recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Indicatoridae** |
| --- |
| Prodotiscus regulus*Prodotiscus regulus* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Geniniai paukščiai  *( Piciformes)* |
| Šeima: | Medpaukštiniai  *( Indicatoridae)* |

 |

**Medpaukščiai** (kitaip dar **medaus rodytojai**, **indikatoriniai**) (lot. *Indicatoridae*) – geninių (*Piciformes*) paukščių šeima.

Smulkūs Afrikos ir Pietryčių Azijos tropinių miškų paukščiai. Jų oda stora, apsaugo nuo bičių įgėlimo, o žarnyno bakterijos padeda suvirškinti vašką. Gerai skraido, turi neilgą stiprų snapą. Minta vapsvų ir laukinių bičių perais bei korių vašku, skruzdėlėmis, termitais, vabzdžių lervomis ir kitų paukščių kiaušiniais.

Aptikę bičių koloniją, triukšmingai įspėja sutiktą žmogų ar bitėdį barsuką (*Mellivora capensis*) ir atveda prie savo radinio. Kai šie išdrasko lizdą, paukštis nutupia palesti. Kiaušinius perėti pakiša kitiems uoksuose gyvenantiems paukščiams. Pirmomis gyvenimo dienomis jaunikliai snapo gale turi aštrų kabliuką. Tokiu snapu lengvai užmuša šeimininko jauniklius ir išmeta iš lizdo (lizdinis parazitizmas). Pasaulyje gyvena 17 rūšių.
| **Kostas Kynas** |
| --- |
| Gimė | 1951 m. spalio 24 d. (71 metai)Pančekiai, Vilkaviškio rajonas |
| Vaikai | Žilvinas, Mindaugas, Jurga |
|  |
| Veikla | žurnalistas, Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1999 m. Naujoji sąjunga;
* 2005 m. Lietuvos socialdemokratų partija.

 |
|  |
| Alma mater | 1974 m. Vilniaus universitetas |

**Kostas Kynas** (g. 1951 m. spalio 24 d. Pančekiai, Vilkaviškio rajonas) – žurnalistas, Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1968 m. baigė Pilviškių vidurinę mokyklą, o 1974 m. Vilniaus V. Kapsuko universiteto Istorijos fakultete įgijo žurnalistikos specialybę.

1968–1969 m. Vilkaviškio metalo gaminių gamyklos darbininkas, 1970–1972 m. „Valstiečių laikraščio" teletaipininkas, 1972–1982 m. Lietuvos radijo ir televizijos komiteto sporto komentatorius. Komentuodavo įvairių sporto šakų (futbolo, krepšinio, rankinio) rungtynes, rengė sporto apžvalgas laidai „Panorama". Be to, vedė laidas šachmatininkams, „Sporto studiją" ir kt. Vykdavo į įvairius Tarybų Sąjungos miestus, kur rungtynes žaisdavo vyrų Vilniaus „Statybos" bei moterų „Kibirkšties" krepšinio komandos arba „Žalgirio" futbolininkai.

1982–1991 m. Marijampolės korespondentų punkto vedėjas. Nuo 1991 m. UAB „TeleSATpressa" valdytojas, Šilutės, Prienų ir Marijampolės spaustuvių akcininkas, savaitraščių „TV savaitė" bei „Šešupė" leidėjas,  laikraščio „100 procentų" bei kitų steigėjas ir leidėjas.

1999 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys, 2005 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Marijampolės skyriaus narys. 2007-2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys.

Parašė (kartu su kitais) keletą knygų apie priešgaisrinį taikomąjį sportą.

Vyrų krepšinio komandos „Sūduva" atstovas spaudai, Marijampolės apskrities futbolo federacijos atstovas spaudai. Marijampolės aeroklubo narys. Išsiskyręs, vaikai Žilvinas, Mindaugas, Jurga.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 222 psl.
2. ↑  Eglė Kviesulaitienė. „Komentatoriaus darbas vis dar kelia nostalgiją". Santaka. Nuoroda tikrinta 2021-05-09.
3. ↑  *KYK serija Lietuvos miestai*, Neolitas, 2005, p. 189, ISBN 978-9986-709-52-7
**Kostas Burbulys** (1903 m. kovo 25 d. Šimpeliškių k. Biržų valsč. – 2002 m. sausio 29 d. Čikagoje) – metodistų bažnyčios kunigas ir Biblijos vertėjas.

Biografija
----------

Gimė neturtingų mažažemių valstiečių šeimoje. Jaunystėje gyveno Biržuose, mokėsi Biržų gimnazijoje, uoliai lankė reformatų bažnyčios pamaldas. Atliko karinę tarnybą Lietuvos kariuomenėje.

1927 m. Pilviškiuose vyko Baltijos šalių metodistų bažnyčių metinė konferencija. Čia K. Burbuliui buvo pasiūlyta mokytis jų kunigų seminarijoje. Mokėsi seminarijoje Rygoje, po to – Frankfurte prie Maino. Po Antrojo pasaulinio karo Burbulių šeima išvyko gyventi į JAV.

Iš Anglijos pas jį atvykęs Jungtinių Biblijos draugijų atstovas pakvietė dalyvauti Biblijos vertimo į lietuvių kalbą komitete, į kurio darbą kunigas K. Burbulys aktyviai įsijungė. 1954 m. buvo pradėtas leisti tarpkonfesinis krikščioniškas laikraštis „Evangelijos šviesa". Laikraščio redaktoriumi paskirtas Algirdas Jurėnas. Vėliau šio laikraščio leidimą perėmė K. Burbulys ir tęsė iki 1993 m.

1978 m. K. Burbulys apsisprendė imtis Senojo Testamento teksto (karaliaus Jokūbo sankcionuotasis) paruošimo lietuvių kalba. Šiame darbe jis naudojosi lietuviškais vertimais, kai kur buvo panaudoti graikų ir hebrajų kalbų pažodiniai vertimai, taip pat anglų ir vokiečių naujausi vertimai ir komentarai. Visą šį darbą kunigas kukliai pavadino teksto paruošimu.

Pirmasis K. Burbulio išverstas Biblijos rankraštis Lietuvą pasiekė 1985 m. Jo vertimo pagrindu 1996 m. išspausdinta leidyklos „Tikėjimo žodis" parengta Biblijos redakcija. Iki 2002 m. buvo išleistos bent trys šios Biblijos laidos.

Mirė 2002 m. sausio 29 d. Čikagoje, JAV.

Kiti leidiniai
--------------

* Biblijos kilmė
* Gyvendamas privalai (spausdinta Lietuvoje)
* Paskutinė Kosto Burbulio knyga. – Vilnius, leidykla „Tikėjimo žodis", 1999, ISBN 9986-675-27-8
* Kas slypi Šventojo Rašto žodyje (spausdinta Lietuvoje)

Išnašos
-------

1. 1 2
|  Janešai |
| --- |
| Gyventojų skaičius | 1000 |
| Populiacija šalyse | Peru vėliava Peru |
| Kalba (-os) | janešų, ispanų |
| Religijos | vietiniai tikėjimai, krikščionybė |
| Giminingos etninės grupės | ašaninkai, mačigengai, pirai, kiti aravakai |

**Janešai** (*Yanesha*) arba ***amuešai*** (*Amuesha*) – indėnų tauta, gyvenanti Peru rytuose, Amazonijoje. Įsikūrę daugiausia rytinėse Andų pašlaitėse, Ukajalio baseine (Čančamajaus, Oksapampos, Puerto Inkos provincijos). Populiacija siekia ~1000 žmonių. Vartoja janešų kalbą, priklausančią aravakų kalbų šeimai.

Janešų mergaitės
Tradiciškai janešai verčiasi medžiokle, žvejyba, tropine žemdirbyste. Dabar daug janešų dirba kavamedžių, dažinių urlijų plantacijose, augina vilkakoras, verčiasi gyvulininkyste, amatais.

Katalikų misionieriai janešų žemes pasiekė jau XVI a. tačiau pirmosios pranciškonų misijos įsteigtos XVIII a. Dėl europiečių atneštų ligų ir kolonializmo, janešų populiacija ženkliai sumažėjo.

Nuorodos
--------

* Janešų menas Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
| **Trichogaster chuna** |
| --- |
| Medspalvis guramis (*Trichogaster chuna*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Ešeržuvės  *( Perciformes)* |
| Šeima: | Guraminės  *( Osphronemidae)* |
| Gentis: | Siūlapelekiai guramiai  *( Trichogaster)* |
| Rūšis: | Medspalvis guramis  *( Trichogaster chuna)* |

 |
| Binomas |
| ***Trichogaster chuna***Hamilton, 1822 |
|  FishBase |

**Medspalvis guramis** (*Trichogaster chuna*) – guraminių (*Osphronemidae*) šeimos žuvis, dažnai auginama akvariumuose. 

Dauginimosi metu patinas iš burbuliukų sulipdo tvirtą lizdą ir saugo ikrus bei išsiritusį mailių.

Paplitimas ir ekologija
-----------------------

Paplitęs šiaurės rytinėje Indostano dalyje, Bramaputros ir Gango žemupiuose ir deltose. Sutinkami Indijos Utar Pradešo, Biharo, Džarkando, Vakarų Bengalijos, Asamo valstijose ir Bangladeše. 

Iš negausių stebėjimų ne akvariumo sąlygose galima spręsti, kad gyvena sekliose upių pakrantėse ir užsemiamose vietose. Minta vabzdžiais, kuriuos surenka nuo vandens paviršiaus arba numuša išpučiama vandens srovele.

Dauginimasis
------------

Dauginasi nuo rugpjūčio iki spalio mėnesio. Tuo metu vandens temperatūra yra tarp 26 ir 30 °C.

Požymiai
--------

Dydis - 4-4,5 cm. Patelės šiek tiek didesnės už patinėlius. Pasitaiko įvairiausių spalvinių atmainų. Kūnas su neryškiomis juostelėmis.

Nuorodos
--------

1. ↑  J. Krause: Beobachtungen zur Schaumnestfunktion in der Heimat von Colisa lalia und Colisa chuna. In: AT. 1976, S. 387.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Medspalvis guramis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Kostas Cibulskas** (1896 m. vasario 18 d. Trakiškių kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, dabartiniame Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiuje – 1985 m. birželio 16 d. Lietuvoje, Jurabarko rajono Veliuonoje) – chorvedys ir ūkininkas.

Biografija
----------

Didelę įtaką mažajam Kostui padarė senelis, altorių meistras ir Trakiškių kaimo *šaltyšius* (seniūnas) Jonas Cibulskas (1840–1921). Trakiškių seniūnu buvo ir tėvas Augustas Cibulskas (1862–1939). Kai pastarasis paseno, seniūnu tapo pats Kostas Cibulskas.

Mokėsi privačiai ir savarankiškai. 1926 m. pradėjo vadovauti pirmajam pasaulėtiniam chorui Punsko krašte. Šis 40 – 50 saviveiklininkų choras priklausė Švento Kazimiero draugijai, turėjusiai savo skyrius ir chorus Didžiuliuose, Ožkiniuose, Šlynakiemyje, Vaičiuliškėse, Valinčiuose. Visiems jiems vadovavo Kostas Cibulskas. Vėliau iš jų išsivystė savarankiški chorai, kurių vedimą perėmė Vincas Valinčius (1914–1996), P. Jankauskas, A. Vinikaitis.

Punsko choras giedodavo Punsko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčioje, taip pat koncertuodavo, atlikdamas lietuvių kompozitorių kūrinius. 1936 metais lenkų administracinė valdžia choro veiklą uždraudė.

1941 m. vokiečių kariuomenė privertė Cibulskų šeimą išsikelti į Lietuvą, į Veliuoną. Po karo K. Cibulskas dirbo vietiniame kolūkyje, kol 1957 m. sunki liga 27 metams paguldė jį į lovą. Net ir būdamas sunkus ligonis su gimtuoju kraštu palaikė santykius laiškais.

Bibliografija
-------------

Kostas Cibulskas. Punskiečių darbai ir likimai, (Parengė J. Cibulskaitė-Grigienė), Aušra, Punskas, 2000

Nuorodos
--------

* Biografija (Iš knygos "Punskiečių darbai ir likimai") Archyvuota kopija 2008-05-23 iš Wayback Machine projekto.
**Šiaurės Airijos socialdemokratų ir darbininkų partija** (**SDLP** – angl. *Social Democratic and Labour Party*:, airiškai: *Páirtí Sóisialta Daonlathach an Lucht Oibre*) – nedidelė, bet įtakinga Šiaurės Airijos kairioji nacionalistinė politinė partija.

Apie partijos įkūrimą paskelbta 1970 m. Įkurta parlamento narių nuo Airijos respublikonų darbo partijos Gerio Fito ir Džono Hjumo iniciatyva Belfaste. Siekia Šiaurės Airijos prisijungimo prie Airijos Respublikos. 1971 m. vykusiame suvažiavime įkurtas alternatyvus parlamentas.

Rinkimuose
----------

1973 m. savivaldybių rinkimuose gauta 13,4 % balsų, partija dalyvavo derybose dėl naujos Asamblėjos su Airijos taryba. Asamblėjos rinkimuose gauta 22 % balsų ir 19 vietų, Denis Haugis išrinktas antruoju pirmininku. 1974 m. sudarytoje vyriausybėje SDLP gavo 6 ministrų postus, G. Fitas tapo ministro pirmininko pavaduotoju. Tačiau gegužės mėnesį po darbininkų streikų ir Asamblėja, ir vyriausybė žlugo.

1974 m. rinkimuose į Konstitucinį konventą gauta 23,7 % balsų ir 17 vietų. Savivaldybių rinkimuose gauta 20,6 % balsų ir 113 mandatų, 1981 m. – 17,5 % ir 103 mandatai, 1985 m. 100 vietų iš 556.

1979 m. G. Fitas trečią kartą išrinktas į Didžiosios Britanijos parlamentą.

D. Hiumas 1979 m. ir 1984 m. išrinktas Europarlamento nariu. Didžiosios Britanijos parlamento rinkimuose 1983 m. išrinktas vienas D. Hjumas, bet 1987 m. SDLP gavo 3 vietas Bendruomenių rūmuose ir jas išlaiko iki šiol.

1982 m. rinkimuose į Šiaurės Airijos Asamblėją gavo 18,8 % balsų ir 14 vietų, bet valdyme nedalyvavo, 2001 m. gavo 24 vietas, be to iškovojo 117 vietų 24 apskričių tarybose.

2003 m. gavo 18 iš 108 vietų nacionaliniame parlamente.

Turi 8000 narių, palaikoma katalikų. SI narė nuo 1976 m. PES narė, nors narių Europarlamente ir neturi.

Pirmininkai:
------------

* 1970 m. Geris Fitas,
* 1979 m. Džonas Hjumas,
* 1978 m. Markas Durkanas.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
**Pranas Augustaitis** (1883 m. balandžio 25 d. Mažučiuose, Vilkaviškio valsčius – 1941 m. rugpjūčio 11 d. Vilniuje) – literatūros tyrinėtojas, filosofijos daktaras.

Biografija
----------

Brolis Jonas Augustaitis. Mokėsi Marijampolės gimnazijoje ir Seinų kunigų seminarijoje. 1905–1906 m. studijavo Peterburgo dvasinėje akademijoje. Jos nebaigęs tęsti studijų išvyko į Fribūro universitetą, kur 1911 m. už disertaciją „Die litauischen Elementen in der polnischen Fruehromantik" („Lietuvybės elementai lenkų romantizme", lietuviškai išleista 1921 m.) gavo filosofijos daktaro laipsnį. 1913–1920 m. gyveno JAV, Čikagoje. Nuo 1915 m. redagavo žurnalą „Pažanga".

1920 m. grįžo į Lietuvą, mokytojavo Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje. Atsisakė kunigystės, darbavosi Laikinajame Vilniaus lietuvių komitete (nuo 1920 m. spalio iki 1921 m. vasario buvo jo pirmininkas). Bendradarbiavo vilniškėje lietuvių spaudoje. 1922 m. persikėlė į Kauną, tais pačiais metais išvyko į Vokietiją, kur studijavo Berlyno universiteto Filosofijos fakultete. Grįžęs į Kauną, VDU dėstė anglų kalbą ir literatūrą, 1923–1939 m. buvo Humanitarinių mokslų fakulteto sekretorius.

Aktyviai bendradarbiavo žurnaluose „Vaga" ir „Literatūra", veikė antiklerikalinėse organizacijose. Buvo Lietuvių draugijos SSRS tautų kultūrai pažinti valdybos narys, 1935 m. padėjo organizuoti jos pirmąją tarybą ir Spaudos parodą. 1940–1941 m. Vilniaus universiteto Humanitarinių mokslų fakulteto dekanas ir profesorius. Hitlerininkams okupavus Lietuvą, iš pareigų atleistas.

Bibliografija
-------------

* 1906 m. *Pr. Jonaičio* slapyvardžiu lenkų periodinėje spaudoje išspausdino eilėraščių, straipsnių apie Ksaverą Bogušą ir Dionizo Poškos raštus;
* 1909 m. *Prano Johnsono* slapyvardžiu išspausdino Fribūre parašytą knygą „Keletas minčių apie mirties bausmę";
* 1915 m. parašė pjesę „Karės metu";
* 1931 m. išspausdino antireliginių straipsnių žurnale „Vaga";
* Bendradarbiavo Lietuviškojoje enciklopedijoje.

Memorialinė lenta Kaune, K.Donelaičio g. 7a

Atminimo įamžinimas
-------------------

* 1979 m. rugsėjo 17 d. prie namo Kaune, K. Donelaičio g. 7a atidengta memorialinė lenta: „Šiame name 1924–1940 m. gyveno literatūros, filosofijos mokslų daktaras, profesorius Pranas Augustaitis" (tekstas lietuvių ir rusų kalbomis).

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto.

* Visuotinė lietuvių enciklopedija, II tomas,
* Lietuvių enciklopedija, I tomas,
* Visuotinė lietuvių enciklopedija, II tomas,
* Tarybų Lietuvos enciklopedija, I tomas.
| **Pranas Alšėnas** |
| --- |
| Gimė | 1911 m. rugsėjo 27 d.Vengrava, Ukmergės apskr. |
| Mirė | 1986 m. rugsėjo 29 d. (74 metai)Torontas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kanados žurnalistas, rašytojas |

**Pranas Alšėnas-Ališauskas** (1911 m. rugsėjo 27 d. Vengrava, Ukmergės apskr. – 1986 m. rugsėjo 29 d. Torontas) – Lietuvos ir Kanados žurnalistas, rašytojas.

Biografija
----------

Kaune baigė aukštesniąją policijos mokyklą. Nuo 1929 m. bendradarbiavo leidiniuose „Rytų Lietuva", „Lietuvos aidas", „Ūkininko patarėjas", „Trimitas", „Karys", „Policija" ir kt. Vokiečių okupacijos metais kalintas už pasipriešinimo spaudos platinimą. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1946 m. Bamberge leido biuletenį „Radijo bangomis". Nuo 1947 m. gyveno Kanadoje. Vienas savaitraščio „Tėviškės žiburiai" steigėjų ir darbuotojų. Bendradarbiavo periodiniuose leidiniuose „Draugas", „Nepriklausoma Lietuva", „Laiškai lietuviams" ir Kanados laikraščiuose anglų kalba.

Bibliografija
-------------

* Talismanas, novelių rinkinys, 1946 m.
* Maži žodžiai apie didelius dalykus, straipsnių rinkinys, 1960 m.
* Martynas Jankus, monografija, 1967 m.

Nuorodos
--------

* Vytautas Vanagas. Alšėnas, Pranas. Lietuvių literatūros enciklopedija. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas. – Vilnius, 2001. – ISBN 9986-513-95-2

Šaltiniai
---------

1. ↑  Domas Šniukas. *Pranas Alšėnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 389 psl.
| **Vincas Burdulis** |
| --- |
| Gimė | 1901 m. balandžio 7 d.Forest Sitis, Pensilvanija |
| Mirė | 1987 m. liepos 21 d. (86 metai)Vusteris, Masačusetsas, JAV |
|  |
| Veikla | vargonininkas ir chorvedys. |

**Vincas Burdulis** (1901 m. balandžio 7 d. Forest Sitis, Pensilvanija – 1987 m. liepos 21 d. Vusteris, Masačusetsas) – vargonininkas ir chorvedys.

Biografija
----------

Muzikos mokėsi pas A. Sodeiką ir prof. F. Danielsą. Iš pradžių vargonininkavo Šv. Juozapo lietuvių parapijoje Skrentone, Filadelfijoje, o vėliau Šv. Kazimiero parapijose Niu Heivene, Konektikute, ir Vestfilde (Masačusetsas), paskui Švč. Trejybės parapijoje Hartforde. Visur vadovavo ir chorams, kurie giedojo bažnyčiose, dalyvavo dainų šventėse ir kituose tautiniuose renginiuose. Ypač aktyviai V. Burdulis dalyvavo Konektikuto valstijos šventiniuose renginiuose, kai 1935 m. Hartforde buvo švenčiamas valstijos 300 metų jubiliejus.

Nuo 1940 m. buvo ALRK vargonininkų sąjungos narys.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Janina Cibienė** |
| --- |
| Gimė | 1932 m. sausio 19 d.Rokiškis |
| Mirė | 2003 m. gruodžio 4 d. (71 metai)Ažuožerių k. Anykščių raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Jonas |
| Vaikai | Algirdas, Romas, Gintaras, Žilvinas |
|  |
| Veikla | literatė, poetė |

**Janina Cibienė (Kavoliūnaitė)** (1932 m. sausio 19 d. Rokiškyje – 2003 m. gruodžio 4 d. Ažuožerių k. Anykščių raj.) – literatė, poetė, tremtinė.

Biografija
----------

Mokėsi Rokiškio mergaičių gimnazijoje. 1948–1958 m. – ištremta į Kranojarsko kraštą, dirbo Razdolnojės kasyklose. Nuo 1958 m. gyveno Lietuvoje, dirbo Rokiškio žemės ūkio mašinų gamykloje, mokėsi.
1964 m. išvyko į Kazachstano plėšinius, ten įgijo buhalterės specialybę.
1972 m. – 1987 m. dirbo Anykščių sodininkystės tarybiniame ūkyje, iki išėjimo į pensiją.
Nuo 1972 m. iki gyvenimo pabaigos gyveno Ažuožeriuose. Palaidota Peslių (Anykščių raj.) kapinėse.

Kūryba
------

Eilėraščiai
J. Cibienė nuo 1990 m. buvo Anykščių raj. literatų klubo „Marčiupys" narė, nuo 1996 m. – Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos Anykščių raj. skyriaus narė. Jos kūryboje svarbią vietą užėmė tremties, tėvynės meilės ir ilgesio, gamtos pažinimo temos. Kūriniai stiprūs vaizdų tikroviškumu ir autentika, juose netrūksta dramatizmo, būdingo tremtinių, ne savo valia nublokštų į neįsivaizduojamus tolius, kūrybai.

J. Cibienės kūryba spausdinta periodikoje, taip pat keliuose rinkiniuose:

* 1998 m. – „Prie Šventosios" (Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos Anykščių raj. skyriaus narių kūrybos almanachas)
* 2003 m. – „Veidu į Tėvynę" (tremtinių kūrybos antologija)
* 2003 m. – „Vilties žarija" (tremtinių kūrybos antologija)
* 2007 m. – „Išpažįstame šį jausmą ir meile vadiname : Anykštijos autorių meilės lyrikos sutelktinė"

Išleisti atskirai šie J. Cibienės kūriniai:

* 1996 m. – „Poezija" (eilėraščiai)
* 1998 m. – „Išeinančios dienos" (eilėraščiai)
* 1999 m. – „Naktis taigoje" (proza)
* 2000 m. – „Mano rudenio medžiai" (eilėraščiai)
* 2001 m. – „Saulėlydžio skiautės" (atsiminimai, proza, eilėraščiai)
* 2003 m. – „Pagairėj rudenio dienų" (eilėraščiai)

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Biografijos duomenys
| **Antanas Kairys** |
| --- |
| Gimė | 1934 m. sausio 2 d.Laičiuose, Alantos valsčius, dab. Molėtų rajonas |
| Mirė | 2017 m. spalio 14 d. (83 metai) |
|  |
| Veikla | Lietuvos zootechnikas, habilituotas agrarinių mokslų daktaras, Radviliškio rajono politinis veikėjas. |

**Antanas Kairys** (1934 m. sausio 2 d. Laičiuose, Alantos valsčius, dab. Molėtų rajonas – 2017 m. spalio 14 d.) – Lietuvos zootechnikas, habilituotas agrarinių mokslų daktaras, Radviliškio rajono politinis veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Alantos progimnazijoje, baigė Molėtų vidurinę mokyklą. 1957 m. baigė Maskvos K. Timiriazevo Žemės ūkio akademiją. 1963 m. mokslų kandidatas, 1987 m. habilituotas agrarinių mokslų daktaras, 1988 m. profesorius, nuo 1990 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas.

Nuo 1963 m. Lietuvos gyvulininkystės instituto mokslinis bendradarbis, 1966–1971 m. ir 1976–1981 m. Pašarų technologijos skyriaus vyr. mokslinis bendradarbis, 1971–1976 m. Kiaulių šėrimo sektoriaus vedėjas, direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, 1984–1992 m. direktorius, 1997–2001 m. mokslinis sekretorius. 1992–1996 m. Seimo narys.

1997–2003 m. Radviliškio rajono savivaldybės tarybos narys LDDP sąraše.

1965–1990 m. Lietuvos komunistų partijos narys, 1990–2001 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys.

Mokslinių tyrimų sritis – kiaulių mityba ir pašarų konservavimas.

Bibliografija
-------------

* Kiaulių šėrimas, 1970 m.;
* Pašarų silosavimas ir konservavimas, su kitais, 1973 m.;
* Racionai kiaulėms, 1976 m.;
* Kombinuotųjų pašarų gamyba ūkiuose, su kitais, 1980 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Kairys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 146 psl.
Koordinatės: 55°16′04″š. pl. 23°38′37″r. ilg.﻿ / ﻿55.2676531°š. pl. 23.6435534°r. ilg.﻿ / 55.2676531; 23.6435534


|  Pernaravos Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Kėdainių |
| **Savivaldybė** | Kėdainių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pernarava |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1815 m. |

 *Kitos reikšmės – Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.*
**Pernaravos Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pernaravos miestelyje, 1 km į pietus nuo Ariogalos–Josvainių kelio. Liaudies architektūros formų.

Istorija
--------

Pirmoji Pernaravos bažnyčia pastatyta 1670–1671 m. manoma, pagoniškos šventyklose vietoje. Jai Jonas Milvydas dovanojo 2 margus žemės. H. Zabiela 1815 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Ji buvo Ariogalos parapijos filija. XIX a. viduryje veikė parapinė mokykla. Rusijos vidaus reikalų ministras 1863 m. leido steigti parapiją. Formaliai filija nurodyta iki 1874 m. Bažnyčia 1913 m. remontuota, atnaujinti altoriai.

Architektūra
------------

Tai liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė bažnyčia. Kvadratinio plano, priglaustas prie fasadinės sienos, nuo žemės iki kryžiaus jis yra dvigubai aukštesnis už bažnyčios stogą. Didelės durys perdengtos puslankio arka, o virš jos šviečia saulutės ornamento apskritas langelis. Trečiajame bokšto tarpsnyje yra trys didelės angos varpui skardenti. Bokšto stogas yra sudėtingas: aplink įgaubtą piramidę matomi trikampiai frontonėliai, o jos viršuje tūno būgniška bazė kryžiui. Šoninės bažnyčios sienos suskaidytos piliastrais, o didžiuliai stačiakampiai langai padalinti po šešiolika stiklų. Šone priglausta žema zakristija.

Mūrinė šventoriaus siena uždengta senovišku mediniu stogeliu. Geležiniai vartai įkabinti tarp mūrinių stulpų, kurių forma primena koplytėles su stogeliais.

Nuorodos
--------

* Nukryžiuotojo Jėzaus parapija
| Jangmėjus楊梅 |
| --- |
|  |
|  |
| 

JangmėjusJangmėjus

24°56′00″ š. pl. 121°17′00″ r. ilg.﻿ / ﻿24.93333°š. pl. 121.28333°r. ilg.﻿ / 24.93333; 121.28333﻿ (Jangmėjus)Koordinatės: 24°56′00″ š. pl. 121°17′00″ r. ilg.﻿ / ﻿24.93333°š. pl. 121.28333°r. ilg.﻿ / 24.93333; 121.28333﻿ (Jangmėjus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Taivano vėliava Taivanas |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 157 200  |
| **Plotas** | 89,1229 km² |
| **Tankumas** (2014) | 1 764 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.yangmei.gov.tw |

**Jangmėjus** (kin. 楊梅, pinyin: *Yángméi*) – vienas iš Taojuano rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane. Gyventojų 157 tūkst. (2010 m. duomenys). Vystoma aukštųjų technologijų ir tradicinė pramonė.

Geografija
----------

Jangmėjus išsidėstęs centrinėje miesto dalyje, Taojuano plokščiakalnyje. Rytuose rajoną supa dalinai miškingos prieškalnės, apylinkėse yra nemažai arbatos plantacijų.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta Čingų dinastijos laikais kaip ***Jangmeili***. 1920 m. pervadinta į Jangmėjų. Ilgainiui, viršijus 150 tūkst. gyventojų skaičių, miestelis įgavo apskrities pavaldumo statusą. 2014 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Taojuano miestą, Jangmėjus tapo vienu iš jo rajonų (区, *Qū*).

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RTaojuano rajonai |
| --- |
|  |
| Administracinis centras: **Taojuanas** |
|  |
| Rajonai | 
Badė · Dasi · Dajuanas · Džongli · Fusingas · Guanjinas · Guišanas · Jangmėjus · Longtanas · Ludžu · Pingdženas · Taojuanas · Sinvu | Taojuano padėtis Taivano žemėlapyje |

 |
**Permira** (lot. *permira* – „labai netikėtai") – privataus kapitalo bendrovė (PE), veikianti iš esmės Europoje. Būstinė Londone.
Bendrovė turi atstovybes 7 Europos šalyse bei JAV.

Istorija
--------

1985 m. buvo įkurta *Schroder Ventures* (steigėjas - britų investicinis bankas *Schroders*). 1996 metais tapo *Schroder Ventures Europe*, o 2001 m. - *Permira*.

Nuo 1985 m. Permira konsultavo 18 Permiros ir kitiems *private equity* (PE) fondams; bendra sandorių vertė – 11 mlrd. eurų. Fondai sudarė daugiau kaip 280 sandorius 15-oje valstybių.

Permira turi (turėjo) šių bendrovių akcijų: Debitel, Little Chef, PREMIERE, Takko, Rodenstock, Ferretti (Italija), Cognis (Vokietija).

Permira kaip ir kitos PE bendrovės Apax Partners, Bain Capital, BC Partners, Blackstone, CVC, Cinven, Candover bei švedų EQT veikia per fondus, investuojančius Europoje ir kurių dydis – per 5 mlrd. eurų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Schroder Ventures Europe wird Permira Archyvuota kopija 2014-11-29 iš Wayback Machine projekto. shortnews.de, 12. November 2011
2. ↑  Interview mit Permira-Deutschland-Chef Jörg Rockenhäuser, focus.de, 19. Mai 2008 Archyvuota kopija 2014-12-31 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
**Antanas Juozas Gendrolis** (g. 1926 m. gegužės 14 d. Taučeliuose, Eržvilko valsčius) – Lietuvos farmakologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1950 m. baigė Kauno medicinos mokyklą, 1959 m. baigė Maskvos I medicinos institutą. 1990 m. medicinos mokslų daktaras.

1953–1967 m. Respublikinės Kauno psichoneurologinės ligoninės vaistinės vedėjas, 1968–1988 m. Kauno endokrininių preparatų gamyklos direktorius. 1988–1992 m. Kauno medicinos instituto (dab. Kauno medicinos universitetas) Vaistų technologijos ir farmacijos organizavimo katedros vedėjas. Nuo 1992 m. profesorius. 1995–2003 m. Valstybinės vaistų kontrolės tarnybos prie Sveikatos apsaugos ministerijos Farmakopėjos komisijos pirmininkas.

Lietuvos Apiterapeutų Asociacijos Garbės narys.

Su kitais sukūrė daugiau kaip 30 naujų vaistų. 25 išradimų autorius.

Bibliografija
-------------

* Akių vaistai farmacijoje, monografija, 1988 m. rusų k.
* Vaistų technologija, su kitais, 2 d. 1996 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2017-08-30 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Antanas Juozas Gendrolis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 525 psl.
Lingajatos pasekėjų nešiojama šivalinga. XIX a. dirbinys
**Lingajata** (skr. लिंगायत = IAST: *Liṅgāyata-*) arba ***vyrašaiva*** (skr. वीरशैव = IAST: *Vīraśaiva-*) – šaivistinės pakraipos hinduizmo tikėjimo srovė. Ją XII a. dabartinės Karnatakos teritorijoje įkūrė Basava. Srovė susikūrė kaip reformistinis judėjimas, nukreiptas į monoteizmą bei prieš skirstymąsi į kastas.

Lingajatos nariai nešioja ant kaklo pasikabinę lingos atvaizdą ir laiko save esant pašvęstais Šivai. Priešingai nei daugelis kitų Pietų Indijos hinduistų, lingajatos sekėjai nepuoselėja sudėtingos šventyklinės liturgijos, taip pat nepripažįsta brahmanų autoriteto. Taip pat nesilaiko daugelio Indijoje paplitusių ritualinės nešvaros draudimų bei lyčių vaidmenų.

Lingajatos teologija teigia, kad Šiva yra Absoliutas, kuriam tapati kiekvieno žmogaus siela. Tačiau šio tapatumo patyrimą užgožianti maja. Tikėjimas išreiškiamas devocionaliais poetiniais tekstais šnekamąja kanadų kalba, kuriuose aukštinamas Šiva, jo meilė, globa.

Atsisakymas deginti mirusiuosius, egalitarizmas ir polinkis į monoteizmą gali būti nulemtas tiek islamo įtakos, tiek vidinių judėjimų prieš brahmanų dominavimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Liṅgāyat*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 123–124
**Antanas Juknevičius** (1903 m. rugpjūčio 8 d. Karužalaukyje, Giedraičių valsčius – 1995 m. spalio 5 d. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas, Vilniaus krašto lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1925 m. baigė Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnaziją, kurioje 1923 m. įsteigė draugiją „Atžala". 1929 m. baigė Vilniaus universitetą, vienas Vilniaus lietuvių studentų sąjungos steigėjų, 1926–1929 m. pirmininkas.

Vilniaus lietuvių laikinojo komiteto prezidiumo sekretorius, vienas Lenkijos tautinių mažumų centrinio informacinio biuro Varšuvoje ir leidinio „Natio", ėjusio anglų, prancūzų ir vokiečių kalbomis, organizatorių. 1926 m. įsteigė laikraštį „Jaunimo draugas", iki 1936 m. jo redaktorius ir leidėjas. 1931–1944 m. vertėsi advokato praktika Vilniuje, buvo Vilniaus lietuvių laikinojo komiteto (nuo 1935 m. tautinio) juriskonsultas. Teismuose gynė per 1000 lietuvių politinių bylų. Parašė daugelį Vilniaus lietuvių memorandumų ir protestų. Už lietuvišką veiklą Lenkijos valdžios baustas. Veikė „Ryto", „Lietuvių labdarybės", Šv. Kazimiero jaunimui globoti, Lietuvių mokslo draugijose. 1939–1940 m. Lietuvos vyriausybės įgaliotinio Vilniaus krašte, Vilniaus miesto savivaldybės ir Lietuvos banko juriskonsultas. Išleido maldaknygę „Pasigailėk mūsų, Viešpatie", kalendorių, monologų rinkinį.

1949 m. atvyko į JAV, į Bostoną. Amerikos lietuvių tarybos, Bendrojo Amerikos lietuvių fondo veikėjas, nuo 1949 m. BALF sekretorius. 1952 m. paskirtas Vilniaus krašto lietuvių sąjungos centro valdybos pirmininku, nuo 1956 m. šios sąjungos atstovas Vyriausiajame Lietuvos išlaisvinimo komitete. Parašė atsiminimų. 1994 m. grįžo į Lietuvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Juknevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 767 psl.
Lindsay 2001 m. Eurovizijoje
**Lindsay Dracass** (g. 1984 m. rugsėjo 3 d. Šefilde) – Anglijos pop muzikos dainininkė.

Biografija
----------

Lindsay gimė Šefilde, Pietų Jorkšyre. Atlikėją atrado Alan Wood, per vieną labdaros renginį ir netrukus gavo pasiūlymą pasirašyti sutartį su įrašų kompanija „Universal".

2001 metais atlikėja BBC sprendimu pasirinkta Jungtinės Karalystės atstove 2001 m. Eurovizijoje, kuri vyko Kopenhagoje, Danijoje. Konkurse su daina „No Dream Impossible", Lindsay su 28 taškais (3 taškus skyrė Lietuva) užėmė penkioliktą vietą. Tų pačių metų gegužės mėn. daina Jungtinės Karalystės singlų tope užėmė #32 vietą.

Vėliau Lindsay gastroliavo Europoje, su Paul Carrack grupe.

Diskografija
------------

* 2001: *No Dream Impossible*

Nuorodos
--------

* Daina *No Dream Impossible*


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Nicki French  *„Don't Play That Song Again"*** |  **Jungtinės Karalystės atstovė Eurovizijoje**2001 | Po to:**Jessica Garlick  *„Come Back"*** |
| **Antanas Juozas Kazakevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1939 m. gegužės 24 d. (83 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Irena |
| Vaikai | Rosita, Jolita, Vilma |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Jurbarko rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1962 m. Lietuvos veterinarijos akademija |

**Antanas Juozas Kazakevičius** (g. 1939 m. gegužės 24 d. Kaune) – Lietuvos ir Jurbarko rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1946 m. pradėjo lankyti Kudirkos Naumiesčio pradinę mokyklą, vėliau mokėsi Kuršėnų ir Kazlų Rūdos vidurinėse mokyklose. 1962 m. baigė Lietuvos veretinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas. 1963 m. Leningrado veterinarijos institute baigė gydytojų tobulinimosi kursus.

1962 m. Kalvarijos valstybinės veislininkystės stoties veterinarijos gydytojas. 1963 m. Jurbarko veterinarijos ligoninės bakteriologas, veterinarijos laboratorijos direktorius, Černiachovskio kolūkio vyriausiasis veterinarijos gydytojas, 1970 m. Šilalės veterinarijos laboratorijos direktorius, 1972 m. Jurbarko veterinarijos laboratorijos direktorius, 1974 m. Jurbarko valstybinės veislininkystės stoties direktorius, 1987 m. Raudonės kolūkio pirmininkas. 1990–1995 m. Jurbarko rajono tarybos pirmininkas. 1995–2005 m. agroserviso UAB „Ksanteno modelis" direktorius.

1995–1996 m. Lietuvos valstiečių partijos, 1996 m. Tėvynės sąjungos narys. 1990–1995 m. Jurbarko rajono tarybos deputatas, 1995–1997 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 2000 m. Lietuvos samariečių Jurbarko krašto bendrijos pirmininkas, 2003–2010 m. Raudonės bendruomenės centro pirmininkas.

Sutuoktinė Irena, vaikai Rosita, Jolita, Vilma.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
| Lindė |
| --- |
| **Ilgis** | 804 km |
| **Baseino plotas** | 20 000 km² |
| **Ištakos** | Vidurio Sibiro plokščiakalnis |
| **Žiotys** | Lena |
| **Šalys** | Rusija (Jakutija) |

**Lindė** (rus. *Линде*, jak. *Лииндэ*) – upė Rusijoje, Jakutijoje; Lenos kairysis intakas. Prasideda Vidurio Sibiro plokščiakalnio rytiniame pakraštyje, aukštupyje slenkstėta. Teka į rytus, žemupyje prateka pro Vidurio Jakutijos lygumą; sudaro gausybę meandrų ir senvagių.

Lindės baseine yra apie 780 upių, kurių bendras ilgis viršija 6000 km bei virš 6000 ežerų, kurių bendras plotas 606 km². Didžiausi intakai – Sebirdiachas, Serkis, Delingdė. Upė užšąla spalio viduryje, o atitirpsta gegužės antrojoje pusėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 254
2. ↑   Archyvuota kopija 2009-03-30 iš Wayback Machine projekto.
| **Antanas Jasaitis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1936 m. gegužės 21 d.Kuisiai, Tauragės valsčius |
| Mirė | 1999 m. sausio 11 d. (62 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | biochemikas, bioenergetikas |
| Partija | 1981 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1958 m. Lietuvos žemės ūkio akademija, 1963 m. Maskvos K. Timiriazevo žemės ūkio akademija |

**Antanas Jasaitis** (1936 m. gegužės 21 d. Kuisiuose, Tauragės valsčius – 1999 m. sausio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos biochemikas, bioenergetikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

Brolis Juozas Jasaitis. 1952–1956 m. mokėsi Vilniaus žemės ūkio technikume, 1956–1958 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, 1958–1963 m. Maskvos K. Timiriazevo žemės ūkio akademijoje. 1963–1966 m. dirbo Maskvos universitete, 1966–1975 m. Maskvos universiteto Tarpfakultetinės bioorganinės chemijos laboratorijos Bioenergetikos skyriuje.

Nuo 1975 m. Vilniaus universiteto Gamtos fakulteto dėstytojas. 1975–1990 m. LSSR mokslų akademijos Biochemijos instituto Genų veiklos reguliavimo laboratorijos vadovas. 1976 m. LSSR MA narys korespondentas. 1978 m. profesorius. 1990–1999 m. Metabolizmo ir bioenergetikos laboratorijos vadovas. 1993 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras. Nuo 1992 m. Vytauto Didžiojo universiteto Aplinkotyros fakulteto dėstytojas, 1994–1996 m. dekanas, 1993–1997 m. Molekulinės ir ląstelės biologijos katedros vedėjas.

1992–1994 m. Lietuvos biochemikų draugijos pirmininkas, 1995–1999 m. Biochemijos instituto tarybos pirmininkas.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrė energijos apykaitos mechanizmus bakterijų, augalų ir gyvūnų ląstelių membranose, genetinius energijos apykaitos, fermentų biosintezės ir reguliacijos principus.

Bibliografija
-------------

* Energijos transformacija mitochondrijose, 1973 m. rusų k.; 1974 m. anglų k.
* Gyvybės energetika, 1978 m.
* Nuo saulės spindulio iki mūsų sąmonės, 1979 m. rusų k.

Įvertinimas
-----------

* 1975 m. SSRS valstybinė premija (su kitais)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Jasaitis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 106
2. ↑
3. ↑  *Antanas Jasaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. - 576 psl.
Pucko įlanka
**Pucko įlanka** (lenk. *Zatoka Pucka*; kaš. *Pùckô Hôwinga*), istoriškai taip pat žinoma kaip **Pucigo įlanka** (vok. *Putziger Wiek*) – sekli vakarinė Gdansko įlankos dalis Baltijos jūroje, skalauja Gdansko Pomerelijos krantus (Lenkija). Ją nuo atviros jūros skiria Helio nerija.

Paplūdimys Pucko įlankoje
Įlankos vidutinis gylis svyruoja nuo 2 m iki 6 m, didžiausias gylis 55 m. Plotas siekia 364 km². Nuo Revos kyšulio žemyninėje šalies dalyje iki Helo nerijos viduryje esančios Kužnicos per įlanką nusidriekęs siauras smėlio seklumos ruožas. Įlankoje laivuojama tik nedideliais žvejybiniais laiveliais ir jachtomis, kurie turi laikytis griežtų gilesnių maršrutų. Vietomis žiemą įlanka užšąla.

Įlankos dugne randama kalio druskos klodų. Pucko įlankos teritorija paskelbta specialiąja saugoma teritorija, saugomi regiono paukščiai. Taip pat įlankos regionas yra populiarus jėgos aitvarų ir banglenčių sporto mėgėjų tarpe.

Pagrindiniai uostai prie įlankos yra Puckas, Jastarnija, Helis ir Vladislavovas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pucko įlanka** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Pucka, Zatoka". *Internetowa Encyklopedia PWN [on-line]* (lenkų). Wydawnictwo Naukowe PWN. Nuoroda tikrinta 2023-01-02.

Koordinatės: 54°40′00″š. pl. 18°35′00″r. ilg.﻿ / ﻿54.6667°š. pl. 18.5833°r. ilg.﻿ / 54.6667; 18.5833
Sharp Corporation  
シャープ株式会社|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Įkurta | 1912 m. Tokijuje |
| Centrinė būstinė | Abeno-ku, Osaka, Japonija |
| Produkcija | Televizoriai, buitinė technika, ryšių įranga, mikroschemos, LCD ekranai, saulės baterijos, mobilieji ir išmanieji telefonai |
| Pajamos | ¥3 021 973 mln. (2011 m.) |
| Darbuotojų | 55 580 (2011 m.) |
| Tinklalapis | sharp-world.com |

**Sharp Corporation** (jap. シャープ株式会社 = *Shāpu Kabushiki-gaisha*) – japonų tarptautinė bendrovė, gaminanti elektronikos produktus. Būstinė įsikūrusi Abeno-ku, Osakoje.

Istorija
--------

„Sharp" būstinė Osakoje
1912 m. Tokijuje Tokuji Hayakawa (早川 徳次) įkūrė metalo dirbtuvę. 1915 m. Hajakava išrado mechaninį pieštuką *Ever-Sharp*, iš kurio kilo bendrovės pavadinimas. Po 1923 m. įvykusio Didžiojo Kanto žemės drebėjimo, sugriovusio pieštukų verslą, bendrovė persikėlė į Osaką, kur pradėjo gaminti vienus iš pirmųjų Japonijos radijo imtuvus. Prekyba jais prasidėjo 1925 m. 1953 m. „Sharp" pradėjo televizorių gamybą.

1964 m. „Sharp" sukūrė pirmąjį pasaulyje tranzistorinį skaičiuotuvą, kurio kaina siekė ¥535 000 jenų ($1 400 JAV dolerių). Jam sukurti prireikė kelerių metų, kadangi bendrovė neturėjo patirties kompiuterinių įrenginių gamyboje. Po dvejų metų, 1966 m. „Sharp" pristatė skaičiuotuvą, naudojantį dvipolinį „Mitsubishi" integrinį grandyną. Produkto kaina siekė ¥350 000 jenų (apie $1000). 1969 m. pristatė LSI skaičiuotuvą, pirmąjį kišeninį skaičiuotuvą, kainuojantį mažiau negu $300.

1973 m. sukūrė pirmąjį skaičiuotuvą su LCD ekranu. LCD technologijos taikymas išlieka vienu svarbiausiu dalyku „Sharp" produktų gamyboje. XX a. 9-ajame dešimtmetyje bendrovė bendradarbiavo su „Nintendo" tokių produktų gamyboje, kaip kad C1 NES TV (1983 m.), Twin Famicom (1986 m.), Sharp Famicom Titler (1989 m.) bei SF-1 SNES TV (1990 m.).

1997 m. „Sharp" pristatė pirmąjį pasaulyje mobilųjį telefoną J-SH04 su integruotu fotoaparatu.

Produktų galerija
-----------------

* Sharp nešiojamas televizoriusSharp nešiojamas televizorius
* Sharp TV/VCRSharp TV/VCR
* Sharp EL-546R mokslinis kalkuliatoriusSharp EL-546R mokslinis kalkuliatorius
* Sharp PC-E220 nešiojamas kompiuterisSharp PC-E220 nešiojamas kompiuteris
* Sharp MD-MS701H minidisc grotuvasSharp MD-MS701H minidisc grotuvas
* Sharp J-SH07 mobilusis telefonasSharp J-SH07 mobilusis telefonas
* Sharp TM 200 su 2 megapikselių kameraSharp TM 200 su 2 megapikselių kamera
* Sharp AQUOS SH-12C išmanusis telefonasSharp AQUOS SH-12C išmanusis telefonas

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Eversharp history". Vintage Pens. Nuoroda tikrinta 2007-07-15.
2. ↑  Odagiri, Hiroyuki (1996). *Technology and Industrial Development in Japan*. Clarendon Press, Oxford. pp. 170. ISBN 0-19-828802-6.
**Antanas Ignas Darevskis-Veryha** (1884 m. birželio 25 d. Charkovas – 1952 m. liepos 22 d. Vilnius) – Lietuvos teisininkas, ekonomistas, finansų istorikas.

Biografija
----------

Baigęs Vilniaus I gimnaziją, studijavo Sankt Peterburgo universitete, 1903 m. Fizikos – matematikos, 1904–1909 m. Teisės fakultete. Iki 1919 m. dirbo Sankt Peterburgo, Naumiesčio ir Carskoje Selo finansų įstaigose, nuo 1919 m. Lietuvos finansų ministerijos juriskonsultas, Juriskonsultų komisijos pirmininkas. 1923–1939 m. Lietuvos universitete (nuo 1930 m. Vytauto Didžiojo universitetas) dėstė Lietuvos mokesčių istoriją, nuo 1939 m. gyveno ir ūkininkavo Lekėčiuose, nuo 1945 m. dirbo Vilniaus universiteto ir Lietuvos mokslų akademijos bibliotekose.

Išleido paskaitų kursą „Lietuvos mokesčiai: XV–XVI amžius", 1929 m. tęsinys apie XVII a.-XVIII a. mokesčius – hektografu, 1930 m. Bendradarbiavo periodinėje spaudoje.

Bibliografija
-------------

* Dvaro padūmės mokestis Užnemunėje, 1931 m.
* Verigos–Verigi-Weryhowie: Acta et chronica, giminės istorijos dokumentų rinkinys, 1934 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Ignas Darevskis-Veryha*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 500 psl.
|  *Sharon Cherop*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Sharon Cherop |
| Gimė | 1984 m. kovo 16 d. (38 metai) |
| Atstovauja (-vo) |  Kenija |
| Aktyvumo metai | 1999 - dabar |
|  |
| Rungtys | Ilgų nuotolių bėgimas |
| Asmeniniai rekordai | Pusė maratono: 1:08:51  Maratonas: 2:22:43 |
|  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  **Pasaulio jaunimo lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Sharon Cherop** (1984 m. kovo 16 d.) – Kenijos lengvaatletė, kuri specializuojasi ilgų nuotolių bėgime. Pasaulio čempionato prizininkė.

Biografija
----------

Cherop 2000 m. dalyvavo pasaulio jaunimo čempionate. 5000 m distanciją sportininkė įveikė per 16:23.73 ir pelnė bronzos medalį. 2002 m. sportininkė dalyvavo pasaulio kroso bėgimo čempionate, kuriame užėmė 10 vietą jaunimo klasėje. 2011 m. lengvaatletė startavo pasaulio čempionate, kuriame pelnė bronzos medalį maratono bėgime.

Nuorodos
--------

* Sharon Cherop IAAF svetainėje
**Antanas Selvestras Jurgaitis** (1957 m. rugsėjo 28 d. Užgrabiai, Užvenčio apylinkė, dab. Užvenčio seniūnija) – inžinierius, Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

1979 m. baigė Vilniaus priešlėktuvinės gynybos radioelektronikos mokyklą, 1989 m. baigė Charkovo radiotechnikos karo akademiją, automatinių sistemų valdymo inžinierius, 2000 m. baigė NATO gynybos mokyklos generolų ir admirolų kursus Romoje.

Iki 1991 m. TSRS ginkluotųjų pajėgų oro gynybos korpuso valdymo centro Rygoje vyresnysis inžinierius, pamainos viršininkas. Nuo 1992 m. dirbo Lietuvos Respublikos Krašto apsaugos ministerijos Karinės administracijos departamente. 1993–1995 m. Lietuvos ginkluotųjų pajėgų štabo operatyvinio planavimo poskyrio viršininkas, Generalinio štabo Operatyvinės valdybos operatyvinio planavimo skyriaus viršininkas. 1996–2003 m. Gynybos štabo viršininkas. 1997 m. pulkininkas. Nuo 2003 m. kovo mėn. Lietuvos kariuomenės kontaktinės grupės vadovas, nuo 2004 m. kovo mėn. Lietuvos nacionalinis karinis atstovas Vyriausiojoje NATO pajėgų vadavietėje Europoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Jurkevičius. *Antanas Jurgaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006 53 psl.
Aleksoto tiltas, pontoninis tiltas iki XX a. pradžios
**Pontoninis tiltas** – tiltas, kurio pagrindas yra plūduriuojantys pontonai arba sujungtos valtys, taip sudarant galimybę per upę pereiti pėstiesiems ir transporto priemonėms. Tokio tilto maksimalų leistiną svorį lemia jo plūdrumas. Dažnai naudojamas karo sąlygomis, tačiau tinka ir civilinėms reikmėms. Iki XX a. 2-osios pusės buvo naudojami ir Lietuvoje – Kaune, Vilniuje, per Nemuną, Nerį, bet vėliau juos pakeitė nuolatiniai tiltai. Dabartinėje Lietuvoje kai kur vis dar yra tokių tiltų, pvz. per Vyžuonaitį, Rėkyvos ežere.

Istorija
--------

480 m. pr. m. e. pontoninį tiltą persikeldama per Dardanelus surentė persų kariuomenė, vadovaujama Kserkso. Pasakojama, kad kiek vėliau, Aleksandras Didysis padarė pontoninį tiltą iš plaustų per Amudarjos upę. Šiuolaikinėje istorijoje, Napoleono laikais pontoniniai tiltai imti gaminti iš medžio, vario ir kitų medžiagų.

Lietuvoje taip pat buvo statomi pontoniniai tiltai. XIX a. Kaune toks buvo Aleksoto tiltas per Nemuną, XX a. pradžioje vietoje jo pastatytas nuolatinis. Vilniuje, po II pasaulinio karo vis dar buvo 2 pontoniniai tiltai per Nerį – ties dabartiniais Vingio parko pėsčiųjų ir Karaliaus Mindaugo tiltais. Jie buvo įrengiami nereguliariai, dažniausiai švenčių ir masinių renginių metu gyventojams patekti į Vingio parką ir „Žalgirio" stadioną. 1975 m. balandžio 13 d. po koncerto žiūrovai nusprendė eiti per dar nevisiškai įrengtą Vilniaus pontoninį tiltą, tačiau šis neišlaikė – vienas jo kraštas atitrūko nuo kranto, pontonai pabiro, keletas žmonių nuskendo.

* Pontoninis tiltas Vilniuje Pontoninis tiltas Vilniuje
* Aleksoto tiltas Aleksoto tiltas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vyžuonaičio ežere baigiamas montuoti pontoninis tiltas.[neveikianti nuoroda] 2020-07-02, Utena.lt (tikrinta 2022-05-17).
2. ↑  Pranciškus Repšys. Naujasis Rėkyvos ežero tiltas. 2018-09-26, Zubriovaldos.lt (tikrinta 2022-05-17).
3. ↑  Pontoon bridge. Britannica.com (tikrinta 2022-05-16).
4. ↑  Vilniaus pontoninio tilto tragedija: kaip prieš 44 metus šimtai žmonių skendo Neryje. 2019-04-13, 15min.lt (tikrinta 2022-05-17).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ptolemėjas XIV** |
| --- |
|  |
| Ptolemėjas XIV |
| Ptolemėjų dinastija |
| Gimė | 59 m. pr. m. e. |
| Mirė | 44 m. pr. m. e. |
| Egipto faraonas |
| Valdė | 47 m. pr. m. e. – 44 m. pr. m. e. |
| Pirmtakas | Kleopatra VII ir Ptolemėjas XIII |
| Įpėdinis | Kleopatra VII ir Ptolemėjas XV Cezarionas |
|  |
|  **Vikiteka** | Ptolemėjas XIV |

**Ptolemėjas XIV** (gr. Πτολεμαῖος, Ptolemaĩos, gyveno 60/59 m. pr. m. e. – 44 m. pr. m. e. ir valdė 47 m. pr. m. e. – 44 m. pr. m. e.) buvo Ptolemėjo XII sūnus ir vienas paskutinių Egipto faraonų, priklausiusių Ptolemėjų dinastijai. Po Ptolemėjo XIII mirties 47 m. pr. m. e. sausio 17 d. jis buvo sesers Kleopatros VII, kuri tuomet valdė Egiptą kaip faraonė, paskelbtas antruoju faraonu. Ji ištekėjo už savo brolio, naujojo faraono, bet toliau liko Julijaus Cezario meiluže. Ptolemėjas XIV valdė tik nominaliai, tikroji valdžia priklausė seseriai. 44 m. pr. m. e. kovo 15 d. Cezaris buvo nužudytas suokalbininkų, kurių žymiausi – Markas Junijus Brutas ir Gajus Kasijus Longinas. Netrukus mirė ir Ptolemėjas XIV. Įrašai mini, kad liepos 26 d. jis buvo gyvas. Manoma, kad Kleopatra VII nunuodijo brolį, kad jį pakeistų jos sūnus Ptolemėjas XV, kuris paskelbtas faraonu ir Kleopatros koregentu 44 m. pr. m. e. rugsėjo 2 d. Motina jį rėmė kaip tėvo Cezario įpėdinį.

|  |
| --- |
| Ptolemėjas XIV **Ptolemėjų dinastija****Gimė:** apie 60 m. pr. m. e.  **Mirė:** 44 m. pr. m. e.  |
| Prieš tai:**Kleopatra VII ir Ptolemėjas XIII** | **Egipto faraonas**47–44 m. pr. m. e.*Kartu su **Kleopatra VII*** | Po to:**Kleopatra VII ir Ptolemėjas XV Cezarionas** |