recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Bronius Ivanauskas** (1896 m. spalio 20 d. Vadokliai – 1976 m. JAV) – teisininkas, aukšto rango karininkas (pulkininkas leitenantas), lietuvių išeivijos veikėjas.

Biografija
----------

1907–1914 m. Bronius Ivanauskas mokėsi Panevėžio realinėje mokykloje. 1916 m. mobilizuotas į rusų kariuomenę. Odesoje baigė karo mokyklą. Dalyvavo Pirmojo pasaulinio karo kovose su vokiečiais Rygos fronte.

1918 m. grįžo į Lietuvą, nuo 1919 m. sausio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1920 m. kovoje su lenkais prie Seinų buvo patekęs į nelaisvę, tačiau pasisekė iš jos pabėgti ir vėl kovoti dėl Lietuvos nepriklausomybės. 1922 m. Kaune baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1927–1928 m. 2-ojo pėstininkų pulko vadas.

Išėjęs į atsargą nuo 1928 m. teisininkas, Radviliškio apylinkės teisėjas. Nuo 1933 m. Šiaulių, Panevėžio ir Vilniaus apygardos teismo teisėjas, 1941 m. balandžio – birželio mėn. Vilniaus apygardos teismo pirmininkas. Vokiečiams okupavus Lietuvą, Vilniaus lietuvių komiteto įpareigotas, atgaivino Vilniaus apygardos teismą, nuo 1941 m. šio teismo skyriaus pirmininkas. 1936 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakultetą, o 1942 m. – Vilniaus universitetą.

1943 m. spalio 6 d. paskirtas generaliniu teisėju Kaune. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, o 1949 m. į JAV. 1950–1951 m. JAV lietuvių bendruomenės garbės teismo pirmininkas. 1952–1955 m. centro revizijos komisijos pirmininkas, nuo 1955 m. centro valdybos pirmininkas.

Apdovanojimas
-------------

* Vyčio kryžiaus 3 laipsnio ordinas
Koordinatės: 55°57′6.69″ š. pl. 24°58′44.91″ r. ilg.﻿ / ﻿55.9518583°š. pl. 24.9791417°r. ilg.﻿ / 55.9518583; 24.9791417

| Zasinyčių dvaras |
| --- |
| Dvaro ūkinis pastatas Dvaro ūkinis pastatas |
| Vieta | Zasinyčiai, Kupiškio rajonas |
| Įkurtas | XVIII a. |
| Rūmų stilius | Mūrinis |
| Bajorų giminės | Audickiai (Audickai), A. Koscialkovskis |
| Pastatų būklė | išlikę ūkiniai pastatai bei jų griuvėsiai |

**Zasinyčių dvaro** sodyba įsikūrusi Zasinyčių kaime, Kupiškio rajone, už 2 km į pietvakarius nuo Alizavos. Dvarvietė yra prie kelio  **2408**  Salamiestis–Alizava–Kupreliškis–Galintiškis , dešiniajame Pyvesos upės krante, prie santakos su Zasinyčio upeliu.

Buvusio Zasinyčių dvaro sodybos fragmentai įregistruoti LR Kultūros vertybių registre 1992 m. balandžio 6 d. (unik. kodas 261). Greta išlikusios Pirmojo pasaulinio karo vokiečių ir rusų karių kapinės (unik. kodas 4760).

Statinio griuvėsiai
Pirmas dvaro paminėjimas istoriniuose šaltiniuose: 1577 m. Mikalojus Burba dalį savo dvaro už 40 kapų grašių užstatė Jokūbui Mirovskiui. Po to dar dvaras dalinai, pilnai, su aplinkinėmis žemėmis, dykynėmis buvo dovanojamas, įkeičiamas, užstatomas, parduodamas. 1669 m. mirus Jurgiui Djakevičiui Niemcevičiui, dv. Zosnice Popiwesie atiteko Ievai Romanovskai Niemcevičienei Djakevičienei. 1699 m balandžio 1 d. Pagurę arba Zasinyčius kartu su valstiečiais (Podgorze alias Zosnice) iš savo tėvo Kristupo gavo Steponas Audickis (Audickas). Kadangi nerasta šaltinių, kaip įsigijo Kristupas dvarą, manoma, kad jis buvo žentas dukros Ievos Djakevičienės. Šaltinis: Kupiškėnų enciklopedija (Vilnius  2017) 615-617 psl.

1744 m kovo 15 d. Steponas Audickas palieka savo sūnui Laurynui  Pagūrės dvarą su valstiečiais, įpareigojant jį  išmokėti savo broliams  Mykolui ir Adomui  2050 auksinių. 1786 balandžio 19 d. Motiejus, Lauryno sūnus Audickas, perleido Antanui Koscelkovskiui nuosavybės teisę į Pagūrės dvarą su valstiečiais, paaiškinant, kad nei jis, nei jo mažamečiai sūnūs Juozas, Kazimieras ir Justinas nesudarys jokių kliūčių valdyti minėtą dvarą.

Šaltinis: LVIA F. 789, Ap. 1, Byla 487, 1. 33-38

Zasinyčių dvarą 1775 m. įsigijo Ukmergės pavieto maršalka Antanas Koscialkovskis.

Iki mūsų dienų išlikę šie dvaro laikotarpio pastatai: kumetynas (išlikusios tik sienos), svirnas (išlikusios tik lauko akmenų mūro sienos), buvusios arklidės, ūkinis pastatas, diendaržis ir tvartas, kiti ūkiniai pastai, telkšo kūdros.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Buv. dvaro sodybos fragmentai". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-11-10.
2. ↑  „I pasaulinio karo vokiečių ir rusų karių kapinės". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-11-10.

3. Kupiškėnų enciklopedija (Vilnius  2017) 615-617 psl.

4. LVIA F. 789, Ap. 1, Byla 487, 1. 33-38

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Apie Zasinyčių dvarą Lietuvos dvarų duomenų bazėje Archyvuota kopija 2013-12-11 iš Wayback Machine projekto.
* Zasinyčių dvaras (*heritage.lt*) Archyvuota kopija 2015-09-24 iš Wayback Machine projekto.
**Aleksandras Jakaitis** (1887 m. rugsėjo 13 d. Barklainiai, Ramygalos valsčius – 1933 m. rugsėjo 4 d. Marijampolės vienkiemis prie Panevėžio) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

Kaip Rusijos imperijos kariuomenės karininkas dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare.

1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, kovojo su Raudonąja armija, Lenkijos kariuomenės daliniais. 1919–1920 m. Joniškėlio bataliono, kuris performuotas į 9-ąjį pėstininkų pulką vadas, ėjo brigados, divizijos vado pareigas. 1920–1922 m. 10-ojo pėstininkų pulko, 1922–1923 m. 3-ojo pėstininkų pulko, 1923–1924 m. 1-osios pėstininkų divizijos vadas, nuo 1924 m. Pirmosios karo apygardos viršininkas. 1925 m. pulkininkas.

Per 1926 m. gruodžio 17 d. perversmą išleido įsakymą, raginantį priešintis perversmininkams. 1926 m. gruodžio 20 d. perversmo organizatorių įsakymu buvo suimtas ir priverstas išeiti į atsargą.

Nusišovė 1933 metais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Tamašauskas. *Aleksandras Jakaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 475 psl.
Koordinatės: 37°11′0″ š. pl. 86°6′0″ v. ilg.﻿ / ﻿37.18333°š. pl. 86.10000°r. ilg.﻿ / 37.18333; 86.10000

Mamuto urvo lankymas
**Mamuto urvas** (angl. *Mammoth Cave*), arba **Mamuto–Flint Ridžo urvų sistema** (angl. *Mammoth-Flint Ridge Cave System*) – karstinių urvų sistema Kentukio valstijoje (JAV). Tai pats ilgiausias pasaulyje urvas, esantis to paties paties pavadinimo Mamutų urvo nacionaliniame parke, įtrauktame į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą. Šioje urvų sistemoje ištirta dalis sudaro virš 587 km urvų. Juose priskaičiuojama 225 požeminiai praėjimai, virš 20 didelių salių ir virš 20 šachtų.

Senasis įėjimas į urvą
Urvo pavadinimas neturi nieko bendro su mamutais – tiesiog žodis *mammoth* anglų kalboje šiuo atveju reiškia *didžiulis*. Tuo nusakoma urvo, jo atskirų dalių gigantiški dydžiai. 

Urve mikroklimatas pastovus – tvyro pastovi +10 C temperatūra. Urvas susiformavo klinčių sluoksnyje po Flinto kalnagūbriu (*Flint Ridge*) 
vakarų Apalačų priekalnėse. Viršutinis vandeniui nelaidaus smiltainio sluoksnis veikia kaip stogas ir apsaugo urvą nuo vandens patekimo. Todėl viršutinės urvo dalys yra palyginti sausos. Tuo tarpu viename iš apatinių praėjimų teka gana didelė požeminė Aido upė (*Echo River*), kurios plotis iki 60 m, gylis iki 10 m. Iki 1990 m. šia upe keliaudavo vandens turistai, vėliau plaukiojimas joje dėl finansinių ir ekologinių priežasčių buvo nutrauktas.

Duomenys
--------

* Atrastas – 1797 m.
* Urvo gylis –115
* Urvo ilgis – virš 587 km
* Tipas – karstinis
* Uolienos – klintys

Šaltiniai
---------

1. ↑   Klausimai-atsakymai apie Mamuto urvą

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Mamuto urvo tvarkymo grupės svetainė Archyvuota kopija 2012-11-29 iš Wayback Machine projekto.
* Mamuto urvo tyrinėjimas, lankymas
**Pranas Kaunas** (1891 m. liepos 12 d. Balseliškiai, Sintautų valsčius, Šakių apskritis – 1954 m. balandžio 16 d. Toronte, Kanada) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas leitenantas.

Biografija
----------

Mokėsi Veiverių mokytojų seminarijoje, 1911 m. baigė pedagogikos mokslus Sankt Peterburge, gavo mokytojo cenzą ir buvo paskirtas mokytoju Rusijoje. Per Pirmąjį pasaulinį karą mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, baigė Čiugujevo karo mokyklą.

1918 m. grįžo į Lietuvą, mokytojavo Sintautų apylinkėse. 1918 m. gruodžio mėn. prasidėjus bolševikų puolimui, surinko 33 savanorių būrį ir su juo atvyko į Antrąjį pėstininkų pulką Aukštojoje Panemunėje. 1919 m. pulko mokomosios kuopos vadas. Nuo 1920 m. Kauno įgulos viršininko pirmasis adjutantas, karininkų kursų viršininko padėjėjas. 1920 m. dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomene. 1921–1924 m. Penktojo, Dešimtojo ir Septintojo pėstininkų pulkų vadas.

1923 m. dalyvavo Klaipėdos krašto sukilime. Vėliau baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1926–1928 m. Karo mokyklos viršininkas. Nuo 1928 m. Biržų, nuo 1933 m. Mažeikių, nuo 1936 m. Raseinių, nuo 1938 m. Panevėžio apskričių, 1939 m. Vilniaus miesto karo komendantu. 1939 m. pulkininkas.

SSRS okupavus Lietuvą 1940 m. liepos 15 d. iš kariuomenės atleistas, o liepos 26 d. suimtas, kalintas, prasidėjus SSRS–Vokietijos karui 1941 m. birželio 21 d. išlaisvintas. 1944–1949 m. gyveno Vokietijoje, vėliau persikėlė į Kanadą. Toronte suorganizavo Ramovėnų sąjungą, buvo jos pirmininkas. Bendradarbiavo leidiniuose „Karys", „Kardas", „Mūsų žinynas". Yra parašęs atsiminimus.

Įvertinimas
-----------

1932 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Zabielskas. *Pranas Kaunas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 820 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kvietinės sėlenos
**Sėlenos** – grūdų perdirbimo produktas, malimo proceso metu atskirtos grūdų luobelės. Tai šalutinis miltų ir kruopų gamybos produktas.

Sėlenas sudaro grūdo luobelės (perikarpo) ir aleurono sluoksnio dalelės. Paviršiniai grūdų sluoksniai, iš kurių gaunamos sėlenos, yra integrali grūdo dalis. Nuo grūdų pašalinus sėlenas jų maistinė vertė sumažėja. Pagal susmulkinimo dydį sėlenos būna stambios ir smulkios.

Sėlenos gaunamos iš bet kokių grūdų. Sėlenų nereikėtų painioti su pelais, irgi nuo grūdų pašalinamu sluoksniu, kurie yra ne grūdų dalys, o grūdus gaubę žvyneliai, sudaryti daugiausia iš celiuliozės, tad maistui jie netinkami. Sėlenos turi omega-3 riebalų rūgščių, daug krakmolo, baltymų, vitaminų ir mineralinių medžiagų.

Lietuvoje naudojamos sėlenos
----------------------------

* avižų sėlenos – šalutinis avižinių miltų gamybos produktas, kurį sudaro atsijos.
* ryžių sėlenos:
	+ *baltųjų ryžių sėlenos* – šalutinis antrojo lukštentų baltųjų ryžių poliravimo produktas, kurį sudaro daug endospermų dalelių, aleurono sluoksnio grūdeliai ir gemalų dalelės.
	+ *rudųjų ryžių sėlenos* – šalutinis pirmojo lukštentų rudųjų ryžių poliravimo produktas, kurį sudaro endospermų, aleurono sluoksnio grūdeliai ir gemalų dalelės.
* kukurūzų sėlenos – šalutinis kukurūzų miltų ir kruopų gamybos produktas, susidedantis iš luobelių ir kukurūzų grūdų gemalų su endospermų dalelėmis.
* kviečių sėlenos – šalutinis kvietinių miltų gamybos produktas, kurį sudaro luobelės ir daug endospermų dalelių.
	+ *smulkios kviečių sėlenos*
* rugių sėlenos – šalutinis ruginių miltų malimo produktas, kurį sudaro išorinės luobelės ir daug endospermų dalelių.
* žirnių sėlenos – šalutinis žirnių miltų ir kruopų gamybos produktas, susidedantis iš luobelių ir žirnių liekanų.

Panaudojimas
------------

### Panaudojimas žemės ūkyje

Sėlenos naudojamos kaip pašaras gyvuliams. Maistingosios savybės priklauso nuo miltų dalelių (kuo mažiau miltų ir daugiau luobelių, tuo mažesnis maistingumas). Sėlenomis dažniausiai šeriami pieną duodantys gyvuliai ir jaunikliai.

### Panaudojimas buityje

Garstyčių sėlenos naudojamos kompresams, migdolų – kosmetikoje veido ir rankų odos minkštinimui.

### Panaudojimas mityboje

Maistinės smulkintos sėlenos naudojamos kaip priedas kepiniams skaidulinėmis medžiagomis papildyti.

Didelis sėlenų kiekis duonoje sumažina jos įsisavinimą, nedidelis – pagerina skonines savybes, žarnyno peristaltiką.
**Joana Gedmintaitė** (g. 1974 m. Pelaičiuose, Rietavo valsčiuje) – Lietuvos operos dainininkė (sopranas), Auksinio scenos kryžiaus laureatė.

Biografija
----------

2002 m. baigė vokalo magistrantūros studijas Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (klasės vadovė prof. Irena Milkevičiūtė).

Nuo 2002 m. – Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro solistė. Debiutavo Donos Anos vaidmeniu Wolfgang Amadeus Mozart operoje „Don Žuanas". Nuo 1997 m. yra trio „Grazioso" solistė, priklauso D. Ibelhauptaitės „Bohemiečių" trupei. Dalyvavo projekte „Elektroninė operos fantazija XYZ" ir kt.

2009 m. rugsėjo – gruodžio mėn. dalyvavo LRT muzikiniame projekte „Triumfo arka", užėmė 2 vietą bei laimėjo 11 tūkst. Lt.

Sutuoktinis – verslininkas Gintaras Šlepikas, dukra Diana.

Vaidmenys
---------

* Dona Ana – W. A. Mozart operoje „Don Žuanas"
* Džiuljeta – Ch. Gounod operoje „Romeo ir Džiuljeta"
* Neda – R. Leoncavallo operoje „Pajacai"
* Džilda – G. Verdi operoje „Rigoletas"
* Rachelė – J. F. Halévy operoje „Žydė"
* Mimi – G. Puccini „Bohema"
* Siuzana – W. A. Mozart operoje „Figaro vedybos"
* Bruknelė – J. Tamulionio operoje „Bruknelė"

Apdovanojimai
-------------

* 2004 m. – „Operos švyturių" Metų operos solistė (už Rachelės vaidmenį J. F. Halevy operoje „Žydė")
* 2009 m. – LRT muzikinio projekto „Triumfo arka" II-os vietos laimėtoja
* 2010 m. – „Operos švyturių" Metų operos solistė (už Siuzanos vaidmenį operoje „Figaro vedybos" ir Bruknelės vaidmenį operoje „Bruknelė")
* 2014 m. – LNOBT Metų operos solistė (už Rozinos vaidmenį G. Rossini operoje „Sevilijos kirpėjas" ir Violetos – G. Verdi operoje „Traviata")
* 2020 m. Auksinis scenos kryžius kategorijoje "Solistė" - už Anos Bolein vaidmenį operoje „Ana Bolena" (Lietuvos nacionalinis operos ir baleto teatras)

Diskografija
------------

2010 m. išleistame CD/DVD „Triumfo arka. Auksiniai balsai II" – J. Gedmintaitės atlikti kūriniai: Elenos bolero „Merce Dilette" iš G. Verdi operos „Sicilijos mišparai", Čio Čio San arija „Un Bel Vi Vedremo" iš G. Puccini operos „Madam Baterflai", Mimi arija iš G. Puccini operos „Bohema" bei Kalafo arija „Nessun Dorma" iš G. Puccini operos „Turandot" (kartu su Ona Kolobovaite ir Asmik Grigorian).

Šaltiniai
---------

1. ↑  www.zebra.lt Dainininkė J. Gedmintaitė augina meilės gėles Archyvuota kopija 2010-01-27 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* J. Gedmintaitė Lietuvos muzikos atlikėjų informacijos centro tinklalapyje Archyvuota kopija 2007-10-27 iš Wayback Machine projekto.
**Teisinė valstybė** – valstybė, kurios veikimo laisvė yra ribojama teisės.

Teisinė valstybė taip pat gali būti apibūdinama kaip valstybė, kurioje „viešpatauja" teisė, o ne savivalė, tironija, kurią valdo teisės saistomi valdžios subjektai; teisės principas („teisės viešpatavimo principas"); valstybės modelis, pagrįstas teisės viršenybe.

Teisinės valstybės teorija pradėta plėtoti ypač XVIII a. kovojant prieš absoliutizmą. Teorinius pagrindus išplėtojo teisės filosofai ir teoretikai, nacionaliniai konstituciniai teismai. Prancūzijos teisės doktrina pripažino, kad žmogus iš prigimties turi tam tikrų teisių, kurias įgyvendinti valstybė neturi kliudyti.

Įstatymų leidėjus saisto jų pačių išleisti įstatymai, kurių jie neturi teisės pažeisti, tačiau gali juos pakeisti. Tai yra teisinės valstybės principas, Vokietijoje žinomas kaip „teisės valstybės" (vok. *Rechtsstaat*) principas.

Nuorodos
--------

1. ↑  Glendon M.A. Gordon M.W. Osakwe Ch. Vakarų teisės tradicijos. Vilnius, 1993. P.XXXI
2. ↑  Glendon M.A. Gordon M.W. Osakwe Ch. Vakarų teisės tradicijos. Vilnius, 1993. P.XXXI
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Referendariatas** (vok. *Referendariat*) – parengiamoji tarnyba (stažuotė, mokymasis), siekiant tapti aukštesniojo rango valstybės tarnautoju Vokietijoje. Trukmė – 2 metai (atskirais atvejais ir trumpiau). Paskirtis – įgyti praktinių žinių, kurios neįgyjamos akademinių studijų metu.

Referendaras
------------

**Referendaras** – tarnautojas stažuotojas, atliekantis referendariatą. Juo tapti galima išlaikius valstybinį arba jam lygiavertį akademinį egzaminą po bent 3 metų studijų aukštojoje mokykloje. Referendariato tvarką reglamentuoja federalinių žemių teisė. Referendaro vardas yra tarnybinis vardas ir yra teisiškai saugomas. Neteisėtas titulo panaudojimas baudžiamas (VFR BK).

Kai kuriose žemėse (Badenas-Viurtembergas, Hesenas ir Saksonija) **teisės referendaras** yra viešosios teisės titulas, suteikiamas išlaikius pirmąjį valstybinį teisės egzaminą ir (ar) išduodant liudijimą (Hesene). Titulas gali būti naudojamas nepriklausomai nuo įdarbinimo parengiamojoje tarnyboje (pvz. Badene-Viurtemberge: § 35 Abs. 3 JAPrO; Hesenas: § 22 Abs. 1 Satz 2 JAG; Saksonija: § 15 Abs. 4 SächsJAPO).

Rūšys
-----

* Pedagogikos referendariatas
* Teisės referendariatas (*Rechtsreferendariat*)
* Technikos referendariatas, kai siekiama aukštesniosios technikos tarnybos (*höherer technischer Dienst*)
* Bibliotekinkystės referendariatas
* Veterinarijos referendariatas
* Miškininkystės referendariatas (*Forstreferendariat*).

Referendariatas baigiamas išlaikius II valstybinį egzaminą (Didįjį egzaminą, vok. *Großes Staatsexamen*). Sėkmingai išlaikius, absolventai paprastai turi teisę į profesinį titulą (vardą) „asesorius" (*Assessor*) su atitinkamu prefiksu, pvz. teisės asesorius (*Rechtsassessor*), studijų asesorius (*Studienassessor*), archyvų asesorius (*Archivassessor*). II egzaminas svarbus siekiant valstybės tarnybos arba norint užsiimti valstybės reguliuojamomis profesijomis (tokiomis kaip, pvz. advokatas, notaras, mokytojas), taip pat suteikia privalumų darbo rinkoje (pvz. statybų asesoriams (*Bauassessor*), archyvų asesoriams).

Literatūra
----------

* Thorsten Vehslage/Stefanie Bergmann/Svenia Kähler/Matthias Zabel: *Referendariat und Berufseinstieg. Stationen – Chancen – Bewerbung*, 2. Auflage, Verlag C. H. Beck, München 2007, ISBN 9783406548543.
*Kitos reikšmės – Prancūzija (reikšmės).*

**Ketvirtoji Prancūzijos Respublika** (pranc. *Quatrième république française*) – respublikinė Prancūzijos vyriausybė, gyvavusi 1946–1958 m. Valstybės valdymas buvo grindžiamas ketvirtosios respublikos konstitucija. Daugeliu atžvilgių tai buvo Trečiosios Respublikos atgimimas, gyvavusios nuo 1870 m. per Prancūzijos ir Prūsijos karą iki 1940 m. per Antrąjį pasaulinį karą ir patyrusios daug tų pačių problemų. Prancūzija 1946 m. ​​spalio 13 d. priėmė Ketvirtosios Respublikos konstituciją.

Nepaisant politinės disfunkcijos, Ketvirtoji Respublika išgyveno didelio ekonomikos augimo erą Prancūzijoje ir tautos socialinių institucijų bei pramonės atstatymą po Antrojo pasaulinio karo, padedant JAV Maršalo planui. Taip pat prasidėjo suartėjimas su buvusia ilgamete prieše Vokietija, o tai savo ruožtu paskatino Prancūzijos ir Vokietijos bendradarbiavimą ir galiausiai Europos Sąjungos vystymąsi.

Taip pat buvo bandoma stiprinti vykdomosios valdžios galią, kad būtų užkirstas kelias iki karo buvusiai nestabiliai situacijai, tačiau nestabilumas išliko ir Ketvirtojoje Respublikoje valdžia dažnai keitėsi – per 12 metų istoriją buvo 21 administracija. Be to, vyriausybė negalėjo priimti veiksmingų sprendimų dėl daugelio likusių Prancūzijos kolonijų dekolonizacijos. Po daugybės krizių, svarbiausia 1958 m. Alžyro krizės, Ketvirtoji Respublika žlugo. Šalies vadovas karo metu Šarlis de Golis grįžo iš pensijos ir pirmininkavo pereinamojo laikotarpio administracijai, kuriai buvo suteikta teisė parengti naują Prancūzijos konstituciją. Ketvirtoji Respublika buvo panaikinta 1958 m. spalio 5 d. po visuotinio referendumo, kuriuo buvo įsteigta šiuolaikinė Penktoji Respublika su sustiprinta prezidento valdžia.

|  |
| --- |
| **Prancūzijos istorija** |
| Galija (Keltai) |
| *Romos imperija* |
| Frankų valstybė (Merovingai) |
| Frankų imperija (V. Frankai) |
| Karolingai > Robertinai |
| Prancūzijos karalystė: |
| Kapetingai > Valua > Burbonai |
| Didžioji Prancūzijos revoliucija |
| Pirmoji Respublika |
| Pirmoji imperija |
| Liepos monarchija |
| Burbonų Restauracija |
| Antroji Respublika |
| Antroji imperija |
| Trečioji Respublika |
| Viši režimas |
| Ketvirtoji Respublika |
| Penktoji Respublika |
| **Istoriniai regionai** |

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *Prancūzijos istorija. vle.lt. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-06-22.*
| **Calamagrostis arundinacea** |
| --- |
| Miškinis lendrūnas (*Calamagrostis arundinacea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Lendrūnas  *( Calamagrostis)* |
| Rūšis: | Miškinis lendrūnas  *( Calamagrostis arundinacea)* |

 |
| Binomas |
| ***Calamagrostis arundinacea***(L.) Roth |

**Miškinis lendrūnas** (*Calamagrostis arundinacea*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos lendrūnų (*Calamagrostis*) genties augalas. Savaime paplitęs vidutinių platumų Eurazijoje, taip pat ir Lietuvoje.

Ekologija
---------

1. Miškinis lendrūnas 2. Pajūrinė smiltlendrė
Auga šilagiriuose, sausagiriuose ir žaliagiriuose, retesniuose miškuose, pamiškėse, miško aikštelėse, kirtimuose. Mėgsta nekarbonatinius, derlingus dirvožemius.

Augalas – miškų piktžolė. Stelbia miško kultūras, dideli sąžalynai trukdo atželti medelynams.

Biologija
---------

Tai daugiametis, 60-120 cm aukščio žolinis augalas. Sudaro tankius, stambius kerus. Stiebas lygus. Lapai linijiški, gana siauri, šiurkštūs. Makštys plikos, kartais plaukuotos. Liežuvėlis 2 mm ilgio, suskilęs. Lapalakštis 4-7 mm pločio, jo pagrindo kampai plaukuoti, viršutinė pusė plaukuota, apatinė – blizgi.

Miškinio lendrūno šluotelė siaura, iki 25 cm ilgio, jos šakelės, kaip ir stiebas prie žiedyno, šiurkščios.
Varputės vienažiedės, 5–6 mm ilgio, gelsvai ar violetiškai žalsvos. Žiedažvyniai su ilgais laužtiniais akuotais.

Žydi birželio ir liepos mėnesiais. Vaisius – grūdas. Dauginasi vegetatyviškai šakniastiebiais ir sėklomis.

Savybės
-------

Pašarinė miškinio lendrūno vertė menka, nes dar nežydintis jau būna kietas ir šiurkštus. Yra išvesta dekoratyvinių hibridų.

* Žiedynai
* 
* Augalas Lenkijoje

Nuorodos
--------

* Miškinio lendrūno mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per theplantlist.org (anglų k.)
* Miškinio lendrūno porūšiai, varietetai ir formos per tropicos.org (anglų k.)

Literatūra
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Miškinis lendrūnas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 102 p.
* Enciklopedinė miško knyga, Gediminas Isokas, Vilnius, Mintis, 2001, 256–257 p. ISBN 5-417-00831-1
Jaunasis notaras prie savo rašomojo pulto (apie 1830 m.)
**Advokatas notaras**, **notaras advokatas** (vok. *Anwaltsnotar*) – advokatas, galintis veikti ir kaip notaras; teisinė profesija, jungianti 2 teisinių profesijų (veiklos, funkcijų, statuso) elementus.

Vokietija
---------

Advokatas notaras gali veikti ir kaip advokatas, ir kaip notaras, tačiau vienu metu – tik kaip 1 kurios nors profesijos atstovas. Kiekvienu atveju veikdamas jis turi aiškiai išreikšti, ar jis veiks (veikia) kaip advokatas, ar kaip notaras. Jei jis veikia kaip notaras, jį saisto notaro profesiniai reikalavimai bei taisyklės. Esminė pareiga – nešališkumas. Advokatas, priešingai, yra įpareigotas veikti kaip savo kliento interesų atstovas, juos ginti.

Notaras daugumoje valstybių negali turėti kitokios atlygintinos profesinės veiklos, eiti tam tikrų pareigų (pvz. veikti kaip valdybos, Stebėtojų tarybos narys, įmonės patarėjas). Jei gretutinė veikla tam tikrose valstybėse ir yra leidžiama, jai reikalingas specialus leidimas (išduodamas notarų priežiūros institucijos). Notaras advokatas gali veikti kaip advokatas, patentinis patikėtinis, mokesčių patarėjas, auditorius, laisvai samdomas buhalteris ar sąskaitininkas ir pan. Jis gali būti profesinės bendrijos nariu.

Vokietijoje advokatas notaras gali veikti teismų apygardose, kuriose tokia profesija buvo leidžiama iki 1961 m. balandžio 1 d. Notarai advokatai yra tokiose federalinėse žemėse kaip Brėmenas, Berlynas, Šlėzvigas-Holšteinas, Žemutinė Saksonija, Hesenas, Badeno-Viurtembergo žemės Viurtembergo dalyje, tam tikrose Šiaurės Reino-Vestfalijos dalyse. Notarai advokatai sudaro vad. advokatūrinio notariato dalį.

2008 m. notarų advokatų skaičius Vokietijoje – 6920 (palyginti su 2007 m. skaičius sumažėjo 135). 2008 m. sausio 1 d. buvo iš viso 8513 notarai. Iš jų tik 1593, t. y. tik kas penktas – „paprastas" notaras (*Nur-Notar*).

Juos vienija Vokietijos advokatų notarų susivienijimas.

### Reikalavimai

Advokatas Vokietijoje, norintis dirbti ir notaru, turi turėti 5 metų profesinę patirtį ir srityje, kurioje jis pageidauja dirbti, – 3 metų nepertraukiamos advokato praktikos pagrindinėse pareigose. Be to reikalinga baigti tam tikrus kursus. Skyrimas notaru vyksta kaip ir paprasto notaro. Tvarką reguliuoja federalinių žemių teisės aktai. Šioje srityje taip pat yra ir konstitucinės doktrinos (VFR Konstitucinio Teismo praktikos).

Nuorodos
--------

* Vokietijos advokatų notarų rūmų tinklalapis Archyvuota kopija 2007-06-01 iš Wayback Machine projekto. (vokiečių, anglų, prancūzų k.)
* Vokietijos notarų rūmų informacija apie reikalavimus notarui advokatui Archyvuota kopija 2009-03-08 iš Wayback Machine projekto. **(**vok.**)**
* „Advokatūrnotariato" Vokietijoje istorija Archyvuota kopija 2015-05-12 iš Wayback Machine projekto.
| Nukualofa*Nuku’alofa* |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

NukualofaNukualofa

21°8′0″ p. pl. 175°12′0″ v. ilg.﻿ / ﻿21.13333°š. pl. 175.20000°r. ilg.﻿ / 21.13333; 175.20000﻿ (Nukualofa)Koordinatės: 21°8′0″ p. pl. 175°12′0″ v. ilg.﻿ / ﻿21.13333°š. pl. 175.20000°r. ilg.﻿ / 21.13333; 175.20000﻿ (Nukualofa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+13) |
|  |
| **Valstybė** | Tongos vėliava Tonga |
| **Salynas** | Tongatapu |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 21 185  |
| **Plotas** | 16,9 km² |
| **Tankumas** (2021) | 1 254 žm./km² |
| **Altitudė** | 3 m |

**Nukualofa** (tong. *Nuku’alofa*) – Tongos karalystės sostinė ir didžiausias miestas Tongatapu saloje.

Istorija
--------

Miesto ištakos – gynybinis įtvirtinimas, kelissyk sugriautas 1807 vidaus karų metu, bet vėl atstatytas. Kai Tonga buvo suvienyta, pirmasis karalius *George Tupou I* padarė savo sostine. Miesto pavadinimas reiškia – „meilės (namų) židinys".

Ūkis ir transportas
-------------------

Nukualofa – pagrindinis šalies pramonės ir prekybos centras: eksportuojama kopra, vanilė, bananai, tradiciniai rankdarbiai. Didelę reikšmę turi turizmas. Miestas yra pagrindinis uostamiestis, 25 km nuo jo yra tarptautinis  *Fua’amotu* oro uostas.

Sportas
-------

* Navutoka FC – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalie lygoje.

Švietimas ir kultūra
--------------------

Vienintelė aukštoji mokykla – *Atenisi* institutas, be to – pedagoginė mokykla bei viešbučių darbuotojų mokykla. Svarbiausias miesto pastatas – karaliaus rūmai, karalių laidojimo vieta, šv. Antano Padujiečio bažnyčia bei *Centenial* bažnyčia. Mieste yra vienintelis šalies kino teatras, regbio stadionas.

Šaltiniai
---------

1. TONGA, *citypopulation.de*
2. ↑  TONGA, *citypopulation.de*
3. TONGA, *citypopulation.de*
4. ↑  TONGA, *citypopulation.de*

Nuorodos
--------

* Miesto žemėlapis su svarbiausių objektų nuotraukomis[neveikianti nuoroda]
**Trečiasis artilerijos pulkas** – Lietuvos kariuomenės dalinys, veikęs 1921–1940 m.

Istorija
--------

Artilerijos pulko pradžia laikoma 1-ojo artilerijos pulko 3-oji artilerijos baterija, įkurta 1919 m. kovo pabaigoje. Iš jos ir kitų dviejų artilerijos baterijų 1920 m. kovą buvo suformuotas 3-asis artilerijos divizionas, kurį performavus, 1921 m. įkurtas 3-asis artilerijos pulkas.

Pulko štabas ir baterija nuo 1931 m. buvo dislokuotas Kaune, kitos baterijos nuo 1935 m. – Marijampolėje ir Prienuose. 1931 m. pulkas buvo apginkluotas 77 įvairaus kalibro patrankomis ir haubicomis. 1940 m. pulke buvo dvi 75 mm patrankų baterijos ir viena 105 mm haubicų baterija.

TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. rugpjūčio 30 d. pulkas buvo išformuotas.

Pulko vadai
-----------

* Motiejus Pečiulionis – 1921 m. rugpjūtis – 1921 m. lapkritis.
* J. Vyšniauskas – 1921 m. lapkritis – 1921 m. gruodis.
* A. Gailius – 1921–1923 m.
* A. Giedraitis – 1923–1924 m.
* Petras Dočkus – 1927–1940 m.
* Vincas Jasulaitis – 1940 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Trečiasis artilerijos pulkas. *Trečiasis artilerijos pulkas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015. 102 psl.
2. ↑   Artilerija nepriklausomybės karuose
| Kazvinasقزوین |
| --- |
| *Viena iš Kazvino mečečių* |
|  |
| 

KazvinasKazvinas

36°16′0″ š. pl. 50°0′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.26667°š. pl. 50.00000°r. ilg.﻿ / 36.26667; 50.00000﻿ (Kazvinas)Koordinatės: 36°16′0″ š. pl. 50°0′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.26667°š. pl. 50.00000°r. ilg.﻿ / 36.26667; 50.00000﻿ (Kazvinas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3:30)------ vasaros: (UTC+4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Irano vėliava Iranas |
| **Provincija** | Kazvino provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 331 409  |
| **Altitudė** | 1 297 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kazvinas |

**Kazvinas** (pers. قزوین = *Qazvin*) – miestas šiaurės vakarų Irane, 165 į šiaurės vakarus nuo Teherano, Elburso kalnų pietinėje papėdėje. Provincijos sostinė. Virš 330 tūkst. gyventojų. Iš miesto plentai ir geležinkeliai veda į Teheraną ir Tebrizą.

Vystoma tekstilės, elektrotechnikos, maisto (mėsos, vyno, vaisių ir daržovių apdorojimo) pramonė. Prekiaujama provincijoje išauginta žemės ūkio produkcija. Veikia keletas universitetų, technikos institutas.

Paveldas
--------

Kazvinas žymus savo gausiu architektūriniu paveldu. Čia gausu skirtingų laikotarpių mečečių: Kabir Džamės (Seldžiukų laikotarpio, ~IX a.), Sandžidės (greičiausiai Seldžiukų), Pandže Ali (Sefevidų laikotarpio, pastatyta karališkajam haremui), Alnabi (kadžarų laikų, XVI a.), Heidarijės, Salehijės (1845 m.), Sardaro (1853 m.), Aminihos (1897 m.). Kiti miesto paminkliniai pastatai yra Čehel Sotuno rūmai (Sefevidų laikų, dabar miesto muziejus), Mohamado Abad Chorelio karavansarajus, Keisarijės turgus, Salehijės ir Sardaro medresės, Safos pirtis (1881 m.), Kuško ir Teherano vartai (abeji XX a. pr.). Kazvine yra keletas būdingų persiškų vandens rezervuarų, vadinamų ab anbarais: Chano (1799–1873 m.), Lalu (1846 m.), Zargaros (1867 m.) ir Hadž Kazemo (1878 m.).

Galerija
--------

* Kabir Džamės mečetėKabir Džamės mečetė
* Čehel Sotuno rūmaiČehel Sotuno rūmai
* KaravansarajusKaravansarajus

Istorija
--------

Kazvino pavadinimas siejamas su kaspijų tautovardžiu.

Kazvinas yra istoriniame Persijos Irako regione. Miestas buvo įkurtas Sasanidų dinastijos šacho Šapūro II (~250 m.) ir pavadintas Šad Šapūru. Sasanidų laikais miestas buvo svarbiu prekybinis centras ir zoroastrizmo piligrimystės vieta. Įsigalėjus islamui VII a. miestas tapo šios religijos centru. Abasidų laikais (750–1258 m.) Kazvinas tapo provincijos centru, 786–809 m. apjuostas gynybiniais įtvirtinimais. XI–XVI a. mieste įsigalėjo tiurkai, vėliau mongolai, tuo metu Kazvinas sunyko. Miesto atsigavimas prasidėjo 1502 m. kai į valdžią grįžo persų Sefevidų dinastija. 1598 m. Kazvinas tapo visos šalies sostine (iš Tebrizo perkelta Šacho Tahmaspo I iniciatyva). XVIII a. pab. tapo svarbiu visų Artimųjų Rytų prekybiniu centru. Vėliau išagus Teheranui Kazvino reikšmė sumažėjo. Nukentėjo nuo Rusijos antpuolių abiejų pasaulinių karų metu, bei vidinių neramumų metu.

Kazviną ne kartą niokojo žemės drebėjimai (didžiausi – 970, 1119, 1809 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  В. А. Никонов. *Краткий топонимический словарь*. Москва: Мысль, 1966.
2. ↑  *Kazvinas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
| **Aliona Spivak** |
| --- |
| Gimimo vardas | rus. *Алёна Спивак* |
| Visas vardas | Aliona Spivak |
| Gimė | 1986 m. lapkričio 3 d. (36 metai)Taškentas, Uzbekija |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija,  Uzbekija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Aliona Spivak** dar žinoma kaip **Aliona Spivak-Byčkova** (g. 1986 m. lapkričio 3 d. Taškente) – Rusijos aktorė.

Aktorė išgarsėjo pasirodžius juostoms „Viešbutis Eleon" (2016 m.), „Ateina pavasaris" (2017 m.) ir populiariuose serialuose.

Vaidmenys
---------

Nuo 2011 m. pradėjo vaidinti filmuose, debiutavo Uzbekistano filme „Švinas". Persikėlusi į Maskvą, filmuojasi serialuose, bei atliko nedidelius vaidmenis filmuose „Komanda Če" (Violka), „Du tėvai ir du sūnūs" (Liza), „Duok man šilumos" (Ženia), „Orka" (Liubovė Puškina), „Penktoji gvardija" (Inga), „Begėdė" (Inessa), „Žmogžudystės anatomija" (Alina) ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
| **Vladimiras Jermošinas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1942 m. spalio 26 d. (80 metų)Riazanės sritis |
|  |
| Veikla | buvęs Baltarusijos ministras pirmininkas |
|  |
| Alma mater | Novočerkasko politechnikos institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Garbės ženklo ordinas |
|  |
|  **Vikiteka** | Vladimiras Jermošinas |

**Vladimiras Jermošinas** (blrs. *Уладзімір Васілевіч Ярмошын*, g. 1942 m. spalio 26 d. Riazanės srities Pronsko mieste) – baltarusių politikas, buvęs Baltarusijos Ministras pirmininkas.

Biografija
----------

1964 m. baigė Novočerkasko politechnikos institutą, 1989 m. – Leningrado civilinės aviacijos akademiją.

1965–1990 m. dirbo Minsko aviacijos gamykloje Nr.407 : buvo inžinierius, vyr. mechanikas, direktoriaus pavaduotojas.

1990 m. tapo Minsko Spalio rajono liaudies deputatų tarybos vykdomojo komiteto pirmininku. 1990–1992 m. buvo Minsko miesto vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas, 1992–1995 m. – pirmasis pavaduotojas, 1995–2000 m. – pirmininkas. 1996–2000 m. – Baltarusijos Nacionalinio susirinkimo deputatas.

Nuo 2000 m. vasario 18 d. iki 2001 m. rugsėjo 21 d. buvo Baltarusijos ministras pirmininkas. Šių pareigų neteko po A.Lukašenkos perrinkimo prezidentu.

2002–2003 m. buvo bendrovės „Mobilios telesistemos" atstovybės Baltarusijoje vadovas. 2004 m. išvyko gyventi į Maskvą.

Papildoma informacija
---------------------

* 1999 m. gegužės 30 d. po tragedijos Minsko metro stotyje „Nemiga", kai per alaus šventę spūstyje žuvo 53 žmonės, įteikė atsistatydinimo iš Minsko mero pareigų pareiškimą, tačiau A.Lukašenka atsistatydinimo nepriėmė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2012-12-04 iš Archive.is projekto

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Sergejus Lingas** | **Baltarusijos Respublikos Ministras pirmininkas** 2000 m. vasario 18 d. - 2001 m. rugsėjo 21 d. | Po to:**Genadijus Novickis** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Vladas Skorupskis** (1895 m. rugsėjo 29 d. Šniponyse – 1981 m. gegužės 20 d. Karmėlavoje) – Lietuvos karinis ir valstybės veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

Baigė 7 gimnazijos klases. 1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui mobilizuotas, tarnavo Rusijos imperijos kariuomenės daliniuose pradžioje vokiečių fronte, o nuo 1916 m. turkų fronte. Kaukaze baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1917 m. dalyvavo ekspedicijoje prieš kurdus Kurdistane, 1918 m. sąjungininkų kariuomenėje kovojo su bolševikais.

1919 m. Lietuvos kariuomenės savanoris, 1-ajame pėstininkų pulke tarnavo kuopos vadu, greitai paskirtas bataliono vadu ir pulko vado padėjėju. Dalyvavo kovose su bolševikais, kai buvo vykdoma Kurklių-Panevėžio operacija, vėliau Kupiškio-Utenos operacija‎ užimant Kurklius, Uteną ir Daugailius. Už sėkmingas kovas apdovanotas Vyčio Kryžiumi.

Nuo 1919 m. rugpjūčio 24 d. 1-ojo pėstininkų pulko vadas, vadovavo pulkui kovose su bermontininkais. 1919 m. lapkričio 22 d. išlaisvino Radviliškį. Už Radviliškio kautynes atskiru Lietuvos Prezidento aktu apdovanotas Vyčio Kryžiumi su kardais ir įrašu „Už Radviliškį". 1920 m. rugsėjo – lapkričio dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomene. 1921 m. su pulku perėjo į Širvintų rajoną saugoti Lietuvos ir Lenkijos demarkacijos linijos.

1924–1926 m. studijavo Prahos Generalinio štabo akademijoje, kurią baigęs paskirtas Aukštųjų karininkų kursų mokymo dalies vedėju. Vienas 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo organizatorių, valdybos pirmininkas. 

Po perversmo trumpai ėjo Vyriausiojo štabo viršininko pareigas, vėliau Vyriausiojo štabo administracijos valdybos viršininkas, Aukštųjų karininkų kursų viršininkas ir karo mokslo valdybos viršininkas. Kurį laiką buvo kariniu atašė Italijoje ir nuo 1929 m. spalio mėn. Prancūzijoje. 1930 m. išėjo į atsargą, gyveno Širvintų valsčiuje, rašė populiarias karines knygas jaunuomenei. 

1946 m. suimtas, kalėjo Sibire, 1955 m. buvo paleistas. 1958 m. grįžo į Lietuvą.

Bibliografija
-------------

* La resurrection d’un peuple (1918–1927 m.) (Kaunas, 1930 m.)
* Per aukas ir pasišventimą laimėjome (Kaunas, 1933 m.)
* Karas už Lietuvos laisvę (1914–1934 m.) (Kaunas, 1934 m.)
* Drąsa – laimėjimo pagrindas (Kaunas, 1936 m.)
**Jonas Čepinskis** (1949 m. kovo 24 d. Akmenėje - 2022 m. balandžio 14 d. Kaune) – Lietuvos ekonomistas, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1972 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, 2002 m. habilituotas socialinių mokslų daktaras.

1972–1989 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos bendradarbis, nuo 1976 m. dėstytojas. 1989–1992 m. dirbo Ekonomikos institute. Nuo 1989 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, 1999–2000 m. Biznio ir vadybos fakulteto prodekanas, nuo 2001 m. profesorius. 1992–2002 m. stažavosi ir dėstė Ciuricho, Fribūro, Sankt Galeno (Šveicarija), Diuseldorfo, Štralzundo (Vokietija), Roskildės (Danija) universitetuose.

Dalyvavo rengiant Lietuvos įstatymų projektus, Aplinkos apsaugos (1995 m.) ir Darnaus vystymo (2002 m.) strategijas. Rašo aplinkos ekonomikos, draudimo, vadybos klausimais.

Bibliografija
-------------

* Šimtas gamtonaudos mįslių, 1988 m.
* Ekonomikos teorija, su kitais, 2 d. 1990-1991 m.
* Draudimas, su kitais, 1999 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jonas Čepinskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 305 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Izotopi** – cheminių elementų atmainos, turinčios vienodą branduolio krūvį, bet skirtingą atominę masę. Skirtingi to paties elemento *izotopai* praktiškai nesiskiria cheminėmis savybėmis, todėl juos atskirti būna sunku. Izotopai skiriasi branduolio sandara (neutronų skaičiumi) bei branduolio savybėmis (radioaktyvaus skilimo pusperiodžiu, radioaktyvumo pobūdžiu, kritine mase ir pan.).

Kiekvienas branduolys susideda iš tam tikro skaičiaus nukleonų, dalis kurių yra protonai, o dalis – neutronai. Vienodą skaičių protonų turintys branduoliai priklauso tam pačiam elementui, bet neutronų skaičius tokiuose branduoliuose gali skirtis, pvz. galima situacija, kai du vienodą skaičių nukleonų turintys branduoliai priklauso skirtingiems elementams.

Dauguma atvejų skirtingi to paties elemento izotopai savo atomine mase skiriasi gana nežymiai, todėl izotopus atskirti gana keblu. Vienintelė ryškesnė išimtis – vandenilio izotopai – protis, du kartus už jį sunkesnis deuteris ir tris kartus sunkesnis tritis: šiuos izotopus gana nesunkiai galima atskirti, distiliuojant ar elektrolizės būdu.

Kai kurie izotopai smarkiai skiriasi savo branduolių savybėmis: vieni yra stabilūs, jų branduolių sudėtis bėgant laikui nekinta; kiti yra radioaktyvūs - laikui bėgant skyla į kitų elementų izotopus, todėl naudojami branduoliniuose reaktoriuose, branduoliniuose ginkluose ir pan. Radioaktyvūs izotopai dar vadinami *radioizotopais* arba *radionuklidais*.

Elementai, turintys tik vieną izotopą, vadinami *izotopiškai švariais*. Periodinėje cheminių elementų sistemoje yra 21 izotopiškai švarus elementas.

Daugiausiai izotopų turintis cheminis elementas yra polonis.

Skirtingais duomenimis, 250-275 iš šiuo metu žinomų daugiau nei 3100 izotopų yra stabilūs, likusieji - radioaktyvūs.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Izotopų lentelė
Anri Ruso *Liūto valgis* (apie 1907 m.)
**Naivus menas** (Naivusis menas) – sąvoka, vartojama apibūdinti vaizduojamojo meno rūšiai, pasižyminčiai vaikišku paprastumu tiek raiškoje, tiek technikoje. Dažnai naivusis menas kuriamas autsaiderių, brutaliojo meno atstovų, t. y. menininkų, neturinčių formalaus meninio išsilavinimo ir ryšių su meno elitu. Naivus menas dažnai painiojamas su naivizmu ir primityvizmu, tačiau pastarosios sąvokos siejamos su profesionaliais menininkais, kuriančiais naiviu stiliumi, pvz. Poliu Gogenu, Michailu Larionovu, Poliu Klė, Sergejumi Zagrajevskiu ir t. t.

Naivaus meno sąvoka neegzistavo iki XX a. pradžios. Esama skirtingų požiūrių sprendžiant, kurie iki tol kūrę menininkai atitinka šios sąvokos kriterijus. Prie naiviojo meno pripažinimo daug prisidėjo prancūzų dailininkas Anri Ruso. Vėlesnei prancūzų naiviojo meno atstovų kartai, įkvėptai A. Ruso, priklausė Andrė Bušanas, Kamilis Bombua ir Luisas Vivinas. Daugeliu atveju sudėtinga nubrėžti aiškią ribą tarp naivaus meno ir naivizmo. Tarp II ir IV dešimtmečių Europoje išpopuliarėjo nemažai naivaus meno mokyklų, tačiau daugiausia dėmesio naivus menas susilaukė JAV. Komunistinėse Rytų Europos valstybėse naivus menas buvo puoselėjamas kaip liaudies meno išraiška.

Kai kurie naiviojo meno muziejai: Zagrebe (Kroatija, nuo 1952 m.), Jagodinoje (Serbija, 1960), Lucaroje (Italija, 1967), Trebnėje (Slovėnija, 1971), Nicoje (Prancūzija, 1982), Maskvoje (Rusija, 1998), Rygoje (Latvija, 2006).

Išnašos
-------

1. ↑  hmnu.hr Archyvuota kopija 2016-08-13 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  mnmu.rs Archyvuota kopija 2016-08-04 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  artcityemiliaromagna.com Archyvuota kopija 2016-08-22 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  slovenia.info
5. ↑  nice-tourism.com
6. ↑  russianmuseums.info Archyvuota kopija 2012-09-03 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑  noass.lv Archyvuota kopija 2016-06-28 iš Wayback Machine projekto.
**Pantone** – sistematizuota spalvinė sistema (sistema PMS – *Pantone Matching System*).

Pantone sistema daugiausiai naudojama profesionalioje poligrafijoje, ruošiant spaudos darbus, tekstilėje. Kiekviena Pantone spalva turi savo numerį.

Sistema yra **Pantone LLC** korporacijos nuosavybė. Korporacija sudaro ir leidžia kelių rūšių Pantone spalvų katalogus, dažniausia vėduoklės tipo.

Katalogai
---------

Pagrindiniai katalogai yra skirti spaudai ant blizgaus ir matinio paviršiaus ir žymimi raidėmis **C** (angl. *Coated*) ir **U** (angl. *Uncoated*).
Kataloguose dažnai šalia Pantone spalvos būna ir CMYK sistemoje atspausta spalva su CMYK skaitmenine išraiška.

Pantone spalvų katalogai būna:

* Pantone metallic
* Pantone pastel
* Pantone process
* Pantone solid
* Pantone solid to process
* Pantone solid to process EURO
* Pantone mate
* ir kt.

Programinė įranga
-----------------

Art Director ToolKit programa
Šių programų dėka darbų kūrėjas gali pasirinkti vienokią ar kitokią spalvą.
Viena tokių – **Art Director ToolKit** (gamintojas *Code Line Comunications*).

Taip pat Pantone sistema yra integruota į programas, kuriomis maketuojami ar kuriami leidiniai ar pan. (pvz. Adobe Illustrator, Adobe Indesign, Macromedia FreeHand, CorelDraw).

Nuorodos
--------

* Pantone svetainė
* colorguides.net Archyvuota kopija 2006-11-05 iš Wayback Machine projekto.
* Pantone spalvų katalogai
Gvianos skydo fizinis-politinis žemėlapis
Velnio kanjonas ir Anchelio krioklys Kanaimos nacionaliniame parke (Venesuela)
**Gvianos plokščiakalnis** (isp. *Macizo Guayanés, las Guayanas*) – plokščiakalnis Pietų Amerikos šiaurės rytuose, tarp Orinoko žemumos šiaurės vakaruose, Amazonės žemumos pietuose ir Atlanto vandenyno šiaurės rytuose. Išsidriekęs Venesuelos, Brazilijos, Gajanos, Surinamo ir Prancūzijos Gvianos teritorijomis. Aukščiausia vieta  2993,78 m aukščio Neblinos kalnas.

Gvianos plokščiakalnis yra susidaręs and kristalinio Gvianos skydo, su kuriuo užima apie 2,7 mln. km² teritoriją. Tai 1,7 mlrd. metų senumo, prieš kambro periodą susidaręs geologinis darinys. Plokščiakalnis susideda iš skalūnų, gneisų, granito, vietomis yra kvarcinio smėlio sluoksnių. Geležies, mangano rūdų, aukso, boksitų, deimantų telkiniai. Vyrauja denudavusios, pusiau banguotos lygumos (150–400 m aukščio), su pavieniais iškilusiais stalkalniais, vadinamais *tepui*. Svarbiausi: Autana, Roraima, Aujantepui ir kiti. Gvianos plokščiakalnio pietrytinė dalis žemesnė, joje vyrauja neaukšti (iki 1300 m) kalnagūbriai (Akarajaus kalnai, Tumukumakė).

Gamta
-----

Klimatas ekvatorinis ir subekvatorinis; drėgnas ir karštas. Už stalkalnių susilaiko drėgnos oro masės, todėl Gvianos plokščiakalnyje iškrenta 1200–1700 mm kritulių per metus, o centre iki 3500 mm. Vakaruose ir rytuose drėgnieji tropiniai miškai, centre – amžinai žaliuojančių ir lapus metančių medžių miškai su savanų ruožais, stalkalniuose – akmeningos pusdykumės.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Tepui

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Gvianos plokščiakalnis. *Gvianos plokščiakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
2. ↑  archive.org / ibge.gov.br / Four Brazilian peaks have their altitude changed | September, 13, 2004
3. 1 2  amazonteam.org / The Guiana Shield: One of the Last Wild Places on Earth | anglų k.
4. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.

Nuorodos
--------

* britannica.com / Guiana Highlands (Gvianos plokščiakalnis) | anglų k.
* encyclopedia.com / Guiana Highlands (Gvianos plokščiakalnis) | anglų k.

Galerija
--------

* Trys Cerros de Mavicuri kalvos, Kolumbijos rytiniame Gvainijos departamenteTrys Cerros de Mavicuri kalvos, Kolumbijos rytiniame Gvainijos departamente
* Roraimos kalnasRoraimos kalnas
* Heliamphora chimantensis*Heliamphora chimantensis*
* Kajeturo krioklysKajeturo krioklys

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gvianos plokščiakalnis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Patybė** arba ***savastis*** (vok. *Selbst*, angl. *Self*, rus. *Самость*, skr. आत्मन् = IAST: *ātmán*) – visų žmogaus psichinių fenomenų visuma; asmenybės vienovė. Tai grynai empirinė sąvoka, plačiausiai vartojama analitinėje psichologijoje, taip pat teologijoje, religijotyroje, filosofijoje.

Anot Karlo Gustavo Jungo, patybė yra vientisumas, susidedantis tiek iš sąmoningų, tiek iš pasąmoninių turinių. Patybė netapati „aš" (*ego*), nes šis apsibrėžia per sąsajas su sąmone. Tuo tarpu patybė apima ir pasąmonę, kuri yra neapibrėžta ir begalinė. Dėl šios priežasties patybė yra transcendentinė – ji apibūdina būtį, kurią tik iš dalies galima aprašyti, o kita dalis *pro tempore* lieka nepažini ir beribė. Anot psichoanalitiko, patybė empiriškai apsireiškia sapnuose, mitologijoje (karaliaus, didvyrio, pranašo archetipais, priešybių vienybės simboliais, pvz. In ir Jang, Faustas ir Mefistofelis, apskritimas). Tai šviesos ir šešėlių žaismas, abstrakčiai suvokiamas kaip vientisumas. Loginiu požiūriu patybė yra beprasmė spekuliacija, tačiau ji suvokiama iracionaliai. Patybė yra archetipinis vaizdinys, dėl savo turinio reikšmingumo ir numeniškumo užimantis centrinę vietą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Carl Gustav Jung. *Psichologiniai tipai*. Vilnius: Margi raštai, 2013.