recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Aceros cassidix** |
| --- |
| Šalmuotasis ragasnapis(*Aceros cassidix*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žalvarniniai paukščiai  *( Coraciiformes)* |
| Šeima: | Ragasnapiniai  *( Bucerotidae)* |
| Gentis: | Azijiniai ragasnapiai  *( Aceros)* |
| Rūšis: | Šalmuotasis ragasnapis  *( Aceros cassidix)* |

 |
| Binomas |
| ***Aceros cassidix***Temminck, 1823 |

**Šalmuotasis ragasnapis**, arba **sulavesinis kalao** (*Aceros cassidix*) – ragasnapinių (*Bucerotidae*) šeimos paukštis.

Plunksnų danga juoda, snapas geltonas, uodegos plunksnos baltos, aplink akis blankios mėlynos spalvos plikos odos ploteliai. Kojos tamsios, gurklio oda tamsiai mėlynos spalvos. Patinų kaklas ir galvos dalis raudonai rudos spalvos, akys raudonos. Snapo viršutinė dalis su aukštu raudonu kyliu. Patelių galva ir kaklas juodos spalvos, akys rudos.

Paplitęs Indonezijoje (endeminė rūšis).

Šalmuotasis ragasnapis yra Pietų Sulavesio provincijos simbolis.

Nuorodos
--------

Šalmuotasis ragasnapis

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šalmuotasis ragasnapis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Kelmės rajono savivaldybės taryba** – Kelmės rajono savivaldybės bendruomenės atstovaujamoji savivaldos institucija, atsakinga už savivaldos teisės, savo funkcijų ir bendruomenės iškeltų uždavinių įgyvendinimą bendruomenės interesais savivaldybės teritorijoje. Taryba renkama ketveriems metams visuotiniuose, slaptuose, laisvuose ir lygiuose rinkimuose pagal Lietuvos Respublikoje registruotų politinių partijų pateiktus kandidatų sąrašus. Rinkėjai – savivaldybės teritorijos gyventojai, gali keisti kandidatų eilę sąraše, penkiems kandidatams suteikdami pirmumo balsus.

Tarybą sudaro 25 tarybos nariai. Naujai išrinktos tarybos nario įgaliojimai prasideda, o ankstesnės kadencijos tarybos nario įgaliojimai baigiasi nuo tos dienos, kurią naujai išrinkta taryba susirenka į pirmąjį posėdį.

Per du mėnesius nuo pirmojo naujai išrinktos savivaldybės tarybos posėdžio sušaukimo dienos turi būti išrinktas savivaldybės meras, paskirti mero pavaduotojas ir savivaldybės administracijos direktorius, sudaryti tarybos komitetai ir tarybos kolegija. Savivaldybės tarybos veiklos tvarką ir formas nustato Vietos savivaldos įstatymas ir savivaldybės tarybos veiklos reglamentas.

Savivaldybės taryba savo įgaliojimus įgyvendina kolegialiai savivaldybės tarybos posėdžiuose. Tarybos posėdžiams klausimus rengia komitetai bei komisijos savo posėdžiuose, tarybos narių frakcijos bei savivaldybės administracija. Taryba svarstomais klausimais priima sprendimus ir kontroliuoja jų įgyvendinimą.

Savivaldybė yra Lietuvos savivaldybių asociacijos narė.

Istorija
--------

Merai
-----

* Stasys Lekšas – 1995–1997 m.
* Jurgis Staševičius – 1997–2000 m.
* Zenonas Mačernius – 2000 m.
* Kostas Arvasevičius – 2000–2012 m.
* Vaclovas Andriulis – 2012–2021 m.
* Ildefonsas Petkevičius – nuo 2021 m.

Savivaldybės tarybos
--------------------

* Kelmės rajono taryba 1990–1995 m.
* Kelmės rajono savivaldybės taryba 1995–1997 m.
* Kelmės rajono savivaldybės taryba 1997–2000 m.
* Kelmės rajono savivaldybės taryba 2000–2003 m.
* Kelmės rajono savivaldybės taryba 2003–2007 m.
* Kelmės rajono savivaldybės taryba 2007–2011 m.
* Kelmės rajono savivaldybės taryba 2011–2015 m.

Nuorodos
--------

Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2012-04-15 iš Wayback Machine projekto.
**Nuovargis** – fizinis ir dvasinis silpnumas, pasireiškiantis dėl įtemptos fizinės ar protinės veiklos, gausaus informacijos srauto, jausmų įtampos, stiprių ar nuolatinių dirgiklių. Nuovargio požymiai yra sumažėjęs darbingumas ir vengimas dirbti toliau, bendras kūno silpnumas, dėmesio atbukimas, irzlumas, judesių koordinacijos susilpnėjimas, raumenų nusilpimas, sutrikimai nervų, kraujotakos, virškinimo, kvėpavimo sistemose. Nuovargis kyla dėl nervinių ląstelių išsekimo ir apsauginio slopinimo. Tiek nuo protinio, tiek nuo fizinio krūvio audiniai išeikvoja daug energinių išteklių, atsiranda kenksmingų medžiagų apykaitos produktų. Ypač nuovargiui neatsparūs ligoti, vyresnio amžiaus, silpno sudėjimo, fiziškai mažai išlavinti žmonės. Tinkamas poilsis, geras miegas paprastai nuovargį gretai pašalina ir grąžina darbingumą.

Chroniškas nuovargis (pervargimas) kyla dėl nuolatinės poilsio stokos, blogų darbo ir buities sąlygų, persidirbimo, netinkamo darbo ir poilsio režimo, sveikatos sutrikimų. Jis pasireiškia vangumu (apatija), bendru silpnumu, dažnais galvos skausmais, virškinimo, nervų, širdies ir kraujagyslių sistemų sutrikimais, miego problemomis. Dėl pervargimo žmogaus darbingumas vis mažėja, silpnėja proto pagava, organizmas tampa vis mažiau atsparus ligoms.

Pervargus įprastas miegas ir poilsis jėgų nepadeda atgauti, reikia iš esmės keisti darbo ir poilsio režimą, gyvenamąją ir darbinę aplinką. Pervargusiam žmogui patartina ilgesnį laiką pailsėti keliaujant, gyvenant sanatorijose, poilsio namuose. Taip pat gydoma vaistais, psichoterapija.

Pervargimo profilaktikai svarbus mėgiamas darbas, poilsis gamtoje, sportas, atsipalaidavimas kultūros renginiuose, užsiimant mėgiama veikla (pvz. žvejyba, darbu sode).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Medicinos enciklopedija, T. II (M–Ž). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1993. 92–93 psl.
**Kinų–japonų karai** (jap. 日清戦争 = *Niššin senso*) buvo du kariniai konfliktai tarp Kinijos ir Japonijos – XIX amžiaus pabaigoje ir XX amžiaus viduryje.

1894–1895 m. karas
------------------

*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Pirmasis Kinijos–Japonijos karas.*
Pirmojo kinų-japonų karo veiksmų ir mūšių žemėlapis
Japonija bijojo Rusijos ekspansijos į Šiaurinę Kiniją bei Korėją ir siekė užkariavimų remdamasi nacionalistine Meidži laikotarpio ideologija. Yi dinastija Korėjoje siekė išlaikyti tradicinį uždarumą ir vasalinius santykius su Kinija, kuri savo ruožtu stengėsi ginti savo pagrindinį vasalą.

Nuo 1875 m. Kinija leido Japonijai pripažinti Korėją nepriklausoma valstybe. Tuomet, kai Kinija pabandė susigrąžinti įtaką buvusiam vasalui, tai sukėlė varžybas su Japonija, o Korėjos viešoji nuomonė pasidalino tarp reformistų pasisakančių už modernizaciją ir konservatorių. Prasidėjus vidinėms kovoms Kinija ir Japonija palaikė skirtingas puses, kas peraugo į karą tarp šių šalių.

Karas su Japonija prasidėjo 1894 m. rugpjūtį, o 1895 m. kovą Kinija pasirašė Šimonosekio sutartį, kuria pripažino Taivano, Peskadorų salų atskyrimą nuo Kinijos ir Liaodongo pusiasalio perdavimą Japonijai.

Karas pademonstravo, kokia sėkminga buvo modernizacijos politika Japonijoje lyginant su Kinija. Sėkmingas pasirodymas kare buvo viena prielaidų Japonijos karui su Rusija.

1937–1945 m. karas
------------------

*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Antrasis Kinijos–Japonijos karas.*
Kai kurių istorikų nuomone antrasis kinų–japonų karas prasidėjo 1931 m. rugsėjo 18 d. Mukdeno incidentu. Pasak kitų, karas prasidėjo 1937 m. liepos 18 d. Marko Polo tilto incidentu.

Šis karas atnešė milijonines kinų aukas, žuvo nemažai ir japonų bei vakariečių. Iki šiol įvykiai susiję su šiuo karu kare dalyvavusių valstybių vadovų ir eilinių piliečių prisimenami labai emocionaliai.

Japonų žiaurumų vykdytų karo metu ryškiausiu pavyzdžiu laikomos Nankino žudynės, vykusios 1937 m. gruodį – 1938 m. vasarį. Manoma, kad per šią žiemą japonai išžudė apie 300 000 civilių ir belaisvių ir išprievartavo mažiausiai 20 000 moterų.

Išnašos
-------

1. 1 2  *Japonijos–Kinijos karas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kinų–japonų karai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Apie 1894–1895 m. karą sinojapanesewar.com svetainėje
| **Acrididae** |
| --- |
| Mėlynsparnis tarkšlys (patelė) (*Oedipoda caerulescens*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Tiesiasparniai  *( Orthoptera)* |
| Pobūris: | Trumpaūsiai tiesiasparniai  *( Caelifera)* |
| Antšeimis: | Skėriniai  *( Acridoidea)* |
| Šeima: | Skėriai  *( Acrididae)* |
| Pošeimis: | Tikrieji skėriai  *( Oedipodinae)* |

 |

**Tarkšliai** – kai kurie skėriai iš tikrųjų skėrių (*Oedipodinae*) pošeimio. Toks pavadinimas kilo dėl jų tarškančio garso, kurį skleidžia skrisdami. Manoma, kad šį garsą jie išgauna, skrydžio metu užpakalinėmis kojomis paliesdami kietas užpakalinių sparnų gyslas. Tarkšliai aptinkami sausose smėlingose ar akmenuotose buveinėse. „Tarkšliai" yra daugiau liaudiškas terminas, šis pavadinimas nežymi jokio taksonominio vieneto, tik apibūdina skėrius iš tikrųjų skėrių (*Oedipodinae*) pošeimio, kurie skrisdami „tarškia".

Nuo pievose gausių skėriukų (*Gomphocerinae*) tarkšliai skiriasi galvos forma ir spalvotais, melsvais, raudonais ar rusvais užpakaliniais sparnais. Visų Lietuvoje gyvenančių tarkšlių spalva varijuoja.

Lietuvoje aptiktos 4 tarkšlių rūšys: raudonsparnis tarkšlys (*Psophus stridulus*), mėlynsparnis tarkšlys (*Oedipoda caerulescens*), margasis tarkšlys (*Bryodemella tuberculata*) ir kopinis tarkšlys (kopinis skėriukas) (*Sphingonotus caerulans*). Visos jos retos. Kopinis tarkšlys įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą, taip pat į ją buvo pasiūlytos įtraukti dar dvi tarkšlių rūšys, bet kol kas neįtrauktos dėl duomenų stokos.

Visos tarkšlių rūšys laikomos nykstančiomis ir bent vienoje iš gretimų Lietuvai šalių. Pavyzdžiui, margųjų tarkšlių (*Bryodemella tuberculata*) žinomų radimviečių skaičius Vokietijoje per paskutinius 25 metus sumažėjo 78 %, raudonsparnių tarkšlių (*Psophus stridulus*) – 55 %, kopinių tarkšlių (*Sphingonotus caerulans*) – 48 %, o mėlynsparnių tarkšlių (*Oedipoda caerulescens*) – 32 %. Lenkijoje raudonsparnio tarkšlio radimviečių sumažėjo 50 %.

Lenkijoje ir Vokietijoje atlikti tyrimai parodė, kad tarkšliai nyksta dėl tinkamų buveinių nykimo – apsodinimo mišku, natūralios sukcesijos ir ekologinių trikdžių, suformuojančių tas buveines, stokos.

Taip pat skaitykite:
--------------------

* Skėriai
* Tiesiasparniai
* Lietuvos tiesiasparniai

Nuorodos
--------

* 2008 entomologai.lt Metų vabzdys - tarkšlys Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
* Lietuvoje gyvenančių tarkšlių rūšys ir jų atpažinimas (pdf) Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.

Nuotraukos
----------

* mėlinsparnio tarkšlio patelė.
* mėlinsparnio tarkšlio patelė. Kita spalvinė variacija
* mėlinsparnio tarkšlio patinas.
* mėlinsparnio tarkšlio mėlini sparnai.
* Raudonsparnis tarkšlys
* Skrendantis raudonsparnis tarkšlys
* Kopinis tarkšlys
* Margasis tarkšlys
| **Lepiota cortinarius**Apsauga: 1(E) – Prie išnykimo ribos |
| --- |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Pievagrybiniai  *( Agaricaceae)* |
| Gentis: | Žvynabudėlė  *( Lepiota)* |
| Rūšis: | Nuosėdinė žvynabudėlė  *( Lepiota cortinarius)* |

 |
|  Index Fungorum |
| Binomas |
| ***Lepiota cortinarius***J.E. Lange, 1915 |
| **Sinonimai** |
| 

|  |
| --- |
| *Lepiota cortinarius var. cortinarius* |
| *Lepiota cortinarius var. audreae* |
| *Lepiota audreae* |
| *Lepiota audreae var. audreae* |
| *Lepiota cortinarius var. flava* |

 |

**Nuosėdinė žvynabudėlė** (*Lepiota cortinarius*) – pievagrybinių klasei, priklausantis nykstantis grybas. Dėl savo retumo yra saugotinas ir įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Lietuvoje rasta tik  Žaliųjų ežerų apylinkėse. Reta ir visoje Europoje, todėl priskiriama prie saugotinų grybų.

Išvaizda
--------

Kepurėlė 5-6 cm skersmens, jaunų vaisiakūnių kūgiška, senų horizontali, balta su smulkiais gelsvai rusvais žvyneliais (kaip ir *skydinė žvynabudė*), didelė. Lakšteliai balti, tankūs, iki 0,7 cm pločio, paspaudus paruduoja, laisvi. Kotas 6-8 cm ilgio, 1-1,4 (2) cm storio, be rinkio, į apačią storėjantis, prie kepurėlės baltas, žemiau gelsvas, gelsvai rusvas, plaušuotas, pagrindas su rudai plaušuotu - žvynuotu gumbeliu. Trama balta, gelsva, minkšta, stora, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporų masė balta, 7-8x2,5-3 μm.

Augavietė
---------

Šis grybas auga, spygliuočių, mišriuose miškuose.

Sezonas: rugpjūtis – rugsėjis

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nuosėdinė žvynabudėlė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daug informacijos apie Lietuvoje augančius grybus
* Lietuvos raudonoji knyga
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Algimantas Bražionis** |
| --- |
| Gimė | 1953 m. sausio 3 d. (70 metų)Ulytėlė, Rokiškio rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Ona Laimutė |
| Vaikai | Rasa, Aušra |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Varėnos rajono savivaldybės politinis veikėjas |
| Partija | Lietuvos centro partija |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Algimantas Bražionis** (g. 1953 m. sausio 3 d. Ulytėlėje, Rokiškio rajonas) – Lietuvos ir Varėnos rajono savivaldybės politinis veikėjas.

Biografija
----------

1959–1970 m. mokėsi Rokiškio vidurinėje mokykloje, 1970–1975 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, inžinierius mechanikas.

1975–1981 m. Valkininkų kolūkio (Varėnos rajonas) inžinierius mechanikas, 1981–1990 m. Varėnos raj. Žemės ūkio valdybos viršininko pavaduotojas, 1990–1992 m. „Dzūkų krašto" kolūkio pirmininkas, 1992–1996 m. Lietuvos ir Vokietijos BĮ „Varėngrybas" gamybos vedėjas, 1996–2008 m. UAB „Mėlynoji uoga" direktorius, 2008–2010 m. Alytaus apskrities viršininkas. Vėliau ūkininkas, kaimo turizmo sodybos savininkas.

Lietuvos centro partijos narys. 1990–1992 m. Varėnos rajono tarybos deputatas. Nuo 2011 m. Varėnos rajono savivaldybės tarybos narys.

Vedęs; žmona Ona Laimutė, dukterys Rasa (g. 1976 m.), Aušra (g. 1981 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-04-23 iš Wayback Machine projekto.
| **Nur Muhamedas Tarakis** |
| --- |
| Nur Muhamedas Tarakis |
| Gimė | 1917 m. liepos 15 d.Gaznio provincija, Afganistanas |
| Mirė | 1979 m. spalio 9 d.?Kabulas, Afganistanas |
|  |
| Pareigos | Afganistano prezidentas irMinistras pirmininkas1978–1979 m. |

**Nur Muhamedas Tarakis** (pušt. نور محمد ترکی; ‎1917 m. liepos 15 d. – 1979 m. spalio 9 d.?) – Afganistano prezidentas ir ministras pirmininkas, vadovavęs 1978−1979 m.

Biografija
----------

Nur Muhamedas Tarakis gimė 1917 m. liepos 15 d. kaimiškoje šeimoje Gaznio provincijoje. Jis dirbo klerku Bombėjuje, kur mokėsi naktinėje mokykloje ir pramoko anglų kalbos. 1940-ųjų pabaigoje dirbo Afganistano vyriausybės spaudos departamente, 1953 m. paskirtas atašė Afganistano ambasadoje Vašingtone. Grįžęs į Afganistaną užsiėmė prekyba ir 1964 m. karaliui Muhamedui Zahirui įtvirtinus konstitucinę monarchiją jis dalyvavo įsteigiant kairuolišką Afganistano liaudies demokratinę partiją (ALDP) su ryšiais Sovietų Sąjungoje. Tarakis užėmė partijos generalinio sekretoriaus postą ir 1967 jai skilus vadovavo Liaudies frakcijai. 1973 m. valdžią šalyje paėmė Muhamedas Daudas, kuris pradėjo slopinti politines laisves. 1977 m. abi ALDP šakos susijungė, tikriausiai paveikus TSRS. Tarakis vėl tapo partijos generaliniu sekretoriumi.

1978 m. balandžio 27 d. kairuoliški kariuomenės karininkai nuvertė Muhamedą Daudą, buvo išvaduoti ALDP kaliniai. Tarakis buvo paskelbtas prezidentu ir ministru pirmininku. Jis paskelbė Demokratinę Afganistano respubliką. Vadovavo nuožmiai ir netaktiškai bandydamas įgyvendinti marksistinės ideologijos reformas. Patyrė didžiulį visuomenės pasipriešinimą, o siekiai išdalinti žemę beturčiams nesulaukė pritarimo. Jis kreipėsi paramos į TSRS, pačioje partijoje vyko skilimai ir jam buvo vis sunkiau suvaldyti viceprezidentą Hafizulą Aminą. 1979 m. kovą jis užleido ministro pirmininko postą Hafizulai. Rugsėjį keliavo į konferenciją Kuboje, o grįždamas apsilankė Maskvoje, kur, tikima, L. Brežnevo buvo patartas atsikratyti Hafizulos. Grįžus į Kabulą jam pasikėsinimas į Hafizulą nepavyko. Hafizula Aminas paėmė valdžią rugsėjo 14 d. Apie Tarakio mirtį pranešta spalio 9 d. Manoma, kad jis buvo nužudytas Hafizulos Amino nurodymu.

Šaltiniai
---------

* Discover Countries – Afghanistan, 2003
* Enciklopedija Britannica
Tirpi kava
**Tirpi kava** – nealkoholinis gėrimas, gaunamas iš kavos ekstrakto.

Šis gėrimas daugiau naudojamas, kaip pigus, greitai pagaminamas tradicinės kavos pakaitalas. Dažnai tokia kava reklamuojama, kaip „natūrali", tačiau nei skoniu bei kvapu neprilygsta iš kavos pupelių gaminamai kavai. Miltelių kokybė priklauso nuo kavos, iš kurios gaminamas ekstraktas, rūšies.

Istorija
--------

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Tirpią kavą 1890 m. išrado Naujosios Zelandijos mokslininkas David Strand von Invercargill. Dažnai sumaišoma, kad tirpią kavą išrado japonų mokslininkas Satori Kato, dirbęs Čikagoje 1901 m. Jungtinės Karalystės mokslinis žurnalas „New Scientist" tvirtina, kad tirpi kava buvo pagaminta užsakius armijai .

1903 m. Liudvikas Roseliusas (*Ludwig Roselius*) sukūrė dekavanizacijos procesą. 1906 m. anglų chemikas Džordžas Konstantinas Vašingtonas (*George Constant Washington*), gyvenęs Gvatemaloje, sukūrė pirmą tirpią kavą, tinkančią masinei gamybai. 1909 m. jis rinkai pateikė „Red E Coffee" – pirmąją komercinę tirpią kavą.

1938 m. pasirodė pirma tikrai plačiai vartojama tirpios kavos rūšis – Nescafe, kaip bendras firmos Nestle ir Brazilijos vyriausybės rezultatas. Produktas greitai tapo populiarus JAV, o po Antrojo pasaulinio karo paplito visame pasaulyje.

Gamyba
------

Įvairių technologinių procesų pagalba kava suliesinama ir tampa milteliais ar granulėmis. Ją sumaišius su karštu vandeniu gaunamas gėrimas, pagal skonį artimas natūraliai kavai. Kai kuriose tirpios kavos rūšyse be savos dehidratacijos dar vykdoma ir dekavanizacija – sumažinamas kofeino kiekis.

Taip pat žinoma, kad yra mažiausiai viena kavos rūšis, kuri parduodama kaip koncentruotas tirpalas.

Savybės
-------

### Pranašumai

Tirpi kava pranašesnė už natūralią, tuo, jog ji daug paprasčiau ir greičiau ruošiama, taip pat dėl jos ilgo saugojimo laiko (dėl garavimo natūrali kava greitai praranda aromatą).

### Trūkumai

Žymiai silpnesnis, negu natūralios kavos aromatas. Paskutiniu metu ypatingai brangių rūšių kavos gamintojai kovoja su tuo, pridėdami dirbtinį ar natūralų kavos sviestą.

Tirpios kavos, ypač pigių rūšių, skonis žymiai skiriasi nuo natūralios.

Milteliai sugeria drėgmę ir pašalinius kvapus, nuo to pablogėja gėrimo skonis, todėl tirpi kava turi būti laikoma sandariai uždengta.

Vartojimas
----------

Sausos kavos paprastai imama 40-60 g (6-8 arbatiniai arba 2-3 valgomieji šaukštai) vienam litrui vandens, t. y. kava sudaro 4-6 % vandens. Galima įdėti druskos, tačiau ne daugiau kaip porą kristalėlių į litrą vandens ir tik į tą kavą, kuri geriama su pienu arba grietinėle – į juodą tirpią kavą jos visai nededama.

Gėrimo savybės priklauso nuo virimo būdo, kurių yra labai daug. Ilgai arba keletą kartų virusi kava skaidosi ir išskiria kofeiną, taniną, dažančias medžiagas, netenka kvapo, pablogėja jos skonis. Nerekomenduojama gerti tokios kavos, nes ji gadina apetitą, žaloja sveikatą.
**Algimantas Dabašinskas** (g. 1947 m. gruodžio 25 d. Opšrūtų k. Marijampolės r.) – pedagogas ir chorvedys.

Biografija
----------

1967 m. baigęs Igliaukos vidurinę mokyklą (muzikos mokėsi pas K. Balicką), iki 1969 m. pabaigos tarnavo sovietų armijoje. 1970–1974 m. muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (chorvedybos mokėsi pas A. Jozėną ir B. Razauskienę).

Nuo 1974 m. rudens Miroslavo vidurinės mokyklos (Alytaus r.) muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių merginų bei mišriojo choro vadovas. Pastarąjį parengė 1979 ir 1983 m. mokyklinių chorų zoninėms varžyboms, o jaunučių 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei. Su moksleiviais 1990 m. koncertavo Punsko, o 1997 m. – Jurbarko vidurinėse mokyklose.

Nuo 1995 m. Pivašiūnų parapijos bažnyčioje pradėjo rengti mokyklinio jaunimo religinės muzikos festivalius.

Nuo 1979 m. Alytaus rajono muzikos mokytojų metodinės komisijos pirmininkas.

1996 m. chorvedžiui suteikta muzikos mokytojo metodininko kvalifikacijos kategorija.

Be pedagoginio darbo, A. Dabašinskas 1976–1992 m. su pertraukomis dirbo Miroslavo, Kumečių, Vankiškių ir Pupsodžio kultūros namuose, kur vadovavo įvairiems meno mėgėjų būreliams. 1984–1992 m. buvo Alytaus miesto mišriojo choro „Putinas" chormeisteris, konkursuose ir koncertuose pasireiškė ir kaip choro solistas tenoras.

Nuo 1996 m. Alytaus Šv. Kazimiero bažnyčios vargonininkas ir choro vadovas. Choras dalyvauja tradiciniuose Šv. Cecilijos religinės muzikos festivaliuose Šv. Kazimiero bažnyčioje, ėmė rengti sekmadieninius vidurdienio koncertus bažnyčioje. A. Dabašinskas savo chorams kuria religinės muzikos kūrinius, diriguoja Alytaus rajono dainų šventėse.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Welwitschia mirabilis** |
| --- |
| Velvičija (Welwitschia mirabilis)Velvičija (*Welwitschia mirabilis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Gnetūnai  *( Gnetophyta)* |
| Eilė: | **Velvičiečiai**  *( Welwitschiales)* |
| Šeima: | **Velvičiniai**  *( Welwitschiaceae)* |
| Gentis: | **Velvičija**  *( Welwitschia)* |
| Rūšis: | **Nuostabioji velvičija**  *( Welwitschia mirabilis)* |

 |

**Nuostabioji velvičija** (*Welwitschia mirabilis*) – gnetūnų (*Gnetophyta*) skyriaus, monotipinės **velvičinių** (*Welwitschiaceae*) šeimos plikasėklis augalas. Auga Namibo dykumoje (Namibijoje ir Angoloje).

Velvičija išauga iš trumpo, storo, medingo kamieno. Turi tik du lapus kurie pastoviai auga iš pagrindo bei ilgą liemeninę šaknį. Lapai pradeda augti tuoj išdygus daigui ir auga visą augalo gyvenimą (pasiekia 2–4 m ilgį, 1-2 m plotį), pasenę suplaišioja. Iš augalo pagrindo išauga ūgliai su nedideliais strobilais (kankorėžiais) – vyriškais ant vieno augalo, moteriškais ant kito. Juos apdulkina vabzdžiai.

Velvičija auga dykumoje, prisitaikiusi prie karšto ir sausringo klimato, drėgmę gauna iš ryto rasos (lapai turi itin daug žiotelių). Nors augalo amžių nustatyti sunku, manoma, kad jis gali augti daugiau nei 1000 metų. Auga labai lėtai. Nuostabioji velvičija laikoma gyvąja fosilija.

Augalas pavaizduotas Namibijos herbe ir yra griežtai saugomas. Rūšis pavadinta austrų botaniko Friedrich Welwitsch garbei.

* Didžiausia žinoma velvičijaDidžiausia žinoma velvičija
* Moteriški strobilaiMoteriški strobilai
* Vyriški strobilaiVyriški strobilai
* Welwitschia mirabilis - Museum specimenWelwitschia mirabilis - Museum specimen

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nuostabioji velvičija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Enantiodromija** (iš sen. gr. ἐνάντιος + *δρόμος* „bėgimas priešais") – Karlo Gustavo Jungo įvesta analitinės psichologijos sąvoka – principas, jog viskas pereina į savo priešybę.

Šis žodis paimtas iš Herakleito filosofijos, cituojamos Stobėjaus, kurioje teigiama, kad „iš gyvo pasidaro negyvas, o iš negyvo gyvas, iš jauno senas, o iš seno jaunas, iš budraus miegantis, o iš miegančio budrus, kūrimo ir žlugimo srautas niekada nesustoja". Jungas enantiodromija vadina nesąmoningos priešybės pasireiškimą laiko sekoje. Kai žmogaus sąmoningą gyvenimą valdo absoliučiai vienpusė kryptis, tai ilgainiui susidaro tokia pat stipri nesąmoninga priešinga pozicija, kuri pradeda slopinti sąmoningą veiklą, o galiausiai ją nutraukia. Pasak Jungo, žmogus turėtų įtraukti į savo sąmonę besipriešinantį pasąmonės archetipą ir siekti priešybių sandermės.[1]

Enantiodromijos principą išreiškia uroboro, In ir Jang simboliai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Carl Gustav Jung. Psichologiniai tipai. Vilnius: Margi raštai, 2013.
| **Algimanta Pabedinskienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1965 m. kovo 25 d. (58 metai)Liepoja |
| Sutuoktinis (-ė) | Vaidmantas Pabedinskas |
|  |
| Veikla | Lietuvos inžinierė, politikė |
| Pareigos | Lietuvos socialinės apsaugos ir darbo ministrė |
|  |
| Alma mater | VGTU |

**Algimanta Pabedinskienė** (g. 1965 m. kovo 25 d. Liepojoje, Latvija) – lietuvių politikė.

Biografija
----------

1983 m. baigė tuometinę Kapsuko J. Žiugždos vidurinę mokyklą (dab. Marijampolės Sūduvos gimnazija), o 1988 m. – Vilniaus inžinierinį statybos institutą. Statybos inžinierė. 2005 m. KTU baigė vadybos ir verslo administravimo magistro studijas.

Baigusi mokslus dirbo inžiniere, kūrė privatų verslą. 2004–2005 m. dėstė ekonomiką Marijampolės J. Totoraičio vidurinėje mokykloje, 2005–2012 m. – Marijampolės kolegijos lektorė.

2007–2012 m. buvo Kauno prekybos, pramonės ir amatų rūmų Marijampolės filialo direktorė.

2012–2016 m. – Lietuvos socialinės apsaugos ir darbo ministrė.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2010-01-07 iš Wayback Machine projekto. (VRK inf.)


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Donatas Jankauskas** | **Lietuvos socialinės apsaugos ir darbo ministrė**2012 - 2016 | Po to:**Linas Kukuraitis** |
| Medaliai |
| --- |
|
| Moterų tekvondo |
| **Atstovaujant: Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Sidabras** | 2020 Tokijas | 67 kg |
| Europos čempionatas |
| **Auksas** | 2016 Montrėje | 67 kg |
| **Auksas** | 2018 Kazanė | 67 kg |
| **Sidabras** | 2021 Sofija | 67 kg |

**Lauren Williams** (g. 1999 m. vasario 25 d. Blakvude, Velse) – Jungtinės Karalystės tekvondo sportininkė, olimpinė prizininkė.

Biografija
----------

2014 m. pasaulio jaunimo čempionate Williams merginų iki 59 kg svorio kategorijoje iškovojo aukso medalį. 2016 m. pasaulio jaunimo čempionato nugalėtoja 68 kg svorio kategorijoje. Tais pačiais metais sportininkė pirmą kartą tapo Europos čempione.

2018 m. Europos čempionate britė svorio kategorijoje iki 67 kg pasiekė finalą, kuriame įveikė turkę Nur Tatar ir antrą kartą tapo Europos čempione.

Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse britė varžėsi moterų iki 67 kg svorio kategorijoje. Pirmajame etape Didžiosios Britanijos sportininkė įveikė Tongos atstovę Malia Paseka, o kituose etapuose įveikė egiptietę Hedaya Wahba bei Dramblio Kaulo Kranto atstovę Ruth Gbagbi. Finale britė rezutatu 22–25 nusileido Kroatijos atstovei Matea Jelić ir pelnė sidabro medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugsėjo 11 d.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Emulsija** – dviejų nesimaišančių skysčių dispersinė sistema. Pvz. svieste vandens lašelius supa riebalai, o piene vandeninis tirpalas supa riebalų lašelius. Emulsijos gaunamos emulsavimo pagalba. Emulsijos nėra stabilios, todėl joms gauti reikalinga energija (kratymas, maišymas, kt.). Po kurio laiko emulsijos vėl savaime išsisluoksniuoja į riebiąją ir vandens fazę.

Paviršinio aktyvumo medžiagos (surfaktantai) gali labai padidinti emulsijų kinetinį stabilumą, tada jos net ilgai laikomos, mažai pakinta. Surfaktantai skirstomi į:

* emulsiklius (emulgatorius);
* detergentus (ploviklius).

Į ką virs emulsija – į vandens emulsiją aliejuje ar aliejaus emulsiją vandenyje - lemia dviejų fazių skysčių santykis ir naudojami emulsikliai. Dažniausiai galima pritaikyti Bancroft'o taisyklę: emulsikliai skatina tos fazės dispersiją, kurioje jie prasčiau ištirpsta; pvz. baltymai geriau ištirpsta vandenyje nei aliejuje, todėl skatina susidaryti aliejaus emulsiją vandenyje, nes palengvina aliejaus lašelių dispersiją vandens fazėje.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie kinų kvartalus. Apie Romano Polanskio filmą skaitykite straipsnyje Chinatown.*
Šiaurinis įėjimas į Sidnėjaus kinų kvartalą, Australija
Montrealio kinų kvartalas, Kanada
Kinų kvartalas Mančesteryje, Jungtinė Karalystė
**Kinų kvartalas** – miesto vietovė, kurioje gyvena didelis skaičius kinų. Šis terminas taikomas tik šalims, kuriose kinai sudaro tautinę mažumą (t. y. ne Kinija, Taivanas, Singapūras). Daugiausia kinų kvartalų yra Rytų Azijoje, Šiaurės Amerikoje, Australijoje ir Jungtinėje Karalystėje.

Anksčiau kinų kvartalai buvo kažkas panašaus į etninius getus, nemėgstamus ne kinų tautybei priklausančios miesto daugumos, kuriuose gyvendavo „neasimiliuoti užsieniečiai". Dabar šios vietovės jau yra daugiau komerciniai ir turizmo centrai. Konkretaus miesto kinų kilmės gyventojų dauguma nebūtinai gyvena kinų kvartale. Taip pat, anksčiau jie dažnai būdavo siejami su dideliu nusikalstamumu, tongais, narkotikų prekyba ir tvarkos trūkumu, todėl bendrai vertinami neigiamai. Šiuo metu nemažai valstybių (Vokietija, Nyderlandai ir kt.) ne tik toleruoja, bet ir skatina kinų kvartalų kūrimąsi, padeda suplanuoti vietą ir panašiai, kadangi tai pritraukia turistų ir yra naudinga ekonomiškai. Kai kuriose šalyse (Italija, Airija) kinų kvartalų kūrimąsi vis dar stabdo nacionalistinis visuomenės požiūris.

Dalis kinų kvartalų jau turi ilgą istoriją, pavyzdžiui, Nagasakio mieste Japonijoje esantis *Shinchimachi* – beveik trijų šimtmečių senumo. Seniausias ne Azijos šalyse esantis kinų kvartalas yra įkurtas 1854 m. Melburne (Australija). Už jį senesnis buvo San Fransiske, tačiau jis neturi tęstinumo, nes buvo sugriautas žemės drebėjimų ir vėliau atstatytas iš naujo.

Daugumai kinų kvartalų būdingi kinų restoranai, įėjimą į kvartalą žymintis *payfang* – raudona arka, kiniškų prekių ir siuvenyrų parduotuvėlės, religinių ir laidojimo prekių parduotuvės, filmų ir knygų kinų kalba parduotuvės. Dažnai pasitaiko žuvų ir kitų jūros gėrybių turgus. Bene visuose paplitusi gatvės prekyba – dažniausiai vaisių, laikraščių, siuvenyrų. Daugumoje pasaulio kinų kvartalų svarbus elementas yra bent viena stambesnė kinams priklausanti įmonė. Ji dažnai padeda naujai atvykusiems imigrantams.

Kinų naujųjų metų šventės proga šiuose kvartaluose dažnai vyksta festivaliai ir eitynės.

Didžiausias pasaulyje kinų kvartalas yra Manhetene (Niujorkas). 1980 m. jis gyventojų skaičiumi pralenkė iki tol didžiausiu laikytą San Fransisko kinų kvartalą.
|  |
| --- |
| Lakotų kalba*Lakȟótiyapi* |
| Kalbama | JAV (Pietų Dakota, Šiaurės Dakota) |
| Kalbančiųjų skaičius | 6000 |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | sijų0vakarų sijų00sijų000**lakotų** |
| Rašto sistemos | lotynų abėcėlė |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-3 | lkt |

**Lakotų kalba** (*Lakȟótiyapi*) – sijų kalbų šeimai priklausanti kalba, vartojama indėnų lakotų (Tetono sijų). Nors laikoma atskira kalba, lingvistiškai ji yra greičiau viena iš trijų sijų tarmių (kitos – vakarų ir rytų dakotų). Lakotų kalba yra viena plačiausiai vartojamų JAV indėnų kalbų; ja kalba ~6000 žmonių, gyvenančių daugiausia Šiaurės ir Pietų Dakotos lygumose.

Lakotų kalbos šaltiniai žinomi nuo 1840 m. kuomet ji pradėta užrašinėti misionierių. Šiuolaikinė lakotų kalbos ortografija yra tokia:

* Balsiai – a, e, i, o, u; nosiniai balsiai – aŋ, iŋ, uŋ; balsiai su pažymėtu kirčiu – á, é, í, ó, ú, áŋ, íŋ, úŋ;
* Priebalsiai – b, g, h, k, l, m, n, p, s, t, w, z; su diakritikais – č, ǧ, ȟ, š, ž; aspiruotieji – čh, kh, ph, th; velariniai – kȟ, pȟ, tȟ; ejektyvai – č’, ȟ’, k’, p’, s’, š’, t’.

Gramatinė žodžių tvarka: subjektas–objektas–veiksmažodis. Plačiai naudoja polinksnius. Turi 4 artikelius (*waŋ, kiŋ, waŋjí, k’uŋ*). Veiksmažodžiai turi aktyvią, pasyvią ir tranzityvią nuosakas. Turi 3 asmenis, kaitomi skaičiais (vienaskaita, dviskaita, daugiskaita). Asmenų kaitymo morfologija sudaroma kaitant priešdėlius, o daugiskaitoje pridedama galūnė -pi. Naudojamos enklitinės dalelytės. Jos kaitomos giminėmis.

Nors misionieriai pradžioje skatino lakotų kalbos fiksavimą, vėliau, indėnus apgyvendinus rezervacijose, mokyklose ribotas kalbos naudojimas, daug lakotų perėmė anglų kalbą. XX a. pab. pradėti kalbos atgaivinimo darbai. Dabar Pietų Dakotoje veikia lakotų kalbą dėstančios mokyklos, Pietų Dakotos universitete yra lakotų kalbos studijų programa.

Nuorodos
--------

* lkt Duomenys apie kodu „lkt" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
* Anglų–lakotų kalbų žodynas Archyvuota kopija 2016-10-18 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Algimantas Cibulskis** |
| --- |
| Gimė | 1954 m. kovo 31 d. (69 metai)Didėjoje, Zarasų rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Milda |
| Vaikai | Jovita, Daivaras |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Zarasų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Naujoji sąjungaLietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga |
|  |
| Alma mater | Lietuvos veterinarijos akademija |

**Algimantas Cibulskis** (g. 1954 m. kovo 31 d. Didėjoje, Zarasų raj.) – Zarasų rajono savivaldybės politinis veikėjas, pedagogas.

Biografija
----------

1961 m. pradėjo lankyti Šniukštų aštuonmetę mokyklą. 1968 m. tėvai išvyko gyventi į Smėlynės kaimą Zarasų rajone, 1972 m. baigė Zarasų M. Melnikaitės vidurinę mokyklą, 1977 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius.

Pusantrų metų tarnavo sovietinėje armijoje. 1979 m. Zarasų rajono „Lenino keliu" kolūkio vyriausias zootechnikas, 1983 m. išrinktas kolūkio valdybos pirmininku. 1990 m. balandžio 13 d. išrinktas Zarasų rajono valdytoju. 1995–1997 m. Lietuvos akcinio inovacinio banko Zarasų filialo direktorius. 1997–1998 m. UAB „Valgina" komercijos direktorius, 1998 m. AB „Lietuvos žemės ūkio bankas" Zarasų rajono skyriaus valdytojas, 2003–2007 m. Zarasų žemės ūkio mokyklos direktorius, 2007–2011 m. Zarasų rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.

1999 m. Naujosios sąjungos, 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Zarasų rajono skyriaus narys.

2000–2003 m. 2003–2007 m.2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Zarasų rajono savivaldybės tarybos narys. 2000–2003 m. rajono valdybos narys.

Žmona Milda. Dukra Jovita. Sūnus Daivaras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-04 iš Wayback Machine projekto. (2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai)
**Laura Rus**| Vaizdas:Laura Rus.JPG |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1987 m. spalio 1 d. (35 metai) |
| Gimimo vieta | Bokša, Karašo-Severino apskritis, Rumunija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | RSC Anderlecht |
| **Pozicija** | puolėja |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2004–20072007–201020102010–20112011–20132013–20142014–2016201720172017–20182018–20192019– | Pandurii Targu JiuSporting HuelvaApollon LimassolSporting HuelvaApollon LimassolFortuna HjørringIcheon daekyoSporting HuelvaApollon Ladies FCASD SassuoloHellas VeronaAnderlecht | 0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2016– | Rumunija Rumunija | x 0(x) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022.
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2022. |

**Laura Rus** (*Laura Rus*, g. 1997 m. liepos 28 d. Bokša, Rumunija) – Rumunijos futbolininkė, puolėja. 

Buvo kviečiama į Rumunijos nacionalinę rinktinę.

Karjera
-------

Futbolą žaisti pradėjo Rumunijoje, nuo 2004 m. atstovavo Pandurii Targu Jiu klubui. 

Vėlesniais metais puolėja rungtyniavo Ispanijoje, Kipre, Italijoje, Danijoje, Kipre ir Pietų Korėjoje.

Nuo 2019 m. priklausė RSC Anderlecht klubui.

Rinktinės
---------

Kitados atstovavo Rumunijos jaunimo rinktinėms. Nuo 2016 m. kviečiama į nacionalinę rinktinę.

2020 m. spalio 23 d. rungtynėse prieš Lietuvą 77 min. pelnė įvartė ir rezultatas tapo 2:0. Galutinis rezultatas buvo 4-0 Rumunijos naudai.

2021 m. rugsėjo 21 d. rungtynėse prieš Lietuvos rinktinę pelnė du įvarčius. pirmasis krito 36 minutę ir rezultatas tapo 2;0, o 76 minutę pasižymėjo dar kartą. Rumunijos rinktinė nugalėjo rezultatu 3-0.

2022 m. rugsėjo 2 d. LFF stadione, Vilniuje vykusiose rungtynėse tarp Lietuvos ir Rumunijos rinktinių pasižymėjo pelnydama du įvarčius. 
**Laura Rus** 23 rungtynių minutę pasiuntė kamuolį į vartus ir rezultatas tapo 4:0 rumunių naudai. Po pertraukos pelnė dar vieną įvartį ir rezultatas tapo 5:0. Šios rungtynės baigėsi lietuvaičių sutriuškinimu; Rumunijos atstovės nugalėjo rezultatu 7:1.

Pasiekimai
----------

su
* Čempionė ( k.):
* Rumunijos moterų futbolo taurė ( k.):

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2022-09-03 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑

Nuorodos
--------

* [ Oficiali klubo svetainė]
* SOCCERWAY (Apie žaidėją)
* FLASHSCORE (Apie žaidėją)
* SOFASCORE (Apie žaidėją)
* soccerpunter (Apie žaidėją)
* soccerdonna (Apie žaidėją)
* worldfootball.net (Apie žaidėją)
* Globalsportsarchive (Apie žaidėją)
| ***Šaltas kraujas*** |
| --- |
|  |
| Pavadinimas | Das Amulett des Todes |
| Kilmės šalis |  Vokietija |
| Režisierius | Ralf GraganGunter Vaessen |
| Scenaristas (-ai) | Gunter Vaessen |
| Vaidina | Rutger Hauer  Vera Čechova  Horst Frank |
| Metai | 1975 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 80 min. |
| Kalba | vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Šaltas kraujas** (vok. *Das Amulett des Todes*) – 1975 m. Vakarų Vokietijoje sukurtas trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Rutger Hauer – Krisas
* Vera Čechova – Korina
* Horst Frank – Himelis
* Walter Richter – Arturas
* Gunter Stoll
* Walter Sedlmayr

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Nuošaliame name gyvenanti Korina pro langą mato, kaip trys vyrai vejasi ketvirtą ir galiausiai jį pašauna. Pastebėję, jog yra sekami, jie įsiveržia į namus ir paima moterį įkaitę. Kadangi sužeistajam (Krisui) reikia pagalbos, trijulė nusprendžia pasinaudoti Korina kaip slauge. Pasitaikius progai, ji sugeba pabėgti kartu su Krisu ir nugabeti jį pas gydytoją. Pakeliui šis pasakoja savo istoriją, kad yra lakūnas ir kartais per sieną skaidina nelegalius krovinius. Paskutinysis buvo lagaminas su pinigais ir Krisas nusprendė jį pasisavinti, tačiau nusikaltėliai jį susekė. Korina įsimyli gražuolį Krisą ir nusprendžia bėgti kartu su juo, nors nusikaltėliai ir seka jų pėdomis.
| **Orchis militaris**Apsauga: 2(V) – Pažeidžiama rūšis |
| --- |
| Šalmuotoji gegužraibė (*Orchis militaris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Smidriečiai  *( Asparagales)* |
| Šeima: | Gegužraibiniai  *( Orchidaceae)* |
| Gentis: | Gegužraibė  *( Orchis)* |
| Rūšis: | Šalmuotoji gegužraibė  *( Orchis militaris)* |

 |

**Šalmuotoji gegužraibė** (*Orchis militaris*) – gegužraibinių (*Orchidaceae*) šeimos augalas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Paplitęs Europoje.

Šakniagumbiai kiaušiniški. Lapai kiaušiniški, nedėmėti, augalams nužydėjus ilgai išlieka žali. Augalo aukštis 20–45 cm. Turi 3–5 lapus ilgio iki 16 cm. Žiedynas 4–10 cm aukščio, pradžioje piramidiškas, vėliau – cilindriškas. Žiedai daugiausia violetiškai rožinės spalvos. Žiedyną sudaro 10-40 žiedų. Žydi gegužės-liepos mėnesiais. Visose augalo dalyse yra stiprų salsvą kvapą skleidžiančių kumarinų, todėl net ir nežydinčias šalmuotąsias gegužraibes nesunku atskirti nuo kitų rūšių gegužraibių.

Auga drėgnokose pievose, miškų erčiose ir laukymėse.

Lietuvoje dažnesnė šalies vidurinėje ir šiaurinėje dalyje. Kaip ir kitoms Lietuvos gegužraibėms, pavojų augalui kelia pievų kultūrinimas, jų užžėlimas krūmais. Lietuvoje šalmuotoji gegužraibė į saugomų augalų sąrašą įrašyta nuo 1962 m. o nuo 1981 m. įtraukta ir į Raudonąją knygą.

Šalmuotosios gegužraibės žiedai
Šalmuotosios gegužraibės žiedynas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ятрышник шлемоносный, *Флора СССР* : в 30 т. / гл. ред. В. Л. Комаров. – Л. : Изд-во АН СССР, 1935. – Т. 4 / ред. тома В. Л. Комаров. – С. 691–693.
2. 1 2  Pražydo šalmuotosios gegužraibės Archyvuota kopija 2021-01-28 iš Wayback Machine projekto. *Natūralios pievos*, 2015.06.05.
3. ↑  Zigmantas Gudžinskas. *Gegužraibė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šalmuotoji gegužraibė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Abiejų teisių daktaras** (lot. *Doctor iuris utriusque*, sutr. *Dr. iur. utr.*; *doctor utroque iure*, *doctor juris utriusque*; santrumpos įvairiose šalyse gali būti UD, IUD, DUJ, JUDr, DUI, DJU, Dr. iur. DIU, UJD arba UID ir kt.) – mokslo laipsnis, suteikiamas teisės srityje, civilinėje teisėtyroje (civilistikoje) bei kanonistikoje po pasaulietinės bei bažnytinės teisės studijų bei mokslinių tyrimų.

Abiejų teisių daktaro laipsnis suteikiamas atitinkant doktorantūros reikalavimus, keliamus abiejose teisės srityse, išlaikius reikiamus egzaminus bei apgynus teisės daktaro disertaciją.

Istorija ir dabartis
--------------------

**Viduramžiais** kartu buvo studijuojama kanonų ir pasaulietinė (anksčiau - tik romėnų, dabar gali būti pasirenkama ir galiojanti valstybių, t. y. nacionalinė) teisė, todėl buvo galimybė vienu metu įgyti dvigubą kvalifikaciją.

Abiejų teisių daktaro laipsnį yra įgiję Alessandro Verde, Nikolaus von Prüm, Mario Francesco Pompedda, Luigi Poggi, Józef Glemp, Salvatore Pappalardo bei kiti religiniai veikėjai. Abiejų teisių daktarai lietuviai - Jonas Juškevičius (g. 1965), MRU Teisės fakulteto docentas; Jurgis Taliatas (g. Eišiškėse) ir Vaclovas Čirka (LDK teisininkai).

**Lietuvoje** tiek kanonų teisės daktaro, tiek ir abiejų teisių daktaro laipsniai nesuteikiami. Lietuvos teologai, kanonistai mokslinę kvalifikaciją kanonų teisėje gali įgyti užsienio - Lenkijos, Italijos, Vokietijos - universitetuose.
Laura Sėlenienė
**Laura Sėlenienė** (g. 1982 m. kovo 4 d. Klaipėdoje) – Lietuvos žurnalistė, komunikacijos specialistė, dėstytoja.

Biografija
----------

2000 m. baigė Gargždų „Vaivorykštės" gimnaziją. Klaipėdos universitete įgijo žurnalistikos bakalauro, medijų ir komunikacijos magistro išsilavinimą. 
Žurnalistinį kelią pradėjo Klaipėdos rajono laikraštyje „Banga". Studijų metais bendradarbiavo su radijo stotimi „Laluna". Bemaž 10 metų (nuo 2002 m.) rengė reportažus iš Klaipėdos regiono Tele 3 žinioms. 2011–2014 m. vadovavo UAB „Balticum TV" naujienų tarnybai. 2014–2015 m. dirbo aktualijų žurnaliste UAB „15 min". Nuo 2016 m. dirba dėstytoja Klaipėdos valstybinėje kolegijoje. Užsiima menine, kūrybine, švietėjiška veikla, konsultuoja efektyvios komunikacijos klausimais. Nuo 2008 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos (LŽS) narė.

Įvertinimas
-----------

* 2005 m. uostamiesčio žurnalistų ir LŽS iniciuota „Ženios" nominacija „Metų knislys", už rezonansinius reportažus
* 2005 m. konkurse „Žmogus ir aplinka" apdovanota specialiuoju LR aplinkos ministerijos ir LŽS prizu

Šaltiniai
---------

* 
* 
*
| **Aleksijus I Megas Komninas** |
| --- |
|  |
| Komninų dinastija |
| Gimė | 1182 m.Konstantinopolis |
| Mirė | 1222 m. vasario 1 d. (~40 metų)Trapezundas |
| Tėvas | Manuilas Komninas |
| Motina | Rusudan |
| Sutuoktinis (-ė) | Teodora Aksuchina |
| Vaikai | Jonas I Megas Komninas Manuilas I Megas Komninas dukra (?) |
| Trapezundo imperatorius |
| Valdė | 1204-1222 m. |
| Pirmtakas | - |
| Įpėdinis | Andronikas I Gidas |

**Aleksijus I Megas Komninas** (gr. Αλέξιος Α΄ Μέγας Κομνηνός, *Alexios I Megas Komnēnos*, g. 1182 m. Konstantinopolis – m. 1222 m. vasario 1 d. Trapezundas) – Komninų dinastijos pirmasis Trapezundo imperatorius, valdė 1204–1222 m.

Aleksijus I buvo vyriausias Manuilo Komnino ir Gruzijos karaliaus Georgo III dukros Rusudan sūnus, Bizantijos imperatoriaus Androniko I anūkas.

1185 m. Konstantinopolyje įvykus sukilimui žuvo Aleksijaus I dėdė ir tėvas, o nepilnamečiai vaikai Aleksijus I ir brolis Dovydas, buvo išvežti į Gruziją, pas tetą, karalienę Tamarą.
1204 m. žlugus Konstantinopoliui, pabėgusiems Komninams atsirado galimybė susigrąžinti valdžią. Su Gruzijos kariniu palaikymu, Aleksijus su broliu atkūrė savo valdžią Juodosios jūros pietinėje pakrantėje: Paflagonijoje ir Ponte. Netrukus Aleksijus I buvo paskelbtas imperatoriumi.

1205 – 1208 m. ir 1214 m. Aleksijaus I vadovaujama armija patyrė pralaimėjimus prieš Nikėjos imperijos imperatoriaus Teodoro I Laskario ir seldžiukų armijas. 1214 m. prie Sinopo jis buvo paimtas į seldžiukų nelaisvę ir paleistas už išpirką, o Paflagonijos teritoriją iki Sinopo tarpusavyje pasidalino Nikėjos imperija ir Rumo sultonatas. Po šių nesėkmių Trapezundo imperija liko nedidelė nepriklausoma regioninė valstybė.

Aleksijaus I šeima
------------------

* Žmona: **Teodora Aksuchina** (?), įžymios Bizantijos dvarininkų giminės, Joano Aksucho Komnino dukra:
	+ **Jonas I Megas Komninas** (? – 1238 m.), Trapezundo imperatorius;
	+ *dukra*, ištekėjo už Trapezundo imperatoriaus Androniko I Gido:
	+ **Manuilas I Megas Komninas** (1218 – 1263 m. kovas), Trapezundo imperatorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksijus I Megas Komninas rus.

Nuorodos
--------

* Rytų literatūra, Trapezundo kronika **(**rus.**)**.

|  |
| --- |
| Aleksijus I Megas Komninas **Komninų dinastija****Gimė:** 1182 m.  **Mirė:**. 1222 m. vasario 1 d. |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai:**naujas titulas** | **Trapezundo imperatorius**1204 – 1222 m. | Po to:**Andronikas I Gidas** |
*apie upę žr. Hila (upė).*

| Hilaarab. الحلة |
| --- |
| 

HilaHila

32°29′0″ š. pl. 44°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿32.48333°š. pl. 44.43333°r. ilg.﻿ / 32.48333; 44.43333﻿ (Hila)Koordinatės: 32°29′0″ š. pl. 44°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿32.48333°š. pl. 44.43333°r. ilg.﻿ / 32.48333; 44.43333﻿ (Hila) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Irako vėliava Irakas |
| **Muchafaza** | Babilono muchafaza |
|  |
| **Įkūrimo data** | X a. |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 289 714  |
| **Altitudė** | 34 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Hila |

**Hila** (arab. الحلة‎ = *al-Ḩillah*) – miestas vidurio Irake, prie Eufrato upės atšakos, 100 km į pietus nuo Bagdado, netoli senojo Babilono miesto; Babilono muchafazos centras. Šalia eina Bagdado–Basros greitkelis, plentai į Kerbelą, Nadžafą. Tekstilės, cemento pramonė. Drėkinamosios žemdirbystės srities prekybinis centras (javai, datulės, vaisiai). Veikia Babilono universitetas.

Miesto apylinkėse gausu istorinio ir archeologinio paveldo: Babilono miesto griuvėsiai, Šumero miestų Kišo ir Borispos liekanos, pranašo Ezechielio kapas Kiflo kaime.

Istorija
--------

Šiuolaikinė Hila įkurta X a. Palaipsniui augo, statyboms naudoti akmenys iš Babilono. Osmanų valdymo laikais tapo administraciniu centru. XIX a. Eufrato atšaka pradėjo akti, todėl pastatyta Hindijos užtvanka.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 469