recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Ilinojaus universitetas Čikagojeangl. *University of Illinois at Chicago* |
|  |
| Įkurtas | 1858, 1946, 1965 m. |
| Tipas | Viešasis |
| Rektorius | Paula Allen-Meares |
| Darbuotojų | 3 243 |
| Studentų | 34 199 |
| Vieta | Čikaga, Ilinojus, JAV |
| Svetainė | uic.edu |

**Ilinojaus universiteto paviljonas Čikagoje**. Joje keletą kartų buvo organizuota Šiaurės Amerikos lietuvių dainų šventė.
**Ilinojaus universitetas Čikagoje** (angl. *University of Illinois at Chicago*) – vienas iš Ilinojaus universiteto savarankiškų universitetų Čikagoje. Daugiau kaip 3200 dėstytojų, apie 34000 studentų.

Struktūra
---------

Ilinojaus universitetas Čikagoje įsteigtas 1982 m. sujungus Ilinojaus universiteto Čikagos medicinos centrą (angl. *University of Illinois Medical Center*) ir Ilinojaus universiteto Čikagos pagrindinį mokslo centrą (angl. *University of Illinois at Chicago Circle*). Jį sudaro: 

* Verslo administravimo koledžas
* Architektūros ir meno koledžas
* Stomatologijos koledžas
* Švietimo koledžas
* Inžinerijos koledžas
* Sveikatos apsaugos koledžas
* Džeinės Adams socialinio darbo koledžas
* Humanitarinis koledžas
* Socialinių mokslų koledžas
* Medicinos koledžas
* Slaugos koledžas
* Farmacijos koledžas
* Visuomenės sveikatos koledžas
* Miestų planavimo ir viešųjų reikalų koledžas
* Visuomenės sveikatos mokykla

Šio universiteto bibliotekoje saugoma 1,5 mln. tomų dokumentų, 1,5 mln. mikrokopijų, daugiau kaip 230 000 garso įrašų, 14 000 periodinių leidinių. Veikia mokslinių tyrimų centrai, laboratorijos, technologijų parkas. 

Veikia Pasaulio lietuvių bendruomenės įsteigta Lituanistikos katedra, Slavų ir baltų kalbų ir literatūros katedra, dėstoma čekų, lenkų, rusų, serbų, ukrainiečių kalbomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ilinojaus universitetas Čikagoje*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 773 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ilinojaus universitetas Čikagoje** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Ilinojus |
| --- |
| Šliuzai Ilinojaus upėje Šliuzai Ilinojaus upėje |
| **Ilgis** | 439 km |
| **Baseino plotas** | 72 701 km² |
| **Vidutinis debitas** | 657 m³/s |
| **Ištakos** | Kankakis ir De Pleinas |
| **Žiotys** | Misisipė |
| **Šalys** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Valstijos |

**Ilinojus** (angl. *Illinois River*) – upė JAV, Ilinojaus valstijoje; Misisipės kairysis intakas. Susidaro susiliejus Kankakio ir De Pleino upėms 16 km į pietvakarius nuo Džolė. Teka į pietvakarius Centrinėmis lygumomis, kerta Ilinojaus valstiją per centrą. Žemupyje teka lygiagrečiai su Misisipe (jas skiria 8 km). Įteka į Misisipę ties Graftonu, 32 km nuo Sent Luiso.

Didžiausi intakai: Mazonas, Foksas, Vermiljonas, Makinou, Spūnas, Sangamonas, La Moinas, Makupin Krykas.

Ilinojaus upė kanalu sujungta su Mičigano ežeru ir sudaro Ilinojaus vandens kelią, jungiantį Didžiuosius ežerus su Misisipe. Visa upės vaga laivuojama, įrengti šliuzai, aukščiau La Salo kanalizuota.

Prie Ilinojaus įsikūrę miestai: La Salas, Peorija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 163
| **Ali Asaidasarab.: أبو الحسن المعتضد بالله السعيد بن المأمون** |
| --- |
| Maroko kalifas |
| Almochadai |
| Mirė | 1248 m. |
| Tėvas | Idris I Almamunas |
| Maroko kalifas |
| Valdė | 1242 - 1248 m. |

**Ali Asaidas** (*Abû al-Hasan as-Sa`îd al-Mu'tadid*, arab.: أبو الحسن المعتضد بالله السعيد بن المأمون m. 1248 m.) – nuo 1242 m. Almochadų dinastijos Maroko kalifas.

Ali Asaidas buvo Idriso I Almamuno sūnus.

Istorija
--------

Ali Asaidas dar mėgino suvienyti Almochadų imperiją, o 1248 m. puolė Zajanidus Alžyre, bet pakliuvo į pasalą ir žuvo. Jo armija traukėsi į Maroką, bet tarp Mulujos upės ir Gersifo miestelio buvo sutikta Marinidų armijos ir buvo sunaikinta. Marinidai užėmė Fesą ir Meknesą. Tais pačiais metais Almachadai prarado ir Seviliją. Almochadams buvo likęs tik Marakešas.

Ali Asaidas turėjo vizirį:

* Abû Ishâq ben Abî Ibrâhîm (1242–1248) (أبو إسحاق بن أبي إبراهيم [abū isḥāq ben abī ibrāhīm]).

Nuorodos
--------

* *Istorinis žodynas* Archyvuota kopija 2008-01-29 iš Wayback Machine projekto.;
* *Musulmonų vadovai*.

Išnašos
-------

1. ↑   Mūšio vieta


| Karališkieji titulai |
| --- |
| Prieš tai:**Abdal Vahidas II** | **Almochadų dinastija**1242-1248 | Po to:**Umaras Almurtadas** |
| ***Pavogti iš savo artimo*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Ruba al prossimo tuo |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Francesco Maselli |
| Kompozitorius | Ennio Morricone |
| Vaidina | Rock HudsonClaudia CardinaleTomas Milian |
| Metai | 1968 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 89 min. |
| Kalba | italų, anglų ir vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Pavogti iš savo artimo** (it. *Ruba al prossimo tuo*) – 1968 m. sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Rock Hudson – kapitonas Maikas Hamonas
* Claudia Cardinale – Esmeralda
* Tomas Milian – Rodžeris
* Leon Askin – Velmanas
* Ellen Corby
* Walter Giller

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Į Niujorko policininką Maiką Hamoną kreipiasi žavi italė Esmeralda, su kurios tėvu jiedu praeityje dirbo kartu. Mergina pasakoja painią istoriją, kad jos rankose per klaidą atsidūrė pavogtos brangenybės ir, kad ji nebūtų apkaltinta, prašo pagalbos jas grąžinti, kol šeimininkai nepastebėjo vagystės. Jiedu vyksta į Šveicariją, kur turi įveikti visas saugumo kliūtis, kad nepastebėti patektų į vilą kalnuose ir padėtų brangenybes atgal į seifą. Hamonas neįtaria, kad, pakliuvęs į namus, jis iš tiesų atvėrė kelią tikrajai vagystei, mat kol jis deda netikras brangenybes į seifą, Esmeralda apšvarina kitą...
**Kleptoknidai** (iš gr. κλέπτειν 'vogti') – dilgiųjų ląstelių (knidocitų) kapsulės, kurias kaip trofėjinius ginklus naudoja kai kurie duobagyviais mintantys plėšrūnai. Kapsulės, išlaikiusios gebėjimą dilginti, įsistato į šeimininko odos dangalus ir veikia kaip gynybos priemonė. Labiausiai žinomi organizmai kleptoknidų naudotojai yra plikažiauniai moliuskai, daugelis kurių minta duobagyviais. Taip pat kleptoknidus naudoja ir kai kurie šukuočiai ir blakstienotosios kirmėlės.

Blakstienotųjų kirmėlių kleptoknidai
------------------------------------

*Microstomum* genties turbeliarijų kleptoknidai tolygiai pasiskirsto kūno dangose. Manoma, kad kleptoknidus į dangalus iš žarnyno atgabena fagocitai. Iš keturių tipų knidocitų, kuriuos turi hidros, turbeliarijų odoje aptinkami trys. Penetrantai (stambios dilginamosios kapsulės) išsidėsto turbeliarijų ląstelių vakuolėse, kaip kad būna ir hidrų ląstelėse.

Kirmėlės, turinčios mažai kleptoknidų, ieško hidrų ir puola jas. O kirmėlės, turinčios pakankamai kleptoknidų, hidrų paprastai vengia. Kai hidros dilgina kirmėlės, šios gali žūti, nes yra jautrios hidrų nuodams. Kaip dažnai praryti knidocitai „iššauna" kirmėlių žarnynuose, nėra žinoma. Galbūt knidocitų suveikimą blokuoja gleivės, kurias gamina šių kirmėlių ryklės liaukos. Trofėjiniais kleptoknidais turbeliarijos gali dilginti ir nužudyti kitus smulkius gyvūnus.

Plikažiaunių moliuskų kleptoknidai
----------------------------------

Plikažiaunis moliuskas *Glaucus atlanticus* ginasi trofėjiniais sifonoforų *Physalia* knidocitais. Palietus šiuos moliuskus galima smarkiai nusidilginti.
Plikažiaunių moliuskų kleptoknidai į paviršinius audinius papuola per virškinamosios liaukos (*hepatopancreas*) atšakas, kurių galuose yra specialūs organai knidosakai. Paprastai knidosakai išsidėstę ties ryškiaspalvių žiaunų viršūnėmis ar čiuoptuvais. Galbūt kad į knidosakus gabenami tik nesubrendę knidocitai. Pagal vieną hipotezę subrendusių knidocitų iššovimą blokuoja kol kas nežinomos medžiagos, kurias išskiria moliusko burnos ertmės liaukos.

Manoma, kad ryškios daugelio plikažiaunių, ginkluotų kleptoknidocitais, spalvos yra perspėjamosios.

Hiponeustoninio (gyvenančio po vandens paviršiaus įtempimo plėvele) plikažiaunio moliusko *Glaucus atlanticus*, besimaitinančio sifonoforais *Physalia*, knidosakuose sukaupiamos labai nuodingos dilginamosios kapsulės, todėl šiuos moliuskus palietusius žmones smarkiai nudegina.

Nuorodos
--------

* Greenwood, P. G. Mariscal, R. N. (1984). The utilization of cnidarian nematocysts by aeolid nudibranchs: nematocyst maintenance and release in Spurilla. Tissue and Cell 16 (5): 719–730.
* Kepner, W. A. Barker, J. F. (1924). Nematocysts of Microstoma. Biological Bulletin 47: 239–252

Išnašos
-------

1. ↑  Thompson, T. E. Bennett, I. (1969). Physalia nematocysts: Utilised by mollusks for defense. Science 166: pp. 1532–1533.
| **Džesas Volteris Fiuksasangl. *Jesse Walter Fewkes*** |
| --- |
| Gimė | 1850 m. lapkričio 14 d.Niutonas |
| Mirė | 1930 m. gegužės 31 d. (79 metai)Niutonas |
|  |
| Veikla | JAV zoologas, etnografas ir archeologas |
|  |
| Alma mater | Harvardo universitetas |

**Džesas Volteris Fiuksas** (angl. *Jesse Walter Fewkes*, 1850 m. lapkričio 14 d. Niutonas, Masačiusetso valstija – 1930 m. gegužės 31 d. ten pat) – JAV zoologas, etnografas ir archeologas.

Biografija
----------

1871–1875 m. Harvardo universitete studijavo gamtos mokslus, vėliau Leipcigo universitete – jūrų zoologiją. 1877 m. daktaras.

1881–1891 m. dirbo Harvardo universiteto Lyginamosios zoologijos muziejuje, tyrė medūzas. 1889–1891 m. Bostono gamtos mokslų draugijos sekretorius, 1911–1912 m. Amerikos antropologų asociacijos prezidentas, 1918–1928 m. Smitsono muziejaus (Vašingtonas) Etnologijos komisijos pirmininkas.

Mokslinė veikla
---------------

1888 m. keliaudamas po Kaliforniją susidomėjo indėnų gyvenimu, tyrė jų istoriją ir kultūrą; aprašė tradicines šventes, ritualinius šokius, užrašė daug apeiginių dainų; dalį jų įrašė fonografu. 1895–1928 m. vykdė archeologijos kasinėjimus. Tyrinėjo Vest Indijos (Puerto Rikas, Haitis, Kuba, Trinidadas ir kt. salų) salyno priešistorę. XIX a. ir XX a. sandūroje sukūrė etnoarcheologijos terminą ir aprašė jos metodus. Jo knyga „Puerto Riko ir gretimų salų aborigenai" laikomas klasikiniu ankstyvosios archeologijos veikalu.

Bibliografija
-------------

* Aborigenes of Porto Rico and Neighboring Islands, 1907 m.
* The Mimbres: Art and Archaeology. Avanyu Publishing, Albuquerque, New Mexico, republished 1993. ISBN 0-936755-10-5.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jesse Walter Fewkes*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 55 psl.

* Hough, Walter. Jessie Walter Fewkes. American Anthropologist 33:92-97. 1931.
|  |
| --- |
| Z'EV |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Stefan Joel Weisser |
| Gimė | 1951 m. vasario 8 d. (72 metai) |
| Kilmė | Jungtinės Amerikos Valstijos Los Andželas, JAV |
| Žanrai | industrinė, dark ambient, eksperimentinė |
| Aktyvumo metai | 1966- |
| Įrašų kompanija | C.I.P. Cold Spring, Die Stadt, Soleilmoon, Tzadik Records, Subterranean, Touch |
| Svetainė | rhythmajik.com |

**Z’EV**, tikrasis vardas **Stefanas Džoelis Veiseris** (*Stefan Joel Weisser*; g. 1951 m. vasario 8 d. Los Andžele) – žydų kilmės amerikiečių multinstrumentalistas, garso menininkas, poetas. Jis laikomas vienu iš industrinės muzikos žanro pradininkų.

Kalifornijos menų institute studijavo pasaulio etninę muziką, domėjosi sakralinės, mistinės muzikos tradicijomis. Mokėsi groti būgnu. 1966 m. su Carl Stone sukūrė džiazroko grupę. Vėliau susidomėjo vizualine ir garsine poezija, pradėjo kūrybą šioje srityje. Buvo įvairių eksperimentinės muzikos projektų narys, 1977 m. pradėjo solinę karjerą. Užsiėmė unikalių instrumentų kūryba, daug dėmesio skirdamas vibracijoms, akustiniam efektui. Nuo 1978 m. pradėjo naudoti slapyvardį Z’EV, pradėjo rengti pasirodymus įvairiose JAV vietose, Europoje. Dalyvavo koncertiniame ture su žymia gotikinio roko grupe „Bauhaus".

Z’EV savo kūryba laiko ne muzika, o akustiniu fenomenu, unikaliu žmogaus ir instrumento tarpusavio ryšiu. Išleido knygą „Rhythmajik", kurioje dėsto teoriją apie garso magiją, remdamasis tiek senųjų civilizacijų filosofija, tiek šiuolaikiniais išradimais. Z’EV naudoja „metafonikos" – kaip garsų, skirtų pakitusių sąmonės būsenų pasiekimui, terminą.

Atlikėjas yra 2 kartus rengęs savo pasirodymus Lietuvoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Diskografija
* Z'EV svetainėje Last.fm
* Z’EV pasirodymas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kvintas Hortenzijus** (*Quintus Hortensius*, 114 – 50 m. pr. m. e.) – žymus senovės Romos oratorius ir advokatas. Hortenzijus rėmė Romos aristokratus, priklausė optimatų partijai, o dažni jo klientai būdavo provincijų valdytojai, kaltinami grobstymu ir neteisėtu susidorojimu su oponentais.

81 m. pr. m. e. Kvintas Hortenzijus tapo kvestoriumi, 75 – edilu, 72 – pretoriumi, o 69 – Romos konsulu.

70 m. pr. m. e. advokatas teisme gynė Gajų Verą, Sicilijos provincijos valdytoją. Kaltintojas joje buvo Markas Tulijus Ciceronas. Ši byla įėjo į istoriją kaip Hortenzijaus pralaimėjimas ir svarbus etapas Cicerono karjeroje. Tačiau vėliau Ciceronas pats prisijungė prie optimatų ir kurį laiką dirbo su Hortenzijumi, kartu gindami tuos pačius žmones.

61 m. pr. m. e. Pompėjui grįžus į Romą, Hortenzijus pasitraukė iš politikos ir užsiėmė tik teise.

Kvinto Hortenzijaus kalbos iki mūsų laikų nėra išlikusios. Pasak Cicerono, jis priklausė „azijietiškai" retorikos mokyklai, turėjo labai gerą atmintį ir kalbėdamas po oponento, prisimindavo ir atsakydavo į kiekvieną jo teiginį. Jo iškalbos būdavo teatrališkos ir nenatūralios.

|  |
| --- |
|   **Romos konsulas**   |
|  |
| *Anksčiau valdė:*Markas Licinijus KrasasGnėjus Pompėjus | **Kvintas Hortenzijus (69 m. pr. m. e.)***kartu su Kvintu Cecilijumi Metelu* | *Vėliau valdė:*Lucijus Cecilijus MetelasKvintas Marcijus |
| Straipsnių serijos apie Senovės Romą dalis |
| **Jerzy Surowiec** |
| --- |
| Gimė | 1944 m. sausio 3 d.Druskininkai, Trečiasis Reichas |
|  |
| Veikla | Politikas, inžinierius. |

**Ježis Suroviecas** (lenk. *Jerzy Surowiec*, 1944 m. sausio 3 d. Druskininkuose, Trečiasis Reichas) – Lenkijos inžinierius, politikas, 1985–1989 m. Lenkijos seimo narys.

Biografija
----------

Gimė 1944 m. sausio 3 d. Druskininkuose. Tėvas Antanas buvo partizanas, suimtas NKVD ir kartu su šeima ištremtas į Intą. 1959 m. šeimai buvo leista išvykti į Lenkiją, kur Ježis baigė Gdansko technikos universitetą. Dirbo Darlovo miesto žvejybos įmonės „Kuter" direktoriumi. 1968 m. įstojo į Lenkijos demokratų partiją. Buvo išrinktas į Darlovo miesto ir valsčiaus valdybas. 1985 m. išrinktas į Lenkijos seimą, kur dirbo transporto, laivybos ir užsienio ekonominio bendradarbiavimo komitetuose. Vėliau dirbo Vakarų Pamario vaivadijos tarybos nariu, Darlovo turizmo skyriaus prezidentu, Slavno apskrities kelių valdybos direktoriumi.

Nuorodos
--------

* Biografija (lenk.)[neveikianti nuoroda];
* Susiję straipsniai (lenk.)[neveikianti nuoroda].

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija (lenk.)[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |


|  |
| --- |
| ZIL-157 |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Lichačiovo vardo automobilių gamykla |
| Metai | 1958-1978 (1991) |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | sunkvežimis |
| Kėbulo tipas (-ai) | 2 durų, bortinis |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | ZIL-130 |
| Transmisija (-os) | 5 pavarų mechaninė |
| Išmatavimai |
| Ilgis | 6684 mm |
| Plotis | 2315 mm |
| Aukštis | 2360 mm |
| Kita informacija |
| Susiję automobiliai | ZIL-131 |

**ZIL-157** (*ЗИЛ-157*) – tarybinis padidinto pravažumo sunkvežimis, 1958–1978 m. gamintas Lichačiovo vardo automobilių gamykloje.

1958–1961 m. gamintas kaip ZIL-157, nuo 1961 m. atnaujintas ir gamintas kaip ZIL-157K. Nuo 1978 m. automobilio gamyba perkelta į UAMZ ir tęsėsi iki pat 1991 m. ZIL-157 plačiai naudotas Tarybinės armijos, kolūkiuose, miškų ūkiuose, kai kuriomis savybėmis (paprastu remontu, lengvu pakrovimu) lenkė naujesnius ZIL-130 ar GAZ-53. Tiesa, sunkvežimis neturėjo hidraulinio vairo stiprintuvo.

Standartinis ZIL-157 modelis buvo bortinis sunkvežimis, kurio ilgis 6684 mm, plotis 2315 mm, aukštis 2360 mm (su tentu – 2915 mm), ratų bazė 3665 mm, masė 5540 kg. Sunkvežimio keliamoji galia – ~2,5–4,5 t. Sunkvežimis triašis, visų 6 varomų ratų. Automobilį varė 6 cilindrų, 5,5 l darbinio tūrio, 104 AG benzininis variklis. Didžiausias greitis – 65 km/h.

Sukurta keletas modifikacijų: vilkikas (ZIL-157V), su dvejomis benzino talpyklomis (ZIL-157E) ir kt.

* FurgonasFurgonas
* EstijojeEstijoje
* GaisrinėGaisrinė
* Lenkijos armijojeLenkijos armijoje
* Kaip paminklas DoneckeKaip paminklas Donecke

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: ZIL-157** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 41°53′57″š. pl. 12°29′13″r. ilg.﻿ / ﻿41.8993°š. pl. 12.4869°r. ilg.﻿ / 41.8993; 12.4869

Kvirinalo rūmai
**Kvirinalo rūmai** (it. *Palazzo del Quirinale*) – renesanso stiliaus statinys Italijos sostinėje Romoje. Šiuos rūmus 1583 m. pastatė popiežius Grigalius XIII. Iki 1870 m. šie rūmai buvo popiežių vasaros rezidencija, nuo 1870 m. iki 1947 m. – Italijos karalių, o šiuo metu čia yra šalies prezidento rezidencija. Šiuose rūmuose gyveno 30 popiežių, 4 karaliai ir vienuolika šalies prezidentų.

Rūmams pavadinimas buvo duotas nuo kalvos (aukščiausios iš septynių Romos kalvų), ant kurios jie stovi.

Prancūzijos imperatorius Napoleonas Bonapartas, nuo 1805 iki 1814 m. buvęs Italijos karaliumi, Kvirinalo rūmus buvo pasirinkęs kaip vieną iš savo rezidencijų. Tačiau juose jis nespėjo apsistoti iki savo valdymo pabaigos 1814 m.

Kvirinalo rūmus statė ir dekoravo žymūs to meto menininkai: Domenikas Fontana, Karlas Madernas, Berninis, Guido Reni ir kiti. Aikštės centre stovi fontanas su obelisku ir dioskūrų – Kastoro ir Polukso – skulptūromis.

Kvirinalo rūmai turi 4 hektarų ploto sodus.

Rūmai užima 110500 m2 plotą ir yra dešimti didžiausi rūmai pasaulyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Agence France-Presse, Rome's Quirinal palace - Napoleon's broken dream.
2. ↑  Quirinale Palace —The Napoleonic Period
3. ↑  „Il Quirinale, la residenza più vasta del mondo". loveforitaly.it. 2013 m. liepos 18 d. Suarchyvuotas originalas 2013 m. rugsėjo 27 d.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
| ***Pavojingas pacientas*** |
| --- |
|  |
| Kilmės šalis |  Nyderlandai |
| Režisierius | Ben Verbong |
| Scenaristas (-ai) | Jean van de Velde |
| Metai | 1994 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 105 min. |
| Kalba | olandų |
| **IMDb įrašas** |

**Pavojingas pacientas** (ol. *De flat*) – 1994 m. Nyderlanduose sukurtas trileris.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jauna psichiatrė Rus Hartman po skyrybų kartu su sūnumi apsigyvena dideliame apartamentų komplekse, tarnybiniame bute ir pradeda darbą naujoje vietoje. Kai jai atrodo, kad gyvenimas jau tvarkosi, gretimame name nužudoma moteris, kuri kartais prižiūrėdavo Ros Sūnų Devį. Kūną randa pati Ros ir jos naujas pacientas, kaimynystėje gyvenantis Erikas, pats neseniai tapęs našliu. 

Tarp Ros ir Eriko užsimezga romanas, tuo tarpu policija pradeda įtarti vyrą kaimynės žmogžudyste. Ros pati pradeda savo tyrimą, tačiau kuomet pradeda atrodyti, kad Erikas iš tiesų kaltas, policija, bandydama suimti, nužudo kitą įtariamąjį. Kuomet atrodo, kad Erikas visiškai išteisintas ir Ros įtarimai klaidingi, moteris šio bute aptinka įrodymų, kad tikrasis žudikas yra Erikas...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Renee Soutendijk – Rus
* Victor Löw – Erikas
* Hans Hoes – Žakas
* Jaimy Siebel – Devis
* Mirjam de Gruyter – Lidė
* Guy Sonnen – Ceskas

Apdovanojimai
-------------

* Auksinis veršis – geriausias aktorius (Victor Löw) (nominacija)
* Rembrandt apdovanojimas – geriausias filmas
| **Ježis Šmaidzinskis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1952 m. balandžio 9 d.Vroclavas |
| Mirė | 2010 m. balandžio 10 d. (58 metai)Smolenskas |
| Tautybė | lenkas |
| Sutuoktinis (-ė) | Malgožata |
| Vaikai | Agnieška, Andžejus |
|  |
| Veikla | Lenkijos politikas, Seimo narys |
| Pareigos | buvęs Lenkijos Seimo vicepirmininkas, Nacionalinės gynybos ministras |
|  |
| Alma mater | Vroclavo ekonomikos akademija |
|  |
|  **Vikiteka** | Jerzy Szmajdziński |

**Ježis Šmaidzinskis** (lenk. *Jerzy Andrzej Szmajdziński*, 1952 m. balandžio 9 d. Vroclave – 2010 m. balandžio 10 d. Smolenske) – lenkų politikas, ilgametis Lenkijos Seimo narys ir Seimo vicepirmininkas, buvęs Nacionalinės gynybos ministras.

Biografija
----------

1975 m. baigė Vroclavo ekonomikos akademiją. Nuo 1973 buvo LJDP narys, 1986–1990 m. – partijos CK narys. 1984–1989 vadovavo Lenkijos socialistinio jaunimo sąjungai, 1989–1990 m. buvo LJDP CK Organizacinio skyriaus vedėjas. Šią partiją paleidus, aktyviai dalyvavo „Lenkijos Respublikos Socialdemokratijos", vėliau – Lenkijos demokratinės kairiosios sąjungos veikloje, nuo 2008 m. buvo šios partijos vicepirmininkas. Vienas artimiausių prezidento A.Kvasnevskio bendražygių. Per 2005 m. Lenkijos prezidento rinkimus vadovavo V.Cimoševičiaus rinkiminiam štabui.

Septynias kadencijas (1985–1989 ir 1991–2010 m.) buvo Lenkijos Seimo narys, 2007–2010 m. – Seimo vicepirmininkas (vicemaršalka).

2001 m. spalio mėn. – 2005 m. spalio mėn. buvo Nacionalinės gynybos ministras L.Milerio ir M. Belkos vyriausybėse.

Žuvo 2010 m. balandžio 10 d. aviakatastrofoje prie Smolensko kartu su visa prezidentą L.Kačinskį lydėjusia delegacija.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-11-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑

  

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Bronislavas Komorovskis** | **Lenkijos Nacionalinės gynybos ministras**2001–2005 | Po to:**Radoslavas Sikorskis** |
| **Jerzy Ochmański** |
| --- |
| Gimė | 1933 m. gruodžio 4 d.Rudnikas prie Sano, Lenkija Lenkija |
| Mirė | 1996 m. birželio 15 d. (62 metai)Poznanė, Lenkija Lenkija |
|  |
| Veikla | istorikas |
|  |
| Alma mater | Poznanės Adomo Mickevičiaus universitetas |

**Ježis Ochmanskis** (lenk. *Jerzy Ochmański*, 1933 m. gruodžio 4 d. Rudnike prie Sano – 1996 m. birželio 15 d. Poznanėje) – lenkų istorikas, lituanistas, LDK istorijos tyrinėtojas.

Biografija
----------

Henriko Lovmianskio mokinys. Tyrinėjo LDK ir Rusijos istoriją, Felikso Dzeržinskio biografiją. Nuo 1955 m. dirbo Istorijos institute (nuo 1965 m. docentas, nuo 1970 m. profesorius), 1969–1972 m. Filosofijos-istorijos katedros dekanas, 1972–1975 m. Istorijos instituto direktoriaus pavaduotojas, nuo 1968 m. TSRS tautų istorijos katedros (nuo 1990 m. – Rytų Europos istorijos katedra) vedėjas.

Kūriniai
--------

* Jerzy Ochmański. Zaludnienie Litwy w roku 1790. // Zeszyty naukowe Uniwersytetu im. Adama Mickiewicza, Historia, z. 7, 1967.
* Ježis Ochmanskis. Senoji Lietuva. // Vilnius, Mintis, 1996.

Išnašos
-------

1. ↑  Vytautas Merkys. *Jerzy Ochmański*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-08-06.
| Helislenk. *Hel* |
| --- |
|              |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

HelisHelis

54°36′42″ š. pl. 18°48′29″ r. ilg.﻿ / ﻿54.61167°š. pl. 18.80806°r. ilg.﻿ / 54.61167; 18.80806﻿ (Helis (Lenkija))Koordinatės: 54°36′42″ š. pl. 18°48′29″ r. ilg.﻿ / ﻿54.61167°š. pl. 18.80806°r. ilg.﻿ / 54.61167; 18.80806﻿ (Helis (Lenkija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Pamario vaivadija |
|  |
| **Įkūrimo data** | XII a. |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 3 898  |
| **Plotas** | 21,27 km² |
| **Tankumas** (2006) | 183 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.hel.eu |
|  **Vikiteka** | Helis |

**Helis** (lenk. *Hel*, vok. *Hela*) – miestelis Lenkijoje, Pamario vaivadijoje, Pucko apskrityje. Išsidėstęs Helio nerijos smaigalyje, apie 33 km nuo žemyninės Lenkijos.

Istorija
--------

Gyvenvietė pirmąkart paminėta 1198 m. kaip prekybos silkėmis centras, *Gellen* pavadinimu. XIII a. gyvenvietė išaugo į vieną didžiausių regiono prekybos centrų, konkuravo su netoliese įsikūrusiu Gdansku. Tuo metu jai miesto teises suteikė Pomeranijos kunigaikštis Sventopelkas II.

Miestelis buvo įsikūręs maždaug 1,5 km nuo dabartinio centro. XV a. pusiasaliui ėmus trauktis dėl jūros erozijos, miestelis buvo perkeltas į saugesnę vietą. 1466 m. Kazimieras Jogailaitis miestelį paskyrė Gdansko valdytojų feodu, taip užbaigdamas šimtmečius trukusias grumtynes tarp abiejų miestų dėl ekonominio viešpatavimo Gdansko įlankos regione. 1526 m. Žygimantas Senasis panaikino buvusias privilegijas ir pardavė miestelį Gdansko valdžiai, nes miestelis ir taip buvo priklausomas nuo Gdansko.

Dėl XVII–XVIII a. trukusių karų miestelis patyrė didžiulę žalą, negana to 1872 m. buvo atimtos miesto teisės. 1896 m. miesteliui buvo suteiktas kurorto statutas. 1921 m. ištisai pusiasaliu iki Helo buvo nutiestas geležinkelis. Ketvirtajame XX a. dešimtmetyje miestelio uostas buvo paskelbtas Lenkijos kariuomenės laivyno baze.

1963 m. buvo gražintos miesto teisės. 1996 m. Lenkijos laivynas perleido likusią pusiasalio dalį miesto valdžiai, bet jam dar priklauso nedidelė bazė. Mieste įrengta jachtų marina.

Galerija
--------

* UostasUostas
* Helo švytyrysHelo švytyrys
* Jūrinė mina wz. 08/39, saugoma muziejuje po atviru dangumiJūrinė mina wz. 08/39, saugoma muziejuje po atviru dangumi
| Helmandas |
| --- |
| Helmandas Sangino slėnyje Helmandas Sangino slėnyje |
| **Ilgis** | 1150 km |
| **Baseino plotas** | 500 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 400-500 m³/s |
| **Ištakos** | Hindukušas |
| **Žiotys** | Hamuno ež. |
| **Šalys** | Afganistanas, Iranas |

**Helmandas** (pers. هیرمند = *Hīrmand*) – upė pietiniame Afganistane (iš dalies Irane). Tai ilgiausia šalies upė. Prasideda Hindukušo kalnuose, 80 km į pietus nuo Kabulo. Teka į pietvakarius dykuminėmis Dašti Margo ir Registano lygumomis. Baigiasi nenuotakioje Sistano įduboje, Hamuno ežere, esančiame Irane, prie pat Afganistano sienos. Helmandas vandeningiausias pavasrį ir vasarą. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Įrengta hidroelektrinių kaskada. Svarbiausias intakas – Argandabas (kairysis).

Senovėje upė buvo žinoma *Harahvaiti* vardu. Jos karštu sausringu slėniu ėjo prekybinis kelias tarp Indijos ir Artimųjų Rytų. Irigacinės sistemos and Helmando įrengtos dar senovėje, bet vėliau (XIII-XIV a.) sugriautos Mongolų karių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
**Kvintas Sertorijus** (*Quintus Sertorius*, m. 72 m. pr. m. e.) – romėnų politikas ir karvedys.

Karinę karjerą pradėjo jau būdamas žinomas oratorius ir juristas, armijoje tarnavo pas Kvintą Servilijų Kapijų ir vėliau – pas Gajų Marijų. 97 m. pr. m. e. Sertorijus tarnavo karo tribūnu Romos Ispanijos provincijoje (Pirėnų pusiasalis). 91 m. pr. m. e. tapo *Gallia Cisalpina* (Galijos dalis, esanti Italijos pusėje nuo Alpių) kvestoriumi. Ten buvo atsakingas už armijos rinkimą Marsų karui bei kovoje neteko akies.

Grįžęs į Romą, Sertorijus norėjo tapti tribūnu, tačiau dėl nežinomų priežasčių jam sutrukdė diktatorius Sula.

83 m. pr. m. e. Ispanijos provincijoje tapo prokonsulu. Nors iš pradžių kiti čia esantys Romos valdininkai nepripažino Sertorijui šių pareigų, jis užėmė valdžią armijos pagalba. Norėdamas užsitikrinti visišką provincijos kontrolę, Sertorijus pasiuntė Julijų Salinatorių įtvirtinti perėją per Pirėnų kalnus. Tačiau Salinatorius buvo išdavikiškai nužudytas, ir Sulos pasiųsta Gajaus Anijaus vadovaujama armija prasilaužė į Ispaniją. Sertorijus su savo armija atsitraukė į šiaurinę Afriką. Mauritanijoje sumušė Sulos pasiųstą armiją ir įgijo didelį populiarumą tarp romėnų valdžios nemėgstančių vietinių bei ispanų, buvo vadinamas net „naujuoju Hanibalu". Karvedžiui pavyko surinkti didžiulę armiją, prie jo prisijungė ir daug romėnų, nemėgusių Sulos valdžios. Su šia armija jis sumušė dar kelis prieš jį pasiųstus Romos karvedžius.

Sertorijus Ispanijoje įkūrė savivaldą, Romos pavyzdžiu suformavo 300 narių senatą. Vietinių gyventojų vaikams įkūrė mokyklą, kurioje jie buvo mokomi taip pat Romos švietimo pavyzdžiu. Ispaniją jis pilnai valdė šešerius metus, iki 77 m. pr. m. e. Šiais metais prie Sertorijaus prisijungė Markas Perpena Ventas su dalimi Romos nobiliteto ir nemaža armija. Tačiau tais pačiais metais iš Romos prieš jį kovoti išvyko Gnėjus Pompėjus Didysis. Jis turėjo padėti anksčiau nesėkmingai maištininkus bandžiusiam įveikti Sulos karvedžiui Kvintui Cecilijui Metelui Pijui. Pirmi keli mūšiai buvo sėkmingesni Sertorijui. Netoli Saguntumo jis beveik visiškai sumušė jungtinę Metelo ir Pompėjaus armiją ir privertė Pompėjų prašyti iš Romos pastiprinimų.

Tačiau 72 m. pr. m. e. nesutarimai su pavaldiniais romėnais pasibaigė Kvinto Sertorijaus žmogžudyste. Karvedys buvo nužudytas Marko Perpenos Vento iniciatyva, pakviestas į jo surengtą banketą. Tuo metu nepriklausoma Ispanijos respublika buvo beveik visiškai įkurta, tačiau po Sertorijaus mirties Pompėjui ir Metelui pavyko vėl ją visiškai užkariauti ir prijungti prie Romos.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

* Plutarcho „Sertorijus" Archyvuota kopija 2008-01-19 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°13′23″š. pl. 25°33′05″r. ilg.﻿ / ﻿55.2231597°š. pl. 25.5514006°r. ilg.﻿ / 55.2231597; 25.5514006



| Kamužėlis |
| --- |
| Vaizdas nuo pietrytinio kranto |
| Vieta | Mindūnų seniūnija, Molėtų raj. |
| Plotas | 0,048 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,08 km |
| Išteka | Kamužė |

**Kamužėlis** – ežeras Molėtų rajone, Labanoro regioniniame parke, apie 1,5 km į pietvakarius nuo Mindūnų, pakeliui link apžvalgos bokšto. Vandens telkinio kodas LR ežerų klasifikatoriuje 12130188, plotas 4,8 ha. Priklauso Žeimenos baseinui. Telkšo tarp Baltųjų Lakajų (šiaurės vakaruose jungiasi 14 m pločio pelkėta protaka) ir Siesarties ežerų (pietryčiuose išteka Kamužės upelis). Krantai apaugę mišku - iš šiaurės prieina Mindūnų miškas, iš pietų - Rudesos miškas.

Ežeras ovalo formos, ištįsęs šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 0,45 km, didžiausias plotis iki 180 m. Altitudė 145,7 m. Šiauriniame krante įrengta poilsiavietė.

Artimiausios gyvenvietės: Mindūnai, Kamužė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Molėtų rajono ežerai
Dažiklį rudąjį FK sudarančios molekulės
**Rudasis FK** (angl. *Brown FK; Kipper Brown; Chocolate Brown FK; C.I. Food Brown 1*) – rudas šešių sintetinių azo dažiklių ir natrio chlorido ir/ar natrio sulfato mišinys. Šis mišinys labai tirpus vandenyje.

Panaudojimas
------------

Naudojamas kaip maisto priedas dažiklis žymimas kodu **E154**.
  
E154 naudojamas rūkytai ir sūdytai skumbrei ir kitokiai žuviai, keptiems kumpiams ir kitokiai mėsai, traškučiams paspalvinti. Rudasis FK suteikia sveiką spalvą, kuri neišnyksta termiškai apdorojant ir neišsiplauna.

Sveikata
--------

Rudąjį FK „Hiperaktyvių vaikų paramos grupė" (angl. *Hyperactive Children's Support Group*) rekomenduoja pašalinti iš vaikų maisto, ypač kartu su benzoatais.
  
Šis dažiklis salicilatams jautriems žmonėms gali sukelti alergines reakcijas, gali paryškinti astmos simptomus.

Rudasis FK yra uždraustas Europos Sąjungoje (išskyrus D. Britaniją), Australijoje, Austrijoje, Kanadoje, JAV, Suomijoje, Japonijoje, Airijoje, Švedijoje, Šveicarijoje, Naujojoje Zelandijoje ir Norvegijoje.

Rudasis FK bakterijoms *Salmonella typhimurium* yra mutagenas.

Sudėtinės dalys
---------------

Į rudąjį FK įeina šie dažikliai:

* natrio 4-(2,4-diaminofenilazo)benzensulfonatas
* natrio 4-(4,6-diamino-m-tolilazo)benzensulfonatas
* dinatrio 4,4'-(4,6-diamino-1,3-fenilenebisazo)-di(benzensulfonatas)
* dinatrio 4,4'-(2,4-diamino-1,3-fenilenebisazo)-di(benzenesulfonatas)
* dinatrio 4,4'-(2,4-diamino-5-metil-1,3-fenilenebisazo)-di(benzensulfonatas)
* trinatrio 4,4',4'-(2,4-diaminobenzen-1,3,5-trisazo)-tri(benzensulfonatas)

Nuorodos
--------

1. ↑  E154 Brown FK
2. ↑  E154, Brown FK, Kipper Brown Archyvuota kopija 2021-03-23 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Venitt S. Bushell C.T. (1976) Mutagenicity of the food colour brown FK and constituents in Salmonella typhimurium. In: *Mutat Res.* 1976 Nov;40(4):309-15.

* BROWN FK[neveikianti nuoroda] Prepared at the 30th JECFA (1986), published in FNP 37 (1986) and in FNP 52 (1992).
* BROWN FK
* International programme on chemical safety. Summary of toxilogical data of certain food additives.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Otfrydas Proisleris** (vok. *Otfried Preußler*; 1923 m. spalio 20 d. – 2013 m. vasario 18 d.) – vienas žymiausių Vokietijos vaikų rašytojų, savo knygomis pripažinimą pelnęs ne tik savoje, bet ir daugelyje kitų pasaulio šalių. Daugiau negu 50 milijonų jo knygų kopijų buvo parduota visame pasaulyje ir buvo išversta į 55 kalbas. Geriausiai žinomi autoriaus kūriniai yra „Plėšikas Hocenplocas" ir „Krabatas arba treji metai užburtame malūne".

Jis gimė Liberece (Čekoslovakijoje) ir apsigyveno Bavarijoje (Vokietijoje).

Paklaustas, kodėl rašo vaikams, O. Proisleris atsako labai paprastai: „Rašymas vaikams man teikia begalinį džiaugsmą. Tiek pat džiaugsmo, kiek aš gaunu rašydamas, norėčiau palinkėti ir savo skaitytojams". O. Proisleris savo pasisakymuose dažnai vartoja žodį „džiaugsmas". Džiaugsmo kategorija ir išreiškia pagrindinį O. Proislerio, kaip rašytojo, kredo. „Gyvenimas ir džiaugsmas – dalykai, kurie suaugusiųjų pasaulyje, deja, ne visada būna greta, tačiau vaikystėje jie turėtų būti sinonimai", – sako O. Proisleris.
|  *Ruddy Zang Milama*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Ruddy Zang Milama |
| Gimė | 1987 m. birželio 6 d. (35 metai) |
| Atstovauja (-vo) |  Gabonas |
| Aktyvumo metai | 2006 - dabar |
|  |
| Rungtys | Sprintas |
| Asmeniniai rekordai | 60 m: 7,13 (NR)  100 m: 11,03 (NR)  200 m: 23,54 (NR) |
|  |
| Pasaulio uždarų patalpų čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  **Afrikos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**1 | **Suma**2 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Paulette Ruddy Zang Milama** (g. 1987 m. birželio 6 d. Port Žantilyje) – Gabono lengvaatletė. Nacionalinės olimpinės rinktinės narė ir rekordininkė.

Biografija
----------

Ruddy Zang Milama tarptautinėje arenoje debiutavo 2006 m. sudalyvaudama pasaulio jaunimo čempionate. 100 m bėgimo distancijoje sportininkė atrankiniuose bėgimuose liko šešta ir į kitą etapą nepateko. Po metų sprinterė jau dalyvavo suaugusiųjų pasaulio čempionate Osakoje kur atrankiniuose bėgimuose jai pritrūko tik vienu laipteliu aukštesnės pozicijos patekimui į kitą etapą ir galutinėje įskaitoje ji liko 33 vietoje. 2008 m. žiemos sezone Milama startavo pasualio uždarų patalpų čempionate, bet po atrankinių bėgimų patekti į kitą etapą jai nepavyko. Tais pačiais metais lengvaatletė pelnė kelialapį į 2008 m. vasaros olimpines žaidynes. Olimpiadoje sportininkė įveikė pirmąjį raundą, bet į pusfinalį patekti nepavyko ir galutinėje įskaitoje ji liko 33-ia. 2009 m. pasaulio čempionate sprinterei nepavyko įveikti pirmojo etapo. 2010 m. žiemos sezone Ruddy Zang Milama dalyvavo 60 m bėgimuose pasaulio uždarų patalpų čempionate. Bėgikė pasiekė finalinius bėgimus kur liko 4-oje vietoje. Tų pačių metų pabaigoje išaiškėjus kad viena iš prizininkių LaVerne Jones-Ferrette vartojo neleistinus preparatus Gabono atstovei atiteko bronzos medalis. 2010 m. Afrikos čempionate Milama laimėjo sidabrą 100 m bėgime ir bronzą 200 m bėgime.

Nuorodos
--------

* Ruddy Zang Milama IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2012-10-20 iš Wayback Machine projekto.
| Skernevicėslenk. *Skierniewice* |
| --- |
|              |
| *Skernevicių geležinkelio stotis* |
|  |
| 

SkernevicėsSkernevicės

51°58′00″ š. pl. 20°09′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.96667°š. pl. 20.15000°r. ilg.﻿ / 51.96667; 20.15000﻿ (Skernevicės)Koordinatės: 51°58′00″ š. pl. 20°09′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.96667°š. pl. 20.15000°r. ilg.﻿ / 51.96667; 20.15000﻿ (Skernevicės) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Lodzės vaivadija |
| **Apskritis** | Skernevicių apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 49 132  |
| **Plotas** | 32,6 km² |
| **Tankumas** (2007) | 1 507 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 96-100 |
| **Tinklalapis** | www.skierniewice.net.pl |
|  **Vikiteka** | Skernevicės |

**Skernevi̇̀cės**  (lenk. *Skierniewice*) – miestas-apskritis vidurio Lenkijoje, Lodzės vaivadijoje, pusiaukelėje tarp Lodzės ir Varšuvos. Apskrities centras, įsikūręs prie Skernevkos (*Skierniewka*) upės. 1975–1998 m. laikotarpyje buvo Skernevicių vaivadijos centru. 49,1 tūkst. gyventojų.

Istorija
--------

Rotušė
Miestas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1359 m. Skernevicėms miesto teisės suteiktos 1457 m. pagal arkivyskupo Jano Sprovskio (*Jan Sprowski*) raštą. Teises 1463 m. patvirtino Kazimieras Jogailaitis. Garsioji Skernevicių geležinkelio stotis buvo Varšuvos–Vienos geležinkelio dalimi. 1884 m. rugsėjo 15 d. čia įvyko Trijų imperatorių lygos (vok. *Dreikaiserabkommen*) susitikimas, kuriame dalyvavo rusų caras Aleksandras II, austrų imperatorius Pranciškus Juozapas I ir vokiečių kaizeris Vilhelmas I. XIX a. čia buvo Varšuvos gubernijos Skernevicių apskrities centras.

Žymūs žmonės
------------

Su miesto istorija susiję kompozitorius Frederikas Šopenas, rašytojas Vladislavas Reimontas, poetas Ignacijus Krasickis.

Nuorodos
--------

* Skernevicių miesto oficiali svetainė (lenkų k.)

1. ↑  Pasaulio vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006–2014. (VLKK versija)
2. ↑  *Skierniewice*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. X (Rukszenice — Sochaczew). Warszawa, 1889, 672 psl. **(**lenk.**)**
| Rudekšna |
| --- |
| Rudekšna ties Pagiriais Rudekšna ties Pagiriais |
| **Ilgis** | 21 km |
| **Baseino plotas** | 41 km² |
| **Ištakos** | Gružų miškas |
| **Žiotys** | Obelis |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Rudekšna |

**Rudekšna** – upė vidurio Lietuvoje, daugiausia Kėdainių rajone; Obels dešinysis intakas (Nevėžio baseinas). Prasideda į rytus nuo Pagirių, Ukmergės rajono paribyje, prie Gružų miško. Teka į šiaurę, vėliau į pietvakarius, pro Pagirių miestelį, įteka į Obelį 42 km nuo jos žiočių, netoli Runeikių.

Upėvardis Pagiriuose
Intakas – Geležė (kairysis).

Visa Rudekšnos vaga ištiesinta. Prie upės įsikūrę: Trakai, Žižmiai, Mauliai, Pagiriai, Liliūnai, Runeikiai.

Etimologija
-----------

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *rudas* („spalvos pavadinimas").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Rudekšna*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 577
2. ↑   Archyvuota kopija 2015-07-21 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Noselėnų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Noselėnų piliakalnisNoselėnų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°54′28.7″ š. pl. 25°43′11.4″ r. ilg.﻿ / ﻿54.907972°š. pl. 25.719833°r. ilg.﻿ / 54.907972; 25.719833Koordinatės: 54°54′28.7″ š. pl. 25°43′11.4″ r. ilg.﻿ / ﻿54.907972°š. pl. 25.719833°r. ilg.﻿ / 54.907972; 25.719833 |

 |
| Vieta | Švenčionių rajonas |
| Seniūnija | Magūnų seniūnija |
| Aukštis | 14 m |
| Plotas | 61x27 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1970 |
| Registro Nr. | VT256/ /31116 |

**Noselėnų piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 31116; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. VT256) ir gyvenvietė Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Noselėnų, Magūnų seniūnija. Pasiekiamas keliu Magūnai – Raubiškiai, ties Šeškynės pilkapiais pasukus į kairę vakarų kryptimi per iškirstą proskyną, paėjus ja 400 m – piliakalnis yra proskynos gale.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas Ungurinio ežero rytiniame krante esančio pusiasalio centrinėje aukščiausioje dalyje. Aikštelė netaisyklingo ovalo formos, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 61x27 m dydžio. Jos pietrytiniame gale supiltas 0,5 m aukščio, 18 m pločio pylimas, už kurio iškastas 9 m pločio, 0,5 m gylio griovys. Už griovio supiltas antras 0,2 m aukščio, 6 m pločio pylimas. Šiaurės vakarų šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 5 m pločio terasa. Šlaitai statūs, iki 14 m aukščio, išskyrus žemą ir labai nuolaidų pietrytinį, 8 m aukštyje žemiau aikštelės statinti.

Šiaurės rytų aikštelės dalis seniai nuplauta ežero, piliakalnis apardytas arimų, terasa – duobės. Jis apaugęs spygliuočių mišku, kuris aikštelėje smarkiai iškirstas.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. KPD Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas. 2007-02-27; Nr.: KPD-RM-256. Paminklo teritorijos plotas 26700 m².

400 m į rytus yra VI a. – XII a. Šeškynės pilkapynas (unikalus objekto MC kodas 12087).

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Abejučių piliakalnis 9 km | Pavandenės piliakalnis 19 km | Baliulių piliakalnis 15 km |  |
| Bernotų piliakalnis 24 km |  | Karanėtų piliakalnis 18 km |
| Rėvos piliakalnis 7 km | Ignacovo piliakalnis 16 km | Prienų piliakalnis (Švenčionys) 7 km Nidžionių piliakalnis 20 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------


* Tadas Šidiškis. Šiaurės rytų Lietuvos sakraliniai mitologiniai objektai. 2. (Švenčionių raj.) // Mūsų kraštas. Vilnius. 1995. T. 1(6), p. 135–143.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Noselėnai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Asas de Portugal |
| --- |
| *Asas de Portugal* Vigo tarptautinėje aviacijos parodoje (Ispanijoje) |
| Veikimo laikas | 1977—1990, 1997—1998, 2001,2005—2010 m. |
| Valstybė | Portugalijos vėliava Portugalija |
| Pavaldus | Portugalijos oro pajėgos |
| Rūšis | aukštojo pilotažo komanda |
| Dydis | 2 pilotai, 8 žmonės pagalbinio personalo |
| Būstinė | 11-oji aviacijos bazė |

***Asas de Portugal*** ('Portugalijos sparnai') – 1977 m. sukurta Portugalijos skrydžių demonstravimo komanda, įeinanti į Oro pajėgų 103-iosios eskadrilės sudėtį. Jie yra Portugalijos nacionalinė aerobatikos komanda ir skraido dviem buvusiais Liuftvafės lėktuvais *Dassault-Breguet/Dornier Alpha Jet*.

Istorija
--------

Aerobatikos komanda *Asas de Portugal* buvo įkurta 1977 m. Oro pajėgų štabo viršininko įsakymu. Tikslas buvo atstovauti Portugalijos Oro pajėgas Tarptautinėje aviacijos šventėje. Šis aerobatikos dalinys buvo sukurtas praėjus 25 metams po ankstesnių tokių komandų buvimo. *Asas de Portugal* pirmtakai buvo *Dragões* ('Drakonai') ir *São Jorge* ('šv. Jurgio') aerobatikos patruliai. 

Šis demonstracinis patrulis, naudojęs *Cessna T-37C*, veikė 13 metų, o po to buvo sujungtas su 102-ąja eskadrile *Panchos*. Per tą laiką buvo atlikta 186 demonstraciniai skrydžiai, iš kurių 40 buvo atlikti tarptautiniuose renginiuose. Po 1990 m. pertvarkant Portugalijos oro pajėgas buvo nurašyti pasenę lėktuvai T-37, ir komandos veikla nutrūko. 

1997 m. komanda buvo vėl atkurta. Ji buvo aprūpinta lėktuvais *Alpha Jet* ir priskirta 103-iajai eskadrilei *Caracóis* ('Sraigės'). Komandą sudarė 7 pilotai ir techninio aptarnavimo grupė. Pirmasis viešas pasirodymas su lėktuvais *Alpha Jet* įvyko 1997 m. birželio 27 d. švenčiant 45-ąsias Portugalijos oro pajėgų metines Sintros aviacijos bazėje. 

1998 m. demonstracinis patrulis vėl buvo panaikintas dėl logistinių priežasčių. 

50-ųjų Portugalijos oro pajėgų metinių proga 2001 m. 103-ioji eskadrilė buvo vėl įpareigota paruošti demonstracinį aerobatikos skrydį lėktuvais *Alpha Jet*. Taip atsirado dviejų lėktuvų demonstracinė komanda, kuri metinių minėjime atstovavo Portugalijai su 16 minučių aukštojo pilotažo programa. 

2005 m. *Asas de Portugal* komanda buvo atkurta kaip 103-iosios eskadrilės padalinys Bežos aviacijos bazėje (*BA11*). 
  
2010 m. komanda buvo išformuota prieš prasidedant aviacijos švenčių sezonui. Neoficialiai buvo aiškinta, kad to priežastis - neskelbta avarija skrendant palei pat žemę.

Galerija
--------

* Alpha Jet lėktuvas*Alpha Jet* lėktuvas
* Asas de Portugal 2009 m.*Asas de Portugal* 2009 m.
* Asas de Portugal lėktuvas T-37.*Asas de Portugal* lėktuvas T-37.
* Lėktuvas T-37 iš šonoLėktuvas T-37 iš šono

Taip pat skaitykite
-------------------

* *Rotores de Portugal*

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Asas de Portugal** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Rudasis medkirtis** |
| --- |
| Rudasis gaisrasekis (Arhopalus rusticus)Rudasis gaisrasekis (*Arhopalus rusticus* L.) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Lapgraužiniai  *( Chrysomeloidea)* |
| Šeima: | Ūsuočiai  *( Cerambycidae)* |
| Pošeimis: | Medkirtėnai  *( Spondylidinae)* |
| Gentis: | Gaisrasekiai  *( Arhopalus)* |
| Rūšis: | Rudasis gaisrasekis  *( Arhopalus rusticus)* |

 |
| Binomas |
| ***Arhopalus rusticus***Linnaeus, 1758 |
| Sinonimai |
| * **Rudasis medkirtis**
* **Rudasis pušinis ūsuotis**

 |

**Rudasis gaisrasekis** (*Arhopalus rusticus*) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas.

Išvaizda
--------

Rudojo medkirčio akis.
Suaugę vabalai pailgi, nuo 10 iki 27 mm, šiek tiek plokšti, rudos arba juosvai rudos spalvos. Galva trumpa, akys gana didelės, tamsios, padengtos plaukeliais. Antenų ilgis maždaug kaip pusė kūno ilgio.

Biologija
---------

Lervos vystosi po džiūstančių ar nusilpusių pušų, rečiau eglių žieve, taip pat ir medienoje. Neretas ir sausuose rąstuose ar lentose. Vystosi nuo 2 iki 4 metų, priklausomai nuo medienos sausumo.

Suaugėliai gyvena iki 45 dienų. Skraido birželio - rugsėjo vakarais, skrenda į šviesą.

Paplitimas
----------

Aptinkamas Europoje, Šiaurės Afrikoje, Azijoje, Šiaurės Amerikoje.

Lietuvoje dažnas spygliuočių miškuose, lentpjūvėse ar malkinėse.

Nuotraukos
----------

* 
* 
* 
*
**Achille Polonara**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1991 m. lapkričio 23 d. (31 metai) |
| Gimimo vieta | Ankona, Italija |
| Ūgis | 2,03 m |
| Svoris | 90 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Bolonijos „Virtus" |
| **Pozicija** | sunkusis kraštas |
| Profesionalūs klubai |
| 2009–20122012–20142014–20172017–20192019–20212021–20222022–202320232023– | Teramo „Basket"Varezės „Pallacanestro" Em. Redžo „Pallacanestro"Sasario „Dinamo" Vitorijos „Baskonia"Stambulo „Fenerbahçe"Stambulo „Anadolu Efes"Kauno „Žalgiris"Bolonijos „Virtus" |  |
| Šalies rinktinė |
| 2014– | Italija Italija |  |
|  |

**Akilė Polonara** (*Achille Polonara*, g. 1991 m. lapkričio 23 d.) – Italijos krepšininkas, rungtyniaujantis daugiausia sunkiuoju krašto puolėju.

Karjeros pradžioje rungtyniavo Italijos klubuose: Teramo „Basket" (žaidė jo jaunimo komandose), Varezėje, su kuria dalyvavo Europos taurėje, Redžianos „Pallacanestro", taip pat dalyvavusioje Europos taurėje, Sasario „Dinamo", su kuriuo žaidė FIBA Europos taurėje ir ją laimėjo. 2019 m. Polonara sudarė 2 metų kontraktą su Eurolygos klubu – Vitorijos „Baskonia". 2019–20 m. buvo atsarginis žaidėjas, Eurolygoje vidutiniškai rinkęs po 3,1 taško ir 4,2 naud. balo, bet kitame sezone šie rodikliai išaugo atitinkamai 12,2 ir 16,5. 2021 m. perėjęs į Stambulo „Fenerbahçe" žaidė blankiau (vid. 7,3 taško Eurolygoje), o kitą sezoną persikėlė į kitą Stambulo klubą – Eurolygos čempionus „Anadolu Efes", tačiau ten neįsitvirtino. 2023 m. sausio 7 d. perėjo į Kauno „Žalgirį".

Akilė Polonara atstovavo Italijos jaunimo rinktinėms. 2014 m. debiutavo nacionalinėje rinktinėje. Su ja dalyvavo 2015, 2022 m. Europos čempionatuose, 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

Pasiekimai
----------

* Turkijos krepšinio lyga: 2022 m.
* ACB lyga: 2020 m.
* FIBA Europos taurė: 2019 m.
* Italijos krepšinio supertaurė: 2015 m.
* Karaliaus Mindaugo taurė: 2023 m.
* Lietuvos krepšinio lyga: 2023 m.
* Europos U-20 krepšinio čempionatas: sidabras – 2011 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Achille POLONARA at the FIBA Europe Cup 2018-19"
2. ↑  A.Polonara gins „Žalgirio" garbę, *krepsinis.net*
3. ↑  „Achille Polonara". *Federazione Italiana Pallacanestro*