recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Apaliunas** – dievas, laikytas Vilusos (spėjama, kad tai Troja) globėju.

Vardas
------

Manoma, kad teonimas het. *Apaliunas*  yra atspindys vardo *\*Apeljōn*, kuris buvo ankstyvoji vardo *Apollo* ('Apolonas') forma. Tai gali būti spėjama lyginant sen. gr. Ἀπείλων (Arkadijos-Kipro dialektas) ir sen. gr. Ἀπέλλων (dorėnų dialektas).

Luviška etimologija aiškina, kad *Apaliunas*, t. y. *Apollo*, reiškia 'gaudantis spąstais', galbūt tai reiškia 'medžiotojas'.

Ryšiai su Troja
---------------

Apaliunas buvo vienas dievų, garantavusių taikos sutartį, pasirašytą apie 1280 m. pr. m. e. Vilusos valdovo Alaksando (dažnai laikomo mitologiniu Iliono (Trojos) Pariu ir didžiojo hetitų karaliaus Muvatalio II. Jis buvo vienu iš trijų dievų, minėtų kaip miesto šalininkai. Pagal Homerą Apolonas buvo Iliono miesto sienų statytojas, dievas, rėmęs Troją.

Toliau į rytus nuo luvių kalbos arealo buvo žemės, kur buvo žinomas huritų dievas *Aplu*, kuris sukeldavo marą arba, jei išmelsdavo, apsaugodavo nuo jo. Tuo šis dievas priminė *Apollo Smintheus* ('pelių Apoloną'), garbintą Trojoje ir Senovės Tenede. *Apollo Smintheus*, atsakydamas į trojėnų maldas, sukėlė tarp achajų marą (tai aprašyta Iliados pradžioje).
Keliama mintis, kad Aplu kilęs iš akadų *Aplu Enlil* (kas reiškia 'Enlilio sūnus'). Šiuo titulu vadintas dievas Nergalis, sietas su Babilono saulės dievu Šamašu ir su maru.

Nuorodos
--------

1. ↑  John L. Angel; Machteld Johanna Mellink (1986). *Troy and the Trojan War: A Symposium Held at Bryn Mawr College, October 1984*. Bryn Mawr Commentaries. p. 42. ISBN 978-0-929524-59-7.
2. ↑  Sara Anderson Immerwahr; Anne Proctor. Chapin (2004). *Charis: Essays in Honor of Sara A. Immerwahr*. Amer School of Classical. p. 254. ISBN 978-0-87661-533-1.
3. ↑  Latacz 2001:138.
4. ↑  „smintheus" (Perseus.tufts) σμινθεύς
5. ↑  „You Apollo Smintheus, let my tears become your arrows against the Danaans, for revenge". Home, Iliad, i. 33-39
6. ↑  de Grummond, Nancy Thomson (2006) *Etruscan Myth, Sacred History, and Legend*. (Philadelphia, Pennsylvania: University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology); Mackenzie, Donald A. (2005) *Myths of Babylonia and Assyria* (Gutenberg)

* Latacz, Joachim, 2001. *Troia und Homer: Der Weg zur Lösung eines alten Rätsels.* (Munich)
* Korfmann, Manfred, "Stelen auf den Toren Toias: Apaliunas – Apollon in Truisa – Wilusa?," in Güven Arsebük, M. Mellink, and W. Schirmer (eds.), *Light on Top of the Black Hill. Festschrift für Halet Cambel* (Istanbul) 1998:471-78. Stel outside the supposed gates of Troy.
| **Jonas Cumftas** |
| --- |
|  |
| Konvento Polonia narys Jonas Cumftas |
| Gimė | 1864 m. lapkričio 29 d.Nemunėlio Radviliškis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1929 m. vasario 27 d. (64 metai)Vilnius, Antroji Lenkijos Respublika |
| Tėvas | Martynas Cumftas |
| Motina | Emilija Sofija Mandzelovska |
| Sutuoktinis (-ė) | Vanda Gintilaitė |
| Vaikai | Wanda Czarnocka-Karpińska |
|  |
| Veikla | Gydytojas okulistas. |

**Jonas Cumftas** (1864 m. lapkričio 29 d. Nemunėlio Radviliškyje, Rusijos imperija – 1929 m. vasario 27 d. Vilniuje, Antroji Lenkijos Respublika) – gydytojas okulistas.

Biografija
----------

Gimė 1864 m. lapkričio 29 d. Nemunėlio Radviliškyje, protestantų kunigo Martyno Cumfto ir Emilijos Sofijos Mandzelovskos šeimoje. Baigė Slucko gimnaziją, 1882-1889 m. Tartu univeristete studijavo mediciną. Praktikavosi pas garsųjį okulistą Eduard Raehlmann Tartu mieste, o vėliau Sankt Peterburge pas gydytoją Marceli Nencki. 1892 m. išsiųstas į Astrachanę, kur siautė choleros epidemija. 1893 m. Berlyne vykdė tinklainės fiziologinius tyrimus. 1894-1918 m. gyveno ir dirbo Šiauliuose, čia turėjo akių ligoninę. 1904-1905 m. dalyvavo Rusijos-Japonijos kare. Po Pirmojo pasaulinio karo apsigyveno Vilniuje, kur toliau dirbo okulistu, priklausė Vilniaus okulistų sąjungai. Mirė 1929 m. vasario 27 d. Vilniuje. 

Dukra Wanda Czarnocka-Karpińska tapo sporto gydytoja.

Literatūra
----------

* Zenobiusz Michał Bednarski: Polacy na Wydziale Lekarskim Uniwersytetu Dorpackiego w latach 1802–1889. Rozprawy i materiały Ośrodka Badań Naukowych im. Wojciecha Kętrzyńskiego w Olsztynie 207 s. 154 (2002) s. 70

Šaltiniai
---------

1. ↑  2014 metų Šiaulių atmintinų datų kalendorius Archyvuota kopija 2015-09-24 iš Wayback Machine projekto.
| **Jonas Daugėla** |
| --- |
| Gimė | 1915 m. birželio 15 d.Medvilionių dvare |
| Mirė | 2009 m. (~94 metai) |
| Palaidotas (-a) | Ormond Beach, Volusia County, Florida, USA |
| Tautybė | lietuvis |
| Tėvas | Feliksas Daugėla |
| Motina | Ona Gravrogkaitė-Daugėlienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Juozė Daugėlienė |
|  |
| Veikla | žurnalistika |
| Pareigos | žurnalistas |

**Jonas Daugėla** (1915 m. birželio 15 d. Medvilionių dvare, Kriukų valsčius – 2009 m.) – Lietuvos agronomas, žurnalistas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1937 m. Dotnuvoje baigė žemės ūkio akademiją. Nuo 1937 m. dirbo bendrovėje „Pienocentras", suorganizavo jos darbuotojų kooperatyvą ir jam vadovavo. 1939 m. su kitais įkūrė bendrovę „Sodyba". 1939–1941 m. vaisių perdirbimo fabriko „Gaiva", 1941–1944 m. Pienocentro Vilniaus skyriaus direktorius. Bendradarbiavo žemės ūkio periodinėje spaudoje.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Gyveno Augsburgo karo pabėgėlių stovykloje, Baltų tarybos vicepirmininkas, lietuvių komiteto pirmininkas, lietuvių bendruomenės Augsburgo apylinkės organizatorius ir pirmininkas, Vokietijos lietuvių bendruomenės Bavarijos apygardos vicepirmininkas, Lietuvos Raudonojo Kryžiaus vyr. valdybos generalinis sekretorius. 1946–1949 m. Valstiečių liaudininkų sąjungos centro komiteto narys, generalinis sekretorius. 1949 m. persikėlė į JAV, iki 1983 m. gyveno Klyvlende, vėliau – Daitona Biče (Floridos valstija). 1950–1960 m. Amerikos lietuvių tarybos Klyvlendo skyriaus pirmininkas, 1958–1969 m. Valstiečių liaudininkų sąjungos centro komiteto pirmininkas, jai atstovavo Vyriausiajame Lietuvos išlaisvinimo komitete. 1974–1983 m. VLIK valdybos narys. Bendradarbiavo išeivijos periodinėje spaudoje („Draugas", „Sandara", „Varpas", „Tėviškės žiburiai").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jonas Daugėla*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 517 psl.
| **Phlomis** |
| --- |
| Krūminė gumbenė (*Phlomis fruticosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Notreliniai  *( Lamiaceae)* |
| Gentis: | Gumbenė  *( Phlomis)* |

 |

**Gumbenė** (*Phlomis*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos augalų gentis, paplitusi Europoje, Afrikoje ir Azijoje (ypač, Rytų Azijoje).

Gumbenių genčiai priklauso gausiai vilnotos daugiametės stambokos žolės su geltonais ar raudonais žiedais. Lapai priešiniai, lancetiški, kiaušiniški, kartais apskriti ar širdiški, lapalakštis dažnai raukšlėtas. Žiedai bekočiai, susielkę stambiais menturiais stiebo viršuje. Vainikėlis dažnai plaukuotas, baltas, geltonas, rausvas, raudonas arba violetinis. Lūpa dviskiautė. Vaisius – kiaušiniškas arba briaunotas riešutėlis.

Lietuvoje augalų kolekcijose auginama viena rūšis – paparastoji gumbenė (*Phlomis tuberosa*). Aukštis 70-150 cm. Stiebas stačias, keturbriaunis, nedaug šakotas. Vainikėlis šviesiai rožiškai violetinis, kartais baltas. Žiedai sukrauti menturiuose, kurie išsidėstę atokiau vienas nuo kito. Žydi birželio – liepos mėn. Augalas turi saponinų.

Kitos svarbesnės rūšys:

* graikinė gumbenė (*Phlomis samia*)
* krūminė gumbenė (*Phlomis fruticosa*)
* vilnotoji gumbenė (*Phlomis lychnitis*)
* apskritalapė gumbenė (*Phlomis rotata*)

Iš viso priskaičiuojama 113 gumbenių rūšių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Зопник*,Большая советская энциклопедия, T. IX (Евклид—Ибсен). – Москва: Советская энциклопедия, 1972
2. ↑  Zigmantas Gudžinskas. *Gumbenė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
3. ↑  Phlomis Archyvuota kopija 2021-01-13 iš Wayback Machine projekto. *The Plant List*.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gumbenė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Jemanželinskas*Еманжелинск* |
| --- |
|        |
| *Lenino paminklas* |
|  |
| 

JemanželinskasJemanželinskas

54°45′0″ š. pl. 61°19′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.75000°š. pl. 61.31667°r. ilg.﻿ / 54.75000; 61.31667﻿ (Jemanželinskas)Koordinatės: 54°45′0″ š. pl. 61°19′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.75000°š. pl. 61.31667°r. ilg.﻿ / 54.75000; 61.31667﻿ (Jemanželinskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Čeliabinsko sritis Čeliabinsko sritis |
| **Rajonas** | Jemanželinsko rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1770 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 29 077  |
| **Plotas** | 129,8 km² |
| **Tankumas** (2017) | 224 žm./km² |
| **Altitudė** | 220 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Jemanželinskas |

**Jemanželinskas** (rus. *Еманжелинск*) – miestas Rusijoje, Čeliabinsko srityje, 50 km į pietus nuo Čeliabinsko, Uralo kalnų papėdėje, prie Jemanželinkos upelio; rajono centras. Netoli miesto praeina Čeliabinsko–Kostanajaus plentas, už 7 km (Zauralskyje) yra Jemanželinsko geležinkelio stotis prie Čeliabinsko–Troicko linijos. Gaminamos statybinių medžiagos (plytos), kombinuotieji pašarai, vystoma siuvimo pramonė, veikia remonto dirbtuvės. Veikia kultūros namai, cerkvė.

Istorija
--------

1769–1770 m. įkurtas Jemanželinskajos kaimas ir tvirtovė. Dabartinė gyvenvietė įkurta 1930 m. pradėjus akmens anglių kasybą. Nuo 1932 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1951 m. – miestas. 1947 m. atidarytas plytų kombinatas. 1997 m. anglies kasyklos buvo uždarytos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 147
*Kitos reikšmės – Jeloustonas (reikšmės).*

| Jeloustonas |
| --- |
| Jeloustono krioklys Jeloustono upėje Jeloustono krioklys Jeloustono upėje |
| **Ilgis** | 1114 km |
| **Baseino plotas** | 181 300 km² |
| **Vidutinis debitas** | 365 m³/s |
| **Ištakos** | Uoliniai kalnai |
| **Žiotys** | Misūris |
| **Šalys** | JAV |
|  |
|  **Vikiteka** | Jeloustonas |

**Jeloustonas** (angl. *Yellowstone River*) – upė šiaurės vakarų JAV, Montanos ir Vajomingo valstijose; Misūrio dešinysis intakas. Prasideda Uoliniuose kalnuose, Absarokos kalnagūbryje. Aukštupyje kerta Jeloustono nacionalinį parką kuriame prateka Jeloustono ežerą, sudaro Didįjį Jeloustono kanjoną bei Jeloustono krioklį. Toliau teka į šiaurės rytus lygumomis Montanos valstija. Įteka į Misūrio upės Sakakavėjos tvenkinį Šiaurės Dakotoje.

Didžiausi intakai – Bighornas, Tongas, Pauderis.

Upės vanduo naudojamas irigacijai. Tai ilgiausia nepatvenkta pagrindinės JAV dalies upė.

Upės pavadinimas angliškai reiškia 'geltonosios uolos'. Jis perimtas iš prancūzų kalbos (*Roche Jaune*), o šis – iš indėnų hidatsų *Mi tse a-da-zi* ('geltonųjų akmenų upė').

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 178
2. ↑  В. А. Никонов. Краткий топонимический словарь. Москва: Мысль, 1966.
**Organinė chemija** - chemijos mokslo šaka, nagrinėjanti organinių junginių (turinčių anglies atomus) struktūrą, savybes ir reakcijas. Nagrinėjant anglies junginių struktūrą yra nustatoma jų cheminė sudėtis ir cheminė formulė. Tiriant fizikines ir chemines savybes įvertinamas organinių junginių cheminis reaktyvumas. Organinių reakcijų tyrimų metu yra atliekama natūralių produktų, vaistų ir polimerų cheminė sintezė.

Organinė chemija nagrinėja ne tik angliavandenilius ar junginius sudarytus iš anglies, bet ir kitus elementus, ypač deguonį, azotą, sierą, fosforą ir halogenus.

Organinių junginių milžinišką įvairovę lemia anglies atomų savybė jungtis tarpusavyje į beveik neriboto dydžio grandines ir ciklines struktūras, kuriose kiekvienas anglies atomas sudaro keturis ryšius su kitais atomais.

Istorija
--------

Iš pat pradžių plačiai moksle pripažinta vitalistinė teorija žlugdė organinės chemijos raidą. Bandymai su organinėmis medžiagomis, gaunamomis iš gamtos, buvo neatliekami ir į tokius bandymus buvo žvelgiama kaip į beprasmius ir beviltiškus.

1816 m. Michel Chevreuil atlikinėjo praktiškai svarbius bandymus su nuo senovės žinoma „muilinimo reakcija":

* Riebalai + 3NaOH → 3Muilas + Glicerolis

Jis toliau veikdamas muilą rūgštimi išskyrė riebalų rūgštis ir pastebėjo, kad jos reguoja su gliceroliu ir taip vėl gaunami riebalai. Tai buvo stiprus, bet nepakankamas smūgis vitalistinei teorijai.

1828 m. Friedrich Wöhler atliko reakciją:

* 2KOCN + (NH4)2SO4 → 2NH4CNO + K2SO4

Jis tikėjosi su tokia mainų reakcija gauti amonio cianatą, bet netikėtai pastebėjo toliau vykstančią reakciją ir taip gavo karbamidą, kuris sutinkamas žinduolių šlapime:

* NH4CNO → (NH2)2CO

Šie du darbai paskatino ekspermentuoti toliau ir netrukus atsirado organinė chemija, kaip atskira chemijos šaka.

Organinės chemijos svarba
-------------------------

Tik organinės chemijos pažangos dėka galima pagaminti tokias medžiagas, kurios šiandien plačiai naudojamos. Tai dažai, plastikai (plastikus plačiau nagrinėja polimerų chemija), kai kurie maisto produktai, sprogmenys, vaistai, kuras ir kita.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Clayden, J.; Greeves, N. and Warren, S. (2012) *Organic Chemistry*. Oxford University Press. pp. 1–15. ISBN 0199270295.
2. ↑  Elschenbroich, C. (2006) *Organometallics* 3rd Ed. Wiley-VCH
3. ↑  Morrison, Robert T.; Boyd, Robert N. and Boyd, Robert K. (1992) *Organic Chemistry*, 6th ed. Benjamin Cummings.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Organinė chemija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RChemija |
| --- |
|  |
| 
Analizinė chemija • Biochemija • Fizikinė chemija • Neorganinė chemija • Organinė chemija • Polimerų chemija  |

 |
Bronzinės okrėjos (~500 m. pr. m. e. Apulija)
**Okrėja** (lot. *ocrea*; gr. κνημίς) – anatomiškai prigludęs romėnų antblauzdis.

Antblauzdžių pora buvo vienas iš šešių būtinų senovės Graikijos ir etruskų karių šarvuotės dalių. Servijus Tulijus nurodė, kad romėnų kariai irgi privalėjo nešioti antblauzdžius.

Romėnų okrėjos būdavo gaminamos iš bronzos, žalvario ar alavo, su pamušalu (odiniu, audekliniu ar veltinio). Antblauzdžiai būdavo taip gaminami, kad gerai priglustų prie blauzdų. Spėjama, kad jie taip gerai priglusdavo, kad dėl jų stangrumo jų galbūt kartais net nereikėdavo kitaip susegti. Tačiau dažniausiai juos susegdavo dviem dirželiais. Vienas dirželis būdavo prie pat kulkšnies. Kairysis ir dešinysis antblauzdžiai būdavo vienas kito veidrodinis atspindys.

Remiantis Homeru spėjama, kad senovės graikai labai vertino gražius ir patogius antblauzdžius.
  
Gausiai išpuoštas bronzines okrėjas nešiodavo romėnų gladiatoriai. Tokių okrėjų rado Pompėjoje. Romos imperijos laikais okrėjas naudojo rečiau.

Nuorodos
--------

* Ocrea In: Smith W. (1870) Dictionary of Greek and Roman Antiquities
| **Oksana Akinšina** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Oksana Akinšina |
| Visas vardas | Oksana Akinšina |
| Gimė | 1987 m. balandžio 19 d. (36 metai)Leningradas, Rusija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Oksana Akinšina** (rus. *Оксана Акиньшина*, g. 1987 m. balandžio 19 d. Leningrade) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

2001 m. debiutavo kine, kai suvaidino filme „Seserys". 2002 m. pasirodė Švedijos ir Danijos kriminalinėje dramoje „Lilija amžinai". Filmas sukurtas remiantis realia mergaitės iš Lietuvos Danguolės Rasalaitės istorija. Juo siekiama perteikti prekybos žmonėmis ir seksualinės vergovės aukų gyvenimą. 2004 m. filmavosi juostoje „Bornas: absoliutus pranašumas" (angl. *The Bourne Supremacy*). Šiame veiksmo trileryje pagrindinį vaidmenį įkūnijo Matt Damon, o Oksana Akinišina vaidino politiko Vladimiro Neskio, kurį nužudė Bornas, dukrą. 2008 m. pasirodė filmas „Stileivos" (rus. *Стиляги*), kuriame aktorė įkūnijo studentę Poliną.

2016 m. atliko vaidmenį komedijoje „Bobrovų šeimynėlė". 2022 m. filmavosi seriale „The Tiolki" (rus. *The Тёлки*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aftonbladet svetainės infomacija
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
|  |
| --- |
| **Rumunijos oro pajėgų 57-oji oro bazė** |
| IATA: CND - ICAO: LRCK |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis/karinis |
| Operatorius | Rumunijos oro pajėgos |
| Miestas | Konstanca |
| Aukštis virš jūros lygio | 107 m |
| Koordinatės | 44°21′44″ š. pl. 28°29′13.19″ r. ilg.﻿ / ﻿44.36222°š. pl. 28.4869972°r. ilg.﻿ / 44.36222; 28.4869972 |
|
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 18/36 | 3500 |  | asfaltas |

**Rumunijos oro pajėgų 57-oji oro bazė** (rumun. *Baza 57 Aeriană a Forțelor Aeriene Române*) – buvusi Rumunijos oro pajėgų bazė netoli Konstancos, Mihailo Kogelničanu tarptautiniame oro uoste. Bazė panaikinta 2004 m. rugpjūčio mėn. vykdant Rumunijos oro pajėgų reorganizaciją ir išėmus iš ginkluotės naikintuvus MiG-29, kuriais buvo ginkluoti šios oro bazės daliniai.

Mihailo Kogelničanu tarptautiniame oro uoste tebėra karinis sektorius, tačiau jis yra 86-osios oro bazės padalinys. Jame bazuojasi 863-ioji sraigtasparnių eskadrilė, naudojanti IAR-330L.

Nuorodos
--------


* Fortele Aeriene Romane Archyvuota kopija 2013-10-16 iš Wayback Machine projekto.
| **RPG-26 Aglen** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | vienkartinis reaktyvinis prieštankinis granatsvaidis |
| **Šalis** | TSRS, Rusija |
| **Sukurtas** | 1984, Bazalt |
| **Gamintas** | 1985 |
| **Naudotas** | nuo 1985 |
| **Kalibras, mm** | 72,5 |
| **Svoris, kg** | 2,9 |
| **Ilgis, mm** | 770 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 144 |
| **Taikymo tolis, m** | 250 |
| **Dėtuvė** | 1 granata vienkartiniame vamzdyje |

**RPG-26 Aglen** (rus. *РПГ-26 Аглень*) – tarybinis vienkartinis reaktyvinis prieštankinis granatsvaidis. Skirtas kovai su tankais, šarvuočiais, gyvąja jėga, besislepiančia pastatuose ir įtvirtinimuose.

Sukurtas kompanijos *Bazalt* kaip RPG-22 pakaitalas. Pradiniams bandymams pateiktas 1982 m. 1983–1984 m. vyko poligoniniai bandymai. Į Tarybinės Armijos ginkluotę priimtas 1985 m.

Leistuvas yra plonasienis vamzdis, pagamintas iš tokio paties stiklaplastikio, kaip ir RPG-18 bei RPG-22.

Nuleidžiamojo ir skeliamojo mechanizmų saugiklinis stovelis užveda skeliamąjį mechanizmą (kai stovelis statmenas) arba įjungia saugiklį (kai stovelis nuleistas žemyn). Saugiklio stovelis kartu yra ir taikiklio dalis – jame įtaisytas dioptras.

Granata
-------

Granata PG-26 yra reaktyvinė kumuliacinė, su stabilizatoriais, kurie atsilenkia granatai iššovus. Pagerintas kumuliacinis užtaisas (sprogstamoji medžiaga *Okfol*) geba pramušti 440 mm storio šarvą, 1 m gelžbetonio ar 1,5 m storio plytų sieną.

Raketinio variklio kuras – parakas *7/1 TR V/A* (rus. *7/1 ТР В/А*).

Naudojimas
----------

Norint iššauti:

* RPG-26 vamzdis dedamas ant peties
* kryptuko plokštelė atlenkiama į statmeną padėtį
* ištraukiamas nuleidimo ir skeliamojo mechanizmo kaištis
* saugiklio stovelis atlenkiamas į statmeną padėtį

Dabar RPG-26 yra kovinėje padėtyje. Norint grąžinti į žygio padėtį, seka atliekama priešinga tvarka. Palyginus su RPG-22, RPG-26 parengimas šūviui dukart greitesnis.

* nusitaikoma ir nuspaudžiama nuleistuko svirtelė

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: RPG-26 Aglen** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Грнатомет РПГ-26 „Аглень" Archyvuota kopija 2008-04-23 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Karis (reikšmės).*
Kelių rūšių indiški kariai.
**Karis** – bendras iš Pietų ir Pietryčių Azijos kilusių valgių, šiuo metu paplitusių daugelyje šalių, pavadinimas. Daugeliu atvejų tai su ryžiais arba duona valgomi troškiniai, o kartais ir tirštos sriubos, kurių gamyboje naudojami įvairūs prieskonių mišiniai, suteikiantys specifinį, neretai aštrų skonį. Yra daugybė kario rūšių, besiskiriančių sudėtinėmis dalimis ir prieskoniais. Jis gali būti tiek vegetariškas, gaminamas iš įvairų daržovių, dal, kokosų pieno, tiek ir su mėsa, žuvimi. Regioninėse virtuvėse kiekviena rūšis turi savitą pavadinimą.

Karis yra populiarus tradicinis patiekalas Indijoje, Pakistane, Bangladeše, Šri Lankoje, Pietryčių Azijos šalyse. XVIII a. išpopuliarėjo Anglijoje, XIX a. – Japonijoje, kur tapo vienu dažniausių valgių.

Susiję straipsniai
------------------

* Kario prieskoniai
**Kamėja** (angl. *cameo; cameo role; cameo appearance*) – epizodinis žinomo žmogaus (režisieriaus, aktoriaus, politiko, sportininko, dainininko ir pan.) pasirodymas epizodiniame vaidmenyje kino filme, teatro spektaklyje, kompiuteriniame žaidime. Kartais jis vaidina pats save. Taip, pvz. Darius Kasparaitis trumpame epizode Rusijos filme „Brolis 2" suvaidino pats save.[1]

Režisieriai kartais suvaidino savo filme epizodinį vaidmenį. Taip darė Kventinas Tarantinas, Leonidas Gaidajus, Eldaras Riazanovas, Georgijus Danelija, Tintas Brasas, Alfredas Hičkokas, Čarlis Čaplinas, Nikita Michalkovas ir kt.

Kartais animaciniuose filmuose panaudojamas šaržuotas realaus asmens ar žinomo kino herojaus vaizdinys.

1925 m. tarybiniame filme „Šachmatų karštinė" (*Шахматная горячка*) save suvaidino Kubos didmeistris, pasaulio šachmatų čempionas Chosė Raulis Kapablanka.

Kamėjos filme „Paskutinis veiksmo filmo herojus"
------------------------------------------------

Daug kamėjų panaudota filme „Paskutinis veiksmo filmo herojus" (*Last Action Hero*; 1993). Jau pats filmo siužetas yra pagrįstas kamėjos idėja, kadangi Arnoldas Švarcnegeris vaidina filmo herojų Sleiterį, atpažįstamą superherojų.
  
Kamėjose pasirodo:

* italų aktorius ir kultūristas *Franco Columbu* – kaip filme rodomo naujo filmo prodiuseris;
* *Tina Turner* – kaip Los Andželo merė.
* *Sharon Stone* ir *Robert Patrick* – Kai filmo herojai *Danny* ir Sleiteris atvyksta į Los Andželo policijos departamento būstinę, ties jos įėjimu pasirodo *Sharon Stone* ir *Robert Patrick* kaip *Catherine Tramell* (iš filmo „Esminis instinktas") bei T-1000 (iš filmo „Terminatorius 2: paskutinio teismo diena");
* Silvesteris Stalonė – parodomas kaip terminatorius filmo „Terminator 2" afišoje;
* aktorė ir modelis *Angie Everhart* – vaidino videofilmų krautuvėlės darbuotoją;

Filme rodomoje filmo „Jack Slater IV" premjeroje pasirodo daug įžymybių, vaidinančių save pačius. Tai tuometinė Švarcnegerio žmona *Maria Shriver*, *Little Richard*, *Leeza Gibbons*, *James Belushi*, *Damon Wayans*, *Chevy Chase*, *Timothy Dalton* ir *Jean-Claude Van Damme*.

Nuorodos
--------

1. ↑  Хоккеисты Ягр , Морозов и Каспарайтис в фильме Брат – 2 (video ištrauka)
Koordinatės: 55°33′37″š. pl. 24°37′26″r. ilg.﻿ / ﻿55.560192°š. pl. 24.623904°r. ilg.﻿ / 55.560192; 24.623904

|  Raguvos kapinių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Panevėžio |
| **Savivaldybė** | Panevėžio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Raguva |
| **Adresas** | Šilo g. |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | XIX a. |

**Raguvos kapinių koplyčia** yra Raguvos Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapijoje, Raguvos miestelio kapinėse, Panevėžio rajone, šalia kelio  **3011**  Raguva–Šilai–Mikėnai . 
Koplyčia stūkso kapinių centrinėje dalyje, yra medinė, keturkampė, su apside. Joje įrengtas laidojimo rūsys. Virš statinio dvišlaičio stogo pastatytas bizantiško stiliaus bokštelis. Fasade - 1,5 m dydžio medinė dvasininko skulptūra.

Istorija
--------

Koplyčia statyta XIX a. antroje pusėje, Raguvos klebono kun. Andriaus Dulskio (1818–1884) rūpesčiu. Po altoriumi išlikęs lenkiškas įrašas, kad jo palaikai ilsisi šioje koplyčioje. Vėlinių dieną prie koplyčios altoriaus buvo laikomos šv. Mišios, į kurias netilpdavo tikintieji. Mišios nustotos aukoti apie 1990-uosius. Vėliau koplyčia tapo sandėliu – jame laikyti kapinių priežiūros įrankiai.

2015 m. seniūnija koplyčią perdažė, atliko kitus remonto darbus. Kapinės buvo įtrauktos į internetinę atminimo knygą.

2022 m. duomenimis, koplyčios viduje buvo altorius, ant sienų kabojo dveji rėmai, tikėtina, kitados juose būta religinių paveikslų. Išlikę šeši suolai, kokie matomi senosiose bažnyčiose. Rajono savivaldybė skyrė lėšų sutvarkyti prakiurusiam koplyčios stogui, sumontuoti lietvamzdžiams, sutvarkyti pamatams. Raguvos seniūnijos vadovai puoselėjo lūkesčius atnaujintoje koplyčioje švęsti Mišias, tačiau tam pasipriešino Raguvos parapijos klebonas Juozas Janulis (g. 1944). Anot jo, mauzoliejuose, kuriuose palaidoti paprasti žmonės, kad ir kunigai, mišios neaukojamos. Sutvarkytas statinys galės būti atidarytas ir žmonės ateiti pasimelsti už palaidoto kunigo Andriaus Dulskio vėlę. Už mirusius savo artimuosius klebonas J. Janulis patarė melstis prie jų kapų ar užprašant Mišias bažnyčiose.

Galerija
--------

* Virš durų – medinė skulptūraVirš durų – medinė skulptūra
* ApsidėApsidė
* AltoriusAltorius
* Bokštelio kryžiusBokštelio kryžius
* Stogo kraigo kryžiusStogo kraigo kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Raguvos Švč. M. Marijos Ėmimo į dangų parapija Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2 3  Tarp klebono ir seniūno atsistojo koplyčia *sekunde.lt*
3. ↑  Atminimo knygoje – Lietuvos kapinės Archyvuota kopija 2016-04-21 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raguvos kapinių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Petras Juknevičius. Panevėžio rajono kopyčios
**Podoktorantūra** (**postdoktorantūra**; angl. *Postdoc*, šnek. „postdokas") - podaktarinės (savarankiškos) studijos ar (ir) moksliniai tyrimai, vykdomi įgijus daktaro laipsnį. Trukmė: 6-24 mėn. Rečiau - iki 36 mėn. ar net 5 metų (VFR). 

Mokslininkas (*postdoktorantas*) gali tyrinėti pagal specialią darbo arba stažuotės programą mokslo tyrimų įstaigoje gimtojoje valstybėje arba užsienyje. Pvz. gali rengti habilitacijai (rašyti habilitacijos darbą). Tokios „postdaktarinės" studijos gali vykti paprastoje mokslo įstaigoje arba specialioje. Pvz. Vokietijoje yra steigiama vad. Doktorantūros mokykla (vok. *Graduiertenkolleg*, *Promotionskolleg* *Doktoratskolleg*), kurioje be doktorantų taip pat mokosi ir postdoktorantai (paprastai - habilitantai). Jie kartu dalyvauja bendruose moksliniuose užsiėmimuose (paskaitose, seminaruose), pristato savo tyrimus, diskutuoja, dalyvauja kituose renginiuose.

Lietuva
-------

Lietuvoje siekiama perimti geriausių pasaulio universitetų patirtį. Podaktarinės studijos Lietuvoje modeliuojamos kaip kompetencijų ugdymo ir nuolatinio profesūros atnaujinimo vis didėjančios konkurencijos akademiniame pasaulyje priemonė. Svarbios šios 3 kompetencijos (mokslinės, pedagoginės ir vadybinės). Jaunas mokslininkas (ilgainiui - profesorius) ne tik privaląs produktyviai dirbti mokslinį darbą, bet ir pritraukti geriausius studentus, išmokti rūpintis savos akademinės institucijos socialine ir finansine gerove. 

Podaktarinėms studijoms vykdyti ir modeliui plėtoti VU Filosofijos fakultetas, VDU ir Lietuvių kalbos institutas gavo ES ir LR ŠMM paramą.

Stipendijos
-----------

* Humboldt stipendija
* Frico Tiseno fondo stipendija
* DAAD stipendija
* KAAD stipendija
* Hercogo Augusto bibliotekos stipendija
* Marbacho stipendijos
* kitos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Podaktarinės studijos Lietuvoje: patirtys ir perspektyvos Archyvuota kopija 2010-03-02 iš Wayback Machine projekto. (Laikraštis „Mokslo Lietuva", 2008 m. liepos 10 d. Nr. 13 (391))
2. ↑  *Quality Improvement of the Doctoral and Introduction of the Postdoctoral Studies in Social and Human Sciences: Maintaining National Identity in the Global World*[neveikianti nuoroda] (VU, LKI, VDU projektas)

Nuorodos
--------

* Podoktorantūra Lietuvoje Archyvuota kopija 2012-01-30 iš Wayback Machine projekto. (Stipendijos, programos)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Anhima cornuta** |
| --- |
| Raguotoji palamedėja |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žąsiniai paukščiai  *( Anseriformes)* |
| Šeima: | Palamedėjos  *( Anhimidae)* |
| Gentis: | *Anhima*  *( Anhima)* |
| Rūšis: | Raguotoji palamedėja  *( Anhima cornuta)* |

 |
| Binomas |
| ***Anhima cornuta***Linnaeus, 1766 |

**Raguotoji palamedėja** (*Anhima cornuta*) – palamedėjų (*Anhimidae*) šeimos paukštis.

Paukščio masė – 2-3 kg. Tai didžiausia šios šeimos rūšis. Kūnas juodai baltos spalvos, turi iki 10 cm pakaušio kuodą, kuris užsilenkia aukštyn ir vėl į priekį. Kojos ilgos, jų pėdos tik iš dalies plėvėtos, snapas siauras. Maitinasi sausumoje. Lizdą suka ant žemės, deda 4-6 kiaušinius. Maždaug po 6 savaičių išsirita jaunikliai. 

Gyvena Pietų Amerikos šiaurinėje dalyje.

Vikižodynas
|  |
| --- |
| Džonas Liuteris Adamsas |
|  
Džonas Liuteris Adamsas 2014 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | John Luther Adams |
| Gimė | 1953 m. sausio 23 d. (70 metų) |
| Kilmė | Jungtinės Amerikos Valstijos Meridianas, Misisipė, JAV |
| Žanrai | šiuolaikinė muzika |
| Instrumentai | mušamieji |
| Aktyvumo metai | 1974– |
| Svetainė | Oficiali svetainė |

**Džonas Liuteris Adamsas** (*John Luther Adams*, g. 1953 m. sausio 23 d.) – Jungtinių Amerikos Valstijų kompozitorius.

Kilęs iš Misisipės valstijos. 1973 m. baigė studijas Kalifornijos menų institute. Vėliau tapo gamtosaugos aktyvistu, 1975 m. išvyko į Aliaską, o nuo 1978 iki 2014 m. ten gyveno nuolat. 1982–1989 m. grojo timpanais ir perkusija Feirbankso simfoniniame orkestre bei Arkties kameriniame orkestre.

Džonas Liuteris Adamsas kuria įvairių žanrų muziką – filmams, vaikų teatrams, rašo kūrinius vokalui, orkestrui, akustiniams instrumentams, elektronikai. Ryškus jo muzikos bruožas – Aliaskos garsovaizdžiai, gamtos, tradicinių šiaurės kultūrų garsų motyvai. Didelio pasisekimo sulaukė 2013 m. sukurta orkestrinė kompozicija – „Tapti vandenynu" (*Become Ocean*). Už ją Adamsas apovanotas Pulicerio ir „Grammy" apdovanojimais.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* John Luther Adams gamtos persmelkta muzika. Modus, lrt.lt
**Kybartų Šv. Aleksandro Neviškio parapija** - viena iš Kauno stačiatikių dekanato parapijų, Kybartuose. Parapijai priklauso Kybartų Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė. Parapija pavadinta Aleksandro Neviškio garbei.

Istorija
--------

Parapija įkurta 1870 m. pastačius cerkvę per miestelį geležinkelį tiesiantiems darbininkams. 1919 m. pradžioje vidaus reikalų ministerija cerkvę, mokyklos pastatą ir 2 parapijos namus su žeme perdavė Seinų vyskupijai. Įkurta bažnyčia. Tuo metu apie 420 stačiatikių rinkdavosi maldai nuomojamose patalpose. Jie daug kartų kreipėsi į valdžią gražinti cerkvę. Pastatui reikėjo kapitalinio remonto. 

1929 m. katalikų parapija iš finansų ministerijos išsireikalavo gauti paskolą naujai bažnyčiai statyti. Tada apgriuvusi cerkvė ministrų kabineto nutarimu grąžinta stačiatikiams. 1935 m. atnaujinta cerkvę iškilmingai pašventinto Lietuvos ir Vilniaus metropolitas Dimitrijus Bogojavlenskis.

1937 m. parapijai priklausė 1431 tikintysis. Prie jos veikė Apvaizdos brolija. Parapija visos Lietuvos cerkvėms gamino žvakes. 1945 m. parapijoje buvo 280 tikinčiųjų. 1947 m. tarybų valdžia ją oficialiai įregistravo. Į Kybartus vykdavo tikintieji iš Kaliningrado srities.

Nuorodos
--------

* Parapijos informacija Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.;
* Parapijos istorija (lenk.)[neveikianti nuoroda].
Dešinėje - Audimax ir administracijos daugiaaukštis, kairėje - Universiteto bažnyčia
**Kylio universitetas** (vok. *Christian-Albrechts-Universität zu Kiel* - 'Kylio Christiano Albrechto universitetas', **CAU**; dar *Christiana Albertina*) - aukštoji mokykla Vokietijoje, Šlėzvigo-Holšteino žemėje. Įkurtas 1665 m. Steigėjas - hercogas Christian Albrecht von Schleswig-Holstein-Gottorf. 111 studijų programų, 22 117 studentų (WS 2008/2009), iš jų - 9,1 % užsieniečių (22,1 % iš Baltijos jūros valstybių, WS 2007/2008; 26,5 % užsieniečių studentų - iš Azijos (Kinija - 9,9 % visų užsieniečių studentų)

3 108 darbuotojų (2008 m.), be to, 5 066 tarnautojų Šlėzvigo-Holšteino universitetinėje klinikoje (Campus Kiel).

### Fakultetai

* Teologijos
* Teisės fakultetas
* Ekonomikos ir socialinių mokslų
* Medicinos
* Filosofijos
* Matematikos-gamtos mokslų
* Agrarinių ir mitybos mokslų
* Technikos.

Centrinės įstaigos
------------------

(2001 m. naujai atidaryta) Universiteto biblioteka, Skaičiavimo centras, Sporto centras ir Interdisciplininis multimedijos centras; Tyrimų ir technologijų centras (*Forschungs- und Technologiezentrum Westküste*, Büsum).

Šaltiniai
---------

1. ↑  CAU: Die Universität in Zahlen. Stand: Januar 2008
2. ↑  CAU: Übersicht Eckdaten. Stand: Juni 2008

Nuorodos
--------

* Kylio universiteto tinklavietė
* Studentų atstovybės (AStA) tinklavietė
* Studentų parlamento tinklavietė[neveikianti nuoroda]
* Dalykinių studentų atstovybių konferencijos tinklavietė
**Skuodo rajono taryba** – Skuodo rajono savivaldybės atstovaujamoji institucija, išrinkta 1990 m. kovo 24 d. pakartotinis balsavimas (II turas) – balandžio 7 d. Pilnas pavadinimas – **Skuodo rajono Liaudies deputatų taryba**, nuo 1990 m. balandžio mėn. *Skuodo rajono taryba*.

Teisinis pagrindas
------------------

Vietos savivaldos pagrindų įstatymu, priimtu 1990 m. vasario 12 d. savivaldybės suskirstytos į žemesniosios pakopos savivaldybes – apylinkės, gyvenvietės (valsčiai), rajono (apskrities) miestai ir aukštesniosios pakopos savivaldybes – rajonai, apskritys, respublikos miestai. Skuodo rajonui priskirtas aukštesniosios pakopos savivaldybės statusas. Savivaldybių teises kiek suvaržė 1993 m. spalio 12 d. Seimo priimtos įstatymo pataisos.

Rinkimai, vadovaujantis Lietuvos TRS Aukščiausiosios Tarybos 1989 m. gruodžio 7 d. priimtu „Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos Vietinių liaudies deputatų tarybų rinkimų įstatymu" vyko pagal mažoritarinę sistemą. Kandidatus kelti galėjo renkamos tarybos teritorijoje esančių visuomeninių, politinių organizacijų, visuomeninių judėjimų rajonų ir miestų organai, taip pat ne mažiau, kaip 50 darbo ar gyvenamosios vietos piliečių susirinkimas. Tai buvo pirmieji laisvi ir demokratiški rinkimai po 1925 m. savivaldybių tarybų rinkimų.

Tarybos deputatai
-----------------

1. Stanislovas Martinkus
2. Juozas Tumosas
3. Algerdas Rozga

Veikla
------

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Serbijos katepanatasκατεπανίκιον Σερβλίας |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **969 – 976** |  → |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Bizantijos imperija |
| **Administracinis centras** | Senasis Rasas |

**Serbijos katepanatas** arba **Raso katepanatas** (gr. κατεπανίκιον Σερβλίας) – Bizantijos administracinis vienetas dabartinės Serbijos ir Bosnijos ir Hercegovinos teritorijose. Egzistavo labai trumpai, 969–976 m. Terminas katepanatas yra kildinamas iš graikiško termino *katepano*, reiškiančio „vadas".

Katepanatas buvo įkurtas apie 969 m. Bizantijai absorbavus be valdovo likusią Serbijos kunigaikštystę. Tuo metu Serbijos pajūrio sritys į katepanato sudėtį neįėjo, nes ten įsitvirtino Duklia. Katepanato sostinė buvo Senasis Rasas. Vienintelis žinomas Raso katepanas buvo Bizantijos statytinis Jonas.

Po imperatoriaus Jono Cimiskio mirties 976 m. teritorija atiteko Bulgarijai. Bizantijos valdžia čia buvo atkurta 1018 m. įkūrus Sirmijaus temą.
Serbijos vėliava, Proporcijos: 2:3
 Serbijos vėliava, Proporcijos: 2:3
**Serbijos vėliava** – stačiakampio formos audeklas padalintas į vienodo aukščio horizontalias juostas: raudoną viršuje, mėlyną per vidurį ir baltą apačioje. Arčiau flagštoko įkomponuotas mažasis Serbijos herbas – herbinis skydas papuoštas auksine karūna.

2004 m. rugpjūčio 17 m. Serbijos parlamentas patvirtino rekomendacijas dėl valstybinės simbolikos. 2006 m. balsuojant referendume, atsiskyrus Juodkalnijai parlamentas patvirtino dabartinę vėliavą, kuri 2006 m. birželio 8 d. suplėvėsavo šalia JTO pastato.

Spalvos
-------

        Pantone spalvų sistemoje: Raudona – Pantone 193; RGB spalvų sistemoje: Balta – 195, 12, 62.

        Pantone spalvų sistemoje: Mėlyna – Pantone 287; RGB spalvų sistemoje: Balta – 0, 54, 152.

        Pantone spalvų sistemoje: Balta – nėra; RGB spalvų sistemoje: Balta – 255, 255, 255.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Serbijos vėliava** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* vexillum.com Archyvuota kopija 2007-01-02 iš Wayback Machine projekto.
* flags.net

**Europos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Herbai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Nevėžio žemuma šalia Kėdainių
**Nevėžio žemuma** – moreninė lyguma Vidurio Lietuvoje, Nevėžio baseine, tarp Rytų Žemaičių plynaukštės, Vilkijos ir Viešintų kalvagūbrių; Vidurio žemumos dalis. Apima Kėdainių, Kauno ir Panevėžio rajonus. Šiaurinė riba neryški; sutartine riba laikoma Nevėžio ir Lėvens vandenskyra. Paviršius formavosi tirpstant ir traukiantis pleistoceno paskutinio ledynmečio ledyno Nevėžio plaštakai.

Yra trijų lygmenų: 80-90 m (pavyzdžiui, Traupio lyguma), 70-80 m (Pagirių lyguma) ir ~65 m (abipus Nevėžio slėnio). Apatinio lygmens lyguma didžiausia, ją paįvairina dienovidinių krypties gūbriškos kalvos arba gūbriai (ledyno plaštakos šoniniai moreniniai dariniai; pvz. Ramygalos, Šilgalių, Lančiūnavos, Truskavos gūbriai kyla ~10 m virš aplinkinių pašlapusių lygumos plotų) arba riedulingi ruožai, o žemumos šiaurėje – upių senslėniai. Apatinio lygmens lygumoje yra smėliu užpiltų plotų. Nevėžis kerta visų trijų lygmenų lygumas. Nevėžio žemumos upių tinklas tankus, tačiau jos nevandeningos. Yra nenuotakių plotų.

Dirvožemiai velėniniai glėjiški ir vėlėniniai glėjiniai. Nevėžio žemuma gana miškinga. Kraštovaizdžiai sukultūrinti, intensyviai naudojama žemdirbystei ir gyvulininkystei. Būdingi monotoniški peizažai: visiškai plokščia plyna lyguma, vietomis paįvairinta gūbrių ar apaugusi mišku. Gražesni peizažai atsiveria upių (ypač Nevėžio) slėnių šlaituose.
| ***Vaikinas iš kaimo*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Il ragazzo di campagna |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Castellano & Pipolo |
| Scenaristas (-ai) | Castellano & Pipolo |
| Kompozitorius | Detto Mariano |
| Vaidina | Renato Pozzetto  Enzo Cannavale |
| Metai | 1984 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 92 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Vaikinas iš kaimo** (it. *Il ragazzo di campagna*) – 1984 m. sukurtas filmas, rodytas Venecijos kino festivalio itališkų komedijų retrospektyvoje 2010 m.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

40-ies sulaukęs Artemijus nusprendžia pakeisti gyvenimą ir išvažiuoti iš kaimo, kur dideliame name gyveno kartu su mama. Atvykęs į Milaną, jis apsistoja pas pusbrolį, kuris prisistato esąs verslininkas, nors iš tiesų verčiasi atiminėdamas iš moterų rankines. Artemijui toks „verslas" nepatinka ir jis nusprendžia rasti moterį, kurios rankinę pats padėjo pagrobti. Taip jis susipažįsta su Andžela: nuolat neturinčia laiko ir visur skubančia moterimi, kurią iš karto įsimyli. Jiedu susidraugauja, tačiau Artemijui niekaip nesiseka rasti darbo, o Andžela neturi laiko asmeniniams santykiams. Jis visais būdais stengiasi įsitvirtinti mieste, tačiau motinos atsiųsti pinigai baigiasi, o Andžela negali apsispręsti dėl bendros ateities. Galiausiai Ambrozijus nusprendžia grįžti namo, kur jo laukia motina ir jį įsimylėjusi mergina Marija Roza.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Renato Pozzetto – Artemijus
* Clara Colosimo – jo motina
* Donna Osterbuhr – Anžela
* Sandra Ambrosini – Marija Roza
* Massimo Serato
* Enzo Cannavale
* Massimo Boldi

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Italian Comedy - The State of Things". *labiennale.org*. Suarchyvuotas originalas 2010-08-01. Nuoroda tikrinta 1 August 2010.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
| Kojus*Кой* |
| --- |
| 

KojusKojus

55°05′50″ š. pl. 94°03′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.09722°š. pl. 94.05000°r. ilg.﻿ / 55.09722; 94.05000﻿ (Kojus)Koordinatės: 55°05′50″ š. pl. 94°03′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.09722°š. pl. 94.05000°r. ilg.﻿ / 55.09722; 94.05000﻿ (Kojus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7)------ vasaros: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Krasnojarsko kraštas Krasnojarsko kraštas |
| **Rajonas** | Partizanskojės rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 269  |

**Kojus** (rus. *Кой*) – miško kirtėjų gyvenvietė Rytų Sajano atšakos Kojaus Belogorjės kalnuose, abipus Jenisiejaus dešiniojo intako Manos upės, apie 55 km į pietvakarius nuo Partizanskojės, Partizanskojės rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija. Priklausė Partizanskojės miško pramonės ūkiui.

Lietuviai
---------

1948 m. birželio mėn. į Kojų iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 100 šeimų (ūkininkai, daug studentų). Tais pačiais metais atvežta apie 500 tremtinių – ukrainiečiai, rusai, graikai, suomiai, lenkai, Pavolgio vokiečiai, estai, latviai. Tremtiniai kirto mišką, rąstus vežė ir krovė prie upės, pavasarį plukdė į Jenisiejų. 1957 m. lietuviai pradėjo grįžti į Lietuvą. 1972 m. Kojuje gyveno 1 lietuvių kalba šeima. Iškirtus gretimus miškus gyvenvietė beveik sunyko. Kojaus kapinėse palaidota lietuvių, iki 1990 m. kai kurių palaikai parvežti į Lietuvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Kojus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 345 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Koklės provincija*Provincia de Coclé* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Panamos vėliava Panama |
| **Administracinis centras** | Penonomė |
| **Apygardos** | 6 |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 228 676 |
| **Plotas** | 4 927 km² |
| **Tankumas** (2010) | 46 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Koklės provincijaVikiteka |

**Koklės provincija** (isp. *Provincia de Coclé*) – provincija, esanti Panamos centrinėje dalyje, Ramiojo vandenyno (Panamos įlankos) pakrantėje. Administracinis centras – Penonomė.

Geografija
----------

Šiaurinę provincijos dalį užima vulkaninės kilmės kalnai (Centrinė Kordiljera), iškylantys nuo 200 iki 1600 m. Pietuose driekiasi plati lyguma, besitęsianti į vandenyno pakrantės. Klimatas tropinis ir labai drėgnas (nuo 2500 mm per metus pietuose iki 4000 mm šiaurėje). Svarbiausios upės (Grandė, Čikas) teka į Ramųjį vandenyną, nors kalnuose prasideda keletas upokšnių, tekančių į Karibų jūrą. Yra įsteigtas Generolo Omaro Torichoso nacionalinis parkas, kuriame yra ilgamečio šalies diktatoriaus žūties vieta.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Provincija padalinta į 6 apygardas (skliaustuose – administracinis centras):

* Aguadulsės apygarda (Aguadulsė)
* Antono apygarda (Antonas)
* La Pintados apygarda (La Pintadas)
* Natos apygarda (Nata)
* Olos apygarda (Ola)
* Penonomės apygarda (Penonomė)

* El Valjės miestelisEl Valjės miestelis
* Kalnų slėnisKalnų slėnis
* Senovinis indėnų pakabukas iš KoklėsSenovinis indėnų pakabukas iš Koklės

|  |  |
| --- | --- |
|  **Panamos administracinis suskirstymas** |  |
| **Provincijos:** Bokas del Toras | Čiriki | Darjenas | Koklė | Kolonas | Herera | Los Santosas | Panama | Veraguasas
**Komarkos:** Embera Vounaanas | Kuna Jala | *Kuna de Madugandi* | *Kuna de Vargandi* | Ngobė Buglė |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Larinioides** |
| --- |
| Žnypliavorio (Larinioides sp.) tinklasŽnypliavorio (*Larinioides* sp.) tinklas |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Vorai  *( Araneae)* |
| Šeima: | Kryžiuočiai  *( Araneidae)* |
| Gentis: | Žnypliavoriai  *( Larinioides)* |

 |

**Žnypliavoriai** (*Larinioides*) – kryžiuočių (*Araneidae*) šeimos vorų gentis.

Vorų dydis – 5-13,5 mm. Gyvena atvirose vietose, ypač prie vandens. Tarp aukštų žolių, nendrių, žemų krūmų nusipina horizontalų ar vertikalų voratinklį, kuris 60 cm skersmens, su 15-24 spindulių ir dideliais tarpais tarp gaudomųjų siūlų. Dažnai tinklai yra labai arti vienas prie kito. Netoli tinklo įsirengia piltuvėlio pavidalo, į apačią atvirą slėptuvę.

Naktinis gyvūnas, per dieną tūno slėptuvėje. Patelė užpuola patinėlį tuoj po apvaisinimo ir jį suėda (kanibalizmas).

Europoje 5 rūšys, iš jų 4 randamos Lietuvoje.

Nendrinis žnypliavoris (*Larinioides cornutus*)
Rausvasis žnypliavoris (*Larinioides ixobolus*)
| ***Žmogžudystė šventinę dieną*** |
| --- |
|  |
| Pavadinimas | Assassini dei giorni di festa |
| Kilmės šalis |  Italija Ispanija |
| Režisierius | Damiano Damiani |
| Scenaristas (-ai) | Giovanni AmmendolaGiampaolo Serra |
| Metai | 2002 |
| Žanras | kriminalinė drama |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Žmogžudystė šventinę dieną** (it.  *Assassini dei giorni di festa*) – paskutinis italų režisieriaus Damiano Damiani filmas, sukurtas 2002 m.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Carmen Maura – Iliuminata
* Riccardo Reim – Patricijus
* Domenico Fortunato – Onoratas
* Agnese Nano – Miniranda

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Buenos Airės, 1952–ieji. Grupė aktorių, netekusių darbo uždarius jų teatrą, nusprendžia savo vaidybinius sugebėjimus panaudoti sukčiaujant per laidotuves, apsimetant artimojo giminaičiais. Kartą jie užklysta į namus, kuriuose neseniai mirė turtingas ir įpėdinių neturintis vyras. Sužinoję, kad yra tik viena jauna giminaitė, gyvenanti Europoje, jie nusprendžia kad tai puikus šansas vienu kartu išspręsti visas finansines problemas. Yra tik viena kliūtis – nei vienas iš aktorių grupės nėra tinkama pagal amžių apsimesti mirusiojo giminaite, todėl šio vaidmens imasi vienas iš vaikinų. Jam tenka ne tik kurį laiką būti apsirengusiu moterimi, bet ir suvilioti palikimo dokumentus tvarkantį advokatą, kad šis greičiau parengtų reikiamus popierius. Advokatas netrunka įsimylėti iš Europos trumpam atvykusią „merginą", tačiau ir jos vaidmenyje esantis aktorius, pernelyg įsijautęs į kuriamą personažą, vis labiau ima jaustis ne vyru, o moterimi...