recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Medaliai |
| --- |
| 2016 m. olimpiada2016 m. olimpiada |
| Moterų tekvondo |
| **Atstovaujant: Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2012 Londonas | 57 kg |
| **Auksas** | 2016 Rio | 57 kg |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2019 Mančesteris | 57 kg |
| **Sidabras** | 2011 Kjongdžu | 57 kg |
| **Bronza** | 2017 Mudžu | 57 kg |
| Europos čempionatas |
| **Auksas** | 2016 Montrejė | 57 kg |
| **Auksas** | 2018 Kazanė | 57 kg |
| **Auksas** | 2021 Sofija | 57 kg |
| **Sidabras** | 2014 Baku | 57 kg |
| **Bronza** | 2010 S. Peterburgas | 53 kg |
| **Bronza** | 2012 Mančesteris | 57 kg |

**Jade Jones** (g. 1993 m. kovo 21 d.) – Jungtinės Karalystės tekvondo sportininkė, olimpinė čempionė.

Biografija
----------

Pirmose 2010 m. jaunimo vasaros olimpinėse žaidynėse Jones iškovojo aukso medalį. Tais pačiais metais sportininkė laimėjo pirmąjį medalį Europos čempionatuose - bronza svorio kategorijoje iki 53 kg.

2011 m. pasaulio tekvondo čempionate britė pirmą kartą pasiekė pasaulio čempionatų finalo etapą. Finale sportininkė pralaimėjo kinei Hou Yuzhuo ir pelnė sidabro medalį.

Savo debiutinėse 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Jones varžėsi svorio kategorijoje iki 57 kg. Sportininkė neturėjo lygių atrankos etapuose ir pasiekė finalą, kuriame rezultatu 6-4 įveikė kinę Hou Yuzhuo ir pirmą kartą tapo olimpine čempione. Jones tapo pirmąją Didžiosios Britanijos atstove laimėjusia olimpinių žaidynių tekvondo aukso medalį.

2016 m. sportininkė pirmą kartą tapo Europos čempione. 2016 m. vasaros olimpiadoje britė pasiekė finalą, kuriame įveikė ispanę Eva Calvo ir apgynė olimpinės čempionės titulą.

2019 m. pasaulio tekvondo čempionate sportininkė pirmą kartą tapo pasaulio čempione.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Jones rezultatu 12-16 pralaimėjo pirmąją kovą pabėgėlių komandos atstovei Kimia Alizadeh ir iš kovos pasitraukė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugsėjo 12 d.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • ROlimpinės čempionės moterų tekvondo iki 57 kg svorio kategorijoje |
| --- |
|  |
| 

* 2000:  Jung Jae-eun (KOR)
* 2004:  Jang Ji-won (KOR)
* 2008:  Lim Su-jeong (KOR)
* 2012:  Jade Jones (GBR)
* 2016:  Jade Jones (GBR)
* 2020:  Anastasija Zolotic (USA)
 |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Jonų kanalo schema. **1** – kanalo sritys, **2** – išorinis prieangis, **3** – selektyvumo filtras, **4** – selektyvumo filtro diametras, **5** – fosforilacijos vieta, **6** – plazminė membrana.
**Jonų kanalas** – grupė angelę suformavusių baltymų, kurie padeda nustatyti ir reguliuoti įtampos gradientą ląstelių plazminėje membranoje, leisdami jonams sklisti žemyn jų elektrocheminiu gradientu.

Biologinė reikšmė
-----------------

Kadangi jie sukelia nervinius impulsus bei sinapsėse tarpininkauja kaip laidininkai, jonų kanalai yra pastebimai svarbios nervų sistemos sudedamosios dalys. Be to, jie taip pat yra vieni svarbiausių komponentų ir kituose biologiniuose procesuose, kuriuose vyrauja sparti ląstelių kaita, kaip antai širdies, skersaruožių raumeninių audinių ar lygiųjų raumenų susitraukimuose, epiteliniame maistinių medžiagų ir jonų perdavime, T ląstelių susidaryme bei kasos beta ląstelių insulino išsiskyrime.

Jonų kanalų blokatoriai
-----------------------

Jonų kanalo aktyvumą ir laidumą gali keisti neorganinės ir organinės molekulės. Plačiau paplitusių blokatorių pavyzdžiai:

* Tetrodotoksinas (TTX) - blokuoja natrio kanalus.
* Saksitoksinas (STX) - blokuoja įtampos valdomus natrio kanalus.
* Konotoksinas
* Lidokainas ir novokainas - vietiniai anestetikai, kurie blokuoja natrio jonų kanalus.
* Dendrotoksinas - blokuoja kalio kanalus.
* Iberiotoksinas - blokuoja kalio kanalus.
* Heteropodatoksinas - blokuoja kalio kanalus.
| Dandė |
| --- |
| Dandė upė 1888 m. Dandė upė 1888 m. |
| **Ilgis** | 285 km |
| **Ištakos** | Krištolo kalnai |
| **Žiotys** | Atlanto vandenynas |
| **Šalys** | Angolos vėliava Angola |

**Dandė** (port. *Dande*) – upė šiaurinėje Angoloje; jos ištakos yra Krištolo kalnuose. Įteka į Atlanto vandenyną ties *Barra do Dande* vietove (Bengo provincija). Teka pro Kašito (port. *Caxito*) miestą, taip pat Uižės provinciją. Upės ilgis siekia 285 km. Dandės žemupyje (paskutiniuose 30 km) susidariusi salpa, esama keleto nedidelių ežerų (tarp jų – *Sungue*, *Ibendua*, *Morima*).

Įrengta *Mabubas* užtvanka; hidroelektrinės galia – 17,8 MW, tai svarbus energijos šaltinis šiaurinėje Angoloje.

Išnašos
-------

1. 1 2  Source book for the inland fishery resources of Africa…, FAO
2. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Afrika. Antarktida. Australija. Okeanija*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Dándė.
3. ↑  Angola, ebizguides, MTH Multimedia S.L. May 1, 2008
4. ↑  Angola: Minister Considers Mabubas Dam a Gain, Angola Press Agency, 2012-05-14
**Izidorius Vasyliūnas** (1906 m. balandžio 3 d. Peterburge, Rusija – 1982 m. gruodžio 14 d. Kembridže, MA – JAV) – smuikininkas, pedagogas, vargonininkas, chorvedys.

Biografija
----------

Kauno konservatorijoje pas Vladą Motiekaitį studijavo smuikavimą, o pas Nikodemą Martinonį – chorvedybą. Taip pat studijavo italų kalbą. Studijuodamas privačiai dėstė muzikos teorijos ir istorijos disciplinas, daugiau kaip 10 metų mokytojavo Kauno Jėzuitų gimnazijoje.

Baigęs Kauno konservatoriją, dar dvejus metus specializavosi pas prof. Metzą ir metus pas prof. Grevensmuhe Bremeno (Vokietija) konservatorijoje. Grįžęs į Kauną, dėstė smuiką konservatorijoje ir 1936–1943 m. griežė Valstybės teatro simfoniniame orkestre, nuo 1941 m. buvo orkestro koncertmeisteris. 1940–1941 m. smuiką dėstė ir Vilniaus muzikos mokykloje.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, kurį laiką Dilingene vadovavo vaikų chorui, o paskui iki 1945 m. griežė Vienos simfoniniame orkestre. Emigravęs į Pietų Ameriką, 1950–1953 m. griežė Kolumbijos simfoniniame orkestre, 1950–1954 m. buvo *Profesor grande La Universidad del Cauca, Popajan, Columbija*. Iš savo mokinių sudarė orkestrą, surengė koncertų.

Apsigyvenęs JAV, 1954–1959 m. buvo Bostono *Civic* orkestro smuikininkas, nuo 1960 m. griežė simfoniniame orkestre Kembridže, nuo 1961 m. – šio orkestro koncertmeisteris. 1954–1959 m. vargonininkavo Šv. Pranciškaus lietuvių parapijoje Lawrence, MA. Vadovavo mišriajam ir vyrų chorams (padėjo sūnus Vytenis), su parapijos choru pastatė A. Dvafäko „Stabat Mater", Th. Dubois oratoriją „Septyni Kristaus žodžiai", Dž. Verdi „Requiem", chorą išmokė daug giesmių ir dainų.

Nuo 1959 m. iki mirties dirbo vargonininku ir vadovavo chorui lietuvių Nekalto Prasidėjimo parapijoje Kembridže. Chorą išmokė nemaža giesmių, mišių ir dainų, rengė koncertus, dalyvavo 1964 m. Pasaulinės parodos Niujorke Lietuvių dienoje ir kituose tautiniuose renginiuose. Be bažnytinių chorų, daug metų vadovavo Kennebunk Porto vasarotojų chorui, kuris irgi koncertuodavo. Koncertuose dalyvaudavo ir solistai vokalistai.

Kaip smuikininkas solistas nemažai koncertavo Lietuvoje, Vokietijoje ir JAV, visur populiarindamas ir lietuvišką muziką. Koncertuose talkino vargonų virtuozas ir pianistas sūnus Vytenis Vasyliunas, juodu su tėvu įgrojo ir išleido plokštelių albumą. Iš koncertinių lėšų sudarė fondą lietuvių kompozitorių kūriniams leisti (1963 m. išleido Kazimiero Viktoro Banaičio ir 1965 m. Juliaus Gaidelio sonatas smuikui). I. Vasyliunas buvo ALRK Vargonininkų sąjungos narys, daug rašė lietuviškoje spaudoje: „Aiduose", „Žiburiuose„, „Kolumbijos lietuvyje", „Darbininke", „Drauge" ir kt. Buvo įkūręs savo smuiko studiją, harmonizavo liaudies dainas. Paminėtas Vokietijos enciklopedijoje „Riemann Musik Lexikon".

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Satka*Сатка* |
| --- |
|        |
| *Satka prie miesto tvenkinio žiemą* |
|  |
| 

SatkaSatka

55°03′0″ š. pl. 59°03′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.05000°š. pl. 59.05000°r. ilg.﻿ / 55.05000; 59.05000﻿ (Satka)Koordinatės: 55°03′0″ š. pl. 59°03′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.05000°š. pl. 59.05000°r. ilg.﻿ / 55.05000; 59.05000﻿ (Satka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Čeliabinsko sritis Čeliabinsko sritis |
| **Rajonas** | Satkos rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1756 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 41 309  |
| **Plotas** | 46,2 km² |
| **Tankumas** (2020) | 894 žm./km² |
| **Altitudė** | 440 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Satka |
|  |
| **Kirčiavimas** | Satkà |

**Satka** (rus. *Сатка*) – miestas Rusijoje, Čeliabinsko srityje, 60 km į pietvakarius nuo Zlatousto, Uralo kalnų vakariniuose šlaituose, prie Ajaus upės. Rajono centras. Geležinkelio stotis prie prie Čeliabinsko–Ufos geležinkelio. Plėtojama juodoji metalurgija (ketaus lydymas), ugniai atsparių medžiagų gamyba, statybinių medžiagų (gelžbetonio, langų konstrukcijų), medienos apdirbimo, maisto (duonos, pieno) pramonė. Satkos apylinkėse išgaunamas boksitas.

Veikia Čeliabinsko, Pietų Uralo universitetų filialai, medicinos, pedagoginės aukštosios mokyklos, krašto muziejus. Už 30 km nuo miesto plyti Ziuratkulio nacionalinis parkas.

Istorija
--------

Gyvenvietė ėmė steigtis 1756 m. pastačius ketaus lydymo gamyklą, kurią įkūrė grafas Aleksandras Stroganovas. Darbininkai maištavo, 1760 m. dalyvavo Jemeljano Pugačiovo sukilime. 1774 m. prie Satkos įvyko mūšis tarp sukilėlių ir valdžios. Ketaus gamyba palaipsniui sunyko, bet 1808 m. pradėtas kasti magnezitas, Satka tapo vienu svarbiausių šalyje ugniai atsparių medžiagų gamybos centrų. Į gyvenvietę kėlėsi sentikiai. Nuo 1928 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 1937 m. – miestas.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. 
4. ↑
5. ↑  *Satka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
6. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Šiaurės ir pietų poliai ir jų sąryšis su Žemės sukimosi ašimi, orbitos plokštuma ir Žemės ašies polinkiu.
Šiaurės ir pietų **dangaus poliai** – du įsivaizduojami taškai, kuriuose iki begalybės pratęsta Žemės sukimosi ašis kerta dangaus sferą. Šiaurės ir pietų poliai yra tiesiai virš galvos stebėtojui, esančiam Žemės šiauriniame arba pietiniame poliuje.

Naktį žvaigždės lėtai slenka aplink dangaus polių iš rytų į vakarus, pilną ratą apeidamos per 24 žvaigždines valandas (žinoma, toks pat judėjimas vyksta ir dieną, tik žvaigždės tuo metu nematomos dėl Saulės ryškios šviesos.) Šis regimasis judėjimas vyksta dėl Žemės sukimosi aplink savo ašį. Žemei sukantis, dangaus poliai lieka toje pačioje dangaus vietoje, o visi kiti taškai atrodo besisukantys apie juos.

Dangaus poliai taip pat yra dangaus pusiaujinės koordinačių sistemos poliai. Jų deklinacijos yra +90 ir -90 laipsnių (šiaurės ir pietų poliams atitinkamai).

Šiaurinio dangaus poliaus radimas
---------------------------------

Šiaurinis polius šiuo metu beveik sutampa su Mažųjų Grįžulo Ratų žvaigžde, vadinama Šiaurine. Šiaurinė žvaigždė naudinga navigacijai šiauriniame pusrutulyje: ji ne tik visada yra virš šiaurinio horizonto taško, bet taip pat jos aukštis beveik lygus stebėtojo geografinei platumai.

Ieškant šiaurinės žvaigždės, reikia atsisukti į šiaurę ir surasti Didžiuosius Grįžulo Ratus ir Mažuosius Grįžulo Ratus. Žiūrint į keturkampę Didžiųjų Grįžulo Ratų dalį, per dvi išorines keturkampio žvaigždes, reikia vesti tiesę aukštyn. Ši tiesė rodo į žvaigždę, esančią Mažųjų Grįžulo Ratų „rankenoje". Tai ir yra Šiaurinė žvaigždė.

Pietinio dangaus poliaus radimas
--------------------------------

  

Pietinio dangaus poliaus radimas
Pietinis dangaus polius matomas tik pietiniame Žemės pusrutulyje. Jis yra blankiame Oktanto žvaigždyne. Oktanto sigma, vadinama pietų poliaus žvaigžde, yra maždaug laipsnio atstumu nuo pietinio dangaus poliaus. Deja, dėl savo palyginti nedidelio 5,5 ryškio, ji vos matoma giedrą naktį.

Pietinį dangaus polių galima rasti pasinaudojant Pietų Kryžiaus žvaigždynu ir dviem Kentauro žvaigždėmis – Tolimanu (Kentauro alfa) ir Hadaru (Kentauro beta). Reikia brėžti įsivaizduojamą tiesę nuo γ Crucis (Pietų kryžiaus gama) link α Crucis (Pietų kryžiaus alfa) (šios žvaigždės yra ilgosis kryžiaus ašies galuose). Šią liniją pratęsti toliau danguje. Taip pat reikia sujungti dvi „rodyklines" Kentauro žvaigždes – Kentauro alfa ir beta, jungiančią liniją padalinti į dvi dalis ir per tašką, dalijantį liniją, statmenai išvesti tiesę. Ši tiesė ir tiesė, išvesta per Pietų kryžiaus žvaigždyną susikerta Pietų poliuje.
| Gargano nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Gargano kalnai Gargano kalnai |
| **Vieta:** | Italija |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Fodža |
| 

Žemėlapis rodantis Gargano nacionalinis parkas vietą.Gargano nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 41°45′0″ š. pl. 15°54′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.75000°š. pl. 15.90000°r. ilg.﻿ / 41.75000; 15.90000Koordinatės: 41°45′0″ š. pl. 15°54′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.75000°š. pl. 15.90000°r. ilg.﻿ / 41.75000; 15.90000 |
| **Plotas:** | 1211,18 km² |
| **Įkurtas:** | 1991 m. |
|  **Vikiteka:** | Garganas |

**Garganas** – istorinė ir kultūrinė Apulijos regiono dalis. Garganą sudaro didelis izoliuotas kalnų masyvas, vadinamas Apulijos karbonatine platforma, kuri atsikišusi į Adrijos jūrą. Aukščiausias taškas yra Kalvo kalnas 1065 m aukščio. Didelė dalis kalnų, apie 1,200 km², sudaro nacionalinį parką, įkurtą 1991 m. Jis yra Fodžijos provincijoje.

Garganą iš dalies dengia senovės miškas *Foresta Umbra*, vienintelis likęs ąžuolų ir bukų miškas Italijoje. Panašūs miškai senovėje dengė visą Centrinę Europą. Horacijus Gargano ąžuolus paminėjo antroje odėje.

Lankytini objektai
------------------

Gargano pajūryje daug gerų paplūdimių ir kurortų. Vieste, Peskiči ir Matinata yra pasaulyje garsūs kurortai. Lesinos ir Varano drūskingi ežerai yra šiaurinėje Gargano dalyje. Gargano kalne yra seniausia Vakarų Europoje šventovė, skirta Arkangelui Mykolui, *Monte Sant’Angelo sul Gargano*.

Literatūroje
------------

Frederic Lenoir ir Violette Cabesos romane „Angelo pažadas" pagrindinė veikėja Žoana apsilanko Gargano kalno šventovėje.

Nuorodos
--------

* Parco Nazionale del Gargano **(**angl.**)**
* Gargano – Tourism and Travel information **(**angl.**)**
* Guida al Turismo sul Gargano Archyvuota kopija 2012-06-01 iš Wayback Machine projekto. (italų k.)
* Gargano – Travel & Tourism Archyvuota kopija 2007-03-13 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* Pictures from the Gargano and Vieste (italų k.)
* Information to Gargano’s Tourism Archyvuota kopija 2010-10-17 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
**Satelitinė valstybė** arba **satelitas** (lot. *satelles*, kilm. *satellitis –* palydovas, tarnas, bendrininkas) – formaliai nepriklausoma, bet esanti kitos valstybės politinėje ir ekonominėje įtakoje ir užsienio reikaluose jos proteguojama valstybė. Satelito terminas dažniausiai vartojamas ideologinei priklausomybei pabrėžti, tačiau taip pat gali turėti ekonominę ir karinę kitos valstybės įtaką.

Satelitų terminas paplito po Antrojo pasaulinio karo, kai Šaltojo karo metu susikūrė JAV ir SSRS įtakos valstybių blokai. Vakaruose ši sąvoka retai taikoma kitoms valstybėms, išskyrus sovietų įtakoje esančias valstybes (iš dalies terminas vartotas siekiant pašiepti ir parodyti visišką nesavarankiškumą). SSRS istoriografijoje satelitų terminas šis terminas buvo taikomas nacistinei Vokietijai, fašistinei Italijai ir imperinei Japonijai pavaldžiomis valstybėmis.

Išnašos
-------

1. 1 2  *Satelitas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, elektroninis papildymas. – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2017–2022
2. ↑  Betts, R. R. (1945). „The European Satellite States: Their War Contribution and Present Position". *International Affairs* (anglų) **21**: 15–19. doi:10.2307/3018989. Nuoroda tikrinta 2022-03-05.
|  |
| --- |
| „Dancing Lasha Tumbai" |
|  |
| Verkos Serdiučkos singlas |
| iš albumo *Dancing Europe* |
| Išleistas | 2007 m. |
| Formatas | skaitmeninis parsisiuntimas |
| Žanras | dance |
| Trukmė | 3:01 |
| Įrašų kompanija | EMI |
| Autorius | Andrijus Danilko |
| Verkos Serdiučkos singlų chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | „Dancing Lasha Tumbai"  (2007) | „Hop Hop Hop"  (2007) |

 |

**„Dancing Lasha Tumbai"** (liet. *Šokiai Laša Tumbai*, ukr. *Данцінґ Лаша Тумбай*) – ukrainiečių atlikėjo Verkos Serdiučkos (tikrasis vardas – *Andrijus Danilko*) daina, pasirinkta atstovauti Ukrainai 2007 m. Eurovizijos dainų konkurse, kuris vyko Helsinkyje, Suomijoje. Originalus dainos pavadinimas – *Danzing*, tačiau pavadinimas buvo pakeistas dėl dainos žodžių nesutarimų. Kūrinys atliekamas keturiomis kalbomis: vokiečių, anglų, rusų ir ukrainiečių.

Eurovizijos finale „Dancing Lasha Tumbai" užėmė antrą vietą.

Verkos Serdiučkos pasirodymas Eurovizijoje

Išnašos
-------

1. ↑  „Eurovision news:Ukrainian song title change" (anglų). Suarchyvuotas originalas 2007-09-30. Nuoroda tikrinta 2008-11-25.

Nuorodos
--------

* Dainos žodžiai

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Tina Karol  *„Show Me Your Love"*** | **Ukrainos daina Eurovizijoje**2007 | Po to:**Ani Lorak  *„Shady Lady"*** |
| Kocheris |
| --- |
|  Kocherio užtvanka Oedheime |
| **Ilgis** | 168 km |
| **Baseino plotas** | 1800 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,68 m³/s |
| **Ištakos** | Švabijos Alpės (510 m aukštis) |
| **Žiotys** | Nekaras |
| **Šalys** |  Vokietija |
|  |
|  **Vikiteka** | Kocheris |

**Kocheris** (vok. *Kocher*) – upė šiaurės rytų Badeno-Viurtembergo žemėje, Vokietijoje; dešinysis Nekaro intakas. Upės ilgis 168 km. Pavadinimas kilo iš keltų pavadinimo *cochan*, galimai reiškiančio „vingiuojančią upę". Kocheris išteka dvejomis dalimis iš karstinio šaltinio rytinėje Švabijos Alpių papėdėje – Juoduoju Kocheriu ir Baltuoju Kocheriu.

Vandens kokybė
--------------

Gausaus Kocherio užterštumo priežastis yra didelis pramoninės paskirties objektų kiekis ir prasti nuotekų valymo įrenginiai. 1984 m. Kocheris pripažintas labiausiai užteršta upe Štutgarto regione. Po šešerius metus trukusio atkūrimo projekto vandens kokybė ženkliai padidėjo, dabar Kocherio užterštumas yra tik vidutinis. Rudą upės vandens spalvą sukuria purvas, esantis dugne, o ne teršalai.

Šaltiniai
---------

* Lott, Berhard H. *Der Kocher von der Quelle bis zur Mündung* (German). Swiridoff Verlag, Künzelsau, 2002. ISBN 3-934350-80-1
| ***Satiricosissimo*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Satiricosissimo |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Mariano Laurenti |
| Scenaristas (-ai) | Roberto GianvitiDino Verde |
| Metai | 1970 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 92 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

 **Satiricosissimo** – 1970 m. Italijoje sukurta komedija, metais anksčiau pasirodžiusios Federico Fellini juostos „Satyricon" parodija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Franco Franchi – Franko
* Ciccio Ingrassia – Čičijo
* Edwige Fenech – Popėja
* Giancarlo Badessi – Neronas
* Linda Sini – Agripina
* Pino Ferrara – Petronijus
* Karin Schubert

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Čičijo labai patinka Petronijaus novelė „Satyrikonas" bei režisieriaus Felinio filmas pagal šį kūrinį. Kartu su bičiuliu Franko jie vyksta į vietą netoli Romos, kuri, įkvėpta filmo, visiškai atitinka Nerono laikų miestą, netgi padavėjai ir svečiai (Franko ir Čičijo taip pat) rengiasi kaip pridera antikinei Romai. Draugai apsvaigsta nuo išgerto vyno ir atsibunda senovės Romoje.

Jiedu nusisamdo tarnais pas Petronijų ir gali iš arti stebėti imperatoriaus Nerono gyvenimą. Pastarasis yra apsėstas minties, kad jį nužudyti nori jo paties motina, tačiau Franko ir Čičijo netrukus supranta, kad Nerono mirties siekia visai kitas žmogus...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°26′32″š. pl. 25°56′58″r. ilg.﻿ / ﻿55.4421675°š. pl. 25.9495335°r. ilg.﻿ / 55.4421675; 25.9495335

|  Daunorių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Utenos |
| **Savivaldybė** | Utenos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Daunoriai (Utena) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1934 m. |

**Daunorių Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Daunorių kaime, 8,5 km į rytus nuo Tauragnų. Liaudies architektūros formų.

Istorija
--------

2014 m.
Daunorių ūkininkas Justinas Vitkauskas 1925 m. būsimiems maldos namams dovanojo 39,3 ha žemes. 1926 m. pastatyta koplyčia. 1933–1934 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia iki Antrojo pasaulinio karo vadinta koplyčia. Statyba rūpinosi paskirtas filijos rektorius Titas Vinkšnelis (1904–1982), (1949–1956 m. tremtinys). Jis pastatė ir kleboniją.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano (16,5 × 10,5 m), vienabokštė. Įrengti 3 altoriai, yra fisharmonija.
| **Vladas Statkevičius** |
| --- |
| Gimė | 1911 m. gegužės 11 d.Naujininkai, Eržvilko vls. |
| Mirė | 1999 m. liepos 27 d. (88 metai)Šilalė |
| Palaidotas (-a) | Šilalės kapinėse |
|  |
| Veikla | kraštotyrininkas |
| Sritis | kraštotyra |

**Vladas Statkevičius** (1911 m. gegužės 11 d. Naujininkų k. Eržvilko vls.–1999 m. liepos 27 d. Šilalėje) – Lietuvos kraštotyrininkas.

Biografija
----------

V. Statkevičius baigė Tauragės aukštesniąją komercijos mokyklą, studijavo Kauno universitete. Mokslų universitete nebaigė dėl lėšų trūkumo. Įstojo į Karo mokyklą. 1936 m. baigęs Karo mokyklą, buvo paskirtas į Marijampolės 9-ąjį pėstininkų pulką. Lietuvos kariuomenėje karininku tarnavo iki Antrojo pasaulinio karo. 

Grįžęs į tėviškę užsiėmė pedagogine veikla. Jis buvo Eržvilko, Tauragės, Šilalės mokyklų mokytoju, direktoriaus pavaduotoju, direktoriumi. 1947–1949 m. dirbo Tauragės apskrities pedagoginio kabineto vedėju. Nuo 1949 m. dirbo pedagoginį darbą Šilalėje.

Palaidotas Šilalės kapinėse. 2006 m. jo vardu pavadintas Šilalės Vlado Statkevičiaus muziejus.

Kraštotyros veikla
------------------

Nuo 1957 m. aktyviai užsiėmė kraštotyros veikla. 1962 m. tapo Kraštotyros draugijos nariu. 10 metų vadovavo Šilalės rajono kraštotyros entuziastams. Interesų sritys: lietuvių liaudies menas, papročiai, tautosaka, kalbos faktai, valstiečių buities reliktai. Ypatingą dėmesį skyrė archeologijai. Atliko Žvilių, Paragaudžio, Šarkų, Kaštaunalių senkapių tyrimo darbus. Surinko apie 750 archeologinių radinių, datuotinų III– XIII a. Išaiškino 20 nežinomų senkapių, kurie paskelbti archeologijos paminklais. Organizavo paminklotyros ekspedicijas Kaltinėnų, Kvėdarnos, Pajūrio apylinkėse. Savo tyrinėjimų rezultatus skelbė Lietuvos istorijos instituto archeologų etnografų konferencijų leidiniuose, Kraštotyros draugijos leidinyje „Kraštotyra", rajono ir kituose laikraščiuose. Spaudoje paskelbė daugiau nei 100 publikacijų kraštotyros ir paminklosaugos temomis.

Bibliografija
-------------

* Vladas Statkevičius. *Šilališkiai: darbai ir papročiai*. Vilnius: Mokslas, 1992. ISBN: 5-420-00714-2.
* *Vladas Statkevičius: bibliografinė rodyklė, 1957-1983 metai*. Lietuvos TSR paminklų apsaugos ir kraštotyros draugija (sud. K. Račkauskas"); 1985, Kaunas: „Raidė".

Nuorodos
--------

* Vlados Statkevičiaus biografija (*grazitumano.lt*) Archyvuota kopija 2013-06-15 iš Wayback Machine projekto.
* Lietuvos archeologų draugija. Vladas Statkevičius
| **Vladas Norkus** |
| --- |
| Gimė | 1909 m. birželio 27 d.Šiauliuose |
| Mirė | 1976 m. vasario 27 d. (66 metai)Kaune |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailininkas tapytojas, grafikas |
| Organizacijos | Šiaulių universitetas |

**Vladas Norkus** (g. 1909 m. birželio 27 d. Šiauliuose – 1976 m. vasario 27 d. Kaune) – Lietuvos dailininkas tapytojas, grafikas.

Biografija
----------

1935 m. baigė Kauno meno mokyklą. 1940-1947 m. Kauno jaunojo žiūrovo ir muzikinio teatro dailininkas. 1946-1947 m. Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės instituto dėstytojas, nuo 1948 m. dirbo Kauno „Dailės "kombinate.

Kūryba
------

Nuo 1942 m. dalyvavo parodose. Svarbesni kūriniai: teminės kompozicijos „Kautynės su kryžiuočiais ties Durbe" (1948 m.), „1905 metų revoliucija Vilniuje" (1949 m.), peizažas „Pažaislis" (1974 m.). Nutapė freskų, plakatų, apipavidalino knygų.

Sukūrė scenovaizdžių:

* Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė. Dvylika brolių juodvarniais lakstančių, Jaunojo žiūrovo teatras, 1941 m.
* Imrė Kalmanas. Marica, Kauno muzikiniame teatras, 1945 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Vladas Norkus. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
**Vladas Raila** (1904 m. kovo 24 d. Plaučiškiuose, Pakruojo raj. – 1997 m. gegužės 27 d. Los Andžele, JAV) – JAV lietuvių spaudos darbuotojas, literatas, teatralas.

Biografija
----------

Gimė pasiturinčių valstiečių šeimoje. Iš pradžių jį mokė daraktorė, vėliau lankė Rozalimo dviklasę valdinę mokyklą. 1924–1926 m. tarnavo savanoriu Lietuvos kariuomenėje.

1926 m. emigravo į Kanadą, nuo 1937 m. gyveno JAV, Čikagoje, nuo 1945 m. – Los Andžele. Emigracijoje dirbo įvairius fizinius darbus.

Kūryba
------

Dar gyvendamas Lietuvoje garsėjo apylinkėje kaip garsus saviveiklos teatro artistas. Kanadoje ir JAV lietuvių kolonijose organizavo teatro mėgėjų grupes, chorus, pats režisavo ir vaidino. Dalyvavo „Bangos" chore, vadovavo teatro mėgėjų rateliui. Parašė Daratos Muralienės operetės „Kada kaimas nemiega" libretą, choro dainų tekstus.

Pasirašydamas *Rl. Svyrūnėlio*, *Kazio Rimbo*, *Algio Skaidros* slapyvardžiais, inicialais *V.R.* arba *Vl. R.* ir pan. spausdino rašinius „Liaudies balse", „Vilnyje", „Laisvėje", kitoje spaudoje.

*Jurgio Pipiro* slapyvardžiu Lietuvoje išleista jo satyrinės publicistikos knyga „Vyrai ir moterys, nesijuokite" (1977), atsiminimai „Nuo Rozalimo iki Kalifornijos" (1981).

V. Raila yra nutapęs per 30 paveikslų.

Nuorodos
--------

* Skirtukai Archyvuota kopija 2007-11-10 iš Wayback Machine projekto.
| **Elžbieta Šydloveckaitė** |
| --- |
|  |
| Šydloveckiai |
| Herbas „Odrowąż" |
| Herbas „Odrowąż" |
|  |
| Gimė | 1533 m.Šydlovecas |
| Mirė | 1562 m. (~29 metai)Vilnius |
| Tėvas | Kristupas Šydloveckis |
| Motina | Sofija Targovicka |
| Sutuoktinis (-ė) | Mikalojus Radvila Juodasis |
| Vaikai | Mikalojus Kristupas Radvila Našlaitėlis  Elžbieta Radvilaitė  Sofija Radvilaitė  Ona Radvilaitė  Jurgis Radvila  Albertas Radvila  Stanislovas Radvila II  Kristina Radvilaitė |

**Elžbieta Radvilienė** (netekėjusi Šydloveckaitė, lenk. *Elżbieta Szydłowiecka*; 1533 m. Šydlovecas – 1562 m. , Vilnius) – Lenkijos karalystės ir LDK aristokratė. Išpažino kalvinizmą.

Biografija
----------

Lenkijos bajorų Šydloveckių giminės atstovė, herbo „Odrowąż" savininkė. Karūnos didžiojo kanclerio Kristupo Šydloveckio ir Sofijos iš Targavicko duktė. Turėjo brolius: Mikalojų, Liudviką ir Zigmantą, taip pat seseris: Sofiją, Kristiną ir Mariją.

1548 m. liepos 12 d. ištekėjo už Mikalojaus Radvilos Juodojo, vestuvėse dalyvavo busimas karalius Žygimantas Augustas.

Nuorodos
--------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Kristupas Šydloveckis** |  **Šydloveco miesto grafas**1532–1562 | Po to:**Mikalojus Radvila Juodasis** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Vladas Ravka** |
| --- |
| Gimė | 1924 m. kovo 20 d.Šiauliuose |
| Mirė | 2006 m. liepos 29 d. (82 metai)Šiauliuose |
|  |
| Veikla | statybininkas, publicistas, poetas, visuomenės veikėjas, Šiaulių miesto Garbės pilietis. |

**Vladas Ravka** (1924 m. kovo 20 d. Šiauliuose – 2006 m. liepos 29 d. Šiauliuose) – statybininkas, publicistas, poetas, visuomenės veikėjas, Šiaulių miesto Garbės pilietis.

Biografija
----------

Mokydamasis Šiaulių suaugusiųjų gimnazijoje V. Ravka parašė į pogrindinį laikraštį straipsnį, kuriame reiškė nepasitenkinimą prievartine kolektyvizacija. Už tai 1948 m. suimtas, tardomas ir nuteistas 10 metų laisvės atėmimo bausme. Kalėjo Uralo, Karagandos ir Kemerovo lageriuose.

1958 m. su žmona grįžo į Šiaulius, įsidarbino Statybos treste, aktyviai įsijungė į meno saviveiklą, rašė daug straipsnių į Šiaulių miesto laikraštį ir kitus leidinius.

1979–1988 m. ir 1996–2006 m. vadovavo kolektyviniam sodui „Margiai". Jam vadovaujant sodas Šiauliuose ir šalyje daug kartų buvo pripažintas gražiausiu, geriausiai sutvarkytu, apdovanotas prizais ir diplomais. Leido sodo laikraštį, rašė sodo metraštį, įkūrė unikalų sodo muziejų, kurį lanko ir Lietuvos, ir užsienio šalių svečiai. Savo sodo sklypelyje Vladas Ravka iš augalų sukūrė Lietuvos žemėlapį.

Nuo 1989 m. politinių kalinių ir tremtinių choro „Tremtinys" dainininkas, koncertų, švenčių, kitų renginių organizatorius bei vedėjas. 1989 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos (LPKTS) narys, 1991–1992 m. LPKTS Šiaulių skyriaus pirmininkas, vėliau skyriaus Kultūros komisijos pirmininkas. Buvo aktyvus Šiaulių senjorų draugijos narys.

Apdovanotas medaliu „Už nuopelnus Lietuvai". Šiaulių miesto savivaldybės tarybos 2005 m. rugsėjo 8 d. sprendimu Nr. T-293 suteiktas Šiaulių Garbės piliečio vardas.

Bibliografija
-------------

* Vladas Ravka. Gyvenimo padiktuota. Prisiminimų ir poezijos knyga. 1997 m.
* Vladas Ravka. Iš vienos širdies. Liucilijus, 2006 m.
**Vladas Sorys** (1874 m. rugpjūčio 10 d. Ilgučių k. Kupiškio r. –1950 ? ? Girardville, PA – JAV), vargonininkas ir chorvedys.

Biografija
----------

1892 vasarą atvyko į JAV ir apsigyveno Albany, NY. Mokėsi skambinti fortepijonu pas Springerį, vėliau fortepijono, vargonų ir muzikos teorijos mokėsi pas Emmą Willard Conservatory of Music Troy, NY. Vargonavimą dar studijavo pas Emilį Keucheną Buffalo, NY, o bažnytinio giedojimo mokėsi pas Hametreet Niujorke.

Nuo 1894 V. Sorys pradėjo vargonininkauti ir vadovauti chorams. Pirmoji darbo vieta buvo Šv. Stanislovo lenkų parapijoje Amsterdame, NY. Netrukus gavo vargonininko ir chorvedžio vietą Šv. Juozapo lietuvių parapijoje Mahanoi Sityje, PA. Čia dirbęs apie trejus metus, su choru surengė keletą koncertų ir pastatė vaidinimą „Amerika pirtyje". Daug metų dirbo kitose lenkų parapijose: Švč. Marijos Schenectady, NY, Šv. Kazimiero Albany, NY, Švč. Trejybės Niagara Falls, NY, Šv. Stanislaus Buffalo, NY, Švč. Marijos N. Tonowande, NY, Šv. Stanislovo Hazeltone, PA. Taip pat vadovavo „Liberty Bell" orkestrui ir moterų chorui, S.

Moniuszkos mišriajam chorui ir vargonininkų vyrų chorui, „Echo" ir „Ariono" chorams bei orkestrams.

Nuo 1935 iki mirties V. Sorys vargonininkavo ir vadovavo chorui Šv. Vincento lietuvių parapijoje Girardville. Chorą išmokė daug giesmių ir dainų, giedojo pamaldose, organizavo viešus koncertus, dalyvavo 1939 Pasaulinės parodos Lietuvių dienoje Niujorke ir kituose tautiniuose renginiuose. 1944 rugpjūčio mėn. koncertu pažymėjo choro muzikinės veiklos 50-metį. V. Sorys vargonininkavo ir vadovavo chorams bei orkestrams 56 metus.

Nuo 1916 priklausė ALRK Vargonininkų sąjungai.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Vladas Slušnys** |
| --- |
| Gimė | 1925 m.Abakai, Kartenos vls. Kretingos apskr. |
| Mirė | 1948 m. rugsėjo 8 d. (~23 metai)Nausodis, Kartenos vls. Kretingos apskr. |
| Tėvas | Vladas Slušnys |
| Sutuoktinis (-ė) | Karolina Budrytė-Slušnienė |
|  |
| Veikla | Lietuvos partizanas |
| Pareigos | Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Buganto kuopos Jūreivio būrio vadas |

**Slušnys Vladas**, slap. **Jūreivis** (1925 m. Abakų k. Kartenos vls. Kretingos apskr. – 1948 m. rugsėjo 8 d. Nausodžio k. Kartenos vls. Kretingos apskr.) – Lietuvos partizanas, Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Buganto kuopos Jūreivio būrio vadas.

Tipinis atminimo ženklas (2011 m.) Jūreivio būrio žuvimo vietoje Nausodžio k.

Biografija
----------

Gimė mažažemių ūkininkų šeimoje, buvo vienturtis sūnus. Mokėsi Kartenos pradžios mokykloje. Tėvui 1940 m. nuskendus, metė mokslus ir ėmėsi rūpintis ūkiu. 1944 m. rudenį sovietų armijai antrąkart okupavus Lietuvą, nuo pat pogrindžio pradžios buvo partizanų ryšininkas. Už tai suimtas ir tardytas MGB Kartenos valsčiaus poskyryje. 1947 m. vedė Karoliną Budrytę iš Rubulių k. Tų pačių metų rudenį su žmona tapo Kardo rinktinės Buganto kuopos nariais, buvo paskirtas būrio vadu. 

Žuvo 1948 m. rugsėjo 8 d. kartu su žmona ir būrio kovotojais Jonu Liaudanskiu-*Girėnu* ir Broniumi Anužiu-*Žalgiriu* partizanų ryšininko Ignaco Slušnio sodyboje Nausodžio k. bandydamas prasiveržti pro MGB kareivių ir Kartenos stribų apsupties žiedą. Kūnas išvežtas į Karteną, pamestas miestelio aikštėje paniekinimui, vėliau užkastas MGB Kartenos poskyrio būstinės kieme.

Vardas 1990 m. įamžintas Kartenos kapinėse pastatytame paminkle bolševizmo aukoms, o 2011 m. – Nausodžio partizanų atminimo ženkle.

Kartenos paminklas bolševizmo aukoms atminti (1990) m.

Šaltiniai
---------

* Lietuvos ypatingasis archyvas. – F. K-1, ap. 3, b. 1241. – L. 80. – Ap. 47, b. 264. – L. 87v-88
* Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimų departamento 1997 m. spalio 24 d. archyvinė pažyma. – L. 5
* Stanislava Petraitienė. Brangi tylos kaina. – Švyturys – 1966 m. liepos 26 d. – P. 3
* Kartenos valsčiaus partizanai (sąrašas). Sudarė Juozapas Antanas Viluckas. – Kartena. Lietuvos valsčiai. – Vilnius: Versmė, 2012. – P. 302-303
* Juozapas Antanas Viluckas. Okupacijų metai ir rezistencinis judėjimas. Rezistentų atminties įamžinimas. – Kartena. Lietuvos valsčiai. – Vilnius: Versmė, 2012. – P. 287
* Julius Kanarskas. Kretingiškiai kovose dėl Lietuvos valstybingumo. – Klaipėda: Eglė, 2016. – P. 96, 147, 231, 259

Nuorodos
--------

* Dovilė Simaitytė. Kariuomenės vadą su Kretinga sieja skaudi giminės praeitis. – Pajūrio naujienos – 2011 m. liepos 29 d.
* Dovilė Simaitytė. Partizanų žūties vietoje atidengs paminklą. – Pajūrio naujienos – 2011 m. spalio 4 d.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Emaar Properties| Forma | Holdingas |
| Pramonė | nekilnojamojo turto vystymas |
| Įkurta | 1997 m. |
| Centrinė būstinė | Dubajus, JAE |
| Pajamos | $3.3 mlrd. (2010) |
| Darbuotojų | 1,000 |

**Emaar Properties** – didžiausia nekilnojamojo turto vystymo bendrovė Persijos įlankos regione. „Emaar" veikla apima žemės nuosavybės investicijas ir jos plėtojimą, įvairų nekilnojamojo turto projektų vystymą bei jų valdymo paslaugas. Šios bendrovės pagrindinis konkurentas – Nakheel nekilnojamojo turto vystymo įmonė.

Ambicingi projektai
-------------------

„Emaar Properties" išplėtojo *Burj Khalifa* prekybinį centrą Dubajuje. Emaar Pradėjo aukščiausio pasaulyje dangoraižio statybą 1998 m. Burj Khalifa dangoraižis buvo baigtas statyti 2010 m. Viso šio projekto kaina siekė $20 mlrd. USD. Ši bendrovė taip pat yra išvysčiusi didžiausią pasaulyje prekybos centrą Dubai Mall.
Koordinatės: 54°18′05″š. pl. 24°01′10″r. ilg.﻿ / ﻿54.3015°š. pl. 24.0194°r. ilg.﻿ / 54.3015; 24.0194

|  |
| --- |
| **Nemunaičio pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Nemunaičio pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Nemunaičio pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Vytauto g. 44, Nemunaitis, Alytaus raj. |
| **Direktorius(-ė)** | {{{direktorė}}} |
| **Mokinių skaičius** | 78 |
| **Įkūrimo data** | 1905 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 14 |

**Nemunaičio pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Alytaus raj. Nemunaičio seniūnijoje, Nemunaityje, Vytauto g. 44, vykdžiusi pradinio ir pagrindinio ugdymo programas. Įstaigos kodas 190239435, steigėjas – Alytaus rajono savivaldybė.

Istorija
--------

Nuo 2012 m. mokykla tampa Makniūnų pagrindinės mokyklos Nemunaičio pagrindinio ugdymo skyriumi. Nuo 2013 m. tapo Makniūnų mokyklos-daugiafuncinio centro neformaliojo ugdymo skyriumi. 2018 m. po renovacijos mokykloje pradėtos rengti stovyklos.

Direktoriai
-----------

* Vidas Rekešius

Nuorodos
--------

1. ↑  Alytaus rajono Nemunaičio pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2023-01-27).
2. ↑  Buvusi Nemunaičio mokykla po rekonstrukcijos nuo šių metų vaikus priims kaip stovykla. Danielius.net (tikrinta 2023-01-27).

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2019-09-07 iš Wayback Machine projekto.
Mischa Barton
**Mischa Anne Marsden Barton** (g. 1986 m. sausio 24 d.) – Didžiojoje Britanijoje gimusi Amerikos aktorė ir modelis. Geriausiai žinoma dėl savo Marissos Cooper vaidmens draminiame seriale „Po Kalifornijos saule" (*The O.C.*).

Biografija
----------

### Asmeninis gyvenimas

Gimė Hammersmithe (Londonas, Anglija), airės fotografės ir anglo biržos maklerio šeimoje. Nors ketverių metų amžiaus persikėlė į Niujorką, JAV pilietybę gavo tik 2006 m. Su Didžiąja Britanija ją tebesieja Londone advokate dirbanti vyresnioji sesuo Zoe. Tuo tarpu jaunėlė Hania šiuo metu studijuoja Los Andželo universitete. 2004 m. baigusi Manheteno privačią elitinę mokyklą, 2006 m. pabaigoje ėmė lankyti Karališkąją dramos meno akademiją.

### Karjera

Pirmą kartą Mischa vaidino būdama 9 metų, viename iš Niujorko teatrų (*Off Broadway*). Ji suvaidino dar keliose pjesėse, kol sulaukė debiutinio vaidmens kino filme „Laukiniai šunys", kuris laimėjo keletą festivalinių apdovanojimų. Nuo to laiko aktorė reguliariai pasirodo įvairiuose filmuose, pvz.: „Šeštajame pojūtyje", „Noting Hile" ar „Dingę ir kliedintys". Taip pat ji vis pasirodo televizijos reklamose, ypač po to, kai prisijungė prie ilgamečio draugo Ivano Barto modelių agentūros „IMG Models".

Televizijoje Barton taip pat ne naujokė – 1996 m. suvaidino jauną Lilly Montgomery seriale „Visi mano vaikai", vėliau – TV filme „Šuniukai", pasakojančiame šiuolaikinę Boni ir Klaido interpretaciją. Toliau Mischa serialuose vaidindavo kaip kviestinė žvaigždė, dalyvavo filmuojant Enrique Iglesio muzikinį Addicted klipą.

2003 m. FOX kanale pasirodė serialas „The O.C.", kuris staigiai išpopuliarėjęs, žvaigžde padarė ir Barton. Iš serialo aktorė pasitraukė 3-io sezono pabaigoje, kai serialo reitingai krito ir 2007 m. pradžioje filmavimas buvo nutrauktas.

Mischa Barton reklamuoja Calvin Klein, Bebe Stores, Aéropostale, Monsoon Accessorize, Dooney & Bourke, JC (*Jeans and Clothes*), Morgan de Toi, Jaspal ir Neutrogena produktus.

Filmografija
------------

* You and I (2007)
* St Trinian’s (2007)
* Closing the Ring (2007)
* Don’t Fade Away (2007)
* Dekameronas: skaistuolių teritorija (2007)
* Little Town (2007)
* The OH in Ohio (2006)
* Octane (2003)
* The O. C. (2003–2006)
* Fastlane (2003)
* A Ring of Endless Light (2002)
* Once and Again (2001–2002)
* Tart (2001)
* Užmirštos ir pamišusios (2001)
* Frankie & Hazel (2000)
* Skipped Parts (2000)
* Paranoid (2000)
* The Sixth Sense (1999)
* Notting Hill (1999)
* Pups (1999)
* Lawn Dogs (1997)
* One Flea Spare (1997)
* KaBlam! (1996–1997)
* All My Children (1996)
* New York Crossing (1996)
* Where The Truth Lies (1996)
* All My Children (1995–1996)
* Polio Water (1995)
* Twelve Dreams (1995)
* Slavs! (1995)

Nuorodos
--------

* 
* 
* Archyvuota kopija 2008-02-22 iš Wayback Machine projekto.
* 
*
| Bad Iburgasvok. *Bad Iburg* |
| --- |
|        |
| *Pilies ansamblis* |
|  |
| 

Bad IburgasBad Iburgas

52°09′00″ š. pl. 08°02′00″ r. ilg.﻿ / ﻿52.15000°š. pl. 8.03333°r. ilg.﻿ / 52.15000; 8.03333﻿ (Bad Iburgas)Koordinatės: 52°09′00″ š. pl. 08°02′00″ r. ilg.﻿ / ﻿52.15000°š. pl. 8.03333°r. ilg.﻿ / 52.15000; 8.03333﻿ (Bad Iburgas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Žemutinė Saksonija Žemutinė Saksonija |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 10 599  |
|  |
| **Tinklalapis** | Savivaldybės svetainė |

**Bad Iburgas** (vok. *Bad Iburg*) – miestelis vakarų Vokietijoje, Žemutinės Saksonijos žemėje.

Istorija
--------

Gyvenvietė pirmą kartą paminėta 753 m. Vietovė tapo svarbia, kai vyskupas Benno I (1052–1067) čia pastatė pilį. O jo įpėdinis Benno II iš Osnabriuko (1068–1088) pastatydino dar vieną pilį. Apie 1100 m. kai Osnabriuke kilo gaisras, į Bad Iburgą persikėlė vyskupas. 

Ernestas Augustas (Brunšviko-Liuneburgo elektorius) čia pastatydino barokinio stiliaus rezidenciją ir joje apsigyveno su šeima 1673 m.

1910 m. netoli miesto sudužo cepelinas *LZ7 Deutschland*. Ši nelaimė pritraukė viso pasaulio dėmesį.

Sudaryta partnerystės sutartis su Lietuvos miestu Pagėgiais.

Galerija
--------

* Pilies „riterių" salėPilies „riterių" salė
* Barokinis vienuolynasBarokinis vienuolynas
* RezidencijaRezidencija
* paminklas žuvusiems LZ7paminklas žuvusiems LZ7

Miestai patneriai
-----------------

* Lietuva Pagėgiai, Lietuva

Nuorodos
--------

* Miesto svetainė (vokiečių k.)
| ***Mis kulka*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Miss Bala |
| Kilmės šalis |  Meksika JAV |
| Režisierius | Gerardo Naranjo |
| Scenaristas (-ai) | Maurizio KatzGerardo Naranjo |
| Vaidina | Stephanie SigmanJuan Carlos Galván |
| Metai | 2011 |
| Žanras | trileris, drama |
| Trukmė | 113 min. |
| Kalba | ispanų ir anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Mis kulka** – 2011 m. meksikiečių veiksmo filmas apie narkotikų mafiją. Filmas paremtas tikra istorija apie 2008 m. grožio konkurso „Miss Sinaloa" Laura Zúñiga nugalėtoją, kuri buvo suimta įtariant ją priklausius nusikaltėlių gaujai.

Juosta buvo rodyta Kanų kino festivalyje, o interneto svetainė Rotten Tomatoes ją vertina 89% teigiamų atsiliepimų.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Stephanie Sigman – Laura Guera
* Juan Carlos Galván – Arturas Guera
* Noé Hernández – Lino Valdesas
* Irene Azuela – Džesika Verduzo
* Lakshmi Picazo – Suzu Ramos
* Miguel Couturier – generolas Solomonas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

23–ejų Laura, gyvenanti su tėvu ir jaunesniu broliu, kartu su drauge Suzu nusprendžia dalyvauti grožio konkurse. Patekusios į atranką, vakare merginos vyksta į naktinį klubą, kuriame turi susitinkti su Suzu draugu. Tuo metu klubą užpuola „Estrelos" gauja, o Laurai, buvusiai tualete, pavyksta išvengti žudynių, o vėliau pabėgti.

Kitą dieną, ieškodama dingusios Suzu, ji atsiduria „Estrelos" vadeivos Lino Valdezo rankose. Pastarasis, grasindamas jos šeimos nariams, netrunka įtraukti Laurą į gaujos nusikaltimus, mainais sugrąžindamas ją į grožio konkursą, iš kurio ši buvo pašalinta už vėlavimą. Laurai tenka gabenti pinigus ginklams pirkti į JAV ir vykdyti kitas užduotis, o gauja suorganizuoja, kad ji laimėtų konkursą. Tai, kaip paaiškėja vėliau, yra dalis plano, nes Laura galės susitikti su generolu Solomonu, kuris yra naujasis gaujos taikinys. Neturėdama kitos išeities, Laura dalyvauja operacijoje, tačiau netikėtai sužinojusi, kad jos draugė Suzu nebegyva, ryžtasi perspėti generolą, kad šiam rengiama pasala...

Apdovanojimai
-------------

* Satelito apdovanojimas (nominacija) – geriausias filmas užsienio kalba
* Chicago Film Festival (nominacija) – režisierius Gerardo Naranjo
* Goja (nominacija) – geriausias užsienio filmas
* Palm Springs International FIlm Festival – geriausias režisierius
Schemos pavyzdys
**Malkų metodas** (angl. *cordwood*) – elektroninės schemos montavimo būdas, kuomet vielinius išvadus turintys elementai montuojami tarp dviejų lygiagrečių plokščių.

Šios plokštės savo konstrukcija ir gamybos būdu panašios į naudojamas spausdintose schemose. Galimi taip pat variantai, kuomet detalėms sujungti naudojamas vielos vyniojimas. Taip sumontuoti elementai panašūs į sukrautas malkas.

Iki atsirandant mikroschemoms tai buvo didžiausią galimą elementų tankį pasiekiantis metodas. Taip buvo montuojama raketų vidinė elektronika, taip pat ir kai kurie kompiuteriai. Didelis tankis, trumpi sujungimai padidina veikimo greitį. Tačiau prireikus sunku pakeisti jau sumontuotas detales.

Šiuo metu metodas mažai naudojamas, nes didelį elementų tankį dabar galima pasiekti lengviau realizuojamais būdais (tokiais kaip paviršinis montavimas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Wagner, G. Donald (1999). „History of Electronic Packaging at APL: From the VT Fuze to the NEAR Spacecraft" (PDF). *Johns Hopkins APL Technical Digest* **20** (1). Suarchyvuotas originalas (PDF) 2017-05-10. Nuoroda tikrinta 2016-12-19.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)

  


|  |  |
| --- | --- |
| **Elektronikos montavimo būdai** |  |
| Kabantis montažas  |
Nulinė plokštė |
Bandomoji lenta |
Spausdinta schema |
Malkų metodas |
Vielos vyniojimas |
Skylinis montavimas |
Paviršinis montavimas  |
**Europos Jungtinių Tautų Organizacijos modelis** (EuroMUN) – kasmetinė studentams skirta JTO ir kitų pasirinktų pasaulio politikos forumų simuliacija, vykstanti Mastrichte, Nyderlanduose. Ji vyksta kasmet gegužę Mastrichto parodų ir kongresų centre, ją organizuoja Jungtinių Tautų Mastrichto studentų asociacija.

Istorija
--------

Nuo pirmosios tarptautinių studentų grupės organizuotos konferencijos 2008-aisiais, EuroMUN išaugo į antrą didžiausią universitetinio lygio JTO modelio simuliaciją Europoje. EuroMUN organizuojama Mastrichto universiteto studentų iš skirtingų akademinių sričių. 2011-aisiais EuroMUN dalyvavo daugiau nei 550 dalyvių: atstovaujančiu 53 tautybėms, iš daugiau nei 110 pasaulio universitetų ir aukštųjų mokyklų.

Pasiekimai
----------

* EuroMUN 2008: Pirmoji konferencija įvyko Mastrichto universitete.
* EuroMUN 2010: Konferencija buvo perkelta į Mastrichto parodų ir kongresų centrą dėl išaugusio dalyvių skaičiaus.
* EuroMUN 2011: Fransas Timmermansas buvo pagrindinis kalbėtojas ir kartu su Garbės konsulu Izrealyje Benua Vesliu susitiko su Izraelio delegacija, kad parodytų, jog tolerancija kultūrų įvairovėms gali būti įgyvendinta bet kur .

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2011-02-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2012-04-19 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė (The official EuroMUN website) Archyvuota kopija 2011-12-21 iš Wayback Machine projekto.
* Oficiali Mastrichto Jungtinių Tautų studentų asociacijos svetainė (UNSA Mastricht website)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 8°45′ š. pl. 171°04′ r. ilg.﻿ / ﻿8.750°š. pl. 171.067°r. ilg.﻿ / 8.750; 171.067

Atolo palydovinė nuotrauka (Maloelapas dešinėje, Auras kairėje)
**Maloelapas** (marš. *M̧aļoeļap*) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Ratako salų grandinės centrinėje dalyje. Atolas yra į šiaurę nuo Madžūro, į pietryčius nuo Votjė. Už 18 km į pietus nuo Maloelapo yra Auro atolas.

Atolas netaisyklingos formos, išsitęsęs iš pietryčių į šiaurės vakarus. Rifas pietuose ir vakaruose turi pertrūkių. Įvairiose atolo žiedo vietose yra 71 salelė, iš kurių didžiausios yra Taroa, Kabenas, Airikas. Atolo sausumos plotas 9,8 km², lagūnos plotas 972 km². Tai vienas didžiausių (pagal bendrą plotą) Maršalo Salų atolų.

Palmės Kabeno salelėje
XIX a. veikė vokiečių prekybinis postas. XX a. vid. Taroa saloje veikė japonų karinė oro bazė, buvo lėktuvų takas ir Kabene.

1999 m. Maloelapo atole gyveno 856 gyventojai. Pagrindinė gyvenvietė yra Taroa salelėje, kuri apgyvendinta nuo 1970 m. Joje yra japonų karinės bazės liekanos, lėktuvų tūpimo takas. Tradiciškai svarbiausia Maloelapo gyvenvietė yra Kabene. Kitos gyvenamos salelės yra Airikas, Volotas, Tžangas.