recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**MOMO sindromas** – nepaprastai retas genetinis sutrikimas, priskiriamas sutrikusios raidos sindromams (tiksliau – pernelyg greito augimo). Visame pasaulyje kol kas buvo diagnozuoti tik keturi šio sindromo atvejai. MOMO sindromo pavadinimas yra keturių pagrindinių ligos aspektų akronimas: ***M**acrosomia* (per didelis naujagimio svoris), ***O**besity* (nutukimas), ***M**acrocephaly* (makrocefalija, per didelė galva) ir akių anomalijos (angl. '**'O**cular abnormalities*). Ligos įtaka gyvenimo trukmei nėra žinoma. MOMO sindromas pirmą kartą buvo diagnozuotas profesoriaus Célia Priszkulnik Koiffmann 1993 metais.*

Patofiziologija
---------------

Kadangi šis sutrikimas yra ypač retas, vos keletas tyrimų buvo orientuoti į jo priežastis. Kol kas tyrimai teigia, jog sindromas siejasi su *a de novo* (nauja) autosomine (autosoma – nelytinė chromosoma) dominavimo mutacija.

Patvirtinti atvejai
-------------------

Arčis Tompsonas (*Archie Thompson*) gimė 2002 metais Iklešeime (Anglija). Tik gimęs jis svėrė 3,740 kg, būdamas 15 mėnesių peržengė 25 kg ribą ir 24 mėnesių amžiaus jau svėrė 38 kg. Tokios aplinkybės lėmė didžiulį krūvį jo širdžiai ir plaučiams. Tompsonų šeima filmuota dokumentiniame filme, kuris pirmą kartą parodytas 2004 m. spalio 3 d.

Danielė Furton (*Danielli Furton*), iš San Paulo Brazilijoje, yra viena ilgiausiai gyvenančių žmonių, kenčiančių nuo MOMO sindromo. Kai merginai buvo septyniolika, ji pasirodė Arčio Tompsono dokumentiniame filme, kadangi jo motina keliavo Danielės aplankyti. Mergina mokyklą lankė kaip visi normalūs vaikai, tačiau jos fizinė ir psichinė būklės užkirto kelią pažangai.

Yra žinomi dar du MOMO sindromo atvejai. Vienas užfiksuotas Italijoje, kitas – Brazilijoje.

Šaltiniai
---------

* Moretti-Ferreira D, Koiffmann CP, Listik M, Setian N, Wajntal A (1993). „Macrosomia, obesity, macrocephaly and ocular abnormalities (MOMO syndrome) in two unrelated patients: delineation of a newly recognized overgrowth syndrome". Am J Med Genet 46 (5): 555-8
* „Momo Syndrome and the Six Stone Baby Archyvuota kopija 2010-11-25 iš Wayback Machine projekto."
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kardinolų kolegijos subdekanas** (lot. *Subdecanus Sacri Collegii*), *kardinolas subdekanas* – Kardinolų kolegijos dekano pavaduotojas, dekano padėjėjas, kuris pakeičia kardinolą dekaną, kai šis dėl kurių nors priežasčių negali vykdyti savo pareigų.

Kardinolas subdekanas yra antrasis pagal vyresnumą kardinolas vyskupas po kardinolo dekano. Todėl jis yra antrasis pagal vyresnumą kardinolas bendrame kardinolų sąraše.

Subdekano rinkimai
------------------

Pagal 1965 m. popiežiaus Pauliaus VI išleistą *motu proprio* „Sacrum cardinalium consilio" kardinolą subdekaną renka iš šešių kardinolų vyskupų, kurie yra suburbinių diecezijų vadovai.

Subdekano rinkimai vyksta išsyk po šio posto atsilaisvinimo (subdekanui atsistatydinus, mirus ar buvus išrinktam popiežiumi). Posėdyje dalyvauja šeši kardinolai vyskupai, pirmininkauja kardinolas dekanas (arba jo nesant vyriausias kardinolas vyskupas). Posėdyje išrenkamas kandidatas į subdekano postą, paprastai kardinolas, vyriausias pagal tapimą kardinolu vyskupu po dekano. Išrinktą kandidatą vėliau tvirtina popiežius.

Dalyvavimas konklavoje
----------------------

Prasidėjus *Sede vacante* periodui ir vykstant konklavai kardinolas subdekanas gali gauti papildomų įgaliojimų, jei nedalyvauja Kardinolų kolegijos dekanas ar šiam sukako aštuoniasdešimt metų ir jam neleidžiama dalyvauti konklavoje. Tokiu atveju naujai išrinktą popiežių, jei jis nėra vyskupas, į vyskupus įšventina kardinolas subdekanas.

Nuo 2005 m. Kardinolų kolegijos dekanas yra italų kardinolas Andželas Sodanas, o subdekanas – prancūzų kardinolas Rože Ečegarajus (*Roger Marie Élie Etchegaray*). Abu jie jau turi 80 metų, tad popiežiaus rinkimų metu konklavoje nedalyvaus. Jie dalyvauja tik ikikonklavinėse konsultacijose, o konklavai pirmininkaus trečias pagal vyresnumą kardinolas vyskupas – italų kardinolas Džovanis Batista Re (*Giovanni Battista Re*).
| Anapa*Анапа* |
| --- |
|              |
| *Anapos paplūdimys* |
|  |
| 

AnapaAnapa

44°53′00″ š. pl. 37°19′00″ r. ilg.﻿ / ﻿44.88333°š. pl. 37.31667°r. ilg.﻿ / 44.88333; 37.31667﻿ (Anapa)Koordinatės: 44°53′00″ š. pl. 37°19′00″ r. ilg.﻿ / ﻿44.88333°š. pl. 37.31667°r. ilg.﻿ / 44.88333; 37.31667﻿ (Anapa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Krasnodaro kraštas Krasnodaro kraštas |
| **Rajonas** | Anapos rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 57 328  |
| **Altitudė** | 10 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Anapa |

**Anapa** (rus. *Анапа*) – miestas Rusijoje, Krasnodaro krašte, Juodosios jūros pakrantėje, 170 km į vakarus nuo Krasnodaro, prie Anapkos protakos ir aplinkinių šlapynių. Rajono centras. Į miestą ateina Rostovo-Batumio plento atšaka.

Tekstilės, maisto pramonė. Svarbus kurortas. Veikia sanatorijos, stovyklos. Taikomas gydimas purvo terapija, rudenį praktikuojama ampeloterapija – gydymas vynuogėmis. Gydoma kvėpavimo organų netuberkuliozinės, nervų sistemos ligos, mažakraujystė.

Yra Gorgipijos archeologinis muziejus (senovinio miesto liekanos), turkų tvirtovės vartai, Šv. Onfurijaus cerkvė, švyturys. Greta miesto įkurtas Didžiojo Urtišo draustinis, kuriame saugomas reliktinis kadagių-pistacijų miškas.

Istorija
--------

Senovėje dabartinio miesto vietoje buvo sindų miestas ***Sindika***. Tapęs Bosporo karalystės dalimi (IV a. pr. m. e. – III a.) pavadintas ***Gorgipija*** (sen. gr. Γοργιππία). XIV a. miestas tapo Genujos kolonija ***Mapa***. 1475 m. miestą užėmė Osmanų imperija, įkūrė tvirtovę. XVIII a. pab. rusams pasiekus gyvenvietę ji vadinta Anapa (adygų k. – „stalo kraštas"). Rusų-turkų karo metu miestas ėjo iš rankų į rankas, kol 1829 m. Adrianopolio taika priskirtas Rusijai. 1846 m. suteiktas miesto teisės, 1866 m. tapo kurortu.

* Gorgipijos griuvėsiaiGorgipijos griuvėsiai
* Miesto cerkvėMiesto cerkvė
* SavivaldybėSavivaldybė

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Anapa*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
| San Chustas*San Justo* |
| --- |
| *San Chusto centras* |
|  |
| 

San ChustasSan Chustas

34°41′0″ p. pl. 58°33′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.68333°š. pl. 58.55000°r. ilg.﻿ / 34.68333; 58.55000﻿ (San Chustas)Koordinatės: 34°41′0″ p. pl. 58°33′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.68333°š. pl. 58.55000°r. ilg.﻿ / 34.68333; 58.55000﻿ (San Chustas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Buenos Airių provincija Buenos Airių provincija |
| **Departamentas** | La Matansos partidas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1856 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 105 274  |
| **Plotas** | 26 km² |
| **Tankumas** (2001) | 4 049 žm./km² |
| **Altitudė** | 26 m |
|  |
|  **Vikiteka** | San Chustas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Sán Chùstas |

**San Chustas** (isp. *San Justo*) – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, ~20 km į pietvakarius nuo Buenos Airių centro. La Matansos partido centras. Pro miestą eina plentas nr. 3 link Patagonijos. Vystoma plieno apdirbimo, popieriaus, statybinių medžiagų pramonė. Veikia 1989 m. įsteigtas La Matansos nacionalinis universitetas, Šv. Justo ir Pastoro katedra.

San Chusto priemiestyje Isidro Kasanovoje rungtyniauja futbolo klubas „Club Almirante Brown".

Istorija
--------

Vietovėje gyvenvietė pradėjo kurtis XIX a. vid. oficialiai įkurta 1856 m. Pradžioje vystyta gyvulininkystė ir javų auginimas, amžiaus pabaigoje pradėta plėtoti tekstilės pramonė. XX a. vid. San Chustas buvo svarbus pramoninis centras, vėliau daugeliui gamyklų užsidarius iki amžiaus pabaigos mieste būta nemažai lūšnynų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Sán Chùstas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Lavandula angustifolia** |
| --- |
| Tikroji levanda (Lavandula angustifolia)Tikroji levanda (*Lavandula angustifolia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Notreliniai  *( Lamiaceae)* |
| Gentis: | Levanda  *( Lavandula)* |
| Rūšis: | Tikroji levanda  *( Lavandula angustifolia)* |

 |

**Tikroji levanda** (*Lavandula angustifolia*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimai priklausanti augalų rūšis. Auga Viduržemio jūros regione, ypač šiaurės Ispanijos kalnuose.

Tai dekoratyvinis, malonaus kvapo daugiametis puskrūmis. Stiebas 20-60 cm, aukščio, status, šakotas. Lapai linijiški, pailgi, siauri, pilkšvai žali, į apačią užsiraičiusiais kraštais, apžėlę trumpais plaukeliais. Žiedai susitelkę po 3-8 į retus menturius, kurie stiebo ar šakų viršūnėje sudaro gana ilgas varpas. Žydi liepos – rugpjūčio mėn.

Vaistinės savybės
-----------------

Medicinoje levandos eteriniu aliejumi gydoma migrena, galvos skausmas, išsekimas, nemiga, širdies ritmo sutrikimai.

Aromatinės savybės
------------------

Levandų kvapas gaivus ir tonizuojantis. Veikia kaip antidepresantas, ramina ir atpalaiduoja.

Parfumerijoje eteriniu aliejumi aromatizuojamos vonios, dedama į maisto patiekalus. Pagrindinė levandų kvapo smilkalų sudedamoji dalis yra kvapusis žiedų ir lapų aliejus. 

Spintoje įdėtos džiovintos levandos suteikia drabužiams malonų kvapą ir atbaido kandis.

* AugalasAugalas
* Levandų gėlynasLevandų gėlynas
* PožymiaiPožymiai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tikroji levanda** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Anastasija Kuzminarus. *Анастасия Владимировна Кузьмина*svk. *Anastázia Kuzminová*** |
| --- |
|  |
| Anastasija Kuzmina 2015 metais su 2014 m. Slovakijos metų sportininko prizu |
| Gimė | 1984 m. rugpjūčio 28 d. (38 metai)Tiumenė |
| Tautybė | rusė |
|  |
| Veikla | biatlonininkė |
|  |
| Žinomas (-a) už | olimpinė čempionė |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Olimpinių žaidynių: 3×, 3×, 0×Pasaulio čempionatų: 1×, 1×, 1× |
|  |
|  **Vikiteka** | Anastasija Kuzmina |

**Anastasija Kuzmina** (merg. Anastasija Šipulina, svk. Kuzminova, g. 1984 m. rugpjūčio 28 d.) – Rusijos ir Slovakijos biatlonininkė, olimpinė ir pasaulio čempionė.

Biografija
----------

Anastasija Kuzmina gimė 1984 m. rugpjūčio 28 d. Tiumenėje, Rusijoje (tuomet TSRS). Ji yra rusų biatlonininko, olimpinio čempiono estafetėje Antono Šipulino sesuo. A. Šipulina pradėjo sportuoti nuo keturiolikos ir iškovojo pirmuosius medalius atstovaudama Rusiją pasaulio jaunių čempionate, tarp kurių du aukso. Ištekėjusi už savo trenerio Danielio Kuzmino, slidininko, kuris atstovavo Izraeliui, A. Kuzmina priėmė Slovakijos pilietybę, apsigyveno Banska Bistricoje ir 2008 m. pradėjo atstovauti Slovakiją. 2009 m. pasaulio čempionate ji iškovojo pirmąjį medalį − sidabrą bendro starto lenktynėse.

2009 m. gruodį ji treniruotėje susilaužė du kairės rankos kaulus, tačiau atsistatė iki 2010 m. Vankuverio olimpiados, kurioje ji triumfavo 7,5 km sprinto distancijoje ir iškovojo sidabro medalį persekiojime. Tai buvo pirmasis Slovakijos aukso medalis žiemos olimpinėse žaidynėse. 2014 m. Sočyje ji apgynė sprinto olimpinės čempionės titulą. Po to paskelbė apie nėštumą, dėl 2015 m. gimusios dukters Olivijos praleido sekantį sezoną ir grįžo į trasas 2015−2016 m. sezono viduryje. 2018 m. Pjongčange ji iškovo trečiąjį olimpinės čempionės titulą bendro starto lenktynėse ir užbaigė sezoną aukščiausioje savo karjeroje, 2-oje vietoje bendrojoje Pasaulio taurės įskaitoje. 2019 m. ji iškovojo pirmąjį aukso medalį pasaulio čempionate nugalėjusi sprinto rungtį.

2019 m. spalio 2 d. Anastasija Kuzmina paskelbė pasitraukianti iš sporto.

Pasiekimai
----------

Pasiekimai iki 2017−2018 m. sezono pabaigos:

* Triskart olimpinė čempionė:
	+ 2010 m. Vankuveris: auksas sprinte, sidabras persekiojime;
	+ 2014 m. Sočis: auksas sprinte;
	+ 2018 m. Pjongčangas: auksas bendro starto lenktynėse, 2 sidabro medaliai 15 km ind. starto ir persekiojimo rungtyse;
* Pasaulio čempionatų medaliai:
	+ 2009 m. Pjongčangas: sidabras bendrame starte;
	+ 2011 m. Chanty Mansijskas: bronza sprinte;
	+ 2019 m. Estešundas: auksas sprinte;
* 18 pergalių IBU Pasaulio taurės etapuose;
* 2010 ir 2014 m. Slovakijos metų sportininkė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  biathlonworld.com Archyvuota kopija 2018-02-20 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  NBC Olympic Archyvuota kopija 2018-02-19 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  delfi.lt
4. ↑  Daily Mail
5. ↑  wintersport.news
6. ↑  eurosport.com
7. ↑  biathlonresults.com
|  |
| --- |
| Yuridia |
|  
Yuridia 2018 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Yuridia Francisca Gaxiola Flores |
| Gimė | 1986 m. spalio 4 d. (36 metai)Meksika Hermosiljas, Meksika |
| Žanrai | Latina pop, pop muzika |
| Kūrinių kalbos | ispanų |
| Veikla | vokalistė |
| Aktyvumo metai | 2005- |
| Įrašų kompanija | Sony BMG |
| Svetainė | www.yuridiagaxiola.com |

**Juridija Fransiska Gaciola Flores** (*Yuridia Francisca Gaxiola Flores*, geriau žinoma tiesiog kaip **Yuridia**, g. 1986 m. spalio 4 d.) – Meksikos pop muzikos atlikėja. Išpopuliarėjo visoje šalyje 2005 m. realybės šou *La academia* užėmusi antrąją vietą. Yra išleidusi 3 albumus. Albumas *La Voz de un Ángel* netrukus po išleidimo tapo perkamiausiu Meksikoje ir užėmė topų viršūnes.

Yuridia perdainavo ispaniškai tokius pasaulinius hitus kaip Bryan Adams *Everything I Do* („Todo Lo Que Hago Lo Hago Por Ti"), Bon Jovi *This Ain’t a Love Song* („Como Yo Nadie Te Ha Amado") ir kt.

Diskografija
------------

### Studijiniai albumai

* *La Voz de un Ángel* (2005 m.)
* *Habla El Corazón* (2006 m.)
* *Entre Mariposas* (2007 m.)
* *Nada es Color de Rosa* (2009 m.)
* *Para Mí* (2011 m.)
* *6* (2015 m.)

### Kompiliaciniai albumai

* *Yuridia Remixes* (2008 m.)
Koordinatės: 62°05′ š. pl. 7°16′ v. ilg.﻿ / ﻿62.083°š. pl. 7.267°r. ilg.﻿ / 62.083; 7.267

Salos padėtis
Gasadaluro kaimas
**Vagaras** (far. *Vágar*, dan. *Vågø*) – viena iš aštuoniolikos Farerų salų. Tai labiausiai į vakarus nutolusi iš didelių Farerų salų. Jos plotas 178 km². Vagaras yra trečia pagal dydį Farerų sala, po Streimojaus ir Eisturojaus. Žemėlapyje Vagaras panašus į šuns galvą.

Dauguma užsieniečių, atvykstančių į Farerus, apsilanko Vagare, nes čia yra vienintelis salos oro uostas (Vagaro oro uostas). Jį pastatė britai per Antrą pasaulinį karą, kai okupavo salas su fareriečių pritarimu. Po to 20 metų juo niekas nesinaudojo, o vėliau modernizavo. Jis aptarnauja 170 tūkst. keleivių per metus. Tokie dideli skaičiai Farerų standartais yra didelis iššūkis salų transporto sistemai, tad 5 km povandeninis tunelis jungia salą su sostine Torshaunu.

2013 m. Vagare gyveno 3044 žmonės.

Salos kaimai
------------

Vagare yra trys dideli kaimai Mivaguras, Sandavaguras, Sjogvaguras ir trys maži: Gasadaluras, Bjouras ir Vatnsoiraras. Du kaimai buvo apleisti: Sletanas 1964 ar 1965 m. Vikaras 1910 m.

2013 m. didžiausiam salos kaime Mivagure gyveno 1 055 gyventojai. Sodyba Kalvalidas į šiaurę nuo kaimo yra seniausias namas salose ir tikriausiai Fareruose. Dabar ten yra kaimo muziejus. Į rytus nuo Midvaguro yra Sandavaguro kaimas su 851 gyventoju (2013 m.). 1917 m. čia buvo rastas Sandavaguro akmuo su iškaltom runom, datuojamas 1200 m. Dabar jis saugomas Sandavaguro bažnyčioje. Sjogvaguras vakarinėje salos dalyje yra prie oro uosto ir turi 998 gyventojus (2013 m.). 1942–1944 m. į pietus nuo kaimo buvo įsikūrę 5 000 britų karių.

Vagare yra du seni kaimai: Bjouras yra 4 km į vakarus nuo Sjorvaguro ir Gasadaluras. Pirmajame gyvena 72 gyventojai (2013 m.), o antrajame 15.

Vatnsoiraras buvo įkurtas 1921 m. dabar jame yra 53 gyventojai (2013 m.) Jį įkūrė trys vyrai, gavę žemės. Per Antrą pasaulinį karą vietiniai gyventojai buvo evakuoti ir čia buvo britų karių būstinė.

Dabar apleistas Sletanas buvo įkurtas 1835 m. Daugiausiai čia gyveno 70 žmonių. Vienu metu čia buvo mokykla. Kaimas apleistas 1964 m. Vikaras buvo įkurtas 1835 m. Gasadaluro ganyklose. Žemė buvo derlinga, bet gyventojai jautėsi labai izoliuoti. Kaimas apleistas 1910 m.

Galerija
--------

* Sjorvagsvatno ežeras
* Bjouro kaimas
* Vatnsoiraro kaimas
* Kalvalido sodyba, seniausia saloje.
* Mivaguro kaimas
* Sandavaguro kaimas

Išnašos
-------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vagaras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Visitvagar.fo, Slættanes Archyvuota kopija 2014-03-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Visitvagar.fo, Víkar Archyvuota kopija 2015-06-12 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Heimabeiti
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| San Fernando de Apūrė*San Fernando de Apure* |
| --- |
| *Miestas prie Apūrės* |
|  |
| 

San Fernando de ApūrėSan Fernando de Apūrė

7°53′0″ š. pl. 67°28′0″ v. ilg.﻿ / ﻿7.88333°š. pl. 67.46667°r. ilg.﻿ / 7.88333; 67.46667﻿ (San Fernando de Apūrė)Koordinatės: 7°53′0″ š. pl. 67°28′0″ v. ilg.﻿ / ﻿7.88333°š. pl. 67.46667°r. ilg.﻿ / 7.88333; 67.46667﻿ (San Fernando de Apūrė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Venesuelos vėliava Venesuela |
| **Valstija** | Apūrė (valstija) Apūrė (valstija) |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1788 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 136 803  |
| **Altitudė** | 47 m |
|  |
|  **Vikiteka** | San Fernando de Apūrė |

**San Fernando de Apūrė** (isp. *San Fernando de Apure*) – miestas vidurio Venesueloje, Ljanoso lygumose, Apūrės pakrantėje. Apūrės valstijos sostinė. Yra oro uostas, keliai į San Chuan de los Morosą, Puerto Karenją, San Kristobalį. Maisto (mėsos, pieno) pramonė. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (galvijai, pupelės, medvilnė, bananai, kukurūzai, manijokas). Yra universitetas, katedra, XX a. pr. Barbarito rūmai.

Istorija
--------

1788 m. miestą įkūrė Fernandas Mijaresas i Gonsalesas. 1793 m. gyvenvietei suteiktas miestelio statusas. 1856 m. tapo valstijos sostine. 1961 m. pastatytas tiltas per Apūrę, ženkliai palengvinęs susisiekimą su šiaurine šalies dalimi.
**Tikrieji komunistai** (rus. *„Истинные коммунисты"*) – pirmoji iš žinomų jaunimo pogrindinių komunistinių antistalinistinių tarpukario organizacijų. Ji veikė 1940 m. Džalal-Abade, Kirgizijos TSR.

Istorija
--------

1940 m. spalį vyresnieji Džalal-Abado Nr. 1 mokyklos mokiniai Ivanas Jacukas ir Jurijus Šokkas suorganizavo būrelį, pavadinimu „Tikrieji komunistai". Prie jo prisijungė ir kiti dešimtos klasės mokiniai. Ivanas Jacukas, Jurijus Šokkas, Aleksandras Jelinas, Šamilis Gubaidulinas ir Kamilis Salachutdinovas, sudarę būrelio branduolį, nagrinėjo Stalino įkurtą režimą TSRS ir laikė jį kontrrevoliuciniu. Išsikėlė sau tikslą kovoti prieš partiją ir vyriausybę, norėdami grįžti prie marksizmo, neiškraipyto asmens kultu. Iš čia ir kilo jų pavadinimas.

Pagal socialinę kilmę Aleksandras Jelinas ir Ivanas Jacukas buvo iš valstiečių, Šamilis Gubaidulinas ir Kamilis Salachutdinovas – iš tarnaujančiųjų, o Jurijus Šokkas – iš darbininkų šeimos. Be to, Šokko tėvas 1937 m. buvo represuojamas, o motina 1938 m. buvo iškeldinta iš Leningrado.

Veikla
------

Būrelis pradėjo rengti susirinkimus, kur ne tik tarėsi dėl priemonių prieš vyriausybę ir TSKP, grupės veiklos planų, bet ir nagrinėjo marksizmo klasikus. Būrelis palaipsniui įtraukdavo į savo veiklą mokyklos mokinius. Tačiau po antitarybinių agitacinių lapelių platinimo, 1940 m. gruodžio 19 d. buvo areštuoti Ivanas Jacukas, Jurijus Šokkas ir Aleksandras Jelinas. Po 4 dienų areštavo Šamilį Gubaduliną, o Kamilį Salachutdinovą – 1941 m. sausio 26 d.

Nuosprendis
-----------

* Už „kontrrevoliucinio" būrelio sukūrimą, dešimtos klasės mokiniai Ivanas Jacukas ir Jurijus Šokkas buvo nuteisti 10 m. netekdami rinkimų teisės 5 m.
* Jų draugai – Aleksandras Jelinas ir Šamilis Gubaidulinas nuteisti 8 m. netekdami rinkimų teisės 3 m.
* Kamilis Salachutdinovas buvo nuteistas 6 m. netekdamas rinkimų teisės 2 m.

Nuorodos
--------

* С. Печуро, В. Булгаков. Дело джалал-абадских школьников. К истории молодежных антисталинских организаций
*Šis straipsnis apie miestą. Apie upę skaitykite straipsnyje Anapu (upė).*

| Anapu*Anapu* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

AnapuAnapu

3°28′19″ p. pl. 51°11′52″ v. ilg.﻿ / ﻿3.47194°š. pl. 51.19778°r. ilg.﻿ / 3.47194; 51.19778﻿ (Anapu)Koordinatės: 3°28′19″ p. pl. 51°11′52″ v. ilg.﻿ / ﻿3.47194°š. pl. 51.19778°r. ilg.﻿ / 3.47194; 51.19778﻿ (Anapu) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Šiaurės regionas |
| **Valstija** | Para (valstija) Paros valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1977 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 14 030  |
|  |
|  **Vikiteka** | Anapu |

**Anapu** (port. *Anapu*) – miestas ir savivaldybė Brazilijos šiaurės rytuose, Paros valstijoje, 380 km į pietvakarius nuo Beleno, prie Anapu upės. Praeina Transamazonijos plentas (ruožas Maraba–Altamira). Plėtojamas žemės ūkis (gyvulių auginimas, cukranendrės, ryžiai, manijokai, ananasai ir kt.), miškų kirtimas.

Savivaldybės plotas – 11 895 km², gyventojų skaičius – 33 566 (2022 m.). Kitos didesnės gyvenvietės: Belo Monte do Ponalas, Akrolina, Surubinas.

Savivaldybės padėtis Paros valstijoje

Istorija
--------

Anapu įkurta ~1977 m. pradėjus tiesti Transamazonijos plentą. Savivaldybės centras nuo 1995 m. (atskyrus nuo Pakažos savivaldybės).

Šaltiniai
---------

1. PARÁ: State in North Region, *citypopulation.de*
2. ↑  PARÁ: State in North Region, *citypopulation.de*
3. ↑  Anapu, IBGE
| **Diplopoda** |
| --- |
| Šimtakojis (Cylinroiulus caeruleocinctus)*Cylinroiulus caeruleocinctus* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Trachėjiniai  *( Tracheata)* |
| Antklasis: | Šimtakojai  *( Myriapoda)* |
| Klasė: | Dviporiakojai  *( Diplopoda)* |

 |

**Dviporiakojai** (*Diplopoda*) – viena iš keturių šimtakojų (*Myriapoda*) klasių, didžiausia rūšių skaičiumi.

Tai smulkūs gyvūnai, nuo keleto milimetrų iki 5 cm, labai retai iki 8 cm ilgio, tačiau pasitaiko ir išimčių – didysis afrikinis šimtakojis *Archispirostreptus gigas* pasiekia beveik 40 cm ilgį. Kūnas dažniausiai kirmėliškos formos, sudarytas iš galvos ir liemens. Pastarasis susideda iš daugiau ar mažiau beveik vienodų segmentų. Pirmasis segmentas kojų neturi, kiti 3 segmentai turi po vieną porą kojų, o visi likusieji segmentai – po 2 poras trumpučių kojų. Kutikula kieta, kūno spalva neryški, paprastai juoda, rusva ar pilkšva. Akys paprastosios, antenos trumputės, prisitvirtinusios galvos šonuose. Burnos aparatas graužiamasis. Pabaidyti šimtakojai susiriečia į ritinėlį. Tai naktiniai gyvūnai. Dieną jie slapstosi purioje žemėje, po akmenimis ar kitokiais daiktais (pvz. samanomis, lapais). Dauginasi kiaušinėliais.

Dviporiakojai daugiausiai yra saprofagai, minta pūvančiomis augalų liekanomis. Tačiau kai kurios rūšys gali kenkti kultūriniams augalams: išgraužia dirvoje pasėtas sėklas, apgraužia jaunus daigus, gumbus, šaknis, prie žemės prisiglaudusias žemuogių bei braškių uogas ir kt.

Lietuvoje
---------

*Blaniulus guttulatus*
*Ommatoiulus sabulosus*
Lietuvoje aptinkamos rūšys:

Būrys – *Julida*

Šeima – *Blanulidae*
Raudontaškis šimtakojis, *Blaniulus guttulatus*
*Boreoiulus tenuis*
*Choneiulus palmatus*
*Nopoiulus kochii*
*Proteroiulus fuscus*
Šeima – *Julidae*
*Leptoiulus cibdellus*
*Brachyiulus pusillus*
Dirvinis šimtakojis, *Julus terrestris*
*Cylindroiulus arborum*
*Cylindroiulus britannicus*
*Cylindroiulus caeruleocinctus*
*Cylindroiulus latestriatus*
*Cylindroiulus truncorum*
*Enantiulus nanus*
*Kryphioiulus occultus*
*Ommatoiulus sabulosus*
*Rossiulus vilnensis*
*Unciger foetidus*
*Xestoiulus laeticollis*
Šeima – *Nemasomatidae*
*Nemasoma varicorne*
Būrys – *Polydesmida*

Šeima – *Paradoxosomatidae*
*Oxidus gracilis*
Šeima – *Polydesmidae*
*Brachydesmus superus*
*Polydesmus complanatus*
*Polydesmus denticulatus*
*Polydesmus inconstans*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Blower, J. G. (1985). *Millipedes.* Linnean Society of London and the Estuarine and Brackish-Water Sciences Association, p. 1
2. ↑  Carwardine, M. Natural History Museum (2008). *Animal Records.* Sterling, p. 217
3. ↑  Lietuvos šimtakojų parengtinis sąrašas, Albertas Gurskas, 2019-09-10
| ***Kareivis mėlyna uniforma*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Soldier Blue |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Ralph Nelson |
| Scenaristas (-ai) | John Gay |
| Metai | 1970 |
| Žanras | drama, vesternas |
| Trukmė | 114 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Kareivis mėlyna uniforma** (angl. *Soldier Blue*) – filmas, sukurtas remiantis tikrais įvykiais, nutikusiais Sand Kryke 1864 m. kai JAV armijos dalinys užpuolė ir išžudė taikių indėnų kaimo gyventojus.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Candice Bergen – Keitė Meribel (Krista Ly)
* Peter Strauss – Honesas Gentas
* Donald Pleasence – Aizekas Kamberis
* John Anderson – pulkininkas Aiversonas
* Jorge Rivero – Dėmėtasis Vilkas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

JAV armijos dalinį užpuola ir išžudo čejenų genties kariai. Pasislėpti pasiseka tik eiliniui Honesui ir kartu su jais keliavusiai moteriai, buvusiai indėnų vado žmonai Kristai, dabar esančiai kito kareivio sužadėtinei. Jie abu keliauja toliau, besisaugodami indėnų ir plėšikų. Nors Honesas ir baisisi indėnų žiaurumu, Krista jį nuolat tikina, kad dėl to kalti patys baltieji, grobiantys svetimas žemes ir taip pat žudantys nekaltus žmones. Jiems susidūrus su ginklų prekeiviu, Honesas sužeidžiamas ir Krista nusprendžia viena keliauti pas kareivius, kad atvestų jam pagalbą.

Atvykus į fortą, kuriame jos laukia sužadėtinis, Krista sužino, kad kareiviai ketina užpulti indėnų kaimą ir neketina gelbėti Honeso. Pamačiusi, kad jos įkalbinėjimai nieko nekeičia ir net sužadėtinis nenori klausytis, ji pabėga pas indėnus. Honesas pats pasiekia fortą ir kartu su kitais kareiviais pasiunčiamas į kaimą. Matydamas, kad indėnai nesipriešina, jis stengiasi sulaikyti kareivius, tačiau bergždžiai. Krista tuo metu bando paslėpti moteris gretimoje dauboje, tačiau jas aptikę kareiviai pradeda žudyti ir prievartauti.

Filmo pabaigoje kariuomenė vadas sako karius šlovinančią kalbą ir dalinys išvyksta. Honesas yra suimtas už įsakymo nevykdymą, o Krista lieka su nedideliu būreliu išlikusių indėnų.
Zimbabvės paukštis
**Zimbabvės Paukštis** – akmeninė skulptūra, kuri yra tapusi Zimbabvės valstybės simboliu, tad jos atvaizdas naudojamas Zimbabvės vėliavoje, herbe. Manoma, kad jis simbolizuoja erelį *Terathopius ecaudatus*. Anksčiau naudotas Rodezijos simbolikoje.

Tokios akmeninės paukščių skulptūros iš steatito stovėjo ant senovinio šonų tautos protėvių pastatyto Didžiosios Zimbabvės miesto, egzistavusio XI–XV a. sienų ir statinių.[1]

XIX a. antroje pusėje vėl atradus užmirštus Didžiosios Zimbabvės griuvėsius, juose buvo aptiktos penkios akmeninės paukščių skulptūros, kurios buvo pervežtos į Pietų Afriką Sesiliui Rodsui (*Cecil Rhodes*). Vėliau keturias statulas Pietų Afrika grąžino Zimbabvei nepriklausomybės proga, o penktoji liko *Groote Schuur* dvare (Keiptaunas), kuris anksčiau priklausė S. Rodsui.

* Zimbabvės vėliava
* Zimbabvės Rodezijos (1979-1980 m.) vėliava
* Rodezijos (1968-1979 m.) vėliava
* Zimbabvės dolerio moneta

Nuorodos
--------

1. ↑  Great Zimbabwe (11th–15th century) | Thematic Essay | Timeline of Art History | The Metropolitan Museum of Art

* BBC News World Edition article *Zimbabwe bird „flies" home*, Wednesday, 14 May 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Stadio Comunale San Filippo |
| --- |
| Stadio San Filippo |
|  |
| Vieta | Mesina, Italija |
| Atidarytas | 2004 m. rugpjūčio 17 d. |
| Savininkas | Mesinos miestas |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 40 200 sėdimų vietų |
| Lauko matmenys | 105 x 70 metrai |
| Nuomininkai | FC Messina Peloro |

**Stadio Comunale San Filippo** – futbolo stadionas Mesinoje, Italijoje. Stadionas talpina 40 200 žiūrovus. Jame namų rungtynes žaidžia FC Messina Peloro.

Istorija
--------

Stadionas atidarytas 2004 m. rugpjūčio 17 d. Atidarymo dieną vyko futbolo varžybos tarp Messina Peloro ir Juventus FC klubų. Svečiai laimėjo rungtynes rezultatu 0–1. Vienintelį rungtynių įvartį pelnė Emerson Ferreira da Rosa. Pirmosios oficialios varžybos įvyko po savaitės, rugpjūčio 22 d. Italijos futbolo taurėje tarp Messina ir Acireale Calcio. Šeimininkai laimėjo rungtynes 4–0.

Galerija
--------

* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: San Filipo stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Laccaria bicolor** |
| --- |
| Dvispalvė lakabudė (*Laccaria bicolor*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Lakabudė  *( Laccaria)* |
| Rūšis: | Dvispalvė lakabudė  *( Laccaria bicolor)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Dvispalvė lakabudė** (lot. *Laccaria bicolor*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, lakabudžių (*Laccaria*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Pušynai (sausi). parkai, pamiškės, miškeliai, pakelės.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Lakšteliai, kartais kepurėlė ir kotas violetinio atspalvio.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 1–4 (6) cm skersmens, iškiliai paplokščia, centre plačiai, negiliai įdubusi, matinė, plaušuota, žvyneliuota, rudos, cinamono spalvos, violetiškai rausvai ruda, sendama išblunka. Lakšteliai stori, reti, platūs, šviesiai pilkai rožiniai, violetinio atspalvio, pusiau nuaugtiniai. Kotas 3–8 (10)×0,3–0,8 cm, išilgai violetiškai plaušuotas, pilkai rožinis, rausvai rudas, tamprus. Trama pilkšva, rusva, nekarti, grybų kvapo. Sporos 7–9×6,5–8,5 μm.

**Būdingi požymiai:** kaip lakabudžių šeimos grybų - vaisiakūniai stamboki, lakšteliai violetiniai.

Auga pavieniui arba mažomis grupelėmis. Nereta. Valgoma, verta dėmesio, ypač tinka sriuboms paskaninti.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 107 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dvispalvė lakabudė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Sunitis Kumaras Čaterdžis** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | সুনীতিকুমার চট্টোপাধ্যায় |
| Gimė | 1890 m. lapkričio 26 d.Haura, Britų Indija |
| Mirė | 1977 m. rugsėjo 29 d. (86 metai)Kalkuta, Indija |
| Tautybė | bengalas |
|  |
| Veikla | kalbininkas, literatūrologas |
| Sritis | indoarijų kalbos, indoeuropeistika |
|  |
| Alma mater | Kalkutos universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Padma Bhūšan (1963 m.) |

**Sunitis Kumaras Čaterdžis** (beng. সুনীতিকুমার চট্টোপাধ্যায় = *Šunitikumar Chôṭṭopaddhae*; 1890 m. lapkričio 26 d. – m. 1977 m. gegužės 29 d.) – Indijos kalbininkas, švietėjas, literatūrologas.

Gimė Kalkutos priemiestyje Hauroje (Šibpuro kvartale), bengalų brahmanų (kulinų) šeimoje. Baigė Škotų bažnyčios koledžą (*Scottish Church College*) puikiais pažymiais, 1913 m. baigė Kalkutos apygardos koledžą, tapo anglų literatūros magistru. Po to Vidjasagaro koledže dėstė anglų kalbą.

1914–1919 m. Čaterdžis buvo anglų kalbos profesoriaus asistentu Kalkutos universitete, tada išvyko į Londono universitetą, kur studijavo fonologiją, indoeuropeistiką, prakritus, persų, senovės airių, gotų ir kt. kalbas. Vėliau Sorbonos universitete atliko tyrimus apie lotynų, slavų, graikų, indoarijų kalbotyrą. Mokėsi pas žymų kalbininką, indologą Žiulį Blošą. 1922 m. grįžęs į Indiją, Suniti Kumaras Čaterdžis tapo Kalkutos universiteto indų kalbotyros ir fonetikos profesoriumi.

Kartu su Rabindranathu Tagore Čaterdžis keliavo po Tailandą, Malają, Sumatrą, Balį, Javą, kur pristatinėjo indų kultūrą. 1952 m. pasitraukė iš akademinės veiklos (tapo profesoriumi emeritu), paskirtas Vakarų Bengalijos Senato pirmininku (1952–58), prezidentu (1969 m.). Nuo 1965 m. dirbo Indijos literatūros akademijoje (*Sahitya Akademi*).

Sunitis Kumaras Čaterdžis per savo gyvenimą paskelbė virš 900 darbų bengalų, hindi, sanskrito, anglų kalbomis. Jis padėjo pagrindus šiuolaikinei kalbotyrai Indijoje. Skaitė daug paskaitų užsienio universitetuose, įvairių akademijų, institutų garbės narys.

Sunitis Kumaras Čaterdžis yra lankęsis ir Lietuvoje (1964, 1966 m.). Šis indų mokslininkas yra parašęs vienintelę monografiją, paskirtą baltų ir senovės indoarijų sąryšiams.

Bibliografija
-------------

* *Origin and Developement of the Bengali language*. 1926.
* *Languages and linguistic problem*. Oxf. 1945.
* *Indo-Aryan and Hindi*. Calc. 1960.
* *Languages and literatures of modern India*. Calc. 1963.
* *Balts and Aryans in Their Indo-European Background*, 1968.
* *Select papers*, v. 1. Delhi, 1972.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| **Piezodorus lituratus** |
| --- |
| Dvispalvė skydblakė (*Piezodorus lituratus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Šešiakojai  *( Hexapoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Blakės  *( Hemiptera)* |
| Šeima: | Skydblakės  *( Pentatomidae)* |
| Gentis: | *Piezodorus*  *( Piezodorus)* |
| Rūšis: | Dvispalvė skydblakė  *( Piezodorus lituratus)* |

 |
| Binomas |
| ***Piezodorus lituratus***Fabricius, 1794 |

**Dvispalvė skydblakė** (*Piezodorus lituratus*) – skydblakių (*Pentatomidae*) šeimos blakių rūšis.

Kūno ilgis 10-13 mm. Antenos raudonos, rudai raudonos su tamsesniais skersiniais dryžiais. Priešnugarėlė (*pronotum*) žalia, žaliai geltona, antsparniai žali, trikampis skydelis tokios pat spalvos kaip ir antsparniai, palaipsniui pereinantis į žaliai geltoną spalvą, pilvelio kraštai (*connexivum*) geltoni. Visa blakė išmarginta tamsiais taškeliais. Rudenėjant naujos kartos blakių dalis priešnugarėlės ir antsparniai nusidažo raudona spalva. Kaip ir daugelis skydblakių, artėjant žiemojimui, patamsėja.

Kiaušinėliai randami gegužės-rugpjūčio mėnesiais. Nimfos randamos birželio-rugsėjo mėnesiais. Metuose būna viena generacija.

Oligofagai. Tiek suaugėliai, tiek lervos minta pupinių (*Fabaceae*) augalais, ypač prožirniais, nors randami ir ant pupmedžių, dobilų.

Dažniausiai randami viržynuose, mėgsta saulėkaitą, apaugusias dygliakrūmiais dykvietes.

Paplitimas: Europa, Lietuva, Skandinavija, Pietų Amerika.

Panašios rūšys: medinė skydblakė (*Palomena prasina*), žalioji skydblakė (*Palomena viridissima*), *Chlorochroa* genties blakės.

Galerija
--------

* Blakė pavasarį
* Blakė rudenį
* Nimfa
* Nimfa

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dvispalvė skydblakė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* British Bugs
* www.commanster.eu
| Eskipulasasisp. *Esquipulas* |
| --- |
| *Bazilika* |
|  |
| 

EskipulasasEskipulasas

14°33′0″ š. pl. 89°21′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.55000°š. pl. 89.35000°r. ilg.﻿ / 14.55000; 89.35000﻿ (Eskipulasas)Koordinatės: 14°33′0″ š. pl. 89°21′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.55000°š. pl. 89.35000°r. ilg.﻿ / 14.55000; 89.35000﻿ (Eskipulasas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Gvatemalos vėliava Gvatemala |
| **Departamentas** | Čikimulos departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 18 667  |
|  |
|  **Vikiteka** | Eskipulasas |

**Eskipulasas** (isp. *Esquipulas*) – miestelis ir savivaldybė pietryčių Gvatemaloje, Čikimulos departamente, netoli Salvadoro ir Hondūro sienų. Eina kelias tarp Nueva Okotepekės ir Čikimulos.

Eskipulasas žymus savo bazilika su Juodojo Kristaus šventykla viduje (joje saugomas medinis paveikslas su tamsia Nukryžiuotojo figūra). Kasmetinių atlaidų metu į baziliką atvyksta tūkstančiai piligrimų ne tik iš Gvatemalos, bet ir kitų Centrinės Amerikos šalių, Meksikos. Vyksta spalvingos mugės.

Apylinkių gamta saugoma Trifinijo biosferos rezervate.

Istorija
--------

Miestas įkurtas tarp 1560–1570 m. ir pavadintas *Santiago de Esquipulas*. Juodojo Kristaus paveikslą nutapė portugalų skulptorius Quirio Cataño ir 1595 m. įteikė miestelio merui.

Šaltiniai
---------

1. GUATEMALA, *citypopulation.de*
2. ↑  GUATEMALA, *citypopulation.de*
| Gran Paradizo nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
|   |
| **Vieta:** | Aostos slėnis, Pjemontas, Italijos vėliava Italija |
| 

Žemėlapis rodantis Gran Paradizo nacionalinis parkas vietą.Gran Paradizo nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 45°30′10″ š. pl. 7°18′36″ r. ilg.﻿ / ﻿45.50278°š. pl. 7.31000°r. ilg.﻿ / 45.50278; 7.31000Koordinatės: 45°30′10″ š. pl. 7°18′36″ r. ilg.﻿ / ﻿45.50278°š. pl. 7.31000°r. ilg.﻿ / 45.50278; 7.31000 |
| **Plotas:** | 703 km² |
| **Įkurtas:** | 1922 m. |
|  **Vikiteka:** | Gran Paradizo nacionalinis parkas |

**Gran Paradizo nacionalinis parkas** (it. *Parco nazionale del Gran Paradiso*) – nacionalinis parkas šiaurės vakarų Italijoje, Aostos slėnyje ir Pjemonto srityje, prie sienos su Šveicarija. Parkui duotas Alpių kalnų masyvo Gran Paradizo vardas. Iš pradžių parkas buvo įkurtas siekiant išsaugoti alpinių ožių populiaciją, tačiau šiuo metu yra saugomos ir kitos gyvūnų bei augalų rūšys.

XIX a. pradžioje alpiniai ožiai dėl gausios medžioklės išliko tik šioje teritorijoje. Buvo suskaičiuoti apie 60 alpinių ožių.

1856 m. netrukus tapsiantis karaliumi Viktoras Emanuelis II čia įkūrė Karališkąjį medžioklės rezervatą, kuriame alpiniai ožiai turėjo būti saugomi.

1920 m. Viktoro Emanuelio II anūkas Viktoras Emanuelis III paskyrė parkui papildomos teritorijos ir 1922 m. čia buvo įkurtas nacionalinis parkas. Jis tapo pirmuoju nacionaliniu parku šalyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Walking in Italy’s Gran Paradiso
2. ↑  Nature’s Strongholds
3. ↑  Walker’s Mammals of the World
4. ↑  Protected Areas and Regional Development in Europe
| ***Boccaccio '70*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Boccaccio '70 |
| Kilmės šalis |  Italija Prancūzija |
| Režisierius | Vittorio De SicaLuchino ViscontiFederico FelliniMario Monicelli |
| Scenaristas (-ai) | Valeria BonamanoArnulf Mann |
| Metai | 1962 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 208 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

 **Boccaccio '70** – 1962 m. sukurta kino antologija, kurią sudaro 4 atskiri segmentai, režisuoti skirtingų režisierių. Juose nagrinėjami skirtingi meilės ir moralės aspektai šiuolaikinėje Italijoje, tačiau pateikti Džiovanio Bokačo stiliumi. Kiekviena dalis yra atskiras pilno metražo filmas.

Visos 4 filmo dalys buvo demonstruojamos tik gimtinėje, tuo tarpu užsienio rinkoms buvo pateiktas filmas iš 3 epizodų, atsisakius režisieriaus M. Monticelli sukurtos dalies. Solidarizuojantis su kolega, kiti trys režisieriai nedalyvavo juostą pristatant Kanų kino festivalyje.

Filmo turinys
-------------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

„Renzo ir Lučiana" (rež. M. Monticelli)

Juostos centre – dviejų neturtingų jaunavedžių istorija, kurie įvairiais būdais mėgina nuslėpti savo vedybas bei galimą nėštumą nuo darbdavio.

  

„Daktaro Antonijo pagundos" (rež. F. Fellini)

Siurrealistinis pasakojimas apie vaikiną, prieš kurio buto langą atsiranda gerti pieną skatinanti reklama su įspūdingų formų švedų aktorės Anitos Ekberg atvaizdu. Manydamas, kad tai kenkia visų ir jo paties moralei, vyras nusprendžia imtis priemonių, kad ši būtų pašalinta.

  

„Darbas" (rež. L. Visconti)

Filmo centre – nuobodžiaujančių aristokratų pora. Jis, priklausomas nuo uošvio turtų, įsivelia į istoriją su prostitutėmis ir visais būdais mėgina ją užgniaužti. Ji, norėdama įrodyti tėvui ir vyrui, jog gali būti savarankiška moteris, nusprendžia susirasti darbą.

  

„Loterija" (rež. V. De Sica)
Gražuolė Zoja, svajojanti praturtėti ir pakeisti savo gyvenimą, mugėje organizuoja loteriją, kurios prizas – ji pati.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Marisa Solinas – Lučiana
* Germano Gilioli – Renzo
* Peppino De Filippo – daktaras Antonijus
* Anita Ekberg
* Tomas Milian – Otavijus
* Romy Schneider – Pupė
* Sophia Loren – Zoja
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Gramas |
| --- |
| Gramo masyvas GraikijojeGramo masyvas Graikijoje |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Graikijos vėliava Graikija, Albanijos vėliava Albanija |
| **Aukščiausias taškas** | 2520 m |
| **Koordinatės** | 40°20′54″ š. pl. 20°46′46″ r. ilg.﻿ / ﻿40.34833°š. pl. 20.77944°r. ilg.﻿ / 40.34833; 20.77944Koordinatės: 40°20′54″ š. pl. 20°46′46″ r. ilg.﻿ / ﻿40.34833°š. pl. 20.77944°r. ilg.﻿ / 40.34833; 20.77944 |
|  |
|  **Vikiteka** | GramasVikiteka |

**Gramas** (gr. Γράμμος, alb. *Gramoz*) – kalnų masyvas Balkanuose, Graikijos ir Albanijos teritorijose; Pindo kalnų šiaurinė dalis. Aukštis iki 2520 m. Masyvą iš vakarų supa Osumo, iš šiaurės vakarų – Devolo, iš šiaurės rytų – Aliakmono, iš pietų – Sarantaporo baseinai. Teritorija apgyvendinta retai, čia gyvena graikai, albanai ir arumunai. Svarbiausia gyvenvietė – Ersekė.

Graikijos pilietinio karo metais Grame buvo komunistų veiklos centras. Nuo karo laiko yra išlikusių minų laukų.
Barry Schwartz
**Barry Schwartz** (gimęs 1946 m.) yra amerikietis psichologas. Jis dažnai publikuoja savo apžvalgas „New York times" pritaikydamas savo atradimus psichologiją visuomenės aktualijoms.

"The paradox of choice"
-----------------------

Jis yra žinomas kaip autorius knygos „The paradox of choice", kurioje jis įrodinėja, kad pernelyg didelis pasirinkimų skaičius paprastai žmones daro mažiau laimingus, jeigu žmogus pagrindinis tikslas yra pasirinkti tobulą variantą. Kuomet pasirinkimas yra ypač didelis, įvertinti visas alternatyvas ir sprendimų priėmimui dažnai žmonės sugaišta daug laiko, patiria daug nerimo bijodami suklysti. Todėl net įvertinę visas alternatyvas ir pasirinkę geriausią alternatyvą, jų gauta papildoma nauda ir papildomas laimingumas neatperka patirtų sugaišto laiko ir patirto nerimo kaštų. Schwartz argumentuoja, kad ir per mažai, ir per daug pasirinkimo žmones daro mažiau laimingus, todėl egzistuoja tam tikras optimalus pasirinkimo laisvės lygis, kuriame dauguma žmonių yra laimingiausi. Šį lygį, Schwartz teigimu, Vakarų rinkos ekonomikos visuomenės yra senai peržengusios. Savo knygoje jis pateikia psichologines strategijas, kurias kiekvienas gali taikyti, kad išvengtų šių su didžiuliu pasirinkimu susijusių problemų.

Knygos
------

* *The Paradox of Choice: Why More Is Less*, Ecco, 2004. (ISBN 0-06-000568-8, ISBN 0-06-000569-6) General thesis is that more choice doesn’t mean better options or greater satisfaction.
* *Psychology of Learning and Behavior*, su Edward Wasserman ir Steven Robbins
* *The Costs of Living: How Market Freedom Erodes the Best Things in Life*, Xlibris Corporation, 2001. (ISBN 0-7388-5251-1)
* *Learning and Memory*, su Daniel Reisberg
* *The Battle for Human Nature: Science, Morality and Modern Life*
* *Behaviorism, Science, and Human Nature*, su Hugh Lacey, W. W. Norton & Company, 1983. (ISBN 0-393-01585-8)

Išnašos
-------

1. ↑  *Paradox of Choice*, Harper Perennial 2004

Išorinės nuorodos
-----------------

* Schwartz kalba, pasakyta Google 2006 m. Archyvuota kopija 2010-11-03 iš Wayback Machine projekto.
* 53 min. audio apie "The paradox of choice"
* Barry Schwartz Curriculum Vitae
* "Barry Schwartz apie pasirinkimo paradoksą" Archyvuota kopija 2010-10-04 iš Wayback Machine projekto. TED 2005 m. kalba
* Barry Schwartz'as - kaip prarandame išmintį Archyvuota kopija 2009-09-16 iš Wayback Machine projekto. TED 2009 m. kalba
* Lecture:The paradox of choice
* Interviu su Schwartz apie tai, kaip jo tyrimų atradimai gali būti pritaikyti internetiniui pasauliui Archyvuota kopija 2010-10-26 iš Wayback Machine projekto.
**Aleatorika** – (lot. *alea* 'kauliukas') – muzikos medžiagos tvarkymo būdas, paremtas atsitiktinumu. Vienas pirmųjų terminą penktajame dešimtmetyje panaudojo *Werner Meyer-Eppler*. Tai nėra įprasta muzikinė technika, o labiau muzikinės medžiagos tvarkymo būdas.

Aleatorinis komponavimas leidžia geriau valdyti iš anksto numatytą kūrinio visumą, smulkmenas paliekant atsitiktinumui. Atsitiktinumu pagrįsta muzikos medžiaga tarsi turėtų būti be savybių, tačiau atsitiktinės sekos turi savus dėsnius, pabrėžiančius pusiausvyrą: kuo daugiau atsitiktinių elementų, tuo ryškesni jų pasikartojimai, išsikristalizuojantys į įsimenamus ir atpažįstamus darinius. Aleatorinė muzika turi sąsajų su abstrakčiuoju ekspresionizmu dailėje.

Aleatorika ankstesnėse epochose
-------------------------------

Atsitiktinumas muzikoje egzistavo visais laikais. Tai improvizacijos liaudies muzikoje, kadencijos instrumentiniuose koncertuose. Mocartas buvo sukūręs muzikos kūrimo sistemą pagal lošimo kauliukų rodomus skaičius. Iki XX a. europietiškoje muzikos kultūroje atsitiktinumas gyvavo improvizacijose.

Aleatorika XX a
---------------

Pirmasis kompozitorius, naudojęs aleatorikos principus – *Charles Ives*. Atsitiktinių procesų daug *John Cage* muzikoje. Kūrinyje dvylikai radijo imtuvų „Įsivaizduojamas kraštovaizdis Nr.4" (1951) atsitiktinumas nulemia galutinį garsinį efektą. Kompozitorius tik nurodo kaip reguliuoti imtuvus, o skambesys priklauso nuo garsų skambančių eteryje. *Pierre Boulez* III sonatoje fortepijonui (1957) atlikėjas laisvai pasirenka dalių tvarką. Kūrinių, paremtų atsitiktinumu, yra parašę *Iannis Xenakis*, *Karlheinz Stockhausen*, *Witold Lutoslawski*, *Luciano Berio*.

Evoliucija
----------

Aleatorinis kūrybos metodas labai susijęs su kiek vėliau atsiradusia algoritmine muzika ir generatyviuoju menu.

Nuorodos
--------

* Sukurkite menuetą! Archyvuota kopija 2018-11-19 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* Neapibrėžtumas John Cage muzikoje **(**angl.**)**
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Barrett M82
**Barrett M82** – stambaus kalibro snaiperinis šautuvas.

Istorija
--------

Barrett M82 1982 m. sukūrė amerikiečių konstruktorius Ronnie Barrett. 1986 m. įkūręs įmonę „Barrett Firearms Company", jis pradėjo šio ginklo modifikuotos versijos 82 gamybą. Pirmosios komercinės sėkmės Barrett M82 gamintojai sulaukė 1989 m. kai šių šautuvų užsisakė Švedijos ginkluotosios pajėgos. Tačiau didžiausio pripažinimo sulaukta 1990–1991 m. kai JAV armijos Jūrų pėstininkų korpusas, vėliau ir kitos šios šalies kariuomenės rūšys, besiruošdamos karui Persijos įlankos regione, įsigijo kelis šimtus šautuvų Barrett M82. Šiam ginklui suteikta abreviatūra SASR – (*Special Applications Scoped Rifle* 'Specialios paskirties šautuvas su optiniu taikikliu'). Šiuo metu šis ginklas naudojamas daugelyje pasaulio kariuomenių.

Apibūdinimas
------------

Barrett M82 užtaisomas 12,7 mm sunkiojo kulkosvaidžio šoviniu. Automatika veikia vamzdžio trumpos eigos principu, šaudo pavieniais šūviais. Ginklas turi atramines kojeles. Be optinio taikiklio, yra ir paprastas mechaninis. Ginklą galima tvirtinti ant karinės technikos (visureigių, šarvuočių ir pan.).

Paskirtis
---------

Naikinti ir gadinti priešo techniką (automobilius, ryšio priemones, radarus, stovinčius lėktuvus bei sraigtasparnius ir pan.). Kita labai svarbi šio ginklo paskirtis – per saugų atstumą naikinti pavojingus sprogmenis. Taip pat šis ginklas gali būti naudojamas gyviems taikiniams naikinti.

Modifikacijos
-------------

* M82A1
* M82A1A
* M82A1M
* M82A2
* M82A3
* M107
* M107A1
* M107CQ

Charakteristikos
----------------

* **Kalibras:** 12, 7 mm
* **Šovinys:** 12, 7 x 99 mm NATO
* **Ilgis:** 1448 mm
* **Vamzdžio ilgis:** 737 mm
* **Svoris (neužtaisyto):** 14 kg
* **Dėtuvė:** 10 šov.
* **Pradinis kulkos greitis:** 853 m/s
* **Didžiausias šūvio nuotolis:** 2000 m