir Rusijos Federacijos Aukščiausioji Taryba). 1993 m. rugsėjo 21 d. B. Jelcinas pasirašė įsaką Nr. 1400 „Dėl etapiškos konstitucinės reformos Rusijos federacijoje" (rus. *О поэтапной конституционной реформе в Российской Федерации*). Buvo įsteigtas Rusijos Federacijos Federalinis susirinkimas (rus. *Федеральное Собрание Российской Федерации*) ir jo žemieji rūmai – Valstybės Dūma. Šalies parlamentą sudaro žemieji ir aukštieji parlamento rūmai – Valstybės Dūma bei Federacijos Taryba.

Nuo 1993 m. įvyko aštuoneri rinkimai į Valstybės Dūmą.

Valstybės Dūmą sudaro 450 deputatai, renkami 5 metams (terminas pratęstas nuo 4 iki 5 metų 2011 metais).

Pagal Rusijos įstatymus, Dūma priima įstatymus ir ratifikuoja sutartis, kurios sudaromos valstybės vardu. Įstatymų projektus gali siūlyti Prezidentas, Vyriausybė, Dūmos frakcija ar jos narių grupė. Įstatymo priėmimo procesas baigiamas, kai jam pritaria šalies Aukštieji parlamento rūmai – Rusijos Federacijos taryba bei pasirašo valstybės vadovas – Prezidentas.

Pirmininkai
-----------

* 1994–1996 m. Ivanas Rybkinas,
* 1996–2003 m. Genadijus Selezniovas,
* 2003–2011 m. – Borisas Gryzlovas,
* 2011–2016 m. – Sergejus Naryškinas.
* 2016–dabar – Viačeslavas Volodinas

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| Ninstinco Kanados nacionalinė istorinė vietovė, Sgang Gvai Lnagajus |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

Buvusio kaimo vieta |
| **Vieta** |  Kanada (Britų Kolumbijos vėliava Britų Kolumbija) |
| **Tipas** | Kultūrinis |
| **Kriterijus** | iii |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 157 |
| **Regionas**\*\* | Europa ir Šiaurės Amerika |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 1981  (5 sesija) |
| 

Ninstincas šalies/regiono žemėlapyje

 |
|  **Vikiteka:** | Ninstincas |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Ninstincas** (angl. *Ninstints*, pranc. *SGang Gwaay*, haid. *SG̲ang Gwaay Llnaagay* – „Raudonos Menkės salos kaimas") − haidų genties indėnų gyvenvietė Kanadoje, Britų Kolumbijos provincijoje, Haida Gvai salose, Gvaji Hano nacionaliniame parke.

Ninstinco pavadinimas kilęs nuo žymaus indėnų vado, gyvenusio čia XIX a. Kaimas yra piečiausiame taške nuo visų haidų indėnų gyvenviečių: turistams tai pats nepatogiausias maršrutas, nes kaimą pasiekti galima tik plaukiant jūra arba skrendant lėktuvu iš miestelių išsidėsčiusių šiaurinėje salos dalyje.

Ninstince surinkta didžiausia kolekcija totemų stulpų. Nors palaipsniui jie pūva dėl labai drėgno vietinio klimato.

1981 m. Ninstincas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Nuorodos
--------

* Kanados parkai (anglų ir prancūzų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Niostveto ir Lihulto kultūros |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← | **6200 m. pr. m. e. – 3200 m. pr. m. e.** | → |

 |  |
|  |
| **Dab. valstybės** | pietinė Norvegija, vidurio Švedija |
| **Ist. regionas** | pietų Skandinavija |
|  |
| **Amžius** | mezolitas |
|  |

**Niostveto ir Lihulto kultūros** – dvi artimai susiję mezolito archeologinės kultūros Skandinavijoje. Jos norvegiškasis variantas yra vadinamas **Niostveto kultūra** (norv. *Nøstvetkulturen*), o švediškasis – **Lihulto kultūra** (šved. *Lihultkulturen*).

Arealas
-------

Kultūros išsivystė iš Fosnos kultūros. Ankstyvoji kultūrų fazė (VIII–VII tūkst. pr. m. e.) yra vadinama **Sandarnos kultūra**. Lihulto kultūra VII – IV tūkst. pr. m. e. buvo paplitusi pietinėje Švedijoje, o Niostveto kultūra – Norvegijos pietinėje ir pietvakarinėje dalyse, iki pat Triondelago šiaurėje.

Į pietus nuo šių kultūrų (Danijoje ir Skonelande) buvo Kongemozės kultūra, kurią VI tūkst pr. m. e. pabaigoje pakeitė Ertebiolės kultūra. Per IV tūkst. pr. m. e. Niostveto ir Lihulto kultūros išsivystė į Duobelinės keramikos kultūrą, dalį jos pietinio arealo užgožė iš pietų (Danijos) atėjusi neolitinė Piltuvėlinės keramikos kultūra.

Kultūra
-------

Gyvenvietės atviros, nedidelės, bet linkę didėti, kas liudijo gyventojų sėslėjimą. Pajūrio gyvenviečių gyventojai vertėsi jūros žinduolių (ruonių) medžiokle, žvejyba ir maisto rinkimu, žemyninių – medžiojo šiaurinius elnius, briedžius, stirnas, šernus, žvejojo gėluose vandenyse ir rinko maistą. Gamino akmeninius dirbinius (būdingiausi – mikrolitai) iš kvarco, kvarcito, titnago.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMezolito ir epipaleolito kultūros |
| --- |
|  |
| Levantas | 
Kebaros kultūra (18-13)  **·**  Zarzos kultūra (18-7)  **·**  Natufijos kultūra (12-10)  **·**  Mušabos kultūra (12-10)  **·**  Harifos kultūra (11) |  |
|  |
| Europa | 
Azilio kultūra (10-8)  **·**  Maglemozės kultūra (10-7)  **·**  Šela-Kladova kultūra (10-7)  **·**  Fosnos kultūra (9-8)  **·**  Komsos kultūra (9-7)  **·**  Soveterio kultūra (8-7)  **·**  Suomusjarvio kultūra (8-7)  **·**  Dufenzės kultūra (8-7)  **·**  Askolos kultūra (8-7)  **·**  Komornicos kultūra (8-7)  **·**  Kundos kultūra (8-7)  **·**  Nemuno kultūra (8-7)  **·**  Lepenski Viro kultūra (8-5)  **·**  Tardenuazo kultūra (7-6)  **·**  Niostveto ir Lihulto kultūros (7-4)  **·**  Choinicų-Penkų kultūra (7-5)  **·**  Zimovnikų kultūra (7-6)  **·**  Kongemozės kultūra (6)  **·**  Janislavičių kultūra (6)  **·**  Grebenikų kultūra (6-5)  **·**  Kukreko kultūra (6-4)  **·**  Kargopolio kultūra (5) |
|  |
| Kitur | 
Kapsos kultūra (10-7)  **·**  Dabos kultūra  **·**  Chartumo kultūra (8)  **·**  Hoabinio kultūra (10) |
|  |
| Visos datos žymi tūkstantmečius prieš mūsų erą |

 |
|  |
| --- |
| Stavros Sideras  gr. Σταύρος Σιδεράς |
|  
Stavros Sideras su Konstandina Konstantinou 1983 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1948 m. (~75 metai) |
| Kilmė | Kipro vėliava Kipras |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | muzikantas, kompozitorius, režisierius |
| Aktyvumo metai | 1976–dabar |
| Svetainė | sideras.info |

**Stavros Sideras** (gr. Σταύρος Σιδεράς, g. 1948 m.) – Kipro muzikantas, kompozitorius ir režisierius.

Muzikinę karjerą pradėjo 1976 metais kaip pop dainininkas ir kompozitorius. Kartu su atlikėja Dina (tikr. vardas – Konstandina Konstantinou) 1983 metų „Eurovizijos" dainų konkurse su daina „I agapi akoma zi" (liet. *Meilė vis dar gyva*) užėmė 16-ą vietą. Konkursinę dainą sukūrė pats Stavros Sideras.

Su roko opera „The Archon" 1979 metais debiutavo kaip miuziklų ir muzikos klipų režisierius. Jo kūrinius buvo galima pamatyti JAV, Graikijoje bei Pietų Afrikoje. Paskutinio dešimtmečio viduryje dirbo privačiame televizijos kanale „Sigma TV".

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė – sideras.info Archyvuota kopija 2015-10-02 iš Wayback Machine projekto.

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Anna Vissi  *„Mono I Agapi"*** |  **Kipro atstovas Eurovizijoje  (su Dina)**1983 | Po to:**Andy Paul  *„Anna Maria Lena"*** |
**Advokatų garbės teismas** – advokatų profesinės savivaldos institucija, garbės teismas. Nagrinėja advokatų drausmės bylas, sprendžia profesinės etikos klausimus. Advokatų garbės teismą paprastai steigia Advokatų rūmai. Teismo sprendimai gali turėti reikšmę sprendžiant, ar advokatas gali toliau eiti savo pareigas.

Lietuva
-------

Lietuvoje Advokatų garbės teismas susideda iš 5 narių. Įgaliojimų laikas – 3 m. Teismas gali nagrinėti bylas, jeigu yra paskirti bent 3 teismo nariai. Advokatų garbės teismo nariu gali būti advokatas, turintis ne mažesnį kaip 8 metų advokato veiklos stažą. Į Advokatų garbės teismą 3 narius iš advokatų renka visuotinis advokatų susirinkimas, o 2 narius iš advokatų skiria Lietuvos teisingumo ministras. Susirinkę į pirmąjį posėdį, Advokatų garbės teismo nariai renka teismo pirmininką ir teismo sekretorių. Visi Advokatų garbės teismo posėdžiai yra protokoluojami.

Vokietija
---------

Vokietijoje Advokatų garbės teismai (vok. *Anwaltsgericht*) veikia prie visų advokatų rūmų atitinkamose federalinėse žemėse. Advokatų tribunolas vok. *Anwaltsgerichtshof* veikia apeliacine instancija (§§ 142, 143 BRAO), o 
Vokietijos Aukščiausiojo Teismo tribunolas advokatų byloms (vok. *Bundesgerichtshof in Anwaltssachen*) yra aukščiausioji instancija.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Notarų garbės teismas

Nuorodos
--------

* LR advokatūros įstatymas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Averonas |
| --- |
| XV a. tilas per Averoną ties Belkasteliu XV a. tilas per Averoną ties Belkasteliu |
| **Ilgis** | 291 km |
| **Baseino plotas** | 5300 km² |
| **Vidutinis debitas** | 57 m³/s |
| **Ištakos** | Centrinis masyvas |
| **Žiotys** | Tarnas |
| **Šalys** | Prancūzija |
|  |
|  **Vikiteka** | Averonas |

**Averonas** (pranc. *Aveyron*, oks. *Avairon*) – upė pietų Prancūzijoje; Tarno dešinysis intakas (Garonos baseinas). Prasideda Centriniame masyve. Kalvotu kraštovaizdžiu teka vakarų kryptimi, kerta Averono, Tarno bei Tarno ir Garonos departamentus. Įteka į Tarną ties Lanfansezu, į šiaurę nuo Montobano.

Pagrindiniai intakai: Vjaūras, Seru, Veras (kairieji).

Averono pakrantėje ties Brinkeliu rasta 13 tūkst. metų senumo archeologinių radinių. Miestai prie Averono: Rodezas, Vilfranš de Ruergas, Nažakas.
| ***Geležinis dangus*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Iron Sky |
| Kilmės šalis | Suomija, Vokietija, Australija |
| Režisierius | Timo Vuorensola |
| Prodiuseris (-iai) | Tero KaukomaaOliver DamianCathy OverettMark OverettSamuli Torssonen |
| Scenaristas (-ai) | Michael KalesnikoTimo Vuorensola |
| Kompozitorius | Laibach |
| Vaidina | Julia DietzeChristopher KirbyGötz OttoUdo Kier |
| Metai | 2012 |
| Žanras | komedija, mokslinė fantastika |
| Trukmė | 93 min. |
| Kalba | anglų, vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Geležinis dangus** (angl. *Iron Sky*) – 2012 m. Suomijos-Vokietijos-Australijos mokslinės fantastikos komedija, vaizduojanti nacių, po karo pasislėpusių Mėnulyje, bandymą užkariauti Žemę. Filmą režisavo suomių režisierius Timo Vuorensola.

Muziką filmui sukūrė slovėnų industrinės muzikos grupė „Laibach".

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

2018 m. amerikiečių astronautai išsilaipina tamsiojoje Mėnulio pusėje. Čia jie atranda slaptą vokiečių nacių bazę, kurioje šie apsigyveno pralaimėję antrąjį pasaulinį karą. Vienas iš astronautų, Džeimsas Vašingtonas (juodaodis) paimamas į nelaisvę, ten su juo atliekami bandymai (paverčiamas baltuoju). Daktaras Richteris atranda, kad Vašingtono išmanusis telefonas galingesnis už visus jų kompiuterius ir yra pajėgus valdyti nacių karo mašiną – *Götterdämmerung*. Tačiau telefono baterija nusenka, todėl naujuoju fiureriu siekiantis tapti Klausas Adleris kartu su Vašingtonu keliauja į Žemę gauti naujų telefonų. Kartu su jais paslapčia keliauja ir Adlerio mylimoji, teralogė Renata.

Tuo tarpu JAV prezidentė (vaizduojama labai panaši į Sarą Palin) visais būdais siekia būti perrinkta antrai kadencijai, tačiau jos rinkimų kampanijos vadovė Vivian nebeturi jokių idėjų. Tačiau sutikusi nacius paverčia juos rinkiminės kampanijos dalimi, o Adleris taip siekia savo plano tapti nauju fiureriu. Tą nujausdamas, esamas fiureris Kortcflaišas pasiunčia kosminį laivyną į Žemę, bet yra nužudomas Adlerio. Nacių skraidančios lėkštės atakuoja Žemę, bet jas sunaikina Vivian valdomas JAV kosminis laivas *USS George W. Bush*. Adleris grįžta į Mėnulį ir pakelia *Götterdämmerung*. Tuo tarpu nacionalsocializmu nusivylusi Renata su Vašingtonu bando jiems sutrukdyti. Jie nužudo Adlerį ir atjungia mašinos kompiuterį, todėl šis rėžiasi į Mėnulį.

JTO saugumo taryba džiaugiasi sėkme, tačiau JAV pareiškus pretenzijas į ten rastus helio-3 telkinius, kyla trečiasis pasaulinis karas.

Aktoriai
--------

* Julia Dietze – Renate Richter
* Götz Otto – Klaus Adler
* Christopher Kirby – James Washington
* Tilo Prückner – Doktor Richter
* Udo Kier – Wolfgang Kortzfleisch
* Peta Sergeant – Vivian Wagner
* Stephanie Paul – JAV prezidentė
| Avecanasit. *Città di Avezzano* |
| --- |
| *Avecano vaizdas nuo Salviano kalno.* |
|  |
| 

AvecanasAvecanas

42°02′0″ š. pl. 13°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.03333°š. pl. 13.43333°r. ilg.﻿ / 42.03333; 13.43333﻿ (Avecanas)Koordinatės: 42°02′0″ š. pl. 13°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.03333°š. pl. 13.43333°r. ilg.﻿ / 42.03333; 13.43333﻿ (Avecanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Abrucai Abrucai |
| **Provincija** | Akvilos provincija |
|  |
| **Meras** | Antonio Floris |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 42 348  |
| **Plotas** | 104,04 km² |
| **Tankumas** (2011) | 407 žm./km² |
| **Altitudė** | 695 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 67051 |
| **Tel. kodas** | 0863 |
| **Tinklalapis** | www.comune.avezzano.aq.it |
|  **Vikiteka** | Avecanas |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Apaštalas Baltramiejus |

**Avecanas** (it. *Avezzano*) – miestas Italijoje, Abrucų regione, Akvilos provincijoje. Tai svarbiausias Marsikos srities verslo, pramonės ir žemės ūkio centras. Avecane yra Micron Technology firmos puslaidininkių gamykla ir Telespazio antenų laukas.

Istorija
--------

Dvi teorijos aiškina miesto pavadinimo kilmę: *Ave Jane*, meldimasis romėnų dievui Janui, ir *Ad Vetianum* („į Vetijų šeimą"), nukreipimas naudotas *Alba Fucens* mieste. Gyvenvietė atsirado, kai imperatorius Klaudijus įsakė pradėti ežero nusausinimo darbus I a. Orsiniai valdė miestą XV a. ir pastatė pilį 1490 m.

Vietoj ežero dugno atsirado derlingi laukai, kurie užtikrino srities klestėjimą. Tačiau 1915 m. sausio 13 d. Italiją ištiko vienas didžiausių žemės drebėjimų, žuvo 12 tūkst. žmonių. Išliko tik Casa dei Palazzi ir Orsinių pilies sparnas.
|  |
| --- |
| Omar Naber |
|  
Omar Naber 2017 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1981 m. liepos 7 d. (41 metai)Liubliana, Slovėnijos Socialistinė Respublika, Jugoslavijos vėliava Jugoslavija |
| Kilmė | Slovėnijos vėliava Slovėnija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkas, dainų autorius |
| Aktyvumo metai | 2004–dabar |

**Omar Naber** (g. 1981 m. liepos 7 d. Liublianoje) – Slovėnijos dainininkas ir dainų autorius.

Biografija
----------

Gimė ir augo Liublianoje. Jo motina – slovėnė, muzikos mokytoja, tėvas – jordanietis, stomatologas.

Universitete studijavo stomatologiją, netgi kurį laiką dirbo šioje srityje, kai nusprendė jog vis dėlto tai nėra tikrasis jo pašaukimas. Savo muzikinį kelią Omar pradėjo 2004 metais dalyvaudamas muzikiniame realybės šou „Bitka talentov". Neturėjęs sau lygių varžovų, jis nuskynė pergalę bei iškovojo teisę pasirodyti sekančiais metais vykusioje atrankoje į „Euroviziją".

2005 m. laimėjo „Eurovizijos" atranką „EMA 2005" su daina „Stop". Dalyvavimas atlikėjui tarptautiniame konkurse šįkart nebuvo sėkmingas – pusfinalyje jis liko 12-tas. Vėliau jis dalyvavo nacionalinėse atrankose: 2009, 2011 ir 2014 metais Slovėnijoje, o 2016 metais Šveicarijoje. Arčiausiai pergalės jis buvo 2009 metais į Maskvoje vykusį konkursą, kai atrankoje liko antras. 2017 m. su daina „On My Way" dar kartą nugalėjo nacionalinę atranką „EMA 2017", ir tapo šalies atstovu į 2017 m. „Eurovizijos" dainų konkursą Kijeve.

Atlikėjas yra išleidęs tris studijinius albumus, kuriems pats sukūrė muziką bei parašė žodžius.

Diskografija
------------

* *Omar* (2005)
* *Kareem* (2007)
* *Na glavo / No Helmet* (2014)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Omar Naber on his way to Kyiv again!". *eurovision.tv*. Europos transliuotojų sąjunga. 2017-02-24.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Omar Naber** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Platin  *„Stay Forever"*** |  **Slovėnijos atstovas Eurovizijoje**2005 | Po to:**Anžej Dežan  *„Mr Nobody"*** |
| Prieš tai:**ManuElla  *„Blue and Red"*** |  **Slovėnijos atstovas Eurovizijoje**2017 | Po to:**–** |
| Haridvarasहरिद्वार |
| --- |
| *Har Ki Pauri ant Gangos kranto* |
|  |
| 

HaridvarasHaridvaras

29°56′42″ š. pl. 78°9′46.8″ r. ilg.﻿ / ﻿29.94500°š. pl. 78.163000°r. ilg.﻿ / 29.94500; 78.163000﻿ (Haridvaras)Koordinatės: 29°56′42″ š. pl. 78°9′46.8″ r. ilg.﻿ / ﻿29.94500°š. pl. 78.163000°r. ilg.﻿ / 29.94500; 78.163000﻿ (Haridvaras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Utarakhandas |
| **Rajonas** | Haridvaro |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 310 562  |
| **Plotas** | 12,3 km² |
| **Tankumas** (2011) | 25 249 žm./km² |
| **Altitudė** | 314 m |
|  |
| **Tinklalapis** | haridwar.nic.in |
|  **Vikiteka** | Haridvaras |

**Haridvaras** (hind. हरिद्वार, IAST: *Haridvār*) – miestas šiaurės Indijoje, Utarakhando valstijoje, 50 km į pietus nuo valstijos sostinės Dehradūno, tarp Šivaliko kalnų (šiaurėje) ir Gangos upės (pietuose).

Administracinis Haridvaro rajono centras. Su priemiesčiais turi 311 tūkst. gyventojų (2011). Vyrauja hinduistai, 64% ir musulmonai, 34%. 

*Gurukul Kangri* universitetas (vedų ir sanskrito literatūra, ajurveda, filosofija, šiuolaikiniai mokslai, žurnalistika), *Dev Sanskriti Vishwavidyalaya* universitetas (joga, alternatyvi terapija, Indijos kultūra, turizmas, teologija, dvasinis konsultavimas, žemės ūkis), Utarakhando sanskrito universitetas. Archeologijos muziejus, *Rajaji* nacionalinis parkas (su tigrų rezervatu).

Išvystytas susisiekimas: autobusų ir traukinių stotys (tiesioginiai maršrutai į svarbiausius šalies miestus), oro uostas prie Dehradūno. Pramonės miestelis (elektros jėgainių įrangos gamyba, metalo liejimas ir apdirbimas).

Apeiginis apsiplovimas (~1880)

Šventasis miestas
-----------------

Vienas iš septynių svarbiausių hinduizmo šventųjų miestų, įsikūręs ant Gangos krantų. Miesto vardas, išvertus iš hindi kalbos, reiškia „vartai pas dievą". Haridvaro apylinkėse Ganga iš Himalajų nusileidžia į Indo-Gangos lygumą, todėl senovinis miesto vardas buvo *Gangadwara*.

Pagal hinduizmo mitą apie Pieno vandenyną, Haridvaras yra viena iš keturių Indijos vietovių, kuriose legendinis paukštis Garuda nešė ąsotį su dievų nemirtingumo eleksyru amritu ir išliejo 4 lašus. Nuo tada kas 12 metų Haridvare prie Gangos rengiami religiniai Kumbha mela festivaliai, pritraukiantys milijonus maldininkų ir turistų.

Penkios pagrindinės hinduistų piligrimų šventvietės Haridvare: *Gangadwar, Har ki Pauri, Kushawart , Bilwa Tirtha* ir *Neel Parvat*. Mieste ir apylinkėse yra kitų šventyklų, ritualinių statinių, be to, draudžiamas alkoholis ir nevegetarinis maistas.

Galerija
--------

* Haridvaro žmonėsHaridvaro žmonės
* Šventykla prie GangosŠventykla prie Gangos
* Lyninis keltuvas į šventykląLyninis keltuvas į šventyklą
* Šivos statulaŠivos statula
* Viena iš šventyklųViena iš šventyklų

Šaltiniai
---------

1. ↑  The Hindu temple, Volume 1 By Stella Kramrisch, Raymond Burnier p.3
2. ↑  Places of peace and power

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Haridvaras** – kelionių gidai, susiję su straipsniu |

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Zelkova serrata** |
| --- |
| Japoninis skirpstulas (*Zelkova serrata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Guobiniai  *( Ulmaceae)* |
| Gentis: | Skirpstulas  *( Zelkova)* |
| Rūšis: | Japoninis skirpstulas  *( Zelkova serrata)* |

 |

**Japoninis skirpstulas** (*Zelkova serrata*) – guobinių (*Ulmaceae*) šeimos lapus metančių medžių rūšis, paplitusi Japonijoje, Korėjoje, rytų Kinijoje ir Taivane.

Aukštis 20-35 m, kamieno skersmuo 2 m (kartais iki 4 m). Laja plati, labai šakota. Lapai priešiniai, 3-11 cm ilgio, 1,3-7 cm pločio. Rudenį pasidaro oranžiniai arba raudoni. Žiedai 1,5 mm skersmens, žalsvi, be žiedlapių, apdulkinami vėjo. Vaisius – 2,5-3,5 mm skersmens sausas kaulavaisis.

Japoninis skirpstulas auginamas kaip dekoratyvinis medis. Yra išveista daug veislių.

Japoninio skirpstulo lapai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Japoninis skirpstulas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Genetiškai modifikuotas žinduolis** – žinduolis, į kurio DNR įterpus svetimą seką, ši stabiliai susijungia su lytinių ląstelių branduolio DNR ir yra perduodama to organizmo palikuonims.. Genetinės modifikacijos būdu gali būti įvestos pageidaujamos savybės, išreikštos jau pirmoje kartoje. Tačiau svetimų genų įterpimas gali pažeisti genomo raišką bei sukelti transgeninių genų patekimą į laukinę populiaciją.

Panaudojimas ksenotransplantacijai
----------------------------------

Kasdien apie 250000 žmonių yra sėkmingai atliekama alotransplantacija. Dažni persodinimai yra ribojami tinkamais organais arba organų atmetimu. Genetiškai modifikuotos kiaulės gali būti naudojamos gyvūnų kilmės audinių ir organų transplantacijai. Genetinės modifikacijos metu yra pašalinamas genas, atsakingas už žmogaus imuninį atsaką. Kanadoje atliktas nacionalinis ksenotransplantacijos tyrimas parodė, kad tik 48 % žmonių yra už gyvūnų, kaip gyvų ląstelių, audinių ar organų šaltinio, panaudojimą siekiant prailginti žmogaus gyvenimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
| **Zigmas Apulskis** |
| --- |
| Gimė | 1916 m.Žalgiriai, Lenkimų vls. Kretingos apskr. |
| Mirė | 1947 m. (~31 metai)Sriauptai, Lenkimų vls. Kretingos apskr. |
| Tėvas | Pranciškus Apulskis |
| Vaikai | Zina, Vytautas |
|  |
| Veikla | Lietuvos partizanas |
| Pareigos | Kardo rinktinės štabo ūkio skyriaus viršininkas |

**Zigmas Apulskis**, slap. **Starkus Vladas**, **Vladas** (1916 m. Žalgirių k. Lenkimų vls. Kretingos apskr. – 1947 m. Sriauptų k. Lenkimų vls. Kretingos aps.) – Lietuvos partizanas, Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo rinktinės štabo ūkio skyriaus viršininkas.

Biografija
----------

Amatininkas, 1944 m. Vietinės rinktinės savanoris. Nuo 1944 m. rudens slapstėsi Šatraminių–Žalgirių miškuose, nuo 1945 m. lapkričio 15 d. Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardo (Kardų) rinktinės narys ir rinktinės štabo ūkio skyriaus viršininkas (iki 1946 m. sausio 30 d.). Tautvaišos kuopos įkūrėjas ir vadas (1945-1946 m.). Veikė Mosėdžio ir Skuodo valsčiuose.

Žuvo 1947 m. rudenį Sriauptų k. patekęs į pasalą ryšininko Lenkausko sodyboje (kitais duomenimis žuvo 1947 m. vasario mėn. Daukšių k. Mosėdžio vls. Kretingos aps.).

Šaltiniai
---------

* Lietuvos ypatingasis archyvas. – F. K-1, ap. 3. – B. 1236. – L. 234. – B. 1237. – L. 2, 6
* Dalia Kuodytė. Žemaičių apygarda Kardo (Kardų) rinktinė // Laisvės kovų archyvas. – Kaunas, 1993. – T. 7. – P. 4, 8
* Jadvyga Malūkaitė-Petkevičienė. Kardo rinktinės vadas Kazys Kontrimas (1993 m.) // Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 15. – B. 23. – L. 3
| **Elaphe climacophora** |
| --- |
| Japoninė žiurkinė gyvatė Kioto mieste. |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Žvynaropliai  *( Squamata)* |
| Pobūris: | Gyvatės  *( Serpentes)* |
| Šeima: | Žaltiniai  *( Colubridae)* |
| Pošeimis: | Tikrieji žalčiai  *( Colubrinae)* |
| Gentis: | Žiurkinės gyvatės  *( Elaphe)* |
| Rūšis: | Japoninė žiurkinė gyvatė  *( Elaphe climacophora)* |

 |

**Japoninė žiurkinė gyvatė** arba **Salinis žaltys** (*Elaphe climacophora*) – žaltinių (*Colubridae*) šeimos gyvačių rūšis, priklausanti žiurkinių gyvačių (*Elaphe*) genčiai. Paplitusi Japonijoje (išskyrus Riūkiū salas). Dažnai aptinkama netoli žmonių gyvenamų vietų, miestuose, pastatuose, tačiau gyvena ir pievose, miškuose.

Aktyvi rytais ir vakarais, šliaužioja tiek žeme, tiek medžiais, krūmais. Ilgis svyruoja nuo 120 iki 160 cm. Nenuodinga. Žiema 3–4 mėnesius miega žiemos miegu. Poruojasi pavasarį, vasaros pradžioje padeda 7-20 kiaušinių. Būdingas margas įvairių rudų ir pilkų atspalvių raštas, tačiau aptinkamos ir albinosų populiacijos. Minta varlėmis, graužikais, paukščiais ir jų kiaušiniais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Japanese Ratsnake (Elaphe climacophora), ratsnakes.com
Koordinatės: 55°34′18″ š. pl. 25°43′29″ r. ilg.﻿ / ﻿55.57167°š. pl. 25.72472°r. ilg.﻿ / 55.57167; 25.72472


| Ruklių II tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Utenos rajonas) |
| Plotas | 0,078 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,82 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | bevardis upelis |

**Ruklių II tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Utenos rajone, 2,5 km į pietryčius nuo Sudeikių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį 1,3 km nuo jo įtekėjimo į Lankų ežero pelkę (Alaušo ežero baseinas). Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,63 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 142,9 m. Pietrytinis krantas aukštas. Priešsroviui iškart telkšo Ruklių I tvenkinys, pasroviui iškart – Ruklių III tvenkinys. Šiaurinėje pakrantėje auga miškelis. Rytinis krantas užpelkėjęs. Vietomis plyti pievos ir dirbami laukai. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Nuodėgulių kaimas ir nutiestas kelias  **4913**  Rukliai – Radeikiai – Juknėnai .

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
**Zigmas Aleksandravičius** (1911 m. sausio 1 d. Girdžiuose, Raseinių apskritis – 1965 m. kovo 5 d. Vilniuje) – Lietuvos vargonininkas, chorvedys, pedagogas, kompozitorius.

Biografija
----------

Pirmasis muzikos mokytojas buvo tėvas vargonininkas. Būdamas devynerių metų, Zigmas jau sugebėjo prie vargonų pavaduoti tėvą. 1923–1929 m. savarankiškai vargonininkavo Nemajūnuose, Gegužinėje ir vadovavo bažnytiniams chorams.

1929–1935 m. muzikinį darbą tęsė Alytuje: vargonininkavo, vadovavo parapijos ir Aukštesniosios miškininkų mokyklos chorams. Sėkmingiausiai dirbo su miesto pasaulietiniu choru, kuris nemažai koncertavo, dainavo Kauno radiofone. Alytuje surengė apie 50 vokalinės ir instrumentinės muzikos koncertų – pats dirigavo, vargonavo ir skambino fortepijonu.

Dirbo ir kartu studijavo Kauno konservatorijoje: 1936 m. baigė Nikodemo Martinonio vargonų ir Balio Dvariono fortepijono klases. 1936–1937 m. tobulinosi pas garsųjį vargonų virtuozą prof. M. Duprė Paryžiuje ir pas F. Džermoni Romoje. 1938 m. dar baigė Vatikano universitete Muzikos fakultetą, o 1939 m. – Prahos konservatorijos prof. O. Šino kompozicijos klasę, taip pat studijavo dirigavimą P. Dedečeko klasėje. 1939 m. išrinktas į Lietuvos muzikų draugijos Vargonininkų sekciją.

1939–1945 m. Kauno konservatorijoje dėstė vargonų mokslą ir grigališkąjį choralą. 1945–1959 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos specialiųjų teorinių disciplinų dėstytojas, nuo 1947 m. docentas, priklausė Lietuvos kompozitorių sąjungai.

Sukūrė apie 100 chorinių ir solo dainų, harmonizavo lietuvių liaudies dainų, parašė stambių vokalinių ir instrumentinių kūrinių: operas „Dangutė" (1962 m.) ir „Vasaros nakties sapnas" (nebaigta), poemas chorams „Jūratė ir Kastytis", „Uosis ir žmogus", kūrinių vargonams, fortepijoninį trio (1939 m.), koncertą smuikui ir orkestrui (1959 m.), dvi simfonines poemas (1960 m.), koncertą-simfoniją (1963 m.) , simfonines variacijas, fortepijoninį trio (1939 m.), kūrinių vargonams, poemų chorui, dainų, fugų mišriam chorui lietuvių liaudies dainų temomis. Kūryboje laikėsi klasikinių tradicijų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. - Vilnius, 1999.
2. ↑  *Zigmas Aleksandravičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. - 310 psl.
| **Rolfas Maksimilianas Sivertasšved. *Rolf Maximilian Sievert*** |
| --- |
|  |
| R.M. Sivertas |
| Gimė | 1896 m. gegužės 6 d.Stokholmas, Švedija Švedija |
| Mirė | 1966 m. spalio 3 d. (70 metų)Stokholmas, Švedija Švedija |
|  |
| Veikla | švedų mokslininkas |
| Sritis | fizika, radiobiologija |
|  |
| Žinomas (-a) už | siverto matavimo vienetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Rolf Maximilian Sievert |

**Rolfas Maksimilianas Sivertas** (šved. *Rolf Maximilian Sievert*; 1896 m. gegužės 6 d.–1966 m. spalio 3 d.) – švedų fizikas, tyręs radiacijos poveikį biologiniams organizmams, vienas iš radiobiologijos pradininkų.

Mokslininko garbei jo vardu 1979 m. pavadintas išvestinis SI sistemos matavimo vienetas sivertas, kuriuo matuojama jonizuojančiojo spinduliavimo lygiavertė dozė – kokiu radiacijos kiekiu buvo apšvitintas žmogus ar kitas organizmas. Be to, neoficialiai jo vardu vadinamas Radiacinės saugos medalis (Siverto medalis), kas ketveri metai įteikiamas Karališkojoje Švedijos mokslų akademijoje.

Biografija
----------

R.M. Sivertas gimė Stokholme verslininko šeimoje. Baigęs mokyklą 1914 m. tęsė mokslą Karolio institute (*Karolinska Institutet*) ir Karališkajame technologijos institute Stokholme, 1919 m. įgijo magistro laipsnį Upsalos universitete. 1932 m. jam suteiktas daktaro vardas, pradėjo eiti profesoriaus pareigas Stokholmo universitete. 1924–1937 m. vadovavo *Radiumhemmet* fizikos laboratorijai. 1937 m. tapo vadovu Karolio instituto radiacinės fizikos fakultete, 1941 m. – profesoriumi.

Išėjęs į užtarnautą poilsį iki pat mirties tęsė aktyvią veiklą savo mėgiamose radiacijos dozių matavimo ir radiacinės saugos srityse.

Mokslinė veikla
---------------

1919 m. R.M. Sivertas pradėjo bendradarbiauti su radiologais, siekdamas spręsti fizikines problemas, susijusias su radiacijos naudojimu medicinoje. Jis tyrė jonizuojančiosios spinduliuotės poveikį žmogaus organizmui kasdieniame radiologų darbe, natūralaus radiacinio fono įtaką. Jo vadovaujama *Radiumhemmet* fizikos laboratorija, kurią pats kūrė ir finansavo, tapo lydere pasaulyje radiacinės fizikos srityje. 1938 m. laboratorija persikėlė į Karolio ligoninę ir tapo Radiacinės fizikos skyriumi.

Iki 1920-ųjų metų gydymo įstaigose nebuvo standartizuotos pacientų apšvitos dozės. 1925 m. R.M. Sivertas įkūrė įstaigą, atsakingą už radiacijos naudojimo kontrolę visose šalies klinikose. Ilgainiui kontrolės programa plėtėsi, apimdama radiacijos taikymą visose srityse, tiek medicinoje, tiek pramonėje. R.M. Siverto iniciatyva 1941 m. Švedijoje buvo priimtas radiacinės saugos įstatymas.

1920–1940 m. R.M. Sivertas daug nusipelnė klinikinės fizikos srityje. Jis sukūrė metodiką, kaip apskaičiuoti vėžinių navikų absorbuotą dozę, įdiegė naujus prietaisus matuoti pacientų apšvitai, tarp kurių – visame pasaulyje žinoma Siverto kamera.

1964 m. įkūrė Tarptautinę radiacinės saugos asociaciją (*International Radiation Protection Association*).

Nuorodos
--------

* R.M. Siverto biografija
| **Rolandas Vilkončius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1976 m. gegužės 18 d. (46 metai)Ukmergė |
| Tėvas | Jonas Vilkončius |
| Motina | Stefanija |
| Sutuoktinis (-ė) | Dalia |
| Vaikai | Ugnius, Ąžuolas |
|  |
| Veikla | vadybininkas, laidų vedėjas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Rolandas Vilkončius |

**Rolandas Vilkončius** (g. 1976 m. gegužės 18 d. Ukmergėje) – Lietuvos vadybininkas, televizijos laidų ir renginių vedėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Ukmergės Antano Smetonos vidurinėje mokykloje. Kauno kolegijoje baigė verslo administravimą. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete studijavo vadybą ir verslo administravimą.

Karjerą pradėjo Kauno radijo stotyje „Titanika", vėliau „Kauno fonas", čia su Inga Jankauskaite vedė laidą vaikams „Ingumynai". Septynerius metus dirbo „Radiocentro" laidų vedėju. 2004–2006 m. LTV rinkodaros skyriaus vadybininkas. Vestos laidos per LTV – „Lietuvos dainų dešimtukas", „Lietuvos šokių dešimtukas". 2007 m. apdovanotas LRT „bitinuku".

2008 m. iš LTV perėjo į LNK. Šiame kanale – tokių laidų kaip „Žvaigždžių duetai", „Gyvenimas pagal moteris", „Muzikos akademija", „Kviečiu šokti", „Neišgalvoti gyvenimai" , šventinių laidų „Auksinės širdys", „Gerumo diena", „Tau, mama!" ir kt. vedėjas. Dirbo LNK savireklamos direktoriumi, įvairiose reklamos agentūrose projektų vadovu. Nuo 2013 iki 2021 m. LNK žinių vedėjas, nuo 2021 m. vasaros - Info TV informacinės laidos "Info diena" vedėjas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Vilkončius: vaikystėje svajojau tapti mokslininku, 2013-08-08
2. ↑  R. Vilkončius išeina iš LTV, 2008-07-25[neveikianti nuoroda]
3. ↑  R. Vilkončius ves naują laidą „Neišgalvoti gyvenimai", 2010-07-21
4. ↑  Rolandas Vilkončius sės į LNK žinių vedėjo kėdę, 2013-10-25
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Enrikė Baronas Krespoisp. *Enrique Barón Crespo*** |
| --- |
|  |
| Enrique Barón Crespo |
| Gimė | 1944 m. kovo 27 d. (79 metai)Madride |
|  |
| Veikla | teisininkas, Ispanijos ir Europos Sąjungos politinis veikėjas |
| Partija | 1999 m. Europos socialistų partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Enrique Barón Crespo |

**Enrikė Baronas Krespo** (isp. *Enrique Barón Crespo*, g. 1944 m. kovo 27 d. Madride) – teisininkas, Ispanijos ir Europos Sąjungos politinis veikėjas.

Biografija
----------

1965 m. baigė Madrido universiteto teisės fakultetą. 1970–1977 m. specializavosi darbo teisėje ir advokatavo politinėse bylose.

1977–1986 m. Ispanijos parlamento (Kortesų rūmų) narys, 1982–1985 m. transporto, turizmo ir susisiekimo ministras.

1986 m. Europos Parlamento (EP) narys, 1987–1989 m. EP pirmininko pavaduotojas, 1989–1992 m. EP pirmininkas. Jį pakeitė Egonas Klepšas.

1992–1995 EP Užsienio reikalų komiteto pirmininkas, nuo 2004 m. Tarptautinio darbo komiteto pirmininkas.

1999–2004 Europos socialistų partijos (PES) ir PES parlamentinės grupės pirmininkas.
| **Roma Kazlauskienė-Karaškaitė** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. sausio 21 d. (80 metų)Kaune |
|  |
| Veikla | muzikos mokytoja ir chorvedė. |

**Roma Kazlauskienė-Karaškaitė** (1943 m. sausio 21 d. Kaune) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Baigusi Kauno „Saulės" gimnaziją, 1960–1964 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos technikume (dėst. Rapolas Vindašius). 1964–1969 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. Nadeždos Kazakauskienės klasė). Studijuodama vienerius metus mokytojavo Nemenčinės vaikų muzikos mokykloje ir vadovavo chorui.

Nuo 1969 m. rudens – Marijampolės kultūros mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, merginų choro vadovė. 1970 m. respublikinės dainų šventės konkurse choras laimėjo trečiąją vietą.

Nuo 1974 m. – rudens Kauno 1-osios vaikų muzikos mokyklos mokytoja, nuo 1979 m. – chorinio dainavimo skyriaus jaunučių choro vadovė. Choras dalyvauja koncertuose ir Kauno miesto dainų šventėse, parengtas 1987 m. respublikinei moksleivių dainų šventei ir 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje – gražiai pasirodė ir konkurse. Mokytoja diriguoja Kauno miesto dainų šventėse, 1994 m. suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Tedženas, Harirudas |
| --- |
| Harirudas Herate Harirudas Herate |
| **Ilgis** | 1150 km |
| **Baseino plotas** | 70 600 km² |
| **Vidutinis debitas** | 30 m³/s |
| **Ištakos** | Hindukušas |
| **Žiotys** | Tedženo oazė |
| **Šalys** | Afganistanas, Turkmėnija, Iranas |

**Harirudas** (pers. هریرود = *Harīrūd*) – upė, tekanti iš centrinio Afganistano kalnų į Turkmėniją, kur pradingsta Karakumų dykumoje. *Rud* persų kalboje reiškia „upė".

Upė išteka iš Baba kalnagūbrio, Hindukušo sistemos dalies, ir teka palyginti tiesiai į vakarus. Vakarinėje Afganistano dalyje Harirudo upė teka į pietus nuo Herato. Slėnis aplink Heratą nuo seno žinomas dėl savo derlingumo ir intensyvios žemdirbystės. Vietoje, kur įteka *Džamo* upė, pastatytas Džamo minaretas, antras pagal aukštį (65 m) senovės minaretas pasaulyje.

Už Herato upė pasuka į šiaurės vakarus, po to į šiaurę, suformuodama dalį šiaurinio pasienio tarp Afganistano ir Irano. Toliau ji formuoja pietrytinę pasienio dalį tarp Irano ir Turkmėnijos.

Turkmėnijoje upė vadinama **Tedženu** (turkm. *Tejen*) ir teka šalia Tedženo miesto. Lotynų kalboje žinoma kitu pavadinimu – **Arius**.

Nuorodos
--------

* Jamo Minaretas
* Žemėlapis, kuriame matosi upė
Enkomjendos kasdienybė: moterys atlieka namų ruošos darbus enkomendero ūkyje.

**Enkomjenda** (isp. *encomienda* – pavedimas, globa) – XVI – XVIII a. ispanų kolonijose Amerikoje gyvavusi indėnų išnaudojimo forma, pagrįsta tariamu pasitikėjimu tarp ispanų kolonizatorių ir vietinių gventojų. Enkomjendą sukūrė Ispanijos monarchai, vykstant Amerikos ir Filipinų kolonizacijai; tokiu būdu norėta įtvirtinti ispanų užkariavimus. Galutinai panaikinta XIX a. pradžioje.

Remiantis kai kuriomis viduramžiškomis feodalizmo normomis, konkistadorui būdavo suteikiama teisė „globoti" nukariautus vietinius gyventojus, sukuriant panašų santykį, koks atsirado tarp Europos senjorų ir vasalų Rekonkistos metu Naujojoje Kastilijoje. Tačiau enkomjenda nebuvo nauja feodalizmo atmaina, kadangi enkomenderui indėnų žemė tiesiogiai nepriklausė, ji vis dar buvo senųjų žemyno gyventojų nuosavybė. Tokią tvarką formaliai saugojo Kastilijos karalystė, nes užkariavimo pradžioje beveik visos naujųjų žemių administravimo teisės atiteko Kastilijos karalienei. Tuo tarpu Karalystė visoms Ispanijos kolonijoms Amerikoje ir Filipinuose bandė primesti savus įstatymus.

Enkomjendą daugiausiai galėjo sudaryti 300 indėnų, nors jose retai tebūdavo pasiektas toks skaičius. Enkomenderai turėjo teisę apmokestinti žmones, esančius jų globoje ir, prireikus, sukviesti juos kolektyviniam darbui, tačiau užkariautojai neturėjo jokios juridinės galios juos valdyti: vietiniai gyventojai nebuvo vergai, teisiškai jie buvo laisvi žmonės. Mainais už nemokamas žemes ir darbo jėgą, monarchija iš enkomjendos valdytojų tikėjosi naujos, stabilios, ir svarbiausia, katalikiškos visuomenės. Indėnai labai pasitikėjo naujakurių sąžiningumu, todėl paspartindami sistemos veiklą, greitai tapo ispanų priespaudos ir išnaudojimo aukomis. Tariamas krikščionybės platinimas ir stabilios visuomenės kūrimas tapo tos priespaudos įrankiais.

Kastilijos karalystė 1493 m. gegužę įtvirtino enkomjendos sistemą Espanjoloje (Haitis), tačiau ten ji įgavo dar žiauresnį mastą ir nepasitvirtino.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Asjenda

Nuorodos
--------

* Enkomjendos sistema Archyvuota kopija 2008-06-10 iš Wayback Machine projekto. (apžvalga anglų kalba)
* Enkomjenda (anglų kalba)
| **Enmebaragesis** |
| --- |
| Kišo karalius |
| I Kišo dinastija |
| Visas vardas | Enmebaragesis |
| Vaikai | Aga |
| Pirmtakas | Iltasadumas |
| Įpėdinis | Aga |

**Enmebaragesis**, arba **En-Mebaragesis** (*Me-Baragesi, En-Men-Barage-Si, Enmebaragisi*, ~ 2600 m. pr. m. e.) – Kišo karalius senovės Šumere, valdęs XXVII a. pr. m. e. Šumero karalių sąraše tai anksčiausiai epigrafiniais įrašais patvirtintas valdovas. 

Enmebaragesis priklausė pirmajai Kišo dinastijai, valdžią turėjo neįtikėtinai ilgus 900 metų (tokie ir dar ilgesni periodai Karalių sąraše įprasti minint pirmųjų biblinių karalių valdžios trukmės laikotarpius). Enmebaragesiui pakluso viena iš seniausių rašytiniuose šaltiniuose minimų civilizacijų Elamas, tačiau jį patį nugalėjo Gilgamešo pirmtakas Uruko karalius Dumuzidas Žvejys. 

Šis Kišo karalius neįvardijamas pirmtako Iltasadumo sūnumi, tačiau sakoma, jog jis buvo sekančio karaliaus Agos tėvu. Šį faktą patvirtina ir epinė poema „Gilgamešas ir Aga": „*Pasiuntiniai Agos, Enmebaragesio sūnaus, atvyko iš Kišo į Uruką pas Gigelmešą*". Tą patį teigia ir šumerų *Tumalio chronika*.

Vardo paminėjimas
-----------------

Enmebaragesis nebuvo vienu iš daugelio ankstyvųjų Šumero valstybinių veikėjų, minimų vien Karalių sąraše ar epinėse poemose. Jo buvusį valdymą byloja ir jo paties daryti įrašai. Jo vardas įrašytas Nipūre rastos alebastrinės vazos fragmente. Šumero tradicija šį vardą siejo ir su pirmosios šventyklos Enliliui pastatymu. Statybos Šumero religiniame centre Nipūre ir karo žygiai į tolimąjį Elamą akivaizdžiai byloja jį buvus neginčytinu Šumero valdovu.

Kitas, pakankamai lakoniškas paminėjimas, rastas prie Dijalos, bylojantis, kad jis yra Kišo lugalis. Tai, kad šio radinio vieta buvo Dijalos upės slėnyje, kelyje vedančiame iš Šumero į Elamą, netiesiogiai patvirtina Enmebaragesio karą su Elamu. Tuomet vieningo Elamo dar nebuvo, tačiau sėkmingai kariavo su jam priklausiusiais miestais prie Karūno ir Kerchės upių. 

III Ūro dinastijos karalius Šulgis vieną iš savo šlovinančių poemų paskyrė Gilgamešui, kur teigiama, kad pastarasis nugalėjo Enmebaragesį. Tai prieštarauja Karalių sąrašui, kur jis jau buvo paimtas į nelaisvę Gilgamešo pirmtako. Kitoje Epo apie Gilgamešą dalyje pateikiamas Gilgamešo siūlymas savo „seseriai" Enmebaragesiui tapti monstro Huvavos ar Humbabos žmona kelia abejonių dėl Enmebaragesio lyties, tačiau daugelis tyrinėtojų šią nuorodą laiko pokštu.

Nuorodos
--------

* Šumero karalių sąrašas
* Tumalio istorija

|  |
| --- |
| Enmebaragesis **I Kišo dinastija** |
| Karališkieji titulai |
| Anksčiau valdė**Iltasadumas** | **Kišo karalius**~ XXVII a. pr. m. e. | **Vėliau valdė****Aga** |