recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Giedrė Purvaneckienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1945 m. kovo 8 d. (78 metai)Kaune |
|  |
| Veikla | puslaidininkių fizikė, sociologė, Lietuvos politinė veikėja |
| Partija | 1998 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1968 m. Vilniaus universitetas |

**Giedrė Purvaneckienė** (g. 1945 m. kovo 8 d. Kaune) – puslaidininkių fizikė, sociologė, Lietuvos politinė veikėja.

Biografija
----------

1963 m. baigė Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą, 1968 m. – Vilniaus universitetą. Stažavosi Norvegijoje, Švedijoje, JAV.

1968–1973 m. – Lietuvos mokslų akademijos Puslaidininkių fizikos instituto bendradarbė, 1973–2000 m. ir 2005–2012 m. – Vilniaus universiteto Edukologijos katedros dėstytoja, nuo 1995 m. – docentė, 1982 m. – socialinių mokslų daktarė. 50 mokslinių ir kitokių publikacijų Lietuvos ir užsienio spaudoje autorė.

1994–1997 m. – Vyriausybės konsultantė moterų klausimais ir patarėja šeimos ir moterų klausimais. Viena Moterų studijų centro steigėjų ir pirmoji jo valdybos pirmininkė. 1997–2000 m. dirbo Jungtinių Tautų plėtros programos patarėja. 2000–2004 m. ir 2012–2016 m. – Seimo narė. 2004–2005 m. Europos Parlamento nario Justo Vinco Paleckio biuro vadovė.

Nuo 1998 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narė. Nuo 1999 m. – Lietuvos socialdemokračių moterų sąjungos (LSDMS) pirmininkės pavaduotoja, LSDP tarybos narė. 2001–2002 m. – Baltijos Asamblėjos pirmininko pavaduotoja.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos socialdemokratų partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Palmerston Nortas*Palmerston North* |
| --- |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

Palmerston NortasPalmerston Nortas

40°21′0″ p. pl. 175°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.35000°š. pl. 175.60000°r. ilg.﻿ / 40.35000; 175.60000﻿ (Palmerston Nortas)Koordinatės: 40°21′0″ p. pl. 175°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.35000°š. pl. 175.60000°r. ilg.﻿ / 40.35000; 175.60000﻿ (Palmerston Nortas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+12)------ vasaros: (UTC+13) |
|  |
| **Valstybė** | Naujosios Zelandijos vėliava Naujoji Zelandija |
| **Regionas** | Manavatu-Vanganujaus regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 81 600  |
|  |
|  **Vikiteka** | Palmerston Nortas |

**Palmerston Nortas** (angl. *Palmerston North*, maor. *Te Papa-i-oea*) – miestas Naujojoje Zelandijoje, Šiaurės salos pietinėje dalyje, 140 km į šiaurę nuo Velingtono, prie Manavatu upės. Manavatu-Vanganujaus regiono administracinis centras. Geležinkelių ir plentų mazgas, veikia tarptautinis oro uostas. Metalo apdirbimo, tekstilės, maisto pramonė. Yra 1927 m. įkurtas *Massey* universitetas.

Istorija
--------

Gyvenvietė pradėjo kurtis viduryje miško apie 1866 m. Ilgą laiką tai buvo mažas medkirčių kaimas, sparčiau augti pradėjęs XIX a. pab. Miestas pavadintas Jungtinės Karalystės premjero, Pamerstono grafo Džono Templo garbei. Priešdėlis *Nortas* („šiaurinis") pridėtas todėl, kad Pietų saloje jau buvo Palmerstono miestelis.
Pusiau ilgaplaukė Amerikos riestaausė katė
**Pusiau ilgaplaukė Amerikos riestaausė katė** (angl. *American Curl*) – kačių veislė. Šių kačių daug tik JAV, kitose šalyse vis dar gana retos.

Istorija
--------

Pirma katė neįprastomis užlinkusiomis ausimis vadinosi Sulamita – šią juodą benamę katytę priglaudė viena šeima iš Kalifornijos. Sulamita atsivedė kačiukų, iš kurių du taip pat turėjo užsirietusias ausytes. Buvo nuspręsta, jog tokios ausys taps naujos veislės skiriamuoju bruožu.

Išvedant veislę, buvo poruojamos ilgaplaukės katės arba tos, kurios turėjo ilgo plauko geną, todėl dažnai gimdavo kačiukai su gana ilgu kailiu. Veislininkai galiausiai nusprendė, jog naujoji veislė vadinsis Pusiau ilgaplaukės Amerikos riestaausės katės.

Charakteris
-----------

Tai labai draugiškos katės. Lengvai prisiriša prie žmonių, mėgsta būti dėmesio centre. Lenda į visus šeimininko kasdienius reikalus. Mėgsta švelnumą, kartais – žaidimus ir šėliones. Gerai sutaria su vaikais, kitomis katėmis ir šunimis.

Mėgsta įvairius žaisliukus, karstymąsi. Amerikos riestaausės be reikalo nelaido gerklės, tačiau, esant reikalui, netyli.

Fizinės savybės
---------------

Amerikos riestaausė – vidutinio dydžio katė ilgu, liaunu, grakščiu kūnu. Bręsta iki antrųjų – trečiųjų gyvenimo metų.

Galvos ilgis didesnis už plotį. Skiriamasis bruožas – ausys. Tiesa, jos ne tokios lanksčios kaip kitų veislių kačių. Stačios, ties smilkiniais užlinkusios atgal, galiukai nukreipti į kaukolės pagrindo vidurį. Nosis tiesi, smakras storas, akys – graikinio riešuto pavidalo.

Plaukas plonas, šilkinis, minkštas. Beveik be poplaukio. Pasakytina, jog būna ir trumpaplaukių Amerikos riestaausių.

Iš ausų kyšo plaukų kuokšteliai, užsirietė į išorę.

Spalvos ir raštai labai įvairūs. Akys geltonos arba žalios, o kačių su žymėmis – mėlynos.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pusiau ilgaplaukė Amerikos riestaausė katė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
**„Giedružė"** – folklorinis Neringos ansamblis.

2002 m. 20 Nidos atlikėjų susibūrė į ansamblį „Giedružė" (vadovė Audronė Buržinskienė).

Ansamblio repertuare – Mažosios Lietuvos dainos, šokiai, instrumentinė muzika. „Giedružė" taip pat šiuolaikiškai interpretuoja autentiškas Liudviko Rėzos dainas.

Kolektyvas Neringoje rengia kasmetinį tarptautinį folkloro festivalį „Tek saulužė ant maračių". Parengė programą Kuršių nerijos etnokultūros istorijos tema: „Kuršių kiemas" (2003, 2004 m.). Dalyvavo tarptautiniame folkloro festivalyje „Parbėg laivelis" (2004 m. Klaipėda), taip pat tarptautinėse turizmo parodose: „C M T‘ 04" (Štutgardas, Vokietija 2004 m.), „VIVATTUR‘04" (Vilnius, Lietuva 2003; 2004 m.).

Įvertinimas
-----------

* „Aukso paukštė" nominacijoje „Geriausias krašto folkloro ansamblis ir vadovas" (2012)
* Martyno Liudviko Rėzos premija (2016)

Šaltiniai
---------

1. 1 2  L. Rėzos vardo premija – folkloro ansambliui „Giedružė" *lrt.lt*
2. ↑  Geriausiems mėgėjų meno kolektyvams – „Aukso paukštės" *bernardinai.lt*

Nuorodos
--------

* Nidos kultūros ir turizmo informacijos centras „Agila". Meno kolektyvai. Folkloro ansamblis „GIEDRUŽĖ"
| **Rudolfas Helmrataslatv. *Rūdolfs Heimrāts*** |
| --- |
| Gimė | 1926 m. liepos 20 d.Benė |
| Mirė | 1992 m. gegužės 1 d. (65 metai)Ryga |
|  |
| Veikla | latvių dailininkas tekstilininkas, keramikas |
| Organizacijos | Latvijos dailės akademija |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Alma mater | Latvijos dailės akademija |

**Rudolfas Helmratas** (latv. *Rūdolfs Heimrāts*, 1926 m. liepos 20 d. Benė, Duobelės savivaldybė– 1992 m. gegužės 1 d. Ryga) – latvių dailininkas tekstilininkas, keramikas.

Biografija
----------

1948 m. baigė Rygos taikomosios dailės mokyklą (tekstilę), 1948–1962 m. joje dėstė. 1954 m. baigė keramiką Latvijos dailės akademijoje, 1961 m. čia įkūrė Tekstilės katedrą, jai vadovavo iki 1992, nuo 1977 m. profesorius.

Kūryba
------

Gobelenai daugiausia figūriniai, susiję su latvių folkloru, tradiciniais buities ir švenčių vaizdais. Būdinga monumentali forma, statiška kompozicija, apibendrintas piešinys, vientisas santūrus koloritas, rami nuotaika. Svarbiausi kūriniai: „Žvejės" [[1969 m. „Poilsis" [[1971 m. „Debesys virs kalnų" [[1974 m. „Lyguo" 1977 m. Sukūrė keramikos interjerams – keraminis pano knygyne „Gaublys" Rygoje 1963 m. Parodose dalyvavo nuo 1955 m.; individualios parodos surengtos Rygoje, Maskvoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lijana Šatavičiūtė. *Rudolfas Helmratas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 446 psl.

Nuorodos
--------

* Rūdolfs Heimrāts (1926-1992). Tekstilijas. Keramika. Skices. Fotogrāfijas Archyvuota kopija 2009-08-30 iš Wayback Machine projekto.
Shirley Manson
Garbage (2016)
**Garbage** yra tarptautinė roko grupė susikūrusi Madisone (Viskonsinas, JAV) 1993 metais. Grupę sudaro Shirley Manson, Butch Vig (mušamieji), Steve Marker, ir Duke Erikson (gitara, klavišiniai).

Karjera
-------

Savo debiutinį albumą grupė **Garbage** įrašė 1994 metų pabaigoje 1995 metų pradžioje. Pirmasis albumas, pavadintas grupės vardu, išleistas 1995 metų rudenį. Po to, kai buvo išleistas antrasis singlas „Queer" ir gavus radijo bei MTV paramą, albumas pradėjo kopti į aukščiausių albumų dešimtukus. 1996 vasarą grupė tapo auksine Jungtinėse Valstijose, ir netrukus tapo platinine pasirodžius jų singlams „Only Happy When It Rains" bei „Stupid Girl".

Po trumpos pertraukos **Garbage** pradėjo dirbti su antruoju albumu „Version 2.0" pasirodžiusiu 1997 metų vasarą. 'Push It„ tapo pirmuoju singlų iš šio albumo. Po ketverių metų pertraukos, grupė išleido ir trečiąjį albumą "Beautiful Garbage". Albumas nepasiekė tokių aukštumų kaip pirmieji du albumai.

Paskutinis jų albumas „Bleed Like Me" išleistas 2005 metais, pirmasis singlas iš albumo „Why Do You Love Me" aukščiausias pozicijas užėmė, JK TOP 40 pasirodydamas penktoje vietoje.

Diskografija
------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Metai** | **Pavadinimas** | **Leidėjas** |
| 1995 | *Garbage* | Almo Sounds |
| 1998 | *Version 2.0* | Almo Sounds |
| 2001 | *beautifulgarbage* | Interscope |
| 2005 | *Bleed Like Me* | Geffen |
| 2012 | *Not Your Kind of People* |
| 2016 | *Strange Little Birds* |
| 2021 | *No Gods No Masters* |

### Singlai

* 1995 „Vow"
* 1995 „Subhuman"
* 1995 „Only Happy When It Rains"
* 1995 „Queer"
* 1996 „Stupid Girl"
* 1996 „Milk" (featuring Tricky)
* 1996 „#1 Crush"
* 1998 „Push It"
* 1998 „I Think I'm Paranoid"
* 1998 „Special"
* 1999 „The Trick Is to Keep Breathing"
* 1999 „When I Grow Up"
* 1999 „You Look So Fine"
* 1999 „The World Is Not Enough"
* 2001 „Androgyny"
* 2002 „Cherry Lips"
* 2002 „Breaking Up the Girl"
* 2002 „Shut Your Mouth"
* 2005 „Why Do You Love Me"
* 2005 „Bleed Like Me"
* 2005 „Sex Is Not the Enemy"

Nuorodos
--------

* Garbage oficiali svetainė
* Garbage Diskografija
* Garbage svetainėje Last.fm
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Bothriechis** |
| --- |
| Juodataškė palminė angis (Bothriechis nigroviridis)Juodataškė palminė angis(*Bothriechis nigroviridis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Žvynaropliai  *( Squamata)* |
| Pobūris: | Gyvatės  *( Serpentes)* |
| Šeima: | Angys  *( Viperidae)* |
| Pošeimis: | Duobagalvės angys  *( Crotalinae)* |
| Gentis: | Palminės angys  *( Bothriechis)* |

 |

**Palminės angys** (*Bothriechis*) – angių (*Viperidae*) šeimos roplių gentis.

Fizinės charakteristikos
------------------------

Šios genties gyvatės yra palyginti plonos ir paprastai užauga iki 60-80 cm ilgio, tačiau geltondėmė (*Bothriechis aurifer*), dvispalvė (*Bothriechis bicolor*) ir žalsvoji (*Bothriechis lateralis*) palminės angys gali užaugti iki 1 m ir ilgesnės.

Geografinis paplitimas
----------------------

Paplitusios pietinėje Meksikoje (Oašakos valstijos pietryčiuose ir Čiapo valstijos šiaurinėse aukštumose), visoje Centrinėje Amerikoje, taip pat Kolumbijoje, vakarinėje Venesuelos dalyje, Ekvadore ir Peru šiaurėje.

Elgsena
-------

Palminės angys gyvena medžiuose. Paprastai tos rūšys, kurios gyvena kalnuose daugiau nei 1500 m aukštyje, būna aktyvesnės dieną, o žemiau 1000 m – naktį. Gyvenančios vietovėse tarp 1000 ir 1500 m aukščio, gali būti aktyviomis bet kuriuo paros metu.

Nuodai
------

Palminių angių nuoduose yra hematoksino, kurio poveikis organizmui pasireiškia ypatingai stipriu skausmu, tinimu, pūslių susidarymu, poodiniu kraujo išsiliejimu ir gana dažnai - nekroze. Negydant apsinuodijimo galima prarasti galūnę ar net mirti.

Rūšys
-----

* Geltondėmė palminė angis (*Bothriechis aurifer*)
* Dvispalvė palminė angis (*Bothriechis bicolor*)
* Žalsvoji palminė angis (*Bothriechis lateralis*)
* *Bothriechis marchi*
* Juodataškė palminė angis (*Bothriechis nigroviridis*)
* Roulio palminė angis (*Bothriechis rowleyi*)
* Kabiauodegė palminė angis (*Bothriechis schlegelii*)
* *Bothriechis thalassinus*. Pirmą kartą aprašyta 2000 m.
* *Bothriechis supraciliaris*. Pirmą kartą aprašyta 1954 m. kaip kabiauodegės palminės angies (*Bothriechis schlegelii*) porūšis, tačiau 2004 m. pripažinta kai kurių autorių kaip atskira rūšis.

Kabiauodegė palminė angis (*Bothriechis schlegelii*)
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Pusiaujo Gvinėjos demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 633 441 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Pasiskirstymas pagal religijas**:

* Katalikai - 87 %
* Protestantai - 6 %
* Tradicinių vietinių religijų atstovai - 5 %
* Musulmonai, bahajai, kitų religijų atstovai ir ateistai - 2 %

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 41,9 %
* *15-64 m.:* 54 %
* *65 m. ir vyresni:* 4,1 % (2009 m. apsk.)

**Amžiaus mediana:**

* *bendra:* 18,9 m.
* *vyrų:* 18,3 m.
* *moterų:* 19,6 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 2,703 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 36,52 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 9,49 mirčių/1000 gyv. per metus (2008 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 81,58 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 61,61 m.
* *vyrų:* 60,71 m.
* *moterų:* 62,54 m. (2009 apsk.)

**AIDS/ŽIV paplitimas tarp suaugusių**: 3,4 % (2007 m. apsk.)

**Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:**

* *bendras:* 87 %
* *vyrų:* 93,4 %
* *moterų:* 80,5 % (2000 m. apsk.)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pusiaujo Gvinėjos demografija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑

 CŽV pasaulio faktų knyga: Pusiaujo Gvinėja (angliškai) Archyvuota kopija 2020-08-31 iš Wayback Machine projekto.
| **Giedrė Švedienė** |
| --- |
| Gimė | 1968 m. sausio 15 d. (55 metai)Kaune |
| Sutuoktinis (-ė) | Romas Švedas |
|  |
| Organizacijos | Lietuvos pramonininkų konfederacija |
| Pareigos | Administracijos vadovė |
|  |
| Alma mater | 1991 m. Vilniaus universitetas |

**Giedrė Švedienė** (g. 1968 m. sausio 15 d. Kaune) – ekonomistė, auditorė. Buvusi valstybės kontrolierė.

Biografija
----------

1986–1991 m. studijavo Vilniaus universitete, Ekonomikos fakultete, įgijo ekonomisto analitiko specialybę. 1991–1992 m. studijavo Centrinės Europos universitete Prahoje, Čekijoje, įgijo ekonomikos mokslų magistro laipsnį.

1992–1996 m. – „ComputerLand" generalinio direktoriaus asistentė, vėliau – parduotuvės vedėja. 1996–1999 m. – LR užsienio reikalų ministerija, Lietuvos Respublikos nuolatinė misija prie Jungtinių Tautų Ženevoje, Kanceliarijos vedėja. 1999–2000 m. – Lietuvos bankininkystės, draudimo ir finansų institutas, vadybininkė viešiesiems ryšiams. 2000–2004 m. – LR finansų ministerija, finansų ministro padėjėja, vėliau: Tarptautinio departamento Ryšių su užsieniu skyriaus vedėja, Finansinės paramos departamento ES paramos koordinavimo skyriaus vedėja. 2001 m. – „Giordano dell’Amore Foundation", Milanas, Italija, įgytas bankininkystės ir finansų magistro laipsnis. 2004–2006 m. – Struktūrinės politikos atašė Lietuvos Respublikos nuolatinėje atstovybėje ES Briuselyje. 2006–2009 m. – LR vidaus reikalų ministerija, ministerijos sekretorė. 2009–2010 m. – Valstybės kontrolės 3-iojo audito departamento direktorė. 2010–2015 m. – Lietuvos Respublikos Valstybės kontrolierė.. Po darbo VK dirbo mentore Švedijos aukščiausioje audito institucijoje, konsultavo Botsvanos auditorius. 2016 m. rugpjūčio 24 d. tapo Lietuvos pramonininkų konfederacijos administracijos vadove.

Šeima
-----

Ištekėjusi, augina sūnų

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Palmių sirupas iš La Gomeros
**Palmių sirupas** arba **palmių medus** (isp. *miel de palma*) – saldus sirupas, gaunamas iš keleto rūšių palmių sulos. Gaminamas Kanarų salose bei kai kuriuose Pietų Amerikos pakrančių regionuose.

Skardinė su palmių sirupu
Kanaruose šis sirupas gaminamas iš kanarinio finiko (*Phoenix canariensis*) sulos, o Čilėje – iš didžiosios jubėjos (*Jubaea chilensis*). Taip pat kartais naudojama riešutinės kokospalmės ir kitų rūšių palmių sula.

Kanaruose palmių sirupas tradiciškai gaminamas La Gomeroje, Valjehermoso miestelyje. Sula, vadinama *guarapo*, surenkama į dubens formos išpjovą, padaromą medžio lajoje. Kadangi sula gretai sugenda saulės šviesoje, todėl ji renkama naktį. Rinkimo sezono metu *guarapero* vakare kopėčiomis užlipa į medį, aštriu peiliu įrėžia medžio žievę ir pritvitina greta kibirą. Iš ryto kibirai su sula surenkami. Per naktį sulaša virš 10 litrų sulos. Gauta sula verdama, kol virsta ruda, klampia, saldžia mase. Sirupas supilamas į ąsočius ir stovėdamas dar labiau susikristalizuoja.

Palmių sirupu gardinami įvairūs konditerijos gaminiai. Kanaruose jis tradiciškai pilamas ant vietinio pudingo *Leche asada*. Pietryčių Azijoje iš kokoso palmių gautas sirupas distiliuojamas ir naudojamas alkoholinio gėrimo arako gamybai. La Gomeroje palmių sirupas vertinamas ir dėl medicininių savybių.
Koordinatės: 56°13′50″ š. pl. 22°35′21″ r. ilg.﻿ / ﻿56.23056°š. pl. 22.58917°r. ilg.﻿ / 56.23056; 22.58917


| Palnosų tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Lietuva (Mažeikių rajonas) |
| Plotas | 0,014 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,94 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,3 m |
| Įteka | Kerbesas, bevardis upelis |
| Išteka | Kerbesas |

**Palnosų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, 4,5 km į rytus nuo Viekšnių, Palnosų gyvenvietėje. Sudarytas užtvenkus Kerbeso upelį (Ventos intakas) 1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,4 km, plotis – iki 0,07 km. Altitudė 62,2 m. Krantai neaukšti. Priešsroviui iškart telkšo nedidelis (0,15 ha) tvenkinėlis. Aplinkui tvenkinį plyti pievų ruožas su pavieniais medžiais. Žemiau užtvankos iškart prasideda Ventos regioninis parkas.

Tvenkinys įrengtas 1976 m.

Šaltiniai
---------


* Mažeikių rajono esamų tvenkinių inventorizacija ir kompleksinio sutvarkymo ir naudojimo rekomendacijos. - Kaunas, 2003. - T. III, Tvenkinių techninė būklė, būtini remonto ir eksploatacijos darbai. - P. 33.
Paminklas Dignagai (Elista, Rusija)
**Dignaga** (skr. दिग्नाग = IAST: *Dignāga*, pali *Dinnaga*; g. ~480 m. – m. ~540 m.) – Indijos filosofas, budistinės jogačaros mokyklos pradininkas, budistinės logikos pradininkas.

Kilęs iš Kančipuramo pietų Indijoje. Baigė budizmo universitetą Nalandoje, buvo Vasubandhaus mokinys. Sukūrė loginio pažinimo sisteminę teoriją. Parašė daugiau, kaip 20 veikalų (išliko tik vertimai į kinų ir tibetiečių kalbas). Dignaga aiškino, kad yra du pažinimo būdai – tiesioginis suvokimas per pojūčius ir loginė išvada (išprotis), skyrė išprotį sau ir išprotį kitam. Kūrė žodžio reikšmės teoriją, pagal kurią, žodis reiškia objektą, kai atmetamos su šiuo objektu nesusijusios reikšmės.

Pagrindiniai veikalai:

* *Hetucakra* („Priežasčių ratas")
* *Pramāṇa-samuccaya* („Patikimo pažinimo šaltinių santrauka")
* *Alambana-parīkṣā* („Veikalas apie suvokinius")
* *Abhidharmakośa-marma-pradīpa* (Vasubandhaus veikalų santrauka)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Seibutis. *Dignaga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Giedrutė Idzelienė-Balčiūnaitė** (g. 1951 m. rugpjūčio 15 d. Šiauliuose) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Baigusi Kuršėnų 1-ąją vidurinę mokyklą, 1969–1973 m. choro dirigavimo mokėsi Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. B. Sližys). 1974–1979 m. muziką neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė P. Januška).

Nuo 1973 m. Kulių (Plungės r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų vadovė. Chorus paruošė Plungės rajono dainų šventėms ir kitiems kultūros renginiams, o jaunučių chorą 1987 m. respublikinei dainų šventei. 1992 m. suorganizavo vyresniųjų klasių merginų chorą, kurį su jaunučių choru parengė 1993 m. Klaipėdos regiono dainų šventei, o merginų 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Merginos dalyvavo 1995 m. Žemaičių ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo chorų festivalyje „Pavasario balsai", koncertavo Klaipėdos universiteto Menų fakulteto salėje respublikinės muzikos mokytojų konferencijos dalyviams. Merginų choras 1995, 1996 ir 1997 m. moksleivių chorų festivalio „Baltijos bangelės" Palangoje dalyvės, taip pat dalyvavo 1996 m. Jaunimo menų šventėje Vilniuje, Žemaičių ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo dainų šventėje „Mes Lietuvos vaikai" Klaipėdoje, 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventėje Vilniuje, pasirodo koncertuose, gieda bažnyčiose. Mokytoja kėlė kvalifikaciją Šiauliuose ir Vilniuje, dalyvavo mokslinėse konferencijose Klaipėdoje, diriguoja dainų šventėse. 1994 m. jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos, o 1996 m. muzikos mokytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Dignajos piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|295px]] |
| 

Dignajos piliakalnisDignajos piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°16′29″š. pl. 26°11′15″r. ilg.﻿ / ﻿56.27481°š. pl. 26.18742°r. ilg.﻿ / 56.27481; 26.18742Koordinatės: 56°16′29″š. pl. 26°11′15″r. ilg.﻿ / ﻿56.27481°š. pl. 26.18742°r. ilg.﻿ / 56.27481; 26.18742 |

 |
| Vieta | Latvija |
| Seniūnija | Jėkabpilio savivaldybė Dunavos valsčius |
| Naudotas | 2 tūkstantmetis pr. m. e. – XIII a. |
| Žvalgytas | 1924 |
| Tirtas | 1939 m. |
| Registro Nr. | 891  |

**Dignajos piliakalnis ir gyvenvietė** (latv. *Dignājas pilskalns un apmetne*) – piliakalnis Sėloje, Jėkabpilio savivaldybės teritorijoje, Dunavos valsčius, Latvija. Saugomas valstybės, valstybinės reikšmės kultūros paminklas, VKPAI Nr. 891. Pasiekiamas keliu Kūliniai – Jėkabpilis, 600 m už Putramų, prie Kusinių ir Balinių.

Piliakalnis
-----------

Dignajos piliakalnis − tai atskira kalva (altitudė – 103,8 m), esanti apytiksliai už 500 m į vakarus nuo Dauguvos kairiojo kranto. Anot vietos legendų, šį piliakalnį ir kitapus upės stūksantį Jersikos piliakalnį sieja požeminis kelias. 

1924 m. Dignajos piliakalnį žvalgė Ernestas Brastinis. 1939 m. jį tyrė Elvyra Šnuorė. Nustatyta, kad piliakalnyje gyventa jau II tūkstm. pr. m. e. viduryje. Pirmiausia kalno šlaitai esą naudoti tik apsaugai nuo vėjų, vėliau kurta medinių įtvirtinimų sistema, statyti stačių rastų sienų pastatai. Tuos laikus primena rastas Augšzemės tipo akmeninis kirvis. Vėliau apgyvendinta piliakalnio aikštelė. 

Piliakalnio papėdėje buvusioje Dignajos senovės gyvenvietėje intensyviausiai gyventa V–IX a. kuomet žemių ir mediniai įtvirtinimai pasiekė Dauguvos krantą. Tuo metu gyvenvietė išsiplėtė, jos teritorijoje ankstesnis žemės paviršius vietomis užpiltas iki 1 m storio grunto sluoksniu, uždengusiu ankstesnių laikų terasas ir pylimus. XI–XII a. papilio gyvenvietė sunyko, tuo tarpu Dignajos medinę pilį statę sėliai, taip pat Polocko kunigaikštystės rusėnai ir kiti šių vietų gyventojai šioje pilyje gyveno bei Dignajos piliakalnį gynybai naudojo bent iki XIII a. pradžios.

XIV a. ant Dignajos piliakalnio savo pilį buvo pasistatęs Livonijos ordinas.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Biržų piliakalnis 20 km Kauprės piliakalnis 27 km | Dzirkalių piliakalnis 30 km | Jersikos piliakalnis 1 km |  |
| Gribtainių piliakalnis 40 km |  | Anspokių piliakalnis 37 km |
| Pakšanų piliakalnis 28 km | Dvietės piliakalnis 25 km | Dzenės piliakalnis 9 km |

Literatūra
----------

* Šnore, E. Dignājas pilskalns: īss pārskats par 1939 g. izrakumiem. / Senatne un māksla. Rīga, 1939. T. 4, p. 46-64.
* Шноре, Э. Асотское городище. Рига, 1961.
* Vasks, A. Izrakumi Dignājas pilskalna apmetnē. / ZAM 1988 un 1989. Rīga, 1990, p.
* Vasks, A. Dignājas pilskalna apmetnē. / ZAM 1988 un 1989. Rīga, 1992, p. 107-109.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kultūras Ministrijas 29.10.1998 rīkojums Nr.128, publicēts laikrakstā „Latvijas Vēstnesis" 18.12.1998
2. ↑  Dignajos piliakalnis. Vietos
3. ↑  Latvijos kultūros paminklų apsaugos inspekcija
4. ↑  K.Visnoliņš. Sēlijas pilskalni. / Jēkabpils Vēstnesis, 1993. g. 16. janvārī
| **Giedrius Čereškevičius** |
| --- |
| Gimė | 1980 m. rugpjūčio 3 d. (42 metai)Alytus |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Alytaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokrataiNaujoji sąjunga (socialliberalai) |
|  |
| Alma mater | Vilniaus Gedimino technikos universitetas |

**Giedrius Čereškevičius** (g. 1980 m. rugpjūčio 3 d. Alytuje) – Lietuvos ir Alytaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

2002 m. baigė Vilniaus Gedimino technikos universitetą, mechanikas inžinierius, 2004 m. ten pat baigė magistrantūrą.

Tėvynės sąjungos – krikščionių demokratų partijos, nuo 2010 m. Naujosios sąjungos narys. Nuo 2011 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys.

Įtarimai Česlovo Daugėlos korupcijos byloje
-------------------------------------------

2010 m. spalio 6 d. Alytaus meras Česlovas Daugėla buvo sulaikytas (ikiteisminis tyrimas pradėtas liepos mėnesį) dėl piktnaudžiavimo tarnyba, dokumentų klastojimo ir didelės vertės svetimo turto iššvaistymo. Korupcijos byla remiasi miesto stadiono rekonstrukcijos darbų, kuriuos atliko Česlovo Daugėlos šeimai priklausanti bendrovė „Kortas", tyrimu. Šiai bendrovei pateikti įtarimai kaip juridiniam asmeniui.

Kartu prieš teismą stos Alytaus vicemeras, Tėvynės sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų frakcijos pirmininkas Dobilas Kurtinaitis. Įtarimai dėl nusikalstamų veikų padarymo pateikti ir Alytaus miesto savivaldybės darbuotojams Sigitui Stumbrui, Jūratei Sadauskienei, Marijai Ambrulevičienei, Daliai Žilinskienei, taip pat tuomet administracijos direktoriaus pareigas ėjusiam Giedriui Čereškevičiui ir buvusiai vicemerei Rimai Rakauskienei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑  Šiandien teismas nagrinėja buvusio Alytaus mero Č.Daugėlos bylą Archyvuota kopija 2012-03-12 iš Wayback Machine projekto.
| **Rudolfas Karvovskis** |
| --- |
| Gimė | 1830 m.Kaunas, Rusijos imperija |
| Mirė | 1896 m. vasario 29 d. (~66 metai)Permė, Vokietijos imperija |
|  |
| Veikla | inžinierius, architektas |

**Rudolfas Karvovskis** (1830 m. Kaune – 1896 m. vasario 29 d. Permėje) – Lietuvos lenkų kilmės Rusijos imperijos inžinierius, architektas.

Biografija
----------

Gimė 1830 m. Kaune, 1850 m. baigė inžinerijos mokyklą ir pradėjo dirbti Permės kelių statybos įmonėje. 1865 m. pradėjo dirbti kaip architektas, dirbo asistentu, vėliau tapo Permės miesto vyriausiuoju architektu. 1874 m. paskirtas Ufos gubernijos architektu. Projektavo įvairius visuomeninės ir gyvenamosios paskirties pastatus Permėje, Ufoje, Čeliabinske, Kungure, Irbite, Krasnoufimske, Solikamske, Čerdyne. Mirė 1896 m. vasario 29 d. Permėje.

Darbai
------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Biografija (rus.)Archyvuota kopija 2016-04-06 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* Архитекторы и архитектурные памятники Пермского Прикамья. Краткий энциклопедический словарь. – Пермь: Книжный мир, 2003. – 216 с. – 2000 экз. – ISBN 5-93824-040-9.
**Giedrė Dirvanauskaitė** (g. 1976 m.) – lietuvių violončelininkė, Baltijos šalių kamerinio orkestro „Kremerata Baltica" bendraįkūrėja.

Biografija
----------

Gimė 1976 m. Kaune, muzikų šeimoje. 1995 metais baigė Nacionalinę M. K. Čiurlionio menų mokyklą (mokytojo Romano Armono klasę), 1999 m. – studijas Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (prof. S. Sondeckienės klasę). Ištekėjusi, sutuoktinis – Gidonas Kremeris.

Kūrybinė veikla
---------------

Kelių nacionalinių konkursų laureatė, dalyvavo M. Rostropovičiaus, D. Geringo, G. Kremerio, V.Hagen ir kitų meistriškumo kursuose. Muzikavo Vilniaus kvarteto rengiamame cikle „Vilniaus kvartetas ir jaunieji talentai", jaunimo festivalyje „Atžalynas", kamerinės muzikos festivalyje Gštate (Šveicarija), kasmet dalyvauja G. Kremerio kamerinės muzikos festivalyje Lokenhauze (Austrija). Kaip solistė grojo su Lietuvos nacionaliniu simfoniniu, Lietuvos kameriniu, „Kremerata Baltica" orkestrais, su tarptautiniais orkestrais grojo Vokietijoje, Belgijoje, Japonijoje. Dalyvauja įvairių sudėčių kamerinės muzikos ansamblių projektuose, koncertuoja Lietuvoje ir už jos ribų. Tarp jos kamerinės muzikos partnerių yra tokie muzikantai kaip Martha Argerich, Haincas Holigeris, Jurijus Bašmetas, Sa Čen, Gidonas Kremeris, Danilas Trifonovas ir Chatija Buniatišvili.

2015 m. Dirvanauskaitė buvo nominuota „Grammy" apdovanojimui už geriausią klasikinį rinkinį. 2017 m. Ji bendradarbiavo su Danilu Trifonovu ir Gidonu Kremeriu įrašinėjant Rachmaninovo trio, kurį 2017 m. išleido „Deutsche Grammophon".

Nuorodos
--------

1. ↑   Archyvuota kopija 2019-07-30 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Giedrė Dirvanauskaitė" (anglų). 2018-05-22.
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Don Rosa** |
| --- |
|  |
| Don Rosa „MegaCon" renginyje,Orlande, 2012 m. |
| Gimė | 1951 m. birželio 29 d. (71 metai)Luisvilis, Kentukis, JAV |
| Tautybė | Amerikietis |
|  |
| Sritis | Rašytojas, piešėjas |
|  |
| Žinomas (-a) už | *The Life and Times of Scrooge McDuck* |
|  |
|  **Vikiteka** | Don Rosa |

**Keno Don Hugo Rosa**, paprastai žinomas kaip **Don Rosa** (g. 1951 m. birželio 29 d.) – amerikiečių komiksų knygų rašytojas ir iliustruotojas, labiausiai žinomas dėl savo istorijų apie Skrudžą Makdaką, Antulį Donaldą ir apie kitus „Disney" veikėjus. Daugelio jo istorijų siužeto plotmė apima Karlo Barkso sukurtus veikėjus ir fiktyvias vietas. Tarp 1987 m. ir 2006 m. jis sukūrė apie 90 istorijų. 1995 m. pelnė „Eisner" apdovanojimą už „geriausią serijinę istoriją" – 12 skyrių kūrinį „The Life and Times of Scrooge McDuck".
| Vailukuangl. *Wailuku* |
| --- |
| *Miesto gatvėje* |
|  |
| 

VailukuVailuku

20°35′00″ š. pl. 156°30′00″ v. ilg.﻿ / ﻿20.58333°š. pl. 156.50000°r. ilg.﻿ / 20.58333; 156.50000﻿ (Vailuku)Koordinatės: 20°35′00″ š. pl. 156°30′00″ v. ilg.﻿ / ﻿20.58333°š. pl. 156.50000°r. ilg.﻿ / 20.58333; 156.50000﻿ (Vailuku) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-10) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Havajai Havajai |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 15 313  |
|  |
|  **Vikiteka** | Vailuku |

**Vailuku** (hav. angl. *Wailuku*) – miestas JAV, Havajų valstijoje. Miestas yra Maui saloje, vakarinėje jos dalyje. Tai svarbus turistinis centras. Yra tarptautinis oro uostas. Havajiečių kalba *Wailuku* reiškia „sunaikinti vandenį". Havajų dievas *Kāne* yra laikomas gynėju ir teikėju. Jis susijęs su *wai* (gėlu vandeniu), taip pat su debesimis, lietumi, upeliais ir šaltiniais.

Istorija
--------

Vietovė žinoma nuo 1790 m. kai karalius Kamehameha I šiose vietose iškovojo pergalę Kepanivajaus mūšyje, įvykusiame Iao slėnyje. Kamehameha Didysis nugalėjo Kalanikūpule ir Maui armiją. Pasakojama, kad mūšis buvo toks kruvinas, kad negyvi kūnai užkirto kelią ʻĪao upeliui, o mūšio vieta buvo pavadinta Kepaniwai („vandenų užtvanka").

Vėlesniais metais čia įsikūrė krikščioniška misija ir europiečių kilmės plantatoriai, kurie vadovavosi savo religiniais įsitikinimais, vakarietiškais bendravimo įgūdžiais, naudojo padargus bei modernius ūkininkavimo metodus. Cukraus įmonė (priklausanti C. Brewer & Co.) ir kiti plantatoriai užsiėmė cukranendrių auginimu ir malimu. Cukraus pramonė suklestėjo. Atvyko daug migrantų iš Kinijos, Japonijos, Korėjos, Filipinų, Europos, Amerikos. Mieste buvo pastatyti namai, mokyklos, bažnyčios, šventyklos, parduotuvės, bankai ir bendruomenės pastatai, siekiant patenkinti miestelėnų poreikius.

2010 m. čia būta 15,3 tūkst. gyventojų.

Sportas
-------

* Na Koa Ikaika Maui (profesionalus krepšinio klubas)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* mauiinformationguide.com
* KSBE
* DB\_CITY
**Giedrė Jatautytė** (1961 m. sausio 26 d. Panevėžyje), muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Mokėsi J. Balčikonio vidurinėje ir vaikų muzikos mokykloje (skambinti fortepijonu). 1976–1980 mokėsi Panevėžio J. Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje (J. Jocienės fortepijono klasė). 1980–1985 muziką studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė doc. G. Gokaitė-Maironienė).

1985–1987 Elektrėnų vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir choro chormeisterė.

Nuo 1987 rudens Panevėžio vaikų muzikos mokyklos mokytoja, 1996 jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.

Nuo 1989 Panevėžio respublikinės ligoninės moterų choro „Sedula" chormeisterė, nuo 1994 meno vadovė ir dirigentė. Chorą padėjo parengti 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1991 su juo koncertavo Vokietijoje, parengė jį 1994 I Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. „Sedula" 1995 dalyvavo moterų chorų šventėje Kretingoje (vadovė dirigavo jungtiniam chorui), 1996 vasarą dalyvavo Siaurės Vestfalijos krašto šventėje Vokietijoje – atliko lietuviškų kūrinių programą Lünene ir Cappenburge. 1997 „Sedula" koncertų surengė Panevėžyje, dainavo Palangoje, Pušalote, Naujamiestyje ir kitur, dalyvavo 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Domujas |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Argentina Argentina |
|  |
| Aukštis | 4707 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | užgesęs |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | ? m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 36°34′48″ p. pl. 70°25′12″ v. ilg.﻿ / ﻿36.58000°š. pl. 70.42000°r. ilg.﻿ / 36.58000; 70.42000Koordinatės: 36°34′48″ p. pl. 70°25′12″ v. ilg.﻿ / ﻿36.58000°š. pl. 70.42000°r. ilg.﻿ / 36.58000; 70.42000 |

**Domujo ugnikalnis** (isp. *Volcán Domuyo*) – stratovulkanas Argentinoje, Neukeno provincijos šiaurėje, į šiaurę nuo Čos Malalio. Iškilęs 4707 m Anduose, *Cordillera del Viento* kalnagūbryje. Tai aukščiausia Patagonijos regiono vieta, todėl dažnai vadinama „Patagonijos Stogu" (isp. *El Techo de la Patagonia*). Pavadinimas kilo iš mapučių k. žodžių, reiškiančių „drebėti ir dundėti". Pirmasis įkopė Lino del Valle Carvajal 1903 m. lapkričio 15 d.

Nuorodos
--------

* Pasaulio ugnikalnių duomenų bazė Archyvuota kopija 2006-09-01 iš Wayback Machine projekto.
**Vaikų mišios** – vienas žymiausias JK kompozitoriaus Džono Ratterio chorinių kūrinių. Tai ne tradicinis liturginis kūrinys lot. *Missae breves*. Jame esama tradicinių mišių dalių, tačiau sakralinis kanonizuotas tekstas traktuojamas laisvai, įterpiami keli Tomaso Keno ir Viljamo Bleiko eilėraščiai. 

„Vaikų mišios" susideda iš penkių dalių:

1. Kyrie
2. Gloria
3. Sanctus and Benedictus
4. Agnus Dei
5. Finale (Dona nobis pacem)

Vaikų mišios „Sanctus and Benedictus", ištrauka iš kūrinio premjeros Vilniaus Šv. Kotrynos bažnyčiojeApie šį garsą Groti (plačiau)

Kūrinys „Vaikų mišios" išsiskiria savo dvasingumu, šviesia nuotaika, o šalia anglų ir prancūzų chorinio dainavimo tradicijų, išryškėja ir populiariosios muzikos elementai. Kūrinys parašytas orkestrui, o atlieka mišrus choras, vaikų choras, baritonas ir sopranas.

"Vaikų mišios" pasaulinė premjera įvyko 2003 m. vasario 13 d. Niujorke, Carnegie Hall salėje.
Lietuvoje kūrinio premjera įvyko 2010 m. rugsėjo 25 d. Vilniaus Šv. Kotrynos bažnyčioje. Kūrinį atliko Šv. Kristoforo kamerinis orkestras, valstybinis choras „Vilnius", Lietuvos nacionalinio radijo ir televizijos vaikų choras, o solo partijas atliko sopranas Asta Krikščiūnaitė bei norvegų baritonas Steinas Skjervoldas (norv. *Stein Skjervold*).

Išnašos
-------

1. ↑  Baritonas Steinas Skjervoldas Archyvuota kopija 2013-04-18 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* JOHNO RUTTERIO „VAIKŲ MIŠIOS" [neveikianti nuoroda]
**Lietuvos inžinerinės pramonės asociacija** - nepriklausoma inžinerinės pramonės savivaldos organizacija Lietuvoje. Atstovauja metalo gaminių, mašinų ir įrangos, prietaisų, elektrotechnikos ir elektronikos pramonės sektoriui (inžinerinė pramonė Lietuvoje yra didžiausia pagal BVP dalį (4,1 %) apdirbamosios pramonės šaka; apie 50 % šakos BVP gamina LINPA narės įmonės). Per 80 narių. LINPA priklausoma tokioms organizacijoms kaip Lietuvos pramonininkų konfederacija, Europos inžinerinės pramonės asociacija ORGALIME, Europos inžinerinės pramonės darbdavių taryba CEEMET.

Prezidentas - Vaclovas Šleinota. Vykdantysis direktorius - Henrikas Mykolaitis.

Istorija
--------

1993 m. įkurta Lietuvos mašinų ir prietaisų pramonės įmonių asociacija.

2006 m. sausio 1 d. įsteigta Lietuvos inžinerinės pramonės asociacija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos inžinerinės pramonės asociacijos informacija Archyvuota kopija 2009-11-24 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficialus Lietuvos inžinerinės pramonės asociacijos tinklalapis (lietuvių, anglų k.)
| **Giedrė Gučaitė** |
| --- |
| Gimė | 1948 m. sausio 21 d.Vilnius |
| Mirė | 2014 m. rugsėjo 29 d. (66 metai)Kaunas |
| Tėvas | Alfonsas Gučas |
| Motina | Giedrė Žmuidzinavičiūtė-Gučienė (1913–2006) |
| Sutuoktinis (-ė) | Jaroslavas Okulič-Kazarinas |
| Vaikai | Mykolas, Vaidotas, Rimantas |
|  |
| Veikla | dailininkė grafikė |
|  |
| Alma mater | 1972 m. LSSR dailės institutas |

**Giedrė Gučaitė** (1948 m. sausio 21 d. Vilniuje – 2014 m. rugsėjo 29 d. Kaune) – Lietuvos dailininkė grafikė, pedagogė.

Antano Žmuidzinavičiaus anūkė.

Biografija
----------

1966 m. baigė M. K. Čiurlionio meno mokyklą (nuo 1955 m. mokėsi muzikos, nuo 1961 m. dailės skyriuje, kur baigė grafikos specialybę). 1972 m. baigė grafikos studijas Valstybiniame dailės institute. 1972–1976 m. dėstė Kauno S. Žuko taikomosios dailės technikume. Nuo 1989 m. dėstė M. K. Čiurlionio menų mokykloje. Palaidota Kleboniškio kapinėse.

Kūryba
------

G. Gučaitė tęsė žymios šeimos kūrybinę tradiciją. Menininkė kūrė estampus, ekslibrisus, plakatus, knygų iliustracijas, rankų darbo popierių su reljefiniais audimų raštais, objektus, piešė, tapė ant popieriaus.

G. Gučaitė buvo kūrybinės grupės „Archyvas" narė , nuo 1983 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė. Surengė per dvidešimt personalinių parodų Varšuvoje ir Vroclave (Lenkija), Vienoje (Austrija), Atėnuose (Graikija), Vilniuje, Kaune, Birštone, Anykščiuose ir kitur.

Apipavidalino ir sukūrė iliustracijas vadovėliams „Jums mažieji" (1981 m.), „Mažųjų skaitiniai" (1986 m.), knygelėms vaikams „Šešios žąsys" (1988 m. 2001 m.), „Vaikų pasaka" (1990 m. 2008 m.), „Pasakos be galo" (2007 m.), užsienio šalyse išleistoms knygoms „Mała historia dandyzmu" (1995 m. Lenkija), „Die Argonauten" (1997 m. Vokietija); žurnalams („Nemunas", „Genys", „Laimiukas") bei laikraščiams („Dienovidis") ir kt.

Dailininkė apdovanota žurnalo „Nemunas" premija, diplomais Lietuvos gražiausios metų knygos konkursuose (1980 m. 1981 m. 1986 m. Vilnius) ir kt. 2009 m. jai paskirta Lietuvos Respublikos kultūros ir meno kūrėjo stipendija.

Menininkės darbų yra įsigiję Nacionalinis M.K.Čiurlionio dailės, Lietuvos dailės ir kiti muziejai, privatūs asmenys Lietuvoje ir užsienyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* G. Gučaitės kūrybinė biografija
| **Giedrė Mickūnaitė** |
| --- |
| Gimė | 1971 m. spalio 17 d. (51 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | dailėtyrininkė |
|  |
| Išsilavinimas | humanitarinių mokslų daktarė |
| Alma mater | Vilniaus dailės akademija |

**Giedrė Mickūnaitė** (g. 1971 m. spalio 17 d. Kaune) – Lietuvos dailėtyrininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

1996 m. baigė Vilniaus dailės akademiją, 1996–2002 m. studijavo Vidurio Europos universitete Budapešte. Stažavo 1999–2000 m. Leuveno katalikiškajame universitete, 2000 m. Varburgo institute Londone, 2000 m. Vudro Vilsono tarptautiniame mokslo centre Vašingtone. 2002 m. humanitarinių mokslų daktarė.

Nuo 2003 m. Vilniaus dailės akademijos dėstytoja, Dailės istorijos ir teorijos katedros vedėja; nuo 2007 m. docentė. Tarptautinio mokslo žurnalo „Acta Historiae Artium Balticae" vyr. redaktorė nuo 2005 m.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių tyrinėjimų pagrindinės sritys – Europos ir Lietuvos viduriniųjų amžių ir naujųjų laikų dailė ir kultūra, Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės bizantiškojo stiliaus dailė.

Bibliografija
-------------

* Didžiojo valdovo suformavimas: Lietuvos Didysis kunigaikštis Vytautas („Making a Great Ruler; Grand Duke Vytautas of Lithuania"), 2006 m.
* Vytautas Didysis: Valdovo įvaizdis, 2008 m.
* Vilnius: Baroko miestas, albumas, sudarė, 2007 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Justina Augustytė. *Giedrė Mickūnaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 35 psl.
**Donata Rimšaitė** (g. 1988 m. sausio 29 d. Vilniuje, Lietuvoje) – šiuolaikinės penkiakovės sportininkė iš Lietuvos. Ji atstovavo Lietuvai 2008 m. olimpiadoje, kurioje užėmė 15 vietą. 2011 m. sportininkė gavo Rusijos pilietybę ir nuo to laiko atstovauja šiai šaliai.

Pasiekimai
----------

* 2008 m. olimpiada, 15 vieta
* 2008 m. pasaulio taurės finalas, 1 vieta
* 2009 m. Europos jaunimo čempionatas, 3 vieta
* 2009 m. pasaulio taurės finalas, 1 vieta
* 2010 m. Europos čempionatas, 3 vieta
* 2010 m. UIPM pasaulio čempionatas, 2 vieta
* 2011 m. UIPM pasaulio taurės 2 etapas, 1 vieta

Atstovavimas Rusijai
--------------------

2010 m. gruodžio mėnesį viešai nepaskelbusi priežasčių sportininkė išvyko gyventi į Rusiją. 2011 m. balandžio mėnesį D. Rimšaitė ištekėjo už Rusijos piliečio. Tuo pačiu UIPM leido sportininkei atstovauti Rusijai tarptautinėse penkiakovės varžybose (išskyrus olimpines žaidynes). Rudenį D. Rimšaitei buvo išduotas ir šios šalies pasas. Tokiu būdu ji gavo Rusijos pilietybę.

Netrukus po šių įvykių LTOK sulaukė prašymų iš Rusijos organizacijų leisti sportininkei dalyvauti 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Pagal tarptautines taisykles, pakeitęs pilietybę sportininkas savo naujajai šaliai gali atstovauti olimpiadoje tik po trejų metų arba gavęs pirmosios šalies sutikimą.

2012 m. sausio 27 d. LTOK generalinė asamblėja nutarė netenkinti Rusijos olimpinio komiteto (OKR) ir Rusijos šiuolaikinės penkiakovės federacijos (RFSP) prašymo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Athlete Profile: Donata Rimsaite
2. ↑  Rusų žaidimai neišdegė: D.Rimšaitė negalės Londone atstovauti savo naujajai tėvynei
| **Henrikas Strolis** |
| --- |
| Gimė | 1979 m. balandžio 23 d. (44 metai) |
|  |
| Veikla | Sportininkas |
| Sritis | Amerikietiškasis biliardas |
|  |
| Žinomas (-a) už | Pirmasis lietuvis pasaulio čempionate |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Lietuvos čempionas |

**Henrikas Strolis** (g. 1979 m. balandžio 23 d.) – Lietuvos amerikietiško biliardo (pulo) žaidėjas.

Biografija
----------

2013 m. Europos pulo-9 čempionate Strolis užėmė aukštą 5-ąją vietą. Sėkmingas pasirodymas sportininkui garantavo kelialapį į pasaulio čempionatą. Henrikas Strolis tapo pirmuoju Lietuvos atstovu istorijoje patekusiu į pasaulio čempionatą. 2013 m. Dohoje, Katare vykusiame pasaulio pulo-9 čempionate Strolis pralaimėjo pirmajame varžybų rate Kinų Taipėjaus atstovui Chang Jung Lin. Vėliau strolis rezultatu 9:8 nugalėjo Kataro atstovą Abdulatif Mohammed Al-Fawal, bet vėliau pralaimėjo Kanados pulo žaidėjui John Morra ir nepasiekė Top64 etapo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Henrikas Strolis – pirmasis lietuvis, patekęs į pasaulio pulo čempionatą
Maraskos vyšnia
**Maraskos vyšnia**, **Maraska** (angl. *Marasca cherry*; lot. *Prunus cerasus* var. *marasca*) – paprastosios vyšnios (lot. *Prunus cerasus*) veislė.

Maraskos vyšnios, auginamos pakrantės Kroatijoje (Dalmatija), žinomos kaip subtilaus gardžio vaisiai. Šios veislės vyšnios geriausiai deri Zadare (Kroatija), bet sėkmingai auginamos ir šiaurės Italijoje, Slovėnijoje, pietų Vengrijoje, Bosnijoje ir Hercegovinoje. Taip pat jos buvo introdukuotos Šiaurės Amerikoje. Amerikos gamybos maraskino vyšnios (angl. *maraschino cherry*) paprastai gaminamos iš 'Royal Ann' veislės trešnių.

Veislė pirmą kartą aprašyta Roberto de Visianio (*Roberto de Visiani*) veikale *Flora dalmatica*, 1850.

Maraskos vyšnių vaisiai, lyginant su kitomis vyšniomis bei trešnėmis, yra maži. Tamsią, beveik juodą spalvą suteikia gausūs antocianinai. Dėl aitroko skonio ir posausio minkštimo Maraskos vyšnios gerai tinka vyšnių likerių gamybai. Pagal apibrėžtį tikras maraskino likeris turi būti gaminamas tik iš Maraskos vyšnių.

Iš Maraskos vyšnių gaminamos tikrosios *maraskino vyšnios.*

Nuorodos
--------

1. ↑  Sulaukėję šios veislės augalai aptikti palei Kotorą (Dalmatija). In C. Studniczka, *Beiträge zur Flora von Süddalmatien* 1890:75.
2. ↑  Strikić, Frane; Radunić, Mira; Vuletin Selak, Gabriela; Čmelik, Zlatko; Družić, Jasmina, „Comparative Advantages of Sour Cherry 'Marasca' (*Prunus cerasus* L. var. *Marasca*) cultivation in Croatia" International conference of „Perspectives in European Fruit Growing", Lednice, Češka Republika, 18-20. October 2006 (on-line abstract).
3. ↑  *The Timber Press Dictionary of Plant Names* 2010, *s.v.* „Prunus" 609.
4. ↑  *Flora dalmatica*, 1842-52: vol. 3:258 1850 Archyvuota kopija 2013-12-14 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Branka Levaj, Verica Dragović-Uzelac, Sandra Pedisić, Dubravka Škevin, „Effect of maturity and geographical region on Aathocyanin content of sour cherries (*Prunus cerasus var. marasca*), *Food Technology & Biotechnology*, January 2010 [(on-line abstract ]
6. ↑  "maraschino. "Collins English Dictionary – Complete & Unabridged 10th Edition. HarperCollins Publishers. 20 Jun. 2013. <Dictionary.com >.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Egzocitozė cheminėje sinapsėje.  
1. Mitochondrija   
2. Sinapsinė vezikulė (pūslelė) su neuromediatoriumi   
3. Autoreceptorius  
4. Sinapsės plyšys su laisvomis neuromediatoriaus molekulėmis   
5. Posinapsiniai receptoriai, kuriuos aktyvuoja prisijungusios neuromediatoriaus molekulės   
6. Kalcio kanalai  
7. Vezikulės egzocitozė  

**Egzocitozė** – procesas, kurio metu su ląstelės plazmine membrana susilieja vakuolės, pakrautos tam tikromis medžiagomis. Susiliejimo metu vakuolių viduje buvusios medžiagos atsiduria užląstelinėje erdvėje, o vakuolės membrana tampa plazminės membranos (išorinės membranos) dalimi. Tokiu būdu ląstelė per membraną į aplinką išskiria, pvz. dideles biomolekules. Vienaląsčiai organizmai taip šalina nereikalingas medžiagas, tuo tarpu daugialąsčiuose egzocitozė atlieka ir reguliavimo funkcijas.

Egzocitozė ir endocitozė
------------------------

Egzocitozė yra reiškinys, savo mechanizmu priešingas endocitozei. Neretai egzocitozė yra sujungta su endocitoze į bendrą sistemą. Kai kurios ląstelės endocitoziškai paima medžiagas vienoje ląstelės pusėje, o po to egzocitoziškai išskiria kitoje pusėje. Šis reiškinys vadinamas **transcitoze**, tai vienas būdų, kaip kapiliarų sienelių ląstelės permeta medžiagas per kapiliarų sieneles.   

Kitas toks sujungimas – egzocitoziškai išskiriant medžiagas į aplinką transportinių vakuolių membranos įsijungia į ląstelės plazminę membraną, ir šios paviršius didėja. Todėl egzocitozę lydi „tuščioji" endocitozė – plazminė membrana išlinksta vidun ir sudaro plokščias tuščias vakuoles (kuriose yra šiek tiek tarpląstelinio skysčio), kurios grįžta prie Goldžio komplekso pasikrauti naujų krovinių.

Aprašymas
---------

Egzocitozė reikalinga baltymų (enzimų, antikūnių) sekrecijai, neuromediatorių išskyrimui, ir kitiems vidiniams procesams.

Vykstant egzocitozei dažniausiai Goldžio aparate susidariusios pūslelės susilieja su plazmine membrana, ir jose pernešama medžiaga išskiriama ląstelės išorėn. Kaip pavyzdys gali būti insulinas, kurį taip sekretuoja jį gaminančios ląstelės.
Pūslelės membrana tampa plazminės membranos dalimi. Todėl egzocitozė gali padėti ląstelei ir augti: kai pūslelė susilieja su plazmine membrana, ši padidėja, nepriklausomai nuo to, ar tuo metu vyksta sekrecija.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Egzocitozė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |