recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Tarybų Sąjungos admirolo rankovės antsiuvai
**Tarybų Sąjungos laivyno admirolas** (rus. *адмирал флота Советского Союза*) – aukščiausias TSRS Karinio jūrų laivyno laipsnis, įvestas 1955 m. kovo 3 d. ir atitikęs Tarybų Sąjungos maršalą.

Paradinis Tarybų Sąjungos admirolo antpetis
1945 m. gegužį – 1955 m. kovo 3 d. laipsnis *laivyno admirolas* buvo prilygintas *Tarybų Sąjungos maršalui*.
  
1955 m. laipsnis *laivyno admirolas* buvo pervadintas į *Tarybų Sąjungos laivyno admirolas*.
  
1962 m. buvo atkurtas laipsnis *laivyno admirolas*, kuris tapo antruoju pagal vyresnumą po *Tarybų Sąjungos laivyno admirolo*.

Tarybų Sąjungos laivyno admirolo laipsnis buvo panaikintas 1991 m. suirus TSRS. Tada buvo ketinama įvesti analogišką laipsnį Rusijos Federacijos laivyno admirolas, kuris būtų atitikęs Rusijos Federacijos maršalą, bet šis laipsnis iki šiol neįvestas. 1994 m. ginkluotųjuų pajėgų užnugario tarnyba ir heraldinė taryba sukūrė munduro su atskyrio ženklais projektą, kuris dabar yra Rusijos Ginkluotųjų pajėgų muziejuje.

Atskyrio ženklai
----------------

* Antpečiai: Antpečio centre – TSRS herbas. Apatinėje antpečio dalyje – didelė penkiakampė žvaigždė, užklota ant po jos esančios tamsesnės penkiakampės žvaigždės plačiais spinduliais, kurios spinduliai kyšo tarp viršutinės žvaigždės spindulių. Viršutinės žvaigždės centre – raudonas pentagonas su juodu inkaru. Tokius pačius antpečius 1945–1955 m. nešiojo laivyno admirolai.
* Rankovės antsiuvai: viena plati ir 4 vidutinio pločio juostos bei žvaigždė laurų vainike.
* Maršalo žvaigždė: Tarybų Sąjungos admirolas nešiojo didžiąją maršalo žvaigždę (aukso ir platinos, su briliantais tarp spindulių) kaip Tarybų Sąjungos maršalai.

Laipsnio turėtojai
------------------

Tarybų Sąjungos admirolo laipsnį turėjo trys žmonės:

* Nikolajus Kuznecovas (suteiktas 1955 m. kovo 3 d.; atimtas 1956 m. vasario 17 d.; grąžintas po mirties 1988 m. liepos 26 d.)
* Ivanas Isakovas (1955 m. kovo 3 d.)
* Sergejus Gorškovas (1967 m. spalio 28 d.)

* Kasdieninis Tarybų Sąjungos admirolo antpetisKasdieninis Tarybų Sąjungos admirolo antpetis
* Ivanas IsakovasIvanas Isakovas
| **Amenemis IIAmenemhetas II** |
| --- |
|  |
| Amenemis II |
| Dvyliktoji Egipto dinastija |
| Mirė | apie 1885 m. pr. m. e. m. |
| Egipto faraonas |
| Valdė | ~1919−1885 m. pr. m. e. arba1876−1842 m. pr. m. e. |
| Pirmtakas | Senusretas I |
| Įpėdinis | Senusretas II |
|  |
|  **Vikiteka** | Amenemis II |

**Amenemis II** (**Amenemhatas II**, **Amenemhetas II**, m. apie 1885 m. pr. m. e.) – trečiasis dvyliktosios Egipto dinastijos faraonas. Valdė apie 1919–1885 m. pr. m. e.

Amenemis II buvo koregentu su savo tėvu Senusretu I. Vienas svarbiausių valdymo monumentų yra analų akmuo, rastas Memfyje. Jame aprašomi pirmieji Amenemio II valdymo metai.

Amenemis II vystė prekybą su kaimyninėmis šalimis, organizavo ekspedicijas į Nubiją ir Puntą. Jo statulų rasta Sirijos miestuose. Bendradarbiavo su azietiškomis šalimis. Taip pat organizavo baudžiamasias ekspedicijas į Siriją, kurios pasibaigė dviejų įtvirtintų miestų užėmimu, 1500 belaisvių buvo pargabenta į Egiptą. Belaisviai buvo įdarbinti karališkojo nekropolio statybose. Stipriai išplėtė nomarchų nepriklausomybę, leido laikyti savo armijas. Laidojimo vieta – baltoji piramidė Dahšūre, kurios išorė pastatyta iš balto kalkakmenio iš Turos. Šiuo metu piramidė yra stipriai apgadinta ir mažai ištyrinėta. Rastas sarkofagas iš kalkakmenio laidojimo menėje.

Išorinės nuorodos
-----------------

* Encyclopaedia Britannica, 2008 10 23
* Dariusz Sitek

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REgipto faraonai |
| --- |
|  |
| 
 **Vidurinioji karalystė**
**Dvyliktoji dinastija**
Amenemis I →
Senusretas I → 
Amenemis II →
Senusretas II →
Senusretas III →
Amenemis III →
Amenemis IV →
Sobekneferu |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

TSRS gvardijos ženklelis
**Tarybinė gvardija** - TSRS Ginkluotųjų pajėgų daliniai, ypač pasižymėję Antrajame pasauliniame kare ir už tai apdovanoti Gvardijos vardu.

Pirmieji daliniai gavo gvardijos vardą 1941 m. rudenį už masinį didvyriškumą Smolensko kautynėse. Pagal 1941 m. rugsėjo 18 d. TSRS Vyriausiosios vadovybės būstinės sprendimą buvo pervadintos pirmos keturios divizijos:

* 100-oji šaulių divizija - į 1-ąją gvardijos šaulių diviziją
* 127-oji šaulių divizija - į 2-ąją gvardijos šaulių diviziją
* 153-oji šaulių divizija - į 3-ąją gvardijos šaulių diviziją
* 161-oji šaulių divizija - į 4-ąją gvardijos šaulių diviziją

1941 m. gruodžio 31 d. 107-oji, 120-oji, 64-oji, 316-oji, 78-oji ir 52-oji šaulių divizijos tapo atitinkamai nuo 5-osios iki 10-osios gvardijos šaulių divizijos.

Visi artilerijos daliniai, ginkluoti „Katiušomis", iškart gaudavo *gvardijos minosvaidžių* dalinio pavadinimus.

Egzistavo gvardijos pulkai, gvardijos divizijos, gvardijos korpusai, gvardijos armijos, taip pat gvardijos karo laivai ir karinio jūrų laivyno daliniai.

Dalinys ar junginys, tapdamas gvardijos daliniu ar junginiu, gaudavo specialią gvardijos vėliavą. Nuo 1942 m. gegužės 21 d. tokio dalinio ar junginio kariai gaudavo:

* specialų gvardijos ženklelį, kuris nešiojamas dešinėje krūtinės pusėje
* gvardijos karinį laipsnį. Pvz. kapitonas gaudavo gvardijos kapitono laipsnį, kuris buvo analogiškas paprasto kapitono laipsniui.

Gvardijos daliniai dabar
------------------------

Nors TSRS ginkluotųjų pajėgų nebėra, gvardijos vardą turėję daliniai išliko Rusijos, Ukrainos ir Baltarusijos ginkluotosiose pajėgose.

* Gvardijos ženklas pašto ženkleGvardijos ženklas pašto ženkle
* Gvardijos dalinio savaeigė SU-122 su gvardijos emblema ant korpusoGvardijos dalinio savaeigė SU-122 su gvardijos emblema ant korpuso
* Baltarusijos gvardijos ženklelisBaltarusijos gvardijos ženklelis
* Ukrainos gvardijos ženklelisUkrainos gvardijos ženklelis
* 1950 m. TSRS Karinio jūrų laivyno gvardijos laivo vėliava1950 m. TSRS Karinio jūrų laivyno gvardijos laivo vėliava
* 1950 m. TSRS Pasienio kariuomenės gvardijos laivo vėliava1950 m. TSRS Pasienio kariuomenės gvardijos laivo vėliava
**Amenorėja** (*amenorrhea*) – lytinis sutrikimas, mėnesinių nebuvimas po vieno ar daugiau menesinių ciklo.

Skirstoma į pirminę bei antrinę amonorėją. Pirminė amonorėja apibrėžiama kaip pirmųjų menstruacijų (menarchės) vėlavimas mergaitėms iki 14–16 m. Jei 14 metų sulaukusiai mergaitei neryškėja antriniai lytiniai požymiai ir nebūna mėnesinių arba sulaukusiai 16 metų nebūna mėnesinių, nors antriniai lyties požymiai matyti. Kaip vėlavimo priežastis dažniausiai nurodoma žemas lytinių hormonų lygis bei anatominės problemos. Antrinė amonorėja nustatoma, kuomet vaisingoms merginoms mėnesinių nebūna kelis ar daugiau ciklų iš eilės arba, tiksliau, kai išnyksta anksčiau buvusios reguliarios mėnesinės ir jų nebūna 3 mėnesius arba buvusios nereguliarios mėnesinės ir jų nebūna 6 mėnesius. Nėštumas, žindymas (laktacinė amenorėja) – pagrindinės laikinos priežastys, menopauzė lemia vaisingumo išnykimą. Taip pat gali sukelti išsibalansavę hormonai (žemas estrogeno lygis, aukštas testosterono lygis), kontraceptinės tabletės. Be kita ko, abejais atvejais gali sukelti anoreksija, pernelyg aktyvi fizinė veikla, sunkiai pakeliamas stresas.

Išnašos
-------

1. ↑  „Amenorrhea - Symptoms and causes". *Mayo Clinic*. Nuoroda tikrinta 2021-11-16.
2. ↑  „Secondary Amenorrhea: Causes, Symptoms, and Diagnosis". *Healthline*. 2012-09-18. Nuoroda tikrinta 2021-11-16.
3. ↑  „Žinynas". *Vaisingumo klinika*. Nuoroda tikrinta 2021-11-16.
| **Zbigniew Ćwiąkalski** |
| --- |
|  |
| Zbigniew Ćwiąkalski |
| Gimė | 1950 m. kovo 9 d. (73 metai)Łańcute |
|  |
| Veikla | lenkų teisininkas, advokatas, nuo 2007 m. iki 2009 m. Lenkijos teisingumo ministras ir generalinis prokuroras |
|  |
| Alma mater | 1972 m. Jogailos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Zbigniew Ćwiąkalski |

**Zbigniew Ćwiąkalski** (g. 1950 m. kovo 9 d. Łańcute) – lenkų teisininkas, advokatas, nuo 2007 m. iki 2009 m. Lenkijos teisingumo ministras ir generalinis prokuroras.

Biografija
----------

1972 m. baigė Jogailos universiteto Teisės fakultetą. 1979 m. teisės mokslų daktaras. 1991 m. teisės mokslų habilituotas daktaras.

Nuo 1972 m. Jogailos universiteto Teisės fakulteto dėstytojas, 2002–2007 m. šio universiteto profesorius, taip pat Rzeszowo universiteto ir Rzeszowo Aukštosios administravimo ir vadybos mokyklos dėstytojas. Baudžiamosios teisės specialistas.

Nuo 1995 m. advokatas.

1972–1981 m. buvo Lenkijos vieningosios darbininkų partijos narys. Nuo 1981 m. Solidarumo narys.

1989–1991 m. Pilietinio parlamentinio klubo Seimo narių, 1991–1996 m. Nacionalinio švietimo ministrų, o nuo 1992 m. iki 1993 m. ministrės pirmininkės Hannos Suchockos patarėjas. Buvo Seimo komisijų ekspertas ir Pilietinės platformos programų tarybos narys.

Nuo 2007 m. lapkričio 16 d. iki 2009 m. sausio 20 d. Lenkijos teisingumo ministras ir generalinis prokuroras.

Nuorodos
--------

* Biografija (lenkų k.).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Toskanos didžiosios kunigaikštystės provincijos. Viena iš jų - buvusi Lukos hercogystė
**Lukos hercogystė** - istorinė valstybė Šiaurės Italijoje, egzistavusi 1815-1847 m. kurios sostinė buvo Lukos miestas.

1824-1847 m. Lukos hercogystės vėliava
Hercogystė 1815 m. sudarė Vienos kongresas iš Lukos kunigaikštystės, kuri 1805 m. buvo sukurta iš Lukos respublikos kaip valda Napoleono seseriai Elizai Bonaparte (*Elisa Bonaparte*). Lukos hercogystė buvo sukurta kaip kompensacija Parmos Burbonams, kurie prarado Parmos hercogystę, perduotą valdyti Marijai Luizai Austrei, buvusiai Napoleono žmonai.

1817 m. Marija Luiza Ispanė (*Maria Luisa Josefa Antonietta Vicentia y Borbón-Parma*), buvusi Etrurijos karalienė, ėmė valdyti Lukos hercogystę. Jos sūnus Karolis Liudvikas (*Carlo Ludovico di Borbone Parma*) buvo Parmos hercogės Marijos Luizos Austrės įpėdinis.

1824 m. Lukos hercogė Marija Luiza mirė, ir Lukos hercogu tapo jos sūnus Karolis Liudvikas.   
Po Parmos hercogės Marijos Luizos Austrės mirties 1824 m. Lukos hercogas Karolis Liudvikas tapo Parmos hercogu, o Lukos hercogystė liko be hercogo ir buvo prijungta prie Toskanos didžiosios kunigaikštystės.
| Medaliai |
| --- |
| Choi Mi-sunChoi Mi-sun |
| Šaudymas iš lanko |
| **Atstovaujant: Pietų Korėjos vėliava Pietų Korėja** |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2016 Rio de Žaneiras | Komanda |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2017 Meksikas | Komanda |
| **Sidabras** | 2019 Hertogenbosas | Komanda |
| **Bronza** | 2015 Kopenhaga | Komanda |
| **Bronza** | 2015 Kopenhaga | Vienetai |
| **Bronza** | 2019 Hertogenbosas | Vienetai |

**Choi Mi-sun** (kor. 최미선 = *Choi Mi-sun*; g. 1996 m. liepos 1 d.) – Pietų Korėjos šaulė iš lanko. Olimpinė ir pasaulio čempionė.

Biografija
----------

2015 m. Kvandžu vykusioje vasaros Universiadoje Mi-sun tapo individualios ir komandinės rungčių vicečempione. tais pačiais metais pelnė du bronzos medalius pasaulio čempionate. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Hye-jin dalyvavo asmeninėse ir komandinėse varžybose. Komandinio šaudymo finale nugalėjusios Rusijos komandą sportininkės pelnė aukso medalius. 2017 m. Universiados metu Mi-sun pasiekė 687 rezultatą ir pagerino pasaulio rekordą. Tais pačiais metais tapo pasaulio komandinės rungties čempione. 2019 m. pasaulio šaudymo iš lanko čempionate iškovojo sidabrą komandinėje rungtyje ir bronzą vienetų rungtyje.

Nuorodos
--------

* WA svetainėje

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŠaudymo iš lanko olimpinės čempionės moterų komandinėse varžybose |
| --- |
|  |
| 

* 1988:  Kim S. Wang, Yun Y. (KOR)
* 1992:  Cho, Kim S. Lee E. (KOR)
* 1996:  Kim J. Kim K. Yoon (KOR)
* 2000:  Kim N. Kim S. Yun M. (KOR)
* 2004:  Lee S. Park, Yun M. (KOR)
* 2008:  Park, Yun O. Joo (KOR)
* 2012:  Lee S. Ki, Choi H. (KOR)
* 2016:  Chang, Choi M. Ki (KOR)
* 2020:  An, Jang, Kang  (KOR)
 |

 |
Akmuo buvusiam tarybiniam ūkiui Polekėlėje (Radviliškio raj.) atminti, 2015 m.
**Tarybinis ūkis** (rus. *совхоз*, santrumpa nuo *советское хозяйство* – „tarybinis ūkis") – TSRS laikais buvusios valstybinės įmonės, kurios vertėsi žemės ūkiu. Tarybiniai ūkiai dažniausiai buvo kuriami didelių ūkių bazėje ir kai kuriais bruožais oficialiai skyrėsi nuo kolūkių. Pagrindine ūkio gyvenviete buvo laikoma tarybinio ūkio centrinė gyvenvietė.

Oficialūs skirtumai nuo kolūkių
-------------------------------

* **Gamybos priemonės** (žemė, įranga, gyvuliai, grūdai ir t. t.) ir kitas turtas tarybiniuose ūkiuose priklausė valstybei, kolūkiuose – kolūkiams (kolektyvinė nuosavybė), nors kolūkio turto kolūkiečiai negalėjo pasidalinti.
* Tarybinio ūkio darbuotojams buvo mokama tik **alga**, o kolūkiuose dalis algos būdavo išmokama natūra, nors ir tarybiniuose ūkiuose buvo galima ko nors nusipirkti.
* Pradžioje tarybinius ūkius dažniausiai kurdavo **didelių ūkių** pagrindu, kolūkius – jungiant mažus ūkelius. Tačiau būdavo nemažai išimčių, kai sujungus kelis didelius ūkius, buvo sukuriamas kolūkis. Būdavo atvejų, kai sujungavo kolūkius ir sudarydavo tarybinį ūkį, arba, kai tarybinio ūkio statusą pakeisdavo į kolūkio.
* Jei žemės ūkiu besiverčianti įmonė buvo **specializuota**, pavyzdžiui, medžių auginimo įmonė, tai ši dažniausiai turėjo tarybinio ūkio statusą.

Žmonės dažniausiai nesuprasdavo, kokie esminiai skirtumai yra tarp kolūkio ir tarybinio ūkio. Atsilikę kolūkiai būdavo jungiami į tarybinius ūkius.

Istorija
--------

Tarybiniai ūkiai Lietuvos TSR imti kurti apie 1956 metus. 1958 metais jų buvo 138, 1965 m. – 316, 1986 m. – 282 tarybiniai ūkiai.

Visoje TSRS 1990 metais buvo 25 500 ūkių, iš kurių 45 % buvo tarybiniai ūkiai, o 55 % – kolūkiai. Tarybiniai ūkiai daugiausiai dominavo azijinėje TSRS dalyje. Vidutinis tarybinio ūkio plotas sudarė 153 km² – du kartus viršijo vidutinį kolūkio plotą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Tarybiniai ūkiai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 266
| **Zbigniew Skłodowski** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1920 m. sausio 1 d.Taujankai, Lietuva |
| Mirė | 1942 m. birželio 13 d. (22 metai)Aukštieji Paneriai, Trečiasis Reichas |
|  |
| Veikla | Žvalgybininkas, karininkas |

**Zbignev Sklodovski** (1920 m. sausio 1 d. Taujankuose, Lietuva – 1942 m. birželio 13 d. Aukštuosiuose Paneriuose, Trečiasis Reichas) – žvalgybininkas, karininkas.

Biografija
----------

Gimė 1923 m. kovo 18 d. Taujankuose, Stanislovo ir Zofijos Abramovičiūtės šeimoje. Mokėsi Kauno Adomo Mickevičiaus gimnazijoje. Dalyvavo Lietuvos lenkų skautų veikloje. 1936 m. ir 1937 m. dalyvavo Lenkijos žvalgybininkų kursuose Lenkijoje. Grįžęs į Lietuvą verbavo Ukmergės ir Panevėžio lenkų mokyklų auklėtinius. Prisidėjo prie lenkų skautų organizacijų įkūrimo Kėdainiuose ir Kaune. Naciams užpuolus Lenkiją padėjo Lietuvoje internuotiems lenkų kareiviams. 1940 m. pavasarį išrinktas sukarintos lenkų skautų organizacijos Lietuvoje vadovu. 1941 m. organizavo slaptus karinius mokymus lenkų jaunimui. Padėjo lenkų kariams pabėgti iš Pravieniškių darbo stovyklos. 1942 m. sausio pabaigoje suimtas Lietuvos saugumo policijos ir Gestapo Vilniaus geležinkelio stotyje. Buvo kankinamas ir tardomas Lukiškių kalėjime, 1942 m. birželio 13 d. sušaudytas Aukštuosiuose Paneriuose.

* Paminklas Paneriuose sušaudytiems lenkamsPaminklas Paneriuose sušaudytiems lenkams

Išnašos
-------

1. ↑  Biografija (lenk.)

Literatūra
----------

* K. Bojko – Na drodze do najwyższych ideałów – "Mag. Wileński" 1999, nr 1 s. 11–16
* K. Jarzembowski – Chorągwie wschodnie "Szarych Szeregów" – Harcerstwo miesięcznik ZHP, Warszawa ISSN0438-6019
* J. Kozakiewicz, R. Mackiewicz – Podokręg ZWZ/AK Kowno Inspektorat E – Zeszyt Historyczny Okręgu Wileńskiego AK "Wiano" - wyd. poszerzone 1993 r.
* J. Jabrzemski – Harcerze z Szarych Szeregów – s. 206–207 Wydawnictwo Naukowe PWN, Warszawa 1997
TSRS herbas nuo 1958 iki 1991 metų
**Tarybų Sąjungos herbas** (rus. *Государственный герб СССР*) buvo patvirtintas 1923 metais ir buvo naudotas iki TSRS žlugimo.

Istorija
--------

### Pirmoji versija (1923–1936)

Pirmoji TSRS herbo versija buvo priimta Liepos 6 d. 1923 metais Centrinio Valdymo Komiteto. Herbas buvo aprašytas 1924 m. TSRS Konstitucijoje.

Užrašas herbe „Pasaulio proletarai, vienykitės!" buvo užrašytas šešiomis kalbomis: rusiškai, ukrainietiškai, baltarusiškai, gruziniškai, armėniškai ir tiurkų-totorų kalba.

### Antroji versija (1936–1946)

Atitinkamai su 1936 metų TSRS Konstitucija, Tarybų Sąjungoje buvo 11 respublikų. Todėl aplink rugius apvyniotoje juostoje TSRS moto buvo parašyta 11 kalbų.

Tarybų Sąjungos herbas nuo 1946 iki 1956 metų
### Trečioji versija (1946–1956)

Artėjant Didžiajam Tėvynės karui, TSRS respublikų skaičius jau buvo 16, bet herbas atitinkamai buvo pakeistas tik po karo. TSRS Aukščiausiojo Prezidiumo nutarimu Liepos 26 d. 1946 metais herbe buvo simbolizuojamos visos 16 respublikų. TSRS moto buvo užrašytas 16 kalbų (buvo pridėtos estų, latvių, lietuvių, moldavų ir suomių kalbos).

### Ketvirtoji versija (1956–1991)

1956 metais Karelijos-Suomijos TSR buvo transformuota į Karelijos-Suomijos ATSR ir todėl pakeistas ir TSRS herbas. Rugsėjo 12 d. juosta su moto suomių kalba buvo pašalinta iš herbo.

Aprašymas
---------

„Herbą sudaro pjautuvas ir kūjis ant žemės rutulio, atvaizduoto saulės spinduliuose ir apgaubto varpomis, su įrašu „Visų šalių proletarai, vienykitės!" sąjunginių respublikų kalbomis: apačioje centre – rusų, iš apačios į viršų kairėje pusėje – ukrainiečių, uzbekų, gruzinų, lietuvių, latvių, tadžikų, turkmėnų, dešinėje – baltarusių, kazachų, azerbaidžaniečių, moldavų, kirgizų, armėnų, estų. Herbo viršutinėje dalyje yra penkiakampė žvaigždė."

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lingvistiškai tapati rumunų kalbai. Moldavijos TSR buvo užrašyta kirilica, nepriklausomoje Moldovoje grąžinti rumuniški lotyniški rašmenys.
2. ↑  Žr.1.
3. ↑  Tarybų Socialistinių Respublikų Sąjungos Konstitucija (Pagrindinis Įstatymas). Priimta devintojo šaukimo neeilinėje septintojoje sesijoje 1977 m. spalio 7 d.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tylihulas |
| --- |
| Upė netoli ištakų Upė netoli ištakų |
| **Ilgis** | 173 km |
| **Baseino plotas** | 3550 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,74 m³/s |
| **Ištakos** | Podolės aukštuma |
| **Žiotys** | Tylihulo limanas |
| **Šalys** | Ukraina |

**Tylihulas** (ukr. *Тилігул*) – upė Ukrainoje, Odesos srityje. Prasideda Podolės aukštumoje, Kotovsko rajone, prie Oleksandrivkos kaimo. Teka stepėmis į pietryčius per Juodosios jūros žemumą. Įteka į ilgą Tylihulo limaną, užsibaigiantį Juodojoje jūroje.

Didžiausias intakas – Žurivka (dešinysis).

Slėnis siauras (1-1,5 km), gilus (80 m). Aukštupio vaga išdžiūsta 5-7 mėnesių laikotarpiui. Upės vanduo naudojamas pasėlių drėkinimui. Prie Tylihulo įsikūrę Ananjivo ir Berezivkos miestai.

Senovės graikų šaltiniuose upė minima kaip ***Aksiakis***. 375 m. prie upės (tada vadintos ***Jeraku***) įvyko paskutinis mūšis tarp alanų ir ostgotų. Dabartinis pavadinimas kilęs iš turkų kalbos ir reiškia „pasiutęs ežeras" (*Deli Göl*).
Figma|  |
| Kūrėjas | Figma, Inc. |
| Pirmoji versija | 2016 m. rugsėjo 27 d. |
| Operacinė sistema | LinuxmacOSWindowsChrome OSAndroidiOS |
| Platforma | Naršyklinė aplikacijaMobilioji programėlė |
| Licencija | Uždaro kodo |
| Svetainė | www.figma.com |

**Figma** – vektorinės grafikos redagavimo ir prototipų kūrimo programa, veikianti naršyklėje, bet taip pat turinti Microsoft Windows bei macOS darbalaukiams skirtas versijas. Nemokamai parsisiuntus Figma aplikaciją į savo išmanųjį įrenginį, galima peržvelgti ir išbandyti sukurtus prototipus. Ši programa daugiausiai orientuota į vartotojo sąsajos bei vartotojo patirties dizaino kūrimą, leidžianti kūrybos procesu gyvai dalintis su kitais pakviestais dalyviais.

Istorija
--------

Dylan Field ir Evan Wallace pradėjo Figmą kurti 2012 m. dar būdami informatikos mokslų studentai. Pagrindinis siekis kuriant šią programą buvo atverti galimybę bet kam naudotis nemokamais įrankiais naršyklėje ir būti kūrybingiems. Prieš pradėdami kurti vektorinės grafikos tipo programą, Field'as ir Wallace'as eksperimentavo su šiek tiek kitokio pobūdžio programine įranga, viena iš jų skirta dronams, o kita skirta memų generavimui.

2015 m. gale jau buvo leidžiama iš anksto išbandyti programą tam tikriems pakviestiems asmenims, o 2016 m. rugsėjo 27 d. išleista pilna jos versija. 2019 m. kūrėjai atidarė Figma bendruomenę, kurioje vartotojai gali dalintis savo atliktais darbais, įvairiais komponentais ir įskiepiais. 2021 m. paleista skaitmeninė darbo lenta „FigJam", skirta drauge atlikti kūrybinius procesus, pasitelkiant virtualius lipnius lapelius, piešimo įrankius bei jaustukus (emoji).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Robbie Gonzalez (2017-07-25). "Figma Wants Designers to Collaborate Google-Docs Style". WIRED. Archyvuota iš originalo.
2. ↑  Josh Constine "23-Year-Old's Design Collaboration Tool Figma Launches With $14M To Fight Adobe". *TechCrunch*.
3. ↑  "Figma Releases: Figma 1.0.0". *Figma*.
4. ↑  Dami Lee "Figma's new community profiles let users view and remix design files". *The Verge*. (2019-10-22)
5. ↑  Crook, Jordan. "Figma introduces a whiteboard tool called FigJam". TechCrunch. (2021-04-21)
| **Stanislovas Apyvala** |
| --- |
| Gimė | 1920 m. birželio 19 d.Krikonys, Antroji Lenkijos Respublika |
| Mirė | 1999 m. (~79 metai) |
|  |
| Veikla | sovietinis partizanas, partinis veikėjas |
| Partija | 1943 m. VKP(b) / SSKP |
|  |
| Alma mater | 1953 m. Aukštoji partinė mokykla prie SSKP CK |

**Stanislovas Apyvala** (1920 m. birželio 19 d. Krikonyse, Antroji Lenkijos Respublika – 1999 m.) – sovietinis partizanas, partinis veikėjas.

Biografija
----------

1941 m. vasarą vokiečiams užėmus Lietuvą pasitraukė į SSRS gilumą, kur dirbo Gorkio variklių gamykloje „Revoliucijos variklis" (rus. *Двигатель революции*).

1941–1942 m. Raudonosios armijos 16-osios lietuviškosios divizijos karys. 1942 m. pradžioje Švenčionių apskrityje sudarė sovietinių partizanų grupę, rugpjūčio mėn. kartu su savo būriu perkeltas į vokiečių užimtą teritoriją, prisijungė prie kitų partizanų, slapstėsi Adutiškio miške. 1943–1944 m. vadovavo partizanų būriui „Vilnius" (slapyvardis *Sergej Grig*). 1943 m. tapo VKP(b) nariu, vėliau – Švenčionių apskrities pogrindinio VKP(b) komiteto sekretoriumi, vadovavo Švenčionių apskrities partizanams. Teigė, kad asmeniškai susprogdino 7 vokiečių traukinius.

1944 m. pogrindinio Švenčionių apskrities partijos komiteto laikraščio „Už Tėvynę" redaktorius. Po karo išleistas į atsargą, majoras. 1948 m. Vilniuje baigė Respublikinę partinę mokyklą. 1948–1950 m. dirbo LKP(b) CK. 1950–1952 m. LLKJS CK II sekretorius. 1953 m. neakivaizdiniu būdu baigė Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1953–1955 m. studijavo Visuomeninių mokslų akademijoje Maskvoje. 1955–1958 m. Mielagėnų (Ignalinos raj.) kolūkio pirmininkas. 1958–1960 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. Nuo 1963 m. dirbo LKP CK ir LSSR MT Partinės-valstybinės kontrolės komitete.

1946–1950 m. buvo SSRS AT deputatas, 1951–1955 m. – LSSR AT deputatas.

1945 m. liepos 2 d. jam suteiktas Sovietų Sąjungos didvyrio vardas. Apdovanotas Lenino ordinu, Aukso žvaigždės medaliu, Raudonosios Vėliavos, 1-o laipsnio Tėvynės karo, Darbo raudonosios vėliavos ordinais. Išrinktas Baltarusijos gyvenvietės Biahomlio garbės piliečiu.

Bibliografija
-------------

* Sakalai broleliai: partizano užrašai / Stasys Apyvala; literatūrinis bendraautoris Romualdas Kašauskas. – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1961. – 270 p.: iliustr.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Stanislovas Apyvala*. Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija, T. 1 (A–J). Vilnius, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1966, 83 psl.
3. ↑  Povilas Štaras. *Stanislovas Apyvala*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 88
| **Algimantas Janavičius** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. liepos 30 d. (70 metų)Vilniuje |
| Sutuoktinis (-ė) | Margarita |
| Vaikai | Ramūnas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kaišiadorių rajono politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1975 m. Kauno politechnikos institutas |

**Algimantas Janavičius** (g. 1952 m. liepos 30 d. Vilniuje) – Lietuvos ir Kaišiadorių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1975 m. baigė Kauno politechnikos institutą, inžinierius. 1988–1994 m. AB „Lietuvos dujos" Kaišiadorių dujų ūkio viršininkas, 1994–2015 m. – AB „Suskystintos dujos" Kaišiadorių–Jonavos–Prienų dujų ūkio viršininkas.

1995–2003 m. 2004–2011 m. ir nuo 2014 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys.

2015 m. tapo Kaišiadorių rajono savivaldybės vicemeru. 2018 m. savivaldybės taryba A. Janavičių atleido iš pareigų.

Tėvynės sąjungos Kaišiadorių rajono skyriaus narys. 

Sutuoktinė Margarita, vaikas Ramūnas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  Algimantas Janavičius Archyvuota kopija 2022-01-23 iš Wayback Machine projekto.. Kas yra kas Lietuvoje 2018. Nuoroda tikrinta 2021-10-14.
2. ↑
3. ↑  Algimantas Janavičius. Akmenės krašto enciklopedinis žodynas.
4. ↑  „Kaišiadoryse atleistas administracijos direktorius, jo pavaduotojas ir vicemeras". Kauno diena, 2018-08-31. Nuoroda tikrinta 2021-10-14.
| **Algimantas Keina** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1937 m. vasario 21 d.Moliakalnis, Daugėliškio valsčius |
| Mirė | 2013 m. sausio 16 d. (75 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Naujojo Daugėliškio bažnyčios |
|  |
| Veikla | kunigas, disidentas |
|  |
| Alma mater | 1962 m. Kauno kunigų seminarija |

**Algimantas Keina** (1937 m. vasario 21 d. Moliakalnyje, Daugėliškio valsčius – 2013 m. sausio 16 d. Vilniuje) – Lietuvos kunigas, pasipriešinimo sovietiniam okupaciniam režimui, sąjūdžio tikinčiųjų teisėms ginti dalyvis.

Biografija
----------

1955 m. baigė Ignalinos vidurinę mokyklą. 1962 m. baigęs Kauno kunigų seminariją vyskupo Petro Maželio įšventintas kunigu ir paskirtas vikaru į Naująją Vilnią. 1963 m. Reškutėnų, 1964 m. Paringio (Ignalinos rajonas), nuo 1967 m. Valkininkų parapijų klebonas, nuo 1991 m. Nekaltojo Prasidėjimo parapijos Vilniuje, nuo 1994 m. Kauno karmelitų bažnyčios, nuo 1999 m. Kavarsko, nuo 2002 m. Uliūnų parapijos klebonas. 2008–2013 m. iki gyvenimo pabaigos, rezidavo Vilniaus Šv. Onos bei Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapijose, kaip lektorius dalyvavo Vilniaus arkivyskupijos bažnytiniuose renginiuose ir seminaruose.

1977–1987 m. dalyvavo Tikinčiųjų teisėms ginti katalikų komiteto veikloje, teikė medžiagą Lietuvos katalikų bažnyčios kronikai ir ją platino. Dėl dalyvavimo pogrindinėje veikloje sovietinio saugumo persekiotas, du kartus areštuotas. Jo rūpesčiu suremontuota ir restauruota Valkininkų Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčia. Laisvalaikiu fotografuodavo, filmuodavo, kūrė bažnytinio gyvenimo vaizdo metraščius. Palaidotas Naujojo Daugėliškio bažnyčios šventoriuje.

Įvertinimas
-----------

* 2000 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Justas Jasėnas. *Algimantas Keina*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 697 psl.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Filaretai** (gr. philaretos, „doros mylėtojas") – slapta studentų organizacija, veikusi Vilniaus universitete 1820–1823 m.

Filaretų draugiją įkūrė ir jai vadovavo filomatų draugijos narys, priklausęs taip pat ir masonams Tomas Zanas. Draugijos narių skaičius siekė 176. Galvota ir toliau plėstis, buvo parengti į filaretus verbuoti numatytų geriausiai besimokančių studentų sąrašai, į kuriuos buvo įtrauktas ir Simonas Daukantas. Tačiau dėl slaptųjų studentų draugijų narių suėmimų, tai nebuvo įgyvendinta. Filaretų draugijai priklausė lietuvių liaudies dainų skelbėjas Vilniaus periodikoje Emerikas Stanevičius. Filaretų draugija buvo suskirstyta į keturias sekcijas: fizikų – matematikų, teisininkų, literatų ir medikų. Sekcijos dalijosi į bendrijas, kurios turėjo vaivorykštės spalvų pavadinimus. Sekcijų sueigos vykdavo du kartus per mėnesį. Nauji nariai buvo priimami tik gavus kitų narių rekomendacijas.

Žymūs filaretai
---------------

* Tomas Zanas
* Jonas Čečiotas
* Pranciškus Jeronimas Malevskis
* Adomas Mickevičius
* Aleksandras Boreika Chodzka
* Ignotas Domeika
* Stanislovas Moravskis
* Antoni Edward Odyniec
* Onufrijus Pietraškevičius
* Jozefas Ježovskis
* Jonas Viernikovskis
|  |
| --- |
| Tymai |
|  
Sergantis tymais vaikas |
| ICD-10 | B05 |
| ICD-9 | 055 |
| LigųDB | 7890 |

Vakcinacijos mastai pasaulyje
**Tymai** (lot. *morbilli*) – sunki ūminė virusinė infekcinė liga, pasižyminti karščiavimu, odos bėrimu ir kvėpavimo takų bei akių junginės uždegimu. Sergant tymais, dažnai dar prisideda viruso sukeltas plaučių uždegimas, gerklų pakenkimas, rečiau – smegenų uždegimas. Tymų sukėlėjas yra vieno antigeninio tipo RNR turintis virusas, priklausantis *Paramyxovirus* šeimos *Morbillivirus* genčiai. Tymams imlūs yra ir vaikai, ir suaugusieji. Tymų infekcijos šaltinis – šia liga sergantis žmogus. Pagrindinis perdavimo būdas – oro lašelinis.

Prevencija
----------

Nuo tymų galima apsisaugoti pasiskiepijus kombinuota epideminio parotito (kiaulytės) – tymų – raudonukės (MMR) vakcina. Kad susidarytų ilgalaikis imunitetas tymų vakciną būtina įskiepyti bent du kartus. Tai gyvų susilpnintų virusų vakcina. Galimas šalutinis vakcinos poveikis: sukarščiuojama, antrą savaitę po paskiepijimo kartais šiek tiek išberia, panašiai kaip sergant tymais, bet šis bėrimas pranyksta negydomas per 1–3 dienas. Viruso plitimą ir protrūkius sustabdyti galima tik vykdant sistemingą vakcinaciją. Tymai buvo ir iki šiol yra viena dažniausių mirčių priežasčių tarp visų vakcinomis kontroliuojamų ligų. Tymais dažniausiai sergama šalyse, kur skiepijimų apimtys nepakankamos.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje nuo tymų pradėta skiepyti 1964 m. Nors pasiektos didelės tymų vakcinos skiepijimo apimtys, susirgimų šia sunkia infekcine liga Lietuvoje daugėja. Lietuvoje vaikai nuo tymų skiepijami 15 mėn. ir 6-7 m. amžiaus kombinuota (MMR) vakcina.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tymų protrūkis Lietuvoje

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tymai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tymai (*imunitetas.lt*)
| **Algimantas Kleinotas** |
| --- |
| Gimė | 1930 m. birželio 6 d.Kaunas |
| Mirė | 1985 m. spalio 5 d. (55 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | statybos inžinierius |
| Partija | 1963 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1954 m. Kauno politechnikos institutas |

**Algimantas Kleinotas** (1930 m. birželio 6 d. Kaune – 1985 m. spalio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos statybos inžinierius.

Biografija
----------

1954 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1954–1958 m. dirbo Vilniaus statybos treste, šio tresto valdybos vyr. inžinierius. 1958–1964 m. Gelžbetonio konstrukcijų gamyklos Nr. 1 (nuo 1964 m. Vilniaus namų statybos kombinatas) Kapitalinės statybos skyriaus viršininkas, vyr. inžinieriaus pavaduotojas, 1964–1972 m. gamybos viršininkas, 1972–1976 m. vyr. inžinierius. 1976–1978 m. Miestų statybos projektavimo instituto Tipinio projektavimo skyriaus vyr. technologas. 1978–1985 m. LKP CK leidyklos direktoriaus pavaduotojas statybos reikalams.

Svarbiausi darbai – stambiaplokščių namų statyba. 3 išradimų autorius.

Įvertinimas
-----------

* 1967 m. LTSR nusipelnęs inžinierius
* 1974 m. Lenino premija (su kitais) už Lazdynų gyvenamojo rajono Vilniuje projektavimą ir statybą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Algimantas Kleinotas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 338
2. ↑  Romualdas Sakalauskas. *Algimantas Kleinotas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 252 psl.
**Tymų vakcina** – tai skiepas, skirtas apsisaugoti nuo susirgimo tymais. Po vienos dozės 85 % devynių mėnesių kūdikių ir 95 % vyresnių nei dvylikos mėnesių vaikų būna įgiję imunitetą šiai ligai. Beveik visi, neįgiję imuniteto po vienos dozės, įgyja jį po antrosios dozės. Kai populiaciją sudaro daugiau nei 93 % paskiepytųjų, tymų protrūkių paprastai daugiau nebūna, tačiau jų gali vėl atsirasti sumažėjus paskiepytųjų skaičiui. Vakcina išlieka veiksminga daugelį metų. Nežinoma, ar jos veiksmingumas su laiku mažėja. Vakcina taip pat gali apsaugoti nuo ligos, jeigu pasiskiepijama kelias dienas prieš užsikrėtimą.

Saugumas
--------

Vakcina iš esmės saugi, taip asmenims, užsikrėtusiems ŽIV. Šalutinis poveikis paprastai lengvas ir trumpalaikis. Tai gali būti injekcijos vietos skausmas arba lengvas karščiavimas. Anafilaksinis šokas dokumentuotas maždaug vienam iš šimto tūkstančių žmonių. Gijeno-Bare (*Guillain-Barré*) sindromo, autizmo ir uždegiminių kraujo ligų padažnėjimas pasiskiepijus neįrodytas.

Tiekimo forma
-------------

Vakcina tiekiama kaip atskiras preparatas arba kartu su kitomis vakcinomis, pvz. su raudonukės vakcina ir kiaulytės vakcina (MMR vakcina arba dar papildomai su vėjaraupių vakcina (MMRV vakcina). Visų formų vakcinos veikia vienodai gerai. Pasaulio sveikatos organizacija rekomenduoja šia vakcina skiepyti devynių mėnesių kūdikius srityse, kuriose liga pasitaiko dažnai. Srityse, kuriose liga reta, patartina vakcinuoti dvylikos mėnesių amžiaus vaikus. Tai gyvoji vakcina. Ji tiekiama džiovintų miltelių, kuriuos prieš injekciją reikia ištirpyti, pavidalu. Vakcina leidžiama po oda arba į raumenis. Patikrinti, ar suveikė vakcina, galima ištyrus kraują.

Naudojimas, istorija, visuomenė ir kultūra
------------------------------------------

2013 m. duomenimis šia vakcina visame pasaulyje paskiepyta apie 85 % vaikų. 2008 m. ne mažiau nei 192 šalyje skiepyta dvejomis dozėmis. Vakcina pirmą kartą pateikta į rinką 1963 m. Sudėtinė tymų, kiaulytės ir raudonukės (MMR) vakcina pirmą kartą registruota 1971 m. Šių trijų vakcinų derinys 2005 m. papildytas vėjaraupių vakcina ir sukurta sudėtinė MMRV vakcina. Ši vakcina įtraukta į Pasaulio sveikatos organizacijos būtinųjų vaistų sąrašą, kurį sudaro svarbiausi pagrindinės sveikatos priežiūros vaistai. Vakcina nėra labai brangi.

Nuorodos
--------

1. 1 2 3 4 5 6  „Measles vaccines: WHO position paper." (PDF). *Weekly epidemiological record* **84** (35): 349–60. 28 August 2009. PMID 19714924.
2. 1 2  Control, Centers for Disease; Prevention (2014). *CDC health information for international travel 2014 the yellow book*. p. 250. ISBN 9780199948505.
3. ↑  „Measles Fact sheet N°286". *who.int*. 2014 m. lapkričio mėn. Nuoroda tikrinta 4 February 2015.
4. ↑  „Vaccine Timeline". Nuoroda tikrinta 10 February 2015.
5. ↑  Mitchell, Deborah (2013). *The essential guide to children's vaccines*. New York: St. Martin's Press. p. 127. ISBN 9781466827509.
6. ↑  „WHO Model List of EssentialMedicines" (PDF). *World Health Organization*. 2013 m. spalio mėn. Nuoroda tikrinta 22 April 2014.
| **Stanislovas Chominskis** |
| --- |
|  |
| Chominskiai |
| Herbas „Lis" |
| Herbas „Lis" |
|  |
| Gimė | 1804 m.Ališavos dvaras, Švenčionių apskr |
| Mirė | 1886 m.Ališavos dvaras, Švenčionių apskr |
| Sutuoktinis (-ė) | Evelina Ščit |
| Vaikai | Juozapas (1848-?); Vitoldas (1855-?); Zigmantas (1857-?); Aleksandras (1861 (1859?)-?); Marija (1850-?); Elena (1852-?); Alina (1859-?). |

**Stanislovas Chominskis** (1804 m. Ališavos, tada Olševo dvare, Švenčionių apskr. – 1886 m. ten pat) – Lietuvos bajorų, Rusijos imperijos administracinis veikėjas, generolas.

Biografija
----------

1824 m. baigė Vilniaus universitetą, vėliau Generalinio štabo karo akademiją, kurioje mokėsi kartu su sosto įpėdiniu Aleksandru Nikolajevičiumi. 1828 m. dalyvavo Rusijos-Turkijos kare. Išėjęs į atsargą nuo 1843 m. gyveno savo Ališavos dvare. Tris kartus buvo renkamas Švenčionių apskrities bajorų vadovu. Siūlė atleisti valstiečius nuo baudžiavos ir duoti jiems žemės. 1857–1861 m. Kauno gubernatorius. Rusijos imperijos valdžia, skirdama vietinį pareigūną, tikėjosi susilpninti anticarines nuotaikas gubernijoje. 1858 m. generolas. 1861 m. Lietuvoje prasidėjus manifestacijoms, nenorėjo veikti prieš Lietuvos visuomenę, todėl paprašė caro atleisti iš gubernatoriaus pareigų ir perkelti į Rusiją. 1861–1878 m. Vologdos gubernatorius, 1865 m. pirmasis Vologdos garbės pilietis. Nuo 1878 m. vėl gyveno savo dvare.

Parašė atsiminimų apie 1828–1829 m. Rusijos-Turkijos karą, baudžiavos panaikinimo Lietuvoje aplinkybes.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Stanislovas Chominskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 86 psl.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Ivanas Vasiljevičius Romanusas** | **Kauno gubernatorius**1857–1861 | Po to:**Grigorijus Aleksandrovičius Krigeris** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Šveicarijos istorija** |
| Šveicarijos priešistorė |
| Keltai |
| *Romos imperija* (Helvetija, Retija) |
| Burgundų karalystės |
| *Frankų imperija* (Aukšt. Burgundija) |
| *Šventoji Romos Imperija* |
| Senoji konfederacija |
| Aštuoni kantonai > Trylika kantonų |
| Reformacija Šveicarijoje |
| *Ancien Régime* (1648–1798) |
| Napoleono era (1798–1847) |
| Federacinė valstybė (1848–1914) |
| Pasaulinių karų metais |
| Šiuolaikinė istorija |

Šveicarijos konfederacijos raida 1315–1513
**Aštuonių kantonų konfederacija** (vok. *Acht Alten Orte*) – Šveicarijos istorijos periodas nuo 1353 m. (Berno prisijungimas) iki 1481 m. (Fribūro ir Zoloturno prisijungimas).

Sudėtis
-------

Konfederaciją sudarę kantonai:

* Ciūrichas
* Bernas
* Liucerna
* Uris
* Švicas
* Untervaldenas
* Glarus
* Cugas

Aštuonių kantonų konfederacijos susidarymas
-------------------------------------------

Aštuonių kantonų konfederacija susidarė senajai trijų kantonų konfederacijai įjungus penkis naujus narius. Mortgarteno mūšis stipriai pakeitė jėgų balansą regione. Per keturiasdešimt metų susiformavo ištisas gynybinių sąjungų tinklas: Liucerna 1332 m. Ciūrichas 1351 m. Cugas 1352 m. Glaris 1352 m. Bernas 1353 m. Taip susiformavo aštuonių mažų valstybių sąjunga, vadinama Aštuonių kantonų konfederacija.

Šios sąjungos dar nė iš tolo negalima laikyti vieninga valstybe, nes tai buvo labai skirtingų valstybėlių sąjunga. Sąjunga iš pradžių buvo gana silpna, besiremianti daugeliu tarpusavio sutarčių, kurių nevisose dalyvavo visi kantonai. Nepaisant to pamažu iš šių sąjungų išsivystė savarankiškas Šveicarijos valstybinis darinys Šventosios Romos imperijos sudėtyje.

Kunigų chartija
---------------

1370 m. konfederacija pirmą kartą buvo sustiprinta: pasirašyta Kunigų chartija. Ją sudarė šeši kantonai kontroliavę judėjimą iš Gotardo perėjos: Ciūrichas, Liucerna, Cugas, Uri, Šviucas ir Untervaldenas. Tai buvo svarbus dokumentas: juo suvienodinti esami įstatymai ir visi žmonės paskelbti lygūs prieš įstatymą. Teisingumas turėjo būti įgyvendinamas nepriklausomai nuo to ar teisiamas kilmingas ar paprastas žmogus, ar jis yra pasaulietis ar dvasininkas.

*Stanser Verkommnis*
--------------------

Laikotarpio pabaigoje buvo sudarytas Stansero susitarimas (*Stanser Verkommnis*), kuris sureguliavo konfederacijos viduje kilusį konfliktą dėl Zoloturno ir Fribūro priėmimo. Po to sekęs konfederacijos išsiplėtimas vadinamas **Trylikos kantonų konfederacija**.
| **Stanislova Domarkienė** |
| --- |
| Gimė | 1940 m. balandžio 21 d.Talkoniai, Pumpėnų valsčius |
| Mirė | 2015 m. rugsėjo mėn. (~75 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Vladislavas Domarkas |
| Vaikai | Andrius, Evelina |
|  |
| Veikla | gydytoja kardiologė |
|  |
| Alma mater | 1963 m. Kauno medicinos institutas |

**Stanislava Sakalauskaitė-Domarkienė** (1940 m. balandžio 21 d. Talkoniuose, Pumpėnų valsčius, Panevėžio apskritis – 2015 m. rugsėjo mėn. Kaune) – Lietuvos gydytoja kardiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė, profesorė.

Biografija
----------

1946–1957 m. mokėsi Pumpėnų vidurinėje mokykloje. 1957–1963 m. studijavo Kauno medicinos instituto (KMI) Gydomajame fakultete. 1963–1966 m. KMI Higienos katedros aspirantė.

1966–1968 m. Epidemiologijos, mikrobiologijos ir higienos instituto skyriaus vedėja. Nuo 1969 m. KMI (nuo 1989 m. KMU) Kardiologijos instituto darbuotoja, 1986–2005 m. Populiacinių tyrimų laboratorijos vedėja. 1994 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė. Nuo 1995 m. profesorė.

Tyrė išeminės širdies ligos riziką ir korekcijos galimybes. Paskelbė daugiau kaip 200 mokslinių straipsnių.

Lietuvos kardiologų draugijos, Lietuvos universitetų moterų asociacijos, Europos kardiologų draugijos (nuo 1994 m.), Lietuvos mokslininkų sąjungos narė.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-12-24 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Stanislova Domarkienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 63 psl.
3. ↑
4. ↑  Kas yra kas: Lietuvos moterys. – Kaunas: Neolitas, 2007. – 111 psl.
| Taurupys |
| --- |
|  Taurupys ties Negirva |
| **Ilgis** | 6,8 km |
| **Baseino plotas** | 15,4 km² |
| **Ištakos** | Ramučių apylinkės, Šilų miškas |
| **Žiotys** | Dubysa |
| **Šalys** | Lietuva |

**Taurupys** – upelis Lietuvoje, Raseinių rajone, Ariogalos seniūnijoje; Dubysos dešinysis intakas. Prasideda pelkėtame miške prie Ramučių kaimo. Pradžioje teka į pietryčius Šilų miško pamiške, toliau – per arimus. Vidurupyje pasuka į pietvakarius. Aukštupio ir vidurupio vaga ištiesinta. Žemupyje giliu miškingu slėniu prateka po keliu  **196**  Ariogala–Raseiniai–Kryžkalnis  ir įteka į Dubysą (28,4 km nuo jos žiočių) ties Kunigiškiais, netoli vakarinio Ariogalos pakraščio.

Žemupys patenka į Dubysos regioninį parką.

Kaimai prie Taurupio: Lenčiai, Negirva, Taurupys, Kunigiškiai.

Upėvardis kilo nuo gyvūno pavadinimo *tauras*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos upės: B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė, Kaunas, Lietuvos energetikos institutas, 2001, psl. 529
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Savate |
| --- |
|  |
| **Žinomas kaip** | Prancūzų boksas |
|  | Prancūzų *footfighting* |
|  | Prancūzų kikboksas |
| **Kovos tipas** | Smūginė technika |
| **Kilmė** | Prancūzija Prancūzija |

**Savate** (prancūziškas Tarimas: [savat]), taip pat žinomas kaip prancūzų boksas, prancūzų kikboksas ar pranc. *footfighting*. Tai prancūzų kovos menas, kuriame naudojamos rankos ir kojos. Kovos stilius jungiamas su šiaurės boksu ir jų spyrimo technika. Kaip Muay Thai ir Silat kovos menuose, leidžiami kojų ar kelių spyriai.

*Savate* tai Prancūziškas žodis, kilęs nuo žodžio "old shoe" (senas batas). Tai vienintelis kikbokso stilius, kuriame sportininkai dėvi batus. Savate vyrai vadinami *Savateur*, o moterys *Savateuse*.

Įžymūs praktikai
----------------

Gioacchino Rossini, Dumas, Lord Byron, Richard Sylla, Andrè Panza, Alexandre Walnier, Kamel Chouaref, Bertrand Soncourt, Amri Madani, Farid Khider, Christophe Landais, Enoch Effah, Arnaud de Pape, Johnny Catherine, Jacques Dobaria, Kader Kessaghli, François Pennacchio, Derenik Sargsyan, Fathi Mira, Jérôme Huon, Tony Ancelin, Ismaila Sarr, Djibrine Fall-Télémaque Cyrielle Girodias, Paolo Biotti, Julie Burton, Slimane Sissoko, Max Greco, Julie Lazard, Mike et Sullivan Lambret, Richard et Romain Carbone.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Afrikos Sąjungos vėliava |
|  |
| Santykis | 2:3 |
| Priimta | 2010 m. sausio 31 d. (2010-01-31) |

**Afrikos Sąjungos vėliava** žaliame fone vaizduoja Afrikos žemyną, jį supa balti spinduliai ir 53 auksinės žvaigždės, kurios simbolizuoja kiekvieną sąjungos narę, išskyrus Pietų Sudaną, nes jis nepriklausoma valstybe tapo ir į organizaciją įstojo 2011 m. o vėliava buvo sukurta 2010 m.

Žalia spalva simbolizuoja Afrikos viltis ir siekius tapti vieninga. Balti spinduliai simbolizuoja taikų tarptautinį bendradarbiavimą.

Vėliavos istorija
-----------------

Buvusi Afrikos Sąjungos vėliava.
Nuo Afrikos Sąjungos susikūrimo ir iki 2010 m. Afrikos Sąjunga naudojo kitokią vėliavą. Joje dominavo 4 spalvos, o viduryje buvo pavaizduotas dabartinis Afrikos Sąjungos herbas.

2010 m. sausio 31 d. Afrikiečių vienybės organizacija patvirtino naująją AS vėliavą.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Afrikos Sąjungos vėliava** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| ***Vaiduoklių laivas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | *Ghost Ship* |
| Kilmės šalis | Australija |
| Režisierius | Steve Beck |
| Prodiuseris (-iai) | Joel Silver |
| Scenaristas (-ai) | Mark Hanlon John Pogue |
| Vaidina | Joel Silver Gilbert Adler Robert Zemeckis |
| Metai | 2002 |
| Žanras | Siaubo |
| Trukmė | 91 min. |
| Kalba | Anglų k. |
| Biudžetas | 20 mln. USD |

**Vaiduoklių laivas** (angl. *Ghost ship*) yra 2002 metų siaubo filmas.

Filme vaizduojamas energingos, viskam pasiruošusios jūrinio vilkiko *Arctic Warior* įgulos susidūrimas su demonu-sielų medžiotoju, kuris juos apgaule įvilioja į didelį nuošaliuose šiaurės jūrų vandenyse plaukiojantį apleistą keleivinį (*Antonia Graza*) laivą. Šis laivas pamažu skęsta, ir jam galutinai nugrimzdus demonas prarastų visų plaukusių keleivių sielas, kurias jam pavyko ten įkalinti. 

Nors įgula ir darni bei tvarkinga, demonui pavyksta įveikti daugumą narių, sugundant neprotingiems bei laivo aplinkybėmis pražūtingiems poelgams (neprotinga rizika, per didelis kaltės bei atsakomybės prisiėmimas, nesivaldymas provokuojant ir pan). Pavyksta nuskandinti vilkiką, įgula nebeturi kitos išeities kaip užlopyti didįjį laivą kam ir buvo čia atgabenta. Nuskendus vilkikui, įgulos vienybė pamažu yra, žmonės po vieną vaikšto *Antonia Graza* labirintais ir tampa nesunkiai įveikiami. 

Viena iš draugiškų šmėklų (dešimties metų mergaitė) parodo vaiduoklių laivo istoriją: *Antonia Grazza* kitame apleistama laive jūroje rado itin dideles aukso atsargas, kurios sąlygojo maištą, matyt siekiant iniciatoriams jas užgrobti. Technikos triuko pagalba išžudžius daugumą keleivių, panašus konfliktas ir kova kilo jau tarp maišto narių. Tam keliskart pasikartojus, galop liko tik vienas maišto „dalyvis", visa tai suorganizavęs demonas. Laivas po to buvo rastas daugelį kartų, visada įveikiant naujus aukso „atradėjus" ir pamažu kaupiant įkalintų sielų atsargą, kol baigsis kvota. Pamatęs šią istoriją, paskutinis likęs gyvas *Arctic Warior* narys keleivinį laivą nuskandina, taip išlaisvindamas visas šmėklas iš spastų. Per stebuklą jam pačiam pavyksta išsigelbėti.

Daugelis vaizdų laive primena miestų tyrinėtojų nuotraukas. Tai daugiau psichologinis trileris kuriame siaubo scenų palyginus mažai, išskyrus nebent laivo maištą ir masines žudynes, kurių metu *Antonia Graza* virsta vaiduoklių laivu. Filmas buvo kritikuojamas, daugelis jo įvertinimų neigiami, tačiau projektas visgi buvo pelningas.