recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Kabijų kalba*Kabɩyɛ* |
| Kalbama | Togas, t. p. Gana, Beninas |
| Kalbančiųjų skaičius | ~1 mln. |
| Kilmė | Nigerio-Kongo0Atlanto-Kongo00gurų000gurunsių0000rytų gurunsių00000**kabijų** |
| Rašto sistemos | lotynų |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Togo vėliava Togas (tautinė) |
| Prižiūrinčios institucijos | Kabijų akademija (*Académie Kabiyè*) |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-3 | kbp |

**Kabijų kalba** (*Kabiye, Kabiyé, Kabɩyɛ*) – Nigerio-Kongo kalbų šeimai, Atlanto-Kongo atšakos gurų kalbų pošakiui priklausanti kalba, vartojama kabijų tautybės žmonių, gyvenančių daugiausia šiaurės Togo aukštumose, tačiau XX a. ji paplito ir po likusį Togą bei kaimynines Benino, Ganos sritis. Kalbančiųjų skaičius – apie milijonas žmonių. Kabijų kalbą kaip gimtąją vartoja ~23 % (1999 m.) Togo gyventojų.

Kalba toninė (turi 2 tonus). Tarp priešdėlių, priesagų bei žodžio šaknies vyksta balsių harmonizacija. Kaip ir kitoms Nigerio-Kongo kalboms, kabijų kalbai būdingas daiktavardžių skirstymas į 10 klasių (giminių): 1–8 priklauso įvairūs žodžiai, kaitomi vienaskaita ir daugiskaita, 9 klasei – neskaičiuojami daiktai (pvz. „lapai", „dulkės", „uodai" ir kt.), o 10 klasei – skysčiai. Kiekvienos klasės žodis turi savitą priešdėlį. Veiksmažodžiai kaitomi naudojant skirtingas priesagas, kurios gali nurodyti laiką, nuosaką, tęstinumą.

Greta valstybinės prancūzų kalbos, evių ir kabijų kalbos Toge yra plačiausiai vartojamos kalbos – jomis vykdomas ugdymas mokyklose, leidžiama spauda, televizijos ir radijo laidos.

Maždaug nuo XX a. 4 dešimtmečio pasirodė pirmieji leidiniai kabijų kalba. 1976 m. sudaryta kabijų kalbos gramatika, vėliau – kabijų-prancūzų kalbų žodynas. Įsteigta kabijų kalbos akademija, kuri ~1980 m. patvirtino naują kabijų kalbos abėcėlę. Į šią kalbą parengti Biblijos ir kitų krikščioniškų tekstų vertimai, išleista kabijų patarlių, pasakų, poezijos tekstų, medicininių ir ūkinių leidinių bei brošiūrų.

Nuorodos
--------

* kbp Duomenys apie kodu „kbp" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Kabijų kalba***
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| Batkeno sritis*Баткен областы* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kirgizijos vėliava Kirgizija |
| **Administracinis centras** | Batkenas |
| **Rajonų skaičius** | 5 |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 548 247 |
| **Plotas** | 16 995 km² |
| **Tankumas** (2021) | 32 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | KG-B |

**Batkeno sritis** (kirg. *Баткен областы*) – viena Kirgizijos sričių. Sostinė – Batkenas. Srities plotas yra 16 995 km², 2005 metais čia gyveno 400 400 žmonių.

Istorija
--------

Iki 1999 m. dabartinės srities teritorija įėjo į Ošo sritį.

Geografija
----------

Batkeno sritis yra Kirgizijos pietvakariuose, įsiterpusi tarp Tadžikistano ir Uzbekistano. Srities apsuptyje yra keletas šių kaimyninių šalių eksklavų. Šiaurinėje dalyje siekia Ferganos slėnio pietinį pakraštį. Likusią teritoriją užima Pamyro Alajaus kalnų sistemos kalnagūbriai (Gisaro Alajus su Turkestano kalnagūbriu, Alajaus kalnagūbris ir kt.). Srityje yra žemiausia Kirgizijos vieta – 401 m virš jūros lygio. Upės priklauso Syrdarjos baseinui (Sochas, Isfara ir kt.), telkšo Aikiolio ežeras.

Etninė sudėtis
--------------

* kirgizai – 76,46 %
* uzbekai – 14,71 %
* tadžikai – 6,90 %
* rusai – 0,83 %
* totoriai – 0,45 %
* turkai – 0,21 %
* kiti – 0,44 %

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Rajonai:

* Batkeno rajonas
* Kadamžajaus rajonas
* Leileko rajonas

2009 m. Batkeno srityje buvo 4 miestai (Batkenas, Kyzyl Kija, Suliukta, Isfana), 5 miesto tipo gyvenvietės (Aidarkenas, Kadžmajus, Sovetskis, Čauvajus, ?) ir 198 kaimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  KYRGYZSTAN, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
| **Kirgizijos sritys** |  |
| Batkeno sritis | Ču sritis | Džalalabato sritis | Isyk Kulio sritis | Naryno sritis | Ošo sritis | Talaso sritis | Biškekas | Ošas |
| Rambyno kraštovaizdžio draustinis |
| --- |
| kraštovaizdžio draustinis |
| Vaizdas nuo Rambyno Vaizdas nuo Rambyno |
| **Vieta:** | Pagėgių savivaldybė, Lietuvos vėliava Lietuva |
| 

Žemėlapis rodantis Rambyno kraštovaizdžio draustinis vietą.Rambyno kraštovaizdžio draustinis

  |
| **Koordinatės:** | 55°5′45″ š. pl. 22°1′3″ r. ilg.﻿ / ﻿55.09583°š. pl. 22.01750°r. ilg.﻿ / 55.09583; 22.01750Koordinatės: 55°5′45″ š. pl. 22°1′3″ r. ilg.﻿ / ﻿55.09583°š. pl. 22.01750°r. ilg.﻿ / 55.09583; 22.01750 |
| **Plotas:** | 3,95 km² |
| **Įkurtas:** | 1960 m. |
| **Valdymas:** | Rambyno RP |

**Rambyno kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Lietuvoje, Pagėgių savivaldybėje, Rambyno regioniniame parke, Nemuno dešiniajame krante. Įkurtas 1960 m.

Draustinyje saugomas vieno unikaliausių ir raiškiausių Lietuvoje Vilkyškių kalvagūbrio erozinio palikuonio – Rambyno kalno kraštovaizdį su garsia Lietuvoje mitologine vieta. Be to, saugomos Nemuno slėnio terasos ir salpa, etnografiškai vertingi Bitėnų ir Bardėnų kaimai su Mažosios Lietuvos kultūros paveldo objektais (Bardėnų kaimo buvusios mokyklos sodyba, Bitėnų kaimo sodybos, Rambyno ir Bitėnų kapinės su Vydūno ir Martyno Jankaus kapais, Bardėnų ir Lumpėnų kaimų evangelikų kapinės; Martyno Jankaus sodybvietė Bitėnuose).

Yra senvaginių ežerų – Merguva, Juodežeris, Bitežeris. ~59 % ploto užima miškai (ypač pušynai, eglynai, yra beržynų, juodalksnynų, ąžuolynų). Draustinyje aptiktos 35 medžių, 54 krūmų, 597 žolių, 93 kerpsamanių ir samanų rūšys. Iš retų augalų čia sutinkami paprastoji gebenė, griovinė našlaitė, šakotoji ratainytė, jonpapartis, smiltyninis gvazdikas. Gyvena į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šikšnosparniai – Branto pelėausiai, rudieji nakvišos; yra didžiausia Lietuvoje baltųjų gandrų kolonija, peri juodieji gandrai, gausu paukščių giesmininkų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Rambyno kraštovaizdžio draustinis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 500
| Dendešasveng. *Gyöngyös* |
| --- |
|              |
| *Dendešo reginys* |
|  |
| 

DendešasDendešas

47°47′0″ š. pl. 19°56′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.78333°š. pl. 19.93333°r. ilg.﻿ / 47.78333; 19.93333﻿ (Dendešas)Koordinatės: 47°47′0″ š. pl. 19°56′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.78333°š. pl. 19.93333°r. ilg.﻿ / 47.78333; 19.93333﻿ (Dendešas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Vengrijos vėliava Vengrija |
| **Medė** | Hevešas |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 29 337  |
| **Altitudė** | 167 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Dendešas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Deñdešas |

**Dendešas** (veng. *Gyöngyös*) – miestas šiaurinėje Vengrijoje, Hevešo medėje, 80 km į šiaurės rytus nuo Budapešto, Matros kalnų papėdėje. Praeina Budapešto–Miškolco plentas ir geležinkelio atšaka. Vystoma medienos apdirbimo, mašinų gamybos, siuvimo, odos, poligrafijos, maisto (vyno) pramonė, turizmas. Apylinkėse yra rusvųjų anglių, cinko ir švino rūdų telkinių. Plyti vynuogynai, tabako pasėliai.

 Šv. Baltramiejaus bažnyčia
Veikia žemės ūkio birža, aukštoji žemės ūkio mokykla, Matros kalnų muziejus. Išlikusi XIV a. barokinė Šv. Baltramiejaus bažnyčia, pilis, sinagoga. Vyksta kasmetinė vynuogių skynimo šventė.

2011 m. 94,8 % miesto gyventojų buvo vengrai, 4,1 % – čigonai, 0,6 % – vokiečiai.

Istorija
--------

Dendešas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1299 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Gyöngyös*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004

Miesto užrašas senuoju vengrų raštu
**Raminta Elena Kuprevičienė** (g. 1938 m. lapkričio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė, popieriaus restauratorė.

Biografija
----------

1941 m. su šeima buvo ištremta į Altajaus kraštą, 1947 m. grįžo į Lietuvą. 1963 m. baigė geografiją Vilniaus universitete. 1963–1969 m. dirbo hidrogeologinėje ekspedicijoje, 1969–1973 m. – Vilniaus universiteto bibliotekos restauratorė, nuo 1973 m. Lietuvos dailės muziejaus, P. Gudyno restauravimo centro Grafikos skyriaus restauratorė. 1974 m. stažavo J. Grabario restauravimo centre Maskvoje. 1986 m. suteikta aukščiausia grafikos kūrinių restauratorės kategorija.

Žymiausi restauruoti kūriniai: Mikalojaus Konstantino Čiurlionio, Petro Kalpoko paveikslai, Juozo Kamarausko akvarelės.

1954–1957 m. Lietuvos meninės gimnastikos rinktinės narė; 1963–1985 m. respublikinės kategorijos teisėja.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Balys Pakštas. *Raminta Elena Kuprevičienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 287 psl.
**Intriga** (lot. *intricare*, pastatyti į keblią padėtį) – sąmokslas, užkulisiniai veiksmai ar veikla, kuria slapta (arba bent jau nevisiškai atvirai) siekiama ką nors sužlugdyti, palenkti sau norima linkme ar kitaip įtakoti įvykius ar asmenis jiems nenaudinga linkme.

Anglų kalboje *intrigue* taip pat reiškia aferą ar slaptą meilės romaną.

Intrigas rezgantis žmogus vadinamas *intrigantu*.

Šveicarų literatūrologas *Peter von Matt* savo 500 psl. literatūros, politikos istorijos, filosofiniame eseistikos veikale Opus Magnum *Die Intrige* atskleidė sąvokos prasmių kaitą remdamamsis istorijos pavyzdžiais.

Vokiečių sociologas ir verslo konsultantas *Gustav Adolf Pourroy* savo esė (1986) „Das Prinzip Intrige – Über die gesellschaftliche Funktions eines Übels" (200 psl.) pirmą kartą aprašė intrigos kaip socialinės medžiagų apykaitos fermento funkciją. Intrigos skatina socialinę kaitą, visuomeninių santykių plėtrą ir vystymąsi, ypač tada, jei atviroje konfliktinėje situacijoje nesama jokios pažangos.

Literatūra
----------

* Heinz-Günter Deiters: „Die Kunst der Intrige" Hamburg, 1966,
* Gustav Adolf Pourroy: „Das Prinzip Intrige – Über die gesellschaftliche Funktion eines Übels" Edition Interfrom, Zürich, 1986, ISBN 3-7201-5194-8,
* Peter von Matt: *Die Intrige. Theorie und Praxis der Hinterlist*. Hanser Verlag 2006. ISBN 3-446-20731-7
* Helga Thoma: *Liebe, Macht, Intrige : Königinnen und ihre Liebhaber*. Piper, München 2002. 2. Aufl. 309 S. ISBN 3-492-23157-8
* Eva Gesine Baur: *Venedig – Stadt der Frauen : Liebe, Macht und Intrige in der Serenissima*. Fotografien Thomas Klinger; Knesebeck, München 2005. 239 S. ISBN 3-89660-313-2
* Gottfried Liebl: *Krieg als Intrige: kulturelle Aspekte der Grenze und die militärische Revolution der frühen Neuzeit*. Verl. Turia und Kant, Wien 1999. 173 S. ISBN 3-85132-164-2
* Arnulf Dieterle: *Die Strukturelemente der Intrige in der griechisch - römischen Komödie*. Grüner, Amsterdam 1980. 358 S. Ueberarb. Diss. Tübingen, 1977/78 ISBN 90-6032-119-7

Taip pat skaitykite
-------------------

* Intriga (teatras)
* Mobbing
* Sąmokslas
* Konspiracija
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| Janja Garnbret |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Slovėnija** |
| Sportinis laipiojimas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2020 Tokijas | Daugiakovė |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2016 Paryžius | Pirmavimas |
| **Auksas** | 2018 Insbrukas | Kybiai |
| **Auksas** | 2018 Insbrukas | Daugiakovė |
| **Auksas** | 2019 Hačiodžis | Kybiai |
| **Auksas** | 2019 Hačiodžis | Pirmavimas |
| **Auksas** | 2019 Hačiodžis | Daugiakovė |
| **Sidabras** | 2018 Insbrukas | Pirmavimas |

**Janja Garnbret** (g. 1999 m. kovo 12 d.) – Slovėnijos sportinio laipiojimo sportininkė, daugkartinė pasaulio čempionė.

Biografija
----------

2016 m. pasaulio čempionate slovėnė pelnė auksą pirmavimo rungtyje. 2017 m. Europos daugiakovės čempionė. 2018 m. pasaulio čempionate pelnė sidabrą pirmavimo rungtyje, bei aukso medalius kopimo kybiais ir daugiakovės rungtyse. 2019 m. pasaulio čempionate pelnė tris aukso medalius ir iškovojo kelialapį į 2020 m. vasaros olimpines žaidynes.

Nuorodos
--------

* IFSC svetainėje
| **Jankelis Vinickis** |
| --- |
| Gimė | 1907 m. balandžio 15 d.Kėdainiuose |
| Mirė | 1981 m. gegužės 21 d. (74 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas |
| Partija | 1927 m. LKP1940 m. TSKP |
|  |
| Alma mater | 1955 m. Aukštoji partinė mokykla prie TSKP CK |

**Jankelis Vinickis** (1904 m. balandžio 15 d. Kėdainiuose – 1981 m. gegužės 21 d. Vilniuje) – Lietuvos komunistinio judėjimo veikėjas.

Biografija
----------

1923 m. įstojo į LKJS. 1925–1926 m. LKJS Kėdainių miesto komiteto narys, sekretorius. 1927 m. LKP Kėdainių parajonio komiteto narys, sekretorius. 1927–1931 m. ir 1936–1940 m. kalintas. 1931 m. LKP Kauno III parajonio komiteto sekretorius. 1935–1936 m. LKP CK instruktorius. 1935–1949 m. LKP CK narys. 1935 m. baigė Tarptautinę Lenino mokyklą. 1935–1936 m. LKP CK Sekretoriato narys. 1940 m. Liaudies Seimo narys. 1940–1941 m. LKP Vilniaus miesto, 1945–1946 m. Vilniaus apskrities komiteto II sekretorius. 1941–1944 m. dirbo įvairiose TSRS vietose. Nuo 1948 m. dirbo Vilniuje. 1940–1947 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos depututas, Prezidiumo narys. 1955 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie TSKP CK.

Bibliografija
-------------

* „Duonos nebuvo per daug", 1960 m.

Įvertinimas
-----------

1967 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Romas Šarmaitis. *Jankelis Vinickis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 571
**Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos santuokos ir šeimos kodeksas** - Lietuvos TSR privatinės teisės įstatymų sąvadas, teisynas; šeimos kodeksas. Įstatymas reglamentavo šeimos santykius: visuomeninius santykius. Kodeksas nustatė santuokos sudarymo tvarką ir sąlygas, reguliavo asmeninius ir turtinius santykius, atsirandančius šeimoje tarp sutuoktinių, tarp tėvų ir vaikų, tarp kitų šeimos narių, santykius, atsirandančius ryšium su įvaikinimu, globa ir rūpyba, vaikų priėmimu auklėti, santuokos nutraukimo tvarką ir sąlygas, civilinės būklės aktų registravimo tvarką.

Priimtas 1969 m. liepos 16 d. Lietuvos TSR įstatymu „Dėl Lietuvos Tarybų Socialistinės Respublikos santuokos ir šeimos kodekso patvirtinimo" (Žin. 1969, Nr. 21-186). Įsigaliojo 1970 m. sausio 1 d.

Uždaviniai
----------

Lietuvos TSR santuokos ir šeimos kodekso uždaviniai buvo: stiprinti tarybinę šeimą, pagrįstą komunistinės moralės principais;
grįsti šeimos santykius savanoriška santuokine moters ir vyro sąjunga, materialinių išskaičiavimų neturinčiais visų šeimos narių savitarpio meilės, draugystės ir pagarbos jausmais; auklėti vaikus šeimoje, organiškai derinant šį auklėjimą su visuomeniniu auklėjimu, kad jie būtų atsidavę Tėvynei, ugdyti vaikuose komunistinę pažiūrą į darbą ir ruošti juos aktyviai dalyvauti komunistinės visuomenės kūrime; visokeriopai saugoti motinos ir vaikų interesus ir užtikrinti kiekvienam vaikui laimingą vaikystę;
galutinai pašalinti šeimos santykiuose žalingas praeities atgyvenas ir papročius; skiepyti atsakomybės šeimai jausmą (LTSR SŠK 1 straipsnis).

Struktūra
---------

Kodeksas sudarytas iš 6 skyrių, 25 skirsnių, 217 straipsnių. Pirmasis skyrius - Bendrieji nuostatai, II skyrius - Santuoka, III - Šeima, IV - Globa ir rūpyba, V - Civilinės būklės aktai, VI - Tarybinių santuokos ir šeimos įstatymų taikymas užsienio piliečiams ir asmenims be pilietybės. Užsienio valstybių santuokos ir šeimos įstatymų ir tarptautinių sutarčių taikymas.

Recepcija Lietuvos Respublikoje
-------------------------------

Lietuvoje po Nepriklausomybės atkūrimo LTSR santuokos ir šeimos kodeksas buvo recepuotas. Greta LR SŠK privatinės teisės srityje taip pat galiojo recepuotasis LTSR civilinis kodeksas. Naujai susiklosčiusius visuomeninius santykius privatinės (taigi, ir šeimos ir santuokos srityje) reikėjo teisiškai sureguliuoti šiulaikiškiau, liberaliau, lanksčiau, aiškiau ir išsamiau. Lietuvai siekiant narystės Europos Sąjungoje, buvo būtina reformuoti teisėkūrą ir teisės sistemą. Santuokos ir šeimos kodeksas neteko galios tik 2001 m. liepos 1 d. kai įsigaliojo Lietuvos Respublikos civilinis kodeksas (priimtas 2000 m. liepos 18 d.).

Nuorodos
--------

* LTSR santuokos ir šeimos kodekso tekstas[neveikianti nuoroda] (TAR duomenų bazė)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Janis Rozentalis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1866 m. kovo 18 d.Rusijos imperija |
| Mirė | 1916 m. sausio 8 d. (49 metai)Suomija, Rusijos imperija |
| Tautybė | Latvijos |
|  |
| Veikla | Dailininkas |

**Janis Rozentāls** (gimė 1866 m. kovo 18 d. Saldaus valsčiuje Bebrų kaime, mirė 1916 m. sausio 8 d. Suomijoje) buvo vienas iš žymiausių latvių dailininkų XIX–XX a.

Biografija
----------

Rozentāls gimė Saldaus valsčiuje. Pas sienų dažytoją J. Celevičą jis įgijo dažytojo amatą, vėliau mokėsi Rygos vokiečių amatininkų draugijos amatininkystės mokykloje. Rozentāls studijavo Peterburgo Menų akademijoje, kur 1888 m. pradėjo studijas kaip laisvasis klausytojas. Akademiją jis baigė 1894 m. (diplomą gavo tik 1896 m. kai išlaikė teorinių dalykų egzaminus). Jo diplominis darbas „No baznīcas" (*Iš bažnyčios*) (1894) buvo pirmasis diplominis darbas akademijoje nacionaliniu siužetu. Už darbą Rozentāls gavo pirmojo laipsnio menininko vardą.

Rozentāls vedė suomių dainininkę Elliją Forseli ir įsikūrė Rygoje. Konstantinas Pėkšėnas specialiai jam savo name Alberto gatvėje 12 įrengė dirbtuves (dabar Janio Rozentalio ir Rūdolfo Blaumanio muziejus). Rozentāls dirbo dėstytoju V. Blūmo meno mokykloje ir Rygos Miesto meno mokykloje, taip pat buvo mėnraščio „Vērotājs" (*Stebėtojas*) ir žurnalo „Druva" (*Laukas, dirva*) meninis redaktorius.

Kūryba
------

paminklas Janiui Rozentāliui
Rozentāls buvo vienas pirmųjų, XIX a. pabaigoje tapyboje pradėjusių tiksliai atvaizduoti tautos gyvenimą. Reikšmingą vietą dailininko veikloje užėmė portretas, tačiau jis tapė ir buities vaizdus, simbolines ir fantastines kompozicijas su mitologiniais, bibliniais ar latvių folkloro siužetais, peizažus, užsiėmė monumentaliuoju menu, taikomąja ir staliūgine grafika. Individualiajame stiliuje atsispindi amžių sandūrai būdingos stilistinės permainos – išsilaisvinimas iš akademinės mokyklos, impresionizmo, simbolizmo, postimpresionizmo įtaka.

Siužetiškai XIX a. dešimtajame dešimtmetyje Rozentalio dailėje dominavo tautos gyvenimo vaizdavimas („Uz lieveņa" (*Prieangyje*), „Veļas mazgātājas" (*Drabužių skalbėjos*) ir t. t.), buitinis žanras. Šio žanro darbai panašūs į Rūdolfo Blaumanio kaimo gyvenimo vaizdavimus, tuo dalinai paaiškinama jų draugystė. Rozentāls tapė ir akvareles buities temomis („Tirgus" (*Turgus*), „Krogā" (*Smuklėje*) ir t. t.); betarpiškas gyvenimo stebėjimas čia sujungtas su ironišku buities eigos vertinimu. Rozentāls tapė daug portretų, taip pat daug žinomų savo amžininkų portretų (pavyzdžiui, Vilhelmo Purvyčio, Rūdolfo Blaumaio).
| **Enda Kenny** |
| --- |
|  |
| Enda Kennyair. *Éanna Ó Cionaoith* |
| Gimė | 1951 m. balandžio 24 d. (72 metai)Kaslbaras, Airija |
| Tautybė | airis |
| Sutuoktinis (-ė) | Fionnuala O'Kelly (nuo 1992 m.) |
| Vaikai | dukra, du sūnūs |
| Airijos ministras pirmininkas |
| Ėjo pareigas | 2011 m. kovo 9 d. – 2017 m. birželio 14 d. |
| Ankstesnis | Brajanas Kouenas |
| Vėlesnis | Leo Varadkaras |
|  |
| Alma mater | Golvėjaus Nacionalinis Airijos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Enda Kenny |
| Parašas |
|  |

**Enda Kenny** (air. *Éanna Ó Cionaoith*), g. 1951 m. balandžio 24 d. Kaslbare) – airių politikas, nuo 2011 m. iki 2017 m. ėjęs Airijos ministro pirmininko pareigas.

Biografija
----------

Baigė Šv. Patriko pedagoginį koledžą bei Golvėjaus Nacionalinį Airijos universitetą. Trumpai dirbo pradinių klasių mokytoju.

1975 m. išrinktas Airijos Irachto Atstovų Rūmų nariu (vietoje nuo vėžio mirusio tėvo), priklausė partijos Fine Gael frakcijai.

1994–1997 buvo Airijos turizmo ir prekybos ministras koalicinėje vyriausybėje. 2002 m. tapo partijos Fine Gael pirmininku bei opozicijos lyderiu Atstovų rūmuose (*Dáil Éireann*).

Prasidėjus ekonominei krizei, 2011 m. Airijoje surengti priešlaikiniai rinkimai. E. Kenny vadovaujama partija surinko 36,1 proc. balsų ir Irachte gavo 76 vietas (geriausias rezultatas nuo partijos įkūrimo 1933 m.). Fine Gael kartu su Leiboristų partija suformavus koalicinę vyriausybę, kovo 9 d. E. Kenny tapo 12-tuoju Airijos ministru pirmininku (jį palaikė 117 deputatų, 27 buvo prieš).

2013 m. birželio 6 d. E. Kenny lankėsi Vilniuje, perduodamas Airijos pirmininkavimą Europos Sąjungoje Lietuvai.

Papildoma informacija
---------------------

* Pirmą kartą išrinktas į Irachtą, buvo jauniausias Irachto narys.
* Šiuo metu yra ilgiausiai Atstovų rūmų nariu esantis deputatas, todėl turi *Father of the Dáil* titulą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Does Enda Kenny have what it takes to lead Ireland? (BBC News inf.)
2. ↑   (BBC News inf.)
3. ↑  Lietuva iš Airijos perima pirmininkavimą ES Tarybai[neveikianti nuoroda] (president.lt inf.)

  



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Brajanas Kouenas** | **Airijos Respublikos ministras pirmininkas**2011-2017 | Po to:**Leo Varadkaras** |
| Prieš tai:**Čarlis Makrivis** | **Airijos turizmo ir prekybos ministras**1994–1997 m. | Po to:**Džimis Makdeidas** |
| Prieš tai:**Maiklas Nunanas** | **Partijos Fine Gael pirmininkas**2002-2017 | Po to:**Leo Varadkaras** |
Intruzija (nekas) šiaurės Kamerūne
**Intruzija** (lot. *intrusus* 'įstumtas') – geologinis kūnas, susidaręs iš magminių uolienų, užsikristalizavusių Žemės gelmėse. Intruzija vadinamas tiek pats magmos įsispraudimas į uolienų sluoksnį, po kurio susidaro intruzinės uolienos, tiek pats intruzijos proceso metu susidaręs geologinis kūnas (dar vadinamas intruziniu kūnu, plutonu). Pagal intruzijos darnumo su uolienomis pobūdį skiriamos darniosios (konkordantinės) ir nedarniosios (diskordantinės) intruzijos. Pagal gylį, iš kurio kilo magmos įsiveržimas, intruzijos skirstomos į gelmines (abisalines) ir mažagelmes (hipabisalines). Pastarosios intruzijos greitai atvėsta, jų kontaktinis plotas su uolienų storyme mažas, o gelminės intruzijos stipriai paveikia aplinkines uolienas.

Intruzijos būna įvairaus dydžio, formos, darniai arba nedarniai slūgso talpinančioje storymėje. Intruzijų pavyzdžiai: batolitas, lakolitas, štokas, daika, gysla.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Большая советская энциклопедия, T. X (Ива—Италики). – Москва: Советская энциклопедия, 1972
2. ↑  Gediminas Motuza. *Intruzija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
**Lietuvos antstolių rūmų prezidiumas** - Lietuvos antstolių rūmų valdymo institucija.

Jį sudaro 5 nariai, įskaitant Prezidiumo pirmininką, kuriuos iš antstolių 4 metams išrenka antstolių susirinkimas. Lietuvos antstolių rūmų prezidiumo nariu, įskaitant Prezidiumo pirmininką, antstolis gali būti išrinktas ne daugiau kaip 2 kadencijoms iš eilės. Lietuvos antstolių rūmų prezidiumo pirmininkas atstovauja Lietuvos antstolių rūmams. Prezidiumo įgaliojimus ir darbo tvarką nustato 
LR antstolių įstatymas (LR AĮ) bei Lietuvos antstolių rūmų prezidiumo darbo reglamentas.

Funkcijos
---------

Lietuvos antstolių rūmų prezidiumas, atlikdamas Lietuvos antstolių rūmams priskirtas funkcijas (LR AĮ 48 str. 3 d.):

* tikrina antstolių darbo organizavimą;
* teikia pasiūlymus antstolių susirinkimui antstolių veiklos klausimais;
* apdraudžia antstolių civilinę atsakomybę;
* organizuoja kursus ir seminarus antstolių kvalifikacijai kelti;
* gali reikalauti iš antstolių informacijos, reikalingos Lietuvos antstolių rūmų funkcijoms atlikti;
* atlieka kitas Lietuvos antstolių rūmų įstatuose bei Prezidiumo darbo reglamente nustatytas funkcijas.

Lietuvos antstolių rūmų prezidiumas teikia LR teisingumo ministrui paskelbti antstolių susirinkimo priimtus Lietuvos antstolių rūmų įstatus. Teisingumo ministras gali atsisakyti skelbti įstatus, jeigu jie prieštarauja šiam Įstatymui ar kitiems teisės aktams. Teisingumo ministro atsisakymas skelbti įstatus Administracinių bylų teisenos įstatymo nustatyta tvarka gali būti skundžiamas teismui.

Nariai
------

### iki 2011 m.

* Prezidiumo pirmininkė Inga Karalienė (nuo 2004 m. spalio 22 d. iki 2011 m. balandžio 8 d.)
* Kiti prezidiumo nariai: Valdas Čeglikas, Irmantas Gaidelis, Neringa Lipeikienė, Svetlana Kastanauskienė

### Nuo 2011 m.

* Prezidiumo pirmininkas Aleksandras Selezniovas (nuo 2011 m. balandžio 8 d.)
* Kiti prezidiumo nariai: Neringa Lipeikienė, Andrius Bublys, Valdas Čeglikas, Irmantas Gaidelis

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR antstolių įstatymas (2008-11-14 redakcija)
2. ↑  Lietuvos antstolių rūmų informacija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Papilio machaon**Apsauga: 4(I) – Nenustatyta |
| --- |
| Machaonas (Papilio machaon)Machaonas (*Papilio machaon*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Sklandūnai  *( Papilionidae)* |
| Gentis: | *Papilio*  *( Papilio)* |
| Rūšis: | Machaonas  *( Papilio machaon)* |

 |
| Binomas |
| ***Papilio machaon***Linnaeus, 1758 |

*Šis straipsnis apie drugį. Apie graikų mitologijos personažą skaitykite šį straipsnį – Machaonas.*
**Machaonas**, sin. **vyčiadrugis** (*Papilio machaon*) – sklandūnų (*Papilionidae*) šeimos dieninis drugys. Sparnai geltoni, gyslos juodos. Priekinių sparnų pamatinė dalis juoda; priekinė dalis su 3 juodomis kampuotomis dėmėmis ir su juoda juosta išoriniame krašte. Užpakaliniai sparnai su plačia juoda juosta arti išorinio pakraščio; juostos vidurys tamsiai mėlynas. Be to, sparno užpakaliniame krašte yra rago pavidalo iškyšulys. Vikšrai randami ant įvairių skėtinių augalų: paprastųjų morkų, paprastųjų garšvų, krapų, kmynų, mažųjų ožiažolių, pelkinių saliavų, kartais randami ant rūtų. Ant mitybinių augalų virsta ir lėliukėmis. Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Galerija
--------

* ♂ ♂
* ♂   △ ♂ △
* ♀♀

* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Machaonas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Salfordasangl. *Salford* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

SalfordasSalfordas

53°28′0″ š. pl. 2°17′0″ v. ilg.﻿ / ﻿53.46667°š. pl. 2.28333°r. ilg.﻿ / 53.46667; 2.28333﻿ (Salfordas)Koordinatės: 53°28′0″ š. pl. 2°17′0″ v. ilg.﻿ / ﻿53.46667°š. pl. 2.28333°r. ilg.﻿ / 53.46667; 2.28333﻿ (Salfordas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Anglija Anglija |
| **Grafystė** | Didysis Mančesteris |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 72 750  |
| **Plotas** | 21 km² |
| **Tankumas** (2001) | 3 464 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Salfordas |

**Salfordas** arba ***Solfordas*** (angl. *Salford*) – miestas Jungtinėje Karalystėje, Anglijoje, Didžiojo Mančesterio grafystėje, pietvakarinis Mančesterio priemiestis, įsikūręs prie Ervelo upės. Švietimo, žiniasklaidos centras – veikia Salfordo universitetas, BBC programų CBBC ir BBC Sport būstinė. Yra neogotikinė Šv. Apaštalo Jono katedra (1890 m.), visuomeninių XIX–XX a. pr. statinių. Dabar gausu prekybos, pramogų centrų.

Istorija
--------

Salfordas šaltiniuose minimas nuo 1086 m. ir ilgą laiką buvo svarbiausias apylinkių miestas (didesnis už Mančesterį). XVIII–XIX a. buvo svarbus pramonės perversmo centras – čia klestėjo medvilnės, šilko, siuvimo pramonė, buvo svarbiausi dokai prie Mančesterio kanalo. XX a. pr. žlugus tekstilės pramonei, Salfordas tapo lūšnynų miestu, čia klestėjo nusikalstamumas. Nors per XX a. miestas buvo atnaujinamas, perkuriamas jo ūkis, bet nusikalstamumas jame išliko gajus iki XXI a. pr.

Galerija
--------

* Ervelas SalfordeErvelas Salforde
* Salfordo katedraSalfordo katedra
* Ordsalo rūmaiOrdsalo rūmai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

**Sprinkleris** – specialios paskirties purkštukas, skirtas gaisrą gesinti vandeniu ar kita ugnį slopinančia medžiaga.

Projektavimas
-------------

Sprinkleris nukreiptas žemyn
Stacionarios gaisrų gesinimo sistemos, kurių pagrindinis komponentas yra sprinkleris yra įrengiamos pastatuose ar patalpose atsižvelgiant į jų plotą, tūrį, paskirtį. Pagal minėtus kriterijus patalpoms yra priskiriama gaisro pavojaus klasės: 

* LH ("Light Hazard") – mažai pavojingas – mokyklos, kalėjimai.
* OH ("Ordinary Hazard") – pavojingas – automobilių saugyklos, viešbučiai, administracinės paskirties pastatai.
* HH ("High Hazard") – labai pavojingas ir skirstomas į: HHP ir HHS (High Hazard Process; High Hazard Storage) - pavojingoms medžiagų sandėliavimo patalpoms bei gamykloms.

Žinant teritorijos pavojaus klasę, nustatomas reikiamas sprinklerio našumas, jo maksimalus saugomas plotas, parenkamos hidraulinės zonos, pagal kurias skaičiuojamas reikiamas sistemos slėgis bei vandens kiekis.

Parametrai
----------

Sprinkleriniai įrenginiai yra projektuojami, įvertinant patalpos temperatūrą. Patalpose, kuriose temperatūra yra ne žemesnė nei +5 °C gaisrui gesinti naudojami sprinkleriniai įrenginiai pripildyti vandeniu, o patalpose kuriose gali būti minusinė temperatūra ir yra tikimybė vandeniui užšalti naudojami oru pripildyti sprinkleriniai įrenginiai. Taip pat pagal aplinkos temperatūra yra pasirenkama ir sprinklerių aktyvavimosi temperatūra. Dažniausiai ji parenkama apie 30 °C didesnė nei aplinkos temperatūra. Sprinklerio aktyvavimosi temperatūrą nusako sprinkleryje esančios kapsulės spalva.

* Oranžinė – 57 °C
* Raudona – 68 °C
* Geltona – 79 °C
* Žalia – 93 °C
* Mėlyna – 141 °C
* Violetinė – 182 °C
* Juoda – 204/260 °C

Tipai
-----

Pagal suveikimo greitį sprinkleriniai įrenginiai yra skirtstomi į:

* Standartinis A
* Specialusis
* Greitasis

Pagal deflektoriaus poziciją sprinkleriai skirstomi į:

* Nukreiptus aukštyn
* Nukreiptus žemyn
* Šoninius

Literatūra
----------

1. 1 2 3 4  LST EN 12845 „Stacionariosios gaisrų gesinimo sistemos. Automatinės purkštuvų sistemos. Projektavimas, įrengimas ir techninė priežiūra"
2. ↑  Statinių vidaus gaisrinio vandentiekio sistemų projektavimo ir įrengimo taisykles, patvirtinta Priešgaisrinės apsaugos ir gelbėjimo departamento prie Vidaus reikalų ministerijos direktoriaus 2007 m. gegužės 22 d. įsakymu Nr. 1-66
3. ↑  NFPA 13, Standard for the Installation of Sprinkler Systems
S. M. Slavočinskio knygos „Giesmes tikieimuy katholickam pridiarancias, o per metu szwietes giedamas Kuriup priliduoda Pfalmay Dowida. s„ pirmasis lapas. Knyga 1646 m. parašyta lietuvių kalba ir išleista Vilniuje, Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje.
**Saliamonas Mozerka Slavočinskis** (apie 1624 m. Lipkiškių dvaras, Lipkiškė, dabartinis Raseinių rajonas – apie 1660 m.) – klebonas, pirmojo giesmyno Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje autorius („Giesmės, tikėjimui katalickam priderančios").

Biografija
----------

Gimė protestantų šeimoje, bet priėmė katalikybę ir įstojo į Popiežiaus alumnatą – kunigų seminariją Vilniuje. Jaunystę praleido Žemaitijoje, nedideliame Lipkiškių (Liupkiškių) dvarelyje. Buvęs klebonu Kražiuose, Šiauliuose, taip pat Latvijoje. Klebonaudamas nepasižymėjo ramiu gyvenimu: mėgdavo išgerti, peštis, bylinėtis.

Kūryba
------

1646 m. išleistas Saliamono Slavočinskio sudarytas giesmynas „Giesmės, tikėjimui katalickam priderančios". Tais pačiais metais išleistas ir kitas leidinys su jo pavarde – sveikinimas Žemaičių vyskupui Jurgiui Tiškevičiui („Illustrissimo Ac Reverendissimo Domino, D. Georgio Tyszkiewicz […] Episcopo Samogitiae"). Sveikinimo antraštėje jis vadina save Žemaičių vyskupo klientu, vyskupijos auklėtiniu (aliumnu), racionalinės filosofijos klausytoju Vilniaus akademijoje.

Giesmynas
---------

Giesmynas dedikuotas Žemaičių vyskupui Jurgiui Tiškevičiui. Saliamonas Slavočinskis yra giesmyno sudarytojas, giesmių autoriai skirtingi (nenurodyti). Šis pirmas katalikų giesmynas yra didesnis už visus ankstesnius protestantų giesmynus, išleistus Prūsijoje. Jame yra arti 190 giesmių, iš jų 48 psalmės. Beveik visos giesmės verstos iš lotynų ir lenkų kalbų (originalias antraštes nurodo pats S. Slavočinskis). Prie giesmyno paruošimo galėjo prisidėti jėzuitas P. Šrubauskis ir Žygimantas Liauksminas, vėlesnis Vilniaus akademijos profesorius, garsaus retorikos vadovėlio autorius.

Giesmyno pasirodymas buvo reikšmingas faktas to meto literatūriniame gyvenime. Juo buvo pratęstas M. Daukšos ir K. Sirvydo pradėtas darbas. Giesmyne buvo patobulinta lietuvių literatūrinė kalba, vertimo menas, poetinė kalba, eilėdara.

Giesmyne propaguojama katalikybė, skiepijamos religinės pažiūros, garbinamas Dievas ir šventieji. S. Slavočinskio giesmyno kalbos pagrindas buvo žemaičių tarmė, bet jame yra ir kitų tarmių – vidurio aukštaičių, rytiečių – ypatybių. Jame buvo įtvirtintas izosilabizmas, pilnas moteriškas rimas, sudėtinga ir įvairi strofika. Giesmynas, kaip reikšmingas lietuvių raštijos paminklas, buvo pakartotinai išleistas fotografuotiniu būdu 1958 metais.

Šaltiniai
---------

* Lebedys, J. 1977. *Senoji lietuvių literatūra*. Vilnius: Mokslas.
Šalies vėliava. Santykis: 1:2
 Civilinė vėliava. Santykis: 1:2
 Jūrinė vėliava. Santykis: 1:2
**Saliamono Salų vėliava** buvo patvirtinta 1977 m. lapkričio 18 d.

Penkias pagrindines salų grupes vaizduoja penkios baltos žvaigždės. Mėlyna reiškia Ramųjį vandenyną, o žalia – žemę. Geltona juosta reiškia saulės šviesą.

Civilinė vėliava (prekybos laivams) ir valstybės vėliava (nekariniams vyriausybės laivams) yra raudona ir mėlyna vėliavos su šalies vėliava kantone. Jūrinė vėliava (policijos laivams) paremta balta britų vėliava su raudonu kryžiumi ir šalies vėliava kantone.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑


**Okeanijos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Australija · Fidžis · Kiribatis · Maršalo Salos · Mikronezija · Nauru · Naujoji Zelandija · Palau · Papua Naujoji Gvinėja · Samoa · Saliamono Salos · Tonga · Tuvalu · Vanuatu
Amerikos Samoa · Guamas · Kuko Salos · Marianos Šiaurinės Salos · Naujoji Kaledonija · Niujė · Norfolkas · Pitkernas · Prancūzijos Polinezija · Tokelau · Volisas ir Futūna |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
| Atratas |
| --- |
| Atrato upės vingiai Atrato upės vingiai |
| **Ilgis** | 664 km |
| **Baseino plotas** | 32 200 km² |
| **Vidutinis debitas** | 4200 m³/s |
| **Ištakos** | Andai |
| **Žiotys** | Karibų jūra |
| **Šalys** | Kolumbijos vėliava Kolumbija |

**Atratas** (isp. *Río Atrato*) – upė šiaurės vakarų Kolumbijoje. Prasideda Vakarų Kordiljeroje, teka Čioko departamentu į šiaurę, tektoninio lūžio dugnu. Vietomis teka Antiokijos departamento pakraščiu. Įteka į Karibų jūros Darjeno įlankos Urabos įlanką. Suformuoja didelę pelkėtą deltą. Slėnis siauras, įsiterpęs tarp kalnų.

Svarbiausi intakai: Truandas, Susija ir Muris.

Atrato smėlyje randama aukso. Upę maitina labai gausios liūtys. Laivuojama nuo Kibdo, 560 km nuo žiočių.

Iki iškasant Panamos kanalą, buvo planuojama panaudoti Atrato upę sujungiant Ramųjį ir Atlanto vandenynus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
| ***Prieš lietų*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Пред дождот |
| Kilmės šalis |  Šiaurės Makedonija |
| Režisierius | Milčo Mančevski |
| Prodiuseris (-iai) | Marc Baschet |
| Scenaristas (-ai) | Milčo Mančevski |
| Kompozitorius | Anastasia |
| Vaidina | Rade Šerbedžija  Katrin Cartlidge |
| Metai | 1994 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 113 min. |
| Kalba | makedonų, albanų, anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Prieš lietų** (maked. *Пред дождот*) – 1994 m. Makedonijos filmas, režisuotas Milčo Mančevskio. Filme pasakojamos trys susijusios istorijos, vaizduojančios Balkanų karo žiaurumus. Muziką filmui sukūrė Makedonijos etninės muzikos grupė Anastasia.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pirmoji filmo dalis – „Žodžiai". Veiksmo centre jaunas vienuolis Kirilas, priėmęs tylos įžadus. Savo celėje jis netikėtai randa pasislėpusią albanę Zamirą. Vietiniai ją kaltina žmogžudyste, bet Kirilas jos neišduoda. Vienuoliai sužino apie Kirilo melą ir jį išmeta iš vienuolyno. Jiedu iškeliauja, bet jų kelionė greitai baigiasi.

Antra istorija – „Veidai". Vaizduojama Londone gyvenanti Ana, dirbanti fotolaboratorijoje. Ji pasimetusi meilėje tarp savo vyro ir karo fotografo Aleksandaro. Tačiau netrukus ji lieka viena – Aleksandaras išvyksta į Makedoniją, o vyras Nikas žūsta per susišaudymą restorane.

Trečioji istorija – „Paveikslai"; ji sujungia dvi prieš tai rodytas istorijas. Aleksandaras po 16 metų grįžta į gimtąją Makedoniją. Grįžęs jis atranda, kad jo gimtasis kaimas nuolat kaunasi su albanų kaimu, o buvę draugai virtę priešais. Aleksandras puoselėja viltį susitikti su jaunystės mylimąja albane Hana. Ji paprašo Aleksandaro išgelbėti jos dukrą Zamirą, pagrobtą makedonų. Jis šį prašymą įvykdo, tačiau nušaunamas saviškių. Zamira pabėga į vienuolyną, taip grįžtama prie filmo pradžios.

Aktoriai
--------

* Katrin Cartlidge – Anne
* Rade Šerbedžija – Aleksander
* Grégoire Colin – Kiril
* Labina Mitevska – Zamira
* Jay Villiers – Nick
* Silvija Stojanovska – Hana
* Josif Josifovski – tėvas Marko
* Ljupco Bresliski – Mitre

Apdovanojimai
-------------

Filmas Prieš lietų buvo gerai įvertintas kritikų ir sulaukė didelio pasisekimo, lyginant su kitais makedonų filmais. Filmas apdovanotas 30 tarptautinių apdovanojimų, tarp jų „Auksiniu Liūtu" Venecijos filmų festivalyje. Filmas taip pat buvo nominuotas „Oskarui" kaip geriausias filmas užsienio kalba.
**Atostogos vaikui prižiūrėti** (**vaiko priežiūros atostogos**) – atostogų rūšis. Jų metu prižiūrimi savi arba svetimi vaikai.

Lietuva
-------

Pagal šeimos pasirinkimą motinai (įmotei), tėvui (įtėviui), senelei, seneliui arba kitiems giminaičiams, faktiškai auginantiems vaiką, taip pat darbuotojui, paskirtam vaiko globėju, suteikiamos atostogos vaikui prižiūrėti, kol jam sueis 3 metai. Atostogas galima imti visas iš karto arba dalimis. Darbuotojai, turintys teisę gauti šias atostogas, gali jas imti pakaitomis.

Darbuotojas, ketinantis pasinaudoti šiomis atostogomis ar grįžti į darbą joms nepasibaigus, apie tai raštu privalo įspėti darbdavį ne vėliau kaip prieš 14 dienų. Kolektyvinėje sutartyje gali būti nustatytas ilgesnis įspėjimo terminas.
Per šį atostogų laikotarpį paliekama darbo vieta (pareigos), išskyrus atvejus, kai įmonė visiškai likviduojama (LR darbo kodeksas, 180 str. „Atostogos vaikui prižiūrėti, kol jam sueis treji metai").

Vokietija
---------

Vokietijoje „auginimo atostogos" (vok. *Erziehungsurlaub*) nuo 2001 m. vadinamos „tėvystės laikotarpiu" (*Elternzeit*). Reglamentuoja vad. Tėvystės pinigų įstatymas (*Bundeserziehungsgeldgesetz*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR darbo kodeksas (2009-12-21 redakcija)
Šafhauzeno tvirtovės arsenalo kabliašaudė (1425 m.).
**Kabliašaudė**, *hakovnica* (vok. *Hakenbuechse*) – stambaus kalibro per laibgalį užtaisomas šautuvas (XV-XVI a.), po vamzdžiu turintis kablį, kuriuo būdavo užkabinamas už tvirtovės sienos, kad šaunant siena sulaikytų atatranką. 

Rusijoje kabliašaudes dažnai vadino rus. *затинная пищаль*, kur rus. *затинная* reiškia 'už palisado'). Tai rodė, kad kalbiašaudė yra tvirtovinis ginklas, skirtas šaudyti iš už tvirtovės tvoros. Rusijos kabliašaudės buvo dvejopos:

* sunkiosios kabliašaudės – su atrama, aptarnaujami dviejų karių.
* lengvosios kabliašaudės – aptarnaudavo 1-2 kareiviai. Tokios kabliašaudės vadintos *ručnicomis*. XV a. pabaigos lengvosios kabliašaudės ilgis būdavo 1 m, kalibras 20-25 mm. Padegamoji skylutė būdavo šone.

Šių ginklų vamzdžiai būdavo kalami iš geležies ar atliejami iš ketaus. Neretai jie būdavo aštuonbriauniai. 

Kulkos būdavo švininės. Pradžioje paraką padegdavo įkaitintų strypu arba dagčiu, vėliau atsirado patogesnės dagtinės spynos. XVII-XVIII a. buvo paplitusios kabliašaudės spyruoklinėmis dagtinėmis spynomis, taip pat buvo ir kabliašaudžių su ratukinėmis ir titnaginėmis spynomis.

Lietuvos didžiosios kunigaikštystės tvirtovėse kabliašaudes irgi naudojo. Turėjo kabliašaudžių, pvz. Radvilų Biržų pilis .

Nuorodos
--------

1. ↑  Stanisław Kobielski. Polska broń palna, 1975. — 201 с.: іл. С.39.
2. ↑  Кабельскі, С.30.
3. ↑  Кабельскі, С.179.
4. ↑  D. Kirvelis (2008) Radvilų Biržų pilies arsenalas XVII-XVIII a. In: *Karo archyvas XXIII*. 2008. Archyvuota kopija 2012-03-03 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Kabine Komara** |
| --- |
|  |
| Kabine Komara |
| Gimė | 1950 m. kovo 8 d. (73 metai) |
|  |
| Veikla | Iki 2010 m. pradžios buvo Gvinėjos ministras pirmininkas. Iki 2008 m. pabaigos Komara buvo Afrikos importo-eksporto banko vadovas Kaire, Egipte |

**Kabine Komara** (g. 1950 m. kovo 8 d.) – buvęs Gvinėjos ministras pirmininkas. Iki 2008 m. pabaigos Komara buvo Afrikos importo-eksporto banko vadovas Kaire, Egipte.

Komara baigė aukštuosius mokslus šalies sostinėje Konakryje. Vėliau dar mokėsi universitetuose Paryžiuje, Kolorado valstijoje JAV, Rene ir Kaire. 1975 m. Kamara pradėjo savo bankininko karjerą Šveicarijoje, Ciūriche. Vėliau jis kilo karjeros laiptais ir iki 2008 m. dirbo Afrikos importo-eksporto banko vadovu.

Per 2007 m. Gvinėjos streiką opozicinės partijos Kabine Komara įvardijo vienu iš keturių kandidatų į šalies premjero postą. Į šį postą buvo paskirtas Lansana Kouyate.

2008 m. karinio valdžios perversmo lyderis ir save prezidentu paskyręs Moussa Dadis Camara pažadėjo šalies premjeru parinkti vieną iš civilių žmonių. Juo buvo pasirinktas K. Komara.

| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**Lansana Kouyate** | **Gvinėjos ministras pirmininkas**2008 m. gruodžio 30 d. - 2010 m. sausio 26 d. | Po to:**Jean-Marie Doré** |
| Medaliai |
| --- |
|
| Vyrų buriavimas |
| **Atstovaujant:  Australija** |
| Olimpinės žaidynės |
| **Sidabras** | 2016 Rio de Žaneiras  | 470 |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2013 | 470 |
| **Auksas** | 2014 | 470 |
| **Auksas** | 2015 | 470 |
| **Auksas** | 2017 | 470 |
| **Sidabras** | 2008 | 29er |
| **Bronza** | 2016 | 470 |

**Viljamas Rajanas** (*William Ryan*, g. 1988 m. gruodžio 23 d. Leik Makvoryje) – Australijos buriuotojas, olimpietis. Specializuojasi 470 jachtų burlaivių klasėje. Daugkartinis pasaulio čempionas.

Biografija
----------

2008 m. tapo pasaulio čempionato „29er" burlaivių grupės sidabro medalininkas. Nuo 2013 m. iki 2015 m. australas laimėjo visus pasaulio čempiono titulus. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse poroje su Mathew Belcher iškovotas sidabro medalis. 2017 m. vėl tapo pasaulio čempionu. 2018 m. pasaulio buriavimo čempionate iškovota penkta vieta užtikrino dalyvavimą 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Will Ryan". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. sausio 9 d..

Nuorodos
--------

* TOK svetainėje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sendi Point Taunas *Sandy Point Town* |
| --- |
| *Sendi Pointo panorama. Tolumoje – Brimstouno kalva* |
|  |
| 

Sendi Point TaunasSendi Point Taunas

17°21′30″ š. pl. 62°50′50″ v. ilg.﻿ / ﻿17.35833°š. pl. 62.84722°r. ilg.﻿ / 17.35833; 62.84722﻿ (Sendi Point Taunas)Koordinatės: 17°21′30″ š. pl. 62°50′50″ v. ilg.﻿ / ﻿17.35833°š. pl. 62.84722°r. ilg.﻿ / 17.35833; 62.84722﻿ (Sendi Point Taunas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Sent Kitso ir Nevio vėliava Sent Kitsas ir Nevis |
| **Parapija** | Šv. Onos Sendi Pointo parapija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1623 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2013) | 784  |

**Sendi Point Taunas** (angl. *Sandy Point Town*) – miestelis Sent Kitse ir Nevyje, Sent Kitso salos šiaurės vakaruose, antras pagal dydį salos miestas. Šv. Onos Sendi Pointo parapijos centras. Yra prieplauka, praeina salą juosiantis kelias. Gaminamos aeronautikos detalės. Verčiamasi turizmu. Netoliese yra Brimstoun Hilo tvirtovės nacionalinis parkas, Čarlzo tvirtovės liekanos.

Istorija
--------

Manoma, kad ties Sendi Pointu 1623 m. išsilaipino britų keliautojas Tomas Vorneris. Netrukus buvo įkurta gyvenvietė, tapusi svarbiu prekybiniu centru. Miestui apsaugoti britai įrengė tvirtoves. XVIII a. prekyba persikėlė į Basterą, o po 1984 m. uragano „Klausas" Sendi Point Tauno uostas buvo uždarytas.
| ***008, sunaikinimo operacija*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | A 008, operazione sterminio |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Umberto Lenzi |
| Scenaristas (-ai) | Umberto LenziWallace Mackentzy |
| Metai | 1965 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 84 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**008, sunaikinimo operacija** (it.  *A 008, operazione sterminio*) – 1967 m. Italijoje sukurtas ir Egipte nufilmuotas veiksmo filmas. Tai viena pirmųjų šnipų temos juostų, kurioje pagrindinį vaidmenį atliko moteris (aktorė Ingrid Schoeller).

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Ingrid Schoeller – Makdonald, agentė 008
* Alberto Lupo – Frenkas Smitas, agentas 006
* Ivano Staccioli – Kempas
* Mark Trevor – vienuolis
* Omar El-Hariri – policijos pareigūnas
* George Wang 0 Tanaka

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Britų slaptosios tarnybos agentas 006 atvyksta į Kairą, kad kartu su amerikiečių agentu rastų pavogtą antiradaro sistemą. Paaiškėja, kad jo būsimas partneris agentas 008 yra moteris, tačiau susidūrimas su nusikaltėliu Kempu ir jo parankiniais jų užduotį dar labiau apsunkina. Sekdami pėdsakais, abu agentai atsiduri Šveicarijoje, tačiau 008 kyla įtarimas, kad kolega iš Britanijos dirba priešams...
*Kitos reikšmės – Naujienos (reikšmės).*
**Naujienos** – televizijos ar radijo laida arba rubrika spaudoje (laikraštyje, žurnale, interneto svetainėje ar tinklaraštyje), kurioje pateikiamos tam tikros srities (politika, ekonomika, sportas, mokslas, menas ir kt.) arba visų sričių naujos informacijos, įdomios bendrai auditorijai ar tam tikrai žmonių grupei, suvestinė. 

Naujienos žiniasklaidoje pateikia šiuolaikinį tikrovės vaizdą, susijusį su tam tikru klausimu, įvykiu ar procesu. Naujiena paprastai fiksuoja individualiems asmenims ar visuomenei svarbų pokytį ir pateikia jį visiems suprantama bendra forma. Naujienai būdingas aktualumas, laikinumas.

Radijo ir televizijos laidos paprastai būna kelis kartus per dieną, tuo pačiu metu. Kai kurios radijo stotys naujienas skelbia trumpais kelių minučių pranešimais valandos pradžioje, o po to transliuoja muziką ar kitas laidas.

Paprastai tikimasi, kas naujienos skelbiamos maksimaliai neutraliai ir objektyviai, be šališkų komentarų ar visai be komentarų. Naujienas naujienų laidai atrenka laidos redakcija.

Naujienų atrankos kriterijai
----------------------------

Naujiena pasižymi vienu ar keliais iš šių kriterijų:

* Konfliktas
* Pažanga (triumfas – laimėjimas; visuomenės vystymasis)
* Nelaimė
* Padariniai (poveikis gyventojams)
* Įžymumas
* Naujoviškumas
* Žmogiškas susidomėjimas
* Laikas (naujumas)
* Artumas (lokalinis, emocinis ir kt.)

Šaltiniai
---------

* Žurnalistikos enciklopedija, Vilnius 1997