recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Gintautas Jakštas** |
| --- |
|  |
| 2023 m. |
| Gimė | 1990 m. gegužės 28 d. (33 metai)Plungė |
| Tautybė | Lietuvis |
| Pilietybė |  Lietuva |
|  |
| Organizacijos | Lietuvos Respublikos švietimo, mokslo ir sporto ministerija |
| Pareigos | Ministras |
|  |
| Išsilavinimas | Ekonometrijos bakalaurasFinansų ir draudimo matematikos magistras |
| Alma mater | Vilniaus universitetas (2008–2012)Tilburgo universitetas (2013–2014) |

**Gintautas Jakštas** (g. 1990 m. gegužės 28 d. Plungėje) – Lietuvos skaičiavimų, švietimo specialistas.

Biografija
----------

### Išsilavinimas

2006–2008 m. mokėsi Plungės „Saulės" gimnazijoje.

2008–2012 m. studijavo Vilniaus universiteto Matematikos ir informatikos fakultetete, įgijo ekonometrijos bakalauro kvalifikacinį laipsnį. 2013–2014 m. studijavo Tilburgo universiteto (Nyderlandai) Ekonomikos ir vadybos fakultete, įgijo finansų ir draudimo matematikos magistro kvalifikacinį laipsnį.

### Karjera

2012–2013 m. dirbo vyr. specialistu Lietuvos statistikos departamento Kainų skyriuje. 2015–2016 m. dirbo„Lietuvos draudime" kainodaros ekspertu.

2015–2016 m. Vyriausybės strateginės analizės centre (STRATA) ėjo politikos analitiko pareigas. 2016–2020 m. ėjo STRATA Studijų politikos ir karjeros analizės skyriaus vadovo pareigas.

Nuo 2021 m. Lietuvos mokslo tarybos valdybos narys.

2020 m. gruodžio 21 d. – 2023 m. liepos 3 d. ėjo Lietuvos Respublikos švietimo, mokslo ir sporto viceministro pareigas studijų ir mokslo sritims.

2023 m. liepos 3 d. tapo Lietuvos Respublikos švietimo, mokslo ir sporto ministru.

2024 m. balandžio 10 d. pasitraukė iš ministro pareigų.

#### Kita patirtis

Nuo 2018 metų buvo laisvai samdomas švietimo ekspertas. 2020 m. Nacionalinei švietimo agentūrai rengė analizę ir rekomendacijos, kaip geriausiais būdais įvertinti mokinius, Europos profesinio mokymo plėtros centrui (CEDEFOP) – Europos įgūdžių indekso apžvalgą, 2018–2019 m. Europos Komisijos rekomendacijas Vengrijos suaugusiųjų švietimui, „Dvynių projekto" rekomendacijas Azerbaidžano švietimui.

Su bendraautoriais yra parengęs įvairias apžvalgas ir tyrimus ekonomikos, mokymosi visą gyvenimą, senstančios visuomenės, studijų, švietimo, žmogiškojo kapitalo, profesinio mokymo ir susijusiomis tematikomis. Dalyvavo nacionalinėse ir tarptautinėse (EBPO ir Europos Komisijos) ekspertų ir darbo grupėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2023-07-03 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2023-07-03 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑  Nausėda pasirašė dekretą dėl Jakšto atleidimo iš švietimo ministro pareigų
| **Ailuropoda melanoleuca** |
| --- |
|  |
| Apsaugos būklė |
| Pažeidžiami (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Lokiniai  *( Ursidae)* |
| Gentis: | Panda  *( Ailuropoda)* |
| Rūšis: | Didžioji panda  *( Ailuropoda melanoleuca)* |

 |
| Binomas |
| ***Ailuropoda melanoleuca***David, 1869 |
| PaplitimasPaplitimas |

**Didžioji panda** (*Ailuropoda melanoleuca*) – lokinių (*Ursidae*) šeimos rūšis. WWF (World Wildlife Fund) organizacijos simbolis, dėl savo riboto paplitimo laikomas bendru nykstančių rūšių apsaugos simboliu. Nors ir priklauso plėšriesiems žinduoliams, pandos yra žolėdės, minta daugiausia bambukais, racioną paįvairina vaisiais ir vabzdžiais (baltymų šaltinis).

Išvaizda
--------

Tankus kailis išmargintas baltos ir juodos spalvos lopais – pagrindinė spalva yra balta, priekinės ir užpakalinės kojos juodos. Juodos spalvos taip pat yra ausys, nosis ir plotai aplink akis.

Suaugusių pandų dydis: ilgis siekia 1,2-1,8 m, įskaitant maždaug 13 cm uodegą, ir nuo 60 iki 90 cm aukščio (iki peties). Patinai gali sverti iki 160 kg. Patelės (paprastai 10-20 % smulkesnės nei patinai) gali sverti labai mažai, tik 75 kg, tačiau taip pat gali sverti iki 125 kg. Vidutinis suaugusiųjų pandų svoris yra nuo 100 iki 115 kg.

Taksonomija
-----------

Pagal naujausius molekulinės genetikos duomenis didžiosios pandos nuo lokių evoliucinės linijos atsiskyrė prieš maždaug 15 milijonų metų. Šiuo metu laikoma, kad didžiosios pandos priklauso lokinių šeimai ir yra vienintelės išlikusios *Ailuropodinae* pošeimio atstovės.

Paplitimas
----------

Didžiųjų pandų gyvenimo vieta apima tik 5900 km². Tai yra kalnuotos Kinijos Sičuanio, Šansi ir Gansu provincijų teritorijos. Pandos gyvena subtropiniuose kalnuose su tankiu mišku, maždaug 15000-4000 m aukštyje.

Sičuano didžiųjų pandų draustiniai, kuriuose gyvena apie 30 proc. visų pasaulio didžiųjų pandų, 2006 m. buvo įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Šaltiniai
---------

1. ↑   „IUCN Red List - Ailuropoda melanoleuca". IUCN Red list. Nuoroda tikrinta 2011-10-26.
2. ↑  „Sichuan Giant Panda Sanctuaries - Wolong, Mt Siguniang and Jiajin Mountains". *UNESCO World Heritage Centre*. United Nations Educational, Scientific, and Cultural Organization.

Nuorodos
--------

* Ar žinai? portalo straipsnis apie didžiąsias pandas Archyvuota kopija 2014-02-22 iš Wayback Machine projekto.
Njokiai
Njokiai
**Njokiai** (it. *gnocchi*, vok. *Nocken*) dar siūlomi vadinti **bulvinukais, itališkais kukuliais** – italų arba Austrijos–Vengrijos virtuvės patiekalas – nedideli virti gaminiai iš miltų, manų kruopų arba bulvių.

Tradiciškai gaminami iš plikytos tešlos (vietoje vandens naudojant pieną), parmezano sūrio. Tešla sudedama į konditerinį maišelį ir išspaudžiama nedideliais gabalėliais į puodą su verdančiu pasūdytu vandeniu. Njokiai paverdami, kol iškils, tada sugriebiami ir nusausinami. Tada apkepami orkaitėje su Mornė padažu.

Bulviniai (vokiški) njokiai gaminami iš sugrūstų virtų bulvių, kiaušinių, sviesto ir miltų. Masė pagardinama druska, pipirais, muskato riešutu, tada iš jos formuojami kamuoliukai, kurie suplojami šakute ir išverdami. Nusausinti pakepami orkaitėje su sūriu ir sviestu.

Romėniški njokiai gaminami iš manų kruopų, kurios sumaišomos su verdančiu pienu. Mišinys pagardinamas druska, prieskoniais, verdamas ~20 minučių. Įdedami 2 kiaušinių tryniai, jais ištepamas masės paviršius, paliekama ataušti. Tada masė supjaustoma į gabalėlius, sudedama į sviestu pateptą formą, apibarstoma sūriu ir kepama orkaitėje.

Dabar sukurta daug įvairių njokių atmainų. Panašūs į njokius miltiniai gaminiai gaminami ir kitur Europoje – lietuvių ežiukai, švilpikai, lenkų tinginiai (*leniwe*), vokiečių špecliai ir kt. Njokiai populiarūs ne tik Italijoje, Austrijoje, bet ir Prancūzijoje, Argentinoje, Paragvajuje, Urugvajuje.

* Dar neišvirti njokiaiDar neišvirti njokiai
* Romėniški njokiaiRomėniški njokiai
* Njokiai su pesto padažuNjokiai su pesto padažu
* Njokiai su rikotaNjokiai su rikota

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Njokiai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Kaip lietuviškai vadintini ital. *gnocco, gnoccho, gnocchi*? Archyvuota kopija 2017-01-19 iš Wayback Machine projekto. VLKK
2. 1 2 3 4  Prosper Montagné. *The New Larousse Gastronomique*. New York, Crown Publishers, Inc. 1977 // p. 427–428.
Friedrich Graf von Dönhoff (1639-1696)
**1678 m. Klaipėdos gaisras** - 1678 m. rugsėjo 19 d. Klaipėdos miesto priegose kilęs gaisras, nuo kurio sudegė didelė miesto dalis. 

Šiaurės karo metu miesto prieigose pasirodžius Švedijos pajėgų Livonijoje vyriausiojo vado feldmaršalo Henriko Horno (šved. *Henrik Horn*) vadovaujamai švedų kariuomenei, miesto gynybai vadovavęs tik tų pačių metų liepos 18 d. Klaipėdos gubernatoriumi tapęs generolas majoras grafas Frydrichas Dionhofas (vok. *Friedrich von Dönhoff*), siekdamas neleisti priešui įsitvirtinti pastatuose greta tvirtovės, įsakė padegti Vitės (vok. *Vitte*) ir Smiltynės (vok *Sandwehr*) priemiesčius.

Nuo degančių priemiesčio statinių užsidegė visas miestas. Sudegė ir šv. Jono bažnyčia. Švedijos kariuomenė užėmė miestą, tačiau tvirtovės nepuolė ir netrukus, negalėdama pasinaudoti sudegusiu miestu, pasitraukė. Miestas po šio smūgio atsigavinėjo labai ilgai. 

Šis gaisras, kartu su 1540 m. 1757 m. ir 1854 m. įvykusiais gaisrais, įvardijamas kaip vienas didžiausių Klaipėdoje kilusių gaisrų.

Šaltiniai
---------

* (DE) Geschichte der Stadt Klaipeda – Memel, Informationszentrum Ostpreußen.

* (SE) Horn, Henrik. Svenskt biografiskt lexikon.
* (LT) Klaipėdos gaisrai, Mažosios Lietuvos enciklopedija.
* (LT) Klaipėdos gaisrinė, uostas.info
* (LT) Klaipėdos Šv. Jono bažnyčia, Krašto paveldo gidas
* (DE) König, Anton Balthasar: Friedrich von Dönhoff. W: *Biographisches Lexikon aller Helden und Militairpersonen, welche sich in Preußischen Diensten berühmt gemacht haben*. T. 1. Berlin: Arnold Wever, 1788, p. 365-366.

Išnašos
-------



1. ↑  König, Anton Balthasar: Friedrich von Dönhoff. W: *Biographisches Lexikon aller Helden und Militairpersonen, welche sich in Preußischen Diensten berühmt gemacht haben*. T. 1. p. 365-366.
2. ↑  Geschichte der Stadt Klaipeda – Memel, Informationszentrum Ostpreußen
3. ↑  Klaipėdos Šv. Jono bažnyčia, Krašto paveldo gidas
4. ↑  Klaipėdos gaisrinė, uostas.info
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Tomas Milašauskas** |
| --- |
| Gimė | g. 1976 m.Lietuvoje |
|  |
| Veikla | teisininkas |
| Sritis | nekilnojamasis turtas, statybos teisė |
| Organizacijos | Advokatų kontora „LAWIN Lideika, Petrauskas, Valiūnas ir partneriai" |
| Pareigos | advokatas partneris, Turto ir aplinkosaugos praktikos grupės vadovas |
|  |
| Alma mater | 1999 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultetas; VU TVM |

**Tomas Milašauskas** (g. ~1976 m.) – teisininkas, advokatas, buvęs verslo teisės advokatų kontoros „Ellex Valiunas" partneris, Turto ir aplinkosaugos praktikos grupės vadovas.

Biografija
----------

1999 m. Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininko kvalifikaciją. 2001 m. stažavosi advokatų kontoroje „Martini, Mogg und Vogt" Vokietijoje, dalyvavo programose advokatams iš Vidurio ir Rytų Europos Vokietijoje (2001 m.) ir teisės ir verslo programose Ann Arbor, Mičigane, JAV (2002 m.). Baigė tarptautinio verslo studijas VU Tarptautinio verslo mokykloje (2001 m.).

1997-1998 m. UAB Lietuvos draudimo „Kreditų draudimas" teisininkas.
1998–2002 m. lizingo ir faktoringo bendrovės „Hanza Lizingas" Juridinio skyriaus vadovas. Advokato I. Borveino kontoros advokato padėjėjas (nuo 2000 m. birželio 1 d. iki 2002 m. rugpjūčio mėn. 22 d.). 2002–2006 m. Advokatų kontoros „Lideika, Petrauskas, Valiūnas ir partneriai" teisininkas, nuo 2002 m. rugpjūčio mėn. 22 d. iki 2006 m. rugpjūčio mėn. 22 d. advokatas. Advokatų profesinės bendrijos „VETO LT" advokatas (nuo 2006 m. rugpjūčio mėn. 24 d. iki 2006 m. spalio mėn. 2 d.). Nuo 2006 m. spalio 2 d. iki 2009 m. balandžio 30 d. advokatų kontoros „Sorainen" partneris, Nekilnojamojo turto praktikos grupės vadovas Baltijos šalyse. Nuo 2009 m. balandžio 30 d. advokatų kontoros „Lideika, Petrauskas, Valiūnas ir partneriai LAWIN" partneris.

Praktikos sritys: Nekilnojamasis turtas; statyba bei ranga; gyvenamosios patalpos; kilnojamasis turtas; turto draudimas; lizingas.

Moka anglų, rusų, vokiečių kalbas.

Publikacijos
------------

* „The Manual of Leasing Principles", leidėjas Lietuvos bankininkystės, draudimo ir finansų institutas, finansavimas pagal Phare programą (2000 m.)
* Bendraautoris: „European Property Services Providers Directory" Lietuvos skyrius, Londonas (2003–2005 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Advokatų kontoros LAWIN partnerių gretas papildė Tomas Milašauskas ir Gediminas Rečiūnas Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Tomas Milašauskas („Infolex" inf.)
3. ↑  Tomas Milašauskas, CV[neveikianti nuoroda] (anglų k.)
| **Juozapas Dailidėnas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1885 m.Vadokliai, Vadoklių valsčius |
| Mirė | 1930 m. (~45 metai)Upytė, Panevėžio rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Magdeliana Konstantinavičiūtė-Dailidėnienė |
| Vaikai | Elena, Ignas, Edvardas, Ona |
|  |
| Veikla | knygnešys, Rusijos-Japonijos karo dalyvis, ūkininkas |

„J.Dailidėno knygų nešimo kelias", 1900-1903 m.
**Juozapas Dailidėnas** , Lietuvos knygnešys, už šią veiklą buvo pagautas Caro kazokų, išvengiant tremties, priverstas palikti gimtąją šalį, tačiau pabuvojęs Amerikoje ir sudalyvavęs Rusijos - Japonijos kare sugrįžo į Lietuvą.

Biografija
----------

Juozapas gimė 1885 m. (Antano ir Karolinos Dailidėnų šeimoje), Mikėnų kaime, Vadoklių seniūnijoje, Panevėžio rajone.

Savo jaunystėje, patarnaudamas bažnyčioje ir paskatintas Vadoklių kunigo Jono Balvočiaus (Gerutis 1842 – 1915) įsitraukė į Knygnešių judėjimą.

Tarpininkavo su knygnešiais Kazimieru Ūdra, Jurgiu Bieliniu. Ustronėje paimdavo knygeles, maldaknyges atspausdintas ant rūkomojo popieriaus. Knygas, spaudinius palikdavo sutartose slaptavietėse Krekenavoje, prie Ramygalos medžio drevėje. Likusias nešdavo į Vadoklių bažnyčią kunigui Balvočiui, o vėliau ir prisijungusiam kunigui Dominikui Tumėnui (slapyvardė Antanas Dailidė), tokiu būdu turėjo savo kelią.

Juozapo Dailidėno biografija</ref>

1903 m. pavasarį ties Ramygala Juozą sučiupo Caro kazokai. Jį smarkiai sumušė. Parvedė į Vadoklius tėvams ir įsakė, kad sūnus netrukus išvažiuotų iš Lietuvos, arba jo lauks tremtis į Sibirą. Tėvams pavyko išprašyti iš tremties, tad Juozapas, padedamas giminių, spėriai susiruošė ir per Karaliaučių išvyko į JAV, Bostoną o paskui į Pensilvaniją pas ten jau gyvenančius gimines.
Prasidėjus Rusijos - Japonijos karui Juozapas 1905 užsirašė į Baltijos eskadrą, tokiu būdu gavo amnestiją ir galimybę sugryžti į Tėvynę.

Atminimas
---------

Juozapas Dailidėnas, draudžiamos lietuviškos spaudos platintojas, įėjo į lietuvių tautinio judėjimo istoriją kaip vienas iš knygnešių tarpininkų. Jo sūnus Ignas Dailidėnas kartu su Antanu Belazaru 1947 metais įkūrė Upytės biblioteką, kuri veikia iki šiol.

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------

* Iš aprašymo
* // Įrašas Tėvynė
*Kitos reikšmės – Naujadvaris (reikšmės).*

| Naujadvarisblrs. *Новы Двор*, rus. *Новый Двор* |
| --- |
| *Miestelio gatvė* |
|  |
| 

NaujadvarisNaujadvaris

53°48′59″ š. pl. 24°33′22″ r. ilg.﻿ / ﻿53.81639°š. pl. 24.55611°r. ilg.﻿ / 53.81639; 24.55611﻿ (Naujadvaris (Ščiutinas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| **Sritis** | Gardino sritis Gardino sritis |
| **Rajonas** | Ščiutino rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 794  |
|  |
|  **Vikiteka** | Naujadvaris |

**Naujadvaris** (blrs. *Новы Двор*, rus. *Новый Двор*) – agromiestelis Baltarusijoje, Gardino srityje, Ščiutino rajone, Astrynos apylinkėje, 30 km į šiaurę nuo Ščiutino, prie Navadvorkos upelio ir Astrynos–Rodūnios plento. Yra katalikų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į Dangų bažnyčia (1749 m.), buvusi sinagoga, koplyčia (1882 m.). Veikia vidurinė mokykla, ambulatorija, kultūros namai, biblioteka, paštas.

Istorija
--------

Naujadvaris minimas nuo 1480 m. kai čia pastatyta katalikų bažnyčia. Tai buvo seniūnija (be pilies), priklausiusi Vilniaus vaivadijai. 1678 m. seimo nutarimu Naujadvaris paverstas karaliaus ekonomija. 1720 m. karalius Augustas II Naujadvariui suteikė Magdeburgo teises. 1766 m. seniūniją nuomojo Ignas Ganseckis. 1888 m. Naujadvaris priklausė prie Astrynos valdinių ūkių (buvo 708 gyventojai). XIX a. miestelis Lydos apskrities Dubičių valsčiuje.

Tarpukariu priklausė Lenkijai, buvo Naujadvario valsčiaus centras (jame buvo surašyti 67 lietuviai). 1939 m. prijungtas prie Baltarusijos, 1940–2013 m. buvo apylinkės centras.

* BažnyčiaBažnyčia
* KoplyčiaKoplyčia
* Buvusi singogaBuvusi singoga

Šaltiniai
---------

1. Belarus. All places: 2009, 2019 censuses. Гродненская область/Гродзенская вобласць – *pop-stat.mashke.org*.
2. ↑  Belarus. All places: 2009, 2019 censuses. Гродненская область/Гродзенская вобласць – *pop-stat.mashke.org*.
3. ↑  *Nowydwór (4)*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. VII (Netrebka — Perepiat). Warszawa, 1886, 294 psl. **(**lenk.**)**
4. ↑  *Naujadvaris*. Mūsų Lietuva, T. 1. – Bostonas: Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1964. – 329 psl.
**Eidur Gudjohnsen**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Eiður Smári Guðjohnsen |
| Gimimo data | 1978 m. rugsėjo 15 d. (45 metai) |
| Gimimo vieta | Reikjavikas, Islandija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas, puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 19941994-199619981998-20002000-20062006-20092009-201020102010-20112011 | Reikjaviko „Valur"Eindhoveno „PSV"Reikjaviko „KR" Bolton Wanderers Londono „Chelsea"FC BarcelonaAS Monaco→Tottenham „Hotspur" *(skol.)*Stoke City→Fulham *(skol.)* | 17 (7)13 (3)6 (0)55 (18)263 (78) 72 (10)9 (0)11 (1)4 (0)10 (0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 1996-2016 | Islandija Islandija | 88 (26) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2016 m..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2016 m.. |

**Eiduras Gudjonsenas** (**Eiður Guðjohnsen**, dažnai transkribuojama *Eidur Gudjohnsen*; 1978 m. rugsėjo 15 d.) – buvęs Islandijos futbolininkas.

Karjera
-------

Kaip profesionalas debiutavo vos 15 metų Islandijos lygos Reikjaviko „Valur" klube. Eiduro tėvas Arnór taip pat buvo garsiu futbolininku. Netrukus jaunasis islandų talentas persikėlė į Olandijos PSV klubą, bet ten neįsitvirtino. 1996 m. balandžio 24 d. Eiduras debiutavo nacionalinėje rinktinėje, mače su Estija. Jis pasirodė po keitimo (pakeitė savo tėvą). Tai vienintelis atvejis futbolo istorijoje, kai rinktinėje žaidė ir tėvas ir sūnus.
1996 metų pabaigoje patyrė kulkšnies traumą, kurios gydymas dėl nediagnozuoto sąnario uždegimo užtruko ir PSV atsisakė futbolininko paslaugų. Tik po dvejų metų Gudjonsenas grįžo į futbolą – trumpai žaidė Reikjaviko „KR", vėliau perėjo į Aglijos pirmajame divizione žaidžiantį Boltono Wanderers klubą. 2000 m. už 4 mln. £ parduotas Chelsea FC klubui. Čia jis praleido net 6 sezonus, bet atsiradus talentingesnių puolėjų, 2006 m. persikėlė į Barcelona, kur pakeitė komandą palikusį švedą Henriką Larsoną.

2009 m. rugpjūčio 1 d. pasirašė dvejų metų sutartį su Monako klubu.

2010 m. rugpjūčio 31 d. pasirašė sutartį su Stoko prie Trento klubu. 2010 m. sausio 28 d. buvo išnuomotas Tottenham „Hotspur" klubui iki sezono pabaigos.

Pasiekimai
----------

* Nyderlandų taurė: 1996
* Nyderlandų supertaurė: 1996
* Eredivisie lyga: 1997
* Anglijos lygos taurė: 2005
* Premier League: 2005, 2006
* Anglijos FA Community Shield: 2005
* Ispanijos supertaurė: 2006
* La Liga: 2009
* Copa del Rey: 2009
* UEFA Čempionų Lyga: 2009

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Žemyno čempionatai** |
| Prancūzija 2016 | ketvirtfinalis | 2 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Išnašos
-------

1. ↑  Eiður Guðjohnsen profilis svetainėje National-Football-Teams.com
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* []
*Šis straipsnis apie valstybę, egzistavusią 1392–1897 m. Apie pirmąją istorinę Korėjos valstybę skaitykite straipsnyje Godžiosonas.*

**Džosonas** (kor. 조선 = *Joseon*, handža: 朝鮮), oficialiai **Didžiojo Džiosono Karalystė** (kor. 대조선국 = *Dae joseonguk*, handža: 大朝鮮國) – korėjiečių valstybė, egzistavusi nuo 1392 iki 1897 m. kuomet tapo imperija (kor. 대한제국 = *Daehan jeguk*, handža: 大韓帝國) (faktiškai Kinijos vasalė).

Valstybė susikūrė iš Gorjo valstybės, suskaldytos tarpusavio vidinės kovos tarp įvairių frakcijų. Kovas laimėjus generolui Li Song Gė, pasižymėjusiam nuopelnais kovose su pusiasalyje plėšikavusiais japonų piratais, jo šalininkai paskelbė jį valdovu. Li Song Gė vėliau pašalino keletą paskutiniųjų Koriaus dinastijos palikuonių ir pradėjo Li dinastiją, kuri valstybę valdė 518 m. iki 1910 m. japonų okupacijos.

Vyriausybė
----------

### Karalius

Karalius turėjo absoliučią valdžią, bet jo tikroji įtaka priklausė nuo politinių aplinkybių. Jį ribojo tradicijos, ankstesnių karalių precedentai, Valstybės kodeksas (kor. Gyeongguk daejeon), Konfucijaus mokymas. Karalius reikalavo absoliučios ištikimybės iš pavaldinių ir pareigūnų, bet pareigūnai turėdavo įtikinti karalių pasielgti teisingai, jei buvo manoma, kad karalius klysta. Gamtos katastrofos, buvo tikima, kyla iš karaliaus trūkumų, tad jis labai jautriai į jas reaguodavo. Kai kildavo didelė sausra ar nelaimių virtinė karalius formaliai paprašydavo piliečių ir pareigūnų jį pakritikuoti. Tai ką jie pasakydavo ar parašydavo nesusilaukdavo persekiojimo (bet būdavo ir išimčių).

Santykius su karaliumi eiliniai piliečiai palaikė per rašytines (kor. 상언 = *sangeon*, handža: 上言) ar žodines peticijas (kor. 격쟁 = *gyeokjaeng*, handža: 擊錚). Jei žmogus norėdavo pateikti žodinę peticiją karaliui, jis turėdavo suduoti į būgną ar gongą prieš rūmų vartus ar karaliaus procesijos metu. Tokiu būdu net neraštingi piliečiai galėdavo kreiptis į karalių. Daugiau nei 1300 žodinių peticijų aprašyta Ilseongnoke, kasdienės rūmų veiklos aprašyme, kuris buvo skirtas karaliaus savianalizei.

### Pareigūnai

Pareigūnai buvo suskirstyti į 18 rangų nuo pirmojo vyriausiojo (kor. 정1품 = *jeongilbim*, handža: 正一品) iki devinto jauniausio (kor. 종9품 = *jonggupim*, handža: 從九品). Rangas buvo pagrįstas amžiumi ir paaukštinimais, kuriuos suteikdavo karaliaus dekretas pagal egzaminų rezultatus ar rekomendacijas.

Išnašos
-------

1. ↑  „Ilseongnok: Records of Daily Reflections" (PDF). *Memory of the World Register*. UNESCO. Nuoroda tikrinta 6 December 2017.
2. ↑  Injae, Lee; Miller, Owen; Jinhoon, Park; Hyun-Hae, Yi (2014). *Korean History in Maps* (anglų). Cambridge University Press. p. 93. ISBN 9781107098466. Nuoroda tikrinta 6 December 2017.
3. ↑  „상언격쟁". *문화콘텐츠닷컴*. Korea Creative Content Agency. Nuoroda tikrinta 6 December 2017.
| **Maksimas Lagaškinas** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Макси́м Лага́шкин |
| Visas vardas | Макси́м Вади́мович Лага́шкин |
| Gimė | 1976 m. spalio 13 d. (47 metai)Novokuibyševskas, RTFSR |
| Tautybė | Rusas |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, televizija |
| Pareigos | Aktorius, režisierius, prodiuseris |
|  |
| Alma mater | GITIS(kurso vad. Andrejus A. Gončarovas) |

**Maksimas Lagaškinas** (rus. *Макси́м Вади́мович Лага́шкин*, g. 1976 m. spalio 13 d. Novokuibyševske) – Rusijos teatro ir kino aktorius.

Biografija
----------

Baigė Rusijos teatro meno akademiją. 2000 m. kartu su Aleksandru Robaku įsteigė kino kompaniją „Cinemafor". Užsiima filmų ir televizijos serialų kūrimu, dalyvauja juose kaip aktorius.

Debiutavo Kareno Šachnazarovo filme „Pilnaties diena".

2022 m. gegužės pabaigoje pasirodė komedija „Mano tėtis – lyderis". Filmavosi ir Maksimas Lagšinas, nei gausus būrys žvaigždžių: Dmitrijus Nagijevas, Maria Mironova ir Fiodoras Dobronravovas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Эксклюзивное видеоинтервью «Вокруг ТВ» с Максимом Лагашкиным
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
* kinopoisk.ru
* kino-teatr.ru
**Cédric Soares**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Cédric Ricardo Alves Soares |
| Gimimo data | 1991 m. rugpjūčio 31 d. (32 metai) |
| Gimimo vieta | Zingenas, Badenas-Viurtembergas, Vokietija |
| Ūgis | 1,72 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Southampton FC |
| **Numeris** | 2 |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Jaunimo klubai |
| 1999–2010 | Sporting CP |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2010–20152011–201220132015– | Sporting CP→Académica (skol.)Sporting B komandaSouthampton FC | 67 (2)24 (4)2 (0)86 (0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2006–20072007–200820092009–20102010–20112011–20122014– | Portugalijos U-16Portugalijos U-17Portugalijos U-18Portugalijos U-19Portugalijos U-20Portugalijos U-21Portugalija Portugalija | 11 (1)11 (0)5 (0)17 (0)18 (0)10 (0)32 (1) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys. |

**Sedrikas Rikardas Alvešas Soarešas** (g. 1991 m. rugpjūčio 31 d. Zingene, Vokietijoje) – portugalų futbolininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje Premier League klube Southampton FC bei Portugalijos rinktinėje.

Futbolininko karjerą pradėjo 1999 m. Sporting CP jaunimo klube. Nuo 2010 m. žaidė pagrindinėje sudėtyje. Už Lisabonos klubą sužaidė 94-ias oficialias rungtynes (daugiau nei keturis Primeira Liga sezonus) bei pelnė du įvarčius. 2015 m. pasirašė sutartį su anglų Southampton FC klubu.

Įvairaus amžiaus Portugalijos jaunimo rinktines atstovavo 72 kartus. 2014 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje. Su Portugalijos rinktine laimėjo Euro 2016 čempionatą.

Tarptautinė karjera
-------------------

2011 m. rugsėjo 1 d. debiutavo Portugalijos jaunimo iki 21 metų rinktinėje, 2013 UEFA Europos U-21 čempionato kvalifikacinėse rungtynėse, prieš Moldovos bendraamžius. Iš viso sužaidė dešimt kartų. Nacionalinėje rinktinėje debiutavo 2014 m. spalio 11 d. draugiškose rungtynėse prieš Prancūzijos rinktinę.

Fernando Santos pakvietė Cédric atstovauti Portugalijos rinktinę UEFA Euro 2016 čempionatui. Kartu su José Fonte (bendraklubiu iš Southampton FC), birželio 25 d. sužaidė rungtynėse prieš Kroatiją.

2017 m. birželio 17 d. pelnė pirmąjį įvartį 2017 m. FIFA konfederacijų taurėje prieš Meksikos rinktinę.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Rusija 2018 | aštuntfinalis | 3 | 0 | 1 | 0 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Prancūzija 2016 | 1 vieta | 4 | 0 | 1 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑
*Šis straipsnis apie apie Panevėžio „Žemynos" progimnazijos stadioną. Apie Vilniaus „Žemynos" progimnazijos stadioną skaitykite straipsnyje Žemynos progimnazijos stadionas (Vilnius).*
55°43′00″š. pl. 24°22′11″r. ilg.﻿ / ﻿55.7167°š. pl. 24.3696°r. ilg.﻿ / 55.7167; 24.3696

| Žemynos progimnazijos stadionas |
| --- |
| Oficialus pavadinimas | Panevėžio Žemynos progimnazijos stadionas |
| Vieta | Ramygalos g. 99, Panevėžys, Lietuva |
| Atidarytas | 2018 m. |
| Talpa | 620 žiūrovų |
| Nuomininkai | FK Panevėžys,  Panevėžys B,  ~~FC Kupiškis~~  Aukštaitija FK Dembava |

**Panevėžio Žemynos progimnazijos stadionas** – stadionas Panevėžyje, po rekonstrukcijos atidarytas 2018 m. Namų rungtynes stadione žaidė FK Panevėžys, Panevėžys B, FK Ekranas (2020), FK Dembava ir FC Kupiškis. Stadionu naudojasi progimnazijos moksleiviai, Panevėžio futbolo akademija ir Panevėžio Raimundo Sargūno sporto gimnazija.

Istorija
--------

2018 m. pavasarį atidarytas modernus „Žemynos" progimnazijos stadionas. Naujajame stadione bus galima rengti aukščiausio rango varžybas. Jo tribūnoje telpa 500 žiūrovų, sutvarkyti persirengimo kambariai, puikios sąlygos televizijos transliacijoms, įrengtas šiuolaikinis apšvietimas, paklota dirbtinė vokiška danga. Greitai šiame stadione bus sumontuota šiuolaikinė didelė švieslentė. Stadione, kurio matmenys atitiks tarptautinius reikalavimus, galės rungtyniauti įvairių komandų futbolininkai. Per pamokas stadionu naudosis „Žemynos" progimnazijos moksleiviai, o po jų – ir kiti klubai bei komandos.

Į stadiono atidarymą atvyko LFF prezidentas Tomas Danilevičius, generalinis sekretorius Nerijus Dunauskas, Panevėžio meras Rytis Račkauskas, Seimo narys Povilas Urbšys, Panevėžio apskrities futbolo federacijos prezidentas Darius Butkus, daugybė kitų garbių svečių.

2021 m. žiūrovų talpa buvo padidinta iki 620.

Rekonstrukcija
--------------

Buvo įrengta nauja futbolo aikštė, atnaujinti bėgimo takai, vietos teisėjams, 500 žiūrovų tribūna, apšvietimas, vaizdo stebėjimo kameros, rekonstruoti arba įrengti lietaus nuotėkų, drenažo tinklai. Naujai įrengta futbolo aikštė atitinka Pirmos lygos, bei žemesnių čempionatų reikalavimus. Rekonstrukcijos darbams 2017–2018 m. buvo skirta apie 380 tūkst. eurų, o futbolo aikštės dirbtinės dangos vertė – apie 150 tūkst. eurų. (Įskaitant vartus, ir kamuolio gaudyklių tinklus)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
54°36′05″š. pl. 24°02′02″r. ilg.﻿ / ﻿54.6015°š. pl. 24.0339°r. ilg.﻿ / 54.6015; 24.0339

|  Birštono šv. Antano Paduviečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Birštono |
| **Savivaldybė** | Birštono savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Birštonas |
| **Adresas** | Birutės g. 14 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1909 m. |
| **Stilius** | neogotika |

 *Kitos reikšmės – Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.*
**Birštono šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Birštone, Nemuno dešiniajame krante. Manoma, kad tai ketvirtoji bažnyčia miesto istorijoje.

Istorija
--------

### Priešistorė

Galvojama, kad Biršone bažnyčia jau buvo 1529 m. nes jis šaltiniuose vadinamas miestu. 1609 m. seniūnas įpareigotas atstatyti sunykusią Birštono bažnyčią, kuriai buvo dovanoti 2 valakai žemės.

Pirmoji Birštono bažnyčia, tikėtina, stovėjo jau 1529 m. bet sunyko, nes rezidencijos valdytojai nebuvo uolūs katalikai. Kai Birštonas atiteko pamaldiems vengrų kilmės didikams Kasparui Horvatui ir jo žmonai Kotrynai Užali, 1609 m. karalius Zigmantas Vaza pasirašė fundaciją naujos bažnyčios statybai.
1643 m. bažnyčiai dovanotas Žydeikonių kaimas ir įpareigota laikyti pamaldas. Anksčiau buvusi parapija tapo filija. Manoma, kad 1655 m. bažnyčia sudegė kovų su švedais ir rusais metu, nes 1674 m. vėl įpareigota atstatyti. 1669, 1717 ir 1744 m. nurodyta filija. 1782 m. bažnyčios vietoje stovėjo kryžius. 1787 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia dabartinės Jono Basanavičiaus aikštės vietoje. Lėšų skyrė Prienų seniūnas K. Sapiega. 1795 m. atkurta parapija. XVIII a. Birštone buvo parapinė mokykla.

### Statyba

1900 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas (archit. Vaclovas Michnevičius), statybas organizavo klebonas Albertas Urbša. Jam 1904 m. mirus, naujasis klebonas Jonas Karvelis su parapijiečiais iki 1909 m. pastatė ir įšventino dabartinę bažnyčią. Statybą prižiūrėjo architektas Edmundas Frykas. Bažnyčioje sumontuoti garsaus lietuvių meistro Jono Garalevičiaus pagaminti vargonai.

Pas kleboną Joną Jonį 1956 m. apsigyveno iš įkalinimo Mordvijoje grįžęs Kaišiadorių vyskupas Teofilius Matulionis. Birštonas tapo Kaišiadorių vyskupijos būstine. 1957 m. klebonijoje vyskupas T. Matulionis konsekravo vyskupu Vincentą Sladkevičių. Po to klebonas J. Jonys buvo suimtas ir ištremtas 4 metams į Mordviją. 1958 m. į Šeduvą ištremtas ir vyskupas Teofilius Matulionis.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, su aukštu bokštu. Vidus 3 navų, skliautuotas, grindys iš akmens plokščių, mozaikinės. Šventorių juosia žema mūro tvora.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Bažnyčios vargonai Archyvuota kopija 2008-06-16 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑
55°35′49″š. pl. 24°21′33″r. ilg.﻿ / ﻿55.596828°š. pl. 24.359146°r. ilg.﻿ / 55.596828; 24.359146

|  Bistrampolio knygnešių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Panevėžio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kučiai |
| **Adresas** | 2008 m. |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |

Koplyčios akcentas – knygnešio kryžius
**Bistrampolio knygnešių koplyčia** – koplyčia, stovinti Kučių kaime, Ramygalos seniūnijoje, Panevėžio rajone, 0,9 km į rytus nuo kelio Via Baltica, buvusio Bistrampolio dvaro teritorijoje. Dvaro erdves pritaikant turizmui, koplyčia įrengta parko pakraštyje stovėjusioje elektrinėje. Joje įkurdintas knygnešystės muziejus, šalia pastatyti koplytstulpiai, skirti knygnešystei ir 1863 m. sukilimo vadams. Koplyčioje krikštijama, sutvirtinami 25-erių, 50-ies metų santuokos sakramentai, su vyskupo leidimu gali būti sutuokiamos poros.

Istorija
--------

Koplyčia įkurta Bistrampolio dvaro atgaivintojo kunigo Rimanto Gudelio iniciatyva. Buvusioje dvaro elektrinėje, kuri, kunigo teigimu, vizualiai labai priminė koplyčią, sumanyta įrengti ekumeninę „autostrados bažnyčią", kokių nemažai esama Vokietijoje. Tvenkiniu ir tiltais nuo dvaro atskirtas statinys prieš kelis šimtmečius buvo mužikų gyvenamoje dvaro dalyje ir turėjo kitokią paskirtį nei dabar – tai buvo elektrinė. 2008 m. rekonstruota į koplyčią–muziejų.

Koplyčios interjeras
--------------------

Išgražinti koplyčią freskomis buvo pakviestas dailininkas Antanas Kmieliauskas, už Rainių Kančios koplyčios freskas 1994 m. pelnęs Nacionalinę premiją. 

Vienoje koplyčios sienoje vaizduojamas knygnešys, gabenantis carinės Rusijos valdžios draudžiamas knygas, kitoje – autentiškų kaimo sodybų vaizdai. Trečioje koplyčios sienoje nutapyti knygnešių portretai, pavaizduotos draudžiamos knygos, užrašyti su spaudos draudimo metais susiję žodžiai. Pagrindinis koplyčios akcentas – išsaugotas autentiškas kryžius, kurį apsikabinęs 1918 m. sausio 17 d. mirė garsiausias Lietuvos knygnešys Jurgis Bielinis. Anksčiau kryžius laikytas Pasvalio „Dūdoriaus" klube (buvusioje Pasvalio cerkvėje).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Freskų kūrėjas pageidauja tik vienatvės[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Žymiausias Lietuvos knygnešys Jurgis Bielinis
3. ↑  Knygnešys Jurgis Bielinis

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bistrampolio knygnešių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Bistrampolio dvaras traukiamas iš užmaršties
* Naujiesiems dvarininkams žemė jau nerūpi[neveikianti nuoroda]
Ruvenzorio kalnai
**Ruvenzoris** – kalnynas Rytų Afrikoje, dar vadinamas *Mėnulio kalnais*. Uolingas jų masyvas driekiasi apie 96 km išilgai Ugandos ir Kongo Demokratinės Respublikos sienos. *Margerita*, viena iš *Stenlio* kalno viršūnių, yra 5110 m aukščio.

Daugiau kaip prieš 2000 metų graikų geografai rašė apie kalnus, kurių sniegynai ir versmės maitina Nilo ištakas. Aristotelis IV a. pr. m. e. minėjo Centrinėje Afrikoje stūksantį „sidabrinį kalną", o Ptolemėjas pavadino juos Mėnulio kalnais. Dabar manoma, jog Ptolemėjo minėti kalnai ir yra Ruvenzoris. *Ruwenzori* bantų kalba reiškia „lietaus sukėlėjas".

Snieguotą Ruvenzorio viršūnę beveik nuolatos dengia debesys. Kalno pamatinį granitą dengia žėručio skalūnas – blizganti, stambiagrūdė uoliena, transformuota galingo žemės judėjimo karščio ir slėgio. Ruvenzoris susidarė ne dėl vulkaninių procesų kaip Kilimandžaras ir Kenija. Čia mažiau nei prieš 10 mln. metų buvo iškeltas dėl Afrikos didžiojo rifto formavimosi. Geologiniu požiūriu tai – neilgas laikotarpis. Šis santykinis jaunumas ir lemia dantytą šio kalnyno profilį.

Ruvenzorio augmenija
Ruvenzorio lietų ir ledynų nuotėkis sukūrė daug ramių ežerų, kuriuos supa įmirkę žali miškai. Tarp sumedėjusių paparčių ir vijoklių auga laukiniai bananai.

Ruvenzorio debesys, nusileisdami maždaug iki 2700 m, sukuria nepaprastai drėgną klimatą, o šlapiausią mėnesį, lapkritį, iškrinta net 500 mm kritulių. Nuolatinės miglos sukuria sąlygas, skatinančias vešlų augimą, augalai tarpsta iki neįtikėtinų dydžių. Tokie gamtos stebuklai daugiausia auga aukščiau medžių linijos – ir kaip tik tai, kad nėra medžių, padeda žoliniams augalams užaugti fenomenalių dydžių. Kitas veiksnys – rūgšti humusinga dirva, kurioje net sliekai išauga bemaž rankos ilgumo.

Ruvenzoryje yra nemažai keistų gyvūnų. Paukščiai žemyn lenktais snapais siurbia nektarą iš didžiulių lobelijų. Juodosios ir baltosios abisininės gverecos gyvena aukštai medžiuose, minta lapais ir retai nusileidžia ant žemės, o leopardai šmižinėja po mišką beveik iki sniego linijos. Keisčiausias gyvūnas – medinis damanas. Jis panašus į triušį, o kvykia kaip jūrų kiaulytė, tačiau nesiejamas nei su vienu, nei su kitu. Jo kojos su nagais. Galima sakyti, damanas giminingesnis drambliui. Tikrieji drambliai irgi lankosi Ruvenzoryje, tačiau tik prieškalnėse.

Nuorodos
--------

* Ruvenzoris Archyvuota kopija 2021-04-10 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
| **Remigijus Žemaitaitis** |
| --- |
| Gimė | 1982 m. gegužės 30 d. (41 metai)Šilutė |
|  |
| Pareigos | Seimo narys |
| Partija | Nemuno aušra |
|  |
| Išsilavinimas | Vilniaus universitetas |

**Remigijus Žemaitaitis** (g. 1982 m. gegužės 30 d. Šilutėje) – Lietuvos teisininkas, politinis veikėjas.

Biografija
----------

2000 m. baigė Šilutės 1-ąją gimnaziją. 2000–2005 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete studijavo teisę (baigė vienpakopes teisės studijas), teisės magistras. Specializacija – komercinė teisė. Nuo 2006 m. rugsėjo mėn. VU Tarptautinio verslo mokyklos ekonomikos magistrantas.

2002–2005 m. liepos mėn. UAB „Dervira" juristas. 2004 m. Vyriausiosios rinkimų komisijos teisininkas.

2004–2005 m. Vilniaus miesto 2-ojo apylinkės teismo Civilinių bylų skyriaus specialistas, 2005 m. teisėjo padėjėjas. 2005–2007 m. Vilniaus apygardos teismo pirmininko padėjėjas.

2007–2008 m. Vilniaus miesto savivaldybės mero Juozo Imbraso patarėjas. 2009 m. R. Pakso ir J. Imbraso patarėjas..

Nuo 2009 m. Seimo narys. 2018–2019 m. Seimo vicepirmininkas.

2011 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys.

2009–2016 m. partijos „Tvarka ir teisingumas" Šilalės skyriaus pirmininkas, 2016–2020 m. partijos „Tvarka ir teisingumas" pirmininkas, 2020–2022 m. partijos „Laisvė ir teisingumas" pirmininkas. Nuo 2024 m. partijos „Nemuno aušra" pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Į Briuselį rengiasi europarlamentarų padėjėjų gvardija (balsas.lt, 2009.09.05 09:39)
2. ↑  Remigijus Žemaitaitis Archyvuota kopija 2013-01-03 iš Wayback Machine projekto. (VRK informacija)
3. ↑  VRK rinkimų informacija
4. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-03 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Remigijus Žemaitaitis***

* Asmeninis Remigijaus Žemaitaičio tinklaraštis Archyvuota kopija 2010-01-18 iš Wayback Machine projekto.

| Partijos politinės pareigos |
| --- |
| Prieš tai:**Rolandas Paksas** | **TT pirmininkas**2016 m. – 2020 m. | Po to:**-** |
| Prieš tai:**-** | **Laisvė ir teisingumas pirmininkas**2020 m. –2023 | Po to:**-** |
*Kitos reikšmės – Senamiesčio mokykla.*
55°14′55″š. pl. 24°45′30″r. ilg.﻿ / ﻿55.2485°š. pl. 24.7583°r. ilg.﻿ / 55.2485; 24.7583

|  |
| --- |
| **Ukmergės Senamiesčio progimnazija** |
| Ukmergės Senamiesčio progimnazija herbasUkmergės Senamiesčio progimnazija herbas |
| Ukmergės Senamiesčio progimnazija |
| **Adresas** | Sodų g. 7, Ukmergė |
| **Direktorius(-ė)** | Nina Lilia Galickė |
| **Mokinių skaičius** | 516 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 40 |

**Ukmergės Senamiesčio progimnazija** – dieninė, bendrojo lavinimo mokykla Ukmergėje, Sodų g. 7, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190341810. Steigėjas Ukmergės rajono savivaldybės taryba.

Filialas – Ukmergės Senamiesčio progimnazijos Laičių pagrindinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

Rašytiniai dokumentai liudija, kad 1927–1930 metais mokytojas Stasys Baltrušis organizavo būsimos mokyklos statybos darbus. Iškilo tuo metu didžiausia Ukmergės mieste dvylikos komplektų mokykla, pradėjusi veikti nuo 1930 metų rugsėjo 1 d. Iki 1940 metų birželio 3 d. jai vadovavo įkūrėjas mokytojas Stasys Baltrušis. Nuo įkūrimo pradžios iki dabar mokykla ne kartą keitė savo statusą ir pavadinimą: Ukmergės pradžios mokykla Nr. 1, Ukmergės 1-oji progimnazija, Ukmergės 2-oji progimnazija, Ukmergės 3-oji vidurinė (mokoma rusų kalba), Ukmergės Senamiesčio vidurinė (mišri), nuo 2002 metų – Ukmergės Senamiesčio pagrindinė mokykla, 2019–2020 mokslo metus įstaiga pradėjo kaip progimnazija. 2018 m. prijungta Ukmergės rajono Dainavos pagrindinė mokykla.

2019 m. vasario 1 d. Lietuvoje kuriamo fondo švietimui prie VšĮ „Global Lithuanian Leaders" idėjos autoriai ir steigėjai – visuomenininkas, verslininkas dr. Vladas Lašas bei švietimo inovatorius Lukas Benevičius – Ukmergės technologijų ir verslo mokykloje organizavo renginį „Švietimo inovacijų dirbtuvės Ukmergėje". Jo metu pristatyta idėja atkurti Ukmergės Senamiesčio progimnazijos observatoriją sulaukė daugiausiai pasisekimo. Mokykla įsipareigojo atlikti visus būtinus remonto darbus: įrengti naujus laiptus į observatorijos aikštelę, sumontuoti koloną teleskopui bei specialią pakylą aplink ją, restauruoti observatorijos kupolą. Teleskopą Celestron CPC 1100 Ukmergės Senamiesčio progimnazijai nupirko ir padovanojo dr. Vladas Lašas.

Direktoriai
-----------

* Audra Uselienė
* Arūnas Kerza
* Nina Lilia Galickė

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

* Mokyklos svetainė
| **Jurgis Oksas** |
| --- |
| Gimė | 1934 m. liepos 15 d.Kaune |
| Mirė | 1993 m. rugsėjo 1 d. (59 metai)Kaune |
| Palaidotas (-a) | Panemunės kapinėse |
|  |
| Veikla | istorikas, visuomenės veikėjas, politinis kalinys |
| Partija | 
* Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdis;
* Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjunga.

 |
|  |
| Alma mater | 1976 m. Vilniaus universitetas |

**Jurgis Oksas** (1934 m. liepos 15 d. Kaune – 1993 m. rugsėjo 1 d. Kaune, palaidotas Panemunės kapinėse) – istorikas, visuomenės veikėjas, politinis kalinys.tavo mama irgi piso

Biografija
----------

Pokariu gyveno senelio ūkyje prie Panevėžio. 1949 m. dalis šeimos buvo išvežta į Sibirą, tęsė mokslą Kaune, kur jį globojo vienuolė Marija Strašinskaitė. 1950 m. su draugais mokykloje įkūrė pogrindinę savanorių jaunimo organizaciją. Už antitarybinę veiklą nuo 1952 m. buvo kalinamas Kauno bei Vilniaus kalėjimuose ir Archangelsko srities lageriuose. Iš tremties sugrįžo 1962 m.

Grįžęs 1969 m. dirbo Mokslinėse restauracinėse-gamybinėse dirbtuvėse, kurias pertvarkius, nuo 1970 m. tęsė darbą Paminklų konservavimo institute – tyrinėjo senojo Kauno bei Kėdainių istoriją. 1971–1976 m. dirbdamas menotyrininku, studijavo Vilniaus universitete ir įgijo istoriko specialybę. Be tiesioginio darbo, vertė ir slapta platino religinę bei patriotinę literatūrą.

Prasidėjus Atgimimui, buvo išrinktas Lietuvos persitvarkymo sąjūdžio, Politinių kalinių ir tremtinių sąjungos tarybos nariu.

Atminimas
---------

2007 m. nauja Kauno gatvė Romainiuose pavadinta J. Okso vardu.

Nuorodos
--------

1. ↑   Archyvuota kopija 2007-08-23 iš Wayback Machine projekto.
**Antonio Milić**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Antonio Milić |
| Gimimo data | 1994 m. kovo 10 d. (30 metų) |
| Gimimo vieta | Splitas, Kroatija |
| Ūgis | 190 cm |
| Svoris | 80 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Lech Poznan |
| **Numeris** | 16 |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Jaunimo klubai |
| 2002–2011 | Hajduk Split |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2011–20152015–20182018–20202019–20202021– | Hajduk SplitKV OostendeRSC Anderlecht→ Rayo Vallecano (skol.)Poznanės „Lech" | 058 0(7)106 0(9)021 0(0)018 0(0)079 0(6) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2018 | Kroatija Kroatija | 03 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023.
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023. |

**Antonijus Miličius** (kroat. *Antonio Milić* g. 1994 m. kovo 10 d.) – futbolininkas iš Kroatijos, gynėjas.

Karjera
-------

Splito „Hajduk" akademijos auklėtinis. Žaidė „Hajduk" jaunimo ekipose, o nuo 2011 m. pagrindinėje komandoje.

2015–2018 m. rungtyniavo KV Oostende (Belgija), sužaidė daugiau nei šimtą lygos rungtynių.

2018–2020 m. priklausė RSC Anderlecht (Belgija), tačiau 2019–2020 m. nuomos pagrindais žaidė Rayo Vallecano (Ispanija).

2021 m. sausio 12 d. pasirašė sutartį su Poznanės „Lech" (Lenkija). Poznanės „Lech" pateko į 2023–2024 m. Konferencijų lygą, kur antrame etape varžovais buvo „Kauno Žalgirio" klubas. 2023 m. liepos 27 d. Poznanėje rezultatu 3:1 nugalėjo Lenkijos atstovai. Įvarčius pelnė: Dino Hotić (10`), Antonio Milić (41`), Radosław Murawski (45`+2) ir 57 min. kauniečiams garbės įvartį pelnė Anton Fase.

Rinktinės
---------

Kitados atstovavo Kroatijos U-17, U-19 ir U-21 jaunimo rinktinėms.

2018 m. rugsėjo 6 d. debiutavo Kroatijos nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Portugaliją. Mačas baigėsi lygiosiomis 1:1.

Pasiekimai
----------

su Lech Poznan
 **Lenkijos čempionas**: 2021–2022 m.
su Hajduk Split
 **Kroatijos taurės laimėtojas**: 2012–2013 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Allgemeine Informationen über den Spieler Antonio Milić
2. ↑  Deux journées de suspension pour Milic, Ostende n'ira pas en appel
3. ↑  Officiel: Antonio Milic débarque au Lech Poznan
4. ↑  LECH POZNAN VS. KAUNO ŽALGIRIS 3 - 1 (pagal Soccerway)
5. ↑  Portugal vs. Croatia 2018-09-06 (draugiškos rungtynės)
6. ↑  2021–2022 m. sezonas pagal RSSSSF duomenų bazę
7. ↑  RSSSF duomenų bazė: Kratijos futbolo taurė

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
*Kitos reikšmės – Sausinė (reikšmės).*

| Sausinė |
| --- |
| **Ilgis** | 4,3 km |
| **Baseino plotas** | 6,2 km² |
| **Ištakos** | prie Čivų viensėdžio |
| **Žiotys** | Lėvuo |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |

**Sausinė** – upelis šiaurės Lietuvoje, Panevėžio rajone, Karsakiškio seniūnijoje; Lėvens dešinysis intakas. Prasideda laukuose prie Čivų viensėdžio, susiliejus Skaistupiui su bevardžiu melioracijos grioviu. Teka dirbamais laukais į vakarus, vidurupyje – mišku ir pamiškėmis, Sausašilio miške suka į pietus, žemupyje vėl teka laukais, įteka į Lėvenį 73,3 km nuo jo žiočių ties Karsakiškio kapinėmis. Visa vaga, išskyrus patį žemupį prie žiočių, sureguliuota. Žemupyje upelį kerta Panevėžio–Daugpilio kelias.

Gyvenvietės prie Sausinės: Čivai, Vepai, Griaužai, Trakai, Karsakiškis, Breiviškiai.

Upėvardis kilęs nuo žodžio *sausas* – „be drėgmės, be vandens, išdžiuvęs".

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001, 683 psl..
2. ↑  *Sausinė (upė)*, Gamtos katalogas. Nuoroda tikrinta 2024-04-16.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 292
**Mario Jokič**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1990 m. rugsėjo 10 d. (33 metai) |
| Gimimo vieta | Kroatija |
| Ūgis | 184 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Jaunimo klubai |
|  | NK Dinamo Zagreb |
| Profesionalūs klubai\* |
| 201020112012–2014 | NK Rudeš FK Žalgiris VilniusNK Rudeš | 09 0(0)21 0(0)11 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 21 Birželio 2012. |

**Marijus Jokičius** (g. 1990 m. rugsėjo 10 d.) – Kroatijos futbolininkas, žaidžiantis krašto arba centro gynėjo pozicijose.

Karjera
-------

Zagrebo „Dinamo" mokyklos aulėtinis, žaidęs šio klubo jaunimo komandose iki 2009 metų. 

Iki 2010-ųjų pabaigos rungtyniavo Kroatijos antros lygos Zagrebo "Rudeš" klube. 

### FK Žalgiris

2011 m. sezone atstovavo Vilniaus „Žalgiriui". A lygoje sužaidė 21 rungtynes. Po sezono su žaidėju sutartis nebuvo pratęsta.

### Vėlesni metai

Kroatas grįžo į Zagrebo "Rudeš" klubą. Rungtyniavo Austrijoje.

Rinktinės
---------

Kitados buvo kviečiamas į Kroatijos U-16 ir U-17 rinktines.

Šaltiniai
---------

1. ↑  FK Žalgirio oficiali svetainė

Nuorodos
--------

* Statistika iš www.futbolinis.lt
* Transfermarkt
| ***Sengirė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis | Lietuvos vėliava Lietuva |
| Režisierius | Mindaugas Survila |
| Prodiuseris (-iai) | Mindaugas Survila,Gintė Žulytė, Radvilė Šumilė |
| Scenaristas (-ai) | Mindaugas Survila, Gintė Žulytė |
| Metai | 2017 m. |
| Žanras | dokumentinis filmas |
| Trukmė | 85 min. |
| **IMDb įrašas** |

**Sengirė** – 2017 m. Lietuvos dokumentinis filmas, sukurtas Mindaugo Survilos. Filme vaizduojamos Lietuvos sengirės – neliesti miškų plotai ir jų gyvūnija: pradedant nuo miško brūzgynų iki vilkų urvų, kylant aukštyn į juodųjų gandrų lizdus ir neriant gilyn į povandeninius miškus, ir sugrįžtant į pakraštį miško, kur gyvena žmogus. Filmas buvo kuriamas 12 metų.

Filmo premjera 2017 m. įvyko Amsterdame, IDFA festivalyje, vėliau rodytas kitur užsienyje (Sidnėjuje, Tokijuje, Niujorke), daug kur Lietuvoje. Filmas „Sengirė" gavo 2 „Sidabrinės gervės" apdovanojimus už geriausią operatoriaus darbą (Mindaugas Survila) ir profesinės meistrystės (garso takelis) darbą (Saulius Urbanavičius, Jonas Maksvytis). Taip pat filmas pelnė ir daugiau nacionalinių bei tarptautinių apdovanojimų.

Filmas sukurtas tikintis atkreipti dėmesį į sparčiai kertamus senuosius Lietuvos miškus. Tuo tikslu įkurtas „Sengirės fondas". Fondas savo veiklą pradėjo turėdamas pradinius 60 tūkst. eurų, skirtus nuo „Sengirės" filmo pajamų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sengirė, *Romuva*
2. ↑  Sengirė Archyvuota kopija 2021-05-12 iš Wayback Machine projekto. *Kino pavasaris*
3. ↑  Mindaugas Survila: „Sengirė – tai pasaka, kurios tikrovėje nėra", *8 diena*
4. ↑  Apie filmą, *sengire.lt*
5. ↑  Filmo „Sengirė" režisierius: senieji miškai nesaugomi dėl greitų ir didelių pinigų
6. ↑  „Nykstančius augalus ir gyvūnus gelbsti unikalus fondas – įsigyja miškus, bet jų nekerta". *LRT*. 2021-03-26. Nuoroda tikrinta 2021-04-08.

Nuorodos
--------

* Filmo anonsas