recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Beludžių kalba  بلوچی |
| Kalbama | Pakistanas, Iranas, Afganistanas, Omanas, Turkmėnija |
| Kalbančiųjų skaičius | 7,6 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | ? |
| Kilmė | indoeuropiečių 0indoiranėnų 
00iranėnų 000vakarų iranėnų0000**beludžių** |
| Rašto sistemos | arabų raštas (nastaliq) |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Pakistano vėliava Pakistanas (regioninė), Irano vėliava Iranas (regioninė) |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-2 | bal |
| ISO 639-3 | bal (bgp, bgn, bcc) |
| Geografinis paplitimas |
|  |

**Beludžių kalba** (بلوچی = *Balóćí*) – indoiranėnų kalba (indoeuropiečių kalbų šeima), vartojama beludžių tautybės žmonių, gyvenančių daugiausia Beludžistane (Pakistanas, Afganistanas, Iranas). Šią kalbą taip pat vartoja nemažai brahujų. Beludžių kalba yra oficiali regioninė kalba Beludžistano provincijoje (Pakistane) bei Sistano ir Beludžistano provincijoje (Irane). Kalbančiųjų skaičius – 7,6 mln. žmonių.

Kalba turi daug tarmių, iš kurių išskiriamos trys grupės:

* rytų beludžių (šiaurės rytų Beludžistanas, Sindhas, Pandžabas);
* vakarų beludžių (šiaurės vakarų Beludžistanas, Afganistanas, Turkmėnija, Iranas, Tadžikija);
* pietų beludžių (pietų Beludžistanas, Sindhas, Iranas, Omanas, JAE).

Negausi korošių tarmė Farse taip pat kartais priskiriama beludžių kalbai.

Iki XIX a. beludžių kalba buvo tik šnekamoji, raštai rašyti persiškai. Britų valdymo laikais ši kalba pradėta užrašinėti lotyniškai, bet susikūrus Pakistanui, pritaikytas arabų raštas. 1951 m. išleistas pirmasis grožinis leidinys beludžių kalba – Gulo Chano Nasiro poezijos rinkinys *Gulbang*. Vėliau Sajadas Zahuršahas Hašomi sukūrė unifikuotą perrašos sistemą ir gramatiką.

Nuorodos
--------

* bal Duomenys apie kodu „bal" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
| **Šv. Titassen. gr. Τίτος** |
| --- |
|  |
| XIV a. Šv. Tito ikona |
| Gimė | I m. e. a. |
| Mirė | ~100 m. e. m.Kreta (pasak tradicijos) |
| Šventasis |
| Šventė | vakarų krikščionybėje: sausio 26 d.rytų krikščionybėje: rugpjūčio 25 d. |

**Titas** (sen. gr. Τίτος) – ankstyvosios krikščionių bažnyčios misionierius ir bendruomenės vadovas, apaštalo Pauliaus mokinys ir pagalbininkas, minimas kelete Pauliaus laiškų, įskaitant ir laišką Titui. Manoma, kad Titas buvo pagonis, apaštalo Pauliaus atverstas į krikščionybę.

Kurį laiką Titas dirbo su Korinto krikščionimis, švelnindamas nesutarimus tarp Korinto bažnyčios ir Pauliaus. Po susitikimo su Titu apaštalas Paulius parašęs Antrąjį laišką korintiečiams. Titas atgabeno šį laišką į Korintą ir padėjo surengti rinkliavą skurstantiems Jeruzalės krikščionims.

Anot tradicijos, apaštalas Paulius konsekravo Titą Kretos vyskupu. Vėliau Kretos miestuose jis paskyręs vyresniuosius (presbiterius). Titas išgyveno Kretos saloje iki savo mirties Kandijos mieste (dabartinis Heraklionas).

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *Saint Titus*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2023-11-22.
2. 1 2  Smith, William. Smith’s Bible Dictionary 11th printing, November 1975. New Jersey: Fleming H. Revel Company. pp. 701–02.
3. ↑  Alban Butler. Lives of the Saints: For Every Day in the Year. TAN Books, 1995, p. 63.
*Kitos reikšmės – MAC.*
„Big Mac" sumuštinis
**„Big Mac"** (liaud. *bigmakas*) – populiarus JAV greito maisto tinklo „McDonald's" mėsainis.

Jį sudaro apkepta jautiena, lydytas sūris, svogūnai, salotos, marinuoti agurkai, specialus padažas, kurie suvožiami 3 dalimis perpjautos firminės „Big Mac" bandelės, apibarstytos sezamo sėklomis.

Istorija
--------

Autoriumi pripažįstamas JAV verslininkas Jim Delligatti (1918–2016).

1967 m. balandžio 22 d. pirmąsyk pristatytas Pitsberge. Dėl didelio populiarumo nuo 1968 m. tapo prieinamu visuose „McDonald's" filialuose.

1986 m. „The Economist" paskelbė „Big Mac" indeksą, lyginantį mėsainio kainas pasaulyje. Lyginant „Big Mac" kainą įv. šalyse, galima lyginti jų perkamosios galios paritetus, matyti skirtingų valiutų vertę JAV dolerio atžvilgiu.

2007 m. Pensilvanijoje atidarytas „Big Mac" muziejus, kuriame paminėtos „Big Mac" 40-osios metinės. 2018 m. „McDonald's", minėdamas „Big Mac" 50-ąsias metines, išleido „MacCoin" valiutą virš 50 šalių, kur viena „McCoin" moneta buvo keičiama į nemokamą „Big Mac" mėsainį.

2018 m. spalio 1 d. „McDonalds" paskelbė, kad kompanija atsisakys „Big Mac" mėsainių gamyboje dirbtinių konservantų, skonio stipriklių, dažiklių.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Archived copy" (PDF). Suarchyvuota (PDF) iš originalo July 8, 2016. Nuoroda tikrinta 2012 m. liepos 10 d. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|access-date=` (pagalba)CS1 priežiūra: archived copy as title (link)
3. ↑
4. ↑  „Artificial Ingredients Have Been Removed From McDonald's Classic Burgers". *Mentalfloss.com*. 2018-10-01. Nuoroda tikrinta 2018-10-25.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Big Mac** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali produkto informacija
| Olivia Del Rio |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Neves De Oliveira |
|  |
| Gimė | 1969 m. balandžio 16 d. (54 metai)Rio Kaska, Brazilija |
|  |
| Šalis |  Brazilija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |
| Apdovanojimai |
| 5 AVN nominacijos (2003-2005 m.) |

**Olivija Del Rio** (tikrasis vardas – *Neves De Oliveira*; g. 1969 m. balandžio 16 d. Rio Kaskoje) – Brazilijoje gimusi buvusi pornografinių filmų aktorė.

Biografija
----------

Olivija yra kilusi iš gausios šeimos ir yra dvylikta iš 16 šeimos vaikų. Gimusi Rio Kaskoje, vėliau augo Belo Horizontėje Minas Gerais valstijoje.

Baigusi mokyklą ji išvyko į Prancūziją ieškoti geresnio gyvenimo ir, neradusi geresnio varianto, įsidarbino namų šeimininke. Netrukus paaiškėjo, kad namo Paryžiaus priemiestyje šeimininkas Patrice Cabanel kuria mėgėjiškus pornografinius filmus.

Po kelių mėnesių darbo Patrice netikėtai pasiūlė jai suvaidinti vienoje scenoje. Kadangi Olivija jau iki tol buvo mačiusi keletą filmavimų, be to, jai pažadėtas atlygis buvo kur kas didesnis nei ji gaudavo iki tol, Olivija be didesnių dvejonių sutiko. Filmas vadinosi „Private Video Magazine 2" ir buvo sukurtas 1993 m.

Iš pradžių Olivija manė, kad pasiūlymas bus vienkartinis, tačiau jau 1995 m. ji vaidino net 6 filmuose ir netrukus išpopuliarėjo visoje Europoje. 1996 m. Europos „Penthouse" žurnalas paskelbė 7 populiariausių Europos pornografinių filmų aktorių sąrašą, kuriame be Lauros Sinkler, Anitos Blond, Anitos Dark bei Lėjos Martini atsidūrė ir Olivija Del Rio.

Kaip ir daugelis Europoje išgarsėjusių pornografinių filmų aktorių, ji išmėgino jėgas ir JAV, kur buvo nominuota ne vienam AVN apdovanojimui.

2003 m. Olivija pasirodė Švedijos TV serialo „High Chaparall" dvejuose epizoduose.

Visa jos karjera su pertraukomis truko nuo 1993 iki 2007 m. per kuriuos Olivija nusifilmavo beveik 140 juostų ir buvo nominuota apdovanojimams ne tik Europoje, bet ir JAV.

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Olivija yra ištekėjusi ir turi 2 dukras. Maroke kartu su vyru turi nuosavą barą, tačiau dalį laiko praleidžia Prancūzijoje.

Apdovanojimai
-------------

| Metai | Apdovanojimas | Kategorija | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | FICEB apdovanojimas | Best Actress | nominacija |
| 2003 | AVN apdovanojimas | Best Group Sex Scene | nominacija |
| 2004 | Female Performer of the Year | nominacija |
| Best Solo Sex Scene | nominacija |
| Most Outrageous Sex Scene | nominacija |
| 2005 | Best Group Sex Scene | nominacija |
|

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Del Rio Biography[neveikianti nuoroda] at IMDb.com
2. ↑  Fluctuat Profile Archyvuota kopija 2010-04-17 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Fluctuat Profile Archyvuota kopija 2011-10-03 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Olivia Del Rio** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
| *Ghost in the Shell: S.A.C. 2nd GIG* |
| --- |
| Žanras | Mokslinė fantastika, kiberpankas, postkiberpankas, veiksmo, mecha, karinis
 |
| TV anime |
| Režisierius | Kenji Kamiyama |
| Studija | Production I.G |
| Kanalas | Japonija Perfect Choice (PPV)NTVAnimax |
| Rodymo laikotarpis | 2004 m. sausio 1 d. – 2005 m. sausio 8 d. |
| Serijų sk. | 26
 |
| OVA: Individual Eleven |
| Režisierius | Kenji Kamiyama |
| Studija | Bandai |
| Serijų sk. | 1 |
| Išleidimo data | 2006 m. sausio 27 d. |
| Trukmė | 160 min. |
|

**Ghost in the Shell: S.A.C. 2nd GIG** (jap. 攻殻機動隊 = *Kōkaku Kidōtai Sutando Arōn Konpurekkusu Sekando Gigu*) – antras anime televizijos serialo „Ghost in the Shell: Stand Alone Complex" sezonas, sukurtas Masamunės Širou manga motyvais. Scenarijų parašė ir režisavo Kendžis Kamijama (*Kenji Kamiyama*), veikėjų dizainą sukūrė Hadžimė Šimomura (*Hajime Shimomura*), garso takelį parašė Joko Kanno. „2nd GIG" premjera Japonijoje įvyko 2004 m. sausio 1 d. televizijos „SKY PerfecTV!" kanalu Perfect Choice.

Taip pat tęsinys buvo sukurtas ir trumpam komiškam serialui „Tachikomatic Days" (タチコマな日々 *Tachikoma na Hibi*) apie mastančias ratuotas šarvuotąsias transporto priemones kaip ir pirmajame sezone.

Sezonas vėliau buvo adaptuotas į pilnametražį OVA, pavadinimu „Individual Eleven", kuris pasirodė 2006 m. TV filmas „Ghost in the Shell: Stand Alone Complex Solid State Society" buvo išleistas taip pat tais pačiais metais.

Siužetas
--------

Trečiojo ir Ketvirtojo pasaulinių karų metu apie trys milijonai azijiečių tapo pabėgėliais. Kaip pigi darbo jėga jie buvo priimti į Japoniją. Todėl jie buvo vadinami „pakviestais pabėgėliais". Kai pokarinė Japonija ėmė atsigauti, „pakviestų pabėgėlių" nedarbo lygis išaugo. Taip susiklostė aplinkybės, galinčios potencialiai sukelti konfliktą.

„S.A.C. 2nd GIG" veiksmas vyksta praėjus dvejiems metams po įvykių pirmajame sezone. Seriale gana nuodugniai nagrinėjami politiniai ir socialiniai dviejų pasaulinių karų, kurie įvyko dar prieš seriale pasakojamus įvykius, padariniai. Taip pat pasakojama pagrindinė 9 skyriaus tiriamoji veikla, susijusi su teroristų grupuote, žinoma kaip *Individual Eleven* (Individualusis vienuoliktukas), kiti įvykiai, susiję su Vyriausybės žvalgybos agentūros Manipuliacijų padalinio viršininku Goda, ir kitos su pagrindine istorija mažai ar visai nesusijusios 9 skyriaus bylos.

Išnašos
-------

1. ↑  „Into the Network: The Ghost in the Shell Universe". *Production I.G*. Suarchyvuota iš originalo 2011-01-30. Nuoroda tikrinta 2011-01-29.
2. ↑  „Production I.G. - Ghost in the Shell Solid State Society". *Production I.G*. Suarchyvuota iš originalo 2011-01-30. Nuoroda tikrinta 2011-01-29.
3. ↑  „Ghost in the Shell: Stand Alone Complex Individual Eleven". Production I.G. Nuoroda tikrinta 2011-11-16.
4. ↑  „Interview: Kenji Kamiyama". *Production I.G*. Nuoroda tikrinta 2011-11-16.
Glayva
**Glayva** (angl. *Glayva*) – škotiškas sodriai auksaspalvis likeris, gaminamas Edinburgo priemiestyje Leite (angl. *Leith*), *Whyte and Mackay Ltd*. Likerio pavadinimas kilęs iš suanglinto škot. gėlų pavadinimo *Glè Mhath* 'labai geras'.

Istorija
--------

Glayva pirmąkart pagamintas ir parduotas 1947 m. vyno ir viskio prekiautojo Ronald Morrison.

Gamyba
------

Gaminamas iš išlaikyto škotiško viskio su anyžiumi, gvazdikėliais, žolelėmis, viržių medumi, mandarinais, kitais citrusiniais vaisiais, migdolais.

Išnašos
-------

1. ↑  „Discover the whisky liqueur with humble origins". *The Telegraph* (britų anglų). 2015-10-16. ISSN 0307-1235. Suarchyvuotas originalas 2015-10-19. Nuoroda tikrinta 2020-12-20. `{{cite news}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. ↑  „The unlikely origin of one of the world's finest liqueurs". *www.scotsman.com* (anglų). Nuoroda tikrinta 2020-12-20.
3. ↑  *The Economist*. Economist Newspaper Limited. 1954. p. 461.

Nuorodos
--------

* Oficiali Glayvos svetainė
„Inter" kanalo logotipas
**„Inter"** (ukr. *Інтер*) – nacionalinis ukrainiečių televizijos kanalas, transliuojantis nuo 1996 m. spalio 20 d. Būstinė įsikūrusi Kijeve. Transliuojamų serialų ir televizijos laidų kalba – ukrainiečių ir rusų. 2012 m. duomenimis, „Inter" kanalas visais atžvilgiais pirmavo pagal tikslines žiūrovų auditorijas.

Kanalas priklauso holdingo grupei „U.A. Inter Media Group", kuri priklauso Dmitrijui Firtašui. Grupei taip pat priklauso televizijos kanalai „Inter+", „Enter-film", „K1", „K2", „NTN", „Zoom", „Piksel tv".

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „Телеканал "Интер"". Телеканал "Интер". Suarchyvuotas originalas 2013-02-11. Nuoroda tikrinta 2013-11-21. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. ↑  Отар Довженко (2009-04-17). „Полювання на «Інтер»". *Дзеркало тижня. Україна* (ukrainiečių). Suarchyvuotas originalas 2013-12-02. Nuoroda tikrinta 2013-11-21.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: InterTV** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
| Lazdinių ežeras |
| --- |
| Lazdinių ežeras nuo Lazdinių kaimoLazdinių ežeras nuo Lazdinių kaimoLazdinių ežeras nuo Lazdinių kaimo |
| Vieta | Švenčionių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 1,343 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7,85 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 4,7 m |
| Didžiausias gylis | 12 m |
| Įteka | Karkės upelis, Paskrypėlė, Pečiuliškės upelis, L-1, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Lazdauja |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Lazdinių ežeras

  |
| **Koordinatės** |  55°11′56″ š. pl. 26°38′14″ r. ilg.﻿ / ﻿55.19889°š. pl. 26.63722°r. ilg.﻿ / 55.19889; 26.63722Koordinatės: 55°11′56″ š. pl. 26°38′14″ r. ilg.﻿ / ﻿55.19889°š. pl. 26.63722°r. ilg.﻿ / 55.19889; 26.63722 |

**Lazdinių ežeras** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 4,5 km į šiaurės rytus nuo Adutiškio.

Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 2,34 km, plotis – iki 1,28 km. Altitudė 131,3 m. Giliausia ežero vieta (12 m) yra centrinėje dalyje. Ežeras netaisyklingos formos, patvenktinis. Kranto linija labai vingiuota. Krantai apaugę siaura medžių ir krūmų juosta, daugiausia neaukšti, pietvakariuose ir šiaurėje supelkėję, o vakaruose yra 2 m aukščio ardomas skardis. Šiaurinėje pakrantėje auga miškelis, kitose pakrantėse plyti dirbami laukai ir pievos.

Į Lazdinių ežerą suteka 8 upeliai (Karkės upelis, Paskrypėlė, Pečiuliškės upelis, L-1 ir dar 4 bevardžiai), šiaurės rytuose išteka Kamojos intakas Lazdauja (Dysnos baseinas). Seniau ši upė ties ištakomis iš ežero buvo patvenkta, ežero plotas buvo padidėjęs iki 1,61 km². Ežero pratakumas 138 % per metus.

Pietiniame ežero krante yra Lazdinių kaimas, veikia kaimo turizmo sodyba, šiauriniame krante – Kavaltiškės ir Mociškės kaimai. Pietrytine pakrante eina kelias Nr.4412 (Adutiškis–Lazdiniai–Mociškė).

2017 m. atliktame ežero ichtiologiniame ištyrime nustatyta, kad žuvų išteklių būklė vidutinė, vyrauja smulkios karpinės žuvys (ypač kuojos ir pakiai), yra nemaži ir ešerių bei lydekų ištekliai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marija Vasiliauskienė. *Lazdinių ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 497
| Kančioginas |
| --- |
| Ežero šiaurinis galasEžero šiaurinis galasEžero šiaurinis galas |
| Vieta | Švenčionių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,881 km² |
| Kranto linijos ilgis | 6,5 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 4,97 m |
| Didžiausias gylis | 13,8 m |
| Įteka | Sirvėta, 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Kančiogina |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Kančioginas

  |
| **Koordinatės** |  55°13′5″ š. pl. 26°20′15″ r. ilg.﻿ / ﻿55.21806°š. pl. 26.33750°r. ilg.﻿ / 55.21806; 26.33750Koordinatės: 55°13′5″ š. pl. 26°20′15″ r. ilg.﻿ / ﻿55.21806°š. pl. 26.33750°r. ilg.﻿ / 55.21806; 26.33750 |

**Kančioginas** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 14 km į šiaurės rytus nuo Švenčionių, Ignalinos rajono pakraštyje.

Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 2,28 km, plotis iki 0,72 km. Altitudė 160,6 m. Gylis siekia 13,8 m. Ežeras telkšo rininės kilmės duburyje. Vakaruose ir rytuose krantai aukšti, statūs, ardomi, šiauriniai ir pietiniai – žemi. Ežero pietuose yra miškinga 0,81 ha ploto sala. Pakrantėse plyti pievos, dirbami laukai, auga miškeliai, iš pietų prieina Dvarykščių miškas. Už 0,04 km į pietus telkšo Staškinės ežeras. Šiaurėje išteka Kančioginos upelis (į Erzvėtą, Dysnos upės baseinas), vakaruose įteka Sirvėta (iš Sirvėto). Ežero pratakumas 393 % per metus.

Prie Kančiogino ežero įsikūrę Kančiogino, Pašventės, Dvarykščių, Purvėnų, kaimai. Šiaurine pakrante eina kelias  **4401**  Švenčionys–Mielagėnai–Andriejauka , į jį įsijungia kelias  **1428**  Ceikiniai–Kančioginas . Ežeras įeina į Sirvėtos regioninį parką. Šiauriniu krantu eina riba su Ignalinos rajonu.

Vandenvardis *Kančióginas* galimai kilęs iš kokio dvikamienio asmenvardžio (\**Kančiaginas, \*Kantiginas*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kančioginas. *Kančioginas (ežeras)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 200
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 146
| Mažasai Siaurys |
| --- |
| Vieta | Švenčionių raj. Lietuva |
| Plotas | 0,583 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,4 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 5,4 m |
| Didžiausias gylis | 17,2 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Mažasai Siaurys

  |
| **Koordinatės** |  55°10′35″ š. pl. 25°46′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.17639°š. pl. 25.76944°r. ilg.﻿ / 55.17639; 25.76944Koordinatės: 55°10′35″ š. pl. 25°46′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.17639°š. pl. 25.76944°r. ilg.﻿ / 55.17639; 25.76944 |

**Mažasai Siaurys** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, Labanoro girioje, 9,5 km į pietus nuo Labanoro. Telkšo kelių rinų susikirtime, todėl yra netaisyklingos formos, kranto linija ilga (5,4 km) ir vingiuota. Ežero ilgis šiaurės – pietų kryptimi 1,8 km, plotis iki 0,68 km. Altitudė 146,3 m. Gylis iki 17,2 m (sąsiauryje). Centrinėje dalyje į ežerą iš vakarų giliai įsikišęs pusiasalis. Krantai sausi, statūs, šiaurėje ir vakaruose – lėkšti. Ežerą iš visų pusių supa miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Žeimenos upės intako Lakajos baseinui.

Šiaurinėje Mažajo Siaurio pakrantėje įsikūręs Pasiaurės kaimas. Vakarinės pakrantės pusiasalyje, šiaurrytinėje ir pietrytinėje pakrantėse yra įrengtos stovyklavietės.

Aplink telkšo Didžiajo Siaurio, Vainiūnų, Ilgio ežerai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mažasai Siaurys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 22
Koordinatės: 55°15′42.32″ š. pl. 25°48′6.25″ r. ilg.﻿ / ﻿55.2617556°š. pl. 25.8017361°r. ilg.﻿ / 55.2617556; 25.8017361

| Labanoro ežeras |
| --- |
| Vieta | Švenčionių rajono savivaldybė |
| Plotas | 0,577 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,87 km |
| Kilmė | termokarstinis |
| Vidutinis gylis | 4,8 m |
| Didžiausias gylis | 8,7 m |
| Išteka | Labanoras |

**Labanoro ežeras** – ežeras Lietuvoje, Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, 0,5 km į rytus nuo Labanoro, Labanoro girioje, įpiečiau prie plento  **114**  Molėtai–Kaltanėnai–Ignalina .

Iš šiaurės, rytų ir pietų pusės auga miškas, vakariniame krante – dirbami laukai, pievos. Iš ežero išteka Peršokšnos intakas Labanoras. Ežeras priklauso Žeimenos baseinui. Ežero pratakumas 67 %.

Plotas 57,7 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į rytus 2,05 km, didžiausias plotis 0,41 km. Paviršiaus altitudė 148,5 m. Didžiausias gylis 8,7 m, vidutinis gylis 4,8 m. Baseino plotas 6,1 km². Krantai žemi, pelkėti (ypač šiaurvakarinis), tik pietinis statesnis ir aukštesnis.  Ežeras termokarstinės kilmės.

Labanoro ežeras priklauso Labanoro regioniniam parkui. Prie ežero įsikūrę Aukštasalės (pietuose) ir Šlapimo (pietvakariuose) kaimai. Šiaurvakarinėje pakrantėje yra įrengta stovyklavietė, šiaurrytine pakrante eina Labanoro girios pažintinis takas.

Ežero vardas gali būti kilęs nuo miestelio vardo. Jeigu ežero vardas ankstesnis, jo kilmė gali būti aiškinama taip: žodis dvikamienis, jo sandas *lab-* kilęs iš *loba* ('loma, dauba'), o *nor-* perdirbtas iš *\*nar-* (< *nerti, naras*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Labanoras 1*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 391 psl.
2. ↑  *Labanoro ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 462
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 177
Koordinatės: 55°3′10″ š. pl. 25°38′40″ r. ilg.﻿ / ﻿55.05278°š. pl. 25.64444°r. ilg.﻿ / 55.05278; 25.64444

| Galonas |
| --- |
| Vieta | Švenčionių raj. Lietuva |
| Plotas | 0,343 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,48 km |
| Vidutinis gylis | 5,3 m |
| Didžiausias gylis | 11,4 m |

**Galonas** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, 2 km į pietvakarius nuo Joniškio, Asvejos regioniniame parke, 0,5 km į vakarus nuo Arino ežero. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 1,24 km, plotis iki 0,53 km. Altitudė 141,4 m. Giliausia vieta siekia 11,5 m. Kranto linija gan vingiuota. Krantai neaukšti, pietuose ir vakaruose pelkėti. Ežerą supa Dubingių miškas (Varnėnų miškas). Atabradas gan platus, padengtas smėliu, dugną dengia molis, sapropelis. Ežeras nenutekantis, priklauso Arino ežero baseinui (Žeimenos intako Dubingos baseinas).

Galono ežero apylinkės negyvenamos. Šiaurinėje ir pietinėje pakrantėse yra įrengtos Galono ežero poilsiavietės.

Ežerėvardžio šaknis *gal-* siejama su žodžiu *gelmė*.

Galono ežero panorama

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Galonas (ežeras)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 567
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 105
Koordinatės: 55°13′21.09″ š. pl. 25°56′7.34″ r. ilg.﻿ / ﻿55.2225250°š. pl. 25.9353722°r. ilg.﻿ / 55.2225250; 25.9353722

| Kerotis |
| --- |
| Kerotis iš pietvakariųKerotis iš pietvakariųKerotis iš pietvakarių |
| Vieta | Švenčionių raj. Lietuva |
| Plotas | 0,325 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,53 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Didžiausias gylis | 7,4 m |

**Kerotis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionėlių, Labanoro girioje (Kiškėnų, Žeimenos miškai), Baranavos botaniniame zoologiniame draustinyje. Ežero ilgis iš vakarų į rytus 0,79 km, plotis iki 0,59 km. Altitudė 141,5 m. Giliausia vieta (7,4 m) yra pietinėje dalyje. Ežeras ledyninės kilmės, termokarstinis. Šiaurinis ir šiaurės vakarinis krantai žemi, pelkėti, kiti sausi, aukštoki. Atabradas gan platus, smėlingas, dugną dengia sapropelis. Ežeras nenutekantis, priklauso Liedelės upės baseinui (Kiaunos upės baseinas).

Ežero pakrantės negyvenamos, kiek toliau pietryčiuose yra Luknos kaimas.

Ežerėvardis *Kerõtis* kildinamas nuo žodžių *keroti* („šakotis, plėstis"), *kerotas* („išsikerojęs, šakotas").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kerotis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 297
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 153–154
*Šis straipsnis apie apie ežerą. Apie apie slavų dievą skaitykite straipsnyje Perunas.*

| Perūnas |
| --- |
| Vieta | Švenčionių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,297 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,09 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 1,5 m |
| Didžiausias gylis | 2,2 m |
| Išteka | M-4 |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Perūnas

  |
| **Koordinatės** |  54°58′56″ š. pl. 25°56′54″ r. ilg.﻿ / ﻿54.98222°š. pl. 25.94833°r. ilg.﻿ / 54.98222; 25.94833Koordinatės: 54°58′56″ š. pl. 25°56′54″ r. ilg.﻿ / ﻿54.98222°š. pl. 25.94833°r. ilg.﻿ / 54.98222; 25.94833 |

**Perūnas** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 11 km į rytus nuo Pabradės, 2 km į šiaurės vakarus nuo Zalavo, Labanoro-Pabradės miškų apsuptyje. Telkšo Perūno aukštapelkės pietinėje dalyje. Ežeras pailgas, termokarstinės kilmės, 0,75 km ilgio (iš pietvakarių į šiaurės rytus), 0,54 km pločio. Altitudė 147,6 m. Seklus, gylis siekia 2,2 m. Krantai žemi, pelkėti, tik pietrytinis aukštesnis. Jo pakrantėje yra smėlio, o kitur dugną dengia sapropelingos durpės.

Iš ežero pietuose išteka Meros intakas M-4 (Žeimenos upės baseinas). Aplink ežerą sudarytas Perūno telmologinis draustinis.

Ežerėvardis laikomas kilusiu nuo slavizmo *Perūnas* („Perkūnas").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Perūnas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 355–356
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 355
**Paračino „Jedinstvo"**|  |
| **Pavadinimas** | ФК Јединство Параћин |
| **Įkurtas** | 1925 m. |
| **Stadionas** | Miesto stadionas, Paračinas |
| **Talpa** | 12 000 |
| **Lyga** | Pomoravlje-Timok Zona lyga |
| **2011-2012** | 2 vieta |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Paračino „Jedinstvo"** – Serbijos futbolo klubas iš Paračino.

Istorija
--------

Klubas PSD (Paraćinsko Sportsko Društvo, anglų: Sporto draugija Paraćin), buvo įkurtas 1925 m. 

1930 m. PSD ir Karađorđe buvo sujungti, suformuojant naują klubą, kurį pavadino FK Jedinstvo. Pasirinktos klubo spalvos yra žalia ir balta. 

Iki Antrojo pasaulinio karo Jedinstvo žaidė Kragujevaco apskrities lygoje. Po Antrojo pasaulinio karo, klubas pakeitė savo pavadinimą kelis kartus, o 1950 m. grįžtama prie Jedinstvos. Nuo 1970 m. klubas žaidė Serbijos lygoje (3 pakopoje). Jugoslavijos taurės turnyre 1984 metais buvo pasieka 1/8 finalo. 

1997 m. pasiekė taurės pusfinalį. 

2011-2012 m. sezone jie žaidė Pomoravlje Timok zonos pirmenybėse.

Apranga
-------

Sportinės aprangos pokyčiai.
* Namuose žaidžia balta žalia apranga.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 




**nežinomi metai**
 | 




**nežinomi metai**
 | 




**nežinomi metai**
 | 




**nežinomi metai**
 | 




**nežinomi metai**
 |

Nuorodos
--------

* SSOCCERWAY

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSerbija Serbijos futbolo sezonai |
| --- |
|  |
| 
2006–2007 · 2007–2008 · 2008–2009 · 2009–2010 · 2010–2011 · 2011–2012 · 2012–2013 · 2013–2014 · 2014–2015 · 2015–2016 · 2016–2017 · 2017–2018 · 2018–2019 · 2019–2020 · 2020–2021 · 2021–2022 · 2022–2023 · 2023–2024 · |

 |
| **Jordi Bertomeu** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1959 m. sausio 15 d. (65 metai)Barselona, Ispanija |
|  |
| Veikla | vadyba |
| Sritis | krepšinis |
| Organizacijos | Euroleague Basketball |
| Pareigos | generalinis direktorius (2000–2022 m.), valdybos pirmininkas (2011–2022 m.) |
|  |
| Alma mater | Barselonos universitetas |

**Žordis Bertomeu Orteu** (kat. *Jordi Bertomeu Orteu*, g. 1959 m. sausio 15 d. Barselonoje) – Ispanijos krepšinio vadybininkas, buvęs įmonės „Euroleague Basketball" vadovas.

Biografija
----------

Studijavo Barselonos universitete, jame įgijo teisės bakalauro laipsnį. 1982–1994 m. dirbo ACB Ispanijos krepšinio lygos teisės patarėju ir generaliniu sekretoriumi. 1994–2000 m. dirbo ACB Ispanijos krepšinio lygos viceprezidentu.

Ėjo sporto vadybos profesoriaus pareigas Barselonos universiteto sporto vadybos magistrantūros programoje ir Madrido Complutense universiteto sporto vadybos ir administravimo magistrantūros programoje.

2000 m. liepos mėn. pradėjo eiti „Eurolygos" generalinio direktoriaus pareigas. Nuo 2009 m. „Eurolygos" valdybos pirmininkas, o nuo 2011 m. prezidentas. Nuo 2022 m. „Eurolygos" klubų nutarimu atleistas iš užimamų pareigų.

2008 m. lapkričio 25 d. lankėsi Lietuvoje. Vizito metu tuometinio premjero G.Kirkilo apdovanotas už indėlį vystant sportą.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6  „Profile of the week: Jordi Bertomeu". *www.isportconnect.com (web.archive.org)*. 2014-07-01. Suarchyvuotas originalas 2014-07-01. Nuoroda tikrinta 2021-11-30. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. ↑  „Upcoming changes: 11 clubs voted to dismiss EuroLeague CEO Jordi Bertomeu". *www.basketnews.com*. Nuoroda tikrinta 2021-11-30.
3. ↑  „EuroLeague clubs-shareholders voted to dismiss Jordi Bertomeu from the CEO position". *Eurohoops*. 2021-11-02. Nuoroda tikrinta 2021-11-30.
4. ↑
5. ↑  Жорди Бертомеу награжден литовским орденом (rus.) Archyvuota kopija 2009-02-18 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Mišelė Huncike |
|  
2018 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | vok. *Michelle Yvonne Hunziker* |
| Gimė | 1977 m. sausio 24 d. (47 metai)  Šveicarija Sorengas, Šveicarija |
| Veikla | modelis, dainininkė, aktorė, televizijos laidų vedėja |
| Aktyvumo metai | nuo 1994 |
| Svetainė |  |

**Mišelė Huncike** (g. 1977 m. sausio 24 d. Sorengas) – Šveicarijoje gimusi Italijos ir Vokietijos modelis, aktorė, televizijos laidų vedėja.

Biografija
----------

2006 m.
Gimė italakalbėje Šveicarijos dalyje. Mama kilusi iš Nyderlandų, tėvas – iš vokiškosios Šveicarijos dalies. 1983 m. šeima persikėlė į Berno kantoną, kur ji baigė mokyklą. Tapus modeliu, su motina persikėlė į Milaną (reklamavo Armani, La Perla ir kt.).

Išgarsėjo pradėjusi susitikinėti su dainininku Eros Ramazzotti. Taip ją pamatė atkreipė televizijos prodiuseriai, pakvietę vesti laidą „I cervelloni". Išpopuliarėjusi vedė popiečio šou „Colpo di Fuimine" ir komedijų šou „Paperissima Sprint". Dar mokėsi Milano muzikos ir meno akademijoje. Televizija liko pagrindine veikla, nes vaidinti kvietė tik epizodiniams vaidmenims. Vedė televizijos šou Vokietijoje ir Šveicarijoje.

2007 m. su Pippo Baudo vedė Sanremo muzikos festivalį. 2018 m. vedė dar kartą su Claudio Baglioni ir Pierfrancesco Favino.

Šeima
-----

1998 m. Michelle ištekėjo už Eros Ramazzotti, su kuriuo dar 1996 m. susilaukė dukters Sophie Aurora. 2002 m. jų santuoka iširo. 2017 m. atvirai papasakojo santuoką ir Eroso mėginimus atskirti ją nuo šeimos. Interviu sukėlė skandalą, pakenkė atlikėjo įvaizdžiui.

2013 m. susižadėjo, o 2015 m. ištekėjo už Tomaso Trussardi, su juo turi 2 dukteris: Sole (g. 2013 m.) ir Celeste (g. 2015 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Buch über Sex, Sekte und Einsamkeit - Wie sich Michelle Hunziker rettete" [How Michelle Hunziker escaped]. *Focus Online* (vokiečių). 14 November 2013. Suarchyvuotas originalas 2017-12-06. Nuoroda tikrinta 7 December 2017. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Michelle Hunziker** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuodoros
--------

* IMDb profilis
* Oficialus puslapis
|  |
| --- |
| Milly Scott |
|  
Milly Scott 1966 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Marion Henriette Louise Molly |
| Gimė | 1933 m. gruodžio 29 d. (90 metų)  Den Helderis, Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkė |
| Svetainė | millyscott.nl |

**Milly Scott** (tikrasis vardas *Marion Henriette Louise Molly*; g. 1933 m. gruodžio 29 d. Den Helderyje) – olandų dainininkė ir aktorė, kilusi iš Surinamo.

Biografija
----------

Milly Scott anksčiau buvo žinoma kaip džiazo klubų dainininkė. 1966 metais atlikėja laimėjo olandų nacionalinį atrankos konkursą *Nationaal Songfestival*, todėl turėjo teisę dalyvauti tarptautiniame 1966 m. „Eurovizijos" dainų konkurse, vykusiame Liuksemburge. Su daina „Fernando en Filippo" atlikėja užėmė 15 vietą. Vėlesniais metais Milly Scott kaip džiazo dainininkė išpopuliarėjo Anglijoje, Vokietijoje ir Švedijoje. Dešimtajame dešimtmetyje Milly atliko Baby Miller vaidmenį olandų draminiame seriale „Vrouwenvleugel".

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Eurovision Song Contest : Details : Netherlands 1966 : Milly Scott, Fernando & Philippo". esc-history.com. Suarchyvuotas originalas 2014-10-21. Nuoroda tikrinta 2014-11-21.
2. ↑  „Vrouwenvleugel (TV Series 1993–1995) - IMDb" (anglų). IMDb.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Milly Scott** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Atlikėjos tinklalapis

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Conny Vandenbos  *„'t Is Genoeg"*** |  **Nyderlandų atstovė Eurovizijoje**1966 | Po to:**Thérèse Steinmetz  *„Ring-dinge-ding"*** |
**Mykolas Steponas Naujokaitis** (1915 m. rugsėjo 2 d. Bartninkuose, Vilkaviškio apskr. – 2004 m. gegužės 17 d. San Diege, Kalifornijoje, JAV) – Lietuvos teisininkas, politinis veikėjas, Tautos Tarybos narys, antinacistinės ir antisovietinės rezistencijos dalyvis.

Biografija
----------

Mykolas Naujokaitis gimė provizoriaus šeimoje. Baigęs mokyklą 1929 m. įstojo į Alytaus gimnazijos penktą klasę. 1933 m. šia gimnaziją baigė. Tais pačiais metais įstojo į VDU Teisės fakultetą. Būtinajai karo tarnybai atlikti 1936 m. įstojo į Karo mokyklą aspirantu, kurią baigęs 1937 m. jaunesniojo leitenanto laipsniu grįžo į VDU tęsti studijų. Studijų metais buvų skautų korporacijos „Vytis" valdybos narys. 1939 m. Teisės fakultetas buvo perkeltas į Vilnių, į kurį baigti studijų persikėlė ir M. Naujokaitis.

Antrasis pasaulinis karas
-------------------------

Sovietams okupavus Lietuvą įsitraukė į Vilniaus LAF'o vadovaujančiąją grupę, jos pavedimu vyko į Berlyną pas pulkininką Kazį Škirpą. būsimiesiems sukilimo veiksmams koordinuoti, grįždamas sunkiai sužeistas įstengė perduoti informaciją LAF’o štabui ir, atsispyręs čekistų tardymams Kauno kalėjime, Birželio sukilėlių išvaduotas įsitraukė į LAF’o štabo veiklą.

Kazys Škirpa davė susipažinti su griežtai slaptais "Lietuvai išlaisvinti nurodymais", kad juos galėtų perduoti žodžiu. Devyniolikos puslapių dokumentas išdėstė kaip rengtis ir siekti Lietuvos nepriklausomybės atstatymo ir ta proga išbaidyti  Lietuvos žydus, kad "jų Lietuvoje išvis nebūtų". Šiem tikslam įgyvendinti buvo kuriamas Tautos darbo apsaugos batalionas.

Įsikūrus  Lietuvių frontui, 1942 m. tapo LF vyriausiojo vadovaujančiojo organo –  Tautos Tarybos – nariu, dalyvavo aptariant ir priimant LF svarbiausius antinacinio pasipriešinimo strategijos ir taktikos sprendimus.

Išeivijoje
----------

1944 m. su šeima pasitraukė į Austriją. Po Antrojo pasaulinio karo persikėlė į Vokietiją, apsistojo Bremerhafene (Šiaurės Vokietija). 1947 m. išvyko į JAV, įsikūrė Pomonoje (Kalifornija). Aktyviai dalyvavo Amerikos lietuvių visuomeninėje ir skautų veikloje.

1996 m. lankėsi Lietuvoje.

Mirė 2004 m. gegužės 17 d. San Diege, Kalifornijoje. Palaidotas Forest Lone, Glendeile.

Apdovanojimai
-------------

* Dimisijos leitenanto laipsnis (suteiktas 1998 m. birželio 10 d. Krašto apsaugos ministro įsakymu),
* Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro kryžius (apdovanotas prezidento Valdo Adamkaus dekretu), 1998 m.
* 2001 m. įteiktas Kariuomenės kūrėjų savanorių medalis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kazys Škirpa. Sukilimas". Nuoroda tikrinta 2012 m. spalio 25 d.. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
2. ↑  „Mindaugas Tamošaitis. Aktualios XX amžiaus Lietuvos istorijos temos mėnraštyje „Akiračiai" 1988-1995 m.". Suarchyvuotas originalas 2013-11-05. Nuoroda tikrinta 2012 m. spalio 23 d.. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
3. ↑  „1941 metų sukilimo didvyris "„XXI amžius"
Nordzucker AG|  |
| Forma | *Aktiengesellschaft* |
| Pirmtakas (-ai) | Zuckerverbund Nord AG (ZVN)Zucker-Aktiengesellschaft Uelzen-Braunschweig (ZAG) |
| Įkurta | 1997 m. |
| Centrinė būstinė | Vokietija Braunšveigas, Vokietija |
| Svarbiausi darbuotojai | Dr. Lars Gorissen (CEO) |
| Produktai | cukrus, cukraus produktai, gyvūnų pašaras, bioetanolis, karbolimas |
| Įplaukos | € 1,65 mlrd.(2017/2018 m.) |
| Pajamos | € 118 mln.(2017/2018 m.) |
| Darbuotojų | 3 234 (2017/2018 m.) |
| Tinklalapis | www.nordzucker.com |

**Nordzucker AG** – antras pagal dydį Europoje cukraus gamintojas. Būstinė – Braunšveigas, Vokietija. Cukraus, skystojo cukraus ir kitų cukraus produktų, skirtų naudoti mitybos, gėrimų ir saldumynų pramonėje, taip pat cukraus gaminių, tokių kaip rafinuotas cukrus, cukraus pudra, gabalinis cukrus, uogienių cukrus, arbatos cukrus ir aromatizuotas cukrus, produkcija. „Nordzucker" taip pat gamina gyvūnų pašarus ir bioetanolį iš cukrinių runkelių. 2017/2018 m. bendrovė pagamino 2,7 mln. tonų cukraus iš 17 mln. tonų cukrinių runkelių, kurie buvo auginami 239 tūkst. ha plote. Pardavimai sudarė € 1,65 mlrd. grynosios pajamos – € 118 mln.

Istorija
--------

„Nordzucker AG" buvo įkurta 1997 m. sujungus Braunšveige įsikūrusią „Zuckerverbund Nord AG" (ZVN) ir Ilceno „Zucker-Aktiengesellschaft Uelzen-Braunschweig" (ZAG). 1999–2003 m. „Nordzucker" atidarė gamyklas Lenkijoje ir Slovakijoje. 2003 m. į grupę buvo integruota Nordštemene įsikūrusi „Union-Zucker Südhannover GmbH". 2009 m. kovo mėn. „Nordzucker" už 730 mln. įsigijo Kopenhagoje įsikūrusį cukraus gamintoją „Nordic Sugar A/S" (anksčiau – „Danisco Sugar"). 

„Nordic Sugar" valdo cukraus gamyklas Danijoje, Švedijoje, Suomijoje ir Lietuvoje.

Vietos
------

### Cukraus gamyklos

* Klauenas (Vokietija)
* Klain Vaznlėbenas (Vokietija)
* Nordštemenas (Vokietija)
* Šladenas (Vokietija)
* Ilcenas (Vokietija)
* Opalenica (Lenkija)
* Chelmža (Lenkija)
* Trenčianska Tepla (Slovakija)
* Nakskovas (Danija)
* Niukiobingas (Danija)
* Ortofta (Švedija)
* Kėdainiai (Lietuva)
* Sekiulė (Suomija)

### Skystojo cukraus gamyklos

* Groz Muncelis (Vokietija)
* Nordštemenas (Vokietija)
* Arliovas (Švedija)
* Porkalainiemis (Suomija)

### Rafinavimo gamyklos

* Arliovas (Švedija)
* Chelmža (Lenkija)
* Porkalainiemis (Suomija)

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Annual Report 2017/2018" (PDF). Nordzucker AG. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2018-09-11. Nuoroda tikrinta 11 September 2018.
2. ↑  175 Years of Nordzucker – A History of Sugar, Braunschweig, 2013.
3. ↑  Foodbev article.
Smėlžemio profilis
**Smėlžemiai** (*Arenosols*) – įvairiose (išskyrus aliuvines sąnašas) giliose (daugiau kaip 1 m) smėlingose dirvodarinėse uolienose susidariusių dirvožemių sistematinė grupė, priskiriama lengviesiems dirvožemiams. Smėlžemių pagrindą sudaro smėlis. Šie dirvožemiai labai laidūs drėgmei, nestruktūringi, stokoja maisto medžiagų. Dažnai būna kartu su kitais nederlingais dirvožemiais – druskožemiais, jauražemiais, kalciažemiais, kalkžemiais, pradžiažemiais.

Smėlžiamiai paplitę įvairaus klimato srityse – tiek sausringose, tiek drėgnose vietose, susidarę tiek jaunose kopose, paplūdimių kopagūbriuose, tiek ant senovinių plokščiakalnių. Tai vienas labiausiai paplitusių dirvožemių pasaulyje, užimantis ~1300 mln. ha plotą (~10 % sausumos). Gausiausiai paplitę Afrikos dykumose – Kalaharyje, Centrinės Afrikos plynaukštėje, Sahelyje, atskirose Sacharos vietose, taip pat smėlžemių gausu vidurio ir vakarų Australijoje, vakarų Kinijoje, Artimuosiuose Rytuose. Taip pat mažesniais plotais sudaro paplūdimių smėlio juostas. Be to, smėlžemiai tęsiasi litoralėje, ežerų dugne. Lietuvoje smėlžemių yra Dzūkijoje, Kuršių nerijoje, Baltijos jūros pakrantėje (iš viso užima apie 11,9 % dirvožemio dangos).

Smėlžemių paplitimas
Žemdirbystei smėlžiamiai mažai tinkami, ypač, aridinėse srityse, kur kritulių kiekis neviršija 300 mm per metus. Tokiose vietose naudojami ganymui. Drėkinamuose smėlžemiuose gerai auga smulkūs javai, ankštiniai, melioniniai augalai, pašarinės žolės, tačiau dėl šių dirvožemių laidumo juos drėkinti nepraktiška. Sausringų vietų smėlžiamiai būna be augalijos arba su krūmokšniais, retomis savanomis. Drėgnose ir pusiau drėgnose vidutinio klimato srityse smėlžiamiai dažniausiai apaugę miškais. Gali būti išdirbami naudojant sėjomainą, pasižymi tuo, kad pavasarį greičiau įšyla. Drėgnose atogrąžose ant smėlžemių vietomis auga miškai. Juos iškirtus, visos organinės medžiagos tuojau pasišalina, ir dirvožemis virsta nevertinga dykra. Norint nuolat vystyti žemdirbystę, reikia smarkiai įtręšti, o tai ekonomiškai nenaudinga. Pakrančių smėlžemiuose auginami daugiamiečiai kultūriniai augalai – kokospalmės, anakardžiai, taip pat šakniavaisiai, tokie kaip kasava.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Algirdas Juozas Motuzas. *smėlžemiai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXII (Sko–Šala). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
2. 1 2  World reference base for soil resources 2014, FAO.
|  |
| --- |
| Artimųjų Rytų respiracinis sindromas |
|  
Koronaviruso (MERS-CoV) trimatis vaizdas – savo forma ir pavadinimu jis primena saulės vainiką (*corona*) |
| ICD-10 | B34.2 |
| ICD-9 | 78.89, 480.9 |

**Artimųjų Rytų respiracinis sindromas**, **ARRS** (angl. *Middle East Respiratory Syndrome, MERS*) – uždegiminė kvėpavimo takų liga, kurią sukelia naujo tipo virusas, priklausantis betacoronavirus genčiai, vadinamas Artimųjų Rytų respiracinio sindromo koronavirusu (angl. MERS-CoV, liet. ARRS-CoV). Sindromas gali pasireikšti nuo lengvų kvėpavimo sutrikimų iki sunkių plaučių uždegimo formų.

Simptomai
---------

Virusui būdingi panašūs į gripą simptomai, keliantys pavojų gyvybei. Anot Pasaulinės sveikatos organizacijos, kol kas mažai tikėtina, kad židiniai atskirose šalyse virstų epidemija, tačiau jeigu virusas mutuotų, galima situacija, analogiška anksčiau pasaulyje išplitusiam SARS virusui SARS-CoV.

Epidemiologija
--------------

MERS protrūkis:  mirtys  infekuotieji (priaugimas)  infekuotueji (suvestinis)
Pirmieji užsikrėtimo naujuoju virusu atvejai užfiksuoti 2012 m. Saudo Arabijoje. Registruotas 24 šalyse, daugiausia Saudo Arabijoje, Pietų Korėjoje. Iki 2019 m. gruodžio buvo užregistruoti 2468 patvirtinti ligos atvejai ir ne mažiau 851 mirtimi pasibaigę atvejai, siejami su šiuo virusu. Mirštamumas – 34,5 %.

Vienas paskutinių viruso protrūkių – Pietų Korėjoje, kur 2015 m. birželio mėn. MERS infekcijos aukų skaičius padidėjo iki 6, o bendras infekuotų asmenų skaičius šoktelėjo iki 87. 17 iš 23 naujų užsikrėtusiųjų buvo iš tos pačios greitosios pagalbos stoties Seule, kur buvo užregistruotas pirmasis koronavirusu užsikrėtęs asmuo Pietų Korėjoje. Daugiau nei 2,3 tūkst. žmonių laikyti karantino sąlygomis, įskaitant ir visą kaimą šalies pietvakariuose, kur atvažiavo vienas iš su ligoniais kontaktavusių asmenų. Šalyje buvo uždaryta daugiau nei tūkstantis mokyklų.

Mokslininkai kol kas negali tiksliai paaiškinti, kaip būtent yra perduodamas MERS koronavirusas. Kol kas nuo viruso nėra sukurta nei vakcina, nei specifinė antivirusinė terapija. Gydytojai rekomenduoja plautis rankas muilu ne mažiau 20 sekundžių, vengti tiesioginio kontakto su potencialiai užsikrėtusiu asmeniu, dezinfekuoti dažnai naudojamus bendro naudojimo daiktus (pavyzdžiui, durų rankenos ir kt.).

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Artimųjų Rytų respiracinis sindromas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Pasaulinė sveikatos organizacija. Artimųjų Rytų kvėpavimo takų sindromas
* Pietų Korėjoje siaučia MERS virusas

Šaltiniai
---------

1. 1 2  "Middle East respiratory syndrome coronavirus (MERS-CoV)". *World Health Organization*. 2015 m. birželio mėn. Nuoroda tikrinta 2015-06-22. `{{cite web}}`: Patikrinkite date values in: `|date=` (pagalba)
2. ↑  *Žmogaus koronavirusai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, elektroninis papildymas. – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2017–2022
Koordinatės: 42°42′ p. pl. 64°30′ v. ilg.﻿ / ﻿42.700°š. pl. 64.500°r. ilg.﻿ / 42.700; 64.500

Valdeso pusiasalio palydovinė nuotrauka. Nuevo įlanka – pusiasalio pietuose
Įlankos pakrantė ties Puerto Piramidesu
**Nuevo įlanka** (isp. *Golfo Nuevo*, val. *Bae Newydd* 'Naujoji įlanka') – Atlanto vandenyno dalies, vadinamos Argentinos jūra, įlanka, įsiterpusi į rytinius Argentinos krantus. Driekiasi Čubuto provincijos pakrantėse, giliai įsiterpusi į pietvakarinę Valdeso pusiasalio dalį, Amegino sąsmaukos atskirta nuo San Chosė įlankos. Ilgis 56 km, plotis 48 km, ties žiotimis – 11 km. Žiotis riboja Ninfaso ir Sero Moro kyšuliai.

Potvynių aukštis iki 2,4 m.

Pagrindinis uostas prie Nuevo įlankos – Puerto Madrinas. Valdeso pusiasalio pakrantėje įsikūrusi Puerto Piramideso gyvenvietė. Įlankoje stebimi banginiai.

1520 m. vasarį įlanką tyrinėjo Fernando Magelano ekspedicija (pavadino ją „bedugne įlanka" – *Bahía Sin Fondo*). Naujosios įlankos (*Bahía Nueva, Golfo Nuevo*) pavadinimas įsigalėjo XVIII a.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mapa Chubut
2. ↑  The First Trip Around the World
3. ↑  Península de Valdés / Su Historia, *argentinapatagonia.com.ar'*
| **Rolandas Kiškis** |
| --- |
| Gimė | 1976 m. gegužės 3 d. (47 metai)Ukmergė |
| Tautybė | Lietuvis |
| Pilietybė |  Lietuva |
| Sutuoktinis (-ė) | Neringa |
| Vaikai | Elinga |
| Šeima | sesuo Ingrida |
|  |
| Organizacijos | FNTT |
| Pareigos | Direktorius |
|  |
| Alma mater | Lietuvos policijos akademijaLietuvos teisės universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžius (2021) |

**Rolandas Kiškis** (g. 1976 m. gegužės 3 d. Ukmergėje) – Lietuvos teisininkas, kriminalinės policijos pareigūnas, Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnybos direktorius.

Biografija
----------

Gimė lietuvių kalbos mokytojos ir teisininko šeimoje.
1994 m. baigė Ukmergės 6-ąją viduriniąją mokyklą.

Įstojęs į Lietuvos policijos akademiją, 1995 m. pradėjo tarnybą Ukmergės r. policijos komisariato Apsaugos policijoje.

1998–2000 m. Vilniaus r. PK kriminalinės policijos Kriminalinių nusikaltimų tyrimo skyriaus jaunesnysis inspektorius. 2000 m. įgijo teisės ir policijos veiklos bakalauro bei teisės magistro laipsnį Lietuvos teisės universitete. 2000–2002 m. Ukmergės r. PK kriminalinės policijos Organizuoto nusikalstamumo tyrimo grupės vyr. inspektorius. 2002–2003 m. Ukmergės r. PK kriminalinės policijos komisaras inspektorius ir komisaro pavaduotojas. 2003–2006 m. Ukmergės r. PK viršininko pavaduotojas, kuruojantis kriminalinę policiją. 2009–2014 m. Ukmergės r. policijos komisariato viršininkas.

2014–2022 m. buvo Kriminalinės policijos biuro viršininku. 2022 m. rugsėjo 16 d. tapo Finansinių nusikaltimų tyrimo tarnybos direktoriumi. Suteiktas vidaus tarnybos generolo laipsnis..

Moka lietuvių, rusų, anglų kalbas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Jakiūnaitė, Rasa (2015-11-15). "LKPB viršininkas Rolandas Kiškis: Čia yra ką veikti". *vilkmerge.lt*. Vilkmergė. Suarchyvuotas originalas 2021-05-28. Nuoroda tikrinta 2021-05-28.
2. 1 2 3 4  Zimblienė, Daiva (2014-05-07). "A.Matonį pakeitusiam komisarui Ukmergėje jau buvo per ankšta". *lrytas.lt*. Lietuvos Rytas. Suarchyvuotas originalas 2014-05-08. Nuoroda tikrinta 2021-05-28.
3. ↑   Archyvuota kopija 2023-01-13 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Apdovanotų asmenų duomenų bazė Archyvuota kopija 2020-10-15 iš Wayback Machine projekto.
5. 1 2 3  Lietuvos kriminalinės policijos biuras Archyvuota kopija 2018-03-27 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑   Archyvuota kopija 2022-09-20 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑  Archyvuota kopija 2018-03-27 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Europol Management Board. Personal information.
Koordinatės: 40°24′ p. pl. 62°16′ v. ilg.﻿ / ﻿40.400°š. pl. 62.267°r. ilg.﻿ / 40.400; 62.267


Anegados įlankaAnegados įlanka
Anegados įlanka Argentinos pakrantėse

**Anegados įlanka** (isp. *Bahía Anegada* 'užlieta įlanka') – Atlanto vandenyno dalies, vadinamos Argentinos jūra, įlanka, įsiterpusi į rytinius Argentinos krantus. Driekiasi pietinėse Buenos Airių provincijos pakrantėse piečiau Bahija Blankos. Tai sekli įlanka su daugybe seklumų, salų ir išraižyta kanalų. Pagrindinės salos Anegados įlankoje – Gaviota, de los Riačoso, Gamos, Chabali. Pietinė Anegados įlankos dalis vadinama San Blaso įlanka.

Įlankos krantai žemi, lėkšti, daug kur pasidengę dumblu, vietomis yra smėlio kopų juostų. Pietinės dalies krantai jau artimi būdingiems Patagonijos krantams, skardingi.

Potvynių aukštis 1–2 metrai, kyla kas pusė paros. Potvynių metu įlanka užliejama, o atoslūgių – atsiveria seklumų ir dumblynių plotai.

Anegados įlankos pakrantė ties Los Positosu
Įlanka paskelbta San Blaso įlankos gamtos rezervatu. Gausu vandens paukščių (svarbiausia atlantinio kiro *Larus atlanticus* buveinė), yra pietinių jūrų liūtų, pietinių jūrų dramblių, vėžiagyvių, moliuskų (plinta invazinis *Magallana gigas*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Diana G. Cuadrado, Eduardo Alberto Gómez. GEOMORFOLOGIA Y DINAMICA DEL CANAL SAN BLAS, January 2010, *Latin American Journal of Sedimentology and Basin Analysis*.
2. ↑   Chébez, J. C. (2006). *Guía de las Reservas Naturales de la Argentina*. Volumen 5: Zona Centro. pp 288. Editor: Editorial Albatros.