recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Edvardas Ochabas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1906 m. rugpjūčio 16 d.Krokuva |
| Mirė | 1989 m. gegužės 1 d. (82 metai)Varšuva |
| Tautybė | lenkas |
|  |
| Veikla | Lenkijos valstybės ir komunistinio judėjimo veikėjas |
| Pareigos | buvęs LLR Valstybės tarybos pirmininkas |
|  |
|  **Vikiteka** | Edvardas Ochabas |

**Edvardas Ochabas** (lenk. *Edward Mieczysław Ochab*, 1906 m. rugpjūčio 16 d. Krokuvoje – 1989 m. gegužės 1 d. Varšuvoje) – LLR komunistinio judėjimo ir valstybės veikėjas, 1956 m. trumpai vadovavęs valdančiajai Lenkijos jungtinei darbininkų partijai (LJDP).

Biografija
----------

Baigė Krokuvos prekybos akademiją bei Jogailos universiteto Aukštuosius kooperacijos kursus. Komunistiniame judėjime dalyvavo nuo 1929 m. keletą kartų dėl to kalėjo.

Antrojo pasaulinio karo metais gyveno TSRS, buvo vienas iš lenkiškų dalinių organizatorių, 1943–1944 m. tarnavo T.Kosciuškos vardo divizijoje.

1944–1945 m. Laikinojoje Lenkijos vyriausybėje buvo Viešojo administravimo ministras. Vėliau buvo Lenkijos darbininkų partijos funkcionierius.

1948–1949 m. vadovavo Lenkijos profsąjungų Centrinei tarybai. 1949–1950 m. dirbo LLR Nacionalinės gynybos ministro pavaduotoju.

  

1950–1956 m. buvo LJDP CK sekretorius. Po netikėtos B.Bieruto mirties kaip kompromisinis kandidatas 1956 m. kovo mėn. buvo išrinktas LJDP CK Pirmuoju sekretoriumi, tačiau juo išbuvo tik iki spalio mėn. 1957–1959 m. buvo Lenkijos Žemės ūkio ministras. 1961–1964 m. – LJDP CK sekretorius ir Ministro pirmininko pavaduotojas.

  

1964–1968 m. buvo LLR Valstybės tarybos pirmininkas (Valstybės taryba atliko kolektyvinio šalies prezidento funkcijas). 1968 m. balandžio mėn. protestuodamas prieš V.Gomulkos pradėtą antisemitinę kampaniją, atsistatydino iš visų postų.

  

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Boleslavas Bierutas** | **Lenkijos jungtinės darbininkų partijos pirmasis sekretorius**1956 m. kovo - spalio mėn.   | Po to:**Vladislavas Gomulka** |
| Prieš tai:**Aleksandras Zavadskis** | **LLR Valstybės tarybos pirmininkas**1964 — 1968  | Po to:**Marianas Spychalskis** |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2012-02-01 iš Wayback Machine projekto.
| **Aukštoji korifa** |
| --- |
| Aukštoji korifa (Java) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Arekiečiai  *( Arecales)* |
| Šeima: | Arekiniai  *( Arecaceae)* |
| Pošeimis: | *Coryphoideae*  *( Coryphoideae)* |
| Triba: | *Corypheae*  *( Corypheae)* |
| Gentis: | Korifa  *( Corypha)* |
| Rūšis: | Aukštoji korifa  *( Corypha utan)* |

 |
| Binomas |
| ***Corypha utan***Lam. 1786 |

**Aukštoji korifa** (*Corypha utan*) – didelių (iki 20 m aukščio) palmių rūšis iš korifų genties.

Lapai vėduokliški, ilgis iki 4-6 m, plotis 2,36-3,0 m, sudaryti iš 80-100 apatinėje dalyje suaugusių lapelių. Lapeliai būna apie 160 cm ilgio ir 8 cm pločio, pilkšvai ar melsvai žali, jų viršūnės smailėja, bet dvišakos. Kiekvienas lapelis turi vienintelę išilginę gyslą. Lapkočių ilgis – 2-4 m, visu ilgiu apsaugoti 0,3-2 cm ilgio tiesių spyglių.

Žiedynas yra didžiulė viršūninė šluotelė, 2-5 m aukščio, turinti iki 1 mln. gelsvų ar baltų abilyčių nemalonaus kvapo žiedų. Žiedų skersmuo 3-8 mm. Šluotelė sudaryta iš žiedų kekių po 5-10 žiedų, išsidėsčiusių ant 15-40 spirališkai atsišakojančių stiebelių.

Vaisiai nuo alyvuogių žalios iki rusvos spalvos, apvalūs, 15-30 mm skersmens. Bręsta apie 18 mėnesių. Sėklos rutuliškos, 12-20 mm skersmens.

Auga nuo Indijos vakaruose iki Filipinų rytuose ir Australijos Jorko Kyšulio pusiasalio pietuose.. Auga 15-90 m virš jūros lygio aukštyje, palei upelius, upių lankose, pievose. taip pat musoniniuose ir atviruose eukaliptų miškuose. Mėgsta tiesioginę saulės šviesą, daug drėgmės ir tropinį klimatą. Lėtai auga, nemėgsta persodinimo.

Kaip ir kitos korifos aukštoji korifa žydi vienintelį kartą (30-60 m. amžiaus) ir, subrandinusi vaisius, žūsta. Žiedynas būna iki 5 m aukščio, turi iki 1 mln. žiedų..

Lotyniškas pavadinimas sinonimas – *Corypha elata*.

* Stogo, dengto korifos lapais, vaizdas iš vidaus.
* Krakmolo, gauto iš aukštosios korifos, paplotėliai
* Aukštosios korifos Vakarų Timore


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Aukštoji korifa** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

1. ↑  Lapo išvaizda (nuotrauka)
2. ↑  Lapkočio krašto spygliai (nuotrauka)
3. 1 2  *Corypha utan* Palm and Cycad Societies of Australia web page Accessed 20 June 2009
4. ↑  Corypha utan

* Corypha utan Archyvuota kopija 2015-07-11 iš Wayback Machine projekto.
* Corypha utan Archyvuota kopija 2014-10-10 iš Wayback Machine projekto.
* *Corypha utan* in Queensland Archyvuota kopija 2012-04-27 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Atėnų mokykla (Raffaello Sanzio, 1509-1510)
**Aukštoji mokykla** – studijų ir mokslo įstaiga, rengianti specialistus su aukštuoju išsilavinimu bei vykdanti tyrimus (universitetas, akademija). Aukštosios mokyklos gali būti valstybinės ir privačios bei viešųjų įstaigų valdomos. Daugelyje šalių aukštųjų mokyklų veiklą reglamentuoja specialūs aukštojo mokslo įstatymai.

Lietuvoje
---------

*Pagrindinis straipsnis – Lietuvos aukštosios mokyklos*.
Lietuvoje pirmoji aukštoji mokykla, Vilniaus akademija, buvo įkurta jėzuitų, 1578 m. gavusių Stepono Batoro privilegiją, kuri buvo patvirtinta 1579 m. Vilniuje. Panaikinus Jėzuitų ordiną, iki 1781 m. ji veikė prižiūrima Vilniaus vyskupų ir rektorių, buvusių jėzuitų. 1781 m. akademija buvo pavadinta Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės vyriausiąja mokykla, susidėjusia iš 2 fakultetų – moralinio ir fizinio, ją prižiūrėjo Edukacinė komisija. 1797 m. padalinta į 4 fakultetus: moralinį, matematinį, medicinos ir kalbų bei meno. 

1803 m. Aleksandras I ją perorganizavo į Vilniaus universitetą, prižiūrimą švietimo ministro ir globėjo (A. Čartoriskio). Universitetui priklausė visos mokyklos Vilniaus, Gardino, Minsko, Volynės, Podolės, Kijevo, Vitebsko ir Mogiliovo gubernijose bei Baltstogės apygardoje. Universitete buvo visi tie patys fakultetai, bet prie moralinių mokslų fakulteto buvo prijungtas ir teologijos fakultetas. 1824 m. , vietoje A. Čartoriskio universiteto globėju paskyrus Novosilcevą, prasidėjo universiteto likvidavimas. 1831 m. gegužės 1 d. universitetas buvo uždarytas, jo turtas išdalintas Rusijos universitetams, o Vilniuje paliktas teologijos fakultetas, tapęs aukštąja teologijos mokykla, 1834 m. vasario 11 d. pervadintas į dvasinę akademiją.

Po Vilniaus universiteto panaikinimo aukštosios mokyklos Lietuvoje pradėtos kurti tik po Pirmojo pasaulinio karo.

Privačios aukštosios mokyklos pradėtos steigti Nepriklausomybės atkūrimo metais (aukštesniosios mokyklos, kolegijos, vėliau – ir universitetai).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Aukštoji mokykla** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Dzigongas自贡 |
| --- |
| 

DzigongasDzigongas

29°24′0″ š. pl. 104°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿29.40000°š. pl. 104.78333°r. ilg.﻿ / 29.40000; 104.78333﻿ (Dzigongas)Koordinatės: 29°24′0″ š. pl. 104°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿29.40000°š. pl. 104.78333°r. ilg.﻿ / 29.40000; 104.78333﻿ (Dzigongas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Kinijos vėliava Kinija |
| **Provincija** | Sičuanas |
| **Prefektūra** | Dzigongas |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 659 914  |
|  |
|  **Vikiteka** | Dzigongas |

**Dzigongas** (kin. 自贡, pinyin: *Zìgòng*) – miestas centrinėje Kinijoje, Sičuano provincijoje, Sičuano dubumoje, prie Tongdziango upės. Turi prefektūros statusą. Svarbus gamtinių dujų gavybos, druskos kasybos, chemijos pramonės centras. Veikia Druskos istorijos muziejus (nuo 1736 m.), Dinozaurų muziejus (eksponuojamos apylinkėse rastos dinozaurų fosilijos), yra keletas šventyklų, prekybos rūmai, XIX a. tvirtovė.

Istorija
--------

Druska Dzigonge buvo kasama jau Hanų dinastijos laikais, miestas tapo svarbiu prekybiniu centru. Nuo XX a. vid. druskos gavyba nebeteko savo reikšmės. 1980 m. šalia Dzigongo, Dašanpu formacijoje, rasta įvairių viduriniojo ir vėlyvojo Juros periodo gerai išsilaikiusių dinozaurų fosilijų.

Galerija
--------

* Dinozaurų muziejusDinozaurų muziejus

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 476
| ***Seserys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Le sorelle |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Italija |
| Režisierius | Roberto Malenotti |
| Scenaristas (-ai) | Roberto Malenotti |
| Metai | 1969 |
| Žanras | Drama |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Seserys** (it.  *Le sorelle*) – 1969 m. sukurta drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Susan Strasberg – Marta
* Nathalie Delon – Diana
* Massimo Girotti – Aleksas
* Giancarlo Giannini – Dario
* Lars Bloch
* Franco Abbina
* Gianni Pulone
* Attilio Dottesio

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Iširus Dianos santuokai, ši atvyksta į svečius pas savo jaunesnę seserį Martą, kurios nematė daugelį metų. Judviejų santykiai niekada nebuvo geri, nes kažkada jas siejo net intymus ryšys, kurį nutraukti pasiryžusi Marta galiausiai paliko seserį ir išvyko. Diana ištekėjo, tačiau naujame ryšyje nerado laimės ir yra įsitikinusi, kad Marta susiduria su tokia pačia problema, tačiau ši, ištekėjusi už vyresnio ir pasiturinčio Alekso, atrodo laiminga. Diana nesėkmingai mėgina sugriauti jų santuoką, tačiau bet kokie jos mėginimai susigrąžinti Martą patiria nesėkmę. Netrukus namuose apsistoja Alekso pusbrolis Darijus, kuris dar labiau sujaukia komplikuotus seserų santykius. Naujasis atvykėlis ima rodyti dėmesį Dianai, šiai rūpi tik Marta, o pastaroji pasiryžusi geriau mirti, negu vėl atnaujinti santykius su seserimi...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Alucitidae** |
| --- |
| Plunksnasparnis (Alucita hexadactyla)Plunksnasparnis (*Alucita hexadactyla*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Plunksnasparniai  *( Alucitidae)* |

 |

**Plunksnasparniai** (*Alucitidae*) – drugių (*Lepidoptera*) šeima, kuriai priklauso nedideli, gležni, maždaug 8-18 mm dydžio drugiai, kurių sparnai suskaldyti į 6 skiautes. Vikšrai gyvena augalų stiebuose, kur sukelia sustorėjimus, vadinamus galais, taip pat žiedynuose.

Tai nedidelė šeima – aprašyta 130 rūšių. Lietuvoje gyvena dvi retos rūšys: *Alucita dodecadactyla* (rasta Kaune ir Vilniuje ant sausmedžio) ir *Alucita hexadactyla* (rasta Nidoje). Drugiai skraido liepos – rugpjūčio mėn.
*Apie kitą žmogų (pedagogą) tokia pat pavarde ir vardu žr. Edvardas Paulavičius (1837)*

| **Edvardas Paulavičius** |
| --- |
|  |
| Edvardas Paulavičius |
| Herbas „Jasieńczyk" |
| Herbas „Jasieńczyk" |
|  |
| Gimė | 1825 m. birželio 7 d.Turgeliai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1909 m. vasario 10 d. (83 metai)Lvovas, Austrija-Vengrija |
|  |
| Veikla | Dailininkas, rezistentas |
|  |
|  **Vikiteka** | Edvardas Paulavičius |

**Edvardas Paulavičius** (1825 m. birželio 7 d. Turgeliuose, Rusijos imperija – 1909 m. vasario 10 d. Lvovas, Austrija-Vengrija) – dailininkas, rezistentas.

Biografija
----------

Gimė 1825 m. birželio 7 d. Turgeliuose. Mokėsi Slanimo, Žyrovičų mokyklose, baigė Slucko gimnaziją, studijavo Vilniaus medicinos-chirurgijos akademijoje. Tapybos mokėsi privačiai Kanuto Rusecko dirbtuvėje. Vėliau mokėsi Peterburgo dailės mokykloje, 1853 m. gavo dailininko vardą, 1859 m. – piešimo mokytojo teises. Ir Vilniuje, ir Peterburge aktyviai dalyvavo patriotiniame judėjime, artimai bendravo su Z. Sierakausku. Už dalyvavimą 1863 m. sukilime buvo ištremtas, po amnestijos gyveno Lvove, dirbo vietos muziejuje konservatoriumi, keliavo po Italiją, Prancūziją. E. B. Paulavičius nutapė portretų, peizažų, parašė straipsnių dailės klausimais, išleido atsiminimų knygą. Lietuvos dailės muziejuje saugomi darbai: „Autoportretas" (1853), Liudviko Petravičiaus portretas (1844). 1900 m. rašė straipsnius į laikraštį *Gazeta Lwowska*, 1906 m. rašė straipsnius į laikraštį Kurier Litewski. Susirašinėjo su Elze Ožeškiene. Mirė 1909 m. vasario 10 d. Lvove.

Literatūra
----------

* T. Krzywicki, Litwa: Przewodnik, Oficyna Wydawnicza "Rewasz", 2005, ISBN 8389188406.
* Ł. U. Marakou, Represawanyja literatary, nawukowcy, rabotniki aswiety, gramadskija i kulturnyja dziejaczy Białarusi, 1794-1991. Enc. dawiednik. U 10 t. T.2. - Mn:, 2003. ISBN 985-6374-04-9.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija Archyvuota kopija 2014-09-07 iš Wayback Machine projekto.
| 2023 m. pasaulio 3x3 krepšinio čempionatas |
| --- |
|  |
| **Data** | Gegužės 30 d. – birželio 4 d. |
| **Komandų** | 40 |
| **Vieta** | Austrijos vėliava Austrija, Viena |
| **Čempionai** |  |

**2023 m. pasaulio 3x3 krepšinio čempionatas** – 8-asis 3x3 krepšinio pasaulio čempionatas, kuris vyko 2023 m. gegužės 30–birželio 4 dienomis Vienoje, Austrijoje.

Lietuvos rinktinės
------------------

Lietuvai atstovavo vyrų ir moterų rinktinės. Vyrų komandą sudarė Darius Tarvydas, Evaldas Džiaugys, Gintautas Matulis ir Ignas Vaitkus. Moterų rinktinei atstovavo Kamilė Nacickaitė, Giedrė Labuckienė, Gabija Meškonytė ir Gabrielė Šulskė.

Lietuvos vyrų rinktinė laimėjo 2 rungtynes ir pralaimėjo 3, o galutinėje lentelėje užėmė 10 vietą.

Moterų rinktinė, patyrusi 3 pralaimėjusi ir laimėjusi 1 rungtynes, liko 15 vietoje.

Prizininkai
-----------

| Varžybos | Auksas | Sidabras | Bronza |
| --- | --- | --- | --- |
| Vyrai | Serbija Serbija | Jungtinės Amerikos Valstijos JAV | Latvija Latvija |
| Moterys | Jungtinės Amerikos Valstijos JAV | Prancūzija Prancūzija | Australija Australija |

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Nach der Heim-EM ist vor der Heim-WM". olympia.at. 2022-09-12. Nuoroda tikrinta 2022-09-12.
2. ↑  „Teams who have already qualified for FIBA 3x3 World Cup 2023". FIBA. 2023-02-07. Nuoroda tikrinta 2023-02-07.
3. ↑  Paaiškėjo galutinės Lietuvos 3x3 krepšinio rinktinių sudėtys pasaulio čempionatui
| Sesto Fjorentinasit. *Comune di Sesto Fiorentino* |
| --- |
| *Šv. Martyno bažnyčia* |
|  |
| 

Sesto FjorentinasSesto Fjorentinas

43°50′00″ š. pl. 11°12′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.83333°š. pl. 11.20000°r. ilg.﻿ / 43.83333; 11.20000﻿ (Sesto Fjorentinas)Koordinatės: 43°50′00″ š. pl. 11°12′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.83333°š. pl. 11.20000°r. ilg.﻿ / 43.83333; 11.20000﻿ (Sesto Fjorentinas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Toskana Toskana |
| **Provincija** | Florencijos provincija |
|  |
| **Meras** | Gianni Gianassi |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 47 623  |
| **Plotas** | 49,04 km² |
| **Tankumas** (2010) | 971 žm./km² |
| **Altitudė** | 55 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 50019 |
| **Tel. kodas** | 055 |
| **Tinklalapis** | www.comune.sesto-fiorentino.fi.it |
|  **Vikiteka** | Sesto Fjorentinas |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Martynas Tūrietis |

**Sesto Fjorentinas** (it. *Sesto Fiorentino*) – miestas Italijoje, Toskanoje, Florencijos provincijoje.

Istorija
--------

Seniausia žmonių gyvenvietė apylinkėse yra Mezolito laikų. Etruskai čia buvo nuo VII a. pr. m. e, bet tik romėnai įkūrė miestą ir pavadino *Sextus ab urbe lapis* (Šešta mylia nuo mylias žyminčio akmens mieste). Bažnyčios pradėtos statyti anstyvaisiais viduramžiais, iš kurių svarbiausia Šv. Martyno bažnyčia. Miestas priklausė Florencijos archivyskupui. Vėliau Florencijos respublika išdžiovino pelkes ir pakėlė apylinkių ekonomiką.

1735m. markizas Carlo Ginori įkūrė pirmą porceliano fabriką Europoje (*Manifattura di Doccia*). Dabar fabrikas vadinasi Richard-Ginori ir yra didžiausias porceliano gamintojas Italijoje. XIX a. pabaigoje buvę fabriko darbuotojai pradėjo kurti savo dirbtuves, kai kurios išaugo į fabrikus. Dabar Sesto Fjorentine yra virš šimto puodininkystės dirbtuvių ir valtybinė tam skirta mokykla L'Istituto Statale d'Arte.

Po referendumo miestas buvo prijungtas prie Italijos karalystės. XIX a. pabaigoje čia buvo stiprus darbininkų judėjimas ir Sesto Fjorentinas išrinko antrąjį socialistą į Italijos parlamentą Giuseppe Pescetti 1897 m. Sesto Fjorentinas tapo pirmuoju miestu Toskanoje su socialistu meru 1899 m.

Galerija
--------

* Villa Guicciardini Corsi SalviatiVilla Guicciardini Corsi Salviati
* Tomba della MulaTomba della Mula
* Tėvo Eligio Bortolotti keliasTėvo Eligio Bortolotti kelias

Išnašos
-------

1. ↑  Ceramica Toscana.it, *The ceramics tradition in Sesto Fiorentino* Archyvuota kopija 2011-07-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Ceramica Toscana.it, *L'Istituto Statale d'Arte* Archyvuota kopija 2009-04-17 iš Wayback Machine projekto.
| Gadalėjus*Гадалей* |
| --- |
| 

GadalėjusGadalėjus

54°24′20″ š. pl. 100°43′55″ r. ilg.﻿ / ﻿54.40556°š. pl. 100.73194°r. ilg.﻿ / 54.40556; 100.73194﻿ (Gadalėjus)Koordinatės: 54°24′20″ š. pl. 100°43′55″ r. ilg.﻿ / ﻿54.40556°š. pl. 100.73194°r. ilg.﻿ / 54.40556; 100.73194﻿ (Gadalėjus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8)------ vasaros: (UTC+9) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Irkutsko sritis Irkutsko sritis |
| **Rajonas** | Tuluno rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 1 082  |

**Gadalėjus** (rus. *Гадалей*) – kaimas apie 20 km į pietryčius nuo Tuluno, Bratsko tvenkinio intako Ijos dešiniajame krante, Tuluno rajonas, Irkutsko sritis, Rusija.

Lietuviai
---------

1949 m. balandžio mėn. į Gadalėjų iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta apie 60 šeimų. Tuomet Gadalėjus buvo kolūkio centras. Kaimas tesėsi apie 5 km palei upę; viena jo dalis vadinta Gadalėjumi, kita – Murašais. Tremtiniai dirbo žemės ūkio darbus, žiemą kirto mišką, badavo. 1956–1958 m. dauguma grįžo į Lietuvą. 1989 m. iš 17 Gadalėjaus kapinėse palaidotų lietuvių šešių palaikai parvežti į Lietuvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Gadalėjus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 315 psl.
**Nyderlandų notariato akademinė draugija** (ol. *Broederschap der Notariële Studenten*, **BNS**) - skėtinė organizacija, vienijanti šešias notariato studentų asociacijas Nyderlanduose. BNS buvo įkurta 1965 m. gegužės 21 d. Utrechte. BNS yra Karališkosios notarų asociacijos, profesinės asociacijos (Koninklijke Notariële Beroepsorganisatie) (KNB), narė. Valdybą sudaro trys nariai. Vadovauja prezidentas. Finansus tvarko iždininkas (valdybos narys). Einamuosius reikalus tvarko sekretorius.

Pagrindinis BNS tikslas - skatinti ryšius ir bendradarbiavimą tarp įvairių notaro studentų asociacijų Nyderlanduose.

Nariai
------

BNS sudaro 6 organizacijos:

* Amsterdamas: V.I.V.A. Amsterdamo laisvasis universitetas
* Amsterdamas: Rolandinus Passeggeri, Amsterdamo universitetas
* Groningen: Vevonos, Groningeno universitetas
* Leidenas: Broederschap der Notariële Studenten te Leiden, Leideno universitetas
* Nijmegenas: Nota Bene, Katholieke Universiteit Nijmegen
* Utrechtas: Vevanos, Utrechto universitetas

Šie 6 universitetai turi notariato teisės studijų programas. Tilburge, Roterdame ir Mastrichte yra teisės studijos, tačiau dar nėra atitinkamos specializacijos (*notarieel recht*).

Nuorodos
--------

* Oficiali tinklavietė Archyvuota kopija 2007-04-30 iš Wayback Machine projekto.
| Serėest. *Sääre* |
| --- |
| *Kraštovaizdis Serėje* |
|  |
| 

SerėSerė

58°9′6″ š. pl. 23°59′53″ r. ilg.﻿ / ﻿58.15167°š. pl. 23.99806°r. ilg.﻿ / 58.15167; 23.99806﻿ (Serė)Koordinatės: 58°9′6″ š. pl. 23°59′53″ r. ilg.﻿ / ﻿58.15167°š. pl. 23.99806°r. ilg.﻿ / 58.15167; 23.99806﻿ (Serė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Estijos vėliava Estija |
| **Apskritis** | Pernu apskritis |
| **Valsčius** | Kihnu valsčius |
|  |
| **Gyventojų** (2000 m.) | 137  |

**Serė** (est. *Sääre*) – kaimas pietvakarių Estijoje, apie 40 km į pietvakarius nuo Pernu, Kihnu saloje. Yra Kihnu valsčiaus administracinis centras. 2000 m. duomenimis, buvo 137 gyventojai.

Parduotuvė ir kavinė
Kaimas įsikūręs šiaurinėje salos dalyje. Be Serės saloje yra dar trys kaimai. Rašytiniai šaltiniai apie ruonių medžiotojus ir žvejus saloje siekia 1518 m. 

Serėje yra aerodromas su žolės danga, 2 pakilimo takais (sezoniniai skrydžiai iš Pernu), paštas, parduotuvė, kavinė. Vystomas turizmas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Sääre küla" (estų). eestigiid.ee. Nuoroda tikrinta 2011-04-21.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Vilhelmas Diltėjusvok. *Wilhelm Dilthey*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1833 m. lapkričio 19 d. |
| Mirė | 1911 m. spalio 1 d. (77 metai) |
|  |
| Veikla | vokiečių filosofas, istorikas, psichologas, sociologas, hermeneutikos teoretikas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Wilhelm Dilthey |

**Vilhelmas Diltėjus** (vok. *Wilhelm Dilthey*, 1833 m. lapkričio 19 d. – 1911 m. spalio 1 d.) – vokiečių filosofas, istorikas, psichologas, sociologas, hermeneutikos teoretikas.

V. Diltėjaus filosofija
-----------------------

V. Diltėjus siūlė kurti sistematiškas ir moksliškas interpretacijas, išlaikant jų kūrėjo kontekstą. V. Diltėjus aiškinimui bandė suteikti filosofinį pamatą, aptardamas jį kaip metodologinį humanitarinių mokslų pagrindą, ir kaip konstitucinį gyvenimo tikrovės elementą.

Nuo V. Diltėjaus hermeneutikos disciplina atsiskyrė nuo savo pagrindinės užduoties ir išplėtė spektrą iki visų tekstų, įskaitant daugialypę terpę ir reikšmių pagrindų supratimo.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Dzintars|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Įkurta | 1849 m. |
| Centrinė būstinė | Ryga, Latvija |
| Svarbiausi darbuotojai | Ilja Gerčikovas |
| Produkcija | Parfumerija, kosmetika |
| Pajamos | 7,5 mln. eurų (2010 m.) |
| Darbuotojų | daugiau kaip 400 |

**Dzintars** – latvių įmonė, gaminanti parfumeriją ir kosmetiką. Įsikūrusi Rygoje. Valdybos pirmininkas – Ilja Gerčikovas.

Istorija
--------

Istorija prasidėjo nuo Brigerio (įkūrėjas – Henrikas Adolfas Brigeris) muilo ir parfumerijos fabriko, kuris įkurtas 1849 m.

Po nacionalizuotų muilo ir parfumerijos įmonių susijungimo ir reorganizacijos 1951 m. vienas iš fabrikų buvo pavadintas „Dzintars". 1958 m. prisijungus muilo fabrikui „Sarkana Ausma" (latv. *Sarkanā Ausma*) buvo įkurta parfumerijos-kosmetikos gamykla „Dzintars". Nuo 1991 m. iki šių dienų – akcinė bendrovė.

Veikla
------

Įmonė užsiima parfumerijos, kosmetikos, augalinių ekstraktų kūrimu ir gamyba. Įmonėje dirba apie 400 žmonių.

Nuo 1998 iki 2004 m. įmonėje vyko reorganizacija, po kurios vokiečių audito kompanija išdavė „GMP Cosmetic" sertifikatą. Kompanija taip pat turi ISO 14001, ISO 9001 ir ISO 17025 sertifikatus. Taip pat Pasaulinė intelektualinės nuosavybės organizacija įteikė apdovanojimą „WIPO Trophy for Innovative Enterprises". 2010 m. įmonė gavo tarptautinio standarto „Ecocert" licenciją.

Turėdama savo tinklą Baltijos šalyse, kompanija pasiryžo sukurti mažmeninės prekybos tinklą Rusijoje. Tačiau bandymas sukurti tokį tinklą nepavyko. Lietuvoje produkcija prekiaujama internetinėje parduotuvėje.

„Dzintars" produkcijos asortimente yra daugiau nei 750 parfumerijos, dekoratyvinės kosmetikos, veido, kūno, plaukų priežiūros priemonių ir kitų biokosmetikos gaminių.

Latvijoje yra 50 specializuotų „Dzintars" produkcijos parduotuvių.

2010 m. grynasis pardavimas siekė 7,5 mln. eurų (2009 m. – 6,3 mln. eurų).
| **Vilhelmas Frikasvok. *Wilhelm Frick*** |
| --- |
|  |
| V.Frikas Niurnbergo proceso metu |
| Gimė | 1877 m. kovo 12 d. |
| Mirė | 1946 m. spalio 16 d. (69 metai) |
|  |
| Veikla | vokiečių teisininkas, Trečiojo reicho veikėjas. 1933—1943 m. buvo Vokietijos vidaus reikalų ministras, 1943—1945 m. - Bohemijos ir Moravijos reichsprotektorius. Niurnbergo tribunole nuteistas mirties bausme kaip karo nusikaltėlis |
|  |
|  **Vikiteka** | Wilhelm Frick |

**Vilhelmas Frikas** (vok. *Wilhelm Frick*, g. 1877 m. kovo 12 d. – 1946 m. spalio 16 d.) – vokiečių teisininkas, Trečiojo reicho veikėjas. 1933–1943 m. buvo Vokietijos vidaus reikalų ministras, 1943–1945 m. – Bohemijos ir Moravijos reichsprotektorius. Niurnbergo tribunole nuteistas mirties bausme kaip karo nusikaltėlis.

Biografija
----------

Nuo 1901 m. tarnavo policijoje. 1923 m. tapo Miuncheno policijos kriminalinės paieškos skyriaus vadovu. Dirbdamas šiose pareigose palaikė Hitlerį per Alaus pučo metu.

1924 m. išrinktas Reichstago deputatu. 1925 m. įstojęs į VNSDP, buvo jos frakcijos vadovu Reichstage. Nuo 1930 m. – Tiuringijos vidaus reikalų ministras.

Nacistams atėjus į valdžią tapo Vidaus reikalų reichsministru. Jam vadovaujant faktiškai panaikinta Vokietijos federalinė žemių sistema, uždraustos opozicinės partijos, sukurti žydus diskriminuojantys įstatymai.

1943–1945 m. buvo Bohemijos ir Moravijos reichsprotektorius.

V.Friko kūnas po egzekucijos
Tarptautiniame Niurnbergo tribunole V. Frikas buvo kaltinamas pagalba nacistams ateiti į valdžią, kūrimu įstatymų, kuriais buvo uždraustos politinės partijos ir profsąjungos, kuriamos koncentracijos stovyklos, skatinama Gestapo veikla, diskriminuojami žydai ir militarizuojama Vokietijos ekonomika. 1946 m. spalio 16 d. tribunolo sprendimu pakartas.

Nuorodos
--------

* Biografija (rusų kalba) - Hronos;
* Biografinė santrauka (vokiečių kalba) Archyvuota kopija 2014-07-31 iš Wayback Machine projekto..

Šaltiniai
---------

1. ↑   (www.peoples.ru)
**Gabrielė Gylytė-Hein** (g. 1980 m. Vilniuje) – lietuvių pianistė, gyvenanti Vokietijoje. Lietuvos Garbės konsulė, Lietuvos-Vokietijos forumo vadovė.

Išsilavinimas
-------------

Baigusi Nacionalinę M. K. Čiurlionio menų gimnaziją (mokytoja – M. Lapėnaitė), nuo 1998 Gabrielė Gylytė studijavo Lietuvos muzikos ir teatro akademijoje (muzikos pedagogas – prof. Petras Geniušas), bakalaurė. Gavusi Lietuvos valstybinę ir Sauliaus Karoso paramos fondo stipendijas, nuo 2003 m. studijavo Frankfurto prie Maino aukštojoje muzikos ir vaizduojamųjų menų mokykloje (prof. Lev Natochenny).

Gabrielė Gylytė ištekėjusi; vyras vokietis Hein.

Pasiekimai
----------

Gabrielė Gylytė dalyvavo įvairiuose tarptautiniuose konkursuose. Tapo nugalėtoja arba diplomante tokiuose konkursuose kaip:

* Stasio Vainiūno konkursas (Vilnius, diplomantė, 1996),
* Nikolajaus Rubinšteino tarptautinis konkursas (Paryžius, 1 vieta, 1998),
* "Roma 1999" (Roma, 2 vieta, 1999),
* "Citta di Marsala" (Sicilija, laureatė, 1999),
* "Virtuozy 2000" (Sankt Peterburgas, laureatė, 1998),
* tarptautinis fortepijono muzikos festivalis "Meranofest" (Italija, diplomas, 2003),
* "Mannheim 2004" (Vokietija, diplomas),
* Citta di Sulmona (Italija, diplomas, 2006),
* „Muzika be sienų" (Lietuva, 1 vieta, 2006).

Šaltiniai, nuorodos
-------------------

* Asmeninis tinklalapis Archyvuota kopija 2008-06-07 iš Wayback Machine projekto. (lietuvių, anglų ir vokiečių k.)
* Lietuvos muzikos atlikėjų informacijos centro informacija Archyvuota kopija 2007-10-19 iš Wayback Machine projekto.
* last.fm Gabrielės Gylytės atliekami kūriniai
| **Wilhelm Kuhr** |
| --- |
|  |
| 1887 m. |
| Gimė | 1865 m. rugpjūčio 9 d.Verdainė, Prūsijos karalystė |
| Mirė | 1914 m. gruodžio 23 d. (49 metai)Lengas prie Mazovijos Tomašuvo, Vokietijos imperija |
|  |
| Veikla | teisininkas, politikas |
|  |
|  **Vikiteka** | Wilhelm Kuhr |

**Wilhelm Kuhr** (1865 m. rugpjūčio 9 d. Verdainėje – 1914 m. gruodžio 23 d. Lenge prie Mazovijos Tomašuvo) – teisininkas, politikas.

Biografija
----------

Gimė 1865 m. rugpjūčio 9 d. Verdainėje. Baigė gimnaziją Luke. Studijavo teisę ir ekonomiką Karaliaučiaus universitete. Trumpai buvo Burgo miestelio netoli Magdeburgo meru. 1906-1914 m. buvo Pankovo miestelio, kuris šiuo metu priklauso Berlynui meras. Būdamas miestelio meru žymiai pagerino švietimo ir sveikatos apsaugos sąlygas, įkūrė miestelio parką. Prasidėjus I pasauliniam karui savanoriškai ėjo į frontą ir žuvo mūšyje Lengo kaime prie Mazovijos Tomašuvo 1914 m. gruodžio 23 dieną. Jo garbei Pankove ir Burge pavadintos gatvės.

Nuorodos
--------

* Biografija (vok.) Archyvuota kopija 2013-09-27 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* Hans Lippold: Wilhelm Kuhr und seine Straße. Zeitung der Altmärker-Masuren 29, Kiel 1961, S. 379
| Borudžerdasبروجرد |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

BorudžerdasBorudžerdas

33°54′0″ š. pl. 48°45′0″ r. ilg.﻿ / ﻿33.90000°š. pl. 48.75000°r. ilg.﻿ / 33.90000; 48.75000﻿ (Borudžerdas)Koordinatės: 33°54′0″ š. pl. 48°45′0″ r. ilg.﻿ / ﻿33.90000°š. pl. 48.75000°r. ilg.﻿ / 33.90000; 48.75000﻿ (Borudžerdas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3:30)------ vasaros: (UTC+4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Irano vėliava Iranas |
| **Provincija** | Lurestano provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 231 700  |
| **Altitudė** | 1 670 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Borudžerdas |

**Borudžerdas** (pers. بروجرد = *Borūjerd*) – miestas vakarų Irane, Lurestano provincijoje, Zagroso kalnuose, Dezo upės slėnyje, 110 km į pietus nuo Hamadano. 230 tūkst. gyventojų. Iš Borudžerdo plentai veda į Hamadaną, Choramabadą, Araką.

Metalo, odos apdirbimo, elektrotechnikos, tekstilės (medvilnės), maisto (aliejaus, cukraus) pramonė. Tradicinis kilimų audimas.

Vietovė gyvenama nuo senovės (bent nuo 3000 m. pr. m. e.). Arabams užėmus Persiją, IX a. Borudžerde vietoje ugnies šventyklos pastatyta Džameho mečetė (išlikusi iki šių laikų). Yra XI a. Imamzadeho Džafaro mauzoliejus. Taip pat yra kadžarų laikais pastatyta Soltani mečetė ir turgus.

Miestas smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimo 2006 m.

Galerija
--------

* Džameho mečetėDžameho mečetė
* Soltani mečetėSoltani mečetė
* Imamzadeho Džafaro mauzoliejusImamzadeho Džafaro mauzoliejus

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Borudžerdas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| Sete Laguasas*Sete Lagoas* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Sete LaguasasSete Laguasas

19°27′0″ p. pl. 44°14′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.45000°š. pl. 44.23333°r. ilg.﻿ / 19.45000; 44.23333﻿ (Sete Laguasas)Koordinatės: 19°27′0″ p. pl. 44°14′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.45000°š. pl. 44.23333°r. ilg.﻿ / 19.45000; 44.23333﻿ (Sete Laguasas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Pietryčių regionas |
| **Valstija** | Minas Žeraisas Minas Žeraisas |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 236 228  |
| **Altitudė** | 766 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Sete Laguasas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Sète Lagùasas |

**Sete Laguasas** (port. *Sete Lagoas*) – miestas pietryčių Brazilijoje, vidurio Minas Žeraise, 72 km į šiaurės vakarus nuo Belo Horizontės. Pro miestą eina Belo Horizontės–Montes Klaroso geležinkelis ir Brazilijos–Rio de Žaneiro plentas. Vystoma maisto (pieno, cukraus) pramonė, metalurgija, transporto priemonių gamyba, turizmas (vandens sportas). Aplink miestą plėtojama žemdirbystė (auginami ryžiai, pupelės, manijokai, kukurūzai, cukriniai runkeliai, medvilnė), gyvulininkystė, yra kvarco kasyklų, marmuro skaldyklų.

Sete Laguase veikia žemės ūkio tyrimų institutas, istorijos, geležinkelių muziejai, kultūros centras. Netoli miesto yra keliautojų lankomas „Girios karaliaus" (*Rei do Mato*) urvas, kurio ilgis – 998 m, taip pat senovinės olų tapybos pavyzdžiai. Yra Šv. Antano (pastatyta 1843–1886 m.), Šv. Elenos (1852 m.) bažnyčios, XVIII a. rūmai.

Istorija
--------

XVII–XVIII a. Sete Laguaso („septyni ežerai") apylinkėse ėmė kurtis aukso, deimantų, brangakmenių ieškotojai. 1867 m. sudaryta Sete Laguaso savivaldybė.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  *Sete Laguasas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
**Vilemas Drostas** (ol. *Willem Drost*, 1633 m. balandžio 19 d. Amsterdamas – 1659 m. vasario mėn. ten pat) − XVII a. Nyderlandų tapytojas ir grafikas.

Biografija
----------

Vilemas Drostas gimė Amsterdame, pakrikštytas Naujoje bažnyčioje 1633 m. balandžio 19 d. Pasak Houbraken, jis buvo Rembranto mokiniu, kas galėjo atsitikti prieš 1650 m. Anksčiausias V. Drosto grafikos kūrinys datuotas 1652 m. tapybos − 1653 m. Pasak Houbraken, V. Drostas keliavo į Italiją, kur susidraugavo su olandų tapytojais Jan van der Meer iš Utrechto ir Johann Carl Loth. Labai mažai žinoma patikimų faktų apie V. Drosto gyvenimą. Jis mirė jaunas, nesulaukęs 26 metų, Amsterdame 1659 m. vasario mėn. Jo ankstyvoji kūryba buvo įtakota Rembranto, vėlyvojoje pasirodė itališkos tapybos motyvų.

Darbų galerija
--------------

* „Vertumnas ir Pomona" (Nacionalinis Varšuvos muziejus)
* „Jauno vyro portretas" (apie 1654, Nacionalinė Katalonijos dailės galerija, Barselona)
* „Betsabėja" (1654, Luvras, Paryžius)
* „Vyras su raudona kepure" (apie 1654, Senųjų meistrų paveikslų galerija, Dresdenas)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Willem Drost** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Jonathan Bikker. *Willem Drost.* Yale University Press, 2005.
* wga.hu
Konsulinė tarnyba atliekama konsulinėse įstaigose (foto - Lietuvos generalinis konsulatas Sankt Peterburge)
**Konsulinė tarnyba** (tam tikrose valstybėse) – valstybės tarnybos dalis, kuri per konsulinės tarnybos institucijas įgyvendina ir vykdo Respublikos Prezidento, Parlamento bei Vyriausybės nustatytą konsulinę bei iš dalies – užsienio politiką.

Įvairios sistemos
-----------------

### Šveicarija

Šveicarijoje Konsulinė ir Diplomatinė tarnybos yra atskirtos. Egzistuoja konsuliniai rangai, konsulinė karjera, kai kur diplomatai neatlieka konsulinių funkcijų. Kartu abi tarnybos sudaro vientisą Užsienio reikalų (sistemos) tarnybą, kuriai priklauso Užsienio reikalų ministerijoje bei Užsienio reikalų ministerijai atskaitingose diplomatinėse atstovybėse užsienio valstybėse, atstovybėse prie tarptautinių organizacijų, konsulinėse įstaigose dirbantys konsulai ir diplomatai.

### Lietuva

Konsulinei (kaip ir diplomatinei) tarnybai vadovauja užsienio reikalų ministras.

Lietuvos (kaip ir daugumos valstybių) Konsulinė tarnyba yra integruota į diplomatinę tarnybą ir nėra išskiriama kaip tokia. Diplomatai kartu atlieka ir konsulines funkcijas, eidami atitinkamas pareigas diplomatinėje atstovybėje.

Nuorodos
--------

* Užsienio reikalų ministerija
* Konsulinė įstaiga
* Diplomatiniai santykiai
* Diplomatija

* Šveicarijos URM
* Lietuvos Respublikos Užsienio reikalų ministerija Archyvuota kopija 2019-09-30 iš Wayback Machine projekto.
* LR URM Konsulinio departamento informacija Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Will Forte** |
| --- |
|  |
| Aktorius 2011 m. Tribekos filmų festivalio metu |
| Gimė | 1970 m. birželio 17 d. (52 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Alamedos apygarda, Kalifornija, JAV |
|  |
| Veikla | aktorius, scenaristas, komikas |
|  |
|  **Vikiteka** | Will Forte |

**Orville Willis „Will" Forte IV** (g. 1970 m. birželio 17 d. Alamedos apygardoje, Kalifornijoje, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių aktorius, komikas ir scenaristas. Vaidina daugiausiai televizijoje.

Will Forte geriausiai žinomas iš NBC televizijos šou „Saturday Night Live", kuriame buvo vienas iš laidos aktorių. Šou dirbo aštuonerius metus (2002–2010). Atliko pagrindinį vaidmenį filme „MacGruber" (2010). Situacijų komedijoje „30 Rock" (2006–2013) aktorius yra atlikęs pagrindinės serialo personažės Dženos Maroney vaikino Paul L’Astnamé vaidmenį. Vaidino keliolikoje serijų.
*Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*
Koordinatės: 54°57′18″š. pl. 24°39′12″r. ilg.﻿ / ﻿54.9549°š. pl. 24.6534°r. ilg.﻿ / 54.9549; 24.6534

|  Čiobiškio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Širvintų |
| **Savivaldybė** | Širvintų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Čiobiškis |
| **Adresas** | Neries g. 7 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1816 m. |
| **Stilius** | klasicizmas |

**Čiobiškio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Čiobiškio kaime, netoli Musės ir Neries santakos. 

Bažnyčios statinių kompleksas yra architektūros paminklas (unik. kodas 1651). Kompleksui priklauso dvi koplyčios, dvi varpinės, šventoriaus tvora su vartais.

Istorija
--------

Čiobiškio dvare buvo koplyčia. Dvarininkai Šveikauskiai pastatė bažnyčią kitoje vietoje. 1717 m. ji buvo Musninkų filija. 1782 m. įkurta parapija. XVIII a. buvo parapinė mokykla. XVIII a. pabaigoje bažnyčia sudegė.

Šveikauskiai, 1794 m. parduodami dvarą Pilsudskiams, įpareigojo juos pastatyti naują bažnyčią. Nauja mūrinė bažnyčia pastatyta 1810–1816 m. (manoma, kad ją projektavo Laurynas Gucevičius, tačiau jo autorystė dokumentiškai nepatvirtinta). Vilniaus vyskupas Eduardas Ropas 1907 m. bažnyčią konsekravo. Lietuviškas pamaldas pradėjo laikyti kunigas Stanislovas Šlamas. Jis per knygnešius tikinčiuosius aprūpino lietuviškomis maldaknygėmis.

1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Klebonas Liudvikas Puzonas (1911–1988) 1946 m. nuteistas 15 m. kalėti už tai, kad klausė partizanų išpažinčių.

1984 m. bažnyčia apiplėšta.

Architektūra
------------

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano, bebokštė. Vidus 3 navų, skliautai buriniai, grindys iš mozaikos juostų. Bažnyčioje yra fundatoriaus Jono Krizostomo Pilsudskio portretas (1810 m.). Šventorių juosia akmenų mūro tvora su koplytėlėmis. Jame stovi dvi klasicistinės mūrinės koplyčios ir dvi varpinės.

Galerija
--------

* Priekyje – I koplyčiaPriekyje – I koplyčia
* BažnyčiaBažnyčia
* I varpinė (su laikrodžio mechanizmu)I varpinė (su laikrodžio mechanizmu)
* II varpinė (su varpu)II varpinė (su varpu)
* II koplyčiaII koplyčia

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Bažnyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-05-16.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Čiobiškio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Čiobiškio šv. Jono Krikštytojo bažnyčia
| Kimberlisangl. *Kimberley* |
| --- |
| *I pasaulinio karo memorialas Kimberlyje* |
|  |
| 

KimberlisKimberlis

28°44′0″ p. pl. 24°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿28.73333°š. pl. 24.76667°r. ilg.﻿ / 28.73333; 24.76667﻿ (Kimberlis)Koordinatės: 28°44′0″ p. pl. 24°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿28.73333°š. pl. 24.76667°r. ilg.﻿ / 28.73333; 24.76667﻿ (Kimberlis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Pietų Afrikos Respublikos vėliava Pietų Afrikos Respublika |
| **Provincija** | Šiaurės Kapas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1870 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 225 155  |
| **Plotas** | 164,3 km² |
| **Tankumas** (2011) | 1 370 žm./km² |
| **Altitudė** | 1 184 m |

**Kimberlis** (*Kimberley*) – miestas Pietų Afrikos Respublikoje, Šiaurės Kapo provincijos administracinis centras ir didžiausias miestas, išsidėstęs Veldo plynaukštėje, šalia Valio upės slėnio.

2011 m. 43,2 % miesto gyventojų pagrindinė kalba buvo afrikanų, 35,8 % – tsvanų, 8,7 % – anglų, 6 % – kosų.

Istorija
--------

Miestas įkurtas *New Rush* pavadinimu 1870 m. netoliese radus deimantų. 1873 m. pervadintas britų politiko I-ojo Kimberlio erlo, Džono Voudhauzo garbei. 1887 m. „De Beers" kompanija, vadovaujama Sesilio Rodeso, ėmėsi deimantų gavybos. Dėl imigrantų antplūdžio Kimberlis sparčiai augo. Čia rasta ultrabazinė magminė uoliena, pavadinta kimberlitu, kurioje aptinkami deimantai. Dar 1882 m. rugsėjo 2 d. Kimberlyje įvestas elektrinis gatvių apšvietimas (tai pirmasis miestas pietų pusrutulyje, įvedęs tokį apšvietimą). 1896 m. atidarytas Vitvatersrando universiteto filialas. XIX a. pab. – XX a. pr. Kimberlis buvo Būrų karų centras. Didžiausia pasaulyje deimantų kasykla uždaryta 1914 m. (iškasta 3 t deimantų), 2005 m. uždarytos dar trys. Dar ir dabar tai vienas svarbiausių pasaulyje deimantų gavybos ir apdirbimo centrų. Cemento ir statybinių medžiagų pramonė.

Buvusi deimantų kasykla – Didžioji skylė

Šaltiniai
---------

1. SOUTH AFRICA: Northern Cape, *citypopulation.de*
2. ↑  SOUTH AFRICA: Northern Cape, *citypopulation.de*
3. SOUTH AFRICA: Northern Cape, *citypopulation.de*
4. ↑  SOUTH AFRICA: Northern Cape, *citypopulation.de*
5. ↑
6. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 209

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus** – Straipsnis iš esmės yra apie garbės konsulus; yra juk ir kitokių.**Jei galite, sutvarkykite.** |

 *Kitos reikšmės – Konsulas (reikšmės).*
*Apie senovės Romos* konsulus *skaitykite straipsnyje* Konsulas (Roma)*.*

**Garbės konsulas** – užsienio reikalų ministro paskirtas (išduodant konsulinį patentą) pareigūnas, turintis eiti konsulo pareigas užsienyje – vykdyti konsulines funkcijas, vadovaujantis 1963 metų Vienos konvencija dėl konsulinių santykių, konsulinėmis konvencijomis ir kitais susitarimais su buvimo valstybe, taip pat įstatymais bei kitais norminiais aktais.

### Klasės

Yra keturios garbės konsulų – konsulinių įstaigų vadovų – klasės:
garbės generalinis konsulas;
garbės konsulas;
garbės vicekonsulas;
garbės konsulinis agentas.

### Imunitetai

Garbės konsulas naudojasi privilegijomis ir imunitetais, numatytais 1963 metų Vienos konvencijoje dėl konsulinių santykių, konsulinėse konvencijose ir kituose susitarimuose su buvimo valstybe.

### Veiklos finansavimas

Garbės konsulas **nėra valstybės tarnautojas** ir negauna atlyginimo iš valstybės biudžeto. Tačiau funkcijoms vykdyti gali būti skiriamos siunčiančios valstybės lėšos.

### Paskyrimas

Garbės konsulu pagal susitarimą su buvimo valstybe gali būti skiriamas ir ne siunčiančios valstybės pilietis. Garbės konsulo įstaigos būstinė, klasė ir konsulinė apygarda nustatoma pagal susitarimą su buvimo valstybe.

### Funkcijos

Garbės konsulas vykdo konsulines funkcijas, numatytas konsuliniame statute, 1963 metų Vienos konvencijoje dėl konsulinių santykių, konsulinėse konvencijose ir kituose susitarimuose su buvimo valstybe. Garbės konsulas gali vykdyti ir teisės aktuose nenumatytas funkcijas, jeigu tai neprieštarauja siunčiančios ir buvimo valstybės įstatymams.

Valstybėse, kuriose nėra diplomatinių atstovybių ir konsulinių įstaigų, išimtiniais atvejais, buvimo valstybei sutinkant, garbės konsului gali būti pavesta atlikti ir kai kuriuos diplomatinius aktus.

Garbės konsulas pradeda eiti savo pareigas nuo buvimo valstybės sutikimo (egzekvatūros) gavimo momento ar kito laiko, kurį nustato buvimo valstybės kompetentingos institucijos.

Užsienio reikalų ministras, suderinęs su Vyriausybe, garbės konsulo teikimu gali skirti etatinius garbės konsulo įstaigos tarnautojus.

Nuorodos
--------

* Valstybės tarnyba
* Užsienio reikalų ministerija
* Konsulinė tarnyba Archyvuota kopija 2007-03-10 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
| Čiobiškio pilkapynas |
| --- |
| Čiobiškio pilkapių ženklas |
| 

Čiobiškio pilkapynasČiobiškio pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°57′30″š. pl. 24°39′21″r. ilg.﻿ / ﻿54.9582506°š. pl. 24.6558094°r. ilg.﻿ / 54.9582506; 24.6558094Koordinatės: 54°57′30″š. pl. 24°39′21″r. ilg.﻿ / ﻿54.9582506°š. pl. 24.6558094°r. ilg.﻿ / 54.9582506; 24.6558094 |

 |
| Vieta | Širvintų rajonas |
| Seniūnija | Čiobiškio seniūnija |
| Naudotas | X a. – XI a. |
| Tirtas | 1963–1964 m. |
| Registro Nr. | AR1115 / 3392 / A1445 |

**Čiobiškio pilkapynas** – pilkapynas Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, prie Čiobiškio kaimo, 0,15 km į šiaurės rytus nuo Čiobiškio Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios, 0,1 km į vakarus nuo kelių Gelvonai-Čiobiškis ir Čiobiškis-Burniškiai kryžkelės, 50 m į pietvakarius nuo kelio Gelvonai-Čiobiškis, pušyne.

Pilkapynas
----------

Pilkapyną sudaro 12 pilkapių. Sampilai apie 1 m aukščio, 10–16 m skersmens, supilti iš gelsvo smėlio, apjuosti grioviais su pelenų ir degėsių liekanomis. 1963–1964 m. Lietuvos istorijos institutas (vadovė Regina Kulikauskienė) ištyrė 5 pilkapius. Mirusieji laidoti sudeginti, negiliose duobėse, dažniausiai pilkapio viduryje, su įkapėmis, po pilkapio sampilu yra 3-5 palaidojimai. Moterų kapuose rasta verpstukų, žalvarinių įvijinių karolių, apyrankių fragmentų, geležinių peiliukų, vyrų – geležinių ietigalių, siauraašmenis pentinis kirvis, peiliukų, diržų sagčių. Kapuose rasta prastos molio masės apysveikių puodų. Pilkapynas datuojamas X a. – XI a. pradžia. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Regina Kulikauskienė. *Čiobiškio pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 94 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Janis Buivydas  latv. *Jānis Buvids*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1864 m. rugsėjo 8 d.Alkiškiai, Akmenės valsčius |
| Mirė | 1937 m. balandžio 2 d. (72 metai) |
|  |
| Veikla | Rusijos ir Latvijos generolas, pedagogas, karo istorikas |

**Janis Buivydas** (latv. *Jānis Buvids*. rus. *Иван Фридрихович Буйвид*; 1864 m. rugsėjo 8 d. Alkiškiuose, Akmenės valsčius – 1937 m. balandžio 2 d.) – Rusijos ir Latvijos generolas, pedagogas, karo istorikas.

Istorija
--------

1889 m. baigė Vilniaus karo mokyklą, po dešimties metų baigė Rusijos Generalinio štabo karo akademiją. Pirmojo pasaulinio karo metais vadovavo brigadai. 

1917 m. Spalio perversmo nepripažíno, bolševikų buvo kalintas Petro ir Povilo tvirtovėje Petrograde. Kilusio pilietinio karo metu kovojo baltųjų pusėje Ukrainoje ir Pietų Rusijoje. Buvo vienas paskutiniųjų Krymo gynėjų, 1920 m. lapkričio mėn. emigravo į Turkiją.

1922 m. grįžo į Nepriklausomybę paskelbusią Latviją. Nuo 1923 metų Aukštesniųjų karininkų kursų skyriaus vedėjas. 1924–1925 m. Latvijos kariuomenės štabo viršininkas. 1925–1928 m. Akademinių karininkų kursų vadovas. Išėjęs į dimisiją nemažai rašė karo istorijos temomis.

Palaidotas Rygos Įgulos kapinėse (latv. *Garnizona kapi*).

Įvertinimas
-----------

Generolas buvo apdovanotas Rusijos Šv. Jurgio IV laipsnio ordinu, Šv. Vladimiro ordinu, Šv. Stanislovo III ir IV laipsnio ordinais, Šv. Anos ordinu. Už narsą jam įteiktas Šv. Jurgio ginklas.

Šaltiniai
---------

* Буйвид Иван Фридрихович // Русская армия в Великой войне
* Буйвид, Иван Фридрихович // Георгиевские кавалеры Великой войны
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Pyrola** |
| --- |
| Mažoji kriaušlapė (Pyrola minor)Mažoji kriaušlapė (*Pyrola minor*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Erikiniai  *( Ericaceae)* |
| Gentis: | Kriaušlapė  *( Pyrola)* |

 |

**Kriaušlapė** (*Pyrola*) – erikinių šeimos gentis. Tai nedideli visžaliai žoliniai augalai. Lapai sudaro skrotelę. Balti, kreminiai arba rožiniai žiedai sudaro žiedynus.

Paplitusi vidutinio klimato ir arktinėse Europos, Azijos, Š. Amerikos dalyse. Mėgsta drėgną, pavėsingą aplinką, auga miškuose, tarpkopėse.

Kriaušlapės – vieni iš nedaugelio augalų, kurie gali apsirūpinti maisto medžiagomis arba parazituodami grybus, arba fotosintetindami. Parazitinės formos būna belapės, arba lapai būna menki, rausvi. Kas lemia, kuriuo būdu augalas apsirūpins medžiagomis, neaišku. Išsiaiškinus priežastis, galbūt paaiškėtų, kaip susiformavo kitos parazitinių augalų rūšys.

Lietuvoje auga šios rūšys:

* Žaliažiedė kriaušlapė (*Pyrola chlorantha*)
* Vidutinioji kriaušlapė (*Pyrola media*)
* Mažoji kriaušlapė (*Pyrola minor*)
* Apskritalapė kriaušlapė (*Pyrola rotundifolia*)