recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**LPDA** – Lietuvos pilių ir dvarų asociacija, įkurta 2005 metų rugsėjo mėnesį.

Asociacija jungia Lietuvos pilių ir dvarų savininkus bei kitus asmenis, besirūpinančius šių objektų išsaugojimu ir puoselėjimu. Tai žmonių turinčių atsakingą požiūrį į paveldą asociacija.

Asociacijos tikslai
-------------------

* Skatinti bei užtikrinti Lietuvos dvarų ir pilių išsaugojimą ir puoselėjimą.
* Tinkamai astovauti Asociacijos narių, bei Lietuvos dvarų ir pilių kultūros paveldo išsaugojimo interesams Lietuvoje ir paaulyje.
* Ginti Asociacijos narių teises įstatymų nustatyta tvarka.
* Teikti pasiūlymus Lietuvos Respublikos valstybinėms institucijoms dėl ruošiamų ir veikiančių įstatymų bei kitų teisės norminių aktų, tiesiogiai ar netiesiogiai susijusių su Lietuvos dvarų ir pilių kaip kultūros paveldo apsauga.
* Bendradarbiauti su užsienio dvarų ir pilių bei panašiomis asociacijomis, kultūros, švietimo, mokslo, gamybinėmis ir komercinėmis organizacijomis, valstybinėmis įstaigomis.

Asociacijos veikla
------------------

Asociacija savo jėgomis ar bendradarbiaujant su kitomis organizacijomis organizuoja ir rengia tarptautines mokslines konferencijas, forumus ar kitokius kultūrinius renginius, kurių tikslas – kultūros paveldo išsaugojimas, informacijos dalijimasis tarp asociacijos narių ir suinteresuotų asmenų, sklaida plačiajai visuomenei.
Asociacija inicijuoja ir visomis įmanomomis priemonėmis remia pilių ir dvarų – kaip kultūros paveldo – studijas ir mokslinius tyrimus.
Asociacija, bendradarbiaudama su mokslo, meno ir švietimo institucijomis, inicijuoja ir visomis įmanomomis priemonėmis remia senųjų amatų ir tradicinių verslo šakų, puoselėtų Lietuvos dvarų ir pilių sodybų aplinkoje, tyrimus, atkūrimą ir puoselėjimą.
Asociacija, gavusi narių pritarimą, paruošia, pasirašo ir vykdo bendradarbiavimo sutartis su Lietuvos bei užsienio aukštojo mokslo įstaigomis, institutais, siekiant maksimaliai atkurti dvarų ir pilių sodybas, jų kultūrinį palikimą.
Asociacija parengia ir teikia LR valstybinėms institucijoms dvarų ir pilių atkūrimo strateginį planą, kuriame būtų numatyta aiški ir motyvuota kultūros paveldo priežiūros bei kontrolės procedūra, užtikrinanti privačių investicijų į kultūros paveldo atkūrimą apsaugą.
Įstatuose numatytiems tikslams pasiekti Asociacija turi teisę užsiimti ir kitokia veikla, neprieštaraujančia Lietuvos Respublikos įstatymams.
| **Marselis Granė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1884 m. vasario 29 d.Liuk an Diua, Dromas, Prancūzija |
| Mirė | 1940 m. lapkričio 25 d. (56 metai)So, Aukštutinė Sena, Prancūzija |
| Tautybė | prancūzas |
|  |
| Veikla | sinologas, sociologas, etnologas |
| Organizacijos | Sorbonos universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Alma mater | Sorbonos universitetas |

**Marselis Polis Granė** (*Marcel Paul Granet*, 1884 m. vasario 29 d. – 1940 m. lapkričio 25 d.) – Prancūzijos sinologas, sociologas, etnologas.

Studijavo Sorbonos universitete, buvo Emilio Diurkheimo mokinys ir pasekėjas, prancūzų sociologinės mokyklos atstovas. Tęsė sociologijos studijas, susidomėjo senąja kinų kultūra, 1911–1913 m. Pekine studijavo senuosius kinų tekstus. Marselis Granė buvo Paryžiaus universiteto Sinologijos instituto vienas steigėjų, šio universiteto profesorius. Parašė veikalų iš religijotyros, sociologijos ir etnografijos, pirmasis sinologijoje ėmė taikyti Diurkheimo metodus.

Bibliografija
-------------

Svarbiausi veikalai:

* Kinų religija (*La Religion des Chinois*, 1922 m.)
* Kinų civilizacija (*La Civilisation chinoise*, 1929 m.)
* Kinų pasaulėžiūra (*La Pensée chinoise*, 1934 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Marcel Granet*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
**Eleusino misterijos** (sen. gr. ´Eλενσ´ıvıα Mνστ´ηρια) – senovės graikų ritualinis kultas, susiję su iniciacija. Prasidėjusios dar Mikėnų civilizacijos laikotarpiu (1600 m. pr. m. e.), ypač suvešėjo vėlyvojoje antikoje. Nuo VII a. pr. m. e. sudarė vieną iš Atėnų valstybinio kulto elementų. 392 m. Eleusinijas švęsti uždraudė Romos imperatorius Teodosijus I Didysis.

Šventės švęstos rudens derliaus nuėmimo metu, trukdavusios devynias dienas rugsėjo arba spalio mėnesiais (pagal mėnulio kalendorių). Rengtos Eleusine, kuriame, pasak mito, apsigyveno savo dukters Persefonės netekusi Demetra. Eleusinijos simbolizavo deivės liūdesį. Tikėta, kad švenčiant Eleusinijas užsimegzdavo ryšys su dievais, kurie žadėjo perduoti dieviškąsias galias pomirtiniame pasaulyje. Manoma, kad regėjimus sukeldavo enteogenų vartojimas.

Išnašos
-------

1. 1 2  Godlaski, Theodore M (2011). „The God within". *Substance Use and Misuse* **46** (10): 1217–1222. PMID 21692597. doi:10.3109/10826084.2011.561722.
2. ↑  „Eleusis". *Encyclopedia Britannica*. Nuoroda tikrinta 2021-01-17.
3. ↑  *Eleusinas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
4. ↑  *Eleusinijos*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
**Alexia Putellas**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1994 m. vasario 4 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | [[]], Ispanija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FC Barcelona Femení |
| **Numeris** | 11 |
| **Pozicija** | saugė |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2010–20112011–20122012– | EspanyolLevanteBarcelona | 25 00(3)34 0(15)0? 00(?) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2012– | Ispanija Ispanija | 100 0(27) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023.
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023. |

**Aleksija Puteljas Segura** (*Alexia Putellas Segura*, g. 1994 m. vasario 4 d. Ispanija) – Ispanijos futbolininkė, saugė.

Karjera
-------

Futbolą žaisti pradėjo Ispanijoje. Nuo 2010 m. rungtyniavo Espanyol. 

2011 m. perėjo į Levante.

Nuo 2012 m. atstovavo „Barselonos" klubui.

Rinktinės
---------

Kitados atstovavo Katalonijos ir Ispanijos jaunimo rinktinėms. 

2012 m. pakviesta į Ispanijos nacionalinę rinktinę. Joje sužaidė vieną šimtą rungtynių.

Pasiekimai
----------

su Espanyol
Copa de la Reina: 2010
su Barcelona
Primera División: 2012–2013, 2013–2014, 2014–2015, 2019–2020, 2020–2021, 2021–2022
UEFA Women's Champions League: 2020–2021, finaininkė: 2018–2019, 2021–2022
Copa de la Reina: 2013, 2014, 2017, 2018, 2020, 2021, 2022
Supercopa de España: 2019–2020, 2021–2022
Copa Catalunya: 2012, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------

* Oficiali FC Barcelona svetainė
* SOCCERWAY (Apie žaidėją)
* FLASHSCORE (Apie žaidėją)
* SOFASCORE (Apie žaidėją)
* soccerpunter (Apie žaidėją)
* soccerdonna (Apie žaidėją)
* worldfootball.net (Apie žaidėją)
* Globalsportsarchive (Apie žaidėją)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Tikutis (reikšmės).*

| **Tringa glareola**Apsauga: 2(V) – Pažeidžiama rūšis |
| --- |
| Tikutis (Tringa glareola)Tikutis (*Tringa glareola*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Sėjikiniai paukščiai  *( Charadriiformes)* |
| Šeima: | Tilvikiniai  *( Scolopacidae)* |
| Gentis: | Tulikai  *( Tringa)* |
| Rūšis: | Tikutis  *( Tringa glareola)* |

 |
| Binomas |
| ***Tringa glareola***Linnaeus, 1758 |

**Tikutis** (*Tringa glareola*) – tilvikinių (*Scolopacidae*) šeimos paukštis. Kūno viršutinė pusė juosvai pilka su baltomis ir juodai rudomis dėmelėmis. Antuodegis baltas. Uodega su skersais juodais dryžias. Pilvinė pusė balta. Galvos, kaklo, kūno šonai ir krūtinė rudai dėmėti. Snapo pamatas žalsvas, toliau juodas. Kojos šviesios, gelsvai žalsvos.

Lietuvoje retas. Aptinkamas balandžio-rugsėjo mėn. Peri pelkėse, raistuose, miškingų upelių ir ežerų pakrantėse. Lizdą krauna ant kupstų, po nulinkusiais augalais. Deda 4 žalsvus ar rusvus kiaušinius, išmargintus rudomis dėmelėmis. Peri 22-23 d. Maždaug dar po 30-35 dienų jaunikliai pradeda skraidyti. Minta įvairiais vandens bestuburiais.

Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

* TikutisTikutis
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tikutis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 54°49′33″ š. pl. 25°21′12″ r. ilg.﻿ / ﻿54.82583°š. pl. 25.35333°r. ilg.﻿ / 54.82583; 25.35333


| LNK Infomedis |
| --- |
|  |
| Menininkas | Gintaras Karosas |
| Metai |  |
| Meno kryptis |  |
| Medžiagos, technika | skulptūra-labirintas |
| Matmenys | {{{matmenys}}} |
| Miestas (vieta) | Vilnius |
| Muziejus | Europos parkas |

**LNK Infomedis** – Gintaro Karoso iš televizorių sukurta skulptūra-labirintas, esanti Europos parke. Ji pateko į Gineso rekordų knygą, kaip didžiausia pasaulyje iš televizorių padaryta skulptūra. Tuo pačiu LNK Infomedis yra ir didžiausia Europos parko skulptūra. Televizorius savo valia atnešė žmonės, LNK televizijai ir Europos parkui suorganizuvus akciją „Atiduok Europai seną televizorių".

Skulptūros centre guli iš Jurbarko atvežta Lenino statula.

Žiūrint iš viršaus matosi, kad skulptūros forma labai primena medį.

Kritika
-------

Kai kurie gamtos saugotojai mano, kad ši skulptūra teršia aplinką, nes senuose elektronikos gaminiuose yra ypatingai daug sunkiųjų metalų ir kitų toksiškų junginių, kurie gali patekti į aplinką.

Duomenys
--------

* Panaudota televizorių: 2903 (skaičius didėja)
* Užimamas plotas: 3135 m²
* Panaudota dažų: 500 litrų

Nuorodos
--------

* Europos parko svetainėje apie *LNK Infomedį*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Tiltas (reikšmės).*
Tiltas ir pailgosios smegenys
**Tiltas** (lot. *pons*) – tai į baltą skersą veleną panaši smegenų kamieno dalis, apačioje ir užpakalyje suaugusi su pailgosiomis smegenimis, o viršuje ir priekyje – su smegenų kojytėmis (*pedunculi cerebri*). Toje vietoje, kur tiltas pereina į kojytes, išeina trišakis nervas, o kur jis įeina į rombinę duobutę – V, VI, VII, VIII galvinių nervų porų branduoliai.

Tilte yra refleksiniai centrai, susiję su galvos judesiais reaguojant į regos ir klausos dirgiklius. Be to, tiltas veikia drauge su pailgosiomis smegenimis, reguliuodami kvėpavimo dažnį.

  

v • a • r **Žmogaus organų sistemos** 

Nervų sistema ← **Galvos smegenys**  

Pailgosios smegenys -
Užpakalinės smegenys -
Vidurinės smegenys -
Tarpinės smegenys -
Galinės smegenys -
Rombinės smegenys -
Tiltas -
Smegenėlės
Eleronų inicijuoto lėktuvo šoninio supimo demonstracija.
**Eleronas** (iš pranc. *aileron* 'mažasis sparnas') – atlenkiamas valdymo paviršius, pritvirtintas galiniame orlaivio sparno krašte. Jais keičiama sparno keliamoji galia, kiekvienam sparnui atskirai ir nepriklausomai nuo kito. Naudojami šoniniam orlaivio sukimui (aplink išilginę orlaivio ašį).

Veikimo principas
-----------------

Prireikus lėktuvą pasukti aplink išilginę ašį, vienas eleronų nuleidžiama, o kitas pakeliamas. Aukštyn nulenkto elerono pusėje sparnas kelia mažiau, o žemyn nulenkto elerono pusėjo jo sparnas kelia daugiau. Taip sukuriama jėga, sukanti lėktuvą aplink skridimo ašį reikiama kryptimi. Palenkti eleroną žemyn reikia daug daugiau jėgos nei palenkti aukštyn, todėl jie sujungiami mechaniškai, kad abu palinktų panašiai, arba aukštyn linkstantis eleronas palinktų šiek tiek daugiau.

Pasukant abu eleronus į tą pačią pusę, juos galima panaudoti kaip atvartus. Taip pat skrendant viršgarsiniu greičiu kartais eleronų funkciją perima arčiau sparno šaknies, standesnėje vietoje esantys atvartai. Tinkami atvartais naudoti eleronai vadinami flaperonais.

Istorija
--------

Iš pradžių sparno keliamąją galią buvo bandoma keisti mechaniškai deformuojant sparno formą. Šie bandymai nebuvo sėkmingi, lankstomi sparnai lūžinėjo. Tokius sprendimus pakeičiantys eleronai pirmą kartą pasirodė Naujosios Zelandijos išradėjo *Richard Pearse* 1902 m. sukonstruotame viensparniame lėktuve, bet dauguma tyrinėtojų mano, jog orlaivio skrydis vis vien buvo nevaldomas. Manoma, jog pirmas eleronais kontroliuojamas orlaivis buvo *Alberto Santos-Dumont* 1906 m. sukonstruotas lėktuvas 14-bis.

Vėliau nepriklausomai eleronus išrado *Aerial Experiment Association* ('Oro bandymų asociacija'), vadovaujama *Alexander Graham Bell* ir prancūzų orlaivių statytoju *Robert Esnault-Pelterie*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Crouch, Tom. Oldies and Oddities: Where Do Ailerons Come From?, *Air & Space* magazine, September 2009.
2. ↑  United States Patent 1565097, Mummert 1925
3. ↑  Самолёт Ту-22Р. Техническое описание. — Москва: Машиностроение, 1966 (rusų kalba, archyvas su daug atskirai nuskanuotų puslapių, apie eleronus žr. 027-37.jpg)
| Mombačas |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Nikaragva Nikaragva |
|  |
| Aukštis | 1344 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius | holocenas |
|  |
| Aktyvumas | užgesęs (?) |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 1570 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 11°49′0″ š. pl. 85°58′0″ v. ilg.﻿ / ﻿11.81667°š. pl. 85.96667°r. ilg.﻿ / 11.81667; 85.96667Koordinatės: 11°49′0″ š. pl. 85°58′0″ v. ilg.﻿ / ﻿11.81667°š. pl. 85.96667°r. ilg.﻿ / 11.81667; 85.96667 |

**Mombačas** (isp. *Mombacho*) – ugnikalnis Nikaragvoje, Granados departamente, Nikaragvos ežero pakrantėje, į pietus nuo Granados. Aukštis – 1344 m. Tai andezitinis–bazaltinis stratovulkanas. Yra du pasagos formos krateriai. Veikia fumarolės ir karštosios versmės. Ugnikalnio papėdėje, Nikaragvos ežere yra keletas smulkių Granados salelių, kurios laikomos šio ugnikalnio išmestų uolienų liekanomis.

Vienintelis istoriškai užfiksuotas Mombačo aktyvumo atvejis užregistruotas 1570 m. kuomet vulkaninių uolienų nuošliauža sugriovė kaimą pietiniame šlaite.

Mombačas yra populiarus turistinis objektas. Nuo jo atsiveria vaizdinga panorama į Nikaragvos ežerą.

Nuorodos
--------

* Mombačas. Global Volcanism Program, Smithsonian Institution Archyvuota kopija 2021-09-17 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Josaia Voreqe Bainimarama** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1954 m. balandžio 27 d. (69 metai) |
|  |
| Veikla | Fidžio politikas, kariuomenės vadas, prezidentas, Ministras pirmininkas |
|  |
|  **Vikiteka** | Frank Bainimarama |

**Josaia Voreqe Bainimarama** (dažnai vadinamas **Frank Bainimarama**, g. 1954 m. balandžio 27 d.) – Fidžio politikas bei kariuomenės vadas. Jis buvo du kartus šalies prezidentu, o nuo 2007 m. užima šalies ministro pirmininko pareigas.

Bainimarama priklauso fidžių etninei grupei. Pagal tikėjimą jis save laiko Fidžio metodistu.

Pirmą kartą į valdžią Bainimarama atėjo 2006 m. gruodį, surengęs šalyje karinį perversmą ir tapęs valstybės vadovu. Po to jis buvo paskirtas laikinuoju šalies ministru pirmininku. 2009 m. Fidžio teismas įrodė, kad politiko karinis perversmas prieštaravo įstatymams, o Bainimarama privalo pasitraukti iš užimamų postų. Tačiau šalies prezidentas Josefa Iloilo pakeitė konstituciją, perleido visas galias sau ir Bainimarama vėl paskyrė šalies ministru pirmininku.

| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**Kamisese Mara** | **Fidžio prezidentas**2000 | Po to:**Josefa Iloilo** |
| Prieš tai:**Josefa Iloilo** | **Fidžio prezidentas**2006 – 2007 |
| Prieš tai:**Jona Senilagakali** | **Fidžio ministras pirmininkas**2007 – | **Užimantis postą** |
Alexander Wurz|  |
| Karjera Formulėje 1 |
| Tautybė | Austrija austras |
| Komanda | {{{Komanda}}} |
| Dalyvauta GP | 69 |
| Čempionas | - |
| Pergalių | 0 |
| Podiumai | 3 |
| Pole pozicijos | 0 |
| Greičiausių ratų | 1 |
| Pirmas GP | 1998 Kanados GP |
| Paskutinis GP | 2007 m. Kinijos GP |

**Alexander Wurz** (1974 m. vasario 15 d.) – autosporto lenktynininkas iš Austrijos. Nuo 1997 iki 2007 m. jis buvo Formulės 1 lenktynininkas.

Šiuo metu jis dalyvauja 24 valandų Le Mano lenktynėse.

Karjera
-------

Savo karjerą Wurzas pradėjo dalyvaudamas BMX pasaulio čempionatuose. 1986 m. šioje sporto šakoje jis tapo čempionu. 

Vėliau jis pradėjo lenktyniauti kartingais. 1991 m. jis dalyvavo Formulės Ford čempionate. Kitais metais jis nugalėjo šiame čempionate.

1993 m. jis tapo Austrijos Formulės 3 čempionu. Vėliau jis dalyvaudavo įvairių šalių Formulės 3 čempionatuose.

1996 m. jis debiutavo 24 val. Le Mano lektynėse, kuriose su savo komanda tapo čempionu. Tai pasiekęs jis tapo jauniausiu šių lenktynių nugalėtoju ir iki šiol yra šio rekordo savininkas. 

1997 m. jis pakeitė austrą Gerhard Bergerį Benetton ekipoje ir debiutavo Formulės 1 čempionate. Kitais metais jis buvo pilnateisis šios ekipos narys ir per sezoną pelnė 17 taškų. Vėliau savo karjeroje jis dirbosu tokiomis ekipomis kaip McLaren, Williams ir Honda. Per savo karjerą Formulėje 1 Wurzas tris kartus yra pasiekęs trečiąją vietą. Šiuo metu jis yra Brawn GP ekipos lenktynininkas bandytojas.

2009 m. jis antrą kartą dalyvavo 24 val. Le Mano lenktynėse ir vėl tapo jų nugalėtoju.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alexander Wurz** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali lenktynininko svetainė Archyvuota kopija 2008-07-25 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Įvairūs franciskų tipai
Franciskos galva muziejuje
**Franciska** (angl. *francisca*, pranc. *francisque*) – svaidomasis kirvis, pagal archeologinių kasinėjimų duomenis naudotas frankų Merovingų ir Karolingų laikais (V-VIII a.). Pavadinimas pirmą kartą minimas maždaug 570-636 m. e. m.

Franciskų galvos viršutinė dalis turėjo tipišką S formos kontūrą, apatinis galvos kraštas būdavo įgaubtas. Įtvirtinimo vietoje franciskos galva su kotu sudarydavo 90-115° kampą. Skylė kotui galvoje būdavo apvali arba lašo formos, kaip ir vikingų kirvių ar tomahaukų. Franciskų galvos būdavo 11-23 cm ilgio ir sverdavo nuo 200 iki 1300 g.

Franciskas svaidydavo maždaug 10-12 m nuotoliu. Pagal galvos formą galima spėti, kad franciską sviesdavo taip, kad ji lėktų nesivartydama ir smigtų viršutiniu kampu. Kadangi franciska yra gana sunki, smūgis būdavo stiprus.

Šiais laikais franciskos naudojamos kaip svaidomas sportinis ginklas, jas naudoja istorinio rekonstravimo mėgėjų grupės.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Francisco Solano López
**Fransiskas Solanas Lopesas** (port. *Francisco Solano López*; 1827 m. liepos 24 d. – 1870 m. kovo 1 d.) – autoritarinis Paragvajaus prezidentas, valdęs šalį 1862–1870 m.;

Prezidento Carlos Antonio López sūnus. Francisco Solano López sukėlė Trigubo Aljanso karą, visiškai sužlugdžiusį valstybę.

Solano Lopesas gimė netoli Asunsjono, tuometinio Paragvajaus armijos vado šeimoje. 1853 m. buvo išsiųstas į Europą. Iš ten rūpinosi ginklų tiekimu Paragvajui. Paryžiuje sutiko Eliza Lynch, kurią vėliau vedė. Grįžęs į Paragvajų 1855 m. Solano Lopesas tapo karo ministru. 1862 m. mirus tėvui, tapo viceprezidentu, o netrukus ir prezidentu. 1864 m. įsiterpė į Brazilijos ir Urugvajaus konfliktą bei pradėjo kruviniausią karą Pietų Amerikos istorijoje. Nors karo pradžioje paragvajiečiai užėmė nemažai teritorijų, tačiau vėliau Aljanso pajėgos perėmė karo kontrolę ir po alinančio karo užėmė Paragvajų. Net akivaizdžiai pralaimėdamas Solano Lopesas nepasidavė ir dar metus priešinosi pasitraukęs į kalnus.

1870 m. kovo 1 d. įvykusiame Sero Koros mūšyje buvo nužudytas kai bandė pasprukti plaukdamas upe. Paskutiniai jo ištarti žodžiai buvo „Mirštu už savo tėvynę!" (*Muero por mi patria*).

Paragvajuje iki šiol tebediskutuojama, ar Solano Lopesas buvo bebaimis karys, kuris kovojo iki galo, ar pamišėlis, pražudęs šalį.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Carlos Antonio López** | **Paragvajaus prezidentas**1862-1870 | Po to:**Cirilo Antonio Rivarola** |
**Hirsutizmas** (lot. *hirsutus* – gauruotas, plaukuotas) – padidėjęs moters plaukuotumas tose kūno vietose, kurioms paprastai būdingas ilgųjų plaukų nebuvimas arba tik nežymus plaukuotumas. Hirsutizmas atkartoja vyriško plaukuotumo bruožus (priklauso nuo androgenų stimuliacijos). Pats savaime hirsutizmas nėra sutrikimas, o simptomas, rimtesnės sveikatos problemos ženklas, ypatingai jei pasireiškia vėlesniame laikotarpyje po lytinės brandos. Hirsutizmas nėra tas pats, kas hipertrichozė, kuri irgi pasireiškia padidėjusiu plaukuotumu, tačiau ne dėl androgenų, bet kitų įgimtų ar įgytų metabolinių sutrikimų.

Priežastys
----------

Hirsutizmą gali sukelti arba padidėjęs vyriškų hormonų – androgenų kiekis moters organizme, arba pernelyg didelis plaukų folikulų jautrumas androgenams. Vyriški hormonai (pvz. testosteronas) stimuliuoja plaukų augimą, didina jų ilgį, gausumą, pigmentaciją.

Daugėja įrodymų, kad hirsutizmui įtakos turi didelis insulino kiekis moters organizme. Ši teorija sutampa su faktais, kad apkūnioms moterims hirsutizmo rizika didesnė (nutukimas siejamas ir su insulino pertekliumi kraujyje), bei kad gydymas, mažinantis insulino koncentracijas, mažina hirsutizmą. Įtariama, kad esant tam tikrai aukštai insulino koncentracijai, kiaušidėse stimuliuojama androgenų gamyba.

Vyriškų hormonų gamyba moters organizme gali padidėti dėl šių sveikatos pakitimų:

* Policistinis kiaušidžių sindromas
* Kušingo sindromas (hiperkortizolizmas)
* Augliai kiaušidėse arba antinksčiuose (nepiktybiniai arba vėžys)
* Tam tikrų vaistų vartojimas
* Įgimta antinksčių hiperplazija
* Insulino rezistencija

Požymiai
--------

Moteris su hirsutizmu, pavaizduota *Nurembergo kronikose* 1493 m.
Hirsutizmas pasireiškia tik moterims, androgenų skatinamas plaukuotumas padidėja tose kūno vietose, kur vyrų plaukuotumas natūraliai didesnis – ant krūtinės, liemens, nugaros ir veido. Tiek vyrams, tiek moterims pasitaikantis viso kūno plaukuotumas, kuriam daro įtaką metaboliniai procesai, ne androgenai, vadinamas hipertrichoze.

Vienas hirsutizmo nustatymo būdų – Ferriman-Galwey skalė, pagal kurią kūno plaukuotumas įvertinamas balais, hirsutizmas atitinka 8 ar daugiau balų.

Hirsutizmas gali pakenkti moters savigarbai, nes plaukuotumas paprastai laikomas vyrišku bruožu.

Gydymas
-------

Daugelis moterų nepageidaujamus dėl hirsutizmo atsiradusius plaukus šalina įprastais plaukų šalinimo metodais – depiliacija ir epiliacija. Tačiau rekomenduojama leisti medikams nustatyti tikrąsias hirsutizmo priežastis ir patarti dėl tinkamiausio gydymo būdo.

Nuorodos
--------

* Apie hirsutizmą **(**angl.**)**
| **Myrica gale**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Pajūrinis sotvaras (Myrica gale)Pajūrinis sotvaras (*Myrica gale*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Hamameliažiedžiai  *( Hamamelididae)* |
| Šeima: | Sotvariniai  *( Myricaceae)* |
| Gentis: | Sotvaras  *( Myrica)* |
| Rūšis: | Pajūrinis sotvaras  *( Myrica gale)* |

 |
| Pajūrinio sotvaro paplitimas Europoje |

**Pajūrinis sotvaras** (*Myrica gale*) – sotvarinių (*Myricaceae*) šeimos augalų rūšis.

Rūšis paplitusi centrinėje ir paatlantės Europoje, Šiaurės Amerikoje, Rytų Azijoje.

Augalas gausiai šakotas, 50-150 cm aukščio. Šakos tamsiai rudos, gausiai lapuotos, su melsvu apnašu, tankiai nusėtos geltonomis liaukutėmis. Lapai pražanginiai, kiaušiniški arba lancetiški. Žiedai susibūrę į stačius žirginius. Žydi prieš išsiskleidžiant lapams, balandžio – gegužės mėnesiais.

Augalas turi daug rauginių medžiagų. Iš lapų galima gauti geltonus dažus. Seniau buvo naudojamas odos ligoms gydyti.

Lietuvoje auga tarpinėse pelkėse, pelkėtuose miškuose, užpelkėjusiose pievose pajūrio rajonuose. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Natūrali populiacija auga mažesniame, nei 40 km² plote užliejamose pamario šlapynėse. Taip pat moksliniais tikslais pajūrinis sotvaras užveistas Vilniaus apylinkėse (nuo 1962 m.). Rūšis jautri hidrologinių sąlygų pokyčiams.

* PožymiaiPožymiai
* ŠakelėsŠakelės
* Sąžalynas VokietijojeSąžalynas Vokietijoje
* ŽirginiaiŽirginiai

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Dalytė Matulevičiūtė. „Pajūrinis sotvaras": *Lietuvos raudonoji knyga*. Vilnius: Lututė, 2021. p. 464.
2. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 54


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pajūrinis sotvaras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Pajūrio regionaspranc. *Région maritime* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Togo vėliava Togas |
| **Administracinis centras** | Lomė |
| **Prefektūrų skaičius** | 6 |
|  |
| **Gyventojų** () | 1 937 293 |
| **Plotas** | 6 396 km² |
| **Tankumas** () | 303 žm./km² |

**Pajūrio regionas** (pranc. *Région maritime*) – Togo regionas.

Pajūrio regionas plyti piečiausioje Togo dalyje. Į šiaurę nuo jo yra Plynaukštės regionas. Regiono vakaruose eina valstybinė Togo siena su Gana, rytuose – valstybinė siena su Beninu. Pietinę regiono dalį skalauja Atlanto vandenynas.

Pajūrio regiono plotas – 6 396 km². Gyventojų skaičius regione yra 1 937 293 (2006 m.) žmonės. Apgyvendinimo tankis – 302,9 žm./km². Pagrindinis regiono miestas – valstybės sostinė Lomė, kuri taip pat yra ir regiono administracinis centras.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Administraciniu požiūriu regionas suskirstytas į 6 prefektūras:

* *Ave*,
* *Zio*,
* *Joto*,
* *Lakso*,
* *Vo*,
* *Golfe*.

Pajūrio regiono prefektūros

|  |  |
| --- | --- |
| **Togo regionai** |  |
| Centrinis | Kara | Pajūrio | Plynaukštės | Savanos |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Jono Nepomuko bažnyčia.*
Koordinatės: 56°04′17″š. pl. 21°24′30″r. ilg.﻿ / ﻿56.0714°š. pl. 21.4082°r. ilg.﻿ / 56.0714; 21.4082

|  Grūšlaukės šv. Jono Nepomuko bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Palangos |
| **Savivaldybė** | Kretingos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Grūšlaukė |
| **Adresas** | Darbėnų g. 29 |
| **Pastatyta** | 2000 m. |

**Grūšlaukės šv. Jono Nepomuko bažnyčia** Grūšlaukės miestelyje, 12 km į vakarus nuo Salantų.

Parapijoje stovi Grūšlaukės kapinių koplyčia.

Istorija
--------

Ignas Oginskis ir Elena Oginskienė 1765 m. skyrė lėšų bažnyčiai. Jai 1771 m. dovanoti 3 margai žemės. Bažnyčia buvo pastatyta 1778 m. buvo Salantų parapijos filija, o 1923 m. jai suteiktos parapijos teisės. 1923 m. įkurta parapija. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia sudegė. 1947 m. pastatyta nauja medinė.

1990 m. netoli senosios buvo pradėta statyti nauja bažnyčia, kurią projektavo architektas S. Stipinis ir inžinierius V. Žemaitis. Statybos pabaiga – 2000 m. Senoji šv. Jono Nepomuko bažnyčia nustojo veikti 1995 m. Naujoji bažnyčia perėmė senosios pavadinimą.

Senoji šv. Jono Nepomuko bažnyčia

Architektūra
------------

Iki Antrojo pasaulinio karo stovėjusi bažnyčia buvo kryžiaus formos. Iki 1995 m. naudota šv. Jono Nepomuko bažnyčia yra stačiakampio plano, bebokštė. Savo forma primena tradicinį medinį gyvenamąjį namą. Dabartinė šv. Jono Nepomuko bažnyčia mūrinė.
| Grūta |
| --- |
| Grūtos upelis į vakarus nuo Grūto Grūtos upelis į vakarus nuo Grūto |
| **Ilgis** | 6,6 km |
| **Baseino plotas** | 18,5 km² |
| **Ištakos** | Grūtas |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |

**Grūta** – upelis pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje; Nemuno dešinysis intakas. Išteka ir Grūto ežero ties Grūto kaimo pietiniu pakraščiu. Teka į vakarus pro Dainavos girią. Įteka į Nemuną 446,7 km nuo jo žiočių, Druskininkų šiaurėje (Kalviškėse).

Ant upelio sudaryti keli maži tvenkinukai: Girininkijos tvenkinys, Eglės tvenkinys, Grūtos tvenkinys.

Etimologija
-----------

Upelio vardo *Grūta* ir ežerėvardžio *Grū̃tas* spėjama pirminė lytis \**Griūtas*, kuris būtų iš *griūtis* („griūvantis, irstantis skardis"), *griūti* („virsti, gulti").

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 124
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Siro-hetitų karalystė:Bit Bahiani |
| --- |
|  |
| Šalis | Sirija |
| Tautos | aramėjai-asirai |
| Valstybės | XII-VIII a. pr. m. e. |
| Miestai | **Guzana** |
|  |
|  |

**Guzana** (akad. *Guzāna*, archeologinis pavadinimas **Tell Halaf**) – senovės Sirijos miestas, dabartinės Sirijos šiaurėje (Hasekės muchafazoje), prie pat Turkijos sienos. Jis buvo sostinė siro-hetitų valstybės **Bit Bahiani**, egzistavusios XII – VIII a. pr. m. e.

Tell Halaf archeologinis kompleksas buvo atrastas 1899 m. o kasinėtas 1911–1913 m. ir 1929 m. Labai didelė dalis radinių, saugotų vietos muziejuje, buvo sunaikinti per II pasaulinio karo bombardavimus. Pastarųjų metų kasinėjimai pradėti 2006 m.

Raida
-----

Tel Halafas, įsikūręs derlingame Haburo upės slėnyje – viena seniausių gyvenviečių Artimuosiuose rytuose. Ji klestėjo jau 6100 – 5400 m. pr. m. e. ir davė pavadinimą garsiai priešistorinei Chalafo kultūrai.

Po šios kultūros nunykimo, gyvenvietė buvo ilgai apleista ir atgimė tik II tūkst. pr. m. e. pabaigoje, kaip Guzanos miestas. Tai įvyko kuomet XII a. pr. m. e. iro Hetitų imperija. Aplink Guzaną susiformavo nepriklausoma Bit Bahiani valstybė. Apie X a. pr. m. e. čia įsitvirtino aramėjų kilmės dinastija. Vietos valdovai pastatė madingus tam metui *Bit-Hilani* stiliaus rūmus, kuriuose randama daug hetitiško meno stiliaus reljefų ir įrašų.

Dėl savo lokacijos valstybėlė buvo anksti įtraukta į Asirijos imperijos orbitą. 894 m. Adad-Niraris II mini ją kaip vasalinę aramėjų valstybę. 808 m. pr. m. e. ji tapo viena iš Asirijos provincijų, valdoma skiriamų vietininkų. Pats miestas išliko iki mūsų eros, kol galutinai sunyko.

Valdovai
--------

* Ḫadini iki 1200 m. pr. m. e.
* Kapara iki 1150 m. pr. m. e.
* Abi-salamu (Absalom) iki 900 m. pr. m. e.
* Adad-imme iki 877 m. pr. m. e.
* Iti' iki 867 m. pr. m. e.
	+ Mannu-kima-matu-Aššur iki 793 m. pr. m. e. (Asirijos vietininkas)
	+ Pur-sagale iki 763 m. pr. m. e.
	+ Bel-harran-Bel-uṣur iki 727 m. pr. m. e.
	+ Mutakkil-Aššur (Bachiannu) iki 706 m. pr. m. e.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės šiaurės Sirijos valstybės |
| --- |
|  |
| III tūkst. pr. m. e.Martu | 
 Ebla (Alalachas **·**  Karchemišas **·**  Katna **·**  Tutulis **·**  Emaras) **·**  Haranas **·**  Maris (Terka) **·**  Nagaras (Tel Arbidas **·**  Čagar Bazaras **·**  Kahatas **·**  Nabada **·**  Tel Hazna **·**  Šechna) **·**  Tel Chuera **·**  Urkešas |  |
|  |
| II tūkst. pr. m. e.(amoritai) | 
 Karkemišas **·**  Mukišas **·**  Jamchadas **·**  Ebla **·**  Ugaritas **·**  Katna **·**  Kidšu **·**  Kahatas **·**  Nagaras **·**  Kurda **·**  Amuru **·**  Maris **·**  Chana **·**  Urkešas **·**  Haranas **·**  Upi |
|  |
| XII-VIII a. pr. m. e.Siro-hetitai, aramėjai | 
 Bit Gabari **·**  Karkemišas **·**  Patina **·**  Bit Agusi **·**  Bit Adini **·**  Hatarikka-Luhuti **·**  Hamatas **·**  Damaskas **·**  Bit Bahiani **·**  Bekos slėnis |

 |
|  |
| --- |
| Maximilian Mutzke |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Maximilian Nepomuk Mutzke |
| Gimė | 1981 m. gegužės 21 d. (42 metai)  Krenkingenas, Badenas-Viurtembergas, Vokietijos vėliava Vokietija |
| Žanrai | soul, fank, pop, džiazas |
| Kūrinių kalbos | vokiečių, anglų |
| Veikla | dainininkas, dainų autorius |
| Aktyvumo metai | 2004–dabar |
| Svetainė | maxmutzke.de |

**Maximilian Nepomuk Mutzke**, geriau žinomas kaip **Max** (g. 1981 m. gegužės 21 d. Krenkingene, Badenas-Viurtembergas) – Vokietijos dainininkas, dainų autorius.

Atlikėjas gimė 1981 metais pietiniame Vokietijos miestelyje Krenkingene aktorės ir ginekologo šeimoje, turi penkis brolius ir seseris. Jo brolis Menzel Mutzke yra džiazo trimitininkas.

Max Mutzke savo karjerą pradėjo fank grupėje „Project Five". Atlikėjas išgarsėjo 2004 metais, kai jis laimėjo *SSDSGPS (Stefan sucht den Super-Grand-Prix-Star)* konkursą. Vėliau jis išleido debiutinį singlą „Can’t Wait Until Tonight", kuris Vokietijos muzikos įrašų tope užėmė #1 vietą. Su šiuo kūriniu 2004 m. kovo 19 dieną vykusiame Vokietijos nacionaliniame finale „Germany 12 Points!" Max Mutzke nugalėjo devynis konkurentus (įveikė tokius dalyvius kaip Scooter ir Sabrina Setlur). Dėl pergalės atlikėjas išrinktas šalies atstovu 2004 m. „Eurovizijoje". Stambule vykusiame konkurse jis su 93 taškais užėmė 8 vietą. Vieną tašką dalyviui skyrė Lietuvos žiūrovai.

Diskografija
------------

### Albumai

* *Max Mutzke* (2005)
* *…aus dem Bauch* (2007)
* *Black Forest* (2008)
* *Home Work Soul* (2010)
* *Durch Einander* (2012)
* *Max Mutzke Live feat. monoPunk* (2013)
* *Max* (2015)

### Singlai

* *Can’t Wait Until Tonight* (2004)
* *Schwarz Auf Weiß* (2004)
* *Spür Dein Licht* (2005)
* *Catch Me If You Can* (2005)
* *Mein Automobil* (2007)
* *Denn Es Bist Du* (2007)
* *Marie* (2009)
* *St. Petersburg* (2009)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Maximilian Mutzke** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficialus tinklalapis – maxmutzke.de

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Lou  *„Let's Get Happy"*** |  **Vokietijos atstovas Eurovizijoje**2004 | Po to:**Gracia Baur  *„Run & Hide"*** |
**Guamo futbolo taurė** – pagrindinis futbolo taurės turnyras Guame. Antrasis pagal svarbą turnyras šalyje po Guamo futbolo lygos.

Finalai ir jų laimėtojai
------------------------

varžybos vyksta nuo 2008 m. kai įvyko pirmasis taurės turnyras.

2008 Quality Distributors FC
2009 Quality Distributors FC
2010 Guam Shipyard
2011 Quality Distributors FC
2012 Guam Shipyard
2013 Quality Distributors FC
2014 Rovers FC
2015 Guam Shipyard
2016 Rovers FC
2017 Guam Shipyard
2018 Bank of Guam Strykers FC
2019 Bank of Guam Strykers FC.

Komandų pasiekimai
------------------

| Metai | Pergalės | Pralaimėjimai | Titulai |
| --- | --- | --- | --- |
| Quality Distributors FC | 4 | 2 | 2008, 2009, 2011, 2013 |
| Guam Shipyard | 4 | 2 | 2010, 2012, 2015, 2017 |
| Rovers FC | 2 | 2 | 2014, 2016 |
| Bank of Guam Strykers FC | 2 | 1 | 2018, 2019 |
| Espada | 0 | 2 | — |
| IT&E Crushers | 0 | 1 | — |
| Cars Plus FC | 0 | 1 | — |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2019-06-03 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* RSSSF svetainės duomenys apie taurės turnyrus.
| **Maksas Glakmanas** |
| --- |
| Gimė | 1911 m. sausio 26 d.Johanesburgas, Pietų Afrikos Respublika |
| Mirė | 1975 m. balandžio 13 d. (64 metai)Jeruzalė, Izraelis |
| Tautybė | žydas |
|  |
| Veikla | antropologas |
| Sritis | prigimtinė teisė, socialinė kaita |
| Organizacijos | Mančesterio universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | mokslų daktaras |
| Alma mater | Vitvatersrando universitetas |
| Žinomas (-a) už | konfliktų teorija |

**Hermanas Maksas Glakmanas** (*Herman Max Gluckman*, 1911 m. sausio 26 d. – 1975 m. balandžio 13 d.) – Pietų Afrikos Respublikos ir Jungtinės Karalystės socialinis antropologas, Mančesterio antropologinės mokyklos subūrėjas.

Biografija
----------

Gimė žydų šeimoje Johanesburge. Baigė Vitvatersrando universitetą, 1934 m. išvyko į Oksfordo universiteto Ekseterio kolegiją. Ten mokėsi pas žymius to meto struktūrinio funkcionalizmo krypties antropologus Alfredą Redklifą Brauną ir E. E. Evansą-Pričardą. Tyrinėjo Barotselande gyvenusius lozius. 1941–1947 m. buvo Rodeso–Livingstono instituto direktorius. 1949 m. tapo Mančesterio universiteto profesoriumi.

Veikla
------

Atliko stebėjimus Pietų Afrikoje, daugiausia tyrinėjo lozių paprotinę teisę, socialinės kaitos procesus Šiaurės Rodezijos kasyklose. Šie tyrimai atskleidė ir išryškino, kaip tradicinės socialinės formos, pvz. giminystė, gali išlaikyti ir net sustiprinti savo reikšmingumą vykstant sparčiai socialinei kaitai. Priešingai nei daugelis to meto antropologų, Maksas Glakmanas matė, kad dauguma visuomenių laikosi nuolatos spręsdamos konfliktus ir kad jos nėra tvirtos, jose nuolat reikalingas sudėtingas palaikomasis darbas.

Bibliografija
-------------

Svarbiausi veikalai:

* Maišto ritualai Pietryčių Afrikoje (*Rituals of Rebellion in South-East Africa*, 1954 m.)
* Tvarka ir maištas Afrikos gentyse (*Order and Rebellion in Tribal Africa*, 1963 m.)
* Politika, teisė ir ritualas gentinėje visuomenėje (*Politics, Law and Ritual in Tribal Society*, 1965 m.)
* Atsakomybės perkėlimas (*The Allocation of Responsibility*, 1972 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytis Čiubrinskas. SOCIALINĖS IR KULTŪRINĖS ANTROPOLOGIJOS TEORIJOS. Kaunas: VDU, 2007.
Ačuaras su pučiamuoju ginklu
**Pučiamasis ginklas** – nesudėtingas ginklas, sudarytas iš vamzdžio, pritaikyto leisti nedideles strėles. Lengva strėlė įstatoma į vamzdį ir, šį priglaudus prie burnos ir pūstelėjus, paleidžiama oro srovės. Kadangi tokiu vamzdžiu iššauta strėlė būna lengva ir jos padaroma žaizda menka, strėlių antgaliai dažnai būna užnuodijami (pvz. kurare, agos ar kokiais kitais nuodais).

Pučiamuosius ginklus tradiciškai plačiai naudojo džiunglių gentys: Centrinės ir Pietų Amerikos, Meksikos indėnai, Pietryčių Azijos, Centrinės Afrikos tautos, čerokiai ir kt. Pučiamieji ginklai labai retai naudoti žmonių tarpusavio kovose, o dažniausiai medžiojant smulkius, baikščius gyvūnus (beždžiones, paukščius, triušius ir kt.). Vamzdžiai dažniausiai gaminami iš vandens augalų, bambukų stiebų, o strėlės iš kietmedžio, plunksnų, šerių, dyglių. Paprasčiausi pučiamieji ginklai būna ~50 cm ilgio, naudoja ~10 cm ilgio strėlytes ir šauna 10–20 m atstumu. Ilgiausi ginklai būna iki 3 m ilgio, ir šauna ~100 m.

Pietryčių Azijoje naudojami pučiamieji ginklai vadinami sumpitanais, o Pietų Amerikoje – sarbakanais.

Japoniškas pučiamasis ginklas fukija iki šių dienų naudojamas kaip sportinis ginklas.

* Indonezietis su pučiamuoju ginklu
* Chakaltekas šauna pučiamuoju ginklu
* Mištekas šauna pučiamuoju ginklu (actekų kodeksai)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Духовое\_ружьё*,Большая советская энциклопедия, T. VIII (Дебитор—Евкалипт). – Москва: Советская энциклопедия, 1972
2. ↑
| **Antanas Povylius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1871 m. rugpjūčio 14 d.Rusija Žironai, Radviliškio valsčius, Šiaulių apskritis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1961 m. rugsėjo 11 d. (90 metų)Radviliškis |
| Vaikai | Antanas Kestutis Povylius |
| Steigiamojo Seimo atstovas |
| Rusijos II Valstybės Dūmos deputatas |
|  |
| Veikla | Lietuvos publicistas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas, kultūros, visuomenės ir politinis veikėjas, kooperatininkas. |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * LDK Gedimino 3 laipsnio ordinas.
 |

**Antanas Povylius** (1871 m. rugpjūčio 14 d. Žironai, Radviliškio valsčius, Šiaulių apskritis, Rusijos imperija – 1961 m. rugsėjo 11 d. Radviliškis) – Lietuvos publicistas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas, kultūros, visuomenės ir politinis veikėjas, kooperatininkas.

Biografija
----------

1881–1891 m. mokėsi Radviliškio pradžios mokykloje ir Šiaulių gimnazijoje. 1892–1895 m. pats mokė ponų vaikus dvaruose, nuo 1895 m. dirbo sandėlininku, ūkvedžiu, buhalteriu Vilniaus krašto dvaruose.

1897 m. pradėjo platinti socialdemokratinę literatūrą. 1902 m. įsidarbino buhalteriu Zubovų dvare Gubernijoje. Nuo 1902 m. gegužės 1 d. – LSDP Šiaulių skyriaus narys. 1905 m. sausio 18–20 d. darbininkų streiko Šiauliuose organizatorius. 1905 m. gruodžio 4-5 d. Didžiojo Vilniaus seimo dalyvis.

1907 m. sausio mėn. išrinktas Rusijos II Valstybės Dūmos deputatu, lietuvių socialdemokratų frakcijos sekretorius. 1907 m. birželio 2 d. areštuotas už atsišaukimo pasirašymą. 1909–1910 m. kalėjo Kauno tvirtovėje.

1917 m. Vilniaus krašte steigė savivaldybes ir kooperatyvus. 1918 m. Šiaulių apskrities valdybos narys. 1920 m. gegužės 15 d. – 1922 m. lapkričio 13 d. Steigiamojo Seimo atstovas, mandato atsisakius V. Sirutavičiui. Kandidatavo į Pirmąjį Seimą, tačiau išrinktas nebuvo.

Dirbo „Lietūkyje", nuo 1933 m. tarybos narys, nuo 1927 m. – kooperatinės bendrovės „Pienocentras" valdybos narys, nuo 1938 m. tarybos narys.

Įvertinimas
-----------

* 1937 m. LDK Gedimino 3 laipsnio ordinas.

Literatūra
----------

* Povylius Antanas, Trumpos Steigiamojo Seimo narių biografijos su atvaizdais, Klaipėda, 1924, p. 42.
* Povylius Antanas, Lietuvių enciklopedija, Boston, 1960, t. 22, p. 378.
* Mitrulevičius G. Povylius Antanas, Lietuvos Steigiamojo Seimo (1920–1922 metų) narių biografinis žodynas, sud. A. Ragauskas, M. Tamošaitis, Vilnius, 2006, p. 274–276.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žydrūnas Mačiukas. Steigiamojo Seimo atstovai. Seimas
Sotheby’s Londone
**Sotheby’s** – vieni seniausių aukcionų namų pasaulyje, įkurti prekiautojo knygomis Samuelio Bakerio Londone 1744 m. Šie aukcionų namai yra antri pagal dydį pasaulyje. Šiuo metu „Christie's" aukcionų rūmai yra stambiausi.

Istorija
--------

Pirmosios varžytinės įvyko 1744 m. kovo 11 d. 1778 metais mirus Bakeriui, jo įkurtas aukcionas atiteko verslo partneriui George Leigh ir sūnėnui John Sotheby. Pastojo vardu ir vadinami aukciono namai iki šiol. Sėkmingai plėtojantis verslui aukciono namai išplėtojo savo veiklą svarbiausiuose pasaulio miestuose. Sotheby’s yra pirmieji aukciono namai kurie varžytines pradėjo rengti internetu. Aukciono bendra pardavimų apimtis siekia 3 mlrd. JAV dolerių.

„Sotheby’s" aukciono Niujorke dizaino pardavimo rekordas – Mieso van der Rohe namas „The Farnsworth House" (1945–1951 m.) 2003 m. gruodžio 12 d. kaina – 7 511 500 JAV dolerių. „Sotheby’s" viceprezidentas – James Žemaitis, JAV lietuvis, „Sotheby’s" XX a. dekoratyvinio meno ir dizaino vadovas Niujorke.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Sotheby’s" istorija Archyvuota kopija 2008-11-05 iš Wayback Machine projekto.. Nuoroda tikrinta 2008-06-13.
2. ↑  „Garsiojo aukciono dirigentas – lietuvių emigrantų palikuonis" Rita Stankevičiūtė, LR korespondentė Vašingtone – iš Niujorko

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Amanita phalloides** |
| --- |
| Žalsvosios musmirės (*Amanita phalloides*) augančios netoli Arpažono (*Arpajon*), šiaurinėje Prancūzija |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Skydabudiniai  *( Pluteaceae)* |
| Gentis: | Musmirė  *( Amanita)* |
| Rūšis: | Žalsvoji musmirė  *( Amanita phalloides)* |

 |
| Binomas |
| ***Amanita phalloides***(Vaill. ex Fr.) Link, 1833 |

**Žalsvoji musmirė** (*Amanita phalloides*) – musmirių (*Amanita*) genties mirtinai nuodingas grybas, kuriame daug nuodingų medžiagų.

Apibūdinimas
------------

Kepurėlė 7-10 (15-20) cm skersmens, iš pradžių iškili, vėliau paplokščia, lygi, kartais arti pakraščių su balto apvalkalo lengvai nusilupančiais ar didesnio lietaus nuplaunamais lopinėliais, žalia, gelsvai žalia, rusvai žalia, išblunkanti iki gelsvos ar net balkšvos spalvos. Lakšteliai balti, tankūs, minkšti, laisvi. Kotas 5-15 cm ilgio, 1-3 cm storio, baltas, pilkšvo, gelsvai žalsvo atspalvio, išmargintas skersiniais žalsvais dryželiais, su odišku baltu, rievėtu, plačiu ir lengvai nukrentančiu rinkiu, pamatinę dalį gaubia žalsva, skiautėta išnara. Trama balta, po luobele žalsva, minkšta.

Lietuvoje auga liepos – spalio mėnesiais mišriuose ir lapuočių miškuose.

Galerija
--------

* Iš kairės į dešinę - nuo jauniausios ir brandžiausios žalsvosios musmirės
* Žalsvoji musmirė auganti Ukrainoje
* Žalsvosios musmirės (Pjačencos provincija, Italija)
* Žalsvoji musmirė auganti Mažosios Lenkijos vaivadijoje

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žalsvoji musmirė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Vincentas Urbonas. *Grybai*. Vilnius: Mokslas, 1986. p. 161.

Nuorodos
--------

* indexfungorum.org / Amanita phalloides
**Antanas Romualdas Gudonavičius** (1943 m. spalio 16 d. Čiudai, Jonavos valsčius – 2002 m. vasario 9 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius radioelektronikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1997 m. apgynė habilituoto daktaro disertaciją „Atsitiktinių signalų fazinių trajektorijų atskyrimas", habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Kapas Jonavos kapinėse
1966–1969 m. dirbo Jonavos azotinių trąšų gamykloje „Azotas". 1969–2002 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) dėstytojas. Nuo 1979 m. Kauno politechnikos instituto Ryšių katedros asistentas, nuo 1982 m. Telekomunikacijų katedros docentas

Nuo 1997 m. KTU profesorius. 1979 m. stažavosi ir skaitė paskaitas Vienos technikos universitete, 1992 m. Graco technikos universitete Austrijoje, 1998 m. – Fuldos aukštojoje profesinėje mokykloje Vokietijoje. 14 išradimų autorius.

Iš vokiečių kalbos išvertė J. Giunther „Marketingas ir telekomunikacijos" (1996 m.), „Telemokymas" (1997 m.), A. Badach "ISDN technologijos" (1999 m.).

Palaidotas Jonavos kapinėse (Šmatai, Kulvos seniūnija, Jonavos rajonas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  KTU  Archyvuota kopija 2008-10-01 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Antanas Romualdas Gudonavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 261 psl.
**Antanas Pranas Daniliauskas** (1876 m. sausio 2 d. Sintautai – 1941 m. gruodžio 31 d. Rešiotai, Kansko rajonas, Krasnojarsko kraštas) – Lietuvos mokytojas, švietėjas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.

Biografija
----------

Pradžios mokslus ėjo Sintautų pradinėje mokykloje, juos tęsė Marijampolės gimnazijoje. Nuo 1895 m. studijavo Sankt Peterburgo universiteto Filologijos fakultete. Priklausė lietuvių studentų draugijai. Bendradarbiavo draudžiamojoje lietuvių spaudoje. Prasidėjus „Sietyno" bylai žandarai kratė jo butą Sankt Peterburge, rado lietuvių studentų draugijos bibliotekėlę – 16 lietuvių knygų ir laikraščių bei straipsnio „Varpui" rankraštį. 1897–1898 m. ir 1899–1901 m. kalintas Sankt Peterburgo ir Kalvarijos kalėjimuose, vėliau metus gyveno tremtyje Taline. 1903 m. baigė Kazanės universitetą. Negalėdamas gauti darbo Lietuvoje, dirbo Rusijoje.

1918 m. grįžo į Lietuvą. Naumiestyje įkūrė progimnaziją. 1919 m. vienas iš Marijampolės mokytojų seminarijos steigėjų, iki 1923 m. jos direktorius. 1923–1928 m. ir 1934–1940 m. Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijos direktorius, 1928–1932 m. Švietimo ministerijos departamentų direktorius, 1932–1934 m. ministerijos generalinis sekretorius. 1941 m. su šeima ištremtas į Sibirą. Mirė badu.

Įvertinimas
-----------

* 1928 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1932 m. Gedimino 2 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Daiva Mankutė. Knygnešys pedagogas Antanas Daniliauskas. Mokslo Lietuva Archyvuota kopija 2008-12-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Benjaminas Kaluškevičius. *Antanas Pranas Daniliauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 468 psl.