| **Pjetras Longis** |
| --- |
|  |
| Pjetro Longio autoportretas (apie 1759, Ca' Rezzonico, Venecija) |
| Gimė | 1701 m. lapkričio 15 d.Venecija |
| Mirė | 1785 m. gegužės 8 d. (83 metai)Venecija |
| Tautybė | italas |
|  |
| Veikla | XVIII a. tapytojas |
|  |
|  **Vikiteka** | Pietro Longhi |

**Pjetras Longis** (kitaip *Pietras Longis*, it. *Pietro Longhi*; 1701 m. lapkričio 15 d. – 1785 m. gegužės 8 d.) – italų XVIII a. baroko dailininkas iš Venecijos. Pagarsėjo žanriniais to meto Venecijos gyvenimo vaizdais.

Biografija
----------

Pjetras Longis (tikras vardas it. *Pietro Falca*) gimė Venecijoje, sidabro dirbinių meistro Alessandro Falca ir jo žmonos Antonia šeimoje. Tėvo dirbtuvėse išėjo pirmuosius dailės mokslus. Vėliau mokėsi pas Venecijos istorinių scenų tapytoją Antonio Balestra. Pirmasis svarbus užsakymas altoriniui paveikslui datuojamas 1732 m. Ankstyvuosiuose darbuose Longis bandė sekti Giovanni Battista Tiepolo ir Sebastiano Ricci maniera. 1733 m. vedė Caterina Maria Rizzi. Kaip daugelis to meto Venecijos dailininkų Pietras Longis tikėjosi gauti monumentaliosios tapybos užsakymų. Tačiau jo freskų darbai, atlikti 1734 m. *Palazzo Sagredo* buvo nesėkmingi. Po to Longis išvyko į Boloniją, kur mokėsi ir dirbo kartu su Giuseppe Maria Crespi.

Apie 1740 m. Longis grįžo į Veneciją, kur pradėjo tapyti mažų matmenų paveikslus, kuriuose vaizdavo kasdienines Venecijos kilmingųjų gyvenimo scenas. Šie paveikslai buvo sėkmingi ir Pjetras Longis daugiau nebekeitė žanro. Dailininkas daugiausia dirbo Venecijos užsakovams ir neieškojo užsakymų iš užsienio. Tarp jo kūrybos mylėtojų – garsios *Grimani*, *Barbarigo* ir *Manin* Venecijos giminės. Jo kūryboje jaučiama Nyderlandų dailininkų įtaka. Venecijos respublika tuo metu buvo smukimo fazėje. Pjetras Longis vaizdavo aukštuomenę, besistengiančią išsaugoti buvusį valstybės spindesį. Pjetro Longio paveiksluose dažnai vaizduojami karnavalai, maskaradai, venecijietiška tradicija tapusios kaukės.

1756 m. Longis buvo priimtas į Venecijos meno akademiją jos įsikūrimo metu. 1766 m. tapo garbės nariu. Gyvenimo metu buvo lyginamas su žymiu Venecijos komediografu Carlo Goldoni. Vadinamas „tapybos Goldoni". Gyvenimo metu Longis susilaukė 11 vaikų. Keturi jų išgyveno jaunystę, sūnus Alessandro tapo sėkmingu portretistu, kitas sūnus Pietro Guarienti buvo istoriniu tapytoju. Pjetras Longis mirė 1785 m. gegužės 8 d. Venecijoje.

Darbų galerija
--------------

* „Šokio pamoka" (apie 1741, Akademijos galerija, Venecija) „Šokio pamoka" (apie 1741, Akademijos galerija, Venecija)
* „Siuvėjas" (apie 1741, Akademijos galerija, Venecija) „Siuvėjas" (apie 1741, Akademijos galerija, Venecija)
* „Tapytojas savo studijoje" (1741-44, J. Paul Getty muziejus, Los Andželas) „Tapytojas savo studijoje" (1741-44, J. Paul Getty muziejus, Los Andželas)
* „Raganosis Klara Venecijoje" (1751, Londono nacionalinė galerija) „Raganosis Klara Venecijoje" (1751, Londono nacionalinė galerija)
* „Pakutenimas" (1755, Tiseno-Bornemiso muziejus, Madridas) „Pakutenimas" (1755, Tiseno-Bornemiso muziejus, Madridas)
* „Mauro laiškas" (1751,  Ca' Rezzonico, Venecija) „Mauro laiškas" (1751, Ca' Rezzonico, Venecija)

Šaltiniai
---------

1. ↑   treccani.it

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pietro Longhi** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Pietro Longhi WGA tinklalapyje
* Pietro Longhi Uficių galerijos tinklalapyje
* Pietro Longhi Encyclopaedia Brittanica tinklalapyje
* Pietro Longhi J. Paul Getty muziejaus tinklalapyje
* Pietro Longhi biografija (italų k.)