recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Sidabrinio Austrijos talerio moneta, 1780 m.
**Sidabro moneta** – moneta, nukaldinta iš sidabro arba lydinio, kuriame vyrauja sidabras. Sidabras buvo naudojamas monetoms kaldinti nuo Graikų laikų; jų sidabro drachmų monetos buvo dažnai naudojamos prekyboje.
Dabar kaldinamos sidabro, kaip ir kitų tauriųjų metalų, monetos skirtos arba parduoti kolekcionieriams, arba kaip kaupiamosios monetos (angl. *bullion coins*). Kaupiamųjų sidabro monetų nominalas nėra svarbus, svarbus sidabro kiekis jose ir jo vertė. Sidabras žymimas tarptautiniu valiutos simboliu XAG pagal ISO 4217.

Sidabras buvo naudojamas monetų kalyboje nes yra:

* Nereaguojantis – dėl cheminio neaktyvumo nekoroduoja ir todėl nepraranda vertės.
* Kietumas – dėl to yra tvirtas.
* Retas – dėl to nepraranda vertės.

Istorija
--------

Sidabrinė drachmų moneta, 404 m. po m.e.
Lydijos monetos, kurių masė – apie 14 g, vadinamieji staterai, buvo pagamintos iš gamtinio aukso ir sidabro lydinio elektrono, jų paviršiuje esantys įspaudai neleido nepastebimai sumažinti jų svorio. Netrukus Eginos saloje buvo pradėti kaldinti pirmieji sidabriniai staterai, kuriuose buvo iškaltas pirklių ir jūreivių globėjo vėžlio atvaizdas. Jų masė buvo 12,6 g.

Kolekcionuojamosios sidabro monetos
-----------------------------------

Dėl sumažinto arba netgi neegzistuojančio ryšio tarp valiutos vertės ir tauriųjų metalų vertės nuo pat Didžiosios depresijos 1930 m. sidabras palaipsniui nustotas naudoti paprastųjų cirkuliuojančių monetų gamybai. Dėl šios priežasties, dabartinės sidabrinės monetos dažniausiai yra specialios proginės monetos nukaldintos parduoti kolekcininkams ar kaip kaupimo priemonė, tačiau, šios monetos taip pat yra teisėtos, cirkuliuojančios apyvartoje, mokėjimo priemonės.

* Sidabrinis romos denaras (III a. pr. m. e.)Sidabrinis romos denaras (III a. pr. m. e.)
* D.Britanijos karaliaus Jurgio IV puskronė (1821 m.)D.Britanijos karaliaus Jurgio IV puskronė (1821 m.)
* JAV Silver EagleJAV *Silver Eagle*

Taip pat skaityti
-----------------

* Aukso moneta
* Paladžio moneta
* Platinos moneta

Nuorodos
--------

1. 1 2 3  Stanislovas Sajauskas. „Pinigų kilmė ir raida". LB. Suarchyvuotas originalas 2016-05-07. Nuoroda tikrinta 2016-05-03.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sidabro moneta** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
PotPlayer|  |
| Autorius | Kang Yong-huee |
| Kūrėjas | Kakao |
| Stabili versija | 1.7.22077 / 2023 m. |
| Operacinė sistema | Windows 10, Windows 8.1, Windows 7, Windows Vista, Windows XP |
| Dydis | ~25 MB |
| Kalba | 33 kalbos |
| Tipas | Multimedijos grotuvas |
| Licencija | Nemokama programinė įranga |
| Svetainė | tv.kakao.com/guide/potplayer |

**PotPlayer** – multimedijos grotuvas, kurį Microsoft Windows operacinei sistemai sukūrė Pietų Korėjos bendrovė „Kakao". Jis konkuruoja su kitais populiariais Windows grotuvais, tokiais kaip VLC media player, mpv, GOM Player, KMPlayer, SMPlayer ir Media Player Classic. Apžvalgininkai giria grotuvo platų nustatymų spektrą, jo lengvumą ir įvairių medijos formatų palaikymą.

2019 m. kai kurios PotPlayer versijos pradėtos komplektuoti su trečiųjų šalių programine įranga, o tai sukėlė naudotojų susirūpinimą; tačiau prieš įdiegiant papildomą programinę įrangą naudotojai galėjo jos atsisakyti. Be to, apatiniame dešiniajame kampe pradėtos rodyti reklamos. Nuo 2022 m. grotuvas nebeįdiegia reklaminės įrangos ir nerodo skelbimų.

Palaikomų formatų sąrašas
-------------------------

26l, a52, acelive, acemedia, ass, b4s, bdmv, bin, bsf, crdownload, dat, dmf, dpl, dsf, dtshd, eac3, gxf, lmp4, m3u, m3u8, MK3D, mlp, mpl, mpls, nsr, nuv, part, pbf, pls, sdp, ssa, tpr, tslive, vlc, wmx, wvx, aac, ac3, adts, aifc, aiff, amr, aob, ape, au, cda, dts, flac, it, m1a, m2a, m4a, m4b, m4p, m4r, mid, mka, mp1, mp2, mp3, mpc, oga, ogg, oma, ra, ram, rmi, s3m, spx, tak, tta, voc, vqf, w64, wav, wax, wma, wv, xm, xspf, cue, xa, wmp, 3g2, 3gp, 3gp2, 3gpp, amv, asf, asx, avi, bik, bup, divx, dmskm, dpg, dv, dvr-ms, evo, f4v, flv, h264, idx, ifo, k3g, m1v, m2p, m2t, m2ts, m2v, m4v, mkv, mod, mov, mp2v, mp4, mp4v, mpa, mpe, mpeg, mpeg1, mpeg2, mpeg4, mpg, mpv2, mqv, mts, mxf, nsv, ogm, ogv, ogx, qt, rec, rm, rmvb, rpm, rv, skm, smi, srt, sub, swf, tod, tp, trp, ts, tts, vob, vro, webm, wm, wmv, wtv, vp4

Išnašos
-------

1. ↑  Gordon, Whitson (2011-07-19). „The Best Video Player for Windows". *Lifehacker*. Suarchyvuotas originalas 2016-04-22. Nuoroda tikrinta 2016-04-28.
2. ↑  Dragomir, Mircea. „PotPlayer". *SoftPedia*. Nuoroda tikrinta 2016-04-28.
3. ↑  „PotPlayer now Adware!". *VideoHelp Forum*.
4. ↑  „PotPlayer now Adware! - Page 2 - VideoHelp Forum". *VideoHelp Forum*.
5. ↑  „File extension information for PotPlayer". extensions.frieger.com. Suarchyvuota iš originalo 2019-05-20. Nuoroda tikrinta 2019-04-24.
6. ↑  „List of changes". potplayer.daum.net. 2019-07-31. Suarchyvuota iš originalo 2020-09-09. Nuoroda tikrinta 2019-09-06.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
Koordinatės: 56°01′31″š. pl. 23°59′11″r. ilg.﻿ / ﻿56.0254°š. pl. 23.9865°r. ilg.﻿ / 56.0254; 23.9865

| Lašmenpamūšio dvaras |
| --- |
| Dvaro rūmai Dvaro rūmai |
| Vieta | Lašmenpamūšis, Pakruojo raj. |
| Įkurtas | XVIII a. (?) |
| Rūmų stilius | klasicizmas |
| Parkas | Parkas, tvenkinys |
| Pastatų būklė | Išlikę dvaro rūmai, ūkiniai pastatai |
| Savininkas | Daunoravičiai,Melngailiai,Liaugaudai |

**Lašmenpamūšio dvaras** – dvaras Pakruojo rajone, Lašmenpamūšio kaime, netoliese Mūšos ir Lašmens upių santakos (iš čia pavadinimas). XX a. pradžioje dvaras vadintas Lašmen Pamūšiu. Dvare gyveno latvių poetas, vertėjas Borisas Melngailis.

1992 m. Lašmenpamūšio dvaro sodyba įtraukta į Kultūros vertybių registrą.

Istorija
--------

Dvaro statiniai
Kada dvaras buvo įkurtas, tikslių duomenų nėra. Remiantis nepatvirtintais duomenimis, dvaro rūmai statyti 1786 m. XIX a. pirmojoje pusėje dvaro savininkai buvo Daunoravičiai. XIX a. pabaigoje ar XX a. pradžioje dvaras atiteko Boriso Melngailio tėvui, latvių kompozitoriaus Emilio Melngailio (1874–1954) broliui. Dvarą jis arba nusipirko, arba įsigijo užkurystės būdu.

Išlikęs matininko Stepono Bartkaus 1929 m. parengtas Lašmenpamūšio dvaro žemės parceliacijos planas, kuriame pažymėti dvaro rūmai, sudaryti iš medinio stačiakampio pavidalo pastato ir dešimties ūkinių pastatų (vienas jų mūrinis). Dvaro rūmai buvo nemaži, savo pavidalu priminė raidę „U" (prie abiejų rūmų pusių buvo prisiglaudę fligeliai), dvaro rūmus supo parkas, buvo tvenkinys. Dešiniajame sparne būta svetainės, valgomojo, bibliotekos, maždaug 10 miegamųjų kambarių.

1904 m. liepos 30 d. dvare gimė Borisas Melngailis. Jis po tėvo mirties dvarą drauge su motina valdė apytikriai nuo 1923 iki 1933 m. Čia B. Melngailis 1923–1931 m. vasaromis kviesdavosi iš Kauno rašytojus, aktorius, žurnalistus, dailinininkus, Lašmenpamūšis buvo tapęs Kauno menininkų traukos centru. Tarp svečių buvo Kazys Binkis, Antanas Rimydis, Juozas Tysliava, Stasys Santvaras, Liudas Gira, Mykolas Vaitkus, Justas Paleckis, Petras Vaičiūnas, Salomėja Nėris, Jonas Aistis, Antanas Miškinis, Kazys Šimonis. Dvaro bibliotekoje buvo grožinės literatūros vokiečių, lenkų, rusų, prancūzų, latvių ir lietuvių kalbomis.

Apytikriai 1933 m. Lašmenpamūšio dvarą įsigijo Liaugaudai, o B. Melngailis išvyko į Latviją ir apsigyveno Rygoje.

Būklė
-----

Lašmenpamūšio dvaro rūmai (statyti klasicistiniu stiliumi) vieni didžiausių Šiaurės Lietuvoje. Išlikę dekoro elementai, kai kurie ūkiniai pastatai su dolomito skaldos sienomis, raudono molio plytų mūro apvadais. Išlikę du svirnai, taip pat tvartų, ūkinio pastato ir kluono fragmentai. Tebeauga sodinto parko medžiai, į pietryčius nuo rūmų telkšo nedidelis tvenkinys.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6  „Menininkų globėjas – latvis iš Lašmenpamūšio". Šiaulių kraštas. Nuoroda tikrinta 2022-05-02.
2. 1 2  Lašmenpamūšio dvaro sodyba Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto.. Kvr.lt. Nuoroda tikrinta 2022-05-02.
3. 1 2  „Įspūdinga atokaus kaimo dvaro istorija: Lašmenpamūšis kadaise buvo Lietuvos menininkų „švyturys". 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2022-05-02.
Siamo įlanka
**Siamo įlanka**, **Tailando įlanka** (taj. Ao Thai (อ่าวไทย)) − Pietų Kinijos jūros dalis tarp Malakos pusiasalio ir Indokinijos pusiasalio pietrytinės dalies.

Siamo įlanka įsiterpusi į sausumą 720 km, žiočių plotis ~400 km, didžiausias gylis 84 m.

Į Siamo įlanką įteka Menam Čao Praja upė − didžiausia Tailande; jos krante yra Bankoko jūrų uostas.

Turizmas
--------

Įlankoje gausu koralų, kuriuos renkasi apžiūrėti nardytojai. Turistus taip pat traukia ir vandenų atogrąžų šiluma. Svarbiausios turistų kryptys Siamo įlankoje yra šios salos: Samujis ir Ko Pha Ngan (Surat Thani provincija), Pataja (Chonburi provincija), Cha-Am (Phetchaburi provincija), Hua Hin (Prachuap Khiri Khan provincija) ir Ko Samet (Rayong provincija).

Pastaraisias metais įlankoje suaktyvėjo nykstančių banginių ir diugonių stebėjimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Dugongs and seagrass in Thailand: Present status and future challenges pp. 41-50" (PDF). Phuket Marine Biological Center and Department of Marine and Coastal Resources. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2016-03-04. Nuoroda tikrinta 2016-06-07.
2. ↑  „CONSERVATION OF THE DUGONG (DUGONG DUGON) ON THE EASTERN COAST OF THE GULF OF THAILAND (THAILAND & CAMBODIA)" (PDF). Ocean Park Conservation Foundation Aberdeen, Hong Kong & Project Aware, Australia. 2004-05-01. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2015-09-08. Nuoroda tikrinta 2016-06-07.
Ispaniško Popol Vuh rankraščio preambulė
**Popol Vuh** (kič. *Popol Wuj* – 'tautos knyga') – senovės majų epas, senovės indėnų literatūrinis paminklas. Parašytas Gvatemalos majų kičių kalba. Knygoje aprašytas pasaulio sukūrimo mitas, mitas apie dvynius-didvyrius Hunahpu ir Šbalankę bei jų kelionę į Šibalbą. Knyga taip pat yra svarbus Kičių valstybės istorijos, jos karališkosios šeimos genealogijos šaltinis.

Nors pats Popol Vuh sukurtas dar ikikolumbiniais laikais ir turbūt buvo užrašytas majų raštu, bet konkistos metu greičiausiai buvo sunaikintas. Išlikęs jo rankraštis parašytas 1557 m. nežinomo kičių indėno, jo gimtąja kalba, lotynišku raštu. XVI a. tą rankraštį Čičikastenange atrado ir į ispanų kalbą išvertė dominikonų vienuolis Fransiskas Chimenesas. Vėliau šis vertimas buvo dingęs ir rastas tik 1854 m. Dabar Chimeneso rankraštis saugomas Čikagos Niuberio bibliotekoje. Dabar Popol Vuh yra išverstas į įvairias pasaulio kalbas.

Nuorodos
--------

* Popol Vuh vertimas į rusų kalbą
* Jens Rohark, *Poopol Wuuj - Das heilige Buch des Rates der K´ichee´-Maya von Guatemala*, 2007, ISBN 978-3-939665-32-8
* Lietuviškai verstos ištraukos:  Archyvuota kopija 2015-09-24 iš Wayback Machine projekto. ir
Koordinatės: 41°30′27″š. pl. 19°47′38″r. ilg.﻿ / ﻿41.5075°š. pl. 19.7939°r. ilg.﻿ / 41.5075; 19.7939

Skanderbego muziejus ir pilis
**Skanderbego muziejus** – muziejus Krujėje, Albanijoje. Muziejus skirtas Skanderbegui, Albanijos nacionaliniam didvyriui, atminti. Įkurtas Krujės pilyje. Tvirtovėje taip pat yra restauruoti namai iš Osmanų imperijos laikotarpio, dabar tapę etnografiniu muziejumi.

Muziejus buvo pastatytas 7-ojo dešimtmečio pabaigoje, atidarytas 1982 m. lapkričio 1 d.

Parodos
-------

Muziejuje yra eksponatų iš Skanderbego laikų, kurie apima jo gyvenimą ir karinius žygdarbius. Paveikslai, šarvai ir kiti artefaktai atspindi vieną iš didingiausių Albanijos istorinių periodų. Vienas iš įdomesnių eksponatų yra Skanderbego ožkos galvos šalmas, kurio originalas saugomas Vienos meno istorijos muziejuje.

Galerija
--------

* 
* 
*

Taip pat skaitykite
-------------------

* Albanijos istorija
* Turizmas Albanijoje

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Gjergj Kastrioti Skenderbeg Museum of Krujë, Albania". National Geographic. Suarchyvuotas originalas 2016-05-08. Nuoroda tikrinta 28 February 2014.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Skanderbego muziejus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
| **Thryonomyidae** |
| --- |
| Didžioji nendryninė žiurkė (*Thryonomys swinderianus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Afrikinės nendryninės žiurkės  *( Thryonomyidae)* |

 |

**Afrikinės nendryninės žiurkės** (*Thryonomyidae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima, kurioje yra viena gentis su dviem rūšimis:

* Mažoji nendryninė žiurkė (*Thryonomys gregorianus*)
* Didžioji nendryninė žiurkė (*Thryonomys swinderianus*)

Paplitimas
----------

Paplitusios Afrikoje, išskyrus Sacharą. Gyvena pelkėtose vietose, upių ir ežerų pakrantėse.

Išvaizda
--------

Kūno ilgis 35–60 cm. Sveria apie 3–6 kg, o kai kuriais atvejais iki 10 kg. Tai tvirto kūno sudėjimo graužikai, kurių kailis rusvas ir išmargintas geltona arba pilka spalva.

Veisimasis
----------

Patelės bent kartą per metus atsiveda 2–4 ​​jauniklius, o kai kuriose vietovėse ir dažniau. Afrikinės nendryninės žiurkės lytiškai subręsta ir gali daugintis 6 mėnesių amžiaus.

Mityba
------

Žolėdžiai, daugiausia minta savanos ir vandens žolėmis, o kartais ir medžių šaknimis, gumbais, žieve, vaisiais, grūdais ar riešutais. Kartais įsiveržia į dirbamos žemės plotus ir maitinasi cukranendrėmis, todėl laikomi kenkėjais.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Bishop, Ian (1984). „Cavy-like rodents". In Macdonald, D. (red.). *The Encyclopedia of Mammals*. New York, NY: Facts on File. p. 703. ISBN 0-87196-871-1 – via Archive.org.
| RK3101 |
| --- |
| **Pasvalys-Vabalninkas** |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 26,67 km |
| Pradžia | Pasvalys |
| Pabaiga | Vabalninkas |
| Apskritys | Panevėžio |
| Miestai | Pasvalys, Vabalninkas |
|  |
| RK3101 netoli Žadeikių |

**RK3101** – rajoninis kelias, jungiantis Pasvalį ir Vabalninką. Kelio ilgis – 26,67 km. Kelyje nėra žvyrkelio ruožų, visas kelias yra asfaltuotas.

Kelias prasideda Pasvalyje, žiedinėje sankryžoje su  **A10**  Panevėžys–Pasvalys–Bauskė  ir  **150**  Šiauliai–Pakruojis–Pasvalys . Eina per Pasvalio ir Biržų rajonus. Prie kelio yra šie miestai ir gyvenvietės: Pasvalys, Žadeikiai, Girsūdai, Smilgiai, Guodžiai, Vabalninkas. Baigiasi Vabalninke, Pasvalio gatvėje, sankryžoje su  **191**  Paliūniškis–Vabalninkas .  Žadeikiuose į kelią įsilieja  **3111**  Pumpėnai–Rinkūnai–Žadeikiai . Smilgiuose prieš Orijos tiltą atsišakoja  **3115**  Smilgiai–Porijai .

1983 m. įrengtas žvyruotas vakarinis Vabalninko aplinkkelis, jungiantis krašto kelią  **124**  Kupiškis–Vabalninkas–Biržai  su  **3101**  Pasvalys–Vabalninkas .

2016 m. pranešta, kad „Via Baltica" trasoje valstybinės reikšmės magistralinio kelio  **A10**  Panevėžys–Pasvalys–Bauskė  38,7 km buvusi sankirta su  **3101**  Pasvalys–Vabalninkas  rekonstruota į žiedinę.

2021 m. Lietuvos automobilių kelių direkcija prie Susisiekimo ministerijos paskelbė viešojo pirkimo konkursą paprastojo remonto darbams ruože nuo 2,758 iki 4,378 km.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Vabalninkas dūsta nuo aplinkkelio" Archyvuota kopija 2022-07-20 iš Wayback Machine projekto.. Šiaulių kraštas. Nuoroda tikrinta 2022-07-20.
2. ↑  „Tarp „Panevėžio kelių" objektų – bene gražiausia sankryža magistralėje A2". Aukštaitijos gidas. Nuoroda tikrinta 2022-07-20.
3. ↑  „Viešasis pirkimas 539202 - Valstybinės reikšmės rajoninio kelio Nr. 3101 Pasvalys-Vabalninkas ruožo nuo 2,758 iki 4,378 km paprastojo remonto darbai". *Verslo link*. 2021-04-02. Nuoroda tikrinta 2024-02-26.

v • a • r **Pasvalio apylinkių rajoniniai keliai** 

3101 - 3102 - 3104 - 3105 - 3106 - 3107 - 3108 - 3109 - 3110 - 3111 - 3112 - 3113 - 3114 - 3115 - 3116 - 3117 - 3118 - 3119 - 3120 - 3121 - 3122 - 3123 - 3124 - 3125 - 3126 - 3127 - 3128 - 3129 - 3130 - 3131 - 3132 - 3133 - 3134 - 3135 - 3136 - 3137 - 3138 - 3139 - 3140 - 3141 - 3142 - 3143 - 3144
| Rimšonių tiltas |
| --- |
|  |
| Tiltas žiemą |
| 

Rimšonių tiltasRimšonių tiltas

56°1′28.66″ š. pl. 23°57′43.13″ r. ilg.﻿ / ﻿56.0246278°š. pl. 23.9619806°r. ilg.﻿ / 56.0246278; 23.9619806﻿ (Rimšonių tiltas)Koordinatės: 56°1′28.66″ š. pl. 23°57′43.13″ r. ilg.﻿ / ﻿56.0246278°š. pl. 23.9619806°r. ilg.﻿ / 56.0246278; 23.9619806﻿ (Rimšonių tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Rimšoniai, Pakruojo raj. |
| **Kerta** | Daugyvenę |

**Rimšonių tiltas** – nenaudojamas siaurojo geležinkelio tiltas Rimšonių kaime, apie 1 km į rytus nuo Petrašiūnų (Klovainių sen.), Pakruojo rajone. Nutiestas per Daugyvenės upę siauruko atšakoje, vedančioje iš Petrašiūnų geležinkelio stoties į Joniškėlį. Greta jo, už 120 m į žemupio pusę, matomas automobilių tiltas kelyje  **2910**  Petrašiūnai–Titoniai–Gailioniai .

Patiltė 2019 m.
Bėgiai ant tilto
Tiltas yra regioninės reikšmės technikos paminklas, 2009 m. įrašytas į Kultūros paveldo registrą. Yra siaurojo geležinkelio komplekso dalis. Nenaudojamas tiltas avarinės būklės. Jis užtvertas, nelikę apsauginių turėklų, kelio sankasoje išlikusius bėgius slepia vešli žolė, krūmokšniai. 1944 m. jį buvo susprogdinę vokiečiai. Paskutiniai traukiniai čia pravažiavo 1984 m.

Konstrukcija
------------

Tiltas vienkelis, 3 tarpatramių, perdangoje – plieninės dvitėjinės kniedytos sijos. Perdanga remiasi ant atraminių plieninių guolių. Pamatai gelžbetoniniai. Ant jų įrengtos 2 kranto betoninės atramos-ramtai ir 2 vidurinės betoninės atramos-taurai. Bėgius laiko mediniai pabėgiai su medinėmis tvirtinimo sijomis.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rimšonių tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „Rimšonių tiltas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  „Siaurojo geležinkelio kompleksas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  Ateičiai liks siauruko fragmentai. Tiltai baigia sugriūti[neveikianti nuoroda]. *krastas.lt*
Fernetai
**Fernetas** (it. *fernet*) – vienas iš amaro variantų, kartus, aromatingas spiritas. Fernetai gaminami naudojant daug žolelių ir prieskonių, kurių rinkinys priklauso nuo recepto. Fernetų gardinimui dažnai naudojami mira, rabarbaras, vaistinė ramunė, tikrasis kardamonas, alavijas ir šafranas. Gėrimo pagrindas yra vyno spiritas, spalvintas karamelės dažikliais. Egzistuoja ferneto variantai, pagardinti mėta. Stiprumas – 45% alkoholio.

Fernetas paprastai į stalą patiekiamas kaip digestyvas (gėrimas, geriamas pavalgius), bet gali būti tiekiamas gerti su kava ar espresu arba maišomi su šiais gėrimais, kad būtų gauti alkoholiniai kavos gėrimai.
Gali būti patiekiamas kambario temperatūros ar su ledo kubeliais.

Ferneto kvapas gali būti apibūdintas „kaip juodosios lakricos skonio Listerine".

Populiarumas
------------

Fernetas labai populiarus Argentinoje, kur jo per metus pagaminama apie 25 mln. litrų. 35% produkcijos parduodami Buenos Airių provincijoje ir Buenos Airėse, apie 30% – Kordobos provincijoje. Fernetas paprastai geriamas maišytas su kola, bet dažnai geriamas ir su gazuotu vandeniu („senamadiškai") ar net neskiestas.

Fernetas dar prieš sausojo įstatymo laikus išpopuliarėjo San Francisko įlankos rajone. 2008 m. San Franciske buvo suvartojama 25% JAV rinkos ferneto. San Francisko baruose fernetas paprastai pateikiamas stikliukuose maišytas su kuo nors, o po to užgeriamas imbieriniu eliu.

Šis gėrimas dar labiau išgarsėjo, kai buvo pranešta, kad jis yra 2007 m. Atvirojo golfo čempionato nugalėtojo Anchelio Kabreros (*Ángel Cabrera*) mėgstamas gėrimas.

Alkoholiniai kokteiliai
-----------------------

Fernetas gali būti naudojamas gaminant kokteilius, tačiau stiprus jo skonis slopina kitus ingredientus. Juo kartais keičia kitas karčiąsias: pvz. *Fanciulli cocktail* yra *Manhattan* kokteilis, kuriame vietoj *Angostura* karčiosios panaudotas fernetas.

*Fergus Henderson* populiarina receptą, vadinamą „A Miracle" ar „Dr. Henderson", kuriame dvi dalys ferneto ant ledo maišomos su viena dalimi *crème de menthe*.

Nuorodos
--------

1. 1 2 3 4  Cavalieri, Nate (2005-12-07). „The Myth of Fernet". *SF Weekly*. Suarchyvuota iš originalo 2007-02-21. Nuoroda tikrinta 2010. `{{cite news}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
2. ↑  **(**isp.**)** Clarín newspaper : El fenómeno fernet Archyvuota kopija 2009-03-08 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  **(**isp.**)** Clarín newspaper Los argentinos vuelven al vermouth y al whisky importado Archyvuota kopija 2008-02-14 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Shipnuck, Alan (2007-06-20). „Grand Opening". Golf.com. Suarchyvuotas originalas 2007-08-25. Nuoroda tikrinta 2007-08-07. `{{cite news}}`: Cite has empty unknown parameter: `|coauthors=` (pagalba)
5. ↑  Eric Felten (2009-01-03). „Making Bitter Fernet-Branca Much Easier to Swallow". *Wall Street Journal*.
6. ↑  Fergus Henderson (2004 m. balandžio mėn.). *The Whole Beast: Nose to Tail Eating*. Ecco. ISBN 0-06-058536-6.
**Panevėžio „Eismas"**|  |
| **Pavadinimas** | FK „Eismas" |
| **Įkurtas** |  |
| **Stadionas** | Panevėžys |
| **Lyga** |  |
|  |  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Panevėžio „Eismas"** – Lietuvos futbolo klubas iš Panevėžio.

Istorija
--------

2007 m. sausio, vasario ir kovo mėnesiais vyko Panevėžio apskrities salės futbolo čempionatas. Jame trečią vietą užėmė Eismas.

2007 m. komanda žaidė III lygoje. 

2008 m. Panevėžio apskrities salės futbolo pirmenybėse iškovojo antrą vietą.

2008 m. ji prisijungė prie „Stop" komandos, tačiau po sezono vėl atsiskyrė.

2009 m. lapkričio mėn. dalyvavo A. Kunčinos taurės turnyre; kovojo salės futbole.

Sezonai
-------

|  |
| --- |
| **Lietuvos futbolo varžybos** |
| **Sezonas** | **Pirmenybių lygmuo** | **Vieta** | **Taurė** |
| 2007–2008 m. | IV (Panevėžys) | 5 | — |

Šaltiniai
---------

1. ↑  2007 m. PAFF salės futbolo čempionatas
2. ↑  2008 m. PAFF salės futbolo čempionatas
3. ↑  A. Kunčinos taurės turnyras, 2009 m.

Nuorodos
--------

* RSSSF duomenų bazė
* PAFF
**Šiaulių Televizija**|  |
| **Šalis** | Lietuva |
| **Rodoma** | Šiauliai |
| **Savininkas** | UAB „Šiaulių apskrities televizija" |
| **Transliavimopradžia** | 1991 m. liepos 29 d. (1991-07-29) |
| **Vaizdoformatas** | 1080i HDTV576i SDTV |
| **Internetosvetainė** |  |

**Šiaulių apskrities televizija** (**STV**) – regioninis televizijos kanalas, įkurtas 1991 m. liepos 29 d. Programa matoma Šiaulių apskrityje, taip pat – visoje Lietuvoje per kabelines televizijas.

Istorija
--------

Pirmieji televizijos steigėjai buvo Šiaulių savivaldybės taryba ir Lietuvos radijas ir televizija. Pirmoji laida televizijos žiūrovams buvo parodyta 1992 m. kovo 19 d. Iš pradžių televizija buvo valstybinė. 1992 m. Lietuvos radijas ir televizija atsisakė steigėjo teisių, o 1993 m. Šiaulių savivaldybės taryba turėtas steigėjo teises perdavė miesto valdybai.

Vėliau steigėjais tapo televizijos darbuotojai. 1997 m. televizija tapo viešąja įstaiga. 

1994 m. televizija retransliavo Baltijos televizijos programą.

Nuo 2012 m. spalio 29 d. programą pradėjo transliuoti nekoduotu antžeminiu skaitmeniniu signalu. Nuo 2013 m. spalio 31 d. kanalas buvo rodomas ir internetu, tačiau dabar laidos nėra transliuojamos tiesiogiai internetu. 

Rengiami reportažai ir filmuota medžiaga TV3 televizijai, informacija siunčiama M-1, „Žinių radijui" ir ELTA. Televizija rengia autorines laidas, taip pat rodomos nepriklausomų prodiuserių sukurtos bei kitų regioninių televizijų perduotos laidos.

Transliuotojas – UAB „Šiaulių apskrities televizija".

Direktoriai
-----------

* Stasys Sušinskas – 1991–2002 m.
* Daiva Grikšienė – 2002–2004 m.
* Daiva Pikturnienė – 2004–2011 m.
* Andrius Šedžius – 2018–2021 m.
* Natalija Šedžiuvienė – nuo 2021 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Apie mus - Šiaulių Televizija". *stv.lt*. Šiaulių Televizija. Nuoroda tikrinta 2024-02-24.
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 488 psl.
3. ↑
4. ↑  Šiaulių televizija taps viešąja įstaiga // Šiaulių naujienos, Nr. 191, 1996, p. 2
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvoje transliuojamos televizijos programos |
| --- |
|  |
| LRT | 
LRT televizija | LRT Plius | LRT Lituanica |
|  |
| Komercinės nacionalinės programos | 
LNK | TV6 | BTV | TV3 | Info TV | 2TV | TV1 | TV8 | Lietuvos ryto TV | Delfi TV |
|  |
| Regioninės programos | 
Dzūkijos TV | TV Aidas | TV medica | Pūkas-TV | Marijampolės TV | Roventos TV | Šiaulių TV | Ventos regioninė TV | Balticum TV | Balticum Auksinis |
|  |
| Pietryčių Lietuvos programos lenkų k. | 
TVP Info | TVP Historia 2 | TVP Kultura 2 | TVP Polonia | Nuta.TV | Power TV | TVP Wilno |

 |
| Fort Kolinsasangl. *Fort Collins* |
| --- |
| *Istorinis miesto rajonas* |
|  |
| 

Fort KolinsasFort Kolinsas

40°33′33″ š. pl. 105°4′41″ v. ilg.﻿ / ﻿40.55917°š. pl. 105.07806°r. ilg.﻿ / 40.55917; 105.07806﻿ (Fort Kolinsas)Koordinatės: 40°33′33″ š. pl. 105°4′41″ v. ilg.﻿ / ﻿40.55917°š. pl. 105.07806°r. ilg.﻿ / 40.55917; 105.07806﻿ (Fort Kolinsas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-7)------ vasaros: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Kolorado valstija Koloradas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 143 986  |
| **Plotas** | 122,1 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 179 žm./km² |
| **Altitudė** | 1 525 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.fcgov.com |
|  **Vikiteka** | Fort Kolinsas |

**Fort Kolinsas** (angl. *Fort Collins*) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, Kolorado valstijos šiaurėje. Larimerio apygardos administracinis centras. Įsikūręs Uolinių kalnų prieškalnėje, ~1520 m aukštyje, ant *Cache La Poudre River* upės kranto, 105 km į šiaurę nuo valstijos sostinės Denverio. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turėjo 143 tūkst. gyventojų.

Tai universitetinis miestas, veikia Kolorado valstijos universitetas. Plėtojamas turizmas, iš miesto veda turistiniai maršrutai į Uolinių kalnų nacionalinį parką, Ruzvelto ir Paunių kraštovaizdžio parkus.

Istorija
--------

Fort Kolinsas įkurtas 1864 m. kaip JAV armijos karinis postas. Prieš tai šioje vietoje buvo *Camp Collins* stovykla, kuri XIX a. 7-ojo dešimtmečio viduryje, Indėnų karų metu, saugojo per šį regioną ėjusį pašto maršrutą. Gyvenvietę 1864 m. nušlavė potvynis. Įkurtame poste įsitvirtino dvi kuopos, jis niekada neturėjo sienų.

Forto apylinkėse pradėjo kurdintis naujakuriai, tad 1867 m. jis buvo uždarytas. Pirmoji bažnyčia atidaryta 1866 m. miestelio planas sudarytas 1867 m. Išplėtojus dirbamuosius laukus, 1872 m. miesto gyventojų skaičius sparčiai išaugo. Kitais metais Fort Kolinsui suteiktos miesto teisės. Auginti cukriniai runkeliai, veikė cukraus fabrikai, vykdytas akmens karjerų eksploatavimas. Miestas nesustojo augęs, tam nesutrukdė ir Didžioji depresija, senus pastatus keisdavo nauji.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *Fort Kolinsas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
2. ↑  „Flooding Timeline in Fort Collins". Suarchyvuota iš originalo 2010-11-23. Nuoroda tikrinta 2007-09-28.
3. ↑  „Fort Collins Time Line 1860". *Fort Collins Local History Archive*. Suarchyvuotas originalas 2011-07-10. Nuoroda tikrinta 2007-03-24.
| Tania Russof |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Таня Русова |
|  |
| Gimė | 1974 m. liepos 6 d. (49 metai)Ryga, TSRS |
|  |
| Šalis |  TSRS Latvija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |
| Apdovanojimai |
| Hot d’Or apdovanojimas Geriausiai Europos aktorei (1998 m.) |

**Tania Russof** (g. 1972 m. liepos 6 d. Ryga) – rusų kilmės buvusi pornografinių filmų aktorė. Pagal savo kilmę ir gimimo vietą ji laikoma tiek rusų, tiek latvių aktore.

Biografija
----------

Tania gimė Tarybų Sąjungoje, dabartinės Latvijos Respublikos sostinėje Rygoje.

Į pornografiją ją atvedė lemtinga pažintis su fotografu ir režisieriumi Pierre Woodman, kuris devintojo dešimtmečio pradžioje dažnai keliavo po buvusias sovietines valstybes, ieškodamas naujų modelių. Jiedu susipažino viename iš Rygos prekybos centrų, kuriame Tanios motina turėjo drabužių parduotuvę. Woodmnui prireikė nemažai laiko, kol įtikino jam patikusią merginą ryžtis bandomajai foto sesijai. 1994 m. birželį jie išvyko fotografuoti į Reunjoną, kur jam pavyko įtikinti Tanią išmėginti save kaip pornografinio filmo aktore.

Tais pačiais metais Tania debiutavo filme „Private Video Magazine 17" ir, Woodmano padedama, pasirašė išskirtinę 3 metų sutartį su kompanija „Private".

Netrukus jiedu tapo pora gyvenime ir 1996 m. susituokė. Vyro padedama Tania vaidino keliuose didelio biudžeto kostiuminiuose filmuose ir netrukus tapo žinoma visoje Europoje.

1996 m. rugsėjį ji tapo žurnalo „Penthouse" mėnesio mergina, o 1999 m. užėmė 2 vietą metų merginos rinkimuose.

Lyginant su kitomis aktorėmis, Tania filmavosi labai retai, o 2002 m. galutinai baigė savo karjerą, per kurią vaidino tik kiek daugiau nei 20 filmų. Iš to skaičiaus mažiau nei pusėje Taniai teko vaidinti sekso scenose, kituose ji pasirodydavo tik epizoduose.

Nepaisant to, 1998 ji pelnė Hot d’Or ir Venus apdovanojimus kaip geriausia Europos aktorė.

Nustojusi filmuotis, Tania nepasitraukė iš pornografijos, o kurį laiką dirbo vertėja bei grimuotoja.

2000 m. ji ir Woodmanas išsiskyrė.

Apdovanojimai
-------------

* 1998 m. Venus apdovanojimas Geriausiai Europos aktorei
* 1998 m. Hot d’Or apdovanojimas Geriausiai Europos aktorei

Šaltiniai
---------

1. ↑  „bio". Suarchyvuotas originalas 2012-10-29. Nuoroda tikrinta May 29, 2013. `{{cite web}}`: Cite has empty unknown parameter: `|3=` (pagalba)
2. ↑  Russof Biography[neveikianti nuoroda] at IMDb.com

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tania Russof** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
„Baltoji vergė", XIX a. statula, vaizduojanti prostitutę su sąvadautoju
**Sąvadautojas** (pranc. *souteneur*; *suteneris* nevartotinas) – prostitucijos organizatorius, teikiantis prostitutėms apsaugos (nuo agresyvių klientų, konkurentų ar teisėsaugos) ir organizavimo paslaugas bei gaunantis už tai atlygį, t. y. dalį uždarbio.

Dažnai užsiima ir reklama, suranda klientus. Kartais aprūpina reikalingomis priemonėmis, organizuoja transportą. Neretai suteikia ir patalpas veiklai arba įdarbina prostitutes viešnamyje.

Sąvadaujama esant prostitucija užsiimančio asmens sutikimui arba prieš jį naudojant psichinę ar fizinę prievartą. Sąvadavimas gali reikštis įkalbinėjant, įtikinėjant, suviliojant ar kitu būdu siekiant palenkti asmenį verstis prostitucija.

Vienose šalyse sąvadavimas yra teisėtas verslas, kitose jis baudžiamas įstatymais. Lietuvoje už tai atsakomybę numato baudžiamojo kodekso 307 str.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Sąvadautojas". *VLKK*. Suarchyvuotas originalas 2022-10-08. Nuoroda tikrinta 2022-10-09. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. 1 2 3  *Sąvadavimas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-10-08.
3. ↑  „Pelnymasis iš kito asmens prostitucijos". *www.infolex.lt*. Nuoroda tikrinta 2022-10-09.
Koordinatės: 54°39′08″š. pl. 25°13′29″r. ilg.﻿ / ﻿54.6523°š. pl. 25.2246°r. ilg.﻿ / 54.6523; 25.2246

Vadovybės pastatas ir įmonės teritorija (2023)
**AB Vilniaus Vingis** – metalo apdirbimo įmonė, 1959–2014 m. veikusi Vilniuje, Savanorių pr. 176 (Žemieji Paneriai). Gamino įrangą plastiko ir aliuminio industrijai, įrankius. Dabar įmonės teritorijoje įsikūrusi „Norfa bazė".

Istorija
--------

Įmonė įkurta 1959 m. kaip ***Vilniaus televizijos mazgų gamykla***, vėliau pervadinta ***Vilniaus radijo komponentų gamykla***, dar žinoma kaip ***Gamybinis susivienijimas „Vingis"***. Prekėmis prekiauta visoje Sovietų Sąjungoje, dirbo per 5 tūkst. darbuotojų. Prie įmonės veikė Vilniaus „Ekrano" futbolo komanda.

Atkūrūs Nepriklausomybę, įmonė tapo **AB „Vilniaus Vingis"**. Nuo 1994 m. įmonei vadovavo Vaclovas Šleinota. Sertifikuota ISO 9001:2000 bei ISO 14001 standartais, buvo dvi profsąjungos, AB „Vilniaus Vingis" darbininkų sąjunga ir AB „Vilniaus Vingis" inžinierių profsąjunga. 2005 m. spalio 6 d. įmonės mašinų gamybos kompleksas „Maga" bei įrankių ir įrangos gamybos padalinys buvo reorganizuoti į savarankišką įmonę UAB „Vilniaus Vingio mechanika". 2015 m. UAB „Vilniaus Vingio mechanika" reorganizuota, įkurta įmonė UAB „NB Mechanikaׅ" su 57 darbuotojais. 2011 m. vasario 24 d. Kauno apygardos teisme AB „Vilniaus Vingis" pradėta bankroto byla.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *AB Vilniaus Vingis*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė, 264 psl.
2. ↑  1991-jų sausį prisiminus Archyvuota kopija 2016-03-09 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  UAB „VILNIAUS VINGIO MECHANIKA" Archyvuota kopija 2014-08-11 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  „Vilniaus vingis" pardavė „Vilniaus Vingio mechaniką"
5. ↑  Apie mus
6. ↑  „Vilniaus Vingio" bankrotas primena 90-uosius
Koordinatės: 55°41′55″š. pl. 22°45′03″r. ilg.﻿ / ﻿55.6987°š. pl. 22.7509°r. ilg.﻿ / 55.6987; 22.7509

|  Vaiguvos Pijaus Stulginskio koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Kelmės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vaiguva |
| **Adresas** | Aukštoji g. 5 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 2008 m. |

**Vaiguvos Pijaus Stulginskio koplyčia** – privati mūrinė koplyčia Vaiguvos miestelyje Kelmės rajone. Apie 100 m² ploto maldos namai stūkso atokiau nuo miestelio centro, pastatyti vietos gyventojo P. Stulginskio pastangomis nuosavame sodybiniame sklype prie gyvenamojo namo. Statinys su įspūdingų matmenų šventoriaus vartais, stogo bokšteliais su kryžiais, tradiciniu bažnytiniu interjeru, vieta vargonams dar pavadinamas bažnyčia.

Iš kiemo pusės. Prie galinės dalies prigludusi buvusi mažoji koplytėlė
Viduje
2015 m. duomenimis, P. Stulginskio bažnyčia nebuvo pašventinta.

Istorija
--------

Vaiguvos gyventojas P. Stulginskis (g. 1960 m.) – smulkus ūkininkas, dešimtį savo gyvenimo metų pašventęs koplyčios statybai. Iš pradžių pastatė savo 25 arų sklypo kieme nedidelę 4 m² koplytėlę. Ją buvo pašventinęs klebonas. Čia žmonės ateidavę giedoti gegužinių pamaldų. Tačiau ši koplytėlė šeimininkui pasirodžiusi per maža. Vėliau, neturėdamas statybos projekto ir specialaus išsilavinimo, pats išmūrijo didžiulį koplyčios pastatą, padarė altorių, sumeistravo kryžius ir visą kitą atributiką. Mažoji koplytėlė tapo tik prieangiu prie apsidės. Pasak paties savininko, atlikti visus šiuos darbus jam padėjo Dievas, tik koplyčioje dirbdamas po 16–18 valandų per parą pasisemdavo jėgų. Užbaigta apie 2008 m.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vaiguvos Pijaus Stulginskio koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vaiguviškis statosi maldos namus (*skrastas.lt*)
* Pijus, kuris pastatė Dievo namus (*skrastas.lt*) Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto.
* Pijus pastatė bažnyčią (*delfi.lt*)
* Nuosava bažnyčia nuosavoje žemėje Archyvuota kopija 2015-09-24 iš Wayback Machine projekto.
* P. Stulginskio koplyčia (*youtube.com*)
THQ Inc.|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Video ir kompiuteriniai žaidimai, interaktyvios pramogos |
| Įkurta | 1989 m. Kalabase, Kalifornijoje |
| Centrinė būstinė | Agura Hilas, Kalifornija, JAV |
| Svarbiausi darbuotojai | Brian J. Farrell(pirmininkas ir vadovas)Jason Rubin(prezidentas) |
| Pajamos | Mažėjimas 665 mln. USD (2011 m.) |
| Tinklalapis | THQ.com |

**THQ Inc.** – buvęs JAV kompiuterinių žaidimų kūrėjas ir leidėjas.

„THQ" priklausė teisės į tokius žaidimus ir jų serijas kaip „Saints Row", „Red Faction", „MX vs. ATV", „Company of Heroes", „Darksiders", „Warhammer 40,000", „WWE", „Dawn of War" ir kt.

Istorija
--------

Bendrovė buvo įkurta 1989 m. Kalabase, Kalifornijoje. Užsiėmė žaidimų konsolėms, asmeniniams kompiuteriams bei mobiliesiems įrenginiams skirtų žaidimų kūrimu. Bendrovės pavadinimas kilo nuo „Toy Head-Quarters" pavadinimo, kurį bendrovė naudojo XX a. 10-ojo dešimtmečio pradžioje kurdama žaislus.

Po keleto finansiškai sunkių metų ir didėjančių skolų, 2012 m. gruodį „THQ" galiausiai pasiskelbė bankrutuojanti ir kitą mėnesį pradėjo pardavinėti savo intelektinę nuosavybę. Jos turtą per trečiąsias šalis ar varžytinėse įsigijo kiti kompiuterinių žaidimų kūrėjai.

Išnašos
-------

1. ↑  „2010 Annual Report". THQ. 2010. p. 92. Suarchyvuotas originalas 2019-02-18. Nuoroda tikrinta 2012-12-02.
2. 1 2  „Investor Relations". THQ.Inc. Suarchyvuotas originalas 2013-08-27. Nuoroda tikrinta 2012-11-09.
3. ↑  „THQ bankruptcy auction closes; video game rivals pick up assets". Los Angeles Times. 2013-01-23. Suarchyvuotas originalas 2013-01-31. Nuoroda tikrinta 2013-03-02.
| Talisa Soto |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Miriam Soto |
|  |
| Gimė | 1967 m. kovo 27 d. (56 metai)Niujorkas, JAV |
|  |
| Šalis |  JAV |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| princesė Kitana  „Mortal Kombat" (1995) „Mortal Kombat: Annihilation" (1997) |
|  |
|  |

**Talisa Soto** (g. 1967 m. kovo 27 d. Niujorkas) – amerikiečių aktorė ir buvęs modelis.

Biografija
----------

Soto gimė emigrantų iš Puerto Riko šeimoje ir yra jauniausia iš 4 vaikų. Šeima kurį laiką gyveno Niujorke, iš kurio persikėlė į Masačusetsą, kur tėvai turėjo giminaičių.

Sulaukusi 15, Soto pasirašė sutartį su Click Model Management modelių agentūra. Per vasaros atostogas ji išvyko į Paryžių, kur pozavo „Vogue" viršeliui, tačiau vėliau grįžo į JAV, sutarusi, kad modelio darbą galės tęsti baigusi mokyklą. Per savo modelio karjerą Soto dirbo Prancūzijoje ir Britanijoje, jos nuotraukas spausdino madų žurnalai „Elle", „Glamour" ir kiti, o ji pati reklamavo „Clavin Klein", „Cartier", „Versace" ir pan. prekės ženklus, pozavo „Sports Illustrated" maudymosi kostiumėlių leidiniui „Swimsuit Issue".

1988 m. Soto grįžo į JAV, kur sulaukė kvietimo pradėti aktorės karjerą. Žymiausi jos vaidmenys: Džeimso Bondo varžovo Sančeso meilužė filme „Leidimas žudyti" (1989) ir princesė Kitana dvejuose kompiuteriniu žaidimu paremtuose filmuose „Mortal Kombat" (1995) ir „Mortal Kombat: Annihilation" (1997).

Šeima
-----

1997-2000 m. Soto buvo ištekėjusi už aktoriaus Costas Mandylor.

2002 m. ji susituokė su aktoriumi Benjamin Bratt, su kuriuo susilaukė 2 vaikų.

Apdovanojimai
-------------

* ShoWest – ateities žvaigždė (1989)
* ALMA apdovanojimas (nominacija) – geriausia aktorė (2002)
* Žurnalo „People" „50 gražiausių pasaulio žmonių" (1990)
* Žurnalo „Maxim" „Hot 100 Women of 2002" (58 vieta)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Talisa Soto: Catwalk Queen Strides To New Life". *New Sunday Times*: 2. 1989-07-23.
2. ↑  „The 2002 Hot 100 List". maxim.com. 2009-04-20. Suarchyvuotas originalas 2010-08-18. Nuoroda tikrinta 20 November 2009.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Talisa Soto** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
**Tarptautinė diena prieš homofobiją, transfobiją ir bifobiją** arba **Tarptautinė kovos su homofobija, transfobija ir bifobija diena** – kasmet gegužės 17 d. minima diena, kurios tikslas – koordinuoti tarptautinius renginius, kurie didina informuotumą apie LGBT teisių pažeidimus ir skatina domėtis LGBT teisių veikla visame pasaulyje. 2016 m. minėjimai surengti daugiau nei 130 pasaulio valstybių, įskaitant Lietuvą. Lietuvoje pirmąkart minėta 2007 m. LGL surengus „Vaivorykštės dienų" renginius.

Tarptautinės dienos prieš homofobiją, kaip ji iš pradžių buvo žinoma, įkūrėjai įsteigė IDAHO komitetą, vietos bendruomenių veiksmams įvairiose šalyse koordinuoti, propaguoti šią dieną ir siekti oficialaus pripažinimo gegužės 17 dienai. Ši data pasirinkta siekiant paminėti 1990 m. Pasaulio sveikatos organizacijos sprendimą išbraukti homoseksualumą iš Tarptautinės ligų klasifikacijos sąrašo. Iniciatyvos autorius – aktyvistas iš Martinikos Liuji Žoržas Tenas.

2009 m. prie dienos pavadinimo pridėta transfobija (prieš translyčius asmenis nukreiptas smurtas ir diskriminacija). Jai daugiausia dėmesio skirta minint dieną 2009 m. Tais metais LGBT teisių gynimo organizacijų iniciatyva pradėta peticija, kurią parėmė daugiau nei 300 NVO iš 75 valstybių ir trys Nobelio premijos laureatai (Elfriede Jelinek, Françoise Barré-Sinoussi ir Luc Montagnier). 2009 m. gegužės 17 d. išvakarėse Prancūzija tapo pirma valstybe pasaulyje, nebeklasifikuojančia transseksualumo kaip ligos. 2018 m. transseksualumas pašalintas ir iš Pasaulio sveikatos organizacijos sudaryto ligų sąrašo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Minime Tarptautinę dieną prieš homofobiją, transfobiją ir bifobiją (Lietuvos Respublikos Ambasada Kinijoje) Archyvuota kopija 2023-04-27 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Straipsnis portale „Mano teisės"
3. ↑  Tarptautinė kovos su homofobija, transfobija ir bifobija diena, 2021 m. gegužės 17 d. Vyriausiojo įgaliotinio deklaracija ES vardu (Europos Vadovų Taryba)
4. ↑  „Summary Report 2016" (PDF). IDAHO Committee. 2016. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2021-05-17. Nuoroda tikrinta 2018-06-21.
5. ↑  LGL pasiūlė Lietuvos paštui įamžinti Tarptautinę dieną prieš homofobiją (Lietuvos gėjų lyga)
6. ↑  „May 17th is the Intl Day Against Homophobia". Ilga.org. Suarchyvuotas originalas 2014-07-04. Nuoroda tikrinta 2013-12-03.
7. ↑  „International Day Against Homophobia and Transphobia". United States Embassy of London. Suarchyvuotas originalas 2015-09-08. Nuoroda tikrinta 2015-11-01.
8. ↑  „Mobilisation mondiale contre la pénalisation de l'homosexualité - Pla…". *archive.is*. 2009-05-17. Suarchyvuotas originalas 2009-05-17.
9. ↑  PSO nebeklasifikuoja transseksualumo kaip psichinės ligos (LRT)
Koordinatės: 31°07′12″š. pl. 120°58′16″r. ilg.﻿ / ﻿31.12°š. pl. 120.971°r. ilg.﻿ / 31.12; 120.971

| Dianšanas |
| --- |
|  |
| Vieta | Šanchajus, Kinija |
| Plotas | 62 km² |
| Išteka | Huangpu |

**Dianšanas** (tradic. kin. 澱山湖, supapr. kin. 淀山湖, pinyin: *Diànshān Hú*) – natūralaus gėlo vandens ežeras, esantis Čingpu, Šanchajuje, Kinijoje. Telkšo apie 60 km į vakarus nuo miesto centro. Plotas 62 km². Tai pagrindinis miesto geriamojo vandens šaltinis.

Ežeras susidarė iš Taihu ežero, savo ruožtu maitinamo Jangdzės, nuotekinių vandenų. Iš ežero išteka Huangpu upė, geriamuoju vandeniu aprūpinanti visą miestą. Dianšanas visame plote labai seklus, tinkamas laivybai valtimis, laiveliais, kurių didžiausia grimzlė neviršija 1 m. Dėl nedidelio gylio jau nuo imperatorių laikų kėlė problemas vidaus laivybai. Todėl 1190–1194, 1328 ir 1523 m. buvo gilintas. 1949 m. įrengtos trys užtvankos, dar dukart gilintas.

Ežero pakrantė
Greta ežero įsikūręs senovinis miestelis ant vandens Džudziadziao, populiari turistų lankoma vieta.

Išnašos
-------

1. 1 2  Xiangcan Jin. *Lakes in China: Research of Their Environment*. China Ocean Press, 1995
2. ↑
| Ilemistė |
| --- |
|  |
| Vieta | Estijos vėliava Estija |
| Plotas | 9,444 km² |
| Kilmė | eutrofikacinė |
| Vidutinis gylis | 2,5 m |
| Didžiausias gylis | 4,2 m |
| Tūris | 0,033 km³ |
| Įteka | Vaskjalos–Ilemistės kanalas (Piritos upė), upeliai Kurna bei Runaoja |
| Išteka | Talino vandentiekis; istoriškai Herjapeos upė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Ilemistė

  |
| **Koordinatės** |  59°24′0″ š. pl. 24°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿59.40000°š. pl. 24.76667°r. ilg.﻿ / 59.40000; 24.76667Koordinatės: 59°24′0″ š. pl. 24°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿59.40000°š. pl. 24.76667°r. ilg.﻿ / 59.40000; 24.76667 |
|  |
|  Vikiteka | Ilemistė |

**Ilemistė** arba **Julemistė** (est. *Ülemiste järv*) – ežeras šiaurinėje Estijoje, didžiausias iš supančių Talino miestą. Plotas – 9,4 km², ilgis – 4,1 km, plotis – 3,2 km. Nuo XIV a. tai pagrindinis miesto geriamojo vandens šaltinis. Ežerą maitina Kurnos upelio ir Piritos upės (per Vaskjalos–Ilemistės kanalą) vandenys.

Ant rytinio ežero kranto yra įsikūręs Talino oro uostas. Miestui geriamąjį vandenį tiekiančios bendrovės „AS Tallinna Vesi" gamykla pastatyta ant šiaurinio ežero kranto. 90 % vandens tiekiama iš ežero, kiti 10 % – iš požeminių šaltinių, kas nėra būtina, nes ežeras visiškai gali aprūpinti visą miestą. 2005 m. vandens suvartojimas siekė 60 000 m³ per dieną. Tokiu atveju, jeigu ežeras taptų užterštas, vanduo būtų tiekiamas išimtinai iš požeminių šaltinių.

Mitologija
----------

Ežero dugne guli riedulys, pavadintas *Lindakivi* (Lindos akmuo) vardu. Pasak estų mitologijos, vieną iš riedulių Linda norėjo nunešti link Kalevo kapo, esančio ant Katedros kalvos, tačiau šis iškrito iš jos prijuostės. Ji atsisėdo ant riedulio ir ėmė verkti, tokiu būdu sukurdama ežerą.

Taip pat manoma, jog ežere gyvena legendinė mitologinė būtybė Ilemistė, sutikta ji paklaustų: „Ar Talinas jau baigtas statyti?". Jeigu tas žmogus atsakytų „Taip", būtybė užtvindytų miestą. Todėl teisingas atsakymas turėtų būti: „Ne, dar daug ką reikia atlikti".

Incidentai
----------

2010 m. „DHL Express" krovininis orlaivis Antonov An-26 buvo priverstas leistis ant užšalusio Ilemistės ežero, avarijos metu išsiliejo 1,5 t kuro. Laimei, teršalai buvo greitai pašalinti, nė vienas iš 6 įgulos narių nepatyrė sužalojimų.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  Ülemiste järv. register.keskkonnainfo.ee. Nuoroda tikrinta 2020-07-07.
2. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Europa*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Ìlemistė.
3. ↑  Tiia Trei, Tiiu Trei (2003-12). „Sajand Ülemiste järves: taimed teavad tõtt". *loodusajakiri.ee* (estų). Eesti Loodus. Nuoroda tikrinta 2017-08-19. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
4. ↑  „Водоочистная станция Юлемисте" (rusų). Suarchyvuotas originalas 2017-08-19. Nuoroda tikrinta 2017-08-19. `{{cite web}}`: Cite has empty unknown parameter: `|description=` (pagalba); Nežinomas parametras `|deadlink=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
5. ↑  Tere, Juhan (2010-03-18). „Polish cargo plane falls onto ice of Lake Ülemiste in Estonia". The Baltic Course. Nuoroda tikrinta 2012-04-20.
| **Vytautas Andriulaitis** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. vasario 5 d.Jonava, Lietuvos TSR |
|  |
| Veikla | Šachmatininkas, tarptautinis korespondencinių šachmatų didmeistris (2001 m.) |
| Sritis | korespondenciniai šachmatai |
|  |
| Alma mater | Aleksandro Stulginskio universitetas |

**Vytautas Andriulaitis** (1956 m. vasario 5 d. Jonavoje) – Lietuvos šachmatininkas, tarptautinis korespondencinių šachmatų didmeistris (2001 m.), Lietuvos korespondencinių šachmatų rinktinės narys.

Biografija
----------

Baigė ekonomiką Aleksandro Stulginskio universitete.

Nuo 1990 m. dirba Lietuvos draudime. Du kartus laimėjo: 1998 m. - 18-ąjį ir 1999 m. - 19-ąjį Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatus. 2002 metais laimėjo šachmatų turnyrą (memorialą) įžymiam anglų veikėjui REG GILLMAN atminti (8 partijas laimėjo, 5 partijas sužaidė lygiomis).

2000 m. Tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras. 2001 metais Vyresnysis tarptautinis meistras, 2001 m. Tarptautinis korespondencinių šachmatų didmeistris.

Nuorodos
--------

* Pasiekimai Archyvuota kopija 2015-11-18 iš Wayback Machine projekto.
* Andriulaičio partijų rinkinys Archyvuota kopija 2015-11-18 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija[neveikianti nuoroda]
2. ↑  „Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionai". Suarchyvuotas originalas 2015-11-17. Nuoroda tikrinta 2020 m. balandžio 3 d..
3. ↑  „920216 LTU GM Andriulaitis, Vytautas (2491)" (anglų). Nuoroda tikrinta 2020 m. balandžio 3 d..
Koordinatės: 25°45′48″ š. pl. 100°11′15″ r. ilg.﻿ / ﻿25.76333°š. pl. 100.18750°r. ilg.﻿ / 25.76333; 100.18750

| Erhajus |
| --- |
|  |
| Vieta | Kinija (Junanas) |
| Plotas | 249 km² |
| Vidutinis gylis | 11 m |
| Tūris | 2,5 km³ |
| Įteka | Midzu, Mici, Bolou upės |
| Išteka | Jangbi upė |
|  |
|  Vikiteka | Erhajus |

**Erhajus** (kin. 洱海, pinyin: *ěrhǎi*) – ežeras Kinijoje, Junano provincijoje. Telkšo 1974 m aukštyje virš jūros lygio tarp Cangšano kalnagūbrio vakaruose ir Dali miesto. Ilgis šiaurės–pietų kryptimi siekia 40 km, plotis rytų–vakarų kryptimi apie 7–8 km. Plotas – 249 km², pagal šį rodiklį ežeras yra antras didžiausias aukštumų ežeras Kinijoje, po Dianči ežero.

Anksčiau taip pat vadintas *Yeyuze* ir *Kunming* pavadinimais.

Keletas iš žūklės grįžusių Erhajaus žvejų kormoranų
Ežere yra keletas salų, apylinkėse galima išvysti kalnų versmių. Ežeras yra svarbus maisto šaltinis vietiniams gyventojams bajams, kurie garsėja savo žūklės metodu: jų ištreniruoti kormoranai sugavę žuvį grąžina ją žuvų pardavėjams. Nuryti žuvį paukščiams neleidžia ant kaklo užmauti žiedai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  王苏民 (1998). *中国湖泊志*. 北京: 科学出版社. p. 371. ISBN 7-03-006706-1.
2. ↑  *Podróże marzeń. Chiny*. Warszawa: Mediaprofit. 2006. p. 308. ISBN 83-60174-24-5.
3. ↑  Damian Harper (2008). *Chiny*. Warszawa: National Geographic. p. 284. ISBN 978-83-7596-000-6.
4. ↑
5. ↑