recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Saldi nuodėmė |
|  |
| Žanras | Romantinė drama |
| Režisierius (-iai) | Antanas Gluskis |
| Vaidina | Ieva ŠimukauskienėInga NorkutėDonatas BakėjusRidas Žirgulis |
| Kilmės šalis |  Lietuva |
| Sezonų skaičius | 1 |
| Trukmė | 30 minučių |
| Transliacija |
| Originalus kanalas | LNK |
| Originalus laikotarpis | 2011 m. |

**Saldi nuodėmė** – 2011 m. rugsėjo 5 d. pradėtas rodyti per LNK kanalą lietuviškas televizijos serialas, sukurtas režisieriaus Antano Gluskio. Tai romantinė drama apie meilę, paslaptis ir kiekvieno mažus, saldžius paklydimus bei silpnybes.

Siužetas
--------

Daugelis serialo scenų, herojų gyvenimo nedideliame Lietuvos miestelyje vingrybių buvo filmuotos Širvintose. Serialas išsiskiria įvairialypių personažų bei mažo miestelio gyvenimo dramomis, taip pat ir seniai pažįstamais aktoriais, įkūnijančiais naujus amplua.

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Į tykų provincijos miestelį atvyksta du nepažįstami žmones – moteris su dideliu lagaminu Liandra ir iš kalėjimo neseniai paleistas vaikinas Mantas. Atvykėlių pasirodymas sujaukia miestelio gyventojų ramybę. Daug kas norėtų susipažinti su Liandra, tačiau mergina laikosi atstumo ir tarsi akies vyzdį saugo savo paslaptį, užrakintą lagamine. Mantas – priešingai, trokšta pradėti gyvenimą iš naujo, tačiau jaučiasi atstumtas dėl niūrių savo praeities klaidų. Kokias senas sąskaitas jis trokšta suvesti? Du nepažįstamuosius likimas suveda… kunigo namuose.

Aktoriai
--------

* Ieva Šimukauskienė – *Liandra*,
* Inga Norkutė – *Vika, Liandros sesuo*,
* Donatas Bakėjus – *Mantas, dėl kurio varžosi abi seserys,*
* Laimutis Sėdžius – *kunigas Povilas*
* Hana Šumilaitė – *būrėja*,
* Ramūnas Šimukauskas – *Linas*,
* Almantas Šinkūnas – *miestelio meras*,
* Gintaras Mikalauskas – *seimo narys Gintautas*,
* Rimvydas Ambrazevičius – *Ignas*,
* Arnoldas Jalianiauskas – *Jaunius*,
* Ridas Žirgulis – *Romas*
* Eglė Valytė – *prostitutė Milda*,
* Lina Rastokaitė – *Kornelija*,
* Aldona Vilutytė – *Giedrė, draugaujanti su Vika ir Kornelija*,
* Dalius Jančiauskas – *Algis*.

Nuorodos
--------

* Apie serialą *tvdb.lt* svetainėje[neveikianti nuoroda]
* Serialo pristatymas
**Genetinis konsultavimas** – viena specializuotų asmens sveikatos priežiūros paslaugų rūšių, teikiama gydytojo genetiko specializuotame genetiniame centre; medicinis konsultavimas. Tai informacijos apie ligos ar požymio paveldimumo pobūdį perdavimas konsultuojamam asmeniui ir genetinis patarimas šeimai.

Turinys
-------

Konsultuojami atskiri asmenys ir jų šeimos nariai, kilus įtarimui, kad jie serga ar gali susirgti paveldima liga. Jei šeimoje gimė vaikas, sergantis paveldima liga arba turintis kokią nors įgimtą raidos anomaliją, jei toks žmogus ruošiasi pats sukurti šeimą arba jo giminėje yra sergančių paveldima liga, reikėtų kreiptis dėl genetinės konsultacijos, kurioje bus pateikiama informacija apie medicininius ir socialinius ligos padarinius, reprodukcijos pasirinkimo galimybes, nurodoma ar ligą paveldės palikuonys, kokios galimybes ją gydyti, ar galima ligą nustatyti iki vaiko gimimo. Jei liga sunki ir ribotos gydymo galimybės, šeimai padedama apsispręsti dėl nėštumo nutraukimo. Gydytojas genetikas turi šeimai suprantamai paaiškinti visas realias pasirinkimo galimybes. Įvertinęs galimybes ir pasekmes, pacientas galimus veiksmus pasirenka savo valia – t. y. nedirektyvinis konsultavimas.

Pakopos
-------

Skiriamos 5 pakopos:

* Šeimos genealogijos sudarymas
* Probando - asmens ir jo giminės ištyrimas
* Ligos diagnozės nustatymas
* Genetinės prognozės šeimai pateikimas
* Šeimos tolesnis stebėjimas

Nuorodos
--------

* Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Žmogaus ir medicininės genetikos katedra Archyvuota kopija 2004-12-04 iš Wayback Machine projekto.
| **Psamtikas III** |
| --- |
| Egipto faraonas |
|  |
| Psamtikas III |
| Dvidešimt šeštoji Egipto dinastija |
| Tautybė | Egiptietis |
| Egipto faraonas |
| Valdė | 526–525 m. pr. m. e. |
| Pirmtakas | Amasis II |
| Įpėdinis | Kambizas II |
|  |
|  **Vikiteka** | Psamtikas III |

**Psamtikas III** (Psamtikas III Anchkaenra, **Psametechas III**, **Psamtekas III**, valdė 526–525 m. pr. m. e.) – šeštasis ir paskutinis dvidešimt šeštosios dinastijos Senovės Egipto valdovas. 

Psamtikas III buvo faraono Amasio II sūnus. Jis valdė vos šešis mėnesius ir buvo nužudytas Egiptą užėmusio persų karaliaus Kambizo II. Pasak Herodoto, egiptiečių armija pralaimėjo persams prie Peluzijaus ir buvo apsupta Memfyje. Kambizui II užėmus miestą, su Psamtiku II buvo elgiamasi gerai, bet įtarus sąmokslą faraonas buvo nužudytas.

Literatūra
----------

* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press. 2002, p. 229
* Encyclopaedia Britannica, 2008 10 23

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REgipto faraonai |
| --- |
|  |
| 
**Vėlyvoji karalystė**
**Dvidešimt šeštoji dinastija**
Psamtikas I →
Nechas II →
Psamtikas II →
Aprijus →
Amasis II →
Psamtikas III |

 |
**Saldžiosios ceratonijos lipai** (angl. *locust bean gum, LBG, carob gum, carob bean gum, carobin*), *E410* – lipai, išskiriami iš saldžiosios ceratonijos (*Ceratonia siliqua*) sėklų. Naudojami kaip maisto priedas (tirštiklis, stabilizatorius, standiklis, emulsiklis).

Savybės
-------

Cheminė sudėtis panaši į pupenės sakus. Tai balti ar gelsvi milteliai, sudaryti iš didžiamolekulio polisacharido, sudaryto iš galaktomanano – glikozidiniais ryšiais sujungtų galaktozės ir manozės liekanų (apie 2000 liekanų).

Iš trijų komerciškai pardavinėjamų galaktomananų (ceratonijos, pupenės ir cezalpinijų lipai) ceratonijos lipai turi mažiausia galaktozės (20%). Ceratonijos lipuose manozės ir galaktozės santykis yra 3,5:1, pupenės lipuose – 1,8:1 ir cezalpinijų lipuose – 3,0:1

Tirpsta vandenyje ir sudaro zolį, kurio pH yra tarp 5,4 ir 7,0. Įdėjus šiek tiek natrio borato šis zolis virsta geliu. Vėsiame vandenyje tirpsta prasčiau, nei pupenės lipai. Šaltame vandenyje netirpsta, todėl tirpinamas kaitinant. Visiškai ištirpsta +85 °C temperatūroje.

Produktuose gerai išlaiko įvairius skonius.

Panaudojimas
------------

Maisto pramonė naudojami kaip tirštiklis ir geliacijos priedas (angl. *gelling agent*).

Milteliai iš sutrintų ankščių yra saldūs, jų gardis panašus į šokolado. Naudojami maistui saldinti kaip šokolado pakaitalas, kaip priedas gyvulėlių ėdale.

Lipai apsaugo šaldomus tirpalus nuo ledo kristalų susidarymo, nes sudaro gelį. Todėl naudojamas ledų ir įvairių šaldytų desertų (pvz. pieninių), sūrių, padažų gamyboje.

Taip pat naudojami kaip popieriaus gamyboje, tekstilės gaminiams standinti, kosmetikos gaminiuose, kaip gardžio stipriklis cigaretėse. Kaip priedas dedamas į batų tepalą ir insekticidus. Tirpus vandenyje.

Ceratonijų lipai yra suderinami su kitais lipais ir tirštikliais (karageninu, agaru, ksantanu), kartu jie sudaro tvirtesnius ir elastingesnius gelius.

Gavyba
------

Ekstrahuojamas iš saldžiosios ceratonijos, augančios daugiausia Viduržemio regione, sėklų. Sėkloje luobelė užima 30–33% masės, endospermas 42–46%, gemalas – 23–25%.
Sėklos bręsta ilgose ankštyse, kurios būna smulkinamos, kad eitų sėklas atskirti nuo minkštimo. Sėklų luobelės atskiriamos apdorojus rūgštimi. Sėklos be luobelių perskeliamos ir malamos lengvai spaudžiant. Tuomet trapūs gemalai sutrupa, o tvirtesnis endospermas lieka sveikas. Gemalų kruopos nusijojamos, o atskirti endospermai sumalami, taip gaunant saldžiosios ceratonijos lipų miltelius.

Nuorodos
--------

1. ↑  Locust Bean Gum Powder  Archyvuota kopija 2017-07-16 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Martin Chaplin: Locus bean gum, London South Bank University, web page.
3. ↑  Dakia P.A. etc (2007) Composition and physicochemical properties of locust bean gum extracted from whole seeds by acid or water dehulling pre-treatment[neveikianti nuoroda]. In *Food Hydrocolloids*, Volume 22, Issue 5, July 2008, p. 807–818
4. ↑  CyberColloids: Locus bean gum production, CyberColloids, Hydrocolloids research and development webpage.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Skara BrėjusSkara Brae |
| --- |
|  |
| Skara Brėjaus būstai |
| 

Skara BrėjusSkara Brėjus

 |
| Koordinatės | 59°02′55″ š. pl. 3°20′35″ v. ilg.﻿ / ﻿59.04861°š. pl. 3.34306°r. ilg.﻿ / 59.04861; 3.34306Koordinatės: 59°02′55″ š. pl. 3°20′35″ v. ilg.﻿ / ﻿59.04861°š. pl. 3.34306°r. ilg.﻿ / 59.04861; 3.34306 |
| Vieta | Jungtinė Karalystė, Škotija, Orknio salos |
| Regionas | Orknio salos |
| Istorija |
| Statytojas | griovelinės keramikos kultūra |
| Medžiaga | akmuo, velėna, sąšlavos |
| Pastatytas | XXXII a. pr. m. e. |
| Sugriautas | XXV a. pr. m. e. |
| Laikotarpis | neolitas |
| Informacija |
| Kasinėjimų datos | nuo 1927 m. |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 514 |

**Skara Brėjus** (angl. *Skara Brae*) – senovinė neolitinė gyvenvietė Škotijoje, Orknio salose, Meinlando salos vakarinėje pakrantėje. Ji buvo gyvenama maždaug tarp XXXII ir XXV a. pr. m. e. ir yra didžiausia ir geriausiai išsilaikiusi neolitinė gyvenvietė Europoje.

Skara Brėjus buvo atrastas po 1850 m. Škotiją nusiaubusios nuožmios audros. Vietiniai gyventojai aptiko atidengtus akmeninius statinius. Tačiau rimtesni kasinėjimai pradėti 1927 m.

Skara Brėjaus būstai įrengti iš akmeninių plokščių pusiau po žeme, tačiau pradėję smegti, buvo sutvirtinti sąšlavomis. Manoma, kad atšiauriomis Orknio žiemomis jie būdavo kūrenami durpėmis arba džiovintais dumbliais. Statiniuose būta primityvių akmeninių baldų, indų, kanalizacinė sistema, ugniakuras, turtų skrynios. Skara Brėjuje rasta keramikos, raižytų akmeninių rutuliukų (neaiškios kilmės, su „proto-runomis"), raudonos ochros krūvų (greičiausiai naudotos kūnų dažymui), apdirbto hematito, žvėrių, paukščių, žuvų, banginių, jūrų vėplių kaulų, iš kurių gamintos ylos, adatos, peiliai, pakabukai, vedegos, kastuvai, smeigtukai.

Skara Brėjaus gyventojai siejami su griovelinės keramikos kultūros nešėjais. Jie augino avis, galvijus, gaudė žuvis, paukščius, jūrų gyvūnus, augino miežius. Jie Skara Brėjų apleido ~2500 m. pr. m. e. spėjama, kad dėl smarkios audros.

Skara Brėjus ir aplinkiniai Orkinio neolitiniai objektai įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą (1999 m.).

* Būsto patalpaBūsto patalpa
* Būsto vidusBūsto vidus
* Akmens raižinio motyvas iš Skara BrėjausAkmens raižinio motyvas iš Skara Brėjaus
* Archeologinis kompleksasArcheologinis kompleksas
| **Algirdas Miškinis (1958)** |
| --- |
| Gimė | 1958 m. rugsėjo 23 d. (64 metai)Vilnius |
| Tėvas | Petras Algirdas Miškinis |
| Vaikai | Mindaugas |
|  |
| Veikla | teisininkas, advokatas |
| Sritis | mokesčiai, finansų teisė |
|  |
| Alma mater | 1981 m. Vilniaus universitetas |

**Algirdas Miškinis** (g. 1958 m. rugsėjo 23 d. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas, advokatas, teisėtyrininkas mokestininkas bei komercininkas, Mykolo Romerio universiteto (MRU) profesorius, MRU Ekonomikos ir finansų valdymo fakulteto Finansų ir mokesčių katedros vedėjas.

Biografija
----------

1981 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. 1986 m. baigė aspirantūrą Maskvoje (Rusija), apgynė disertaciją, teisės mokslų kandidatas. Studijavo Växjö universitete (Švedija), stažavosi Austrijos Nacionaliniame Banke, Torunės aukštojoje banko mokykloje (Lenkija).

Nuo 1995 m. advokatas, Advokatų kontoros „ECOVIS Miškinis, Kvainauskas ir partneriai" partneris (vienas iš vadovų). Specializacija: komercinė, įmonių teisė, finansų ir mokesčių teisė, investicijų teisė, konkurencijos teisė, transporto teisė, viešieji pirkimai, atstovavimas teisme.

Lietuvos teisės akademijos (MRU) finansų ir mokesčių teisės katedros vedėjas, vėliau -
MRU Ekonomikos ir finansų valdymo fakulteto Finansų ir mokesčių katedros vedėjas. Prof. dr. Algirdas Miškinis yra nuolatinio tarptautinio projekto „East European Program on Finance and Tax Law Research" (koordinacinis centras Bialystoko universitete, Lenkijoje) valdybos narys. Tarptautinio Baltarusijos komercinio arbitražo arbitras, leidinio „Intelektualioji ekonomika" redakcinės kolegijos narys. Buvęs Nacionalinio radijo ir televizijos tarybos narys.

Moka anglų, rusų, lenkų ir ispanų kalbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Seimo nutarimo „Dėl Vyriausiosios rinkimų komisijos sudėties pakeitimo" projekto PRIEDAS (A.Miškinio biografija)
2. ↑  A.Miškinio biografija Archyvuota kopija 2011-04-25 iš Wayback Machine projekto. (Adv. kontoros inf.)
**Nepaprasta Edvardo Tiuleino kelionė**|  |
| **Autorė** | Kate DiCamillo |
| **Šalis** | JAV |
| **Žanras** | Literatūra vaikams |
| **UDK:** | 821.111(73)-93-31 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | The Miraculous Journey of Edward Tulane |
| **Šalis** | JAV |
| **Kalba** | anglų |
| **Leidykla** | Candlewick Press |
| **Išleista** | 2006 m. |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 200 |
| **ISBN:** | 0763625892 |
| **ISBN-13:** | 9780763625894 |
| **OCLC:** | 1015691832 |
| **Pirmasis lietuviškas leidimas** |
| **Pavadinimas** | Nepaprasta Edvardo Tiuleino kelionė |
| **Leidykla** | Nieko rimto |
| **Išleista** | 2012 m. |
| **Vertėjas** | Viltaras Alksnėnas |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 192 |
| **ISBN-13:** | 978-609-441-085-7 |
| **OCLC:** | 921197503 |

**Nepaprasta Edvardo Tiuleino kelionė** (angl. *The Miraculous Journey of Edward Tulane*) – amerikiečių rašytojos Kate DiCamillo romanas vaikams, pirmą kartą išleistas 2006 m. Pagrindinis knygos veikėjas – porcelianinis triušis Edvardas, gyvenantis Tiuleinų šeimos namuose. Jo šeimininkė – dešimtmetė Abilena, kuri rūpinasi triušiu lyg gyvu padaru: perka jam drabužius, su juo kalbasi, nuolat kartodama, kaip jį myli. Edvardas, savo ruožtu, geba mąstyti, tačiau nieko šiame pasaulyje nemyli. Kartą, kelionės laivu metu, triušis įkrenta į jūrą. Jį ištraukia tik po kurio laiko. Bejausmis Edvardas, patirdamas kitų žmonių rūpestį, išmoksta jausti bei mylėti. Knygos pabaigoje jis grįžta į Abilenos – jau suaugusios moters – rankas.

„Nepaprasta Edvardo Tiuleino kelionė" pelnė ne vieną apdovanojimą – 2006 m. JAV tėvai išrinko romaną geriausia knyga vaikams.

Lietuvių kalba romanas išleistas 2012 m. Vertėjas – Viltaras Alksnėnas, leidykla – „Nieko rimto".

2015 m. Klaipėdos lėlių teatras pagal romaną pastatė lėlių spektaklį vaikams nuo ketverių metų.

Nuorodos
--------

* Apie autorę Kate DiCamillo
* Knygos ištraukos, skaito aktorė R. Samuolytė Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto.
* Klaipėdos lėlių teatro spektaklis „Nepaprasta Edvardo Tiuleino kelionė"
| **Algirdas Makarevičius** |
| --- |
| Gimė | 1928 m. sausio 23 d.Kaunas |
| Mirė | 2015 m. kovo 2 d. (87 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | ekonomistas |
| Organizacijos | Lietuvos žemės ūkio akademijaKauno politechnikos institutas |
| Pareigos | dėstytojas |
| Partija | 1959 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1955 m. Vilniaus universitetas |

**Algirdas Makarevičius** (1928 m. sausio 23 d. Kaune – 2015 m. kovo 2 d. ten pat) – Lietuvos ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1950 m. baigė Kauno darbininkų jaunimo vidurinę mokyklą, 1955 m. Vilniaus universiteto (VU) Ekonomikos fakultetą. 1955–1958 m. VU Politinės ekonomijos katedros aspirantas. 1958–1962 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Politinės ekonomijos katedros dėstytojas. 1962 m. apgynė ekonomikos mokslų kandidato disertaciją „Ekonominė mintis Lietuvoje feodalinio ūkio irimo ir kapitalistinių santykių formavimosi sąlygomis".

1962–1993 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. KTU) Politinės ekonomijos katedros vyr. dėstytojas. Skaitė kapitalizmo politinės ekonomijos, mikro ir makroekonomikos, ekonominių teorijų istorijos ir Lietuvos ūkio istorijos disciplinas. 1968–1988 m. KPI Inžinerinės ekonomikos fakulteto dekanas; 1967 m. docentas. Nuo 2003 m. Veteranų klubo viceprezidentas.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių darbų pagrindinės sritys: ekonominės minties istorija Lietuvoje XVIII a. pab. – XIX a. trečiame dešimtmetyje, ekonominės teorijos ir ekonominių disciplinų formavimasis Vilniaus universitete 1783–1832 m. Vienas pirmųjų po Antrojo pasaulinio karo tyrė Lietuvos ekonominių draugijų raidą, Kauno technologijos universiteto istoriją. Svarbiausias veikalas „Ekonomikos mokslai senajame Vilniaus universitete", 1971 m. rusų k.

Įvertinimas
-----------

* 1978 m. LTSR nusipelnęs ekonomistas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Makarevičius. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2008-12-22. Nuoroda tikrinta 2023-04-08.
2. ↑  *Algirdas Makarevičius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 680
3. ↑
4. ↑
5. ↑  *Algirdas Makarevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 77 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Skardu*سکردو* |
| --- |
| *Miesto panorama nuo Skardu forto* |
|  |
| 

SkarduSkardu

35°18′0″ š. pl. 75°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿35.30000°š. pl. 75.61667°r. ilg.﻿ / 35.30000; 75.61667﻿ (Skardu)Koordinatės: 35°18′0″ š. pl. 75°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿35.30000°š. pl. 75.61667°r. ilg.﻿ / 35.30000; 75.61667﻿ (Skardu) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5)------ vasaros: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Pakistano vėliava Pakistanas |
| **Provincija** | Gilgitas-Baltistanas |
|  |
| **Gyventojų** (2000) | 30 000  |
| **Altitudė** | 2 316 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Skardu |

**Skardu** (urd. سکردو, balt. སྐརདུ་་) – miestas šiaurės Pakistane, Gilgite-Baltistane, Skardu slėnyje, prie Indo ir Šigaro upių santakos. Baltistano regiono sostinė. Miestas pasiekiamas Karakorumo plento atšaka, taip pat yra aerodromas. Greta miesto yra XVI a. Skardu fortas su mečete viduje, o tolėliau – Šigaru fortas. Aplink Skardu telkšo keletas ežerų: Satpara, Aukštutinis Kačuros ežeras, Žemutinis Kačuros (Šangrilos) ežeras. Prie pastarojo įrengtas Šangrilos kurortas. Skardu yra svarbus alpinizmo centras besiruošiantiems kopti į Karakorumo aukštikalnes.

Miesto pavadinimas baltų kalba reiškia „žvaigždžių akmuo".

Galerija
--------

* Šigaro fortasŠigaro fortas
* Skardu fortasSkardu fortas
* Forto mečetėForto mečetė
*Kitos reikšmės – Roma (reikšmės).*

|  |
| --- |
| Roma |
|  |
| Žanras | Istorinė drama |
| Kūrėjas (-ai) | Bruno HellerJohn MiliusWilliam J. MacDonald |
| Režisierius (-iai) | Michael Apted |
| Vaidina | Kevin McKiddRay StevensonPolly WalkerLindsay DuncanJames PurefoyCiaran HindsTobias MenziesKerry CondonIndira VarmaAllen LeechCamilla RutherfordCarlotta MontanariChiara Mastalli |
| Kompozitorius (-iai) | Jeff Beal |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė JAV Italija |
| Sezonų skaičius | 2 |
| Serijų skaičius | 22 |
| Gamyba |
| Prodiuseris (-iai) | Bruno HellerJohn MiliusWilliam J. MacDonaldFrank DoelgerAnne ThomopoulosJohn Melfi |
| Trukmė | 50 minučių |
| Transliacija |
| Originalus kanalas | BBCHBORAI |
| Originalus laikotarpis | 2005 m. rugpjūčio 28 d. – 2007 m. kovo 25 d. |

**Roma** (angl. *Rome*) – istorinė drama, pastatyta Italijoje RAI, HBO ir BBC televizijoms. Serialo premjera HBO kanale įvyko 2005 m. rugpjūčio 28 d. vėliau 2005 m. lapkričio 2 d. BBC Two televizijoje, 2006 m. kovo 17 d. RAI televizijoje. Lietuvoje serialas buvo pradėtas transliuoti 2007 m. liepos 9 d. LNK televizijoje.

Serialo antras ir paskutinis sezonas JAV buvo parodytas tarp 2007 m. sausio 14 d. ir kovo 25 d. Jungtinėje Karalystėje tarp birželio 20 d. ir liepos 24 dienos.

Dramoje vaizduojamas periodas, kai Romos respublika pavirto į Romos imperiją: aristokratų galios silpnėjimą ir varguomenės klasės remiamų karo vadų (Cezario, Marko Antonijaus ir Oktaviano) iškilimą ir tarpusavio kovas dėl valdžios.

„Roma" didelį dėmesį skiria ne tik tų laikų kilmingiesiems, bet ir paprastų žmonių gyvenimui, tuo pačiu supažindindama su dviem romėnų kariais: Lucijumi Vorenu (Lucius Vorenus) ir Titu Pulonu (Titus Pullo) – dviem vieninteliais nekilmingais kariais, paminėtais Cezario „Commentarii de Bello Gallico" („Galų karo užrašuose").

Pirmajame serialo sezone vaizduojamas Julijaus Cezario pilietinis karas, jo grįžimas iš karo Galijoje, kova su Pompėjumi, absoliuti diktatūra Romoje, bei nužudymas 44 m. pr. m. e. kovo 15 d. Taip pat rodomas jaunojo Oktaviano, vėliau tapusio Romos imperatoriumi, brendimas ir kelias į valdžią.

Kūrimas
-------

2002 m. HBO ir BBC sutarė kartu kurti naują serialą apie Romos pilietinių karų laikotarpį. Abi televizijos kompanijos susitarė bendrai skirti 100 milijonų JAV dolerių biudžetą dvylikos serijų, trunkančių po 1 valandą, kūrimui. Vėliau HBO kanalas papildomai skyrė šiam projektui 85 milijonus JAV dolerių, o BBC – 15 milijonų JAV dolerių.

Nuo 2004 m. kovo iki 2005 m. gegužės, „Roma" buvo filmuojama „Rome Cinecitta" studijoje, bendradarbiaujant RAI.

Nuorodos
--------

* Oficiali *Roma* HBO svetainė
* Oficiali *Roma* BBC svetainė
* Oficiali *Roma* RAI svetainė Archyvuota kopija 2007-04-29 iš Wayback Machine projekto.
* Roma epizodų gidas
**Lenkijos Kongreso karalystė** (arba ***Lenkijos karalystė, Kongresinė karalystė, Kongresinė Lenkija***; lenk. *Królestwo Kongresowe, Królestwo Polskie*, rus. *царство Польское*) – valstybė, nominaliai savarankiška, faktiškai valdoma Rusijos, 1815 m. Vienos kongreso sprendimu sudaryta iš 1807–1815 m. gyvavusios Varšuvos kunigaikštystės, gyvavusi iki Pirmojo pasaulinio karo 1916 m.

Istorija
--------

Karalystė įkurta laikantis 1815 m. gegužės 3 d. sutarčių tarp Rusijos, Austrijos ir Prūsijos bei 1815 m. birželio 9 d. Vienos kongreso nutarimo. Į Lenkijos Kongreso karalystę 1815 m. neįėjo Austrijos valdoma Krokuvos respublika, Poznanės didžioji kunigaikštystė ir kitos 1815 m. Prūsijai atitekusios buvusios Abiejų Tautų respublikos žemės. Iki 1912 m. kai nuo Kongreso karalystės buvo atplėšta Kulmo žemė, karalystė apėmė 128 500 km² teritoriją, įskaitant ir Lietuvos Užnemunę. 1816 m. joje gyveno 3,3 mln. 1900 m. apie 10 mln. žmonių.

Lenkijos Kongreso karalystės valstybės santvarką 1815–1832 m. apibrėžė liberali Lenkijos karalystės konstitucija: karalystė buvo konstitucinė monarchija, asmenine unija susieta su Rusijos imperija, kurios imperatorius nominaliai buvo ir Lenkijos karalius. Turėjo Seimą, vyriausybę ir kariuomenę. Po 1830–1831 m. sukilimo konstituciją pakeitė Lenkijos karalystės organinis statutas. Karalystė prarado atskiros valstybės statusą, neteko Seimo ir kariuomenės.

Faktiškai konstitucijos ir statuto numatytas karalystės teises Rusijos valdžia nuolat ribojo. 1841 m. panaikinta Valstybės taryba, įvesta Rusijos pinigų sistema, 1847 m. įvestas Rusijos imperijos baudžiamasis kodeksas. 1846 m. Rusijos centrinė valdžia perėmė Karalystės kelių, 1850 m. – muitų, 1851 m. ir pašto administravimą.

Po 1863–1864 m. sukilimo panaikinti Karalystės autonomijos likučiai, ją imta vadinti Pavyslio kraštu. 1866 m. Karalystė suskirstyta į 10 gubernijų vietoje iki tol buvusių 8 vaivadijų. 1874 m. imperatoriaus vietininką pakeitė generalgubernatorius. Imta rusinti Lenkijos mokyklas, administracines įstaigas, teismus. Tik po 1905 m. revoliucijos leista steigti privačias lenkiškas mokyklas, padaryta kitų nedidelių nuolaidų. Karalystė buvo atstovaujama Rusijos imperijos Valstybės Dūmoje. 1915 m. ją užėmė Vokietijos ir Austrijos-Vengrijos kariuomenė. Daugiausia iš buvusių Lenkijos Kongreso karalystės žemių sudaryti okupaciniai administraciniai teritoriniai vienetai – Varšuvos ir Liublino generalinės gubernijos. Užnemunė tapo Oberosto dalimi.

|  |  |  |  |  |
| Lenkijos Kongreso karalystės vėliava |  | Geografinis žemėlapis ir suskirstymas vaivadijomis 1815–1830 m. |  | Suskirstymas apskritimis 1907 m. |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Царство Польское. Bigenc.ru (tikrinta 2023-03-19).
2. ↑  *Lenkijos Kongreso karalystė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 784 psl.
| **Juozas Andžejauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1887 m. liepos 3 d.Ryga |
| Mirė | 1938 m. kovo 19 d. (50 metų)Liepoja |
| Vaikai | Vytautas Andžejauskas V. Andžejauskaitė |
|  |
| Veikla | pirmasis Lietuvos laivo kapitonas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis Lietuvos nepriklausomybės medalis L.D.K. Gedimino 4 laipsnio ordinas |

**Juozas Andžejauskas** (1887 m. liepos 3 d. – 1938 m. kovo 19 d.) – pirmo lietuviško laivo „Jūratė" kapitonas.

Gimė 1887 m. liepos 3 d. Rygoje. Sėkmingai baigęs jūrų mokyklą J. Andžejauskas įstojo į Rusijos laivyną. Iš pradžių tarnavo kariniame laivyne vėliau perėjo į prekybinį. Kurį laiką ėjo pirmojo šturmano pareigas transokeaniniame laive „Rossija", kurio kapitonu buvo lietuvis kapitonas Liudvikas Stulpinas.

Pradėjus kurtis nepriklausomai Lietuvai, jos kariuomenei, Juozas Andžejauskas atvyko į Lietuvą ir stojo į besiorganizuojančios nepriklausomos Lietuvos kariuomenės gretas kaip karininkas.

1921 m. turėdamas vyr. leitenanto laipsnį išėjo į atsargą ir tais pačiais metais vasario 23 d. perėmė pirmojo po Lietuvos vėliava plaukiojusio burlaivio „Jūratė" vadovavimą. Tuo metu Klaipėdos kraštas buvo administruojamas prancūzų, todėl laivas buvo registruotas Jurbarke.

1923 m. Kaune kartu su Vladu Nagevičium it T. Daukantu įkūrė Lietuvos jūrininkų sąjungą. 1923 m. balandžio mėn. sąjungos skyrius įsteigtas Klaipėdoje. Lietuvos jūrininkų sąjunga rūpinosi profesiniais narių reikalais.

1924 m. perėjo į Klaipėdos uosto tarnybą, kur ėjo įvairias pareigas: įvairių uosto tarnybos laivų vado, locmano ir kt.

1931 m. birželio 1 d. paskirtas uosto ledlaužio „Perkūnas" vadu. Tą pačią vasarą buvo buriavimo ir navigavijos kurso, skirto būsimiems buriuotojams, egzaminų komisijoje. Tarp egzaminuojamųjų buvo ir „Gulbės" savininkas Kazys Mažonas.

1937 m. iš Buntino perėmė LBS buriavimo mokyklos Smiltynėje viršininko pareigas.

1938 m. ledlaužiu „Perkūnas" buvo nuvykęs į Liepojos uostą, kur laivas doke turėjo būti apžiūrėtas, atlikti eiliniai remonto darbai. „Perkūnui" jau esant doke, kapitonas Andžejauskas belipdamas į laivą pasprūdo ir virsdamas sunkiai susižeidė. Nugabenus į Liepojos ligoninę jam padaryta skubi operacija, tačiau J. Andžejausko gyvybės išgelbėti nepavyko – kovo 19 d. anksti rytą jis mirė.

Nuorodos
--------

1. 1 2 3 4  „Vakarai" 1938 m. kovo 21 d. psl.8
2. ↑  Lietuvos laivynui – 85 metai
3. ↑  Kaip „Gulbė" garsino Lietuvą jūrų kelionėse

Literatūra
----------

* „Jūra" 1938 m. Nr. 4 psl. 115
| **Anobiidae** |
| --- |
| Naminis skaptukas (Anobium punctatum)Naminis skaptukas (*Anobium punctatum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Gaubtavabaliniai  *( Bostrychoidea)* |
| Šeima: | Skaptukai  *( Anobiidae)* |

 |

**Skaptukai** (*Anobiidae*) – vabalų (*Coleoptera*) šeima, kuriai priklauso cilindriškos formos smulkūs vabalai. Kūnas paprastai tamsiai rudas ar rusvas. Galva palenkta į apačią ir iš viršaus ją dažniausiai dengia priešnugarėlė. Antenos prisegtos galvos šonuose prieš akis. Antenos įvairios formos – pjūkliškos, šukiškos ar siūliškos. 

Lervos baltos ar gelsvos, su šviesiai ruda galva, pasagos formos. Jos žaloja baldus, medines pastatų konstrukcijas, kolekcijas, knygas, kankorėžius ir kt.

Pasaulyje yra apie 1500 rūšių, Lietuvoje – apie 26 rūšys.

Nuorodos
--------

* Coleoptera: Familia Anobiidae y Subfamilias
* Family: Anobiidae Archyvuota kopija 2006-03-21 iš Wayback Machine projekto.
**Lenkijos demokratinė kairioji sąjunga**,(**SLD**, lenk. *Sojusz Lewicy demokraticznej*) – Lenkijos politinė partija.

Valdžioje
---------

*Lenkijos demokratine kairiąja sąjunga* pavadinta I kongrese 1999 m. gruodžio 18 d. reorganizavus 1990 m. įkurtą Demokratinę kairiąją sąjungą ir Lenkijos socialdemokratų partiją.

1991 m. rinkimuose gavo 60 vietų iš 460 Seime ir 4 iš 100 Senate. 1993 m. gauta 171 vieta Seime, 1997 m. – 164 vietos Seime ir 23 Senate.

2001 m. rinkimuose gautos 192 vietos, o kartu su UP iškovota 216 vietų Seime ir 75 Senate. Koalicija sudarė Lešeko Milerio vyriausybę. Senato maršalu išrinktas Lionginas Pastusiakas, Seimo pirmininku – Marekas Borovskis.

2004 m. gegužės mėn. po korupcijos skandalų, nepavykus įgyvendinti ryžtingų ekonominių reformų ir iš partijos pasitraukus M. Borovskio grupei, L. Mileris atsistatydino.

Struktūra
---------

Struktūra atitinka valstybės administracinę struktūrą – veikia savarankiškos ir savo veiklą koordinuojančios gminų, pavietų, vaivadijų, krašto organizacijos. Visų renkamų organų kadencija – 4 metai. Kongresas, kurio delegatai yra vaivadijų atstovai ir parlamento nariai, renka partijos pirmininką, Tarybą, šaukiamą dukart per metus, partinį teismą ir revizijos komisiją. Tarp suvažiavimų šaukiama Konvencija.

SI narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d.

Pirmininkai
-----------

* 1999 m. ir 2003 m. – Lešekas Mileris,
* 2004 m. – Kšyštofas Janikas
* 2004 m. ir 2005 m. – Juzefas Oleksis,
* 2005 m. – Vojcechas Oliejničakas.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| ***Akligatvis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | *Dead End* |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Jean-Baptiste Andrea |
| Prodiuseris (-iai) | James Huth |
| Scenaristas (-ai) | Jean-Baptiste AndreaFabrice Canepa |
| Vaidina | Ray WiseAlexandra HoldenLin ShayeMick CainBilly AsherAmber Smith |
| Metai | 2003 |
| Žanras | Siaubo |
| Trukmė | 85 min. |
| Kalba | Anglų k. |
| Biudžetas | 900 000 USD |
| **IMDb įrašas** |

**Akligatvis** (angl. *Dead End*) – 2003 m. siaubo filmas, kurį režisavo Jean-Baptiste Andrea. Tai yra vienas sėkmingiausių komerciškai siaubo filmų, su 900 tūkst. JAV dolerių biudžetu iš DVD pardavimų jis uždirbo virš 77 milijonų JAV dolerių. Visame filme vaidina vos keli aktoriai ir didžioji jo dalis vyksta automobilyje, važiuojančiame tamsiu keliu per mišką.

Akligatvis yra laimėjęs šešis apdovanojimus (Briuselio tarptautiniame filmų festivalyje, Fant-Azijos filmų festivalyje ir kt.) ir nominuotas dar dviem.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kalėdų išvakarėse šeima (Frank Harrington (Ray Wise), jo žmona Laura (Lin Shaye), sūnus Richard (Mick Cain), duktė Marion (Alexandra Holden) ir jos vaikinas Brad (Billy Asher) važiuoja į svečius pas Lauros tėvus sutikti Kalėdas. Frankas nusprendžia pasukti trumpesniu, bet gerai nežinomu keliu, kur užsnūdęs prie vairo vos neatsitrenkia į priešpriešais atvažiuojantį automobilį. Kuo toliau važiuojant, tuo keistesni įvykiai pradeda dėtis. Iš pradžių šeima miške sutinka vienišą moterį su kūdikiu, kurią pasiūlo pavežėti, vėliau aktoriai pradeda mirti neaiškiomis aplinkybėmis, ir po kiekvieno mirties likę mato pravažiuojantį juodą automobilį, kažką panašaus į katafalką, kuris nusiveža mirusįjį šeimos narį (automobilyje jis matomas vėl (dar?) gyvas). „Trumpesnis" kelias niekada nesibaigia, nors juo važiuoja jau daug valandų, nesimato nei jokių kraštovaizdžio pasikeitimų. Šeima pamažu pradeda eiti iš proto. Galiausiai vienintelė gyva lieka Marion, kuri prabunda ligoninėje. Gydytojas papasakoja, kad įvyko eismo nelaimė, Marion šeimos automobilis susidūrė su atvažiuojančiu iš priekio automobiliu ir visi abiejų mašinų žmonės žuvo, išskyrus Marion. Išėjęs iš palatos gydytojas susitinka su juodai apsirengusiu vyriškiu, kuris kelyje rado Marion ir atvežė ją į ligoninę. Jis pasisiūlo pavežėti gydytoją, ir aikštelėje matomas jo automobilis – toks pats juodasis, kuris Marion sapne (?) išveždavo mirusiuosius. Gydytojas susižavi automobiliu ir sutinka pavažiuoti. Vyriškis prisistato esąs „kolekcionierius".

Nuorodos
--------

* NY Times movies
* allrovi.com[neveikianti nuoroda]
**Juozas Algirdas Pilipavičius** (g. 1943 m. gegužės 11 d. Klebiškyje, Prienų rajonas) – Lietuvos dailininkas - restauratorius, VDA profesorius, kolekcininkas.

Biografija
----------

1972 m. LSSR dailės institute baigė freskos-mozaikos specialybę. Mokėsi pas prof. Sofiją Veiverytę, Leopoldą Surgailį. 1976 m. stažavosi Čekijoje, 1981 m. Vokietijoje. Paminklų restauravimo treste dirbo sienų tapybos restauravimo skyriaus vadovu. Restauravo visų stilistinių laikotarpių sienų tapybą, dirbo per 80 bažnyčių Lietuvoje. Žymiausios restauruotos freskos: XIV a. seniausia Lietuvos freska Vilniaus Katedros požemio kriptoje, XVI a. Vilniaus Bernardinų bažnyčios sienų tapyba, XVII a. Pažaislio vienuolyno freskos. 

Nuo 1998 m. VDA dėstytojas, nuo 2001 m. VDA Paminklotvarkos katedros vedėjas. Lietuvos kultūros ministerijoje dirbo ministro patarėju paminklotvarkos klausimams. Valstybinės paminklosaugos komisijos narys.

Kūrybinė veikla
---------------

Svarbiausios veiklos sritys: monumentalioji tapyba (sukūrė freskų bei mozaikų Lietuvos bažnyčiose), molbertinė tapyba, kuria peizažo žanro paveikslus akrilo technika. Rengia personalines parodas, dalyvauja menininkų klubo „Plekšnė" veikloje, dalyvauja pleneruose bei kolektyvinėse parodose.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Pithecellobium dulce** |
| --- |
| Saldžioji beždžionpupė (*Pithecellobium dulce*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Gentis: | Beždžionpupė  *( Pithecellobium)* |
| Rūšis: | Saldžioji beždžionpupė  *( Pithecellobium dulce)* |

 |

**Saldžioji beždžionpupė** (*Pithecellobium dulce*) – pupinių (*Fabaceae*) medžių rūšis. Kilusi iš Centrinės ir Pietų Amerikos Ramiojo vandenyno pakrantės aukštumų (nuo Meksikos, pietų Kalifornijos iki Kolumbijos, taip pat auga pietryčių Meksikoje, Venesueloje). Dabar auginama daugelyje tropinių kraštų (Karibuose, Okeanijoje, Indijoje, Pietryčių Azijoje).

Tai 10–15 m aukščio medis dygliuotu kamienu. Lapai dviskiaučiai. Žiedai žalsvai balti, kvapnūs, iki 12 cm ilgio, susisukę. Vaisius – rausva ankštis. Prinokusi atsiveria, o jos minkštimas valgomas. Sėklos juodos, plokščios, apskritos. Sėklas platina paukščiai, besimaitinantys ankščių minkštimu.

Saldžioji beždžionpupė atspari sausrai, gali augti iki 1500 m virš jūros lygio.

Saldžiarūgštis minkštimas valgomas šviežias, juo gardinami mėsos patiekalai, gėrimai. Sėklos taip pat valgomos, iš jų spaudžiamas aliejus. Indėnai saldžiosios beždžionpupės ankščių minkštimą naudoja kaip vaistą prieš dantų skausmą, kraujavimą, žievę – prieš dizinteriją, tuberkuliozę, diarėją, lapų nuovirą – prieš persileidimą, grūstomis sėklomis valomos opos.

Pavadinimai:

* isp. *guamúchil*
* nah. *cuammochitl, cuamochitl*
* hind. जंगल जलेबी, IAST: *jangal jalebī*, गंगा जलेबी = *gangā jalebī*
* khmer. ផ្លែអំពិលទឹក = *Plaeh umpel tek*
* taj. มะขามเทศ = *Makham thet*
* tag. *kamachile*
* tamil. கொடுக்காப்புளி  = *kodukkappuli*

* KamienasKamienas
* ŽiedaiŽiedai
* Ankštys ir sėklosAnkštys ir sėklos
* AnkštysAnkštys
Tunelio jungtis bendrame Rail Baltica projekto kontekste.
**Helsinkio–Talino tunelis** – planuojamas tunelis Suomijos įlankoje, jungiantis Helsinkį ir Taliną. Idėja keliama dėl glaudžių ekonominių ryšių tarp dviejų sostinių ir didelio žmonių bei krovinių srauto, kuris šiuo metu aptarnaujamas daugiausiai keltais. Tikimasi, kad tunelis galėtų tapti Rail Baltica pratęsimu. Estijos ir Suomijos vyriausybės yra pasirašę susitarimą dėl tolimesnio projekto vystymo, tačiau šiuo metu nėra aiški tunelio statybų pradžios data.

Eiga
----

2014 m. buvo užsakyta tunelio projekto galimybių studija. 2015 m. išleista ataskaita pateikė teigiamą projekto vertinimą, rekomendavo tunelį skirti išimtinai geležinkelių eismui. Taip pat įvardino pagrindinius iššūkius: aukštą statybų kainą, ilgą įgyvendinimo laikotarpį, vieningos nuomonės dėl projekto būtinumo trūkumą.

2018 m. vasarį paskelbtoje projekto vizijoje yra numatoma, kad tunelyje kursuotų keleiviniai ir krovininiai traukiniai, požeminė tunelio dalis būtų 103 km ilgio.

2021 m. Estijos ir Suomijos ministerijos pasirašė memorandumą, kuriame projekto idėja tęsiama, tačiau dėl didelės tunelio tiesimo kainos, galinčios siekti iki 20 mlrd. eurų, tolesnis įgyvendinimas priklausys nuo galimybės projektą finansuoti iš bendrų Europos Sąjungos lėšų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Projekto autoriai: Talino-Helsinkio tunelio nauda siektų 300 mlrd. eurų, lrytas.lt, 2019-09-13
2. ↑  Pre-feasibility study of Helsinki–Tallinn fixed link Final Report, Harju County Government, City of Helsinki, City of Tallinn, 2015
3. ↑  Estija ir Suomija pasirašė susitarimą dėl Talino-Helsinkio tunelio projekto vystymo, LRT.lt, 2021.04.27
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Juozas Aleksandravičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1954 m. vasario 26 d. (69 metai)Rumšiškėse, Kaišiadorių rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Regina |
| Vaikai | Vakarė, Simonas |
|  |
| Veikla | pedagogas, Lietuvos politinis veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1977 m. Vilniaus pedagoginis institutas |

**Juozas Aleksandravičius** (g. 1954 m. vasario 26 d. Rumšiškėse, Kaišiadorių rajonas) – pedagogas, Lietuvos politinis veikėjas.

Biografija
----------

1977 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos ir geografijos fakultetą , 2007 m. Kauno technologijos universitete baigė viešąjį administravimą.

Dirbo mokytoju Kėdainių ir Kaišiadorių rajonų mokyklose, Birštono vidurinėje mokykloje užklasinio darbo organizatoriumi. 1998–2011 m. ir nuo 2011 m. Birštono savivaldybės mero pavaduotojas.

Lietuvos socialdemokratų partijos Birštono skyriaus narys, nuo 2001 m. LSDP Etikos ir procedūrų komisijos narys.

1998–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Birštono savivaldybės tarybos narys.

Raudonojo Kryžiaus draugijos narys, Sveikuolių klubo „Šilagėlė" narys. Lietuvos geografijos mokytojų asociacijos Birštono skyriaus pirmininkas.

Žmona Regina, vaikai Vakarė, Simonas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-12 iš Wayback Machine projekto.
**Rimgaudas Juozapavičius** (1962 m. vasario 28 d. Punios k. Alytaus r.), muzikos mokytojas ir choro dirigentas.

Biografija
----------

1970–1980 mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (diriguoti mokė P. Gasiunas). 1980–1985 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. T. Šumsko klasė). Studijų metais buvo Vilniaus technologijos technikumo merginų choro ir „Ramunės" fabriko moterų choro chormeisteris.

Nuo 1985 rudens Kretingalės (Klaipėdos r.) pagrindinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, 1989–1992 Palangos miesto kultūros namų meno vadovas, nuo 1992 Palangos kultūros centro moterų choro ir vokalinio ansamblio vadovas, nuo 1992 ir Kretingos meno mokyklos muzikos mokytojas, Kretingos estetinio profilio vaikų darželio – mokyklos muzikos mokytojas. 1987 respublikinės moksleivių dainų šventės konkurse Kretingalės pagrindinės mokyklos jaunių choras pelnė pirmąją vietą. 1995 Žemaičių ir Pamario karšto vaikų ir jaunimo chorų festivalyje Šilalėje dalyvavo jaunučių ir jaunių chorai – pastarasis pelnė pirmąją vietą. Jaunių choras dalyvavo ir 1997 analogiškame vaikų chorų festivalyje. Abu chorai parengti 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventei, o jaunių choras 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje. Mokyklos vokalinis ansamblis 1986 ir 1988 respublikinių „Dainų dainelės" konkursų dalyvis.

Kretingos vaikų meno mokyklos jaunučių choras 1995 Žemaičių ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo chorų festivalio Šilalėje laureatas. 1997 analogiškame festivalyje Kretingos darželio – mokyklos jaunučių choras „Pasaka" atrinktas į festivalio „Pavasario balsai" baigiamąjį koncertą, diplomanto vardą pelnė 1997 Lietuvos moksleivių dainų šventės konkurse. Chorai dalyvavo vaikų ir jaunimo chorų festivaliuose „Baltijos bangelės" Palangoje. Palangos kultūros centro moterų chorą parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje, o šio centro moterų vokalinis ansamblis yra „Sidabrinių balsų" konkursų laureatas.

R. Juozapavičius – 1993 ir 1996 Klaipėdos krašto dainų švenčių, 1994, 1996 ir 1997 Kretingos rajono dainų švenčių, nuo 1986 Klaipėdos rajono dainų švenčių, 1995 ir 1997 Žemaičių ir Pamario krašto vaikų ir jaunimo chorų festivalių Šilalėje, 1995, 1996 ir 1997 vaikų ir jaunimo chorų festivalių „Baltijos bangelės" Palangoje vyr. dirigentas ir dirigentas. 1994 jam suteikta muzikos mokytojo metodininko kvalifikacijos kategorija.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Senoliai vaikšto Salduvės parku nuo piliakalnio link Talšos ežero
**Salduvės parkas** – parkas Šiaulių rytinėje dalyje, Salduvėje.

1957–1967 m. aplink Salduvės piliakalnį pasodinti pušynėliai. Žaliuoja Veimuto, kupliosios, paprastosios ir švelniaspyglės pušys. Salduvės parkas kartu su Talšos parku sudaro didžiausią Šiaulių žaliąjį masyvą – plotas 100ha. Parkas vardą gavo nuo čia dunksančio Salduvės piliakalnio, kurio statūs šlaitai – 10–14 m aukščio. Piliakalnio viršuje esančią aikštelę juosė 50 m ilgio pylimas (dabar jau nuslinkęs). Per karus čia prikasinėta apkasų. Senovėje iš šiaurės ir rytų piliakalnį supo pelkės, o iš vakarų – 10 m pločio griovys, už kurio buvo dar vieno 2 m aukščio ir 180 m ilgio pylimo lankas. Spėjama, jog čia buvusi pilis.

2003 metais rytinėje Talšos ežero pakrantėje, Talšos bei Salduvės parkuose buvo įrengtas „Talšos ekologinis takas". Taką sudaro 23 stotelės, jose pastatyti informaciniai stendai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stasys Bluzgis, „ŠIAULIAI mažasis vadovas", leidykla „Mintis", Vilnius 1985, 88 pusl. **BBK**: 26.89(2l)Z2, **Bu**-238
2. ↑   Archyvuota kopija 2011-02-21 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Gegužvabalis, priklausantis skaudvabalių šeimai, išskiria nuodingą hemolimfą, kuri gali būti mirtina žmogui
Paliesta boružė taip pat išskiria nuodingos hemolimfos lašelius, apsaugančią ją nuo paukščių ir kitų priešų
**Hemolimfa** – skystas nariuotakojų audinys, atliekantis kraujo funkcijas. Turi ląstelių (**hemocitų**), atliekančių fagocitinę funkciją. Užpildo visą organizmo kūno vidinę ertmę ir supa visas ląsteles.

Hemolimfa gali būti bespalvė, tačiau dažnai ji yra gelsva ar žalsva, labai retai - raudona. Hemolimfa, skirtingai nei stuburinių kraujas, nedalyvauja dujų apykaitoje, o tik transportuoja maisto medžiagas bei hormonus į kūno audinius ir disimiliacijos produktus į šalinimo organus. Be to, ji atlieka kai kurias svarbias mechanines funkcijas: palaiko ir reguliuoja kūno vidaus spaudimą.

Hemolimfą sudaro vanduo, neorganinės druskos (paprastai Na+, Cl-, K+, Mg2+, Ca2+) ir organiniai junginiai (paprastai angliavandeniai, baltymai ir lipidai). Pirminį deguonį transportuoja hemocianino moleklulės.

Kai kurių vabzdžių (pvz. boružių, skaudvabalių) hemolimfoje yra nuodingos nemalonaus kvapo medžiagos kantaridino (**0,03 g kantaridino žmogui yra mirtina dozė**). Šie vabzdžiai, jausdami pavojų, hemolimfą išskiria lašeliais pro angeles kojų sąnariuose. Taip jie apsisaugo nuo priešų.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Žarnynas
Akloji žarna:  
1. Taukinės ataugos  
2. Žarnos išgaubos  
3. Vidinis žarnos išgaubos vaizdas  
4. Taukinė juosta  
5. Pasaitinė juosta  
6. Laisvoji juosta
**Akloji žarna** (lot. *cecum*) – storosios žarnos pradinė dalis.

Žmogaus akloji žarna
--------------------

Ji yra 5-8 cm ilgio aklinas maišelis, esantis ties klubinės žarnos įėjimu į storosios žarnos sieną. Dažnai akloji žarna yra dešiniojoje klubinėje duobėje. Nuo aklosios žarnos galo nusitęsia apie 10 cm ilgio ir 1 cm skersmens kirmėlinė atauga – **apendiksas** (lot. *appendix vermiformis*).

Akloji žarna prasideda aklai ir yra panaši į maišelį. Jos sienos sandara yra tokia pati kaip ir gaubtinės žarnos. Nuo aklosios žarnos galo tęsiasi 8-9 cm ilgio kirmelinė atauga, appendix vermiformis. Ji yra reikšmingas imuninės sistemos organas ir dažnų chiruginių operacijų objektas. Kirmelinės ataugos siena yra tradicinės sandaros, tačiau jos pogleivyje yra labai daug limfoidinio audinio mazgelių. Pilvaplėvė ją dengia iš visų pusių ir sudaro pasaitą, mesoappendix. Kirmelinės ataugos padėtis svyruoja, ir ta aplinkybė yra praktiškai reikšminga. Dažniausiai ji yra atsikreipusi į priekį ir laisvai įsiterpia tarp plonosios žarnos kilpų. Jeigu ji yra ilgesnė, tai gali būti nusileidusi į mažąjį dubenį arba pakilusi prie kepenų Rečiau ji būna pasislėpusi už aklosios žarnos. 

Aklosios ir gaubtinės žarnų sienos sandara yra vienoda. Ją sra sudaro gleivinė, pogleivis, raumeninis ir serozinis dangalai. Gleivinė yra susiraukšlėjusi pusmėnulio formos raukšlėmis ir turi daug liaukų, kurios išklotos tauriniais egzokrinocitais ir kitomis ląstelėmis. Pogleivis yra plonas. Jame daug gleivinės nusileidusių liaukų ir mikroskopinių limfoidinio audinio mazgelių. Raumeninis dangalas yra netolygus. Jo išilginės skaidulos yra susitelkusios į tris juostas, teniae coli. Skiriama laisvoji, tenia libera, pasaitinė, tenia mesocolica, ir taukinė tenia omentalis. Akląją ir gaubtinę žarną apklojusi pilvaplėvė sudaro išorinį serozinį dangalą. Šalia laisvosios ir taukinės juostų yra riebaliniu audiniu pripildytų šio dangalo maišelių. Tai taukinės ataugos, adibocae. Išgaubtos ir taukinės ataugos sukelia storajai žarnai būdingą išvaizdą, kuri padeda atskirti nuo plonosios.

Literatūra
----------

* Kazys Algimantas Tamašauskas, Rimvydas Stropus, Žmogaus anatomija, KMU leidykla, 2003 metai.

  

v • a • r **Žmogaus organų sistemos** 

Virškinimo sistema ← **Storoji žarna**  

Akloji žarna -
Gaubtinė žarna -
Tiesioji žarna
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Santa Isabelės topografinis žemėlapis
**Santa Isabelė** – ilgiausia iš Saliamono Salų ir didžiausia sala Isabelės provincijoje. Salos ilgis siekia apie 200 km, plotis 22 km, plotas 2999 km².

Šuazelis yra vakaruose, Malaita yra rytuose, Ramusis vandenynas – šiaurėje, o Gvadalkanalis pietuose.

Aukščiausias kalnas saloje yra Sasaris (1220 m). Maruto upė teka iš to kalno į vandenyną prie Hofio. Administracinis centras yra Buala, kur yra aerouostas. Kitas svarbus salos kaimas yra Samasodu.

Istorija
--------

Pirmi europiečiai saloje buvo ispanai, vadovaujami Álvaro de Mendaña de Neira, kurie 1568 m. čia apsistojo, kad pastatytų valtis gretimų salų žvalgybai. Jie labai greitai įsivėlė į konfliktus su vietiniais.

Neradę aukso, aptikę mažai maisto ir sutikę priešiškus gyventojus, ispanai persikėlė į Honiarą Gvadalkanalyje. Jų kolonija išmirė.

XIX a. Santa Isabelės gyventojai kentėjo nuo europiečių, kurie grobė vietinius darbams plantacijose. XX a. pradžioje saloje išplatinta krikščionybė.
|  |
| --- |
| Geoffrey Oryema |
|  
Geoffrey Oryema (2001 m.) |
| Biografija |
| Gimė | 1953 m. balandžio 26 d. (70 metų), Sorotis, Uganda |
| Kilmė | Uganda Uganda |
| Žanrai | world muzika, rokas, džiazas |
| Kūrinių kalbos | suahilių, ačiolių, anglų, prancūzų |
| Veikla | muzikantas, dainininkas, dainų autorius |
| Aktyvumo metai | 1990-dabar |
| Įrašų kompanija | Real World Records, Sony International |
| Svetainė | geoffrey-oryema.com |

**Džefris Orjema** (*Geoffrey Oryema*; g. 1953 m. balandžio 16 d.) – Ugandos dainininkas, muzikos atlikėjas. Jo muzikoje persipina tradicinė Ugandos muzika, roko, džiazo elementai.

1977 m. Džefris Orjema paslapčia pabėgo iš Ugandos, kuomet Idi Amino režimas nužudė jo tėvą, planavimo ir statybų ministrą Erinayo Wilson Oryema. Apsigyveno Prancūzijoje. Į savo kūrybą jis įtraukė nemažai kūrinių apie nostalgiją gimtinei. 1990 m. Orjema, su Brian Eno pagalba, išleido debiutinį albumą „Exile". Po dvejų metų išleido pasisekimo sulaukusį albumą „Beat the Border". Bendradarbiavo su Ayub Ogada, Manu Katché, Peter Gabriel, dalyvavo WOMAD ture po pasaulį (Australijoje, JAV, Japonijoje, Brazilijoje, Europoje).

Diskografija
------------

* *Exile* (1990 m.)
* *Beat the Border* (1993 m.)
* *Night to Night* (1996 m.)
* *Spirit* (2000 m.)
* *The Odysseus/Best Of* (2002 m.)
* *Words* (2004 m.)
* *Masters at Work* (2004 m.)
* *From The Heart* (2010 m.)

Nuorodos
--------

* Geoffrey Oryema svetainėje Last.fm