recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Linas Bieliauskas** (g. 1948 m. liepos 22 d. Miunchenas) – JAV psichologas.

Biografija
----------

Tėvas Vytautas Juozas Bieliauskas. Studijavo Šv. Ksavero universitete Cincinatyje (Ohajo valstija) ir Ohajo universitete Atense. 1976 m. daktaras.

1976–1989 m. dėstė Šv. Luko medicinos centre Čikagoje, 1978–1989 m. Psichologijos ir socialinių mokslų Klinikinio parengimo skyriaus direktorius; nuo 1982 m. profesorius. Nuo 1989 m. dirba Veteranų medicinos centre ir dėsto Mičigano universiteto medicinos centre (abu centrai Ann Arbore, Mičigano valstija), nuo 1990 m. ir mokymo koordinatorius. Nuo 1991 m. ir Vindzoro universiteto (Kanada) dėstytojas.

Amerikos psichologų sąjungos, Amerikos klinikinių neuropsichologų tarybos narys, nuo 1990 m. direktorius, Amerikos profesionalių psichologų tarybos narys, Tarptautinės neuropsichologų sąjungos narys, 1992–1993 m. pirmininkas.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbiausi darbai iš vaikų psichologijos, gerontopsichologijos. Paskelbė studijų ir straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Stresas ir jo įtaka sveikatai ir ligos išsivystymui (*Stress and Its Relationship to Health and Illness*), 1983 m.
* Individualių skirtumų įtaka sveikatai ir ligos išsivystymui (*The Influence of Individual Differences on Health and Illness*), 1983 m.

Nuorodos
--------

* FACULTY PROFILE – Linas Bieliauskas. University of Michigan. Archyvuota kopija 2008-09-24 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Linas Bieliauskas (1948)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 170 psl.
| **Linas Lazėnas** |
| --- |
| Gimė | 1941 m. liepos 7 d.Kaunas |
| Mirė | 1986 m. rugpjūčio 8 d. (45 metai)Vilnius |
| Tėvas | Bronius Lazauskas-Lazėnas  |
| Motina | Elena Maciulevičiūtė |
|  |
| Veikla | kino režisierius |
| Partija | 1972 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1971 m. Leningrado teatro, muzikos ir kinematografijos institutas |

**Linas Lazėnas** (1941 m. liepos 7 d. Kaune – 1986 m. rugpjūčio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos kino režisierius.

Biografija
----------

1964 m. pradėjo dirbti Lietuvos kino studijoje režisieriaus asistentu. 1971 m. baigė Leningrado teatro, muzikos ir kinematografijos institutą.

Kūrė sovietinę okupacinę valdžią ir ją Lietuvoje įtvirtinusius žmones šlovinančius filmus. Tarp jo herojų – Ivanas Černiachovskis, Karolis Požėla, Kazimieras Liaudis, Vincas Mickevičius-Kapsukas, Vytautas Putna, Jakovas Smuškevičius, Antanas Sniečkus („Aš – Putna", 1973 m.; „Generolas Duglas", 1978 m.; „Apysaka apie Černiachovskį", 1982 m.). Sukūrė filmų, iliustruojančių sovietinę naujausios Lietuvos istorijos versiją („Kelias", 1969 m.; „Susitikimai", 1970 m.; „Nepaprasta viltis", 1971 m.; „Antanas Sniečkus. Gyvenimo ir veiklos bruožai", 1975 m.; „Gyvenimo verpetuose", 1977 m.; „Keturiasdešimtųjų birželis", 1979 m.; „Dialogas su sąžine", 1980 m.; „Laisvės kaina", 1983 m.; „Meilė ir išdavystė", 1984 m.), dokumentinių filmų („Prancūziškas egzaminas", 1972 m.; „Apmąstymai prie paradinių durų", 1973 m.; „10 minučių prieš pamainą", 1974 m.; „Lietau, pažadink mane", 1974 m.; „Mano rankos", 1977 m.; „Laikas gyventi, laikas…", 1978 m.; „Dienoraštis be datų", 1980 m.), mokslo populiarinamųjų filmų („Puikūs užkandžiai", 1967 m.; „Grožio mokykla", 1967 m.; „8 vizitinės kortelės", 1968 m.; „Noriu būti", 1972 m.; „Pasaulis po saule", 1972 m.; „Mūsų gyvenimo gėlės", 1973 m.; „Prie Baltijos", 1975 m.; „Tarnaitė ar karalienė", 1976 m.). Parašė scenarijų kai kuriems savo filmams.

Brolis Leonas Gytis Lazėnas (1939–1985).

Įvertinimas
-----------

* 1974 m. Ostravos festivalio didysis prizas
* 1978 m. Lietuvos komjaunimo premija
* 1984 m. LSSR nusipelnęs meno veikėjas
* 1985 m. LSSR valstybinė premija (su kitais)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Lietuvos kinematografininkai / Laimonas Tapinas. – Vilnius: Mintis, 1986. – 58-59 psl.
3. ↑
4. ↑  *Vytautas Mikalauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 498

Nuorodos
--------

* Lino Lazėno filmai (LRT)
Bronzinės statulos fragmentas (I a. pr. m. e.), aptiktas XIX a. netoliese Erezo, galimai vaizduojantis Anahitę
**Anahitė**, **Anaitė** (arm. Անահիտ) – Deivė Motina, taip pat vaisingumo, meilės deivė armėnų mitologijoje. Tėvas – Aramazdas. Anahitė laikyta ir jo žmona. Anahitė vadinta didžiąja motina, didžiąja viešpate, skaistybės motina. Buvo laikoma armėnų globėja.

Teigiama, kad deivės kultas susiklostė Armėnijoje, tačiau jam įtakos galėjo turėti tarp įvairių regiono tautų paplitęs Deivės Motinos kultas. Iš pradžių Anahitė buvo glaudžiai susijusi su deive Asthik. Gali būti, kad tai tebuvo skirtingi tos pačios deivės vardai. Visgi ilgainiui susiklostė savarankiški abiejų deivių kultai, išsiskyrė ir jų funkcijos. Vaisingumo kultas pradėtas sieti daugiausia su Anahite. Tvirtinama, kad tam įtakos turėjo iranėnų deivės Ardvisuros Anahitos vaizdinys. Be to, Anahitės kultas neteko orgijų pobūdžio.

V a. pr. m. e. Anahitė jau buvo viena svarbiausių armėnų dievybių (greta Aramazdo). Anahitės kultas buvo plačiai paplitęs Armėnijoje, būta daugelio šios deivės šventyklų. Minima, jog armėnų valdovas Artašesas I pastatydino deivės statulų ir savo įsakuose nurodė jas garbinti. Erize (dab. Erzindžanas, Turkija) stovėjo auksinė Anahitės statula. Plinijus Vyresnysis nurodo, kad Marko Antonijaus kareiviai sudaužė didžiulę dievybės statulą iš gryno aukso ir pasidalino nuolaužas tarpusavyje. Krikščionybei tapus oficialiąja religija, deivės kultas nunyko.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  Мифы народов мира. *Анахит* , C. Б. Арутюнян – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
2. ↑   Hastings, James (2001). Encyclopaedia of Religion and Ethics: Algonquins-Art. Elibron Classics. p. 797. ISBN 978-1-4021-9433-7.
3. ↑  Boyce, Mary (1983). "Aban". Encyclopaedia Iranica. I. New York: Mazda Pub. p. 1003.
4. ↑  Gaius Plinius Secundus, Naturalis Historia XXXIII.24.
| Biržos tiltas |
| --- |
|  |
| 

Biržos tiltasBiržos tiltas

55°42′36″š. pl. 21°08′00″r. ilg.﻿ / ﻿55.7101°š. pl. 21.1334°r. ilg.﻿ / 55.7101; 21.1334﻿ (Biržos tiltas)Koordinatės: 55°42′36″š. pl. 21°08′00″r. ilg.﻿ / ﻿55.7101°š. pl. 21.1334°r. ilg.﻿ / 55.7101; 21.1334﻿ (Biržos tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Klaipėda |
| **Ilgis** | 38 m |
| **Plotis** | 17 m |
| **Aukštis** | 5 m |
| **Pastatytas** | 1948 m. (dabartinis) |

**Biržos tiltas** – plieninis varstomasis tiltas per Danės upę Klaipėdoje, tarp Herkaus Manto ir Tiltų gatvių. Pakeliamas 50 laipsnių kampu iš abiejų pusių. Įtrauktas į Lietuvos Respublikos nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą.

Istorija
--------

Biržos tiltas XX a. pradžioje
2010 metais laivų parado metu pakeltas Biržos tiltas ir išplukdytas burlaivis „Meridianas"
Iki XVIII a. antrosios pusės medinis Biržos tiltas turėjo strateginę reikšmę: dešiniajame upės krante jį saugojo supiltas ravelinas. Tiltas miestui duodavo nemažų pajamų: kiekvienas praplaukiantis laivas privalėjo mokėti tilto pakėlimo mokestį – tilto viduryje būdavo atidaroma nedidelė anga, kad pralįstų burlaivių stiebai. Iki XIX a. vidurio tai buvo vienintelis tranzitinis tiltas. Jam buvo skiriama daug dėmesio – tiltas buvo daug sykių rekonstruotas, perstatytas.

1877 m. pagal vietinio architekto Mejerio projektą pradėtas statyti naujas varstomas metalinis tiltas ant mūrinių atramų. Metalinė dalis suprojektuota inžinieriaus Bernšteino iš Vysbadeno. Tiltą statė Gdansko firma. Atidarytas 1879 m. 

Dvi tilto dalys buvo varstomos – atsidarydavo 19 ir 14 m pločio angos. 1904 m. kai pradėjo važinėti tramvajus, viršutinė tilto dalis dar kartą rekonstruota. Po šios rekonstrukcijos tiltą papuošė du metaliniai ažūriniai jugendo stiliaus portalai, prie kurių buvo pritvirtinti žibintai. Kad judamos tilto dalys neišlinktų, jų galai buvo įtempti metalinėmis alkūninėmis konstrukcijomis. Toks tiltas išstovėjo iki XX a. trečiojo dešimtmečio pabaigos. Vėliau jo turėklai buvo supaprastinti, o portalai pašalinti.

II pasaulinio karo metu sugriautas. Atstatytas 1948 m. rekonstruotas 2006–2007 m.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Biržos tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Klaipėdos miesto nekilnojamosios kultūros vertybės Archyvuota kopija 2007-11-10 iš Wayback Machine projekto.
* Jonas Tatoris. Senoji Klaipėda, 1994 m. p. 88-89

| Artimiausi tiltai per Danę |
| --- |
| prieš srovę: | **Biržos tiltas** | pasroviui: |
| Mokyklos gatvės tiltas | Pilies tiltas |
**Linaminė** – mašina, skirta linų šiaudeliams suardyti. Mechaninė linaminė sudaryta iš 6–24 porų rifliuotų plieninių velenų, šiaudelių tiekimo stalo, išmintų linų nuėmimo transporterio. Minant saujomis, linų pėdeliai atrišami ir leidžiami pro rifliuotus velenus. Šiaudelių medieną į smulkius gabaliukus, vadinamus spaliais, sulaužo velenų rifliai. Dalis spalių atsiskiria nuo pluošto ir iškrinta. Išminti linai patenka ant transporterio, nuo kurio nuimami ir surišami į nedidelius ryšulėlius arba tiekiami tiesiai į brukamąją mašiną. Kadangi mynimas saujomis nenašus, į patobulintą linaminę specialiu mechanizmu šiaudeliai tiekiami srautu. Linaminė dažnai jungiama su brukamąja mašina ir sudaro vieną mynimo bei brukimo agregatą.

XX a. I pusėje Lietuvoje vartotos arklinės linaminės. Jose linų šiaudelius trupino krumpliuoti mediniai velenai, varomi maniežu. Šios rūšies linaminės buvo komodinės, turėjusios 3 velenus, sudėtus vienas ant kito, ir stalinės. Jų velenai riedėjo krumpliuotu stalu, ant kurio sukloti linai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Linaminė*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, VII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1981. T.VII: Lietuvos-Mordvių
*Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.*
Koordinatės: 54°38′30″š. pl. 25°02′55″r. ilg.﻿ / ﻿54.6416°š. pl. 25.0485°r. ilg.﻿ / 54.6416; 25.0485

|  Lentvario Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Trakų |
| **Savivaldybė** | Trakų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lentvaris |
| **Adresas** | Mokyklos g. 17 |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų ir plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1926 m. |
| **Stilius** | neoromanika |

1909 m. projektas: pagrindinis fasadas
1909 m. projektas: šoninis fasadas
**Lentvario Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lentvaryje, 7 km į rytus nuo Trakų. Pamaldos laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis. 

Lentvario parapijoje aptarnaujama Trakų Vokės koplyčia, senosiose kapinėse stovi Lentvario (Račkūnų) koplyčia.

Istorija
--------

Vladislovas Tiškevičius ir Lentvario apylinkių gyventojai 1897 m. prašė valdžios leidimo statyti bažnyčią. Šis ir kiti 1904 m. prašymai atmesti. 1905 m. bažnyčią projektavo italų architektas O. Bongi, 1905 m. leidimas gautas, įrengta laikina bažnyčia. 1908 m. įkurta parapija. 1910 m. patvirtintas inžinieriaus Aleksandro Antonovičiaus mūrinės bažnyčios projektas.

1926 m. pastatyta dabartinė bažnyčia. Klebono Kazimiero Kulako rūpesčiu bažnyčią 1943 m. restauravo inžinierius Br. Galinis. Ją 1952 m. konsekravo Panevėžio vyskupas Kazimieras Paltarokas. Lentvaryje iki mirties kunigavo Juozapas Karaliukas (1908–1963), Sibiro tremtinys.

Parapijos klebonai

* Alfred Grzybowski (1906–1909)
* Aleksander Łoszakiewicz (1909–1919)
* Jan Lamajć (1919–1920)
* Franciszek Kaczmerek (1920–1921)
* Józef Cyrankiewicz (1921–1923)
* Henryk Wojniusz (1923–1931)
* Stanisław Tracewski (1931–1933)
* Kazimierz Kułak (1933–1957)
* Vaclovas Aliulis (1957–1962)
* Juozas Urbanas (1962–1966)
* Ignas Paberžis (1966–1968)
* Bronius Sakevičius (1968–1991)
* Vytautas Rudis (1991–1993)
* Miroslav Grabovski (1993–2000)
* Tadeuš Aleksandrovič (2000–2010)
* Gintaras Petronis (2010–)

Architektūra
------------

Bažnyčia neoromaninė, beveik kvadratinio plano, bebokštė, bazilikinė, su trisiene apside. Vidus 3 navų, atskirtų kolonomis. Prie bažnyčios pietryčių kampo prišlieta aukšta varpinė. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Šventovėje išliko XIX a. pradžios paveikslas „Šv. Juozapas" ir sieninė tapyba (1943 m. dailininkai L. Torvirtas, J. Hoppenas).

Galerija
--------

* Priekinis fasadasPriekinis fasadas
* Šoninis fasadasŠoninis fasadas
* 2017 m. vaizdas2017 m. vaizdas
* Kryžius ant bažnyčiosKryžius ant bažnyčios
* Varpinės kryžiusVarpinės kryžius

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lentvario Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos svetainė
* Trakų dekanato informacija Archyvuota kopija 2017-12-17 iš Wayback Machine projekto.
| ***Ana ir karalius*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Anna and the King |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Lawrence Bender |
| Prodiuseris (-iai) | Lawrence BenderEd Elbert |
| Scenaristas (-ai) | Steve Meerson |
| Vaidina | Chow Yun-FatJodie FosterTom Felton |
| Metai | 1999 |
| Žanras | romantinis, istorinis |
| Trukmė | 148 min. |
| Kalba | anglų, tajų |
| Platintojas | 20th Century Fox |
| Biudžetas | 92 mln. JAV dol. |
| Pajamos | 114 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Ana ir karalius** (angl. *Anna and the King*) – 1999 m. romantinis filmas, kuriame pasakojama apie XIX a. Siamą bei karaliaus ir britės mokytojos santykius. Paremtas tikrais faktais, pagal Anos Leonowens dienoraštį. Daugiausia filmuotas Penango valstijoje, Malaizijoje.

72-osios Oskarų teikimo ceremonijos metu filmas buvo nominuotas dviem Oskarams už kostiumus ir scenografiją.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Anglų karininko, tarnavusio Indijoje našlė Ana su sūnumi Luisu atvyksta į Siamą. Ana kviečiama mokyti karaliaus Monkuto sūnaus, būsimojo sosto įpėdinio princo Čulalankorno. Britiško charakterio, nelinkusi nuolaidžiausi Ana Leonovens susiduria su kultūriniu šoku naujoje šalyje – čia moterys nelaikomos lygiomis su vyrais, karalius garbinamas kaip dievas, o į jos atvykimą niekas nereaguoja. Ana savo nuožmumu pasiekia patį karalių Monkutą.

Laikui bėgant britė priverčia karalių keisti nusistovėjusią tvarką šalyje, padeda Siamui eiti permainų keliu. Ana čia supranta, kokį blogį pasauliui neša britų imperializmas ir stoja ginti Siamo interesų, kai britai jam grasina.

Aktoriai
--------

*Aktorius – personažas*

* Jodie Foster – Anna Leonowens
* Chow Yun-Fat – karalius Monkutas
* Bai Ling – Tuptim
* Tom Felton – Louis Leonowens
* Syed Alwi – The Kralahome, premjeras
* Randall Duk Kim – generolas Alakas
* Kay Siu Lim – princas Chowfa
* Melissa Campbell – princesė Fa-Ying
* Keith Chin – princas Čulalonkornas
* Mano Maniam – Moonshee
* Shanthini Venugopal – Beebe
* Deanna Yusoff – ledi Thiang
* Geoffrey Palmer – lordas John Bradley
* Anne Firbank – ledi Bradley
* Bill Stewart – Mycroft Kincaid

Kritika
-------

Filmas labai kritikuojamas Tailando valdžios ir netgi uždraustas rodyti Tailande. Filmas susilaukė kritikus už pernelyg sureikšmintą Anos vaidmenį Tailando istorijoje ir vaizduojamą meilės romaną tarp Anos ir karaliaus, apie kurį dienoraštyje nerašoma.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Anna and the King". *Box Office Mojo* (anglų). 1999-12-17. Nuoroda tikrinta 2016-10-07.
2. ↑  .Anna and The King — Погадаев, Виктор. Малайский мир (Бруней, Индонезия, Малайзия, Сингапур). Лингвострановедческий словарь. М.: Восточная книга, 2012, с. 55
3. ↑  Aglionby, John (1999-12-29). „Thai censors ban 'insulting' remake of King and I film". *The Guardian*. Nuoroda tikrinta 2018-07-29.
Koordinatės: 54°54′32.36″ š. pl. 23°53′47.28″ r. ilg.﻿ / ﻿54.9089889°š. pl. 23.8964667°r. ilg.﻿ / 54.9089889; 23.8964667

Neries krantinės parko planas
Takas palei Nerį
**Neries krantinės parkas** – parkas Kauno miesto vakaruose, Vilijampolės seniūnijoje. Parkas įkurtas tarp Petro Vileišio ir Varnių tiltų, šalia Neries upės bei Neries krantinės gatvės, į pietryčius nuo Sąjungos aikštės. 

Parko įrengimo darbai pradėti 1978 m. tačiau parko statusas teritorijai suteiktas tik 1997 m. vasario 17 d. Parkas užima 20,7 ha plotą, jame vyrauja lapuočių medžiai.

Galerija
--------

* Informacinis stendasInformacinis stendas
* Tauro sporto mokyklos stadionasTauro sporto mokyklos stadionas
* Priekyje – Vilijampolės namaiPriekyje – Vilijampolės namai
* Iš parko matyti P. Vileišio tiltasIš parko matyti P. Vileišio tiltas

Taip pat skaityti
-----------------

* Tauro sporto mokyklos stadionas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kaunas tvarkys Neries krantinės parką Archyvuota kopija 2020-12-03 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Pokyčiai vaizdingoje Kauno krantinėje – pradedama Neries parko rekonstrukcija*. 15min.lt.
| *Verdammt Wir Leben Noch* |
| --- |
| 
Falco albumo *Verdammt Wir Leben noch* viršelis |
| Falco studijinis albumas |
| Išleistas | 1999 m. |
| Įrašytas | 1988-1998 m. „Reverso Musikproduktion" |
| Žanras | Pop, rock, rap, techno |
| Įrašų kompanija | GiG Records, Teldec |
| Prodiuseris | Thomas Rabitsch, Bolland & Bolland |
| Falco chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Out Of The Dark (Into The Light) (1998) | Verdammt Wir Leben Noch (1999) | The Spirit Never Dies (2009) |

 |

**Verdammt Wir Leben Noch** (vok. *Po velnių, mes vis dar gyvi*) yra 9-asis austrų dainininko Falco albumas, išleistas 1999 m. jau po atlikėjo žūties, pakilęs į Austrijos albumų Top-3.

Priešistorė
-----------

Tai - kompiliacinis albumas, kurio dalį sudaro dainos, Falco kurtos nuo 1995 m. kurių jis neįdėjo į savo ruošiamą leidybai albumą „Egoisten", kuris 1998 m. buvo išleistas „Out Of The Dark (Into The Light)" pavadinimu. Kitos dainos - „Qué Pasa, Hombre?" ir „Poison" - yra iš albumo „Wiener Blut" sesijos, vykusios 1987 m. Taip pat įtraukti ir dviejų dainų - vienos žinomiausių Falco dainų „Der Kommissar" bei „Verdammt Wir Leben Noch" - remiksai.

„Fascinating Man", „We Live For The Night" bei „From The North To The South" prodiusavo olandų prodiuserių duetas - broliai Robas ir Ferdi Bollandai, likusias - senas Falco draugas, „Drahdiwaberl" laikų kolega - prodiuseris Thomas Rabitsch.

Daina „Europa", sukurta 1995 m. pašvęsta Austrijos įstojimui į Europos Sąjungą.

Albumo pavadinimui pasirinktas vienos iš ironiškų Falco dainų pavadinimas, kuris išleistas ir singlu.

Buklete albumas įvardintas „Susidorojimu su 10-ojo deš. laikmečio dvasia".

Dainos
------

1. Verdammt Wir Leben Noch (5:14)
2. Die Königin Von Eschnapur (4:29)
3. Qué Pasa Hombre? (4:14)
4. Europa (5:07)
5. Fascinating Man (4:00)
6. Poison (4:22)
7. Ecce Machina (5:31)
8. We Live For The Night (3:52)
9. Krise (3:54)
10. From The North To The South (3:11)
11. Der Kommissar (Club 69 remix) (3:41)
12. Verdammt Wir Leben Noch (remix) (4:26)

Singlai
-------

Išleisti singlai - titulinis „Verdammt Wir Leben Noch" bei „Europa", o „Die Königin Von Eschnapur" - tik Austrijoje.

„Verdammt Wir Leben Noch" videoklipe suvaidino daugybės praeities garsenybių - Freddie Mercury, Marlene Dietrich, Elvis Presley, Albert Einstein, Jimi Hendrix bei Humphrey Bogart - antrininkai. Tarpais videoklipe matomas ir pats Falco, vaidinantis klausykloje sėdintį kunigą - tai kadrai iš jo 1995 m. videoklipo „Mutter, Der Mann Mit Dem Koks Ist Da".

Kiti faktai
-----------

Tokiu pat pavadinimu 2007 m. nufilmuotas biografinis filmas „Falco – Verdammt, wir leben noch!", kino ekranuose pasirodęs 2008 m. vasario 7 d. t. y. per Falco 10-ąsias žūties metines.

Nuorodos
--------

* Albumo reitingai austriancharts.at
* Oficiali Falco svetainė
|  |
| --- |
| Anabela |
|  
Anabela 2009 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Anabela Braz Pires |
| Dar žinoma | Anabela |
| Gimė | 1976 m. rugsėjo 22 d. (46 metai)  Almada, Portugalijos vėliava Portugalija |
| Žanrai | pop, fado |
| Veikla | dainininkė, aktorė |

**Anabela Braz Pires** (g. 1976 m. rugsėjo 22 d. Almadoje) – Portugalijos dainininkė ir muzikinio teatro aktorė, gimtojoje šalyje geriausiai žinoma pirmuoju jos vardu **Anabela**.

Biografija
----------

Anabela Braz Pires gimė 1976 m. rugsėjo 22 d. Almadoje, Lisabonos regione. Dainuoti profesionaliai pradėjo nuo aštuonerių metų, dalyvaudama įvairiuose vaikų festivaliuose. 1989 metais, būdama 12-kos, laimėjo *Grande Noite do Fado* konkursą. Tais pačiais metais ji atstovavo Portugalijai UNICEF dainų šventėje Nyderlanduose, kur užėmė antrąją vietą ir pelnė Danny Kaye apdovanojimą už geriausią dainos interpretaciją.

1991 metais dalyvavo Tarptautiniame Sopoto dainų festivalyje, su daina „Brother" atstovaudama Portugalijai. 1991 ir 1992 metais, atlikėja išleido albumus „Anabela" ir „Encanto".

1993 m. Anabela po pergalės *Festival RTP da Canção* konkurse išrinkta atstovauti Portugalijai 1993 m. Eurovizijoje, kuri vyko Milstrite, Airijoje. Konkurse atlikėja atliko dainą „A cidade (até ser dia)". Iš kitų šalių gavusi 60 taškų, Anabela užėmė dešimtąją vietą. Eurovizinė daina buvo įtraukta į atlikėjos trečiąjį albumą „A cidade, até ser dia", kuris išėjo 1993 metais.

Diskografija
------------

* *Anabela* (1991)
* *Encanto* (1992)
* *A cidade, até ser dia* (1993)
* *Primeiras Águas* (1996)
* *Origens* (1999)
* *Aether* (2005)
* *Encontro* (2006) (su Carlos Guilherme)
* *Nós* (2010)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Anabela** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina *A cidade (até ser dia)*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Dina  *„Amor d'água fresca"*** |  **Portugalijos atstovė Eurovizijoje**1993 | Po to:**Sara Tavares  *„Chamar a música"*** |
|  |
| --- |
| Argo  gr. Αργό |
|  |
| Biografija |
| Kilmė | Salonikai, Graikijos vėliava Graikija |
| Žanrai | folk, Balkanų muzika |
| Kūrinių kalbos | graikų, Ponto graikų |
| Aktyvumo metai | 2001-dabar |
| Įrašų kompanija | Underground Sound Studio |
| Nariai |
| Christina Lachana  Maria Venetikidou  Vladimiros Sofianidis  Kostas Topouzis  Ilias Kesidis  Alekos Papadopoulos |

**Argo** (gr. Αργό, ankstesnis pavadinimas *Europond*) – Graikijos muzikos grupė, kurią sudaro šeši nariai: Christina Lachana, Maria Venetikidou, Vladimiros Sofianidis (vokalai), Kostas Topouzis, Ilias Kesidis ir Alekos Papadopoulos (instrumentai).

Grupė susikūrė 2001 m. rugpjūčio 31 d. Salonikuose *Europond* pavadinimu. Nuo pat veiklos pradžios savo kūrinius atlieka tik graikų ir Ponto graikų kalbomis. Vėliau grupė pasirašė sutartį su įrašų kompanija „Underground Sound Studio".

2016 m. grupė pasirinkta atstovauti Graikijai 2016 m. „Eurovizijos" dainų konkurse su kūriniu „Utopian Land", bet į finalą nepateko. Tai yra pirmas kartas, kai Graikija nepateko į finalą.

Nuorodos
--------

* Daina *Utopian Land*

  


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Maria Elena Kyriakou  *„One Last Breath"*** |  **Graikijos atstovai Eurovizijoje**2016 | Po to:**–** |
**Argentomagas** (lot. *Argentomagus*) – galų biturigų genties opidumas, vėliau – Romos imperijos miestas. Stovėjo *Mersans* plynaukštėje (dabartinė centrinė Prancūzija), strateginiame taške, kur romėnų tiltas kirto Krezo upę. 

Pavadinimas lot. *Argentomagus* reiškia 'sidabrinis turgus'. Iš šio seno pavadinimo kilo greta esančio dabartinio miesto *Argenton-sur-Creuse* pavadinimas.

Istorija
--------

Ikiromėniniais ir ankstyvosios romėnų okupacijos laikais apie Argentomagą gyveno biturigų gentis. Romėnai šią teritoriją užkariavo apie 50 m. pr. m. e. Miesto klestėjimo viršūnė buvo galų-romėnų kultūros tarpsnis (II-III a. pr. m. e.). 

Miesto gyventojų, užsiėmusių metalų lydymu bei kalvyste, tarpe buvo populiarus Merkurijaus kultas. Kitos garbintos dievybės buvo Deivė motina, Venera.

Archeologinė vieta ir muziejus
------------------------------

Archeologiniai kasinėjimai itin svarbūs, nes parodė, kaip miestas vystėsi iš galų gyvenvietės į romėnų miestą. Didelės griuvėsių dalys buvo kasinėtos. Ištirti amfiteatras, romėnų vila, kapinės. Buvo aptikta unikalių radinių, pvz. apskritas altoriaus pjedestalas.

Šaltiniai
---------

* Françoise Dumasy-Mathieu, Dominique Tardy, Jacques Allain (1994) *Argentomagus : oppidum gaulois, agglomération gallo-romaine et musée*. 117 p.
* Gerard Coulon (1996) *Argentomagus: Du site gaulois a la ville gallo-romaine*. 164 p.
* Françoise Dumasy-Mathieu (2000) *Le théâtre d'Argentomagus*.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi.**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą. |

**Aly Cissokho**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1987 m. rugsėjo 15 d. (35 metai) |
| Gimimo vieta | Blua, Prancūzija |
| Ūgis | 1,81 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Liverpool FC (skol. iš Valencia CF) |
| **Numeris** | 20 |
| **Pozicija** | Gynėjas |
| Jaunimo klubai |
| 1995–19991999–20032003–20042004–2007 | AMJ BloisBlois Foot 41FCO Saint-Jean-de-la-RuelleFC Gueugnon |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2007–20082008–200920092009–20122012–2013– | FC GueugnonVitória FCFC PortoOlympique LyonnaisValencia CF→Liverpool FC (skol.) | 22 (0)13 (0)15 (0)93 (1)25 (2)12 (0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2010– | Prancūzija Prancūzija | 1 (0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2014 m. vasario 8 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2010 m. rugpjūčio 11 d.. |

**Aly Cissokho** (g. 1987 m. rugsėjo 15 d.) – Prancūzijos futbolininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje Liverpool FC klube (skolinamas iš Valencia CF).

Karjerą pradėjo gimtojo miestelio *Blois Foot 41* klube. 2004 m. pasirašė sutartį su FC Gueugnon, kuriame, jaunimo komandoje, praleido trejus metus. 2006–2007 m. sezone debiutavo pagrindinėje komandoje. Klube sužaidęs vieną sezoną, 2008 m. birželį, persikėlė į Portugalijos lygos Vitória FC. Praleidęs tik puse sezono, išvyko į FC Porto. Su Porto klubu, Cissokho laimėjo Porugalijos lygą,  Portugalijos taurę bei pirmą kartą žaidė UEFA Čempionų lygoje. 2009 m. liepos mėnesį, po nesekmingo bandymo persikelti į Italijos Milano klubą, už € 15 mln. mokestį, pasirašė penkerių metų sutartį su Prancūzijos Olympique Lyonnais klubu. 2012–2013 m. sezono pradžioje buvo parduotas Ispanijos La lygos Valencia CF. 2013–2014 m. sezonui buvo paskolintas Liverpool FC.

2009 m. lapkritį buvo pakviestas į Prancūzijos rinktinę. Debiutavo 2010 m. rugpjūčio 11 d. draugiškose rungtynėse prieš Norvegiją.

Pasiekimai
----------

### Klubiniai

Porto
* Portugalijos lyga (1): 2008–2009 m.
* Taça de Portugal (1): 2008–2009 m.

Lyon
* Coupe de France (1): 2011–2012 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-02-22 iš Wayback Machine projekto.
Forchtenštaino pilis
Bavarijos erchercogienė Marija Ana (1610–1665) su Lenkijos karaliene ir Lietuvos didžiąja kunigaikštiene Cecilija Renata (1611–1644) Forchtenštaino pilyje. (Dailininkas Justas Sustermanas.)
**Forchtenštaino pilis** (vok. *Burg Forchtenstein*, veng. *Fraknó várá*) – viduramžių pilis Austrijos Burgenlando šiaurėje, Forchtenštaino miestelyje.

Pilį ant 50 m aukščio kalvos pastatė didikai Matersdorfai, vėliau vadinami Fortenštainais. Apie 1450 m. mirė paskutinysis bevaikis giminės atstovas ir valdos šimtui penkiasdešimčiai metų perėjo į Habsburgų rankas. 1622 m. kaizeris Ferdinandas II perdavė pilį vengrų bajorui Nikolausui Esterhazy, kartu suteikdamas jam grafo titulą. Naujasis savininkas ėmė perstatinėti pilį į to meto karinius reikalavimus atitinkančią tvirtovę, statybiniams darbams atlikti buvo pakviesti italų meistrai. Nikolauso sūnus Paulius XVII a. rekonstrukciją tęsė, kartu atkreipdamas dėmesį į estetinę tvirtovės išvaizdą. Galiausiai statinys įgavo aiškius barokinius bruožus.

Pamažu, besivystant artilerijai, tvirtovė–pilis ėmė prarasti fortifikacinę reikšmę. Pauliaus Esterhazy palikuonys Forchtenštaino pilį pradėjo naudoti reprezentaciniams tikslams, į ją perkėlė giminės archyvą bei ginklinę, senovinių laikrodžių kolekciją ir kt. vertybes. Kolekcinių brangenybių patalpa buvo taip meistriškai įkomponuota pilyje, kad išliko nepastebėta iki pat Antrojo pasaulinio karo pabaigos. Nors dalis šeimos vertybių 1921 m. buvo perduota Vengrijos Nacionaliniam archyvui, likę meno kūriniai šiandieną sulaukia didelio menotyrininkų bei istorikų dėmesio ir, kartu su rinkiniais kitoje Esterhazy pilyje Aizenštato mieste, yra prieinami lankytojams.

Literatūra
----------

* Jakob Michael Perschy/ *Bollwerk Forchtenstein. Burg Forchtenstein.* Burgenländische Landesausstellung 1993, Landesarchiv und –bibliothek, Eisenstadt 1993

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Forchtenštaino pilis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Pilis Esterhazy internetinėje svetainėje Archyvuota kopija 2018-07-30 iš Wayback Machine projekto.
* Nuotraukos iš aukštai
| **Alvydas Baležentis** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. sausio 10 d. (74 metai)Straigių kaime, Lazdijų raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Ligita |
| Vaikai | Rasa, Tomas |
|  |
| Veikla | socialinių mokslų daktaras, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija |  |
|  |
| Alma mater | 
* 1973 m. Kauno politechnikos institutas,
* 1979 m. Maskvos M. Lomonosovo universitetas

 |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 2009 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius.
 |

**Alvydas Baležentis** (g. 1949 m. sausio 10 d. Straigių kaime, Lazdijų raj.) – socialinių mokslų daktaras, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1967 m. baigė Smalininkų žemės ūkio mechanizacijos technikumą. 1973 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1973–1976 m. mokėsi Odesos žemės ūkio instituto aspirantūroje. 1979 m. Maskvos M. Lomonosovo universitete apgynė disertaciją ir įgijo ekonomikos mokslų kandidato laipsnį. 1983–1984 m. stažavosi Vokietijoje.

1967–1970 m. dirbo pedagoginį darbą Balbieriškio kaimo profesinėje technikos mokykloje. 1970–1973 m. – Lietuvos mašinų bandymų stoties inžinierius. 1977–1992 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos asistentas, vyresnysis dėstytojas, prodekanas, docentas, prorektorius, Žemės ūkio akademijos Inovacinio centro direktorius.

1992–1996 m. Seimo narys, kandidatu iškėlė Lietuvos ūkininkų sąjunga ir Lietuvių tautininkų sąjunga. 1996–1998 m. Lietuvos Respublikos žemės ūkio ir miškų ministerijos Kaimo vystymo ir mokslo departamento direktoriaus. 1998–2003 m. Lietuvos agrarinės ekonomikos instituto Kaimo plėtros skyriaus vedėjas. 2003–2005 m. Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos Vadybos katedros docentas. 2004–2009 m. Mykolo Romerio universiteto Viešojo administravimo katedros docentas, nuo 2009 m. profesorius.

Lietuvos žemdirbių sąjūdžio tarybos prezidiumo narys, Lietuvos ūkininkų sąjungos tarybos narys. Lietuvių tautininkų sąjungos narys. Žmona Ligita, dukra Rasa, sūnus Tomas.

Apdovanojimai
-------------

2009 m. apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžiumi.

Bibliografija
-------------

* Žemės ūkio įmonės valdymo sistemos dinamika. Inovacinis požiūris. 1988 m. rusų kalba.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Alvydas Baležentis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 498 psl.
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Argentinos–Brazilijos futbolo derbis| Pietų Amerikos *El Clásico* |
| Miestas ar regionas | Pietų Amerika |
| Komandos | Argentina ArgentinaBrazilija Brazilija |
| Pirmas susitikimas | Argentina 3–0 Brazilija |
| Žaistos rungtynės | 109 |
| Daugiausiai pergalių | Brazilija (45) |
| Paskutinės rungtynės | Argentina 0–1 Brazilija2018 m. spalio 16 d. |
| Kitos rungtynės | TBD |

**Argentinos-Brazilijos futbolo derbis**, dar vadinamas **Pietų Amerikos El Clásico** – futbolo derbis tarp dviejų stipriausių Pietų Amerikos komandų – Argentinos ir Brazilijos. Abi komandos yra tarp turinčių didžiausią Elo reitingą, FIFA pasaulio reitingą, yra vertinamos kaip vienos geriausių futbolo rinktinių pasaulyje. Argentinai yra atstovavę tokie žaidėjai kaip José Manuel Moreno, Adolfo Pedernera, Alfredo Di Stéfano, Omar Sívori, Mario Kempes, Diego Maradona, Fernando Redondo, Gabriel Batistuta ar Lionel Messi, Brazilijai – Pelé, Garrincha, Zico, Romario, Roberto Carlos, Ronaldo, Rivaldo, Ronaldinho, Kaká, Neymar. Dažniausiai lyginami žaidėjai buvo Maradona ir Pele, šiais laikais – Messi ir Neymar. 

Rinktinės yra susitikusios 109 kartus, 45 kartus laimėjo brazilai, 39 – argentiniečiai, dar 25 susitikimai pasibaigė lygiosiomis.
**Argentinos socialistų partija** (**PSA**, isp. – *El Partido Socialista de la Argentina*) – Argentinos kairioji socialinės demokratijos ideologijos politinė partija.

Įkurta 1896 m. birželio 28 – 29 d. Chuano B. Chusto (Juan B. Justo), kuris iki mirties 1942 m. ir vadovavo partijai, iniciatyva. Žymiausias to meto lyderis – Alfredas Palacijus, 1904 m. tapęs pirmuoju socialistu parlamentaru Amerikoje, 1935 m. tapęs senatoriumi.

Iš pradžių laikėsi marksistinių pozicijų, bet po I pasaulinio karo, kai nuo jos atskilo *Internacionalinė socialistų partija*, vėliau tapusi komunistų partija, pasuko reformistiniu keliu.

1961–1965 m. skilo į S*ocialistų* (PSA), *Argentinos demokratinių socialistų partiją* (PSD) ir *Argentinos socialistų liaudies partiją* (PSP). Po 1966 m. karinio perversmo buvo uždrausta. 2002 m. PSA ir PSD vėl susijungė į PSA.

Nuo 1987 m. išlaiko mero postą Rosarijaus mieste. 2005 m. rinkimuose sąjungoje su socialistais radikalais gavo 5 vietas žemuosiuose rūmuose.

Leidžia laikraštį *La Vanguardia*. SI narė nuo 1992 m.

Pirmininkas nuo 1999 m. Rubenas Džiustinjanis.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 22°47′38″ p. pl. 67°48′44″ v. ilg.﻿ / ﻿22.79389°š. pl. 67.81222°r. ilg.﻿ / 22.79389; 67.81222

| Verdės lagūna |
| --- |
| Verdės lagūna ir LikankaburasVerdės lagūna ir Likankaburas |
| Vieta | Bolivija |
| Plotas | 5,2 km² |
| Kranto linijos ilgis | 10 km |
|  |
|  Vikiteka | Verdės lagūna |

**Verdės lagūna** (isp. *Laguna Verde*, keč. *Q'umirqucha*; **Žalioji lagūna**) – druskos ežeras pietvakarių Bolivijoje, Altiplano plokščiakalnyje, Potosi departamente. Telkšo Likankaburo ugnikalnio papėdėje, 4350 m aukštyje virš jūros lygio. Priklauso Eduardo Abaroa Andų faunos nacionalinam rezervatui.

Ilgis 3,7 km, plotis 2,3 km. Protaka jungiasi su Blankos lagūna. Dėl didelio magnio kiekio ežero vanduo yra smaragdiškai žalios spalvos.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Spalvotosios lagūnos
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Europos Sąjungos (ES) integracija** – procesas, kai valstybės susitaria ne tik dėl tarpusavio santykių, bet ir dėl to, kad kai kurie jų vidaus gyvenimo klausimai ir reikalai bus tvarkomi bendrai. Tuo tikslu valstybės steigia ir bendras institucijas, kurioms paveda tvarkyti tuos reikalus, leidžia teisės aktus, kurie galioja iš karto visose dalyvaujančiose valstybėse

Anglių ir plieno bendrija
-------------------------

ES, kokią ją žinome šiandien, pradžia buvo 1952 m. įkurta Europos anglių ir plieno bendrija (EAPB). Ją įkūrė Belgija, Vokietija, Prancūzija, Italija, Liuksemburgas ir Nyderlandai. Siekiant išlaikyti ilgalaikę taiką, buvo sumanyta perimti iš valstybių teisę kontroliuoti anglies ir plieno – pasaulinių karų pagrindinių žaliavų – išteklius ir tą daryti bendrai.

Ekonominė bendrija
------------------

Paskatintos savo sėkmės, siekdamos panaikinti prekybos kliūtis ir sukurti bendrąją rinką, netrukus tos pačios šešios šalys nusprendė sujungti ir kitus savo šalių ekonomikos sektorius, tokius kaip žemės ūkis. 1958 m. šios šešios šalys įkūrė Europos ekonominę bendriją (EEB) ir Europos atominės energijos bendriją (Euratomą). 1967 m. šių trijų Bendrijų institucijos buvo sujungtos. Bėgant laikui per kelis plėtros etapus prie Europos Bendrijų (EB), arba Europos Sąjungos (po 1993 m. Mastrichto sutarties), prisijungė daugiau Europos šalių.

Naujas integracijos etapas
--------------------------

2009 m. gruodžio 1 d. įsigaliojusi Lisabonos sutartis yra ne tiek konstitucinė, kiek ankstesniąsias sutartis iš dalies keičianti sutartis. Ji iš dalies keičia Europos Sąjungos (Mastrichto) ir Europos bendrijos steigimo (Romos) sutartis. Joje apibrėžta nauja institucinė sandara, kuria siekiama, kad Europos Sąjunga būtų demokratiškesnė, skaidresnė ir veiksmingesnė. Kartu ja siekiama pagerinti pasauliniu lygiu ES vykdomų veiksmų suderinamumą ir matomumą.

Tokiu būdu integracija reiškia, kad šalys bendrai sprendžia daugelį klausimų ir tvirtina įvairiausių sričių politikos kryptis: nuo žemės ūkio iki kultūros, nuo vartotojų reikalų iki konkurencijos, nuo aplinkos apsaugos ir energijos iki transporto ir prekybos.
| Forchheimasvok. *Forchheim* |
| --- |
|        |
| *Forchheimo rotušė* |
|  |
| 

ForchheimasForchheimas

49°43′11″ š. pl. 11°03′29″ r. ilg.﻿ / ﻿49.71972°š. pl. 11.05806°r. ilg.﻿ / 49.71972; 11.05806﻿ (Forchheimas)Koordinatės: 49°43′11″ š. pl. 11°03′29″ r. ilg.﻿ / ﻿49.71972°š. pl. 11.05806°r. ilg.﻿ / 49.71972; 11.05806﻿ (Forchheimas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Bavarija Bavarija |
| **Regionas** | Viršutinė Frankonija |
|  |
| **Meras** | Franz Stumpf |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 30 497  |
| **Plotas** | 44,46 km² |
| **Tankumas** (2011) | 686 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 91291–91301 |
| **Tinklalapis** | www.forchheim.de |

**Forchheimas** {vok. *Forchheim*) – miestas Vokietijoje, Šiaurės Bavarijoje. Jis kartais vadinamas *Vartais į Frankonijos Šveicariją*.

Istorija
--------

VIII a. Forchheime pastatyti karališkieji rūmai.

805 m. miestą pirmą kartą mini *Diedenhofener Kapitular*, Karolio Didžiojo dokumentas, draudžiantis Forchheimui ir Magdeburgui parduoti ginklus slavams. Po to Forchheime rinkdavosi Reichstagas ir kilmingųjų susirinkimai.

911 m. lapkričio 10 d. Konradas I buvo išrinktas Vokietijos karaliumi. 1007 m. lapkričio 1 d. imperatorius Henrikas II atidavė miestą Bambergo vyskupystei. 1039 m. imperatorius Henrikas III išpirko Forchheimą iš Bambergo vyskupo, bet 1063 m. liepos 13 d. jis grįžo vyskupui, valdžiusiam iki sekuliarizacijos 1802–1803 m.

Imperatoriaus Henriko IV laikais Rudolf von Rheinfelden buvo išrinktas antikaraliumi (*Gegenkönig*) 1077 m. kovo 15 d.

Tarp 1200 ir 1220 m. Forchheimas gavo miesto statusą ir herbą.

Per Trisdešimtmetį karą Forchheimas nebuvo užimtas dėl įtvirtinimų. Bambergo vyskupas pasislėpė Forchheimo tvirtovėje su katedros lobiu nuo švedų. Jie apgulė miestą kelis kartus 1632–1634 m. Tuo metu miestiečiai gavo pravardę *Mauerscheißer* (Sienų šikikai), nes jie tuštinosi per sieną, norėdami švedams parodyti, kad Forchheime dar yra maisto.

1802 m. Forchheimą užėmė Bavarijos kariai. 1889 m. miestas tapo nepriklausomu, su daline savivalda iki 1972 m. kai buvo sujungtas su vietiniu rajonu.

Vietinė legenda teigia, kad mieste gimė Poncijus Pilotas.

Miestai partneriai
------------------

* Prancūzija Le Perė prie Marnos (Prancūzija)
* Italija Roveretas (Italija)
* Italija Lavis (Italija)
* Austrija Ropenas (Austrija)
* Vokietija Piosnekas (Tiuringija)
* Rumunija Gerla (Rumunija)
* Čekija Broumovas (Čekija)
**Lenkijos Darbo sąjunga** (UP, *Unia Pracy*) – Lenkijos politinė partija.

Įkurta 1992 m. susijungus demokratinėms ir socialistinėms intelektualų grupėms – **Darbo solidarumas** (Ryšardas Bugajus, Aleksandras Malachovskis), Demokratinis visuomeninis judėjimas (Zbignevas Bujakas, Vojciechas Borovikas), Lenkijos socialdemokratų partija (Vladislovas Dobžanskis, Miroslavas Hanušas), Socialdemokratinė unija (Vieslava Ziolkovska, Marekas Polis) ir Liepos 8-osios judėjimas (Tomašas Nalenčis).

1993 m. priimta programa ir statutas, išrinkta vadovybė.

1993 m. Lenkijos Seimo rinkimuose iškovota 41 vieta, 1997 m. neperžengė 5 % ribos, 2000 sudarė koaliciją su SLD ir 2001 m. bendrame sąraše su Lenkijos kairiųjų sąjunga buvo išrinkti 16 atstovų ir 7 senatoriai. 1993 m. A. Malachovskis, 1999 m. Marekas Polis tapo pramonės ir prekybos ministru.

2004 m. sudarė aljansą su Lenkijos socialdemokratija.

SI narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d.
Europos socialistų partijos narė.

Pirmininkai:

* lyderis – Waldemaras Witkowskis.
* sekretorius – Piotr Siła-Nowicki.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė **(**lenk.**)**
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Jai ieškote civilinės automobilio versijos, žiūrėkite Ford Crown Victoria.*

|  |
| --- |
| Crown Victoria Police Interceptor |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Ford Motor Company |
| Metai | 1998-dabar |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | Didelis |
| Kėbulo tipas (-ai) | 4-durų sedanas |
| Išdėstymas | FR |
| Platforma (-os) | Panther |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | 4,6 l Modular SOHC V8 |
| Transmisija (-os) | 4-pavarų automatinė |
| Išmatavimai |
| Kita informacija |
| Panašūs automobiliai | Chevrolet Impala |

**Police Interceptor** (dažnai vadinamas tiesiog **CVPI**) yra policijos pajėgoms pritaikyta automobilio Ford Crown Victoria versija. Nors pavadinimas oficialiai pradėtas naudoti tik nuo 1999 metų, pats automobilis yra naudojamas nuo 1998 metų. Tarp 1979 ir 1991 metų gamintų Ford LTD ir Ford LTD Crown Victoria, bei 1992 metų Ford Crown Victoria policijos automobiliai buvo vadinami **P72**. Vėliau tarp 1993 ir 1998 metų policijos automobiliai buvo vadinami **Crown Victoria P71**. Tik 1999 metais Ford Crown Victoria automobiliui pritaikytam policijos darbui buvo suteiktas *Police Interceptor* vardas. Šiandien CVPI yra vienas labiausiai naudojamų policijos automobilių visoje Šiaurės Amerikoje. Automobilį taip pat naudoja daugelis Taksi kompanijų.

Po to, kai Chevrolet sustabdė Chevrolet Caprice automobilio gamybą, CVPI tapo vienintelis rinkoje policijos darbui pritaikytas automobilis, varomas galiniais ratais ir turintis V8 variklį. 2006 metų pradžioje DaimlerChrysler nauja policijos darbui pritaikyta automobilį Dodge Charger, o General Motors siūlo Chevrolet Impala automobilį su 9C1 ir 9C3 policijos paketais, tačiau Impala tėra priekiniais ratais varomas, V6 variklį turintis automobilis.
**Lietuvos filosofų draugija** – Lietuvos visuomeninė organizacija, vienijanti filosofus mokslininkus, dėstytojus, mokytojus ir filosofijos mėgėjus.

Veikla
------

Įkurta 1988 m. Vilniuje. Pagrindiniai tikslai: puoselėti ir plėtoti Lietuvos filosofinę kultūrą ir tęsti filosofinės minties tradiciją, skatinti ir organizuoti filosofų kūrybinę veiklą, jų profesinį tobulėjimą ir bendravimą, rūpintis filosofijos dėstymu ir jos populiarinimu Lietuvoje, skatinti Lietuvos filosofų ryšius su užsienio šalių filosofais, telkti filosofus aktualiems Lietuvos kultūros ir visuomenės uždaviniams spręsti. Jungia apie 80 narių (2008 m.). Nuo įkūrimo iki 2013 m. draugijai pirmininkavo prof. Evaldas Nekrašas.

2014 m. draugija buvo perregistruota kaip akademinė asociacija, vadovaujama prezidento, viceprezidento, sekretoriaus ir valdybos. Šiuo metu draugijai pirmininkauja doc. dr. Mintautas Gutauskas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Evaldas Nekrašas. *Lietuvos filosofų draugija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 219 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**ENAER** – Čilės lėktuvų gamybos kompanija, įkurta 1930 m. Čilės oro pajėgos pradžioje kompaniją aprūpino kapitalu, personalu ir ištekliais, kad ši vykdytų savo pagrindinę paskirtį – remontuotų Čilės oro pajėgų lėktuvus.

ENAER gamintas ispaniškas šturmuotuvas CASA/ENAER A-36CC (Čilės oro pajėgos)

Istorija
--------

Čilės oro pajėgų dalis Techninės priežiūros sparnas (isp. *Ala de Mantenimiento*) buvo įkurtas 1930 m. tada vadinosi *Maestranza Central de Aviación* ('Centrinės aviacijos dirbtuvės').
  
 1984 m. kovo 16 d. sparnas buvo transformuotas į kompaniją ENAER (*Empresa Nacional de Aeronáutica de Chile* 'Nacionalinė Čilės aeronautikos įmonė').

XX a. 9-to dešimtmečio pradžioje tuometinė *Ala de Mantenimiento* pasirašė sutartį su *Piper Aircraft*, pagal kurią Čilės oro pajėgoms ėmė gaminti *Dakota* lėktuvus. Keletas tokių lėktuvų buvo pagaminti šalies aeroklubams. Be Dakotų ANAER pagamino po nedaug *Piper Archer* ir *Piper Warrior* lėktuvų. Po to imta gaminti karinius mokomuosius lėktuvus *T-35 Pillán*, gautus modifikuojant lėktuvą *Piper Saratoga*.

ENAER lėktuvai
--------------

* mokomasis lėktuvas ir lengvasis šturmuotuvas *H-36 Halcón*
* šturmuotuvas *A-36 Halcón*
* mokomasis lėktuvas *T-35 Pillán*
* reaktyvinis šturmuotuvas *ENAER Elkan* (prancūziškas *Mirage 5*)
* reaktyvinis šturmuotuvas *ENAER Pantera* (prancūziškas *Mirage 50*)
* *ENAER Ñamcú*
**Asociacija Lietuvos futbolo klubų sąjunga**, arba *Lietuvos futbolo klubų sąjunga, asociacija* (**aLFKS**) organizacija, įsteigta Lietuvos futbolo klubų, kurių komandos dalyvauja Lietuvos Pirmos lygos futbolo čempionate. ALFKS įregistruota 2019 m. gegužės 9 d..

2022 m. balandžio 30 d. aLFKS tapo LFF nare.

Veikla
------

Asociacijos veiklos pagrindiniai tikslai ir uždaviniai yra sutarties su LFF pagrindu, kartu su LFF, organizuoti Pirmos lygos futbolo pirmenybes, atstovauti Narių interesus, bei skatinti, vystyti ir populiarinti futbolo žaidimą bei kelti profesionalaus futbolo lygį Lietuvoje.

aLFKS nariai
LFF I lygoje žaidžiantys klubai
aLFKS Valdybos nariai
LFF I lygoje žaidžiančių klubų vadovai

Istorija
--------

2020 m. birželio mėn LFF Pirmos lygos narių susirinkime perrinkta valdyba, Rimvydas Čekavičius atsistatydino iš Pirmos lygos direktoriaus pareigų. Naujuoju direktoriumi 2020 m. rudenį tapo Petras Aleksonis.

Iki 2023 m. valdybos pirmininku buvo Ivan Švabovič (BFA). 2023 m. vasario mėn. valdybos pirmininku išrinktas Andrius Markevičius (Be1 NFA).

Nuorodos
--------

Pirmos lygos interneto svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2022-05-04 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
| Lenkijos armijos stadionas |
| --- |
|  |
| Vieta | Varšuva, Lenkija |
| Atidarytas | 1930 m. rugpjūčio 9 d. |
| Renovuotas | 2008–2011 m. |
| Savininkas | Varšuvos miestas |
| Operatorius | Legia Warszawa |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 31 103 sėdimos vietos |
| Nuomininkai | Legia Warszawa |

**Lenkijos armijos stadionas** (lenk. *Stadion Wojska Polskiego*) yra futbolo stadionas Varšuvoje, Lenkijoje. Stadione, kuriame telpa 31 103 žiūrovai, nuo 1930 m. rugpjūčio 9 d. namų rungtynes žaidžia Legia Warszawa futbolo klubas. Lenkijos armijos stadionas yra penktas pagal dydį Ekstraklasa lygoje. Priklauso Varšuvos miestui.

Pepsi Arena
-----------

2011 m. liepos 19 d. Legia ir PepsiCo pasirašė trejų metų paramos sutartį, pagal kurią stadiono pavadinimas pakeistas į *Pepsi Arena*. Sutarties suma nebuvo atskleista.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lenkijos armijos stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Stadiono svetainė Archyvuota kopija 2007-10-13 iš Wayback Machine projekto. (lenkų k.)
**Lietuvos filharmonijos draugija** – Lietuvos privati muzikos draugija, propagavusi simfoninę ir kamerinę muziką, veikusi 1928–1934 m. Kaune.

Veikla
------

Lietuvos filharmonijos draugija turėjo apie 150 narių. Lietuvos filharmonijos draugijos valdybą sudarė Balys Dvarionas, Vladas Jakubėnas, Viktoras Žadeika, nuo 1933 m. – Juozas Gruodis, Stasys Šimkus ir kiti muzikai. Propaguojamus kūrinius dažniausiai atlikdavo Valstybės teatro simfoninis orkestras, kurioo visi artistai buvo draugijos nariai, diriguodavo lietuvių dirigentai.

Koncertų programas sudarė Vakarų Europos klasikų ir lietuvių kompozitorių kūriniai. Pirmasis draugijos koncertas įvyko 1928 m. spalio 30 d. dirigavo suomių dirigentas R. Kajanusas. Draugija kviesdavosi žymius užsienio dirigentus – N. Malko, E. Kuperį, R. Batoną, G. Pulė, O. Frydą, A. Koatesą ir atlikėjus – pianistę E. Petri, smuikininką G. Kulenkampfą, violončelininką E. Feuermaną, smuikininkę G. Bacevič ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Boleslovas Zubrickas. *Lietuvos filharmonijos draugija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 219 psl.