recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Olivier Rommens**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Olivier Rommens |
| Gimimo data | 1995 m. vasario 3 d. (28 metai) |
| Gimimo vieta | Vomelgemas, Belgija |
| Ūgis | 177 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | JK Nõmme Kalju |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
| ? | PSV |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2014–2016  2016–2018  2019–2021  2021–2022  2023– | Jong PSV  NAC Breda  TOP Oss  Sūduva Talino „Nomme Kalju" | 54 0(2)23 0(1)69 0(3)36 0(5)09 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023. |

**Olivje Romensas** (*Olivier Rommens*, g. 1995 m. vasario 3 d.) – futbolininkas iš Belgijos, saugas. Atstovavo Marijampolės „Sūduvai".

Karjera
-------

Eindhoveno PSV auklėtinis žaidė Nyderlanduose. 2014–2016 m. atstovavo PSV jaunimo ekipai.

### NAC Breda

2016 m. saugas persikėlė į Bredos NAC. Buvo pasirašyta dvejų metų sutartis.

### TOP Oss

Nuo 2019-ųjų atstovavo „TOP Oss" klubui. Debiutavo 2019 m. sausio 19 d. rungtynėse prieš FC Den Bosch.

### FK Sūduva

Nuo 2021 m. liepos mėn. „Sūduvos" klubo narys. Sutartis sudaryta iki 2023 m. sezono pabaigos.

Debiutavo „Sūduvos" ekipoje prieš Čenstakavos „Raków", kai buvo žaidžiamos pirmosios 2021/22 m. Konferencijų lygos antrojo atrankos etapo rungtynės Marijampolėje, kurios įvyko 2021 m. liepos 22 d. ir baigėsi nulinėmis lygiosiomis (0:0).

A lygoje debiutavo 2021 m. rugpjūčio 2 d. rungtynėse prieš Kauno Žalgirį, kai pasirodė po keitimo ir sužaidė 26 minutes. Galutinis rungtynių rezultatas 3:3.

2021 m. rugpjūčio 7 d. A lygos rungtynėse prieš FK Panevėžys, pelnė antrą rungtynių įvartį ir padidino savo ekipos persvarą (2:0). Jose marijampoliečiai efektingai sutriuškino panevėžiečius rezultatu 3:0.

2021 m. rugsėjo 26 d. pasižymėjo pelnydamas įvartį rungtynėse prieš FK Banga. Marijampoliečiai nugalėjo varžovus rezultatu 4:0.

### Estijoje

2023 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad atstovaus JK Nõmme Kalju (Estija).

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2021** | **„Sūduva"** | 15 | 2 |
| **2022** | **„Sūduva"** | 21 | 3 |
|

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai
----------

### su FK Sūduva

A lyga
vicečempionas: 2021 m.
Supertaurė
**Nugalėtojai:** 2022 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  TOP Oss klubo naujienos
3. ↑  DEN BOSCH v. TOP OSS
4. ↑  sportas.lt naujienos: Sūduvos naujokas
5. ↑  sportas.lt naujienos: interviu su žaidėju
6. ↑  sportas.lt: rungtynės baigėsi be įvarčių
7. ↑  Soccerway: Sūduva 0-0 Raków
8. ↑  alyga.lt: KŽ 3-3 Sūduva
9. ↑  sportas.lt: KŽ 3-3 Sūduva
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑  2022 m. Supertaurė

Nuorodos
--------

* alyga.lt
* fksuduva.lt
* soccerway
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* worldfootball.net
* Globalsportsarchive
* footballcritic.com
* bdfutbol.com
| **Zalmanas Giršavičius** |
| --- |
| Gimė | 1901 m. kovo 8 d.Vilnius |
| Mirė | 1951 m. rugpjūčio 10 d. (50 metų)Kaunas |
|  |
| Veikla | zootechnikas |
| Organizacijos | Lietuvos veterinarijos akademija |
| Pareigos | docentas |
|  |
| Išsilavinimas | mokslų daktaras |
| Alma mater | Vroclavo universitetas |

**Zalmanas Giršavičius** (1901 m. kovo 8 d. Vilnius – 1951 m. rugpjūčio 10 d. Kaunas) – Lietuvos zootechnikas, mokslų daktaras.

Biografija
----------

1923 m. baigė Vroclavo universitetą, 1924 m. mokslų daktaras.

1925–1941 m. dėstė Gruzdžių, Alytaus ir Kauno žemės ūkio mokyklose. 1941–1945 m. kalintas Kaune ir Dachau koncentracijos stovykloje. 1945–1951 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas; 1945 m. zoohigienos, 1945–1951 m. Gyvulių šėrimo katedros vedėjas, 1945–1947 m. prorektorius; nuo 1947 m. docentas.

Paskelbė mokslinių straipsnių apie Švedijos žalmargių naudojimą vietinėms galvijų veislėms tobulinti, gyvulių mitybą, galvijų ir kiaulių šėrimą.

Bibliografija
-------------

* Žemės ūkio gyvulių šėrimas, 1950 m.
* Racionalus gyvulių šėrimo organizavimas kolūkyje, su D. Kukeniu, 1955 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jurgis Kulpys.. *Zalmanas Giršavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 744 psl.
|  |
| --- |
| Mandrake |
| Kilmė |  Vokietija |
| Žanrai | Death MetalGothic Metal |
| Aktyvumo metai | 1996 - dabar |
| Įrašų kompanija | Greyfall/Prophecy Productions |
| Nariai |
| Birgit LauLutz de PutterJulius Martinek Garvin Bösch Jörg Uken |

**Mandrake** – lėto pražūtingojo, gotikinio metalo grupė iš Vokietijos. Jos muzika yra geidulinga, kartais trapi, kartais epiška, paremta bosinėmis gitaromis ir sustiprinta trankiais būgnais. Ir visa tai apipavidalina Birgit Lau balsas.

Grupės pavadinimas „Mandrake" taip pat reiškia nuodingą augalą, kuris lig šiol yra laikomas dvasinių ir antgamtinių jėgų simboliu.

Biografija
----------

Grupė Mandrake buvo sukurta Lutz de Putter iniciatyva, 90 – tojo dešimtmečio pabaigoje šiaurinėje Vokietijos dalyje Rytų Fryzlande. 1998 metais grupė, neturėdama kontrakto su jokia įrašų kompanija išleido albumą „Forever". Jame buvo jaučiama lėto death metal ir gotikinio stilių samplaka. Šio albumo vokalistė turėjo retą, išskirtinį balsą, tačiau ji dar nebuvo oficiali grupės narė. Neilgai trukus, 1999 metais vokalistė Birgit Lau prisijungė prie Mandrake Ir bėgant laikui ji tapo viena iš svarbiausių grupės narių. Po kelių demonstracinių įrašų, 2003 m. Mandrake pasirašė sutartį su Greyfall/Prophecy įrašų kompanija.

Nariai
------

**Dabartiniai**

* Birgit Lau – Vokalas
* Lutz de Putter – Gitara ir antrinis vokalas
* Julius Martinek – Gitara
* Garvin Bösch – Bosas
* Jörg Uken – Būgnai ir klavišiniai muzikos instr.

Diskografija
------------

2003 metais buvo išleistas pirmasis albumas bendradarbiaujant su nauja įrašų kompanija – „Calm the Seas". Svarbu tai, kad prie naujojo dainų rinkinio kūrimo prisidėjo visi grupės nariai, kurie ir iki šiol atstovauja Mandrake.

2005 – tų metų kovo 14 d. Mandrake išleido naują albumą „The Balance of Blue". Jis buvo kuriamas remiantis kai kuriais grupių (Orkus, Legacy) dainų pavyzdžiais. Dainą „Soaked Through The Skylight" buvo galima išgirsti jau 2004 – tų metų Leipcigo Wave-Gotik-Treffen DVD.

Panašu, kad 2007 – tieji metai grupei bus kaip niekad audringi. Šiais metais išleistas naujas albumas „Mary Celeste" parodė savo nepaprastą vertę Oldenburg’s Gothic Metal kvintete. Įdomu tai, kad pavadinimu Mary Celeste egzistavo laivas, kuriame „vaidenosi". Tad neatsitiktinai įvairios užuomenos apie laivą girdimos ir albume „Mary Celeste".

**Albumai**

* Forever (1999)
* Calm the Seas (2003)
* The Balance of Blue (2005)
* Mary Celeste (2007)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Mandrake (MySpace) tinklalapis
* Mandrake (Metal Archives) tinklalapis
* Mandrake (Gothtronic) tinklalapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Išsiskleidusi oro pagalvė
 *Kitos reikšmės – Oro pagalvė (reikšmės).*
**Oro pagalvė** yra automobilių saugumo sistemos dalis, kurios veikimo principas yra pakankamai paprastas: kai automobilio davikliai, įtaisyti svarbiose automobilio vietose, užfiksuoja smūgį, jie perduoda signalą centrinei stebėjimo sistemai, kuri aktyvuoja oro pagalvę. Oro pagalvė aktyvuojama iššaunant piropatroną į „didelio atsparumo oro balioną", kuris sušvelnina vairuotojo ar keleivio smūgį veidu, krūtine ar galva į automobilio kietas dalis. Kai kuriuose automobiliuose avarijos atveju piropatronai taip pat įtempia saugos diržus. Oro pagalvės išradėju yra laikomas Amerikietis Allen Breed. Jis išrado pirmąjį jutiklį ir oro pagalvių saugos sistemas 1968 metais.

1987 m. modelis *Porsche 944 turbo*, tapo pirmuoju automobiliu, kuris turėjo vairuotojo ir keleivio oro pagalves kaip standartinę įrangą. Taip pat tais metais buvo įmontuota pirmoji oro pagalvė japoniškame automobilyje *Honda Legend*.

Pirmasis automobilis, kurio standartinėje įrangoje buvo keleivio oro pagalvės
**Naujas saugumo standartas**

Nuo 1998–ųjų daugumoje šalių buvo priimtas įstatymas, pagal kurį visi nauji lengvieji automobiliai turi turėti oro pagalves vairuotojo ir keleivio pusėse. Dar po metų tai buvo būtina ir lengviems krovininiams automobiliams. Statistika pažymi, kad priėmus šiuos įstatymus, oro pagalvės mirtinų sužalojimų tikimybę sumažino net 30 procentų. Manoma, kad šis procentas didės, mat rinką jau pasiekia naujos saugos sistemos, turinčios ne dvi ar keturias, bet net šešias ar aštuonias oro pagalves.
| **Ipolitas Gorskis (1791)** |
| --- |
| Gorskiai |
| Herbas „Nałęcz" |
| Herbas „Nałęcz" |
|  |
| Gimė | 1791 m. |
| Mirė | 1836 m. (~45 metai) |
| Tėvas | Liudvikas Gorskis |
| Motina | Kunigunda Karolina Bilevičiūtė |
| Sutuoktinis (-ė) | Barbora Šemetaitė |
| Vaikai | Stanislava Gorskaitė |

**Ipolitas Gorskis** (lenk. *Hipolit Gorski*, 1791 m. – 1836 m.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos didikas, Šiaulių miesto valdybos pirmininkas.

Giminė
------

Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Liudvikas Gorskis (lenk. *Ludwik Gorski*, 1749 m. – 1815 m.), motina – Kunigunda Karolina Bilevičiūte (lenk. *Kunegunda Karolina Bilewicz*, apie 1770 m. – apie 1840 m.). Broliai – Aleksandras Gorskis, Severinas Gorskis ir iš tėvo I santuokos – Adomas Gorskis. Seserys – Janina Gorskaitė-Bilevičienė, Praksėda Gorskaitė, Bogumila Gorskaitė-Bilevičienė, iš tėvo I santuokos – Juozapa Ieva Rachelė Gorskaitė-Kosakovskienė, Karolina Cecilija Gorskaitė-Morikoni ir Sofija Pulkerija Gorskaitė-Giedraitienė, 

Žmona – Barbora Šemetaitė (lenk. *Barbara Szemiot*, 1803 m. – 1899 m. sausio 11 d. Rygoje, palaidota Beržėnuose).

Vaikai
* Stanislova Gorskaitė (apie 1820 m. – 1878 m.), apie 1850 m. ištekėjo už Adolfo Hutten-Čapskio (apie 1820 m. – 1883 m. kovo 19 d.), Kauno gubernijos bajorų maršalkos

Valdos
------

Beržėnų ir Dirkstelių dvarininkas.

Veikla
------

Šiaulių miesto valdybos pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rita Regina Trimonienė. *Gorskiai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 12 psl.

Nuorodos
--------

* Hipolit Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
**Oro operatoriaus sertifikatas** (angl. *Air operator’s certificate*) – dokumentas, kurį privalo gauti visos oro linijų bendrovės ir kitos įmonės, norinčios vystyti savo veiklą susijusią su skraidymu. Šį sertifikatą išduoda valstybės valdoma civilinės aviacijos administracija. Norint gauti šį sertifikatą iš operatoriaus reikalaujama, kad jis turėtų lėšas, personalą ir visą sistemą, kuri leistų užtikrinti keleivių bei įgulos saugumą skrydžių metu. Sertifikate nurodoma, kokiame regione ir kokią veiklą operatorius gali vykdyti.

Veiklos
-------

Oro operatoriaus sertifikatas gali būti suteikiamas tokiom veiklom:

* Oro žvalgybai
* Oro matavimams
* Agrikultūros operacijoms
* Nuotraukoms iš oro
* Oro reklamoms
* Priešgaisrinei veiklai
* Medicininės oro pagalbos veiklai
* Skrydžių treniruotėms, mokymams
* Užsakomiesiems skrydžiams (mažo ir didelio kiekio)
* Reguliarūs visuomeniniai skrydžiai (mažo ir didelio kiekio)

Mažas kiekis yra lėktuvai, turintys mažiau nei 38 sėdimas vietas. Didelis kiekis – virš 38 vietų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LIETUVOS RESPUBLIKOS AVIACIJOS ĮSTATYMAS
2. ↑  What is an Air Operator’s Certificate and do you need one?  Archyvuota kopija 2013-04-06 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Transantarktiniai kalnai Viktorijos žemėje
**Transantarktiniai kalnai** (angl. *Transantarctic Mountains*, isp. *Montañas Transantárticas*) – kalnagūbrių sistema Antarktidoje. Driekiasi maždaug 4000 km nuo rytinės Vedelio jūros pakrantės iki vakarinio Roso jūros kranto. Plotis 200-600 km. Transantarktinių kalnų sistemą sudaro šie kalnų masyvai: Pensakola, Tilas, Horlikas, Karalienės Modos kalnagūbris, Karalienės Elžbietos kalnagūbris, Karalienės Aleksandros kalnagūbris ir kt. Aukštis 2000-3000 m, o aukščiausia vieta – 4668 m (Jalmar Juhanseno k. Karalienės Modos klng.). Transantarktiniai kalnai laikomi riba tarp Rytų Antarktidos ir Vakarų Antarktidos.

Kalnus suformavo vulkaniniai procesai. Formavimasis prasidėjo kainozojuje prieš maždaug 65 mln. metų. Taip pat kalnuose randamos smiltainio ir dolerito uolienos, susiformavusios prieš 400 mln. metų, silūro periode. Yra akmens anglies telkinių.

Kalnai atrasti 1841 m. Viktorijos Žemėje, Džeimso Roso ekspedicijos.
| Ipišuna |
| --- |
| Ipišunos ir Puruso santaka ties Tapaua Ipišunos ir Puruso santaka ties Tapaua |
| **Ilgis** | 370 km |
| **Ištakos** | Humaitos apylinkės |
| **Žiotys** | Purusas |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Ipišuna |

**Ipišuna** (port. *Rio Ipixuna*) arba ***Paranapišuna*** (*Rio Paranápixuna*) – upė vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijoje; Puruso dešinysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Rondonijos pasienyje, į pietvakarius nuo Humaitos. Teka į šiaurę Amazonijos džiunglėmis, sudaro daugybę meandrų, senvagių, protakų. Įteka į Purusą ties Tapaua gyvenviete.

Didžiausias intakas: Itaparana (kairysis).

Upės aukštupį kerta Transamazonijos plentas. Ipišunuos baseinas retai gyvenamas, jame įsteigtas Balatos–Tufario nacionalinis miškas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Mapa Rodoviário Amazonas. *Ministério dos Transportes*, 2002.
**Olivija Baleišytė**|  |
| Apie asmenį |
| Gimė | 1998 m. rugsėjo 3 d. (23 metai) |
| Informacija apie komandą |
| Dabartinė komanda | Astana |
| Disciplina | TrekasPlentas |
| Didžiausi laimėjimai |
| **Treko lenktynės**
Europos jaunimo čempionatas (2016)
Lietuvos čempionatas - Omniumas (2017-2020)
Lietuvos čempionatas - Persekiojimas (2017-2019)
Lietuvos čempionatas - Eliminacija (2017-2019)
Lietuvos čempionatas - Taškai (2017-2018)
Lietuvos čempionatas - Skračas (2018-2019) |
| 

| Medaliai |
| --- |
| Moterų trekas |
| **Atstovaujant:  Lietuva**  |
| Europos jaunimo čempionatas |
| **Auksas** | 2016 Monitčiaris | Persekiojimas |
| **Bronza** | 2015 Atėnai | Persekiojimas |

 |
| Atnaujinta: |
| 2020 m. rugsėjo 28 d. |

**Olivija Baleišytė** (g. 1998 m. rugsėjo 3 d.) – Lietuvos treko ir plento dviratininkė, nacionalinė čempionė.

Biografija
----------

2015 m. Europos jaunimo treko čempionato individualaus persekiojimo varžybose pelnė bronzos medalį. 2016 m. tapo Europos jaunimo čempionato nugalėtoją. Tais pačiais metais sportininkė debiutavo Europos saugusiųjų čempionate. Eliminacijos varžybose užimta 5-a vieta, o individualiame persekiojime 17-a vieta. 2017 m. debiutavo 2017 m. pasaulio treko čempionate, kuriame užėmė 18-ą vietą omniumo rungtyje. 2017 m. - 2018 m. pasaulio taurės galutinėje rikiuotėje užimta 3-ioji vieta omniumo įskaitoje.

2020 m. pasaulio plento čempionate pirmą kartą atstovavo Lietuvos rinktinę plento varžybose. Masinėse plento varžybose užėmė 103-ią vietą. Nuo 2020 m. atstovauja Kazachstano Astana dviračių sporto klubą.

2021 m. vienuoliktąją 2020 m. olimpiados dieną (rugpjūčio 3 d.) pranešta jog Lietuvai suteiktas paskutinės minutės pakvietimas į moterų omniumo varžybas, kuris suteiktas Olivijai Baleišytei. Olimpiadoje sportininkė užėmė 17-ą vietą. 

2021 m. Europos treko čempionate lietuvė omniumo varžybose užėmė 5-ą vietą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Olivija Baleišytė verčia naują karjeros puslapį
2. ↑  Tokijo olimpinėse žaidynėse dalyvaus dar viena lietuvė: startuos dviratininkė O. Baleišytė
***Ipilja-ipilja*** arba ***ipilya*** – milžiniškas driežas Australijos aborigenų mitologijoje. Laikomas lietaus ir griaustinio kūrėju.

Įsivaizduojama, kad *ipilja-ipilja* gyvena drauge su šeima (visi jie milžiniški driežai) Numarikos pelkėje, esančioje Grut Ailando saloje, ties Angoroko upės žiotimis. Pelkė laikoma šventa, tikima, kad tas, kuris atsigers jos vandens, mirs. Dėl to *ipilja-ipilja* labai bijomasi. *Ipilja-ipilja* žmona vadinama *guruina*, jie susilaukę vaiko.

Visi driežai esą „labai spalvingi", o paties *ipilja-ipilja* ilgis siekiąs 100 pėdų, jis su ilgais plaukais ir ūsais. Prasidėjus liūčių laikotarpiui, *ipilja-ipilja* pelkės pakraštyje ėda žoles, išgeria didelį kiekį pelkės vandens. Tuomet jų mišinį išspjauna į dangų: vanduo virsta debesimis, o žolės sujungia debesis. *Ipilja-ipilja*, tuo patenkintas, suriaumoja, taip atsiranda griaustiniai. Liūčių laikotarpiui pasibaigus, *ipilja-ipilja* pasitraukia į pelkę. Čia jis ilsisi iki kito liūčių laikotarpio, tik nubaudžia įsibrovėlius.

Panašių pasakojimų aptinkama Melvilio ir Batersto salose, kur pasakoma, jog spalvingi driežai, vadinami *maratji*, sergsti vandens duobes. Sutrikdyti *maratji* susierzina ir sukelia potvynius bei perkūnijas. Pasakojimai apie *ipilja-ipilja* ir *maratji* primena žemyninės Australijos aborigenų Vaivorykštės žaltį (Grut Ailando ir Melvilio salose ši dievybė nėra sutinkama). Manoma, kad *ipilja-ipilja* yra vietinis Vaivorykštės žalčio pakaitalas.

Šoniplauka *Guernea ipilya*, atrasta Didžiajame barjeriniame rife, pavadinta pagal *ipilja-ipilja*.

Išnašos
-------

1. 1 2  Buchler 1978, p. 86.
2. ↑  Buchler 1978, p. 135.
3. 1 2  Buchler 1978, p. 88.
4. ↑  Buchler 1978, p. 87.
5. ↑  Pianka & Vitt 2003, p. 286.
6. ↑   Buchler 1978, pp. 85–86.
7. ↑  Mountford 1958, p. 155.
8. ↑  Thomas & Barnard 1991, p. 301.

Šaltiniai
---------

* Buchler, Ira R. (1978). *The Rainbow Serpent: A Chromatic Piece*. The Hague: Mouton. ISBN 978-90-279-7680-2. OCLC 561922860.
* Mountford, Charles Pearcy (1958). *The Tiwi: Their Art, Myth, and Ceremony*. London: Phoenix House. OCLC 3427317.
* Pianka, Eric R.; Vitt, Laurie J. (2003). *Lizards: Windows to the Evolution of Diversity*. Berkeley: University of California Press. ISBN 978-0-520-24847-2. OCLC 47791058.
* Thomas, James Darwin; Barnard, J. L. (1991). „Guernea ipilya and G. yamminye, new species (Crustacea: Amphipoda: Dexaminidae), from the Great Barrier Reef, Australia". *Memoirs of the Museum of Victoria* (Museums Victoria) **52** (2): 299–310. ISSN 0814-1827. doi:10.24199/j.mmv.1991.52.07. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2021-08-21.
**Mahamritjundžajos mantra** (skr. महामृत्युंजय मंत्र = IAST: *Mahāmṛtyuṃjaya Mantra* – 'didžioji mirties pergalėjimo mantra') – šventasis hinduistų tekstas, posmas iš Rigvedos (RV 7.59.12), skirtas „Triakiui" (*Tryambaka*). Šiuo epitetu vadintas Rigvedos griausmų, audrų, mirties dievas Rudra (vėliau susietas su Šiva). Šloka su šia mantra yra neabejotinai pridėta vėliau prie nesusijusio likusio himno, skirto Marutams.

Pasak tradicijos, šią mantrą sukūręs rišis Markandeja. Tai buvusi jo asmeninė mantra, tačiau vėliau jis ją išdavęs Sati, kai ši gelbėjo Mėnulį, prakeiktą Dakšo. Dabar tai viena populiariausių hinduizmo mantrų.

Mantros tekstas:


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Devanagari:
ॐ त्र्यम्बकम् यजामहे सुगन्धिम् पुष्टिवर्धनम् ।
उर्वारुकमिव बन्धनान् मृत्योर्मुक्षीय माम्रतात् ।। | Transliteracija:
*Om tryambakaṃ yajāmahe sugandhiṃ puṣṭi-vardhanam*
*urvārukam iva bandhanān mṛtyormukṣīya māmṛtāt* | Lietuviškai:
*Om, Triakiui mes atnašaujam, kvapningam, ugdančiam apstybę*
*Tarsi moliūgas (nutraukia) virkštis, iš mirties – ne nemirties, ašen ištrūktau!* |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-07-15 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Mahamritjundžajos mantra (Ravi Šankar versija)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Santalų kalbaᱥᱟᱱᱛᱟᱲᱤ / সাঁওতালি |
| Kalbama | Indija, Bangladešas, Nepalas |
| Kalbančiųjų skaičius | 6,22 mln. |
| Kilmė | austroazijiečių mundų  šiaurės mundų   **santalų** |
| Rašto sistemos | ol čiki, bengalų, devanagari, lotynų, orijų |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Indijos vėliava Indija |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-2 | sat |
| ISO 639-3 | sat |
|  Vikipedija **Santalų kalba** |

**Santalų kalba** (ᱥᱟᱱᱛᱟᱲᱤ, সাঁওতালি) – austroazijiečių kalbų šeimos kalba, vartojama Pietų Azijos rytuose gyvenančių santalų tautybės žmonių. Ši kalba priklauso mundų pošeimiui ir vartojama Indijoje (Čhatisgarhe, Vakarų Bengalijoje, Džharkhande, Orisoje, Bihare, Asame), taip pat aplinkinėse srityse pietryčių Nepale ir šiaurės Bangladeše. Kalbančiųjų skaičius – virš 6 milijonų žmonių.

Santalų kalba priklauso mundų kalboms, kurios, kaip manoma, buvo paplitusios Indijoje iki įsivyraujant indoarijų kalboms. Ši kalba padarė didelę įtaką bengalų ir kitoms rytų indoarijų kalboms, nors pati taip pat patyrė jų įtaką.

Ilgus amžius ši kalba gyvavo ikiraštinėje kultūroje. XIX a. antroje pusėje ją aprašė europiečių kalbininkai ir misionieriai (ypač norvegai Polas Olafas Bodingas ir Larsas Skrefsrudas). 1939 m. santalų švietėjas Raghunathas Murmu pristatė savo sukurtą ol čiki raštą santalų kalbai užrašyti. Šis raštas paplito tarp santalų Indijoje, bet Bangladeše naudojamas bengalų arba lotynų raštas. Nepale ši kalba dažnai užrašoma devanagari, Orisoje – kartais orijų raštu.

Santalų kalba 2003 m. paskelbta viena iš oficialių Indijos kalbų, nuo 2013 m. šia kalba leista vesti paskaitas universitetuose ir kolegijose. Santalų kalba leidžiama spauda, literatūra, vedamos radijo laidos, parengti žodynai.

Pagrindinės tarmės: karmali, kamari-santali, lohari-santali, mand-hi, paharija. Kalba turi daug panašumų su ho, mundarų ir mundų kalbomis. Mahalų kalba kartais laikoma santalų tarme.

Santalų kalba priesaginė agliutinacinė, turi 3 skaičius (vienaskaita, dviskaita, daugiskaita), kaitoma 8 linksniais.

Nuorodos
--------

* sat Duomenys apie kodu „sat" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
Tibetietiška tanka, vaizduojanti Mahakalą (Likiro vienuolynas, Ladakas)
**Mahakala** (skr. महाकाल = IAST: *mahākāla-*, tibet. ནག་པོ་ཆེན་པོ།  = *nak po chen po* 'didysis juodasis, didysis laikas') – hinduizme ir tantriniame vadžrajanos budizme sutinkamas dievybės epitetas.

Šiva Mahakala. XVIII a. piešinys (Mevaro stilius)
Hinduizme Mahakala yra nuožmusis ir visa griaunantis Šivos pavidalas. „Šaktisangama tantroje" Mahakala aprašomas kaip juodas, triakis, keturrankis, gyvenantis tarp 8 kremacijos laužų, švytintis 10 milijonų juodų ugnių šviesa. Jis dėvi kaukolių vėrinį, sėdi ant 5 lavonų, rankose laiko trišakį, būgnelį, dalgį ir kalaviją, apsuptas šakalų. Jo žmona – Mahakalė (deivė Kali). Mahakala su Kali išreiškia galutinę griaunamąją Brahmano galią, visų ribų peržengimą. Jiedu yra pati visatos tuštuma ir prapultis.

Vadžrajanoje Mahakala yra idamas (tantrinis dievybės pavidalas) ir dharmapala (tvarkos sergėtojas). „Sadhanamaloje" aprašomi trys Mahakalos pavidalai – dvirankis, keturrankis ir šešiarankis. Vaizduojamas tamsiai mėlynas, grėsmingas. Pasak vienos legendos, Mahakala kadaise Indijoje buvo didysis sidhas, pasiryžęs nuožmiai ginti dharmą tais atvejais, kai atjauta tampa bejėgė. Taip jis tapo nuožmaus pavidalo dievybe.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mahākāla*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 128–129
2. ↑  Мифы народов мира. *Махакала* , Л. Н. Меньшиков – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mahakala** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie Tuniso miestą. Apie Gajanos miestą skaitykite straipsnyje Mahdija (Gajana).*

| Mahdijaالمهدية |
| --- |
| *Mahdijos pakrantės* |
|  |
| 

MahdijaMahdija

35°30′0″ š. pl. 11°04′0″ r. ilg.﻿ / ﻿35.50000°š. pl. 11.06667°r. ilg.﻿ / 35.50000; 11.06667﻿ (Mahdija)Koordinatės: 35°30′0″ š. pl. 11°04′0″ r. ilg.﻿ / ﻿35.50000°š. pl. 11.06667°r. ilg.﻿ / 35.50000; 11.06667﻿ (Mahdija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Tuniso vėliava Tunisas |
| **Vilajetas** | Mahdijos vilajetas |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 45 977  |
|  |
|  **Vikiteka** | Mahdija |

**Mahdija** (arab. المهدية = *al-Mahdiya*) – miestas rytų Tunise, Viduržemio jūros pakrantėje, tarp Sfakso pietuose ir Suso šiaurėje. Vilajeto centras. Yra žvejybinis uostas. Žuvies perdirbimo, kilimų audimo pramonė. Kurortas. Yra X a. didžioji mečetė, XVI a. Bordž el Kebiro tvirtovė, Skif el Kalos vartai, Bordž er Raso bokštas, šilkininkystės muziejus.

Istorija
--------

Gyvenvietė išaugo dar finikiečių laikais. Romėnų laikais buvo žinoma kaip *Ruspae*. ~80 m. pr. m. e. Mahdijos apylinkėse nuskendo graikų laivas, kuriame šiais laikais rasta vertingų radinių. VI a. buvo vyskupystės centru. Vėliau Mahdiją užkariavo arabai, 921 m. miestas tapo Fatimidų valdos Ifrikijos sostine. 1087 m. Mahdijos uostą užpuolė italų laivynas ir sunaikino arabų laivyną. Tai leido europiečiams įsigalėti Viduržemio jūroje. 1148 m. miestą užėmė normanai. XIII a. valdant Hafsidų dinastijai, sostinė perkelta į Tunisą. Vėliau Mahdiją ne kartą puolė italai, prancūzai, ispanai, miestas prarado savo strateginę reikšmę.

Galerija
--------

* Didžioji mečetėDidžioji mečetė
* Bordž er Raso liekanosBordž er Raso liekanos
* Skifa el Kahlos vartaiSkifa el Kahlos vartai
* Bordž el Kebiro tvirtovėBordž el Kebiro tvirtovė
* Jūrų kapinėsJūrų kapinės
| Dušetisდუშეთი |
| --- |
| *Dušečio vaizdas iš oro* |
|  |
| 

DušetisDušetis

42°5′0″ š. pl. 44°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.08333°š. pl. 44.70000°r. ilg.﻿ / 42.08333; 44.70000﻿ (Dušetis)Koordinatės: 42°5′0″ š. pl. 44°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.08333°š. pl. 44.70000°r. ilg.﻿ / 42.08333; 44.70000﻿ (Dušetis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Gruzijos vėliava Gruzija |
| **Regionas** | Mccheta-Mtianetija |
| **Rajonas** | Dušečio rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 6 167  |
| **Altitudė** | 900 m |

**Dušetis** (gruz. დუშეთი) – miestas Gruzijoje šiaurinėje dalyje, Mcchetos-Mtianetijos regione, 54 km į šiaurės rytus nuo Gruzijos sostinės Tbilisio. 6167 gyventojų (2014 m.).

Istorija
--------

Dušetis šaltiniuose minimas nuo 1215 m. Viduramžiais buvo Aragvio kunigaikštystės sostinė. 

Rytų Gruzijos karalystei pasidavus Rusijos imperijos valdžiai (1801 m.), Dušečio miestas ir buvusi Aragvio valda tapo Rusijos dalimi. Miesto teisės buvo suteiktos 1801 m. Jau kitais metais 1802 m. tapo apskrities centru.

1829 m. gegužės mėn. mieste lankėsi garsusis rusų poetas Aleksandras Puškinas. Čia jis įsivėlė į konfliktą su vietiniais, ir tolimesnis santykių aiškinimasis persikėlė net į Tbilisį.

1859 m. čia būta 375 kaimų. Iš jų 230 armėnų, bei 154 gruzinų. Gyventojai užsiimdavo sodininkyste, vynuogininkyste ir vyno gamyba. Mieste veikė fabrikas, kuris gamino indus iš molio. Buvo užsiimama audimu ir verpimu. 1905 m. mieste ir jo apylinkėse būta susirėmimų tarp sukilėlių ir carinės kariuomenės. 1918 m. maištavo apylinkėse gyvenantys valstiečiai. 1924 m. vyko ginkluoti susirėmimai tarp bolševikų ir kitų politinių grupuočių, nepritariančių jų įsigalėjimui Gruzijoje.

Sportas
-------

* FK Aragvi – futbolo klubas;
* Dušečio miesto stadionas, dar vadinamas centriniu stadionu. Natūralios vejos stadionas. Jo talpa 2 tūkst. žiūrovų,
* Mieste gimė žymus futbolininkas Shota Khinchagashvili.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Aragvio kunigaikštystė – istorinis regionas;

Šaltiniai
---------

1. Cites & towns of Georgia
2. ↑  Cites & towns of Georgia
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 142
4. ↑  Globalsportsarchive
5. ↑  Soccerway (Apie klubą)
6. ↑
| ***Revolveris*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Revolver |
| Kilmės šalis | JK, Prancūzija |
| Režisierius | Guy Ritchie |
| Scenaristas (-ai) | Luc Besson |
| Vaidina | Jason Statham Ray Liotta Vincent Pastore |
| Metai | 2005 |
| Žanras | Kriminalinis |
| Trukmė | 115 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

*Šis straipsnis yra apie 2005 m. filmą. Apie The Beatles albumą skaitykite straipsnyje Revolver (albumas).*
**Revolveris** (angl. *Revolver*) – 2005 metų kriminalinis filmas, kurį režisavo Guy Ritchie. Scenarijaus autorius Guy Ritchie. Vaidina Jason Statham, Ray Liotta, Andre Benjamin. Filmuotas Jungtinėje Karalystėje ir Prancūzijoje.

Aktoriai
--------

* Jason Statham – Jake
* Ray Liotta – Macha
* Vincent Pastore – Zach
* André Benjamin – Avi
* Terence Maynard – French Paul
* Andrew Howard – Billy
* Mark Strong – Sorter
* Francesca Annis – Lily Walker
* Anjela Lauren Smith – Doreen
* Elana Binysh – Rachel

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Džeikas Grynas (aktorius. Jason Statham) – prisiekęs lošėjas pagrindinis veikėjas. Lošėjas įsivelia į pats išnaudoja kitus žmones lošimo machinacijose, tačiau pats tampa tampoma marionete savo buvusių kalėjimo draugų sumanytame plane.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Šiuolaikinė revolverinė patranka Mauser BK-27
**Revolverinė patranka** – automatinė patranka, kuri turi vieną vamzdį ir būgną su daug šovinių lizdų kaip revolveris.

Revolverinė patranka skiriasi nuo gatlingo tipo patrankos, nes gatlingai turi daug vamzdžių su šovinių lizdais ir spynomis, sujungtų į besisukantį bloką. Tuo tarpu revolverinėje patrankoje sukasi tik būgnas su šovinių lizdais.

Revolverinės patrankos naudojamos daugiausia orlaiviuose. Jos buvo sukurtos Antrojo pasaulinio karo pabaigoje. Revolverines patrankas kuria ir naudoja daugiausia Europoje. Tuo tarpu JAV daugiausia naudoja gatlingo tipo aviacines patrankas. Rusija (anksčiau TSRS) taip pat dažniau naudoja gatlingus.

Tipiškas revolverinės patrankos pavyzdys yra Mauser MK 213, pagal kurį kurtos beveik visos kitos to tipo patrankos. Pagal šį pavyzdį D. Britanija ir Prancūzija po karo sukonstravo 30 mm ADEN ir DEFA patrankas. JAV taip pat sukūrė keletą tokių patrankų, tačiau ginkluotėn daugiausia priimtos gatlingo tipo automatinės patrankos.

Dabar viena geriausių revolverinių patrankų laikomas Mauser BK-27. Laivo patranka *Rheinmetall Millennium 35 mm Naval Gun System* yra stambiausia revolverinė patranka.

Revolverinių patrankų šaudymo sparta mažesnė negu gatlingo patrankų, nes visi sviediniai iššaunami iš vieno vamzdžio, kuris labai sparčiai šaudant smarkiai kaista. Gatlingo patrankos šaudo iki 10 000 šūvių/min. sparta (tai rusiška GŠ-6-23), tuo tarpu revolverinių patrankų sparta paprastai iki 2 000 šūv./min.

Revolverinės patrankos paprastai turi didesnę pradinę šaudymo spartą, kadangi pradedant šaudyti jos turi įsukti mažesnę masę – tik būgną. Tuo tarpu gatlinginių patrankų sukamasis blokas žymiai masyvesnis, nes jame yra visi vamzdžiai su šovinių lizdais. JAV gatlinginių patrankų didžiausia šaudymo sparta pasiekiama tik po pusės sekundės, kai blokas įsisuka. Dėl šių ypatybių tos pačios masės revolverinė patranka gali šaudyti stambesnio kalibro sviediniais, negu gatlinginė patranka.

Dabartinės aviacinės revolverinės patrankos būna 27–30 mm kalibro, tuo tarpu tipiškos naikintuvų gatlinginės patrankos būna 20–25 mm kalibro.
Linai
Vilnamedis
Kokospalmės pluoštas
**Pluoštinis augalas** – augalas, auginamas dėl pluošto, sukaupto vaisiuose, lapuose ar stiebe. Išgautas augalinis pluoštas, kurį daugiausiai sudaro celiuliozė, naudojamas tekstilėje, popieriaus gamyboje ir kitose srityse. Žmonija pluoštinius augalus naudoja nuo priešistorinių laikų.[1][2]

Klasifikacija
-------------

Pluoštiniai augalai gali būti skirstomi pagal tai, iš kurios augalo dalies išgaunamas pluoštas.[3]

Sėklų pluoštas:

* vilnamedis
* kapokmedis
* riešutinė kokospalmė

Stiebų pluoštas:

* linas
* pluoštinė bemerija‎
* kanapė
* kanapinė kinrožė
* jamaikinė kinrožė
* džiutas
* dilgėlė

Lapų pluoštas:

* amerikinė agava
* sizalinė agava
* juka
* pluoštinis bananas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valerie Steele. *Encyclopedia of Clothing and Fashion (Volume 2)*. Thomson Gale, 2005, p. 81
2. ↑  Eliso Kvavadze, et al. 30,000 years old wild flax fibers - testimony for fabricating prehistoric linen. Science 325(5946): 1359.
3. ↑  History of Fibres Natural and Manmade Fibres, Textile School
**Mahabhūta** (skr. महाभूत = IAST: *mahābhūta-* „didysis pradmuo") – esminis Visatą sudarantis sandas indiškosios tradicijos požiūriu. Atitinka penkis elementus (sen. gr. στοιχεῖον, kin. 五行, pinyin: *Wŭ Xíng*) senovės graikų ir kinų tradicijose.

Samkhjos ir vedantos filosofinėse mokyklose skiriamos 5 mahabhūtos:

* eteris (आकाश = *ākāśa-*)
* oras (वायु = *vāyu-*)
* ugnis (अग्नि = *agni-*)
* vanduo (अप् = *ap*)
* žemė (पृथिवी = *pr̥thivī*)

Šitoks pradmenų išdėstymas pateikiamas jau Taitiryja upanišadoje, kalbant apie penkis purušą sudarančius sluoksnius.

Budizme dažniausiai kalbama apie 4 mahabhūtas, dar vadinamas *catudhātu* („keturios dalys"). Visas medžiagiškas pasaulis laikomas šių keturių pradmenų (oro, ugnies, vandens ir žemės) samplaika erdvėje (akašoje). Pali kanone kartais paminimi ir dar du pradmenys – ta pati akaša ir sąmonė (*vijñāna*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Seibutis. *bhūtai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

 *Kitos reikšmės – Rezidentas (reikšmės).*
**Rezidentas** – spec. tarnybų agentas, dirbantis rezidentūroje ir užimantis aukštą, paprastai vadovaujančią poziciją vietiniame žvalgybiniame tinkle.

Legalus rezidentas turi diplomatinę neliečiamybę, jei atvyksta į šalį kaip diplomatinės misijos atstovas, konsulas ar kt. o nelegalus - veikia be diplomatinio imuniteto. Demaskuotas legalus rezidentas, identifikavus jo ryšius išsiunčiamas iš šalies, o nelegaliam gresia atsakomybė už antivalstybinę veiklą.

Kartais rezidentas taip pat yra kontaktinis asmuo, su kuriuo agentas arba žvalgas tiesiogiai palaiko ryšius, santykius ir veikia per jį, tačiau dažniau stambiose rezidentūrose (pvz. Rusijos) jis turi keletą pavaduotojų dirbančių atskiromis žvalgybinėmis kryptimis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rezidentas reikšmė
**Plutonizmas** (pagal graikų požemio pasaulio dievo Plutono vardą) – XVIII – XIX a. geologijos hipotezė, pasak kurios, dauguma geologinių procesų vyksta dėl vidinės Žemės šilumos. Gelmių uolienos (granitas, bazaltas) susiformavusios iš magmos. Vidinių geologinių jėgų pobūdis, veikimo stiprumas ir greitis esąs nekintamas.

Šias pažiūras pirmasis pradėjo skelbti Dž. Hetonas (Jungtinė Karalystė) 1788 m. Plutonizmas vystėsi kovodamas su neptūnizmu, kuris neigė vidinių geologinių veiksnių reikšmę. XIX a. pradžioje įrodyta vulkaninė bazalto kilmė, išaiškinta vidinės Žemės energijos reikšmė vulkanizmo procesams ir žemės drebėjimams, todėl plutonizmas tapo toks pat svarbus, kaip ir neptūnizmas. Plutonizmo pažiūromis rėmėsi pirmoji mokslinė tektonikos hipotezė, kurios teigimu, visi Žemės plutos judesiai kylą dėl vulkanizmo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Plutonizmas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IX t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1982. T.IX: Pintuvės-Samneris, 66 psl.
| Nelgesė |
| --- |
| **Ilgis** | 566 km |
| **Baseino plotas** | 15 200 km² |
| **Vidutinis debitas** | 61,3 m³/s |
| **Ištakos** | Verchojansko kalnagūbris |
| **Žiotys** | Adyčia |
| **Šalys** | Rusija (Jakutija) |

**Nelgesė** (rus. *Нельгесе*, jak. *Нэльгэһэ*) – upė Rusijoje, Jakutijoje (Tompo ulusas ir Verchojansko ulusas); Adyčios kairysis intakas (Janos baseinas). Prasideda Verchojansko kalnagūbryje, teka į šiaurę, vėliau į šiaurės rytus Janos plokščiakalniu. Įteka į Adyčią 351 km nuo jos žiočių, ties Lazo gyvenviete.

Didžiausi intakai: Sordongas, Kondekanas (dešinieji).

Upė užšąla spalio gale arba lapkričio pradžioje, nuo gruodžio iki balandžio būna užšalusi iki dugno, o gegužę atitirpsta. Labiausiai ištvinsta balandį, tada debitas siekia 240,96 m³/s.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Нельгесе*,Большая советская энциклопедия, T. XVII (Моршин—Никиш). – Москва: Советская энциклопедия, 1974
**Čiūdzanas** (中山王国) – viena iš trijų karalysčių, valdžiusių Okinavą XIV–XV a. vid. Iki tol Okinava valdyta daugybės vadų ir kunigaikštukų. 1314 m. salos pietuose, viduryje ir šiaurėje iškyla po vieną valdovą, t. y. prasideda vadinamasis trijų valstybių laikotarpis. Laikotarpis tęsiasi iki salos suvienijimo, kurį įvykdo Čiūdzano karalius Šio Hašis nukariavęs Hokudzaną ir Nandzaną.

Apie šalies priešistorę trūksta patikimų duomenų. Pasak legendinio pasakojimo, karalystę įkūrė Tensono dinastijos pradininkas. Pirmasis žinomas valdovas, laikomas adži, vietiniu kunigaikščiu, – Eiso dinastijos atstovas Tamagusuku. 1355 m. Urasojės pilies adži nuvertus Eiso dinastiją, šalį emė valdyti Sato klanas. Sato pirmasis iš šalies valdovų 1372 m. sumokėjo Kiniją valdžiusiai Ming dinastijai duoklę ir užmezgė diplomatinius ir prekybinius santykius su Siamu, Džiosonu. Jo palikuonis Bunėjas įgijo teisę nuo 1382 m. pasirašinėti Riūkiū šalies Čiūdzano karaliaus vardu.

1406 m. Bunėją nuo sosto nuvertė ir Sato dinastijos viešpatavimą nutraukė Šišio. Naujasis valdovas ir jo įpėdinis toliau pasirašinėjo Riūkiū šalies Čiūdzano karaliaus vardu. Buvo nusiuntę pasiuntinį į Kiniją pranešti apie valdžios pasikeitimą. Manoma, kad iškart po perversmo Šišio perkėlė valstybės sostinę iš Urasojės į Šiurį.

1416 m. Šio Hašio nukariavo Hokudzano karalystę, o 1429 m. – pietuose esančią Nandzano karalystę, taip konsoliduodamas valdžią visoje Okinavos saloje ir baigęs laikotarpį, Riukiu istoriografijoje vadinamą trijų valstybių (Sandzan) laikotarpiu.

Valdovų sąrašas
---------------

**Čiūdzano karaliai**| Vardas | Kandži | Valdymo laikotarpis | Dinastijos pavadinimas | Pastabos |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Tamagusuku | 玉城 | 1314–1336 | Eiso | Eidžio sūnus |
| Seii | 西威 | 1337–1349 | Eiso |  |
| Sato | 察度 | 1350–1397 | Sato |  |
| Bunėjas | 武寧 | 1398–1406 | Sato |  |
| Šio Šišio | 尚思紹 | 1407–1421 | Pirmoji Šio | Pirmąkart pavadintas pridėjus pavardę Šio 1421 m. |
| Šio Hašis | 尚巴志 | 1422–1429 | Pirmoji Šio | iki 1439 m. valdė jau suvienytą Okinavą. |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pearson, Richard. Ancient Ryukyu: An Archaeological Study of Island Communities, Honolulu: University of Hawaii Press, 2013, 323 psl.

* 『中国・琉球交流史』徐恭生（1991）、西里喜行・上里賢一訳、ひるぎ社
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| 1920 m. Laikinoji Lietuvos Valstybės Konstitucija |
| Informacija |
| Valstybė | Lietuva |
| Priimta | 1920 m. birželio 2 d. |
| Galiojo iki | 1922 m. |
| Ankstesnė | Laikinoji 1919 metų Konstitucija |
| Vėlesnė | 1922 m. Lietuvos Valstybės Konstitucija |
| Turinys |
| Įstatymų leidžiamoji valdžia | Steigiamasis Seimas |

Valstybės tarybai perdavus įgaliojimus Steigiamajam seimui, Lietuvos Valstybės laikinosios konstitucijos pamatiniuose dėsniuose įtvirtintos institucijos nebeliko, todėl Steigiamasis seimas paskubomis 1920 m. birželio 2 d. priėmė **Laikinąją Lietuvos Valstybės konstituciją**. Laikinoji Konstitucija patvirtino Steigiamojo seimo deklaruotą demokratinę respubliką. Pagal šią Konstituciją Steigiamasis seimas galėjo leisti įstatymus ir prižiūrėti jų vykdymą, tai buvo išimtinė teisė. Respublikos Prezidento reikšmė buvo sumenkinta, net buvo atsisakyta jo veto teisės. Ši Konstitucija palyginus su Laikinosios konstitucijos pamatiniais dėsniais praplėtė piliečių demokratines teises ir laisves, nebuvo užsiminta apie nuosavybės neliečiamumą. Konstitucijoje taip pat deklaravo mirties bausmę ir titulų panaikinimą. Bet Laikinoji Konstitucija nenustatė nei jo keitimo nei papildymo tvarkos.
**Mahatma** (skr. महात्मा = IAST: *Mahātmā* – *mahā* 'didelis' + *ātman* 'siela, savastis') – Indijoje naudojamas religinis titulas, suteikiamas žmonėms, kurie laikomi šventais. Tokiu vardu pagerbtas Indijos nacionalinio išsivadavimo lyderis Mohandas Gandis, nepriklausomybės kovotojas Svamis Šradhananda, baulų dainius Lalonas ir kt. Mahatma laikomas lyderiu, kurio vadovavimas remiasi dvasiniais, asketiniais (sanjasiniškais) pagrindais. Šis titulas taip pat naudojamas džainų.

XIX a. teosofų mokyme mahatmomis vadinti didieji mokytojai, kurie esą gyvena Azijoje ir veda teosofus žmonijos tobulėjimo, dvasinio pažinimo keliu. Jie istorijos eigoje, pasak teosofų, buvo apsireiškę įvairių dvasinių mokytojų (religinių lyderių, filosofų, mistikų) pavidalais. Dieviškosios Šviesos misijoje (1960 m. Kalkutoje įkurtas religinis judėjimas) mahatmomis vadinti judėjimo dvasiniai mokytojai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mahātmā*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 130
Saulės užtemimo kelias Rusijos imperijos žemėlapyje (žurnalas „Niva", 1914 m. Nr. 31)
**1914 m. rugpjūčio 21 d. Saulės užtemimas** – visiškas Saulės užtemimas, kuris tą dieną buvo stebimas Šiaurės Amerikoje, Europoje ir Azijoje.

Aprašymas
---------

Mėlyna linija pažymėtos vietovės, kuriose buvo matomas pilnas Saulės užtemimas
Astronominis įvykis prasidėjo 11:25 PL (Pasauliniu laiku) pačioje Kanados šiaurėje, vėliau Saulė užtemo Grenlandijoje, o 12:15 PL pasiekė Norvegiją. Tada 170 km pločio šešėlis per Skandinaviją pasiekė Rusijos imperiją, kur dabartinės Baltarusijos teritorijoje prie Naručio ežero 54°28′0″ š. pl. 27°4′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.46667°š. pl. 27.06667°r. ilg.﻿ / 54.46667; 27.06667 taške 12:34:09 PL pasiekė savo didžiausią magnitudę – 1.0328 (uždengtos Saulės skritulio skersmens dalies ir viso skersmens santykis). Visiškas Saulės užtemimas šioje vietovėje tęsėsi 2 minutes ir 15 sekundžių. Vėliau užtemimas per Ukrainą 13:00 PL atslinko į Krymą, tada per Osmanų imperiją (dabar Turkija, Sirija bei Irakas) ir per Persiją (šiandien Iranas) 13:43 PL pasiekė Britų Indijos (dabar Indija) pakrantę, kur ir baigėsi.

Techniniai duomenys: Saros 124 (49 iš 73); Gama 0,7654.

Įtaka
-----

Šis užtemimas buvo stebimas po kelių prasidėjusio Pirmojo pasaulinio karo dienų. Gumbinėje (šiandien Gusevas), kur Rusijos ir Vokietijos imperijų kariuomenės išvakarėse buvo susikovusios Gumbinės mūšio metu, Saulės diskas buvo užtemęs net 96 %, bet pasaulinio karo eigai (kaip buvo per 585 m. pr. Kristų įvykusiose Kautynėse prie Halio upės, kai Medijos ir Lydijos kariuomenės dėl užtemimo nusprendė mūšį nutraukti ir susitaikyti), įtakos tai nepadarė.

Anykščių krašto Ažuožeriuose Saulė pilnai buvo aptemusi apie 2 min. ir užtemimas kaimiečiams paliko didelį įspūdį. Žinomas lietuvių rašytojas Antanas Vienuolis šį įvykį aprašė savo apsakyme „Astronomas Šmukštaras".

Išnašos
-------

1. ↑  A. Vienuolio „Astronomas Šmukštaras" // www.astronomija.info

Šaltiniai
---------

* NASA: Catalog of Solar Eclipses 1901 to 2000
* NASA: *Total Solar Eclipse of 1914 Aug 21*
* NASA: *Interactive Eclipse Path Using Google Maps*
| **Nektanebas II** |
| --- |
| Egipto faraonas |
|  |
| Nektanebo II skulptūrinė galva |
| Trisdešimtoji Egipto dinastija |
| Tautybė | Egiptietis |
| Egipto faraonas |
| Valdė | 360−343 m. pr. m. e. |
| Pirmtakas | Tachosas |
| Įpėdinis | Chabašas? |
|  |
|  **Vikiteka** | Nektanebas II |

**Nektanebas II** (valdė 360−343 m. pr. m. e.) – paskutinis 30-osios dinastijos Senovės Egipto valdovas ir paskutinis egiptietis faraonas. 

Nektanebas II paveržė valdžią iš dėdės Tachoso, kai anas buvo išžygiavęs su kariuomene į Finikiją kariauti su persais. Jam padėjo tėvas Tjahepimu, likęs kaip faraono vietininkas Mendese. Nektanebą II parėmė graikų samdiniai, instruktuoti iš Spartos. Tachosas turėjo bėgti į Persiją. Egipto priešais buvo persai, tačiau jie tuomet buvo užimti sosto paveldėjimo klausimais. Naujasis jų karalius Artakserksas III surengė invaziją į Egiptą 351−350 m. pr. m. e. Nektanebo II kariuomenė atrėmė persus ir juos išvijo. Nektanebas II, tikriausiai paskatintas sėkmės, nesudarė sąjungos su graikų miestais ar kitomis Viduržemio jūros pakrantės valstybėmis. Pasekoje 343 m. pr. m. e. Artakserksas III pasamdė patyrusius graikų generolus Bagoasą ir Mentorą iš Rodo naujai invazijai į Egiptą ir visiškai sutriuškino egiptiečius. Nektanebas II tikriausiai pabėgo į Nubiją. Po jo Egiptą valdė Chabašas, kuris greičiausiai buvo valdovas tik vardu. Kiek vėliau Egiptą užėmęs Aleksandras Makedonietis pademonstravo pagarbos ženklus Nektanebui II ir atgaivino jo kultą, kuris dar buvo ryškus Ptolemėjų valdymo metu. Nektanebo II valdymo pabaiga žymi Senovės Egipto civilizacijos pabaigą, po jo Egipte prasidėjo helenistinė epocha.

Šaltiniai
---------

* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas II. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 518
* Encyclopaedia Britannica, 2015 02 03

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REgipto faraonai |
| --- |
|  |
| 
**Vėlyvoji karalystė**
**Trisdešimtoji dinastija**
Nektanebas I →
Tachosas →
Nektanebas II |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Nektarinai
**Nektarinas** – kultūrinė persikų atmaina, turinti lygią odelę. Nors persikai ir nektarinai įvardijami kaip skirtingos rūšys, kartais klaidingai manant, kad nektarinas yra slyvos ir persiko hibridas, genetiškai tai yra ta pati rūšis. Genetinių tyrimų metu buvo nustatyta, kad lygi nektarinų odelė yra viso labo recesyvinio geno pasireiškimas (tuo tarpu pūkuota persikų odelė yra dominantinis požymis). Persiko kauliuką yra sunku atskirti nuo nektarino. Į nektarino medį galima įskiepyti persiką ir atvirkščiai.

Kaip ir persikai, nektarinai gali būti geltoni, balti, gali lengvai arba sunkiai atsiskirti nuo kauliuko. Dėl plaukelių nebuvimo nektarinų odelė gali atrodyti raudonesnė nei persiko. Nektarinų veislės dažniausiai yra saldesnės nei persikų.

Nektarinų istorija yra nežinoma, jie pirmą kartą paminėti 1616 m. Anglijoje.

Nektarinai auginami Graikijoje, Prancūzijoje, Italijoje, Ispanijoje, Kalifornijoje, Čilėje ir Pietų Afrikoje. Kai kurios nektarinų veislės auga ir Lietuvoje. 100 g. nektarinų turi 57 kalorijas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Naktinė kepuraitė *Carl Spitzweg* paveiksle „Skurdžius poetas"
**Naktinė kepuraitė** (angl. *night cap*; rus. *ночной колпак*) – šilta audeklinė kepuraitė, kuri dėvima miegant. Paprastai sudaro komplektą su pižama ar naktiniais marškiniais. Naktinės kepuraitės buvo sukurtos tam, kad būtų sumažintas galvinių utėlių plitimą. Tais laikais žmonės nešiojo perukus, todėl plaukus kirpdavo trumpai, ir daugelis utėlių susirinkdavo perukuose. Be to, naktinės kepuraitės saugojo galvą nuo šalčio, kas buvo svarbu šiaurinėje Europoje, kol nebuvo centrinio šildymo ir naktimis gyvenamose patalpose būdavo šalta.

Moteriškos naktinės kepuraitės dažnai būdavo ilgos audeklo juostos, kuriomis apsukdavo galvą. Vyriškos naktinės kepuraitės dažnai būdavo ilgos, kūgiškai smailėjančios, su bumbulu gale. Ilgas galas dažnai būdavo naudojamas kaip šalikas, juo apsukdavo kaklą, bet ne toks ilgas, kad apsisukęs apie kaklą galėtų užsmaugti miegantį asmenį.
  
Dabar gaminamos naktinės kepuraitės paprastai nebeturi smailėjančio galo su bumbulu. Jas daugiausia naudoja plinkantys žmonės.

* 
* Gustave Doré iliustracija iš „Raudonkepuraitės"*Gustave Doré* iliustracija iš „Raudonkepuraitės"

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Naktinė kepuraitė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |