recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Benediktas Velička** (1894 m. ? ? Veliuonoje, Jurbarko raj. – 1932 m. sausio 28 d. Amsterdame, NY, JAV) – muzikos mokytojas, vargonininkas, chorvedys, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Baigęs gimnaziją, Lietuvos universitete Kaune studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą, lankė muzikos mokyklą. Dėstė muziką ir vadovavo chorui Šančių vidurinėje mokykloje.

1927 m. atvykęs į JAV, apsigyveno Bostone. Vertėsi privačiomis pamokomis, rašė dainoms tekstus, harmonizavo lietuvių liaudies dainas. 1928 m. buvo mėnesinio žurnalo „Tarpininkas" redaktorius ir bendradarbis. 1929 m. pradėjo vargonininkauti Šv. Kazimiero lietuvių parapijoje Amsterdame. Vadovavo ir chorui, organizavo vaidinimus ir koncertus, dalyvavo tautiniuose renginiuose, bendravo su kitataučiais.

Aktyviai reiškėsi visuomeninėje veikloje: buvo Vytauto Didžiojo mirties 500-ųjų metinių minėjimo komiteto sekretorius, Vilniui vaduoti sąjungos valdybos narys ir kt. Rašė straipsnius „Vienybėje", „Margutyje" ir kitur, slapyvardžiu *Veliuoniškis* publikavo eilėraščius, feljetonus ir apybraižas. Žurnale „Tarpininkas" spausdino chorams harmonizuotas lietuvių liaudies dainas: „Pumpis", „Ar aš tau, sese, nesakiau", „Linksmas amerikietis" ir kt. Originalioms melodijoms kūrė savo tekstus.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Apie ordinui prilyginamą garbės ženklą žr. Šaulių žvaigždė*
1939 m. Šaulių žvaigždės medalis. Aversas
**Šaulių žvaigždės medalis** – Lietuvos valstybės apdovanojimas, skiriamas pagerbti Lietuvos šaulių sąjungos nariams, kitiems Lietuvos bei užsienio valstybių piliečiams už ypatingus nuopelnus Šaulių sąjungai ir Lietuvai.

Istorija
--------

Įsteigtas 1939 m. artėjant Šaulių sąjungos dvidešimtmečiui. Šaulių žvaigždės medalio projektą sukūrė skulptorius Petras Rimša. Medalis buvo gaminamas Šveicarijos firmoje „Huguenin Frères de Le Locle". 1939 m. medaliu apdovanoti 2083 asmenys. Medalio pažymėjimus pasirašė Krašto apsaugos ministras brigados generolas Stasys Raštikis ir Šaulių sąjungos vadas pulkininkas Pranas Saladžius.

Aprašymas
---------

Šaulių žvaigždės medalis – bronzinis, apvalus, su briauna. Priekinėje medalio pusėje – skydas su Vyčio kryžiumi, virš jo – Šaulių žvaigždės ordino miniatiūra, po skydu – pelėda su knyga. Už skydo – sukryžiuoti šautuvai ąžuolo lapų vainiko fone. Medalio reversas aprėmintas lapų vainiku, viršuje ant suringuotos juostos Šaulių sąjungos jubiliejaus metai „1919-1939", fone – Lietuvos kaimo vaizdelis su kryžiastulpiais, virš jo užrašas „DIRBK IR BUDĖK LIETUVOS GARBEI".

Juosta – žalio muaro, 32 mm pločio, su dviem 4 mm baltomis juostelėmis kraštuose..

Apdovanojimas
-------------

1939 m. Šaulių žvaigždės medalis. Reversas
Šaulių žvaigždės medaliu Sąjungos vado teikimu apdovanoja krašto apsaugos ministras. Šaulių žvaigždės medaliu apdovanojami Šaulių sąjungos pareigūnai ir kiti šauliai, kurie, vykdydami pareigas, pasižymėjo sąžiningumu, uolumu ir ištvermingumu.

Šauliai apdovanojami šių švenčių metu:

Vasario 16-ąją
Birželio 24-ąją
Liepos 6-ąją
Lapkričio 23-ąją
Ypatingais atvejais apdovanojama gali būti ir kitu laiku. Antrą kartą tuo pačiu ženklu neapdovanojama. Kartu su Šaulių žvaigždės medaliu išduodamas ženklo liudijimas. Asmenys, apdovanoti Šaulių žvaigždės medaliu, turi teisę jį nešioti tiek dėvėdami uniformą, tiek ir civilius drabužius.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Pranas Lingys** |
| --- |
| Gimė | 1881 m. kovo 8 d.Pikžirniuose, Šakių raj. |
| Mirė | 1953 m. vasario 2 d. (71 metai)Gižuose, Vilkaviškio raj. |
|  |
| Veikla | knygnešys, visuomenės ir politinis veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |

**Pranas Lingys** (1881 m. kovo 8 d. Pikžirniuose, Šakių raj. – 1953 m. vasario 2 d. Gižuose, Vilkaviškio raj.) – knygnešys, visuomenės ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

Nuo 1895 m. gabeno draudžiamą Lietuvoje spaudą lietuviškais rašmenimis. 1905–1907 m. revoliucinių įvykių Suvalkijoje dalyvis, Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1905 m. išrinktas Gižų valsčiaus viršaičiu. Už tai 1905–1906 m. kalėjo Kalvarijos kalėjime.

Išėjęs iš kalėjimo emigravo į JAV, 1907–1908 m. buvo aktyvus Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) narys, bendradarbiavo Amerikos lietuvių spaudoje.

1908 m. grįžęs į Lietuvą atgaivino po represijų išsekusią LSDP organizaciją, buvo LSDP Suvalkijos rajono komiteto narys. 1918–1919 m. priklausė LKP. 1946 m. buvo Gižų kolūkio pirmininkas.
| ***Šaulys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Shootist |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Don Siegel |
| Scenaristas (-ai) | Miles Hood SwarthoutScott Hale |
| Vaidina | John Wayne |
| Metai | 1976 |
| Žanras | drama, vesternas |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Šaulys** (angl.  *The Shootist*) – 1976 m. JAV sukurtas filmas, kuriame savo paskutinį vaidmenį kine atliko aktorius John Wayne.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* John Wayne – J.B. Buksas
* Lauren Bacall – Bond Rodžers
* Ron Howard – Gilomas Rodžersas
* James Steward – daktaras Hostetleris

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Legendinis Laukinių Vakarų šaulys J.B. Buksas atvyksta į Karson Sitį, kur iš gydytojo sužino sergąs vėžiu. Norėdamas ramiai praleisti likusias jam dienas, Buksas apsistoja Bond Rodžers ir jos sūnaus namuose, tačiau, paaiškėjus jo tapatybei, vis daugiau žmonių nori, kad jis išvyktų. Kol Buksas tikina visus tiesiog norintis ramiai numirti, žmonės iš jo praeities nusprendžia pagreitinti šį procesą...

Apdovanojimai
-------------

* Oskaras (nominacija) – geriausios dekoracijos
* Auksinis gaublys (nominacija) – geriausias antrojo plano aktorius (Ron Howard)
* BAFTA (nominacija) – geriausia aktorė (Lauren Bacall)
| Alkamasit. *Alcamo* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

AlkamasAlkamas

37°58′00″ š. pl. 12°58′00″ r. ilg.﻿ / ﻿37.96667°š. pl. 12.96667°r. ilg.﻿ / 37.96667; 12.96667﻿ (Alkamas)Koordinatės: 37°58′00″ š. pl. 12°58′00″ r. ilg.﻿ / ﻿37.96667°š. pl. 12.96667°r. ilg.﻿ / 37.96667; 12.96667﻿ (Alkamas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Sicilija Sicilija |
| **Provincija** | Trapanio provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 45 985  |
| **Altitudė** | 256 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Alkamas |

**Alkamas** (it. *Alcamo*) – miestas pietų Italijoje, Sicilijos vakaruose, į pietvakarius nuo Palermo. Šalia miesto eina Palermo-Trapanio automagistralė.

Verčiamasi žemės ūkiu, gaminamas vynas. Apylinkėse išgaunamas marmuras. Kurortas, žymus savo karštosiomis versmėmis. Yra XIV a. keturbokštė, Modikos grafų pilis, XVIII a. katedra su vertingomis freskomis, kitos XVII–XVIII a. bažnyčios. Netoliese yra senovinių miestų (Segestos ir Gibelinos) liekanos.

Istorija
--------

Alkamą įkūrė arabai XI a. Rašytiniuose šaltiniuose minimas 1154 m. (Idrisijaus). Iki pat XIII a. čia gyveno gausi arabų bendruomenė.

Miestų partnerystė
------------------

* Latvija Jelgava, Latvija
* Jordanija Akaba, Jordanija
* Marokas Churibga, Marokas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Alkamas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001

Alkamo pilis
Žirgas su kamanomis
**Kamanos** – arklio pakinktų dalis – odinis apynasris su žąslais arkliui valdyti. Kamanas paprastai sudaro odiniai dirželiai, apjuosiantys arklio galvą nuo pakaušio iki snukio, kur jungiasi su žąslais. Kartais prie išilginių dirželių prisiuvami akidangčiai – odos lopai, kurie uždengia arklio akis, kad šis nesibaidytų.

Lietuvoje kapinynuose randamos kamanos nuo pirmųjų mūsų eros amžių. Senovinės kamanos dažnai būdavo jungiamos kryžmai, o sukryžiavimo vietos puoštos apkaustais. Dažnai žirgų kamanos būdavo su žalvariniais žvangučiais. Iki XVIII a. kamanas dažniausiai naudojo tik raiteliai.

Kamanų dalys
------------

Kamanos gali būti skirstomos į keletą dalų:

* **karūnėlė** dažnai puošiama įvairiais kristalais ir kitais papuošimais. Paskirtis – laikyti kamanų kapsulę prie pagrindinės dalies.
* **kapsulės** gali būti įvairios. Dažniausiai sutinkama klasikinė ir meksikietiška (pavaizduota nuotraukoje) kapsulės. Taip pat yra ir islandiškų, švediškų, vesterniškų. Galima jodinėti ir be kapsulės, tačiau ji prilaiko žirgus snukį, kad šis nesižiotų.
* **pagrindinė dalis** – yra visose kamanose. Laiko žąslus.
* **pavadžiai** – prie žąslų segami du dirželiai, kurie dažniausiai turi sagtį ir gali būti sujungiami. Skirti tam, kad raitelis galėtų valdyti žirgą.

Kantarai
--------

**Kantaras** – į kamanos panašus odinis arba medžiaginis pakinkymas arkliui. Su juo nėra naudojami žąslai. Kantaras skirtas žirgo vedžiojimui ar ganymuisi. Prie jo vedimui segami kordai (ilgas pavadys) arba trumpas išvedžiojimo pavadys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kamanos. *Kamanos (pakinktai)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 194
|  |
| --- |
| Alius Mikėnas |
| Pilnas vardas | Alius Mikėnas |
| Šalis | Lietuvos vėliava Lietuva |
| Gimė | 1955 m. rugsėjo 22 d. (67 metai) VilniujeLietuva |
| Titulas | tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICM) |
| FIDE reitingas | 2072 (2015 m.) |
| Aukščiausias reitingas | 2240 (1997 m. liepa) |

**Alius Mikėnas** (g. 1955 m. rugsėjo 22 d. Vilniuje) – Lietuvos šachmatininkas, tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICM).

Biografija
----------

Tėvas – nusipelnęs šachmatininkas Vladas Mikėnas.

1980 metais Vilniaus universiteto Ekonomikos kibernetikos fakultete įgijo ekonomisto-matematiko specialybę.

Šachmatais susidomėjo 1965 metais. Nuo 1972 metų kandidatas į sporto meistrus. Šachmatais žaidė Vilniaus komandos sudėtyje su Erfurto, Gdansko ir Baltijos šalių sostinių komandomis. Lietuvai atstovavo Sovietų Sąjungos šachmatų spartakiados jaunimo lentose. Nuo 1997 metų tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICM). 2001 metų Lietuvos šachmatų čempionate laimėjo prieš didmeistrį Šarūną Šulskį ir tarpt. meistrą Vaidą Sakalauską, tačiau čempionate užėmė paskutinę (14) vietą.

1994 m. gegužės 6 d. įsteigė Vlado Mikėno fondą.

Pasiekimai
----------

* 1970-1986 metais daugkartinis Lietuvos „Žalgirio" šachmatų pirmenybių nugalėtojas ir prizininkas
* 1972 metų Pabaltijo respublikų vyrų asmeninių šachmatų pirmenybių prizininkas
* 1984 metų Sovietų Sąjungos korespondencinių šachmatų komandinių pirmenybių čempionas
* 1996 metų 50-ojo Europos asmeninių korespondencinių šachmatų pirmenybių čempionas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alius Mikėnas (chess-db.com)
2. ↑  Alius Mikėnas: Biografija Archyvuota kopija 2015-11-17 iš Wayback Machine projekto. (Lietuvos korespondencinių šachmatų federacija)
Sportininkai daro grupinukę
**Grupinukė** (**bičiuliukė**, **draugkadris**; angl. *welfie*, nuo *We* 'mes' + *selfie*) – asmenukė su savimi ir dar bent vienu žmogumi (draugu); grupinė-autoportretinė kelių asmenų (fotografuojančiojo ir jo draugų, bičiulių) nuotrauka, dažniausiai daroma išmaniuoju telefonu ir dedama į socialinius tinklus (pvz. Facebook, Instagram, Snapchat ar Tumblr). Grupinukės populiarėja kaip ir asmenukės. Pvz. Holivudo žvaigždės Bradley Cooper įamžinta JAV televizijos laidos vedėjos Ellen DeGeneres inicijuota grupinukė su garsiomis „Oskarų" žvaigždėmis tapo didžiausia visų laikų socialinio tinklo „Twitter" sensacija: ja buvo pasidalinta daugiau nei 2 milijonus kartų. Švedijoje pasitelkiant grupinukes skatinama stiprinti bendruomeniškumo jausmą (idėją propaguoja Švedijos socialdemokratų jaunimo lyga).

Fotografavimas
--------------

Grupinukėje svarbu į nuotraukos rėmus sutalpinti visus norimus asmenis (draugus). Paprastai fotografuoja tas, kas turi ilgiausias rankas. Tokio tipo nuotraukų įamžinimą palengvina įvairios programėlės. Bendrovės „Samsung" kompaktiška ir lengva fotokamera turi joje įrengtą 180 laipsnių kampu pasukamą ekraną ir plačiakampį objektyvą, sukurtą specialiai grupinukių mėgėjams.

Terminas
--------

Naujadaras „grupinukė" Lietuvoje yra įtrauktas į Lietuvių kalbos naujažodžių duomenyną (tvarkytoja Rita Miliūnaitė). Naujažodis buvo sugalvotas po žaibiškai išplitusio naujadaro „asmenukė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Paskelbta, kas pakeis asmenukes
2. ↑  Grupinukė (Lietuvių kalbos naujažodžių duomenynas)
3. ↑  Naujažodžiai – prigyja tik turintys „skonį" / Kuris žodis pakartos asmenukės sėkmę? (2014-05-03 20:05 Rugilė Audenienė, Alfa.lt)
| *Dune II* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | Westwood Studios |
| Leidėjas | Virgin Interactive |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 1992 (DOS)1993 (Amiga)1993 (Mega Drive/Genesis) |
|
| Žanras (-ai) | Realaus laiko strategija |
| Režimas | Vieno žaidėjo |
|
| Reitingai | USK: 6 |
| **Platforma** | Amiga, DOS, RISC OS, Genesis/Mega Drive |
| Versija |  |
| Variklis |  |
| Reikalavimai | CPU: 16 MHzRAM: 2 MBHDD: 8 MBVaizdo plokštė: 512 KB RAM |
| Platinimas | Diskelis, CD-ROM, kasetė |
|
| Licencija |  |
| Pirmtakas |  |
| Kitos dalys |  |
|  |

**Dune II: The Building of a Dynasty** , Europoje išleistas pavadinimu **Dune II: Battle for Arrakis** ir plačiai žinomas tiesiog kaip **Dune II** – 1992 m. kompiuterinis realaus laiko strategijos žaidimas, išleistas „Westwood Studios". Nors tai ir nėra pirmas realaus laiko strategijos žaidimas plačiąja prasme, tačiau jame pirmą kartą panaudoti įvairūs metodai, neatsiejami nuo šio žanro dabartiniu supratimu. Pavyzdžiui, „Dune II" kareivius jau galima valdyti pele, taip pat, atsirado uždengtas žemėlapis (*fog of war*). Todėl „Dune II" galima laikyti šiuolaikinių realaus laiko strategijos žaidimų pradininku.

Šis žaidimas nėra „Dune" tęsinys siužeto ar net žanro prasme, tačiau taip pat grindžiamas Deivido Linčo filmu „Kopa", kuris savu ruožtu sukurtas pagal to paties pavadinimo Frenko Herberto romaną. Taip pat, „Dune II" egzistuoja trečioji įtakinga šeima − *House of Ordos*, kurios nėra nei knygoje, nei filme.

Apžvalga
--------

Žaidimo pradžioje pasirenkama viena iš trijų šeimų
*Imperatorius Frederick IV* iš šeimos *Corrino* žūtbūt siekia iškasamų brangenybių Arakio planetoje, kurių dėka gražins skolas, į kurias įklimpo vykdydamas karą tarp šeimos narių. Norėdamas pasiekti šį tikslą, jis pasiūlo tapti Arakio planetos gubernatoriumi, tai šeimai, kuri atgabens daugiausia brangenybių imperatoriui. Karas prasideda kai visos trys šeimos atvyksta į Arakio planetą.

Žaidėjas tampa pasirinktos šeimos kariuomenės vadu. Pirmose keliose misijose, užduotis yra sėkmingai įsteigti bazę neokupuotose planetos teritorijose, kasti brangenybes ir apginti bazę nuo kitos šeimos karių. Vėliau, kai šeimų teritorijos bus šalia, žaidėjas turės užpulti juos ir užgrobti jų teritorijas. Kai didžiausią dalį planetos žemėlapio užims žaidėjas, tada likusios šeimos susijungs į sąjungą, kuri puls žaidėjo šeimą kartu. Paskutinėje misijoje žaidėjas susidurs su trimis šeimomis, įskaitant Fredericko pajėgas – Sardaukarus (nežaidžiamos elitinės pajėgos, kurių sunkiųjų pėstininkų kariai yra ypač stiprūs). Paskutinėje žaidimo scenoje kiekviena šeima reaguos skirtingomis išraiškomis į pasiūlytą sandorį ir pasikeitusią pasaulėžiūrą.

Nuorodos
--------

* Dune II Archyvuota kopija 2007-06-11 iš Wayback Machine projekto. svetainėje MobyGames

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R*Dune* |
| --- |
|  |
| 
*Dune* · *Dune II* · *Dune 2000* · *Emperor: Battle for Dune* |

 |
| **Benediktas Krištaponis** |
| --- |
| Gimė | 1870 m. gegužės 20 d.Taujėnuose |
| Mirė | 1944 m. sausio 6 d. (73 metai)Adutiškyje |
|  |
| Veikla | kunigas, visuomenės veikėjas, knygnešys. |

Paminklas Adutiškio bažnyčios šventoriuje
**Benediktas Krištaponis** (1870 m. gegužės 20 d. Taujėnuose – 1944 m. sausio 6 d. Adutiškyje) – kunigas ir visuomenės veikėjas, knygnešys.

Biografija
----------

Tėvai buvo ūkininkai. Pradinę mokyklą baigė Taujėnuose, toliau mokėsi Ukmergėje ir Rusijoje.

1896 m. baigė Vilniaus kunigų seminariją ir paskirtas vikaru į Žaslius. Vėliau perkeltas į Švenčionis. 1901 m. paskirtas klebonu į Adutiškį ir čia kunigavo 35 metus. Parapijose, kuriose dirbo, platino lietuvišką spaudą, skleidė tautinį susipratimą tarp parapijiečių.

Kunigaudamas Žasliuose bendradarbiavo su knygnešiu Petru Gudeliu, pas kurį, vėliau dirbdamas Adutiškyje, siųsdavo Augustiną Janutėną parvežti lietuviškos spaudos. Parvežtas knygas pavesdavo saugoti ir slėpti vargonininkui Leonui Bieliniui ir perduoti lietuviškos spaudos platintojams, taip pat dalyti veltui parapijos žmonėms. Jaunimui duodavo dainų knygelių, nes ir pats buvo didelis lietuviškų dainų mėgėjas. Buvo Lietuvių mokslo draugijos narys.

Žandarų užverbuotas agentas Pranas Petruševičius savo 1900 m. spalio 19 d. pranešime Vilniaus gubernijos žandarų valdybai rašė, kad Benediktas Krištaponis palaikė ryšius su dvarininku Donatu Malinausku, taip pat Jiezno klebonu Mykolu Masiuliu, Butrimonių klebonu Kazimieru Daukša, Valkininkų klebonu Povilu Kuolu, Dusmenų – Kazimieru Valentinu, Žaslių – Kazimieru Kybeliu. Šie asmenys dalyvaudavo susitikimuose, kuriuos agentas pavadino literatiškais pasikalbėjimais. Susitikimai vykdavo pas Donatą Malinauską arba pas vieną iš kunigų. Šio ratelio nariai lietuviškos spaudos gaudavo iš Stakliškių parapijos knygnešio (pavardė nežinoma) ir iš Suvalkijos knygnešių.

Visą gyvenimą kovojo už lietuvių teises Vilniaus krašte, už tai lenkai jam buvo iškėlę net 44 bylas. 1935 m. liepos 4 d. ištremtas iš Adutiškio. Palaidotas Adutiškio bažnyčios šventoriuje.

Šaltiniai
---------

* Krištaponis, Benediktas // www.kaisiadoriumuziejus.lt
| **Ona Balevičiūtė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1954 m. lapkričio 26 d. (68 metai)Mangarote, Lazdijų rajonas |
|  |
| Veikla | pedagogė, Lietuvos politinė veikėja |
| Partija | 
* Lietuvos komunistų partija;
* 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija;
* 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija.

 |
|  |
| Alma mater | 1977 m. Vilniaus pedagoginis institutas |

**Ona Balevičiūtė** (g. 1954 m. lapkričio 26 d. Mangarote, Lazdijų rajonas) – pedagogė, Lietuvos politinė veikėja.

Biografija
----------

1973 m. baigė Krikštonių vidurinę mokyklą, 1977 m. Vilniaus pedagoginį institutą, fizikos mokytoja, 2000–2003 m. kvalifikavosi Švedijoje, Izraelyje.

1977–1984 m. Pivašiūnų vidurinės mokyklos mokytoja, direktoriaus pavaduotoja. 1984–1989 m. LKP Alytaus miesto komiteto instruktorė. 1989–1996 m. Alytaus 6–os vidurinės mokyklos mokytoja.

1992–1996 m. Seimo nario Juliaus Veselkos padėjėja. 1996–1997 m. ir 2015–2019 m. Vyriausybės atstovė Alytaus apskrityje. 1997–2000 m. Alytaus miesto savivaldybės kontrolierė. 2000 m. ir 2010–2012 m. Alytaus miesto mero patarėja. 2001–2004 m. ir 2006–2008 m. Alytaus apskrities viršininko pavaduotoja.

2013–2015 m. Registrų centro Alytaus filialo direktoriaus pavaduotoja. 2005–2006 m. Alytaus miesto savivaldybės Ekonomikos ir investicijų departamento direktorė. 2019–2021 m. Vyriausybės atstovo Vilniaus ir Alytaus apskrityse vyresnioji patarėja. Nuo 2021 m. Alytaus miesto savivaldybės administracijos direktorė.

1995–2003 m. 2011 m. ir 2014–2015 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narė..

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Alytaus skyriaus narė, skyriaus tarybos pirmininko pavaduotoja, LSDP tarybos narė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-02 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos socialdemokratų partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
8. ↑
Policininko sniego motociklas
**Sniego rogės**, arba **sniegaeigis, sniego motociklas** (angl. *snowmobile*) – universali, didelio pravažumo sausumos transporto priemonė, skirta žiemos kelionėms sniegu ar ledu, jai nebūtinas kelias ar pramintos vėžės. Įvairios šių priemonių modifikacijos leidžia jomis važiuoti per gilias pusnis miškuose, kalnuotose ar atvirose vietovėse, ant užšąlusių vandens telkinių ir pan.

Konstrukcija
------------

Paprastai sniego rogės yra sukonstruotos kaip atvira transporto priemonė, be kabinos, su įtaisytu priekiniu stiklu apsaugoti vairuotoją nuo priešpriešinio vėjo, vieta vienam keleiviui. Valdymui reikia panašių įgūdžių. kaip ir vairuojant motociklą ar keturratį. Važiuoklę priekyje sudaro vairuojančiosios slidės – plačios pavažos, kurių gali būti ir viena, per vidurį, – ir galinė varančioji dalis, vikšriniai varytuvai. Vikšrai pirmuose modeliuose buvo gaminami iš metalo ar gumos, tačiau pastaruoju metu naudojamas daug atsparesnis ilgaamžis kevlaro pluoštas. Priklausomai nuo transporo priemonės paskirties, naudojami įvairaus galingumo vidaus degimo bei dyzeliniai varikliai.

Naudojimas
----------

Pradžioje sniego rogės buvo gaminamos kaip transporto priemonė, skirta važiuoti ten, kur kitos negali pravažiuoti. Jos tapo labai populiarios tarp medžiotojų, miško darbuotojų, pervežant žmones bei medžiagas sniegu užklotomis nuošaliomis vietovėmis, per upių ir ežerų ledą. Jos tapo nepamainomos Šiaurės tautų gyvenime, kurioms reikia keliauti mažai kelių turinčiomis vietovėmis, paskui elnių bandas. Sniego rogės yra tapusios ir žiemos laisvalaikio leidimo dalimi, organizuojamos lenktynės, varžybos. 

* 
* 
* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sniego rogės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sniego rogių gamintojų asociacijos tinklalapis
* Kanadiečių sniego rogių tarybos tinklalapis
* Sniego rogių darbo principas
* Sniego rogių istorija
**Ona Grigaitė** (g. 1963 m. sausio 8 d. Druskininkuose) – Lietuvos dailininkė, keramikė.

Biografija
----------

1982–1987 m. studijavo Lietuvos dailės institute. 1988–1994 m. priklausė dailininkų grupei „Š.V."

Ankstyvieji kūriniai, natiurmortai – indai su valgiais ir gėrimais, augalais – paprastų, šiurkštokų formų, ryškių spalvų, išsiskiria savitu dekoru, turi ironijos, pokšto elementų. Sukūrė dekoratyvinių pano visuomeniniams pastatams: 1989–1992 m. bendrovei „Dvarčionių keramika", 1990 m. – Dvarčionių vaistinei. Žmogų supantys daiktai jos kūriniuose virsta daugiareikšmiais ženklais, remiamasi žaidimo principu, derinamos priešybės: amatas ir menas, gaminys ir kūrinys. Vėlesnėje kūryboje išryškėjo polinkis į kontempliaciją, įsivyravo gyvybės ciklo tema, spalvos įgavo simbolinę prasmę. Kuria konceptualiosios keramikos kūrinius (instaliacija „Šeši sidabriniai dainuojantys kiaušiniai", 1994 m. Brandenburgas). Nuo 1983 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje (Latvija, Estija, Čekija, Švedija, Suomija, Naujoji Zelandija, JAV); individualios parodos surengtos 1988 m. Kaune, 1990–1995 m. 2004 m. Vilniuje, 1994 m. Vypersdorfe.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vaida Ščiglienė. *Ona Grigaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 155 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Plectrophenax nivalis** |
| --- |
| Sniegstartė (Plectrophenax nivalis)Sniegstartė (*Plectrophenax nivalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Startiniai  *( Emberizidae)* |
| Gentis: | *Plectrophenax*  *( Plectrophenax)* |
| Rūšis: | Sniegstartė  *( Plectrophenax nivalis)* |

 |
| Binomas |
| ***Plectrophenax nivalis***Linnaeus, 1758 |

**Sniegstartė** (*Plectrophenax nivalis*) – startinių (*Emberizidae*) šeimos paukštis. Kūno ilgis 16 cm, sveria 35 g. Patino nugara, pečiai, juosmuo, didžiosios planojamosios bei kraštinės mažosios plasnojamosios ir vidurinės vairuojamosios plunksnos juodos; likusioji apdaro dalis balta. Patelė blankesnė už patiną. Galva pilkai ruda su gelsvai rusvomis dėmėmis galvos šonuose. Nugara pilkai ruda, juodai dėmėta. Patino poilsio apdaru galva smėlio spalvos; nugara rudesnė, pilvinė pusė balsva su rusvomis dėmėmis krūtinės šonuose. Patelės poilsio apdaras už patino rudesnis.

Gyvena šiauriniame pusrutulyje, aplink arktinę zoną, žiemą migruoja į vidutinio klimato zoną. Lietuvoje dažna traukimo metu, kartais žiemoja. Laikosi atvirose plotuose, pakelėse.

* SniegstartėSniegstartė
* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sniegstartė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Maurice Bejart |
|  
Maurice Bejart 1988 |
| Biografija |
| Gimė | 1927 m. sausio 1 d.Marselis, Prancūzija |
| Mirė | 2007 m. lapkričio 22 d. (80 metų) |
| Veikla | šokėjas, baletmeisteris |

**Morisas Bežaras** (prancūziškai Maurice Béjart,1927 m. sausio 1 d. – 2007 m. lapkričio 22 d.) – prancūzų kilmės šokėjas, baletmeisteris. Šveicarijoje vadovavo Béjart Ballet Lausanne. Žymaus prancūzų filosofo Gaston Berger sūnus.

Kūryba
------

### Kūrybos savybės

Morisas Bežaras laikomas baletmeisteriu reformatoriumi, jo kūrybinė kryptis – neoklasika, klasikinis šokis praturtintas moderniojo šokio savybėmis bei liaudies šokio elementais. Spektaklio pagrindas Moriso Bežaro kūryboje – emocijos ir jausmai. Pirmenybę balete teikė muzikai. Šiuolaikinių baletų tėvu laikė Stravinskį, labai gerbė Vagnerį, kuris ėmė jungti klasikinę ir avangardinę muziką. Kūriniuose naudojo įvairių tautų (japonų, graikų) liaudies muziką. Pagrindinis Bežaro herojus – žmogus. Kai kuriuose baletuose Morisas Bežaras žmogų vaizduoja kaip sudėtinį, nevienalytį asmenį, kaip, pavyzdžiui, balete „Marlo arba Dievų metamorfozės", kuriame Marlo vaidmenį šoka net penki šokėjai, siekiantys pavaizduoti charakterio įvairumą. Daugumoje baletmeisterio kūrinių pagrindinės temos buvo meilė ir mirtis. Meilė vaizduota platoniška, tyra – jos dėka gimsta harmonija, bei žemiškoji – jos dėka gyvenimas tęsėsi. Mirtis baletmeisterio nežavėjo. Maurice Bejart viliojo akimirka tarp gyvenimo ir mirties, amžino judėjimo ir ramybės. Mirtį baletuose dažnai pateikdavo moters pavidalu.

### Kūrybos apimtis ir žymiausi kūriniai

Morisas Bežaras pastatė per 100 spektaklių. Tai ne tik baletai, bet ir operos, operetės, dramos spektakliai. Kūrėjui buvo priimtini ir kameriniai šokiai (šoka keli žmonės) ir masiniai baletai. Didelį dėmesį skyrė kordebaletiniam šokiui, iš šokėjų reikalavo idealios klasikinės mokyklos. Mėgo dideles erdves, tokias kaip stadionus ar aikštes.
  

Žymiausi kūriniai: Ludwig van Beethoven „9 simfonija"; „Marlo arba Dievų metamorfozės"; „Romeo ir Džuljieta"; „Šventasis pavasaris", taip pat: „Bolero" – Moriso Bežaro kūrybos emblema. Tai lyg laidojimo apeiga. Solistas šoka ant stalo, o žmonės šokantys aplink jį, siurbia iš jo gyvenimišką energiją. Spektaklio „Bolero" ištrauka

### Šokių trupės, baleto mokyklos

* 1960–1987 Morisas Bežaras vadovavo tarptautinei šokių trupei „XX a. baletas", kur kiekvienas žmogus buvo ir solistas ir kordebaleto šokėjas. Garsiausias Maurice Bejart trupės šokėjas buvo Chorche Donas (Brazilija).
* 1970 Morisas Bežaras įsteigė „Mūdros" mokyklą, Briuselyje, kur buvo ugdomi aktoriai – šokėjai. Buvo dėstoma: klasikinis šokis, flamenko, dainavimas, grojimas būgnais, dramos teatro menas (vaidyba, istorija).
* 1977 Morisas Bežaras įsteigė „Mūdros" mokyklą, Dakare.
* 1992 Morisas Bežaras įsteigė „Rūdra" mokyklą, Lausanne. Ši mokykla veikia iki šiol.

Šaltiniai
---------

1. Maurice Bejart biografija prancūziškai Archyvuota kopija 2009-03-30 iš Wayback Machine projekto.
**Diego Cavalieri**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Diego Cavalieri |
| Gimimo data | 1982 m. gruodžio 1 d. (39 metai) |
| Gimimo vieta | San Paulas, Brazilija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Fluminense |
| **Pozicija** | Vartininkas |
| Jaunimo klubai |
| 2001-2002 | Palmeiras |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2002-20082008-20102010nuo 2011 | PalmeirasLiverpool FCAC CesenaFluminense | 104 (0) 000 (0)000 (0)68 (0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2012- | Brazilija Brazilija | 2 (0) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys {{{ntupdate}}}. |

**Diegas Kavaleris** (port. *Diego Cavalieri*; g. 1982 m. gruodžio 1 d. San Paule) yra brazilų vartininkas žaidžiantis Fluminense komandoje.

Cavalieri yra itališkos kilmės ir turi dvigubą pilietybę: italų ir brazilų.

Karjera
-------

Cavalieri pradėjo profesionalo karjerą debiutuodamas 2002 m. birželio 24 d. Palmeiras klube prieš Rio Claro Futebol Clube Campeonato Paulista turnyre (prestižiškiausiame San Paulo turnyre). Série A lygoje Cavalieri sužaidė 33 lygos rungtynes.

2008 m. liepos 11 d. pasirašė ketverių metų sutartį su Liverpulio klubu; už kaip spėjama trijų milijonų svarų sterlingų sumą ir jau kitą dieną debiutvo naujame klube prieš sezoninese draugiškose prieš Tranmere Rovers FC.

2010 m. rugpjūčio 18 d. pasirašė sutartį su Italijos AC Cesena klubu.

Pasiekimai
----------

* 2008 m. Campeonato Paulista (San Paulo turnyras)
* FIFA Konfederacijų taurė: 2013 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
Koordinatės: 54°14′58″š. pl. 25°36′31″r. ilg.﻿ / ﻿54.24953°š. pl. 25.608532°r. ilg.﻿ / 54.24953; 25.608532

Didžiulių akmenys
**Didžiulių akmenys**, arba **Jankelis ir Jankeliukas** – mitologiniai akmenys, esantys Šalčininkų rajone, Poškonių seniūnijoje, Didžiulių kaime, 100 m į vakarus nuo kelio  **104**  Šalčininkai–Dieveniškės–Krakūnai . Kelyje rodyklės, rodančios į objektą, nėra, orientyras – šioje vietoje stovintis ženklas „Poškonių etnokultūrinis draustinis". 

Didžiulių akmenys – regioninės reikšmės archeologijos paminklas, 2000 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 25147). Pasakojama legenda apie akmenimis virtusius vestuvių muzikantus Jankelį ir Jankeliuką.

Apibūdinimas
------------

Akmenys guli beveik lygioje vietovėje, kiek žemėjančioje į vakarų pusę. Abu akmenys yra ne pirminėje savo vietoje. Apie 1950 m. akmuo, vadinamas Jankeliuku iš toliau esančios pelkėtos pievos melioratorių buvo atvilktas arčiau akmens, vadinamo Jankeliu, o 1968 m. jie stovėjo maždaug 14 m atstumu vienas nuo kito. XX a. 9-tame dešimtmetyje Jankelis irgi buvo išverstas ir išvežtas iš savo vietos, tačiau vėliau sugrąžintas. Maždaug nuo 1988 m. abu akmenys guli dabartinėje vietoje vienas šalia kito. 

Akmuo Jankelis – pilkas smulkiagrūdis granitas, netaisyklingos trapecijos formos, maždaug 3,6 m ilgio ir 2,6 m pločio bei iki 1,1 m aukščio nuo dabartinio žemės paviršiaus.Akmens galas nuskeltas.

Akmuo Jankeliukas – pilkas stambiagrūdis granitas, netaisyklingo keturkampio prie pagrindo formos, maždaug 1,65 m ilgio ir iki 1,5 m pločio bei iki 1,2 m aukščio nuo dabartinio žemės paviršiaus. Akmens viena plokštuma apkerpėjusi.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didžiulių akmenys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „Akmuo". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2016-05-10.
2. ↑  Lankytinos vietos. Akmenys Jankelis ir Jankeliukas Archyvuota kopija 2020-09-24 iš Wayback Machine projekto.
| **Dov Levin** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1925 m. sausio 27 d.Kaunas, Lietuva |
|  |
| Veikla | istorikas |
|  |
| Alma mater | Jeruzalės hebrajų universitetas |

**Dov Levin** (1925 m. sausio 27 d. Kaune) – Lietuvos žydų kilmės Izraelio istorikas.

Biografija
----------

Gimė 1925 m. sausio 27 d. Kaune. 1941 m. baigė Kauno žydų aukštąją mokyklą *Shalom Aleichem*. Naciams okupavus Lietuvą su šeima buvo uždarytas Kauno gete. Čia jis įstojo į pogrindinę organizaciją, siejusią viltis atėjus laikui pasipriešinti naciams, gelbėti žydus. 1943 m. jam pavyko pabėgti iš geto ir prisijungti prie sovietų partizanų grupuotės *Mirtis okupantams* Rūdninkų girioje, kuri kovojo su naciais, terorizavo vietinius gyventojus, sudegino lietuvišką Kaniūkų kaimą ir išžudė jo gyventojus, įskaitant moteris ir vaikus. Atėjus Raudonajai armijai, partizanai iš grupės *Mirtis okupantams* buvo perkelti į Vilnių. Dovas Levinas nutarė pasitraukti iš Lietuvos ir keliauti į Palestiną. 1945 m. sausio 17 d. iš Vilniaus išvyko pėsčiomis į Jeruzalę. Karo pabaigą sutiko Bukarešte, tik 1945 m. spalio 24 d. pasiekė Palestiną. 

1951 m. pabaigė Jeruzalės socialinių mokslų ir istorijos institutą. Kariavo Jom Kipuro (1956 m.) ir Šešių dienų (1967 m.) karuose. Parašė 10 knygų ir daugiau kaip 100 mokslinių darbų, skirtų tarpukario ir pokario Lietuvos žydų ir lietuvių santykiams.

Nuorodos
--------

* Izraelio istorikas atsisako Lietuvos padėkos
* Biografija (ang.)
* Darbai (ang.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rimantas Zizas. Žudynių Kaniūkuose pėdsakais
2. ↑  Biografija Archyvuota kopija 2015-04-27 iš Wayback Machine projekto.
| *Sniper Elite 4* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | Rebellion |
| Leidėjas |  |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 2017 m. vasario 14 d. |
|
| Žanras (-ai) | Trečiojo asmens šaudyklė |
| Režimas | Vieno žaidėjo, keleto žaidėjų |
|
| Reitingai |  |
| **Platforma** | Windows  PlayStation 4  Xbox One  |
| Versija | {{{versija}}} |
| Variklis | {{{variklis}}} |
| Reikalavimai |  |
| Platinimas | {{{media}}} |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas | {{{pirmtakas}}} |
| Kitos dalys | Sniper Elite  Sniper Elite V2  Nazi Zombie Army  Nazi Zombie Army 2  Sniper Elite III  Zombie Army Trilogy  |
| Oficiali svetainė |

**Sniper Elite 4** – 2017 m. trečiojo asmens šaudyklės tipo karinis žaidimas, kurtas studijos „Rebellion". Žaidimas pritaikytas Microsoft Windows, PlayStation 4 ir Xbox One platformoms.

Veiksmas vyksta 1943 m. Italijoje, Antrojo pasaulinio karo metu. Žaidėjui teks pakeliauti nuostabiuose Italijos kraštuose, aplankyti pakrančių miestus, susidurti su nacių megastruktūromis, klaidžioti po bauginančius miškus, kopti į kvapą gniaužančių kalnų viršūnes ir aplankyti ten įsikūrusius vienuolynus. Pagrindinis veikėjas – slaptas agentas ir elitinis šaulys Karlas Fairburnas turi kartu kovoti su italų pasipriešinimo jėgomis prieš nacių pajėgas, siekiant išlaisvinti savo šalį nuo fašizmo.

Italijos pakrantės miestelis žaidime
**Gvarinas Gvarinis** (it. *Guarino Guarini*, 1624–1683 m.) – XVII a. italų baroko architektas, architektūros teoretikas, matematikas.

Biografija
----------

Gvarinas Gvarinis gimė 1624 m. sausio 17 d. Modenoje. Jaunystėje jis priėmė teatinų vienuolių ordino įžadus. 1639−1647 m. jis praleido 8 noviciato metus Romoje ir buvo lemiamai paveiktas F. Borominio architektūros, ypač jo Sant'Ivo alla Sapienza bažnyčios pavyzdžio. Grįžęs į Modeną jis dirbo teatinų ordinui, bet iš šių statinių nieko neišliko. Dėl politinių aplinkybių 1655 m. jis buvo ištremtas iš Modenos. Po to keliavo, pabuvojo Prancūzijoje, tikriausiai Ispanijoje. 1660 m. buvo apsistojęs Mesinoje. 1666 m. jis persikėlė į Turiną, kur dirbdamas Savojiečių dinastijai sukūrė savo svarbiausius statinius. Jis dirbo bent ties 6 bažnyčiomis ir koplyčiomis, 5 rūmais ir miesto vartais. Svarbiausiais jo religiniais statiniais buvo Šv. Drobulės koplyčios statybų tęsimas (pradėta 1667 m.) pagal anksčiau jau pradėtą apvalų planą ir Šv. Lauryno bažnyčios statybos (1668−1680 m.). G. Gvarinis taip pat buvo tuo metu vienas geriausių matematikų Europoje, kas atsiskleidžia sudėtingame architektūrinių elementų geometriniame komponavime. Jo architektūroje galima įžvelgti prancūziškos gotikos ir maurų architektūros elementų, dominuoja barokiškas sudėtingumas ir dinamiškumas. Neabejotinai geriausiu jo pasaulietiniu pastatu tapo Karinjano rūmai Turine (kiemo pusės fasadas pastatytas vėlesniais laikais). G. Gvarinis išleido 6 knygas: dvi apie architektūrą, keturias apie matematiką ir astronomiją. Gvarinas Gvarinis mirė 1683 m. kovo 6 d. Milane.

Darbų galerija
--------------

* Santa Maria in Araceli, Vičenca, priskiriama G. Gvarinio dizainui
* Šv. Drobulės koplyčios kupolas, Turinas
* Šv. Lauryno bažnyčia, interjeras, Turinas
* Karinjano rūmai, Turinas

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Guarino Guarini** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* *A World History of Architecture*. Laurence King Publishing, 2003
* Encyclopaedia Britannica, 2008
Koordinatės: 23°05′38″š. pl. 113°26′16″r. ilg.﻿ / ﻿23.093865°š. pl. 113.437786°r. ilg.﻿ / 23.093865; 113.437786

**Guangdžou uostas** (kin. 广州港, pinyin: *Guǎngzhōu gǎng*) – Kinijos jūrų uostas Guangdžou mieste. 

Guangdžou uostas valdomas valstybinės įmonės. Tai didžiausias įvairių paskirčių uostas pietinėje Kinijos dalyje. Guangdžou uostas prekiauja su daugiau nei 300 uostų iš daugiau nei 80 valstybių. Į Guangdžou uostą įtrauktas ir buvęs Huangpu uostas. 

Guangdžou uostas veikė dar senovėje. Tai buvo svarbus uostas Činų dinastijos laikais ir buvo vienas pagrindinių taškų šilko kelio prekybai jūros transportu. Mingų dinastijos ir Čingų dinastijos laikotarpiu uostas tapo vienu užimčiausių Kinijos uostų. Guangdžou uostas jungiasi su trimis pagrindinėmis Pietų Kinijos upėmis: Dongu, Sidziangu ir Beidziangu.

Guangdžou uostas turi apie 4600 krantinių. Uostu dažniausiai plukdoma nafta, anglis, grūdai, cheminės trąšos, plienas, rūdos ir automobiliai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Guangzhou International-the Official Website of Guangzhou Municipality Archyvuota kopija 2007-09-28 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Cheiracanthium** |
| --- |
| Diegliavoris (Cheiracanthium sp.)Diegliavoris (*Cheiracanthium* sp.) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Vorai  *( Araneae)* |
| Šeima: | Maišavoriai  *( Clubionidae)* |
| Gentis: | Diegliavoriai  *( Cheiracanthium)* |

 |

**Diegliavoriai** (*Cheiracanthium*) maišavorių (*Clubionidae*) gentis.

Vorai 4-9 mm dydžio. Lytiškai subrendę vorai randami VI-XI mėn. Patelė ir patinėlis kurį laiką gyvena kartu. Po poravimosi patelė pagamina kiaušinėlių kokoną, kurį paslepia dideliame voratinkliniame maišelyje ant žolių. Išsiritę jaunikliai lieka dar keletą dienų motinos slėptuvėje. 

**Nuodingiausias voras**. Patelės įkandimas labai skausmingas, pasireiškiantis stipriu skausmu, šalčio krėtimu ar net paralyžiumi. Šie simptomai praeina tik po keleto dienų ar net po dviejų savaičių. Ypač agresyvios saugojančios kiaušinėlių kokoną arba jauniklius.
Populiacijos kitimas 1961−2003 m. (Padidinti grafiką galima ant jo paspaudus kairiu pelės mygtuku)
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Mauricijaus demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 1 303 717 (2011 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**

* 0−14 m.: 21,8 %,
* 15−64 m.: 70,7 %,
* 65 m. ir vyresni: 7,5 % (2011 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* bendra: 32,7 m.
* vyrų: 31,9 m.
* moterų: 33,6 m. (2011 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 0,729 % (2011 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 13,97 gimimų/1 000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 6,68 mirčių/1 000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 0 migrantų/1 000 gyv. (2011 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 42 % (2010 m. apsk.)

**Lyčių santykis**: 

* Gimimo metu: 1,05 vyro vienai moteriai,
* Jaunesnių nei 15 metų: 1,04 vyro vienai moteriai,
* 15−64 metų: 0,99 vyro vienai moteriai,
* 65 metų ir vyresnių: 0,67 vyro vienai moteriai,
* visos populiacijos: 0,99 vyro vienai moteriai (2011 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 12,2 mirusiųjų/1 000 gimimų (2010 m. apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* bendra: 74,48 m.
* vyrų: 71,01 m.
* moterų: 78,12 m. (2011 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* bendras: 84,4 %,
* vyrų: 88,4 %,
* moterų: 80,5 % (2000 m. duom.)

**Pasiskirstymas pagal religijas:**

* hinduistai: 48 %,
* Romos katalikai: 23,6 %,
* musulmonai: 16,6 %,
* kiti: 11,8 %.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mauricijaus demografija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Puslapis apie šalį CŽV pasaulio faktų knygoje (angliškai) Archyvuota kopija 2018-12-24 iš Wayback Machine projekto.
Dominic Purcell
**Dominykas Purselis** (*Dominic Haakon Myrtvedt Purcell*; g. 1970 m. vasario 17 d.) – Anglijoje gimęs, bet Australijoje augęs aktorius.

Biografija
----------

Nuo dvejų metų Dominykas augo Australijoje, Sidnėjaus priemiestyje. Dominykas dirbo sodininku, bet pauglystėje suprato norįs būti aktoriumi, todėl lankė dramos mokyklą skirtą jauniems žmonėms, vėliau tobulino savo sugebėjimus sceninėse meno rūšyse. 1997 m. jis vaidino Australijos televizijos seriale „Raw FM". Vėliau vaidino smulkesniuose projektuose, kol gavo mažą vaidmenį filme Mission Imposible 2, kuriame turėjo galimybės vaidinti su tokiomis žvaigždėmis kaip Tom Cruise. Šis vaidmuo pritraukė JAV prodiuserių dėmesį. 2000 m. laimėjęs žaliąją kortą su šeima persikėlė į JAV, Los Andželą. 2002 m. gavo vaidmenį trumpai gyvavusiame televizijos seriale „John Doe", bet po vieno sezono šis serialas nebebuvo pratęstas CBS kanalo. 2004 m. Dominykas vaidino filme Blade Trinity, bet filmas buvo nelabai vykęs. 2005 m. Fox kanalas pakvietė jį vaidinti seriale „Prison Break", vieną iš pagrindinių vaidmenų. 2004 m. vaidino kriminalinėje dramoje „3-Way". 2005 m. vaidino siaubo filme The Gravedancers, o 2007 m. dar viename siaubo filme Primeval.

Filmografija
------------

| Metai | Lietuviškas pavadinimas | Originalus pavadinimas | Vaidmuo |
| --- | --- | --- | --- |
| 2008 |  | *Creek* | Victor Marshall |
| 2007 |  | *Level Seven* | Millar |
| 2007 | Žmogėdra | *Primeval* | Tim Manfrey |
| 2005 – iki dabar | Kalėjimo bėgliai | *Prison Break* | Lincoln Burrows |
| 2005 |  | *The Gravedancers* | Harris McKay |
| 2005 | Šiaurės Pakrantė | *North Shore* | Tommy Ravetto |
| 2004 | Daktaras Hausas | *House* | Ed Snow |
| 2004 | Ašmenys: Trejybė | *Blade: Trinity* | Drake |
| 2003 |  | *3-way* | Lew |
| 2003 |  | *Visitors* | Luke |
| 2002–2003 | Džonas Doe | *John Doe* | John Doe |
| 2002 | Ekvilibriumas. Pusiausvyra | *Equilibrium* | Seamus |
| 2001 |  | *Invincible* | Keith Grady |
| 2001 |  | *BeastMaster* | Kelb |
| 2001 |  | *The Lost World* | Condillac |
| 2000 | Misija Neįmanoma II | *Mission: Impossible II* | Ulrich |
| 1999 |  | *Heartbreak High* | Todd Gillespie |
| 1999 | Prezidento dukra | *First Daughter* | Troy Nelson |
| 1999 |  | *Silent Predator* | Sunkvežimio vairuotojas |
| 1998 | Vandens Žiurkės | *Water Rats* | Alex |
| 1998 | Mobis Dikas | *Moby-Dick* | Bulkington |
| 1997–1998 |  |  *Raw FM* | Granger Hutton |

Apdovanojimai
-------------

* 2007 m. Australijos filmų instituto apdovanojimas už geriausią tarptautinį aktorių.

Nuorodos
--------

* Dominyko Purselio biografija oficialiame „Prison Break" tinklalapyje Archyvuota kopija 2007-02-03 iš Wayback Machine projekto.
* imb.com puslapis apie aktorių
| Douliu斗六 |
| --- |
| *Geležinkelio stotis* |
|  |
| 

DouliuDouliu

23°42′27″ š. pl. 120°32′38″ r. ilg.﻿ / ﻿23.70750°š. pl. 120.54389°r. ilg.﻿ / 23.70750; 120.54389﻿ (Douliu)Koordinatės: 23°42′27″ š. pl. 120°32′38″ r. ilg.﻿ / ﻿23.70750°š. pl. 120.54389°r. ilg.﻿ / 23.70750; 120.54389﻿ (Douliu) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Taivano vėliava Taivanas |
| **Apskritis** | Junlino apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 106 653  |
| **Plotas** | 93,7151 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 138 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.dl.gov.tw |
|  **Vikiteka** | Douliu |

**Douliu** (kin. 斗六市, pinyin: *Dǒuliù Shì*; pe̍h-ōe-jī: *Táu-la̍k*) – miestas Taivano vakaruose, vakarų pakrantės lygumos viduryje, 137 km į šiaurės rytus nuo Kaosiungo. Junlino apskrities administracinis bei ekonominis centras. Gyventojų 106 tūkst. (2010 m. duomenys). Verčiamasi žemės ūkiu (dirbamuosiuose laukuose palei Huvei ir Junlino upes auginami ryžiai, batatai, žemės riešutai, vaisiai) maisto, tekstilės pramonėmis. Svarbus transporto mazgas.

Mieste esančioje Junlino apskrities koncertų salėje vyksta Beigango tarptautinis muzikos festivalis.

Istorija
--------

Miestelis susikūrė XVII a. pr.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Tou-liu. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2014-02-08.
**Kolekcija** (lot. *collectio* – 'rinkinys') – pagal paskirtį nenaudojamų vienarūšių daiktų rinkinys. Pasižymi materialinės ar dvasinės kultūros, moksline verte. Priskiriami rankraščiai, knygos, monetos, pašto ženklai, vaizduojamojo meno kūriniai ir kt. bei gamtos objektai (mineralai, augalai, vabzdžiai ir kt.).

Kolekcijos būna asmeninės ir visuomeninės. Kai kurios asmeninės kolekcijos gali tapti visuomeninėmis – sudaryti steigimų muziejų, bibliotekų pagrindą, arba didelę jų fondų arba ekspozicijų dalį. Kartais kolekcijos terminas priešpastatomas rinkiniui (pagal paskirtį naudojamų daiktų objektų visumai).

Didelę įtaką kolekcijų kaupimui turėjo mokslinis kolekcionuojamųjų objektų sisteminimas pagal savarankiškas mokslo šakas ir jų pagalbines disciplinas, taip pat vyko ir atvirkštinis procesas – kolekcionavimas padėjo plėtotis numizmatikos, heraldikos, sfragistikos, archeologijos, etnografijos ir kt. mokslams. Ilgainiui susiklostė keletas jo krypčių: bibliofilija, birofilija, bonistika, faleristika, filatelija, filofonija, filokartija, filumenija, numizmatika ir kitos.

Vertingų daiktų rinkimas žinomas nuo senų laikų. Nuo III a. pr. m. e. Mesopotamijoje būta kolekcionavimo praktikos tarp karalių ir didikų. 305–30 m. pr. m. e. Aleksandrijoje Ptolemėjų dinastijos valdymo laikais įkurta tuo metu didžiausia Aleksandrijos biblioteka. Tačiau pirmaisiais kolekcininkais laikomi Pergamo karaliaus Atalo I (241–197 m. pr. m. e.) įpėdiniai. Terminą „kolekcija" pirmasis pavartojo Ciceronas savo kalboje apie Pergamo valdovus. Pirmoji kolekcija aprašyta moksliniame darbe, priklauso Aristoteliui. Jis surinko ir apibūdino daugybę augalų iš įvairių pasaulio šalių. Pagrindinis eksponatų tiekėjas buvo Aleksandras Makedonietis.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Kolekcija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-01-04.
2. ↑  Dabartinės lietuvių kalbos žodynas. Vilnius: Lietuvių kalbos institutas, 2012, ISBN 978-609-411-079-5
3. ↑  Vytautas Navaitis. Rinkiniai ar kolekcijos? – Gimtasis žodis, 2008 Nr. 12. 2-10 psl.
4. ↑  Thomason, Alison Karmel Thomason (2005). *Luxury and Legitimation: Royal Collecting in Ancient Mesopotamia*. Hampshire, U.K.: Ashgate Publishing Limited. ISBN 0754602389.
5. ↑  *Aleksandrija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-12-23.
6. ↑  Arvydas Pacevičius. *Aleksandrijos biblioteka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
7. 1 2  „Vilniaus centrinė biblioteka". 2017-04-19. Nuoroda tikrinta 2022-01-04.
**Tomas Gražiūnas** (g. 1972 m. spalio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, valstybės tarnautojas, buvęs futbolininkas (gynėjas).

Biografija
----------

1996 m. baigė m. Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą, mokėsi JAV gynybos koledže, NATO Gynybos koledže Romoje.

1998 - 2005 m. dirbo Seimo Biudžeto ir finansų komiteto patarėju. 2005 – 2009 m. buvo Krašto apsaugos ministerijos sekretorius, vėliau vadovavo KAM Resursų ir programų departamentui.

2010 – 2014 m. dirbo Briuselyje, Lietuvos Respublikos nuolatinės atstovybės prie NATO gynybos patarėjo pavaduotoju.

Nuo 2014 m. liepos 1 d. - Krašto apsaugos ministerijos kancleris.

Praeityje T.Gražiūnas aktyviai sportavo, žaidė komandose Viltis Vilnius (1990), Panerys Vilnius (1991–1993, 1996–1997), Geležinis vilkas Vilnius (1994), Sakalas Šiauliai (1995), Ekranas Panevėžys (1995), Žalgiris Vilnius (1998), Vėtra Rūdiškės (2000), Šviesa Vilnius (2002). 1991–1992 m. žaidė Lietuvos rinktinėje. Baigęs karjerą žaidžia mėgėjų klube Prelegentai Vilnius.

Nuorodos
--------

* Futbolinis.lt
* National-football-teams.com
* Worldfootball.net