recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Valerija  *Валерия* |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Ala Jurjevna Perfilova |
| Gimė | 1968 m. balandžio 17 d. (55 metai)Atkarskas, Saratovo sritis, TSRS vėliava TSRS |
| Kilmė | Rusijos vėliava Rusija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1992–dabar |
| Įrašų kompanija | NOX Music |
| Svetainė | www.valeriya.net |

**Ala Jurjevna Perfilova** (rus. *Алла Юрьевна Перфилова*, sceninis vardas **Valerija** (*Валерия*); g. 1968 m. balandžio 17 d. Atkarske, Saratovo sritis) – Rusijos dainininkė.

Biografija
----------

Gimė 1968 m. balandžio 17 d. Atkarske, Saratovo regione. Tėvas – Jurijus Ivanovičius Perfilovas (1945–2009), kultūros veikėjas, buvo muzikos mokyklos „Atkarsk" direktorius. Galina Perfilova (g. 1938 m.), kultūros veikėja, mokytoja. Močiutė Valentina Nikitina (g. 1913 m.), mirė 2014 m. eidama 101 metus.

1992 m. Valerija įrašė pirmąjį albumą anglų kalba „The Taiga Symphony". Albumo dainoms muziką sukūrė Vitalijus Bondarčukas, žodžius parašė Ričardas Nailsas.

Per savo karjeros pradžią Valerija dalyvavo keliuose naujų atlikėjų konkursuose. 1992 metais ji laimėjo televizijos konkurse „Utrenniaja zvezda" (*Утренняя звезда*), tarptautiniame konkurse „Bratislavaja lira" (*Братиславская лира*) ir gavo publikos prizą konkurse „Jūrmala-92" (*Юрмала-92*).

Diskografija
------------

### Albumai

* 1992 – The Taiga Symphony
* 1992 – Побудь со мной
* 1994 – Моя Москва
* 1995 – Анна
* 1997 – Фамилия. Часть1
* 1999 – Самое лучшее
* 2000 – Первый Internet альбом
* 2000 – Метелица
* 2000 – Рига-Москва
* 2001 – Глаза цвета неба
* 2003 – Страна любви
* 2006 – Нежность моя
* 2008 – Out Of Control
* 2009 – Out of Controll (UK Edition)
* 2010 – Во мне моя любовь
* 2010 – Песни, которые вы полюбили. Best of 2003–2010
* 2012 – Русские романсы и золотые шлягеры XX века
* 2013 – По серпантину

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Peru herbas** – vienas iš Peru valstybės nacionalinių simbolių. Naudojami net trys herbo variantai: valstybinis herbas (*Escudo de Armas*), tautinis herbas (*Escudo Nacional*) ir didysis antspaudas (*Gran Sello del Estado*).

Visus tris herbus vienija skydas, sudarytas iš trijų elementų: viršutiniame kairiajame kampe žydrame fone pavaizduotos vikunijos – tradicinio Andų gyvūno, viršuje dešinėje baltame fone pavaizduoto chininmedžio (Peru atrasto vaisto nuo maliarijos – chinino – simbolis) ir apatinėje dalyje, raudoname fone pavaizduoto gausybės rago su išsieliejusiomis monetomis (simbolizuoja šalies gamtinius turtus).

Valstybiniame herbe skydą iš kairės supa laurų šakelė, iš dešinės – alyvų šakelė. Šakelės surištos raudonai balta (vėliavos spalvos) juostele. Skydą karunuoja ąžuolų vainikas. Šis herbas naudojamas ant valstybinės vėliavos.

Tautinis herbas sudarytas iš skydo, apgaubto išskleistų Peru vėliavų. Šis herbas naudojamas ant karinių vėliavų.

Didysis antspaudas sudarytas iš tautinio herbo ir užrašo *REPÚBLICA DEL PERÚ* („Peru Respublika"). Naudojamas kaip antspaudas valstybiniuse dokumentuose.

* Escudo de Armas*Escudo de Armas*
* Escudo Nacional*Escudo Nacional*
* Gran Sello del Estado*Gran Sello del Estado*

**Pietų Amerikos valstybių herbai**

|  |
| --- |
| Argentina · Bolivija · Brazilija · Čilė · Ekvadoras · Gajana · Kolumbija · Paragvajus · Peru · Surinamas · Urugvajus · Venesuela
Folklando (Malvinų) Salos · Pietų Džordžija |
| **Valstybių atributika:** Herbai · Valstybinių vėliavų galerija |
| **Valerij Tretjakov** |
| --- |
| Gimė | 1958 m. sausio 19 d. (65 metai)Luganskas, Ukraina |
| Tautybė | rusas |
| Vaikai | Tomas Tretjakovas, Marija Miglė Tretjakova |
|  |
| Veikla | filologas, žurnalistas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Naujoji sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1984 m. Vilniaus universitetas |

**Valerijus Tretjakovas** (g. 1958 m. sausio 19 d. Luganske, Ukraina) – filologas, žurnalistas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1975 m. baigė Anapos vidurinę mokyklą. 1979–1991 m. Vilniaus statybos tresto darbininkas. 1984 m. baigė Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą, įgijo filologo specialybę. 1991–1995 m. vertėsi privačiu verslu. 1995–2000 m. vadovavo UAB „Litovskij kurjer", leido to paties pavadinimo savaitraštį rusų kalba.

2000–2004 m. LR Seimo narys, išrinktas pagal Naujosios sąjungos (socialliberalai) sąrašą. 2004 m. Algirdo Brazausko ir Artūro Paulausko koalicijos „Už darbą Lietuvai" kandidatas į LR Seimo narius Naujosios Vilnios (Nr. 10) rinkimų apygardoje.

Nuo 2005 m. „Litovskij kurjer" vyriausiasis redaktorius.

Rusų leidinių asociacijos narys, Pasaulinės laikraščių asociacijos narys, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2000–2004 m. kadencijos Seimo narys
2. ↑   Archyvuota kopija 2008-10-14 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑   Archyvuota kopija 2013-12-03 iš Wayback Machine projekto.
**Asgeras Jornas** (dan. *Asger Jorn*, 1914–1973) – XX a. Danijos tapytojas, keramikas, grafikas, skulptorius, rašytojas.

Biografija
----------

Asgeras Olafas Jorgensenas gimė 1914 m. kovo 3 d. Vejrumo gyvenvietėje netoli Struėro miestelio Šiaurės Jutlandijoje. Jo tėvai buvo vietos mokytojai. 1929 m. su šeima persikėlė į Silkeborgą. 1930 m. pradėjo tapyti, 1933 m. pirmą kartą eksponuoti du jo paveikslai bendroje parodoje Silkeborge. 1936 m. išvyko į Paryžių, kur 10 mėnesių mokėsi Fernano Ležė studijoje. 1937 m. dirbo architektui Le Korbiuzjė sukurdamas didelių matmenų sieninę tapybą Paryžiaus tarptautinei parodai. 1938 m. įvyko pirmoji personalinė Asgero Jorgenseno paroda Kopenhagoje. 1939 m. A. Jorgensenas vedė Kirsten Lyngborg. Antrojo pasaulinio karo metus dailininkas praleido Danijoje ir 1945 m. sutrumpino savo pavardę į Jorno. Po kelionių į Laplandiją, Tunisą, Prancūzija, Olandiją, Belgiją A. Jornas užmezgė ryšių su kitais menininkais ir 1948 m. su jais įkūrė grupę COBRA. Tais pačiais metais, kiek anksčiau įvyko jo personalinė paroda Paryžiuje. 1951 m. iširus COBRA grupei, A. Jornas iki 1957 m. veikė iš jos išaugusioje „Bauhaus imadžinistų" grupėje. 

1951 m. A. Jornas vedė Matie van Domselaer. Dėl paūmėjusios tuberkuliozės 1951−52 m. būdamas sanatorijoje Silkeborge A. Jornas sukūrė tapybos serijas „Gyvenimo ratas" (ar „Metų sezonai") ir „Apie tylųjį mitą". 1953 m. keliavo į Šveicariją, Prancūziją, Italiją. Nuo 1954 m. nuolat vasaras praleisdavo Albisola Marina vietovėje prie Genujos Italijoje, kur 1959 m. sukūrė didžiulių matmenų keraminę sienos reljefą mokyklai Orhuse Danijoje. 1958 m. A. Jornas persikėlė į Paryžių, kur prisidėjo prie tarptautinio situacionistų judėjimo. Jo kūrybą paveikė Džeimsas Ensoras, Vasilijus Kandinskis, Paulis Klė, Choanas Miro. A. Jornas kūrė tapybą, koliažus, knygų iliustracijas, keramiką, grafiką, piešinius, gobelenų dizainą ir paskutiniaisiais metais − skulptūrą. 1960 m. užbaigė didžiausią ir garsiausiu jo kūriniu įvardijamą paveikslą „Stalingradas". 1962 m. įvyko pirmoji jo personalinė paroda Niujorke. Jis organizavo „Skandinavijos lyginamojo vandalizmo institutą", publikavo knygeles apie Skandinavijos ir viduramžių Europos kultūrą. 1962 m. buvo susijęs su Žanu Diubufė. 1964 m. atsisakė skirto Gugenheimo prizo. Dailininkas vėlyvaisiais metais daug keliavo, lankėsi Kuboje, JAV, Azijoje. Asgeras Jornas mirė 1973 m. gegužės 1 d. Orhuse Danijoje. Anksčiau tais metais buvo vedęs trečią kartą − Nanna Enzensberger. Palaidotas *Grötlngbo* vietovėje Gotlando saloje (Švedija). Silkeborgo dailės muziejuje, kuriam 2010 m. buvo suteiktas Jorno vardas, sukaupta didžiausia dailininko kūrinių kolekcija.

Kūrinių galerijos
-----------------

* wikiart.org
* Jorno muziejus Archyvuota kopija 2016-06-04 iš Wayback Machine projekto.
* artnet.com

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Asger Jorn** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Gugenheimo muziejus)
* Biografija Jorno muziejaus tinklalapyje Archyvuota kopija 2015-04-22 iš Wayback Machine projekto.
* Encyclopaedia Britannica[neveikianti nuoroda]
* Teito galerija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Asebasዓሳብ |
| --- |
| 

AsebasAsebas

13°01′0″ š. pl. 42°44′0″ r. ilg.﻿ / ﻿13.01667°š. pl. 42.73333°r. ilg.﻿ / 13.01667; 42.73333﻿ (Asebas)Koordinatės: 13°01′0″ š. pl. 42°44′0″ r. ilg.﻿ / ﻿13.01667°š. pl. 42.73333°r. ilg.﻿ / 13.01667; 42.73333﻿ (Asebas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Eritrėjos vėliava Eritrėja |
| **Regionas** | Pietinė Raudonoji Jūra |
| **Apskritis** | Pietų Denakaljos apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 94 859  |

**Asebas** arba **Asabas** (tigr. ዓሳብ = *ʿAsab*) – miestas pietryčių Eritrėjoje, Raudonosios jūros pakrantėje, netoli Džibučio sienos. Pietinės Raudonosios Jūros regiono sostinė. Yra svarbus jūrų uostas, veikia tarptautinis oro uostas. Yra didelė naftos perdirbimo gamykla, pastatyta TSRS pagalba.

Istorija
--------

Senovėje greta dabartinio Asebo buvo graikų miestas Arsinoja, įkurtas Ptolemėjaus II, o pats Asebas vadintas ***Avalitu***. XIX a. pab. italai užvaldė Asebo uostą, įkurta kuro tiekimo bazė laivams. XX a. Asebas buvo pagrindinis Etiopijos uostas, o Eritrėjai atgavus nepriklausomybę per jį tebekeliavo didžioji dalis Etiopijos produkcijos. Po Etiopijos-Eritrėjos karo prekyba nutrūko.
**Quantum Group of Funds** – apribotos rizikos fondų grupė. Šie fondai buvo integruoti į Soros Fund Management investicinių fondų valdymo įmonę. Šių fondų bendras valdomas turtas – 8 mlrd. dolerių.

Istorija
--------

Quantum Group of Funds Iki 1992 m. buvo mažai žinoma. Šie fondai išgarsėjo spekuliacija, pagrįsta *Global Macro* strategija, kuri buvo nukreipta prieš pervertintą svarą. Taktiško pardavimo skolon (10 mlrd. GBP) dėka centrinis bankas jau nebegalėjo atlikti veiksmingos valiutų rinkos intervencijos stabilizuojant svarą sterlingų, todėl kad Quantum Funds darė didelę įtaką. Qantum Funds pasiskolintus svarus iškeitė į kitas ES valiutas – VFR markę bei Prancūzijos frankus. 1992 rugsėjo 15 d. Anglijos centrinis bankas buvo priverstas pradėti nuvertinimo procedūrą, o tai savo ruožtu paskatino svarą sterlingų pasitraukė iš EVS sąjungos 1992 m. Šis įvykis išgarsino fondą. Be to, Quantum Funds susižėrė 1 mlrd. dolerių pelno.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Long-Term Capital Management
* Paulson & Co.

Nuorodos
--------

* Bloomberg: Soros Goes Private as Golden Era of Rock Star Traders Concludes
| **Valerijonas Ažukalnis** |
| --- |
| Gimė | 1816 m. gruodžio 4 d.Gaidamoniuose prie Alantos, dab. Molėtų raj. |
| Mirė | 1874 m. vasario 2 d. (57 metai)Kaune |
|  |
| Veikla | lietuvių poetas, vertėjas. |

Stogastulpis gimtinėje
**Valerijonas Ažukalnis** (tikr. **Zagurskis**, 1816 m. gruodžio 4 d. Gaidamoniuose prie Alantos, dab. Molėtų raj. – 1874 m. vasario 2 d. Kaune) – lietuvių poetas, vertėjas.

Biografija
----------

Kilęs iš nusigyvenusių bajorų šeimos. Nuo 1840 m. tarnavo dvaruose raštininku ir ūkvedžiu, Vilniuje dirbo T. Gliuksbergo spaustuvėje, laikraščio „Kurjer Wilenski" redakcijoje. 1856–1863 m. gyveno Šimonyse ir Skapiškyje, vertėsi vesdamas bylas. 1863 m. sukilimo metu suimtas ir kalintas. 1864 m. persikėlė į Kauną, kur dirbo bajorų deputacijoje, palaikė ryšius su Antanu Baranausku.

Kūryba
------

Parašė gamtinės, buitinės ir meilės tematikos eilėraščių, pasakėčių. Pirmasis lietuvių poezijoje pavartojo trioleto formą. 1863 m. parengė spaudai kūrybos rinktinę „Raštai lietuviški", bet, cenzūrai reikalaujant, jį spausdinti rusiškais rašmenimis, neišleido.

Išvertė A. Mickevičiaus, I. Krasickio, A. Goreckio, P. Karpinskio, S. Vitvickio, V. Sirokomlės ir kitų lenkų poetų kūrinių.

Sudarė ir 1863 m. įteikė spaudai originalių kūrinių, vertimų ir sekimų rinkinį „Raštai lietuviški", bet cenzūrai reikalaujant spausdinti rusiškais rašmenimis jo neišleido. Originaliems eilėraščiams būdingas lyriškumas, kompozicijos vientisumas, liaudies dainų poetikos bruožai, romantizmo poveikis. V. Ažukalnio eilėraščiai pasižymi žodinga kalba, tautosakine poetika, lyrizmu. Kai kurie jų virto liaudies dainomis. Parašė lietuvių kalbos gramatiką (rankraštis nerastas).

Bibliografija
-------------

* Raštai lietuviški. Vilnius, 1968 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozapas Girdzijauskas. *Valerijonas Ažukalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 400 psl.

Nuorodos
--------

* Lietuvių literatūros enciklopedija Archyvuota kopija 2007-01-05 iš Wayback Machine projekto.
* V.Ažukalnio kūryba ir bibliografija M. Mažvydo bibliotekoje Archyvuota kopija 2005-01-25 iš Wayback Machine projekto.
Finansuose naudojamas terminas, **Laikymo periodo grąža** (ang. holding period return (HPR)) yra turto ar portfelio (pvz. akcijų) grąžos matavimo metodas. Tai vienas iš paprasčiausių investicijų rezultatų matavimo metodų.

**L**aikymo **P**eriodo **G**rąža yra dalis, arba procentas, kuriuo portfelio vertė išauga per tam tikrą laiką.

**LPG** = ((Dabartinė vertė, Vertė periodo pabaigoje) + (Gautos tiesioginės įplaukos (Dividendai)) - (Pradinė vertė)) /(Pradinė vertė)

{\displaystyle LPG\_{n}\ =\ {\frac {Iplaukos+(P\_{n+1}-P\_{n})}{P\_{n}}}}

Metinė LPG
----------

Kai metų bėgyje atsiranda portfelio padidėjimas arba sumažėjimas, ar investuojama ilgesniam nei metai laikui skaičiuojant LPG reikia daryti šiuos veiksmus:

1. Įvertinti portfelio LPG prieš bet kokį reikšmingą pinigų išėmimą ar įdėjimą. Ir vertinimą išskaidyti į periodus, priklausomai nuo pinigų išėjimo/įdėjimo laiko.
2. Paskaičiuoti kiekvieno subperiodo LPG.
3. Sujungti subperiodų LPG. Jei investicijos ilgesnės nei metai, ieškome geometrinio vidurkio ir tam periodui sužinome metinę LPG.

Formulė, kai periodų daugiau nei 1 metai:

{\displaystyle MetinisLPG\_{n}=(\prod \_{i=1}^{n}x\_{i}(([Iplaukos+(P\_{n+1}-P\_{n})]/P\_{n})+1)))^{\,\!1/n}-1}
Jeigu verčiama į metinį LPG iš mėnesių tai:

(1 + **LPG**)= (1 + LPG1)(1 + LPG2)\*…\*(1 + LPG11)(1 + LPG12)
| ***Paskutinė kelionė į Santa Kruzą*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Vokietija Austrija |
| Režisierius | Rolf Olsen |
| Scenaristas (-ai) | Herbert Reinecker |
| Metai | 1964 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 945 min. |
| Kalba | vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Paskutinė kelionė į Santą Kruzą** (it. *Der Letzte Ritt nach Santa Cruz*) – 1964 m. sukurtas vesternas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Edmund Purdom – Reksas
* Mario Adorf – Pedro
* Marianne Koch – Elizabeta
* Thomas Fritsch – Karlosas
* Klaus Kinski – Chosė
* Marisa Mell – Chuanita

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

10 metų praleidęs kalėjime už apiplėšimą, banditas Ortizas išeina į laisvę. Surinkęs porą pagalbininkų, jis išsirengia ieškoti kalnuose paslėpto grobio, o taip pat atkeršyti jį sučiupusiam šerifui Reksui Keliui. Norėdamas šį išprovokuoti, Ortizas pagrobia Rekso žmoną ir sūnų, todėl šis turi mėginti dar kartą rasti ir sugauti banditą...
| **Laima Barisaitė** |
| --- |
| Gimė | 1930 m. liepos 18 d.Panevėžys,] |
| Mirė | 2005 m. spalio 11 d. (75 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | grafikė |

**Laima Sofija Barisaitė-Zelenkevičienė** (1930 m. liepos 18 d. Panevėžys – 2005 m. spalio 11 d. Vilnius) – Lietuvos grafikė.

Biografija
----------

1954 m. baigė Lietuvos dailės institutą.

Sukūrė spalvotų monotipijų, kartono raižinių, linoraižinių, karpinių, iliustravo knygų, nuliejo akvarelių, nutapė paveikslų. Estampų („Laivai" 1958 m. „Antakalnis" 1966 m. triptikas „Šventosios motyvais" 1983 m.) kompozicija dekoratyvi plokštuminė, piešinys apibendrintas, spalvų deriniai raiškūs.

Ankstyvosios knygų (Antanas Vienuolis. „Puodžiūnkiemis", 1954 m. „Legendos ir padavimai", 1957 m. Žemaitė. Raštai t. 1, 3, 1956 m.) iliustracijos smulkaus piešinio. Vėlesniosiose (Julius Janonis.„ Vaikų dienos", 1963 m. „Mano dainelės" 1972 m. Petras Cvirka. „Cukriniai avinėliai", 1964 m. Martynas Vainilaitis. „Mano volungėlė" 1975 m.) išryškėjo lakoniškumas ir dekoratyvumas.

Nuo 1954 m. kūriniai eksponuoti Lietuvoje ir užsienyje (Lenkija, Čekoslovakija, Vokietija).

Literatūra
----------

* Irena Geniušienė. Vaivorykštės spalvomis. Pergalė, 1980 m. nr. 8

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lijana Šatavičiūtė. *Laima Barisaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 652 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Briusas Vilkinsonas** (angl. *Bruce Wilkinson*; g. apie 1940 m.) – JAV krikščionių mokytojas ir rašytojas.

Gimė Naujojo Džersio valstijoje, baigė Northeastern Biblijos kolegiją, Dalaso Teologijos seminariją ir Vakarų konservatyviąją baptistų seminariją (*Western Conservative Baptist Seminary*). Tarnavo profesoriumi Multnoma Biblijos mokyklos kolegijoje (*Multnomah School of the Bible*) Portlande, kol 1976 m. atsistatydino, kad pradėtų tarnystę organizacijoje *Kelionė per Bibliją* (*Walk Thru the Bible*). Labiausiai jis žinomas pagal jo 2000 metais parašytą bestselerį – knygą *Jabezo malda* (*The Prayer of Jabez*).

*Kelionė per Bibliją* – tai tarptautinė, nedenominacinė krikščioniška organizacija, kurios štabas yra Atlantos mieste. JAV ji tapo viena iš sėkmingiausių krikščioniškų tarnysčių, kuri nuo 1976 metų surengė 11 000 seminarų 2 milijonams žmonių.

Po Sovietų Sąjungos subyrėjimo 1991 metais, Vilkinsonas važiavo mokyti į Rusiją, kur kartu rodė filmą *Jėzus*. Vilkinsonas penkerius metus tarnavo *CoMission* pirmininku (CoMission – tai apmokymo tarnystė Rusijoje).
Šio Stokholmo muziejaus parodos kataloge 1968 m. atsirado garsusis Andy Warhol įrašas: „*Ateityje kiekvienas bus garsus penkiolikai minučių*"
**Penkiolika šlovės minučių** (angl. *Fifteen minutes of fame*) – plačiai pagarsėjusi žinomo amerikiečių pop art menininko Andy Warhol frazė, paimta iš jo posakio „*Ateityje kiekvienas bus garsus penkiolikai minučių*" (angl. *In the future everybody will be world famous for fifteen minutes*).

Istorija
--------

1968 m. vasario mėn. A. Warhol surengė savo pirmąją tarptautinę parodą Stokholmo *Moderna Museet* galerijoje. Parodos kataloge buvo įrašyta: „*In the future everybody will be world famous for fifteen minutes*". Be abejonės, tai geriausiai žinoma šio menininko sentencija, galbūt vienintelė, kurią žino daugelis žmonių. Ilgainiui tai pradėjo erzinti patį A. Warhol, kuomet žurnalistų jis buvo apie tai vis klausiamas. 1979 m. jis dar kartą pakartojo šią frazę, patvirtinančią jog ji buvo teisinga – „mano šešiasdešimtųjų metų spėjimas pagaliau pasitvirtino: ateityje kiekvienas bus garsus penkiolikai minučių".

Laikui bėgant, kuomet iškilo trumpalaikių žvaigždžių, televizijos realybės šou kultas, atsirado YouTube, ši pranašiška replika pilnai pateisino save – 15 minučių šlovė tapo vienu pagrindinių populiariosios kultūros konceptų. Trumpalaikė šlovė tapo milijonų siekiu, svajone, net pajuokos objektu. Ši septintojo dešimtmečio pranašystė tapo efektinga banalybe, bylojančia šlovės nepastovumą. Tuo tarpu šios 15 minučių prieš kelis dešimtmečius buvo gerokai brangesnės ir reikalavo kraštutinių priemonių, pavyzdžiui, pasikėsinti į prezidentą Kenedį ar nušauti patį Andy Warhol: beje, į sparnuotojo posakio autorių šovė nuolatinė jo studijos klientė Valerie Solanas. 

Ilgainiui šio posakio esmė buvo pašaipiai sukeista ir perfrazuota: „Ateityje penkiolika žmonių bus garsūs", „Po penkiolikos minučių visi bus garsūs" ir pan.[1]

Šaltiniai
---------

1. ↑   Už penkiolikos minučių visi bus ateityje

Nuorodos
--------

* Frazių reikšmės
| **Viktoras Dineika** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1900 m. sausio 1 d.Rygoje |
| Mirė | 1968 m. rugsėjo 25 d. (68 metai)Vilniuje |
| Tėvas | Vincas Dineika |
| Motina | Elžbieta Gaigalaitė-Dineikienė |
|  |
| Veikla | Lietuvos teatro aktorius, režisierius. |

**Viktoras Dineika** (1900 m. sausio 1 d. Rygoje – 1968 m. rugsėjo 25 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorius, režisierius.

Biografija
----------

Gimė Vinco Dineikos ir Elžbietos Gaigalaitės-Dineikienės šeimoje.Brolis Karolis Dineika. 1916–1918 m. m. lankė Juozo Vaičkaus privačią dramos studiją Peterburge.

Aktorinė veikla
---------------

1918–1921 m. J. Vaičkaus Skrajojamojo teatro aktorius Peterburge, Vilniuje, Kaune.1920–1922 m. Lietuvių meno kūrėjų draugijos Dramos vaidyklos aktorius. 1924 m. kartu su A. Vanagaičiu, J. Dikiniu bei J. Olšausku Estrados trupės „Dzimdzi drimdzi" įkūrėjas, 1924–1926 m. su ja gastroliavo JAV lietuvių kolonijose. 1926–1940 m. Kauno estradinės grupės „Linksmieji broliai" dalyvis. 1926–1949 m. Valstybės teatro aktorius ir režisierius. 1944–1949 m. Kauno dramos teatro vyr. režisierius, vaidybos studijos vadovas.

1949–1968 m. Lietuvos kino studijos meninių filmų dubliažo režisierius, įgarsino apie 150 pilnametražių meninių filmų.

Dainavo operetėse. Parašė dramą „Baltakė" (1922 m.), pjesių radijo teatrui.

Svarbesni vaidmenys
-------------------

* Fabricijus (Karlas Goldonis. Mirandolina 1924 m.),
* Valeras (Moljeras. Tartiufas 1926 m.),
* Chlestakovas (Nikolajus Gogolis. Revizorius 1933 m.),
* Juokdarys (Viljamas Šekspyras. Dvyliktoji naktis 1933 m. Karalius Lyras 1937 m.),

Režisuoti spektakliai
---------------------

* Borisas Lavreniovas. Lūžis (1941 m. su B. Dauguviečiu ir S. Čaikausku),
* Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė. Didžioji mugė (1944 m.),
* Ričardas Brinslis Šeridanas. Klaidų naktis (1946 m.),
* Karlas Goldonis. Žaismingas nuotykis (1948 m.).

Visuomeninė veikla
------------------

1920–1923 m. Lietuvių meno kūrėjų draugijos Dramos sekcijos sekretorius bei teatro sekcijos narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mokslas ir gyvenimas 1998 m. Nr.2 Archyvuota kopija 2007-10-10 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Regina Lopienė. Visuotinė lietuvių enciklopedija, IV t.
| **Bernard Revel** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1885 m. rugsėjo 17 d.Prienai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1940 m. gruodžio 2 d. (55 metai)Niujorkas, JAV |
|  |
| Veikla | Rabinas, pedagogas |

**Bernard Revel** (1885 m. rugsėjo 17 d. Prienuose, Rusijos imperija – 1940 m. gruodžio 2 d. Niujorke, JAV) – Lietuvos žydų kilmės rabinas, pedagogas.

Biografija
----------

Gimė 1885 m. rugsėjo 17 d. Prienuose. Vaikystėje mokėsi Telšių ješivoje, vėliau Kauno kolelyje. 1905 m. dalyvavo Rusijos revoliucijoje, buvo suimtas, paleistas tais pačiais metais emigravo į JAV. 1909 m. baigė dailės studijas Niujorko universitete. 1911 m. Filadelfijos žydų koledže tapo filosofijos mokslų daktaru, kur apsigynė disertaciją apie karaimus. 1915 m. tapo *Rabino Izako Elchanano teologijos seminarijos* vadovu ir iš buvo juo iki mirties. Nuo 1924 m. priklausė ortodoksų rabinų sąjungai. Mirė 1940 m. gruodžio 2 d. Niujorke. 1986 m. jo atvaizdas buvo išspausdintas ant 1$ dolerio pašto štampo.

Nuorodos
--------

* Nekrologas (ang.)

Literatūra
----------

* Bernard Revel: Builder of American Jewish Orthodoxy (ISBN 0873062841), by Rabbi Aaron Rakeffet-Rothkoff
**Viktoras Kunickas** (1930 m. rugsėjo 1 d. Laukuva – 2008 m. birželio 12 d. Šiauliai) – Lietuvos dailininkas, skulptorius, pramoninio dizaino pradininkas Lietuvoje.

Biografija
----------

1948 m. baigė Šilalės gimnaziją, 1950 m. baigė Kauno dailės mokyklą, 1962 m. – Vilniaus dailės institutą. 1963 m. Kapsuko (dab. Marijampolė) vyr. architektas, atleistas, kai nedavė leidimo atidaryti su broku pastatytos kombinuotų pašarų gamyklos.Nuo 1964 m. Šiaulių dviračių gamyklos „Vairas" krovėjas, po kelių mėnesių – įmonės vyriausias dailininkas, pramoninės estetikos grupės vadovas. Vėliau – Šiaulių televizorių gamyklos, gamyklos „Nuklonas" dailininkas.

Kūryba
------

Paruošė projektus ir vadovavo pertvarkant Šiaulių „Vairo", Televizorių, Staklių, „Nuklono", Mažeikių Pabaltijo specializuotos montavimo valdybos ir kitų įmonių bei gamyklų interjerus. Sukūrė „Vairo" prekės ženklą, pirmąjį lietuviško televizoriaus „Tauras" modelį,  Šiaulių miesto ženklą. Vienas pirmųjų tuometinėje TSRS gamyklų cechų patalpose pradėjo naudoti meninius akcentus, želdinius, triukšmą mažinančias priemones, pakabinamas lubas.

1996 m. surengė personalinę portretų parodą „Šiauliečiai mano kūryboje".

Darbai
------

* Monumentas Lietuvos partizanams, Radviliškis
* Monumentas Kovotojams už Lietuvos nepriklausomybę, Bazilionai
* Generolas Jonas Noreika-Vėtra, paminklinis akmuo su bareljefu, Šukionys,
* Jonas Noreika, memorialinė lenta prie Šiaulių apskrities administracijos pastato
* Paminklo maketas Prisikėlimo apygardos partizanams Šiauliuose
* Aktorė Irena Liutikaitė, biustas
* Aktorė Genovaitė Vaiginytė, biustas
* Dailininkas Jeronimas Kmieliauskas, biustas
* Dizaineris Vilius Puronas, biustas
* Poetas Juozas Sabaliauskas, biustas
* Muzikas Jonas Lamauskas, biustas
* Mokytojas Jonas Krivickas, biustas
* Profesorius Vytenis Rimkus, biustas
* Antkapiniai paminklai gydytojui Z. Vaišvilai, teisėjui A. Tijūnėliui ir kt.

Literatūra
----------

* Birutė Žymantienė. Viki-Viktoras, Šiauliai, 2008 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ričardas Jakutis. Viktoro Kunicko mįslė. Šialių naujienos, 2008-09-27
2. ↑  Šiaulių apskrities Povilo Višinskio biblioteka
1 pengő, 1941 m. reversas
1 pengő, 1941 m.aversas
10 Pengő (1936)
**Pengė** (Pengő) – buvusi Vengrijos valiuta, naudota 1927–1946 metais, kai dėl hiperinfliacijos buvo pakeista forintu. Pengė buvo padalinta į 100 filerių.

Įvedimas
--------

Po Pirmojo pasaulinio karo Austrijos – Vengrijos krona labai nuvertėjo. Vengrijoje buvo įvesta nauja valiuta, keičiant kronas santykiu 1 : 12500.

Nuvertėjimas
------------

Pengė nuvertėjo po Antrojo pasaulinio karo. Tai yra kol kas didžiausia užregistruota hiperinfliacija pasaulyje. Pengė buvo devalvuota, tačiau ir tai nepadėjo. Kad išvengti didelio ant banknotų spausdinamų nulių skaičiaus, buvo įvesti milpengő (1 000 000 pengių) ir bilpengő arba b.-pengő (1 000 000 milpengő arba 1 000 000 000 000 pengių) nominalai.  

Didžiausias naudotas banknotas buvo 100 milijonų bilpengő (100 kvintilijonų pengių (100 x 1018)). (Žr. ) Išleidimo momentu jo vertė buvo lygi apie 0,20 JAV dolerio. Vieno milijardo bilpengő (1021) banknotai (žr. ) buvo atspausdinti, tačiau taip ir nepaleisti į apyvartą.  

1946 m. rugpjūčio 1 d. Vengrijoje buvo įvesta nauja valiuta – forintas. Vienas forintas buvo lygus 400 oktilijonams (400 x 1027 arba 400 000 000 000 000 000 000 000 000 000) pengių. Vienas JAV doleris buvo lygus 11,74 forinto.
**Ron Fair** (g. Los Andžele, JAV) – muzikos prodiuseris, talentų ieškotojas ir dainų autorius. Buvęs įrašų kompanijų „A&M Records" ir „Geffen Records" prezidentas

Biografija
----------

Ron užaugo Los Andžele. Anksčiau Fair mokė muzikos prodiusavimo viename Holivudo universitetų „University of Sound Arts". Jis tuomet dirbo prie kelių filmų, kaip kad „Pretty Woman" ir „Reality Bites", garso takelių.. Jo pirmoji užimta vieta muzikos industrijoje buvo įrašų kompanijoje „RCA Records".

2009 m. Ron Fair kartu su A. R. Rahman sukūrė anglišką „Jai Ho" versiją, kuri yra 2008 m. filmo „Lūšnyno milijonierius" garso takelis. Jis buvo nominuotas 6 kartus „Grammy" apdovanojimui, tačiau nei karto nelaimėjo.

Keli jo vadovaujami atlikėjai: Wild Orchid, Christina Aguilera, Prima J, Vanessa Carlton, Ashlee Simpson ir Black Eyed Peas. Šiuo metu jis vadovauja grupėms „Girlicious", „The Pussycat Dolls", kurių debiutinis albumas „PCD" buvo parduotas 7 milijonų tiražu. Jis taip pat pasirašė kontraktą su Keyshia Cole ir su ja sukūrė du jos platininius albumus bei 5 JAV hitus. 2006 m. Fair tapo „Geffen Records" vadovu.

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Ron vedęs; žmona Stefanie Ridel, dainininkė, grupės „Wild Orchid" narė (Ron buvo ilgametis vadybininkas bei prodiuseris), turi vaiką.

Šaltiniai
---------

1. ↑  interviu Archyvuota kopija 2010-08-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Sleaze Roxx Archyvuota kopija 2011-09-29 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  RON FAIR Archyvuota kopija 2010-08-04 iš Wayback Machine projekto. Doug Minnick, Bmusic.com.au, undated.
4. ↑  „Ron Fair – A&M Records President:
From Fledgling Musician To Major League Starmaker", *Music Connection*, March 23, 2003.
5. ↑  Smith, Ethan (2009 m. vasario 27 d), "'Slumdog' Remix: The Oscar-winning song 'Jai Ho' is reworked with help from a Pussycat Doll", *The Wall Street Journal*. Nuoroda tikrinta 1 kovo 2009
6. ↑
7. ↑  www.aes.org
8. ↑  , Girlicious. Pussycat Dolls Head for the Arena, Sarah Walters, *Manchester Evening News*, January 1, 2007.
9. ↑  Interview – Ron Fair, A&M Records – Jun 19, 2006, *Hit Quarters*, June 19, 2006.

Nuorodos
--------

* Imdb.com apie Ron Fair
* Ron Fair diskografija Discogs.com
| **Pinus muricata** |
| --- |
| Dygioji pušis (*Pinus muricata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pušūnai  *( Pinophyta)* |
| Klasė: | Pušainiai  *( Pinopsida)* |
| Šeima: | Pušiniai  *( Pinaceae)* |
| Gentis: | Pušis  *( Pinus)* |
| Rūšis: | Dygioji pušis  *( Pinus muricata)* |

 |
| Binomas |
| ***Pinus muricata***D.Don, 1836 |

**Dygioji pušis** (*Pinus muricata*) – pušinių šeimai (*Pinaceae*) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi Šiaurės Amerikos vakaruose: Kalifornijoje (JAV) ir Žemutinėje Kalifornijoje (Meksika) pakrančių zonoje (0-300 m aukštyje), pasitaiko Gvadelupės, Kedrų, Santa Kruso, Santa Rosos salose.

Aukštis iki 24 m, kamieno skersmuo – iki 90 cm. Laja apskrita, plokščia arba netaisyklinga. Žievė tamsiai ruda, giliai sueižėjusi didelėmis stačiakampėmis plokštelėmis. Spygliai 8-15 cm ilgio, 1,5 mm storio, susitelkę po 2. Kankorėžiai netaisyklingi, prasivėrę – kreivai kiaušiniški, tamsiai rudi, 4-9 cm ilgio, išsilaiko iki 70 metų ir daugiau (ilgiausiai iš visų pušų), prasiveria tik sulaukus tinkamo karščio. Sėklos 6-7 mm ilgio, su 15-20 mm ilgio skristuku.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* ŽievėŽievė
* KankorėžiaiKankorėžiai
* Augavietė vandenyno pakrantėjeAugavietė vandenyno pakrantėje


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dygioji pušis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Romualdas Vytautas Zbormirskas** (g. 1943 m. rugpjūčio 23 d. Kaune) – Lietuvos laikraščių žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1949–1960 m. mokėsi Kauno 17-ojoje vidurinėje mokykloje, 1960–1966 m. – Odesos aukštojoje inžinerinėje jūreivystės mokykloje studijavo laivų inžineriją, 1966–1971 m. Vilniaus universitete – žurnalistiką.

Lietuvos jūrų laivininkystės jūrininkas, aplankė per 40 užsienio šalių. Kelionių reportažus, apybraižas, rašinius 1969, 1975–1980 m. spausdino tuometinėje spaudoje. 1986–1996 m. laikraščių „Darbiečių žodis", „Sportas", „Echo Litvy", „Diena" korespondentas, 1994–1995 m. laikraščio „Sportas" redaktorius. 1995–1999 m. laikraščio „Kauno sportas", nuo 1999 m. iki 2009 m. balandžio 27 d. – Jonavos rajono laikraščio „Naujienos" vyriausiasis redaktorius.

Laikraštyje „Tarybinė Klaipėda" skelbtų apybraižų, apsakymų ir novelių konkursų prizinių vietų laimėtojas (1966–1970 m.).

Žmona Gražina (g. 1949 m.) – įstaigos vadovė.

Lietuvos sporto žurnalistų federacijos, Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

Bibliografija
-------------

* Laivai stabdžių neturi, 1993.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kas yra kas"[neveikianti nuoroda] (2007-11-29)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Lafayette Ronald Hubbard
**Lafayette Ronald Hubbard, L. Ron Hubbard** (1911 m. kovo 13 d. – 1986 m. sausio 24 d.) – rašytojas fantastas, scientologų sektos įkūrėjas ir vadovas (iki mirties 1986). Vertintas kaip kontroversiška asmenybė, kuria šalininkai žavėjosi, o nepriklausantys arba išstoję iš scientologų sektos dažnai vertino labai negatyviai.

Biografija
----------

Hubbard’o biografija yra ginčų objektas: scientologų versija laikui bėgant kelis kartus keitėsi ir esminiais punktais nebesutampa su dokumentuose užfiksuotais faktais.

1933–1950 darė rašytojo karjerą, dėl tuo metu sukurtų apsakymų ir romanų laikomas vienu iš pasaulinės fantastikos klasikų.

1944–1947 L. R. Hubbard kuriam laikui buvo tapęs Rozenkreicerių ordino, o vėliau ir Aleister Crowley vadovaujamo Rytų šventyklos ordino nariu.

1950 išleido pseudomokslinę knygą „Dianetics: the Modern Science of Mental Health", davusią pradžią scientologų naudojamoms smegenų plovimo metodikoms.

1953 m. dianetinių organizacijų pagrindu įkūrė scientologų sektą, kuriai vadovavo iki mirties.

Nuo 1981, slėpdamasis nuo gresiančio teisinio persekiojimo, gyveno atsiskyręs nuo visuomenės, bendravo tik su sektos nariais. Mirė 1986, lavonas buvo sudegintas, nepadarius skrodimo, pomirtinės nuotraukos buvo sunaikintos. Sekta paskelbė, kad L. R. Hubbardas paliko savo kūną aukštesnio lygio dvasiniams tyrimams. Už sektos ribų kartais skelbiami vieno iš buvusių sektos lyderių – Billo Robertsono – įtarimai, kad L. R. Hubbardas galėjo būti nužudytas dar 1982 dėl konflikto su vėliau sektos vadovu tapusiu David Miscavige.

L. R. Hubbard buvo kelis kartus teistas:

* 1943 už neteisėtą Meksikos salos, esančios šalia *Baja California* pusiasalio apšaudymą, buvo atleistas nuo vadovavimo patruliniam kateriui;
* 1948 pripažintas kaltu dėl smulkios vagystės;
* 1978 už apgaules Prancūzijoje už akių nuteistas 4 metais kalėjimo ir 30 tūkstančių frankų bauda.

Kūryba
------

* „Slaves of Sleep", 1939 – fantastinis romanas, paremtas sapnų, kaip kitos visatos, idėja;
* „Battlefield Earth" („Mūšio laukas – Žemė"), 1940–1980 – apsakymas bei vėliau jo pagrindu sukurtas fantastinis romanas apie žmonių išsivadavimą nuo kosminės grobikų rasės;
* „Final blackout", 1940 – romanas, vaizduojantis Europą po kelis dešimtmečius trukusio karo;
* „Fear", 1940 – siaubo novelė apie demonų apsėstą žmogų;
* „Mission Earth", 1984–1986 – 10 tomų satyrinis romanas, bandantis pavaizduoti pasaulį scientologų akimis (pasaulinis psichiatrų ir psichologų sąmokslas, Žemės gyventojų gimstamumo kontrolė, per rock’n'roll muziką platinant homoseksualizmą ir pan.);
* „Masters of Sleep", 1950 – romano „Slaves of Sleep" tęsinys.

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Ron Hubbard***
| ***Dvynės*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | De Tweeling |
| Kilmės šalis |  Nyderlandai |
| Režisierius | Ben Sombogaart |
| Scenaristas (-ai) | Thekla Reuten Nadja UhlEllen VogelGudrun Okras |
| Metai | 2002 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 111 min. |
| Kalba | olandų ir vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Dvynės** (ol.  *De Tweeling*) – 2002 m. Olandijoje sukurta drama apie dvi seseris, vaikystėje atskirtas viena nuo kitos, ir jų likimą Antrojo pasaulinio karo metais.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Dvynės mergaitės Lota ir Ana gimė Kelne. 1927 m. kuomet joms buvo 6, mirė motina ir mergaites ėmėsi globoti giminaičiai. Deja, niekas nenorėjo imti jų abiejų, todėl šios buvo atskirtos: Lota atsidūrė Olandijoje, Amsterdame, kur užaugo vidurinės klasės atstovų šeimoje, kurioje buvo visapusiškai lavinama ir ugdoma. Ana liko Vokietijoje, kur ją globojo vargšai ūkininkai, nesuteikę jai deramo išsilavinimo ir riboję jos galimybes bei troškimus siekti kažko daugiau.

Artėjančio karo kataklizmai taip pat paveikia abi merginas. Joms pavyksta susitikti 1939 m. Lota domisi muzika ir ketina tekėti, tuo tarpu Ana dirba tarnaite pas turtingą baronienę. Lota kviečia seserį persikelti į Olandiją, nes šioje šalyje ramiau, tačiau šios netyčia išsakyta pastaba apie jos sužadėtinio žydišką kilmę, priverčia persigalvoti. Ana lieka Vokietijoje ir susipažįsta su SS tarnaujančiu vaikinu.

Vokietija užpuola Olandiją ir Lotos sužadėtinis atsiduria koncentracijos stovykloje. Ana išteka už karininko, tačiau šis žūsta pačioje karo pabaigoje.

1947 m. Ana atvyksta aplankyti Lotos, gyvenančios su kitu vyru. Ši vis dar negali atleisti pastabos apie jos sužadėtinį, o kuomet sužino, kad sesuo buvo ištekėjusi už nacių karininko, išvaro ją iš namų šaukdama, kad ji daugiau nebeturi sesers.

Praeina daugybė metų, kuomet Ana ir Lota, jau sulaukusios garbaus amžiaus, susitinka dar kartą.

Apdovanojimai
-------------

* Oskaras – geriausio užsienio filmo nominacija
* Nyderlandų filmų festivalis – geriausias filmas
* Nyderlandų filmų festivalis (nominacija) – geriausias režisierius, geriausias scenarijus, geriausia kinematografija, geriausias garsas
Tito Arkos Romoje fragmentas, vaizduojantis Tito triumfą Jeruzalės užgrobimo ir pergalės Romėnų – Žydų kare garbei
**Romėnų triumfas** (*triumphus*) – Senovės Romos religinė – pilietinė ceremonija, rengiama viešai atšvęsti ir pašventinti karvedžio karinius pasiekimus po svarbios pergalės kare. Tai turėdavo būti iš tiesų labai svarbi pergalė, dažniausiai – viso karo laimėjimas.

Triumfo dieną karvedys, lydymas neginkluotos savo armijos, važiuodavo karo vežimu Romos gatvėmis iki Jupiterio šventyklos ant Kapitolijaus kalvos, kur dievui paaukodavo dalį savo pergalės grobio. Triumfo procesijoje taip pat būdavo vežamas ir žmonėms rodomas rinktinis karo grobis. Nuo tada karvedys visam gyvenimui gaudavo *triumfatoriaus* (*triumphator*, anksčiau – *vir triumphalis*) titulą. Po mirties, per jo ir vėliau jo giminių laidotuves, triumfatorių pagal tradiciją atstovaudavo samdytas aktorius su mirties kauke ir purpurine toga (*toga picta*).

Romos laikų moralė triumfo procesijoje iš triumfatoriaus reikalavo tam tikro nusižeminimo. Triumfatorius turėjo suprasti, kad savo pergales pasiekė Romos piliečių, senato ir dievų padedamas ir jų labui. Tačiau triumfas buvo labai svarbus žingsnis siekiant karjeros ir populiarumo. Vėlyvosios respublikos laikotarpiu triumfai būdavo vis prašmatnesni, trukdavo net kelias dienas, su nemokamomis vaišėmis žiūrovams ir kitomis pramogomis. Taip pat, jie būdavo vis dažnesni, nes jų reikšmę karjerai supratę karvedžiai triumfų reikalaudavo vis dažniau, už vis menkesnius pasiekimus.

Ceremonijos kilmė nėra žinoma. Po Romos žlugimo tradicija buvo perimta ir panašios ceremonijos buvo tęsiamos įvairiose kitose šalyse.

Nuorodos
--------

* Romos triumfatorių sąrašas iki 12 m. pr. m. e.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Lycium barbarum** |
| --- |
| Dygliuotasis ožerškis (Lycium barbarum)Dygliuotasis ožerškis (*Lycium barbarum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Bulviniai  *( Solanaceae)* |
| Gentis: | Ožerškis  *( Lycium)* |
| Rūšis: | Dygliuotasis ožerškis  *( Lycium barbarum)* |

 |

**Dygliuotasis ožerškis** (*Lycium barbarum*) – bulvinių (*Solanaceae*) šeimos, ožerškio genties augalas.

Daugiametis, 1-2 m aukščio augalas. Lanku išlinkusios šakos dažniausiai dygliuotos. Žiedai išsidėstę po 1-4 lapų pažastyse. Vainikėlis šviesiai rausvai violetinis. Žydi birželio – rugsėjo mėn. Dygliuotajame ožerškyje yra flavonoido Apigenino, pasižyminčio antivėžiniu veikimu.

Kaip dekoratyvinis augalas, auginamas gyvatvorėms, prie namų, darželiuose, parkuose. Vienintelė Lietuvoje auginama genties rūšis.

Dygliuotojo ožerškio žiedas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dygliuotasis ožerškis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Romualdas Stanislovaitis** – Lietuvos teisės profesorius, teisininkas, komercinės teisės specialistas, buvęs Vilniaus teisės ir verslo kolegijos (VTVK, dab. TTVAM) rektorius, TTVAM dalininkas.

Biografija
----------

R. Stanislovaitis 1970 m. gegužės 22 d. Tartu universitete apgynė disertaciją tema „Nuverstųjų klasių slopinimo funkcijos įgyvendinimas Lietuvoje 1940-51 m.", teisės mokslų kandidatas. 1989 m. balandžio 13 d. SSRS mokslų akademijos Valstybės ir teisės institute apgynė daktaro disertaciją tema „Papročiai ir tradicijos teisės socialinio veikimo mechanizme", teisės mokslų daktaras (habilituotas socialinių mokslų teisės krypties daktaras).

Nuo 1974 m. įvairių Lietuvos aukštųjų mokyklų, kolegijų dėstytojas, nuo 1990 m. profesorius, VTVK Teisės katedros vedėjas (pasekėjas – Raimundas Kalesnykas).

Mokslinių interesų sritys – Teisės teorija, Komercinė teisė.

Paskelbė per 50 mokslo darbų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos mokslo ptencialas Archyvuota kopija 2013-12-25 iš Wayback Machine projekto.

Bibliografija
-------------

* Romualdas Stanislovaitis, *Komercinė teisė*. Eugrimas 2006 (vadovėlis).
| Dyburių (Bulikų) senosios kapinės |
| --- |
| Dyburių (Bulikų) senosios kapinės iš pietų pusės |
| 

Dyburių (Bulikų) senosios kapinėsDyburių (Bulikų) senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°56′37″š. pl. 21°35′46″r. ilg.﻿ / ﻿55.943566°š. pl. 21.596059°r. ilg.﻿ / 55.943566; 21.596059Koordinatės: 55°56′37″š. pl. 21°35′46″r. ilg.﻿ / ﻿55.943566°š. pl. 21.596059°r. ilg.﻿ / 55.943566; 21.596059 |

 |
| Vieta | Plungės rajonas |
| Seniūnija | Šateikių seniūnija |
| Aukštis | 5 m |
| Plotas | 0,84 ha |
| Naudotas | XVI–XIX a. |
| Žvalgytas | 1974, 2010 m. |

**Bulikų senosios kapinės** (arba ***Kapeliai, Pilalė***) yra vakariniame Plungės rajono savivaldybės pakraštyje, Dyburiuose (Šateikių seniūnija), 1,9 km į šiaurę nuo kelio  **A11**  Šiauliai–Palanga , Minijos kairiajame krante.

Kapinės
-------

Įrengtos natūralioje kalvoje, stūksančioje upės slėnyje. Ji netaisyklingo ovalo plano, pailga šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, su nuolydžiu į visas puses, pietrytiniame pakraštyje įsmaugta, pakopomis žemėjanti ir smailėjanti link pietvakario galo, kuris šiek tiek užlenktas į vakarų pusę. Į vakarus nuo jos teka Minija, o į rytus ir pietus plyti senvagė. Kalvos ilgis apie 140 m, plotis – 60 m, aukštis pietvakarinėje dalyje iki 3 m, o šiaurės rytinėje dalyje – iki 5 m.

Teritorijos plotas – 0,84 ha.

0,15 km į šiaurės rytus yra Dyburių senosios kapinės.

Istorija
--------

Seniau kalva priklausė Bulikų kaimui, o Minija tekėjo rytine jos papėde. XVI – XIX a. joje buvo laidojami Bulikų gyventojai. Kapines uždarius, jose iki XX a. retsykiais laidoti savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, neatpažinti skenduoliai ir pan. Mirusiesiems atminti buvo statomi ąžuoliniai kryžiai, kurių paskutinis nuvirto XX a. 7 dešimtmetyje. 

Minijai išplovus naują vagą, kalva buvo atskirta nuo Bulikų ir Lietuvos žemės reformos metu prijungta prie Dyburių. XX a. viduryje kasdami iš kalvos žvyrą vietos gyventojai rasdavo žalvarinių papuošalų.

Kalva primena piliakalnį, todėl vadinama Pilale. Pasakojama, kad ji esanti supilta ir ant jos stovėjusi žemaičių pilis. 

Kultūros vertybių registre neregistruota.

Kapines 1974 m. žvalgė Ignas Jablonskis, 2010 m. – Julius Kanarskas.

Šaltiniai
---------
**Romualdas Šulskis** (1937 m. vasario 5 d. Kybartuose, Vilkaviškio raj. – 1995 m. lapkričio 25 d. Šiauliuose) – choro dirigentas ir pedagogas.
Muzikos mokytojo ir chorvedžio Broniaus Šulskio sūnus.

Biografija
----------

1954 m. baigęs Kybartų vidurinę mokyklą, vienerius metus studijavo Kauno medicinos institute, bet potraukis muzikai nuvedė į Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokyklą, kur 1955–1958 m. choro dirigavimo mokėsi pas dėst. Danguolę Vaitkutę. 1958–1963 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (prof. Konrado Kavecko klasė).

1963–1970 m. buvo Uralsko (Kazachija) muzikos mokyklos choro dirigavimo metodinės komisijos pirmininkas, dėstytojas ir choro studijos vadovas.

Grįžęs į Lietuvą, nuo 1970 m. rudens iki mirties Šiaulių aukštesniojoje muzikos mokykloje (konservatorijoje) dėstė choro dirigavimą, nuo 1985 m. vadovavo choro studijai ir choro dirigavimo metodinei komisijai. Mokyklos mišrųjį chorą parengė 1985, 1987 ir 1990 m. respublikinėms dainų šventėms, nemažai koncertavo savo mieste ir kitur. Choras dalyvaudavo ir respublikiniuose konkursuose, pateikdavo įdomių klasikinių ir šiuolaikinių kūrinių repertuarą ir meniškai juos interpretuodavo. Pedagogas išugdė būrį jaunųjų choro dirigentų.

1970–1971 m. dėstė Šiaulių pedagoginiame institute, 1970–1973 m. buvo Šiaulių miesto dainų ir šokių liaudies ansamblio „Jovaras" meno vadovas ir dirigentas, dalyvavo įvairiuose renginiuose. 1976–1995 m. – Šiaulių miesto Santuokų rūmų vargonininkas. Buvo Šiaulių miesto dainų švenčių dirigentas ir respublikinių dainų švenčių konsultantas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 76°33′ š. pl. 25°07′ r. ilg.﻿ / ﻿76.550°š. pl. 25.117°r. ilg.﻿ / 76.550; 25.117

Salos žemėlapis
**Hopenas** (norv. *Hopen*, rus. *Остров Надежды*) – sala Barenco jūroje, Norvegijai priklausančiame Svalbardo salyne, į pietryčius nuo Špicbergeno. Plotas – 47 km². Sala labai ištęsta – jos ilgis 33 km, o plotis tik 2 km. Sudaryta iš grupės salelių, sujungtų seklumomis. Aukštis iki 370 m. Hopene žiemą gyvena didelė baltųjų lokių populiacija. Saloje veikia Norvegijos meteorologijos instituto stotis su 4 žmonių komanda. Jų gyvenvietė yra pietinėje salos dalyje.

Salą 1613 m. greičiausiai atrado anglų jūrininkas Thomas Marmaduke, ją pavadinęs pagal savo laivą „Hopewell". II pasaulinio karo metais vokiečių Liuftvafė saloje įkūrė meteorologijos stotį, kurią vėliau perėmė norvegai.

Hopeno meteorologijos stotis
| Stara Liubovniasvk. *Stará Ľubovňa* |
| --- |
|        |
| *Liubovnios pilis* |
|  |
| 

Stara LiubovniaStara Liubovnia

49°19′0″ š. pl. 20°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿49.31667°š. pl. 20.68333°r. ilg.﻿ / 49.31667; 20.68333﻿ (Stara Liubovnia)Koordinatės: 49°19′0″ š. pl. 20°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿49.31667°š. pl. 20.68333°r. ilg.﻿ / 49.31667; 20.68333﻿ (Stara Liubovnia) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Slovakijos vėliava Slovakija |
| **Kraštas** | Prešovo kraštas |
| **Apygarda** | Staros Liubovnios apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1292 (miestas nuo 1364) |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 16 363  |
| **Plotas** | 30,8 km² |
| **Tankumas** (2005) | 531 žm./km² |
| **Altitudė** | 545 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 064 01 |
| **Tinklalapis** | www.staralubovna.sk |
|  **Vikiteka** | Stara Liubovnia |

**Stara Liubovnia** (svk. *Stará Ľubovňa*) – šiaurės Slovakijos miestas, vienas seniausių ir svarbiausių Spišo regione, 15 km į pietus nuo Lenkijos pasienio, prie Poprado upės. Administracinis Staros Liubovnios apygardos (*Okres Stará Ľubovňa*) centras Prešovo krašte. Gyvena 16,4 tūkst. žmonių.

Istorija
--------

Stara Liubovnia pirmą kartą paminėta 1292 m. Vengrijos karalystės kronikose. Buvo vienu iš administracinių karalystės regionų (*Comitatus Scepusiensis*). XIII a. pabaigoje pastatyta pilis – pasienio tvirtovė prie prekybos kelio, vedančio į Lenkiją. 1364 m. Vengrijos karalius suteikė miesto teises. Po 1412 m. lapkričio 8 d. susitarimo (*Treaty of Lubowla*) tarp Zigmanto Liuksemburgiečio ir Jogailos perduotas kartu su kitais Spišo miestais valdyti Lenkijai. Po 1772 m. įvykusio ATR padalijimo atiteko Austrijai-Vengrijai.

Sportas
-------

### Futbolas

* MFK Stará Ľubovňa futbolo klubas.
* „Štadión Stará Ľubovňa" futbolo stadionas.

Turizmas
--------

Stara Liubovnia garsėja savo pilimi (*Ľubovniansky hrad*), senomis bažnyčiomis, etnografijos ir kultūros muziejumi atvirame lauke. Kiekvieną rugsėjį organizuojamos tradicinės amatininkų mugės.

Miestai partneriai
------------------

* Čekija Vsetynas, Čekija
* Lenkija Naujasis Sončas, Lenkija
* Lenkija Polanecas, Lenkija
* Lenkija Krynica Zdrujus, Lenkija
* Lenkija Mušyna, Lenkija
* Ukraina Svaliava, Ukraina
* Bulgarija Balčikas, Bulgarija

Galerija
--------

* Pagrindinė aikštėPagrindinė aikštė
* Graikų katalikų bažnyčiaGraikų katalikų bažnyčia
* Liubovnios pilisLiubovnios pilis
* Vaizdas iš piliesVaizdas iš pilies
* Muziejus atvirame laukeMuziejus atvirame lauke

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė (slovakų k.)