recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Janas Olševskis** |
| --- |
|  |
| Jan Olszewski |
| Gimė | 1930 m. rugpjūčio 20 d.Varšuva |
| Mirė | 2019 m. vasario 7 d. (88 metai)Varšuva |
| Tautybė | lenkas |
| Sutuoktinis (-ė) | Marta Olševska |
|  |
| Veikla | Lenkijos teisininkas, politikas |
| Pareigos | buvęs Lenkijos Ministras pirmininkas |
|  |
| Alma mater | Varšuvos universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Baltojo erelio ordinas |
|  |
|  **Vikiteka** | Jan Olszewski |

**Janas Olševskis** (lenk. *Jan Olszewski*, 1930 m. rugpjūčio 20 d. Varšuvoje) – 2019 m. vasario 7 d. Varšuvoje ) lenkų teisininkas, politikas, buvęs Lenkijos Ministras pirmininkas.

Biografija
----------

1953 m. baigė Varšuvos universiteto Teisės fakultetą, dirbo LLR Teisingumo ministerijoje bei Mokslų akademijoje, bendradarbiavo spaudoje. Kaip advokatas pagarsėjo teismo procesuose gindamas tuometinės opozicijos narius. Buvo Apskritojo stalo derybų tarp valdančiosios komunistinės valdžios ir „Solidarumo" organizacijos, dalyvis.

1991 m. gruodžio 23 d. tapo penkių partijų dešiniojo centro koalicinės vyriausybės vadovu. J.Olševskio vyriausybei nesisekė rasti bendros kalbos su tuometiniu šalies prezidentu Lechu Valensa. Žinomiausias šios vyriausybės pasiekimas – Liustracijos įstatymas, kuris vėliau buvo pripažintas nekonstituciniu.

1992 m. birželio 5 d. Lenkijos Seimas paskelbė nepasitikėjimą Ministro pirmininko J.Olševskio vyriausybe.

2001–2005 m. J.Olševskis buvo Lenkijos Seimo narys.

Papildoma informacija
---------------------

* 1995 m. J.Olševskis dalyvavo Lenkijos prezidento rinkimuose. Gavęs 1 225 453 (6,86%) balsų užėmė ketvirtąją vietą. Vienu jo konkurentų šiuose rinkimuose buvo žinomas disidentas Jacekas Kuronis, buvęs J.Olševskio ginamasis komunistinio teismo procesuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  [neveikianti nuoroda]


| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**Janas Kšyštofas Beleckis** | **Lenkijos Respublikos Ministras pirmininkas** 1991 m. gruodžio 23 d. – 1992 m. birželio 5 d. | Po to:**Valdemaras Pavliakas** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Šeicho Lotfalos mečetė  |
| --- |
|  |
| **Šalis** | Iranas |
| **Miestas** | Isfahanas |
| **Atšaka** | šiitai |
| **Pastatyta** | 1618 m. |
| **Stilius** | persiškas |

**Šeicho Lotfalos mečetė** (pers. مسجد شيخ لطف الّله = *Masjed-e Sheikh Lotf-ollah*) – mečetė Irane, Isfahano mieste, greta Imamo aikštės; vienas iš Sasanidų architektūros šedevrų.

Mečetė pastatyta 1603–1618 m. vadovaujant architektui Bahaldinui al Amiliui, Sasanidų valdovo Abaso I Didžiojo valdymo metais. Mečetė buvo skirta karališkajai šeimai, todėl buvo mažesnė, neturėjo minaretų, priešingai nei Imamo mečetė, kuri buvo skirta visuomenei. Mečetė buvo akylai saugoma sargybinių, joks pašalietis negalėjo patekti jos vidun. Mečetė tuneliu buvo sujungta su Al Kapu rūmais. Istorijos bėgyje mečetė vadinta įvairiais pavadinimais („didžiojo kupolo", „didžiojo tyrumo ir grožio"), tačiau ilgainiui prigijo prancūzų keliautojo Žano Šardino suteiktas Šeicho Lotfalos mečetės pavadinimas. Loftala buvo vienas pagrindinių karališkųjų rūmų imamų.

Šeicho Lotfalos mečetė pasižymi savo išskirtiniu dekoru, darančių šį statinį vienu iš įstabiausių islamo meno šedevrų. Statinio dekoravimu rūpinosi žymus dalininkas, kaligrafas Alireza Abasis. Mečetė neturi vidinio kiemo, vidinių ivanų, kvadrato formos statinį dengia paplokščias kupolas. Maldų salės vidaus sienos turkio spalvos, gausiai dekoruotos arabeskomis, kaligrafiniais įrašais iš Korano bei sufijų poezijos.

Šeicho Lotfalos mečetė kartu su kitais Imamo aikštės objektais įeina į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

* 
* KupolasKupolas
* Dekoro elementaiDekoro elementai
* Mečetė nuo Al Kapu rūmųMečetė nuo Al Kapu rūmų
* Gausi kaligrafijaGausi kaligrafija
* KoridoriusKoridorius
* Dekoro elementaiDekoro elementai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šeicho Lotfalos mečetė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Janas van Heisumas** (ol. *Jan van Huysum*, *Jan van Huijsum*, 1682 m. balandžio 15 d. Amsterdamas, Nyderlandai – 1749 m. vasario 8 d. Amsterdamas) – XVIII a. pirmos pusės Nyderlandų tapytojas, tapė gėlių ir vaisių natiurmortus.

Biografija
----------

Janas van Heisumas gimė 1682 m. balandžio 15 d. Amsterdame. Jo tėvas Justas van Heisumas Vyresnysis (1659–1716) buvo tapytojas, kaip ir Jano trys broliai: Justas Jaunesnysis (1685–1707), Jakobas (1688–1740) ir Mikelis (1703–1777). Janas 1704 m. vedė Elisabeth Takens. Po dvejų metų persikraustė į žmonos paveldėtą namą. Janas su Elizabet susilaukė 12 vaikų, tik trys iš jų pergyveno tėvus.
Janas van Heisumas tapo pirmaujančiu to meto Olandijos natiurmortų tapytoju. Jo paveikslų kainos siekė 1450 guldenų. Jo kūrinių įsigijo Hesės princas Viljamas, hercogai Orleaniečiai, ATR karaliai ir Prūsijos kunigaikščiai, Orfordo erlas seras Robertas Valpolas. Janas van Heisumas buvo aukštai vertinamas amžinininkų. Houbraken jį pavadino „feniksu tarp gėlių tapytojų".

Gyvenimo metu Heisumas ypač pavydžiai sergėjo savo tapybos metodų paslaptis, jo mokinė Margareta Haverman (1690/1700–po 1723) esą turėjo palikti dirbtuves dėl didžiulio Heisumo pavydo. Visgi buvo nemažai jo stiliaus imituotojų. Gyvenimo pabaigoje Heisumas buvo pasiturinčiu dailininku. Janas van Heisumas mirė 1749 m. vasario 8 d. Amsterdame. Jo natiurmortuose svarbiausią vietą užima raiškios spalvos. Heisumas vienas pirmųjų pradėjo naudoti šviesų foną savo natiurmortuose. Heisumas yra nutapęs italizuotų peizažų, bet šie laikomi menkesnės meninės vertės nei jo natiurmortai. Pagrindine Heisumo varžove to meto dailėje buvo Rachel Ruysch (1664–1750).

Darbų galerija
--------------

* „Vaisiai ir gėlės" (apie 1720, Voleso kolekcija, Londonas)
* „Vaisių natiurmortas" (1722, J. Paul Getty muziejus, Los Andželas)
* „Gėlės vazoje" (1724, Los Andželo apygardos muziejus, Los Andželas)
* „Natiurmortas su vaisiais ir gėlėmis" (Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Arkadijos peizažas su Šv. Petru ir Jonu, išgydančiais luošį" (1724-25, Mauricheisas, Haga)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jan van Huysum** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vašingtono dailės galerijos informacija
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
**Janas Davidsas de Hemas** (ol. *Jan Davidsz. de Heem*, 1606 m. Utrechtas, Nyderlandai – 1684 m. balandžio 26 d. Antverpenas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, vienas žymiausių olandų natiurmortų kūrėjų.

Biografija
----------

Janas Davidsas (Davidsonas) de Hemas gimė 1606 m. Utrechte katalikų šeimoje. 1626 m. jis persikėlė į Leideną, kur vedė pirmąją žmoną Aletta van Weede, kilusią iš Utrechto. 1635 m. De Hemas persikėlė į Antverpeną ir įstojo į vietos Šv. Luko vardo tapytojų gildiją. 1642 m. mirė pirmoji žmona ir 1643 m. De Hemas vedė Anna Ruckers iš Antverpeno. Didesniąją dalį gyvenimo De Hemas praleido Utrechte. 1649 m. jis gyveno Utrechte ir vėl 1667 – 1672 m. laikotarpyje buvojo gimtajame mieste. 1669 m. jis įstojo į Utrechto tapytojų gildiją. 1672 m. prasidėjus prancūzų invazijai į Nyderlandus De Hemas grįžo į Antverpeną, kur mirė 1684 m. balandžio 26 d.

Keletas De Hemo ankstyvųjų darbų panašūs į Utrechto natiurmortų tapytojo Balthasar van der Ast (1593/1594–1657), kuris galbūt jį apmokino dailės. Gyvendamas Leidene De Hemas tapė tonalius natiurmortus su *vanitas* temos elementais: knygomis, raštais, muzikiniais instrumentais, kaukolėmis. Šie bruožai atliepia Leideno dailininkų David Bailly (1584–1657) ir Harmen Steenwijck (1612–po 1656) kūrybą. Po De Hemo atvykimo į Antverpeną jį paveikė Daniel Seghers (1590–1661). De Hemo kompozicijos tapo kruopščiau suplanuotos, vaizduojamos gėlių girliandos ir puokštės, vaisių krepšiai ir kiti objektai, galintys sukurti iliuzinius šviesos efektus: indai, vabzdžiai, auksas ir sidabras, už kuriuos De Hemas buvo aukštai vertinamas amžininkų. Dailininkas bendradarbiavo su kitais tapytojais. Tarp Hemo mokinių: Abraham Mignon (1640–1679), Cerstiaen Luyckx (1623–po 1674) ir Joris van Son (1623–1667). Jo sūnus Davidas Jansas tapo tapytoju.

Darbų galerija
--------------

* „Knygų natiurmortas" (1628, Mauricheisas, Haga)
* „Natiurmortas su krucifiksu ir kaukole" (1630-1640, Senoji pinakoteka, Miunchenas)
* „Vaišių stalas su papūga" (apie 1650, Dailės akademija, Viena)
* „Natiurmortas su kumpiu, vėžiu ir vaisiais" (apie 1653, Boijmans Van Beuningen muziejus, Roterdamas)
* „Gėlių vaza" (apie 1666, Nacionalinė Vašingtono dailės galerija)
* „Stalo natiurmortas" (Prado muziejus, Madridas)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jan Davidsz. de Heem** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Hemas Encyclopaedia Britannica tinklalapyje
* Arthur K. Wheelock Jr. April 24, 2014
* Hemas wga.hu tinklalapyje
* essentialvermeer.com
**Lietuvos pienininkų ir kontrolasistentų draugija**, 1927–1936 m. Lietuvos pienininkų ir kontrolasistentų sąjunga – Lietuvos profesinė organizacija, veikusi 1927–1940 m.

Istorija
--------

Draugijos suvažiavimas 1938 metais KauneLietuvos pienininkų ir kontrolasistentų draugija vienijo gyvulininkystės ir pienininkystės specialistus, rūpinosi jų profesiniais, socialiniais, ekonominiais, teisiniais ir kultūriniais reikalais, organizavo narių savišalpą, padėdavo rasti darbo jį praradusiems ir paremdavo. 1937 m. draugija turėjo 304 narius.

Išleido Grietinės nugriebimo punktų vedėjams vadovėlį (1934 m. 2 leid. 1941 m.), 1930–1940 m. leido mėnesinį žurnalo „Pieno ir gyvulių ūkis" (redaktoriai A. Daukša, 1933–1940 m. – Kazimieras Jasiūnas).

Ilgamečiai draugijos nariai: J. Grumžlys, K. Jasiūnas, K. Petrikas, Stasys Ramonas, J. Petraitis, A. Reventas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vygandas Skimundris. *Lietuvos pienininkų ir kontrolasistentų draugija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 311 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šefšauenasشفشاون |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

ŠefšauenasŠefšauenas

35°10′0″ š. pl. 5°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿35.16667°š. pl. 5.26667°r. ilg.﻿ / 35.16667; 5.26667﻿ (Šefšauenas)Koordinatės: 35°10′0″ š. pl. 5°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿35.16667°š. pl. 5.26667°r. ilg.﻿ / 35.16667; 5.26667﻿ (Šefšauenas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Maroko vėliava Marokas |
| **Regionas** | Tanžero–Tetuano regionas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1417 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 35 709  |
|  |
|  **Vikiteka** | Šefšauenas |

**Šefšauenas** (arab. شفشاون = *Šafšāwan*, ber. ⴰⵛⵛⴰⵡⵏ = *Aššawn*, isp. *Xauen*) – miestas šiaurės Maroke, Tanžero–Tetuano regione, Rifo kalnų papėdėje, į pietus nuo Tetuano. Greta miesto praeina Tetuano–Mekneso kelias. Miestas žymus savo architektūra. Dauguma statinių yra tradicinės mauriškos architektūros, nudažyti šviesiai melsva spalva. Yra tvirtovė, keletas mečečių.

Vystomas turizmas (dėl nedidelio nuotolio nuo Europos yra gausiai lankomas). Amatai (vilnos dirbiniai, audiniai). Namudinė ožkų sūrio, kanapių produktų (įskaitant hašišą) gamyba.

Istorija
--------

Šefšauenas įkurtas 1471 m. kaip nedidelė tvirtovė, skirta kovai prieš portugalus. Rekonkistos laikais čia įsikūrė nemažai moriskų ir žydų. 1920 m. tapo Ispanijos Maroko dalimi. 1916–1917 m. Šefšauene buvo kalinamas Rifo sukilėlis Abdel Karimas. 1956 m. vėl prijungtas prie Maroko.

Galerija
--------

* Mėlynoji Šefšaueno architektūraMėlynoji Šefšaueno architektūra
* TvirtovėTvirtovė
* PastataiPastatai
* Prekybinis rajonasPrekybinis rajonas
*Kitos reikšmės – Kingstonas (reikšmės).*

| Kingstonasangl. *Kingston* |
| --- |
| *Kingstonas* |
|  |
| 

KingstonasKingstonas

17°59′0″ š. pl. 76°48′0″ v. ilg.﻿ / ﻿17.98333°š. pl. 76.80000°r. ilg.﻿ / 17.98333; 76.80000﻿ (Kingstonas)Koordinatės: 17°59′0″ š. pl. 76°48′0″ v. ilg.﻿ / ﻿17.98333°š. pl. 76.80000°r. ilg.﻿ / 17.98333; 76.80000﻿ (Kingstonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jamaikos vėliava Jamaika |
| **Apygarda** | Saris (Jamaika) |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1692 m. |
| **Meras** | Desmond McKenzie |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 584 627  |
| **Plotas** | 162 km² |
| **Tankumas** (2011) | 3 609 žm./km² |
| **Altitudė** | 9 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kingstonas |

**Kingstonas** (angl. *Kingston*) – Jamaikos sostinė, didžiausias miestas ir pagrindinis uostas. Tai Karibų jūros giliavandenis uostas, išsidėstęs Jamaikos salos pietrytiniame pakraštyje, Žydrųjų kalnų (*Blue Mountains*) papėdėje. Uostą iš pietinės pusės saugo Palisadų (*Palisadoes*) nerija, tai vienas pagrindinių Karibų jūros uostų, čia atkeliauja daug turistų ir prekių. Eksportas: cukrus, kava, romas, melasa, bananai, medvilnė.

Kingstonas – pagrindinis šalies verslo, gamybos ir susisiekimo centras. Išvystytas turizmas. Pramonė: tekstilės, naftos apdirbimo, aprangos, maisto. Yra meno, mokslo ir technologijų kolegija (įkurta 1958 m.), Vest Indijos universitetas (įkurtas 1948 m. *Mona* priemiestyje).

Istorija
--------

Prie dabartinio uosto išlikę senojo Port Rojalio uosto liekanos, kurį 1692 m. nuniokojo žemės drebėjimas. Po metų britai čia įkūrė Kingstoną. XVIII a. miestas garsėjo vergų prekyba, o 1872 m. tapo salos sostine (perkelta iš Spaniš Tauno). 1907 m. miestą vėl smarkiai sugriovė žemės drebėjimas. Nuo 1755 m. Jamaikos administracijos būstinė, nuo 1872 m. Jamaikos kolonijos administracinis centras. 1962 m. Kingstonas tapo nepriklausomos Jamaikos sostine.

Sportas
-------

* Arnett Gardens FC – futbolo klubas;
* Anthony Spaulding sporto komplekso stadionas, talpinantis 7 tūkst. žiūrovų.

Šaltiniai
---------

1. JAMAICA, *citypopulation.de*
2. ↑  JAMAICA, *citypopulation.de*
3. JAMAICA, *citypopulation.de*
4. ↑  JAMAICA, *citypopulation.de*
5. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 210
6. ↑  *Kingstonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
7. ↑  ARNETT GARDENS FOOTBALL CLUB (pagal Globalsportsarchive)
8. ↑
| Šeduvos žydų I holokausto vieta |
| --- |
| Holokausto atminimo paminklas „Durys" |
| 

Šeduvos žydų I holokausto vietaŠeduvos žydų I holokausto vieta

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°41′32″š. pl. 23°39′38″r. ilg.﻿ / ﻿55.692146°š. pl. 23.660606°r. ilg.﻿ / 55.692146; 23.660606Koordinatės: 55°41′32″š. pl. 23°39′38″r. ilg.﻿ / ﻿55.692146°š. pl. 23.660606°r. ilg.﻿ / 55.692146; 23.660606 |

 |
| Vieta | Radviliškio rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Baisogalos seniūnija |
| Plotas | 375 m² |
| Registro Nr. | u.k. 1111 / I273 / IV513 |

**Šeduvos žydų I holokausto vieta** – pirmoji Liaudiškių miško holokausto vieta, esanti Radviliškio rajone, Liaudiškių kaime (Baisogalos sen.), apie 10 km į pietvakarius nuo Šeduvos. Žvyrkelyje  **3424**  Liaudiškiai–Mėnaičiai–Pašušvys–Grinkiškis  pastatyta lankytino objekto nuoroda. Objektas pasiekiamas iš kelio pasukus į šiaurę ir pavažiavus 300 m. Šalia kapavietės (50 m į priekį) telkšo vandens telkinys.

Holokausto vieta paskelbta nacionalinės reikšmės kultūros paminklu, nuo 1993 m. įrašyta į LR Kultūros vertybių registrą.

Istorija
--------

1941 m. rugpjūčio mėnesį buvo nužudyta visa Šeduvos miestelio žydų bendruomenė – beveik 700 žmonių. Prieš tai jie dar mėnesį leido įkurtame gete. Rugpjūčio 25-26 d. geto gyventojai buvo išvežti į Liaudiškių mišką. Prie iškastos duobės buvo atvaromi pasmerktieji, kuriuos vokiečių įsakymu nužudė vietiniai policininkai ir baltaraiščiai – iš viso 664 žydus (230 vyrų, 275 moteris ir 159 vaikus). Šioje vietoje nužudyta ir užkasta apie 400 žmonių, kita dalis užkasta maždaug už 500 m esančioje antrojoje kapavietėje (u. k. 29614).

Vieta
-----

Pirmoji žydų tautybės žmonių palaikų kapavietė yra Liaudiškių miške, Gimbogalos girininkijos 140–ajame kvadrate. Ji užima mišku apsuptą 375 m² dydžio teritoriją. Aikštelės reljefas lygus, didesnė dalis, apie 220 m² plotas, išgrįsta akmenimis. Teritorijos akcentas – Romualdo Kvinto sukurtas paminklas „Durys".

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Šeduvos žydų žudynių vieta ir kapas I". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

* Šeduvos žydų holokausto vietos Archyvuota kopija 2020-07-20 iš Wayback Machine projekto.
* Kultūros paveldo svarba ir reikšmė Radviliškio rajone: ką slepia Liaudiškių ir Pakutenių miškai?Archyvuota kopija 2020-07-20 iš Wayback Machine projekto.
| Vakarų Nortamptonšyras*North Northamptonshire* |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Anglija Anglija |
| **Regionas** | Rytų Midlandsas |
| **Grafystė** | Nortamptonšyras |
| **Administracinis centras** | Nortamptonas |
| **Įkūrimo data** | 2021 m. balandžio 1 d. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 425 700 |
| **Plotas** | 1 377,3 km² |
| **Tankumas** (2021) | 309 žm./km² |

**Vakarų Nortamptonšyras** (angl. *North Northamptonshire*) – Anglijos administracinis rajonas Nortamptonšyro grafystėje, Rytų Midlandso regione. Administracinis centras – Nortamptonas.

Istorija
--------

Vakarų Nortamptonšyro rajonas įkurtas 2021 m. balandžio 1 d. sujungus tris istorinius rajonus: Daventrio rajoną, Rytų Nortamptonšyro rajoną ir Nortamptono rajoną.

Ekonomika
---------

Rajone daugiausiai plėtojamas logistikos ir sandėliavimo paslaugų sektorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Countdown to the new North Northamptonshire Council
2. ↑  Northamptonshire Council

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| Kinijos-Tibeto karas |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1930–1932 |
| Vieta | Činghai, Sikang, Tibetas |
| Rezultatas | Kinijos Respublikos pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
| Kinijos Respublikos vėliava Kinijos Respublika | Tibeto vėliava Tibetas |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| Kinijos Respublika Chiang Kai-shek
Kinijos Respublika Ma Fuxiang
Kinijos Respublika Ma Lin
Kinijos Respublika Ma Bufang
Kinijos Respublika Ma Biao
Kinijos Respublika Liu Wenhui
Kinijos Respublika Ma Xiao
Kinijos Respublika Ma Zhanhai † | Tibetas Dalai Lama XIII |
| Pajėgos |
|  Nacionalinė revoliucinė armija, sudaryta iš:\* Činghai kelių tūkst. kinų musulmonų armijos\* Sičuano kelių tūkst. hanių armijos | nežinoma |
| Nuostoliai |
| nežinomi | nežinomi, bet dideli |

**Kinijos-Tibeto karas** – karinis konfliktas, vykęs 1930–1932 m. tarp vakarų Kinijos karo vadų, palaikiusių
Kinijos Respublikos vyriausybę, ir Tibeto, paskelbusio nepriklausomybę po 1911 m. vykusios Sinhai revoliucijos.

Prielaidos
----------

Nors visos kinų vyriausybės laikė Tibetą Kinijos dalimi, centrinė kinų valdžia neturėjo galimybės jį prisijungti ginkluota jėga dėl vykusios kovos dėl valdžios karo vadų laikotarpio Kinijoje. Po susirėmimų tarp tibetiečių ir kinų kariuomenių 1917–1918 m. laikinoji skiriamoji linija buvo pravesta Jangdzės upės aukštupiu. Skiriamosios linijos zonoje nei Pekinas, nei Nankinas, nei Lasa neturėjo ypatingos įtakos, o vietinės gentys ir karo vadai veikė savo nuožiūra.

Karo veiksmai
-------------

Tibetiečiais apgyvendinto, tačiau nekontroliuojamo Tibeto vyriausybės Beri rajono valdytojas užgrobė *Nyainrong* vienuolyną. Jo lama atsikovojo vienuolyną su *Dhargyä* vienuolių pagalba. 1930 m. birželio mėn. Beri valdytojas kreipėsi pagalbos į kinų karo vadą Liu Wenhui – Sikang provincijos gubernatorių. Liu Wenhui kariuomenė greitai išvarė *Dhargyä* vienuolius, kurie savo ruožtu paprašė paramos Lasoje. Tibeto armija įsiveržė į Beri ir nugalėjo kinų pajėgas. Kinijos mongolų ir tibetiečių reikalų komiteto vadovas Ma Fuxiang pasiuntė telegramą Tang Kesan – Guomindano atstovui Sikango provincijoje – su pavedimu pasiekti paliaubas, tačiau to padaryti nepavyko.

Įkvėpta sėkmės Tibeto vyriausybė nusprendė užimti ir kitus tibetiečiais apgyvendintus rajonus. 1932 m. Tibeto kariuomenė įsiveržė į Yushu, esantį Činghai provincijos pietuose. Tačiau Činghai gubernatorius Ma Bufang sumušė tibetiečių armiją ir išvarė ją iš Činghai. Koordinuodamas savo kariuomenės veiksmus su Ma Bufang pajėgomis, Liu Wenhui taip pat pabandė pereiti į kontrpuolimą ir išvarė tibetiečius iš kelių kitų vietovių. Iki 1932 m. rugpjūčio mėn. kinų puolimas buvo toks sėkmingas, kad Dalai Lama kreipėsi pagalbos į Britų Indijos vyriausybę. Spaudžiant britams kinų Nankino vyriausybė davė įsakymą nutraukti ugnį.

Pasekmės
--------

1933 m. Ma ir Liu pasirašė su Tibetu paliaubų sutartį. Daugiau tibetiečių pajėgos nebekirto Jangdzės upės.

Nuorodos
--------

* Karai ir konfliktai tarp Kinijos ir Tibeto (anglų k.)
Koordinatės: 39°52′ p. pl. 143°59′ r. ilg.﻿ / ﻿39.867°š. pl. 143.983°r. ilg.﻿ / 39.867; 143.983

Salos palydovinė nuotrauka
**Kingo sala** (angl. *King Island*) – sala Baso sąsiaryje, tarp Australijos ir Tasmanijos. Priklauso Australijai, Tasmanijos valstijai. Plotas 1098 km². Salos paviršius kalvotas, aukštis siekia 162 m (*Gentle Annie* k.). Veši eukaliptų miškai. Seniau Kingo saloje gyveno XIX a. endeminiai Kingo salos emu (*Dromaius novaehollandiae minor*).

2013 m. saloje gyveno ~1800 gyventojų. Verčiamasi žemės ūkiu (žirniai), gyvulininkyste (galvijai, avys), kalnakasyba (volframo rūda), turizmu. Pagrindinė gyvenvietė ir uostas – Karis (*Currie*, 746 gyv.).

1799 m. Kingo salą atrado britų ruonių medžiotojas kapitonas Rydas. Sala pavadinta Naujojo Pietų Velso gubernatoriaus Philip Gidley King garbei. 1800 m. dėl salos vyko varžybos tarp britų ir prancūzų. 1861 m. čia pastatytas 48 m aukščio Vikamo pusiasalio švyturys. Iki XIX a. pab. Kingo saloje apsistodavo tik ruonių medžiotojai. Pradėjus vystyti žemės ūkį įkurta Kario kolonija.

* Vikamo kyšulio švyturys 1887 m.
* Padėtis Tasmanijos atžvilgiu
* Kario krantinė

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kingo sala*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Polanecaslenk. *Połaniec* |
| --- |
|              |
| *Polaneco Šv. Martyno bažnyčia* |
|  |
| 

PolanecasPolanecas

50°25′59″ š. pl. 21°16′49″ r. ilg.﻿ / ﻿50.43306°š. pl. 21.28028°r. ilg.﻿ / 50.43306; 21.28028﻿ (Polanecas)Koordinatės: 50°25′59″ š. pl. 21°16′49″ r. ilg.﻿ / ﻿50.43306°š. pl. 21.28028°r. ilg.﻿ / 50.43306; 21.28028﻿ (Polanecas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Švento Kryžiaus vaivadija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 8 227  |
| **Plotas** | 17 km² |
| **Tankumas** (2010) | 484 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Polanecas |

**Polanecas** (lenk. *Połaniec*) – miestas rytų Lenkijoje, Tarnobžego vaivadijoje, prie Vyslos upės. 8 tūkst. gyventojų (2010 m.)

Istorija
--------

1264 m. suteiktos miesto teisės. 1794 m. gegužės 7 d. Tado Kosčiuškos vadovaujama sukilėlių vadovybė paskelbė Polaneco universalą – svarbiausią 1794 m. sukilimo vadovybės aktą. Jo autoriai – Tadas Kosciuška ir Hugas Kolontajus. Universalas suteikė baudžiauninkams asmens laisvę: leido išeiti iš dvaro, atsiskaičius su dvarininku ir sumokėjus mokesčius. 33-50 % sumažino lažą. Sukilimo dalyviai visai atleidžiami nuo lažo, draudžiama juos išvyti iš savo ūkių. Valstiečių ginčus su dvarininkais sprendė specialūs sukilimo valdžios pareigūnai ir apskričių Tvarkomosios komisijos. Poloneco universalas buvo vykdomas visoje sukilėlių kontroliuojamoje LDK teritorijoje. Numalšinus sukilimą, Poloneco universalas panaikintas.

Miestų partnerystė
------------------

* Lietuva Šalčininkai, Lietuva
|  |
| --- |
| **Kašučių seniūnija** |
| Valsčius | {{{sav}}} |
| Centras | Kašučiai |

**Kašučių seniūnija** – istorinis teritorinis-administracinis vienetas, buvęs Kretingos rajono savivaldybės teritorijos centrinėje dalyje, į pietryčius nuo Darbėnų, abipus Akmenos upės.

Istorija
--------

Įkurta 1919 m. Priklausė Darbėnų valsčiui (Kretingos apskritis). Po Lietuvos aneksijos 1940 m. pabaigoje pavadinta apylinke, 1941 m. birželio pabaigoje atkurta, 1944 m. spalio mėn. vėl pavadinta Kašučių apylinke.

Seniūnijai vadovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (krivūlėje) renkamas seniūnas, o jį pavadavo seniūno padėjėjas.

Seniūnai: Pranas Drungilas (1932 m.).

Administracinis centras: Kašučiai.


| Administracinis-teritorinis pavaldumas |
| --- |
| 1919–1940 m. | Darbėnų valsčius, Kretingos apskritis |
| 1941–1944 m. | Darbėnų valsčius, Kretingos apskritis, Šiaulių krašto apygarda, Lietuvos generalinė sritis |

Seniūnijos kaimai
* Genčų Medsėdžiai
* Kašučiai
* Šukė
* Užparkasiai
* Žiogeliai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos savivaldybių žinynas. - Kaunas, 1932, p. 600
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie viešąjį sektorių. Apie įmonę skaitykite straipsnyje Infostruktūra.*
**Infrastruktūra** (lot. *infra* („apačioje, tarp") – bendrąja prasme, tarpusavyje susijusių struktūrinių elementų visuma, įgalinanti ar palaikanti visą struktūrą bei jos funkcionavimą.

Infrastruktūra – įvairių veiklos sričių objektų, aptarnaujančių ūkį ir gyventojus, kompleksas (inžineriniai tinklai, susisiekimo komunikacijos, komunaliniai, visuomeniniai, prekybos ir kiti gyventojų paslaugoms teikti ar aplinkos kokybei gerinti reikalingi objektai).

Valstybinėje sistemoje infrastruktūra vadinama viešojo sektoriaus dalis. Plačiąja prasme apima viešąsias paslaugas. Siaurąja prasme infrastruktūra – viešojo aptarnavimo įstaigos, institucijos, teikiančios viešąsias paslaugas, nesiekiant pelno.

Sritys
------

* Teisėtvarka (policija, gaisrinė sauga)
* Viešasis administravimas
* Sveikata
	+ Sveikatos centrai (ligoninės, amubulatorijos)
	+ Tyrimai
* Švietimas
	+ Ikimokyklinio ugdymo įstaigos
	+ Mokykla
	+ Universitetai
* Kultūros įstaigos
	+ Bibliotekos
	+ Muziejai
	+ Parodos
	+ Paminklai

Išorinės nuorodos
-----------------

* netWORKS-Paper Nr. 10 Archyvuota kopija 2006-05-29 iš Wayback Machine projekto.
* Dr. Zeiss, Christopher (2000): Finansavimas Archyvuota kopija 2006-05-09 iš Wayback Machine projekto..
| **Skirma Kondratas** |
| --- |
| Gimė | 1944 m. sausio 26 d. (79 metai)Vilkaviškis |
| Sutuoktinis (-ė) | Ramūnas Antanas Kondratas |
|  |
| Veikla | sociologė, politinė bei visuomenės veikėja |
|  |
| Alma mater | 1965 m. Harvardo universitetas B. A.
1969 m. Bostono universitetas M.A.
1981 m. George Mason universitetas M.B.A. |

**Skirmantė Makaitytė-Kondratienė** (*Skirma Anna Kondratas*, g. 1944 m. sausio 26 d. Vilkaviškyje) – Lietuvos sociologė, politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1949 m. su tėvais atvyko į Ameriką. Mokėsi Bostono Šv. Petro lietuvių parapijos pradžios mokykloje, *Norwood High School* gimnazijoje (Masačusetsas). Dalyvavo skautų, „Santaros-Šviesos" Bostono skyriaus veikloje. 1965 m. Harvardo universiteto (JAV) Radcliffe koledže baigė istoriją. 1965–1966 m. stažavo Poznanės universitete (Lenkija). 1966–1967 m. lankė Kolumbijos universiteto Tarptautinių santykių mokyklą. 1969 m. Bostono universitete įgijo istorijos magistro laipsnį. Dirbo vertėja Lietuvių enciklopedijos leidykloje, mokytojavo Bostono lituanistinėje mokykloje. 1981 m. Džordžo Meisono universitete (*George Mason University*, Virdžinija) baigė verslo administravimo magistro studijas.

1981–1984 m. ekonomikos ir ekonominės politikos analitikė JAV respublikonų partijos nacionaliniame komitete. Ėjo aukštas pareigas prezidentų Ronaldo Reigano bei Džordžo Bušo (vyresniojo) vyriausybių administracijose: 1989–1992 m. dirbo JAV Žemės ūkio departamente – JAV federalinių mitybos programų (*USDA Food and Nutrition Service*) vadovė, JAV Būsto ir urbanistikos departamento (*US Department of Housing and Urban Development*) viceministrė. 1992–1995 m. Hudsono instituto vyresnioji mokslinė bendradarbė, vadovavo socialinės rūpybos projektui. Iki 1999 m. Vašingtono urbanistikos instituto vyresnioji bendradarbė.

1996 m. jai grąžinta Lietuvos pilietybė. Nuo 1999 m. sausio mėn. prezidento Valdo Adamkaus patarėja socialinių reformų klausimais. 2009–2010 m. ministro pirmininko Andriaus Kubiliaus patarėja socialinės politikos klausimais. 2010–2011 m. Socialinės apsaugos ir darbo viceministrė. Kuravo bendruomenių, šeimos, vaikų ir jaunimo, piniginės paramos, socialinių paslaugų, socialinės integracijos, lygių galimybių sritis (poste ją pakeitė Dalius Bitaitis). Nuo 2011 m. kovo mėnesio *Heifer International* fondo (JAV labdaros fondo Arkanzaso valstijoje) valdybos narė, atsakinga už Rytų ir Vidurio Europos regioną. Pilietinės visuomenės instituto „Lietuva be atskirties ir skurdo" projekto vadovė, Nacionalinio skurdo mažinimo organizacijų tinklo valdybos pirmininkė.

Paskelbė straipsnių valstybės socialinės ir ekonominės politikos klausimais.

Ištekėjusi, turi du vaikus.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Skirma Kondratas tapo trečiąja Socialinių reikalų ir darbo ministerijos viceministre, 2010-02-01
| **Inga Čilvinaitė** |
| --- |
| Gimė | 1986 m. vasario 14 d. (37 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Sportininkė |
| Sritis | Dviračių sportas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Lietuvos čempionė |

**Inga Čilvinaitė-Češulienė** (g. 1986 m. vasario 14 d.) – Lietuvos plento dviratininkė.

Biografija
----------

2005 m. Ignalinoje Čilvinaitė tapo Lietuvos plento čempione. 2006 m. Europos iki 23 metų čempionate sportininkė užėmė 6-ą vietą. Nuo 2007 m. sėkmingai dalyvauja profesionalų plento lenktynėse.

2012 m. Čilvinaitė buvo parinkta dalyvauti 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, vietoj į dopingo sandalą pakliuvusios Rasos Leleivytės. Tarptautiniam olimpinam komitetui neleidus Lietuvai startuoti moterų lenktynėse dėl dopingo kontrolės pažeidimo Čilvinaitė į olimpiadą neišvyko.

2012 m. pasaulio plento čempionate sportininkė užėmė 22-ą vietą. Po metų vykusiame pasaulio čempionate Čilvinaitė užėmė 42-ą vietą masinio starto ir 15-ą vietą laiko intervalo rungtyse.

Nuo 2014 m. atstovauja Rusijos klubui *Rusvelo*. 2014 m. kovo 16 d. paimtame sportininkės dopingo teste rasta neleistino preparato oktopamino ir sportininkė buvo diskvalifikuota 18-ai mėnesių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dopingo kontrolieriams įkliuvusią dviratininkę R.Leleivytę olimpinėje trasoje pakeis I.Čilvinaitė
2. ↑  Prieš Londono žaidynes suspenduoti Lietuvos sportininkai tebekybo tarp žemės ir dangaus
3. ↑  Consequences Imposed on License-Holders as Result of Anti-Doping Rule Violations (ADRV) as per the UCI Anti-Doping Rules (ADR)
Švitrigaila
**Skirsnemunės sutartis** buvo trumpai, porą metų galiojusi sutartis, pasirašyta 1431 m. birželio 19 d. Skirsnemunėje (dab. Jurbarko raj.) tarp Lietuvos didžiojo kunigaikščio Švitrigailos ir Vokiečių ordino magistro Paulio Rusdorfo. Šia sutartimi buvo įtvirtinta Lietuvos ir Ordino gynybos bei puolimo sąjunga, abi pusės pasižadėjo teikti savitarpio pagalbą užpuolimo atveju. Švitrigaila Skirsnemunėje pasirašyta sutartimi bandė išlaikyti LDK, tačiau nesėkmingai.

Priežastys
----------

Paulis Rusdorfas
Skirsnemunės miestelio vardas siejamas su čia, Nemuno kairiajame krante, stovėjusia Vokiečių ordino
Kristmemelio pilimi ir Lietuvos didžiųjų kunigaikščių ir vokiečių ordino magistrų susitikimų vieta. Po Vytauto Didžiojo mirties 1430 m. spalio 27 d. prasidėjo kova dėl valdžios. Aukščiausią valdžią turėjo Jogaila. Du realūs pretendentai į Lietuvos sostą buvo Vytauto brolis Žygimantas Kęstutaitis ir Jogailos brolis Švitrigaila. Bajorai ir didikai, nepaisydami 1413 m. Horodlės susitarimų, didžiuoju kunigaikščiu paskelbė Švitrigailą, nors tam prieštaravo Lenkijos karalius Jogaila, argumentuodamas, kad LDK yra neatskiriama Lenkijos karalystės dalis. Švitrigaila pratęsė Vytauto Didžiojo siekius vainikuotis Lietuvos karaliumi, kas buvo nepriimtina lenkų politiniams tikslams, todėl jie siekė Švitrigailą nušalinti nuo valdžios. Švitrigaila telkė plačią antilenkišką koaliciją. Dalyvauti joje Lietuvos didysis kunigaikštis kvietė visus, konfliktavusius su Lenkija: Ordiną, totorius, rusų žemių kunigaikščius. Tačiau daugiausia dėmesio skirta Ordinui. Vokiečių ordinas buvo priešiškai nusistatęs prieš Lietuvos ir Lenkijos sąjungą, sudarytą 1385 m. dėl ko riteriams teko pralaimėti 1410 m. Žalgirio mūšyje. LDK valdovas ryžosi įgyvendinti Vytauto po Žalgirio mūšio suformuluotą politikos principą pasinaudoti Ordinu kaip svarbiausia jėga LDK valstybei ginti.1430 m. pabaigoje tapo aišku, kad brendo neišvengiamas karinis konfliktas tarp Lietuvos ir Lenkijos, todėl Švitrigailai reikėjo karinės ir politinės paramos.

Pasekmės
--------

Ši sutartis sukūrė naują politinę situaciją regione. Netrukus kryžiuočiai įsiveržė į Lenkiją, pradėdami Ordino–Lenkijos karą (1431–1435 m.), pasibaigusį lenkų pergale ir Brastos taika. Tuo tarpu 1432 m. lenkai buvo priversti oficialiai pripažinti LDK valstybinį atskirumą. Nepaisant 1422 m. pasiektų Melno taikos susitarimų, Lietuva prarado Palangą ir trijų mylių Baltijos pajūrio ruožą. Riterių kariuomenės įsiveržimas į Lenkiją paskatino ją greitai nutraukti karo veiksmus su Lietuva. Karas, tapęs diplomatiniu, tęsėsi toliau. Lenkija ieškojo būdų pakeisti Lietuvos didįjį kunigaikštį kitu. Švitrigaila ir toliau atkakliai laikėsi sąjungos su Ordinu stiprinimo taktikos, vertindamas ją kaip patikimiausią priemonę atremti Lenkijos pretenzijas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Skirsnemunė ir Lietuvos didysis kunigaikštis Švitrigaila

Nuorodos
--------

* Skirsnemunės istorija Archyvuota kopija 2013-06-29 iš Wayback Machine projekto.
| Kašučių senovės gyvenvietė |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Kašučių senovės gyvenvietėKašučių senovės gyvenvietė

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°00′15″š. pl. 21°19′11″r. ilg.﻿ / ﻿56.004195°š. pl. 21.319608°r. ilg.﻿ / 56.004195; 21.319608Koordinatės: 56°00′15″š. pl. 21°19′11″r. ilg.﻿ / ﻿56.004195°š. pl. 21.319608°r. ilg.﻿ / 56.004195; 21.319608 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Darbėnų seniūnija |
| Naudotas | I–II a. |
| Tirtas | 1988 m. |

**Kašučių senovės gyvenvietė**, kitaip *Dubašių senovės gyvenvietė* (saugotinas kultūros paveldo objektas) – senovės gyvenvietė Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, 1,5 km į šiaurės vakarus nuo tilto per Akmenos upę Dubašių (Darbėnų seniūnija) kaime, Akmenos dešiniajame krante.

Tyrimai
-------

1988 m. atrado ir tyrinėjo Ignas Jablonskis, kuris 48 m² plote aptiko I-II a. pastatų pėdsakus su židiniais.

Literatūra
----------

Julius Kanarskas. Archeologiniai Igno Jablonskio tyrinėjimai. Kretinga, 2001, p. 21.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Informacinių sistemų priežiūra** (angl. „system maintenance") – tai esamos informacinės sistemos (IS) aptarnavimas, teikiant įvairias jos priežiūros paslaugas, bei aprūpinimas įvairiomis priemonėmis sistemos veiklai ir jos gerinimui. Tuo tarpu informacinės sistemos palaikymas (angl. „system support") apibrėžiamas kaip pačios sistemos keitimas, šalinant atsiradusius trūkumus, gerinant atitikimą su tikrove arba pritaikant ją pasikeitus įrengimams ar reikalavimams.

Kiekviena sistema turi būti prižiūrima ir palaikoma, jeigu norima, kad sistemos naudingumas esamoje aplinkoje nesumažėtų. Sistema yra tvirtai susieta su savo aplinka. Į aplinką įdiegiama sistema pakeičia ją, todėl keičiasi ir reikalavimai sistemai. Tikėtina, kad reikalavimai sistemai keisis jau sistemos kūrimo metu, todėl net ir naujai pateikta sistema neatitiks reikalavimų.

Apibendrinant priežiūros ir palaikymo veiksmus, juos galima suskirstyti į tris tipus:

* IS klaidų taisymas – tai trūkumų taisymas, kad informacinė sistema atitiktų reikalavimus.
* IS pritaikymas skirtingai darbo aplinkai - tai sistemos atnaujinimas, kad ji veiktų ir kitoje aplinkoje (pavyzdžiui, kitame kompiuteryje) nei buvo įdiegta iš pradžių.
* Sistemos funkcijų modifikavimas arba praplėtimas - siekiant patenkinti naujus reikalavimus, sistema atnaujinama.

Informacinių sistemų priežiūrą ir palaikymą vykdo specializuotos IT kompanijos arba organizacijos vidaus darbuotojai.
| **Jonas Šurna** |
| --- |
| Gimė | 1865 m.Naujamiestis |
| Mirė | 1930 m. balandžio 20 d. (~65 metai)Deltuva, Ukmergės apskritis |
|  |
| Veikla | kunigas, švietėjas, visuomenininkas |
|  |
| Alma mater | 1888 m. Kauno kunigų seminarija |

**Jonas Šurna** (1865 m. Naujamiesčio parapijoje, Panevėžio rajonas – 1930 m. balandžio 20 d. Deltuvoje, Ukmergės apskritis) – Lietuvos kunigas, švietėjas, visuomenininkas.

Biografija
----------

Mokėsi Mintaujos gimnazijoje. 1888 m. baigė Kauno Žemaičių kunigų seminariją. 1888 m. sausio 6 d. įšventintas kunigu ir paskirtas vikaru Kauno Šv. Kryžiaus (Karmelitų) bažnyčioje. Paskui buvo Panevėžio Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčios vikaras, 1895–1897 m. Pašvitinio (Pakruojo r.) Švč. Trejybės parapijos vikaras. Apie 1897 m. ir vėliau buvo Vandžiogalos (Kauno r.) Švč. Trejybės parapijos klebonas.

Lietuviškos spaudos draudimo laikotarpiu garsėjo lietuviškomis patriotinėmis nuotaikomis. 1897 m. Žemaičių vyskupas Mečislovas Leonardas Paliulionis buvo jį paskyręs Kauno dekanato dekanu, bet 1898 m. Rusijos valdžios spaudžiamas, iš šių pareigų atleido. Iki 1915 m. tarnavo klebonu Šėtos (Kėdainių r.) Švč. Trejybės parapijoje. Čia 1910 m. jis pakrikštijo 4 stačiatikius ir už tai Rusijos valdžios nubaustas 25 rublių bauda. 1916 m. pradžioje – 1918 m. rugpjūčio mėn. Anykščių Šv. Mato parapijos klebonas. Jo iniciatyva laikinais stogeliais užtaisyti Pirmojo pasaulinio karo metais nuversti bažnyčios bokštai.

1917 m. kaip Krikščionių demokratų sąjungos atstovas ir Anykščių klebonas dalyvavo Vilniaus konferencijoje. 1918 m. vasarą Anykščiuose įsteigus „Pavasario" draugijos kuopą, išrinktas jos pirmininku, tačiau rugpjūtį iš Anykščių parapijos iškeltas į Deltuvą. 1918–1927 m. Deltuvos (Ukmergės r.) Švč. Trejybės parapijos klebonas, nuo 1927 m. šios parapijos altarista. Deltuvoje dalyvavo bendruomenės gyvenime, jo iniciatyva 1925 m. pakeista valsčiaus valdyba. Rūpinosi „Angelo Sargo" vaikų sąjungos veikla, platino katalikišką spaudą. Palaidotas Deltuvos bažnyčios šventoriuje.

Nuorodos
--------

* Jonas Šurna Anykštėnų biografijų žinyne
| TEP70 |
| --- |
| TEP70TEP70 Vilniuje |
| Istorija |
| Valstybė | TSRS vėliava TSRS |
| Metai | 1973 m. |
| Gamintojas | Kolomnos gamykla |
| Operatoriai | Baltarusijos geležinkeliaiGoRailLatvijos geležinkeliaiKazachijos geležinkeliaiLietuvos geležinkeliaiRusijos geležinkeliaiUkrainos geležinkeliaiTurkmėnijos geležinkeliai |
| Techninė informacija |
| Svoris | 135 t |
| Maksimalus greitis | 160 km/h |
| Kuras | dyzelinas |
| Vėžė | 1520 mm vėžė |

**TEP70** – keleiviniams vagonams tempti pritaikytas lokomotyvas (šilumvežis) su elektrine pavara, nuo 1973 m. gamintas Kolomnos gamykloje (Kolomna, Rusija).

TEP70 pradėtas gaminti kaip galingesnė TEP60 modifikacija. Inžinieriai pajėgė pagaminti galingesnį lokomotyvą, ženkliai nepadidindami jo svorio. 1974–1975 m. pirmieji šilumvežiai TEP70 pajudėjo TSRS geležinkeliais ir iki šių dienų gausiai naudojamas Rusijos, Ukrainos, Baltarusijos, Lietuvos, Latvijos, Estijos, Uzbekistano, Kazachstano geležinkeliuose.

Standartinis TEP70 pritaikytas judėti 1520 mm pločio vėže, turi po 3 ašis priekyje ir gale. Lokomotyvo ilgis 21,7 m, svoris 135 t. Variklis ED-121AU1, 4000 AG. Išvysto 160 km/h greitį.

Išleistos modifikacijos 2TE70, skirtas krovinių gabenimui (perveža iki 6000 t krovinių), taip pat keleiviniai lokomotyvai TEP70U ir TEP70BS.

2013 m. Lietuvos geležinkeliai turėjo 4 TEP70 ir TEP70BS lokomotyvus. Jie daugiausia naudojami tempti greitąjį traukinį Vilnius–Klaipėda.

* TEP70-394 SaratoveTEP70-394 Saratove
* Mašinisto pultasMašinisto pultas
* TEP70-0332 NesteroveTEP70-0332 Nesterove
* TEP70-0331 prie Belaja KalitvosTEP70-0331 prie Belaja Kalitvos

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: TEP70** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Inga Karalienė** |
| --- |
|  |
| Veikla | teisininkė, buvusi Antstolių rūmų vadovė (2004-2011 m.) |
| Sritis | teisė |
| Organizacijos | Antstolių Ingos Karalienės, Neringos Lipeikienės, Ginto Badikonio, Andriaus Bublio ir Ramūno Kamarausko kontora |
| Pareigos | antstolė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universiteto Teisės fakultetas |

**Inga Karalienė** (g. Lietuvoje) – teisininkė, antstolė, Lietuvos antstolių rūmų vadovė (nuo 2004 m. iki 2011 m.).

Biografija
----------

Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė diplomines teisės studijas.

Iki 2002 m. gruodžio mėn. LR TM vyr. specialistė. Kartu su kitais antstoliais (kaip Neringa Lipeikienė, Gintas Badikonis, Andrius Bublys ir Ramūnas Kamarauskas) įsteigė antstolių kontorą.

Iki 2004 m. gruodžio Lietuvos antstolių rūmų prezidiumo narė, nuo 2004 m. gruodžio mėn. iki 2011 m. balandžio 8 d. Lietuvos antstolių rūmų prezidiumo pirmininkė (Karalienės pirmtakas – Gintaras Matkevičius, pasekėjas – Aleksandras Selezniovas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Inga Karalienė („Infolex" informacija)
Buvęs pastatas Kosmonautuose (2014 m. priklausė įmonei A grupė)
**Jonatex** - buvusi didžiausia tekstilės bendrovė Jonavos rajone, didžiausias angliško kapitalo tekstilininkas Lietuvoje (2001 m.), viršutinių rūbų siuvimo įmonė Jonavoje. UAB „Jonatex" įstatinis kapitalas siekė 10 mln. Lt (LR URM duomenimis). Dirbo 495 darbuotojai (2004 m. lapkričio mėn.). 

Direktorius - Donetas Karčiauskas.

Adresas - Kosmonautų g. 50, LT-55142, Jonava.

Veikla
------

1996 m. vasario 7 d. įmonė buvo įregistruota.

2000 m. kartu su Kauno siuvimo bendrove UAB „Doritex" per savaitę užsakovams patiekdavo daugiau kaip 20 000 vienetų įvairių moteriškų viršutinių drabužių. 430 darbuotojų per savaitę pasiūdavo 5 000 moteriškų švarkų, paltų bei 5 000 6 000 sijonų ir kelnių (2001 m.). 

2008 m. spalio 30 d. buvo atleisti visi 172 darbuotojai - 98 siuvėjai, 31 lygintojos, 5 siuvimo technologai, 9 kontrolieriai, 2 audinių klojėjai, 1 paklijuotojas, 2 sukirpėjai, 4 siuvimo meistrai, 2 sandėlininkai, 2 buhalteriai, 2 mechanikai, 4 valytojos, 4 apsaugos darbuotojai. Bankroto byla iškelta 2008 m. (Kauno apygardos teisme). 

2010 m. įmonė bankrutavo (vienas paskutinių bankrutuojančios UAB „Jonatex" kreditorių komiteto posėdžių - 2010 metų sausio 14 d. Bankroto administratorius - UAB „Įmonių bankroto administravimo ir teisinių paslaugų biuras"). 

2010 m. gegužės 20 d. įmonė buvo išregistruota.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos darbo biržos Jonavos skyriaus informacija[neveikianti nuoroda] (4 psl. PDF)
2. ↑  UAB „Jonatex" registracijos duomenys Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  „Siuvėjų šansas išgyventi - intensyvesnė gamyba"[neveikianti nuoroda] (Tomas Srėbalius 2000 09 12, Verslo žinios, Baltijos oda ir tekstilė, 10 psl.)
4. ↑  „Anglai investuoja į Lietuvos tekstilę"[neveikianti nuoroda] (2001 03 19, V, Nr. 54, Didžioji Britanija - verslo partnerė, 1 2p.)
5. ↑  „Dėl iškeltos UAB „Jonatex" bankroto bylos" Archyvuota kopija 2008-10-24 iš Wayback Machine projekto. (LDB inf. 2008 m. spalio 15 d.)
6. ↑  UAB „Jonatex" sprendimas dėl įmonės pabaigos - bankroto administratorius
| **Ranunculus cassubicus** |
| --- |
| Kašubinis vėdrynas (*Ranunculus cassubicus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Vėdrynažiedžiai  *( Ranunculidae)* |
| Šeima: | Vėdryniniai  *( Ranunculaceae)* |
| Gentis: | Vėdrynas  *( Ranunculus)* |
| Rūšis: | Kašubinis vėdrynas  *( Ranunculus cassubicus)* |

 |

**Kašubinis vėdrynas** (*Ranunculus cassubicus*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos, vėdrynų (*Ranunculus*) genties augalas.

Daugiametis, žolinis, 30-50 cm aukščio, šiek tiek plaukuotas augalas. Šakniastiebis trumpas, storokas, iš jo išaugusios smulkios, juodos, kuokštinės šaknys. Stiebas status, tvirtas, viršutinė dalis šakota, jo pamatą gaubia 2 pievinės makštys. Apatiniai lapai ilgakočiai, 1 arba 2, dideli, apskriti, tamsiai žali, nelygiai pjūkliškai dantyti. Stiebiniai lapai išaugę šakojimosi vietose, bekočiai, giliai pleistiškai suskaldyti. Žiedai gana stambūs (2-3 cm pločio). Taurėlapiai 5, gelsvai rusvi, vainiklapiai irgi 5, aukso geltonumo. Kuokelių daug, žydėjimo metu jie ilgesni už piesteles. Sutelktinis pailgai apskritas vaisius sudarytas iš plaukuotų, viršūnėje kabliškai lenktų 3 su snapeliu riešutėlių.

Žydi gegužės – birželio mėn. Neretas visoje Lietuvoje. Auga lapuočių ir mišriuose miškuose, pamiškėse, krūmuose, parkuose, derlinguose drėgnuose dirvožemiuose. Augalas nuodingas.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 94 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kašubinis vėdrynas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Jonas Žemaitis** (1868 m. Lietuvoje – 1932 m. rugpjūčio 26 d. Šenandoa JAV) – vargonininkas, chorvedys ir kompozitorius.

Biografija
----------

1893 m. atvykęs į JAV, nuo 1894 iki mirties vargonininkavo ir vadovavo chorui Šv. Jurgio lietuvių parapijoje Šenandoa mieste. Išugdė didelį skambų chorą, rengė koncertus, statė įvairius muzikinius veikalus, dalyvavo tautiniuose renginiuose. Išgarsėjo savo dainomis, kurioms kūrė tekstus ir muziką. Kai kurios jo dainos net virto liaudies dainomis. Tai „Vilniaus kalneliai", „Aš lietuvaitė", „O Lietuva numylėta", „Pas darželį trys mergelės" ir kt. 1919 m. savo lėšomis pradėjo leisti dainas atskiromis knygelėmis – iki 1929 m. išleido 26 knygeles. Tai dainynėlis mokykloms „Sietynėlis" (16 dainų), dainų rinkinys mišriajam chorui „Bijūnėlis" (21 daina) ir kt. Pamėgtos jo dainos „Šviesi saulutė" ir „Tegul skamba mūsų dainos".

Nuo 1926 m. priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai ir buvo aktyvus jos narys.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| TNT |
| --- |
|   |
| Sisteminis (IUPAC) pavadinimas |
| 2-metil-1,3,5-trinitrobenzenas |
| CAS numeris | [118-96-7] |
| PubChem | 8376 |
| Cheminė formulė | C7H5N3O6 |
| Molinė masė | 227,131 g/mol |
| SMILES | CC1=C(C=C(C=C1[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-])[N+](=O)[O-] =] |
|
| Rūgštingumas (p*Ka*) |  |
| Bazingumas (p*Kb*) |  |
| Valentingumas |  |
| Fizinė informacija |
| Tankis |  |
| Išvaizda |  |
| Lydymosi t° | 80,35 °C |
| Virimo t° | 295 °C |
| Lūžio rodiklis (*n*D) |  |
| Klampumas |  |
| Tirpumas H2O | 130 mg/L (20 °C) |
| Šiluminis laidumas |  |
| log P |  |
| Garavimo slėgis |  |
| kH |  |
| Kritinis santykinis drėgnumas |  |
| Farmakokinetinė informacija |
| Biotinkamumas |  |
| Metabolizmas |  |
| Pusamžis |  |
| Pavojus |
| MSDS |  |
| ES klasifikacija |  |
| NFPA 704 | 

4
3
4
 
 |
| Žybsnio t° |  |
| Užsiliepsnojimo t° |  |
| R-frazės | R2 R23/24/25 R33 R51/53 |
| S-frazės | S35 S45 S61 |
| LD50 |  |
| Struktūra |
| Kristalinė struktūra |  |
| Molekulinė forma |  |
| Dipolio momentas |  |
| Simetrijos grupė |  |
| Termochemija |
| Δf*H*~~o~~298 |  |
| Giminingi junginiai |
| Giminingi grupė |  |
| Giminingi junginiai | TNP |
| Giminingos grupės |  |

**Trotilas** (**trinitrotoluenas**, **tolas**, **T.N.T.**, **„muilas"**) – cheminis junginys. Cheminė formulė: CH3C6H2(NO2)3.

Savybės
-------

Detonacijos greitis: 6700 m/s @ 1,6 g/cm³

Trotilas išrastas 1863 m. Dėl nejautrumo smūgiams, fizinio ir cheminio stabilumo yra viena pagrindinių sprogstamųjų medžiagų, šiandien naudojamų karo pramonėje. TNT yra sprogiųjų medžiagų etalonas. Pagal jo galią yra skaičiuojama kitų sprogiųjų medžiagų lyginamoji galia. TNT yra labai stabilus ir nejautrus smūgiams (net kulkoms), ugniai, kibirkštims ir karščiui.

Tai bespalviai arba gelsvi milteliai, kurių tankis 1,6 kg/l. Jis lydosi +84 °C temperatūroje, iš jo gali būti liejamos įvairios formos. Tai toluolo trigubo nitrinimo produktas. Dega skleisdamas juodus dūmus, parako kvapo. Sprogsta nuo detonatoriaus Nr.8. Sprogimo šiluma – 1000 kcal/kg. Sprogstant susidaro daug anglies oksido (sukelia deguonies trūkumą). Gerai tirpsta benzole, acetone ir kituose organiniuose tirpikliuose, blogai – vandenyje. Vandenyje savo savybių nepraranda. Su sunkiaisiais metalais linkęs sudaryti organines druskas, lengvai detonuojančias nuo mechaninio ar šiluminio poveikio. Atvirai degdamas nesprogsta. Uždaruose, talpiuose induose sprogsta greitai. Kaip ir daugelis kitų nitrojunginių, pasižymi hematotoksiniu poveikiu.

Gaunamas iš tolueno (metilbenzeno), jį nitrinant ir naudojant katalizatorių: C6H5-CH3 + 3HONO2 (+H2SO4(konc.)) = C7H5N3O6 + 3H2O.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: TNT** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |