recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mažasis princas**| 
1943 m. autoriaus pieštas angliškojo leidimo viršelis |
| **Autorius** | Antuanas de Sent Egziuperi |
| **Šalis** | Prancūzija |
| **Žanras** | Literatūra vaikams ir suaugusiems |
| **UDK:** | 821.133.1-93-34 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Le Petit Prince |
| **Šalis** | JAV |
| **Kalba** | prancūzų |
| **Leidykla** | Reynal & Hitchcock |
| **Išleista** | 1943 m. |
| **Puslapių** | 91 |
| **OCLC:** | 872300638 |
| **Pirmasis lietuviškas leidimas** |
| **Pavadinimas** | Mažasis princas |
| **Leidykla** | Valstybinė grožinės literatūros leidykla |
| **Išleista** | 1959 m. |
| **Vertėjas** | Vytautas Kauneckas |
| **Puslapių** | 98 |
| **OCLC:** | 463475975 |
| Pirmą sykį išleista JAV prancūzų ir anglų kalbomis. Prancūzijoje išleista 1945 m. |

**Mažasis princas** (pranc. *Le Petit Prince*) – Prancūzijos rašytojo Antuano de Sent Egziuperi 1943 m. išleista pasaka. Autorius ją parašė gyvendamas JAV, Niujorke. Prancūzijoje ji buvo išleista jau po autoriaus mirties ir Prancūzijos išvadavimo iš Viši režimo. Knyga iliustruota paties autoriaus piešiniais, savo kūrinį rašytojas skyrė savo draugui Leonui Vertui.

„Mažasis princas" priskiriamas vaikų literatūros klasikai, tačiau adresatas nėra visiškai aiškus – apsakymas gali būti priskiriamas ir suaugusiųjų skaitybai. Knygoje filosofiškai pasakojama apie žmogaus likimą, gyvenimo prasmę, kritikuojama visuomenė, paviršutiniškas suaugusiųjų gyvenimas. Lietuvių kalba knyga pirmą kartą buvo išleista 1959 m. Valstybinės grožinės literatūros leidyklos, vertė Vytautas Kauneckas. 1966 m. Lietuvos kino studijoje buvo sukurtas meninis filmas „Mažasis princas" pagal A. de Sent Egziuperi apsakymą. 2005 m. „Alma littera" išleido Prano Bieliausko „Mažojo princo" vertimą į lietuvių kalbą. Nuo 2006 m. Lietuvos nacionaliniame dramos teatre yra rodomas Sauliaus Mykolaičio spektaklis „Mažasis princas". 2017 m. duomenimis „Mažasis princas" buvo išverstas į 300 pasaulio kalbų, bendras tiražas viršijo 200 milijonų ir tai yra antra pagal vertimų skaičių knyga po Biblijos. Japonijoje yra Mažojo princo muziejus.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Kam skirta Mažojo princo išmintis?
2. ↑  Antoine de Saint-Exupéry. MAŽASIS PRINCAS
3. ↑  Gearon, E. (2011). *The Sahara: A Cultural History*. Oxford University Press. pp. p. 125. `{{cite book}}`: `|pages=` turi papildomą tekstą (pagalba)
4. ↑  „'The Little Prince' becomes world's most translated book, excluding religious works". CTV News. 2017-04-07. Nuoroda tikrinta 2018-12-30.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mažasis princas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Mažasis princas
* Lietuviškas knygos tekstas
2008 m. Tokijo žaidimų paroda
Mugė 2004 m.
Mugė 2007 m.
**Tokijo žaidimų paroda** (jap. 東京ゲームショウ = *Tōkyō Gēmu Shō*, angl. *Tokyo Game Show*) – kompiuterinių žaidimų mugė, rengiama kasmet rugsėjo mėn. Makuhari mugės metu Čiboje (Japonija). Mugę organizuoja Computer Entertainment Supplier’s Association (CESA) ir Nikkei Business Publications, Inc. (Nikkei BP). Daugiausia dėmesys skiriamas japoniškiems žaidimams, tačiau kai kurie tarptautiniai kompiuterinių žaidimų kūrėjai čia taip pat pristato savo būsimus žaidimus ir (ar) susijusią įrangą. Kaip ir gamescom mugėje Vokietijoje, per paskutiniąsias dvi dienas Tokijo žaidimų paroda yra atvira ir plačiajai visuomenei.

Daugiausia mugės ploto užima demonstracinės sienelės su įmontuotais televizorių ekranais, vaizduojančiais kompiuterinių žaidimų demonstracinį turinį, anonsus ir kitokią produkciją, bei šalimais stovintys prekėmis užpildyti stendai. Įrenginių zonoje pristatoma kompiuterinių žaidimų techninė įranga, baldai. Atskiros zonos skirtos žaidimams mobiliuosiuose įrenginiuose. Rengiami įvairūs renginiai, pvz. cosplay madų šou.

Istorija
--------

Pirmoji Tokijo žaidimų paroda buvo surengta 1996 m. Nuo 1996 iki 2002 m. mugė buvo rengiama dukart per metus, kartą pavasarį ir kartą rudenį (Tokyo Big Sight parodų centre). Nuo 2002 m. vėl vyksta kartą metuose. Pastaruosius kelerius metus buvo stebimas lankytojų pagausėjimas. 2011 m. parodą aplankė per 200 tūkst. lankytojų. 2012 m. jų skaičius siekė 223 753, 2013 m. buvo pasiektas lankytojų rekordas – 270 197.

Išnašos
-------

1. ↑  „Tokyo Game Show". Expo.nikkeibp.co.jp. Nuoroda tikrinta 2010-10-14.
2. ↑  „TOKYO GAME SHOW 2001 AUTUMN". Cesa.or.jp. 2001-10-12. Suarchyvuotas originalas 2010-10-08. Nuoroda tikrinta 2010-10-14.
3. ↑  „Tokyo Game Show 2013 breaks attendance record". Gematsu. Nuoroda tikrinta 2014-06-14.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2016-05-05 iš Wayback Machine projekto.
| Xavier Dolan |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Xavier Dolan |
|  |
| Gimė | 1989 m. kovo 20 d. (34 metai)Montrealis, Kanada |
|  |
| Šalis |  Kanada |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Ksavjė Dolanas-Tadrosas** (*Xavier Dolan-Tadros*, g. 1989 m. kovo 20 d.) – Kanados aktorius, režisierius, scenarijų autorius ir kostiumų dizaineris. Xavier Dolan pradėjo aktoriaus karjerą vaikystėje reklamos srityje. Vėliau sukūrė keletą nepriklausomo kino juostų. Dolanas pirmą kartą gavo tarptautinį pripažinimą 2009 metais už savo paties režisuotą pilnametražį filmą „Aš nužudžiau savo motiną" (pranc. *J’ai tué ma mère*). Tai buvo jo kaip režisieriaus debiutinis filmas. Filmo premjera įvyko Kanų kino festivalyje.

Nuo 2009 metų, jis parašė ir režisavo 8 filmus, kurių visų premjeros buvo Kanuose, išskyrus filmus „Tomas atvyko į kaimą" (angl. *Tom at the Farm*), kurio premjera įvyko 2013 metais Venecijos kino festivalyje, ir jo pirmąją juostą anglų kalba – „John F. Donovan mirtis ir gyvenimas" (angl. *The Death and Life of John F. Donovan*), kurio premjera įvyko 2018 metų Toronto tarptautiniame kino festivalyje. 2015 metais Xavier Dolan režisavo britų muzikos atlikėjos Adele singlo „Hello" muzikinį klipą.

Dolanas už savo kūrybą yra įvertintas daugybe apdovanojimų. 2014 metais už savo filmą „Mamytė" (angl. *Mommy*) Dolanas laimėjo Kanų kino festivalio žiuri prizą. 2016 metais už filmą „Tai tik pasaulio pabaiga" (pranc. *Juste la fin du monde*) laimėjo to paties festivalio Grand Prix apdovanojimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Xavier Dolan // L'Encyclopédie canadienne, The Canadian Encyclopedia\
2. ↑  Xavier Dolan-Tadros // Roglo – 1997.
3. ↑  „Xavier Dolan's long road to instant success". *The Globe and Mail*. Nuoroda tikrinta 1 June 2016.
4. ↑  Steve Gravestock. „Xavier Dolan". *Canadian Film Encyclopedia* (anglų). Toronto International Film Festival. Suarchyvuotas originalas 2013-08-24. Nuoroda tikrinta 2013-07-30.
5. ↑  Jason Anderson. (Summer 2010). „Spotlight. Les amours imaginaires (Xavier Dolan, Canada)" (anglų). Cinema Scope, Issue 43. Suarchyvuotas originalas 2013-08-24. Nuoroda tikrinta 2013-07-30.
6. ↑  "Québécois filmmaker electrifies Cannes" Archyvuota kopija 2009-05-28 iš Wayback Machine projekto.. *The Globe and Mail*, 25 May 2009.
7. ↑  „Quebec film scores hat trick at Cannes". *Montreal Gazette*. 2009-05-23. Suarchyvuotas originalas 21 October 2009. Nuoroda tikrinta 2009-05-25.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Trišakė žalvarinė žvakidė
**Žvakidė** (angl. *candlestick*) – įtaisas, dažniausiai dekoratyvus, vienai ar kelioms žvakėms laikyti.

Žvakidės paprastai būna pastatomos ant baldų, lentynų ir pan. būna aukštų žvakidžių, pastatomų ant grindų. Neretai žvakidės turėdavo dalį, už kurios būdavo galima žvakidę patogiai paimti ir nešti pasišviečiant.

Daugiažvakės šakotos dekoratyvios žvakidės dar vadinamos *kandeliabrais* (angl. *candelabra*).

Žvakidės dalis, kurioje įstatoma žvakė, dažniausiai būna dubenėlio formos, kad varvantis parafinas ar vaškas nenutekėtų ant stalo ar kito paviršiaus, kur žvakidė stovi.

Šiais laikais tiek žvakės, tiek žvakidės naudojamos kaip dekoratyviniai elementai. Retkarčiais panaudojamos ir pirminei paskirčiai – apšviesti.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žvakidė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Donecko ir Luhansko sritys sudaro didžiąją dalį Donbaso
Anglies gavyba Donecke
**Donbasas** (ukr. *Донбас, Донеччина, Донщина*) – neformalus istorinis, ekonominis ir kultūrinis regionas, į kurį įeina Rytų Ukrainai priklausančios Luhansko bei Donecko sritys ir dalis Rostovo srities Pietų Rusijoje, anksčiau buvęs pasienio regionu tarp Zaporožės Sečės ir Dono kazokų žemių. Pavadinimą įgijęs nuo Dono upės intako Doneco vardo (*Doneco baseinas*) ir čia vystomos akmens anglies gavybos.

Donbase įsikūrę stambūs Ukrainos anglies gavybos, juodosios ir spalvotosios metalurgijos pramonės centrai, čia išvystyta chemijos, mašinų gamybos ir kitos pramonės šakos, miestai kenčia nuo didelės aplinkos taršos. Doneco akmens anglies baseinas (ukr. *Донецький вугільний басейн*) pramoniniu būdu eksploatuojamas nuo XIX a. ir užima 60 tūkst. km² plotą, o jo anglies atsargos gylyje iki 1800 m sudaro 109 mlrd. tonų. Donbasą sieja tamprūs ekonominiai ryšiai šalies viduje ir su kaimynine Rusija, priėjimas prie Azovo jūros jūros ir gerai išvystyta transporto infrastruktūra. Pagrindiniai anglies gavybos centrai – Doneckas (neoficiali Donbaso sostinė), Makijivka, Lysyčanskas, Horlivka, Dovžanskas, Antracitas, Čistiakovė, Chrustalnas ir kt. chemijos ir mašinų gamybos – Sjevjerodoneckas, Luhanskas, Lysyčanskas, Horlivka, Pervomaiskas, Kadijivka.

Po 2014 m. Krymo krizės separatistinis judėjimas persimetė į Ukrainos rytus. Donbasą sudarančiose srityse įkurtos nepripažintos Donecko ir Luhansko Liaudies Respublikos. 2014 m. balandžio mėn. prasidėjo karas Donbase tarp Ukrainos ginkluotųjų pajėgų ir prorusiškųjų separatistų.

Išnašos
-------

1. ↑  „Donets Basin – region, Europe". *Encyclopaedia Britannica*.
2. ↑  1950-, Katchanovski, Ivan. Kohut, Zenon E. Nebesio, Bohdan Y. Yurkevich, Myroslav,. *Historical dictionary of Ukraine*. ISBN 978-0-8108-7847-1. OCLC 859232093. `{{cite book}}`: `|last=` turi skaitinį pavadinimą (pagalba)CS1 priežiūra: extra punctuation (link) CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link)
3. ↑  Hiroaki Kuromiya (2003). *Freedom and Terror in the Donbas: A Ukrainian-Russian Borderland, 1870s–1990s*. Cambridge University Press. pp. 12–13. ISBN 0521526086.
4. ↑  *Doneco anglių baseinas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-05-02.
5. ↑  *Karas Donbase*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-05-02.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Donbasas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Intelligent Communications| Pramonė | Transportas |
| Įkurta | Lietuva 2011 m. |
| Centrinė būstinė | Vilnius, Lietuva |
| Svarbiausi darbuotojai | Martynas Gudonavičius |
| Produktai | Trafi |
| Darbuotojų | 33 (2017 m.) |
| Tinklalapis | www.trafi.lt |

„**Trafi**" – viešojo transporto programėlė bei interneto tinklalapis, analizuojantis realaus laiko situaciją mieste. Programėlė veikia penkiuose didžiuose Lietuvos miestuose, Rygoje, Taline ir kitose besivystančiose šalyse (Brazilijos, Turkijos, Rusijos, Taivano, Indijos, Indonezijos didmiesčiuose).

2013 m. gavo 1,5 mln. litų investiciją iš „Practica Capital". 2015 m. pritraukė $6,5 mln. privataus kapitalo lėšų iš „Octopus Investment", EBRD, „BatCap" ir „Practica Capital". 2016 m. „Trafi" tapo oficialia Rio de Žaneire Olimpinių žaidynių programėle.

Išnašos
-------

1. ↑  „Didžiausią investiciją šįmet gavęs lietuviškas startuolis TRAFI – ką jie veiks už gautus milijonus?". *15min*. Nuoroda tikrinta 2017-02-17.
2. ↑  „TRAFI kūrėjų tikslas – chaotiškiausi pasaulio miestai". *15min*. Suarchyvuotas originalas 2017-02-18. Nuoroda tikrinta 2017-02-17.
Forever Marshall Islands| Mašalo Salos per amžius |
| Nacionalinis šios šalies himnas | Maršalo Salų vėliava Maršalo salos |
| Žodžių autorius | Amata Kabua |
| Kompozitorius | Amata Kabua |
| Himnas nuo | 1991 m. |

**Maršalo Salų himną** sukūrė buvęs šalies prezidentas Amata Kabua. Himnas buvo įteisintas 1991 m.

Himnas lietuvių kalba
---------------------

Mano sala yra ant vandenyno kranto;
Kaip gėlių vainikas šalia jūros;
Su Kūrėjo šviesa iš viršaus;
Šviečianti gyvenimo spinduliais;
Mūsų Tėvo nuostabų kūrinį;
Paliki mums, mūsų Gimtine;
Aš niekad nepaliksiu savo brangių namų;
Mūsų protėvių dievai saugo ir laimina amžinai Maršalų Salas.

Originalo kalba
---------------

Himno žodžiai maršaliečių kalba

Aelōn̄ eo ao ion lometo;
Einwot wut ko lōti ion dren elae;
Kin meram in Mekar jen ijo ilan̄;
Erreo an romak ioir kin meram in mour;
Eltan pein Anij eweleo im wōj;
Kejolit kij kin ijin jikir emol;
Ijjamin Ilok jen in aō lemoran;
Anij an ro jemem wonakke im kejrammon Aelin̄ kein am.

Nuorodos
--------

* Instrumentinis atlikimas
* Vokalinis atlikimas

**Okeanijos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Australija · Fidžis · Kiribatis · Maršalo Salos · Mikronezija · Nauru · Naujoji Zelandija · Palau · Papua Naujoji Gvinėja · Samoa · Saliamono Salos · Tonga · Tuvalu · Vanuatu
Amerikos Samoa · Guamas · Kuko Salos · Marianos Šiaurinės Salos · Naujoji Kaledonija · Niujė · Norfolkas · Pitkernas · Prancūzijos Polinezija · Tokelau · Volisas ir Futūna |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
**Idzenadžima** (jap. 伊是名島 = *Izena-jima*) – Japonijos sala Rytų Kinijos jūroje. Ji priklauso Riūkiū saloms Okinavos prefektūroje. Salos skersmuo 5 km, plotas 15,44 km². 2008 m. sausio 31 d. saloje gyveno 1 764 žmonės, beveik tolygiai pasiskirstę 5 kaimuose: Idzena, Nakada, Šomi, Učihana ir Džičaku (dar vadinamas Serikiaku). Salą supa koraliniai rifai, mėlyna jūra ir baltas smėlis.

Idzenos kaime gimė Šio dinastijos, kuri valdė Riūkiū karalystę įkūrėjas Šō Šišō (1402–1439 m.) ir Antrosios Šio dinastijos įkūrėjas Šō En (1415–1476 m.). Saloje aptinkami *Agari Umai* ir jūros dievybių sveikinimo ritualai. Idzenadžimoje gimė iliustratorius Naka Bokunen dirbęs su Banana Jošimoto.

Galerija
--------

* 
* 
* Šo En gimtinėŠo En gimtinė

Išnašos
-------

1. ↑  „Izena Introduction" (japonų). Official website of Izena, Okinawa. Nuoroda tikrinta 20 October 2012.[neveikianti nuoroda]
2. ↑  „Izena Island". Okinawa Convention & Visitors Bureau. Suarchyvuotas originalas 2014-03-25. Nuoroda tikrinta 20 October 2012. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
3. ↑  Alexander, Adli. „Izena Island". Ryukyu Rapport Company. Nuoroda tikrinta 20 October 2012.
| **Rasa Melnikienė** |
| --- |
| Gimė | 1962 m. balandžio 17 d. (61 metai)Žasliuose, Kaišiadorių raj. |
|  |
| Veikla | ekonomistė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 1994 m. Lietuvos centro sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1985 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Rasa Melnikienė** (g. 1962 m. balandžio 17 d. Žasliuose, Kaišiadorių raj.) – ekonomistė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1980 m. baigė Marijampolės 5-ąją vidurinę mokyklą, 1985 m. – Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą, įgijo ekonomistės kvalifikaciją.

1985–1990 m. Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos instituto jaunesnioji mokslinė bendradarbė, 1992–1993 m. – Ekonomikos ir privatizavimo instituto Nuosavybės santykių transformavimo skyriaus mokslinė bendradarbė. 1993 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto doktorantė.

1996–2000 m. Seimo narė. 2001–2002 m. Lietuvos Respublikos socialinės apsaugos ir darbo ministerijos viceministrė, Vilniaus pedagoginio universiteto Socialinės komunikacijos instituto dėstytoja. 2003–2005 m. Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministerijos Kaimo plėtros departamento direktoriaus pavaduotoja. 2006–2021 m. Lietuvos agrarinės ekonomikos instituto direktorė.

1997 m. Lietuvos verslininkių ir vadybininkių draugijos pirmininkė. 1994 m. Lietuvos Centro Sąjungos tarybos narė.

Nuorodos
--------

* Kandidatės į Seimo narius 1996 m. tinklalapis Archyvuota kopija 2008-10-28 iš Wayback Machine projekto..
Trevi fontanas
**Trevi fontanas** (it. *Fontana di Trevi*) – didžiausias ir garsiausias Romos fontanas. Trevi fontanas yra didelio pastato fasadas, kurį suprojektavo architektas Nicola Salvi 1735 m. Fontano skulptūras suprojektavo Berninio mokyklos menininkai. Trys centrinės skulptūros simbolizuoja Neptūną, apsuptą dviejų tritonų, kurių vienas mėgina susidoroti su nevaldomu jūrų arkliuku, o kitas veda ramesnį gyvūną. Jie simbolizuoja dvi prieštaringas jūros būsenas. Fontano aukštis 26,3 m, o plotis 49,15 m.

Trevi fontanas populiarus ne tik dėl savo skaidraus vandens, bet ir dėl legendos, kuri byloja, kad norint sugrįžti dar kartą į Romą, būtina per kairį petį su dešine ranka atsigręžus nugara į fontaną mesti monetą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Trevi Fountain". *TreviFountain.net*. Suarchyvuotas originalas 2017-09-10. Nuoroda tikrinta 2015-09-26. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Trevi fontanas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
نشيد وطني موريتاني| Mauritanijos valstybinis himnas |
|  |
| Nacionalinis šios šalies himnas | Mauritanijos vėliava Mauritanija |
| Žodžių autorius | ? |
| Kompozitorius | Ragė Daudas |
| Himnas nuo | 2017 m. |

**Mauritanijos valstybinis himnas** (arab. نشيد وطني موريتاني = *Nušaīdu waṭanī mūrītānī*) – Mauritanijos Islamo Respublikos valstybinis simbolis. Patvirtintas 1960 m. šaliai paskelbus nepriklausomybę.

1960–2017 m. himnas
-------------------

Pirmojo himno tekstas paimtas iš XVIII a. maurų poeto Baba Uldo Šeicho poemos. Ši poema su valstybe daug bendro neturi, o labiau su genčių tarpusavio santykiais ir santykiu su Alachu. Muziką himnui sukūrė rusų kilmės Prancūzijos kompozitorius Tolia Nikiproveckis (arabišku „fašu" ritmu). Dėl sudėtingos ritmikos himno žodžiai dažnai nėra giedami.

Kun lil-ilahi nasiran, wa-ankir al-manakira
Wa-kun maʿa l-haqqi l-ladhi yarda-hu minka da’ira
Wa-la ta ʿuddu nafi ʿa siwa-hu aw da’ira
Wa-sluk sabila l-mustafa wa-mutt ʿalayhi sa’ira
Fa-ma kafa awwalana a-laysa yakfi l-akhira
Wa-kun li-qawmin ahdathu fi amrihi muhajira
Qad mawwahu bi-shibhin wa- ʿtadhiru ma ʿadhira,
Wa-za ʿamu maza ʿima wa-sawwadu dafatira,
Wa-htanaku ahla l-fala, wa-htanaku l-hawadira
Wa-awrathat akabira bid ʿatuha asaghira
Wa-in da ʿa mujadilun fi-amri-him ila mira
Fa-la tumari fihim illa mira’a zahira

Himnas nuo 2017 m
-----------------

2017 m. kartu su konstitucijos ir vėliavos pakeitimu, pakeistas ir himnas. Jį sukūrė egiptiečių kompozitorius Ragė Daudas. Himną sudaro 6 posmai (penktasis giedamas tik per valstybės dieną) ir priedainis.

Pirmas posmas

Bilāda l-ubāti l-hudāti l-kirām
Wa-ḥisna l-kitābi l-ladhī lā yudām
Ayā Mūrītāni rabī'i al-uyām
Wa-rukna s-samāḥati thaġra s-salām

Priedainis

Sanaḥmī ḥimāki wa-naḥnu fidāki
Wa-naksū rubāki bilauni l-amal
Wa-'einda nidāki nulabbī ajal

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Instrumentinis senojo himno atlikimas
* Vokalinis senojo himno atlikimas

**Afrikos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pietų Sudanas · Pusiaujo Gvinėja · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
| Plomėnų ežeras |
| --- |
|  |
| Vieta | Trakų rajonas, Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,102 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,38 km |
| Didžiausias gylis | 4,5 m |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Plomėnų ežeras

  |
| **Koordinatės** |  54°38′37″ š. pl. 24°54′48″ r. ilg.﻿ / ﻿54.64361°š. pl. 24.91333°r. ilg.﻿ / 54.64361; 24.91333Koordinatės: 54°38′37″ š. pl. 24°54′48″ r. ilg.﻿ / ﻿54.64361°š. pl. 24.91333°r. ilg.﻿ / 54.64361; 24.91333 |

**Plomėnų ežeras** yra pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, Trakų vakariniame pakraštyje, į vakarus nuo krašto kelio  **107**  Trakai–Vievis .

Ežeras ovalus, 0,42 km ilgio iš pietvakarių į šiaurės rytus, didžiausias plotis 0,35 km. Altitudė 149,9 m. Giliausia vieta 4,5 m. Krantai žemi, pelkėti – ežeras telkšo Plomėnų pelkės rytinėje dalyje. Per Plomėnų ežerą iš vakarų į rytus teka upelis į Totoriškių ežerą. Rytinėje ežero pakrantėje auga miškas.

Priklauso Plomėnų ornitologiniam draustiniui. Į pietus nuo ežero įsikūręs Būklių kaimas.

Legenda
-------

Pasak legendos, ežeras atsiradęs iš didžiojo Lietuvos kunigaikščio Vytauto žirgo šlapimo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marija Grigelytė. *Plomėnų ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 401

Nuorodos
--------

* Apie ežero kilmę old.aruodai.lt svetainėje
Koordinatės: 54°37′1″ š. pl. 24°30′33″ r. ilg.﻿ / ﻿54.61694°š. pl. 24.50917°r. ilg.﻿ / 54.61694; 24.50917



| Škilietų ežeras |
| --- |
| Vakarinis Škilietų ežerėlisVakarinis Škilietų ežerėlisVakarinis Škilietų ežerėlis |
| Vieta | Lietuva (Trakų rajonas) |
| Plotas | 0,053 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,85 km |
| Kilmė | termokarstinė |
| Vidutinis gylis | 8,25 m |
| Didžiausias gylis | 18,3 m |

**Škilietų ežeras** – 5,3 ha ploto glaciokarstinės (termokarstinės) kilmės ežeras Dzūkų aukštumoje, Trakų rajone, 4 km į šiaurę nuo Aukštadvario, Mergiškių Kalvų miške. Patenka į Aukštadvario regioninį parką, Mergiškių kraštovaizdžio draustinį. Ežeras mezotrofinis, gan skaidrus, žaliaspalvis, kietadugnis, jo atabradai labai siauri, žvyrėti ir mažai apaugę.

Ežeras telkšo Akmenių eroziniame klonyje, glaciokarstinėje dubėje, yra gan taisyklingos ovalios formos. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,31 km, plotis – iki 0,21 km, altitudė 148,7 m v.j.l. (Lietuvos aukščių sistemoje), didžiausias gylis 18,3 m, vidutinis gylis 8,25 m, tūris 436,3 tūkst. m3. Vakarinis, pietinis ir šiaurinis šlaitai aukšti, iki 40-50 m santykinio aukščio, apaugę mišku. Rytinėje pakrantėje plyti pievos, yra viena Škilietų kaimo sodyba, įrengtas motokempingas.

Ežeras nenuotakus, priklauso Verknės baseinui. Už 0,13 km į pietryčius telkšo dar vienas, mažesnis, Škilietų ežeras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kilkus, K. (2013). Ežerai: 119 Lietuvos ežerų. Vilnius: Alma littera.
2. ↑  Guobytė, R. (2000). Geomorfologinio žemėlapio M 1:200 000 revizija. Vilnius: Lietuvos geologijos tarnyba prie aplinkos ministerijos.
3. ↑  Karmaza, B. (1999). Aukštadvario regioninio parko ekogeologinis ir geomorfologinis ištyrimas. Vilnius: Geologijos institutas, Kvartero geologijos skyrius.
4. ↑  Pileckas, M. Alekna, T. (2020). Škilietų ir Tabaliukų ežerų morfometrija. *Geografija ir edukacija: mokslo almanachas = Geography and education: science almanac*, *(8)*, 69–84. DOI:
Limba noastră| Mūsų kalba |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Moldavija |
| Žodžių autorius | Alexei Mateevici |
| Kompozitorius | Alexandru Cristea |
| Himnas nuo | 1994 |

**Limba noastră** (lietuviškai *"Mūsų kalba"*) yra dabartinis Moldavijos himnas. Žodžius sukūrė Alexei Mateevici (1888-1917), muziką Alexandru Cristea (1890-1942). Originalią poemą *Mūsų kalba* sudaro dvylika posmų, iš kurių tik 5 pripažinti kaip himnas. Poemoje žmonės raginami naudoti savo gimtąją kalbą, tačiau nėra minima jokia konkreti.

1991-1994 metais Moldavijos himnu buvo Rumunijos himnas *Deşteaptă-te, române!* (liet.: Pabusk, rumune!)

Eilės
-----

Limba noastră-i o comoară  

În adîncuri înfundată  

Un şirag de piatră rară  

Pe moşie revărsată.  

Limba noastră-i foc ce arde  

Într-un neam, ce fără veste  

S-a trezit din somn de moarte  

Ca viteazul din poveste.  

Limba noastră-i frunză verde,  

Zbuciumul din codrii veşnici,  

Nistrul lin, ce-n valuri pierde  

Ai luceferilor sfeşnici.

Limba noastra-i limbă sfîntă,  

Limba vechilor cazanii,  

Care o plîng şi care o cîntă  

Pe la vatra lor ţăranii.

Răsări-va o comoară  

În adîncuri înfundată,  

Un şirag de piatră rară  

Pe moşie revărsată.

Melodija
--------

Oficiali Moldavijos svetainė Archyvuota kopija 2009-02-15 iš Wayback Machine projekto. su himno žodžiais ir muzika

**Europos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
| Krausliukas |
| --- |
| Ežeras nuo vakarinio krantoEžeras nuo vakarinio krantoEžeras nuo vakarinio kranto |
| Vieta | Trakų raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,048 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,14 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Įteka | 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Krausliukas

  |
| **Koordinatės** |  54°40′32″ š. pl. 25°2′55″ r. ilg.﻿ / ﻿54.67556°š. pl. 25.04861°r. ilg.﻿ / 54.67556; 25.04861Koordinatės: 54°40′32″ š. pl. 25°2′55″ r. ilg.﻿ / ﻿54.67556°š. pl. 25.04861°r. ilg.﻿ / 54.67556; 25.04861 |

**Krausliukas** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, Lentvario seniūnijoje, 2,5 km į vakarus nuo Grigiškių, 3 km į šiaurę nuo Lentvario. Ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus 0,48 km, plotis iki 0,13 km. Altitudė 109,9 m. Vakarinis krantas žemas, rytinis – aukštas. Krantai pelkėti, apaugę nendrėmis, krūmokšniais. Upokšniais jungiasi su Didžiulio ir Dėdeliškių ežerais.

Aplink Krausliuką įsikūręs Dėdeliškių kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias Nr. 4731 (Grigiškės – Dėdeliškės – Rykantai).

Manoma, kad pirminis ežerėvardis galėjęs būti *\*Kraušliukas*. Šis galimai kilęs nuo *kraukšlė* („sausledis, duonos pluta, žiauberė"), *kraukšlas* („sušalęs grumstas, gruodas").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 163
Hymne Monégasque| Monegaskų himnas |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Monakas |
| Žodžių autorius | Louis Notari, 1931 |
| Kompozitorius | Théophile Bellando de Castro, 1841 |
| Himnas nuo | 1848 |

**Monako himnas** – *Monegaskų himnas* (pranc. *Hymne Monégasque*), dabartinis Monako himnas.

Istorija
--------

Pirmojo leidimo himno žodžius ir muziką sukūrė Théophile Bellando de Castro 1841 m. vėliau Castil-Blaze pakoregavo muziką ir padarė keletą kitų svarbių pakeitimų. 1848 m. Nacionalinė gvardija, sukurta Princo Charles III, Bellando dainą pervadino į Nacionalinį lojalistų maršą. 1896 m. Charles Albrecht sukūrė naują himno aranžuotę pianinui, pavadintą "Air National de Monaco".

1931 m. Louis Notari parašė perrašė žodžius Monegaskų kalba. Tik ši himno versija laikoma oficialia, nors oficiali Monako kalba yra prancūzų.

Himnas Monegaskų kalba
----------------------

**A MARCIA DE MUNEGHU / INU NACTIONALE**

Despoei tugiù, sciü d'u nostru paise
Se ride aù ventu, u meme pavayun
Despoei tugiù a curù russa e gianca
E stà r'emblèma d'a nostra libertà
Grandi e piciui, r'an tugiù respeta.
Amu ch'üna tradiçiun,
Amu ch'üna religiun,
Amu avüu per u nostru unù
I meme Principi tugiù
E ren nun ne scangera
Tantu ch'u suriyu lüjerà ;
Diu sempre n'agiüterà
E ren nun ne scangera

Himnas Prancūzų kalba
---------------------

**HYMNE MONÉGASQUE**

Depuis toujours, sur notre pays,
Le même drapeau est déployé au vent,
Depuis toujours les couleurs rouge et blanche
Sont le symbole de notre liberté
Grands et petits les ont toujours respectées.

Vertimas į lietuvių kalbą
-------------------------

**Monegaskų himnas**

Visada savoj šaly,
Viena vėliava plazdės vėjyje.
Visuomet raudona balta,
Reikš mūsų laisvę,
Senas ir jaunas gerbs ją.

Nuorodos
--------

* Vokalinis įrašas, kitas vertimas į lietuvių kalbą - tinklalapis Himnai.lt
* Monako himnas (mp3)

**Europos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
Koordinatės: 55°18′25″ š. pl. 24°34′35″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30694°š. pl. 24.57639°r. ilg.﻿ / 55.30694; 24.57639

| Ilgajis |
| --- |
| Ilgajis nuo pietinio, Šinkūnų krantoIlgajis nuo pietinio, Šinkūnų krantoIlgajis nuo pietinio, Šinkūnų kranto |
| Vieta | Ukmergės raj. Lietuva |
| Plotas | 0,568 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,54 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 3,3 m |
| Didžiausias gylis | 7,4 m |
| Įteka | Kliepšė, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Kliepšė |

**Ilgajis** (arba ***Šinkūnų ežeras***) – ežeras vidurio Lietuvoje, Ukmergės rajone, 13 km į šiaurės vakarus nuo Ukmergės, 4 km į šiaurės rytus nuo Siesikų. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 1,8 km, plotis iki 0,52 km. Gylis iki 7,4 m. Paviršiaus altitudė 76,7 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Krantai 2–4 m aukščio, pietrytiniame ir šiaurvakariniame galuose pelkėti, vietomis apaugę medžiais ir krūmais. Pietrytinėje pakrantėje stūkso Šinkūnų šilelis, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai. Ilgajis priklauso Šventosios baseinui. Ežerą iš rytų į vakarus prateka Kliepšė (Drungės intakas, Armonos baseinas).

Pietiniame Ilgajo krante įsikūręs Šinkūnų kaimas, 2 kaimo turizmo sodybos, vakariniame – Petronių, o šiauriniame – Kuršų kaimai. Vakarine pakrante eina kelias  **4807**  Ukmergė–Petronys–Tulpiakiemis–Pagiriai .

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ilgajis (Ukmergės r.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 46
| **Parmenidas** |
| --- |
|  |
| Parmenidas |
| Gimė | 540 m. pr. m. e. |
| Mirė | 480 m. pr. m. e. |
|  |
| Veikla | senovės graikų filosofas, kilęs iš Elėjos kolonijos. Elėjos mokyklos įkūrėjas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Parmenidas |

**Parmenidas** (540-480 m. pr. m. e.) – senovės graikų filosofas, kilęs iš Elėjos kolonijos. Elėjos mokyklos įkūrėjas.

Sukūrė filosofinę poemą „Gamta", kurioje teigė, kad *kas yra* negali nei kilti, nei išnykti, nes niekas negalįs atsirasti iš nebūties nei kas nors tapti niekuo. Taip esą todėl, kad nebūtis neegzistuojanti ir negali būti apmąstoma, yra tik būtis. Iš to galima daryti išvadą, kad būtis neatsiranda ir neišnyksta, taigi yra amžina. Taip pat tai reiškia, jog žmogus negali mąstyti apie tai, ko nėra. Visa, apie ką jis mąsto, turi atitikmenį realybėje. Tuo tarpu jutiminis pasaulis nėra realus. Judėjimas, anot Parmenido, kaip ir nebūtis, neegzistuojąs.

Visatą laikė tvirta nejudria būtimi. Pasaulis, kurį pažįstame, tesąs *įtikėjimo* (*doxa*) pasaulis. Šis pasaulis nagrinėjamas antrojoje poemos „Gamta" dalyje. Jo pagrindas esančios skirtybės tarp to, kas laikoma pozityvu ir negatyvu (t. y. pozityvaus nebuvimas).

Parmenidas pirmasis panaudojo nuoseklų išvadų išvedimo iš pasirinktos tezės būdą, vėliau buvo pavadintą apodiktiniu. Parmenidas taip pat pirmasis įvedė Aksiominę teiginių sistemą.

Vienas žinomiausių jo mokinių – Zenonas Elėjietis.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2008-09-16 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2009-04-25 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Parmenido poemos vertimas į lietuvių kalbą
Koordinatės: 55°18′52.49″ š. pl. 25°0′59.91″ r. ilg.﻿ / ﻿55.3145806°š. pl. 25.0166417°r. ilg.﻿ / 55.3145806; 25.0166417

| Kliepšių ežeras |
| --- |
| Pietvakarių pakrantėPietvakarių pakrantėPietvakarių pakrantė |
| Vieta | Ukmergės raj. Lietuva |
| Plotas | 0,381 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,3 km |
| Kilmė | ledyninė |
| Vidutinis gylis | 7,2 m |
| Didžiausias gylis | 23,5 m |
| Įteka | 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | P-2 |
|  |
|  Vikiteka | Kliepšių ežeras |

**Kliepšių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Ukmergės rajone, Anykščių rajono paribyje, 1,5 km į rytus nuo Žemaitkiemio. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 1,7 km, plotis iki 0,32 km. Altitudė 115,7 m. Giliausia ežero vieta siekia 23,5 m. Ežeras ledyninės kilmės, rininis. Kranto linija vingiuota, pietvakarinėje ežero dalis jungiasi su pagrindine ežero dalimi ~ 50 m pločio sekliu sąsiauriu. Krantai aukšti, daugiausiai apaugę siauru medžių ruožu, tik pietvakarinis krantas žemas ir pelkėtas. Aplink ežerą plyti pievos ir dirbami laukai. Iš šiaurės prieina Plaštakos miškas. Šiaurės rytuose išteka P-2 upelis (Plaštakos intakas, (Siesarties baseinas).

Pakrantės statiniai
Prie pietinio ir rytinio Kliepšių ežero krantų įsikūręs Kliepšių kaimas, 2 kaimo turizmo sodybos, prie šiaurinio – Rundžių kaimas. Šiose apylinkėse 1933 m. vasario 2 d. nukrito Žemaitkiemio meteoritas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kliepšių ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 317
| **Daumantas Kavoliūnas** |
| --- |
| Gimė | 1933 m. gegužės 6 d.Kaunas |
| Mirė | 1997 m. liepos 2 d. (64 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | kardiochirurgas |
| Partija | 1963 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1958 m. Vilniaus universitetas |

**Daumantas Kavoliūnas** (1933 m. gegužės 6 d. Kaune – 1997 m. liepos 2 d. Vilniuje) – Lietuvos kardiochirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1958 m. baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. 1958–1962 m. dirbo gydytoju Vilniaus I-oje klinikinėje ligoninėje. Nuo 1962 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1983 m. dar ir Respublikinės Vilniaus klinikinės ligoninės Įgytų širdies ydų chirurgijos skyriaus vedėjas, 1973 m. docentas, nuo 1991 m. profesorius. 1990 m. medicinos mokslų daktaras.

Tyrimų svarbiausia sritis – dirbtinės ir pagalbinės kraujotakos metodai.

Įvertinimas
-----------

* 1979 m. LSSR valstybinė premija, su kitais
* 1983 m. LTSR nusipelnęs gydytojas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Sirvydis. *Daumantas Kavoliūnas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 273
2. ↑  *Daumantas Kavoliūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 644 psl.
**Isakas Kovalskis** (angl. *Isaac Kowalski*; 1920 m. Vilniuje) – žydų partizanas nacių okupuotoje Lietuvoje.

Nacių Vokietijai užpuolus Sovietų Sąjungą ir okupavus Lietuvą, Isakas Kovalskis kreipėsi į sionistų organizaciją Betar pirkti iš jos ginklų pasipriešinimui. Jisai Vilniaus gete slapta spaustuve spausdino pogrindžio lapelius lenkų ir lietuvių kalbomis ir pogrindžio leidinį. Bendravo su vokiečių puskarininku Antonu Šmidu, kuris žydų pogrindžiui padėjo, kol jo nesučiupo ir nenužudė. Isakas Kovalskis pabėgo į mišką ir 1943 m. gruodžio mėn. prisijungė prie sovietinių partizanų „Adomo Mickevičiaus" būrio, sprogdino tiltus ir savo spaustuve toliau leido spaudą. Dalyvavo Kaniūko kaimo žudynėse.

Po karo, sovietų okupuotoje Lietuvoje buvo apdovanotas Raudonosios žvaigždės ordinu. Dirbo LTSR poligrafijos tresto direktoriumi. Padėjo šimtams žydų emigruoti į Izraelį. Apsigyveno Brukline, Niujorke, JAV. Savo sukauptą archyvinę medžiagą apie žydų pogrindį padovanojo YIVO archyvui.

Bibliografija
-------------

* *Di Geheime Drukerei: fu Yidishn Untergrund.* 1953.
* *A Secret Press in Nazi Europe.* 1969.
* *Anthology on Armed Jewish Resistance, 1939–1945.* Sudarytojas ir redaktorius.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Irena Tumavičiūtė. Įsakymas - kaimą sudeginti iki pamatų". Suarchyvuotas originalas 2014-03-15. Nuoroda tikrinta 2014 m. kovo 15 d.. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
2. ↑  „Isaac Kowalski Papers". Nuoroda tikrinta 2014 m. kovo 15 d.. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)

Nuorodos
--------

* United States Holocaust Memorial Museum. Oral history interview with Isaac Kowalski.
| **Echinodermata** |
| --- |
| OfiūraOfiūra |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Dygiaodžiai  *( Echinodermata)* |

 |

**Dygiaodžiai** (*Echinodermata*) – bestuburių gyvūnų tipas. Jiems būdingi požymiai: migliuotas muoliuotas kūnas, unikali penkiaspindulinė kūno simetrija, ambulakrinė sistema (kai kurie turi penkių ambulakrinių kojelių rinkinius), antrinė burna, ryški celominė ertmė, vystymasis iš trijų gemalinių lapelių, mezoderminės kilmės (kalkinių plokštelių) skeletas, kurį dengia nestora oda, sudaryta iš epidermio ir jungiamojo audinio. Kai kurių gyvūnų rūšių plokštelės susijungia ir sudaro spyglius. 

Dygiaodžiai gyvena vandenynuose, jūrose, tiek seklumose, tiek ir didžiulėse gelmėse. Minta augalais, dvigeldžiais moliuskais, kitais smulkiais gyvūnais, taip pat dvėsenos liekanomis. Pasaulyje žinoma virš 6000 rūšių.

Klasifikacija
-------------

Pagal 2014 m. tyrimo duomenis, dygiaodžiai skirstomi į tris potipius ir keturias klases:

* Potipis *Echinozoa*
	+ Klasė Jūrų ežiai (*Echinoidea*)
	+ Klasė Holoturijos (*Holothuroidea*)
* Potipis *Asterozoa*
	+ Klasė Ofiūros (*Ophiuroidea*)
	+ Klasė Jūrų žvaigždės (*Asteroidea*)
* Klasė Jūrų lelijos (*Crinoidea*)

Filogenetinis medis atrodytų taip:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Bilateria | 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Xenacoelomorpha  |
|  |
| Nephrozoa | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Deuterostomia | 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Chordata  |
|  |
| **Echinodermata** | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Echinozoa | 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Holothuroidea  |
|  |
|  | Echinoidea  |
|  |

 |
|  |
| Asterozoa | 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Ophiuroidea  |
|  |
|  | Asteroidea  |
|  |

 |
|  |

 |
|  |
|  | Crinoidea  |
|  |

 |
|  |

 |
|  |
| Protostomia | 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Ecdysozoa  |
|  |
|  | Spiralia  |
|  |

 |
|  |

 |
|  |

 |
|  |

Šaltiniai
---------

1. ↑
Ugniagesiai
**Ugniagesys**, arba **ugniagesys gelbėtojas** – specialistas, apmokytas gesinti gaisrus, keliančius pavojų gyvybei, turtui ir aplinkai. Be gaisrų gesinimo, ugniagesiai gelbėja skęstančius žmones, suteikia jiems pirmąją pagalbą per stichines nelaimes ir buityje, taip pat užsiima gyvūnų gelbėjimu, transporto avarijų likvidavimu, cheminių ir ekologinių incidentų padarinių šalinimu. 

Ugniagesių darbas susijęs su pavojais, todėl galimos fizinės ir psichologinės traumos. Ugniagesiai savo darbą atlieka su komanda. Jie dėvi specialią aprangą, batus, pirštines, šalmą, kitas apsaugines priemones. Ugniagesiai glaudžiai bendradarbiauja su kitomis reagavimo į nelaimes tarnybomis, tokiomis kaip policija ir greitosios medicinos pagalbos tarnyba. Nesant iškvietimų į gaisrą, budi priešgaisrinės gelbėjimo tarnybos poste gaisrinėje.

Per gaisrininko karjerą reguliariai treniruojami įgūdžiai, reikalingi saugiam darbui atlikti. Pradinių gaisro gesinimo įgūdžių paprastai mokoma vietinėse, regioninėse ar valstybės patvirtintose ugniagesių gelbėtojų mokyklose arba mokymo kursuose.

Lietuvoje ugniagesio profesijos atsiradimo data laikoma 1802 m. kai Vilniaus valdžia nutarė įkurti gaisrininkų komandą. Šiuo metu ugniagesiai rengiami Ugniagesių gelbėtojų mokykloje. Kursantai turi atitikti sveikatos bei fizinio pasirengimo reikalavimus. Po šios mokyklos baigimo jie tampa statutiniais pareigūnais, priklausančiais Vidaus reikalų ministerijai. Gali dirbti ugniagesiu gelbėtoju, gaisrinės saugos instruktoriumi, gelbėjimo tarnybos darbuotoju, toliau gali siekti aukštojo išsilavinimo.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ugniagesys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „Fire Academy". *Public Safety Elite*. Suarchyvuotas originalas 2016-05-03. Nuoroda tikrinta 2016-03-10.
2. ↑  Apie Ugniagesių gelbėtojų mokyklą Archyvuota kopija 2019-10-29 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje ar jo dalyje netvarkingai nurodytos išnašos.**Jūs galite padėti Vikipedijai sutvarkydami išnašas ar pašalindami perteklines nuorodas į šaltinius. |

| Raoul Bova |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Raoul Bova |
|  |
| Gimė | 1971 m. rugpjūčio 14 d. (52 metai)Roma, Italija |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |
| Apdovanojimai |
| David di Donatello nominacijos (1996 ir 2011 m.) |

**Raulis Bova** (it. *Raoul Bova*, g. 1971 m. rugpjūčio 14 d.) – italų aktorius.

Biografija
----------

Būdamas 16 metų, Raulis tapo Italijos čempionu 100 m plaukimo nugara varžybose, vėliau tarnavo kariuomenėje, po kurios universitete studijavo fiziką, tačiau dėl susidomėjimo aktoryste mokslų nebaigė. Vaidybos jis mokėsi Romoje, Beatrice Bracco mokykloje, yra sukūręs keletą vaidmenų teatro scenoje.

Jau po pirmojo vaidmens kine („Piccolo grande amore") jis netruko sulaukti pripažinimo ir dėmesio bei tapo vienu populiariausiu jaunosios kartos Italijos kino aktoriumi. Vis tik, nuolat siūlomi žavaus ir seksualaus jaunuolio vaidmenys Rauliu netruko pabosti ir jis savo repertuarą ėmė įvairinti nestandartiniais pasirodymais, pvz. teroristo filme „I cavalieri che fecero l'impresa", o 1998 m. sukūrė karabinieriaus vaidmenį juostoje „Ultimo", nors po karo tarnybos ir neišlaikė egzamino, kad galėtų tarnauti policijoje.

Aktorius yra buvęs Giorgio Armani akinių reklamos veidu. 1999 m. jis kartu su Madonna nusifilmavo „Max Factor" reklamoje.

„E! Entertainment" įtrauktas į „2008 World's Sexiest Men" sąrašą (13 vieta).

2000-2013 m. buvo vedęs veterinarijos gydytoją Chiara Giordano, su kuria susilaukė 3 vaikų: Allesandro Leon, Francesco ir Sophios. Iki tol jis gyveno kartu su aktore Romina Mondello.

2012 m. filmuodamasis juostoje „Immaturi - Il viaggio" Raulis susipažino su ispanų aktore Rocío Muñoz, su kuria gyvena iki šiol. 2015 m. jie susilaukė dukters Lunos.

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

* David di Donatello – geriausias antrojo plano aktorius (nominacija 1996 ir 2011 m.)
* Globo d'oro – geriausias aktorius (2007 ir 2011 m.)
* Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas – geriausias aktorius (nominacija 2011 ir 2013 m.), specialus apdovanojimas (2009 m.)
* Kineo apdovanojimas – geriausias aktorius (nominacija 2008 ir 2012 m.)
* Primavera del Cinema festivalis – geriausias aktorius (2011 m.)

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Bova imdb.com[neveikianti nuoroda]
2. ↑  NNDB: Raoul Bova

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raoul Bova** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
Belau rekid| Mūsų Palau |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Palau |
| Žodžių autorius | Autorių grupė |
| Kompozitorius | Ymesei O. Ezekiel |
| Himnas nuo | 1980 |

**Belau rekid** (Mūsų Palau) – Palau valstybinis himnas. Oficialiai naudojamas nuo 1980 m. Muzikos autorius *Ymesei O. Ezekiel*, žodžiai parašyti kolektyviškai. Dažniausiai grojamas tik pirmas posmas.

Žodžiai
-------

**Belau kalba**:

Belau loba klisiich er a kelulul,  

El dimia ngarngii ra rechuodelmei  

Meng mengel uoluu er a chimol beluu,  

El ngar cheungel a rirch lomke sang.

Bo dole ketek a kerruul er a belluad,  

Lolab a blakelreng ma duchelreng.  

Belau a chotil a klengar re kid,  

Mebo dorurtabedul msa klisichel.

Bod kai ue reke dchim lokiu a reng,  

E dongedmokel ra dimla koted.  

Lomcheliu a rengrdel ma klebkellel,  

Lokiu a budch ma beltikelreng.

Dios mo mek ngel tengat ra Be lumam,  

El dimla dikesam ra rechuodelmei,  

Beskemam a klisicham ma llemeltam,  

Lorrurt a klungiolam elmo ch'rechar.

Nuorodos
--------

* Himnas MIDI formatu

**Okeanijos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Australija · Fidžis · Kiribatis · Maršalo Salos · Mikronezija · Nauru · Naujoji Zelandija · Palau · Papua Naujoji Gvinėja · Samoa · Saliamono Salos · Tonga · Tuvalu · Vanuatu
Amerikos Samoa · Guamas · Kuko Salos · Marianos Šiaurinės Salos · Naujoji Kaledonija · Niujė · Norfolkas · Pitkernas · Prancūzijos Polinezija · Tokelau · Volisas ir Futūna |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
FSB agento V. Litvinenko kapas
**Aleksandras Valterovičius Litvinenka** (*Александр Вальтерович Литвиненко*; 1962 m. gruodžio 4 d. – 2006 m. lapkričio 23 d.) – buvęs KGB, vėliau FSB darbuotojas, rašytojas.

2000 m. bėgdamas nuo juridinio persekiojimo, pabėgo į Turkiją ir paprašė prieglobsčio Jungtinėje Karalystėje; persikėlė gyventi į Londoną, kur parašė ir išleido dvi knygas, kuriose A. Litvinenka atvirai kritikavo Vladimiro Putino politiką.

2006 m. lapkričio pradžioje A. Litvinenka stipriai apsinuodijo poloniu. Viena iš versijų – kad jį nunuodijo Rusijos specialiųjų tarnybų atstovai. A. Litvinenka mirė 2006 m. lapkričio 23 dieną Londono ligoninėje.

Karjera Rusijos žvalgyboje
--------------------------

Jis buvo Valterio Litvinenkos sūnus. Gimė Rusijos mieste Voroneže. 1980 m. Nalčike baigė vidurinę mokyklą. Tarnavo vidaus pajėgose. Po metų buvo pasiųstas mokytis į Vladikaukazo aukštąją Kirovo vadų mokyklą. Baigęs mokyklą 1985 m. ėmė tarnauti vidaus karinėse pajėgose, konvojavusiose vertingus krovinius. 1986 m. tapo KGB agentu.

Mirties aplinkybės
------------------

2006 m. lapkričio 1 d. Litvinenka staiga pasijuto blogai. Jis buvo hospitalizuotas. Po jo mirties 2006 m. lapkričio 23 d. Jungtinės Karalystės sveikatos apsaugos agentūra paskelbė, kad jis buvo nunuodytas radioaktyviu polonio izotopu Po-210. Litvinenka atvirame laiške paskelbė, kad jį nunuodyti sprendimą priėmė Rusijos pareigūnai. Tai susilaukė labai didelio dėmesio visame pasaulyje. Tyrimą pradėjęs Skotland Jardas nustatė, kad A. Litvinenka buvo nužudytas.

Knygos
------

* Александр Литвиненко. **Лубянская преступная группировка**. 2002 Archyvuota kopija 2006-12-06 iš Wayback Machine projekto..
* Александр Литвиненко, Юрий Фельштинский. **ФСБ взрывает Россию**. 2002–2011 Archyvuota kopija 2012-02-10 iš Wayback Machine projekto. (FSB sprogdina Rusiją)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Skotlend Jardas: A.Litvinenka buvo nužudytas". *delfi.lt*. 2006-12-06. Suarchyvuotas originalas 2016-12-20. Nuoroda tikrinta 2016-12-20. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)

Nuorodos
--------

* Iškauskas Č. *A. Litvinenka – dar viena Kremliaus auka*, Geopolitika.lt
* *Buvusio šnipo draugai dėl jo mirties kaltina „blogio jėgas" Rusijoje* „Reuters"-AFP-"Newsru.com"-BNS ir lrytas.lt inf. 2006-11-24 15:30