recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Chakiaristurk. *Hakkâri* |
| --- |
|  |
|  |
| 

ChakiarisChakiaris

37°34′35″ š. pl. 43°44′12″ r. ilg.﻿ / ﻿37.57639°š. pl. 43.73667°r. ilg.﻿ / 37.57639; 43.73667﻿ (Chakiaris)Koordinatės: 37°34′35″ š. pl. 43°44′12″ r. ilg.﻿ / ﻿37.57639°š. pl. 43.73667°r. ilg.﻿ / 37.57639; 43.73667﻿ (Chakiaris) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Turkijos vėliava Turkija |
| **Provincija** | Chakiario provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 60 098  |
| **Altitudė** | 1 720 m |

**Chakiaris** (turk. *Hakkâri*, kurd. حەکاری = *Hekarî*) arba ***Džolemergas*** (kurd. جوله مرك = *Colemêrg*) – miestas Turkijos pietryčiuose, to paties pavadinimo provincijoje. Įsikūręs 40 km atstumu nuo Turkijos ir Irako valstybinės sienos. Nuo seno šiose vietose gyveno kurdų gentys.

Javų, vynmedžių, daržovių auginimo ir ganyklinės gyvulininkystės regiono prekybos centras.

Istorija
--------

Kitados Chakiariu vadinosi regionas ne tik dabartinėje Turkijoje, bet ir Irake bei Irane. *Hakkari* pavadinimas (ةــیراکھلا) pirmą kartą paminėtas Vakidžio (822 m.) darbuose. Istoriniai duomenys apie regioną yra labai riboti, nes atliekama labai mažai archeologinių kasinėjimų. Tai vieta, kur istorikai, keliautojai ir geografai retai lankosi dėl to, kad regionas ganėtinai izoliuotas. Kurdų gentys per visą istoriją priklausė įvairioms imperijoms ir valstybėms, tačiau jų priklausomybė visuomet buvo dalinė. Chakiaris buvo ilgai ginčytas pasienio miestas tarp Osmanų imperijos ir tuometinės Persijos. Osmanai suteikė vietos kurdų kunigaikščiams tam tikrą autonomiją, kad galėtų apsaugoti sienas.

1843 m. mažiausiai 10 000 krikščionių armėnų ir nestoriečių išžudyti regione, vadovaujant kurdų lyderiui Bedirchanui Begui. Moterys ir vaikai buvo parduoti į vergiją.

1915–1917 m. regione buvo imtąsi represijų prieš armėnus ir asirus. Per armėnų genocidą Turkijoje išžudyta daugybė žmonių, ne tik armėnų, bet ir kitų tautų atstovų.

Erdenas Kiralis režisavo 1982 m. filmą „Sezonas Chakiaryje", kuris 1983 m. Berlinalėje laimėjo „Sidabrinį lokį". Filmas sukurtas pagal Ferit Edgü apysaką (1977) ir vaizduoja miestą bei provinciją, kurioje didžioji dauguma gyventojų kalba tik kurdiškai. Turkų auditorijai buvo leista pamatyti filmą tik 1987 m.

Sportas
-------

* Hakkari Spor FK – futbolo klubas;
* Hakkarigücü Spor (moterų futbolo klubas)
* Namų rungtynes žaidžia Mezriani miesto stadione

Išnašos
-------

1. TURKEY: Provinces and Major Cities
2. ↑  TURKEY: Provinces and Major Cities
3. ↑  *Hakkâri (Chakiãris)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
4. ↑  todayszaman svetainės informacija (archyvuota)
5. ↑  dunyabulteni svetainės informacija (archyvuota)
6. ↑  Hakkari spor FK pagal Transfermakrt
7. ↑  Haberturk svetainės informacija
8. ↑  trtspor naujienos

Nuorodos
--------

* Oficiali miesto svetainė
* Regiono istorija
* Apie asirus
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Admiraliteto kolegija** (rus. *Адмиралтейств-коллегия*) – aukščiausias karinio jūrų laivyno valdymo organas Rusijos imperijoje 1718–1802 m.

Kolegija sudaryta 1717 m. gruodžio 11 d. Petro I įsaku vykdant centrinių valdymo organų reformą. Ji buvo viena iš 10 pirmųjų kolegijų. Admiraliteto kolegija buvo vyriausias karinio laivyno valdymo organas, perėmęs funkcijas iš anksčiau egzistavusių valdymo organų:

* Jūrų laivyno prikazas
* Maskvos admiraliteto kanceliarija (anksčiau buvęs Admiraliteto prikazas, užsiiminėjęs ūkiniais ir finansiniais laivyno klausimais)
* Jūrų laivyno karių kanceliarija (užsiiminėjo kadrų klausimais)
* Jūrų komisariatas (užsiiminėjo admiraliteto pajamomis, algų ir provianto skirstymu laivyno kariškiams ir valdininkams, pinigų skyrimu laivų statybai, laivų atsargų pirkimu, laivyno kariškių ir valdininkų teisimu)
* Ekipažų, Provianto, Mundurų, Obersarvaero, Miškų reikalų, Sąskaitų kontoros ir kaceliarijos.

Admiraliteto kolegija buvo pavaldi Senatui. Kolegijai vadovavo prezidentas. Į kolegijos bendrąjį susirinkimą įeidavo 5-7 flagmanai. Kolegijos dokumentacijos tvarkymui vadovavo obersekretorius. Už teisminių bylų vedimą buvo atsakingas oberauditorius, bylų vedimo teisingumą prižiūrėjo prokuroras. Kolegijos sudėtyje buvo du fiskalai, turėjo ieškoti tarnybinio aplaidumo ir tarnybinių nusikaltimų atvejų. Kolegija buvo įsikūrusi Peterburgo admiraliteto pastatų komplekso centrinėje dalyje.

Pagrindinis Admiraliteto kolegijos darbo organas buvo kanceliarija. Nuo 1723 m. visi kolegijos struktūriniai padaliniai pavadinti kontoromis. Į kolegijos sudėtį įėjo:

* Admiraliteto kontora – vadovavo laivų statykloms, sandėliams, laivų tiekimui ir aprūpinimui.
* Ceichmeisterio kontora – vadovavo artilerijos reikalams.
* Generolo krygskomisaro arba komisariato kontora – vadovavo karinio laivyno personalo aprūpinimui, tvarkė personalo sąrašus, vadovavo laivyno ligoninėms.
* Rangos kontora – vadovavo medžiagų ir atsargų pirkimams.
* Provianto kontora – atsakė už provianto (maisto atsargų) priėmimą, saugojimą ir išdavimą.
* Iždo kontora – atsakė už pinigų priėmimą ir išdavimą.
* Calmeisterio kontora – laivyno personalui išmokėdavo algas.
* Kontrolierių kontora – kontroliavo materialinių išteklių ir piniginių lėšų naudojimą.
* Mundurų kontora – atsakė už aprangos parūpinimą ir išdavimą.
* Obersarvaero kontora – atsakė už medienos atsargas miškuose, už laivų statymą.
* Valdmeisterio kontora – atsakė už miškų draustinius.
* Maskvos admiraliteto kontora.

1717 m. gruodžio 15 (26) d. Admiraliteto kolegijos prezidentu buvo paskirtas Generolas admirolas F. Apraksinas.

Admiraliteto kolegija laivyno kovinei veiklai nevadovavo, nors retkarčiais Admiraliteto kolegijos nariai dalyvaudavo kampanijų planų ir bendrų nurodymų eskadrų vadams sudaryme .

1802 m. kolegija įėjo į sudarytos Jūrų ministerijos sudėtį. 1827 m. reorganizuota į jūrų ministro patariamąjį organą – Admiraliteto tarybą ('Адмиралтейств-совет*).*
| ***Kelias į Saliną*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La route de Salina |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Italija |
| Režisierius | Georges Lautner |
| Scenaristas (-ai) | Georges LautnerJack MillerPascal Jardin |
| Metai | 1973 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | prancūzų ir anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Kelias į Saliną** (pranc.  *La route de Salina*) – 1970 m. sukurtas filmas.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmas rodomas kaip prisiminimai. Jaunas hipis Jonas, pavargęs nuo kelionės dykuma ir neturintis pinigų, užklysta į degalinę, kur jį sutikusi moteris Mara atpažįsta jį kaip savo sūnų Rokį, dingusį be žinios prieš 4 metus. Neturėdamas pinigų, vaikinas surizikuoja ir važiuoja į šios namus, kur tikisi būti atpažintas kaip sukčius, tačiau tiek Maros kaimynas Vorenas, tiek jos duktė Bilė nedvejodami priima jį kaip Rokį. Jonas priima žaidimo taisykles, o tarp jo ir Bilės (kuri turėtų būti jo sesuo) užsimezga intymūs santykiai. Norėdamas perprasti jam siūlomo žaidimo taisykles, Jonas nusprendžia išsiaiškinti, kas iš tiesų nutiko tikrajam Rokiui. Jis randa šio buvusią merginą Lindą, kuri pirmoji iš sutiktų žmonių neatpažįsta jo kaip Rokio. Suradęs kelias nuotraukas, Jonas įsitikina, kad yra visiškai nepanašus į tą, kuo jį visi laiko, o priversta kalbėtis Bilė tvirtina, kad visi taip elgiasi norėdami apsaugoti Marą. Jonas dar kartą susitinka su Linda ir ši papasakoja, kad ketino su Rokiu pabėgti iš namų tą dieną, kai šis dingo.

Netrukus į namus užklysta Jono draugas Čarlis, tačiau nei Maros, nei Bilės netrikdo, jog šis jį vadina tikruoju vardu. Šiam išvykus, Jonas galiausiai išsiaiškina, kad tarp Bilės ir Rokio iš tiesų buvo romanas, o šiam nusprendus tai nutraukti, ji metė akmenį ir netyčia nužudė brolį. 

Net ir po prisipažinimo Mara ir Bilė nesiliauja Jono vadinti Rokiu, tačiau ima jį ignoruoti. Išgėręs Jonas ateina į Bilės kambarį, jiedu susipyksta ir pykčio priepuolio metu jis nužudo merginą. Visą konfliktą mato Mara, kuri bando sulaikyti Joną nuo prisipažinimo policijai ir toliau vadindama jį Rokiu, tačiau Jonas išvažiuoja, kad rastų šerifą...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Robert Walker Jr. – Jonas
* Mimsy Farmer – Bilė
* Ed Begley – Vorenas
* Bruce Pecheur – Čarlis
* Sophie Hardy – Linda
* Ivano Staccioli – Lindos vyras
* David Sachs – šerifas
* Rita Hayworth – Mara
* Marc Porel – Rokis

Apdovanojimai
-------------

David di Donatello – specialus apdovanojimas Mimsy Farmer
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Istoriškai kalendoriaus tikslas buvo kasmet metų pradžią nustatyti tą pačią datą, kad būtų galima turėti atskaitos tašką skaičiuojant švenčių ir pasikartojančių įvykių datą. Tropiniai metai, tai yra laiko atkarpa tarp dviejų pavasario lygiadienių trunka apie 365 dienas ir šiek tiek mažiau nei 6 valandas (365 d. 5:48:45.98, nepastovu), todėl paprastas variantas, kai metai turėtų vienodą dienų skaičių nėra įmanomas. Įvairios kultūros naudojo skirtingus kalendorių sudarymo metodus, kad kalendorinių metų trukmę priartintų prie tropinių metų.

**Keliamieji metai** – metai, kuriuose yra ne 365 dienos, kaip įprastais metais, bet viena diena daugiau. Tokiais metais vasaris turi 29 dienas. Papildoma diena pridedama tam, kad kalendorinius metus priartintų prie astronominių metų. Astronominiai įvykiai nevyksta kas tikslų dienų skaičių, todėl kalendorius, kuris kiekvienais metais turi vienodą dienų skaičių per laiką atitoltų nuo astronominio įvykio, kurio pagrindu jis sudarytas.

Julijaus kalendoriuje **keliamieji metai** yra tie, kurie be liekanos dalijasi iš 4.

Grigaliaus kalendoriuje **keliamieji metai** skaičiuojami kaip Julijaus kalendoriuje, tačiau paskutiniai amžiaus metai (dalijasi iš 100 be liekanos) yra keliamieji tik tada, jei be liekanos dalijasi iš 400.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ivaras Guodmanislatv. *Ivars Godmanis*** |
| --- |
|  |
| Ivaras Guodmanis 1998 m. |
| Gimė | 1951 m. lapkričio 27 d. (71 metai)Rygoje, Latvijoje |
|  |
| Veikla | latvių politikas. |
| Pareigos | Nuo 2007 m. gruodžio 20 d. iki 2009 m. vasario 26 d. Latvijos Ministras pirmininkas. |
|  |
| Alma mater | Latvijos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Ivars Godmanis |

**Ivaras Godmanis** (latv. *Ivars Godmanis*, g. 1951 m. lapkričio 27 d. Rygoje, Latvijoje) – latvių politikas. Nuo 2007 m. gruodžio 20 d. iki 2009 m. vasario 26 d. Latvijos Ministras pirmininkas.

Biografija
----------

Baigė Rygos Pirmąją vidurinę mokyklą ir Latvijos universiteto Fizikos ir matematikos fakultetą. 1992 m. fizikos daktaras.

Rygos 1-osios vidurinės mokyklos dėstytojas. Nuo 1984 iki 1988 m. Latvijos universiteto Kietų kūnų fizikos instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis.

Ivaras Godmanis (kairėje) ne Latvijos vyriausybės atstovais ir JAV susitikimas
1980 metų pabaigoje tapo Latvijos Liaudies fronto nariu, o 1990 metais – pirmuoju Latvijos premjeru po nepriklausomybės atkūrimo. Šiame poste išbuvo iki 1993 metų. 1993 m. V Saeimos rinkimuose kartu su Latvijos Liaudies frontu nepateko į Saeimą.

1998 m. Guodmanis išrinktas į VII Saeimą jau su Latvijos keliu, Vilio Krištopano vyriausybėje buvo finansų ministras. Buvo „Latvijas kelio" pirmininkas, po jo susijungimo su Latvijos Pirmąja partija tapo sąjungos bendrapirmininkiu.

2006 m. spalį Ivaras Guodmanis su Latvijos Pirmosios partijos ir partijos „Latvijos kelias" rinkimine sąjunga buvo išrinktas į IX Saeimą, o lapkričio 7 d. tapo Vidaus reikalų ministru Aigaro Kalvyčio vyriausybėje. 2007 m. gruodžio 14 d. Latvijos prezidentas Valdis Zatleris patikėjo naujos vyriausybės formavimą Guodmaniui. Gruodžio 20 d. Saeima 54 balsais pritarė Guodmanio Ministrų kabinetui. 2009 m. vasario 20 d. nesugebėjusi suvaldyti prasidėjusios finansinės ir ekonominės krizės, I. Godmanio vyriausybė atsistatydino.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai: **--- \* \* \*Aigaras Kalvytis** | **Latvijos Respublikos ministras pirmininkas**1990 - 1993 m.\* \* \*2007 - 2009 m. | Po to: **Valdis Birkavas\* \* \*Valdis Dombrovskis** |
| Prieš tai:**Robertas Zylė** | **Latvijos finansų ministras**1998 - 1999 m. | Po to:**Edmundas Krastinš** |
| Prieš tai:**Dzintaras Jaundžeikaras** | **Latvijos vidaus reikalų ministras**2006 - 2007 m. | Po to:**Valdis Birkavas** |
| **Saulius Šiurys** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. gegužės 24 d. (63 metai)Lietuva Telšiai |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Mažeikių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tvarka ir teisingumas |
|  |
| Alma mater | Šiaulių pedagoginis institutas |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

**Saulius Šiurys** (g. 1959 m. gegužės 24 d. Telšiuose) – Lietuvos ir Mažeikių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1977 m. baigė Telšių 5-ąją vidurinę mokyklą. 1981 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą, įgijo pradinių klasių mokytojo specialybę.

1981–1982 m. Telšių rajono Jaušaičių aštuonmetės mokyklos direktorius. 1982–1993 m. Laižuvos aštuonmetės mokyklos direktorius. Nuo 1993 m. UAB „Mažeikių Varduva" vadybininkas, UAB „Mažeikių Varduva" filialo „Varduvos mažmena" direktoriaus pavaduotojas prekybai.

2002 m. Liberalų demokratų partijos narys, Mažeikių skyriaus pirmininkas, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys.

1990–1995 m. Mažeikių rajono tarybos deputatas nuo Laižuvos gyventojų, 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys. 2003–2007 m. Kontrolės komiteto pirmininkas.

Sutuoktinė Gražina, vaikai Raminta, Tomas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-23 iš Wayback Machine projekto.
**Adnan Bašić**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Adnan Bašić |
| Gimimo data | 1996 m. gruodžio 13 d. (26 metai) |
| Gimimo vieta | Mostaras, Bosnija ir Hercegovina |
| Ūgis | 1.85 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2021  2022 | OFK Petrovac  FK Panevėžys | 41 0(15)12 00(1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. gruodžio 25 d.. |

**Adnanas Bašičius** (*Adnan Bašić*; g. 1996 m. gruodžio 13 d.) – futbolininkas iš Bosnijos, puolėjas. Buvęs Bosnijos ir Hercegovinos jaunimo rinktinių narys.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo gimtosios šalies Mostaro „Velež" klube.

2014 m. išvyko į Slovėniją, kur atstovavo „Celje" klubui. Buvo skolinamas Prujaus Drava.

2017 m. persikėlė į Liuksemburgą. Rungtyniavo Petanžo „Union Titus" ir Štraseno UNA klubuose.

2020 m. pradžioje pasirašė sutartį su Prahos „Slavoj Vyšehrad".

Nuo 2021 m. pradžios du sezonus praleido OFK Petrovac. Juodkalnijos Pirmoje lygoje per 32 rungtynes pelnė 14 įvarčių ir tapo rezultatyviausiu pirmenybių žaidėju.

### FK Panevėžys

2022 m. liepos 29 d. pranešta, kad atstovaus „Panevėžio" klubui.

2022 m. rugpjūčio 7 d. oficialiai debiutavo panevėžiečių gretose A lygos rungtynėse prieš FK Sūduva.

2022 m. rugpjūčio 27 d. rungtynėse prieš Džiugo klubą pelnė lemiamą įvartį. Tuo metu rezultatas buvo lygus, o pačioje rungtynių pabaigoje A. Bašičius tiksliai smūgiavo į vartus ir panevėžiečiai šventė pergalę rezultatu 3:2.

2022 m. gruodžio 28 d. dar metus turėjusi galioti sutartis, buvo nutraukta abipusiu susitarimu. 2022 m. A lygoje sužaidė dvylika rungtynių ir pelnė vieną įvartį. Dar vienerias rungtynes sužaidė LFF taurės turnyre, rungtynėse prieš Marijampolė City.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **FK Panevėžys** | 12 | 1 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

**su FK Panevėžys**
* A lygos trečioji vieta: 2022 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  sportas.lt: naujokas
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  alyga.lt naujienos: paliko Panevėžio klubą
7. ↑  sportas.lt naujienos: paliko Panevėžio klubą

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive
| **Scleranthus perennis** |
| --- |
| Daugiametė klėstenė (*Scleranthus perennis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Gvazdikažiedžiai  *( Caryophyllidae)* |
| Šeima: | Gvazdikiniai  *( Caryophyllaceae)* |
| Gentis: | Klėstenė  *( Scleranthus)* |
| Rūšis: | Daugiametė klėstenė  *( Scleranthus perennis)* |

 |
| Binomas |
| ***Scleranthus perennis***L. |

**Daugiametė klėstenė** (*Scleranthus perennis*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos klėstenių (*Scleranthus*) genties augalas. Savaime paplitęs Mažojoje Azijoje, Europoje, taip pat ir Lietuvoje.

Ekologija
---------

Iliustracija iš *Flora Batava*
Auga smėlynuose, kopose, sausuose šlaituose ir miškuose, pamiškėse, pakelėse. Mėgsta nederlingus, rūgščius smėlio ir žvyro dirvožemius. Dažniausiai auga kartu su aitriuoju šiloku (*Sedum acre*), smiltyniniu šepetuku (*Corynephorus canescens*).

Augalas yra pagrindinis lenkinio košenilio (*Porphyrophora polonica*), kurio lervos
parazituoja šaknis, šeimininkas.

Biologija
---------

Tai daugiametis, 5-15 cm aukščio, pilkai žalias puskrūmis. Stiebas išsikerojęs nuo pat sumedėjusio pagrindo, jo apatinė dalis kartais raudona, ant jos matomos nudžiūvusių lapų liekanos. Lapai yliški, priešiniai, jų pamatinės dalys suaugusios, pažastyse išauga trumpos, lapuotos šakelės.

Žiedynai gana tankūs, dvistypiai. Žiedai susitelkę į kamuolėlius, smulkūs, 3,5-4,5 pločio, bekočiai, žalsvi, penkianariai. Pažiedės ilgesnės už žiedus. Vainikėlio nėra. Taurėlapiai buki, su plačiais baltais plėveliniais pakraščiais, kurie vaisiams išaugus susiglaudžia. Kuokelių paprastai dešimt, jų ilgis maždaug toks pat, kaip taurelės.

Pražysta gegužės pabaigoje, žydi ištisą vasarą. Vaisius – vienasėklis, neatsidarantis, 3-4 mm ilgio, apgaubtas sukietėjusios taurelės riešutėlis.

* Žiedai
* 
* Herbariumas

Nuorodos
--------

* Daugiametės klėstenės mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per theplantlist.org (anglų k.)
* Daugiametės klėstenės porūšiai, varietetai ir formos per tropicos.org (anglų k.)
* Scleranthus perennis – Nature Gate (anglų k.)

Literatūra
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Daugiametė klėstenė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 284 p.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Saulutė (reikšmės).*

| **Bellis** |
| --- |
| Daugiametė saulutė (Bellis perennis)Daugiametė saulutė (*Bellis perennis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Saulutė  *( Bellis)* |

 |

**Saulutė** (*Bellis*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Lotyniškai *bellis* – gražus. Vienmetės arba daugiametės žolės su lapų skrotele prie stiebo pamato. Lapai kastuviški arba atvirkščiai kiaušiniški. Graižai pavieniai.

Gentyje apie 15 rūšių, paplitusių Europoje, Mažojoje Azijoje, Sirijoje, Šiaurės Amerikoje.

Lietuvoje kaip dekoratyvinis augalas darželiuose, kapinėse auginama daugiametė saulutė (*Bellis perennis*).

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Pirmojo numerio viršelis, 1935 m.
**„Lietuvos sparnai"** (1968–1990 m. **„Sparnai"**) – aviacijos ir oro apsaugos iliustruotas žurnalas, ėjęs 1935–1940 m. Kaune, 1968–2003 m. Vilniuje, 1968–1977 m. informacinis leidinys, 1978–1989 m. informacinis biuletenis.

Istorija
--------

1935–1940 m. leido Lietuvos aeroklubas (oficialūs redaktoriai: Juozas Krygeris, Juozas Narakas, Vytautas Tupčiauskas), 1968–1977 m. – Savanoriška draugija armijai, aviacijai ir laivynui remti, Lietuvos respublikinio komiteto aviacijos sporto federacija, 1978–1990 m. – LTSR savanoriškos draugijos armijai, aviacijai ir laivynui remti CK, 1991 m. – Lietuvos Respublikos krašto apsaugos departamento sporto ir technikos susivienijimas „Vytis", 1991–2000 m. – Lietuvos aeroklubas, 2000–2002 m. – Oreivystės centras, 2003 m. – Lietuvos tautinių aviacijos sporto žaidynių komitetas. 1935–1939 m. ėjo kartą, 1939–1940 m. – 2 kartus per mėnesį, 1968–1990 m. ketvirtinis, vėliau – įvairių dažnumo. Tiražas 37 000 (1978 m.), 3500 (1997 m.) egzempliorių.

Rašė aviacijos, sklandymo, parašiutizmo, modeliavimo, sportininkų ugdymo klausimais. Bendradarbiavo Antanas Gustaitis, Petras Motiekaitis, Zigmas Žemaitis ir kiti.

Redaktoriai
-----------

* Jonas Pyragius – 1935 m.
* Antanas Plaušinaitis – 1936–1938 m.
* Jonas Dovydaitis – 1939–1940 m. ir 1968–1969 m.
* Šarūnas Skapcevičius – 1978–1992 m.
* Juozas Zujus – 1969–1977 m. ir 1992–1994 m.
* Antanas Arbačiauskas – 1995–1998 m.
* Jolanta Tūraitė-Koncevičienė – 1998–2003 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos sparnai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 330 psl.
Pirmas numeris, 1922 m.
*Straipsnis apie sportą Lietuvoje – **Sportas Lietuvoje***
**„Lietuvos sportas"** – pirmasis Lietuvos periodinis sporto leidinys, leistas 1922 m. vasario 1 d. – spalio 22 d. ir 1937 m. sausio 19 d. – 1938 m. gruodžio 21 d. Kaune, 1992–2000 m. Vilniuje.

Istorija
--------

Nuo 1922 m. vasario 1 d. iki spalio 22 d. leistas kaip mėnesinis iliustruotas žurnalas, nuo 1937 m. sausio 19 d. iki 1938 m. gruodžio 21 d. kaip savaitraštis. 1922 m. žurnalą leido Lietuvos sporto lyga, 1937–1938 m. Lietuvos fizinio lavinimosi sąjunga. Spausdino A. Bako spaustuvė, A. Narkevičiaus spaustuvė, Vilniaus spaustuvė Kaune. Išleista 113 numerių.

Žurnalas teikė informaciją apie Lietuvos sportinį gyvenimą, sportininkų laimėjimus, davė specialių žinių apie treniruotes, varžybų taisykles, akcentavo sporto reikšmę visuomenės gyvenime. Bendradarbiavo Valerijonas Balčiūnas, E. Boreišis, V. Degutis, Antanas Gustaitis, J. Jazbutienė, J. Kalvaitis, Romas Marcinkus, K. Markevičius, J. Meškauskas, Juozas Tonkūnas ir kt.

Leidyba atnaujinta 1992 m. laikraštį „Lietuvos sportas" 3 kartus per savaitę leido Kūno kultūros ir sporto departamentas prie LR Vyriausybės. 1995–2000 m. laikraščio steigėja ir leidėja oficialiai buvo UAB „Lietuvos sportas". Ėjo 3 kartus per savaitę. Tiražas: 6000-8000 egz. (1997 m.). Laikraštis rašė apie įvairias sporto šakas, jų būklę Lietuvoje, varžybas, sportininkus, sporto aktualijas.

Redaktoriai
-----------

* 1922 m. Steponas Garbačiauskas
* 1937–1938 m. Nikodemas Čerekas
* 1993–1994 m. Vytautas Saulis
* 1994–1999 m. Bronius Čekanauskas
* 1999–2000 m. Aleksandras Krukauskas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 294 psl.
2. ↑  *Lietuvos sportas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 330 psl.
Vakaro pokalbių laidos dažnai kviečia įvairius svečius. Čia JAV prezidentas Barack Obama kalba su laidos vedėju David Letterman.
**Vakaro pokalbių laida** (angl. *late-night talk show*) – TV laidų žanras, ypač populiarus JAV. Laidoje pateikiami satyriniai monologai apie savaitės ar dienos aktualijas, kalbinami laidos svečiai, vyksta komediniai ar muzikiniai pasirodymai.

Šių laidų formatą išpopuliarino Johnny Carson nuo 1962 m. vedęs laidą „The Tonight Show Starring Johnny Carson" NBC kanale. Įprastai laidos vedėjas sėdi už stalo ir praneša naujienas, o laidos svečiai sėdi šalia. Šiuo metu dažnoje tokioje laidoje pasirodo ir gyvi atlikėjai ar grupės.

Tokio formato laidos dažnai rodomos geriausiu TV laiku, taip vadinamu *Prime time*.

Vienos žinomiausių tokio formatų laidų JAV yra „The Tonight Show Starring Jimmy Fallon", „Late Night with Seth Meyers", „The Late Show with Stephen Colbert ", „The Late Late Show with James Corden", „Last Week Tonight with John Oliver" ir kt.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje toks formatas yra naujas. „Kitokie pasikalbėjimai" startavo Kaune 2014 m. kovo 16 d. kai buvo pakalbintas Mantas Katleris. Vėliau tais pačiais metais šią laidą pradėjo vesti Justinas Jankevičius, kol jį 2018 m. pakeitė kiti vedėjai. Šios laidos vaizdo įrašai publikuojami YouTube ir Facebook.

Nuo 2016 m. rugpjūčio 31 d. TV3 kanalas rodo „Gero vakaro šou" (vedėjai Justinas Jankevičius ir Mindaugas Stasiulis). Tuo tarpu nuo 2016 m. rugsėjo 11 d. interneto platformoje Youtube tokio formato laidą „Laikykitės ten su Andriumi Tapinu" kuria ir veda žurnalistas Andrius Tapinas. Šios laidos kūrimui ir transliavimui A. Tapinas ir jo komanda lėšas surenka iš aukotojų „Patreon" platformoje sutelktinio finansavimo būdu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  
„Kitokie pasikalbėjimai". Nuoroda tikrinta 2017-11-19. „„Kitokie pasikalbėjimai" - pokalbių šou, kurį veda Justinas Jankevičius"
2. ↑  
„Kitokie pasikalbėjimai, @KitokiePasikalbejimai". *Facebook*. Nuoroda tikrinta 2017-11-19. „„Kitokie pasikalbėjimai" – vėlyvojo vakaro pokalbių šou, 2014-03-16"
3. ↑  "Paaiškėjo, kas pakeis Justiną Jankevičių laidoje „Kitokie pasikalbėjimai"" | tv3.lt
4. ↑  Pirmojoje „Gero vakaro šou" laidoje – olimpiečiai ir kandūs juokeliai
5. ↑  A. Tapinas įkūrė interneto televiziją „Laisvės TV"
6. ↑  Tapino „Laisvės TV" jau lenkia „Netflix"
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Little Boots |
|  
Victoria Hesketh albumo *„Hands"* (2009) viršelyje |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Victoria Christina Hesketh |
| Gimė | 1984 m. gegužės 4 d. |
| Kilmė | Blekpulas, Lankašyras, Didžioji Britanija |
| Žanrai | Synthpop |
| Kūrinių kalbos | anglų |
| Veikla | Atlikėja, dainų autorius |
| Instrumentai | Vokalas, klavišiniai |
| Aktyvumo metai | 2005 - iki dabar |
| Įrašų kompanija | IAMSOUND, Atlantic, Elektra, 679 recordings |
| Svetainė |  |

**Little Boots** (tikr. *Victoria Christina Hesketh*) – Didžiosios Britanijos elektroninės muzikos atlikėja, išgarsėjusi 2009 m. Little Boots priklauso tai pačiai popmuzikos krypčiai, kuri atgaivino 80 -ųjų synthpop skambesį 2000 -ųjų pabaigoje, atlikėjais kaip Lady Gaga ir La Roux.

Istorija
--------

Victoria Christina Hesketh gimė 1984 m. gegužės 4 d. Blekpule Anglijoje. 2005 m. rugpjūtį ji prisijungė prie indie merginų grupės Dead Disco Lydso mieste, kuriame studijavo. Grupė gana sėkmingai rengė pasirodymus po Anglijos klubus, tačiau persikėlus į Los Andželą debiutinio albumo įrašymui, 2007 m. gruodį Victoria Hesketh nusprendė palikti grupę ir pradėti solinę karjerą.

Atlikėja grįžo į Angliją ir 2008 m. pradžioje jau pasirodė Little Boots (liet. *maži batai* arba *batukai*) pseudonimu. Promo debiutinis singlas „Stuck on Repeat" pasirodė 2008 m. vasario mėn. Debiutinis albumas *„Hands"* (JK – 5 vieta) pasirodė 2009 m birželio 8 d. su singlais kaip „Remedy" (JK – 6 vieta), „New in Town" (JK – 13 vieta) ir „Earthquake". Taip pat, Little Boots atidavė duoklę 80 -ųjų kumyrams kartu su The Human League vokalistu Philip Oakey sudainuotoje „Symmetry".

Diskografija
------------

* 2009 m. „Hands"
* 2013 m. „Nocturnes"
* 2015 m. „Working Girl"

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
**Joana Jablonskienė-Kervytė** (g. 1943 m. liepos 14 d. Didžiosios Paluknės k. Skuodo r.) – choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija
----------

Baigusi Lenkimų vidurinę mokyklą, 1961–1962 m. lankė chorvedžių kursus prie Palangos muzikos mokyklos (diriguoti mokė A. Kniūkšta). 1962–1966 m. choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje – technikume (dėst. R. Varnas ir R. Zdanavičius). 1966–1971 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatrijoje (vyr. dėst. R. Kašponio klasė).

Mokydamasi Klaipėdoje, buvo berniukų choro „Gintarėlis", o studijuodama Vilniuje -mergaičių choro „Liepaitės" chormeisterė. 1971–1975 m. choro dirigavimą ir kitas disciplinas dėstė Panevėžio J. Švedo pedagoginėje muzikos mokykloje, vadovavo mergaičių ir mišriajam moksleivių chorui (1974–1975). 1974 m. suorganizavo Panevėžio rajono vykdomojo komiteto darbuotojų mišrųjį chorą ir jį parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei.

Apsigyvenusi Vilniuje, J. Jablonskienė 1976 m. pradėjo dirbti Lietuvos aukšojo ir specialiojo vidurinio mokslo ministerijos mokslinio metodinio kabineto vyresniąja metodininke, nuo 1983 m. šios ministerijos meno grupės vadovė, o sujungus Aukštojo ir specialiojo vidurinio mokslo bei Švietimo ministerijas, iki 1990 m. buvo Meno skyriaus vyriausioji specialistė Lietuvos muzikos mokymo įstaigoms. 

Kartu dirbo Vilniaus miesto vyrų choro „Aidas" dirigente – chormeistre, 1977–1983 m. vadovavo Vilniaus 31-osios profesinės technikos mokyklos vaikinų chorui (40 dalyvių).

Nuo 1983 m. ir Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinės meno mokyklos (menų gimnazijos) choro dirigavimo dėstytoja, vyresniųjų klasių moksleivių choro chormeisterė ir jaunučių choro vadovė. 1987 m. su jaunučių choru pastatė G. Vanagaitės operą „Ožka Cignė". Su chorais dalyvavo respublikinėse dainų šventėse, koncertavo Lietuvoje, Rusijoje ir Estijoje. 1991–1996 m. M. K. Čiurlionio menų gimnazijos direktoriaus pavaduotoja internatui, vėliau mokytoja – 1994 m. jai suteikta vyresniosios muzikos mokytojos kvalifikacijos kategorija.

J. Jablonskienė buvo 1975 m. Panevėžio rajono dainų šventės dirigentė, Lietuvos muzikos mokymo įstaigų ir dainų švenčių konsultantė, įvairių konkursų žiuri narė, spaudai parengė pedagoginio repertuaro leidinių.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Iveco S.p. A.| Forma | Filialas |
| Įkurta | 1975 m. Turine, Italijoje |
| Centrinė būstinė | Via Puglia 35, 10156, Turinas, Italija |
| Svarbiausi darbuotojai | Pierre Lahutte |
| Pajamos | 10,8 mlrd. eurų (2008 m.) |
| Darbuotojų | 26 461 (2007 m.) |
| Tinklalapis | iveco.com |

**Iveco S.p. A.** – sunkvežimių, autobusų ir variklių gamintojas iš Italijos. Nuo 2011 m. pradžios „Iveco" yra „CNH Industrial" grupės, kurios kontrolinis akcijų paketas priklauso „Fiat", dalis, pagaminantis kasmet apie 150 000 komercinės paskirties automobilių ir 460 000 dyzelinių variklių. Įmonės pavadinimas „Iveco" kilo nuo žodžių pramonių transporto priemonių korporacija (***I**ndustrial **Ve**hicle **Co**rporation*) trumpinio.

Kompanija buvo įkurta 1975 m. sausio 1 d. „Fiat" vadybininko ir mechanikos inžinieriaus Bruno Beccaria.

2003 m. Europos metų sunkvežimiu išrinktas Iveco Stralis
Metinė kompanijos apyvarta siekia 10 milijardų eurų.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Iveco** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali Iveco svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Fiat Industrial 2011 Annual Report" (PDF). Fiat Industrial. p. 19.
**Lietuvos spaudos fotografų klubas** – spaudos leidinių redakcijose dirbančių fotografų 2001 metų vasaros pabaigoje įkurta nepelno siekianti organizacija. Viešoji įstaiga „Lietuvos spaudos fotografų klubas" įsikūrusi Vilniuje.

Veikla
------

Lietuvos spaudos fotografų klubas rengia parodas, konkursus, klubo nariai susitikimuose dalinasi profesine patirtimi.

Lietuvos spaudos fotografų klubas rengia nacionalinį konkursą „Lietuvos spaudos fotografija".

2006 m. lapkričio 3 d. Lietuvos spaudos fotografų klubas 80-ties metų jubiliejų šventusiam Lietuvos Respublikos Prezidentui Valdui Adamkui gimtadienio proga padovanojo 1 kvadratinio metro fotografijų koliažą. Sukomponuotose 80 nuotraukų – Lietuvos spaudos fotografų užfiksuotos Prezidento gyvenimo akimirkos.

Lietuvos spaudos fotografų klubas kartu su Nacionaline žurnalistų kūrėjų asociacija ir Lietuvos žurnalistų sąjunga rengia taip pat rengia seminarus spaudos fotografams.

Lietuvos spaudos fotografų klubo prezidentas yra Jonas Staselis.

Nuorodos
--------

* Lietuvos spaudos fotografų klubo svetainė
| **Joan Blaeu** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1596 m. rugsėjo 23 d.Alkmaras, Nyderlandai |
| Mirė | 1673 m. gruodžio 21 d. (77 metai)Amsterdamas, Nyderlandai |
| Tėvas | Willem Blaeu |
|  |
| Veikla | kartografas |

**Janas Blau** (ol. *Joan Blaeu*; 1596 m. rugsėjo 23 d. Alkmare – 1673 m. gruodžio 21 d. Amsterdame) – Nyderlandų kartografas, išleidęs didžiausią savo apimtimi XVII a. leidinį „Atlas Maior".

Biografija
----------

Gimė 1596 m. kartografo Willem Blaeu šeimoje. Tėvas buvo „Blaeu" kartografijos įmonės įkūrėjas. Janas studijavo teisę, bet vėliau persiėmė kartografija. 1638 m. kartu su broliu Cornelius Blaeu perėmė tėvo verslą, tapo oficialiu Olandų Rytų Indijos kompanijos kartografu.

Žemėlapiai
----------

1648 m. išleido pasaulio žemėlapį „Nova et Accuratissima Terrarum Orbis Tabula", kuris buvo vienas pirmųjų, atsižvelgęs į heliocentrinės sistemos postulatus. 1662 m. išleido „Atlas Maior" – 12 tomų apimties didžiulį leidinį, didžiausią XVII amžiuje. Stipriai konkuravo su kartografu J. Jansonu. Kai kuriuos J. Blau žemėlapius 1690 m. pakartotinai išleido Van der Hageno atlasas.

### Lietuva

Kai kuriuose J. Blau žemėlapiuose, taip pat ir „Atlas Maior" atlase pavaizduota ir Lietuvos teritorija.

| Žemėlapis | Pavadinimas | Aprašymas |
| --- | --- | --- |
|  | Prussia (accurate descripta) | Prūsija, 1645 m. // Sudaryta K. Henenbergerio žemėlapio pagrindu |
|  | Nova tabula Sveciæ, Norvegiæ, et Daniæ | Švedija, Norvegija ir Danija, po 1645 m. // Neaišku, ar J. Jansono, ar J. Blau žemėlapis |
|  | Magnis ducatus Lithuaniæ | LDK, 1648 m. ir vėlesni leidimai, taip pat Van der Hageno atlasas |
|  |  | Žemaitija Livonijos žemėlapyje, 1662 m. |
|  | Nova tabula Sveciæ, Norvegiæ, et Daniæ | Švedija, Norvegija ir Danija, 1664 m. |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Blaeu, Johannes. Geographicus.com (tikrinta 2021-11-21).
2. ↑  Joan Blaeu. BritishMuseum.org (tikrinta 2021-11-21).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Bona Dea
**Bona Dea** (*lot. geroji deivė*) – romėnų mitologijoje viena iš deivių motinų, kurios vardas yra tabu. Pamaldos jos garbei vykdavo gegužės mėnesį šventykloje Aventino kalvoje, gruodžio mėnesį - aukščiausioj magistrato namuose. Magistrato žmona aukodavo deivei visos tautos vardu. Pamaldose dalyvaudavo vestalės ir ištekėjusios moterys; vyrams dalyvauti buvo draudžiama.

Bona Dea identifikuota su Fauno dukterimi, su Motina Žeme, Junona, Hekate, Ope. Ji siejama su mišku, augmenija, ypač vaistiniais augalais, magija. Bona Dea kultas buvo labiausiai paplitęs tarp žemesniųjų luomų atstovų, iš kurių dažnai būdavo kilę jos tarnautojai - ministrai ir magistrai. Kartais deivė budavo siejama miškų ir laukų dievu Silvanu. Jai skirtos giraitės, šventyklos su ugniakurais, veidrodžiai, buvę deivės burtų įrankiais. Bona Dea vaizduojama su gausybės ragu ir gyvatėmis.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RRomėnų mitologija |
| --- |
|  |
| Dievai | 
Abundantija · Aka Larencija · Apolonas · Bakchas · Belona · Cerera · Diana · Egerija · Femė · Flora · Fortūna · Fontas · Janas · Junona · Jupiteris · Juturna · Kvirinas · Marsas · Merkurijus · Minerva · Neptūnas · Opė · Pikas · Pomona · Plutonas · Saturnas · Sumanas · Vakuna · Virtutė · Venera · Vertumnas · Vesta · Viktorija · Vulkanas |  |
|  |
| Legendiniai personažai | 
Enėjas · Rėja Silvija · Romulas ir Remas · Numa Pompilijus · Tulas Hostilijus · Servijus Tulijus · Ankas Marcijus |
|  |
| Tekstai | 
Vergilijus (*Eneida*) · Ovidijus (*Metamorfozės*) |
|  |
| Filosofija | 
Epikūrizmas · Neoplatonizmas · Pitagorizmas · Stoicizmas |

 |
| **Joana Civilkaitė** |
| --- |
| Gimė | 1925 m. sausio 14 d.Kemėšiškės, Kėdainių apskritis |
| Mirė | 2018 m. rugsėjo 3 d. (93 metai)Utena |
|  |
| Veikla | žurnalistė, redaktorė |
| Partija | 1950 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1961 m. Vilniaus universitetas |

**Joana Civilkaitė** (1925 m. sausio 14 d. Kemėšiškėse, Kėdainių apskritis – 2018 m. rugsėjo 3 d. Utenoje) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė, komjaunimo veikėja.

Biografija
----------

1946–1948 m. dirbo laikraščio „Tarybų Lietuva" redakcijoje. 1946–1949 m. studijavo Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Istorijos-filologijos fakultete. 1948–1949 m. LLKJS Kauno miesto rajono komiteto sekretorė. Baigė Centrinę komjaunimo mokyklą prie VLKJS CK.

1951–1970 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa" redakcijos skyriaus vedėja, atsakingoji sekretorė, redaktoriaus pavaduotoja, 1959–1970 m. šio laikraščio redaktorė. 1960–1970 m. LLKJS CK biuro narė. 1961 m. Vilniaus universitete įsigijo žurnalistės specialybę. 1970–1990 m. Vyriausiosios enciklopedijų redakcijos visuotinės istorijos redakcijos vedėja, Mokslinės redakcijos vedėja, vyresnioji mokslinė redaktorė.

1975 m. LSSR nusipelniusi žurnalistė.

Palaidota Gėlainių (Kėdainių rajonas) kapinėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 85 psl.
2. ↑  *Joana Civilkaitė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 337
3. ↑
LSPF logotipas
**Lietuvos sportinio pokerio federacija** (**LSPF**) – organizacija, koordinuojanti sportinio pokerio veiklą Lietuvoje bei vienijanti sportinio pokerio asociacijas ir klubus.

LSPF priklauso 7 regioninės asociacijos: Vilniaus sportinio pokerio asociacija, Kauno sportinio pokerio asociacija, Pajūrio pokerio klubas, Šiaulių sportinio pokerio asociacija „Full House", Panevėžio, Druskininkų ir Alytaus sportinio pokerio asociacijos.

Istorija
--------

LSPF buvo įkurta Vilniuje 2010 m. vasario 23 d.

2010 m. kovo 20 d. Kūno kultūros ir sporto departamentas pripažino LSPF kaip sporto federaciją. Pirmuoju federacijos prezidentu išrinktas žurnalistas Andrius Tapinas.

Turnyrai, renginiai
-------------------

2010 m. balandžio 24 d. Vilniaus „Litexpo" parodų rūmuose įvyko inauguracinis turnyras, kuriame dalyvavo arti 300 žaidėjų iš visos Lietuvos. Nugalėtoju tapo Viktoras Vainutis iš Vilniaus.

2010 m. gegužės 29 d. Kauno Karininkų ramovėje įvyko PokerStars.net taurė – LSPT Kaunas turnyras, sutraukęs apie 250 Lietuvos pokerio žaidėjų. Šiame turnyre nugalėjo Tomas Veščiūnas iš Šilalės.

2010 m. rugpjūčio 21 d. Palangos viešbutyje „Vanagupė" įvyko *PokerStars.net* taurė – LSPT Palanga turnyras, kuris sutraukė per 170 sportinio pokerio žaidėjų. Dvi dienas trukusias varžybas laimėjo Egidijus Adomkaitis.

2011 m. rugpjūčio 19 d. Palangos viešbutyje „Žilvinas"
įvyko „PokerStars.net" taurė – LSPT Palanga turnyras, kuris sutraukė 169 sportinio pokerio žaidėjus. Tris dienas trukusias varžybas laimėjo Jokūbas Merkelis.

Nuorodos
--------

* Oficiali LSPF svetainė
* Vilniaus sportinio pokerio klubas :Du Karaliai"
* Kauno sportinio pokerio klubas „Pokerio Namai"
* Klaipėdos sportinio pokerio asociacija „Pajūrio pokerio klubas"
* Šiaulių sportinio pokerio klubas „Pokeristai"
* Utenos sportinio pokerio asociacija Archyvuota kopija 2013-05-03 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Inauguracinis turnyras
2. ↑  PokerStars.net taurė – LSPT Kaunas
3. ↑  PokerStars.net taurė – LSPT Palanga
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Litispendencija** (lot. *Lis pendens* – 'laukianti byla'; dar vad. *lis alibi pendens*) – teisinė situacija, kai 2 ar daugiau teismų susiejami vienos bendros bylos nagrinėjimu. Tai svarbu teismui sprendžiant jurisdikcijos klausimus. Problema iškyla tiek nacionalinėje, tiek ir tarptautinėje teisėje. Kadangi dažniausiai teisėje tokia situacija yra negalima, iš to atsiradusi problema turi būti sprendžiama taip, kad vėliau pradėjęs nagrinėti bylą arba žemesniosios instancijos teismas turi nustoti ją nagrinėti ir ją palikti kitam teismui. Litispendencija tarptautinėje privatinėje teisėje yra specifinis teisės institutas, padedantis išvengti tarptautiniame procese lygiagretaus bylinėjimosi kelių valstybių teismuose ir leidžiantis atsisakyti teismui nagrinėti bylą, kai tokia pat byla yra iškelta užsienio valstybės teisme.
Minikompiuteris M5100.
**M5000** (t. p. *M-5010*, *M 5100*) buvo trečios kartos perforacinių skaičiavimo kompleksų (minikompiuterių) serija, 1973–1984 m. gaminta Vilniaus skaičiavimo gamykloje. Tai pirmieji lietuviški minikompiuteriai. Buvo išleisti trys modeliai: **M5000**, **M5010** ir **M5100**. Suprojektavo Skaičiavimo mašinų specialusis konstravimo biuras.

Kompleksai
----------

### M5000

Skaičiavimo kompleksas M5000 užėmė 40 m² plotą ir svėrė 2,4 t.
Kompleksas gamintas 1973–1979 m. Buvo skirtas ekonominės informacijos matematiniam ir loginiam apdorojimui, įvairiems uždaviniams komercinėse, statybos, transporto, inžinerinės ir kitose įmonėse spręsti. Komplekso greitis – 14 000 operacijų per sekundę, RAM dydis – 16 arba 32 kB (kreipties laikas ne didesnis, kaip 2,5 μs). Operavo kintamo dydžio fiksuotojo kablelio skaičiais. Kompleksas užėmė 40 m² plotą, svėrė 2 400 kg, galia – 7,5 kW.

Perforacinį skaičiavimo kompleksą M5000 sudarė:

* Procesorius **R121**;
* Valdymo pultas **R210**;
* Perforatorius **R630**;
* Perfokortų įvesties įrenginys **R640**;
* Perfojuostų įvesties ir išvesties įrenginys **R510**;
* Magnetinių diskų atminties įrenginys **R412**;
* Spausdintuvas **ACPU 128-2M** arba **3M**;

Prie komplekso tiesiogiai galėjo būti prijungta iš viso 16 įvesties ir išvesties įrenginių.

### M5010

Kompleksas gamintas 1975–1981 m. Greitis – 14 000 operacijų per sekundę, RAM dydis – 32 kB. Be R412, turėjo R421 magnetinių dvipusių diskų įrenginį.

### M5100

Kompleksas gamintas 1978–1984 m. Greitis – 33 000 operacijų per sekundę, RAM dydis – 64 kB.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Knygutė *„Lietuvos gamybinis susivienijimas „SIGMA". Skaičiavimo technikos ir informatikos mokslinio tyrimo institutas STIMTI"*. Red. L. Radčenko, 1990.
2. ↑  V. Bagočiūnas. Vilniaus skaičiavimo mašinų gamykla. Vilnius: „Mintis", 1973. – 147 p.:iliustr.
3. 1 2 3  *Производственно-техническое объединение вычислительной техники "Сигма"*. Вилнюс: Экспериментальное художественно-конструкторское бюро, 1974.
4. 1 2 3  Laimutis Telksnys, Antanas Zilinskas, Computers in Lithuania, IEEE Annals of the History of Computing **21**, 31-37, (1999). DOI:10.1109/85.778980
**Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partija**, LSLDP – viena iš besikuriančios Lietuvos demokratinės politinės sistemos politinių organizacijų.

Istorija
--------

Partiją įkūrė 1917 m. lapkričio 16-19 d. Voroneže nuo Lietuvos socialistų liaudininkų sąjungos atsiskyrę dešinieji socialistai Felicija Bortkevičienė, Feliksas Kaupas, Povilas Matulionis, Albinas Rimka, Mykolas Sleževičius ir kiti. Partijos atstovai aktyviai dirbo Vyriausioje lietuvių taryboje, todėl bolševikinė valdžia 1918 m. balandžio 19 d. uždraudė tarybą ir partiją, jos vadovai suimti ir vasarą ištremti į Lietuvą.

1918 m. gruodžio 3 – 4 d. Kaune įvykusioje konferencijoje iškelta žemės reformos idėja, kurią pradėta įgyvendinti partijos pirmininkui M. Šleževičiui, bei K. Griniui vadovaujant koaliciniams ministrų kabinetams.

Pagrindines partijos programines nuostatas išdėstė M. Šleževičius: „Visa Lietuvos žemė turi būti pripažinta visų Lietuvos gyventojų turtu. Žemės ir girių priežiūra ir jų valdymo bei naudojimo tvarkymas turi būti pavesta vietos bendruomenėms, valsčiams, apskričiams. Atskiriems žmonėms ir pirkti, ir parduoti žemė turi būti uždrausta. Žemė teduodama tik nuomon ir tik tolei, kol nuomojantis pats ją dirba. "Partijos įstatai įregistruoti 1919 m. lapkričio 8 d. programa patvirtinta 1920 m. sausio 6 d. Leido laikraščius „Saulėtekis" (1919 m.) ir „Darbas" (1919–1920 m.).

Steigiamajame Seime turėjo 9 atstovus iš 112, I Seime – 6 iš 78. LSLDP atstovai dalyvavo 1919 m. rugpjūčio 1 – 10 d. II Internacionalo konferencijoje Liucernoje ir 1920 m. liepos 31 – rugpjūčio 5 d. Ženevoje vykusiame II Internacionalo kongrese, kuriame Lietuvai buvo skirtos 4 vietos. 1922 m. balsavo prieš II Internacionalo susijungimą su Vienos Internacionalu ir šio veikloje nebedalyvavo.

1922 m. gruodžio 4-6 d. vykusiame bendrame suvažiavime LSLDP su Lietuvos valstiečių sąjunga įkūrė Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos socialistų liaudininkų demokratų partija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 324 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pripažinimas
------------

Estija Lietuvą *de jure* pripažino 1921 m. gegužės 19 d. Latvijos Respublika 1919 m. rugsėjo 8 d. pripažino Lietuvos Respubliką *de facto*, o 1921 m. vasario 23 d. – *de jure*.

Bendradarbiavimo pastangos
--------------------------

Nors dažnai buvo deklaruojama, kad Baltijos valstybės turėtų glaudžiai bendradarbiauti dėl savo geopolitinės padėties, realybėje šie santykiai buvo gana riboti. Visų pirma glaudesniems Lietuvos santykiams su šiaurinėmis kaimynėmis trukdė užsitęsęs konfliktas su Lenkija. Lenkai, supratę kokią svarbią vietą užima Latvija Lietuvos-Lenkijos konflikte, pradėjo Latvijoje stiprią antilietuvišką propagandą ir piršo latviams mintį, kad Latvija sąjungą turėtų sudaryti su Lenkija.

Baltijos valstybės per visą tarpukario laikotarpį niekada nesutarė užsienio ir gynybos klausimais. Tik 1934 m. tepavyko sudaryti Lietuvos, Latvijos ir Estijos santarvės ir bendradarbiavimo sutartį, kurios 1 paragrafas sako, kad savo taikingoms pastangoms koordinuoti trys vyriausybės pasižada tartis užsienio politikos bendros svarbos klausimais ir teikti savitarpio politinę ir diplomatinę pagalbą tarptautiniuose santykiuose.

Sutartis buvo palikta atvira, tikintis Suomijos įsitraukimo, tačiau Suomija labiau orientavosi į Skandinaviją ir bendradarbiavimu su Baltijos šalimis galimybėmis nesusidomėjo.

Baltijos šalių bendradarbiavimas Tarybų Sąjungos agresijos akivaizdoje
----------------------------------------------------------------------

Lietuvos, Latvijos ir Estijos santarvės ir bendradarbiavimo sutarties nuostatai praktiškai nebuvo įgyvendinti net ir didžiausios grėsmės po Ribentropo-Molotovo akto pasirašymo akivaizdoje. Visų trijų valstybių atstovai su Maskva bendravo atskirai ir karinių bazių steigimo klausimais, ir pilnos okupacijos pradžioje.
Baltijos santarvės idėja sklandė dar neatkūrus Baltijos valstybių nepriklausomybės.

Nuorodos
--------

* Estijos – Lietuvos dvišaliai santykiai Archyvuota kopija 2004-08-19 iš Wayback Machine projekto.
*Šis straipsnis apie upę Kaliningrado srityje. Apie upę Rietavo savivaldybėje skaitykite straipsnyje Ežerupis.*

| Ežerupė |
| --- |
| **Ilgis** | 14 km |
| **Baseino plotas** | 86 km² |
| **Ištakos** | Viliūnų ežeras |
| **Žiotys** | Šešupė |
| **Šalys** | Rusija |

**Ežerupė** (vok. *Eszerupp*, vėliau *See-Graben*) arba ***Oziornaja*** (rus. *Озёрная*) – upė Rusijoje, Kaliningrado srityje, Krasnoznamensko rajone; Šešupės kairysis intakas.

Išteka iš Viliūnų ežero, teka šiaurės rytų kryptimi, prie buvusio Vingilų kaimo pasuka į šiaurę, netoli žiočių pasuka į rytus. Ties buvusiu Briedžių kaimu įteka į Šešupę 83 km nuo jos žiočių. Vaga reguliuota, jos plotis 5–12 m, gylis 0,6–3 m. Srovės greitis 0,2 m/s, vidutinis nuolydis 1,33 m/km.

Istorija
--------

Iki XIX a. buvo Alksnupės aukštupys. XVIII–XIX a. sandūroje upės vidurupyje, kiek žemiau Eidlaukių kaimo iškastas apie 1 km ilgio perkasas į Šešupę. Alksnupės vaga žemiau perkaso nuseko, jos buvęs aukštupys tapo atskira upe – Ežerupe.

Buvusios gyvenvietės prie Ežerupės: Varnakalniai, Račiai, Vingilai, Bartkovai, Barčiai, Pliklaukiai, Eidlaukiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ežerupė. Mažosios Lietuvos enciklopedija, T.1 (A–Kar). Vilnius, Mažosios Lietuvos fondas, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2000
2. ↑  Albert Zweck, Litauen, Litauen; eine Landes- und Volkskunde, p.42. Hobblng und Buchle, Stuttgart, 1898, vok.