recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Makedoninė falanga. Piešinys iš 1984 m. knygos „Ancient and Medieval Warfare: The History of the Strategies, Tactics, and Leadership of Classical Warfare".
**Makedoninė falanga** – pėstininkų rikiuotė, kurią įvedė Makedonijos karalius Pilypas II Makedonietis, Aleksandro Didžiojo tėvas. Tai buvo stipriausia falangos rūšis, kurią išstūmė jau tik romėnų legionai. Šios falangos kariai buvo vadinami sarisoforais, pagal pagrindinio ginklo pavadinimą.

Ginkluotė
---------

Makedoninės falangos kariai – sarisoforai – būdavo ginkluoti sarisomis – maždaug 6 metrų ilgio, 5 kg svorio duriamosiomis ietimis. Dėl ginklo ilgio makedoninė falanga buvo žymiai pranašesnė už hoplitų falangą. Kadangi sarisą tekdavo laikyti abejomis rankomis, sarisoforai turėjo daug mažesnius skydus (peltas) už hoplitus. Jie buvo maždaug 60 cm skersmens, tvirtinami prie dilbio ir kovos metu laikomi taip, kad dengtų kairįjį petį.

Sarisoforai buvo šiek tiek lengviau šarvuoti už hoplitus. Tai padėdavo jų mobilumui, leisdavo ilgiau ir greičiau žygiuoti nepavargstant. Žygio metu sarisa būdavo išardoma į dvi dalis, kadangi šis ginklas buvo visiškai bevertis ne falangos rikiuotėje. Papildomai kariai turėdavo trumpus kardus.

Taktika
-------

Makedoninė falanga sudarė armijos pagrindą, jos užduotis buvo sulaikyti ir spausti priešą, kol pleištu išsirikiavusi kavalerija prasilauždavo pro jo gretas.

Kautynių metu į priešą būdavo ištiesiamos pirmųjų dviejų eilių sarisos.

Sarisoforai buvo geriau treniruoti, nei dauguma to meto armijų. Dėl lengvesnių šarvų, mūšio metu taip pat galėjo greičiau judėti, prireikus staigiai įveikti trumpus atstumus ir užpulti nepasiruošusius priešo dalinius.

Trūkumai
--------

Apeita iš flango ar užnugario, makedoninė falanga tapdavo bevertė, kaip ir bet kuri kita falangos rikiuotė. Kol visos helenistinio laikotarpio armijos naudojo panašias taktikas ir ginkluotę, šis trūkumas nebuvo labai svarbus. Jis tapo lemiamu tik kylant Romai ir jos legionams. Skaudžiausiai pasijautė Pydnos mūšyje 168 m. pr. m. e. tarp Romos respublikos ir Makedonijos. Tuomet makedoniečių falanga spaudė romėnus ir vertė juos trauktis, tačiau mūšis vyko kalvotoje vietovėje, ir falangoje atsirado spragos. Legionams pavyko pro jas prasiveržti ir užpulti sarisoforus iš šonų išsyk keliose vietose. Artimoje kovoje sunkus legionieriaus skydas ir gladijus buvo nesulyginamai pranašesni prieš makedoniečių ginkluotę. Makedonijos armijos nuostoliai buvo milžiniški, jie siekė apie 25 tūkst. karių, romėnų – tik kiek daugiau, nei tūkstantis.

Šveicarų samdiniai
------------------

*Atskiras straipsnis: Šveicarų samdiniai*

Šveicarų samdiniai naudojo ilgas pikas ir kovėsi panašiai, kaip makedoninė falanga. Dėl panašių priežasčių (geresnės ginkluotės ir treniruočių), jie buvo pranašesni už daugumą to meto armijų.
| Makenzis |
| --- |
| Makenzis ties Fort Providensu Makenzis ties Fort Providensu |
| **Ilgis** | 1738 km |
| **Baseino plotas** | 1 804 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 11 000 m³/s |
| **Ištakos** | Didysis Vergų ežeras |
| **Žiotys** | Boforto jūra |
| **Šalys** | Kanados vėliava Kanada |

**Makenzis** (pranc. ir angl. *Mackenzie*) – upė šiaurės vakarų Kanadoje, Šiaurės Vakarų teritorijose. Kartu su Pisu Riveriu ir Finlėjumi ilgis siekia 4250 km (tai didžiausia Kanados upė ir antra pagal ilgį Šiaurės Amerikoje). Išteka iš Didžiojo Vergų ežero, teka į šiaurę per Makenzio žemumą. Įteka į Arkties vandenyno Boforto jūrą. Sudaro didelę pelkių deltą.

Baseino plotas 1804 tūkst. km² (kartu su Vergų upės, Pyso, Atabaskos įtekančių į Did. Vergų ežerą baseinais). Užšąla nuo spalio iki gegužės. Laivybinių kelių ilgis – 2200 km. Vagos didžiausias plotis 7 km. Daug salų.

Svarbiausios pakrančių gyvenvietės ir uostai: Fort Providensas, Fort Normanas, Norman Velsas, Aklavikas, Inuvikas.

Į Makenzio vandens sistemą įeina:

ežerai:
* Didysis Lokių ežeras
* Didysis Vergų ežeras
* Atabaskos ežeras

upės:
* Arktik Redas
* Atabaska
* Finlėjus
* Fon diu Lakas
* Fort Nelsonas
* Hajus
* Lajardas
* Parsnipas
* Pysas
* Pylis
* Sleivas (Vergų upė)

Upė pavadinta škotų keliautojo, bandžiusio pasiekti Ramųjį vandenyną, Aleksandro Makenzio garbei. Iki tol upė vadinosi Nusivylimo upe (*Disappointment River*). Vietinių indėnų dene kalba Makenzis vadinamas *Deh Cho*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
2. ↑  *Mackenzie*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Emberiza schoeniclus** |
| --- |
| Nendrinė starta (Emberiza schoeniclus)Nendrinė starta (*Emberiza schoeniclus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Startiniai  *( Emberizidae)* |
| Gentis: | Tikrosios startos  *( Emberiza)* |
| Rūšis: | Nendrinė starta  *( Emberiza schoeniclus)* |

 |
| Binomas |
| ***Emberiza schoeniclus***Linnaeus, 1758 |

*Emberiza schoeniclus* 
Emberiza schoeniclus
**Nendrinė starta** (*Emberiza schoeniclus*) – startinių (*Emberizidae*) šeimos paukštis. Patino galva juoda, apykaklė ir „ūsai" nuo snapo pamato balti. Nugarinė pusė tamsiai ruda su tamsiais brūkšneliais. Antuodegis pilkas, uodega juodai ruda, kraštinės plunksnos su baltomis dėmelėmis. Snapas tamsus, juosvas. Mėgsta tupėti ant aukštesnių nendrių ir krūmų.

Gyvena vandens pakraščiuose. Lizdą krauna ant žemės tarp senų nendrių. Deda 5-6 kiaušinius, kurie rausvos spalvos, išmarginti tamsiai rudomis dėmelėmis. Peri 13-14 dienų. Jaunikliai lizde išbūna 11-13 dienų. Išveda dvi vadas. Lietuvoje dažna rūšis. Atskrenda kovo mėn. išskrenda spalio mėn.
| **Canis lupus mackenzii** |
| --- |
| Makenzinis tundros vilkas (Canis lupus mackenzii)Makenzinis tundros vilkas (*Canis lupus mackenzii*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Šuniniai  *( Canidae)* |
| Triba: | Tikrieji šunys  *( Canini)* |
| Gentis: | Šunys  *( Canis)* |
| Rūšis: | Pilkasis vilkas  *( Canis lupus)* |
| Porūšis: | Makenzinis tundros vilkas  *( Canis lupus mackenzii)* |

 |
| Binomas |
| ***Canis lupus mackenzii***Anderson, 1943 |

**Makenzinis tundros vilkas** (*Canis lupus mackenzii*) – šuninių (*Canidae*) šeimos žinduolis, pilkojo vilko (*Canis lupus*) porūšis, sutinkamas Kanadoje, Šiaurės Vakarų teritorijose. Gyvena į rytus nuo Makenzio upės ir šiaurėje nuo Arkties pakrantės į pietus link Didžiojo Lokių ežero. Plėšrūno buvimo ženklų toliausiai į pietus aptinkama ties Didžiuoju Vergų ežeru.

Makenzinis tundros vilkas Žėvodano vilkų parke (Lozeras, Prancūzija)
Šis vilkas palyginti mažai aprašytas, tačiau vieną išsamesnių apžvalgų 1954 m. pateikė W. A. Fuller. Šį porūšį patvirtina taksonomijos ir geografijos žinynas „Mammal Species of the World". 

*Canis lupus mackenzii* porūšį 1943 m. pirmasis identifikavo kanadiečių zoologas Rudolph Anderson. 1990–aisiais taksonomas Ronald Nowak klasifikavo šį vilką kaip porūšio *Canis lupus occidentalis* narį. Taip pat jis turi panašumų su *Canis lupus tundrarum* ir *Canis lupus pambsileus*.

Makenzinis tundros vilkas yra vidutinio dydžio vilkas, jo kailio spalva gali kisti nuo gelsvai baltos iki pilkos, juodos ar šių spalvų mišinio. Jo buveinės – tundra, kalnai, upių slėniai. Pagrindinis grobis – šiauriniai elniai karibu, taip pat pasigauna graužikų, lašišų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  The Mackenzie Wolf: Canis lupus mackenzii. petandwildlife.com
2. ↑  Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Makenzinis tundros vilkas
3. ↑  Joshua Ross Ginsberg, David Whyte Macdonald & IUCN/SSC Canid Specialist Group (1990). „Sorting out the Canidae". *Foxes, wolves, jackals, and dogs: an action plan for the conservation of canids*. International Union for Conservation of Nature. pp. 4–8. ISBN 978-2-88032-996-9.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Makenzinis tundros vilkas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Makenzinis tundros vilkas (*thewolfintelligencer.com*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Alan Alda** |
| --- |
|  |
| Aktorius 2008 metais Naujajame Džersyje |
| Gimė | 1936 m. sausio 28 d. (87 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Niujorkas, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Arlene Alda (nuo 1957 m.) |
| Vaikai | 3 |
|  |
| Veikla | aktorius, scenaristas, rašytojas, režisierus |
|  |
|  **Vikiteka** | Alan Alda |

**Alan Alda** (tikras vardas – **Alphonso Joseph D’Abruzzo**, g. 1936 m. sausio 28 d. Niujorke, Jungtinėse Valstijose) − amerikiečių aktorius, režisierius, scenaristas ir rašytojas. Yra laimėjęs šešis „Auksinio gaublio" ir šešis „Emmy" apdovanojimus.

Geriausiai žinomas iš CBS televizijos komedijos „M\*A\*S\*H" (1972–1983), kuriame atliko pagrindinį Hawkeye Pierce vaidmenį. Seriale ne tik vaidino, bet ir režisavo keliolika serijų, rašė scenarijus. Alda vaidino NBC televizijos dramoje „The West Wing" (1999–2006), kurioje vaidino Arnold Vinick. Vaidino keliose serialų „ER" ir „30 Rock" serijose, už vaidybą juose nominuotas dviem „Emmy" (kaip geriausias kviestinis aktorius).

2004 m. aktorius atliko antraeilį vaidmenį filme „The Aviator", už vaidybą filme Alda buvo nominuotas „Oskarui". Vaidinęs dešimtyse įvairių kitų kino filmų, įskaitant „Manhattan Murder Mystery" (1993), „The Seduction of Joe Tynan" (1979), „The Four Seasons" (1981), „Crimes and Misdemeanors" (1989).

Yra vaidinęs teatre, už vaidybą buvo nominuotas prestižiniam „Tony" apdovanojimui tris kartus (1967, 1992 ir 2005).
| **Padus maackii** |
| --- |
| Makio ieva (*Padus maackii*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Erškėtiečiai  *( Rosales)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Gentis: | Slyva (gentis)  *( Prunus)* |
| Pogentė: | Ieva  *( Padus)* |
| Rūšis: | Makio ieva  *( Padus maackii)* |

 |

**Makio ieva** (*Padus maackii*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos krūmas ar nedidelis medis. Auga Korėjoje, Mandžiūrijoje, Rusijos Primorėje ir Paamūrėje.

Aukštis iki 4–10 m. Jaunų medžių žievė bronzinės spalvos, lygi, blizgi, vėliau tampa pilkšvai ruda, atplėšiusi. Lapai priešiniai, ovalūs, 4–8 cm ilgio, tamsiai žali. Žiedai susitelkę 5–7 cm ilgio kekėse. Vaisius – tamsiai raudonas (vėliau pajuoduoja) kaulavaisis, valgomas. Mediena gelsva, rusva, iš jos daromi lankai, pavaržos.

Lietuvoje Makio ieva kaip dekoratyvinis augalas auginama želdynuose.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Makio ieva** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  *Makio ieva*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 40

* Žievė
* Žiedai ir lapai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Alachuelos provincija*Provincia de Alajuela* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kosta Rikos vėliava Kosta Rika |
| **Administracinis centras** | Alachuela |
| **Kantonai** | 15 |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 847 660 |
| **Plotas** | 9 757,9 km² |
| **Tankumas** (2010) | 87 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CR-A |

**Alachuelos provincija** (isp. *Provincia de Alajuela*) – viena iš 7 Kosta Rikos provincijų, išsidėsčiusi šalies šiaurinėje dalyje. Administracinis centras – Alachuela.

Geografija
----------

Provincija ribojasi su Heredijos provincija rytuose, su San Chosė provincija – pietuose, su Puntarenaso – pietvakariuose, su Gvanakastės provincija – vakaruose ir su Nikaragva – šiaurėje. Per provinciją driekiasi Centrinė Kordiljera bei Tilarano, Gvanakastės, San Karloso kalnagūbriai. Tarp jų plyti kelios derlingos lygumos bei Kosta Rikos centrinis slėnis. Alachuelos provincijoje stūkso du aktyviausi šalies ugnikalniai – Poasas ir Arenalis. Yra keletas nacionalinių parkų.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Alachuelos provincija padalinta į 15 kantonų (skliaustuose – administracinis centras, jei jo pavadinimas nesutampa su kantono):

Kantonų žemėlapis
1. Alachuela
2. San Ramonas
3. Gresija
4. San Matėjus
5. Atenasas
6. Naranchas
7. Palmaresas
8. Poasas (San Pedras)
9. Orotina
10. San Karlosas (Kesada)
11. Sarseras
12. Valverde Vega (Sarči)
13. Upala
14. Los Čilesas
15. Guatusas (San Rafaelis)

|  |  |
| --- | --- |
|  **Kosta Rikos provincijos** |  |
| Alachuelos provincija | Gvanakastės provincija | Heredijos provincija | Kartago provincija | Limono provincija | Puntarenaso provincija | San Chosė provincija |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Animacija, kurioje galima pamatyti Mėnulio svyravimus
**Libracija** – matomas periodinis Mėnulio svyravimas (lingavimas).

Kadangi Mėnulio apsisukimo apie savo ašį ir jo apskriejimo apie Žemę periodai yra beveik sinchroniniai, į Žemės paviršių yra atsukta visą laiką tik viena Mėnulio pusė. Bet dėl Mėnulio orbitos ekscentriciteto, jo kampinis skriejimo orbita greitis skiriasi nuo jo apsisukimo kampinio greičio. Jam esant perigėjuje, sukimasis aplink ašį yra lėtesnis, negu orbitos judėjimas. Tai suteikia mums galimybę pamatyti apie 8° ilgumos, kuri papildomai išneria iš dešinės jo pusės. Atitinkamai, Mėnuliui esant apogėjuje, stebime tą patį reiškinį, tiktai kitame jo pakraštyje. Tai yra Mėnulio ilgumos libracija.

Mėnulio orbitos posvyris į Žemės ekliptikos plokštumą, kuris yra lygus 5,1°, sudaro įspūdį, kad Mėnulio sukimosi ašis tai priartėja prie mūsų, tai nutolsta, sukeldama platumos libraciją.

Mėnulis yra nutolęs nuo mūsų planetos centro apie 60 Žemės spindulių. Esantis Žemėje stebėtojas, jai besisukant apie savo ašį, gali matyti kiek kitą Mėnulio paviršiaus dalį, nors skirtumas yra tiktai ±1°. Tokia libracija vadinama parine arba paralaksine.

Galiausiai, Mėnulio disko lingavimams turi įtakos ir fizinė libracija, tai yra Mėnulio masės centro svyravimas. Jo amplitudė yra tik apie ±0,04°, taigi jis beveik nepastebimas.
Neo group|  |
| Forma | UAB |
| Pramonė | Chemijos pramonė |
| Įkurta | 2003 m. |
| Centrinė būstinė | Rimkai, Klaipėdos rajonas, Lietuva |
| Produkcija | PET granulės |
| Tinklalapis | www.neogroup.eu |

**Neo group** – Lietuvos bendrovė, valdanti PET granulių gamyklą pavadinimu „Klai-PET". Tai viena didžiausių Lietuvos gamybinių įmonių pagal pajamas. Įsikūrusi Rimkų k. Klaipėdos rajone. Adresas: Industrijos g. 2.

Apie įmonę
----------

Įmonė įkurta 2003 m. ir priklauso tarptautinei „Retal Industries" įmonių grupei. Įmonės produkciją sudaro PET granulės. Įmonės pajėgumai 2013 m. pradžioje siekė 308 000 tūkst. tonų produkcijos arba 12 % Europos PET paklausos per metus. 2007 m. bendrovės pajamos siekė 1,1 mlrd. litų. Po to įmonė buvo paveikta 2008−2011 m. pasaulinės ekonominės krizės. Gamyba atsigavo 2011 m. bendrovės pajamos pasiekė 1,346 mlrd. litų. 2012 m. pajamos siekė 1,26 mlrd. Lt.

Bendrovės laimėjimai
--------------------

Lietuvos pramonininkų konfederacijos skirti apdovanojimai:

* 2007 m. „Lietuvos metų eksportuotojas";

Išnašos
-------

1. ↑  neogroup.eu
2. ↑  Delfi.lt naujienos
3. ↑  2011 m. Verslo žinių informacija Archyvuota kopija 2012-09-17 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Rima Rutkauksaitė. „Plastiko gamintojams LEZ atvertos durys". 2013.07.19, 07:05, „Verslo žinių" svetainė
5. ↑  lpk.lt informacija Archyvuota kopija 2014-04-24 iš Wayback Machine projekto.
| ***Aladinas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Superfantagenio |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Bruno Corbucci |
| Scenaristas (-ai) | Marcelo Fondato  Mario Amendola  Bruno Corbucci |
| Vaidina | Bud Spencer |
| Metai | 1986 |
| Žanras | fantastinė komedija |
| Trukmė | 91 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Aladinas** (it.  *Superfantagenio*) – pasakos apie berniuką Aladiną, radusį stebuklingą lempą, kurioje gyvena norus pildantis džinas, šiuolaikinė interpertacija, kurios veiksmas vyksta JAV, Floridoje. Džino vaidmenį šiame filme atliko aktorius Badas Spenceris, o jo dukra Diamante Pedersoli (titruose nurodoma kaip Diamy Spencer) filme vaidino Aladino mylimą merginą.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Bud Spencer – džinas / Judžinas
* Luca Venantini – Al Hadinas
* Janet Agren – Džanetė Hadin
* Julian Voloshin – Džeremis, Alo senelis
* Umberto Raho – policijos viršininkas
* Diamy Spencer – Patricija O‘Konor
* Fred Buck – seržantas O‘Konoras

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Berniukas Al Hadinas, kitų vadinamas Aladinu, gyvena su našle motina Džanete ir jos tėvu Džeremiu. Šis savo pensiją nuolat išleidžia arklių lenktynėms ir alkoholiui, o motina dirba naktiniame klube, kur priversta kęsti nuolatines šeimininko, vietinių nusikaltėlių vadeivos Mončio Sirakūzos priekabes. Tuo tarpu Alas už kelis dolerius padeda nedidelės krautuvės šeimininkui.

Kartą pastarasis nusiperka iš žvejo lempą, šio rastą jūros dugne, ir liepia Alui ją nušveisti. Šiam besidarbuojant, iš lempos pasirodo džinas, pasirengęs išpildyti visus jo norus. Pradžioje Alas juo netiki, tačiau pamažu įsitikina stebuklingomis galiomis ir ima jomis naudotis. Jis ima važinėti raudonu limuzinu, norėdamas padaryti įspūdį jam patinkančiai merginai Patricijai, vietinio policininko dukrai, padeda laimėti komandai krepšinio varžybas ir nugali vandens slidinėjimo rungtynėse, tačiau jos tėvas nėra sužavėtas Alu bei jo nauju draugu, kurį visi vadina Judžinu.

Kadangi džinas gali norus pildyti tik dieną, o naktį jis neturi stebuklingų galių, tai nuolatos kelia nesklandumų su policija. Netrukus Alas ir džinas atsiduria policijos viršininko rankose, o pastarasis nori jo pagalba tapti pasaulio valdovu.
| ***Nene*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Nenè |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Salvatore Samperi |
| Scenaristas (-ai) | Alessandro ParenzoSalvatore Samperi |
| Metai | 1977 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 106 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Nene** (vok.  *Nenè*) – 1977 m. Italijoje sukurta drama pagal Cesare Lanza novelę, pelniusią „Sila" premiją 1976 m.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1948-ieji metai. Devynmetis berniukas Ju gyvena su jaunesne seserimi Pa ir tėvais, o jo tėvas dažnai griebiasi smurto prieš šeimos narius. Netrukus į jų namus atsikrausto vaikų pusseserė, 15-metė Nene. Mergina greitai susidraugauja su Ju: leidžia jam miegoti kartu vienoje lovoje ir dalinasi savo jausmais, prabudusiais neseniai sutiktam paaugliui mulatui...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Leonora Fani – Nene
* Sven Valsecchi – Ju
* Vittoria Valsecchi – Pa
* Tino Schirinzi – Ju ir Pa tėvas
* Paola Senatore – Ju ir Pa motina
* Rita Savagnone – Ju mokytoja
* Ugo Tognazzi – kirpėjas
| Sundsvalisšved. *Sundsvall* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

SundsvalisSundsvalis

62°24′00″ š. pl. 17°19′00″ r. ilg.﻿ / ﻿62.40000°š. pl. 17.31667°r. ilg.﻿ / 62.40000; 17.31667﻿ (Sundsvalis)Koordinatės: 62°24′00″ š. pl. 17°19′00″ r. ilg.﻿ / ﻿62.40000°š. pl. 17.31667°r. ilg.﻿ / 62.40000; 17.31667﻿ (Sundsvalis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Švedijos vėliava Švedija |
| **Lėnas** | Vesternorlandas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1621 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 94 955  |
| **Plotas** | 27,39 km² |
| **Tankumas** (2009) | 3 467 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Sundsvalis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Sùndsvalis |

**Sundsvalis** − miestas Švedijoje, Vesternorlando lėne, Sundsvalio komunoje, prie Botnijos įlankos; 395 km į šiaurę nuo Stokholmo. Garsėja aliuminio gamykla, medžio apdirbimo, celiuliozės ir popieriaus, elektrotechnikos pramone, mašinų gamyba.

Istorija
--------

Miestas įkurtas 1621 m. Sundsvalis buvo keturis kartus visiškai sudegęs, bet kiekvieną kartą buvo atstatytas. Pirmą kartą miestą 1721 m. per Šiaurės karą sudegino rusų armija. Paskutinis gaisras įvyko 1888 m. ir buvo didžiausias per visą Švedijos istoriją. Jo priežastimi tapo kibirkštis nuo garlaivio. Po šio gaisro miesto centras buvo apstatytas akmeniniais pastatais − dėl to miesto centrą imta vadinti „Akmeniniu miestu" (*Stenstaden*).

XX a. pradžioje Sundsvalyje ėmė stipriai vystytis miško pramonė. 1879 m. čia įvyko pirmasis Švedijoje darbininkų streikas. Nuo tų laikų, Sundsvalyje, socialistų ir socialdemokratų partijos gauna daugiausiai balsų per rinkimus nei likusioje Švedijoje.

Sportas
-------

### Futbolas

* GIF Sundsvall
* IFK Sundsvall
* Norrporten Arena futbolo stadionas, kurio talpa 8 800 žiūrovų.

Žinomi žmonės
-------------

* Emil Forsberg, futbolininkas.

Miestų partnerystė
------------------

* Suomija Poris, Suomija
* Norvegija Pošgriūnas, Norvegija
* Danija Sionderborgas, Danija
* Rusija Volchovas, Rusija
* Lenkija Koninas, Lenkija

Nuorodos
--------

* Sundsvalis Archyvuota kopija 2011-04-04 iš Wayback Machine projekto. (anglų, švedų, vokiečių k.)
1564–1566 m. LDK vykdytos reformos daugelyje valstybės sričių – krašto apsaugos (karo), valstybės valdymo (administravimo), teismų sistemos ir savivaldos.

Šios reformos sekė po 1547 m. LDK valdose pradėtos Valakų reformos (tęsėsi iki aštuntojo dešimtmečio), kuria Vakarų Europos šalių pavyzdžiu buvo siekiama padidinti žemės ūkio efektyvumą, taip pat 1559 m. vykdytos valstybinių miškų revizijos. Reformos buvo susijusios su LDK bajorų siekiais gerinti luomo padėtį Lenkijos bajorų pavyzdžiu, kartu sudarytos prielaidos bendros valstybės sukūrimui.

Administracinis padalinimas
---------------------------

XVI a. pradžioje vietoj ankstesnių kunigaikštysčių buvo suformuotos vaivadijos, jų vietininkai gavo vaivadų pareigas. LDK teritorija suskirstyta į 15 vaivadijų su 30 pavietų. Sudarius Liublino uniją LDK liko 10 vaivadijų su 24 pavietais.

Reformos metu didesnės vaivadijos suskirstytos į pavietus. Vilniaus vaivadijoje išskirti Ašmenos, Lydos, Vilkmergės (Ukmergės) ir Breslaujos, o iš Trakų vaivadijoje – Gardino, Kauno ir Upytės pavietai.

Vietos valdymas (administravimas)
---------------------------------

1565 m. gruodžio 30 d. LDK išleido privilegiją, kuria įsteigė seimelius. Pavieto ir vaivadijų bajorai įgavo teisę dalyvauti valstybės valdyme – šalia įprastų valstybės pareigūnų veiklos įvairiais valstybės valdymo klausimais (priešseiminiai, reliaciniai, elekciniai ir kt.) buvo pradėta šaukti pavieto seimelius. Šalia įprastų reikalų seimeliai rinkdavo kandidatus į žemės teismą, kitus pavieto urėdus, taip pat atstovus į seimą, surašydavo jiems instrukcijas.

Teismų sistema
--------------

Iki reformos teismų sistema buvo nenuosekli ir atskira kiekvienam luomui. Valstiečių teismus keitė dvaro teismas, kuriame teisė atitinkamai LDK vietinininkai arba patys bajorai. Atskirus teismus turėjo dvasiškiai, miestų gyventojai ir žydai. Bajorų ginčus spręsdavo LDK teismas, kur teisė jis pats arba paskirti urėdai – vietininkai, seniūnai, vaivados. Pastarųjų sprendimai galėjo būti skundžiami pačiam LDK.

1564 m. Bielsko seime LDK didikai atsisakė teisminių privilegijų ir sutiko paklusti bendram su visais bajorais teismui, procesas baigtas 1566 m. priėmus II Lietuvos statutą.

Naująją teismų sistemą sudarė trys teismai:

* Pavieto žemės teismas – civilinės bylos (dėl turto), vadovavo bajorų specialiame seimelyje rinktas teisėjas
* Pavieto pilies teismas – baudžiamosios bylos, vadovavo vaivada arba pavieto seniūnas (kartais jie paskirdavo vietininkus ir teisėjus)
* Pakamario teismas – bylos dėl žemių ribų (ežių), vadovavo pakamaris

Pažymėtina, kad administracinių vienetų ir teismų vadovai buvo tie patys.

Išnašos
-------

1. ↑  Alfredas Bumblauskas. Senosios Lietuvos istorija (1009-1795). R. Paknio leidykla, 2005 m. ISBN 9986-830-89-3. P. 253

Nuorodos
--------

*
|  Mazovai |
| --- |
|  |
| Populiacija šalyse | Lenkija, Mazovija |
| Kalba (-os) | lenkų, Mazovų tarmė |
| Religijos | katalikai |
| Giminingos etninės grupės | Indoeuropiečiai
  Slavai
    Vakarų slavai |

**Mazovai** (lenk. *Mazowszanie*, vok. *Masowier*, mazoviškai:Masovsany) – etnografinė lenkų tautos žmonių grupė gyvenanti Lenkijos Mazovijos regione Palenkės vaivadijos vakaruose ir Mazovijos vaivadijoje. Didžiausios mazovų gyvenvietės yra Plockas, Lomža, Vizna, Čerskas, Cechanuvas, Plonskas, Zakročimas ir Grujecas. Mazovų etninei grupei priklauso ir Mozūrų bei Kurpių subetninės grupės. Šiais laikais Mazovais vadinami ir visos Mazovijos vaivadijos gyventojai. XI a. mazovai šiaurėje ribojosi su galindais, rytuose su jotvingiais, pietuose ribojosi su Pilicos upe, vakaruose su Kujavais ir Lenčicanais.

Istorija
--------

Manoma, kad mazovai į šias žemes atsikraustė maždaug XII a. amžiuje. Prieš jiems atsikraustant didžiojoje dalyje šių žemių gyveno baltų gentys galindai, prūsai ir jotvingiai. Atsikraustę mazovai užgrobė dalį šių genčių žemių. Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Mazovai buvo paminėti XI a. Nestoro kronikose. Prieš apsikrikštijant Mazovai buvo pagonys ir tradiciškai mirusiųjų kūnus laidodavo Šiaurės žvaigždės kryptimi. Šias žemes esančias į rytus nuo Vyslos upės X a. pabaigoje užkariavo lenkų kunigaikštis Meška I ir prijungė prie Lenkijos karalystės. 1138–1526 m. ši tauta priklausė Mazovijos kunigaikštystei, 1529–1795 m. Mazovijos vaivadijai, 1795–1807 m. Prūsijos karalystei, 1807–1915 m. Rusijos imperijai, 1915–1919 m. Vokietijos imperijai, 1919–1939 m. II Lenkijos Respublikai, 1939–1945 m. Trečiajam Reichui ir nuo 1945 m. Lenkijai.

* Rytų Europos gentys VII-VIII a.Rytų Europos gentys VII-VIII a.
* Rytų Europos gentys V-VI a.Rytų Europos gentys V-VI a.
* Vakarų slavų gentys XI a.Vakarų slavų gentys XI a.
* Lenkijos tarmėsLenkijos tarmės

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie Mazovus (lenk.).

Literatūra
----------

* Roman Soltyk: Polen, geographisch & historisch geschildert. Stuttgart 1834, S.53
* Heinrich Kunstmann: Die Slaven, Ihr Name, ihre Wanderung nach Europa und die Anfänge der russischen Geschichte in historisch-onomastischer Sicht. Franz Steiner Verlag Stuttgart, 1996, S. 148
* Wilhelm Gaerte: Urgeschichte Ostpreußens, Gräfe und Unzer, Königsberg 1929 S. 319
| **Mayra Sérbulo** |
| --- |
|  |
| Mayra Sérbulo |
| Visas vardas | Mayra Sérbulo Cortés |
| Tautybė | sapotekė |
|  |
|  **Vikiteka** | Mayra Sérbulo |

**Maira Serbulo Kortes** (*Mayra Sérbulo Cortés*) – Meksikos kino, teatro ir televizijos aktorė.

Gimė indėnų šeimoje nedideliame kaime Oachakos valstijoje. Vaikystėje vietiniuose renginiuose dalyvaudovo kaip šokėja, dainininkė. 1987 m. sudalyvavo Centrinio universitetinio teatro peržiūroje ir buvo priimta. Ji padėjo vaidinti teatre, o 1991 m. debiutavo kine, filme „Cabeza de Vaca". Ji taip pat suvaidino epizodinius vaidmenis įvairiuose Holivudo filmuose, tarp jų Melo Gibsono filme „Apokalipto". Ji taip pat suvaidino vieną pagrindinių vaidmenų meksikiečių seriale „Espiral".

Maira Serbulo kaip gimtąja kalba šneka sapotekiškai, taip pat moka ispanų, nahuatlių ir anglų kalbas.

Filmografija
------------

### Kine

* *Cabeza de Vaca* (1991 m.)
* *Wild Blue Moon* (1992 m.)
* *Haciendo la lucha* (1993 m.)
* *Novia que te vea* (1994 m.)
* *Shadow of the Pepper Tree* (1995 m.)
* *¿Que hora es?* (1996 m.)
* *Un Embrujo* (1998 m.)
* *The Mexican* (2001 m.)
* *Y tu mamá también* (2001 m.)
* *Cuento de hadas para dormir cocodrilos* (2002 m.)
* *Mezcal* (2004 m.)
* *Apocalypto* (2006 m.)
* *La Zona* (2007 m.)
* *Amar a Morir* (2009 m.)
* *Espiral* (2009 m.)

### Televizijoje

* *Lo que callamos las mujeres*
* *La heredera*
* *Vidas robadas*
* *A cada quien su santo*

### Teatre

* *La noche que raptaron a Epifanía o Shakespeare lo siento mucho*
* *Ixok*

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
| Mazovijos Grodziskaslenk. *Grodzisk Mazowiecki* |
| --- |
|        |
| *Geležinkelio stotis* |
|  |
| 

Mazovijos GrodziskasMazovijos Grodziskas

52°7′0″ š. pl. 20°38′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.11667°š. pl. 20.63333°r. ilg.﻿ / 52.11667; 20.63333﻿ (Mazovijos Grodziskas)Koordinatės: 52°7′0″ š. pl. 20°38′0″ r. ilg.﻿ / ﻿52.11667°š. pl. 20.63333°r. ilg.﻿ / 52.11667; 20.63333﻿ (Mazovijos Grodziskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Mazovijos vaivadija |
| **Apskritis** | Mazovijos Grodzisko apskritis |
|  |
| **Meras** | Grzegorz Benedykciński |
|  |
| **Gyventojų** (2013 m.) | 29 500  |
| **Plotas** | 13,19 km² |
| **Tankumas** (2013 m.) | 2 237 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 05-825 iki 05-827 |
| **Tinklalapis** | Oficiali svetainė |
|  **Vikiteka** | Mazovijos Grodziskas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Mazòvijos Gròdziskas |

**Mazovijos Grodziskas** (lenk. *Grodzisk Mazowiecki*) – miestas vidurio Lenkijoje. Mazovijos Grodzisko apskrities administracinis centras. Nuo 1999 m. priklauso Mazovijos vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Varšuvos vaivadijoje. 29 500 gyventojų (2013 m. duomenys). Nutolęs 30 km į pietvakarius nuo Varšuvos.

Istorija
--------

Mazovijos Grodziskas paminėtas XII a. dokumente, kaip Grodzisko kaimas. 1355 m. dokumente paminėtas gyvenvietės savininkas Tomasz Grodzinski, kuris pastatė bažnyčią, kuri 1441 m. sudegė gaisro metu. 1522 m. karaliaus Žygimanto Senojo Grodzinskui suteiktos savivaldybių teisės. Sudegintas 1540 m. ir iki XVI a. pabaigos nebuvo atstatytas. Po rekonstrukcijos dėl savo patogios geografinės padėties tapo svarbiu prekybos centru. Smarkiai nukentėjo 1655 m. per Švedų tvaną. Po 1708 m. epidemijos gyventojų skaičius sumažėjo iki 370 žmonių. 1831 m. sukilimo metu vyko mūšiai tarp sukilėlių ir Rusijos kariuomenės. 1870 m. atimtos savivaldybių teisės, gražintos tik 1915 m.

Gyventojai
----------

Miestų partnerystė
------------------

* Austrija Veicas, Austrija
* Lietuva Šiauliai, Lietuva
* Lietuva Radviliškis, Lietuva
* Juodkalnija Danilovgradas, Juodkalnija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bata*Bata* |
| --- |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

BataBata

1°51′0″ š. pl. 9°45′0″ r. ilg.﻿ / ﻿1.85000°š. pl. 9.75000°r. ilg.﻿ / 1.85000; 9.75000﻿ (Bata (Pusiaujo Gvinėja))Koordinatės: 1°51′0″ š. pl. 9°45′0″ r. ilg.﻿ / ﻿1.85000°š. pl. 9.75000°r. ilg.﻿ / 1.85000; 9.75000﻿ (Bata (Pusiaujo Gvinėja)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Pusiaujo Gvinėjos vėliava Pusiaujo Gvinėja |
| **Provincija** | Litoralės provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 250 770  |
| **Altitudė** | 5 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Bata |

**Bata** – uostas Pusiaujo Gvinėjoje, kuriame gyvena apie 70 000 gyventojų. Tai antrasis pagal dydį valstybės miestas po sostinės Malabo. Bata uostas įsikūręs žemyninėje Pusiaujo Gvinėjos dalyje (Rio Munyje). Miestą skalauja Atlanto vandenynas. Anksčiau Bata buvo Pusiaujo Gvinėjos sostine, todėl miestas yra valstybės transporto mazgo centre. Iš jo plaukia keltai į Malabą ir Duala (Kamerūnas), o lėktuvai gali nusileisti Batos oro uoste. Miestas plačiai žinomas dėl gyvo naktinio gyvenimo bei turgų. Yra Estadio de Bata stadionas.

Istorija ir ekonomika
---------------------

1969 m. per valstybę nuvilniję antiispaniški maištai privertė dalį europiečių palikti Pusiaujo Gvinėją. Todėl aštuntajame dešimtmetyje ir devintojo dešimtmečio pradžioje šalį, o tuo pačiu ir Batą, kamavo skaudi ekonominė krizė. Tačiau aštuntojo dešimtmečio pabaigoje valstybėje atradus naftos, ėmė augti Pusiaujo Gvinėjos ekonomika, o tuo pačiu ir pagrindinio šalies uosto Batos reikšmė.

Batos uostas yra vienas giliausių visame regione. Visgi natūralios krantinės jame nėra, todėl buvo pastatyta prieplauka, kurioje ir aptarnaujami atplaukiantys laivai. Pagrindinėmis eksporto prekėmis čia yra mediena ir kava. Iš Tarptautinio Batos oro uosto vykdomi tiesioginiai skrydžiai į keletą miestų, tarp jų valstybės sostinę Malabą bei Gabono sostinę Librevilį.

Mieste įsikūręs koledžas „Colegio Nacional Enrique Nvó Okenve".
Koordinatės: 6°10′0″ š. pl. 0°36′0″ v. ilg.﻿ / ﻿6.16667°š. pl. 0.60000°r. ilg.﻿ / 6.16667; 0.60000

Atevos kalnagūbris (tamsiai raudona) ir miško rezervatas (šviesiai žalia spalva)
**Atevos kalnagūbris** (angl. *Atewa Range*) – kalnų sistema pietrytinėje Ganoje, Akijem Abuakvos regione, netoli Kibi miesto, į pietvakarius nuo Kvahu plynaukštės, kuri sudaro pietvakarinę Voltos tvenkinio ribą.

Kalnagūbris driekiasi apytikriai iš šiaurės į pietus. Susideda iš stačiašlaičių kalvų, turinčių pakankamai lygias viršūnes, grandinės. Atevos kalnagūbris yra paskutinė kainozojaus peneplenos, dengusios pietinę Ganą, liekana. Jo dirvožemis praturtintas boksitu. Kalnagūbryje įsiterpęs svarbus miško rezervatas. Čia prasideda trys svarbios upės: Ajensu ir Densu, kurios teka pietų kryptimi į Atlanto vandenyną, ir Birimas, kuris pirmiausia teka į šiaurę, darydamas lankstą apie Atevos kalnagūbrį, paskiau pasuka į pietvakarius ir susilieja su Pra upe. Birimas yra svarbus, nors ir senkantis deimantų šaltinis.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2011-07-23 iš Wayback Machine projekto.
| *The Angel and the Dark River* |
| --- |
|  |
| My Dying Bride studijinis albumas |
| Išleistas | 1995 m. |
| Žanras | Doom metal |
| Trukmė | 52:14 |
| Įrašų kompanija | Peaceville Records |
| Apžvalgos |
| * All Music Guide  nuor.
 |
| My Dying Bride chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *The Stories*(1994) |  | *Trinity*  (1995) |

 |

**„The Angel and the Dark River"** – trečiasis studijinis doom metal grupės My Dying Bride albumas. Išleistas 1995 m. Tai albumas, kuriame matomas tolimesnis My Dying Bride nutolimas nuo death metal šaknų ir žymesnis doom metal tyrinėjimas bei išreiškimas. Aaron Stainthorpe visiškai atsisakė death metal būdingų vokalų, o Martin Powell violančelė ir klavišiniai yra pagrindas, aplink kurį sukurtos kitų instrumentų partijos. Tempas lėtas ir tik gretos Rick Miah būgnų partijos išsiskiria.

Aaron Stainthorpe sukurti dainų žodžiai tęsia Turn Loose the Swans pradėtas temas - religinį simblizmą ir bendravimo problemas. Aaron Stainthorpe nekart teigė, jog "Two Winters Only" yra mėgstamiausia jo daina.

Albumą įrašė
------------

* Aaron Stainthorpe – vokalas, nuotraukos, viršelio dizainas
* Martin Powell – klavišiniai, violančelė
* Adrian Jackson – bosinė itara
* Calvin Robertshaw – gitara
* Andrew Craighan - gitara
* Rick Miah – būgnai

Albumo kūriniai
---------------

1. "The Cry of Mankind" – 12:13
2. "From Darkest Skies" – 7:48
3. "Black Voyage" – 9:46
4. "A Sea to Suffer In" – 6:31
5. "Two Winters Only" – 9:01
6. "Your Shameful Heaven" – 6:59
7. "The Sexuality of Bereavement" – 8:04 (papildoma daina skaitmeniniame leidime)
|  |
| --- |
| Bat for Lashes |
|  
Bat for Lashes (2009 m.) |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Natasha Khan |
| Dar žinoma | Bat for Lashes |
| Gimė | 1979 m. spalio 25 d. (43 metai), Londonas, Anglija |
| Kilmė | Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė |
| Žanrai | indie pop, folktronica, dream pop, electronica, alternatyvusis rokas |
| Kūrinių kalbos | anglų |
| Veikla | dainininkė, dainų autorė, menininkė |
| Instrumentai | vokalas, mušamieji, pianinas, klavesinas, gitara, ksilofonas |
| Aktyvumo metai | 2006-dabar |
| Įrašų kompanija | She Bear Records, Parlophone, Manimal Vinyl, Caroline, Astralwerks |
| Svetainė | batforlashes.com |

**Nataša Chan** (*Natasha Khan*; g. 1979 m. spalio 25 d.) – britų dainininkė, žinoma savo sceniniu vardu **„Bat for Lashes"**. Atlieka alternatyvią (indie, dream) pop muziką, alternatyvųjį roką.

Gimė Londone, imigranto iš Pakistano, žymaus skvošo žaidėjo ir trenerio, Rehmano Chano ir britės motinos šeimoje. Sesuo – Suraja, brolis – Tarikas. Vaikystėje žaidė skvošą, vėliau pradėjo groti pianinu. Nataša Chan turėjo sunkią vaikystę, mokykloje kentė patyčias, dėl to praleidinėdavo pamokas. Vėliau su draugu keliavo po JAV ir Meksiką, grįžusi Braitono universitete baigė vizualinio meno ir muzikos studijas. Po jų dirbo ikimokyklinukų aukle, tuo metu pradėjo kurti muziką.

2006 m. Nataša įrašė savo pirmąjį albumą *Fur and Gold*. Jis Jungtinės Karalystės albumų tope užėmė 48 vietą, o Nataša Chan surengė koncertinį turą po JAV. 2008 m. dainininkė nominuota prestižiniam „Brit Award" apdovanojimui. 2009 m. ji išleido savo antrą albumą *Two Suns*, kuris susilaukė didelio populiarumo, o singlas *Daniel* pateko Jungtinės Karalystės singlų 50-uką.

2010 m. Bat for Lashes su grupe „Coldplay" dalyvavo koncertiniame ture po Pietų Ameriką. Jos ir Beck daina *Let’s Get Lost* panaudota filmo „Saulėlydžio saga" garso takelyje. 2011 m. Bat for Lashes koncertavo Sidnėjaus operos teatre.

Diskografija
------------

* *Fur and Gold* (2006 m.)
* *Two Suns* (2009 m.)
* *The Haunted Man* (2012 m.)

Apdovanojimai
-------------

* ASCAP apdovanojimas (2007 m.)
* JK Azijos muzikos apdovanojimas (2010 m. geriausias alternatyvus pasirodymas)
* Ivor Novello apdovanojimas (2010 m. geriausia šiuolaikinė daina „Daniel")

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bat for Lashes** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Bat for Lashes svetainėje Last.fm
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Atikamekų kalba*atikamekw nehiromowin* |
| Kalbama | Kanada (Kvebekas) |
| Kalbančiųjų skaičius | 5900 |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | algų algonkinų  kri   **atikamekų** |
| Rašto sistemos | lotynų |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-3 | atj |

**Atikamekų kalba** (*atikamekw nehiromowin*) – indėnų kalba, priklausanti algonkinų kalbų šeimai; viena iš kri kalbų, kurią vartoja kri indėnai atikamekai. Kalbančiųjų skaičius – ~5900 žmonių. Tai viena iš geriau išlikusių Kanados indėnų kalbų – ją vartoja beveik visi atikamekai (greta prancūzų kalbos). Vartojama rytų Kanadoje, Kvebeko provincijos pietinėje dalyje (Morisio, Lanodjero regionuose, esančiuose į šiaurės vakarus nuo Kvebeko miesto, daugiausia Sen Moriso upės baseine).

Tai vienintelė iš kri kalbų, kuri iš prokalbės tebeturi išsaugojusi garsą [ɾ] (r), kuris kitose kalbose pavirtęs į [n], [j], [l] ar [ð]. Atikamekų kalba pasižymi skolinių iš anišinabų (odžibvų) kalbos gausa.

Atikamekų kalba užrašoma lotyniškais rašmenimis (nenaudoja kri raidyno).

Kalba dėstoma atikamekų bendruomenių pradinėse mokyklose. Atikamekų kalba parengtas žodynas, gramatika, išverstas Naujasis Testamentas.

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Atikamekų kalba***

Nuorodos
--------

* atj Duomenys apie kodu „atj" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
**Tripolio grafystė** (lot. *Comitatus Tripolitanus*) – kryžininkų valstybė, 1102–1289 m. gyvavusi Artimuosiuose Rytuose, dabartinėse Libano ir vakarų Sirijos žemėse. Sostinė – Tripolis.

Istorija
--------

Tripolio grafystę kryžininkai įkūrė I kryžiaus žygio metu, netrukus tapo Jeruzalės karalystės vasale. Pirmoji sostinė buvo Tortosa (Tartusas). 1102–1109 m. Raimundo IV Tulūziečio (jam žuvus 1105 m. – kitų kryžininkų) vadovaujama kariuomenė laikė apgulusi seldžiukų valdytą Tripolį, kol galiausiai sugebėjo jį užimti. Nuo tada sostinė perkelta į Tripolį.

Grafystei priklausė teritorija į šiaurę nuo Jeruzalės karalystės: maždaug nuo Maraklėjos šiaurėje iki Beiruto pietuose. Vasaliniais ryšiais grafystei priklausė Krak de Ševaljė pilis. Iš rytų juosiantys Nusarijos kalnai sudarė svarbią gynybinę grandį. Tripolio grafystė nuolat kariavo su gretimomis musulmonų valstybėmis. Vadovybė nesudarė nuoseklios dinastinės linijos – nuolat vyko grumtynės ir intrigos dėl sosto, 1189–1287 m. grafystę valdė Antiochijos kunigaikščiai. XIII a. antroje pusėje grafystė buvo nuniokota karų ir bado, su kitais kryžininkų valstybių likučiais prisijungė prie mongolų žygio prieš mameliukus, bet patyrė pralaimėjimą. Mameliukai nugalėjo Antiochiją, tada 1271 m. apgulė Tripolį, bet Boemundui VI pavyko išsiderėti dėl paliaubų. Visgi, kryžininkams tebepalaikant Ilchanatą kovoje prieš mameliukus, šie 1289 m. vėl apsiautė Tripolį ir galutinai jį užėmė. Tai buvo viena paskutinių kryžininkų valdų Outremere.

Santvarka
---------

Valdantįjį visuomenės sluoksnį sudarė kryžininkai ir jų palikuoniai (italų, normanų, prancūzų kilmės). Tačiau dauguma vietinių gyventojų buvo krikščionys sirai, graikai, armėnai, taip pat musulmonai arabai bei drūzai. Vyravo lotynų, senoji prancūzų, italų, taip pat buvo paplitusios graikų, arabų kalbos. Pradžioje Tripolio grafystė religiškai buvo pavaldi Jeruzalės lotynų patriarchui, bet Ponso valdymo laikais persimetė ant Antiochijos patriarcho.

Valdovai
--------

* Raimundas IV Tulūzietis (1102–1105 m.)
* Alfonsas Jordanas (1105–1109 m.)
* Viljamas Jordanas (*reagentas*, 1105–1109 m.)
* Bertranas Tulūzietis (1109–1112 m.)
* Ponsas (1112–1137 m.)
* Raimundas II (1137–1152 m.)
* Raimundas III (1152–1187 m.)
* Raimundas IV (1187–1189 m.)
* Boemundas IV (1189–1233 m. taip pat Antiochijos kunigaikštis)
* Boemundas V (1233–1252 m. taip pat Antiochijos kunigaikštis)
* Boemundas VI (1252–1275 m. taip pat Antiochijos kunigaikštis)
* Boemundas VII (1275–1287 m. taip pat Antiochijos kunigaikštis)
* Liucija Tripolietė (1287–1289 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Tripolio grafystė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015
Laikraščio logotipas
„Atgimimo" pirmasis numeris, 1988-09-16
NATO žinios, 2001 m.
**Atgimimas** – politinis savaitraštis, pirmasis demokratinės Lietuvos periodinis laikraštis, leidžiamas nuo 1988 m. rugsėjo 16 d. Vilniuje.

Istorija
--------

Iki 1989 m. Nr. 26 ėjo kaip Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio informacinis biuletenis, iki 1990 m. Nr. 13 – savaitraštis, 1990–1991 m. – Sąjūdį rėmęs savaitraštis. 1988–1989 m. buvo leidžiamas ir rusų kalba bei Brailio raštu.

Savaitraščio steigėjai: Romualdas Ozolas, Arvydas Juozaitis ir kiti. Leido Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio "Minties" leidykloje suburta redakcinė kolegija, kurią sudarė Antanas Buračas, Virgilijus Čepaitis, Bronius Genzelis, Vytautas Landsbergis, Romualdas Ozolas, Justinas Marcinkevičius ir Zigmas Vaišvila. Vėliau jį leido bendrovė „Atgimimas", UAB „Pradai".

Tiražas: 1988 m. – 110 000 egz. 1993 m. – 3400 egz. 1997 m. – 4000 egz. Dabartinis tiražas – 2000 egz.

1989 m. ėjo savaitraščio priedas jaunimui „Aušrinė", 1990 m. – „Jaunoji Lietuva" (redaktorius Edmundas Baltrimas), 1989–1990 m. „Soglasije".

Nuo 1999 m. „Atgimimas" priklauso viešajai įstaigai „Pilietinės minties institutas", kurios dalininkai yra žurnalistai Indrė Makaraitytė ir Sigitas Babilius. 2008 m. kovą porai mėnesių vyriausiuoju redaktoriumi buvo tapęs publicistas, prozininkas Saulius Stoma.

Veikla
------

Laikraščio tinklalapyje redakcija savo tikslus apibūdina taip: „Pateikti visuomenei laisvą nuo konjunktūros politinių bei visuomeninių procesų analizę. Didinti piliečių išsilavinimo ir informuotumo lygį. Siekti, kad kuo daugiau žmonių dalyvautų visuomenės gyvenime, būtų aktyvūs valstybės bei vietos bendruomenės nariai. Prisidėti prie Tautos modernėjimo ir Valstybės kūrimo".

Leidžia politikos savaitraštį „Atgimimas" bei jo priedus. Palaiko politikos portalą *atgimimas.lt*. Rengia pilietinio švietimo seminarus, diskusijas bei konferencijas, politikų ir visuomenės apklausas. Ruošia komentarus Žinių radijui, Lietuvos radijui, portalams *delfi.lt* ir *banga.lt*. Remia kitas visuomenines iniciatyvas.

2009 m. sausį savaitraščio leidyba buvo sustabdyta dėl lėšų stygiaus. Lėšas gavus leidyba buvo atnaujinta vasarį.

Redaktoriai
-----------

* 1988–1990 m. Romualdas Ozolas
* 1988–1990 m. Linas Medelis
* 1990–1991 m. Rimvydas Valatka
* 1991–1992 m. Valentinas Mitė
* 1991–1992 m. Romualdas Ozolas
* 1993–1994 m. Stasys Kašauskas
* 1994 m. Gintaras Visockas
* 1994–1996 m. Vidmantas Staniulis
* 1996 m. Adolfas Uža
* 1996–1999 m. Eduardas Eigirdas
* nuo 1999 m. Indrė Makaraitytė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 37 psl.
2. ↑  www.delfi.lt „Vėl galima skaityti „Atgimimą"" 2009-02-17[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Savaitraščio „Atgimimas" tinklalapis

* Atgimimas rusų kalba, 1989-01-06Atgimimas rusų kalba, 1989-01-06
* Atgimimo speciali laida, 1989-07-19Atgimimo speciali laida, 1989-07-19
* Atgimimas, 1993-10-13Atgimimas, 1993-10-13
* Atgimimas, 1994-04-27Atgimimas, 1994-04-27
|  |
| --- |
| The Ark |
|  
Grupės vokalistas Ola Salo |
| Biografija |
| Kilmė |  Švedija, Vekšė |
| Žanrai | GlamrokasPop rokas |
| Aktyvumo metai | 1991-dabar |
| Svetainė |  |
| Nariai |
| Ola SaloSylvester SchlegelMartin AxénMikael JepsonLars Ljungberg-LeariJens Andersson |
| Buvę nariai |
| Martin Rosengardten (būgnai) 1992-1999Magnus Olsson (būgnai) 1991-1992 |

**The Ark** − švedų glamroko grupė. Suburta 1991 m. Ola Salo, Mikael Jepson, Lasse Ljungberg-Leari, kai Ola Salo ir Leari buvo tik keturolikos metų.

Martin Axen oficialiai prie grupės prisijungė 1997 m. o Sylvester Schlegel 1999 m. Paskutinis buvo Jens Andersson, kuris oficialiai prie grupės prisijungė 2006 m. tačiau jis jau keletą metų grodavo gyvuose koncertuose.

„The Ark" dainų žodžiai kartais būna prieštaringi. Pavyzdžiui, 2002 singlas „Father of a Son" yra apie homoseksualų teises turėti vaikų.

2006 spalio mėnesį grupė ir Ola Salo buvo sukritikuoti JAV spaudos dėl ginčytino komentaro užsimenant apie rugsėjo 11. Nors tai buvo akivaizdus geraširdiškas pajuokavimas tarp dainų, kai grupė pasirodė naujos Švedijos Ambasados JAV atidarymo renginyje. Deja dėl to teko atšaukti visą JAV koncertinį turą.

„The Ark" atstovavo Švedijai 2007 metų Eurovizijos dainų konkurse su daina „The Worrying Kind". Šią dainą (kaip ir daugumą kitų grupės dainų) parašė Ola Salo. Ši daina įtraukta į 2007 balandžio mėnėsį išleistą albumą „Prayer for the Weekend". Pirmasis šio albumo singlas „Absolutely No Decorum" pasirodė jau 2007 sausio mėnesį.

The Ark bendradarbiavo su tokiomis grupėmis kaip „The Darkness" ir „The Cardigans".

Grupės nariai
-------------

* Ola Salo (pagrindinis vokalas, pianinas);
* Mikael Jepson (gitara, pritariantysis vokalas);
* Lars Ljungberg-Leari (bosinė gitara, pritariantysis vokalas);
* Martin Axen (gitara, pritariantysis vokalas);
* Sylvester Schlegel (būgnai, pritariantysis vokalas);
* Jens Andersson (klavišiniai instrumentai, garso technikas).

Diskografija
------------

Išleisti albumai:

* Prayer for the Weekend (2007)
* State of The Ark (2004)
* In Lust we trust (2002)
* We are The Ark (2000)

Taip pat išleistas ir vienas EP’as:

* The Ark EP (1996)

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis Archyvuota kopija 2016-08-19 iš Wayback Machine projekto. (angliškas)
* 2007 Turo dienoraštis Archyvuota kopija 2011-02-03 iš Wayback Machine projekto. (švediškas)
* MySpace (angliškas)
* Arkresource (neoficialus fanų puslapis, angliškas)