recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Tuzai*Tuzi, Тузи* |
| --- |
| 

TuzaiTuzai

42°21′56″ š. pl. 19°19′53″ r. ilg.﻿ / ﻿42.36556°š. pl. 19.33139°r. ilg.﻿ / 42.36556; 19.33139﻿ (Tuzai (Juodkalnija))Koordinatės: 42°21′56″ š. pl. 19°19′53″ r. ilg.﻿ / ﻿42.36556°š. pl. 19.33139°r. ilg.﻿ / 42.36556; 19.33139﻿ (Tuzai (Juodkalnija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Juodkalnijos vėliava Juodkalnija |
| **Savivaldybė** | Podgoricos opština |
|  |
| **Gyventojų** (2003) | 3 900  |
| **Altitudė** | 294 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 81206 |
|  |
| **Kirčiavimas** | Tùzai |

**Tuzai** (juodkal. *Tuzi, Тузи*) – miestas (3900 gyv.) Podgoricos opštinoje (Juodkalnija), ant kelio, jungiančio Podgoricą ir Albanijos sienos kirtimo postą. Tuzai yra Tuzų miesto opštinos (9960 gyv.; Podgoricos opštinos dalis) centras.

Miestas yra į šiaurės vakarus nuo Skadaro ežero, už 10 km nuo Podgoricos, 150 km nuo Dubrovniko (Kroatija), 130 km nuo Tiranos (Albanijos sostinė).

Istorija
--------

Mieste gyvena žmonės iš aplinkinių Malesijos hotų, triešų, grudų ir kojų genčių. Hoti, Trieshi, Gruda, and Koja tribes. Malesijos regione gyvena apie 10 tūkst. žmonių.

Tuzų vardas pirmą kartą paminėtas 1222 m. pranciškonų misionierių raštuose. Kaip miestas jis egzistuoja nuo XX a. pradžios. Kaip ir aplinkinės žemės Tuzai anksčiau priklausė Osmanų imperijai. Juodkalnijos dalimi tapo po 1878 m. Berlyno kongreso nutarimo.

1911 m. Kopliko (dabar Albanija) ir Tuzų miestų apylinkėse vyko Malesijos gyventojų kautynės su turkų kariuomene. Pergalė šiame mūšyje vedė prie Albanijos nepriklausomybės.

Šių dienų Tuzai
---------------

Tuzai yra Malesijos regiono centras, dalis kurio priklauso Juodkalnijai. Už 40 min. kelio į pietus yra Adrijos jūra, o už- 40 min. į šiaurę – snieguoti kalnai.

Tuzai yra Malesijos lygumoje, miestą supa kalnai, pereinantys į Albanijos alpes (kitaip – Prokletijės kalnai|Prokletijės kalnus). Malesijoje yra apie 11 tūkst. gyventojų, iš kurių 4 tūkst. gyvena Tuzuose.
Dauguma gyventojų yra albanai (katalikai ar musulmonai). Tuzuose yra sveikatos centras, pradinė mokykla „Mahmut Lekić" ir vidurinė mokykla „25 Maj". Paskutiniais metais Tuzuose pastaytas futbolo stadionas.

Malesijos regione yra nemažai draugijų, saugančių kultūrines vertybes. Rengiami karnavalai, kurių dėka Tuzai prisijungė prie miestų karnavalų rengėjų.

Tuzai ir Golubovcai yra miesto opštinos, kurios yra Podgoricos opštinos padaliniai. Abu jie turi savo parlamentus,

Gyventojai
----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 
*Gyventojų skaičiaus kitimas XX a.*

|  |
| --- |
|  |

 |  |

Tuzų miesto gyventojų etninė sudėtis:

* albanai – 2 320
* bosniai – 584
* muslimanai – 466
* juodkalniečiai – 293
* čigonai – 62
* serbai – 22
* kroatai – 4
* makedonai – 1
* kiti – 10
* nenurodę tautybės – 65
* nurodę regioną – 4
* nežinoma – 27

**Viso** – 3 789

Pagal religiją gyventojai yra:

* katalikai – virš 60% visų gyvwentojų
* musulmonai – virš 37%
* stačiatikiai – likę.

Sportas
-------

* FK Dečić Tuzi (futbolas)

Nuorodos
--------

* Tuzų vaizdas iš palydovo (Wikimapia)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

  

Vengrijos asteroidų (VA) grupės orbita yra tarp 1,78 ir 2,00 av nuo Saulės. Asteoroidai paprastai turi mažą entricitetą (0,18), ir posvyrio į Žemės orbitos plokštumą kampą, nuo 16 iki 34 laipsnių. Jų periodai yra maždaug 2,5 metų. Jie rezonuoja su Jupiterio 9 : 2 ir Marso ir 3:2 periodais. Asteoroidai pavadinti pagal didžiausio nario vardą: 434 Hungaria.

Dauguma VA yra E tipo asteroidai, o tai reiškia, jie turi labai ryškų paviršių ir didelį albedą, paprastai virš 0.30. Nepaisant jų didelio albedo, nei vieno nesimato su žiūronais, nes jie yra pernelyg maži: didžiausias (434 Hungaria) yra tik apie 20 km dydžio.
VA kilmė yra gerai žinoma. Jų orbita rezonuoja su Jupiterio santykiu 4:1, mažoji pusašė yra 2.06 av. Kiekvienas orbitoje skriejantis kūnas yra smarkiai veikiamas Marso ir Jupiterio gravitacinio lauko, ir nustumiamas į Kirkwoodo plyšį.

Nuorodos
--------

1. a b c d e f Spratt, Christopher E. (April 1990). "The Hungaria group of minor planets". Royal Astronomical Society of Canada, Journal (ISSN 0035-872X) 84 (2): 123–131.
2. EasySky - Screenshots
3. Asteroid lightcurves
4. Distance of Mars from Earth Archyvuota kopija 2007-09-07 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 32°32′46″ š. pl. 16°31′31″ v. ilg.﻿ / ﻿32.54611°š. pl. 16.52528°r. ilg.﻿ / 32.54611; 16.52528

Madeiros salų grupė
**Dezertašo salos** (port. *Desertas Islands* – „dykosios salos") – nedidelių negyvenamų salų grupė Atlanto vandenyne, Madeiros salų grupėje, 25 km į pietryčius nuo Madeiros salos. Plotas 14,2 km². Dezertašo salas sudaro 3 salos, nusidriekusios grandine iš šiaurės vakarų į pietryčius 22,3 km, grandinės plotis 1,3 km. Salos vulkaninės kilmės, sudarytos iš bazalto, tefros, trachito. Salų paviršius uolingas, krantai skardingi. Augalija labai skurdi – pavieniai krūmokšniai, žolės, efemeriniai augalai.

Dezertašo salas sudaro šios salos: Didžioji Dezerta (plotas 10 km², aukštis 442 m), Bužijas (plotas 3 km², aukštis 348 m), Šanas (plotas 1 km², aukštis 98 m).

Dėl gėlo vandens trūkumo salos niekad nebuvo apgyvendintos. Dabar Didžiojoje Dezertoje yra salų prižiūrėtojo namas. 1990 m. salos paskelbtos gamtos rezervatu, čia sutinkami labai reti Viduržemio jūros ruoniai vienuoliai.

* Didžioji DezertaDidžioji Dezerta
* Prižiūrėtojo namasPrižiūrėtojo namas
* BužijasBužijas
* Dezertašo salos iš MadeirosDezertašo salos iš Madeiros

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dezertašo salos** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Dennis Johnson**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1954 m. rugsėjo 18 d. |
| Gimimo vieta | Compton, Kalifornija, JAV |
| Mirties data | 2007 m. vasario 22 d. |
| Mirties vieta | Ostinas, Teksasas |
| Ūgis | 1,93 m |
| Svoris | 83 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | baigė karjerą |
| **Pozicija** | Įžaidėjas |
| NBA naujokų birža |
| 1976 m. | 29 šaukimu,Seatlo „SuperSonics" |
| Profesionalūs klubai |
| 1976–1980 1980–1983  1983–1990 | Seatlo „SuperSonics"Phoenix SunsBostono „Celtics" |  |
|  |

**Dennis Wayne Johnson** (g. 1954 rugsėjo 18, Compton, Kalifornija; m. 2007 vasario 22 Ostinas, Teksasas) – JAV krepšininkas, žaidęs NBA tarp 1976 ir 1990 metų. 2003 m. dirbo Los Angeles Clippers vyr. treneriu.

Johnson profesionalaus krepšininko karjerą pradėjo Seattle SuperSonics, su kuriais jis 1979 m. laimėjo NBA žiedus po dramatiškos kovos prieš Washington Bullets. Finalinės serijos metu jis buvo išrinktas MVP. Labiau žinomas tapo jam iškeitus klubą į Boston Celtics (1983–1990), kur jis kartu su Larry Bird, Kevin McHale ir Robert Parish sugebėjo laimėti dar du čempionatus (1984 ir 1986). Net penkis kartus dalyvavo NBA Visų žvaigždžių rungtynėse (1979–82 ir 1985). Johnson buvo realus kandidatas į Krepšinio šlovės muziejų, nors 1999 metais jis ir nebuvo išrinktas. Sporto salėje ištiktas infarktas buvo jo staigios mirties priežastis.
Populiacijos kitimas 1715 - 2008 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Vengrijos demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 9 905 596 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 15 %
* *15-64 m.:* 69,3 %
* *65 m. ir vyresni:* 15,8 % (2009 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 39,4 m.
* *vyrų:* 37,1 m.
* *moterų:* 42 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** -0,257 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 9,51 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 12,94 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): +0,87 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 68 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** +0,3 %

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,06 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,06 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 0,97 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,57 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 0,91 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 7,86 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 73,44 m.
* *vyrų:* 69,27 m.
* *moterų:* 77,87 m. (2009 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 99,4 %
* *vyrų:* 99,5 %
* *moterų:* 99,3 % (2003 m. apsk.)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Vengrija (angliškai) Archyvuota kopija 2009-06-10 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Vengrijos miestai

  

v • a • r **Europos gyventojai** 

Airija |
Albanija |
Andora |
Armėnija |
Austrija |
Azerbaidžanas |
Baltarusija |
Belgija |
Bosnija ir Hercegovina |
Bulgarija |
Čekija |
Danija |
Estija |
Graikija |
Gruzija |
Islandija |
Ispanija |
Italija |
Jungtinė Karalystė |
Juodkalnija |
Kazachija |
Kosovas |
Kroatija |
Latvija |
Lenkija |
Lichtenšteinas |
Lietuva |
Liuksemburgas |
Makedonija |
Malta |
Moldavija |
Monakas |
Norvegija |
Nyderlandai |
Portugalija |
Prancūzija |
Rumunija |
Rusija |
San Marinas |
Serbija |
Slovakija |
Slovėnija |
Suomija |
Švedija |
Šveicarija |
Turkija |
Ukraina |
Vatikanas |
Vengrija |
Vokietija
| ***Dešimt mažų indėnų*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Ten Little Indians |
| Kilmės šalis |  Italija Vokietija Prancūzija Ispanija Jungtinė Karalystė |
| Režisierius | Peter Collins |
| Scenaristas (-ai) | Erich KrohnkeEnrique LlovetHarry Alan Towers |
| Vaidina | Charles AznavourRichard AttenboroughStephane AudranMaria RohmAdolfo CeliElke Sommer |
| Metai | 1974 |
| Žanras | kriminalinis |
| Pagal knygą | Agatha Christie „Dešimt negriukų" |
| Trukmė | 98 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Dešimt mažų indėnų** (angl.  *Ten Little Indians*) – 1974 m. sukurtas detektyvinis filmas pagal Agatha Christie romaną „Dešimt negriukų".

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Charles Aznavour – Mišelis Ravenas
* Maria Rohm – Elza Martin
* Adolfo Celi – generolas Andre Salvė
* Stephane Audran – Ilona Morgan
* Alberto Mendoza – Otas Martinas
* Richard Attenborough – teisėjas Arturas Kanonas
* Gert Frobe – Vilhelmas Bloras
* Elke Sommer – Vera Klaid
* Orson Welles – A. N. Onimas (balsas už kadro)

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Dešimt vienas kito nepažįstančių žmonių atvyksta į atokų viešbutį Irano dykumoje. Belaukdami pasirodant šeimininko A. N. Onimo, vakarienės metu jie išgirsta įrašą, kad kiekvienas yra kaltinamas įvykdęs vienokį ar kitokį nusikaltimą ir jiems pavyko išvengti bausmės, todėl dabar jie turės už tai atsakyti. 

Svečius viena po kito užklumpa mirtis, tuo tarpu kambaryje ant stalo esančios dešimties indėnų figūrėlės pradeda dingti sulig kiekviena auka. Įkalintieji viešbutyje netrukus suvokia, kad kiekviena mirtis atitinka vaikišką skaičiuotę ir pradeda kruopščiai tikrinti viešbutį, tikėdamiesi rasti paslaptingąjį šeimininką, tačiau paaiškėja, kad pastate nėra pašalinių žmonių, vadinasi, žudikas yra vienas iš jų...
| Dentonasangl. *Denton* |
| --- |
| *Teismo rūmai* |
|  |
| 

DentonasDentonas

33°12′59″ š. pl. 97°7′45″ v. ilg.﻿ / ﻿33.21639°š. pl. 97.12917°r. ilg.﻿ / 33.21639; 97.12917﻿ (Dentonas)Koordinatės: 33°12′59″ š. pl. 97°7′45″ v. ilg.﻿ / ﻿33.21639°š. pl. 97.12917°r. ilg.﻿ / 33.21639; 97.12917﻿ (Dentonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Teksasas Teksasas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 113 383  |
| **Plotas** | 231,33 km² |
| **Tankumas** (2010) | 490 žm./km² |
| **Altitudė** | 195 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.cityofdenton.com |
|  **Vikiteka** | Dentonas |

**Dentonas** (angl. *Denton*) – miestas JAV, Teksaso valstijos šiaurėje. Dentono apygardos administracinis centras. Įsikūręs apie 56 km į šiaurės vakarus nuo Dalaso–Fortvorto. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, turėjo 113 tūkst. gyventojų.

Tai regiono švietimo centras, veikia kelios aukštosios mokyklos, tarp jų Šiaurės Teksaso universitetas, Teksaso moterų universitetas.

Istorija
--------

1846 m. suformuota Dentono apygarda, miestas įkurtas 1857 m. Abu pavadinti pionieriaus ir Teksaso reguliariosios kariuomenės kapitono Džono B. Dentono (*John B. Denton*) garbei. Geležinkelio nutiesimas 1881 m. paskatino gyventojų gausėjimą. 1890 m. įkurtas Šiaurės Teksaso universitetas, o 1901 m. – Teksaso moterų universitetas. 1974 m. atidarius Dalaso-Fortvorto tarptautinį oro uostą, miestas dar labiau išaugo.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *Denton*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-06-16.
2. ↑  Odom, E. Dale. „Denton, Texas". *Handbook of Texas Online*. Texas State Historical Association. Nuoroda tikrinta 2009-10-21.
| ***Karo Dievas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Lord of War |
| Kilmės šalis | Prancūzija, Vokietija, JAV |
| Režisierius | Andrew Niccol |
| Prodiuseris (-iai) | Andrew NiccolChris RobertsNicolas Cage |
| Scenaristas (-ai) | Andrew Niccol |
| Kompozitorius | Antonio Pinto |
| Vaidina | Nicolas CageJared LetoBridget MoynahanEthan HawkeEamonn WalkerIan Holm |
| Metai | 2005 |
| Žanras | Drama, trileris |
| Trukmė | 123 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | $50 mln. USD |
| **IMDb įrašas** |

**Karo Dievas** – 2005 m. prancūzų, vokiečių ir amerikiečių sukurtas filmas, režisuotas Andrew Niccol. Pagrindinį vaidmenį atliko Nicolas Cage. 2006 m. sausio 17 d. buvo išleistas filmo DVD, o tų pačių metų liepos 27 d. – Blu-ray Disc.

Filmas paremtas tikrais faktais. Cage vaidina asmenį, nelegaliai prekiaujantį ginklais, kuris turi panašumų su posovietiniu ginklų prekeiviu Viktoru Butu ir keliais kitais garsiais ginklų prekeiviais.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filme pasakojama apie emigrantų iš Tarybų Sąjungos sūnų, Jurijų Orlovą, kuris tapo vienu žinomiausiu ginklų prekeiviu pasaulyje. Jurijaus tėvai iš Odesos (Ukrainos TSR) emigravo į Jungtines Valstijas ir įsikūrė Niujorko priemiestyje, Braiton Byče, kur atidarė nuosavą restoraną. Vieno susišaudymo restorane metu, jis suvokia, kad restoranų paskirtis tiekti klientams maistą, o pats nusprendžia, kad pelningiausias verslas, kokiu jis galėtų užsiimti yra ginklų kontrabanda, mat tokiame neapykantos prisisunkusiame pasaulyje ginklų niekada nebus per daug.

Jurijus savo prekes pradeda tiekti vietinėms nusikaltėlių gaujoms. Sugriuvus Tarybų Sąjungai, daugumoje posovietinių šalių liko gausybė karinės technikos, Jurijus, padedamas jo jaunesniojo brolio Vitalijaus, tuo pasinaudoja ir netrukus jų ginklų jau galima įsigyti didžiausiuose pasaulio „karštuosiuose taškuose".

Tačiau ne viskas klostosi kaip tikėtasi... Jurijų persekioja Interpolo agentas Džekas Valentinas, negana to, jo žmona ir sūnus jį palieka, o brolis žūsta vieno iš sandorių metu. Galop Jurijų sučiumpa, bet jis greitai yra paleidžiamas dėka gerų ryšių su JAV vyriausybe ir tęsia savo veiklą, pripažindamas, kad galbūt vėliau ta pati vyriausybė atsisuks prieš jį.

Aktoriai
--------

*Aktorius – vaidmuo*
* Nicolas Cage – Jurijus Orlovas
* Jared Leto – Vitalijus Orlovas
* Bridget Moynahan – Ava Fontaine-Orlova
* Ethan Hawke – Džekas Valentinas
* Eamonn Walker – Andrė Baptistas vyresnysis
* Ian Holm – Simeonas Vaisas
* Tanit Phoenix – Saldainiukė
* Donald Sutherland – Pulkininkas Oliveris Saufernas (tik balsas)
* Sammi Rotibi – Andrė Baptistas jaunesnysis
* Eugene Lazarev – Generolas Dmitrijus Orlovas
* Kobus Marx – Borisas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bertil Lintner: "A necessary evil" Archyvuota kopija 2008-05-13 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* „Karo Dievas" svetainėje *Internet Movie Database*
* „Karo Dievas" svetainėje *Rotten Tomatoes*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Jonas Blaževičius** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. kovo 24 d. (88 metai)Zarasai |
| Sutuoktinis (-ė) | Vanda |
| Vaikai | Arvydas, Edita |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kupiškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1962 m. Lietuvos komunistų partija
* 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija
* 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija

 |

**Jonas Blaževičius** (g. 1935 m. kovo 24 d. Zarasuose) – Lietuvos ir Kupiškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas

Biografija
----------

1944–1948 m. mokėsi Palangos pradžios mokykloje, 1948–1951 m. Zarasų vidurinėje mokykloje, 1959–1962 m. Zarasų vakarinėje vidurinėje, 1964–1968 m. Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.

1952–1962 m. Zarasų rajono laikraščio „Pergalė" korespondentas, redaktoriaus pavaduotojas. 1962–1964 m. Lietuvos komunistų partijos Zarasų rajono komiteto instruktorius, 1968–1979 m. LKP Kupiškio rajono komiteto skyriaus vedėjas, 1979–1989 m. komiteto antrasis sekretorius, 1989–1990 m. pirmasis sekretorius.

1990–1995 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos pirmininkas. 1995–2002 m. draudimo bendrovių „Pramonės draudimas", „Hermis draudimas", „Industrijos garantas" draudimo agentas, nuo 2002 m. pensininkas, pardavimo vadybininkas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, LDDP rajono tarybos pirmininko pavaduotojas. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kupiškio rajono skyriaus narys, nuo 2002 m. pirmininko pavaduotojas.

1990–1995 m. Kupiškio rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Vanda, vaikai Arvydas, Edita.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
| **Jonas Chaleckis** |
| --- |
| Chaleckių herbas |
| Chaleckių herbas |
|  |
| Gimė | 1807 m.Raižiai, Varšuvos kunigaikštystė |
| Mirė | 1883 m. (~76 metai)Paryžius, Prancūzija |
|  |
| Veikla | 1863 m. sukilimo generolas, Rusijos imperijos kariuomenės generolas-majoras. |

**Jonas Chaleckis** (lenk. *Jan Chalecki*) (1807 m. Raižiuose, Varšuvos kunigaikštystėje – 1883 m. Paryžiuje, Prancūzija) – Lietuvos totorių kilmės 1863 m. sukilimo generolas, Rusijos imperijos kariuomenės generolas-majoras.

Biografija
----------

Gimė 1807 m. Raižių kaime, kilmingoje totorių krikščionių šeimoje. Dalyvavo Krymo kare, kur buvo Rusijos imperijos kariuomenės Kijevo husarų pulko generolas-majoras. Prasidėjus 1863 m. sukilimui pasitraukė iš Rusijos imperijos kariuomenės ir Volynėje suformavo totorių raitininkų sukilėlių dalinį. 1863 m. rugpjūčio mėnesį paskirtas prie Ternopilio dislokuoto pulko vadu. Būdamas vyresnio amžiaus mūšiuose nedalyvaudavo. Po sukilimo žlugimo pasitraukė į Prancūziją, kur įsitraukė į visuomeninę veiklą, dalyvavo 1871 m. vykusioje Paryžiaus komunoje, kurios metu buvo siekiama nuversti valdžią. Mirė 1883 m. Paryžiuje.

Literatūra
----------

* Andrzej Sujkowski: Chalecki Jan. W: Polski Słownik Biograficzny. T. 3: Brożek Jan – Chwalczewski Franciszek. Kraków: Polska Akademia Umiejętności – Skład Główny w Księgarniach Gebethnera i Wolffa, 1937, s. 249. Reprint: Zakład Narodowy im. Ossolińskich, Kraków 1989, ISBN 8304032910
* H. P. Kosk, Generalicja polska, t. 1 wyd.: Oficyna Wydawnicza „Ajaks" Pruszków 1998.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Raižiuose – paminklas Vytautui Didžiajam ir Žalgirio mūšiui atminti
Žiemos anticiklono metu būdingas giedras, ramus ir šaltas oras
**Anticiklonas** – atmosferos sritis, kurioje yra padidėjęs oro slėgimas: centre – didžiausias, pakraščiuose – mažesnis. Vėjai pučia iš anticiklono centro į visas puses, bet dėl Žemės sukimosi nukrypsta (Koriolio jėga) ir virsta orų srovių sūkuriais, kurie šiaurės pusrutulyje sukasi pagal laikrodžio rodyklę, o pietų pusrutulyje – prieš laikrodžio rodyklę. Iš anticiklono centro į pakraščius nutekančio oro vietą užima šaltesnis oras, nusileidęs iš aukštųjų atmosferos sluoksnių. Leisdamasis oras sušyla, sumažėja jo santykinis drėgnumas.

Užėjus anticiklonui įsivyrauja giedras ir sausas oras, vasarą – karštas, žiemą – šaltas; apsiniaukę būna retai. Vėjas dažniausiai nesmarkus, nes atmosferos slėgis atskirose anticiklono srityse mažai skiriasi. Anticiklonai susidaro ties dideliais įšalusiais sausumos regionais (žiemą), subtropinėse platumose, Antarktyje.

Anticiklonai apima dideles teritorijas, jų skersmuo gali siekti kelis tūkstančius kilometrų. Slenka 30-50 km/h greičiu, bet būna ir nejudrių anticiklonų, kurie gali išbūti vienoje vietovėje keletą savaičių.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Ciklonas

Šaltiniai
---------

* „Geografijos žodynas", S. Agapovas, S. Sokolovas, D. Tichomirovas. 1972 m. Kaunas, „Šviesa"
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Dešimtinė (reikšmės).*
**Dešimtinė** – religinis judaistų ir krikščionių mokestis (duoklė), sudarantis 1/10 tikinčiojo pajamų, kuris skirtas dvasininkijos išlaikymui.

### Dešimtinė Biblijoje

Dešimtinę nurodyta mokėti Biblijoje, Skaičių knygoje (18,24-28). Šis mokestis buvo plačiai praktikuojamas viduramžiais. Dalis surinkto mokesčio ėjo bažnyčios savininko išlaikymui, o dalis kunigui, kuris dirbo toje bažnyčioje. Taip pat dalį pajamų bažnyčios savininkas gaudavo ir už kitus liturginius patarnavimus. Biblijoje Dievas yra visko, ką turime ir kuo naudojamės (Ps. 24,1; Agg. 2,9; Ps. 50,10-12), savininkas, todėl geri tikintieji Dievui skolingi 1/7 laiko (Įė. 20,8-11), dešimtą dalį pajamų (Kpł. 27,30-32; Rdz. 14,18-20; 28,20-22; Hiob 34,33; Malach. 3,8-12), kitas dovanas ir paaukojimus (Pwt. 16,16.17). Pats Jėzus Kristus patvirtino dešimtinės aktualumą (Mat. 23,23) savo misijoje (Mat. 6,31-34).

### Dešimtinė Europos istorijoje

Krikščioniškoje Europoje dešimtinė buvo įvedama palaipsniui ir įvesta ne anksčiau, kaip nuo XII a. antros pusės. Mokėti dešimtinę privalėjo žemės savininkai ir valstiečiai. Mokestis buvo lygus 1/10 teorinių pajamų. Ją mokėdavo grūdinių kultūrų ryšuliais ar grūdais. Dešimtinė buvo konfliktų XIV a. ir XV a. Lenkijoje priežastis. Dešimtinė išsilaikė net iki XIX a.: Galicijoje panaikinta 1848 m. Lenkijos karalystėje 1864 m.

### Dešimtinės mokesčiai dabar

Šiais laikais jį nurodoma mokėti kai kuriose protestantiškose krikščionybės atšakose: baptistų, tikėjimo žodžio, septintos dienos adventistų bendruomenėse. Jo apskaičiavimas ir sumokėjimas yra tikinčiojo sąžinės reikalas. Religinių bendruomenių lyderiai jo mokėjimo sąžiningumą tik netiesiogiai gali kontroliuoti ir įprastai tik paskatina mokėti ar sugėdina nemokančius. Už jo nemokėjimą kaip bausmę gali atsisakyti atlikti liturginius patarnavimus.

Vikižodynas
*Šis straipsnis apie dvarą Kretingos rajone. Apie dvarą Anykščių rajone skaitykite straipsnyje Jokūbavos dvaras.*
Koordinatės: 55°49′49″š. pl. 21°20′34″r. ilg.﻿ / ﻿55.8304°š. pl. 21.3428°r. ilg.﻿ / 55.8304; 21.3428

| Jokūbavo dvaras |
| --- |
| Dvaro sodybos tvartas Dvaro sodybos tvartas |
| Vieta | Jokūbavas, Kretingos rajonas |
| Įkurtas | XVIII a. |
| Bajorų giminės | Jokūbas NagurskisParčevskiaiAleksandras Stulginskis |
| Parkas | Parko fragmentai |
| Pastatų būklė | Išlikę ūkiniai pastatai |

**Jokūbavo dvaras** (arba ***Stončių dvaras, Stančių dvaras***) – buvusi dvaro sodyba Jokūbave, Kretingos rajone, tarpukaryje priklausiusi buvusiam Lietuvos prezidentui Aleksandrui Stulginskiui. Dvaro parke jam pastatytas paminklas. Išlikę dvaro sodybos ūkiniai pastatai, dvarininko namo pamatai, kai kurios parko medžių alėjos. Dvaro sodybos fragmentai yra įtraukti į Kultūros paveldo registrą (unik. kodas 316).

Istorija
--------

XVIII a. pradžia laikoma Jokūbavo miestelio ir dvaro sodybos užuomazga. 1766 m. iš Onos Sapiegaitės–Masalskienės, valdžiusios žemes Kartenos apylinkėse, aplink Jokūbavą buvusias žemes nupirko dvarininkas, Žemaičių kunigaikštystės pakamaris Jokūbas Nagurskis, iš ko ir kilo miestelio pavadinimas. Jokūbavo dvarą XIX a. vid.– XX a. pr. valdė garsi Parčevskių giminė. Dvare 1915–1918 m. šeimininkavo Oberosto Lietuvos srities Kretingos apskrities karinės valdžios viršininko skiriami vietininkai.

Po žemės reformos 1926 m. Jokūbavo dvaras buvo išparceliuotas. Dalis dvaro žemių priskirta Petrikaičių kaimui, o kita pavadinta Suktinių kaimu ir išdalinta Lietuvos kariuomenės savanoriams ir dvaro kumečiams. Likusią sodybą įsigijo Aleksandras Stulginskis, gyvenęs ir ūkininkavęs dvare iki 1941 m. 

Pokaryje dvaro žemė ir pastatai nacionalizuoti. 1945 m. čia pradėjo veikti Kretingos tarybinio ūkio padalinys. 1950 m. vietoje tarybinio ūkio padalinio įsteigtas Jokūbavo kolūkis, kurio administracija įsikūrė dvaro rūmuose. 1950–1992 m. Jokūbavas buvo centrinė ūkio gyvenvietė. Apie 1995 m. buvo nugriautas dvarininko namas, jo pamatai užkonservuoti. 

* TvartasTvartas
* SandėlisSandėlis
* Sandėlio vidusSandėlio vidus
* Parko alėjaParko alėja
* KūdraKūdra
* Paminklas A. Stulginskiui dvaro parke.Paminklas A. Stulginskiui dvaro parke.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Jokūbavo dvaras Lietuvos dvarų duomenų bazėje Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
* Jokūbavo dvaras Kretingos krašto enciklopedijoje Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto.
* Stončių dvaras Archyvuota kopija 2022-10-07 iš Wayback Machine projekto.
| **Saperda perforata** |
| --- |
| Saperda perforata |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Lapgraužiniai  *( Chrysomeloidea)* |
| Šeima: | Ūsuočiai  *( Cerambycidae)* |
| Pošeimis: | Niūrūnėnai  *( Lamiinae)* |
| Gentis: | Drebuleniai  *( Saperda)* |
| Rūšis: | Dešimtdėmis drebulenis  *( Saperda perforata)* |

 |
| Binomas |
| ***Saperda perforata***Pallas, 1773 |
| Sinonimai |
| * **Taškuotasis drebulinis ūsuotis**

 |

**Dešimtdėmis drebulenis** (*Saperda perforata*) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas.

Geltonos spalvinės formos
*Saperda perforata* lerva

Morfologija
-----------

### Imago

12 – 20 mm dydžio. Žalsvai geltoni arba geltonai pilkos spalvos. Ant antsparnių turi po 5 juodas dėmes. Ant priešnugarėlės 5 juodos dėmės, viena juoda dėmė centre, ir po 2 iš šonų (dėmelių ryškumas varijuoja). Gyvi vabalai cypsi.

### Lerva

Lervos storokos, balsvai rusvos, su tamsiai ruda "galvute" (kaip ir visų ūsuočių).

Biologija, ekologija
--------------------

Vystosi po drebulės (*Populus tremula*) arba baltosios tuopos (*Populus alba*) ar kitų tuopų (*Populus sp.*) žieve. Nuo to, kokiame medyje vystosi lerva, priklauso ir suaugusiųjų vabalų (imago) spalva: tie kurie vystėsi drebulėje (*S. tremula*) yra geltonai žalsvos arba geltonai pilkos spalvos, kurie vystėsi baltojoje tuopoje (*S. alba*) – pilki.

Lervoms vystytis reikalingas labai drėgnas substratas. Lėliukėmis virsta balanoje.

Suaugę vabalai apgraužia lapus ir ūglius.

Paplitimas
----------

Gyvena Europoje ir Šiaurinėje Azijoje.  

Lietuvoje nėra labai gausus.

*Saperda perforata* vaizdas iš apačios

Taip pat skaitykite
-------------------

* Ūsuočiai
* Miškų kenkėjai
* Lietuvoje gyvenantys ūsuočiai

Nuorodos:
---------

* cerambyx.uochb.cz aprašymas
* Saperda perforata. Canadian Food Inspection Agency
* saperda perforata nuotraukos zin.ru

Išnašos
-------

1. ↑  „"www.cerambyx.uochb.cz - Saperda perforata"". Nuoroda tikrinta 2008-10-28..

  



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dešimtdėmis drebulenis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Jokūbas Potockis (1551)** |
| --- |
| Potockiai |
| Herbas „Pilava" |
| Herbas „Pilava" |
|  |
| Gimė | 1481 m. |
| Mirė | 1551 m. (~70 metų) |
| Tėvas | Motiejus Potockis |

**Jokūbas Potockis**  (apie 1481 – iki 1551) – Lenkijos valstybinis ir karinis veikėjas, Haličo pateisėjas (1535), Haličo pakamaris (1543). Potockių giminės „Sidabrinė Piliawa" linijos pradininkas.

Biografija
----------

Lenkijos bajorų Potockių giminės atstovas, herbo „Piliawa" savininkas. Krokuvos vėliavininko Motiejaus Potockio jaunesnysis sūnus. Gimė Potoko kaime, netoli Endžejuvo, Krokuvos žemėje.

1527 m. Pukovo ir Sokolovo dvaro žemių, gautų kaip kraičio nuo žmonos, valdytojas. 1533 m. pardavė savo giminės dvaro žemių Piotoke dalį pusbroliui Jonui Potockiui. 1533 m. vasario 6 d. Petrkuvo-Tribinolinio seime gavo nuo Lenkijos karaliaus Žygimanto Senojo valdyti Unižo kaimą.

Kaip ir žymi dalis Lenkijos bajorijos, Jokūbas Potockis iškeliavo ieškoti geresnio gyvenimo Rusios vaivadijoje, siekdamas ten vystyti lenkų gyvenvietes, pagrindinė užduotis buvo stiprinti Lenkijos gynybos pajėgumus. Jokūbas Potockis apsigyveno Haličo žemėje. 1531 m. dalyvavo Obertino mūšyje, kur buvo vėliavos, vadovaujamos Vavžinco Budzovskio, sudėtyje. 1535 m. birželį buvo paskirtas Haličo pateisėju. Nuo 1536 m. – savo būrio vadas, 1538 m. vasario 1 d. dalyvavo kovoje su Moldovos valdovo Petro Rarešo kariais prie Rereto upės, o tų pačių metų rugpjūtį – Chotyno mūšyje.

1543 m. balandžio 18 d. Jokūbas Potockis buvo paskirtas Haličo pakamariu. 1544, 1545 ir 1547 m. seimai perdavė jam valdyti Sokolovo kaimą kartu su Auksiniu Potoku, Kostylniku, Podolėje – Babčincus, Krikovą, Kovjačivą, Suchodolą, Krivoje ir Bondarius. 1547 m. balandžio 5 d. gavo teisę Sidorovo miesto įkūrimui.

Šeima
-----

Jokūbas Potockis buvo vedęs du kartus. Jo pirmoji žmona tapo Katerina Emelnicka (m. iki 1544 m.), nuo santuokos su kuria turėjo vaikų:

* Mikalojus (1517/1520–1572), Chmelnicko ir Kameneco seniūnas
* Lucija Potocka, Mikalojaus Ščickio žmona
* Ana Potocka, Mikalojaus Koricinskio žmona
* Elžbieta Potocka, 1-asis vyras Podolės vėliavininkas Jonas Smetanka, 2-asis vyras Červonogrado vaiskis Jokūbas Kalinovskis
* Katerina Potocka, Mikalojaus Venžiko žmona
* Janas (m. 1567/1571)
* Andžejus (apie 1532–1572 m. vasario 12 d.), Kameneco vėliavininkas

Apie 1544 m. vedę antrą kartą Druzilą Jazlovecką (m. po 1570 m.), Kameneco kašteliono Mikalojaus Jazloveckio (m. 1555) dukterį. Vaikai:

* Stanislavas (apie 1544–1599)

Literatūra
----------

* *Barącz S.* Pamiątkie buczackie.-Drukarnia «Gazety Narodowej»: Lwów, 1882.-168 s.[neveikianti nuoroda]
* *Niesiecki К.* Korona polska przy złotej wolności starożytnymi wszystkich katedr, prowincji i rycerstwa klejnotami… Archyvuota kopija 2013-10-22 iš Wayback Machine projekto..- Lwów, 1740. t.3.- 938 s.

Nuorodos
--------

* Якуб Потоцкий на «Родоводе»
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

HINO-4CV
**Japonijos automobilių pramonė** pradėjo formuotis po Antrojo pasaulinio karo. Postūmis jai buvo Korėjos karo metu iš JAV vyriausybės gautas užsakymas pagaminti didelį karinių transporto priemonių kiekį. Japonija buvo arti karinių veiksmų teatro ir vis dar okupuota JAV. Dėl Japonijos ekonominio stebuklo pokariu didėjo automobilių paklausa vidaus rinkoje, o aštuntajame dešimtmetyje prasidėjo ekspansija į užsienio rinkas. Japonijos gamintojai automobilių gamybos įmones ėmė statyti ir užsienyje.

2000 m. Japonija buvo didžiausias pasaulio automobilių gamintojas. Automobilių gamyba pastaraisiais metais šiek tiek sumažėjo, iš dalies dėl Kinijos konkurencijos, iš dalies dėl pasikeitusių Japonijos vyriausybės prioritetų. Poveikį automobilių gamybos apimtims padarė ir amžių sandūroje prasidėjusi bendra Japonijos ekonomikos recesija. Kinija gali sėkmingai konkuruoti su Japonija, nes turi pigesnę darbo jėgą, be to Kinijoje gerai išvystyta geležies rūdos gavybos ir plieno gamybos pramonė. Japonija praktiškai neturi vietinių geležies rūdos išteklių, o šalies vyriausybė labiau orientuojasi į aukštųjų technologijų pramonę, o ne automobilių gamybos pramonę.

Japoniški automobiliai pasižymi aukšta kokybe ir mažesnėmis nei Vakarų Europos ar JAV automobilių kainomis.

Japonijos automobilių gamintojai
--------------------------------

* Toyota Motor Corporation;
* Nissan Motor;
* Mazda Motor Corporation;
* Honda Motor Corporation;
* Hino Motors, Ltd;
* Daihatsu Motor Co. Ltd;
* Yamaha Motor Company Ltd;
* Suzuki Motor Corporation;
* Kawasaki Heavy Industries, Ltd;
* Fuji Heavy Industries (Subaru);
* Isuzu Motors Ltd.
**Kontrkultūra** (angl. *contra-cultures*; *counter-cultures*) – tam tikros visuomenės grupės judėjimas, gyvensena, demonstratyviai neigianti įsigalėjusias visuomeninio gyvenimo normas, vyraujančią kultūrą ir pažiūras į ją. Paprastai tokias grupes sudaro jaunimas. Pasiekusios kritinę masę gali pakeisti socialines normas. Kontrakultūra yra subkultūra, kuri jaučiasi ne šiaip skirtinga nuo likusios bendrosios kultūros, o priešinga jai, atvirai ardanti jos vertybes.

Kontrkultūros terminą išpopuliarino JAV sociologas Teodoras Rozakas knygoje *Kontrkultūros kūrimas* (angl. *Making of Counter-culture*), kuri buvo išleista 1969 m. Terminas dažniausiai siejamas su studentų judėjimu ir hipių kultūra XX a. 7-ajame dešimtmetyje, nors dabar taikomas apibūdinti gausias ir iš esmės besiskiriančias subkultūras, kurios propoguoja kitokias nei visuomenėje įprastas socialines normas bei vertybes (pavyzdžiui, amišai, krišnaitai, pankai, LGBT).

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Kontrkultūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-07-06.
2. 1 2  „Countercultures". *Encyclopedia of Sociology*. Nuoroda tikrinta 2022-07-06.
3. 1 2  „Counter-Culture". *A Dictionary of Sociology*. Nuoroda tikrinta 2022-07-06.
Koordinatės: 54°31′52″ š. pl. 25°37′42″ r. ilg.﻿ / ﻿54.53111°š. pl. 25.62833°r. ilg.﻿ / 54.53111; 25.62833

Juozapinės kalnas Medininkų aukštumos žemėlapyje
**Juozapìnės kálnas** – kalva Juozapinės kaime, apie 23,5 km į pietryčius nuo Vilniaus, netoli Baltarusijos sienos (~4 km), apie 1 km į pietvakarius nuo Medininkų gyvenvietės. Medininkų aukštumos moreniniame masyve.

Kalno šlaitai lėkšti, išraižyti raguvų, šiaurėje šlaitas apaugęs mišku. Kalva susidariusi iš moreninio priemolio ir priesmėlio. Susidarė priešpaskutiniame ledynmetyje. Priklauso Juozapinės valstybiniam germorfologiniam draustiniui.

Akmuo ant Juozapinės kalno 2016 m.
292,83 m virš jūros lygio Juozapinės kalva ilgai buvo laikoma aukščiausiu Lietuvos tašku. Bet 2004 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto specialistai nustatė, kad aukščiausias Lietuvos taškas yra netoliese esantis Aukštojas (293,84 m) ir antroje vietoje Kruopynės (Žybartonių arba Arklėnų) kalnas (293,57 m).

1990 m. ant kalno pastatytas paminklinis akmuo Lietuvos karaliui Mindaugui.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *Juozapinės kalnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-02-08.
2. ↑  *Aplankykite aukščiausią Lietuvos tašką – Aukštoją*. Vilniaus kraštas. Nuoroda tikrinta 2023-02-08.
3. ↑  *Lietuvos aukštumos*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-02-08.

Juozapinės kalnas
Japonijos banko skyrius Osakoje
**Japonijos bankas** (日本銀行 *Nippon Ginkō*) - Japonijos centrinis bankas įsikūręs Tokijuje.

Istorija
--------

Kaip ir daugelis Japonijos institucijų Japonijos bankas susikūrė po Meiji restauracijos. Prieš Restauraciją Japonijos feodalai leido savo pinigus, *hansatsu*, kurie tarpuasvyje buvo sunkiai suderinami, tačiau *Naujos valiutos aktu* 1871 m. jena buvo įteisinta kaip ankstesnius pinigus pakeičianti dešimtaine sistema besiremianti valiuta. Buvusios feodalų pinigų kalyklos tapo privačiais bankai, kurie pradžioje turėjo teisę spausdinti pinigus. kurį laiką tiek centrinė vyriausybė, tiek vadinamieji „nacionaliniai" bankai leido pinigus, tačiau 1882 m. buvo įkurtas Japonijos bankas ir jam suteikta išimtinė pinigų leidimo teisė.

Pirmuosius banknotus Japonijos bankas išleido 1885 m. ir nepaisant nedidelių nesklandumų su šia užduotimi susidorojo gerai. 1897 m. Japonija prisijungė prie aukso standarto, o 1899 m. buvę „nacionaliniai" banknotai nustojo galioti.

Nuo to laiko Japonijos bankas veikia iki šiol, išskyrus trumpą laikotarpį po Antrojo pasaulinio karo, kai okupacinės sąjungininkų pajėgos išleido karinius pinigus ir restruktūrizavo banką ir labiau nepriklausomą instituciją. Nepaisant to Japonijos bankas buvo kritikuojamas dėl nepakankamai nepriklausomos pozicijos, net ir po 1997 m. iš esmės pakeisto *Japonijos Banko įstatymo* (日本銀行法), kuriuo siekta sustiprinti nepriklausomą banko statusą.

Japonijos banko būstinė yra Tokijuje, buvusios aukso kalyklos vietoje, neobarokiniame pastate 1896 m. suprojektuotame Tatsuno Kingo.

Valdytojai
----------

Banko valdytojas (総裁, sōsai) turi didelę įtaką Japonijos vyriausybės ekonominei politikai. Nuo 2008 m. kovo 20 d. juo tapo Masaaki Shirakawa, pakeitęs Tošihiko Fukui.

### Ankstesni valdytojai (nepilnas sąrašas)

* Haruo Majekava (1979 gruodžio 17 d.– 1984 gruodžio 16 d.)
* Satoši Sumita (1984 gruodžio 17 d.– 1989 gruodžio 16 d.)
* Jasuši Mieno (1989 gruodžio 17 d.– 1994 gruodžio 16 d.)
* Jasuo Matsušita (1994 gruodžio 17 d.– 1998 kovo 20 d.)
* Masaru Hajami (1998 kovo 20 d.– 2003 kovo 19 d.)
* Tošihiko Fukui (2003 kovo 20 d.- 2008 kovo 19 d.)

Nuorodos
--------

* Japonijos jena
* Japonijos ekonomika
* Japonijos banko svetainė
Šiaurės Amerikos žemyno vandenskyra (raudona linija)
Pietų Amerikos žemyno vandenskyra
**Kontinentinė Amerikos vandenskyra** – sąlyginė linija Amerikos žemyne, į vakarus nuo kurios yra Ramiojo vandenyno baseinas, o Atlanto ir Arkties vandenynai – rytuose.

Šiaurės Amerikos žemyno padalijimas prasideda Velso Princo kyšulyje Aliaskoje, kuris yra labiausiai į vakarus nutolęs žemyninis Šiaurės Amerikos taškas. Linija kerta Amerikos Aliaskos valstiją iki Kanados Jukono teritorijos, tada zigzagais į pietus iki Britų Kolumbijos palei Kasjaro ir Ominekos kalnus, kur ji pasiekia Samito ežerą palei Nečako plokščiakalnį. Iš čia per Makgregoro plokščiakalnį vandenskyra tęsiasi per Kanados Uolinius kalnus ir eina per jų keterą į pietryčius iki 120° vakarų ilgumos dienovidinio, kur sudaro Britų Kolumbijos ir Albertos provincijų pietinių dalių sieną.

Vandenskyra kerta JAV sieną šiaurės vakarų Montanoje tarp Votertono ežerų ir Ledyno nacionalinių parkų. Kanados teritorijoje sudaro vakarinę Votertono ežerų nacionalinio parko sieną, o JAV kerta Ledyno nacionalinio parko teritoriją. Tada linija eina į pietus išilgai Uolinių kalnų iki Helenos ir Bjuto, o po to į vakarus iki Biteruto kalnagūbrio, kur ji sudaro Aidaho ir Montanos sienos rytinį trečdalį. Tada vandenskyra eina per Vajomingą Jeloustouno nacionalinio parko teritorija, o toliau tęsiasi į pietryčius per Koloradą ir Naujosios Meksikos vakarus.

Toliau į pietus vandenskyra driekiasi per Meksiką išilgai Vakarų Siera Madrės kalnagūbrio per Čihuahua, Durangą, Sakateką, Agvaskaljentesą, Chaliską, Gvanachuatą, Keretarą, Meksiko valstiją, Meksiko miestą, Morelosą, Pueblą, Oachaką ir Čiapasą. Tada eina per pietinę Gvatemalą, Hondūro pietvakarius, vakarinę Nikaragvą, vakarinę ir pietvakarinę Kosta Riką bei pietinę Panamą.

Pietų Amerikoje vandenskyra driekiasi Andų viršukalnėmis per vakarinę Kolumbiją, Ekvadoro centrinę dalį, vakarinę ir pietvakarinę Peru bei rytinę Čilę (daugelyje vietų sudaro Čilės sieną su Bolivija ir Argentina) ir baigiasi Patagonijos ir Ugnies Žemės pietiniame gale.

Šiaurės Amerikoje, be žemyno vandenskyros, yra ir šiaurinė vandenskyra (skirianti Atlanto ir Arkties vandenynų baseinus) bei mažesnės vandenskyros, išskiriančios Meksikos įlankos, Hadsono įlankos ir Šv. Lauryno įlankos baseinus.

Nuorodos
--------

* Detalus Amerikos vandenskyrų žemėlapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Antiglobalizacija** pačia bendriausia prasme – politinė žmonių ar grupių nuostata prieš tam tikrus globalizacijos aspektus.

Tarp svarbiausių dalykų, kuriems oponuoja antiglobalistai pirmiausia yra pasaulinės prekybos sutartys, prekybos - kontrolės organai (tokie kaip Pasaulio prekybos organizacija), dominuojami galingų korporacijų. Taip pat svarbios yra aplinkosaugos, darbininkų teisių, šalių nepriklausomybės ir Trečiojo pasaulio problemos.

Vieni „Antiglobalizaciją" laiko socialiniu judėjimu, tuo tarpu kiti į šią sąvoką žvelgia kaip į skėtinę sąvoką apimančią daug atskirų mažesnių socialinių judėjimų.

Daugelis žmonių, laikomų antiglobalistais, atmeta šią sąvoką kaip turinčią neigiamą skambesį ir netikslią. Jų teigimu, keista, kad žiniasklaida antiglobalistais vadina žmones, kovojančius už socialinę globalizaciją. Todėl patys dažnai renkasi alternatyvias sąvokas, tokias kaip Pasaulinis judėjimas už teisingumą, Judėjimų judėjimas arba tiesiog alterglobalizacija (alternatyvi globalizacija).

Korporacijų kritika
-------------------

Antiglobalistai neretai teigia, jog įvairios stambios kompanijos mažiau išsivysčiusiose užsienio šalyse neretai turi daug privilegijų, kurių neturi pavieniai žmonės: be apribojimų judėti tarp sienų, neatlyginamai eksploatuoti naudingąsias iškasenas bei panaudoti žmonių resursus, kai kada netgi neatsakyti už gamtai ar žmonėms padarytą žalą.
**Tautos fondas** (angl. *Lithuanian National Foundation*) – lietuviška kultūros, švietimo labdaros organizacija JAV.

Pagrindinė orientacija – „atgimstanti Tauta". Fondas renka pinigus mokyklų šelpimui, jų „įdukrinimui", studentų tautinės savimonės ugdymui, siekia padėti Lietuvai pilnai įvertinti savo unikalų identitetą, savo istoriją ir savo seniausią gyvą kalbą, stengiasi padėti jaunimui integruotis ir į dabartinį, technologinį, vakarietišką pasaulį, – siekia, kad Lietuva išliktų ir lietuviška, ir „pasidarytų demokratiška ir jaustų savo svarbą pasaulyje".

Tautos Fondo valdybos leidžiamas žiniaraštis – „Tautos Fondo Žinios".

Adresas: 307 West 30th Street, New York, NY 10001-2703, U.S.A.

Valdymas
--------

Fondo tarybą renka Fondo metinis narių susirinkimas. Nariai renkami 3 metų terminui. Taryba nustato Fondo veiklos gaires, renka valdybos pirmininką, tvirtina Tautos Fondo valdybos pirmininko pristatytą Valdybą, sudaro komisijas ir prižiūri komisijų bei valdybos veiklą.

Tautos Fondo atstovybė Vilniuje vykdo Fondo nurodymus skirstant lėšas paramos projektams, skatina lietuvybę dalinant knygas, vaikams – spaudinius, teikia kuprines pradinukams, paskirtas stipendijas – gabiems studentams pagal asmeninių fondų paskyrimus.

Valdyba
-------

* Giedrė M. Kumpikas, Ph. D. – pirmininkė
* Raimundas Slizys – vicepirmininkas
* Vladas Sidas – vicepirmininkas
* Saulius Sirusas – iždininkas
* Onutė Adams – narė
* Laima Sileikytė-Hood – narė
* Osvaldas Pranevičius, M. D. – narys
* Vida Penikas – *Director of Operations*

Nuorodos
--------

* Oficiali Fondo tinklavietė
* Fondo valdybos tinklavietė Archyvuota kopija 2009-06-01 iš Wayback Machine projekto.
| Japonijos ginkluotosios pajėgosjap. 日本自衛隊 |
| --- |
|  |
| Pajėgų rūšys |  Japonijos sausumos gynybos pajėgos  Japonijos jūrų gynybos pajėgos  Japonijos oro gynybos pajėgos |
| Žmogiškieji resursai |
| Amžius | 18 m. |
| Mobilizaciniai resursai | 27 003 112 vyrų, 15–49 amžiaus, 26 153 482 moterų, 15–49 amžiaus |
| Tinkamų karinei tarnybai | 22 234 663 vyrų, 15–49 amžiaus, 
21 494 947 moterų, 15–49 amžiaus |
| Aktyvus  personalas | 260 300 (2014 m.) |
| Rezervo dydis | 50 800 (2010 m.) |
| Finansinės išlaidos |
| Biudžetas | $59,3 mlrd. (2012 m.)$281,98 mlrd. (2011–2015 m.) |
| Proc. nuo BVP | 1 % |

**Savigynos pajėgos** (jap. 自衛隊 = *Jieitai*) yra ginkluotosios Japonijos pajėgos, įsteigtos pasibaigus Japonijos okupacijai po II pasaulinio karo. Šios pajėgos iki šiol nedalyvavo jokiame kare, tačiau dalyvauja taikos palaikymo misijose.

Japonijos kariuomenė yra apribota Japonijos Konstitucijos devintuoju straipsniu, kuris teigia, kad Japonija atsisako teisės skelbti karą ar naudoti kariuomenę tarptautių ginčų sprendimui Japonijos kariuomenę sudaro *sausumos būtinosios ginties pajėgos* (JGSDF), *jūrų būtinosios ginties pajėgos* (JMSDF) ir *oro būtinosios ginties pajėgos* (JASDF). Kariuomenės galva – gynybos ministras.

Sudėtis
-------

Gynybos ministerija
Kongo klasės eskadrinis minininkas
Japonijos karines pajėgas 2005 m. sudaro 239 430 asmenų, iš jų 147 737 sausumos gynybos pajėgose, 44 327 jūrų gynybos pajėgose, 45 517 oro gynybos pajėgose, 1 849 jungtiniame štabe. Atsarginių skaičius – 57 889.

### Vadovybės seka

#### Operatyvinis

* Ministras pirmininkas
	+ Gynybos ministras
		- Aukštesnysis gynybos viceministras
			* Jungtinio štabo vadovas

#### Valdymo

* Gynybos ministras
	+ Aukštesnysis gynybos viceministras
		- Štabo skyriaus viršininkai

### Karinės šakos

* **Japonijos sausumos gynybos pajėgos** (Armija)
* **Japonijos jūrų gynybos pajėgos** (Karinis jūrų laivynas)
* **Japonijos oro gynybos pajėgos** (Oro pajėgos)

### Kariniai daliniai

* Penkios armijos,
* Penkios jūrų apygardos
* Trys oro gynybos pajėgos.

Išnašos
-------

1. ↑  Japonijos Konstitucija
**Tautvydas Lydeka**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1983 m. spalio 13 d. (37 metai) |
| Gimimo vieta | Varėna, Lietuva |
| Ūgis | 2,06 m |
| Svoris | 115 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Limožo ,,CSP" |
| **Pozicija** | vidurio puolėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 2003–20042005–20072007–20082008–20102010–20122012–20132013–20142014–20152015–2016 | Kauno LKKA RustedaDniepropetrovsko „Dnìpro"Groningeno „Hanzevast Capitals"Patrų „AEP Olympias"Aleksandrovaco „Igokea Partizan"Kantu „Pallacanestro"Pezaro „Scavolini"Samaros „Krasnie Krilya"Vilniaus „Lietuvos rytas"Panevėžio „Lietkabelis"Pezaro „Consultinvest"
2017-2018 Limožo CSP |  |
|  |

**Tautvydas Lydeka** (g. 1983 m. spalio 13 d. Varėnoje) – Lietuvos krepšininkas, rungtyniaujantis Pezaro „Consultinvest" klube. Žaidžia vidurio puolėjo pozicijoje

Karjera
-------

LKL pirmenybėse debiutavo tik 2013 m. kai pasirašė sutartį su Vilniaus „Lietuvos rytu". Prieš tai aštuonerius metus rungtyniavo svetur. Varėnoje gimęs aukštaūgis 2015 m. rudenį pasirašė sutartį su „San Lorenzo de Almagro" klubo vadovais ir tapo pirmuoju Lietuvos krepšininku, išbandžiusiu savo jėgas Argentinos lygoje. Pietų Amerikoje sudarytos gyvenimo sąlygos netenkino, todėl T. Lydeka gruodį sugrįžo į Pezaro ekipą, kuriai jau buvo atstovavęs 2010–2012 m. Italijoje praleido daugiausia laiko – puspenkto sezono. Šioje šalyje vidurio puolėjas taip pat vilkėjo Kantu komandos marškinėlius.

Nuorodos
--------

*
|  Antigviečiai |
| --- |
| Antigvos karnavalo dalyvėsAntigvos karnavalo dalyvės |
| Gyventojų skaičius | >90 tūkst. |
| Populiacija šalyse | Antigvos ir Barbudos vėliava Antigva ir Barbuda: 86 tūkst.Didžiosios Britanijos vėliava Didžioji Britanija: ~4000Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| Kalba (-os) | Rytų Karibų kreolų, anglų |
| Religijos | krikščionybė (protestantai, ypač anglikonai; katalikai) ir kt. |
| Giminingos etninės grupės | kiti karibiečiai (sentkitsiečiai, sentvinsentiečiai, jamaikiečiai ir kt.), afrikiečiai (jorubai, bantai ir kt.) |
|  |
|  **Vikiteka:** | Antigviečiai |

**Antigviečiai** (angl. *Antiguans*) – tauta, susiklosčiusi Antigvoje ir Barbudoje. Populiacija – apie 86 tūkst. žmonių. Vartoja kreolinę antigviečių kalbą (anglų k. pagrindu). Dauguma tikinčiųjų – anglikonai, yra katalikų, moraviečių, metodistų ir kt. yra afrikietiškų religijų bruožų.

Didžioji dauguma antigviečių – vergų iš Afrikos (daugiausia Vakarų) palikuonys, į salas atkeldinti XVII a. antroje pusėje – XIX a. pr. Maišytos kilmės (mulatų) ir baltųjų skaičius neženklus (atitinkamai 4,7% ir 1,6 %). Tauta ėmė klostytis 1967 m. kraštui gavus dalinę, o 1981 m. visišką nepriklausomybę.

Verčiamasi daugiausia žemės ūkiu (cukranendrės, medvilnė, daržovės, citrusai).

Kultūriškai antigviečiai artimi kitoms Karibų salų tautoms. Išlaikę afrikietiškų tradicijų, folkloro.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Антигуанцы*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.