recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Šis straipsnis apie suvereniteto deklaraciją 1988 m. Apie nepriklausomybės deklaraciją 1918 m. skaitykite straipsnyje Estijos nepriklausomybės deklaracija.*
**Estijos suvereniteto deklaracija** (est. *suveräänsusdeklaratsioon*) buvo paskelbta 1988 m. lapkričio 16 d. Dainuojančios revoliucijos metu Estijoje. Šia deklaracija buvo paskelbta Estijos nepriklausomybė ir Estijos įstatymų pranašumas prieš Tarybų Sąjungos įstatymus. Estijos parlamentas taip pat paskelbė visų natūralių resursų priklausomybę valstybei - žemės, vidaus vandenų, miškų, mineralinių iškasenų, pramonės produkcijos, agrokultūros, statybos, valstybinių bankų, transporto, visuomeninių paslaugų ir kt. Estijos teritorijos ribose. Nuo to laiko lapkričio 16 d. minima kaip Estijos nepriklausomybės paskelbimo diena. Vienas pagrindinių politikų rengiant ir sudarant nepriklausomybės aktą buvo Arnold Rüütel.

Istorija
--------

Estija paskelbė savo nepriklausomybę pasibaigus I pasauliniam karui ir šaliai laimėjus nepriklausomybės kare 1920 m. vasario 2 d. 

1939 m. rugpjūtį nacistinei Vokietijai ir SSRS pasirašius Molotovo-Ribentropo paktą Estija buvo okupuota.

Didžioji dauguma Vakarų Europos valstybių nepripažino šios okupacijos, o Baltijos šalių diplomatai veikė savo šalies vardu bei įvairiomis pastangomis gynė šalių nepriklausomybės klausimus.

1985 m. pradėtos politinės ir ekonominės reformos Perestroika ir Glasnost, siekiant pakelti ekonomikos lygį bei demokratizuoti Tarybų Sąjungą. Šių reformų rezultatai – visose TSRS gyvenimo sferose paaštrėjusi krizė, TSKP valdžios likvidavimas ir TSRS žlugimas.

1991 m. rugpjūčio 20 d. buvo paskelbta Estijos nepriklausomybės atkūrimo deklaracija. Tai įvyko vėliausiai iš visų Baltijos šalių. 1991 m. rugsėjo 6 d. Tarybų Sąjunga pripažino Estijos nepriklausomybę ir šalis prisijungė prie JTO tų pačių metų rugsėjo 17 d.

Praėjus beveik trejiems metams 1994 m. rugpjūčio 31 d. Rusijos ginkluotosios pajėgos pasitraukė iš Estijos. 2004 m. šalis prisijungė prie ES ir NATO, o 2010 m. tapo Tarptautinės ekonominio bendradarbiavimo ir plėtros organizacijos nare.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Frankowski, Stanisław; Paul B. Stephan (1995). *Legal reform in post-communist Europe*. Martinus Nijhoff Publishers. p. 84. ISBN 0-7923-3218-0.
2. ↑  Walker, Edward (2003). *Dissolution*. Rowman & Littlefield. p. 63. ISBN 0-7425-2453-1.
3. ↑  Diplomats Without a Country: Baltic Diplomacy, International Law, and the Cold War by James T. McHugh , James S. Pacy, Page 2. ISBN 0-313-31878-6
| Moganasisp. *Mogán* |
| --- |
|              |
| 

MoganasMoganas

27°53′01″ š. pl. 15°43′25″ v. ilg.﻿ / ﻿27.88361°š. pl. 15.72361°r. ilg.﻿ / 27.88361; 15.72361﻿ (Moganas)Koordinatės: 27°53′01″ š. pl. 15°43′25″ v. ilg.﻿ / ﻿27.88361°š. pl. 15.72361°r. ilg.﻿ / 27.88361; 15.72361﻿ (Moganas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Kanarų salos Kanarų salos |
| **Provincija** | Las Palmaso provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2023) | 1 567  |
| **Altitudė** | 253 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Moganas |

**Moganas** (isp. *Mogán*) – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, Gran Kanarijos salos pietvakarinėje dalyje, 40 km į pietvakarius nuo Las Palmaso, 8 km nuo vandenyno kranto, 253 m aukštyje. Keliai į La Aldea de San Nikolasą, Maspalomasą. Verčiamasi turizmu, žemės ūkiu (daugiausia bulvių, pomidorų, citrusų auginimu).

Yra Šv. Antano Paduviečio bažnyčia, tradicinės architektūros pastatai. Apylinkėse yra Kemado vėjo malūnas, vaizdingi kalnų kraštovaizdžiai, archeologiniai paminklai.

Istorija
--------

1814 m. Moganas tapo parapijos, 1815 m. – savivaldybės centru.

Savivaldybė
-----------

Mogano savivaldybė užima 171,4 km² plotą, 2023 m. gyveno 20 938 gyventojai.

Be Mogano miestelio į savivaldybę patenka šios didesnės gyvenvietės (gyventojų skaičius 2023 m.):

* Kornisa del Suroestė (5648)
* Puerto Rikas (4008)
* Argineginas (2224)
* Kortadores del Puerto Rikas (1268)
* Plaja de Moganas (699)
* La Plaja del Tauras (672)
* Kanarijosas (500)
* Los Ljanosas (403)

Mogano savivaldybė Gran Kanarijoje

Šaltiniai
---------

1. ↑  MOGÁN: in Las Palmas (Canarias), *citypopulation.de*
2. ↑  INE
| ***Monstera deliciosa*** |
| --- |
| Nuostabioji monstera (Monstera deliciosa)Nuostabioji monstera(*Monstera deliciosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Arekažiedžiai  *( Arecidae)* |
| Eilė: | Aroniečiai  *( Arales)* |
| Šeima: | Aroniniai  *( Araceae)* |
| Pošeimis: | *Lemnoideae*  *( Lemnoideae)* |
| Gentis: | Monstera  *( Monstera)* |
| Rūšis: | Nuostabioji monstera  *( Monstera deliciosa)* |

 |
| **Sinonimai** |
| * *Philodendron pertusum*
 |

**Nuostabioji monstera** (*Monstera deliciosa*) – aroninių (*Araceae*) šeimos monsterų (*Monstera*) genties augalų rūšis.

Paplitusi tropikinėse Amerikos srityse (nuo pietų Meksikos iki Panamos), įveistas kituose atogrąžų kraštuose. Veda pailgus valgomus vaisius. Jie padengti šešiakampiais žvyneliais, kurie vaisiui nunokus, nubyra. Vaisius gelsvos spalvos, aromatingas, siūliškos tekstūros, skoniu primena ananasą. Nuo ne visai prinokusių vaisių ima dilginti burną.

Dekoratyviniai augalai
----------------------

Dažnai auginama patalpose.

* 
* 
*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nuostabioji monstera** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**RTFSR Valstybės kontrolės liaudies komisariatas** (rus. *Народный комиссариат государственного контроля РСФСР*) – RTFSR ministerijos lygio valdžios organas, egzistavęs 1918 m. liepą – 1920 m. vasarį, vykęs valstybės kontrolę.

Iki 1918 m. sausio Rusijoje stambiuose miestuose, gubernijose, pramoniniuose rajonuose darbininkų kontrolės taryboms prie darbininkų, kareivių ir valstiečių deputatų tarybų vadovavo *Visos Rusijos darbininkų kontrolės taryba*, kurios sudėtyje buvo specialistų revizorių komisijos konkrečioms gamybos šakoms. Valstybės kontrolę vykdė 1918 m. sausį sudaryta *Centrinė kontrolės kolegija* bei apskaitos ir kontrolės kolegijos bei kontrolės komisijos vietose.

1918 m. liepą Centrinė kontrolės komisija buvo perorganizuota į RTFSR valstybės kontrolės liaudies komisariatą.

1919 m. kovą vykęs VIII RKP(b) suvažiavimas priėmė nutarimą reorganizuoti valstybės kontrolę. 1919 m. balandį Visos Rusijos CVK ir RTFSR LKT priėmė dekretą „О государственном контроле" ('Apie valstybės kontrolę').

Nuo 1918 m. gegužės 9 d. iki 1919 m. kovo 25 d. RTFSR Valstybės kontrolės liaudies komisaru buvo Karlas Landeris (*Карл Иванович Ландер*). 1919 m. kovo 30 d. jį šiame poste pakeitė Josifas Stalinas, buvęs liaudies komisaru iki 1920 m. vasario 7 d. kai RTFSR Valstybės kontrolės liaudies komisariatas buvo perorganizuotas į RTFSR Darbininkų ir valstiečių kontrolės liaudies komisariatą. kurio vadovu vėl buvo paskirtas J. Stalinas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Государственный контроль Archyvuota kopija 2012-02-22 iš Wayback Machine projekto.. Iš „Большая советская энциклопедия".
2. ↑  СУ РСФСР, 1919, № 12, ст. 122
3. ↑  Андрей Дикий, Евреи в государственных учреждениях СССР
*Šis straipsnis apie Vokietijos žemę. Apie Brandenburgo miestą žr. – Brandenburgas prie Havelo.*

| BrandenburgasBrandenburg |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Brandenburgo vėliava | Brandenburgo herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Administracinis centras** | Potsdamas |
| **Ministras pirmininkas** | *Dietmar Woidke* (SDP) |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 2 568 507 |
| **Plotas** | 29 478 km² |
| **Tankumas** (2004) | 87 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | DE-BR |
|  |
| **Tinklalapis** | brandenburg.de |

**Brandenburgas** (vok. *Brandenburg*) – federalinė žemė rytinėje Vokietijoje. Sudaryta 1990 m. suvienijus Vokietiją (iš Potsdamo, Frankfurto prie Oderio, didžiosios dalies Kotbuso, dalies Noibrandenburgo ir Šverino sričių). Sostinė – Potsdamas. Žemės plotas – 29 053 km², 2005 metais gyveno 2,58 mln. gyventojų.

Istorija
--------

1157 m. vokiečių kolonizuojamose Palabio slavų gyventose žemėse buvo įkurta Brandenburgo markgrafystė. 

1356 m. Brandenburgo markgrafas tapo vienu iš Šventosios Romos imperijos kurfiurstų, t. y. gavo teisę rinkti imperatorių. Nuo 1415 m. markgrafystėje valdė Hohencolernų dinastija, kuri 1486 m. savo pagrindine rezidencija pavertė Berlyno pilį. 

Iš Brandenburgo Hohencolernų dinastijos buvo kilęs paskutinis Vokiečių ordino didysis magistras Albrechtas Brandenburgietis, kuris 1525 m. reformavo ordino valstybę į pasaulietinę Prūsijos hercogystę. Nuo to laiko Brandenburgas buvo susijęs su Prūsija dinastiniais ryšiais, kuriuos sutvirtino 1618 m. sudaryta asmeninė unija. 

1701 m. Brandenburgo žemės buvo integruotos į naujai įkurtą Prūsijos karalystę, kurios sudėtyje liko iki Pirmojo pasaulinio karo pabaigos.

Didžiausi miestai
-----------------

* Potsdamas
* Kotbusas
* Brandenburgas prie Havelo
* Frankfurtas prie Oderio
* Ebersvaldė

Galerija
--------

* Oderio upė Frankfurte prie OderioOderio upė Frankfurte prie Oderio
* Muskau dvaras Muskau parkeMuskau dvaras Muskau parke
* Brandenburgas prie HaveloBrandenburgas prie Havelo
* SansusiSansusi
* KotbusasKotbusas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Brandenburg (Brandenburgas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 415 psl.

Nuorodos
--------

Portal

**Vikisritis: *Vokietija***

* Oficialus žemės puslapis

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RVokietijos žemės |
| --- |
|  |
| 
Badenas-Viurtembergas · Bavarija · Berlynas · Brandenburgas · Brėmenas · Hamburgas · Hesenas · Meklenburgas-Pomeranija · Reino kraštas-Pfalcas · Saksonija · Saksonija-Anhaltas · Saro kraštas · Šiaurės Reinas-Vestfalija · Šlėzvigas-Holšteinas · Tiuringija · Žemutinė Saksonija | Vokietija |

 |
Chinkaliai, pabarstyti juodaisiais pipirais
**Chinkaliai** (gruz. ხინკალი) – tradiciniai gruziniški koldūnai, kilę iš Pšavijos, Mtiuretijos bei Chevsuretijos regionų ir vėliau išplitę po visą Kaukazą.

Dažniausiai chinkalių įdarui naudojamas mėsos faršas su prieskoniais. Gruzijoje populiariausia kiauliena ir jautiena, Azerbaidžiane bei kituose musulmoniškuose kraštuose kiauliena nenaudojama. Rečiau iš mėsos naudojama aviena, šis paruošimas paplitęs kalnų vietovėse. Faršas maišomas su kalendra, svogūnais, česnakais. Vietoje mėsos kartais įdaras gaminamas iš grybų, sūrio ar bulvių. Įdaras į tešlą vyniojamas dar žalias, ir išverda kartu.

Įprastai chinkaliai valgomi vieni ar pabarstyti juodaisiais pipirais. Su pirmu kasniu iš jų vidaus išsiurbiamas sultinys. Pats viršus, kur sueina tešlos galai, būna kietas ir paprastai nėra valgomas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Darra Goldstein. The Georgian Feast: The Vibrant Culture and Savory Food of the Republic of Georgia. University of California Press, 2013 ISBN-13: 978-0520275911
2. ↑  Irina Petrosian, David Underwood. Armenian food: fact, fiction & folklore. Lulu.com, 2006 ISBN-13: 978-1411698659
3. ↑
Varad-Sino atvaizdas
**Varad-Sinas** (𒀴𒀭𒂗𒍪 = *ARAD-dsuen*) – Larsos, Šumero miesto-valstybės, karalius, valdęs 1890–1878 m. pr. m. e. (pagal vidurinę chronologiją).

Varad-Sino tėvas Kudur-Mabukas išvijo ankstesnį Larsos valdovą Sili-Adadą ir jo vieton paskyrė savo sūnų. Varad-Sino sesuo En-ane-du Ūre buvo paskirta Mėnulio dievo Nanos žyne (septintaisiais valdymo metais).

Varad-Sinas – daugiausia įrašų palikęs Larsos valdovas. Iš šių įrašų (įskaitant vadinamuosius metų vardus) galima spręsti, kad jis daug dėmesio skyrė religiniams pastatams: buvo rekonstruotos šventyklos Ūre, Zabalame ir Larsoje. Pasak įrašų, antraisiais Varad-Sino valdymo metais buvo sugriauta Kazalu miesto siena bei nugalėta Larsą užėmusi Mutibalo kariuomenė. Be to, valdant Varad-Sinui rekonstruota Ūro miesto siena. Dešimtaisiais Varad-Sino valdymo metais atstatyta Šarakumo miesto siena, o dvyliktaisiais Maškan-šapire pastatyta Nin-gaug šventykla.

Po Varad-Sino mirties sostas atiteko jo broliui Rim-Sinui.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. 1 2 3 4 5 6  Leick, Gwendolyn (2002). Who’s Who in the Ancient Near East. Routledge, p. 175. ISBN 9781134787951.
3. ↑  The Rulers of Larsa Archyvuota kopija 2012-10-21 iš Wayback Machine projekto. M. Fitzgerald, Yale University Dissertation, 2002, p. 134–135.
4. 1 2 3  Varad-Sino metų vardai, cdli.ucla.edu. Nuoroda tikrinta 2020-09-08.
| El Altas*El Alto* |
| --- |
|        |
| *El Altas iš keltuvo* |
|  |
| 

El AltasEl Altas

16°31′0″ p. pl. 68°10′0″ v. ilg.﻿ / ﻿16.51667°š. pl. 68.16667°r. ilg.﻿ / 16.51667; 68.16667﻿ (El Altas)Koordinatės: 16°31′0″ p. pl. 68°10′0″ v. ilg.﻿ / ﻿16.51667°š. pl. 68.16667°r. ilg.﻿ / 16.51667; 68.16667﻿ (El Altas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Bolivijos vėliava Bolivija |
| **Departamentas** | La Paso departamentas |
| **Provincija** | Pedro Domingo Murilijo provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 846 880  |
| **Altitudė** | 4 150 m |
|  |
|  **Vikiteka** | El Altas |

**El Altas** (isp. *El Alto*, keč. *Altu llaqta*) – miestas šiaurės vakarų Bolivijoje, La Paso departamente, La Paso priemiestis. Išsidėstęs Altiplano plynaukštėje, 4150 m aukštyje (tuo tarpu La Pasas yra įduboje). Yra El Alto tarptautinis oro uostas. Miestas vystosi daugiausia kaip gyvenamasis rajonas, tačiau yra prekybinių centrų, pramonės įmonių (maisto, tekstilės, medienos apdirbimo pramonė). Veikia universitetas.

Kadangi El Altas išsidėstęs aukštai, susisiekimas su La Pasu sudėtingas. 1977 m. nutiestas La Paso–El Alto greitkelis, tačiau jis driekiasi plačiu lanku. 2014–2019 m. išplėtotas keltuvų tinklas.

Didžioji El Alto gyventojų dalis – indėnai (aimarai, kečujai). Veikia tradiciniai indėnų turgūs. El Altas pasižymi dideliu nusikalstamumu.

Istorija
--------

El Altas (ispaniškai 'aukštasis') augo kaip La Paso kvartalas kol 1985 m. jam suteiktas miesto statusas. Miestas sparčiai plečiasi, į čia atvykstant migrantams iš periferijos. Daugumą El Alto gyventojų sudaro indėnai (kečujai ir aimarai).

Sportas
-------

* Club Always Ready – futbolo klubas; rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.
* Namų rungtynes žaidžia El Alto miesto savivaldybės stadione (isp. *Estadio Municipal de El Alto*), talpinančiame 25 tūkst. žiūrovų.

Galerija
--------

* Keltuvai į El AltąKeltuvai į El Altą
* El Alto reginysEl Alto reginys
* Paminklas Če GevaraiPaminklas Če Gevarai
* El Alto turgusEl Alto turgus

Šaltiniai
---------

1. BOLIVIA, *citypopulation.de*
2. ↑  BOLIVIA, *citypopulation.de*
3. ↑  Antonio Edgar Moreno Valdivia. VIOLENCIA E INSEGURIDAD EN LA CIUDAD DE EL ALTO, *Temas Sociales*, no.31 La Paz, 2011.

Nuododos
--------

* Oficiali svetainė
| Maspalomasasisp. *Maspalomas* |
| --- |
| *Maspalomaso reginys* |
|  |
| 

MaspalomasasMaspalomasas

27°45′56″ š. pl. 15°34′51″ v. ilg.﻿ / ﻿27.76556°š. pl. 15.58083°r. ilg.﻿ / 27.76556; 15.58083﻿ (Maspalomasas)Koordinatės: 27°45′56″ š. pl. 15°34′51″ v. ilg.﻿ / ﻿27.76556°š. pl. 15.58083°r. ilg.﻿ / 27.76556; 15.58083﻿ (Maspalomasas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Kanarų salos Kanarų salos |
| **Provincija** | Las Palmaso provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 53 542  |
|  |
|  **Vikiteka** | Maspalomasas |

**Maspalomasas** (isp. *Maspalomas*) – kurortas Ispanijoje, Kanaruose, Gran Kanarijos salos pačiuose pietuose, Atlanto vandenyno pakrantėje, San Bartolomė de Tirachanos savivaldybėje. Iki Maspalomaso ateina greitkelis GC-1, jungiantis su Las Palmaso miestu ir Gran Kanarijos oro uostu, taip pat keliai į Puerto Moganą, San Bartolomė de Tirachaną.

Administraciškai Maspalomasą sudaro keletas į aglomeraciją susijungusių kurortinių gyvenviečių: Plaja de Inglesas, San Fernandas, Sonelandas, San Agustinas, Kampo Internasjonalis, El Tableras, Kampo de Golfas, Melonerasas.

Maspalomase yra keletas paplūdimių (didžiausi – Maspalomaso ir Anglų), du golfo aikštynai (Maspalomaso, Lopesan Meloneraso), Maspalomaso kopų masyvas, švyturys, kongresų rūmai, botanikos sodas, daug viešbučių, sanatorijų, prekybos centrų. Kurorte veikia kelios bažnyčios, Plaja de Ingleso mečetė. Į šiaurę nuo Maspalomoso iškilęs Amurgos kalnų masyvas su termofiliniais miškais.

Istorija
--------

Maspalomasas arba Maspaloma šaltiniuose minimi nuo XVI–XVI a.

Iki XX a. vid. Maspalomasas buvo nedidelė gyvenvietė – jos židinys išlikęs apie Šv. Ferdinando bažnyčią dabartiniame San Fernande. Kurortas pradėtas plėtoti nuo 1960 m.

* ŠvyturysŠvyturys
* Maspalomaso koposMaspalomaso kopos
* Botanikos sodasBotanikos sodas
* Anglų palpūdimys (Plaja de Ingleso kvartalas)Anglų palpūdimys (Plaja de Ingleso kvartalas)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  'Maspaloma' no solo es turismo, es historia
| **Pitheciidae** |
| --- |
| Blyškiaveidis sakis (Pithicia pithecia)Blyškiaveidis sakis (*Pithicia pithecia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Primatai  *( Primates)* |
| Šeima: | Sakiai  *( Pitheciidae)* |

 |
| **Gentys** |
| 4 gentys, 25 rūšys, žr. tekstą |

**Sakiai** (*Pitheciidae*) – primatų (*Primates*) šeima, kuriai dar priklauso uakariai ir titi. Šeima skirstoma į du pošeimius:

* Pošeimis. *Pitheciinae*
	+ Sakis (*Pithecia*). Gentyje 5 rūšys ir keli porūšiai.
	+ Gauruotieji sakiai (*Chiropotes*). Gentyje 2 rūšys.
	+ Uakaris (*Cacajao*). Gentyje 2 rūšys.
* Pošeimis. Callicebinae
	+ Titi (*Callicebus*). Gentyje 16 rūšių.

Paplitimas ir buveinė
---------------------

Aptinkami tik Pietų Amerikoje. Buveinė – drėgnieji atogrąžų miškai.

Išvaizda
--------

Sakiai – mažos ir vidutinio dydžio beždžionės. Kūno ilgis 23–57 cm. Svoris nuo 0,5 iki 3,5 kg. Kailis tankus, kartais net gauruotas, o spalva priklauso nuo rūšies – būna nuo ​​juodos iki pilkos ir nuo rudos iki baltos. Kai kurios veido dalys būna be plaukų. Uodega, kuri naudojama ne sugriebimui, o pusiausvyrai išlaikyti, taip pat plaukuota ir krūminė.

Elgsena
-------

Sakiai didžiąją gyvenimo dalį praleidžia medžiuose. Geri laipiotojai, juda keturiomis ir, priklausomai nuo rūšies, taip pat gali šokinėti.

Gyvena kartu grupėse, kurių sudėtis ir dydis skiriasi. Dažnai sudaro monogamiškas šeimų grupes, kuriose partneriai būna kartu visą gyvenimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Pitheciidae (titi monkeys, sakis, and uakaris)". *Animal Diversity Web* (anglų). Nuoroda tikrinta 2024-02-28.
Koordinatės: 55°17′38″š. pl. 25°07′28″r. ilg.﻿ / ﻿55.2940°š. pl. 25.1244°r. ilg.﻿ / 55.2940; 25.1244

|  Balninkų šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Ukmergės |
| **Savivaldybė** | Molėtų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Balninkai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1910 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia.*
**Balninkų šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Balninkų miestelyje, prie Anykščių-Želvos kelio, Piršeno ežero šiauriniame krante. Istoristinė, turi neogotikos, romantizmo architektūros bruožų.

Istorija
--------

Balninkuose iki 1544 m. įsteigta parapija. Pasak jėzuito S. Rostovskio, 1585 m. lietuviškai skaitytos evangelijos ir sakyti pamokslai. Per XVII a. karus parapijos dokumentai sunaikinti.

1676 m. medinė bažnyčia ir klebonija buvo begriūvančios. Anykščių ir Balninkų seniūnas Juozapas Zybergas 1771 m. pastatė naują bažnyčią. Paskirtas nuolatinis kunigas Tomas Polujanas aptvarkė bažnyčią. Ji 1773 m. pašventinta. Klebonas A. Jusis su parapijiečiais 1908–1910 m. pastatė dabartinę mūrinę bažnyčią. Ją 1921 m. konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

Bažnyčia 2016 m.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, turi neogotikos, romantizmo architektūros bruožų, kryžminio plano, dvibokštė. Vidus 3 navų, skliautuotas. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balninkų šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Balninkų parapija Archyvuota kopija 2023-01-23 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Pitrufkenas*Pitrufquén* |
| --- |
|        |
| *Francisco Bilbao gatvė* |
|  |
| 

PitrufkenasPitrufkenas

38°59′0″ p. pl. 72°39′0″ v. ilg.﻿ / ﻿38.98333°š. pl. 72.65000°r. ilg.﻿ / 38.98333; 72.65000﻿ (Pitrufkenas)Koordinatės: 38°59′0″ p. pl. 72°39′0″ v. ilg.﻿ / ﻿38.98333°š. pl. 72.65000°r. ilg.﻿ / 38.98333; 72.65000﻿ (Pitrufkenas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
| **Regionas** | Araukanijos regionas Araukanijos regionas |
| **Provincija** | Kautino provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1897 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 31 330  |
| **Altitudė** | 81 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Pitrufkenas |

**Pitrufkenas** (isp. *Pitrufquén*) – miestas ir komuna Čilėje, Araukanijos regione, Kautino provincijoje, prie Tolteno upės, į pietus nuo Temuko. Svarbus pieno, medienos apdirbimo ir baldų pramonės centras. Apylinkėse vystoma gyvulininkystė (auginami pieniniai ir mėsiniai galvijai). Pro miestą eina Santjago–Puerto Monto plentas ir geležinkelis. Veikia 2 licėjai.

Istorija
--------

Spėjama, kad miesto pavadinimas mapučių kalba gali reikšti „pelenų vieta".

1836 m. čia pradėjo keltis pirmi kolonizatoriai, o gyvenvietė valdiškai įkurta 1897 m. ir vadinta pagal jos įkūrėją *Lisperguer*. 1902 m. įkurta Pitrufkeno savivaldybė. Į miestą atsikėlė nemažai olandų, prancūzų, vokiečių atvykėlių.
| **Noctilionidae** |
| --- |
| Pietinis kiškialūpis šikšnosparnis (*Noctilio albiventris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Šikšnosparniai  *( Chiroptera)* |
| Pobūris: | Mažieji šikšnosparniai  *( Microchiroptera)* |
| Šeima: | Kiškialūpiniai šikšnosparniai  *( Noctilionidae)* |

 |

**Kiškialūpiniai šikšnosparniai** (*Noctilionidae*) – šikšnosparnių (*Chiroptera*) šeima. Gyvūnai 65-132 mm dydžio ir apie 15-70 g svorio. Šeimoje 1 gentis ir 2 rūšys:

* Pietinis kiškialūpis šikšnosparnis (*Noctilio albiventris*)
* Kiškialūpis šikšnosparnis žuvininkas (*Noctilio leporinus*)

Paplitimas
----------

Paplitę Centrinėje ir Pietų Amerikoje – nuo šiaurės Meksikos iki šiaurės Argentinos bei pietų Paragvajuje.

Išvaizda
--------

Kūno ilgis (be uodegos) 65–100 mm, uodegos ilgis 13–28 mm, ausies ilgis 22–30 mm, užpakalinės pėdos ilgis 16–34 mm, dilbio ilgis 54–87 mm, o kūno svoris 22–90 g. Kailio spalva oranžinė-raudona. Pėdos ilgos, su aštriais nagais. Viršutinė lūpa skelta.

Mityba
------

Abi rūšys minta vabzdžiais, o kiškialūpis šikšnosparnis žuvininkas – vienintelė šikšnosparnių rūšis, kuri specializuojasi medžiodama žuvis ir kitus vandens gyvūnus, tokius kaip vandens vabzdžiai ir vėžiagyviai. Pietinis kiškialūpis šikšnosparnis yra labiau vabzdžiaėdis, taip pat gaudo ore skraidančius vabzdžius. Seka savo grobį naudodami echolokaciją, kuri leidžia aptikti vandens paviršiaus nelygumus ir judesius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Noctilio". *nic.funet.fi*. Nuoroda tikrinta 2024-02-28.
2. ↑  Wilson, Don E.; Mittermeier, Russell A. (2019). *Handbook of the mammals of the world. Volume 9: Bats*. Barcelona: Lynx edicions. ISBN 978-84-16728-19-0.
| **Cebidae** |
| --- |
| Marmozetė (Callithrix jacchus)Marmozetė (*Callithrix jacchus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Primatai  *( Primates)* |
| Šeima: | Kabiauodegės beždžionės  *( Cebidae)* |

 |
| **Gentys** |
| * 6 gentys, žr. tekstą
 |

**Kabiauodegės beždžionės** (*Cebidae*) – primatų (*Primates*) šeima. Vidutinio didumo, dažniausiai su ilga ir kibia uodega. Uodegos apatinė pusė yra plika, šiurkšti. Turi 36 dantis.

Šeimoje 6 gentys ir 53 rūšys:

* Marmozetės (*Callithrix*). Pav.
* Tamarinai (*Saguinus*)
* Liūtbeždžionės (*Leontopithecus*)
* Geldo marmozetės (*Callimico*)
* Kapucinai (*Cebus*)
* Saimiriai (*Saimiri*)

Paplitimas ir buveinė
---------------------

Paplitusi Amerikos žemyne – nuo Centrinės Amerikos (Hondūro) per Amazonės regioną iki centrinės Bolivijos ir pietryčių Brazilijos. Buveinę sudaro įvairių tipų miškai.

Išvaizda
--------

Kūno ilgis 25–55 cm. Uodega paprastai tokia pat ilga, kaip kūnas. Marmozetės sveria 0,7–1,1 kg, kapucinai 2–4 kg. Trumpas tankus kailis dažniausiai būna juodos, rudos arba pilkos spalvos, tačiau pasitaiko ir didesnių spalvų kontrastų. Priešingai nei pas koatas, uodega visiškai padengta plaukais. Šios šeimos rūšys turi nagus ant visų rankų ir kojų pirštų.

Elgsena
-------

Daugiausia minta vaisiais ir vabzdžiais. Gyvena grupėmis medžiuose. Patelių nėštumo laikotarpis trunka 3–4 mėnesius, o jam pasibaigus dažniausiai atsiveda vieną arba du jauniklius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Cebidae (marmosets, tamarins, capuchins, and squirrel monkeys)". *Animal Diversity Web*. Nuoroda tikrinta 2024-02-28.
| Puerto Rikasisp. *Puerto Rico* |
| --- |
| *Puerto Riko naktinis reginys* |
|  |
| 

Puerto RikasPuerto Rikas

27°47′17″ š. pl. 15°42′40″ v. ilg.﻿ / ﻿27.78806°š. pl. 15.71111°r. ilg.﻿ / 27.78806; 15.71111﻿ (Puerto Rikas (Gran Kanarija))Koordinatės: 27°47′17″ š. pl. 15°42′40″ v. ilg.﻿ / ﻿27.78806°š. pl. 15.71111°r. ilg.﻿ / 27.78806; 15.71111﻿ (Puerto Rikas (Gran Kanarija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Kanarų salos Kanarų salos |
| **Provincija** | Las Palmaso provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2023) | 4 008  |
|  |
|  **Vikiteka** | Puerto Rikas |

**Puerto Rikas** (isp. *Puerto Rico* – 'turtingasis uostas') – kurortas Ispanijoje, Kanaruose, Gran Kanarijos salos pietvakariuose, Atlanto vandenyno pakrantėje, Mogano savivaldybėje, 12 km į šiaurės vakarus nuo Maspalomaso. Šalia gyvenvietės praeina greitkelis GC-1 iš Las Palmaso į Puerto de Moganą. Yra jachtų prieplauka ir nedidelių laivų uostas, uždaras paplūdimys, daug viešbučių, prekybos centras. Gretimame Pueblo de Tauro kurorte yra golfo aikštynai, o Plaja Amadorese – Įsimylėjėlių (*Amadores*) paplūdimys. Gyvena nemaža norvegų bendruomenė (įsteigę kolegiją, klubą, sveikatingumo centrą).

Vasarą laikosi 26–28 °C temperatūra, žiemą retai nukrinta žemiau 22 °C.

Istorija
--------

Kurortas šalia žvejų kaimelio pradėtas kurti XX a. septintajame dešimtmetyje.

* Turizmo informacijos centrasTurizmo informacijos centras
* PaplūdimysPaplūdimys
* Puerto Riko paplūdimysPuerto Riko paplūdimys
* Jachtų priepalaukaJachtų priepalauka

Šaltiniai
---------

1. ine.es
2. ↑  ine.es
3. ↑  Puerto Rico travel information and video
| **Heteromyidae** |
| --- |
| Kengūrinis šoklys (Dipodomys nitratoides)Kengūrinis šoklys (*Dipodomys nitratoides*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Maišiaskruosčiai šokliniai  *( Heteromyidae)* |

 |

**Maišiaskruosčiai šokliniai** (*Heteromyidae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima. Kūno ilgis 6-21 cm, svoris – 10-145 g. Šeimoje 6 gentys:

* *Pošeimis. Heteromyinae*
	+ Centrinės Amerikos šokliai (*Heteromys*)
	+ Dygieji šokliai (*Liomys*)
* *Pošeimis. Dipodomyinae*
	+ Kengūriniai šokliai (*Dipodomys*). **Pav.**
	+ Šokliukai (*Microdipodops*)
* *Pošeimis. Perognathinae*
	+ Maišiaskruosčiai šokliai (*Perognathus*)
	+ *Chaetodipus*

Paplitimas
----------

Paplitę pietų Kanadoje, JAV ir Centrinėje Amerikoje iki Kolumbijos ir Ekvadoro. Gyvena įvairiose buveinėse, pasitaiko tiek dykumose, tiek atogrąžų miškuose ar kitose vietovėse. Meksikoje yra daugiausiai rūšių.

Išvaizda
--------

Ilgis 6-18 cm, uodega 5-21 cm. Svoris iki 180 g. Kai kurios rūšys labai panašios į peles.

Elgsena
-------

Kasa plačias požemines tunelių sistemas. Tai naktiniai gyvūnai, kurie dieną slepiasi savo tunelių sistemose. Maitinasi augalų liekanomis, vabzdžiais ir kirminais. Maistą dažnai dedasi į didelius skruostų maišelius ir nešasi į specialias požemines maisto saugyklas. Šaltu ar lietingu oru graužikai lieka savo urveliuose ir valgo surinktą maistą. Gali išgyventi negerdami, iš maisto gaudami reikiamą skystį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Heteromyidae: Kangaroo Rats & Pocket Mice". *desertmuseum.org*. Nuoroda tikrinta 2024-02-29.
| Bio Bijaus regionas*Región del Bío-Bío* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Bio Bijaus regiono vėliava | Bio Bijaus regiono herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
| **Administracinis centras** | Konsepsjonas |
| **Provincijų skaičius** | 4 |
| **Vadovas** | Jacqueline van Rysselberghe |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 1 556 805 |
| **Plotas** | 23 890 km² |
| **Tankumas** (2017) | 65 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | gorebiobio.cl/ |

**Bio Bijaus regionas** (isp. *VIII Región del Biobío*) – regionas centrinėje Čilės dalyje. Ribojasi su Araukanijos regionu pietuose, su Maulės regionu šiaurėje ir Argentina (Mendosos provincija, Neukeno provincija) rytuose. Iš vakarų skalauja Ramusis vandenynas. Administracinis centras – Konsepsjonas.

Geografija
----------

Centrinę regiono dalį užima Vidurio Čilės slėnis. Vandenyno pakrantėje plyti aukštumos, o rytuose iškilę Andų kalnai. Regione Andų viršukalnės iškyla virš 3,5 km aukščio, stūkso keli ugnikalniai (Antukas, Čiljanas, Kaljakis, Kopahuė). Kalnuose yra nedidelių ežerų, o jų pašlaitėje įrengtas didžiausias Čilėje Lachos tvenkinys. Svarbiausios upės yra Itata ir Bio Bijus.

Administracinis skirstymas
--------------------------

Regonas padalintas į 4 provincijas:

* Arauko provincija (Lebu)
* Bio Bijaus provincija (Los Anchelesas)
* Konsepsjono provincija (Konsepsjonas)
* Njublės provincija (Čiljanas)

* Priekalnių slėnisPriekalnių slėnis
* Lachos krioklysLachos krioklys
* TomėTomė
* Monte AgilaMonte Agila

Šaltiniai
---------

1. ↑  CHILE: Regions and Urban Agglomerations, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  **Čilės regionai** |  |
| Aisenas | Antofagasta | Araukanija | Arika ir Parinakota | Atakama | Biobio | Kokimbas | Los Lagosas | Los Riosas | Magelano r. ir Antarktida | Maulė | O'Higinso regionas | Santjago Metropolija | Tarapaka | Valparaisas |
| **Thyroptera** |
| --- |
| *Thyroptera* sp. |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Šikšnosparniai  *( Chiroptera)* |
| Pobūris: | Mažieji šikšnosparniai  *( Microchiroptera)* |
| Šeima: | **Amerikiniai diskakojiniai šikšnosparniai**  *( Thyropteridae)* |
| Gentis: | Amerikiniai diskakojai šikšnosparniai  *( Thyroptera)* |

 |

**Amerikiniai diskakojai šikšnosparniai** (*Thyroptera*) – šikšnosparnių (*Chiroptera*) būrio, monotipinės **Amerikinių diskakojinių šikšnosparnių** (*Thyropteridae*) šeimos gentis.

Gentyje 4 rūšys:

* *Thyroptera devivoi*
* Hondūrinis diskakojis šikšnosparnis (*Thyroptera discifera*)
* Trispalvis diskakojis šikšnosparnis (*Thyroptera tricolor*)
* *Thyroptera lavali*

Paplitimas ir buveinė
---------------------

Paplitę Centrinėje ir Pietų Amerikoje. Buveinė – tropiniai miškai.

Išvaizda
--------

Šikšnosparniai palyginti maži, jų kūno ilgis 34–52 mm ir sveria 4–6 g. Uodega ilga (25–33 mm). Viršutinė kailio spalva rausva arba rusva, o apatinė – šviesesnė. Snukis ilgas, ausys smailios ir piltuvo formos. Akys mažos. Trečiasis ir ketvirtasis kojų pirštai suaugę, kaip ir pas dūminius šikšnosparnius.

Elgsena
-------

Gyvena kartu nedidelėse grupėse (2–9 individai, vidutiniškai 6). Ilsisi įsisukę į bananų ar kitokius lapus, kurie gyvūnams suteikia prieglobstį nuo prastų oro sąlygų ir plėšrūnų. Miega šikšnosparniams neįprastoje padėtyje (galva aukštyn), laikydami save savo lipniaisiais diskais. Kadangi poilsiui tinkami lapai išsiskleidžia per keletą dienų, gyvūnams tenka beveik kasdien keisti poilsio vietą, tačiau jie lieka kartu, neišsiskirsto.

Mityba
------

Minta vabzdžiais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Chaverri, Gloriana; Gillam, Erin H.; Vonhof, Maarten J. (2010-08-23). „Social calls used by a leaf-roosting bat to signal location". *Biology Letters*. **6** (4): 441–444. doi:10.1098/rsbl.2009.0964. ISSN 1744-9561. PMC 2936192. PMID 20071395.
**Andrea Dossena**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1981 m. rugsėjo 11 d. (42 metai) |
| Gimimo vieta | Lodi, Italija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | Gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2001-20052005-20062006-20082008-20102010– | VeronaTrevisoUdineseLiverpool FCSSC Napoli | 99 (3)21 (0)63 (2)31 (2)14 (0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2007- | Italija Italija | 10 (0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2008 m. rugsėjo 21 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2010 m.. |

**Andrea Dosena** (it. *Andrea Dossena*; g. 1981 m. rugsėjo 11 d. Lodi, Italijoje) – italų futbolininkas, gynėjas.

Karjera
-------

Pradėjo karjerą Hellas Verona FC jaunimo komandose. Vėliau patenko į pagrindinę komandą. 

2005 m. pasirašė sutartį su Italijos Serie A lygoje žaidžiančia Udinese, bet iškart buvo metam paskolintas Serie B lygoje žaidžiančiam Treviso F.B.C. 1993 klubui. 2006–2007 m. sezone grižo į Udinesę. Per dvejus metus sužaidė 63 rungtines ir pelnė 2 įvarčius. 

2007 m. spalio 17 d. debiutavo Italijos rinktinėje draugiškose prieš Pietų Afriką.

2008 m. liepos 4 d. Liverpulio klubas pasirašė ketverių metų sutartį su Dossena. Rugpjūčio 16 d. debiutavo Premier lygoje prieš Sunderland AFC laimėjus išvykoje 1-0.

2010 m. sausio 10 d. pasirašė ketverių metų sutartį su SSC Napoli klubu.

Nuorodos
--------

* 
* 

1. ↑  Andrea Dossena profilis svetainėje National-Football-Teams.com
2. ↑
3. ↑
**2022–2023 m. Ukrainos moterų aukščiausioji futbolo lyga** – moterų futbolo čempionatas, kuriame varžėsi pajėgiausios Ukrainos moterų futbolo komandos.

Apie lygą
---------

Nugalėtojoms sezono pabaigoje įteikiami medaliai bei pereinamoji Čempionių taurė, o klubas įgyja teisę žaisti moterų UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyre. Čempionės kovas pradeda nuo antrojo etapo. 

Antrą vietą čempionate užėmusi komanda irgi patenka į turnyrą. Kovas pradeda nuo pirmojo atrankos etapo.

2022–2023 m. sezono dalyvės
---------------------------

Dalyvavo dvylika komandų. Viena daugiau, nei 2021–2022 m. sezone.

Naujai suburtos komandos, patekusios į lygą: ŽFK Šahtar, ŽFK Dnipro-1, ŽFK Dynamo Kiïv ir ŽFK Veres. 

Pasitraukė iš lygos: Charkivo „Žytlobud-1", Lvivo „Karpaty" ir Stara Majačkos „Voschod".

Galutinė komandų rikiuotė
-------------------------

2022–2023 m. Ukrainos moterų aukščiausioji futbolo lyga.
* Čempionėmis tapo ŽFK Vorskla.

|  | V. | Klubas | Ru. | Pe. | Ly. | Pr. | Iv. + | Iv. - | +/- | Taškai | Pastabos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | **1.** | **ŽFK Vorskla** | 22 | 22 | 0 | 0 | 147 | 4 | +143 | **66** | **pateko į moterų UEFA moterų Čempionių lygos atrankos turnyrą** |
|  | **2.** | **ŽFK Kryvbas** | 22 | 19 | 0 | 3 | 120 | 10 | +110 | **57** |
|  | **3.** | **ŽFK Kolos** | 22 | 16 | 1 | 5 | 54 | 12 | +42 | **49** |
|  |  |  |  |  |
|  | **4.** | **ŽFK Šahtar** | 22 | 16 | 0 | 6 | 74 | 27 | +47 | **48** |
|  | **5.** | **ŽFK Ladomir** | 22 | 12 | 0 | 10 | 83 | 49 | +34 | **36** |
|  | **6.** | **ŽFK Dnipro-1** | 22 | 9 | 2 | 11 | 47 | 49 | -2 | **29** |
|  | **7.** | **ŽFK Dynamo Kiïv** | 22 | 9 | 2 | 11 | 35 | 41 | -6 | **29** |
|  | **8.** | **ŽFK Veres** | 22 | 6 | 2 | 14 | 33 | 71 | -38 | **20** |
|  | **9.** | **ŽFK Mariupol'** | 22 | 6 | 1 | 15 | 23 | 78 | -55 | **19** |
|  | **10.** | **EMS-Podillja** | 22 | 5 | 3 | 14 | 22 | 61 | -39 | **18** |
|  | **11.** | **ŽFK Pantery** | 22 | 5 | 2 | 15 | 20 | 75 | -55 | **17** |
|  |  |  |  |
| Mažėjimas | **12.** | **ŽFK Ateks** | 22 | 0 | 1 | 21 | 8 | 189 | -181 | **1** |  **Iškrito į 2023–2024 m. moterų Pirmą lygą** |

Taip pat skaitykite
-------------------

* moterų Vyša lyga
* Ukrainos moterų futbolo taurė

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* Moterų futbolas oficialioje svetainėje
* RSSSF duomenų bazė
* Globalsportsarchive
* pagal SOCCERWAY
* pagal FLASHSCORE
Koordinatės: 54°26′20″š. pl. 23°45′39″r. ilg.﻿ / ﻿54.438927°š. pl. 23.760809°r. ilg.﻿ / 54.438927; 23.760809

|  |
| --- |
| **Krokialaukio Tomo Noraus-Naruševičiaus gimnazija** |
| Krokialaukio Tomo Noraus-Naruševičiaus gimnazija herbasKrokialaukio Tomo Noraus-Naruševičiaus gimnazija herbas |
| Krokialaukio Tomo Noraus-Naruševičiaus gimnazija |
| **Adresas** | Žuvinto g. 41, Krokialaukis |
| **Direktorius(-ė)** | Idalija Šukevičienė |
| **Mokinių skaičius** | 205 |
| **Įkūrimo data** | 1819 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 22 |

Renovuotas pastatas
**Alytaus rajono Krokialaukio Tomo Noraus-Naruševičiaus gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Alytaus raj. Krokialaukyje, Žuvinto g. 41, vykdanti pradinio, pagrindinio ir vidurinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190245331.

Istorija
--------

1819 m. Krokialaukyje įkurta parapijinė mokykla. 1870 m. atidaryta valdiška pradinė mokykla. Apie ją daugiau duomenų nėra, bet žinoma apie pradinę mokyklą, veikusią nuo 1903 m. dabartinės pieninės pastate. Pirmojo pasaulinio karo metais mokykla buvo uždaryta, 1926 m. perkelta į buvusias bravoro patalpas už upės. Veikė 4 skyriai. 1937 m. atidaryti 5 ir 6 skyriai, todėl 2 didelės klasės įrengtos buvusiose valsčiaus patalpose. Nuo 1944–1945 m. pradinė mokykla vėl dirbo tik už upės esančiose patalpose, pastatas buvo pertvarkytas, įrengtos 4 klasės.

1946–1951 m. veikė progimnazija, joje buvo 7 klasės, 1951 m. mokykla tapo vidurine, atidaryta aštuntoji klasė, dvi klasės įrengtos buvusio valsčiaus patalpose. 1954 m. pertvarkytos mokyklos patalpos, esančios gyvenvietės centre. 1955 m. baigta už upės esančio mokyklos pastato antro aukšto statyba. 1960 m. įrengtos mokyklos dirbtuvės. 1962 m. prie senosios mokyklos pradėtas statyti priestatas, 1964 m. statybos darbai baigti. 1976 m. baigta naujo priestato statyba ir įrengta moderni mokykla. 1999 m. mokyklai suteiktas inžinieriaus, diplomato, ministro Tomo Noraus-Naruševičiaus vardas. 2001 m. atlikta mokyklos stogo ir langų renovacija.

2014 m. rugsėjo 30 d. tapo Krokialaukio Tomo Noraus-Naruševičiaus gimnazija.

Direktoriai
-----------

* Idalija Šukevičienė
* Armandas KUp

Žymūs mokiniai
--------------

* Alfonsas Švirinas, Ignalinos politikas
* Antanas Zenkevičius, inžinierius statybininkas, Birštono politikas

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
Koordinatės: 54°40′26″š. pl. 25°19′31″r. ilg.﻿ / ﻿54.6739°š. pl. 25.3253°r. ilg.﻿ / 54.6739; 25.3253

| Markučių dvaras |
| --- |
|   |
| Vieta | Markučiai |
| Įkurtas | 1868 m. |
| Parkas | yra |

**Markučių dvaras** – dvaras Vilniuje, Markučiuose. Dvare įrengtas muziejus (įkurtas 1948 m.).

Istorija
--------

XVI a. Markučiai priklausė Lietuvos didiesiems kunigaikščiams. Ldk Jogaila dalį šios teritorijos priskyrė Šv. Martyno bažnyčios klebonui išlaikyti. Vėliau Ldk Aleksandras Jogailaitis Markučius dovanojo žmonai Elenai Maskvietei, kuri čia pasistatė vasaros rūmus. Po jos mirties Markučių dvaras atiteko didikams Kiškoms. Vilniaus vaivados Stanislovo Kiškos našlė Ona Radvilaitė Kiškienė (žemaičių seniūno Jono Radvilos dukra) pasistatydino rūmus, kurių griuvėsius vėliau tyrinėjo Adomas Honoris Kirkoras su grafu Eustachijumi Tiškevičiumi. Buvo atkasti rūmų pamatai, rasta puošnių koklių. Onos Radvilaitės Kiškienės dukra Elžbieta Kiškaitė ištekėjo už Kristupo Chodkevičiaus, nuo tada beveik du šimtmečius dvarą valdė Chodkevičiai. XIX a. grafas Aleksandras Chodkevičius valdą pardavė Vilniaus iždininkui Juozui Eismantui, o netrukus dvarą įsigijo daktaras Ignas Godlevskis.

1867 m. Markučiuose žemę nusipirko rusų geležinkelių inžinierius Aleksejus Melnikovas. 1868 m. jis pastatė dvarą. 1875 m. A. Melnikovas padovanojo savo dukrai Varvarai, kurios antrasis vyras buvo poeto A. Puškino jaunesnysis sūnus Grigorijus. 1899 m. sutuoktiniai apsigyveno Markučiuose ir ėmė aktyviai plėtoti ūkinę veiklą, poilsio verslą, pradėjo augti gyvenvietė. Po vyro mirties, Varvara Puškina rūpinosi, kad čia būtų išsaugotos poeto relikvijos: testamentu palikdama centrinį dvaro pastatą valstybei, ji nurodė pastate įkurti poeto muziejų. 1940 m. Dvaras buvo nacionalizuotas. Dvaro ansamblį sudaro taip pat ir Puškinų šeimos kapinės, Šv. Barboros koplyčia, paminklai A. Puškinui (pastatytas 1955 m.), dvaro parkas. Nuo dvaro atsiveria Vilnios ir Kaukysos upelių slėniai.

Galerija
--------

* Paminklas A. PuškinuiPaminklas A. Puškinui
* Šv. Barboros koplyčiaŠv. Barboros koplyčia
* Markučių dvaro parkasMarkučių dvaro parkas
* Muziejaus vidujeMuziejaus viduje
* 
* Grigorijaus Puškino kabinetasGrigorijaus Puškino kabinetas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Markučių dvaras ir jo istorija. Dvarai.lt (tikrinta 2023-06-24).
2. ↑  „Markučių dvaro muziejus". `{{cite web}}`: Tekstas „istorija" ignoruotas (pagalba)

Nuorodos
--------

* Markučių dvaro muziejus
* Šveicariška vila Vilniaus užmiestyje. Markučių dvaras | bernardinai.lt
**Andrijus Ševčenka**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Андрій Миколайович Шевченко |
| Gimimo data | 1976 m. rugsėjo 29 d. (47 metai) |
| Gimimo vieta | Dvirkivsčina, Kijevo sritis, Ukraina |
| Ūgis | 1,83 m |
| Pravardė | Ševa, Baltasis Ronaldo |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | - |
| **Pozicija** | centro puolėjas |
| Jaunimo klubai |
| 1986–1994 | Kijevo Dynamo jaunimo komandos |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1994–19991999–20062006–20092008–20092009–2012 | Dynamo KyivAC MilanChelsea FC→AC Milan *(skol.)*Dynamo Kyiv | 118 (60)208 (127)48 (9)18 (0)55 (23) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 1995-2012 | Ukraina Ukraina | 111 (48) |
|  Treniruotos komandos |
| 2016-20212021-2022 | Ukraina UkrainaGenoa CFC |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2012 m.. |

**Andrijus Ševčenka** (ukr. *Aндрі́й Микола́йович Шевче́нко*; g. 1976 m. rugsėjo 29 d.) – buvęs ukrainiečių futbolininkas, Ukrainos rinktinės puolėjas, dabar – futbolo treneris.

Karjera
-------

Vaikystėje A. Ševčenka treniravosi bokso treniruotėse, vėliau dėl kūno sudėjimo perėjo į futbolą. Profesionalo karjerą pradėjo Kijevo Dinamo klube, su kuriuo laimėjo 5 šalies čempionatus, bei dvi šalies taures. Nuo 1999 iki 2006 metų žaidė A.C. Milan klube, su kuriuo laimėjo Italijos Serie A čempionatą, UEFA Čempionų lygą, Italijos taurę, Europos Supertaurę. 2006–2008 metais žaidė Londono „Chelsea". 2009 m. rugpjūčio mėn. pabaigoje sugrįžo į Ukrainą, Kijevo „Dinamo" klubą.

2012 m. liepos 28 d. baigė profesionalią karjerą.

2004 metais išrinktas geriausiu Europos metų futbolininku.

Karjera rinktinėje
------------------

Nacionalinėje komandoje žaidė nuo 1995 m. kovo 25 d. su rinktine žaidė 2006 m. pasaulio čempionate, kur antrosiose rungtynėse pelnė įvartį bei atliko rezultatyvų perdavimą. 2012 m. Europos čempionate įmušė 2 įvarčius į Švedijos vartus. Iš karto po to, kai Ukraina pasitraukė iš turnyro, Ševčenka paskelbė 2012 m. liepos 19 d. baigiantis karjerą nacionalinėje rinktinėje.

Trenerio karjera
----------------

Andrijus 2016 m. buvo paskirtas Ukrainos nacionalinės rinktinės treneriu. Rinktinei vadovavo iki 2021 m.

Vėliau pradėjo treniruoti Italijos Serie A Genoa CFC klubą, tačiau po dviejų mėnesių 2022 m. sausio 15 d. buvo atleistas. Per šį laiką treneris su komanda laimėjo tik kartą ir 7 kartus pralaimėjo.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Vokietija 2006 | ketvirtfinalis | 5 | 2 | 0 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Lenkija-Ukraina 2012 | I etapas | 3 | 2 | 1 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Andrijus Ševčenka profilis svetainėje National-Football-Teams.com
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  „UFFICIALE: Genoa, esonerato Shevchenko. Squadra affidata temporaneamente a Konko". *www.tuttomercatoweb.com*. Nuoroda tikrinta 2022-01-15.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Andrijus Ševčenka** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Vytautas Jonas Kasputis** |
| --- |
| Gimė | 1942 m. kovo 25 d. (81 metai)Kunigiškiuose, Šiaulių apskr. |
|  |
| Veikla | Lietuvos architektas, humanitarinių mokslų daktaras. |

**Vytautas Jonas Kasputis** (1942 m. kovo 25 d. Kunigiškiuose, Šiaulių apskr.) – Lietuvos architektas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1965 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1972 m. architektūros mokslų kandidatas. 1974-1975 m. ir 1978 m. stažavo Maskvos architektūros institute, 1985 m. – Maskvos aukštojoje pramoninės dailės mokykloje.

1965-1971 m. Kauno politechnikos instituto, 1971-1983 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto, nuo 1983 m. Vilniaus dailės akademijos Klaipėdos vizualinio dizaino katedros dėstytojas, 1988 – 2010 m. šios katedros vedėjas, nuo 1995 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrinėja Lietuvos architektūros ir urbanistikos paminklus, juos inventorizuoja. Paskelbė daugiau, kaip 40 mokslinių publikacijų, išleido 15 mokymo metodinių priemonių. Sukūrė skulptūrinės plastikos, tapybos, fotografijos kūrinių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vytautas Jonas Kasputis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 537 psl.
| Čerskis*Черский* |
| --- |
| *Čerskio daugiabučiai* |
|  |
| 

ČerskisČerskis

68°45′06″ š. pl. 161°19′47″ r. ilg.﻿ / ﻿68.75167°š. pl. 161.32972°r. ilg.﻿ / 68.75167; 161.32972﻿ (Čerskis (gyvenvietė))Koordinatės: 68°45′06″ š. pl. 161°19′47″ r. ilg.﻿ / ﻿68.75167°š. pl. 161.32972°r. ilg.﻿ / 68.75167; 161.32972﻿ (Čerskis (gyvenvietė)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+12) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Jakutija Jakutija |
| **Rajonas** | Žemutinės Kolymos rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1931 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 2 514  |

**Čerskis** (rus. *Черский*, jak. *Черскэй*) – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, šiaurės rytų Jakutijoje, 1920 km nuo Jakutsko, Kolymos upės pakrantėje. Žemutinės Kolymos uluso administracinis centras.

Yra reikšmingas uostas (Zelionyj Mys), pasiekiamas jūrinių laivų, taip pat yra aerodromas. Žuvies perdirbimo, statybinių medžiagų gamyklos, buitinis kombinatas, mokslinė stotis, plėtojama elnininkystė. Yra kultūros namai, Kurilovo muziejus, mažųjų tautų muziejus, nacionalinis folklorinis centras. Čerskyje vyksta kasmetinis muzikos festivalis „Šiaurės balsai". Čerskis yra svarbus jukagyrų kultūrinis centras.

Istorija
--------

XVII a. dabartinės gyvenvietės vietoje buvo nedidelė žvejų gyvenvietė, pro čia keliavo didelė dalis Sibiro tyrinėtojų ekspedicijų. 1891 m. čia dirbo lietuvių kilmės geologo Jono Čerskio ekspedicija, netoliese buvo rasti gauruotojo raganosio palaikai. 1931 m. gyvenvietė oficialiai pavadinta kaip ***Nižnije Krestai*** (rus. *Нижние Кресты*), čia pradėti steigti GULAGo lageriai. 1963 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas ir ***Čerskio*** pavadinimas.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  *Черский*,Большая советская энциклопедия, T. XXIX (Чаган—Экс-ле-Бен). – Москва: Советская энциклопедия, 1978