recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Gubkinas*Губкин* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

GubkinasGubkinas

51°17′0″ š. pl. 37°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.28333°š. pl. 37.55000°r. ilg.﻿ / 51.28333; 37.55000﻿ (Gubkinas)Koordinatės: 51°17′0″ š. pl. 37°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.28333°š. pl. 37.55000°r. ilg.﻿ / 51.28333; 37.55000﻿ (Gubkinas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Belgorodo sritis Belgorodo sritis |
| **Rajonas** | Gubkino rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1939 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 86 999  |
| **Plotas** | 42 km² |
| **Tankumas** (2017) | 2 071 žm./km² |
| **Altitudė** | 180 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Gubkinas |

**Gubkinas** (rus. *Губкин*) – miestas Rusijoje, Belgorodo srityje, 116 km į šiaurės rytus nuo Belgorodo, 20 km į vakarus nuo Senojo Oskolo, prie Oskoleco upelio. Rajono centras. Geležinkelio stotis prie magistrales jungiančios Senojo Oskolo–Ržavos linijos, šalia eina Senojo Oskolo–Belgorodo plentas. Svarbus kalnakasybos pramonės centras. Veikia rūdų apdirbimo kombinatai, maisto, siuvimo, avalynės pramonės įmonės, šiluminė jėgainė. Veikia kino teatras, politechnikos, menų kolegijos, krašto muziejus.

Istorija
--------

Gubkino miesto tipo gyvenvietė įkurta 1939 m. pradėjus geležies rūdos gavybą Kursko magnetinės anomalijos srityje. Pavadinta anomaliją tyrusio geologo Ivano Gubkino garbei. 1955 m. tapo miestu. 1967 m. atidarytas Lebedino kalnakasybos kombinatas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 125
*Kitos reikšmės – Alka (reikšmės).*
Vikižodynas 

| **Alca torda** |
| --- |
| Alka (Alca torda)Alka (*Alca torda*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Sėjikiniai paukščiai  *( Charadriiformes)* |
| Šeima: | Alkiniai  *( Alcidae)* |
| Gentis: | Tikrosios alkos  *( Alca)* |
| Rūšis: | Alka  *( Alca torda)* |

 |
| Binomas |
| ***Alca torda***Linnaeus, 1758 |

**Alka** (*Alca torda*) – alkinių (*Alcidae*) šeimos paukštis.

Išvaizda
--------

Alka yra kiek didesnė už varną. Nuo narūnėlių skiriasi masyviu snapu. Plaukdama smailią uodegą laiko iškėlusi į viršų. Patino ir patelės nugarinė pusė, galva ir kaklas juodi. Nuo akių link snapo tęsiasi balta juostelė. Pilvinė kūno pusė ir sparnų apačia balti. Skersai sparnų balta juostelė. Snapas aukštas, suplotais šonais, juodos spalvos su balta skersine juostele, keliomis įstrižomis vagelėmis ir kabliuku gale. Kojos juodos. Rainelė ruda. Poilsio apdaru gerklė ir galvos šonai balti, nėra balto dryželio tarp snapo ir akių. Jaunikliai panašūs į suaugusius poilsio apdaru, tik snapas šiek tiek žemesnis, be baltos juostelės. Gerklės pakraščiai pilkšvi.

Paplitimas
----------

Eurazijoje paplitusi nuo Bretanės iki Kolos vakarinėje Baltosios jūros dalyje, Baltijos jūros pakrantėse ir salose. Gyvena Šiaurės Amerikoje, Grenlandijoje, [[Islandija|Islandijoje], Britų ir kitose Šiaurės Atlanto salose. Žiemoja šiauriniam Atlante ir rytinėje Viduržemio jūros dalyje.

Lietuvoje retkarčiais pastebimas pajūryje.

Biologija
---------

Gyvena uolėtose šiaurės jūrų pakrantėse. Monogamas. Lytiškai subręsta antraisiais arba trečiaisiais gyvenimo metais. Peri stačiuose pakrančių skardžiuose kolonijomis kartu su kitais šios šeimos paukščiais: taistėmis, narūnėliais ir t. t. Šios perimvietės vadinamos paukščių turgumis.

Dėtyje būna vienas kiaušinis, kurį peri abu porelės nariai apie 35 dienas. Jauniklis išsirita visiškai bejėgis, lizdą palieka tik po trijų savaičių. Kartais jaunikliai nušoka nuo stačios keliasdešimties metrų aukščio uolos žemyn į vandenį.

Minta žuvimi: silkėmis, jaunomis menkėmis, moiva, taip pat vėžiagyviais. Puikiai nardo.

Daug žūva audrų metu, iš bado arba išsitepę plunksnas naftos atliekomis.

Galerija
--------

* Alkos snapasAlkos snapas
* Alkos skrydisAlkos skrydis
* Alkos jauniklisAlkos jauniklis
* Alkų kolonijos piešinysAlkų kolonijos piešinys

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alka** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

* *Lietuvos fauna: paukščiai, 1 knyga*. Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1990.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Dunganai |
| --- |
| Kazachstano dunganėsKazachstano dunganės |
| Gyventojų skaičius | ~110 000 |
| Populiacija šalyse |  Kirgizija:58 409 Kazachstanas:36 900 Rusija:801 |
| Kalba (-os) | dunganų kalba |
| Religijos | islamas |
| Giminingos etninės grupės | hujai ir kiti kinai |

**Dunganai** (savivardis *Хуэйзў*) – etninė grupė, gyvenanti Vidurinėje Azijoje. Šiuo etnonimu buvusioje TSRS vadinti kinų kilmės musulmonai, tačiau patys dunganai save laiko daug gausesnės kinų musulmonų etninės grupės, hujų, dalimi. Dunganus taip pat išskiria ir vakarų Kinijos tiurkų tautos. Bendra dunganų populiacija buvusios TSRS teritorijoje sudaro ~110 tūkst. žmonių. Gyvena daugiausia šiaurės Kirgizijoje (Sokulukas, Miljanfanas, Yrdykas) bei pietryčių Kazachstane (Šortiubė, Masanči). Kalba dunganų kalba, kuri užrašoma kirilicos raštu.

Dunganai į Vidurinės Azijos sritis perkelti tiurkų valdymo laikotarpiu, dauguma jų buvo pagrobti iš vakarų Kinijos miestų kaip vergai. Dunganai buvo priversti trauktis į vakarus dėl XIX a. kilusios dunganų revoliucijos ir hujų vidinių karų.

Dunganų mečetės Karakole minaretas
Dunganai verčiasi daugiausia žemės ūkiu (ryžių, cukrinių runkelių auginimu), augina gyvulius, verčiasi prekyba opijumi. Nešioja spalvingus drabužius, rengia dideles šventes. Iki pat XX a. vid. dalis dunganų praktikavo kojų bintavimą (deformavimą). Dėl savo nutolimo nuo kitų kinų, dunganai dalį papročių išlaikė ilgiau nei Kinijos kinai.
*Kitos reikšmės – Dekanas (legionierius) (reikšmės).*
**Dekanas** (lot. *decanus* 'dešimties vyriausias') – karinis laipsnis senovės Romos, o vėliau – ir Bizantijos kariuomenėje.

Legionierius *decanus* pradžioje būdavo kontubernijaus (skyriaus iš 8 legionierių, kurie gyvendavo vienoje palapinėje) vadas. *Decanus* nėra tas pats kas *dekurionas*, kuris būdavo arba civilinis valdininkas, arba turmos (30 raitelių dalinio) vadas.
  
Graikų tekstuose *dekanas* analogiškas *dekarchui* (gr. dekarchos 'dešimties vadas').

Nuo IV a. dekanais imta vadinti rūmų kurjerius, ypač tuos, kurie tarnavo imperatorei. Manoma, jie stovėdavo kaip rūmų vartų sargybiniai. VI a. Joanas Lydas juos lygino su senoviniais liktoriais. 899 m. Filotėjaus veikale *Kletorologion* dekanas (užrašytas kaip gr. δεκανός) buvo vidutinio lygio funkcionierius, kuriam vadovaudavo *protasekretis*.

Pagal X a. vidurio knygą *De Ceremoniis* dekanas būdavo atsakingas už imperijos dokumentus, kai imperatorius būdavo žygyje.

Vienuolynuose dekanais vadindavo dešimties vienuolių viršininkus, taip pat jaunesniuosius Konstantinopolio patriarchato valdininkus.

Nuorodos
--------

1. ↑  Vegetius, *De Re Militari* II.8.13
2. 1 2  Kazhdan (1991), p. 601
3. ↑  Bury (1911), p. 98

* Bury, John B. (1911) *The Imperial Administrative System of the Ninth Century – With a Revised Text of the Kletorologion of Philotheos*, Oxford University Publishing
* Kazhdan, Alexander, ed. (1991) *Oxford Dictionary of Byzantium*, Oxford University Press, ISBN 978-0-19-504652-6
| ***Tragiškas nutikimas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Estratto dagli archivi segreti  della polizia di una capitale europea |
| Kilmės šalis |  Italija Ispanija |
| Režisierius | Riccardo Freda |
| Metai | 1972 |
| Žanras | siaubo filmas |
| Trukmė | 85 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Tragiškas nutikimas** (it.  *Estratto dagli archivi segreti della polizia di una capitale europea*) – 1972 m. Italijoje ir Ispanijoje sukurtas siaubo filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Camille Keaton – Džeinė
* Luciana Paluzzi – ledi Aleksandr
* Tony Isbert – Džo
* Giovanni Petrucci – Fredas
* Luigi Pistilli – lordas Aleksandras
* Irina Demick
* Paul Muller

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Trejetas jaunuolių ir mergina, leidžiantys atostogas Anglijoje, naktinio pasivažinėjimo metu pritrūksta kuro automobiliui. Kadangi jie neturi dokumentų, degalinės šeimininkas jiems parduoda tik keletą litrų, kad šie galėtų pasiekti miestą. Deja, benzino neužtenka, ir jie priversti dar kartą sustoti, tik dabar prie atokios didžiulės vilos. Jų šeimininkai, lordas ir ledi Aleksandrai, priima jaunuolius ir leidžia šiems įsikurti iki ryto, o patys tuo metu išeina užsiimti kitais svečiais. Po kurio laiko vaikinai pastebi, kad dingo Džeinė, vienintelė su jais buvusi mergina, ir leidžiasi jos ieškoti. Viename kambarių jie patenka į keistas apeigas, kurių centre – merginos (ja tapo Džeinė) paaukojimas. Vaikinai sutrukdo apeigas ir šių dalyviai lyg išprotėję pradeda žudyti vienas kitą. Jaunuoliai pabėga ir pasislepia vieno iš jų tėvų vasarnamyje. Per žinių laidą jie mato, kaip policija atlieka tyrimą Aleksandrų viloje, tačiau vietoje daugybės kūnų jie randa tik vieną – pačios šeimininkės. Kol šie svarsto ar palikti pėdsakai gali policiją atvesti iki jų ir kur galėjo dingti kiti kūnai, jiems prasideda keisti regėjimai, skatinantys arba nužudyti vienas kitą, arba pakelti ranką prieš save. Vaikinai pradeda kraustytis iš proto, neįtardami, kad nutrauktos apiegos Džeinei nepraėjo be pasekmių…
| Maurice Richard arena |
| --- |
|  |
| 

Maurice Richard arenaMaurice Richard arena

45°33′44″ š. pl. 73°32′50″ v. ilg.﻿ / ﻿45.56222°š. pl. 73.54722°r. ilg.﻿ / 45.56222; 73.54722﻿ (Maurice Richard arena)Koordinatės: 45°33′44″ š. pl. 73°32′50″ v. ilg.﻿ / ﻿45.56222°š. pl. 73.54722°r. ilg.﻿ / 45.56222; 73.54722﻿ (Maurice Richard arena) |
|  |
| Vieta | Kanada Monrealis, Kanada |
| Statusas | Pastatytas |
| Savininkas | Monrealio miesto savivaldybė |
| Atidarymas | 1962 m. |
| Paskirtis | Sporto arena |
| Talpa | 4 750 |

**Maurice Richard arena** (pranc. *Aréna Maurice-Richard*) – daugiafunkcė sporto arena Monrealyje, Kanadoje.

Istorija
--------

Arena atidaryta 1962 m.

1994 m. arena renovuota, įrengta parodų salė ir Monrealio Canadiens komandos istorijos ekspozicija. Įėjimas į areną yra nemokamas, veikia suvenyrų parduotuvė.

Nuo 1999 m. iki 2001 m. arenoje namų rungtynes žaidė Montreal Rocket ledo ritulio komanda.

Renginiai
---------

1976 m. Monrealio vasaros olimpinių žaidynių metu arenoje vyko bokso ir imtynių varžybos. Arena buvo Monrealio olimpinio parko teritorijoje, šalia olimpinio stadiono ir velodromo.

### Greitasis čiuožimas trumpuoju taku

Arenoje daugelį kartų vyko greitojo čiuožimo trumpuoju taku pasaulio taurės etapai.

Maurice Richard arenoje taip pat vyko šie šorttreko čempionatai:

* 2018 m. pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionatas
* 2019 m. pasaulio jaunimo greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionatas
* 2020 m. keturių kontinentų greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionatas
* 2022 m. pasaulio greitojo čiuožimo trumpuoju taku čempionatas

Išnašos
-------

1. 1 2 3
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Charophyceae** |
| --- |
| Maurabragis (Chara)Maurabragis (*Chara*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Domenas: | Eukariotai  *( Eukaryota)* |
| Karalystė: | Pirmuonys  *( Protista)* |
| Skyrius: | Žaliadumbliai  *( Chlorophyta)* |
| Klasė: | Maurabragainiai  *( Charophyceae)* |

 |

**Maurabragainiai** (*Charophyceae*) - žaliadumblių (*Chlorophyta*) klasė. Tai sudėtingiausi žaliadumbliai. Būdingi įvairiasiūliai gniužulai. Tai vieninteliai dumbliai, kurių gametangės daugialąstės. Nesidaugina sporomis. Nelytiškai dauginasi krakmolingais gumbeliais, kurie auga ant rizoidų. Tiek stiebas, tiek lapai sudaryti iš bamblių ir tarpubamblių. Tarpubamblį sudaro 1 ilga ląstelė, kuri gali būti padengta žieviniu audiniu. Dėl savo ilgio maurabragių ląstelės dažnai naudojamos biofizikiniuose tyrimuose.

Eilė. Maurabragiečiai (*Charales*)

* Šeima. Maurabraginiai *Characeae*
**Megastenas** (sen. gr. Μεγασθένης; g. ~350 m. pr. m. e. – m. 290 m. pr. m. e.) – senovės graikų keliautojas, diplomatas, vienas pirmųjų europiečių, aprašiusių Indiją.

Gimė Mažojoje Azijoje. Gyveno Arachosijos regione Persijoje. Tapo Seleukidų dinastijos valdovo Seleuko I Nikatoro pasiuntiniu Indijoje. Jis galbūt buvo Seleukidų ambasadorius pas karalių Čandraguptą.

Jis įžengė į Indiją per „Penkių upių kraštą" (greičiausiai Pandžabą), iš ten pasiekė Maurijų sostinę Pataliputrą. Jis taip pat lankėsi mieste, kurį vadino *Methora* (greičiausiai Mathura, nors yra versija ir apie Madurajų). Apie savo kelionę parašė veikalą *Indica*, kuris nors neišliko, bet juo rėmėsi Strabonas, Arianas ir kiti vėlėsni istorikai bei geografai. Megastenas aprašė indų kastų sistemą, tai, kad indai meldžiasi „Herakliui" ir „Dionizui", mini Himalajus, Šri Lanką, Gangą, „sofistus ikisokratikus", aprašė Indijos gamtą, tautas, papročius.

Nuorodos
--------

* Ariano aprašymas, remiantis Megasteno *Indica* Archyvuota kopija 2012-05-25 iš Wayback Machine projekto.
Sąjūdžio žinios, 1988 m. Nr. 1
Sąjūdžio žinios, 1988 m. Nr. 30
Speciali biuletenio laida Sąjūdžio steigiamajam suvažiavimui, 1988 m.
Sąjūdžio žinios, 1989 m.
**Sajūdžio žinios** – Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio (LPS) informacijos agentūros biuletenis, pradėtas leisti 1988 m. birželio 13 d. Vilniuje. Dažnai įvardijamas kaip vienas svarbiausių LPS leidinių kartu su kitu laikraščiu „Atgimimas" ir televizijos laida „Atgimimo banga".

Istorija
--------

1988 m. ėjo kaip Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Seimo Tarybos, 1989 m. – Lietuvos Respublikos Sąjūdžio Seimo tarybos leidinys. Leistas nereguliariai – 1988 m. išėjo 60 numerių, 1989 m. – 27, 1992 m. – 4, 1993 m. – 17. Tiražas 1992 m. – 1000–2000 egz. 1993 m. – 2000-4000 egz.

Pirmasis „Sąjūdžio žinių", tuomet pavadintų „Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio informaciniu pranešimu", numeris buvo išleistas praėjus dešimt dienų po pirmojo LPS susirinkimo, išrinkus iniciatyvinę grupę ir patvirtinus jos programą. Pirmasis redaktorius buvo filosofas Arvydas Juozaitis, redaktoriaus pavaduotojas buvo architektas Artūras A. Skučas. Iš pradžių leidinys buvo biuletenio formato, jis buvo leidžiamas bei platinamas nelegaliai, kartais − perrašant ranka, vadinamuoju samizdato būdu. Vėliau leidinys perėmė įprasto laikraščio formatą ir buvo pirmasis Lietuvoje, kuris iš samizdato tapo tradiciniu laikraščiu.

„Sąjūdžio žinios" buvo kuriamos ir spausdinamos primityviais asmeniniais kompiuteriais ir rašomosiomis mašinėlėmis. Tiesa, kompiuterių tuo metu buvo mažai, o su jais elgtis mokėjo taip pat ne kiekvienas, tad laikraščio bendradarbiai laukdavo savo eilės bei dirbdavo naktimis.

Įtaka
-----

„Sąjūdžio žinios", bent jau kol pradėjo eiti „Atgimimas", buvo vienintelis informacijos apie LPS veiklą šaltinis, nes oficiali to meto spauda („Tiesa", „Komjaunimo tiesa") apie šį judėjimą nerašė. Todėl, nors ir platinamas nelegaliai, šis biuletenis buvo itin populiarus. Dėl šio išskirtinumo leidinys dažnai buvo nekvestionuojamas, t. y. informacija, pateikta „Sąjūdžio žiniose", buvo besąlygiškai laikoma tikra.

Bandymai atgaivinti leidinį
---------------------------

Minint 20-asias LPS metines, kai kurie Sąjūdžio veikėjai prabilo apie galimybę atnaujinti „Sąjūdžio žinių" leidybą. Jų teigimu, „Sąjūdžio žinios" galėtų sudaryti alternatyvą korumpuotai ir subjektyviai šiandienos žiniasklaidai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Sąjūdžio kronikos: Atgimimo spauda (I), Vakarų ekspresas, 2008-05-29
2. 1 2  R. Adomaitis: Sąjūdis jau atliko savo misiją, delfi.lt, 2008-06-03
3. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 439 psl.
4. ↑  Mindaugas Peleckis. Ką mums reiškia Sąjūdis, vakarai.us, 2008-08-06[neveikianti nuoroda]
5. ↑  Rita Zdanevičienė. Rokiškėnų kelias į Sąjūdį (IV), lrytas.lt, 2008-05-31 Archyvuota kopija 2008-08-22 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  Donatas Rinkevičius. Sąjūdžio spauda iš arčiau
7. ↑  Vytautas Rubavičius. Nuo Sąjūdžio žinios prie „liberalių žinių"
8. ↑  Rytas Kupčinskas. Sąjūdis vis dar reikalingas Lietuvai
9. ↑  Sąjūdžiui 19-ka, 2007 Archyvuota kopija 2008-07-03 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* El. biblioteka[neveikianti nuoroda]
| **Maurice Benyovszky** |
| --- |
|  |
| Mauricijus Beniovskis |
| Visas vardas | Maurycy August Beniowski |
| Gimė | 1746 m. rugsėjo 20 d.Verbovas, Slovakija |
| Mirė | 1786 m. gegužės 24 d. (39 metai)Madagaskaras |
| Tėvai | Samuelis Beniovskis, Ana Rožė Revay |
|  |
| Veikla | karys, keliautojas, memuaristas |
|  |
|  **Vikiteka** | Maurice Benyovszky |

**Mauricijus Augustas Beniovskis** (lenk. *Maurycy August Beniowski*, veng. *Benyovszky Móric*, pranc. *Maurice Auguste de Benyowsky*, krikštytas 1746 m. rugsėjo 20 d. Verbas, Slovakija – 1786 m. gegužės 24 d. Madagaskaras) – karininkas, keliautojas, memuaristas.

Biografija
----------

Vengrų ar slovakų kilmės. Nuo 1778 m. grafas. Nuo 1767 m. gyveno Lenkijoje, 1768 m. prisidėjo prie Baro konfederacijos. 1770 m. Rusijos valdžios ištremtas į Kamčiatką. Ten surengė tremtinių maištą, užimtu laivu per Kurilus, Japoniją, Taivaną 1771 m. pasiekė Makao.

Nuo 1772 m. buvo Prancūzijos karaliaus Liudviko XV tarnyboje. 1773 m. užėmė Madagaskarą, vietos gyventojų 1776 m. paskelbtas valdovu. Prancūzijos valdžios įsakymu paliko salą, už tai tapo generolu majoru. Vadovaudamas su B. Franklino pagalba surengtai ekspedicijai 1785 m. grįžo į Madagaskarą, kur bandė sukurti savo valstybę. Žuvo per susirėmimą su prancūzais.

Bibliografija
-------------

* Kelionės ir nepaprastų nuotykių istorija (*Historia podróży i osobliwych zdarzeń*), atsiminimai, 4 t. 1797 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mauricijus Augustas Beniovskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 69 psl.
|  |
| --- |
| Douwe Bob |
|  
Douwe Bob 2015 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Douwe Bob Posthuma |
| Gimė | 1992 m. gruodžio 12 d. (30 metų)Amsterdamas, Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| Žanrai | kantri, folk |
| Veikla | dainininkas, dainų autorius |
| Instrumentai | fortepijonas, gitara |
| Aktyvumo metai | 2012–dabar |
| Įrašų kompanija | Universal |

**Douwe Bob Posthuma** (g. 1992 m. gruodžio 12 d. Amsterdame) – olandų dainininkas ir dainų autorius, Nyderlandų atstovas 2016 m. Eurovizijos konkurse.

Išgarsėjo 2012 m. laimėjęs projektą „Geriausias dainininkas-dainų kompozitorius Nyderlanduose" (ol. *De beste singer-songwriter van Nederland*). Jo debiutinis albumas „Born In a Storm" buvo išleistas 2013 m. o po jo sekė ir 2015 metais išleistas „Pass It On" albumas, iškart užkariavęs šalies topų viršūnes. Po itin sėkmingo kūrinio „Hold Me", kurį įrašė kartu su Anouk, pasirodė ir vasaros hitas „Sweet Sunshine". Dainininko sritis – folk ir kantri muzika.

Diskografija
------------

### Albumai

* *Born in a Storm* (2013)
* *Pass It On* (2015)
* *Fool Bar* (2016)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Douwe Bob** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Douwe Bob svetainėje Last.fm

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Trijntje Oosterhuis  *„Walk Along"*** |  **Nyderlandų atstovas Eurovizijoje**2016 | Po to:**–** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Megan Mullally** |
| --- |
|  |
| Aktorė San Diego „Comic-Con" metu 2011 m. |
| Gimė | 1958 m. lapkričio 12 d. (64 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Los Andželas, Kalifornija, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Michael A. Katcher (1992–96)Nick Offerman (nuo 2003) |
|  |
| Veikla | aktorė, dainininkė |
|  |
|  **Vikiteka** | Megan Mullally |

**Megan Mullally** (g. 1958 m. lapkričio 12 d. Los Andžele, Kalifornijoje, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių aktorė ir dainininkė. Geriausiai žinoma iš serialo „Will & Grace", kuriame atliko Karen Walker vaidmenį.

Po to, kai aktorė dirbo teatre Čikagoje, 1985 m. Megan Mullally persikėlė gyventi į Los Andželą. Pradėjo dirbti kine ir televizijoje, atlikinėjo nežymius vaidmenis. 1994 m. aktorė debiutave Brodvėjuje, vadino miuzikle „Grease". Nuo tada Mullally yra pasirodžiusi daugelyje miuziklų.

1998 m. Mullally pradėjo vaidinti NBC televizijos situacijų komedijoje „Will & Grace". Vaidmuo seriale jai pelnė pasaulinę šlovę. Vaidino Karen Walker – abejingą, tik savimi besirūpinančią ir už turtuolio ištekėjusią moterį. Aktorė buvo nominuota septyniems prestižiniems „Emmy" apdovanojimams ir laimėjo du kartus (2000 ir 2006 m.). Mullally už vaidybą seriale taip pat laimėjo keturis Ekrano aktorių gildijos apdovanojimus ir buvo nominuota „Auksiniam gaubliui" keturis kartus. Komedijoje vaidino visuose aštuoniuose sezonuose iki serialo pabaigos 2006 m.

2006–2007 m. aktorė vedė savo pokalbių laidą „The Megan Mullally Show". Yra atlikusi daug epizodinių vaidmenų įvairiuose televizijos serialuose, įskaitant „Parks and Recreation", „Happy Endings", „30 Rock", „Up All Night", „Boston Legal" ir „The New Adventures of Old Christine". Seriale „Parks and Recreation" vaidina Tammy Swanson, buvusią pagrindininio serialo personažo Rono (vaid. Nick Offerman) žmoną. Mullally yra jo žmona realiame gyvenime.
|  |
| --- |
| **Douglas SBD Dauntless** |
|  |
|  |
|  |
| Tipas | bombonešis |
| Gamintojas | Douglas Aircraft |
| Kūrėjas | Ed Heinemann |
| Pirmas skrydis | 1940 m. gegužės 1 d. |
| Pradėtas naudoti | 1940 m. |
| Baigtas naudoti | 1959 m. |
| Būsena | nebenaudojamas |
| Pagaminta vnt. | 5 936 |

**Douglas SBD Dauntless** – amerikiečių karinis lėktuvas, Antrojo pasaulinio karo metu plačiai naudotas žvalgybai ir kaip pikiruojantis bombonešis. Buvo pagrindinis JAV karinio jūrų laivyno lėktuvas lėktuvnešiuose nuo 1940 iki 1945 m. Jį taip pat naudojo Jungtinių Valstijų jūrų pėstininkai, tiek lėktuvnešiuose, tiek sausumos oro pajėgų bazėse (sausumos pajėgoms skirti variantai be stabdymo kablio turėjo indeksą A-24 Banshee). „Dauntless" yra vienas žymiausių Antrojo pasaulinio karo laikų amerikiečių lėktuvų, jais paskandinta daugiau Japonijos imperijos laivų, nei visais kitais lėktuvais kartu sudėjus. Šie lėktuvai ypač pasižymėjo Midvėjaus mūšyje skandindami japonų lėktuvnešius.

Lėktuvą be JAV kariuomenės, naudojo Čilės, Jungtinės Karalystės, Maroko, Meksikos, Naujosios Zelandijos, Prancūzijos karinės oro pajėgos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Navy's Final SBD Is Built: Type to be Supplanted by SB2C's." straipsnis žurnale „Naval Aviation News", 1944 m. rugsėjo 15 d. numeris, 11 psl.
2. 1 2  Dana T. Parker. „Building Victory: Aircraft Manufacturing in the Los Angeles Area in World War II" Cypress, CA, 2013 m. ISBN 978-0-9897906-0-4.
3. ↑  airvectors.net
4. ↑
„**Vienos dienos kronika**" – 1963 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas. Trukmė – 84 min. Nespalvotas.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Per radiją skaito nekrologą žinomam rusų mokslininkui Muratovui. Pagyvenęs liaudies tarėjas Rimša, posėdžiaudamas teisme, niekaip negali atitrūkti nuo savo ir Muratovo audringos jaunystės prisiminimų: alkana porevoliucinė Rusija, Ispanijos karas… Šiandien svarstoma byla – apie nužudymą. Inteligentiškas liudininkas Venckus, Rimšos vis kamantinėjamas, kodėl stovėjęs po medžiu, kai greta žudė žmogų, nesugeba atsakyti kitaip: lijo. Abu herojai atsitiktinai susitinka oro uoste: pasirodo, į Muratovo laidotuves Leningrade ruošiasi ir buvęs jo mokinys Venckus. Kadangi reisas atidedamas, vyresniajam persekiojant buvusį liudininką bei mokinį po naktinį Vilnių, iškyla naujos Muratovo gyvenimo detalės: apie 1950-tuosius jis buvęs visaip persekiojamas dėl „buržuazinio idealistinio" kibernetikos mokslo. Užfiksavęs kai kurias Venckaus dabartinio gyvenimo detales (gyvena pas savo viršininką Donatą, bet paveržė jo žmoną Janiną), Rimša ima kaltinti naująjį pažįstamąjį jeigu ne tiesiogine Muratovo išdavyste, tai bent jau nepilietiškumu.

Kūrėjai
-------

* Scenarijaus autorius ir režisierius – Vytautas Žalakevičius
* Operatorius – Algirdas Araminas
* Dailininkas – Algirdas Ničius
* Kostiumu dailininkė – Nijolė Klišiūtė
* Kompozitorius – Eduardas Balsys. Panaudota Edvardo Grygo muzika
* Antrasis režisierius – Marijonas Giedrys
* Antrasis operatorius – Donatas Pečiūra, Algirdas Šimkus
* Garso operatorius – Kazimieras Zabulis
* Montažas – Mingailė Murmulaitienė
* Režisieriaus asistentė – Regina Vosiliūtė.

Vaidina
-------

* Rimša – Bronius Babkauskas (jaunystėje – Antanas Šurna)
* Muratovas – Ivanas Dmitrijevas (jaunystėje – A. Gajevas)
* Venckus – Algimantas Masiulis
* Janina – Elvyra Žebertavičiūtė
* Borisas – Igoris Ozerovas
* Donatas – Donatas Banionis
* Marija – Eugenija Šulgaitė
* Daina – Nijolė Vikiraitė
* teisėjas – Henrikas Paulauskas
* viešbučio administratorė – Elena Žalinkevičaitė-Petrauskienė
* pilotas – Regimantas Adomaitis
* taip pat Ilja Rudas-Gercovskis, Vytautas Tomkus, A.Kovylinas, P.Mironovas, G.Tarataikinas, P.Vosyliūtė ir kiti.

Apdovanojimai
-------------

Diplomai už geriausią režisūrą V. Žalakevičiui, už garso operatoriaus darbą K. Zabuliui VI Pabaltijo ir Baltarusijos kino festivalyje Taline (1965 m.).

Nuorodos
--------

* Filmo ištraukos
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Medžių riba, matoma Uoliniuose kalnuose
**Medžių riba** – ekologinė juosta kalnuose, poliarinėse ar dykumų srityse, iki kurios auga medžiai. Toliau už jos medžiai nebepajėgūs augti dėl nepalankių sąlygų – šalto klimato, nepakankamos drėgmės, netinkamo slėgio. Ten driekiasi tundra, alpinės pievos, arktinės dykumos, akmenynai ir sniegynai. Ties medžių riba augantys medžiai yra labai skurdūs, kreivi, dažnai virtę krūmokšniais. Dėl stiprių vėjų ir atšiaurių sąlygų susidarę ištisi kreivamiškiai.

Medžių ribos aukštis kalnuose priklauso nuo geografinės padėties ir klimatinių sąlygų: tropinių sričių kalnuose medžių riba siekia 3000–4000 m aukštį virš jūros lygio (aukščiausiai medžiai auga 5200 m aukštyje, Sachamos ugnikalnio šlaituose Anduose), Europos kalnuose (Alpės, Rila, Pirėnai) 2000–2300 m, poliarinėse srityse – 600–800 m.

Poliarinėse lygumų teritorijose medžių riba driekiasi skirtingai: dėl šiltųjų jūros srovių švelnesnio klimato Norvegijos pakrantėse medžiai auga iki 70° š. pl. Vakarų Sibire iki 66° š. pl. Aliaskoje iki 68° š. pl. šaltosios Labradoro srovės veikiamame Labaradore – tik iki 56° š. pl. Pietuose toliausiai medžiai auga Ugnies Žemės salyne.

Būdingi medžių ribos augalai: Eurazijoje – daūrinis maumedis, balkaninė pušis, kedrinė pušis, kalninė pušis, plaukuotasis beržas; Šiaurės Amerikoje – subalpinis kėnis, alpinis maumedis, Engelmano eglė, baltakamienė pušis, gajoji pušis, akuotoji pušis, lanksčioji pušis, juodoji eglė; Pietų Amerikoje – antarktinis notofagas, žemasis notofagas, kenjalis.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sniego riba
| ***Megė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Maggie |
| Kilmės šalis |  JAV Šveicarija |
| Režisierius | Henry Hobson |
| Scenaristas (-ai) | John Scott III |
| Vaidina | Arnold Schwarzenegger |
| Metai | 2015 |
| Žanras | veiksmo |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 4,5 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Megė** (angl.  *Maggie*) – 2015 m. JAV sukurta postapokaliptinė drama, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Arnold Schwarzenegger.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Arnold Schwarzenegger – Veids Vogelis
* Abigail Breslin – Megė Vogel
* Joely Richardson – Karolina Vogel
* Douglas M. Griffin – Rėjus
* J.D. Evermore – Holtas
* Rachel Whitman Groves – Bonė
* Jodie Moore – Verna Kaplan

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Siaučianti infekcija visus ja užsikrėtusius palaipsniui paverčia zombiais. Vyriausybė įrengė specialias karantino zonas, kuriose prievarta apgyvendina visus infekuotus asmenis bei nuolatos rengia patikrinimus, ieškodami kitų užkrėstųjų. Viena tokių – paauglė Megė, gyvenanti atokiame name kartu su tėvu, kuris nenori jos perkelti į karantiną ir laiko savo namuose, tikėdamasis, kad virusas nustos progresuoti...
| Barupė |
| --- |
| Barupė Labūnavoje Barupė Labūnavoje |
| **Ilgis** | 48,2 km |
| **Baseino plotas** | 322,4 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,55 m³/s |
| **Ištakos** | Jonavos rajonas |
| **Žiotys** | Nevėžis |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Barupė |

**Barupė** – upė Vidurio Lietuvoje, Nevėžio kairysis intakas. Prasideda apie 12 km į vakarus nuo Jonavos, Žinėnų kaimo apylinkėse, ties Mikulėnų miško rytine dalimi. Teka į šiaurę per Jonavos ir Kėdainių rajonus. Įteka į Nevėžį 44 km nuo jo žiočių ties Kruopiais (netoli Labūnavos).

Intakai:

* kairieji: Savyda, Mėkla, Urka;
* dešinieji: Kulvė, Vabalas, Paparčia.

Žemupio slėnis gilus. Aukštupys sureguliuotas. Plotis 5–12 m, gylis 0,1-0,4 m. Srovės greitis 0,1-0,2 m/s. Vid. nuolydis 1,1 m/km. Prie Labūnavos patvenkta 114 ha tvenkiniu. Taip pat yra 2 maži tvenkiniai: Kuigalių ir Labūnavos gyvenvietės. Per upę pastatyti keturi tiltai.

Barupės žemupio ruožas įtrauktas į Barupės hidrografinį draustinį.

Upės pavadinimas neaiškios kilmės, galimai labai archajiškas. Sietinas su sen. rusų *бара* „bala", ukr. *бар* „šlapia vieta tarp kalvų", il. *\*bar(b)-* „bala".

* Nedidelis tvenkinėlis LabūnavojeNedidelis tvenkinėlis Labūnavoje
* Barupė už SerbinųBarupė už Serbinų
* Barupė LabūnavojeBarupė Labūnavoje
* Barupė ties PėdžiaisBarupė ties Pėdžiais

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Barupė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 216
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Voznesenskasukr. *Вознесенськ* |
| --- |
|              |
| *Miesto parke* |
|  |
| 

VoznesenskasVoznesenskas

47°34′21″ š. pl. 31°18′43″ r. ilg.﻿ / ﻿47.57250°š. pl. 31.31194°r. ilg.﻿ / 47.57250; 31.31194﻿ (Voznesenskas)Koordinatės: 47°34′21″ š. pl. 31°18′43″ r. ilg.﻿ / ﻿47.57250°š. pl. 31.31194°r. ilg.﻿ / 47.57250; 31.31194﻿ (Voznesenskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos vėliava Ukraina |
| **Sritis** | Mykolajivo sritis Mykolajivo sritis |
| **Rajonas** | Voznesensko rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1795 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 37 049  |
| **Plotas** | 22,56 km² |
| **Tankumas** (2011) | 1 642 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.voznesensk.org |
|  **Vikiteka** | Voznesenskas |

**Voznesenskas** (ukr.  *Вознесенськ*) – miestas Ukrainos pietuose, Mykolajivo srityje. Administracinis rajono centras. Įsikūręs prie Pietinio Bugo ir Mertvovodo santakos, už 90 km (automobilių keliu) į šiaurę nuo srites centro Mykolajivo. Mieste gyvena 37 tūkst. žmonių.

Istorija
--------

Voznesensko gubernija, 1796 m.
Iki XV a. šioje vietoje stovėjo totorių Čičaklėjaus tvirtovė, kurią užėmė Lietuvos Didysis kunigaikštis Vytautas. Jos vietoje LDK kariuomenė pastatė Sokoleco pilį. XV a. pabaigoje ją užėmė Zaporožės kazokai. 1795 m. Rusijos carienės Jekaterinos II potvarkiu pradėtas statyti Voznesensko miestas, tapęs naujai įkurtos gubernijos (*наместничество*) administraciniu centru.

Pramonė
-------

Yra 18 didelių pramonės įmonių, iš kurių 72% – lengvosios pramonės (odos ir jos žaliavos perdirbimo, kailių gamybos, batų ir drabužių siuvimo, baldų gamybos) ir 18% – maisto pramonės (mėsos ir dešrų, sūrių, pieno produktų, konservuotų vaisių ir daržovių, duonos ir konditerijos gaminių). Mieste veikia prekybos įmonių tinklas, kuriame prekiaujama vietos ir atvežtine produkcija.

Voznesenske gimė Lietuvos TSR nusipelnęs statybininkas Anatolijus Kurilovas.

Sportas
-------

* Motobolo klubas „Voschod" – atvirojo Baltarusijos motobolo čempionato dalyvis.

Miestai partneriai
------------------

* Lenkija Radomskas, Lenkija
* Pietų Afrikos Respublika Hesekva, PAR

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. atvirasis Baltarusijos motobolo čempionatas Archyvuota kopija 2010-06-23 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2012-01-06 iš Wayback Machine projekto.
* Mykolajivo srities heraldinių ženklų istorija Archyvuota kopija 2010-02-19 iš Wayback Machine projekto.
* Motobolas Voznesenske Archyvuota kopija 2011-09-01 iš Wayback Machine projekto.
| Gurujė*Gurúè* |
| --- |
| *Arbatos plantacijos Gurujė apylinkėse* |
|  |
| 

GurujėGurujė

15°28′0″ p. pl. 36°59′0″ r. ilg.﻿ / ﻿15.46667°š. pl. 36.98333°r. ilg.﻿ / 15.46667; 36.98333﻿ (Gurujė)Koordinatės: 15°28′0″ p. pl. 36°59′0″ r. ilg.﻿ / ﻿15.46667°š. pl. 36.98333°r. ilg.﻿ / 15.46667; 36.98333﻿ (Gurujė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Mozambiko vėliava Mozambikas |
| **Provincija** | Zambezijos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 116 992  |
|  |
|  **Vikiteka** | Gurujė |

**Gurujė** (port. *Gurúè*, iki 1975 m. ***Vila Žunkeiras*** *Vila Junqueiro*) – miestas šiaurinėje Mozambiko dalyje, šalia Zambezijos provincijos geografinio centro. Tai didžiausia arbatos plantacija šalyje.

Ekonomika
---------

Gurujės ekonomikos pagrindą sudaro arbatos plantacijos (90 %), likusią dalį užima kavos, vaisių ir pan. plantacijos. Nemaža dalis gyventojų turi nedidelius ūkius, iš kurių gauna papildomų pajamų greta nereguliarių atlyginimų.

Demografija
-----------

2007 m. Mozambiko vyriausybės vykdyto surašymo duomenimis, 1997 m. Gurujėje gyveno 99 325 žmonės, 2008 m. – 116 992. Mieste labiausiai paplitusi lomvių kalba.

Laukinė gamta
-------------

1998 m. Gurujėje vykdyta paukščių stebėjimo ekspedicija aptiko vienintelį šalies endeminį paukštį *namuli epalis*, nematytą nuo jo atradimo 1932 m. Šiuo metu žinoma, jog ši rūšis klesti Gurujės apylinkėse esančiuose miškuose.

Nuorodos
--------

* Namuli apalis Archyvuota kopija 2016-04-28 iš Wayback Machine projekto.
**Judo Evangelija** arba Judo Iskarioto Evangelija – viena iš nekanoninių ankstyvojo krikščionybės laikotarpio evangelijų. Evangelija sukurta II a. ankstyvųjų krikščionių – gnostikų sektoje. Ilgai ji buvo žinoma tik iš užuominų kituose rašytiniuose šaltiniuose. 180 m. Liono vyskupas Irenėjus ją mini savo veikale *Adversus haereses* kaip vieną iš gnostikų erezijų.

Judo Evangelijoje Kristaus istorija pateikiama per Judą Iskariotą. Skirtingai nei kanoninėse evangelijose, joje Judas yra ne Jėzaus išdavikas, bet jo valios vykdytojas.

Rankraščio radimo istorija
--------------------------

Pirmasis Judo evangelijos puslapis.
Manoma, kad aštuntajame XX amžiaus dešimtmetyje kapavietėje ties *El Minya* kaimu prie Nilo Egipte buvo rastas 220–340 m. rašytas gnostikų koptiškas (senovės egiptiečių kalba, užrašyta modifikuotais graikų rašmenimis) rankraštis. Dokumentas pateko į juodąją rinką. 1983 m. buvo apie jį išgirsta, kai nežinomas savininkas jį pasiūlė pirkti Mičigano universiteto mokslininkui Liudvikui Koenui (Ludwig Koenen). Ženevoje grupei mokslininkų buvo parodytas dokumentas ir už jį paprašyta 3 mln. dolerių. Sandoris neįvyko. Kartkartėmis jis buvo siūlomas pirkti įvairiems prekiautojams antikvarinėmis vertybėmis. Galiausiai gana smarkiai nukentėjęs 2000 m. jis buvo parduotas Frydai Nusberger-Čiako (Frieda Nussberger-Tchaco). Pastaroji pateikė jį įvertinti Jeilio universiteto ekspertams, ir jie pastebėjo, kad rankraštyje yra ir Judo Evangelija. 2001 dokumentą nupirko šveicarų „Maecenas Foundation for Ancient Art". Kadangi rankraštis neteisėtai buvo išvežtas iš Egipto, fondo tikslas buvo restauruoti ir išsaugoti rankraštį, publikuoti jo tekstą ir grąžinti rankraštį į Egiptą. Šiam tikslui pasiekti fondas sudarė bendradarbiavimo sutartį su Nacionaline geografijos draugija (*National Geographic Society*). 2006 m. Judo Evangelijos tekstas atkurtas, išverstas į anglų kalbą. Tekstą galima rasti nacionalinės geografijos draugijos svetainėje. Restauruotas ir konservuotas rankraščio originalas perduotas eksponuoti Kairo koptų muziejui.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Judas Iskariotas

Nuorodos
--------

* Prarastoji Evangelija (*nationalgeographic.com*)
*Kitos reikšmės – Kiaušinis (reikšmės).*
„Kolumbas ir kiaušinis" (Johann Geyer, 1847)
Kiaušinio formos monumentas San Antonio Abade (Ibisa, Ispanija) Kolumbui, Naujojo Pasaulio atradėjui
„**Kolumbo kiaušinis**" (it. *uovo di Colombo*) – terminas, skirtas įvardyti genialią idėją ar atradimą, kuri po atradimo suprantama labai lengvai dėl savo paprastumo. Tokiu sparnuotu posakiu pavadinamas paprastas sudėtingos užduoties sprendimo būdas. Posakis susijęs su ispanų keliautoju Kristupu Kolumbu, o ši istorija dažnai prisimenama, kai kalbama apie kūrybiškumą.[1]

Istorija
--------

Teigiama, kad Kolumbui išplaukus iš Ispanijos per Atlantą ir atradus  Amerikos žemyną, jam grįžus buvo pakviestas į svečius pas kardinolą Mendosą. Svečių prašymu Kolumbas ėmė pasakoti apie šią kelionę. Tačiau prie stalo kompanijoje atsirado drąsus pavyduolis, tvirtinęs, jog tai galėjo padaryti bet kuris kitas patyręs jūrininkas. Tuomet Kolumbas pasiūlė jam išspręsti paprastą uždavinį – pastatyti ant stalo virtą kiaušinį smailiuoju galu. Niekam nepasisekė to padaryti. Tada Kolumbas atsakė, kad nėra nieko paprastesnio ir paėmė kiaušinį, nesmarkiai stuktelėjo į stalą jo smailąjį galą, kevalas suskilo, kiaušinio gale atsirado nedidelė plokštuma, todėl kiaušinis galėjo stabiliai stovėti ant stalo. „Tai visiškai paprasta!" – šaukė pavyduoliai. „Suprantama, – atsakė Kolumbas, – bet tik tuomet, kai tai jau žinoma."

Tačiau tikėtina, kad šis epizodas, kuris buvo aprašytas italų keliautojo Džirolamo Benconio 1565 m. knygoje „Naujojo Pasaulio istorija" (*Historia del Mondo Nuovo*),[2] tėra tik legenda. Panaši legenda buvo žinoma Italijoje ir Ispanijoje dar seniai prieš Kolumbą. Ispanijoje yra panašus į „Kolumbo kiaušinį" frazeologizmas – „Chuanelo kiaušinis" (*huevo de Juanelo*), taip pat reiškiantis sudėtingos problemos paprastą sprendimą. Panašios istorijos aprašytos ispanų dramaturgo Pedro Kalderono komedijoje „Dama vaiduoklė" (*La Dama duende*) ir italų meno istoriko Džordžo Vazario knygoje „Žymiausių tapytojų, skulptorių ir architektų gyvenimai" (1550).[3][4]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kant, Immanuel (2013[1790]), *Critique of Judgement*, Book II, "Analytic of the Sublime," Simon and Schuster: "In my part of the country, if you set a common man a problem like that of Columbus and his egg, he says, 'There is no art in that, it is only science': i.e. you *can* do it if you know *how*; and he says just the same of all the would-be arts of jugglers."
2. ↑  Girolamo Benzoni (1572[1565]), *Historia del Mondo Nuovo*, Venice, pp. 12–3; English translation: *History of the New World by Girolamo Benzoni*, *Hakluyt Society*, London, 1857, p. 17.
3. ↑  Giorgio Vasari (1550), *Lives of the Most Excellent Painters, Sculptors, and Architects*: "Filippo Brunelleschi." Florence.
4. ↑  The similarity of Vasari's story to the egg of Columbus story was first pointed out in *Our Paper*, vo. 10, *Massachusetts Reformatory*, 1894, p. 285.
| **Gavrilas Zubovasrus. *Гавриил Николаевич Зубов*** |
| --- |
| Zubovų giminės herbas |
| Zubovų giminės herbas |
|  |
| Gimė | 1835 m. sausio 26 d. |
| Mirė | 1891 m. gegužės 5 d. (56 metai) |
| Tautybė | rusas |
| Tėvas | Nikolajus Zubovas |
| Motina | Aleksandra de Moden-Zubova |
|  |
| Veikla | grafas, Rusijos imperijos kariuomenės gvardijos pulkininkas |

**Gavrilas (Gabrielius) Zubovas** (rus.  *Гавриил Николаевич Зубов*, 1835 m. sausio 26 d. – 1891 m. gegužės 5 d.) – grafas, Rusijos imperijos kariuomenės gvardijos pulkininkas.

Biografija
----------

Jauniausias Rusijos imperijos tikrojo valstybės patarėjo, imperatorius rūmų kamerherio, hofmeisterio, Preobraženskio pulko leibgvardijos poručiko Nikolajaus (Mikalojaus) Zubovo (1801-1871) ir grafienės Aleksandros de Moden (1807-1839) sūnus.

Baigė karininkų mokyklą, tarnavo carinės Rusijos kariuomenės rinktiniuose daliniuose, užsitarnavo gvardijos pulkininko karinį laipsnį.

1864 m. tėvas jam užrašė Kretingos dvarą. Paveldėjimas Sankt Peterburgo apygardos teisme įteisintas 1871 m. Nikolajui (Mikalojui) Zubovui mirus.

Už skolas Kretingos dvaras 1874 m. buvo areštuotas ir parduotas Sankt Peterburge surengtose varžytinėse, kuriose jį įsigijo pagrindinis grafo kreditorius Juozapas Tiškevičius. Gabrielius Zubovas turėjo teisę per vienerius metus po varžytinių dvarą išsipirkti, tačiau to nepadarė.

Žodinė tradicija byloja, kad Gabrielius Zubovas Kretingą grafui Juozapui Tiškevičiui pralošė
kortomis. Šis pasakojimas atsirado todėl, kad aristokratui pralošti savo turtą atrodė garbingiau, negu prarasti jį už skolas.

Šaltiniai
---------

* Дворянские роды Российской империи. Т. 1, 1993.
* Julius Kanarskas. Kretingos dvaro savininkai. – Kretinga (Klaipėda: Druka), 2009.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį straipsnį ar jo skyrių reikėtų peržiūrėti.**Būtina ištaisyti gramatines klaidas, patikrinti rašybą, skyrybą, stilių ir pan.Ištaisę pastebėtas klaidas, ištrinkite šį pranešimą.  |

Vienos Volksoper teatras
**Vienos Volksoper teatras** – pagrindiniai operos rūmai Vienoje, Austrijoje. Rūmuose per metus įvyksta apie 300 pasirodymų, kurie trunka rugsėjo-birželio mėnesiais.

Istorija
--------

### Įkūrimas

Teatro pastatas buvo pastatytas 1898 m. tada jie vadinosi Kaizerio jubiliejaus miesto teatru (*Kaiser-Jubiläums-Stadttheater*). Iš pradžių teatre vykdavo tik pjesės. Dėl labai greitų statybų (10 mėnesių) teatras paskendo skolose ir 1903 m. bankrutavo.

### Muzikinis teatras (1903–1950 m.)

1903 m. rugsėjo 1 d. Rainer Simons perėmė pastatą ir pervadino jį į *Kaiser-Jubiläums-Stadttheater – Volksoper* (viešoji opera). Jo tikslas buvo ne tik toliau tęsti pjesių pastatymus, bet ir sukurti operų ir operečių. Pirmieji Vienos spektakliai *Tosca* ir *Salome* čia įvyko 1907 ir 1910 m. Teatre pasirodė garsiausi pasaulio dainininkai: Maria Jeritza, Leo Slezak ir Richard Tauber.

Po Antrojo pasaulinio karo, Vienos Volksopera tapo alternatyva nuniokotiems Vienos operos namams.

Vietos
------

Vietų planas
Trijuose skirtinguose lygiuose yra 1 261 vietos ir 72 stovimos bei 2 vietos neįgaliesiems.

Pasirodymų skaičius
-------------------

| Sezonas | Pasirodymai | žiūrovai | vid. panaudojimas | vid. darbuotojai |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004/2005 | 287 | 293,695 | 75,41% | nežinoma |
| 2005/2006 | 276 | 280,520 | 74,77% | 524 |
| 2006/2007 | 281 | 289,721 | 78,34% | 523 |
| 2007/2008 | 291 | 325,491 | 85,77% | 526 |

Taip pat skaitykite
-------------------

* Vienos opera

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vienos Volksoper teatras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Official website (anglų k.)

Koordinatės: 48°13′29″ š. pl. 16°20′59″ r. ilg.﻿ / ﻿48.22472°š. pl. 16.34972°r. ilg.﻿ / 48.22472; 16.34972
Koordinatės: 55°34′56″š. pl. 21°48′32″r. ilg.﻿ / ﻿55.5823°š. pl. 21.8090°r. ilg.﻿ / 55.5823; 21.8090

|  |
| --- |
| **Judrėnų Stepono Dariaus pagrindinė mokykla** |
| Judrėnų Stepono Dariaus pagrindinė mokykla herbasJudrėnų Stepono Dariaus pagrindinė mokykla herbas |
| Judrėnų Stepono Dariaus pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Mokyklos g. 22a, Judrėnai |
| **Direktorius(-ė)** | Kristina Ruškienė |
| **Mokinių skaičius** | 75 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 13 |

**Klaipėdos rajono Judrėnų Stepono Dariaus pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Judrėnuose (Klaipėdos raj.), Mokyklos g. 22a, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191790473. Steigėjas Klaipėdos rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Veiviržėnų gimnazijos skyrius.

1908 m. įsteigta pradžios mokykla, 1947–2001 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 2001 m. pagrindinė mokykla.

Istorija
--------

Stogastulpis su varpu prie mokyklos
1908 m. „Saulės" draugija įsteigė privačią Judrėnų pradžios mokyklą, kuri 1911 m. pertvarkyta į valdinę pradžios mokyklą.

Iki 1947 m. Judrėnuose buvo pradinė mokykla, 1947–1956 m. septynmetė, 1956–1962 m. vidurinė, 1962–1986 m. aštuonmetė, 1986–1998 m. devynmetė, 1998–2003 m. dešimtmetė, nuo 2003 m. pagrindinė. 1999 m. suteiktas lakūno Stepono Dariaus vardas. 2020 m. mokykla tapo Veiviržėnų gimnazijos skyriumi.

Direktoriai
-----------

* Bronius Rilskis, 1955–1959 m.
* Petras Juozaitis
* Ona Šiaulienė-Tamošauskienė
* Irena Račkauskienė, 1995-2010 m.
* Kristina Ruškienė, nuo 2011 m.

Žymūs mokiniai
--------------

* Česlovas Mikutis, dirigentas, pedagogas

Nuorodos
--------

1. ↑  Klaipėdos r. Judrėnų Stepono Dariaus pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-14).
2. ↑  Klaipėdos r. Veiviržėnų Jurgio Šaulio gimnazijos Judrėnų Stepono Dariaus pagrindinio, pradinio, ikimokyklinio ir priešmokyklinio ugdymo skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-14).
3. ↑  Judrėnai. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-06-23).

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2020-08-10 iš Wayback Machine projekto.
* Šimtmečio ženklai, 1908-2008 / Klaipėdos rajono Judrėnų Stepono Dariaus pagrindinė mokykla. - Kaunas: Judex, 2008. - 72 p.: iliustr. - ISBN 978-9955-748-56-4
**Džėbiol** (kor. 재벌 (財閥) = *jaebeol*) – dideli konglomeratai Pietų Korėjoje. Dauguma jų buvo įkurti kaip šeimos verslai Japonijos okupacijos metais arba po Korėjos karo ir iki šių dienų yra valdomi tos pačios giminės narių. Didžiausi *džėbiol* yra tokios tarptautinės bendrovės kaip Hyundai, Samsung bei LG.

*Džėbiol* veiklos sritys dažnai apima kelis skirtingus sektorius, konglameratą sudarančios kompanijos gamina tiek buitines, tiek pramonines prekes, teikia įvairias paslaugas. Šie požymiai leidžia *džėbiol* lyginti su Japonijos *keiretsu* (buvę *zaibatsu*) arba *sogo šiošia* kompanijoms.

*Džėbiol* buvo varomoji šalies ekonomikos jėga po Korėjos karo, prisidėjo prie greitos industrializacijos, eksporto augimo. Konglomeratus palaikė ir su jais glaudžiai bendradarbiavo valdžios institucijos, ypač Pak Čionghy valdymo laikotarpiu. Nors po Azijos finansų krizės pabaigos (1997 m.) mėginama apriboti jų galią, *džėbiol* išlieka įtakinga jėga Pietų Korėjos ekonomikoje.

Pavyzdžiai
----------

* Hyundai
* Samsung
* LG Group (anksčiau „Lucky" ir „Goldstar"), GS Group, LS Group
* SK Group
* Ssangyong
* Daewoo
* Hanjin
* Kia Motors (dabar priklauso Hyundai)
* Lotte Group
* CJ (anksčiau „Cheil Jedang")

Šaltiniai
---------

1. ↑  James Hoare. *A Political And Economic Dictionary Of East Asia*. Routledge, 2005, p. 34

Nuorodos
--------

* www.willi - stengel.de Archyvuota kopija 2006-08-05 iš Wayback Machine projekto.
* Valstybės ir *Chaebol* susiliejimas
Vienos universiteto Teisės fakulteto Juridikumas (*Juridicum*; pastate įsikūrusi didžioji Fakulteto dalis)
**Vienos universiteto Teisės fakultetas** (vok. *Rechtswissenschaftliche Fakultät der Universität Wien*) - Vienos universiteto padalinys, didžiausia teisinio švietimo ir teisėtyros įstaiga vokiškai kalbančiose valstybėse; Teisės fakultetas. Studijos trunka mažiausiai 4 metus. Suteikiami laipsniai - teisės magistras, LL.M. (podiplominės studijos) ir teisės daktaras.

Istorija
--------

1365 ir 1385 m. Vienos universiteto steigimo dokumentuose jau buvo numatytos teisės mokslų studijos. 

1402 m. pradėta dėstyti teisė (Kanonų teisė).

1494 m. - Romėnų teisė (po daugybės nesėkmingų bandymų įvesti jos dėstymą). 

1753 m. Teresės studijų reformos dėka dalykų „kanonas" išplėstas. 

1810 m. parengtas studijų planas (autorius Franz von Zeiller), numatęs, kad kaip atskiras dalykas bus dėstoma ir nacionalinė teisė, konkrečiai - Austrijos privatinė teisė (CK nuostatos). 

Nuo 1975 m. suteikiamas teisės mokslų magistro (arba magistrės) kvalifikacinis laipsnis (*Magisters/einer Magistra der Rechtswissenschaften*).

Struktūra
---------

Yra Darbo teisės, Finansų teisės, Teisės filosofijos, Religijos ir kultūros teisės, Romėnų teisės ir Antikos teisės istorijos, Baudžiamosios teisės ir kriminologijos bei Civilinio proceso institutai.

Nuorodos
--------

* Oficiali Vienos universiteto Teisės fakulteto tinklavietė (vokiečių, anglų k.)