recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Abu Alabas Achmadas ibn Mahometasarab. أبو العباس أحمد بن محمد** |
| --- |
| Maroko sultonas |
|  |
| Vatasidai |
| Mirė | 1549 m. |
| Tėvas | Mahometas Alburtukali |
| Maroko sultonas |
| Valdė | 1526-1545 m. |
| Pirmtakas | Mahometas Alburtukali |
| Įpėdinis | Mahometas Alkasiras |
| Maroko sultonas |
| Valdė | 1547-1549 m. |
| Pirmtakas | Mahometas Alkasiras |
| Įpėdinis | Mahometas aš Šeichas |

**Abu Alabas Achmadas ibn Mahometas** (arba **Achmadas**, *abū al-`abbās aḥmad ben muḥammad*, arab. أبو العباس أحمد بن محمد, g. nežinoma – m. 1549 m.) – nuo 1526 – 1545 m. ir 1547 – 1549 m. Vatasidų dinastijos Maroko sultonas.

Achmadas buvo Mahometo Alburtukali sūnus.

Achmadui dėl sosto 1526 m. teko kovoti su dėde Abu Hasanu Ali (Mahometo Alburtukali brolis). Nors vyko nuolatinės tarpusavio kovos, sultonui teko pripažinti Sadi dinastijos suverenitetą Marakeše. 1537 m. Achmadui buvo beveik pavykę užimti Marakešą, bet spaudžiamas dvasininkų buvo priverstas atsitraukti. 

Sadi dinastija sėkmingai kovojo su portugalais ir 1541 m. atsiėmė Agadirą, Safi ir Azemurą. Sėkmė kėlė jų prestižą musulmonų tarpe.
1545 m. Achmadas pateko į Sadi nelaisvę, kai mūšio metu dezertyravo jo kariai. 1547 m. buvo paleistas iš nelaisvės, atidavęs Sadi giminei Meknesą. 1549 m. Sadi armija užėmė Fesą, sultonas Abu Alabas Achmadas ibn Mahometas mūšyje žuvo.

Nuorodos
--------

* Istorinis žodynas Archyvuota kopija 2008-02-25 iš Wayback Machine projekto.;
* Musulmonų vadovai.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Mahometas Alburtukali** | **Vatasidų dinastija**1526-1545 m. | Po to:**Mahometas Alkasiras** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Mahometas Alkasiras** | **Vatasidų dinastija**1547-1549 m. | Po to:**Mahometas aš Šeichas(Sadi dinastija)** |
| **Abu Inanas Farisasarab.: أبو عنان فارس بن علي** |
| --- |
| Maroko sultonas |
| Marinidai |
| Gimė | 1329 m. arba 1317 m. |
| Mirė | 1358 m. (~29 metai) |
| Tėvas | Ali I Abdal Hasanas |
| Maroko sultonas |
| Valdė | 1348-1358 m. |
| Pirmtakas | Ali I Abdal Hasanas |

**Abu Inanas Farisas** (*abū `inān fāris ben `alīy*, arab.: أبو عنان فارس بن علي, g. 1329 m. arba 1317 m. – m. 1358 m.) – nuo 1348 m. Marinidų dinastijos Maroko sultonas.

Abu Inanas Farisas buvo Ali I Abdal Hasano sūnus.

Istorija
--------

Abu Inanas Farisas 1348 m. valdžią užėmė jėga, kol teisėtas Maroko sultonas, jo tėvas Ali I Abdal Hasanas, kariavo rytų Magrebe. 1352 m. Abu Inanas Farisas sutiuškino Zajanidus ir užėmė Tlemseną ir metų pabaigoje jis valdė visą vidurio Magrebą iki Bedžajos. 1357 m. vasarą buvo užimta Konstantina, rudenį – Tunisas, o 1358 m. pradžioje ir visas Oreso regionas.
1358 m. Abu Inanas Farisas netikėtai susirgo ir gruodžio mėn. jo vizirio *Alfodudlo* įsakymu buvo uždusintas. Naujuoju Maroko sultonu viziris paskelbė penkiametį Abu Inano Fariso sūnų Mahometą II-jį Assaidą.

Abu Inanas Farisas pastatė dvi medreses, vieną 1350 m. Meknese (*Bou Inania Madrassa* (Al – madrasa Al – abū `inānīya)), o kitą – 1357 m. Fese.

Nuorodos
--------

* *Istorinis žodynas* Archyvuota kopija 2008-01-25 iš Wayback Machine projekto.;
* *Musulmonų vadovai*.

Išnašos
-------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Ali I Abdal Hasanas** | **Marinidų dinastija**1348-1358 m. | Po to:**Pirmoji Marinidų dinastijos krizė** |
**Abstraktus mąstymas** (angl. *abstract thinking*) – gebėjimas suvokti bendrą vaizdą, apibendrinti, susieti įvykius ar procesus, numatyti galimas priežastis ar pasekmes bei galimybes. Šio mąstymo pobūdis – informacijos apie tikrus objektus vertimas į simbolius, naudojant tai konkrečių praktinių klausimų sprendimams rasti. Sudaro galimybes spręsti tokius uždavinius, kurių turinys ir objektai yra menami.

Abstraktų mąstymą galima suskaidyti į tris pagrindinius mąstymo etapus: koncepcija (samprata, sąvoka), svarstymas ir apibendrinimas.

* Koncepcija – mąstymas, kuomet išryškinami esminiai elementų bruožai, kurie bus naudojami svarstymui.
* Svarstymas – mąstymas, kuomet patvirtinamos arba atmetamos galimos sąsajos, struktūros ar modeliai.
* Apibendrinimas – mąstymas, kuomet daromos išvados svarstymų pagrindu, nuvedančios prie sprendinio arba naujų svarstymų ar koncepcijos.

Literatūra
----------

* Mąstymo formos ir procesai
* Mąstymo tipai Archyvuota kopija 2017-08-23 iš Wayback Machine projekto.
* Abstract thinking Archyvuota kopija 2017-08-22 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Dvinaris asteroidas 243 Ida su mažu palydovu Daktilija
**Dvinaris asteroidas** – dviejų, aplink bendrą masės centrą besisukančių asteroidų sistema. Pirmas atrastas toks asteroidas, erdvėlaiviui Galileo praskriejus pro jį 1993 m. buvo 243 Ida. Vėliau atrasta daugiau tokių asteroidų.

Išskiriamos panašaus dydžio asteroidų poros, tokios kaip *90 Antiope* ir, kur kas dažnesnės didelio dydžių santykio poros - *22 Kalliope, 45 Eugenia, 87 Sylvia, 107 Camilla, 121 Hermione, 130 Elektra*, 243 Ida, *283 Emma, 379 Huenna*.

Poriniai smūginiai krateriai, tokie kaip *Clearwater Lakes* Kanadoje, greičiausiai susidarė po dvinario asteroido smūgio.

Yra kelios tokių asteroidų susiformavimą aiškinančios teorijos. Didelių asteroidų žiedo asteroidų(*22 Kalliope, 45 Eugenia, 87 Sylvia*) palydovai galėjo atsirasti susidūrimui suskaldžius pirminį asteroidą. Transneptūniniai asteroidai galėjo pasigauti porininką saulės sistemos formavimosi metu. Asteroidus vidinėje saulės sistemos dalyje, priartėjusius prie žemės tipo planetų, galėjo suplėšyti potvynio jėgos.
| ***Dvigubi nemalonumai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Non c'è due senza quattro |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Enzo Barboni |
| Scenaristas (-ai) | Marco Barboni |
| Vaidina | Terence HillBud Spencer |
| Metai | 1984 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 99 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Dvigubi nemalonumai** (it.  *Non c'è due senza quattro*) – režisieriaus Enzo Barboni 1984 m. sukurta veiksmo komedija, kurioje pagrindinius vaidmenis atliko aktorių duetas Terensas Hilas ir Badas Spenceris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

Kadras iš filmo
*Aktorius – vaidmuo*
* Terence Hill – Eliotas Vensas / Bastianas Koimbra de la Koronila
* Bud Spencer – Gregas Vonderis / Antonio Koimbra de la Koronila
* April Clough – Olimpija Čavez
* Nello Pazzafini – Tango
* C.V. Wood Jr. – policininkas
* Dennis Bourke – gydytojas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Džiazo muzikantas Gregas Vonderis ir kaskadininkas Eliotas Vensas sulaukia keisto pasiūlymo: 50 tūkstančių dolerių avansu ir 1 milijonas vėliau, jei sutiks atvykti į Niujorką pokalbiui. Čia jie susipažįsta su agentūros, visame pasaulyje ieškančios antrininkų, vadovu, kuris pasiūlo jiems savaitę apsimesti Brazilijos turtuoliais pusbroliais. Pastarieji nori sudaryti pelningą sandorį, tačiau baiminasi dėl savo gyvybių. Gregas su Eliotu sutinka, tačiau, atvykus į Braziliją, prasideda virtinė nesusipratimų, nes naujieji pusbroliai Koimbros savo įpročiais ir elgesiu visiškai skiriasi nuo tikrųjų turtuolių. Kol pastarieji slepiasi viešbutyje Niujorke, Gregas su Eliotu ne tik išvengia pasikėsinimo, bet ir patys ima aiškintis, kas nori sužlugdyti planuojamą Koimbrų sandėrį.


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RTerenso Hilo ir Bado Spencerio filmai |
| --- |
|  |
| Filmai | 
*Hanibalas* • *Dievas atleidžia... Aš ne!* • *Keturi tūzai* • *Batų kalnas* • *Mano vardas Trejybė* • *Mano vardas vis dar Trejybė* • *Juodasis korsaras* • *Nagi, vaikinai!* • *Kitaip mes supyksim!* • *Atsuk kitą skruostą* • *Kovotojai su nusikalstamumu*• *Herbas arba skaičius* • *Aš ir hipopotamai* • *Rasi draugą – rasi lobį* • *Visada pasiruošę* • *Dvigubi nemalonumai* • *Majamio superpolicininkai* • *Nemalonumų mėgėjai* |
|  |
| Pagrindiniai aktoriai | 
Terence Hill • Bud Spencer |

 |
Tradiciniai namai Konkano regione
**Konkanas**, **Konkano krantas** (angl. *Konkan, Konkan Coast*, hind. कोंकण, IAST: *Kőkaṇ*) – raižyta Indostano pusiasalio vakarinės pakrantės dalis tarp 15 ir 20° pietų platumos. Šį ~600 km ilgio pakrantės ruožą sudaro Karnatakos, Goa ir Maharaštros pakrančių dalys. Konkano kranto Karnatakos dalis dar vadinama Karavaliu ar Kanara.

Konkano regione paplitusi konkanių kalba, didelė kultūrinė portugalų įtaka.

Ribos
-----

Konkano regiono tikslūs apibrėžimai įvairuoja. Jis apibrėžiamas kaip kraštas tarp Vakarų Ghatų ir Arabijos jūros, tarp Tapčio upės šiaurėje ir Čandragirio upės pietuose.

Konkano regionas apima šiuos dabartinės Indijos rajonus – Thanę, Mumbajų, Raigadą, Ratnagirį, Sindhudurgą, Šiaurės Goa, Pietų Goa, Šiaurės Kanadą, Udupį ir Pietų Kanadą.

Dabartinės Indijos rajonai, sudarantys Konkaną
Maharaštros valstijos oficialiame administraciniame suskirstyme yra angl. *Konkan division* ('Konkano divizija'), kurį sudaro visi Maharaštros pakrantės rajonai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 223


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Konkanas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Rankinė** – nestandi „talpyklė", paprastai pagaminta iš audinio, odos ar kitos lanksčios medžiagos. Rankinė gali turėti vieną ar dvi rankenas, arba išvis jų neturėti. Rankinės gali būti uždaromos užtrauktuku, segtuku arba paprasčiausiai suveriamos. Kartais kelioninės rankinės (dar vadinamos *krepšiu*) gali turėti spyną. Rankinės būna įvairių dydžių, nuo moteriškų rankinukų, kuriose telpa tik maži daiktai ir smulkmenos, iki didelių rankinių.

Istorija
--------

Lietuviškos rankinės istorijos šaknys – senieji odos amatai, kurie plėtojami nuo pat viduramžių. Jau tada turėjome ne tik knygrišybos, bet ir futliarininkų gildijas, kurios davė pradžią kitų odos dirbinių gamybai.

Tačiau tik dvidešimtojo amžiaus pradžioje rankinė tapo ne vien praktišku daiktu susidėti įvairioms smulkmenoms, bet ir svarbiausiu moters aksesuaru, jos išvaizdos ir net padėties visuomenėje vertinimo kriterijumi. Tuomet ir prasidėjo rankinių mada. Tiesa, jos buvo griežtai diferencijuojamos pagal paskirtį: jei rankinukas – tai mažytis, elegantiškas, o jei didelis krepšys – tai skirtas kelionei.
  
Tai liudija ir senieji odos dirbiniai, atkeliavę iš Vytauto Didžiojo karo muziejaus. Jie eksponuojami neseniai Vilniuje atidarytoje odos galerijoje „Sirena". Juodas nedidukas, piniginę primenantis rankinukas iš krokodilo odos apie 1926-uosius metus priklausė Kauno miesto burmistro, vėliau Lietuvos Ministro Pirmininko A. Merkio žmonai M. Merkienei.

Formos
------

Populiariausios formos:

* Nešulėlis – rankinė atviru viršumi su dirželiais ar rankenėlėmis;

* Keliautojo krepšys – pusmėnulio formos per petį užmetamas krepšys;

* Sportinis krepšys – ilgas krepšys, viršuje paprastai sutraukiamas raišteliu;

* Dugninė rankinė – rankinė kietu dugnu su atverčiamu viršumi, prisegamu sagtimi ar magnetine sagtele prie rankinės;

* Mova – nedidelė rankinė be rankenos, kurią nešatės sukišusios ranką į vidų;

* Krepšys – rankose nešama didelė rankinė;

* Ilga plona, ovali rankinė trumpa rankena, nešama ant peties ir primenanti ilgą prancūzišką batoną;

* Pranašo rankinė – didelė laisva beformė rankinė ilgomis rankenomis, kurios paprastai dėvimos įstrižai juosmens (pavyzdžiui, pakabinta ant dešinio paties, o kabo ant kairio šono);

* Cigarečių dėžutė – maža, dėžutės formos kieta rankinė;

* Kapšelis – maža minkšta rankinė, primenanti medžiaginį maišelį.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Dvigubas agentas** (angl. *double agent*) – agentas, dirbantis iškart abiejų priešiškų pusių specialiosioms tarnyboms.

Motyvacija
----------

Motyvai dirbti dvigubais agentais yra įvairūs. Finansinės, materialinės paskatos, intriga, dvigubo žaidimo potroškis, baimė (dėl ateities, jei buvo išsiaiškinta, kad agentas dirba priešiškoms organizacijoms, ir jam siūloma bendradarbiauti, mainais užtikrinant teisę į gyvybę, egzistenciją ar kt. vertybes), taip pat neatsargumas, kai dėl savo veiklos asmuo tapo pastebėtas užsiimant priešiška veikla ir gresiant tokios veiklos vykdymo nutraukimui ar pavojui.

Tokiu atveju vienos pusės tarnyboms teikiama neesminė informacija, siekiant imituoti tolesnę agento veiklą ir siekiant nesukelti įtarimų dėl dvigubo agentavimo ar galimos išdavystės. Kilus ar nujaučiant, kad esama potencialaus įtarimo, stengiamasi emigruoti į saugią valstybę arba savo veikla patvirtinti ištikimybę, atliekant kokią nors svarbią misiją ar išduodant svarbios informacijos iš „naujojo" šeimininko pusės.

Kiti tikslai
------------

Dvigubi agentai kartais perdavinėja slaptą medžiagą priešiškoms organizacijoms, tikėdamiesi iš jų išpešti dar vertingesnių, ir šitaip nešiodami žinias iš vienos pusės į kitą galiausiai nė patys nebežino, kuriai pusei iš tikrųjų tarnauja. Tokiu atveju agentai, nors ir abiejų pusių apmokami, tačiau nė vienai neištikimi, „tampa atsidavę vien pačiam lošimui, dvilypiam žaidimui vienoje ir antroje pusėje, egzistavimui tarp dviejų frontų, perdėm mirtinam ir velniškam potroškiui" (S. Cveigo žodžiais, žr. knygą „Žozefas Fušė").

Tik tada, kai pergalė ar pranašumas tampa aiškus arba atslėgus aistrai ir pradėjus veikti protui, stojama į nugalėtojo pusę ir jam toliau ištikimai tarnaujama. Tokia taktika leidžia konfliktų metu balansuoti tarp gyvenimo ir bedugnės, kai kurios nors pusės laimėjimas iš anksto nėra žinomas, o ištikimybė vienai ar kitai pusei negarantuoja saugios ateities.

Variantai
---------

Kartais gali būti tokia situacija, kai nė viena iš priešiškų pusių nežino, kad asmuo yra dvigubas agentas. Tokia situacija paprastesnė už tą, kai viena iš pusių žino apie dvigubą veiklą, kadangi kuriai nors pusei identifikavus priešišką veiklą, galima šiai deklaruoti savo „ištikimybę" ir toliau dirbti identifikavusios šalies labui.

Greta dvigubų agentų yra ir trigubi agentai, teoriškai įmanoma, kad būtų ir keturgubi agentai.

Dauguma dvigubų agentų praktiškai dirba tik vienos pusės naudai, kitos – pro forma, taip pat saugumo sumetimais. Jei išaiškinamas (angl. bust) dvigubas agentas, jis paprastai yra neutralizuojamas.
**Aurimas Skurdelis**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1994 m. kovo 6 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Lietuva |
| Ūgis | 1,82 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK Neptūnas |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013-20142015-2016201720182018–201920192020- | FK ŠilutėFK PalangaFK KoralasFK BangaFK PalangaFK Minija (2017)FK Neptūnas | 45 0(5)65 0(2)25 0(3)11 0(2)24 0(0)12 0(3)33 0(6) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. rugpjūčio 18 d.. |

**Aurimas Skurdelis** – futbolo bei futsalo žaidėjas iš Lietuvos, žaidžiantis gynėjo pozicijoje.

Klubinė karjera
---------------

Atstovavo Gargždų „Bangos" klubui, kuris žaidė Pirmoje lygoje. 

Vėliau perėjo į „Palangos" klubą. 2018 m. FK Palanga pateko į A lygą.

2019 m. vasarą žaidėjas paliko FK Palanga.

2019 m. sezono antroje pusėje žaidė „Minijos" klube.

2019 - 2020 m. dalyvavo Lietuvos salės futbolo čempionate, žaidė Gargždų „Pramogos-SC" komandoje.

2020 m. kovo mėn. pranešta, kad palieka FK Minija (2017). Naujuoju klubu tapo FK Neptūnas.

Futsalo karjera
---------------

Žaidė Gargždų Pramogos–SC futsalo komandoje.

Lietuvos vyrų salės futbolo rinktinės narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt
* FLASHSCORE
* SOCCERWAY
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
* fcneptunas.lt
Pasaulio politinis žemėlapis, pagal raštingų žmonių procentą. Legenda:
██ >97 %

██ 90-97 %

██ 80-89 %

██ 70-80 %

██ 60-70 %

██ 50-60 %

██ <50 %

Detalesnę informaciją galite rasti šalių pagal raštingumą sąraše
**Ne**raštingų pasaulio žmonių dalies kitimas nuo 1970 m.
Pasak UNESCO, **raštingumas** – „gebėjimas atpažinti, suprasti, interpretuoti, kurti, bendrauti, skaičiuoti ir naudoti atspausdintus bei parašytus duomenis įvairiose situacijose." Tačiau vedant statistiką, raštingumas yra apibrėžiamas tiesiog kaip gebėjimas perskaityti ir parašyti paprastą sakinį bet kokia kalba. Pasak Jungtinių Tautų, 1998 m. pagal pastarąjį apibrėžimą raštingais buvo 80 % pasaulio gyventojų. Anot CŽV pasaulio faktų knygos, 2007 m. 15 m. ir vyresnių žmonių raštingumas buvo 82 % (vyrų – 87 %, moterų – 77 %). Pasak tos pačios knygos, „iš 785 milijonų neraštingų pasaulio žmonių daugiau nei du trečdaliai gyvena aštuoniuose valstybėse: Bangladeše, Kinijoje, Egipte, Etiopijoje, Indijoje, Indonezijoje, Nigerijoje ir Pakistane. Du trečdaliai neraštingų pasaulio žmonių yra moterys. Ypač žemas raštingumas yra arabų valstybėse, pietų ir vakarų Azijoje bei subsacharinėje Afrikoje. Šiose teritorijose neraštingi yra maždaug trečdalis vyrų ir pusė moterų." Daug kur Afrikoje raštingumas asocijuojamas su kolonializmu, o kalbėjimas – su vietinėmis tradicijomis.

Ekonomika
---------

Raštingumas laikomas vienu iš svarbiausių žmogiškojo kapitalo rodikliu, nes raštingi žmonės yra pigiau ir greičiau apmokomi, turi geresni socioekonominį statusą, galimybę siekti aukštojo mokslo bei geresnes karjeros ir sveikatos perspektyvas. Pavyzdžiui, Pietų Indijos valstijoje Kereloje 1948 m. buvo įvykdyta didelė švietimo reforma ir septintame XX amžiaus dešimtmetyje, kai mokytos merginos pradėjo kurti šeimas, smarkiai sumažėjo moterų ir vaikų mirtingumas. Tiesa, kai kurie dabartiniai tyrėjai teigia, kad tokios koreliacijos daugiau rodo ne raštingumo, o ėjimo į mokyklą privalumus.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Šalys pagal raštingumą

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Glossary*, The Economist. Nuoroda tikrinta 14 lapkričio 2007  Archyvuota kopija 2007-12-18 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  (angliškai) CŽV pasaulio faktų knyga: statistiniai duomenys apie pasaulį Archyvuota kopija 2010-01-05 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Ferguson and Huebner, p. 69
4. ↑  *PHONICS. It's Profitable*, [www.thephonicspage.org The Phonics Page]. Nuoroda tikrinta 11 gruodžio 2007
5. ↑  Graff, 2003
*Kitos reikšmės – Rašalas (reikšmės).*

| ***Rašalas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Ink |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Jamin Winans |
| Scenaristas (-ai) | Jamin Winans |
| Metai | 2009 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 107 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Rašalas** (angl. *Ink*) – 2009 m. JAV sukurtas fantastinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Christopher Soren Kelly – Džonas
* Quinn Hunchar – Ema
* Jessica Duffy – Liv
* Jeremy Make – Džeikobas
* Jennifer Batter – Alel
* Eme Ikwuakor – Geibas
* Shelby Malone – Sara

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Paraleliai mūsų pasauliui egzistuoja sapnų pasaulis, kuriame tarpusavyje kovoja dvi jėgos: gėris ir blogis. Žmogui užmiegant, nuo šių jėgų tarpusavio kovos priklauso, kokie sapnai užvaldys žmogų ir galiausiai kas nutiks su jo siela. Džonas ir Ema – tėvas ir duktė, patekę į šių jėgų kovos centrą, priversti kovoti dėl savo sielų išgelbėjimo.
*Kitos reikšmės – Pėda (reikšmės).*
Pėda
**Pėda** (lot. *pes* ) – atraminės galūnės dalis, liečianti žemę. Pėdą nuo likusios galūnės dalies skiria sąnarys, kuris kai kurių gyvūnų (pvz. kanopinių) atveju yra nepaslankiai suaugęs su kitais kaulais.

Anatomija
---------

Padas yra išsigaubęs išilgai ir skersai; abi pėdas suglaudus, po jomis susidaro pusrutulinis skliautas. Pėdos raumenų yra 2 grupės: viršutinieji raumenys tiesia pirštus, apatinieji raumenys - lenkia.
Pėdos kraujagyslės yra blauzdos kraujagyslių tęsinys. Pėdos odą ir raumenis inervuoja sėdimojo nervo galinės šakos.

Griaučiai
---------

*Pagrindinis straipsnis – Pėdos griaučiai*.
Pėdos griaučius sudaro 7 čiurnos kaulai (lot. ossa tarsi, s. ossa tarsalia), 5 padikauliai (lot. ossa metatarsi) ir keturiolika kojos pirštakaulių (lot. ossa digitorum pedis) – kaip ir rankos, kojos nykštys yra sunertas iš dviejų pirštakaulių, o kiti pirštai – iš trijų.
  

Čiurnos kaulai:

* Šokikaulis (lot. talus)
* Kulnakaulis (lot. calcaneus)
* Laivakaulis (lot. os naviculare)
* Pleištukai
	+ Vidinis pleištukas (lot. os cuneiforme mediale)
	+ Tarpinis pleištukas (lot. os cuneiforme intermedium)
	+ Šoninis pleištukas (lot. os cuneiforme laterale)

Šaltiniai
---------

1. ČESNYS, Gintautas, et al. Žmogaus anatomija. I tomas. Vilnius: Vilniaus universiteto leidykla, 2008. (p. 205-212)

Nuorodos
--------

* 
* 

Vikižodynas
Päivi Paunu 2014 m.
**Päivi Paunu** (g. 1946 m. rugsėjo 20 d. Helsinkyje – m. 2016 m. gruodžio 16 d.) buvo Suomijos dainininkė.

1966–1968 metais Päivi mokėsi teatro mokykloje. 1966 m. išleido debiutinį albumą „Päivi Paunu" ir greitai tapo žinoma dainininkė Suomijoje.

Su grupe Kim Floor 1972 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Muistathan" užėmė 12 vietą, surinkę 78 taškus.

1980 metais baigė Helsinkio universitetą, vėliau dirbo logopede. Mirė 2016 m. gruodžio 16 d. nuo vėžio.

Diskografija
------------

* *Päivi Paunu* (1966)
* *Päivi* (1969)
* *Uskon päivään kauniimpaan* (1972)
* *Hei vain* (1973)
* *Huomiseen mä luotan vieläkin* (1973)
* *Jos rakkaus jää* (1977)
* *Arkinen hartaus* (1986)
* *20 suosikkia: Oi niitä aikoja* (1996)
* *Oi niitä aikoja – Kootut levytykset 1966–1971* (2010)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Päivi Paunu** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Päivi Paunu svetainėje *Discogs*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Markku Aro ir Koivistolaiset  *„Tie uuteen päivään"*** |  **Suomijos atstovė Eurovizijoje**1972 | Po to:**Marion Rung  *„Tom Tom Tom"*** |
| Pėnemiundėvok. *Peenemünde* |
| --- |
|        |
| 

PėnemiundėPėnemiundė

54°08′0″ š. pl. 13°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.13333°š. pl. 13.76667°r. ilg.﻿ / 54.13333; 13.76667﻿ (Pėnemiundė)Koordinatės: 54°08′0″ š. pl. 13°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.13333°š. pl. 13.76667°r. ilg.﻿ / 54.13333; 13.76667﻿ (Pėnemiundė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Meklenburgas-Pomeranija Meklenburgas-Pomeranija |
| **Apskritis** | Vorpomerno-Greifsvaldo apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 336  |
| **Plotas** | 24,97 km² |
| **Tankumas** (2009) | 13 žm./km² |
| **Altitudė** | 3,0 m |

**Pėnemiundė** (vok. *Peenemünde*) – kaimas su uostu Vokietijoje, išsidėstęs Baltijos jūros pakrantėje esančios Uznamo salos šiaurės vakarinėje dalyje, labiausiai į vakarus nutolęs nerijos taškas. Netoliese yra oro uostas.

Istorija
--------

Antrojo pasaulinio karo metu čia buvo įkurtas poligonas, kuriame gamintos V-2 raketos, vėliau produkcija perkelta į Nordhauseną. Kaimo prieplauka naudojosi laivai, kurie Baltijos jūroje surinkinėdavo V-2 nuolaužas. 1945 m. gegužės 5 d. visa sala buvo užimta Sąjungininkų. Dujų fabriko, kuriame buvo gaminamas suskystintas deguonis, griuvėsiai yra išlikę lig šiol šalia įvažiavimo į Pėnemiundę.

Po karo gyvenvietės uoste buvo įkurta sovietų karinė jūrų bazė, 1952 m. perduota Rytų Vokietijos ginkluotosioms pajėgoms. Iš pradžių uosto infrastruktūra naudojosi Rytų Vokietijos vandens policija (*seepolizei*). 1956 m. gruodžio 1 d. Pėnemiundėje įkurta Rytų Vokietijos laivyno pirmosios flotilės būstinė.

1992 m. atidarytas Pėnemiundės istorinis ir technikos informacinis centras, Antrojo pasaulinio karo muziejus, kuriame saugomas Europos pramonės paveldas bei teritorija apie jėgainę, kurioje eksponuojamos V-1 ir V-2 raketos.

* UostasUostas
* Pėnemiundės geležinkelio stotisPėnemiundės geležinkelio stotis
* V-2 raketos paleidimas Pėnemiundėje (1943 m.)V-2 raketos paleidimas Pėnemiundėje (1943 m.)

Išnašos
-------

1. 
2. ↑
3. 
4. ↑
5. ↑  Dieter Huzel (2014-08-15). *From Peenemünde To Canaveral*. Lucknow Books. 317 p. ISBN 9781782898696
Koordinatės: 55°40′56″š. pl. 22°49′27″r. ilg.﻿ / ﻿55.6821°š. pl. 22.8241°r. ilg.﻿ / 55.6821; 22.8241

Dvaras 2022 m.
Aptverta ir saugoma dvarvietė 2015 m.
**Pakėvio dvaras** – dvaras, buvęs Pakėvio kaime (Kelmės rajonas), 8 km į šiaurės vakarus nuo Kelmės. Išlikę akmens mūro dvaro rūmai (sienos – tinkuoto plytų mūro), svirnas, tvartas, daržinė (mūryti iš akmenų, fasadai dekoruoti). Dvaras išsidėstęs Pakėvio kaimo rytinėje dalyje. Jis įsikūręs aukštumoje, kurią supa iškasti tvenkiniai.

Istorija
--------

Dvaras minimas nuo 1685 m. Beržėnų dvaro aktuose. 

XIX a. Pakėvį išgarsino čia gimęs etnografas, tautosakininkas, literatūros istorikas Liudvikas Adomas Jucevičius (1813-1846), kuris pasirašinėjo *Ludwik z Pokiewia* slapyvardžiu.

Tarybiniais metais dvaro pastatai buvo naudojami kolūkio reikmėms, rūmuose veikė mokykla.

Dvaro teritorija užima apie 40 ha plotą. Jo pastatai – centriniai rūmai, svirnas, ūkinis sandėlis ir arklidė – čia iškilo apie 1900 m. Rūmai buvę netaisyklingos T raidės formos plano. Juos sudarė dvi, kaip manoma, ne vienu metu statytos dalys: šiaurės vakarų karkasinė dalis kiek anksčiau, o prie jos vėliau prijungta mūrinė dalis.

2009 m. dvaras įsigytas iš buvusio savininko p. Naikausko. UAB „Pakėvio dvaras" parengė Pakėvio dvaro gyvenamojo namo (buvusių dvaro rūmų) ir pagalbinių pastatų rekonstrukcijos ir pritaikymo turizmui techninį projektą. Ant išlikusių pamatų, remiantis ikonografine medžiaga, numatyta atkurti buvusią medinę šiaurės vakarų rūmų pastato dalį. Konsultuojantis su paveldosaugininkais sukurtas vientisas ir apgalvotas projektas. Taip pat suplanuota rekonstruoti buvusią arklidę, iš kurios telikę lauko akmenų mūro pamatai ir svirną.

2011 m. prieš darbų pradžią, dvaro teritorijoje buvo atlikti žvalgomieji archeologiniai tyrimai, surinkti 194 radiniai: kaimiška ir glazūruota keramika, plokštinių koklių fragmentai, fajanso šukės, kaltinės vinys, datuojami XVIII a. pab.–XX a. pr. radiniai perduoti Kelmės krašto muziejui.

2013 m. rugsėjo 7 d. dvaro šeimininkai pakvietė Pakėvio ir Vaiguvos kaimų bendruomenes apsilankyti jau visiškai pasikeitusiame Pakėvio dvare.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pakėvio dvaras
| Pakvačas*Pakwach* |
| --- |
| 

PakvačasPakvačas

02°27′43″ š. pl. 31°29′54″ r. ilg.﻿ / ﻿2.46194°š. pl. 31.49833°r. ilg.﻿ / 2.46194; 31.49833﻿ (Pakvačas)Koordinatės: 02°27′43″ š. pl. 31°29′54″ r. ilg.﻿ / ﻿2.46194°š. pl. 31.49833°r. ilg.﻿ / 2.46194; 31.49833﻿ (Pakvačas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ugandos vėliava Uganda |
| **Rajonas** | Nebio rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2011 (apytiksl.)) | 22 300  |
| **Altitudė** | 623 m |

**Pakvačas** (angl. *Pakwach*) – miestas Ugandos Šiauriniame regione.

Vieta
-----

Pakvačas yra Nebio rajone, kuris yra Vakarų Nilo subregione Šiaurinėje Ugandoje. Šis miestas yra maždaug 110 km keliu į pietryčius nuo Arua, didžiausio Vakarų Nilo subregiono miesto bei maždaug 115 km keliu į pietvakarius nuo Gulu, didžiausio Šiaurinės Ugandos miesto.

Miestas stovi vakariniame Alberto Nilo krante.

Geležinkelis
------------

Pakvačas yra galinė geležinkelio linijos stotis ant Baltojo Nilo, netoli į šiaurę nuo jo ištakų iš Alberto ežero. Kitas uostas ant Baltojo Nilo yra Džuba Pietų Sudane. 2006 m. birželį Kinija buvo pažadėjusi pagalbą statant geležinkelio atšaką nuo Pakvačo iki Džubos.

Gyventojai
----------

2002 m. nacionalinis gyventojų surašymas parodė, kad tada Pakvače gyveno 17625 žmonės. Ugandos statistikos biuras (*Uganda Bureau of Statistics; UBOS*) 2008 m. paskaičiavo, kad tada mieste buvo 20600 gyventojų. 2011 m. UBOS paskaičiavo, kad metų viduryje Pakvače gyveno 22300 gyventojų.

Dėmesio verti objektai
----------------------

Dėmesio verti objektai Pakvače ir netoli jo:

* Pakvačo miesto tarybos būstinė
* Pakvačo centrinis turgus
* Banko *Stanbic Bank* filialas
* Alberto Nilas – piečiau Pakvačo upė išteka iš Alberto ežero ir teka link Ugandos sienos su Pietų Sudanu Nimulėje.
* Merčisono krioklių nacionalinis parkas – jo šiaurvakarinis kampas yra už keleto kilometrų į rytus nuo Pakvačo.
* Gulu-Arua kelias – eina per miestą.

Nuorodos
--------

1. ↑  Road Distance Between Arua And Pakwach With Map
2. ↑  Map Showing Gulu And Pakwach With Distance Marker
3. ↑  2002 and 2008 Population Estimates for Pakwach
4. ↑  2011 Estimated Populations of Major Ugandan Urban Centers Archyvuota kopija 2014-07-07 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Profesinių sąjungų centras |
| Profesinių sąjungų centro iškaba Kaune, Laisvės al. 46
 lyderis = Kęstutis Juknis |
| Įkurta | 2009 m. |
| Būstinė | Laisvės al. 46LT-44246 Kaunas |
| Narių skaičius | 1032  |

**Politinė partija „Profesinių sąjungų centras", (PSC)** – Lietuvos politinė partija, susikūrusi Kaune, užregistruota 2009 m. Organizacijos kodas – 302411793 , pirmininkas – Kęstutis Juknis. Būstinė yra Laisvės alėjoje 46.

2012 m. partija turėjo 1070 narius, 2013 m. – 1032 narius.

Politinė partija „Profesinių sąjungų centras" buvo įsteigta 2008 m. gegužės 24 d. profesinės sąjungos „Sandrauga" (vad. Kęstutis Juknis) bazėje. 1260 steigėjai arba jų atstovai steigiamojoje konferencijoje išrinko valdymo organus, patvirtino įstatus ir veiklos programą. Partijos pirmininku išrinktas buvęs socialdemokratas, profesinės sąjungos „Sandrauga" vadovas Kęstutis Juknis, trys pirmininko pavaduotojai, trylikos narių prezidiumas. 2009 m. birželio 23 d. PSC oficialiai įregistruota.

Prieš šios profsąjungų partijos reikalingumą pasisakė bei nuo PSC atsiribojo Lietuvos profesinių sąjungų koordinacinis centras (LPSKC), vienijantis Lietuvos profesinių sąjungų konfederaciją, Lietuvos darbo federaciją ir Lietuvos profesinę sąjungą „Solidarumas". PSC paraišką įsiregistruoti bei įsiteisinti 2008 m. buvo atmetusi ir Teisingumo ministerija. Buvo teigiama, jog politinė partija „Profesinių sąjungų centras" nepagrįstai klaidina visuomenę, gretindama profesinių sąjungų veiklą su politinių partijų veikla. Tačiau PSC steigėjai 
įsitikinę, kad profsąjungų partija reikalinga, nes visuomeninės organizacijos ir profesinės sąjungos negali deleguoti savo atstovų į valstybės valdymą. Todėl darbuotojams ir profesinėms sąjungoms neliko kito pasirinkimo, kaip steigti politinę organizaciją.

Dalyvavimas rinkimuose
----------------------

Savivaldybių tarybų rinkimuose partija mandatų nėra iškovojusi. Aktyviausi partijos skyriai veikia Kaune (mieste ir rajone), Jonavoje. 2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimuose PSC gavo 2340 rinkėjų pasitikėjimą. Savo kandidatus iškėlė trijose savivaldybėse:

* Jonavoje: balsavo 441 rinkėjas (2,83%)
* Kauno m.: balsavo 1319 rinkėjai (1,21%)
* Kauno raj.: balsavo 580 rinkėjų (2,07%)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Atsiribojo nuo politinės partijos „Profesinių sąjungų centras" veiklos Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Profsąungų naujienos. Įregistruota politinė partija „Profesinių sąjungų centras" Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto.
* Politinė partija „Profesinių sąjungų centras"[neveikianti nuoroda]
* Steigti partiją apsisprendė ir profsąjungos
| Konijaturk. *Konya* |
| --- |
| *Konijos reginys* |
|  |
| 

KonijaKonija

37°52′0″ š. pl. 32°29′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.86667°š. pl. 32.48333°r. ilg.﻿ / 37.86667; 32.48333﻿ (Konija)Koordinatės: 37°52′0″ š. pl. 32°29′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.86667°š. pl. 32.48333°r. ilg.﻿ / 37.86667; 32.48333﻿ (Konija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Turkijos vėliava Turkija |
| **Provincija** | Konijos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 1 365 287  |
| **Plotas** | 620 km² |
| **Tankumas** (2022) | 2 202 žm./km² |
| **Altitudė** | 1 200 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Konija |
|  |
| **Kirčiavimas** | Kònija |

**Konija** – miestas Turkijoje, Anatolijos plokščiakalnio pietuose, į pietus nuo Ankaros; provincijos centras. Per Koniją eina Stambulo-Bagdado geležinkelis, keliai į Izmirą, Ankarą, Adaną. Oro uostas. Metalo apdirbimo, chemijos, cemento, odos, tekstilės (daugiausia medvilnės, šilko), maisto pramonė. Kilimų audimo, keramikos amatai. Turizmas. Seldžiukų universitetas (įkurtas 1975 m.). Archeologijos, etnologijos ir kiti muziejai.

Pagrindiniai architektūros paminklai: Alaedino mečetė (XII–XIII a.), Insės minareto medresė (XIII a.), Karatajaus medresė (XIII a.), Mevlanos mauzoliejus.

Istorija
--------

Nuo seno miestas žinomas kaip ***Ikonijus*** (gr. Ἰκόνιον). 1071 m. atiteko turkų seldžiukų įkurtai valstybei. Jos valdovas Suleimanas sostinę perkėlė į Ikonijų, pavadino ją Konija, o nuo 1092 m. tapo sultonato sostine. XIII a. Konijoje gyveno vienas žymiausių persų poetų, sufijų – Rumi. Vėliau čia įsikūrė jo idėjomis sužavėtas dervišų Mevlevių ordinas. XIII a. viduryje dėl mongolų įsiveržimo ir vidaus kovų sultonatas susilpnėjo. Nuo 1313 m. Konija priklausė turkų Karamanidų emyratui, nuo 1474 m. Osmanų imperijai. Iki XVI a. buvo Osmanų kunigaikščių rezidencija. Turkijos Respublikos laikais Konija buvo svarbus islamo centras, besipriešinęs sekuliarizacijai.

Sportas
-------

* Konyaspor (futbolas)

* Selimijos mečetėSelimijos mečetė
* Mevlanos (Rumi) muziejusMevlanos (Rumi) muziejus
* Savivaldybės rūmaiSavivaldybės rūmai
* Alaedino mečetėAlaedino mečetė

Šaltiniai
---------

1. TURKEY: Konya
2. ↑  TURKEY: Konya
3. TURKEY: Konya
4. ↑  TURKEY: Konya
5. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 223
6. ↑  *Konija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Radialinis greitis** – objekto greitis išilgai regėjimo spindulio OA arba, kitais žodžiais tariant, tai taško A greičio projekcija į tiesę (OA), jungiančią tą tašką ir koordinačių pradžią, O.

Pagal apibrėžimą, radialinis greitis yra skaliarinis dydis:

{\displaystyle v\_{r}={\vec {v}}\cdot {\vec {e}}\_{r}},

kur {\displaystyle {\vec {e}}\_{r}={\frac {\vec {r}}{\left|{\vec {r}}\right|}}} – vienetinis vektorius, nukreiptas radiuso vektoriaus kryptimi.

Pilnas greitis susidėtų iš radialinės {\displaystyle v\_{r}} ir tangentinės {\displaystyle v\_{\phi }} greičių komponenčių:

{\displaystyle {\vec {v}}=v\_{r}\cdot {\vec {e}}\_{r}+{\vec {v\_{\phi }}}}.

Radialinis greitis visada bus lygus išraiškai:

{\displaystyle v\_{r}={\frac {dr}{dt}}={\dot {r}}}

Pagal sutarimą, jei taškas A artėja, {\displaystyle v\_{r}<0}, jei tolsta, {\displaystyle v\_{r}>0}.

Astronomijoje dėl Doplerio reiškinio tolstančio objekto spinduliuojamos šviesos bangos ilgis pasislinks į raudonąją pusę, jei objektas artės – į mėlynąją pusę.

Tolimojo dangaus objekto radialinis greitis nustatomas iš aukštos skiriamosios gebos spektrų, lyginant pasirinktos matuojamos linijos bangos ilgį su tos pačios linijos bangos ilgiu, gautu laboratorinėmis sąlygomis (tai yra {\displaystyle v\_{r}=0}).

Daugelyje dvinarių žvaigždžių judėjimas orbita sukelia radialinio greičio kitimus iki kelių kilometrų per sekundę. Kadangi tokių žvaigždžių spektrai kinta dėl Doplerio efekto, jos yra vadinamos spektroskopinėmis dvinarėmis žvaigždėmis.

Radialinio greičio kitimo analizė leidžia įvertinti dvinarių žvaigždžių mases ir kai kuriuos orbitų elementus, pavyzdžiui, ekscentricitetas ir didžioji pusašė. Tuo pat būdu galima aptikti ir planetas prie kitų žvaigždžių. Tačiau iš radialinių greičių analizės mes galime nustatyti tik apatinę planetos masės ribą, kadangi didelės masės planetos, kurių orbitos smarkiai pasvirusios regėjimo spindulio atžvilgiu radialinio greičio kitimo amplitudė bus mažesnė – taip pat, kaip ir mažesnės masės planetos, kurios orbitos plokštuma sutampa su regėjimo spinduliu.
**Pietinių Klintinių Alpių kalnų grupės**  
(violetine spalva pažymėtos Austrijos žemių ribos)
Sas del Mul (2301 m) Marmolados papėdėje (Dolomitai)
**Pietinės Klintinės Alpės** – Rytų Alpių kalnų masyvas piečiau Centrinių Alpių, besitęsiantis nuo Sobretos-Gavijos Alpių Lombardijoje (vakaruose) iki Pohorjės masyvo Slovėnijoje (rytuose).

Sudarytas daugiausia iš triaso periodo klinčių. Nuo Centrinių Alpių skiria didelis iš rytų į vakarus einantys Pustertalio ir Veltlino slėniai.

Kalnus sudaro šios kalnų grupės (iš vakarų į rytus):

1. Pohorjė
2. Kamniko Alpės (*Alpy Sawińskie*)
3. Karavankai
4. Julijos Alpės
5. Gailtalio Alpės
6. Karnijos Alpės
7. Pietinės Karnijos Alpės
8. Dolomitai
9. Fjemės Alpės
10. Vicentinos Alpės
11. Nonsbergo Alpės
12. Brenta
13. kalnai aplink Gardą
14. Ortlerio Alpės
15. Adamello-Presanella masyvas
16. Sobretos-Gavijos Alpės

Didžiausios upės:

* Adidžė
* Aizakas
* Brenta

Nuorodos
--------

1. ↑  Encarta Archyvuota kopija 2008-09-06 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Pudu puda** |
| --- |
| Pietinis pudu (*Pudu puda*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Šeima: | Elniniai  *( Cervidae)* |
| Gentis: | Pudu  *( Pudu)* |
| Rūšis: | Pietinis pudu  *( Pudu puda)* |

 |

**Pietinis pudu** (*Pudu puda*) – elninių (*Cervidae*) šeimos žinduolių rūšis. Paplitusi Pietų Amerikoje, Patagonijos Andų priekalnėse (Čilėje ir Argentinoje).

Aukštis ties pečiais 35 cm, ilgis iki 90 cm, svoris 9-15 kg. Pietinis pudu šiek tiek didesnis už šiaurinį. Kailis tamsiai rudas, gali būti šiek tiek rausvas. Ausys nedidelės, apvalios, uodega trumpa. Ragus turi tik patinai, jų ilgis 7-10 cm. Meta liepos-rugpjūčio mėnesiais.

Pietinis pudu tylus, baikštus gyvūnas, aktyvus daugiausia ryte ir vakare. Gyvena tiek kalnų šlaituose ir slėniuose, tiek pakrantėse. Vengia atvirų vietų, dažniausiai sutinkamas miškuose, krūmynuose. Į atviresnes vietas traukia maitintis. Minta įvairiomis žolėmis, krūmokšniais, paparčiais, medžių žieve, šakomis.

Kadangi pietiniai pudu smulkūs, turi nemažai priešų: pumos, didieji apuokai, andinės lapės, laukinės katės.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pietinis pudu** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Keturvėjininkai** − XX a. 3 dešimtmečio Lietuvos rašytojų avangardistų grupė.

Keturvėjininkams priklausė iniciatorius K. Binkis, S. Šemerys, J. Tysliava, A. Rimvydis, T. Tilvytis, A. Šimėnas, J. Žlabys, P. Tarulis, J. Švaistas, A. Gricius, P. Janeliūnas.

Keturvėjininkų idėjos
---------------------

Keturvėjininkai save laikė moderniojo meno atstovais, daugiausia rėmėsi futurizmo ir ekspresionizmo estetikos principais.

Keturvėjininkai kritikavo tradicinius literatūros kanonus, tautinį romantizmą, simbolistų bei estetų kūrybą, maištavo prieš savo meto vyresniąją rašytojų kartą. Piktinosi turtingąja miesčionija, išorine prabanga. Keturvėjininkai įvedė į lietuvių poeziją miesto temą, aukštino techniką, didmiesčių buities dinamiką ir gyvenimo tempą. Keturvėjininkams būdingas deromantizuotas, fiziologinis žmogaus traktavimas, sentimentalumo neigimas.

1921 m. keturvėjininkai pradėjo skelbti kūrinius periodinėje spaudoje. 1922 m. jie išleido leidinį „Keturių vėjų pranašas", 1924−1928 m. leido žurnalą „Keturi vėjai".

Keturvėjininkų sąjūdis davė stimulą trečiafrontininkų grupės susidarymui.

Nuorodos
--------

* Keturvėjininkų poetinės programos sandara Archyvuota kopija 2008-01-10 iš Wayback Machine projekto.
| **Antanas Gelgaudas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1792 m. balandžio 27 d.Panemunės pilis, Jurbarko raj. |
| Mirė | 1831 m. liepos 13 d. (39 metai)Šnaukštai, Klaipėdos apskr |
| Palaidotas (-a) | Kisinuose, Dovilų valsčius |
| Tėvas | Mykolas Gelgaudas |
|  |
| Veikla | 1831 m. sukilimo Lietuvoje vadas, brigados generolas. |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Krzyż Kawalerski Orderu Wojennego Virtuti MilitariKrzyż Kawalerski Orderu Wojennego Virtuti Militari |

**Antanas Gelgaudas** (1792 m. balandžio 27 d. Panemunės pilis, Jurbarko raj. – 1831 m. liepos 13 d. Šnaukštai, Klaipėdos apskr.; palaidotas Kisinuose, Dovilų valsčius) – 1831 m. sukilimo Lietuvoje vadas, brigados generolas.

Biografija
----------

Kilęs iš Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės didikų Gelgaudų giminės. 

Palaikė Napoleoną I, 1812 m. savo lėšomis suformavo pėstininkų pulką, už nuopelnus prancūzų kariuomenei suteiktas pulkininko laipsnis. Vėliau stojo į Lenkijos kunigaikštystės karinę tarnybą. 1818 m. Kongreso karalystės Pirmosios divizijos pirmosios brigados vadas, brigados generolas.

1830 m. Lenkijoje vadovavo sukilėlių daliniams.

1831 m. gegužės 29 d. žygyje į Lietuvą prie Raigardo (Balstogės vaivadija) jo vadovaujama 12 000 karių kariuomenę sumušė Rusijos imperijos kariuomenės F. Sakeno 5800 karių dalinį. 

1831 m. birželio mėn. ties Gelgaudiškiu susijungė su generolo H. Dembinskio junginiu. 

Paskirtas vyriausiuoju Lietuvos sukilėlių vadu, prie savo štabo sudarė Laikinąją lenkų centrinę vyriausybę Lietuvoje. Apskrityse jo pastangomis buvo atkurta sukilėlių valdžia. 

  

Paminklo Panerių kautynėse 1831 m. birželio 19 d. žuvusiems Antano Gelgaudo sukilėliams atidengimas, 2001 m. birželio 6 d.
Ilgai delsęs tik birželio 11 d. generolams D. A. Chlapovskiui ir H. Dembinskiui įsakė žygiuoti į Vilnių; tikėjosi, kad Rusijos kariuomenė be mūšio apleis miestą. Jo vadovaujami Lietuvos sukilėliai ir Lenkijos kariuomenė birželio 19 d. Panerių kautynėse dėl Vilniaus pralaimėjo persigrupuoti spėjusiems Rusijos imperijos kariuomenės daliniams. Žuvo 600 Lietuvos sukilėlių ir 364 Rusijos kariai.

Vėliau stengėsi įsitvirtinti tarp Neries ir Šventosios nuo Kauno iki Ukmergės, Žemaitijoje ir kitur organizavo naujus sukilėlių pulkus. Liepos 8 d. jo kariuomenė bandė išvaduoti Šiaulius, bet Šiaulių kautynes pralaimėjo atvykusiems Rusijos rezervinės armijos junginiams, kuriems vadovavo generolas Ivanas Delingshauzenas.

Rusijos kariuomenei užkirtus kelią į Lenkiją į Prūsiją atsitraukiančią sukilėlių kariuomenę suskirstė į 3 dalis. Liepos 13 d. sukilėliams pereinant sieną kilus sąmyšiui nušautas sukilėlių kapitono Stepono Skulskio.

Po jo mirties Gelgaudų (Panemunės) pilis buvo nusavinta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Feliksas Sliesoriūnas. *Antanas Gelgaudas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 510 psl.

Nuorodos
--------
| **Antanas Gorskis (1881)** |
| --- |
| Gorskiai |
| Herbas „Nałęcz" |
| Herbas „Nałęcz" |
|  |
| Gimė | 1881 m. |
| Mirė | 1919 m. (~38 metai)Lybenšternas |
| Tėvas | Napoleonas Liudvikas Titas Gorskis |
| Motina | Evelina Ema Pliaterytė |

**Antanas Gorskis** (lenk. *Antoni Gorski*, 1851 m. – 1881 m. Lybenšterne) – Lietuvos ir Lenkijos didikas.

Giminė
------

Kilęs iš Lenkijos karalystės didikų Gorskių giminės. Tėvas Napoleonas Liudvikas Titas Gorskis (1811–1880 m.), motina – Evelina Ema Pliaterytė (lenk. *Ewelina Emma Broel-Plater*, 1852–1898 m.). Broliai ir seserys: iš tėvo I santuokos – Vladislovas Jonas Gorskis (1848–1854 m.), Vaclovas Kazimieras Gorskis (1851–1885 m.), seserys – Marija Anelė Ieva Volmerienė (1837–1915 m.), Juozapa Alina Gorskaitė (1838–1912 m.), Sofija Antanina Martyna Račkauskienė (1843–1930 m.), Elena Gorskaitė (1844–1845 m.); iš tėvo II santuokos – sesuo Ona Gorskienė (1878–1959 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rita Regina Trimonienė. *Gorskiai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 12 psl.

Nuorodos
--------

* Antoni Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
**Antanas Goštautas** (g. 1939 m. gegužės 15 d. Joniškyje) – Lietuvos gydytojas psichologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

Baigė Joniškio vidurinę mokyklą. 1963 m. baigė Vilniaus universitetą, 1970 m. – Leningrado universitetą. 1989 m. medicinos mokslų daktaras.

1963–1966 m. dirbo Naujosios Vilnios psichoneurologinėje ligoninėje. 1973–2003 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) medicinos psichologijos ir sociologijos tyrimų laboratorijos vedėjas. Nuo 1993 m. profesorius. Nuo 1994 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, Psichologijos katedros vedėjas. 1973–2003 m. dalyvavo Pasaulinės sveikatos organizacijos rengiamose tarptautinėse programose, nuo 1973 m. jos laikinasis patarėjas. Lietuvos mokslininkų sąjungos, Lietuvos mokslo tarybos, Lietuvos sociologų draugijos, tarptautinės organizacijos „Europos gydytojai prieš tabaką" (EMASH) narys, mokslinių žurnalų redkolegijos narys.

Mokslinio darbo sritis – sveikatos psichologija, išeminės širdies ligos psichologinė profilaktika, psichodiagnostika. Paskelbė daugiau kaip 100 mokslinių straipsnių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Goštautas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 18 psl.
*Apie teismo medicinos gydytoją žr. Antanas Algirdas Garmus*.

| **Antanas Garmus** |
| --- |
| Gimė | 1881 m. vasario 19 d.Tursonas, Aukštosios Panemunės valsčius, Kauno apskr. |
| Mirė | 1955 m. liepos 23 d. (74 metai)Čikaga |
|  |
| Veikla | Lietuvos gydytojas, JAV lietuvių visuomenės ir politinis veikėjas |
| Partija | 1901 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 
* Kijevo universitetas,
* 1914 m. Berno universitetas

 |

**Antanas Garmus** (slapyvardžiai: *A. Švogeris*, *A. Š.*, *O. Birmantaitė*, *Š – vis*, 1881 m. vasario 19 d. Tursonas, Aukštosios Panemunės valsčius, Kauno apskr. – 1955 m. liepos 23 d. Čikaga) – Lietuvos gydytojas, JAV lietuvių visuomenės ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Liepojos gimnazijoje, studijavo Kijevo universitete, 1907–1914 m. – Berno universitete. Grįždamas į Lietuvą atostogų parsiveždavo lietuviškos spaudos (brošiūrų, atsišaukimų), platindavo ją Kaune ir apylinkėse. Bendradarbiavo su kitais knygnešiais.

Apie 1899 m. įsitraukė į socialdemokratų judėjimą, nuo 1901 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1905–1906 m. už Didžiojo Vilniaus Seimo nutarimų vykdymą sėdėjo Suvalkų Kalvarijos kalėjime. 1914 m. už politinę veiklą kalėjo Lomžos kalėjime.

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, 1915–1918 m. karo gydytojas fronte, vėliau – Penzos žemietijos gydytojas. Grįžęs į Lietuvą, 1926–1929 m. Lietuvos universiteto Medicinos fakulteto asistentas, 1932–1933 m. – Raudonojo Kryžiaus sanatorijos direktorius. Nuo 1933 m. dirbo Kauno ligonių kasoje.

1934–1940 m. Kauno savivaldybės tarybos narys. Medicinos draugijos valdybos narys, Tarptautinės sąjungos kovai su tuberkulioze (Paryžiuje) valdybos narys. TSRS užėmus Lietuvą, nuo 1940 m. birželio 20 d. iki lapkričio 20 d. – Kauno burmistras. 1940 m. birželio 23 d. – 1941 m. liepos 3 d. – Lietuvos Raudonojo Kryžiaus draugijos pirmininkas. 1940–1944 m. Vytauto Didžiojo universiteto Biologijos katedros vedėjas. 1940 m. liepos 14 d. išrinktas į Liaudies seimą, bet 1942 m. savo pareiškime iškėlė visą šių rinkimų klastą.

Antrojo pasaulinio karo metais įsitraukė į pasipriešinimo judėjimą. 1944 m. rugpjūčio 15 d. bandė žvejų laiveliu pabėgti į Švediją, bet vokiečių pagautas, pasodintas į Rygos kalėjimą, po to – į Mainleuso darbo stovyklą. 1945 m. balandžio 13 d. amerikiečių karių išlaisvintas, kurį laiką dirbo Vokietijoje. 1949 m. lapkričio 7 d. atvyko į JAV. 1954 m. išrinktas Amerikos lietuvių gydytojų draugijos garbės nariu.

Bendradarbiavo laikraščiuose ir žurnaluose „Naujienos", „Ūkininkas", „Naujoji Gadynė", 1906 m. – „Kova", 1907 m. – „Darbininkas", „Žarija", „Lietuvos ūkininkas", 1906–1910 m. – „Vilniaus žinios", nuo 1910 m. „Lietuvos žinios", JAV – „Keleivis", „Naujienos", „Darbas". 1934 m. redagavo žurnalą „Sveikata". Parašė atsiminimų, mokslo populiarinamųjų veikalų, apsakymų.

Bibliografija
-------------

* Nemuno pakrantėmis, atsiminimai, 1951 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Benjaminas Kaluškevičius ir kt. *Antanas Garmus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 432 psl.