recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eddie Palubinskas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1950 m. rugsėjo 17 d. (72 metai) |
| Gimimo vieta | Kanbera, Australija |
| Ūgis | 1,83 m |
| Klubas |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | atakuojantis gynėjas |
| NBA naujokų birža |
| 1974 m. | 4 rate, 61 šaukimu,Atlantos „Hawks" |
| Profesionalūs klubai |
| nowrap | nowrap | nowrap| |
| Šalies rinktinė |
| 1972–1976 | Australija Australija |  |
|  |

**Edvardas Sebastianas Palubinskas** (*Edward Sebastian Palubinskas*, trumpiau *Ed* arba *Eddie Palubinskas*; g. 1950 m. rugsėjo 17 d.) – buvęs lietuvių kilmės Australijos krepšininkas ir treneris.

Gimė lietuvio ir rusės šeimoje Kanberoje. 1970–1972 m. žaidė už Aidaho Brigamo Jango universiteto komandą, o 1972–1974 m. – už Luizianos valstijos universitetą.

1974 m. Edis Palubinskas NBA naujokų biržoje ketvirtajame rate pašauktas į Atlantos „Hawks", perpirktas Naujojo Orleano „Jazz", bet NBA taip ir nesužaidė.

Ypač sėkmingais Edis Palubinskas rungtyniavo vasaros olimpinėse žaidynėse: 1972 m. Miunchene australai finišavo devinti, bet E. Palubinskas šešiuose iš devynių mačų buvo rezultatyviausias komandos narys. Iki rezultatyviausio olimpinių žaidynių žaidėjo vardo jam trūko taško. Tuo tarpu 1976 m. žaidynėse Monrealyje jis galiausiai tapo rezultatyviausiu tų žaidynių krepšininku (269 taškai, tuometinis olimpinis rekordas). Be to, varžybose prieš Meksiką E. Palubinskas pelnė 48 taškus, ir šis rekordas išsilaikė 12 metų, kol jį pagerino brazilų krepšininkas Oskaras Šmitas. Žaidėjas įrašytas į Australijos krepšinio šlovės muziejų.

1976 m. Edis Palubinskas persikėlė gyventi į JAV, ten treniravo įvairaus lygio krepšinio komandas, vėliau trumpai treniravo Bahreino rankininkus. 1981 m. pateko į autoavariją, tapo neįgalus.

Edis Palubinskas, garsėjęs geru baudų metimų pataikymu, vėliau ypač susikoncentravo ties jų metimo technikos tobulinimu, 2000–2001 m. mokė baudų metimo technikos Los Andželo „Lakers" komandą, su kuria laimėjo tų metų NBA turnyrą. NBA Visų žvaigždžių savaitgalio Arizonoje metu pasiekė Gineso rekordą – aštuonias iš eilės baudas pataikė užrištomis akimis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „LEGENDS ISSUE: Perfection, at the line and in life, is the goal Ed Palubinskas, the world’s greatest free throw shooter, aims for". *Tiger Rag Magazine*. 13 July 2015.
2. ↑  Levinson, Mason (27 February 2015). „Bring It on LeBron, Says Free-Throw Specialist in Casino Contest". Bloomberg.com.
3. 1 2 3  Australijos legenda: lietuvių kilmės genijus, išmokęs mesti baudas Shaquille'ą O’Nealą, *15min.lt*
4. ↑  Ed Palubinskas". Basketball Australia[neveikianti nuoroda]
**PBSUCCESS** yra CŽV operacija, kurios tikslas buvo destabilizuoti Gvatemalą ir nuversti demokratiškai išrinkta prezidentą Jacobo Arbenz Guzmán. JAV bijojo, kad nauji prezidento įstatymai, kuriais jis dalino ir paskirstė žemę buvo panašūs į sovietų komunistinės tvarkos ir kontrolės metodus. JAV prezidento D. Eizenhauerio administracija pasipiktino vos sužinojusi, kad vakaruose gali prasidėti komunistinių valstybių vystymasis. Tuo metu antikomunistinis visuomeninis nusiteikimas buvo smarkiai paplitęs po McCarthur prezidento valdymo, kuris buvo griežtai nusistatęs sustabdyti komunistines idėjas.

JAV reakcija buvo greita, gerai suplanuota ir įvykdyta iš karto kai prezidentas Arbenz įvedė žemės reformas, kurios įtakojo JAV kompanijos bananų plantacijos United Fruit Company pelną. Jau 1951-ais metais JAV planavo suteikti Anti-Arbenz grupuotėm ginklus ir finansavimą. Operacijai prasidėjus 1953-ais metais, ji tęsėsi iki 1954 metų. Jos metu buvo apmokinta vietinė „Laisvinimo Armija" sudaryta iš 400 savanorių, kurie atliko eksperimentines diplomatines, propagandos ir ekonomines operacijas. Šios operacijos taktika buvo skirta bet kokiu būdu sustabdyti komunizmo plitimą vakaruose. Bet už to slėpėsi ir kitas tikslas – sumažinti žalą United Fruit kompanijai. Tuo metu buvęs CŽV direktorius Allen Dulles Gvatemalą pavadino komumizmo lizdu, duodamas užuominą, kad tai sukelia didelį pavojų. Jis ir jo brolis buvo United Fruit akcininkai, kuriems buvo naudinga įtakoti Gvatemalos ateitį, tuo tikslu užtikrinant pelną. Dulles brolis, atstovavo United Fruit kompanijai ir darė stiprią įtaką ir spaudimą JAV valdžiai (per savo brolį ir kongresą) sustabdyti Arbenz numatytus įstatymus liečiančius plantacijas ir jų nacionalizaciją.

Pasekmės
--------

Rezultatas buvo pasiektas po ilgo šalies bombardavimo. Prezidentas Arbenz pabėgo iš šalies, ir po kiek laiko oficialiai atsistatydino. Po šios operacijos, buvo vykdoma nauja, PBHISTORY operacija, kurios tikslas buvo surinkti ir išanalizuoti prezidento Arbenz valstybinius dokumentus. Buvo manoma, kad šie dokumentai galėtų jį apšmeižti. Bandyta įrodyti, kad jis komunistų statytinis, bet jokio ryšio tarp SSRS ir prezidento nebuvo rasta. Gvatemala, tuo metu amerikonų vadinama „bananų valstybe", buvo panaudota Amerikos spaudoje, kaip valstybė, kurioje JAV nugalėjo komunizmą. Gvatemala, nors ir turėjo socialistinių polinkių, nebuvo tiesiogiai surišta su komunistine valdžia Rusijoje. Gvatemalos socialistinė – demokratinė sistema buvo sudaryta po to, kai sukilo žmonės, kurie reikalavo revoliucijos. Po revoliucijos, vadinamos „Dešimt Pavasario Metų", socialinės demokratijos modelis tęsėsi 10 metų iki 1954.

1. ↑  {{ CIA.gov}}

Nuorodos
--------

* CIA.gov Archyvuota kopija 2008-04-18 iš Wayback Machine projekto. – CŽV išslaptinti dokumentai apie 1954 operacija.
* – Video Klipas, angl. Apie Gvatemalos istorija.
* – JAV Užsienio Reikalų Ministerija – Gvatemalos istorija.
* Archyvuota kopija 2012-07-16 iš Wayback Machine projekto. JAV Nacionalinių Archyvų medžiaga.
| ASCC Bopp |
| --- |
| **Lygos** | National 1 |
| **Įkurta** | 1969 m. |
| **Arena** | Marius Ndiaye Stadium |
| **Vieta** | Dakaras, Senegalas |
| **Komandos spalvos** | balta ir žalia          |
| **Prezidentas** | Senegalas nežinomas |
| **Vyr. treneris** | Senegalas nežinomas |
| **Titulai** | keturis kartus šalies čempionai  Taurės laimėtojai |
| **Apranga** |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 

Namų jersey

Team colours

**Namų**
 | 

Išvykos jersey

Team colours

**Išvykos**
 |

 |

 |

**Bopp** – Senegalo krepšinio klubas iš Dakaro. **Association Sportive des Bopp**, o trumpiau žinomas kaip **ASCC Bopp**. Turi vyrų ir moterų krepšinio ekipas.

Apie klubą
----------

Klubas įkurtas 1969 m. Krepšinio ekipa rungtyniavo Nationale 1, aukščiausioje šalies lygoje. Tapo Senegalo čempionais keturis kartus. Atstovavo šaliai Afrikos žemyno turnyruose.

Pasiekimai
----------

**Nationale 1**
Čempionai (4 k.): 1993, 1999, 2001, 2004 m.
Senegalo krepšinio taurė
Nugalėtojai (1 k.): 1995 m.

Garsesni žaidėjai
-----------------

* Senegalas Alkaly Mamadou Ndour (2012, 2013, 2014, 2015 m.)
* Senegalas Babacar Cissé (1990, 1991, 1992 m.)
* Senegalas Moustapha Niang (2003, 2004, 2005 m.)

Vyr. treneriai
--------------

* Senegalas

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* facebook klubo svetainė
* YouTube platforma
Baltarusijos geležinkelių logotipas

**Baltarusijos geležinkeliai** (**BCh**) (blrs. *Беларуская чыгунка*, rus. *Белорусская железная дорога*) – Baltarusijos valstybinė geležinkelių įmonė. Ji valdo visus geležinkelio transporto tinklus Baltarusijoje. 2005 m. įmonėje dirbo 112 173 žmonės.

Apžvalga
--------

Įmonė buvo įkurta 1992 m. po Sovietų sąjungos žlugimo. Administruoja 5512 km ilgio geležinkelius su rusiškąja vėže. Geležinkelių pagrindinė stotis yra Minsko terminalas.

Baltarusijos geležinkeliai yra pavaldūs transporto ministerijai ir 2010 m. buvo sudaryti iš 84 organizacijų, 46 įmonių, 38 institucijų ir 7 gamyklų. Geležinkelių tinklas yra padalintas į 5 skyrius: Minsko, Baranovičių, Bresto, Gomelio, Mogiliavo ir Vitebsko.

Technika
--------

Elektriniai lokomotyvai
* ChS4t; Co’Co' elektrinis lokomotyvas
* VL80, BCG-1; (Bo’Bo')-(Bo’Bo') lokomotyvai

Dyzeliniai lokomotyvai
* M62, TE10, TE116, TEP60, TEP70, ChME3; Co’Co' dyzeliniai elektriniai lokomotyvai
* TGK2; dviejų ašių dyzelinis lokomotyvas

Galerija
--------

* Gardino pagrindinė traukinių stotisGardino pagrindinė traukinių stotis
* FLIRT lokomotyvas MinskeFLIRT lokomotyvas Minske
* Bresto pagrindinė traukinių stotisBresto pagrindinė traukinių stotis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Общие сведения. *www.rw.by* (rusų). Belarusian Railway. Suarchyvuotas originalas 2010-05-05.
2. ↑  БЕЛОРУССКАЯ ЖЕЛЕЗНАЯ ДОРОГА: Отделения дороги. *www.rw.by* (rusų). Belarusian Railway. Suarchyvuotas originalas 2010-05-26.
| ***Paskutinis mohikanas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Last of the Mohicans |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Michael Mann |
| Prodiuseris (-iai) | Michael MannHunt LowryJames G. Robinson |
| Scenaristas (-ai) | Michael MannChristopher Crowe |
| Kompozitorius | Trevor JonesRandy Edelman |
| Vaidina | Daniel Day-LewisMadeleine StoweJodhi May |
| Metai | 1992 |
| Žanras | Istorinis epas |
| Trukmė | 117 min. |
| Kalba | anglų |
| Platintojas | 20th Century FoxWarner Bros. |
| Biudžetas | 40 mln. JAV dol. |
| Pajamos | 75 505 856 JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Paskutinis mohikanas** (angl. *The Last of the Mohicans*) – 1992 m. JAV epinis istorinis filmas, kurio veiksmas vyksta 1757 m. Prancūzų ir indėnų karo metu. Filmas pastatytas kino studijoje „Morgan Creek Pictures" ir remiasi rašytojo James Fenimore Cooper to paties pavadinimo romanu bei George B. Seitz to paties pavadinimo 1936 m. filmo scenarijumi. Filmą režisavo Michael Mann. Pagrindinius vaidmenis atliko Daniel Day-Lewis, Madeleine Stowe, Jodhi May ir Russell Means.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Prancūzų ir indėnų karo metu mohikanas Čingačgukas (akt. Russell Means) su sūnumis, kurių vienas įsivaikintas baltasis, pramintas Sakalo akimi, aplanko Kamerono pasienio punktą. Jo draugas Džekas Vintropas (akt. Edward Blatchford) pasako jam, kad renka britų armijai atsargos kariuomenę. Generolas Vebas suteikia leidimą kariams išvykti, jeigu jų namus kas užpultų, bet už tai jie turės prisistatyti pas pulkininką Edmundą Munro (akt. Maurice Roëves) Viljamo Henrio forte. Ką tik atvykęs majoras Dankanas Heivordas (akt. Steven Waddington) ir huronų gidas Magua (akt. Wes Studi) paskiriami lydėti Munro dukteris, Korą ir Alis, iki jų tėvo forto. Dankanas trokšta vesti Korą, bet ji jam jaučia tik draugiškus jausmus. Magua grupelę įvilioja į savo tėvynainių pasalą, bet juos išgelbsti Sakalo akis, kartu su Unku ir Čingačguku ir nutaria juos palydėti iki forto...

Atsiliepimai
------------

Filmas sulaukė kritikų pripažinimo, jie gyrė filmo kinematografiją ir muziką. Filmas 65-ojoje Oskarų teikimo ceremonijoje pelnė geriausios muzikos apdovanojimą.

Tinklalapyje Rotten Tomatoes „Paskutinis mohikanas" įvertinas 97 % (34 teigiamos recenzijos iš 35).

Išnašos
-------

1. ↑  Weinrub, Bernald (1993-03-30). „Oscar's night started at noon in Hollywood". *The New York Times*. p. 9. Suarchyvuotas originalas 2023-04-29. Nuoroda tikrinta 2023-04-29 – via Newspapers.com.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba) Atvira prieiga
2. ↑
| ASC Jeanne d'Arc |
| --- |
| **Lygos** | National 1 |
| **Įkurta** | [[]] m. |
| **Arena** |  ? Arena |
| **Vieta** | Dakaras, Senegalas |
| **Komandos spalvos** | geltona ir mėlyna          |
| **Prezidentas** | Senegalas nežinomas |
| **Vyr. treneris** | Senegalas nežinomas |
| **Titulai** | – |
| **Apranga** |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 

Namų jersey

Team colours

**Namų**
 | 

Išvykos jersey

Team colours

**Išvykos**
 |

 |

 |

**ASC Jeanne d'Arc** – Senegalo krepšinio klubas iš Dakaro. Sporto draugija turi moterų ir vyrų krepšinio ekipas.

Apie klubą
----------

Klubo ištakos siekia 1923 m. Krepšinio ekipa rungtyniavo Nationale 1, aukščiausioje šalies lygoje. Septynis kartus iškovojo čempionų titulą ir septnis kartus Sent-Michel taurę.

Pasiekimai
----------

Senegalas **Nationale 1**
**Čempionai (7)**: 1986, 1987, 1990, 1992, 1996, 1997, 2002 m.
**Sen Mišelio taurė**
* **Winners (7):** 1978, 1985, 1986, 1988, 1989, 2003, 2022 m.

Klubo spalvinė gama
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| **ASC Jeanne d'Arc** | **ASC Jeanne d'Arc** |

Vyr. treneriai
--------------

* Senegalas nežinoma

Garsiausi žaidėjai
------------------

* Senegalas Mathieu Faye, 1972–1982 m.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* facebook klubo svetainė
* YouTube platforma
* Afrobasket
| **Ifan ab Owen Edwards** |
| --- |
| Gimė | 1895 m. liepos 25 d.Laniuchlinas, Velsas Velsas |
| Mirė | 1970 m. sausio 23 d. (74 metai)Breneitinas, Velsas Velsas |
|  |
| Veikla | akademikas, rašytojas, kino režisierius |
|  |
| Alma mater | Aberistvito universitetas |

Seras **Ìvanas ab Ovenas Edvardsas** (val. *Ifan ab Owen Edwards*, 1895 m. liepos 25 d. – 1970 m. sausio 23 d.) – valų akademikas, rašytojas ir kino režisierius, labiausiai žinomas kaip Valų jaunimo lygos (val. *Urdd Gobaith Cymru*) įkūrėjas.

Biografija
----------

Ivano ab Oveno Edvardso ir jo tėvo O. M. Edvardso statulos Laniuchline
Gimė Tremarane, Laniuchlino kaime, Merionetšyre. Jis buvo sero O. M. Edvardso sūnus. Mokėsi Balos pradinėje mokykloje ir studijavo Aberistvito universitete. Antrojo pasaulinio karo metais atlikęs karo tarnybą Vakarų fronte studijavo Linkolno koledže ir gavo istoriko diplomą. Nuo 1920 iki 1948 m. dirbo mokytoju ir paskaitininku, tada paliko šią profesiją, kad galėtų atsidėti darbui Valų jaunimo lygoje.

1922 m. I. O. Edvardsas parašė laišką į periodinį leidinį „Cymru’r Plant" ir įkūrė Valų jaunimo lygą, 1928 m. Laniuchline buvo surengta pirmoji jo vadovaujama Valų jaunimo lygos poilsio stovykla. Pirmasis Valų jaunimo lygos vietinis skyrius įsteigtas Traidine (Treuddyn). Po to buvo organizuojamos ilgalaikiškesnės stovyklos ir gyvenimo namai. 1939 m. Aberistvite įkūrė valų mokyklą, tuo metu pavadintą *Ysgol Gymraeg yr Urdd*, – pirmąją pradinę mokyklą, kurioje mokoma valų kalba. Bendradarbiaudamas su J. Elisu Viljamsu I. O. Edvardsas sukūrė pirmąjį garsinį filmą valų kalba „Y Chwarelwr" („Karjeras"). 1947 m. už nuopelnus jaunimui buvo įšventintas į riterius, Valų jaunimo lyga turi jo portretą, kurį 1956 m. nutapė A. Džeinsas. I. O. Edvardsas dirbo Velso ir Vakarų televizijos direktoriumi, jis skatino kurti televizijos programas valų kalba. Jo sūnus Ovenas Edvardsas tapo pirmuoju vališkai transliuojančio TV kanalo „S4C" vykdomuoju direktoriumi.

I. O. Edvardsas mirė 1970 m. Breneitine (Bryneithin), palaidotas Laniuchline.

Bibliografija
-------------

* *A catalogue of Star Chamber proceedings relating to Wales* (1929) (red.)
* *Yr Urdd 1922-43* (1943)
* *Clych Atgof* (1921) (redaguotas jo tėvo autobiografijos variantas)

Išnašos
-------

1. ↑  Mary Auronwy James. „Edwards, Sir Ifan ab Owen (1895-1970), lecturer, founder of Urdd Gobaith Cymru". *Dictionary of Welsh Biography*. National Library of Wales. Nuoroda tikrinta 2021-02-27.
2. 1 2  „EDWARDS, Sir IFAN ab OWEN (1895 - 1970) lecturer, founder of Urdd Gobaith Cymru". Dictionary of Welsh Biography. Nuoroda tikrinta 2021-02-27.
3. ↑  Meic Stephens (1986 m. balandžio mėn.). *The Oxford companion to the literature of Wales*. Oxford University Press. p. 93.
| ASC Ville de Dakar |
| --- |
| **Lygos** | National 1 |
| **Įkurta** | 1980 m. |
| **Arena** |  ? Arena |
| **Vieta** | Dakaras, Senegalas |
| **Komandos spalvos** | geltona ir mėlyna          |
| **Prezidentas** | Senegalas nežinomas |
| **Vyr. treneris** | Senegalas nežinomas |
| **Titulai** | – |
| **Apranga** |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 

Namų jersey

Team colours

**Namų**
 | 

Išvykos jersey

Team colours

**Išvykos**
 |

 |

 |

**ASC Ville de Dakar** – Senegalo krepšinio klubas iš Dakaro. Sporto draugija turi moterų ir vyrų krepšinio ekipas.

Apie klubą
----------

moterų ekipa
Devintajame dešimtmetyje krepšinio ekipą subūrė Abass Ndao ligoninėje struktūroje dirbusios slaugės. Dr. Pierre Moireau buvo pirmasis AS Ville vadovas, kurį palaikė buvęs krepšininkas Mouhamadou Ndoye. 

2017 metais „Ville de Dakar" moterų komanda pirmą kartą iškovojo Senegalo taurę. 2018 metais komanda pakartojo. 2021 metais iškovotas trečiasis taurės titulas.

vyrų ekipa
Vyrų komanda buvo suburta 2014 m. Krepšinio ekipa rungtyniavo Nationale 1, aukščiausioje šalies lygoje. Skambiais laimėjimais pasigirti negali.

Pasiekimai
----------

* **National 1**

Čempionai: –

Klubo spalvinė gama
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| **VILLE DE DAKAR** | **VILLE DE DAKAR** |

Vyr. treneriai
--------------

* Senegalas nežinoma

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* [ facebook klubo svetainė]
* YouTube platforma
| **Boletus aereus**Apsauga: 2(V) – Pažeidžiama rūšis |
| --- |
| Bronzinis baravykas (Boletus aereus)Bronzinis baravykas (*Boletus aereus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Baravykiniai  *( Boletaceae)* |
| Gentis: | Baravykas  *( Boletus)* |
| Rūšis: | Bronzinis baravykas  *( Boletus aereus)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Bronzinis baravykas** (*Boletus aereus*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, baravykų (*Boletus*) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

* **Augimo vieta**

Ąžuolynai, miškai su ąžuolo priemaiša.

* **Augimo laikas**

Vasara, rečiau ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Juosvos bronzinės spalvos vaisiakūniai.

Vaisiakūniai dideli, mėsingi. Kepurėlė užauga iki 30 cm skersmens, Lietuvoje rasta tik iki 15 cm skersmens, tamsiai juosvai ruda, tamsiai ruda, bronzinė matinė. Vamzdeliai pilkšvi, iki 3 cm ilgio. Kotas iki 12 cm ilgio ir 5 cm storio, šiek tiek šviesesnis nei kepurėlė, su tinkleliu. Trama balta, įpjauta spalvos nekeičia, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 12–15 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė tamsiai rudos spalvos, bronzinio atspalvio, šviesesnės spalvos nei kotas.

Skanus. Labai retas. Vertingumu tolygus baravykui. Auga lapuočių miškuose, mėgsta kalkingus ąžuolynus. Saugomas.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 51 psl.

Nuorodos
--------

* Bronzinio baravyko nuotraukos

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bronzinis baravykas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Rytų Kazachstano sritis*Шығыс Қазақстан облысы* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Administracinis centras** | Oskemenas |
| **Rajonų skaičius** | 15 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 730 818 |
| **Plotas** | 97 726 km² |
| **Tankumas** (2022) | 7 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Rytų Kazachstano sritisVikiteka |

**Rytų Kazachstano sritis** (kaz. *Шығыс Қазақстан облысы*) – viena iš 14 Kazachstano sričių, esanti šalies šiaurės rytuose. Plotas 97 726 km². Administracinis centras – Oskemenas.

1997 m. prie Rytų Kazachstano prijungta Semipalatinsko sritis. 2022 m. atskirta Abajaus sritis.

Geografija
----------

Didžiąją dalį teritorijos užima Altajaus kalnai. Srityje, Rusijos pasienyje, yra aukščiausia šių kalnų vieta – Belucha (4506 m). Pietvakariuose paviršius kalvotas, pereina į Kazachstano kalvyną. Pietryčiuose įsiterpia Tarabagatajaus masyvas. Sritimi teka Irtyšius (su intakais Buchtarma, Ulba, Uba, Kurčumu), kuris patvenktas, susidaręs didelis Buchtarmos tvenkinys. Sausringose srityse yra laikinų upių vagos (Ajagozas, Šaganas, Aščysu, Emelis, Karabuga). Yra Zaisano, Markakolio ežerai, pietuose siekia Alakolio ir Sasykolio ežerus. Būdingi dirvožemiai yra juodžemiai, rudžemiai ir kaštonžemiai. Plyti lygumų ir kalnų stepės, pietuose pereinančios į kiečių ir druskių pusdykumes, kalnų šlaituose – miškai (beržai, tuopos, eglės, maumedžiai), kalnų pievos.

Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio temperatūra nuo -17 iki -26 °C, liepos temperatūra +19–23 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – nuo 120 mm pietinėse lygumose iki 1500 mm kalnuose.

Gyventojai
----------

Tautinė sudėtis (2010 m.): 54,5 % – kazachai, 40,51 % – rusai, 1,54 % – totoriai, 1,4 % – vokiečiai, 0,73 % – ukrainiečiai, 0,23 % – baltarusiai.

Miestai:

* Ajagozas
* Zyrianovskas
* Kurčiatovas
* Rideras
* Semėjus
* Oskemenas
* Zaisanas
* Šemonaicha
* Šaras
* Serebrianskas

Šaltiniai
---------

1. ↑  KAZAKHSTAN, *citypopulation.de*
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 383
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 99
4. ↑   Archyvuota kopija 2013-11-13 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  **Kazachstano sritys** |  |
| Akmolos sritis | Aktobės sritis | Almata | Almatos sritis | Astana | Atyrau sritis | Karagandos sritis | Kyzylordos sritis | Kustanajaus sritis | Mangystau sritis | Pavlodaro sritis | Pietų Kazachstano sritis | Rytų Kazachstano sritis | Šiaurės Kazachstano sritis | Vakarų Kazachstano sritis | Žambylo sritis |
| Clube Ferroviário de Maputo |
| --- |
| **Lygos** | Mozambiko krepšinio lyga |
| **Įkurta** |  ? |
| **Arena** | Maputu Arena |
| **Vieta** | Maputu, Mozambikas |
| **Komandos spalvos** | balta ir juoda          {     |
| **Prezidentas** | Mozambikas nežinoma |
| **Vyr. treneris** | Mozambikas nežinoma |
| **Titulai** | šalies čempionai |
| **Apranga** |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 

Namų jersey

Team colours

**Namų**
 | 

Išvykos jersey

Team colours

**Išvykos**
 |

 |

 |

**Clube Ferroviário da Maputu**, o trumpai vadinamas **Ferroviaro** – Mozambiko krepšinio klubas iš Maputu.

Apie klubą
----------

Klubas įkurtas 1924 m. o vėlesniais metais radosi ir krepšinio ekipa. Rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. Atstovavo šaliai Afrikos žemyno turnyruose.

2021 m. debiutavo Basketball Africa League.

Pasiekimai
----------

**Mozambiko krepšinio lyga**
Čempionai (11 k.): 1962, 1975, 1975a, 2005, 2006, 2007, 2008, 2011, 2016, 2017, 2018, 2019 m.
Mozambiko krepšinio taurė
Nugalėtojai (0):
Basketball Africa League
Grupės etapas (1): 2021 m.

Garsesni žaidėjai
-----------------

* Mozambikas Octávio Magoliço
* Mozambikas Pio Matos
* Mozambikas Custódio Muchate
* Mozambikas Sete Muianga
* Mozambikas Gerson Novela
* Pietų Afrikos Respublika Cedrick Kalombo
* Ispanija Álvaro Calvo (2018–2020)
* Dramblio Kaulo Krantas Adjehi Baru (2021)
* Kongo Demokratinė Respublika Myck Kabongo (2021)

Vyr. treneriai
--------------

* Mozambikas Milagre Macome

Klubo spalvinė gama
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Ferroviário** | **Ferroviário** |

Taip pat skaitykite
-------------------

* Clube Ferroviário de Maputo – futbolo ekipa;

Išnašos
-------

1. ↑

Nuorodos
--------

* [ Oficiali klubo svetainė]
* [ facebook klubo svetainė]
* Afrobasket svetainėje
* BAL svetainėje
* [ svetainėje]
* [ FLASHSCORE]
* [ SOFASCORE]
| Nogalesas*Heroica Nogales* |
| --- |
|        |
| *JAV–Meksikos siena, kertanti Nogalesą* |
|  |
| 

NogalesasNogalesas

31°19′0″ š. pl. 110°56′0″ v. ilg.﻿ / ﻿31.31667°š. pl. 110.93333°r. ilg.﻿ / 31.31667; 110.93333﻿ (Nogalesas (Meksika))Koordinatės: 31°19′0″ š. pl. 110°56′0″ v. ilg.﻿ / ﻿31.31667°š. pl. 110.93333°r. ilg.﻿ / 31.31667; 110.93333﻿ (Nogalesas (Meksika)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-7)------ vasaros: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Sonora Sonoros valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1884 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 212 533  |
| **Altitudė** | 1 214 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Nogalesas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Heroikà Nogãlesas |

**Nogalesas** (isp. *Nogales*), oficialiai – ***Heroika Nogalesas*** (*Heroica Nogales*) – miestas šiaurės vakarų Meksikoje, Sonoroje, Jungtinių Amerikos Valstijų pasienyje, priešais Arizonos miestą Nogalesą. Per Nogalesą eina Hermosiljo–Tuksono geležinkelis ir plentas, yra nedidelis oro uostas. Vystoma mašinų gamybos, tekstilės, siuvimo pramonė, turizmas. Apylinkėse išplėtota gyvulininkystė (galvijų auginimas), kasama mangano rūda, auksas. Yra Švč. Gvadalupės Mergelės katedra, paminklas Meksikos–JAV karo didvyriams.

Istorija
--------

Nogalesas ėmė kurtis XIX a. pab. o miestu tapo 1920 m.

1918 m. rugpjūčio 27 d. kilo ginkluotas susidūrimas tarp Meksikos ir JAV Nogaleso miestų dėl pažeistos nedemarkuotos sienos. Konflikto metu žuvo virš 100 meksikiečių. Nogalesui dėl šio įvykio 1961 m. suteiktas „didvyriškojo miesto" statusas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Nogales*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
| Minatitlanas*Minatitlán* |
| --- |
|        |
| *Centrinė aikštė ir bažnyčia* |
|  |
| 

MinatitlanasMinatitlanas

18°01′0″ š. pl. 94°33′0″ v. ilg.﻿ / ﻿18.01667°š. pl. 94.55000°r. ilg.﻿ / 18.01667; 94.55000﻿ (Minatitlanas)Koordinatės: 18°01′0″ š. pl. 94°33′0″ v. ilg.﻿ / ﻿18.01667°š. pl. 94.55000°r. ilg.﻿ / 18.01667; 94.55000﻿ (Minatitlanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Verakrusas Verakruso valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1749 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 157 840  |
| **Altitudė** | 10 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Minatitlanas |

**Minatitlanas** (isp. *Minatitlán*) – miestas pietryčių Meksikoje, Verakruso valstijoje, Tehuantepeko sąsmaukoje, prie Koacakoalkoso upės. Transporto mazgas (oro uostas, plentai į Verakrusą, Koacakoalkosą, Viljahermosą, naftotiekių tinklas į Koatsakoalkoso, Salina Kruso uostus). Svarbus naftos, dujų, naftos chemijos pramonės centras. Veikia seniausia Lotynų Amerikoje (nuo 1906 m.) naftos perdirbimo gamykla *Refinería Gral. Lázaro Cárdenas del Río*. Trąšų, gėrimų gamyba.

Istorija
--------

Plačių šlapynių plotuose 1826 m. įkurtas Minatitlanas. Pavadinimas nahuatlių kalba reiškia „šaudančių strėlėmis vieta". Vietovė yra senoviniame Olmekos krašte, kuriame gyvavo olmekų kultūra. XIX a. veikė uostas, laivų statykla. XX a. pr. pradėta vystyti naftos pramonė, 1906 m. atidaryta naftos perdirbimo gamykla. 1910 m. suteiktas miesto statusas.

Minatitlanas ne kartą niokotas potvynių (2008, 2010 m.), kenčia nuo didelio užterštumo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 282
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Karolis Gromanaslenk. *Karol Groman*** |
| --- |
| Gimė | 1831 m. rugpjūčio 5 d.Jaroslavas |
| Mirė | 1885 m. rugsėjo 29 d. (54 metai)Lvovas |
| Palaidotas (-a) | Lyčiakovo kapinės |
| Tėvas | Pranciškus Gromanas |
| Motina | Karolina Nidermajer |
| Sutuoktinis (-ė) | Eugenija Krzyzanovska |
| Vaikai | lenkų leidėjas, politinis veikėjas |

**Karolis Gromanas** (lenk. *Karol Groman*, 1831 m. rugpjūčio 5 d. Jaroslave – 1885 m. rugsėjo 29 d. Lvove) – lenkų leidėjas, politinis veikėjas.

Biografija
----------

Karolio Gromano antkapis Lyčiakovo kapinėse
Karolis Gromanas gimė 1831 m. rugpjūčio 5 d. Jaroslave, Galicijos ir Lodomerijos karalystėje (dab. Lenkija), Pranciškaus Gromano ir Karolinos Nidermajer šeimoje.
1848–1849 m. Vengrijoje įvykusio sukilimo, kuris buvo Tautų pavasario dalis, metu, K. Gromanas tarnavo generolo Juzefo Visockio vadovaujamuose lenkų legionuose minėtoje valstybėje. Vėliau buvo paskirtas į Austrijos imperijos kariuomenę, kurioje įgijo karininko laipsnį.

1862 m. Karolis Gromanas paliko tarnybą kariuomenėje ir apsigyveno Lvove. Gyvendamas šiame mieste dėjo pastangas miestiečių politinės ir ekonominės padėties patobulinimui. Už dalyvavimą organizuojant 1863 m. sukilimą K. Gromanas buvo įkalintas.

Karolis Gromanas buvo Galicijos politikas, 1868 m. Lvove įkurtos Nacionalinės demokratų draugijos įkūrėjas ir jos vadovas. K.Gromanas įsteigė ir redagavo Lvovo žurnalus ir laikraščius: „Przyjaciel Domowy: pismo dla ludu", „Dziennik Lwowski", „Wola: pismo literackie", „Gazeta Narodowa", „Služba Zdrowia Publicnego", „Goniec Lwowski".

K. Gromanas buvo laikraščio „Kurier Lwowski" bendrasavininkas.

Karolis Gromanas mirė 1885 m. Lvove nuo infarkto. Palaidotas Lyčiakovo kapinėse.

Literatūra
----------

* Stanisław Nicieja: Cmentarz Łyczakowski we Lwowie w latach 1786–1986. Wrocław: Zakład Narodowy im. Ossolińskich, 1988, s. 336. ISBN 83-04-02817-4.
* Białynia Chołodecki: Cmentarzyska i groby naszych Bohaterów z lat 1794–1864 na terenie Wschodniej Małopolski. Lwów: Polskie Towarzystwo Opieki nad Grobami Bohaterów we Lwowie, 1928, s. 26.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Benediktas Koliškalenk. *Benedykt Kołyszko*** |
| --- |
|  |
| Benediktas Koliška |
| Gimė | 1750 m.kažkurioje Voluinės vietovėje, Abiejų Tautų Respublika |
| Mirė | 1834 m. balandžio 16 d. (~84 metai)Lvovas, Austrijos imperija |
|  |
| Veikla | 1794 m. sukilimo ir 1831 m. sukilimo dalyvis, generolas - majoras |

**Benediktas Koliška** (lenk. *Benedykt Kołyszko*, 1750 m. kažkurioje Voluinės vietovėje, Abiejų Tautų Respublika – 1834 m. balandžio 16 d. Lvovas, Austrijos imperija) – 1794 m. sukilimo ir 1831 m. sukilimo dalyvis, generolas - majoras.

Biografija
----------

Benediktas Koliška gimė 1750 m. Voluinėje. 
Į tarnybą kavalerijoje jis įstojo 1778 m. Koliška kovėsi mūšiuose su Rusijos imperijos kariuomene 1792 m. Kovose jis pasižymėjo, buvo apdovanotas „Virtuti Militari" ordinu ir gavo majoro laipsnį. Koliška dalyvavo 1794 m. sukilime. Vadovavo II ukrainiečių kavalerijos brigadai. 1794 m. Koliškai buvo suteiktas generolo – majoro laipsnis. Sukilimo metu jis buvo sužeistas į ranką. 

Po sukilimo pralaimėjimo Koliška pasitraukė į užsienį, į Veneciją. Vėliau grįžo į gimtinę ir apsigyveno savo dvare. Kilus 1831 m. sukilimui, prisijungė prie sukilėlių. Vadovavo sukilimui Podolėje. Pralaimėjo mūšį prie Daševo rusų kariuomenei, vadovaujamai Logino Roto. Koliška kirto Rusijos imperijos sieną ir buvo internuotas Austrijos imperijoje.

Mirė Lvove, palaidotas Ličiakovo kapinėse.

Literatūra
----------

* K. Bauer — Wojsko koronne powstania kościuszkowskiego, Wyd. MON, Warszawa 1981
* M. Tarczyński — Generalicja powstania listopadowego, Warszawa 1980
* Henryk Piotr Kosk. Generalicja polska. — Pruszków: Oficyna Wydawnicza «Ajaks», 2001. — Т. 1. — ISBN 83-87103-81-0.
**Jurgis Gilvydis** (1904 m. gruodžio 27 d. Žaliojoje, Troškūnų valsčiuje – 1978 m. Buenos Airėse, Argentinoje?) – Argentinos lietuvių veikėjas, kino kronikininkas.

Biografija
----------

Baigė Panevėžio gimnaziją. 1929 m. išvyko į Argentiną, apsigyveno Buenos Airėse. Laikraščio „Švyturys" ir knygyno administratorius. Vienas „Vilniaus klubo" steigėjų, jo pirmininkas; Vilniui vaduoti sąjungos veikėjas. Nuo 1940 m. ilgą laiką – Lietuvai išlaisvinti centro vykdomojo komiteto sekretorius. Tautos fondo, Argentinos lietuvių bendruomenės, Argentinos lietuvių organizacijų ir spaudos tarybos (ALOST) veikėjas. Iškėlė Pietų Amerikos lietuvių kongresų (PALK) idėją; I PALK organizacinio komiteto sekretorius, kongreso, įvykusio 1960 m. Buenos Airėse, prezidiumo narys, vyr. tvarkytojas. 1932 m. baigęs kino technikos kursus, kūrė dokumentinius filmus apie Argentinos, Urugvajaus, Brazilijos lietuvių gyvenimą ir veiklą, įkūrė kino teatrą „Vytis", jame rodė savo, kitų kraštų lietuvių emigrantų ir Lietuvos menininkų sukurtus filmus. Bendradarbiavo laikraščiuose „Argentinos žinios", „Dirva" (leistas JAV).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Raimundas Lapas. Jurgis Gilvydis. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2004-08-20. Nuoroda tikrinta 2022-10-02.
2. ↑  *Jurgis Gilvydis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 658 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Lotynų imperija** (lot. *Imperium Romaniae*, gr. Λατινική Αυτοκρατορία) – feodalinė valstybė, gyvavusi 1204–1261 m. Sukurta IV kryžiaus žygio dalyvių (prancūzų ir italų kryžiuočių) Bizantijos imperijos teritorijoje. Apėmė didesniąją Balkanų pusiasalio, Mažosios Azijos šiaurinę, vakarinę dalį, Jonijos ir Egėjo jūrų salas. Sostinė – Konstantinopolis.

Raida
-----

|  |
| --- |
| **Graikijos istorija** |
| **Senovės Graikijos istorija** |
| Rytų Romos imperija |
| Bizantijos imperija: |
| Justinianai > Heraklijai > Isaurai > Makedonai > Dukai > Komninai > Angelai > Paleologai |
| Frankokratija: |
| Lotynų imperija, Epyro desp. Morėjos desp. Nakso kun. Achajos kun. Atėnų kun. Tesalonikų kun. Jūrinė Venecija |
| *Osmanų imperija* |
| Rumelijos, Salų, Joaninos ejaletai |
| Graikijos karalystė |
| Graikijos pilietinis karas |
| Graikijos Respublika |

Lotynų imperija buvo viena iš vadinamojo Frankokratijos laikotarpio valstybių. Valstybinės pavadinimas kilo iš to, kad graikai lotyniškai kalbančius kryžiaus karų dalyvius vadino lotynais. Lotynų imperija sudarė teritorijos Europoje ir Azijoje aplink Konstantinopolio miestą. Jai taip pat nominaliai priklausė ir kitos kryžeivių įkurtos valstybės Balkanuose. Svarbiausios iš jų buvo Tesalonikų karalystė, Achajos ir Atėnų kunigaikštystės. Labai įtakingi valstybėje buvo Venecijos pirkliai ir feodalai.

Nuo 1222 m. Lotynų imperija, kariaudama su Nikėjos, Trapezunto imperijomis ėmė prarasti teritorijas. 1261 m. Nikėjos imperijos kariuomenė užėmė Konstantinopolį, ir Lotynų imperija žlugo.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lotynų imperija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Mahmudas Gaznavietis** |
| --- |
|  |
| Sultono piešinys |
| Gaznevidai |
| Visas vardas | Jaminas ad Davla Abul Kasimas Mahmudas Ibn Sebiukteginas |
| Gimė | 971 m. spalio 2 d.Gaznis |
| Mirė | 1030 m. balandžio 30 d. (58 metai)Gaznis |
| Tėvai | Sabukteginas |
| Sutuoktinis (-ė) | Kausari Džahan |
| Vaikai | Mohamadas Gaznavietis, Masudas I Gaznavietis, Izas ad-Davla Abdulrašidas, Suleimanas, Šudža |
| Religija | islamas |
| Gaznio emyras/sultonas |
| Kelintas | 3 |
| Ėjo pareigas | 998 m. – 1030 m. |
| Pirmtakas | Ismailas Gaznavietis |
| Įpėdinis | Mohamadas Gaznavietis |
|  |
|  **Vikiteka** | Mahmudas Gaznavietis |

**Mahmudas Gaznavietis** (pers. محمود غَزنوی = *Maḥmūd-e Ġaznawī*), pilnas vardas **Jaminas ad Davla Abul Kasimas Mahmudas Ibn Sebiukteginas** (*Yamīn ad-Dawlah Abul-Qāṣim Maḥmūd Ibn Sebüktegīn*; g. 971 m. spalio 2 d. – m. 1030 m. balandžio 30 d.) – tiurkų-persų kilmės karvedys, Gaznevidų valstybės įkūrėjas, sultonas (pirmasis valdovas, naudojęs šį titulą).

Gimė Chorasano regione, vergų pirklio Sabuktigino šeimoje. Nuo 994 m. dalyvavo grobiamuosiuose žygiuose drauge su tėvu. 998 m. Mahmudas nugalėjo brolį Ismailą kovoje dėl Gaznevidų sosto. Užkariavo Kandaharą ir Bostą. Nuo 1001 m. Mahmudas Gaznavietis pradėjo grobiamuosius žygius į Indiją. Jis užemė Pešavarą, Sistane nugalėjo paskutinį Safaridų emyrą Khalafą I. Vėliau prasidėjo nuolatiniai Gaznevidų antpuoliai į Indiją (jų buvo 17): jis persekiojo Fatimidus, nugalėjo Kabulo šachus, įveikė radžputų sąjungą, palaužė Nagarkoto, Thanesaro, Kanaudžo, Gvalijoro, Udžaino valstybes.

Mahmudo armija plėšė ir griovė hindų šventyklas, rūmus, grobė turtus ir derlių. 1027 m. surengė grobiamąjį žygį į Bujidų valdomą Persiją. Po plėšimų armija atsitraukdavo ir nesistengdavo įsitvirtinti. Mahmudas skelbė džihadą nemusulmoniškoms religijoms, nuožmiai griovė jų šventyklas bei naikino tikinčiuosius, todėl laikomas ikonoklastu.

Mahmudas Gaznavietis mirė 1030 m. ir buvo palaidotas mauzoliejuje Gaznio mieste. Netrukus po jo mirties jo valstybę užėmė seldžiukai.

Mahmudo laikais Gaznevidų įtakos sfera driekėsi nuo Kurdistano iki Jamunos, nuo Samarkando iki Gudžarato. Dėl gausių grobių suklestėjo Gaznio miestas, tapęs kultūros, literatūros centru. Mahmudo laikais jame kūrė garsus persų poetas Firdousi. Mahmudo žygiuose dalyvavęs Al Birūnis parašė garsų veikalą apie Indiją *Tarikh Al-Hind*. Nuo Mahmudo laikų prasidėjo musulmonų invazija į šiaurės Indiją.

Nuorodos
--------

* UCLA apie mahmudą iš Gaznio
Koordinatės: 30°11′32″ p. pl. 69°49′06″ v. ilg.﻿ / ﻿30.19222°š. pl. 69.81833°r. ilg.﻿ / 30.19222; 69.81833

Agva Negros perėja
**Agva Negros perėja** (isp. *Paso de Agua Negra* – „Juodojo vandens perėja") – kalnų perėja Andų kalnuose, ties Argentinos (San Chuano provincija) ir Čilės (Elkio provincija) siena. Aukštis – 4780 m. Pro perėją eina kelias iš San Chuano (pro San Chose de Chačalį, Vikuniją) į Kokimbą.

Perėja pravažiuojama nuo gruodžio iki balandžio, likusiąją metų dalį dažniausiai būna užpustyta sniego. Tai aukščiausia tarptautinė perėja Čilės–Argentinos pasienyje ir viena aukščiausių tarptautinių perėjų pasaulyje.

Agva Negros perėja buvo atidaryta 1965 m. bet dėl įtemptų Argentinos ir Čilės politinių santykių 1977–1994 m. buvo uždaryta. Per Agva Negros perėją rengiamasi tiesti tunelį, kuris leistų susisiekimą ištisus metus.

* Perėjos apylinkių kraštovaizdžiaiPerėjos apylinkių kraštovaizdžiai
* Agva Negros („Juodojo vandens") lagūnaAgva Negros („Juodojo vandens") lagūna
* Ledo žvakės perėjos pašlaitėseLedo žvakės perėjos pašlaitėse
* Sienos perėjimo punktasSienos perėjimo punktas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Una obra para San Juan, *El País*, sábado, 29 de agosto de 2009


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Agva Negros perėja** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Zenonas Rinkevičius** (1939 m. lapkričio 29 d. Igliaukos k. Marijampolės r.), chorvedys, pedagogas, mokslininkas – socialinių mokslų (edukologijos) daktaras.

Biografija
----------

Mokėsi Valenčiūnų ir Gelgaudiškio (Šakių r.) septynmetėse mokyklose, o 1953–1957 Kauno pedagoginėje mokykloje. Pirmąsias muzikos žinias gavo iš vargonininko tėvo, o Kaune mokėsi skambinti fortepijonu pas S. Graužinį. 1958–1962 muziką studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute (diriguoti mokė A. Ilčiukas ir V. Četkauskas, o skambinti fortepijonu V. Landsbergis). 1969–1973 TSRS Pedagogikos mokslų akademijos Meninio ugdymo mokslinio tyrimo instituto Maskvoje aspirantas neakivaizdininkas. 1974 ten apgynė pedagogikos mokslų kandidato disertaciją tema: „Jaunesniojo mokyklinio amžiaus mokinių polifoninės muzikos suvokimo ugdymas" (vadovė V. Beloborodova).

1957–1958 Z. Rinkevičiaus buvo Jotyškių (Šakių r.) pradžios mokyklos vedėjas. 1960–1961 Vilniaus 15-osios vidurinės mokyklos, 1962–1963 Vievio vaikų muzikos mokyklos mokytojas. Apsigyvenęs Šiauliuose, 1963–1965 buvo miesto 5-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytojas, vaikų ir merginų chorų vadovas. 1968–1971 vadovavo Šiaulių miesto berniukų chorui, su kuriuo surengė koncertų, įrašų padarė Lietuvos radijas. 1963–1975 Šiaulių pedagoginio instituto Muzikos katedros dėstytojas ir vyr. dėstytojas (nuo 1966). 1965–1969 buvo instituto merginų choro „Pavasaris" chormeisteris ir merginų vokalinio kvarteto vadovas. 1975–1979 Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetų Muzikos pedagogikos katedros vedėjas (nuo 1977 docentas), kurį laiką dėstė ir choro dirigavimą, vėliau Klaipėdos universiteto Menų fakulteto teorinių disciplinų dėstytojas docentas.

Z. Rinkevičius paskelbė per 100 mokslinių, metodinių ir publicistinių straipsnių (iš jų apie 20 chorinio dainavimo ir chorinės kultūros ugdymo klausimais), parašė koncertų ir knygų recenzijų, dalyvavo mokslinėse konferencijose Lietuvoje ir svetur. Parašė ir išleido šias monografijas: „Ar suvokia vaikai polifoniją" (1979, rusų kalba), „Apie muzikos polifoniškumą ir jo suvokimo ugdymą" (1980), „Mokinių muzikinis ugdymas" (1993), „Muzikos pedagogika" (1998). Parengė dainų rinkinį „Dvibalsio dainavimo pradmenys" (1991), 1995 išleido brošiūrą „Muzikos mokymo funkcijos bendrojo lavinimo mokykloje". Kartu su R. Pliskiene sudarė dainų rinkinius „Anglų dainos I-IV klasių moksleiviams" (1991), „Anglų dainos V-VIII klasių moksleiviams" (1992) ir „Anglų dainos IX-XII klasių moksleiviams" (1992). Z. Rinkevičius spaudai parengė V. Banaičio harmonizuotų lietuvių liaudies dainų rinkinį (1993). Pedagogo žmona Rimtautą Rinkevičienė – Klaipėdos J. Karoso muzikos mokyklos akordeono mokytoja, vyresnioji duktė Daiva Rinkevičiūtė – „Lietuvos ryto" apžvalgininkė, Lietuvos žurnalistų sąjungos narė, jaunesnioji duktė Aušrinė Rinkevičiūtė-Richter – dailininkė (dizainerė); gyvena ir dirba Vokietijoje.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Samora*Zamora de Hidalgo* |
| --- |
|        |
| *Švč. Guadalupės Dievo Motinos katedra Samoroje* |
|  |
| 

SamoraSamora

19°59′0″ š. pl. 102°17′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.98333°š. pl. 102.28333°r. ilg.﻿ / 19.98333; 102.28333﻿ (Samora de Hidalgas)Koordinatės: 19°59′0″ š. pl. 102°17′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.98333°š. pl. 102.28333°r. ilg.﻿ / 19.98333; 102.28333﻿ (Samora de Hidalgas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Mičoakanas Mičoakano valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1574 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 141 627  |
| **Altitudė** | 1 569 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Samora |
|  |
| **Kirčiavimas** | Samorà |

**Samora de Hidalgas** (isp. *Zamora de Hidalgo*) – miestas vidurio vakarų Meksikoje, Mičoakane, į pietryčius nuo Gvadalacharos, derlingame Cirondaro slėnyje, apsuptame Vulkaninės Kordiljeros. Plentai į Gvadalacharą, Kolimą, Moreliją. Vystoma maisto (pieno, konditerijos, daržovių ir vaisių apdirbimo) pramonė, dailieji keramikos dirbinių, krepšelių pynimo ir kiti amatai, apylinkėse – žemdirbystė (auginamos daržovės, braškės, gervuogės). Yra XIX a. pab. Švč. Guadalupės Dievo Motinos katedra, Švč. Mergelės Nekaltojo Prasidėjimo katedra (1832–1838 m.), veikia keletas muziejų, teatrų, 2 universitetai, technologijų mokykla. Netoli Samora de Hidalgo yra Kamekvaro ežero nacionalinis parkas.

Istorija
--------

1574 m. indėnų purepečų žemėse ispanai įkūrė Samora de Hidalgą (pavadintas pagal Samoros miestą Ispanijoje). Miesto teisės suteiktos 1825 m. XIX a. pab. išaugo kaip svarbus žemdirbystės centras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Zamora*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Venk–Žvo). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2014
| Nesahualkojotlisisp. *Netzahualcóyotl* |
| --- |
|        |
| *Nesahualkojotlio statula* |
|  |
| 

NesahualkojotlisNesahualkojotlis

19°25′0″ š. pl. 99°02′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.41667°š. pl. 99.03333°r. ilg.﻿ / 19.41667; 99.03333﻿ (Nesahualkojotlis)Koordinatės: 19°25′0″ š. pl. 99°02′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.41667°š. pl. 99.03333°r. ilg.﻿ / 19.41667; 99.03333﻿ (Nesahualkojotlis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Meksikos vėliava Meksika |
| **Valstija** | Meksiko valstija Meksiko valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1963 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 1 140 000  |
| **Plotas** | 62 km² |
| **Tankumas** (2005) | 18 387 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |

**Nesahualkojotlis** – miestas vidurio Meksikoje, už administracinių Meksiko miesto ribų, tačiau laikomas jo priemiesčiu. Miestas pavadintas actekų vado ir poeto, kuris gyveno ir valdė XV amžiuje, vardu. Autostrada jungia Nesahualkojotlį su vakaruose esančiu Meksiku. Dauguma gyventojų dirba pramonės įmonėse.

Istorija
--------

Gyvenvietė dabartinėje vietoje atsirado apie 1900 m. nusausinus greta esantį Teskoko (*Texcoco*) ežerą. Čionai ėmė migruoti Meksiko gyventojai, turintys mažas pajamas – ypač didelė tokių žmonių banga plūstelėjo po 1946 m. Žemė čia buvo pigi, tačiau infrastruktūra ir viešosios paslaugos buvo menkai išvystytos. 1963 ši gyvenvietė gavo savivaldos statusą. 1960–1970 m. miestas ėmė nepaprastai sparčiai augti, ir šiandien čia jau stinga vietos gyvenamiesiems namams, komunikacijoms ir net pagrindinėms paslaugoms teikti. Nepaprastą gyventojų skaičiaus augimą sąlygojo tai, jog Meksike būstų kainos itin aukštos, ir daugelis nepasiturinčių sostinės gyventojų migravo į Nesahualkojotlį.

Sportas
-------

Mieste 1986 m. vyko XIII pasaulio futbolo čempionatas.
|  |
| --- |
|  |
|
|
| Kontroliuojanti organizacija |
| *Kuko Salų krepšinio asociacija* |
| Treneris |
| Nga Puna |
| FIBA reitingas |
| {{{reitingas}}} |
| Pasaulio čempionatas |
| *Dalyvauta*: - (*Pirmas kartas*: -)
*Geriausi rezultatai*: -, - |
| Okeanijos čempionatas |
| *Dalyvauta*: - (*Pirmas kartas*: -)
*Geriausi rezultatai*: -, - |
| Olimpinės žaidynės |
| *Dalyvauta*: - (*Pirmas kartas*: -)
*Geriausi rezultatai*: -, - |
| 

|
|  |

 |

**Kuko Salų vyrų krepšinio rinktinė** atstovauja Kuko Saloms įvairiose tarptautinėse krepšinio varžybose. Okeanijos čempionate nėra dalyvavusi. Nacionalinės krepšinio rinktinės treneris yra Nga Puna. Rinktinė nuo 1985 m. yra prisijungusi prie regioninės FIBA Okeanija organizacijos veiklos, dalyvauja jos remiamuose žemesnio rango vietiniuose turnyruose. Dažniausiai – regioninėse Pietų Ramiojo vandenyno žaidynėse (*South Pacific Games*). Rinktinės veiklą riboja ne tik žemas krepšinio populiarumo ir profesionalumo lygis, bet ir geografinės ypatybės – šalį sudaro didelėje vandenyno teritorijoje išsibarsčiusios salos. Nacionalinės rinktinės darbą kontroliuoja Kuko Salų krepšinio asociacija.

Kuko Salų krepšinio rinktinė dalyvauja FIBA Okeanija organizacijos turnyruose

Rinktinės sudėtis
-----------------

Kuko Salų rinktinę sudaro krepšininkai, žaidžiantys keliuose klubuose šalies sostinėje Avarua: *Frangi bullets, Tuff gongs, Honu's, Whailer*. Taip pat yra pakviečiami žaidėjai, gimę Naujojoje Zelandijoje, nes Kuko Salos – šalis, turinti savivaldą ir esanti laisvoje asociacijoje su Naująja Zelandija. Jos treneriai yra dirbę Kuko Salų rinktinėje (Danny Williams, 2005 m.). Taip pat komandą papildo žaidėjai iš jaunimo rinktinių.

Nuorodos
--------

* Kuko Salų vyrų krepšinio rinktinė *Australiabasket* svetainėje Archyvuota kopija 2012-01-20 iš Wayback Machine projekto.
* Krepšinio rinktinės sudėtis 2007 m.
* Krepšinio rinktinės pasiruošimas *South Pacific Games* (SPG) žaidynėms
* FIBA Okeanija organizacijos pagalba krepšinio rinktinei Kuko Salose
* FIBA krepšinio nacionalinių rinktinių reitingas Archyvuota kopija 2012-01-03 iš Wayback Machine projekto.
* Kuko Salų krepšinio nacionalinė federacija: 1-jo diviziono komandos Archyvuota kopija 2012-08-01 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°40′15″š. pl. 25°05′23″r. ilg.﻿ / ﻿54.670951°š. pl. 25.08966°r. ilg.﻿ / 54.670951; 25.08966

|  |
| --- |
| **Vilniaus sav. Grigiškių gimnazija** |
| Vilniaus sav. Grigiškių gimnazija herbasVilniaus sav. Grigiškių gimnazija herbas |
| Vilniaus sav. Grigiškių gimnazija |
| **Adresas** | Kovo 11-osios g. 21, Grigiškės |
| **Direktorius(-ė)** | Hanka Gžybovska |
| **Mokinių skaičius** | 411 |
| **Įkūrimo data** | 1952 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | 51 |
| **Pedagogų skaičius** | 49 |

**Vilniaus savivaldybės Grigiškių gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo gimnazija Vilniuje, Grigiškėse, Kovo 11-osios g. 21, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lenkų ir rusų kalbomis. Įstaigos kodas 190661333.

Istorija
--------

Mokykla įkurta po Pirmojo pasaulinio karo ir buvo vadinama Kauno Vokės pradinė mokykla.

1952-08-18 Kauno Vokės septynmetė mokykla.

1960-08-22 Trakų rajono Grigiškių aštuonmetė mokykla.

1962-08-09 Trakų rajono Grigiškių vidurinė mokykla.1989-05-18 Mokykla buvo padalyta į Grigiškių 1 ir 2 vidurines mokyklas.

1999-12-21 Vilniaus savivaldybės Grigiškių vidurinė (rusų, lenkų) mokykla.

2015 metais gavo gimnazijos vardą

Direktorius
-----------

* Anton Milto
* nuo 2007 m. Hanka Gžybovska

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
Koordinatės: 55°40′š. pl. 24°49′r. ilg.﻿ / ﻿55.67°š. pl. 24.81°r. ilg.﻿ / 55.67; 24.81

| Surdegio valsčius |
| --- |
| Laikotarpis: 1919 – 1919 |
| 


 |
| Apytikrė valsčiaus vieta dabartinės Lietuvos žemėlapyje |
| **Adm. centras:** | Surdegis |
|  |
| Lietuva Lietuva |
|  | Panevėžio apskritis (1919) |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Surdegio valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinės šiaurės rytų Lietuvos teritorijoje. Centras – Surdegis.

Istorija
--------

Valsčius įkurtas po I pasaulinio karo – 1919 m. liepos 1 d. priimtame Lietuvos Respublikos apskričių sienų ir jų centrų įstatyme tarp valsčių minimas ir Surdegių valsčius. Tačiau 1919 m. pabaigoje šis valsčius buvo panaikintas prijungiant prie Subačiaus valsčiaus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR apskričių sienų ir jų centrų įstatymas (pasirašė prezidentas, ministras pirmininkas ir ministrų kabineto reikalų vedėjas). Kaunas. // „Vyriausybės žinios", 1919-07-26, nr. 9, psl. 7.
2. ↑  Donatas Pilkauskas. Panevėžio apskritis 1918–1940 metais. Panevėžio kraštotyros muziejus. // psl. 9