recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Višnicėlenk. *Wisznice* |
| --- |
|        |
| *Kaimo centras* |
|  |
| 

VišnicėVišnicė

51°47′24″ š. pl. 23°12′32″ r. ilg.﻿ / ﻿51.79000°š. pl. 23.20889°r. ilg.﻿ / 51.79000; 23.20889﻿ (Višnicė)Koordinatės: 51°47′24″ š. pl. 23°12′32″ r. ilg.﻿ / ﻿51.79000°š. pl. 23.20889°r. ilg.﻿ / 51.79000; 23.20889﻿ (Višnicė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Liublino vaivadija Liublino vaivadija |
| **Apskritis** | Palenkės Bialos apskritis |
| **Valsčius** | Višnicės valsčius |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 1 559  |
| **Altitudė** | 149−168 m |
|  |
| **Pašto kodas** | PL 21-580 |
| **Tinklalapis** | www.wisznice.pl |
|  **Vikiteka** | Višnicė |

**Višnicė** (lenk. *Wisznice*, blrs. *Вішніцы*) – kaimas Lenkijos rytuose, Višnicės valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 28 km į pietus nuo Palenkės Bialos ir apie 75 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Per kaimą teka Zielavos upė.

Istorija
--------

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1446 metais. Gyvenvietei miesto teisės buvo suteiktos tarp 1511 m. ir 1579 metų. 1630 m. įkurta Višnicės Viešpaties Atsimainymo parapija. 1705 m. ir 1836 m. mieste buvo kilę dideli gaisrai. Iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. XIX a. priklausė Sapiegoms. 

1869 m. gruodžio 24 d. iš gyvenvietės atimtos miesto teisės. XIX a. pabaigoje kaime palaidotas astronomas Kajetonas Kraševskis, jo brolis fotografas Liucijanas Kraševskis ir jų motina Sofija Malska. Per I pasaulinį karą sudegė apie 90% kaimo pastatų. Iki II pasaulinio karo kaime veikė Višnicės Senosios žydų kapinės ir Višnicės Naujosios žydų kapinės.

Tarptautinis bendradarbiavimas
------------------------------

* Prancūzija Airvault, Prancūzija;

* Kraševskių šeimos kapasKraševskių šeimos kapas

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RVišnicės valsčiaus gyvenvietės |
| --- |
|  |
| 
Curinas • Dolholiska • Dubica Dolna • Dubica Gurna • Horodiščė • Kolonija Višnicė • Linevas • Malgožacinas • Marilinas • Polubiče Dvorskiai • Polubiče Viejskie Drugiai • Polubiče Viejskie Piervšė • Ratajevičė • Rovinai • Višnicė • Vigoda  |  |

 |
| **Dainius Radzevičius** |
| --- |
| Gimė | 1976 m. spalio 25 d. (46 metai)Vilkaviškyje |
|  |
| Veikla | žurnalistas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Dainius Radzevičius** (g. 1976 m. spalio 25 d. Vilkaviškyje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1994 m. baigė Vilkaviškio Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą. 2008 m. baigė Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto žurnalistikos bakalauro studijas. 2012 metais baigė Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto komunikacijos ir informacijos magistro studijas. 1997–2002 m. mokėsi žurnalistikos kursuose Vokietijoje.

1995 m. savaitraščio „Sargyba" korespondentas. 1995–1998 m. Vyriausybės kanceliarijos konsultantas spaudos reikalams. 1998–1999 m. "Vilsat" ir „11 kanalas" redaktorius, programų direktoriaus pavaduotojas. 1999–2000 m. Teismų departamento atstovas spaudai. 2001–2006 m. Teisingumo ministerijos Viešųjų ryšių tarnybos darbuotojas ir vadovas. 2001–2008 m. Vilniaus TV laidų „Teisė. Arčiau žmogaus", „Dviguba tiesa" vedėjas. 2002–2010 m. Nacionalinės UNESCO komisijos narys. 2006–2010 m. Žinių radijo laidos „Žiniasklaidos anatomija" vedėjas. Nuo 2003 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos pirmininkas. 2008–2013 m. LRT tarybos narys ir pirmininkas. Nuo 2013 metų gegužės yra Lietuvos radijo ir televizijos komisijos narys. Nuo 2009 metų internete kuria savo asmeninį dienoraštį.

Apdovanojimai
-------------

* 2004 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Pupinių senkapis |
| --- |
| Senkapio paminkliniai ženklai |
| 

Pupinių senkapisPupinių senkapis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°48′42″š. pl. 22°21′49″r. ilg.﻿ / ﻿55.811705°š. pl. 22.363532°r. ilg.﻿ / 55.811705; 22.363532Koordinatės: 55°48′42″š. pl. 22°21′49″r. ilg.﻿ / ﻿55.811705°š. pl. 22.363532°r. ilg.﻿ / 55.811705; 22.363532 |

 |
| Vieta | Telšių rajonas |
| Seniūnija | Varnių seniūnija |
| Naudotas | XIV–XV a. |
| Žvalgytas | 2014 m. |
| Tirtas | 1948 m. |
| Registro Nr. | 6923 |

**Pupinių senkapis**, vadinamas *Kapukais* – senkapis, esantis Pupinių kaime, Varnių seniūnijoje, Telšių rajone. Palyginti nedidelė kalva stūkso apie 0,1 km į rytus nuo kelio  **160**  Telšiai–Varniai–Laukuva , 1,2 km į vakarus nuo Janapolės. Šiauriniame senkapio pakraštyje įsikūrusi gyvenama sodyba su ūkio pastatais, vakarinėje pusėje telkšo Virvytės senvagė. Senkapis įrengtas pakilesnėje žemės vietoje, dalis teritorijos dirvonuoja, kita – apaugusi krūmokšniais. Objektas pažymėtas valstybinio paminklo ženklu. 

Senkapis yra Varnių regioninio parko teritorijoje. Įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 6923).

Archeologiniai duomenys
-----------------------

Pupinių senkapis pirmą kartą tyrinėtas 1948 m. mokslinės ekspedicijos metu (vad. Adolfas Tautavičius, Pranas Kulikauskas). Archeologinų tyrimų metu surinkta žodinė aplinkinių gyventojų informacija. Pažymėtas faktas apie bažnyčią, kuri, anot vietinių gyventojų, stovėjusi į pietus nuo senkapio. Ekspedicijos metu, senkapio pietiniame ir vakariniame krašte buvo fiksuota iškasta žvyrduobė, kurios pjūvyje matėsi kapų duobių kontūrai. Žvyrduobės dugne mėtėsi paskiri žmonių kaulai. Tyrimų metu atidengti 6 palaidojimai, kurie fiksuoti iki 1 m gylyje. Šie palaidojimai atidengti tik suardytoje senkapio dalyje. Tyrėjai juos datavo XVII-XVIII a. Kape Nr.1 buvo rastas suardytas palaidojimas, kurį tyrėjai datavo XV a. ar net XIV a. pr. Archeologinių tyrimų ataskaitoje nėra situacinių planų bei kitų brėžinių, pagal kuriuos būtų galima tiksliai nustatyti tirtas vietas. Preliminari tyrimų vieta pažymėta tik pagal aerofotografijoje matomus reljefo nelygumus. Tikėtina, jog senkapyje (o gal ir jo aplinkoje) buvo laidota dar ir priešistoriniais laikais. 

2014 m. buvo atlikti žvalgomieji archeologiniai tyrimai ryšium su Pupinių senkapio teritorijoje bei apsaugos zonoje planuojama vesti nauja elektros trasa į senkapio pakraštyje esančią sodybą. Tikslas buvo nustatyti, ar planuojamose prieduobių kasimo vietose nėra žmonių palaidojimų bei patikslinti senkapio ribas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žvalgomieji archeologiniai senkapio tyrimai 2014 m.
2. ↑  Lietuvos archeologijos draugija. Atasaitos
3. ↑  „Senkapis". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2016-01-23.
|  |
| --- |
| Ana Maria Lombo |
| Gimė | 1978 m. gegužės 8 d. (45 metai) Medeljinas, Kolumbija |
| Žanrai | Pop, R&B |
| Veikla | Dainininkė, šokėja, dainų autorė |
| Aktyvumo metai | 2001–dabar |
| Susijusi veikla | Eden's Crush, Happy Hearts, Pazport |

**Ana Maria Lombo** (g. 1978 m. gegužės 8 d.) yra JAV ir Kolumbijos dainininkė, dainų autorė ir šokėja. Ji geriausiai žinoma kaip jau iširusios merginų pop grupės „Eden's Crush" narė.

Biografija
----------

Lombo gimė Medeljine, Kolumbijoje. Jos tėvas kolumbietis, o motina amerikietė. Ji užaugo gastroliuodama su savo šeima po Lotynų Ameriką su tėvu Sergio Lombo, mama Deborah Pelant ir seserimis Shalom bei Felicia. Ji pirmiau sukūrė grupę su seserimis, pirmiau jos vadinosi „Happy Hearts", o vėliau „Pazport".

Karjera
-------

### „Popstars" ir „Eden’s Crush"

*Pagrindinis straipsnis – Eden's Crush*.
2001 m. laimėjusi realybės šou „Popstars" ji su kitomis keturiomis dalyvėmis sukūrė pop grupę „Eden's Crush". Grupė geriausiai žinoma dėl savo debiutinio singlo „Get Over Yourself (Goodbye)", kuris gerai pasirodė Kanados tope Canadian Singles Chart ir pasiekė top 10-tuką Hot 100 tope. Pirmajam singlui buvo sukurtas vaizdo klipas. Antrasis grupės singlas „Love This Way" buvo ne toks populiarus, tačiau gavo daug radijo stočių dėmesio.

Jų debiutinis studijinis albumas „Popstars" buvo atestuotas auksiniu ir pasiekė #6 poziciją Billboard 200 tope, tačiau neprilygo kitų šalių „Popstars" laidos nugalėtojų pardavimams. Tačiau per tris savaites buvo parduoda daugiau nei 150 tūkst. albumo kopijų.

Tais pačiais metais norėdama išreklamuoti savo albumą ir pirmąjį singlą „Eden’s Crush" pasirodė seriale „Raganaitė Sabrin"a ir buvo tada žinomos kaip „Popstars". Be to, jos pasirodė ant „FHM" viršelio.

2001 m. grupė pasirodė „NSync" koncertiniame ture „Pop Odyssey Tour" ir Jessica Simpson ture „DreamChaser Tour". Grupė 2002 m. iširo dėl grupės įrašų kompanijos susijungimo su kita kompanija, taip pat dėl merginų solo projektų bei nesantaikos grupėje. Grupė prieš išyrimą norėjo perleisti savo debiutinį albumą ispanų kalba.

### „The Pussycat Dolls"

*Pagrindinis straipsnis – The Pussycat Dolls*.
2003 m. Ana Maria su seserimi Shalom dalyvavo atrankoje pas Ron Fair. Ron pasirašė kontraktą su seserimis ir jos dabar priklauso kompanijai „A&M Records". Ana Maria vėliau pakvietė Nicole Scherzinger į „Pussycat Dolls" atranką.

### Vėlesnė karjera

Nuo 2007 m. Lombo ruošia savo solinį debiutinį albumą, su „Grammy" apdovanotu laureatu L. Shankar.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Ana svetainėje imdb.com
Vištidė su tinkliniu aptvaru
Vištidė žiemą
**Vištidė** – vištoms laikyti pritaikyta patalpa su stogu, šalia pristatytu nedideliu tinkliniu aptvaru. Vištoms patalpoje sudarytos sąlygos dėti kiaušinius (yra gūžtos), nakvoti, laisvai ir saugiai vaikščioti lauko aptvare, į kurį negali patekti plėšrūnai. Vištidėje paskleidžiamas sluoksnis kraiko, yra atveriamos angos vėdinti patalpą.

Vištidė gali būti įrengiama tvarto dalyje ar atskiroje stacionarioje patalpoje, o vasaros metu – kilnojamame namelyje aptvertoje teritorijoje. Vištos turi turėti vietą, kur galėtų pasislėpti nuo tiesioginės saulės ar kritulių. Paukščiams išeiti į lauko aptvarą padaroma 30x40 cm anga. Vienai vištai turėtų tekti ne mažiau kaip 4 m² diendaržio ploto. Vištidės plotas priklauso nuo auginamų vištų skaičiaus, įvertinus, kad 1 m² tinkamas laikyti 3–6 suaugusioms vištoms. Pastatomi lesalų loveliai ir girdyklos. Jei vištos laikomos uždarytos vištidėje (pvz. žiemą), kraiku padengiama 30–50 proc. vištidės ploto, nes taip vištoms suteikiama prigimtinė galimybė jame kapstytis. Kraikui tinka smėlis, durpės, pjuvenos, smulkinti šiaudai. Kraikas prižiūrimas, užberiamas naujas sluoksnis, laiku keičiamas. Paukštidėje žiemą optimalų klimatą sudaro 12–16°C temperatūra ir 60–75 proc. drėgmės. Pavojingos kraštutinės temperatūros, sukeliančios paukščių negalavimus, mažinančios dėslumą. Paukštidės grindys turėtų būti su nuolydžiu, tuomet patalpoje bus mažiau drėgmės. Gūžta kiaušiniams dėti įrengiama pakelta virš grindų. 

Vienas iš vištidės atributų – laktos, t. y. keliais lygiais iškelti skersiniai strypai paukščių poilsiui. Laktos išdėstomos taip, kad tupėdami paukščiai neterštų vieni kitų. Tarpai tarp laktų dėsliosioms vištoms turi būti nuo 25 iki 30 cm, mišrios produkcijos paukščiams – 30–35 cm. Penkioms vištoms turi tekti 1 m tupėjimo strypo (laktos) ilgio naktį. Po laktomis neturėtų būti kraiko.

* Kilnojama vištidėKilnojama vištidė
* Namelis su vištomisNamelis su vištomis
* Pakelta vištidėPakelta vištidė
* Vištidės vidujeVištidės viduje

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vištidė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Auginkime vištas patys. *delfi.lt*
* Vištidė. *lkz.lt*
**Dainius Sverdiolas** (g. 1956 m. rugsėjo 30 d. Vilniuje) – vargonininkas, choro dirigentas, pedagogas.

Biografija
----------

Žinomo kultūros veikėjo Salomono Sverdiolo sūnus. Dainius 1963–1974 m. mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (diriguoti mokė K. Kaveckas). 1974–1980 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. H. Perelšteino ir prof. K. Kavecko klasės). Kartu vargonuoti mokėsi pas prof. L. Digrį (studijas baigė 1981 m.). 1981 m. tobulinosi vargonininkų seminare Veimare (Vokietija) pas prof. E. Kohlerį, o 1990 ir 1991 m. dar tobulinosi Harleme ir Alkmare (Nyderlandai).

1980–1983 m. D. Sverdiolas buvo muzikos ir dainavimo mokytojas Rykantų (Trakų r.) aštuonmetėje mokykloje.

Nuo 1983 m. Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) koncertmeisteris ir choro dirigavimo dėstytojas. 1984–1986 m. buvo moksleivių choro studijos vadovas. Paruošė valstybinių egzaminų programas, surengė keletą viešų koncertų, dalyvavo 1985 m. respublikinėje dainų šventėje ir konkurse.

Nuo 1992 m. Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos konservatorijos vargonų klasės vadovas. 1982–1984 m. buvo Vilniaus inžinerinio statybos instituto studentų mišriojo choro „Gabija" chormeisteris – dirigentas. Kolektyvo 20-mečio jubiliejiniam koncertui (1984 m. gegužės 26 d.) parengė kamerinį studentų chorą, su kuriuo atliko P. Hindemitho šešis chorus austrų rašytojo R. M. Rilkės (Rilke) tekstais.

1985–1986 m. D. Sverdiolas Vilniaus Arkikatedroje Bazilikoje surengė O. Messiaeno vargonų muzikos koncertų ciklą. Kaip solistas koncertavo su simfoniniais ir kameriniais orkestrais bei įvairiais ansambliais, akompanavo solistams ir chorams. Vargonininko koncertų programose vyrauja romantinė ir šiuolaikinė muzika. Jis yra daugelio lietuvių kompozitorių naujų kūrinių vargonams pirmasis atlikėjas. Kurį laiką dėstė vargonininkų kursuose Lietuvos muzikos akademijoje ir Vilniaus konservatorijoje. Kaip vargonininkas solistas dalyvavo daugelyje festivalių ir koncertų Latvijoje, Estijoje, Ukrainoje, Rusijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Čekoslovakijoje, Bulgarijoje, Anglijoje, Nyderlanduose, Ispanijoje, Italijoje, Kanadoje, Prancūzijoje, Danijoje. Vargonų muzikos įrašų padarė Lietuvos ir užsienio radijas.

1997 m. D. Sverdiolas Vilniuje įkūrė vargonų statybos firmą „Organum" ir jai vadovauja. Stato ir remontuoja vargonus Lietuvoje ir svetur. Pastatė daugiau kaip 20 vargonų bažnyčiose ir muzikos mokymo įstaigose.

Žmona Dalia Tarailaitė-Sverdiolienė yra muzikologė.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Jagrai** (rus. *Ягры*) – sala Vasariniame krante Šiaurės Dvinos žiotyse (Baltoji jūra). Saloje yra vienas Severodvinsko mikrorajonas ir Laivų remonto centras „Zviozdočka", o tai pat – jachtklubas „Sever".

Pavadinimas
-----------

Dalio žodyne rus. *ягра* 'seklus smėlėtas upės, ežero ar jūros dugnas'.

Gamta
-----

Prie salos krantų gaudo plekšnes, navagas, stintas ir sykus.

Didžiausia upė saloje – Kambalica, didžiausias ežeras – Kirų ežeras (*Чаячье озеро*). Jagrų saloje yra pušų šilas, viena mėgstamiausių Severdvinsko gyventojų poilsio vietų.

Artimiausios negyvenamos salos – Glubokis (*Глубокий*), Krivecas (*Кривец*), Chvostai (*Хвосты*), Trestianis (*Трестянный*), Mažoji Kirų sala (*Малый Чаячий*).

Švietimo ir medicinos įstaigos
------------------------------

Jagruose yra šios švietimo įstaigos:

* 28-oji proftechninė mokykla (rus. *ПТУ № 28*), ruošianti kadrus miesto laivų statykloms,
* gimnazija,
* 3 vidurinės mokyklos,
* keli vaikų darželiai.

Taip pat saloje yra sporto kompleksas su baseinu ir sporto sale, stadionas „Belomorec" ir slidinėjimo bazė.

Jagrų medicinos įstaigos yra gamyklos poliklinika (*МСЧ № 58*), 2-oji suaugusiųjų miesto poliklinika, 4-oji vaikų poliklinika. Juodosios jūros pakrantėje yra sanatorija profilaktoriumas „Žvaigždutė" (*Звёздочка*).

Istorija
--------

1553 m. rugpjūčio 24 d. saloje prisišvartavo vienintelis išlikęs Hju Viloubio (*Hugh Willoughby*) ekspedicijos laivas „Edward Bonaventure", kurio kapitonas buvo *Richard Chancellor*. Anglai salą pavadino „Rožių sala". Knygoje „Anglų keliautojai Maskvos valstybėje XVI a." rašoma: „Rožių sala šv, Nikolajaus įlankoje pilna raudonų rožių (erškėčių), našlaičių ir rozmarinų. Salos apimtis 7 ar 8 mylios, joje yra gerų ganyklų."

Galerija
--------

* Kristaus prisikėlimo cerkvė JagruoseKristaus prisikėlimo cerkvė Jagruose
* Jachtklubas „Sever", Kristaus prisikėlimo cerkvė ir Jagrų tiltas.Jachtklubas „Sever", Kristaus prisikėlimo cerkvė ir Jagrų tiltas.
* Severodvinskas, Jagrų sala. Paplūdimys (2007 m. liepos 1 d.)Severodvinskas, Jagrų sala. Paplūdimys (2007 m. liepos 1 d.)
* Jūros vaizdas iš Jagrų salosJūros vaizdas iš Jagrų salos

Taip pat skaitykite
-------------------

* Severodvinskas
* Solovkų salos

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jagrai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Толковый словарь Даля
|  |
| --- |
| Vilniaus regioninis biomedicininių tyrimų etikos komitetas |
| Įkurtas | 2008 m. |
| Vieta | Vilnius, Lietuva, M.K. Čiurlionio g. 21 (228 kab.), tel. (8-5) 2686998 |
| Svetainė | www.mf.vu.lt |

**Vilniaus regioninis biomedicininių tyrimų etikos komitetas** (VRBTEK) — savarankiškas, juridinio asmens teisių neturintis sui generis darinys, veikiantis prie Vilniaus Universiteto.
Įkurtas 2008 m. vadovaujantis Lietuvos Respublikos Biomedicininių tyrimų etikos įstatymo 22 straipsniu.

Veiklos teritorinės ribos
-------------------------

**VRBTEK** išduoda leidimus atlikti biomedicininius tyrimus tyrimo centruose esančiuose **Vilniaus, Panevėžio, Šiaulių, Utenos** apskrityse.

Veikla
------

VRBTEK pagrindinės veiklos — teikiamų dokumentų biomedicininiams tyrimams mokslinis-etinis vertinimas ir leidimų atlikti biomedicininius tyrimus išdavimas; atliekamų vykdomų tyrimų priežiūra.

Nuorodos
--------

* Lietuvos bioetikos komiteto tinklapis Archyvuota kopija 2019-03-28 iš Wayback Machine projekto.;


1. ↑  Įsakymas. [žiūrėta 2019-04-05]. Prieiga per internetą
Koordinatės: 54°41′10″ š. pl. 24°34′20″ r. ilg.﻿ / ﻿54.68611°š. pl. 24.57222°r. ilg.﻿ / 54.68611; 24.57222

Vuolastos upelis Jagelonių miške
**Jagelonių miškai** – miškų masyvas Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybės pietvakariuose, 3 km į šiaurės vakarus nuo Semeliškių. Užima 16,9 km² teritoriją, iš jos 15,2 km² apaugę medžiais. Sudaro Jagelonių miškas (šiaurėje) ir Budilių miškas (pietryčiuose). Miškai priklauso Trakų miškų urėdijos Jagelonių girininkijai.

Priklauso Strėvos baseinui (prateka jos intakas Vuolasta). Būdingas kalvotas reljefas, įlomėse yra pelkių bei 2 nedideli ežerėliai. Dirvožemiai – vėlėniniai jauriniai priemoliai, o įlomėse – vėlėniniai jauriniai pelkiniai.

Sudėtis:

* eglynai – 59 %
* ąžuolynai – 10 %
* pušynai – 8 %
* beržynai – 7 %
* juodalksnynai – 7 %
* drebulynai – 5 %
* baltalksnynai – 3 %
* guobynai – 1 %.

Miškai kertami. Medynų vidutinis amžius – 47 metai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Brukas. *Jagelonių miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 91
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Dainius Želvys** |
| --- |
| Gimė | 1963 m. rugpjūčio 5 d. (59 metai)Palanga |
| Sutuoktinis (-ė) | Lilija |
| Vaikai | Aistė |
|  |
| Veikla | miškininkas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1994 m. Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1986 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Dainius Želvys** (g. 1963 m. rugpjūčio 5 d. Palangoje) – Lietuvos ir Palangos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1986 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, miškų inžinierius.

1997–2000 m. Palangos miesto savivaldybės mero pavaduotojas. 2000 m. valstybės įmonės Kretingos miškų urėdija Palangos girininkas. 2004 m. Palangos botanikos parko vyriausiasis specialistas miškininkas, nuo 2008 m. Seimo nario padėjėjas-sekretorius.

Nuo 1994 m. Tėvynės sąjungos Palangos skyriaus narys, politinio komiteto pirmininkas, 2003 m. Palangos skyriaus pirmininkas.

1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Palangos savivaldybės tarybos narys. 2003–2007 m. Statybos ir miesto ūkio komiteto pirmininkas, 2007–2011 m. Kontrolės komiteto pirmininkas.

Lietuvos krantotvarkos asociacijos narys. Lietuvos žmogaus teisių gynimo asociacijos narys. Sutuoktinė Lilija, duktė Aistė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-23 iš Wayback Machine projekto.
Sapiegų rūmai, kuriuose veikė Vilniaus pėstininkų karo mokykla
**Vilniaus pėstininkų karo mokykla** – karo mokykla, veikusi Vilniuje 1940–1941 m. 1945–1953 m. o 1941–1945 m. – Stalinske.

Istorija
--------

Mokykla buvo įkurta TSRS gynybos komisariato 1940 m. rugpjūčio 25 d. į Vilnių perkėlus Kauno karo mokyklą. Mokykla pradėjo veikti 1940 m. rugsėjo 10 d.

Normali kursų trukmė – dveji metai. 1941 m. pr. mokykla turėjo apie 1000 kursantų, 200 rikiuotės karininkų ir 50 politinių vadovų. Kursantai buvo suskirstyti į du batalionus. 1941 m. vasarį buvo įsteigta atskira politinių vadovų kuopa (120 kursantų).

1941 m. birželio 22 d. kilus TSRS-Vokietijos karui, visi kursantai buvo mobilizuoti. Pati mokykla tais pačiais metais perkelta į Stalinską.

1945 m. gegužę mokykla grąžinta į Vilnių. 1953 m. Vilniaus pėstininkų karo mokykla pertvarkyta į Vilniaus priešlėktuvinės gynybos radiotechnikos mokyklą ir vėliau – į Vilniaus aukštąją priešlėktuvinės gynybos vadų radioelektronikos mokyklą, kuri veikė iki 1991 m.

Viršininkai
-----------

* Georgijus Sokurovas
* Aleksejus Laminskis
* Aleksandras Olevas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Repšys. *Vilniaus pėstininkų karo mokykla*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 542
Viena sąskaita|  |
| Forma | UAB |
| Pramonė | Finansinio tarpininkavimo paslaugos |
| Įkurta | 2005 m. Lietuva Lietuva |
| Centrinė būstinė | Savanorių pr. 192 Kaunas, Lietuva |
| Svarbiausi darbuotojai | Darius Kriukas - valdybos narys |
| Pajamos | 2, 1 mln. Lt (2013 m.)] |
| Tinklalapis |  |

Mokėjimo įstaigos licenzija.
**„Viena sąskaita"** – finansinio tarpininkavimo paslaugas teikianti įmonė, veiklą pradėjusi 2005 m. Bendrovei priklauso periodinių mokėjimų sistema „Viena sąskaita". 

Atsiskaitymų sistemos „Vienos sąskaita" klientai vienu pavedimu moka už įvairias komunalines, ryšio, draudimo ir kitas paslaugas bei vaikų darželius, būrelius ir t. t. Sistema „Viena sąskaita" surenka daug vienam būsto savininkui siunčiamų sąskaitų ir visas jas pateikia vienoje elektroninėje arba popierinėje formoje. Todėl apmokėdamas įvairias paslaugas gyventojas sistemoje „Viena sąskaita" daro tik vieną pavedimą, o sistema įmokas automatiškai paskirsto atitinkamoms paslaugų įmonėms.

Saugumas
--------

„Viena sąskaita" yra registruota asmens duomenų valdytoja ir tvarko paslauga besinaudojančiųjų asmenų duomenis bei užtikrina tų duomenų saugumą vadovaujantis LR Asmens duomenų teisinės apsaugos įstatymo reikalavimais.

Lietuvos banko valdyba „Vienai sąskaitai" išdavė mokėjimo įstaigos licenciją, kuri patvirtina, kad bendrovė gali rinkti gyventojų įmokas už kitų bendrovių suteiktas paslaugas. Licencijos reikalavimas užtikrina nuolatinę Lietuvos banko priežiūrą ir garantuoja, kad gyventojų lėšos yra surenkamos į specialios paskirties banko sąskaitą. Iš jos per 24 val. įmokos pervedamos bendrovėms, kurių paslaugomis naudojasi vartotojai.

Lietuvos bankas, suteikdamas mokėjimo įstaigos licenciją, nustato mokėjimo įstaigos veiklos riziką ribojančius normatyvus, jų dydžius, skaičiavimo metodiką ir kitus reikalavimus dėl veiklos rizikos ribojimo. Bendrovei „Viena sąskaita" suteikta mokėjimo įstaigos licencija leidžia veikti ir Europos Sąjungos šalyse.

Indeksas
--------

„Vienos sąskaitos" indeksas sudaromas naudojantis per kelerius metus sukaupta įmonės duomenų baze. „Viena sąskaita" kone vieninteliai šalyje turi galimybę matyti, kiek namų ūkiai skiria lėšų komunaliniams mokesčiams. Šie susisteminti duomenys gali padėti įvairiais aspektais palyginti savo
komunalines išlaidas su šalies, apylinkės vidurkiais. Komunalinių išlaidų indekso statistika sudaroma skaičiuojant mokesčius už šildymą, elektrą, vandenį, dujas, internetą, mobilųjį ryšį, mokamą televiziją, namo administravimą ir šiukšlių išvežimą. Indeksas leidžiamas už kiekvieną sezoną ir platinamas žiniasklaidos priemonėse.

Išmaniems įrenginiams
---------------------

2013 metų pabaigoje įmonė pristatė programėlę, skirtą „Android" operacinę sistemą turintiems išmaniesiems įrenginiams. Programėlę atsisiųsti galima čia. 

Taip pat įmonė kartu su UAB „Edukacinės sistemos" pristatė žaidimą vaikams „Pažink pinigus". Žaidimą galima parsisiųsti ir žaisti išmaniaisiais įrenginiais bei kompiuteryje.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2011-05-27 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑   Archyvuota kopija 2012-07-02 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°15′14″š. pl. 24°47′03″r. ilg.﻿ / ﻿55.2538067°š. pl. 24.7841929°r. ilg.﻿ / 55.2538067; 24.7841929


|  Ukmergės Viešpaties Prisikėlimo cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм в честь Воскресения Господня |
| **Dekanatas** | Kauno stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Ukmergės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Ukmergė |
| **Adresas** | Kareivinių g. 38 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |

**Ukmergės Viešpaties Prisikėlimo cerkvė** stovi Ukmergėje, veikia staiatikių Ukmergės Viešpaties Prisikėlimo parapija. Šalia cerkvės įsikūrusios Ukmergės stačiatikių kapinės.

Istorija
--------

Stačiatikių cerkvę 1868–1869 m. pastatė 28-osios artilerijos brigados vadas generolas majoras Ivanas Lemtiužnikovas. Ji pašventinta 1869 m. spalio 1 d. tą pačią dieną kaip ir Švč. Trejybės cerkvė, perstatyta į stačiatikių bažnyčią. Prisikėlimo cerkvė buvo kapinių bažnyčia, priskirta Švč. Trejybės cerkvei. Pirmojo pasaulinio karo metu šventovėje teikiuamos paslaugos nutrūko. 1919 m. Švč. Trejybės bažnyčią sugrąžinus katalikams, Prisikėlimo cerkvė tapo parapijine.

Architektūra
------------

Cerkvės pastatas yra medinis, vienos navos. Įėjimas į šventovę įrengtas iš vakarų pusės per prieangį. Virš stogo iškyla varpinės bokštelis su svogūno formos kupoliukku, kurį vainikuoja stačiatikių kryžius. Abiejose šventovės pusėse yra langai su žaliomis langinėmis. Cerkvėje stovi vienos eilės ikonostasas. Yra kilnojamojo turto vertybių.

* Cerkvė 2020 m.
* Galinė dalis

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 15662 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  „Objekto Nr. 15663 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  „Objekto Nr. 15664 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
4. ↑  „Objekto Nr. 15665 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
5. ↑  „Objekto Nr. 15666 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
6. ↑  „Objekto Nr. 15667 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ukmergės Viešpaties Prisikėlimo cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Orthodoxy.lt Archyvuota kopija 2007-11-10 iš Wayback Machine projekto.
**Danišmendai** (pers. دودمان دانشمند, turk. *Danişmentliler*) – tiurkų kilmės valstybė, valdžiusi dalį Mažosios Azijos. Vienas iš ankstyvųjų Anatolijos beilikų.

Istorija
--------

|  |
| --- |
| **Turkijos istorija** |
| **Mažosios Azijos istorija** |
| Bizantijos imperija |
| *Seldžiukų imperija* |
| Rumo sultonatas |
| Kilikijos Armėnija, Nikėjos imperija, Trapezunto imperija |
| Anatolijos beilikai |
| Osmanų imperija |
| Turkijos Respublika |

Valstybės įkūrėju laikomas Danišmendas Gazis, žinios apie kurį yra daugiau legendinės, o jo (bei jo įpėdinių) žygdarbiai aprašomi vėlesniame literatūriniame kūrinyje *Danishmendname*. Dėl jo kilmės nesutarė netgi jo amžininkai, kurie laikė jį Aršakidų, armėnų ar Seldžiukidų kilmės. Pats žodis *danishmand* persų kalba reiškia "išminčių".
Plečiantis Seldžiukų imperijai ir Bizantijos imperijai 1071 m. pralaimėjus Manzikerto mūšį, Danišmendas Gazis įsitvirtino Sivaso miesto regione ir netrukus tapo nepriklausomas nuo Seldžiukidų kontrolės.

Jo sūnus Gazi Giumiuštiginas dalyvavo kovose su kryžeiviais. Jam pavyko paimti į nelaisvę Bohemondą I ir atremti keletą smulkesnių išpuolių. Vėliau šio sūnus Emyras Gazi vykdė kovą su Kilikijos Armėnija. Už savo žygdarbius Abasidų kalifo jis gavo titulą *melik* ("karalius"). 

1134 m. jam mirus, sostą paveldėjo Mehmedas Gazi, kuris įkūrė Kaiserio miestą. Po jo mirties 1142 m. valstybė buvo padalinta. Viena giminės dalis valdė iš Sivaso (titulavosi melikais), o kita - iš Malatijos (titulavosi emyrais). Sustiprėjęs Rumo sultonatas 1175 ir 1178 m. nukariavo abi šias valstybėles, ir prisijungė prie savo valdų, taip pabaigdamas Danišmendų valdžią Kapadokijoje.

Valdovai
--------

|  |  |
| --- | --- |
| **Valdovai** | **Valdymo metai** |
| Danišmendas Gazi | 1075-1084 |
| Gazi Giumiuštiginas | 1084-1104 |
| Emyras Gazi | 1104-1134 |
| Mehmedas Gazi | 1134-1142 |
| Sivaso atšaka (5 valdovai) | 1142–1175 |
| Malatijos atšaka (5 valdovai) | 1142–1178 |
|

Išnašos
-------

1. ↑  Anetshofer, Helga (2015). "Danişmendname". In Fleet, Kate; Krämer, Gudrun; Matringe, Denis; Nawas, John; Rowson, Everett (eds.). Encyclopaedia of Islam, THREE. Brill Online.
2. ↑  Yazici, Tahsin (1993). "DĀNEŠMAND". Encyclopaedia Iranica, Vol. VI, Fasc. 6. pp. 654–655.
3. ↑  Irwin, Robert (2014). "The Impact of the Early Crusades on the Muslim World". In Stuckey, Jace (ed.). The Eastern Mediterranean Frontier of Latin Christendom. Routledge.
Koordinatės: 52°43′š. pl. 23°01′r. ilg.﻿ / ﻿52.72°š. pl. 23.02°r. ilg.﻿ / 52.72; 23.02

| Lubino valsčius |
| --- |
| Laikotarpis: 1919 – 1954 m. |
| 


 |
| Apytikrė valsčiaus vieta dabartinės Lenkijos žemėlapyje |
| **Adm. centras:** | Lubinas |
|  |
| Lenkija Lenkija |
| Balstogės vaivadija | Bielsko apskritis (1919–1934) |
|  |
| Lenkija Lenkija |
| Balstogės vaivadija | Bielsko apskritis (1952–1954) |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Lubino valsčius** (lenk. *gmina Łubin Kościelny*, 1919–1934 m. lenk. *gmina Łubin*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės rytų Lenkijos teritorijoje. Centras – Lubinas.

Istorija
--------

Įkurtas po I pasaulinio karo, tarpukariu priklausė Balstogės vaivadijos, Bielsko apskričiai. 1934 m. birželio 13 d. prijungti Bockai, netekę miesto teisių. 1934 m. spalio 1 d. valsčius panaikintas, jo kaimai prijungti prie Bielsko, Bockų, Bransko ir Vyškų valsčių.

Atkurtas 1952 m. liepos 1 d. iš dalies Bielsko, Bockų, Bransko ir Vyškų valsčių, kartu įkurta 11 gromadų. Vykdant Lenkijos valsčių reformą 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius buvo panaikintas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dz.U. 1934 nr 48 poz. 420
2. ↑  Dz.U. 1934 nr 70 poz. 675 Archyvuota kopija 2015-04-29 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Dz.U. 1952 nr 16 poz. 97 Archyvuota kopija 2016-03-09 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑   Wykaz Gromad Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej według stanu z dnia 1.VII 1952 r. PRL, GUS, Warszawa
5. ↑  Dz.U. 1954 nr 43 poz. 191 Archyvuota kopija 2012-05-12 iš Wayback Machine projekto.
Kanto žemuma topogrtafiniame žemėlapyje
**Kanto žemuma** (jap. 関東平野 = *Kantō heiya*) arba ***Tokijo žemuma*** – didžiausia Japonijos žemuma, plytinti Honšiū salos pietryčiuose, į šiaurę nuo Tokijo įlankos, istoriniame Kanto krašte. Plotas ~13 000 km², aukštis iki 200 m. Susidariusi tektoninėje įduboje iš kvartero jūrinių bei aliuvinių nuosėdų, užklotų vulkaniniais pelenais. Dažni žemės drebėjimai.

Kanto žemumoje būdingas subtropinis musoninis klimatas (~1500 mm kritulių per metus), teka Tonės, Arakavos, Kinu, Vatarasės upės, telkšo Kasumigos, Kitos ežerai.

Kanto žemuma labai tankiai gyvenama, smarkiai sukultūrinta. Vystoma žemdirbystė (auginami ryžiai, kviečiai, miežiai, tabakas, daržovės). Kanto žemumoje įsikūrę daug didelių megapolių (Tokijas, Jokohama, Jokosuka, Saitama, Kanagava ir kt.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 194
2. ↑  *Kánto žemumà, Tòkijo žemumà*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Danos biosferos rezervatas |
| --- |
| IUCN Ia kategorija (gamtos rezervatas) |
| Būdingas kraštovaizdis Būdingas kraštovaizdis |
| **Vieta:** | Jordanija |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Tafila |
| 

Žemėlapis rodantis Danos biosferos rezervatas vietą.Danos biosferos rezervatas

  |
| **Koordinatės:** | 30°41′0″ š. pl. 35°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿30.68333°š. pl. 35.61667°r. ilg.﻿ / 30.68333; 35.61667Koordinatės: 30°41′0″ š. pl. 35°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿30.68333°š. pl. 35.61667°r. ilg.﻿ / 30.68333; 35.61667 |
| **Plotas:** | 308 km² |
| **Įkurtas:** | 1989 m. |
| **Valdymas:** | Royal Society for the Conservation of Nature |
|  **Vikiteka:** | Danos biosferos rezervatas |

**Danos biosferos rezervatas** (arab. محمية ضانا الطبيعية) – saugoma gamtos teritorija pietinėje Jordanijoje, Tafilos muchafazoje, šalia Danos kaimo. Įkurtas 1989 m. ir apima 308 km² teritoriją.

Rezervatas apima Kadisijos plynaukštę, iškylančią iki 1500 m aukščio, ir rytinį Vadi Arabos slėnio šlaitą. Gausu vaizdingų smiltainio, klinties, granito geologinių darinių, uolų, urvų, kanjonų. Teritorijoje auga 703 augalų rūšys, lankosi 215 ir 38 žinduolių rūšys. Būdingi dygūs, kserofitiniai krūmynai, auga kadagiai, ąžuolai, akacijos. Čia eina pietinė visžalio kipariso arealo riba. Danos rezervate sutinkami reti nubiniai ožiai, stepiniai pelėsakaliai, siriniai svilikėliai, karakalai ir kt.

Teritorijoje randama paleolito laikotarpio ir vėlesnių gyvenviečių liekanų. Pats Danos kaimas yra daugiau nei 500 metų senumo.

* Rumanos stovyklavietėRumanos stovyklavietė
* Danos kanjonasDanos kanjonas
* UolynaiUolynai
* Danos kaimo mečetėDanos kaimo mečetė
| Sero Kastiljo nacionalinis rezervatas |
| --- |
| IUCN Ia kategorija (gamtos rezervatas) |
| Sero Kastiljo kalnas Sero Kastiljo kalnas |
| **Vieta:** | Čilės vėliava Čilė (Aiseno regionas) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Puerto Inchenjero Ibanjesas |
| 

Žemėlapis rodantis Sero Kastiljo nacionalinis rezervatas vietą.Sero Kastiljo nacionalinis rezervatas

  |
| **Koordinatės:** | 46°03′0″ p. pl. 72°11′0″ v. ilg.﻿ / ﻿46.05000°š. pl. 72.18333°r. ilg.﻿ / 46.05000; 72.18333Koordinatės: 46°03′0″ p. pl. 72°11′0″ v. ilg.﻿ / ﻿46.05000°š. pl. 72.18333°r. ilg.﻿ / 46.05000; 72.18333 |
| **Plotas:** | 1795,5 km² |
| **Įkurtas:** | 1970 m. |

**Sero Kastiljo nacionalinis rezervatas** (isp. *Reserva nacional Cerro Castillo*) – saugoma gamtos teritorija Čilės pietuose, Patagonijoje, Aiseno regione, tarp Kojhaikės šiaurėje ir Puerto Inchenjero Ibanjeso pietuose. Plotas – 179 550 ha. Rezervatas yra Aiseno ir Ibanjeso upių vandenskyroje, apima vaizdingą Sero Kastiljo kalną (2675 m) ir Čigvajaus lagūną.

Rezervate saugomi retieji pietų Andų elniai, sutinkami Humbolto skunkai, Pietų Amerikos lapės, guanakai, pumos, Andų kondorai. Čigvajaus lagūnoje aptinkama reta varlių rūšis *Atelognathus salai*. Veši žemųjų notofagų ir mažalapių raugerškių sąžalynai.

Rezervatą kerta Pietų plentas.

Šaltiniai
---------

1. ↑


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sero Kastiljo nacionalinis rezervatas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Lubomir Gadon** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1831 m. gruodžio 16 d.Skuodas |
| Mirė | 1908 m. vasario 5 d. (76 metai)Krokuva |
|  |
| Veikla | teisininkas, lietuvių ir lenkų visuomenės veikėjas, publicistas, istorikas. |

**Liubomiras Gadonas** (slapyvardis *Poraj*, lenk. *Lubomir Gadon*; 1831 m. gruodžio 16 d. Skuodas – 1908 m. vasario 5 d. Krokuva) – teisininkas, lietuvių ir lenkų visuomenės veikėjas, publicistas, istorikas.

Biografija
----------

Baigęs Mintaujos gimnaziją 1852–1856 m. studijavo Tartu universitete. Nuo 1858 m. teisėjas Kaune, vienas iš Kauno bajorų klubo pirmininkų. Per 1863 m. sukilimą sukilėlių paskirtas kurį laiką ėjo Kauno miesto viršininko pareigas. Emigravęs gyveno Prancūzijoje, Anglijoje, dirbo Tautinės valdžios agentūroje Londone, Vokietijoje. 1867–1894 m. V. Čartoriskio asmeninis sekretorius ir jo politinių siekių rėmėjas, diplomatinis pasiuntinys. Emigrantų istorijos ir literatūros draugijos Paryžiuje veikėjas. 1880–1892 m. Lenkų bibliotekos Paryžiuje direktorius. Organizavo žinių apie Lietuvą ir Lenkiją (ypač gyventojų persekiojimus) teikimą Vakarų Europos demokratinei spaudai; daug rašė ir pats. Persikėlęs į Krokuvą tvarkė Čartoriskių rinkinius. 1899 m. išspausdino surinktų atsiminimų apie A. Mickevičių.

Bibliografija
-------------

* Iš lenkų gyvenimo Prancūzijoje (*Z życia Polaków we Francji*), 1882 m.
* Kunigaikštis Adomas Čartoriskis Lapkričio (1830–31 m.) sukilimo laikais (*Ks. Adam Czartoryski w czasie Powstania Listopadowego*), 1892 m.
* Lenkų emigracija (*Emigracja polska*), 3 t. 1901–1902 m.
* Šis tas apie mūsų giminę (*Nieco o naszej rodzinie*). 1905 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Liubomiras Gadonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 317 psl.
Danskeris Marienverderio pilyje
Torunės pilies bokštinis danskeris
**Danskeris** (vok. *Dansker*, lenk. *Gdanisko*) – išsikišusi viduramžių pilies bokšto arba erkerio pavidalo dalis. Naudotas kaip išvietė arba atliekoms išmesti. Pavadinimas kilęs nuo Gdansko (vok. *Dancigas*) miesto, kur šie įrenginiai, matyt, atsirado anksčiausiai, pavadinimo.

Bokšto pavidalo danskeris stovėjo prieš gynybinę sieną, virš fosos ar tekančio upelio, su pilimi jį jungė dengtas tiltas su šaudymo angomis. Bokštas, „apžergdamas" upelį į žemę remdavosi trimis ar keturiomis atramomis. Bokšto perdangos viduryje buvo viena ar kelios angos atliekoms pašalinti. Upelio vandens srovė atliekas nunešdavo, todėl epidemijų pavojus buvo minimalus.

Erkerio pavidalo danskeris buvo išsikišęs iš pilies išorinės ištisinės sienos. Statomas buvo arba iškišant kiekvienoje eilėje po pusė, ar trečdalį plytos, kol susidarydavo pakankama atrama perdangai, arba ant medinės sijos. Kartais ir pats danskeris būdavo medinis.

Būdingas Vokiečių ordino pilims – Marienburgas (dab. Malborkas), Marienverderis (dab. Kvidzynas, ilgiausias), Torunė, Gnievas (išliko dalis), Pamario Kovalevas (išliko dalis).

Literatūra
----------

* Horst Wolfgang Böhme, Reinhard Friedrich, Barbara Schock-Werner. *Wörterbuch der Burgen, Schlösser und Festungen*. Philipp Reclam jun. GmbH & Co. Stuttgart 2004, S. 108, ISBN 3-15-010547-1

Šaltiniai
---------

1. ↑   Algė Jankevičienė Visuotinė lietuvių enciklopedija, IV t.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Danskeris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| The BlackSheeps |
|  
The BlackSheeps 2011 m. *Melodi Grand Prix* konkurso metu. Iš kairės: Nikolaj Gloppen, Agnete Johnsen ir Emelie Nilsen |
| Biografija |
| Kilmė | Nesebiu, Norvegijos vėliava Norvegija |
| Žanrai | pop, pankrokas |
| Aktyvumo metai | 2008–2011 |
| Nariai |
| Agnete Johnsen  Emelie Nilsen  Nikolaj Gloppen  Simon Stenvoll |
| Buvę nariai |
| Alexander Touryguin  Viktoria Eriksen |

**The BlackSheeps** buvo Norvegijos muzikos grupė iš Nesebiu. 

Grupė susikūrė 2008 metais dainininkės Agnete Johnsen, gitaristų Emelie Nilsen ir Alexanderio Touryguino bei būgnininkės Viktoria Eriksen. 2008 m. kolektyvas laimėjo „Melodi Grand Prix Junior 2008" su daina „Oro jaska, beana", kuri atliekama norvegų ir samių kalbomis. Vėliau su šiuo kūriniu nugalėjo ir „MGP Nordic 2008" konkurse. Kūrinys laimėjo metų dainos apdovanojimą ir pasiekė pirmą poziciją topuose. 2011 metais grupė dalyvavo nacionalinėje „Eurovizijos" atrankoje, kur su daina „Dance Tonight" užėmė 4 vietą. Tais pačiais metais kolektyvas iširo.

Diskografija
------------

* 2009: *The Blacksheeps*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: The BlackSheeps** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina „Oro jaska, beana"
**Vagenmeisteris**, (rus. *вагенмейстер*, iš vok. *Wagenmeister* 'vežimų meistras'), kitaip dar *vagenbaueris*, *vagonmeisteris* (*вагенбауер*; *вагонмейстер*) – pareigos Rusijos kariuomenėje 1716–1864 m.
  
Vagenmeisterio pareigos būdavo:

* užtikrinti arklių ir pakinktų priežiūrą,
* žinoti patrankų, haubicų ir mortyrų stovus (lafetus)
* aprūpinti artileriją ir gurguoles pervežimo priemonėmis.

1711 m. buvo išleisti pėstininkų ir dragūnų pulkų etatų aprašymai, kuriuose šios pareigos dar vadinosi *oboznik* (rus. *обозник, обозный* 'gurguolininkas'). Tuomet šias pareigas eidavo puskarininkiai, vykdę nerikiuotės kuopų, buvusių kiekviename pulke, feldfebelių pareigas.
  
Pavadinimas *vagenmeisteris* atsirado 1716 m. kai Petras I išleido Karių statutą. Tuo metu vagenmeisterius skirdavo generalvagenmeisteris. 1848 m. sausio 30 d. buvo leista gurguolių dalinių vagenmeisteriams, ištarnavusiems puskarininkiu 12 metų, suteikti rikiuotės karininko laipsnį, kai šie išlaiko numatytą egzaminą.

Admiralitete ir artilerijoje vagenmeisteriai būdavo jaunesnieji karininkai. 1722 m. Rangų lentelėje artilerijos vagenmeisteris buvo priskirtas XII klasei. Į jį kreipdavosi „Ваше благородие". Vagenmeisteris turėdavo padėjėją, kuris vadindavosi **untervagenmeisteris**.

Vagenmeisterio pareigos kariuomenėje buvo panaikintos 1864 m, o buvę vagenmeisteriai buvo pervadinti į feldfebelius.

Vagenmeisteriai geležinkelyje
-----------------------------

Šios pareigos išliko geležinkeliuose, kuriuose pirmą kartą paminėtos 1851 m. rugpjūčio 6 d. Geležinkelio vagenmeisteriai būdavo inžinieriai prie geležinkelio viršininko. Vagenmeisterių pareiga buvo prižiūrėti, kad keleiviniai ir prekiniai vagonai bei platformos būtų techniškai tvarkingi.

Nuorodos
--------

* Вагенмейстер
Kardinolas diakonas (nuo 2003 m.) Atilijas Nikora (*Attilio Nicora*)
**Kardinolas diakonas** – žemiausios pakopos Romos katalikų bažnyčios kardinolas. Tokie kardinolai paprastai būna arba Romos kurijos pareigūnai arba dvasininkai, kardinolais tampantys jau sukakus 80 metų. Vyskupai ganytojai paprastai tampa kardinolais kunigais (antroji kardinolų pakopa).

Kardinolai diakonai atsirado iš septynių popiežiaus dvaro diakonų ir septynių diakonų, kurie ankstyvaisiais viduramžiais, kai Bažnyčios administracija faktiškai buvo ir Romos miesto vyriausybė, prižiūrėjo Bažnyčios veiklą Romos miesto rajonuose

Iki 1918 m. kardinolais diakonais galėjo tapti ir ne kunigai. Tuo metu kardinolais kunigais tapdavo tik kunigai, kardinolais vyskupais – tik vyskupai.
Po 1918 m. buvo nustatyta, kad visi kardinolai, net kardinolai diakonai, turi būti kunigai. 1962 m. buvo nutarta, kad visi kardinolai turi būti vyskupai. Išimtys labai retos, pvz. kardinolas diakonas Robertas Tučis (*Roberto Tucci*). Išimties teisę nebūti vyskupu suteikia popiežius. Dažniausiai tokius leidimus gaudavo teologai, kurie nebuvo dvasininkais. Pvz. taip 2001 m. kardinolu diakonu tapo Everis Dalesas (*Avery Dulles*), kuris iki mirties 2008 m. popiežiumi taip ir netapo.

Paprastai kardinolai diakonai būna Romos kurijos valdininkai, užimantys įvairias pareigybės Bažnyčios administracijoje. Įvairiais laikais jų skaičius ir įtaka įvairavo. Anksčiau jie buvo beveik vien italai, paskutiniais metais jų tarpe atsirado kitų tautybių atstovų. 1939 m. apie pusė kardinolų diakonų buvo italai, o 1994 m. jų liko tik trečdalis. Jų įtaka popiežiaus rinkimuose buvo laikoma svaria, nes jie geriau informuoti ir labiau susivieniję, nei skirtinguose šalyse dirbantys kiti kardinolai.[1]

Po popiežiaus Siksto V 1587 m. dekreto, kuris užfiksavo didžiausią kardinolų skaičių Kardinolų kolegijoje, kardinolų diakonų buvo 14. Vėliau jų skaičius padidėjo. 1939 m. apie pusė kardinolų buvo kurijos nariai. Pijus XII jų dalį sumažino iki 24%. Jonas XXIII jų padaugino iki 37%, Paulius VI jų pamažino iki 27%, o Jonas Paulius II išlaikė šį procentą.[1] 2012 m. buvo 45 kardinolai diakonai.

2005 m. buvo virš 50 bažnyčių, pripažintų kaip kardinolinės diakonijos, nors tuo metu kardinolų diakonų buvo tik 30. Ilgai egzistuoja tradicija, kad kardinolas diakonas, 10 metų išbuvęs kardinolu diakonu, gali panoręs tapti kardinolu kunigu. Tokiu atveju jis gali pasirinkti laisvą titulinę bažnyčią ar jo turima diakoninė bažnyčia laikinai gali būti „pakelta" į titulines bažnyčias. Tokiam kardinolui diakonui tapus kardinolu kunigu jo kardinolo kunigo stažas skaičiuojamas nuo dienos, kai jis tapo kardinolu diakonu.

Kardinolų diakonų vadovas yra kardinolas protodiakonas, vyriausias pagal kardinolo diakono stažą. Dabar šias pareigas eina prancūzas kardinolas Žanas Luji Toranas (*Jean-Louis Tauran*).

Nuorodos
--------

1. 1 2  Thomas J. Reese,  *Inside the Vatican: The Politics and Organization of the Catholic Church*, Harvard University Press, 1996 p. 92-93
| **Boletus edulis** |
| --- |
| Tikrinis baravykas (Boletus edulis)Tikrinis baravykas (*Boletus edulis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Baravykiniai  *( Boletaceae)* |
| Gentis: | Baravykas  *( Boletus)* |
| Rūšis: | Tikrinis baravykas  *( Boletus edulis)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Tikrinis baravykas**, *baravykas* (lot. *Boletus edulis*) – baravykų (*Boletus*) genties grybų rūšis. Plačiai paplitęs šiauriniame pusrutulyje. Pietų pusrutulyje natūraliai neaugo, tačiau buvo introdukuotas Naujojoje Zelandijoje ir Pietų Afrikoje. Vienas geriausiai pažįstamų ir vertingiausių valgomų grybų Lietuvoje.

Poros baltos, subrendusios – žalsvai gelsvos. Vaisiakūniai stambūs, mėsingi. Subrendusių grybų kepurėlė 7-30 cm skersmens, paprastai rausva, ruda, spalva tamsėja bręstant. Kotas 8-25 cm aukščio, iki 7 cm storio. Mikorizę sudaro su keliomis medžių rūšimis, kotas tik viršutinėje dalyje turi tinklelį.

Grybas valgomas ir plačiai naudojamas kulinarijoje. Maistingas – turi mažai riebalų ir angliavandenių, daug baltymų, vitaminų, mineralinių medžiagų. Lenkų profesoriui Karpinskui pavyko jį išauginti mėgintuvėlyje, tiriamieji darbai tęsiami, bet kol kas dirbtiniu būdu dar neauginamas.

Tai ne tik maistingiausias, bet ir gydomųjų savybių turintis grybas, liaudies medicinoje žaizdoms gydyti naudojami džiovintų baravykų milteliai.

* **Augimo vieta**

Miškai: po pušimis, ąžuolais, eglėmis, beržais, bukais.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

Auga birželio-lapkričio mėn. įvairiuose miškuose po eglėmis, ąžuolais, beržais, pušimis. Užauga dideli (Lietuvoje iki 3 kg). Vartojamas šviežias, dažniausiai džiovintas, marinuotas, sūdytas, šaldytas. Labai paklausus vietinėje ir užsienio rinkoje. Gana dažnas.

Taksonomija
-----------

*Boletus edulis* pirmą kartą aprašytas 1782 m. prancūzų botaniko Pierre Bulliard ir iki šiol vadinamas šiuo pirmuoju suteiktu vardu.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 49 psl.

Nuorodos
--------

1. ↑  Bulliard JBF. (1782). *Herbier de la France. Vol 2* (prancūzų). Paris, France: P. F. Didot. pp. 49–96, plate 60. Nuoroda tikrinta 2009-11-24.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tikrinis baravykas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |