recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Muntacas** (it. *muntaz*) – karinis laipsnis Italijos kolonijinėse pajėgose, atitikęs kapralą Italijos karališkojoje armijoje (*Regio Esercito*).

Vyresnis laipsnis buvo bulukbašis (it. *Bulucbasci*, atitikęs seržantą), o žemesnis – askaris (it. *askari*, atitikęs *eilinį.* 
Kolonijiniuose daliniuose muntacai būdavo [[skyrius (karyba}|skyrių]] vadai. Kandidatus į muntacus parinkdavo iš askarių, kurie mokėjo itališkai skaityti ir rašyti.

Skiriamieji ženklai
-------------------

Muntaco skiriamasis ženklas buvo trikampis antsiuvas viršūnė aukštyn su raudona gegne (ševronas viršūne į viršų). skiriamieji ženklai ant *tarbušo* (fesas) buvo žvaigždė ir toks pat antsiuvas, kurio pamatas lygiagretus apatiniam feso kraštui.

Ant antsiuvo būdavo atitarnautų metų ženklai ir narsos ženklai (*crown of Savoy*). Kiti antsiuvai buvo specialybės antsiuvas (artileristas, trimitininkas, būgnininkas, balnininkas, kalvis...), kovinių sužeidimų antsiuvai. 

Zaptijų muntacai, vilkėdami visą uniformą, ant kepurės segėdavo baltas ir juodas stručių plunksnas.

Istorija
--------

Gondero mūšyje pasižymėjo muntacas *Unatù Endisciau*, kuris atsisakė pasiduoti britams po užkardos Debre Taboro mieste kapituliacijos, prasiskverbė pro priešo linijas ir pasiekė italų pozicijas. Jis parnešė 72-ojo zaptijų bataliono vėliavą. Tai jis padarė būdamas mirtinai sužeistas. jis buvo vienintelis „spalvotasis kareivis", kurį Italija apdovanojo Karinės narsos aukso medaliu.

Muntacai buvo taip pat ginkluoti kaip ir eiliniai askariai.

Nuorodos
--------

1. ↑  AA.VV. *Enciclopedia Militare*, Edizioni de Il Popolo d'Italia, 1937, Roma, voce: *Sciumbasci*
2. ↑  Regolamento dei Regi Corpi Truppe Coloniali (1929)
3. ↑  Articolo di Arnaldo Grilli sui primi due anni di Seconda guerra mondiale|16-09-2008.

* AA.VV. *Enciclopedia Militare*, Edizioni de Il Popolo d'Italia, 1937, Roma
* AA.VV. *Eserciti & Battaglie*, voll. 1, 29, 30, 31, 32, Hobby&Work 1999
* Philip Jowett, Stephen Andrew, *Italian Army, 1940-1945*, vol. 2, Osprey Publishing, coll. Men-at-arms
* Riccardo Busetto, *Il dizionario militare*, Zanichelli, 2004, Bologna
|  |
| --- |
| **Ryškėnų pradinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Ryškėnų pradinė mokykla herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Ryškėnų pradinė mokykla|250px]] |
| **Adresas** | Ryškėnai, Telšių rajonas |
| **Direktorius(-ė)** | Jonas Gaurylius |
| **Mokinių skaičius** | 95 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 16 |

**Telšių rajono Ryškėnų pradinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Ryškėnuose (Telšių raj.), Masčio g. 15, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290589130, steigėjas Telšių rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Telšių Atžalyno progimnazijos skyrius.

Buvęs filialas – Telšių rajono Ryškėnų pagrindinės mokyklos Lauko Sodos skyrius.

Istorija
--------

1994 m. prie Ryškėnų vidurinės mokyklos prijungta Lauksodos vidurinė mokykla.

2016 m. Ryškėnų mokykla prijungta prie Telšių Atžalyno progimnazijos kaip skyrius.

Direktoriai
-----------

* Jonas Gaurylius

Žymūs mokytojai
---------------

* Danutė Mileikienė, 1994–1995 m. direktoriaus pavaduotoja, politinė bei visuomenės veikėja.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Telšių r. Ryškėnų pradinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-07-24).
2. ↑  Telšių „Atžalyno" progimnazijos Ryškėnų skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-07-24).
3. ↑

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2013-10-02 iš Wayback Machine projekto..
| Muraškinė |
| --- |
| Muraškinės vaga prie Rokų Miško Kelmyno kaimo Muraškinės vaga prie Rokų Miško Kelmyno kaimo |
| **Ilgis** | ~ 4,4 km |
| **Ištakos** | Dubravos miškas |
| **Žiotys** | Sėmena |
| **Šalys** | Lietuva |

**Muraškinė** – upelis Lietuvoje, Kauno miesto pietrytiniame pakraštyje; Sėmenos dešinysis intakas (Nemuno baseinas). Prasideda ties Dubravos miškais. Teka į šiaurės vakarus palei Kauno pakraštį. Įteka į Sėmeną 6,6 km nuo jos žiočių. Visa vaga nusitiesusi per Dubravos mišką.

Intakai (dešinieji) – Sūrės upelis, Muraškinės upelis. Prieš žiotis į Muraškinę įsilieja Sūrė.

Etimologija
-----------

Kęstučio Subačiaus knygoje „Sūduvių protėvių dvasinis testamentas" teigiama, kad su įvairiais priebalsiais įamžinama hidronimo šaknis turėtų būti „mar"-, reiškianti šlapią vietą, pelkę. Tokiu būdu Muraškinė greičiausiai vadinta Maraškine.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Povilas Vitkauskas. Pakaunės upeliai, kuriems pasisekė, ir jų paslaptys. 2016-04-02, Lrytas.lt (tikrinta 2023-07-17).
3. ↑  Dubravos girios upeliai. Zpasaulis.lt (tikrinta 2023-07-17).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Tau** – blogio dvasia gvaranių mitologijoje. Nors Tau nėra tapatus Velnio terminui krikščionių tikėjime, tačiau dažnai įvardinamas kaip Blogoji Dvasia, blogio sinonimas. Tau kartu su jo priešingybe Angatupyry buvo sukurtas ir paliktas gyventi Žemėje su žmonėmis gvaranių vyriausiojo dievo Tupa.

Tau įsimylėjo gvaranę Keraną, Marangatu dukterį. Jis nusprendė ją pagrobti, tačiau jo planus sužlugdė Angatupyry – gėrio dvasia. Tau kovojo su Angatupyry septynias dienas ir naktis, kol buvo nugalėtas. Karo dievas Pytajovái ištrėmė Tau iš žemės. Tačiau jis taip lengvai nepasidavė ir vis dėlto pagrobė Keraną. Jie susilaukė 7 vaikų, kuriuos prakeikė deivė Arasy, todėl jie gimė pabaisomis.

Tau ir Keranos vaikai pagal gimimo eigą:

1. Teju Jagua – pusiau driežas, pusiau šuo, olų valdovas ir vaisių saugotojas
2. Mbói Tu'ĩ – milžiniška gyvatė su papūgos galva, upių valdovas ir vandenų pasaulio saugotojas
3. Moñái – milžiniška raguota gyvatė, laukų valdovas ir saugotojas
4. Jasy Jaterei – panašus į vaiką, siestos valdovas
5. Kurupi – mažas, bjaurus žmogus su dideliu falu, vaisingumo dievas
6. Ao Ao – siaubinga avis ar pekaris, kalnų valdovas
7. Luison – į šunį panašus žmogus, mirties valdovas ir kapinių saugotojas
| Muoriškių pilkapynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Muoriškių pilkapynasMuoriškių pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°24′58″š. pl. 24°49′23″r. ilg.﻿ / ﻿56.416°š. pl. 24.8231°r. ilg.﻿ / 56.416; 24.8231Koordinatės: 56°24′58″š. pl. 24°49′23″r. ilg.﻿ / ﻿56.416°š. pl. 24.8231°r. ilg.﻿ / 56.416; 24.8231 |

 |
| Vieta | Biržų rajonas |
| Seniūnija | Nemunėlio Radviliškio seniūnija |
| Aukštis | 1,5 m |
| Naudotas | III a.-V a. |
| Tirtas | 1974 m. ir 1975 m. |

**Muoriškių pilkapynas** – pilkapynas Biržų rajono savivaldybės teritorijoje, Nemunėlio Radviliškio seniūnija, 1,2 km į rytus nuo Muoriškių atodangos, apie 800 m į šiaurės vakarus nuo Tabokinės atodangos. Dalis pilkapių yra prie Muoriškių kaimo kapinių.

Pilkapynas
----------

Pilkapynas apnaikintas kapų plėšikų ir laidojant mirusiuosius XVII a. – XIX a. Išliko 5 pilkapiai. Jų sampilai 8 12 m skersmens ir iki 1,5 m aukščio. Sampilus juosė 9–11 m skersmens akmenų vainikai. 1974 m. ir 1975 m. pilkapyną tyrė Biržų krašto muziejus (vadovai Eugenijus Jovaiša ir J. Merkelevičius). Rasti 58 kapai. Mirusieji laidoti nedeginti skobtiniuose karstuose, keliuose kapuose laidoti keli žmonės. Rasti 163 radiniai: papuošalai (smeigtukai, segė, žiedas, apyrankės, antkaklės, įvijos, pakabučiai), darbo įrankiai (peiliai, pjautuvėliai–dalgeliai, ylos), ginklai (siauraašmeniai pentiniai kirviai, rombo formos plunksnos ietigaliai). Datuojamas III a. – V a. priskiriamas sėliams. Radinius saugo Biržų krašto muziejus „Sėla".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Muoriškių pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 593 psl.

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.
|  |
| --- |
| Kejo universitetasangl. *Keio University* |
|  |
| Įkurtas | 1858 m. |
| Tipas | Privatus |
| Darbuotojų | 1590 (2008 m.) |
| Studentų | 32 275 (2008 m.) |
| Vieta | Tokijas, Japonija |
| Svetainė | keio.ac.jp |

**Kejo universitetas** (jap. 慶應義塾大学 = *Keiō gijuku daigaku*, sutrumpintai *Keidai* (慶大)) – seniausias ir vienas garsiausių Japonijos privačių universitetų Tokijuje.

Istorija
--------

Įkurtas 1858 m. Tokijuje kaip Vokiečių kalbos ir literatūros studijų mokykla, steigėjas – japonų švietėjas, publicistas Jukičis Fukudzava, nuo 1890 m. Kejo universitetas.

Struktūra
---------

* Aplinkosaugos informacijos fakultetas
* Ekonomikos fakultetas
* Filologijos fakultetas
* Politikos valdymo fakultetas
* Mokslų ir technologijų fakultetas
* Slaugos ir medicinos globos fakultetas
* Teisės fakultetas
* Verslo ir prekybos fakultetas
* Medicinos mokykla

Universitete yra neakivaizdinis skyrius (11 660 studentų), 10 antrosios (magistrantūros) ir trečiosios (doktorantūros) studijų pakopos mokyklų (Ekonomikos, Filologijos, Medicinos, Mokslų ir technologijų, Sveikatos valdymo, Teisės, Verslo ir prekybos, Verslo administravimo, Žiniasklaidos ir valdymo, Žmogiškųjų santykių, 4030 studentų, 490 dėstytojų). 

Universitetui priklauso 25 mokslo tyrimų institutai ir mokslo centrai, 5 Žiniasklaidos centrai, su bibliotekomis, daugiau, kaip 4 mln. dokumentų, 2006 m.), universitetinė ligoninė (įkurta 1920 m.), Kejo akademija (vidurinė mokykla, įkurta 1990 m. Niujorke, skirta JAV gyvenantiems japonams), pradžios mokykla, 6 aukštesniosios vidurinės mokyklos.

Žymūs absolventai
-----------------

* Tadamoris Ošima – politikas, Japonijos Atstovų rūmų pirmininkas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kejo universitetas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 702 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kejo universitetas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Koordinatės: 35°38′57″ š. pl. 139°44′34″ r. ilg.﻿ / ﻿35.64917°š. pl. 139.74278°r. ilg.﻿ / 35.64917; 139.74278
Keivų reginys
**Keivai** (rus. *Кейвы*) – kalvagūbris Rusijos šiaurės vakaruose, Murmansko srityje, Kolos pusiasalyje, į rytus nuo Umbo ežero. Ilgis apie 200 km. Didžiausias aukštis 398 m (Jagelurtos kalnas). Susidaręs iš kianitinių ir žėručio skalūnų (vietomis yra pegmatitinių intruzijų).

Gilūs slėniai ir tarpekliai skaido Keivus į atskirus masyvus. Daugiametis įšalas. Vyrauja tundra, šlaitai apaugę kerpėmis. Šiaurinių elnių ganyklos.

Yra granato (almandino), kianito, staurolito telkinių (vieni didžiausių pasaulyje). Amazonito, kvarco, žėručių bei ličio, berilio ir retųjų metalų (cezio, itrio) rūdų gavyba.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 204
2. ↑  *Keivai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Taorminait. *Taormina* |
| --- |
| *Taorminos panorama* |
|  |
| 

TaorminaTaormina

37°51′0″ š. pl. 15°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.85000°š. pl. 15.30000°r. ilg.﻿ / 37.85000; 15.30000﻿ (Taormina)Koordinatės: 37°51′0″ š. pl. 15°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.85000°š. pl. 15.30000°r. ilg.﻿ / 37.85000; 15.30000﻿ (Taormina) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Sicilija Sicilija |
| **Provincija** | Mesinos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 11 075  |
| **Altitudė** | 204 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Taormina |

**Taormina** (it. *Taormina*) – miestas Italijoje, Sicilijoje, Mesinos provincijoje. Maždaug nuo 400 m. pr. m. e. šioje vietoje buvo senovės graikų kolonija *Tauromenium*, 212 m. pr. m. e. miestą valdė romėnai.

Taormina yra populiari, turistų lankoma vieta.

Šalia Taorminos yra *Isola Bella* gamtos rezervatas, *Capo Sant' Andrea* urvai. Netoliese – didžiausias veikiantis ugnikalnis Europoje – Etna.

Etnos ugnikalnio vaizdas iš Taorminos
Graikų amfiteatras
*Teatro greco* (Graikų teatras), senovinio teatro griuvėsiai, iš tiesų yra ne graikų, o II a. pr. m. e. buvusio tikrojo graikų teatro vietoje pastatytas romėnų teatras. Diametras – 109 metrai, ir tai yra antras pagal dydį tokio tipo teatras Sicilijoje. Šiuo metu jame rengiami operos ir dramos vaidinimai, muzikos koncertai.

Nuo XIX a. pabaigos Taorminoje apsigyveno nemažai menininkų, rašytojų, intelektualų, tarp kitų – David Herbert Lawrence ir Wilhelm von Gloeden. Jau virš 50 metų rengiamas Taorminos Filmų Festivalis, kurio metu filmai rodomi senajame Graikų teatre pastatytame ekrane.
| **Stingray** |
| --- |
| **Tipas** | lengvasis tankas |
| **Kūrėjas** | Textron Inc |
| **Šalis** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava JAV |
| **Sukurta** | 1984 |
| **Gaminta** | 1987-1990 |
| **Gamintojas** | Textron Marine & Land Systems |
| **Pagaminta vienetų** | 106 |
| **Naudota** | Tailando vėliava Tailandas, nuo 1988 m. |
| **Charakteristikos** |
| **Ekipažas** | 4 |
| **Masė (t)** | 21,2 |
| **Kovinė masė (t)** | 22,6 |
| **Ilgis (m)** | 9,3 (su patranka pirmyn) |
| **Plotis (m)** | 3,0 |
| **Aukštis (m)** | 2,7 |
|  |
| **Šarvo storis (mm)** | 23 |
| **Pagrindinis ginklas** | L7A3 graižtvinė patranka |
| **Kalibras** | 105 mm |
| **Papildomi ginklai** | suporintas 7,62 mm kulkosvaidis *M240*, zenitinis 12,7 mm kulkosvaidis *M2HB* |
|  |
| **Važiuoklė (formulė)** | vikšrinė |
| **Kelio prošvaisa** | 0,46 |
| **Variklis** | Detroit Diesel Allison 8V-92TA |
| **Variklio galia (AJ, (kW))** | 550 AG (410 kW) |
| **Kuras** | dyzelinas |
| **Nuotolis plentu (km)** | 480 |
|  |
| **Važiavimo greitis (km/h)** | 70 |
| **Plaukimo greitis (km/h)** | - |
| **Įveik.sienelės aukštis (m)** | 0,65 |
| **Įveik.griovio plotis (m)** | 2,15 |
| **Įveik.įkalnė** | 30° |

**Stingray** – amerikietiškas lengvasis tankas, sukurtas ir gamintas *Textron Inc*. Tankas buvo kurtas JAV armijos skelbtam *Armoured Gun System* ('šarvuotos patrankos sistema') konkursui, kurį kompanija pralaimėjo.

*Stingray* tanko kūrimo programa buvo pradėta 1983 m. Pirmasis prototipas buvo pagamintas 1984 m. rugsėjo mėn. JAV armijos konkursas buvo pralaimėtas, tačiau tankas sudomino Tailandą, kuriam 1988–1990 m. buvo parduoti 106 tankai *Stingray*.
  
1987 m. Malaizija išbandė *Stingray* prototipą, tačiau 2003 m. nupirko ne šį tanką, o 46 lenkiškus PT91.

*Stingray* tanko plieniniai suvirinti šarvai ploni, bet jie pakankami šarvuotajai kovos mašinai, atliekančiai mobiliąją žvalgybą, užtikrinančiai lengvą pėstininkų paramą ugnimi. Tanko šarvai apsaugo nuo šaulių ginklų, stambaus kalibro (12,7 mm) kulkosvaidžių kulkų. Šarvuotė gali būti sustiprinta papildomais šarvais.

Pagrindinis *Stingray* ginklas yra 105 mm britų L7 serijos graižtvinė patranka, įtaisyta bokštelyje su elektrine hidrauline pavara. Bokštelyje telpa 8 patrankos šoviniai, dar 24 šoviniai laikomi korpuse. Su patranka suporintas 7,62 mm kulkosvaidis turi 2400 šovinių, o zenitinis 12,7 mm kulkosvaidis, įtaisytas ties vado liuku, turi 1100 šovinių.
  
Vadas sėdi dešiniau patrankos, taikytojas sėdi vado priekyje, šiek tiek žemiau. Užtaisytojo vieta kairiau patrankos.

Paskutinis *Stingray* variantas *Stingray II* turi skaitmeninę ugnies valdymo sistemą, RBCh saugos įranga. Sustiprinti šarvai saugo ir nuo 23 mm sviedinių.

Nuorodos
--------

* Легкий танк Commando Stingray
| **Frydrichas Adlerisvok. *Friedrich Adler*** |
| --- |
|  |
| Frydrichas Adleris |
| Gimė | 1879 m. liepos 9 d.Vienoje |
| Mirė | 1960 m. sausio 2 d. (80 metų)Ciuriche |
|  |
| Veikla | fizikas teoretikas, žurnalistas, Austrijos politinis veikėjas, subjektyviojo idealizmo šalininkas |
| Partija | 1911 m. Austrijos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1903 m. Ciūricho universitetas |

**Fridrichas Adleris** (vok. *Friedrich Adler*, 1879 liepos 9 d. Vienoje – 1960 m. sausio 2 d. Ciuriche), – fizikas teoretikas, žurnalistas, Austrijos politinis veikėjas, subjektyviojo idealizmo šalininkas. Viktoro Adlerio sūnus.

Biografija
----------

1903 m. baigė fizikos, matematikos ir chemijos studijas Ciūricho universitete. 1903–1905 m. Ciūricho universiteto, 1905–1907 m. Vokiečių muziejaus Miunchene mokslinis darbuotojas, 1907–1911 m. Ciūricho universiteto Teorinės fizikos katedros privatdocentas, profesorius.

1897 m. Šveicarijoje įstojo į Rytų Reino socialdemokratų organizaciją, „Volksrecht" žurnalistas, 1910 m. – redaktorius. 1911–1916 m. Austrijos socialdemokratų partijos sekretorius, priklausė centristinei „kairiųjų marksistų" frakcijai, už pasisakymus prieš karo kreditus, pašalintas iš partijos sekretorių. 1911–1934 teorinio žurnalo „Kampf" redaktorius, vėliau – leidėjas.

1916 m. spalio 21 d. nušovė Austrijos ministrą pirmininką Štuergką, už tai nuteistas mirties bausme, kuri pakeista 18 m. kalėjimu. 1918 m. amnestuotas. 1920–1923 m. Austrijos Nacionalinio susirinkimo narys. 1922 m. 2 ½ Internacionalo steigėjas. 1923–1940 m. Socialistų Darbininkų Internacionalo VK sekretorius, 1925–1940 m. Generalinis sekretorius. 1935 m. siūlė suvienyti Darbininkų Internacionalą ir Kominterną. 1940 m. emigravo į JAV, nuo 1946 m. vėl gyveno Ciūriche.

Nuorodos
--------

Biografija vokiečių k.
Taobao|  |
| Originalus pavadinimas | 淘寶網 |
| Forma | dukterinė įmonė |
| Pramonė | elektroninė komercija |
| Įkurta | 2003 m. |
| Holdingas | Alibaba Group |
| Tinklalapis | www.taobao.com |

**„Taobao"** (kin. 淘寶網) – internetinių aukcionų ir elektroninės prekybos bendrovė. Internetinė parduotuvė buvo įkurta 2003 m. „Alibaba Group" koncerno ir yra orientuota į Kinijos vartotojų rinką.

Taobao.com vysto *vartotojų vartotojams* prekybiniais ryšiais grindžiamą verslo modelį. Iš esmės tai yra „eBay" analogas, o apmokėjimas vyksta per kinišką „PayPal" mokėjimų analogą „Alipay". Nuo 2011 m. verslas buvo reorganizuotas, įsteigta mažmeninės ir didmeninės prekybos bendrovė „Tmall", kurioje siūlomos gerai žinomų prekės ženklų kokybiškos prekės. 

Taobao.com siūlo 800 mln. tiek naujų, tiek naudotų prekių asortimentą: rūbai, batai, kepurės, aksesuarai, buitinės technikos ir kitų plataus vartojimo prekių. Prekės gali būti parduodamos už fiksuotą, sutartą kainą arba per aukcionus. 2011 m. Taobao registruotų vartotojų skaičius pasiekė 370 milijonų.

Registracijos metu pakanka mobiliojo telefono numerio. Registracijos kodo pranešimas atsiunčiamas nurodytu telefono numeriu. Už prekes galima atsiskaityti „Visa", „MasterCard" kortelėmis, „Paypal" ar „Alipay" apmokėjimo sistemomis.
| **Friedrich Börschmann** |
| --- |
| Gimė | 1870 m. birželio 9 d.Priekulė, Vokietijos imperija |
| Mirė | 1941 m. (~71 metai)Berlynas, Trečiasis Reichas |
| Tėvas | Robert Boerschmann |
| Motina | Antoinette Dultz |
|  |
| Veikla | Medikas, politikas. |

**Fridrichas Bioršmanas** (1870 m. birželio 9 d. Priekulėje, Vokietijos imperija - 1941 m. Berlyne, Trečiasis Reichas) – Vokietijos medikas ir politikas.

Biografija
----------

Gimė 1870 m. birželio 9 d. Priekulėje, jaunesnis brolis Ernst Boerschmann buvo architektas ir sinologas. F. Bioršmanas studijavo mediciną Tiubingeno ir Karaliaučiaus universitetuose. 1898-1900 m. dirbo gydytoju Manheime ir Geldapėje. 1900-1901 m. dirbo gydytoju jūriniuose laivuose. 1901-1907 m. dirbo Alėckoje. 1907-1908 m. dirbo Dancige. 1908-1910 m. dirbo Bartų Romuvoje. 1910 m. pradėjo dirbti Vokietijos raudonajame kryžiuje. I pasaulinio karo metu dirbo karo ligoninėse. Po karo įsitraukė į politiką ir priklausė Barštyno darbininkų ir karininkų politinei organizacijai. Vėliau įsitraukė į Vokietijos socialdemokratų partiją. 1919-1920 m. dalyvavo Veimaro nacionalinėje asamblėjoje ir trumpai dirbo Veimaro reichstage.

Nuorodos
--------

* Geneologija (vok.);
* Straipsniai susiję su Friedrich Börschmann (vok.).
|  |
| --- |
| Berta Ambrož |
|  
Berta Ambrož 1966 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1944 m. spalio 29 d.  Kranis, Jugoslavijos vėliava Jugoslavija |
| Mirė | 2003 m. liepos 1 d. (58 metai)  Liubliana, Slovėnijos vėliava Slovėnija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė |

**Berta Ambrož** (g. 1944 m. spalio 29 d. Kranyje – m. 2003 m. liepos 1 d. Liublianoje) buvo slovėnų dainininkė.

Berta kaip atlikėja debiutavo 1965 m. Slovėnijos festivalyje atlikusi dainą „Luči Ljubljane".

1966 m. su daina „Brez besed" (liet. *Be žodžių*) atstovavo Jugoslavijai 1966 m. „Eurovizijos" konkurse, vykusiame Liuksemburge. Tai buvo pirmoji daina, konkurse nuskambėjusi slovėnų kalba. Surinkusi iš viso 9 taškus (5 balus skyrė Švedija, 3 – Vokietija ir 1 – Suomija), atlikėja kartu su Ispanijos atstovu Raphael pasidalino 7 vietą tarp 18 dalyvių.

Diskografija
------------

* *Ne Glej Me Čez Ramo* (1965) – EP
* *Brez Besed* (1966) – EP

Nuorodos
--------

* Daina *Brez besed*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Vice Vukov  *„Čežnja"*** |  **Jugoslavijos atstovė Eurovizijoje**1966 | Po to:**Lado Leskovar  *„Vse rože sveta"*** |
|  |
| --- |
| Tatjana Šimić |
|  |
| Biografija |
| Dar žinoma | Tatjana |
| Gimė | 1963 m. birželio 9 d. (60 metų)  Jugoslavijos Socialistinė Federacinė Respublika Zagrebas, Jugoslavija |
| Veikla | dainininkė, aktorė, modelis |
| Aktyvumo metai | nuo 1986 |

**Tatjana Šimič** (g. 1963 m. birželio 9 d. Zagrebas) – kroatų kilmės aktorė, dainininkė ir modelis.

Biografija
----------

1979 m. ji kartu su motina ir seserimi persikėlė iš Jugoslavijos į Nyderlandus ir atsigyveno Roterdame. Po keleto metų ji laimėjo tarptautinį modelių atrankos konkursą ir eilę metų sėkmingai dirbo įvairiose Europos šalyse. Nyderlanduose eilę metų buvo vadinama sekso simboliu ir net 12 kartų pozavo vietinio „Playboy" viršeliui, paskutinį kartą 2012 m. (dar 4 kartus jos nuotraukos buvo Vokietijos „Playboy" viršelyje).
1987 m. ji įrašė pirmąjį savo singlą „Baby Love", o po metų išleista daina „Chica Cubana" bei vėliau pasirodžiusi „Awaka Boy" buvo gana populiarios ir gretimose šalyse. 1991 m. ji išleido pirmąjį albumą, paskutinį – 1997 m. nors vėliau pasirodė keletas atskirų singlų. Paskutinis, pavadintas „Ik laat je gaan" pasiekė 11 vietą Nyderlandų topuose ir tai yra aukščiausias jos pasiekimas (ši daina yra kroatų atlikėjo Tony Cetinski dainos perdirbinys).

Kaip aktorė, Šimič geriausiai žinoma kvailokos ir perdėtai seksualios merginos vaidmeniu filme „Floderiai" ir jo tęsiniuose (ši filmų serija Nyderlanduose buvo itin populiari).

Filmografija
------------

* Floderiai (1986)
* Im Schatten der Angst (1988, TV filmas)
* Starke Zeiten (1988)
* My Blue Heaven (1990)
* Zlatne godine (1992)
* Flodder in Amerika! (1992)
* Hoeksteen & Groenstrook (1993)
* Flodder 3 (1995)
* Flodder (1993-1998, TV serialas)
* Diva's Draaien Door (2011)

Diskografija
------------

* Tatjana (1991)
* Feel Good (1993)
* Santa Maria (1996)
* New Look (1997)

Šaltiniai
---------

1. ↑  German *Playboy* (February 1991, February 1994, May 1996 and August 1998).
2. ↑


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tatjana Šimič** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
**Kvėdenava** – (vok. *Quednau*, nuo 1946 m. rus. *Северная гора*) – prūsų sembų gyvenvietė ir piliakalnis, buvę apie 6,5 km į šiaurę nuo Karaliaučiaus pilies, dab. Karaliaučiaus miesto dalis.

Istorija
--------

*Quedenow* pirmą kartą minima 1258 m. Čia stovėjusią prūso **Sklodo** pilį XIII a. viduryje užėmė Vokiečių ordinas. Sklodas 1255 m. pasidavė kryžiuočiams, apsikrikštijo ir gavo valdyti Langendorfo pilį. Vietoj prūsų pilies 1255 m. pastatyta Vokiečių ordino pilis. Manoma, kad ji stovėjo teritorijoje, kurioje 1888 pastatytas Karaliaučiaus III fortas. Sklodas su savo valdiniais 1260 m. Vokiečių ordino pusėje kovėsi Durbės mūšyje.

Jo sūnus **Nalubas** per Didįjį prūsų sukilimą (1260–1274 m.) nuo kryžiuočių pabėgo į Šakius, čia įnirtingai su jais kovėsi, neteko daugelio karių. Tačiau kryžiuočiams ištikimi Nalubo giminaičiai įkalbėjo jį pasiduoti ir krikštytis. Už tai jis leno teisėmis gavo valdyti Kvėdenavą. Vietos prūsams sembams krikštyti Nalubas pakvietė dominikonus ir ant prūsų dievo Pikulo kalvos (buvusio piliakalnio) XIV a. pastatydino katalikų bažnyčią, kurios vietoje 1509 m. pastatyta gotikinė bažnyčia.

Nuo XIV a. Kvėdenava – valsčiaus centras. 1427 m. Sembos vyskupo vasalas prūsas Andreas Vogelė valdė Kvėdenavą ir pilį su gretimu kaimu. Nuo tada Kvėdenava buvo Sembos vyskupo valda. 1525 m. Kvėdenavoje jau veikė pradžios mokykla, o rugsėjo 8 d. ant Pikulo kalvos vokiečių bajorai derėjosi su prūsų sukilėliais. 1927 m. Kvėdenava prijungta prie Karaliaučiaus miesto. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia nugriauta, liko tik piliakalnis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Robert Albinus: Königsberg-Lexikon. Würzburg 2002, ISBN 3-88189-441-1
2. ↑  Algirdas Matulevičius. *Kvėdenava*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 375 psl.
| Jodie Foster |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Alicia Christian Foster |
|  |
| Gimė | 1962 m. lapkričio 19 d. (59 metai) Los Andželas, Kalifornija |
|  |
| Šalis |  JAV |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Sara Tobias„The Accused", 1988 m.Larisė Starling„Avinėlių tylėjimas", 1991 m. |
| Apdovanojimai |
| 1988 m. – Oskaras – Geriausia pirmo plano aktorė („The Accused")1991 m. – Oskaras – Geriausia pirmo plano aktorė („Avinėlių tylėjimas") |

**Džodi Foster** (angl. *Jodie Foster*, tikr. *Alicia Christian Foster*; g. 1962 m. lapkričio 19 d.) – JAV aktorė, režisierė ir prodiuserė.

Foster pradėjo vaidinti televizijos reklamose, kai jai buvo treji. Pirmą svarbų vaidmenį atliko būdama trylikos 1976 m. filme „Taksi vairuotojas", kur suvaidino mažametę prostitutę Airisę. Už ši vaidmenį ji buvo nominuota Oskaro apdovanojimams geriausios antro plano aktorės kategorijoje. Tais pačiais metais nusifilmavo kultiniame filme „Mergaitė, gyvenanti miestelio pakrašty". 1989 m. pelnė Oskarą geriausios aktorės kategorijoje už išprievartautos aukos vaidmenį filme „The Accused" (1988 m.). 1991 m. vaidino gabią FTB praktikantę Larisę Starling, dalyvaujančią serijinio žudiko paieškoje, filme „Avinėlių tylėjimas". Šis vaidmuo jai atnešė tarptautinį pripažinimą ir antrąjį geriausios aktorės Oskaro apdovanojimą. Ketvirtąją Oskaro nominaciją pelnė už atsiskyrėlės vaidmenį filme „Nelė" (1994 m.). Kitus žymesnius vaidmenis atliko filmuose „Bugsy Malone" (1976 m.), „Beprotiškas penktadienis" (1976 m.), „Candleshoe" (1977 m.), „Maverikas" (1994 m.), „Kontaktas" (1997 m.), „Ana ir karalius" (1999 m.), „Panikos kambarys" (2002 m.), „Skrydžio planas" (2005 m.), „Savas žmogus" (2006 m.), „Nepalaužiama drąsa" (2007 m.), „Nimės sala" (2008 m.) ir „Kivirčas" (2011 m.), už kurį buvo nominuota Auksinio gaublio apdovanojimui.

Foster vaidino įvairaus žanro filmuose, nuo filmų šeimai iki siaubo. Be dviejų Oskarų, ji taip pat pelnė tris BAFTA, du Auksinio gaublio, po vieną Ekrano aktorių gildijos ir Žmonių pasirinkimo apdovanojimus bei dvi Emmy nominacijas.

Išnašos
-------

1. 1 2  *Jodie Foster*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-09-16.
2. 1 2 3  *Jodie Foster*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-09-16.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jodie Foster** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* imdb.com: Jodie Foster
| Tatrai |
| --- |
| Tatrai šalia Morsko OkosTatrai šalia Morsko Okos |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Slovakija Lenkija |
| **Aukščiausias taškas** | Gerlacho viršūnė, 2655 m |
| **Koordinatės** | 49°10′00″ š. pl. 20°08′00″ r. ilg.﻿ / ﻿49.16667°š. pl. 20.13333°r. ilg.﻿ / 49.16667; 20.13333Koordinatės: 49°10′00″ š. pl. 20°08′00″ r. ilg.﻿ / ﻿49.16667°š. pl. 20.13333°r. ilg.﻿ / 49.16667; 20.13333 |
| **Uolienos** | granitas |
| **Kalnodara** | alpinė |
| **Iškasenos** | granitas |

**Tatrai** (slovakiškai ir lenkiškai *Tatry*) – kalnų grandinė palei Slovakijos ir Lenkijos sieną, aukščiausia Karpatų kalnų dalis. Didžiausia kalnų dalis ir visos aukščiausios viršūnės yra Slovakijoje. Aukščiausia viršūnė yra Gerlachas (2655 m).

Tatrai plačiai žinomi kaip žiemos sporto vieta su tokiais kurortais kaip Visoke Tatrai, įkurtas 1999 m. ir susidedantis iš atskirų Štrbske Pleso, Stary Smokoveco ir Tatrų Lomnicos gyvenviečių, taip pat Popradas Slovakijoje bei Zakopanė Lenkijoje.

Tatrai susideda iš Vakarų Tatrų (slovakiškai *Západné Tatry*, lenkiškai *Tatry Zachodnie*) ir Rytų Tatrų (slovakiškai *Východné Tatry*, lenkiškai *Tatry Wschodnie*). Rytų Tatrai, savo ruožtu, susideda iš Aukštųjų Tatrų (*Vysoké Tatry*, *Tatry Wysokie*) ir Belianskio Tatrų (*Belianske Tatry*, *Tatry Bielanskie*). Aukštieji Tatrai su savo 24 (ar 25) aukštesnėmis, nei 2 500 m viršūnėmis yra vieninteliai Alpių tipo kalnai visame 1 200 km ilgio Karpatų kalnų ruože.

Tatrai turi būti skiriami nuo kitos Slovakijos kalnų grandinės Žemųjų Tatrų (slovakiškai *Nízke Tatry*), kurie yra į pietus nuo Tatrų, nors kartais Tatrų sąvoka naudojama apibūdinti Tatrus ir Žemuosius Tatrus kartu.

Nuo 1949 m. Tatruose veikia Tatrų nacionalinis parkas (TANAP).

Tatrų panorama
|  |
| --- |
| Joci Pápai |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | József Pápai |
| Gimė | 1981 m. rugsėjo 22 d. (41 metai)Tata, Vengrijos vėliava Vengrija |
| Kilmė | Romas |
| Žanrai | repas, pop, rokas, soul, R&B |
| Veikla | dainininkas, reperis, gitaristas |
| Instrumentai | vokalas, gitara |
| Aktyvumo metai | 2005–dabar |

**József „Joci" Pápai** (g. 1981 m. rugsėjo 22 d. Tatoje) – romų kilmės Vengrijos dainininkas, reperis ir gitaristas.

Biografija
----------

Joci Pápai gimė nepasiturinčioje, bet muzikalioje šeimoje, jo tėvas – buvęs čigonų orkestro vadovas. Muzika atlikėjas susižavėjo būdamas ketverių, kai pirmą kartą į rankas paėmė gitarą. Joci Pápai muziką įkvepia 1960-ųjų ir 1970-ųjų muzika. Atlikėjas išgarsėjo, kai 2005 m. dalyvavo šou „Megasztar". Pirmoji didesnė sėkmė aplankė Jocį, išleidus singlą „Ne nézz így rám" 2006 metais. Vėliau įrašė kelis hitais tapusius kūrinius tiek solo, tiek kartu su reperiu Majka. 

2016 m. gruodžio 8 d. Joci Pápai su daina „Origo" pateko į 2017 m. vengrų „Eurovizijos" atrankos *A Dal* dalyvių sąrašą. 2017 m. vasario 18 d. vykusiame finale jis užėmė pirmą vietą ir tapo Vengrijos atstovu į 2017 m. „Eurovizijos" dainų konkursą Ukrainos sostinėje Kijeve.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Joci Pápai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Dainos „Origo" vaizdo klipas

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Freddie  *„Pioneer"*** |  **Vengrijos atstovas Eurovizijoje**2017 | Po to:**–** |
Chlorofilo cheminė struktūra. Parodyti skirtumai tarp a, b ir d chlorofilo tipų
**Chlorofilas** (iš gr. chloros – žalias, *phyllon* – lapas), liet. **žãlymas** – grupė žalių, magnio turinčių augalų pigmentų, porfirino dariniai. Dalyvauja fotosintezėje. Sugeria raudoną ir mėlyną šviesą, kurios energija per tarpines grandis panaudojama angliavandenių gamybai. Chlorofilas gerai atspindi žalio spektro šviesą, todėl augalų lapai atrodo žali.

Yra keletas cheminės sandaros detalėmis besiskiriančių chlorofilo tipų. Aukštesniuosiuose augaluose ir žaliadumbliuose aptinkamas chlorofilas a ir b. Kituose dumbliuose ir fotosintetinančiose bakterijose būna ir kitų tipų chlorofilo.

Aukštesniuosiuose augaluose aptinkamų chlorofilų **a** ir **b** šviesos sugėrimo spektrai.
Chlorofilo molekulė paverčia sugertos šviesos kvanto energiją sužadinto elektrono energija. Šis sužadintas elektronas fotosintetinančios sistemos pagalba keliskart pernešamas per tilakoido membraną, kartu perkeldamas vandenilio joną (H+) prieš elektrocheminį gradientą. Sukurtas gradientas panaudojamas fotosintezei reikalingam ATP sintetinti. Sužadinti elektronai per tarpines grandis taip pat panaudojami tamsinėje fotosintezės stadijoje vykstančiose redukcijos reakcijose.

Ląstelės sintetinami chlorofilo pirmtakai (protochlorofilidas) geba sugerti šviesos kvantą, bet nenukreipia sužadinto elektrono ląstelei naudinga kryptimi. Vietoj to formuojasi ląstelei pavojingi laisvieji radikalai. Augalą apsaugo sudėtinga chlorofilo sintezės reguliavimo sistema, kurios tikslus veikimo mechanizmas nežinomas.

*Chlorofilai* yra aktyviai tiriami, bandoma sukurti būdus, kaip juos panaudoti pramoninei angliavandenių gamybai iš Saulės šviesos, vandens ir atmosferoje esančio anglies dvideginio (CO2), išskiriant deguonį.

Istorija
--------

1912 m. Vilstateris išsiaiškino, kad chlorofilas yra chlorofilo a ir chlorofilo b mišinys.

Savybės
-------

Chlorofilo a absorbcijos maksimumas yra 420–450 nm, o chlorofilo b tarp 630 ir 690 nm.

Šaltiniai
---------

1. ↑  KRYLOVA Valentina, RINKEVIČIENĖ Elvyra. *Cheminiai elementai biologinėse sistemose: mokomoji knyga .* Vilnius: Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla, 2008, 51 p. ISBN 978-9955-20-311-7.
2. ↑  Vaclav Smil, *Energy: A Beginner's Guide*, Oneworld Publications, p. 39, ISBN 978-1-85168-452-6
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tatjana Liutajeva** |
| --- |
|  |
| Tatjana Liutajeva filme Tadas Blinda. Pradžia (2010 m.) |
| Gimimo vardas | rus. *Татья́на Бори́совна Люта́ева* |
| Visas vardas | Tatjana Liutajeva |
| Gimė | 1965 m. kovo 12 d. (58 metai)Odesa, Ukrainos TSR, TSRS |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė, lietuvė |
| Pilietybė |  Lietuva,  Rusija |
|  |
| Veikla | Aktorė |
| Sritis | Teatras, kinas, televizija |

**Tatjana Liutajeva** (g. 1965 m. kovo 12 d. Odesoje) – ukrainiečių, rusų aktorė.

Biografija
----------

1986 m. baigė Valstybinį kinematografijos institutą Maskvoje, Aleksejaus Batalovo kursą.

Pirmas vaidmuo kine – Anastasija Jagužinskaja 1987 m. kostiuminiame-istoriniame Svetlanos Družininos filme „Pirmyn, gardemarinai". Ryškus debiutas pastebėtas, aktorė pradėta kviesti filmuotis. Tačiau greit po šio filmo aktorė kartu su vyru Olegu Ditkovskiu atvažiavo gyventi į Lietuvą. Čia Tatjana Liutajeva dirbo Lietuvos rusų dramos teatre, organizavo festivalį „Rusų kinas", vaidino kine. Sukūrė daugiau kaip 30 vaidmenų.

Šeima
-----

Pirmasis vyras Olegas Ditkovskis (g. 1955 m.) – lietuvių muzikantas, aktorius, kompozitorius ir atlikėjas, dainuojamosios poezijos bardas, dukra Agnija (g. 1989 m.). Antrasis vyras – režisierius Rokas Ramanauskas.

2004 m. su dukra Agnija Ditkovskyte ir sūnumi persikėlė gyventi į Maskvą.

Dalinė filmografija
-------------------

* „Gardemarinai, pirmyn!", „Vivat, Gardemarinai!": Anastasija Jagužinskaja
* „Juodasis kvadratas"
* „Kita moteris, kitas vyras"
* „Kvailė"
* „Meilės ženklai"
* Lietuviškas tranzitas (*Литовский Транзит*), rež. Evaldas Kubilius, 2003 m.
* Tadas Blinda. Pradžia, rež. Donatas Ulvydas, 2011 m.

Nuorodos
--------

* IMDb duomenų bazė
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
* Tatjana Liutajeva: „Lietuvės moterys mane laiko sava" lrytas. lt, 2006-08-22
**Tatjana Babuškinaitė-Vasiliauskienė** (1912 m. vasario 9 d. Kazanė – 1990 m. lapkričio 26 d. Gilbertovnas, Alabamos valstija, palaidota Bostone) – lietuvių baleto artistė.

Biografija
----------

1930 m. baigė Valstybės teatro baleto studiją. 1930–1944 m. Valstybės teatro baleto trupės solistė. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Vėliau persikėlė į JAV. 1952–1953 m. Meno centro Plymute baleto vadovė. 1959–1967 m. dėstė Muzikos konservatorijoje Cape Code, buvo baleto studijos Sharone direktorė. Nuo 1968 m. dėstė baleto mokykloje Kembridže, vadovavo 1950 m. įsteigtai savo baleto studijai Bostone.

Vaidmenys
---------

Sukūrė vaidmenų baletuose:

* Silfidės, pagal F. Šopeno muziką, 1932 m.
* Aleksandras Glazunovas. Raimonda, 1933 m.
* Piotras Čaikovskis. Miegančioji gražuolė, 1933 m.
* Juozas Pakalnis. Sužadėtinė, 1943 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aliodija Ruzgaitė. *Tatjana Babuškinaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 414 psl.
| **Platalea ajaja** |
| --- |
| Rožinė girnovė (*Platalea ajaja*) |
| Apsaugos būklė |
| Nekeliantys susirūpinimo (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Irklakojiniai paukščiai  *( Pelecaniformes)* |
| Šeima: | Ibiniai  *( Threskiornithidae)* |
| Pošeimis: | Girnovės  *( Plataleinae)* |
| Gentis: | Girnovės  *( Platalea)* |
| Rūšis: | Rožinė girnovė  *( Platalea ajaja)* |

 |
| Binomas |
| ***Platalea ajaja***Linnaeus, 1758 |
| Rožinių girnovių paplitimas Šiaurės ir Pietų Amerikoje |

**Rožinė girnovė** (*Platalea ajaja*) – irklakojinių paukščių (*Pelecaniformes*) būrio, ibinių (*Threskiornithidae*) šeimos, girnovių (*Platalea*) genties didelis paukštis. Dalies mokslininkų kartais išskiriama kaip *Ajaia* monotipinės genties *Ajaia ajaja* rūšis.

Skrendanti rožinė girnovė
Rožinė girnovė medyje
Tai stambus paukštis, sveriantis 1,2–1,8 kg. Kūno ilgis 71–86 cm. Sparno ilgis 32,3–37,5 cm, skersmuo tarp abiejų išskleistų sparnų 120–133 cm. Snapas didelis, plokščias. Plunksnos rausvos, viršuje baltos. Jaunikliai balti.

Sėslios Pietų Amerikos žemyne į rytus nuo Andų kalnų. Taip pat Karibų jūros regiono salų, Centrinės Amerikos, Meksikos bei pietryčių JAV pakrančių regionuose.

Gyvena lygumose, šlapynėse, mangrovėse, pelkėtuose miškuose, prie senvagių, ežerėlių ir kitose atvirose, žemose vietose.

Maitinasi snapu maišydama seklius vandenis. Minta vabzdžiais, lervomis, moliuskais, vėžiagyviais, varliagyviais, žuvytėmis, vandens augalais ir sėklomis.

Deda 1-4 baltus, dėmėtus kiaušinius. Inkubacinis laikotarpis 22-24 dienos. Jauniklius atrajotu maistu maitina abeji tėvai. Lizdą palieka per 4-5 savaites, bet tėvų maitinami 8 savaites.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rožinė girnovė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑   „IUCN Red List - Platalea ajaja". IUCN Red list. Nuoroda tikrinta 2016-10-01.

Nuorodos
--------

* birdsoftheworld.org / Roseate Spoonbill
* ebird.org / Roseate Spoonbill
* sdakotabirds.com / Roseate Spoonbill Range Map
* youtube.com / Platalea ajaja - Roseate Spoonbill - Colhereiro (vaizdo medžiaga)
| **Arturas Stanislavas Potockis** |
| --- |
|  |
| Potockiai |
| Herbas „Pilava" |
| Herbas „Pilava" |
|  |
| Gimė | 1787 m. gegužės 27 d.Paryžius |
| Mirė | 1832 m. sausio 30 d. (44 metai)Viena |
| Tėvas | Janas Nepomukas Potockis |
| Motina | Julija Liubomirska |
|  |
|  **Vikiteka** | Arturas Stanislavas Potockis |

Grafas **Arturas Stanislavas Potockis** (1787 m. gegužės 27 d. Paryžius – 1832 m. sausio 30 d. Viena) – Lenkijos aristokratas, Napoleono karininkas, Potockių giminės Kšešovicės linijos pradininkas.

Biografija
----------

Arturas Stanislavas Potockis
Potockių rūmai Krokuvoje
Lenkijos grafų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa" savininkas. Rašytojo ir keliautojo Jano Nepomuko Potockio (1761–1815) antrasis sūnus nuo pirmos santuokos su kunigaikštyte Julija Liubomirska (1764–1799). Broliai – Alfredas ir Andžejus Bernardas.

Tarnavo Lenkijos armijoje ir buvo kunigaikščio Jozefo Poniatovskio adjutantas, Napoleono Bonaparto maršalas.

1822 metais įsigijo rūmus Krokuvoje, pastatė vasaros rezidenciją savo dvare Kšešovicėje. Jo palikuonys vėliau pastatė ten rūmus, kurie buvo jų pagrindine rezidencija iki 1939 metų.

1823 metais pradėjo „Šilko banko" statybą, įkūrė vyrų mokyklą Stašuve.

Jis mirė sausio 30 d. Vienoje ir buvo palaidotas 1832 m. gegužės 27 d. Vavelio katedroje, Krokuvoje.

Po Arturo mirties jo dvarus paveldėjo vienintelis sūnus Adamas Jozefas Potockis.

Šeima ir vaikai
---------------

Arturo Stanislavo Potockio žmona Sofija Branicka
1816 m. gruodžio 19 d. Bila Cerkvoje vedė grafaitę Sofiją Branicką (1790 m. sausio 11 d. Lancuta – 1879 m. sausio 6 d. Kšešovicė), Karūnos didžiojo etmono Pranciškaus Ksavero Branickio (apie 1730–1819) ir Aleksandros Katerinos Engelgardt (1754–1838) dukterį. Jų vaikai:

* Aleksandra (1818 m. sausio 25 d. Paryžius – 1819 m. balandžio 6 d. Paryžius)
* Marija (1819–1822)
* Alfredas (1820–1821)
* Adamas Juzefas Mateušas (1822 m. vasario 26 d. Lancuta – 1872 m. birželio 15 d. Kšešovicė), grafaitės Katerinos Branickos vyras (1825–1907)

Nuorodos
--------

* Artur Potocki z Podhajec h. Pilawa
| **Pranciškus Jeronimas Malevskis** |
| --- |
|  |
| Malevskiai |
| Gimė | 1800 m. rugpjūčio 21 d.Vilnius |
| Mirė | 1870 m. balandžio 10 d. (69 metai)Sankt Peterburgas |
| Tėvas | Simonas Malevskis |
| Sutuoktinis (-ė) | Elena Šimanovska |
| Vaikai | Adomas, Marija, Juozapas, Jonas |

**Pranciškus Jeronimas Malevskis** (1800 m. rugpjūčio 21 d. Vilnius – 1870 m. balandžio 10 d. Sankt Peterburgas) – Lietuvos visuomenės veikėjas, teisininkas.

Biografija
----------

Kilęs iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės lietuvių kilmės bajorų Malevskių giminės. Tėvas Simonas Malevskis garsėjo kaip ypač taupus ir ne itin teigiamai žiūrėjo į sūnaus bendravimą su įvairiomis slaptosiomis organizacijomis. Visgi P. Malevskis dažnai savo laiškuose draugams persakydavo slaptai nuo tėvo visus jo sumanymus. Nuo 1815 m. studijavo Vilniaus universitete. 1817 m. įstojo į Filomatų draugiją; vienas jos vadovų. Poeto A. Mickevičiaus ir garsaus memuaristo, gydytojo, etnografo, keliautojo Stanislovo Moravskio draugas. Dalyvavo kuriant Filaretų draugiją. Baigęs Vilniaus universitetą išvyko toliau studijuoti į Prūsiją. Rusijos valdžiai paprašius 1823 m. suimtas Berlyne, grąžintas į Vilnių ir 1824 m. ištremtas į Rusiją. Gyveno Odesoje, Maskvoje, nuo 1829 m. – Sankt Peterburge. Kur vedė lenkų pianistės Marijos Šimanovskos vyresnę dukterį Eleną. Jų dukra Marija vėliau ištekėjo už Adomo Mickevičiaus vyriausio sūnaus Vladislovo Mickevičiaus. 

1834 m. paskirtas Lietuvos Metrikos Senate metrikantu (direktoriumi), jo padėjėju dirbo Simonas Daukantas. Pasižymėjo kodifikuodamas su Lietuva susijusius Rusijos imperijos įstatymus. 1830 m. įsteigė, iki 1835 m. redagavo laikraštį „Tygodnik Petersburski".

Šaltiniai
---------

1. ↑  []|Baltarusijoje pristatyta knyga apie lietuvių kilmės visuomenės veikėją Pranciškų Malevskį
2. ↑  Vytautas Merkys. *Pranciškus Jeronimas Malevskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 151 psl.
| ***Slėpynės*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Seek and Hide |
| Kilmės šalis |  JAV Vokietija |
| Režisierius | John Polson |
| Scenaristas (-ai) | Ari Schlossberg |
| Vaidina | Robert De NiroDakota FanningFamke JanssenElisabeth Shue |
| Metai | 2005 |
| Žanras | siaubo |
| Trukmė | 101 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 25 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Slėpynės** (angl.  *Seek and Hide*) – psichologinis siaubo filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį sukūrė aktorius Robert De Niro. Juosta turi keletą pabaigos versijų, o pats filmas priskirtas R kategorijai (asmenims nuo 16 metų).

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Robert De Niro – Deividas Kolovėjus
* Dakota Fanning – Emilė Kolovėj
* Famke Janssen – Katerina
* Elisabeth Shue – Elizabeta
* Amy Irving – Elison Kolovėj
* Dylan Baker – šerifas Hafertis
* Melissa Leo – Laura

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Po žmonos savižudybės psichologas Deividas Kolovėjus su mažamete dukra Emile nusprendžia persikraustyti į priemiesčio rajoną, tikėdamasis, kad aplinkos pasikeitimas padės mergaitei atsigauti po patirto sukrėtimo. Vis dėlto ir čia mergaitė lieka uždara, nenorinti bendrauti su bendraamžiais ir stengiasi leisti laiką vienumoje. Jai nepatinka naujoji tėvo pažįstama Elizabeta ir mergaitė džiaugiasi tik kai juos aplanko tėvo bendradarbė Katerina.

Tėvas visais būdais mėgina dukters abejingumą, tačiau ši pasisako, kad jai nieko netrūksta, nes dabar turi naują draugą – Čarlį. Pradžioje Deividas nekreipia dėmesio į mergaitės kalbas, manydamas, kad tai įsivaizduojamas šios draugas, tačiau netrukus supranta, kad Čarlis – ne tik realus, bet ir labai pavojingas...
**Artūras Drigotas** (g. 1965 m. Joniškyje) – teisininkas, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėjas, buvęs Vilniaus miesto 4-ojo apylinkės teismo pirmininkas.

Biografija
----------

1983 m. baigė Joniškio 1-ąją vidurinę mokyklą. 1990 m. – studijas Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete.

1990 m. iki 1991 m. Vilniaus m. 1-ojo apylinkės teismas stažuotojas, teismo antstolis, nuo 1991 m. iki 1993 m. Vilniaus m. 4-ojo apylinkės teismo, teisėjas, teismo pirmininkas, 1992 m. VU Teisės fakulteto dėstytojas. Nuo 1993 m. iki 1995 m. vertėsi privačia teisininko praktika. Nuo 1995 m. iki 1997 m. LR teisingumo ministerijos ministerijos sekretorius – Teismų departamento direktorius, nuo 1997 m. iki 2002 m. Vilniaus apygardos teismo, nuo 2002 m. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas.

Nuo 1999 m. iki šiol Mykolo Romerio universiteto Teisės fakulteto lektorius.

Iki 2010 m. buvo Teisėjų tarybos sekretorius. Nuo 2010 lapkričio mėn. Teisėjų tarybos narys.

Moka rusų, anglų kalbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Artūras Drigotas Archyvuota kopija 2010-03-16 iš Wayback Machine projekto. (NTA)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Avangardizmas** (pranc. *avant-gardisme*) – XX a. literatūros ir meno srovė, kuriai būdinga tradicinių, ypač realizmo, kūrybos principų neigimas, naujų, neįprastų meninės raiškos priemonių naudojimas.

Plačiąja prasme avangardizmas – sąmoningas priešiškumas meno akademizmui, kūrybos tradicijoms, maištingas senųjų vertybių perkainojimas, naujų raiškos priemonių įvedinėjimas.

Siauresne prasme avangardizmas – tai XX a. 2–4 deš. literatūros ir meno modernistinės kryptys ir tendencijos, kurioms būdingas estetinis radikalizmas, antimiesčioniškos nuotaikos, tradicinių moralės ir meno normų parodijavimas, demonstratyvus neįprastų meninės raiškos priemonių naudojimas, polinkis į formalistinius eksperimentus. Literatūroje avangardizmui būdingų požymių turi tokios srovės kaip futurizmas, ekspresionizmas, siurrealizmas, dadaizmas.

Rašytojai, poetai, plėtoję avangardizmo koncepciją: Šarlis Bodleras, Artūras Rembo, Polis Verdenas. Avangardizmo estetikos principai ryškūs Gijomo Apolinero, Polio Eliuaro, Džeimso Džoiso, Marselio Prusto kūryboje. Avangardizmo apraiškų yra ir XX a. pab. postmodernizmo literatūroje.

Nuorodos
--------

* Visuotinė lietuvių enciklopedija - Avangardizmas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

Mechaninė slėgio relė
**Slėgio relė** – prietaisas, skirtas automatiškai įjungti ir išjungti siurblį, atsižvelgiant į vandens slėgį sistemoje. Slėgio relės gali būti mechaninės arba elektroninės.

Veikimo principas
-----------------

Mechaninės slėgio relės veikimo principas pagrįstas tuo, kad vandens slėgiui sistemoje pasiekus maksimalų nustatytą dydį, atsijungia relės kontaktai. Vienas iš kontaktų visada sujungtas su siurblio varikliu, todėl siurblys yra automatiškai atjungiamas. Sistemoje sumažėjus slėgiui iki nustatytos žemiausios ribos, relės kontaktai vėl susijungia ir automatiškai įjungia siurblio variklį. Pasiekus maksimalų didį, ciklas kartojamas iš naujo.

Elektroninės relės darbo principas panašus kaip ir mechaninės relės, tačiau jos turi skaitmeninį valdiklį, kurio pagalba reguliuojamas slėgis.

Elektroninė slėgio relė

Slėgio rėlės montavimas ir reguliavimas
---------------------------------------

Nustatant slėgio relę ir vizualiai stebint slėgį darbo metu, būtinas manometras. Slėgio relė montuojama šalia esančio oro išsiplėtimo indo (hidroforo). Rekomenduojama rėlės ir išsiplėtimo indo nemontuoti vietose, kur yra daug drėgmės. Sumontavus slėgio relę sistemoje, būtina sureguliuoti slėgį oro išsiplėtimo inde.

Išnašos
-------

Sumontuota mechaninė slėgio relė ir hidroforas

1. ↑  Kenneth B. Rexford and Peter R. Giuliani (2002). Electrical control for machines, p. 58
2. ↑  2. Musial, E. 2001. Elektros energetiniai įrenginiai ir instaliacija. Kaunas "Šviesa", p. 162-173