recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alexandros Gargalatzidis**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Αλέξανδρος Γκαργκαλατζίδης |
| Gimimo data | 2000 m. balandžio 12 d. (23 metai) |
| Gimimo vieta | Salonikai, Graikija |
| Ūgis | 181 cm |
| Pravardė | GARGA |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Thermaikos Thermis |
| **Numeris** | 7 |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Jaunimo klubai |
| 2011–2019 | PAOK FC |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2017–2020  2019–2020  2020–  20212022  2022  2023– | PAOK FC → Xanthi FC (skol.)  PAE OFĪ  → FK Sūduva (skol.) → AS Olympiakós Vóloy (skol.)  AO Proodeytikī́  Thermaikos Thermis | 00 0(0)05 0(0)09 0(0)14 0(2)12 0(0)05 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. rugpjūčio 13 d.. |

**Aleksndras Gargalacidis** (gr. Αλέξανδρος Γκαργκαλατζίδης, g. 2000 m. balandžio 12 d.) – futbolininkas iš Graikijos, puolėjas.

Karjera
-------

Futbolą pradėjo žaisti gimtinėje. 2011–2019 m. žaidė PAOK FC jaunimo ekipose.

Nuo 2017 m. atstovavo PAOK FC, tačiau pagrindinėje komandoje nesužaidė nei minutės. 2019 m. buvo paskolintas „Xanthi" klubui.

Nuo 2020 m. priklausė Herakliono „OFI Crete" klubui. Jame debiutavo Graikijos Superlygoje, tačiau įsitvirtinti pagrindinėje sudėtyje nepavyko.

### FK Sūduva

2021 m. birželio pabaigoje pranešta, kad Herakliono „OFI Crete" klubas žaidėją skolina Marijampolės „Sūduvai".

Debiutavo A lygoje 2021 m. liepos 2 d. rungtynėse prieš FK Banga Gargždai. Pasirodė po keitimo ir sužaidė vienuolika oficialių minučių šiose rungtynėse, kurias 2:0 laimėjo marijampoliečiai. 89 minutę pelnė įvartį ir rezultatas tapo 2:0.

2021 m. liepos 3 d. pasirodė Pirmoje lygoje rungtynėse prieš Panevėžys B. Žaidė tik pirmame kėlinyje.

2021 m. liepos 8 d. 2021/22 m. Konferencijų lygos pirmojo etapo rungtynėse Marijampolėje prieš Valmiera FC, kai rezultatas buvo lygus 1:1, 96 minutę realizavo 11 m. baudinį ir išplėšė pergalę rezultatu 2:1.

2021 m. rugsėjo 26 d. pasižymėjo pelnydamas įvartį rungtynėse prieš FK Banga. Marijampoliečiai nugalėjo varžovus rezultatu 4:0.

### Vėlesnė karjera

2022 m. buvo skolinamas AS Olympiakós Vóloy (Graikija).

2022 m. tapo laisvuoju agentu ir pasirašė sutartį su AO Proodeytikī́. 

Nuo 2023 m. rudens priklausė Thermaikos Thermis.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |
| **2021** | **„Sūduva"** | 14 | 2 |
|  |  |  |  |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai
----------

su FK Sūduva
* A lygos vicečempionas: 2021 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  alyga.lt naujokas: naujokas iš Graikijos
4. ↑  sportas.lt naujokas: naujokas iš Graikijos
5. ↑  lrt.lt naujienos: naujokas iš Graikojos
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑  sportas.lt: Dramatiška pergalė
11. ↑  Soccerway: Sūduva 2-1 Valmiera
12. ↑
13. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* alyga.lt svetainė
* fksuduva.lt
* lietuvosfutbolas.lt
* tribuna.com
| **Louis Antoine de Bougainville** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1729 m. lapkričio 11 d.Paryžius |
| Mirė | 1811 m. rugpjūčio 31 d. (81 metai)ten pat |
| Palaidotas (-a) | Panteonas (Paryžius) |
|  |
| Veikla | Prancūzijos jūrininkas, keliautojas, Okeanijos tyrėjas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Louis Antoine de Bougainville |

**Lui Antuanas de Bugenvilis** (pranc. *Louis-Antoine de Bougainville*; g. 1729 m. lapkričio 11 d. Paryžius – m. 1811 m. rugpjūčio 31 d. ten pat) – Prancūzijos jūrininkas, keliautojas, Okeanijos tyrėjas.

 *Traité du calcul intégral*, 1754 m.

Biografija
----------

Gimė notaro šeimoje. Mokėsi Sorbonos koledže, vėliau dirbo advokatu, tarnavo Prancūzijos kariuomenės muškietininkų korpuse. 1758 m. išvyko į Kanadą, kur dalyvavo Prancūzų ir indėnų kare. 1763 m. nuplaukė į Malvinų salas, kuriose įkūrė prancūzų koloniją. 1766–1769 m. vadovavo pirmajai prancūzų mokslinei ekspedicijai (joje dalyvavo 340 dalyvių) aplink pasaulį. Plaukė dviem laivais –  *La Boudeuse* ir *Étoile*. Per Magelano sąsiaurį įplaukė į Ramųjį vandenyną, atrado keletą Tuamotu salyno salų. Nuplaukė į Taitį, Samoa, Vanuatu salas; pakartotinai atrado Saliamono salas, Luiziadų salyną. Toliau apiplaukė Naująją Gvinėją iš šiaurės ir pro Sundos salyną, per Indijos vandenyną, pro Gerosios Vilties kyšulį grižo į Prancūziją. Tai buvo viena svarbiausių XVIII a. kelionių. Lui Antuanas de Bugenvilis savo kelionę aprašė knygoje *Voyage autour du monde*.

L. A. Bugenvilio garbei pavadinta viena Saliamono salyno salų (Bugenvilio sala), Koralų jūros sąsiauris (Bugenvilio sąsiauris), povandeninis lovys palei Saliamono salas ir augalas bugenvilija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *de Bougainville Louis Antoine (Lui Antuanas de Bugenvilis)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 397 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| Čerskio Akmuo |
| --- |
| Čerskio Akmens viršukalnėČerskio Akmens viršukalnė |
| **Aukštis** | 728,4 m |
| **Žemynas** | Azija |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kalnynas** | Primorės kalnagūbris |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Čerskio Akmuo

  |
| **Koordinatės:** | 51°52′39″ š. pl. 104°50′15″ r. ilg.﻿ / ﻿51.87750°š. pl. 104.83750°r. ilg.﻿ / 51.87750; 104.83750Koordinatės: 51°52′39″ š. pl. 104°50′15″ r. ilg.﻿ / ﻿51.87750°š. pl. 104.83750°r. ilg.﻿ / 51.87750; 104.83750 |

*Nepainioti su Čerskio viršūne.*
**Čerskio Akmuo** arba *Čerskio Uola*  (rus. *Камень Черского*) – viršukalnė Rusijoje, Irkutsko srityje, prie
Baikalo ežero, dešiniajame Angaros ištakos krante, prie Listviankos gyvenvietės. Aukštis – 728,4 m.

Viršukalnė yra pavadinta pirmojo mokslininko, lietuvio, ištyrusio Baikalo ežero krantus, 1863 m. sukilėlio, o vėliau tremtinio ir geologo Jono Čerskio garbei.

Šiuo metu tai labai populiarus turistinis objektas, gausiai lankomas įvairiu metų laiku. Į viršukalnę galima užlipti pėsčiųjų trasa arba pasikelti specialiu keltuvu. Viršukalnėje yra įrengta apžvalgos aikštelė, nuo kurios atsiveria vaizdas į Baikalo ežerą, Angaros upės ištaką bei priešingame Angaros krante esantį Baikalo uostą.

Išnašos
-------

1. ↑  ILGŪNAS, Gediminas. *Jonas Čerskis.* Vilnius: Mokslas, 1983, 144 p.
2. ↑  M-48-6 Листвянка. Масштаб: 1 : 100 000. Состояние местности на 1958 год. Издание 1976 г.
| **Giovanni Caboto** |
| --- |
|  |
| Džonas Kabotas |
| Gimė | 1450 m. |
| Mirė | 1499 m. (~49 metai) |
|  |
| Veikla | garsus italų jūreivis ir keliautojas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Giovanni Caboto |

**Giovanni Caboto** (1450–1499), dėl savo kelionių ir tyrinėjimų po Anglijos vėliava labiau žinomas anglišku vardu **John Cabot** – garsus italų jūreivis ir keliautojas.

1497 m. išplaukė iš Bristolio, ieškodamas jūrų kelio į Aziją. Kelionę pabaigė Šiaurės Amerikos žemyne. Jis ir jo vyrai buvo pirmieji europiečiai, neskaitant vikingų, iš tiesų patekę į Šiaurės Ameriką – Kristupas Kolumbas jos net nebuvo matęs.

Kaboto gimtinė nežinoma. Vieni tyrinėtojai nurodo Genują, kiti – Gaetą. Dar jaunystėje jis išvyko į Veneciją ir tapo jos piliečiu.

Greičiausiai išgirdęs apie Kolumbo atradimus, Kabotas nusprendė ir pats atrasti kelią į vakarus. Jis nuvyko su savo planais į Angliją. Anglijos karalius Henrikas VII suteikė jam *„Pilnus įgaliojimus, leidimą ir galią plaukioti po visus mums priklausančius kraštus ir jūras Rytuose, Vakaruose ir Šiaurėje su mūsų vėliavomis ir herbais su penkiais laivais… ir tiek vyrų ir jūreivių, kiek prireiks anksčiau minėtiems laivams, savo pačių lėšomis ieškoti, atrasti pagonių ir bedievių, anksčiau nežinomų krikščionims, kraštus ir regionus, kad ir kas jie bebūtų ir kokioje pasaulio dalyje jie bebūtų"*.

Kabotas išvyko į Bristolį pasiruošti pirmajai savo kelionei. Tuo metu Bristolis buvo antras didžiausias Anglijos jūrų uostas. Kabotas išvyko su vieninteliu laivu, pavadintu *Matthew* – mažu (50 tonų), tačiau greitu ir pajėgiu. Įgulą sudarė tik 18 žmonių. Kelionė prasidėjo 1497 m. gegužės 2 d. arba 20, tiksliai nėra žinoma. Iš pradžių išplaukė į Airiją, iš kur planavo plaukti į vakarus, Aziją. Tuo metu dar buvo nežinoma, kad Amerika yra atskiras žemynas.

1497 m. birželio 24 d. Džonas Kabotas išsilaipino Niufaundlende. Tiksli vieta nežinoma, manoma, kad tai galėjo būti arba St. John, arba Bonavista. Skyręs kažkiek laiko ištyrinėti žemėms, tikriausiai apie liepos 20 d. keliautojas pasuko atgal į Angliją ir rugpjūčio 20 d. grįžo į Bristolį.

Cabot Tower Bristolyje
Anglijoje Kabotas buvo apdovanotas 10 svarų sterlingų, vėliau jam paskirta pastovi 20 svarų sterlingų pensija. Kitais metais, 1498, jis vėl išplaukė – šįkart jau su 5 laivais. Vienas tų laivų beveik skęsdamas netrukus pasirodė Airijos uoste. Apie kitus nuo to laiko niekas nieko negirdėjo.

Džono sūnus Sebastian Cabot vėliau pats išvyko į Šiaurės Ameriką, 1508 metais ieškodamas šiaurvakarinio kelio.

Bristolyje Džono Kaboto atminimui stovi 30 metrų aukščio Kaboto Bokštas (*Cabot Tower*), pastatytas 1897 m. (400 šimtų metų jo atvykimo į Njufaundlendą sukakčiai). Bristolio uoste pastatyta jo laivo Matthew reprodukcija, taip pat – keliautojo statula.

*Matthew* reprodukcija Bristolio uoste

Šaltiniai
---------

* Newfoundland and Labrador heritage
**Pašilių pelkė** – pelkė, plytinti Panevėžio rajono Pašilių miške, Krekenavos regioniniame parke, dalis jos patenka į Ramygalos telmologinį draustinį. Priklauso Europos Sąjungos saugomų teritorijų tinklui „Natura 2000".

Pirmieji teritorijos sausinimo darbai pradėti XIX a. tačiau intensyviausi vyko sovietmečiu, paskutiniaisiais XX a. dešimtmečiais. Tuomet iškasti Alkaežerio ir Tvenkimo kanalai, ištiesintas Liaušės upelis. Pašilių pelkę numelioravus, pasirodė, kad esama tik nedidelio durpių sluoksnio, tad jų gavyba neapsimokėjo. Nusausintoje pelkėje priaugo menkaverčių krūmynų, taip pat medžių, nendrių.

Pelkėje aptinkamas nykstantis saugomas augalas žvilgančioji riestūnė, veisiasi saugomi nykstantys vabzdžiai auksuotosios šaškytės. 2012 m. pelkėje aptiktos retos augalų rūšys, įrašytos į Lietuvos raudonąją knygą: lieknasis švylys, pelkinė laksva ir liekninis beržas. Be to, aptiktas retas grybas tikrinis blizgutis.

2023 m. spalį pradėti pelkės tvarkymo darbai, siekiant pakelti vandens lygį 19 ha teritorijoje: iškastuose grioviuose statytos užtvaros, iškirsta ir iš dalies pašalinta sumedėjusi augalija. Darbai baigti 2024 m. pradžioje.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  Daiva Baronienė. *Merdinčiai pelkei atkurti – šimtai tūkstančių*. Sekundė, 2023-11-18. Nuoroda tikrinta 2024-03-19.
2. 1 2 3  Raimonda Mikučionytė. *Prasidėjo Pašilių pelkės atkūrimo darbai: čia saugomos svarbios buveinės*. Delfi.lt, 2023-11-13. Nuoroda tikrinta 2024-03-19.
3. ↑  *Krekenavos regioniniame parke aptikta retų augalų*. Kauno diena, 2012-06-22. Nuoroda tikrinta 2024-03-19.
4. ↑  *BAIGTI PAŠILIŲ PELKĖS ATKŪRIMO DARBAI*. Valstybinė saugomų teritorijų tarnyba prie Aplinkos ministerijos. Nuoroda tikrinta 2024-03-19.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jakob Roggeveen** |
| --- |
| Jakob Roggeveen |
| Gimė | 1659 m. vasario 1 d. |
| Mirė | 1729 m. sausio 31 d. (69 metai) |
|  |
| Veikla | olandų jūrininkas, keliautojas, teisininkas. |

**Jakobas Rogevenas** (1659 m. vasario 1 d. Midelburge – 1729 m. sausio 31 d. ten pat) – olandų jūrininkas, keliautojas, teisininkas.

Biografija
----------

1683 m. tapo Midelburgo miesto notaru. 1690 m. Herdevjko universitete baigė teisę, teisės daktaras. 1706 m. prisijungė prie Olandijos Rytų Indijos kompanijos ir nuplaukęs į Bataviją ten dirbo teisininko darbą.

1724 m. išvyko į savo ekspediciją ieškoti *Terra Australis*. Iš Nyderlandų išplaukė laivais *Arend, Thienhoven* ir *Afrikaansche Galey*. Praplaukė Malvinų salas, apiplaukė Ugnies Žemę, įplaukė į Ramųjį vandenyną. Išsilaipino Valdivijoje.

Toliau tęsė kelionę į rytus – aplankė Chuano Fernandeso salas, 1722 m. balandžio 5 d. Velykų sekmadienį atrado Vėlykų salą (Rapanujį). Praplaukė Okeaniją (Tuamotu, Visuomenės salas, Samoa), atrado nemažai salų. Grįžęs į Bataviją, Rogevenas buvo areštuotas už monopolijos teisės pažeidimus.

1723 m. grįžo į Nyderlandus. Savo kelionę aprašė knygoje *De val van 's werelds afgod*.

Literatūra
----------

* Jacob Roggeveen: *Twee jahrige reyze rondom de wereld met drie scheper (1721) door last v.d.: Nederl Westind, Maatschappen,* Dortrecht 1728 (vertimas į vokiečių k.: Friedrich Schulze-Maizier: *Die Osterinsel,* Insel-Verlag Leipzig 1926).
*Šis straipsnis apie dvarą Joniškio rajone. Apie dvarą Molėtų rajone skaitykite straipsnyje Martyniškių dvaras (Molėtai).*

| Martyniškių dvaras |
| --- |
| Martyniškių dvaro rūmai 2005 m. Martyniškių dvaro rūmai 2005 m. |
| Vieta | Martyniškiai, Joniškio rajonas |
| Įkurtas | 1795 m. |
| Rūmų stilius | istorizmas |
| Bajorų giminės | Tulūz-Lotrekai |
| Parkas | peizažinis |
| Pastatų būklė | gera |
| Savininkas | privatus |

**Martyniškių dvaras** – dvaras, esantis Šiaurės Lietuvoje, Joniškio r. Gaižaičių sen. Martyniškių kaime. įrašytas į Kultūros vertybių registrą, unikalus kodas 136. Dvaras įsikūręs prie Švėtės upės, sodyboje be rūmų yra keletas ūkinių pastatų, parkas.

Istorija
--------

Rašytiniuose šaltiniuose kaimas minimas nuo 1650 m. 1783 m. buvo valdoma evangelikų liuteronų savininkų. LDK laikais kaimas priklausė Šakynos seniūnijai, kuris 1797 m. tapo privačia valda. 1795 m. buvo Šakynos seniūnijos dvaras (14 gyventojų).

1816 m. nurodytas atskiras grafo Aleksandro Lotreko (Pierre Alexander (Alexander) Gf. de Toulouse-Lautrec, g. 1769 m.) dvaras. 
1848 m. dvarui priklausė Jautmalkių palivarkas 9 kaimai (Puikiai, Jautmalkiai, Narčiai, Šliupščiai, Strimyliškės, Liutikai, Pailiai, Bambalai, Narbučiai ir kt.), 2 užusieniai (viso 674 pavaldiniai). Dvarui priklausė 4299 dešimtinės žemės. 1840 m. kovo 15 d. Aleksandras Tulūz-Lotrekas valdė dvarą su 100 dūmų.

1866 m. minimas Martyniškių dvaro savininkas Rudolfas Koscialkovskis. Rašoma, kad "Šiaulių apskrities taikos tarpininkų suvažiavimo pirmininkas teigė, kad Martyniškyje puikiai įrengta dvaro sodyba, kurioje stovi „gražiausias apskrityje ponų namas", yra didelis vaismedžių sodas, dirbamose žemėse naudojama 11 laukų sėjomaina, prižiūrėtos ganyklos ir pan.".

Po 1920 m. mokykla įsikūrė mūriniame 2 aukštų dvaro name.

Architektūra
------------

Mūriniai klasicistiniai rūmai su mezoninu, keturšlaičiu stogu, mūriniais rūsiais, skliautinėmis lubomis. Prieangis 2 aukštų, su dorėniniais piliastrais, dvišlaičiu stogu.

Nuotraukų galerija
------------------

* Martyniškių rūmų fasadas nuo parterio 2005 m.Martyniškių rūmų fasadas nuo parterio 2005 m.
* Martyniškių rūmų prieangio detalė -Martyniškių rūmų prieangio detalė -
* Martyniškių rūmai nuo parko 2005 m.Martyniškių rūmai nuo parko 2005 m.
* rūsysrūsys
* Grafų Tulūz-Lotrekų šeimos herbasGrafų Tulūz-Lotrekų šeimos herbas
* Koscialkovskių herbas "Abdank"Koscialkovskių herbas "Abdank"

Žmonės
------

Martyniškių dvare gimė latvių rašytojas Jānis Šmits (1877–1929, JAV).

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  TAMARA BAIRAŠAUSKAITĖ, Kova dėl žemės: dvarininkų ir dvarų valstiečių nuosavybės santykiai panaikinus baudžiavą (XIX a. 7–8 deš.), LITUANISTICA. 2014. T. 60. Nr. 3(97), p. 145–167
3. ↑  Misius K. Vietovės. Joniškio kraštas. Kaunas: Žiemgalos leidykla, p. 2011, p. 87.

Nuorodos
--------

TAMARA BAIRAŠAUSKAITĖ, Kova dėl žemės: dvarininkų ir dvarų valstiečių nuosavybės santykiai panaikinus baudžiavą (XIX a. 7–8 deš.), LITUANISTICA. 2014. T. 60. Nr. 3(97), p. 145–167
| Ramygalos telmologinis draustinis |
| --- |
| telmologinis draustinis |
| **Vieta:** | Panevėžio rajono savivaldybės vėliava Panevėžio rajonas |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Ramygala |
| 

Žemėlapis rodantis Ramygalos telmologinis draustinis vietą.Ramygalos telmologinis draustinis

  |
| **Koordinatės:** | 55°32′23″ š. pl. 24°13′44″ r. ilg.﻿ / ﻿55.53972°š. pl. 24.22889°r. ilg.﻿ / 55.53972; 24.22889 |
| **Plotas:** | 2,91 km² |
| **Įkurtas:** | 1998 m. |
| **Valdymas:** | Krekenavos regioninis parkas |

**Ramygalos telmologinis draustinis** – saugoma gamtos teritorija, esanti Panevėžio rajono pietuose, 2 km į vakarus nuo Juodikonių; Krekenavos regioninio parko vidinis draustinis. Plotas – 2,91 km².

Apima pelkę esančią Pašilių miškų rytuose, prie kelio  **3003**  Ramygala–Krekenava . Draustinyje saugomas Pašilių pelkinis kompleksas su Nevėžio žemumai būdingomis biocenozėmis, saugomų vabzdžių – auksuotųjų šaškyčių – ir augalų – žvilgančiųjų riestūnių – populiacijomis. Draustinis yra „Natura 2000" teritorija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ramygalos telmologinis draustinis, *saugoma.lt*
2. ↑  Krekenavos regioninio parko draustiniai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį biografinį straipsnį reikėtų sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, prašome sutvarkyti šį straipsnį. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą.Priežastys, dėl kurių straipsnis laikomas nesutvarkytu, aiškinamos straipsnyje Nesutvarkyti straipsniai.  |

**Martynas Nagevičius** – energetikos ekspertas, Lietuvos atsinaujinančių išteklių energetikos konfederacijos prezidentas, Lietuvos energetikos konsultantų asociacijos direktorius, visuomenininkas, politikas.

Biografija
----------

Gimė 1970 m. rugsėjo 10 d. Vilniuje, Antakalnyje, mokytojos ir dėstytojo šeimoje.

1988 m. baigė Vilniaus 18-ąją vidurinę mokyklą (dabar – Vilniaus Antakalnio gimnazija).

1993 m. baigęs Vilniaus Gedimino technikos universitetą, įgijo šildymo ir vėdinimo inžinieriaus išsilavinimą, o 1995 m. – energetikos mokslų magistrą.

Darbinę karjerą pradėjo Europos Sąjungos energetikos centre, vėliau dirbo Danijos konsultacinėje įmonėje „COWI Baltic" energetikos inžinieriumi.
2002 m. įkūrė konsultacijas energetikos srityje teikusią įmonę „Ekostrategija", kuri iki 2007 m. tapo didžiausia šioje srityje Lietuvoje veikiančia kompanija. 2007 m. šią įmonę pardavė Danijos kapitalo kompanijos „COWI A/S" valdomai „UAB COWI Lietuva".

Nuo 2007 m. vykdo individualią veiklą energetikos ir aplinkosaugos srityse. 
Yra lobistas.

Nuo 2013 m. - Vilniaus Gedimino technikos universiteto (Aplinkos inžinerijos fakulteto) dėstytojas.

Visuomeninė veikla
------------------

Martynas Nagevičius yra Lietuvos energetikos konsultantų asociacijos direktorius, Lietuvos atsinaujinančių išteklių energetikos konfederacijos prezidentas, visuomeninio judėjimo „Žmonės sprendžia" steigėjas.

2015 m. Pasaulio energetikos tarybos apdovanotas Lietuvos energetikų garbės ženklu.

Politika
--------

2012 - 2016 m. Lietuvos žaliųjų partijos narys.

2016 m. įstojo į Lietuvos Respublikos Liberalų sąjūdį. 2019 m. tapo Lietuvos Respublikos Liberalų sąjūdis valdybos nariu.

Domėjimosi sritys
-----------------

Domisi energetika, ekologija, atsinaujinančių išteklių naudojimo plėtros, energijos vartojimo efektyvumo didinimo politika Lietuvoje ir Europos Sąjungos šalyse. 

Laisvalaikio pomėgiai - kelionės, žygiai pėsčiomis, važinėjimas dviračiu, A. Žebrausko teatrinės improvizacijos, šachmatai, čigongas, knygų skaitymas, laiko leidimas su vaikais.

Šaltiniai
---------

LT projektas "Susipažink su EkoŽmogumi" - Martynas Nagevičius

 Archyvuota kopija 2019-12-08 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 56°16′52″š. pl. 21°50′57″r. ilg.﻿ / ﻿56.281063°š. pl. 21.849064°r. ilg.﻿ / 56.281063; 21.849064

|  Ylakių evangelikų baptistų bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Tikėjimo srovė** | Baptistai |
| **Savivaldybė** | Skuodo rajono savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Ylakiai |
| **Adresas** | Dariaus ir Girėno g. 38 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1931 m. |

**Ylakių evangelikų baptistų bažnyčia** – baptistų bažnyčia Ylakiuose, Skuodo rajone.
Bažnyčioje įsikūręs choras, sekmadienio mokykla, jaunimo grupė. Be to, yra maldos grupė Skuode. Pamaldos vyksta pirmą, trečią sekmadienį ir paskutinį sekmadienį 12 val. lietuvių kalba. Naujas pastorius paskirtas iš Ylakių miestelio nuo 2023 metų balandžio mėn. 

Bažnyčios interjeras

Istorija
--------

Evangelikų baptistų bendruomenė Ylakiuose įkurta 1905 m. 2014 m. duomenimis, turėjo 20 narių.

Ylakiuose evangelikų liuteronų (vėliau baptistų) maldos namai buvo pastatyti 1897 m. Jų religinę bendruomenę sudarė daugiausia latviai. Ir dabar baptistų bažnyčia dažnai vadinama *latvių bažnyčia*. Dabartinė mūrinė (raudonų plytų) baptistų bažnyčia pastatyta 1931 m. (kitais duomenimis, apie 1932–1933 m.) Stripinių kaime, kuris vėliau susijungė su Ylakiais. Bažnyčios projekto autorius – Mažeikių apskrities inžinierius Petras Lelis. Tarybiniais metais bažnyčia buvo aptinkuota baltai. 1999 m. padedant užsienio baptistų bendruomenėms, bažnyčios viduje padarytas remontas: įvestas elektrinis šildymas, sudėtos naujos grindys.

Architektūra
------------

Bažnyčia sumūryta iš raudonų plytų. Sovietmečiu pastatas buvo nutinkuotas, baltas. Šiuo metu bažnyčios fasadai nudažyti šviesiai
geltona pasteline spalva. Pastatas stačiakampio plano su prieangiu. Pagrindinis fasadas su stačiakampiu portalu, kurį lizenos skaido vertikaliai. Portalo stogas žemėjantis, pabrėžiantis nedidelį, iškilusį frontonėlį. Pastato viršų vainikuoja atikas su kryžiumi. Šoniniai fasadai skaidomi lizenų vertikaliai. Tarp jų įkomponuoti pusapskričių arkų langai įgilintose nišose. Ryškus tarplangių vertikalus skaidymas.

Galerija
--------

* 2021 m. sutvarkyta šventoriaus aplinka2021 m. sutvarkyta šventoriaus aplinka
* Galinis fasadas, iš kiemo pusėsGalinis fasadas, iš kiemo pusės
* Žvelgiant iš balkonoŽvelgiant iš balkono
* Vaizdas į balkonąVaizdas į balkoną
* Sėdimos vietos balkoneSėdimos vietos balkone
* Pastoriaus darbo kambarysPastoriaus darbo kambarys

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pamaldos Ylakių Evangelinėje baptistų bažnyčioje Archyvuota kopija 2016-06-29 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Ylakių miestelio istorinė dalis". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  Simona Macevičiūtė.Skuodo krašto kultūros paveldo išteklių panauda tiriamos vietovės turizmo plėtrai. Ylakių Evangelikų baptistų bažnyčia Archyvuota kopija 2021-09-30 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ylakių evangelikų baptistų bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Ylakių Evangelikų baptistų bendruomenė
* Ylakių Evangelikų baptistų bažnyčia *skouds.lt*
* Ylakių seniūnija. Lankomiausios vietos
* Evangelikų baptistų bendruomenės Lietuvoje
Islandija pripažino Estijos nepriklausomybę 1991 m. rugpjūčio 22 d.
**Estijos nepriklausomybės atkūrimo diena** minima kasmet rugpjūčio 20 d. nuo to laiko, kai 1991 m. Estijos nepriklausomybės komitetas paskelbė Estijos nepriklausomybę ir atsiskyrimą nuo Tarybų Sąjungos. Rugpjūčio 20 d. Estijoje yra šventinė diena.

1991 m. rugpjūčio 19–22 d. Maskvoje vyko pučas ir bandymas perimti valdymą iš Michailo Gorbačiovo. Rugpjūčio pučo fone kai kurios Tarybų Sąjungos respublikos pasinaudojo proga ir paskelbė nepriklausomybę. 

Rugpjūčio 19 d. Estijos delegatai pradėjo šalies nepriklausomybės svarstymus. Pagrindiniai klausimai buvo susiję su tuo, ar Estija turi pasiskelbti nauja respublika, ar tęsti 1918 m. vasario 24 d. paskelbtos ir 1940 m. okupuotos šalies gyvavimą.

Rugpjūčio 20 d. 23:02 val. vietos laiku, tiesiogiai transliuojant Estijos nacionalinei televizijai, 70 delegatų balsavo dėl Estijos nepriklausomybės atstatymo. 69 nariai balsavo už, o 2 prieš balsavimą pasišalino iš salės.

Rugpjūčio 21 d. Tarybų Sąjungos kariuomenė užėmė Talino televizijos bokštą ir televizijos transliacijos nutrūko. Tačiau radijo ryšys išliko stiprus ir šios transliacijos vyko, kadangi Estijos ginkluotųjų pajėgų nariai užbarikadavo įėjimus į patalpas. Tos pačios dienos popietę, išaiškėjus pučo Maskvoje nesėkmei, kariai atlaisvino televizijos pastatą ir paliko Estijos teritoriją.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eesti riiklikust iseseisvusest
2. ↑  The August coup and Estonian independence (1991) Archyvuota kopija 2021-02-25 iš Wayback Machine projekto.
**Dimitrios Tsakmakis**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Dimitrios Tsakmakis |
| Gimimo data | 1999 m. liepos 28 d. (24 metai) |
| Gimimo vieta | Salonikai, Graikija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | **Atromitos FC** |
| **Numeris** | 44 |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Jaunimo klubai |
|  | AC Platanias |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2018–2019  2020–2021  2021  2022–2023  2023– | AC Platanias  OF Ierapetra  Panevėžys  Panachaiki GE  Atromitos FC | 06 0(0)03 0(0)05 0(0)23 0(1)16 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2024 m. kovo 16 d.. |

**Dimitrijus Cakmakis** (*Δημήτριος Τσακμάκης*; g. 1999 m. liepos 28 d.) – Graikijos futbolininkas, gynėjas. Buvęs „Panevėžio" futbolo klubo žaidėjas.

Karjera
-------

Žaidė gimtojoje Graikijoje. Priklausė AC Platanias klubui. Atstovavo šio klubo jaunimo ekipai. pagrindinėje komandoje sužaidė šešis susitikimus.

Priklausė žemesniųjų divizionų AO Agios Nikolaos, OF Ierapetras, PO Triglias klubams.

### FK Panevėžys

2021 m. rugpjūtį pranešta, kad žaidėjas tapo FK Panevėžys nariu. 

Pasirašyta pusantrų metų sutartis, kuri galios iki 2022-ųjų sezono pabaigos. Gynėjas rungtyniavo 44 numeriu pažymėtais marškinėliais.

Pirmoje lygoje debiutavo 2021 m. rugpjūčio 8 d. rungtynėse prieš „Ritebių" B ekipą. Žaidė visas rungtynes ir užsidirbo geltoną kortelę. Panevėžys B nugalėjo Riteriai B rezultatu 4:2.

A lygoje debiutavo 2021 m. rugpjūčio 13 d. rungtynėse prieš „Bangos" klubą.

### Tolimesnė karjera

2022 m. atstovavo Panachaiki GE Graikijoje. Nuo 2023 m. vasaros priklasė Atromitos FC.

Statistika
----------

A lygos ir Pirmos lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|
| **2021** | **„Panevėžys"** | 5 | 0 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa.

Laimėjimai
----------

**su AC Platanias**
Antra vieta Superlyga 2: 2018–2019
**su FK Panevėžys**
*

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* Soccerway
* Transfermarkt
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Blokados fondas** – specialus fondas, įsteigtas Lietuvos Valstybinės komisijos priešblokadinių priemonių planui paruošti ir vykdyti, atsižvelgiant į visuomenės iniciatyvą 1990 m. balandį.

Fondo lėšas sudarė Lietuvos ir kitų valstybių gyventojų, įstaigų, organizacijų, judėjimų įnašai. Šiomis lėšomis buvo numatoma šelpti nuolatinius Lietuvos gyventojus, kurie dėl SSRS vykdomos ekonominės blokados atsidūrė sunkioje materialinėje padėtyje, taip pat mažai aprūpintas ar daugiavaikes šeimas, vienišus senelius ar invalidus ir naudoti kitoms reikmėms – atsirandančioms dėl ypatingų sąlygų.

LR Seimo 1998 m. gruodžio 22 d. nutarimu Nr. VIII-1005 „Dėl 1990 m. blokados fondo, kaip valstybinės-visuomeninės institucijos likvidavimo, proceso užbaigimo" – 1999 m. blokados fondas buvo likviduotas. 1999 m. blokados fondo ilgalaikį materialųjį turtą valdyti, naudoti ir disponuoti patikėjimo teise gavo Finansų ministerija, kuri šią teisę 2008 m. lapkričio pabaigoje perdavė Lietuvos nacionaliniam muziejui, o šio fondo pinigines lėšas pervedė į LR valstybės biudžetą.
Jedinstvos mitingas Klaipėdoje (1989)
**Jedinstvo** (liet. *Vienybė*, lenk. *Jedność*) – Lietuvos prosovietinė organizacija, veikusi 1988–1991 m.

Istorija
--------

1988 m. lapkričio 4 d. įkurta Vilniaus radijo matavimo prietaisų mokslinių tyrimų institute (Naugarduko g. 41, Vilnius).

1989 m. sausio-birželio mėn. vyko miestų ir rajonų konferencijos. 1989 m. gegužės 13-14 d. Vilniuje įvyko steigiamasis suvažiavimas, pirmininku išrinktas Valerijus Ivanovas.. Taip pat išrinkta respublikinė taryba.

Tais pačiais metais pasitraukė nemažai svarbių narių: Vladimiras Antonovas, Stanislava Juonienė, Ivanas Kučerovas, A. Merkelis.

1989–1990 m. su Lietuvos komunistais organizavo demonstracijas ir streikus, priešinosi Lietuvos nepriklausomybės atkūrimui. Reikalavo įvesti tiesioginį SSRS prezidento valdymą, paleisti Aukščiausiąją Tarybą – Atkuriamąjį Seimą.

1989–1990 m. buvo leido laikraščius „Vienybė-Jedinstvo-Jedność", „Lygūs ir drauge".

Panaikinta po 1991 m. rugpjūčio pučo Maskvoje.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jedinstvo** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Eugenijus Grunskis. *Jedinstvo*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 617 psl.
| Vido ežeras |
| --- |
| Vido ežeras iš pietų. Tolumoje – Jokymkės grandasVido ežeras iš pietų. Tolumoje – Jokymkės grandasVido ežeras iš pietų. Tolumoje – Jokymkės grandas |
| Vieta | Varėnos raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,032 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,79 km |
| Didžiausias gylis | 1,3 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Vido ežeras

  |
| **Koordinatės** |  54°00′45″ š. pl. 24°32′56″ r. ilg.﻿ / ﻿54.01250°š. pl. 24.54889°r. ilg.﻿ / 54.01250; 24.54889Koordinatės: 54°00′45″ š. pl. 24°32′56″ r. ilg.﻿ / ﻿54.01250°š. pl. 24.54889°r. ilg.﻿ / 54.01250; 24.54889 |
|  |
|  Vikiteka | Vido ežeras |

**Vido ežeras** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 10,5 km į pietryčius nuo Marcinkonių, Čepkelių raisto centrinėje dalyje. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,31 km, plotis – iki 0,16 km. Altitudė 132,2 m.

Ežeras antrinės kilmės. Dugną dengia sapropelis.

Ežeras nuo šiaurės vakarinio kranto
Krantai žemi, pelkėti, apaugę pelkiniu retmiškiu. Ežeras nenutekantis, priklauso Katros upės baseinui. Tuojau vakaruose, kitapus Jokymkės grando (pakilumos) telkšo Morės ežeras.

Ežero pavadinimas greičiausiai kilęs iš šaknies *vid-* („vidus, vidurys, vidujis"), nes telkšo netoli raisto vidurinės dalies. Tačiau ne atmestina kilmė ir nuo vardo *Vìdas*, nes pavadinimas vėlyvas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *Čepkelių rezervatas*, sudarė K. Balevičius. Vilnius: Mokslas, 1984. p. 34–39.
2. ↑
3. ↑  Šarūnas Šimkus. Varėnos krašto vietovardžių etimologinis žodynas. – Vilnius, Liutauras Leščinskas, 2023. // psl. 63.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Marijus Velička** |
| --- |
| Gimė | 1979 m. gegužės 12 d. (44 metai)Kaunas, Lietuvos TSR |
|  |
| Veikla | politikas, teisininkas |
|  |
| Alma mater | 2003 m. Lietuvos teisės universitetas |

**Marijus Velička** (g. 1979 m. gegužės 12 d. Kaune) – Lietuvos politikas, teisininkas.

Biografija
----------

1997 m. baigė Jono Jablonskio vidurinę mokyklą, 2001 m. – Lietuvos Teisės universitetą ir įgijo teisės bakalauro kvalifikacinį laipsnį, 2003 m. – Lietuvos teisės universitetą ir įgijo teisės magistro kvalifikacinį laipsnį.

2006–2009 m. advokato Vytauto Merkšaičio padėjėjas. 2009–2010 m. advokatų kontoros „NORDIA Baublys & partners" advokatas, 2010–2013 m. advokatų kontoros „Velička, Brazaitis ir partneriai", vadovaujantis partneris.

2013–2016 m. Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministerijos viceministras. Nuo 2017 m. Šiaulių miesto savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas.

2017–2019 Šiaulių miesto administracijos direktoriaus pavaduotojas.

2019 m. Šiaulių miesto tarybos narys.

Nuo 2019 m. advokatų kontoros „Velička, Brazaitis ir partneriai – Baltic juris", advokatas, vadovaujantis partneris.

Nuorodos
--------

* Biografija Archyvuota kopija 2015-03-22 iš Wayback Machine projekto.
**Ģirts Karlsons**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1981 m. birželio 7 d. (42 metai) |
| Gimimo vieta | Liepoja, Latvija |
| Ūgis | 189 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Baku „İnter" |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1998-2003200420052005-200720082008-2009nuo 2009 | FHK Liepājas MetalurgsJaroslavo "Šinnik"FK VentaFHK Liepājas MetalurgsVBV de GraafschapFHK Liepājas MetalurgsBaku „İnter" | 96 (40)8 (0)6 (0)66 (34)5 (0)32 (24)48 (10) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| nuo 2003 | Latvija Latvija | 49 (9) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2011 m.. |

**Girtis Karlsonas** (*Ģirts Karlsons*, g. 1981 m. birželio 7 d.) – Latvijos futbolininkas, puolėjas.

Futbolininko karjerą Karlsonas pradėjo 1998 m. Liepojos „Metalurgs" klube, kur jis žaidė joje iki 2003 m. 2003 m. sezonas buvo sėkmingiausias jo sezonas, nes jame įmušęs 26 įvarčius tapo Virsligos antruoju rezultatyviausiu žaidėju. 2004 m. Karlsonas išvyko į Jaroslavlio „Šinnik", tačiau žaidė jame tik sezoną, nes nesugebėjo įsitvirtinti sudėtyje. 2005 m. Girtis Karlsonas pradėjo FK Venta sudėtyje, tačiau, kai klubas bankrutavo sezono viduryje Karlsonas grįžo į Liepojos „Metalurgs" klubo kamandą.

Latvijos rinktinėje Girtis Karlsonas debiutavo 2003 m. pabaigoje turnyre Kipre prieš Kuveito rinktinę. 2006 m. pabaigoje jis įsitvirtino rinktinėje ir Europos čempionato kvalifikaciniame turnyre jau tapo rinktinės pagrindinės sudėties žaidėju.

Pasiekimai
----------

* Latvijos čempionas (2005 m.)
* Latvijos taurės laimėtojas (2006 m.)
* Geriausias Latvijos čempionato puolėjas (2006 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ģirts Karlsons profilis svetainėje National-Football-Teams.com
Latvijos pašto ženklas (2009 m.) su Tautos tarybos nariais, paskelbusiais Latvijos nepriklausomybę
**Latvijos tautos taryba** (latv. *Latvijas Tautas padome*) – iš įvairių politinių partijų atstovų Rygoje sudaryta taryba, 1918 m. lapkričio 18 d. paskelbusi Latvijos valstybės nepriklausomybę, vėliau veikusi iki 1920 m. rinkimų į Konstitucinę asamblėją (*Satversmes sapulce*).

Istorija
--------

Per Pirmąjį pasaulinį karą beveik visa Latvijos teritorija buvo okupuota vokiečių. 1918 m. lapkričio 11 d. įvyko Vokietijos kapituliacija. Lapkričio 17 d. susivienijo anksčiau išrinktoji Latvijos laikinoji nacionalinë taryba ir Demokratinis blokas. Jų vietoje įkurta Tautos taryba, veikusi kaip laikinasis parlamentas. Į Tarybos sudėtį vienodomis proporcijomis pateko Latvijos politinių partijų atstovai, taip pat Kuršo ir Latgalos delegatai bei tautinių mažumų deputatai. Taryba balsavo už nepriklausomos Latvijos valstybės paskelbimą. Kitą dieną, lapkričio 18 d. Rygos miesto (dab. nacionaliniame) teatre, remiantis ankstesnės dienos rezoliucijomis, buvo paskelbta nepriklausoma, demokratinė Latvijos Respublika, apjungusi visas tuo metu latvių apgyvendintas teritorijas – Kuršą, Vidžemę ir Latgalą. Tarybos pirmininku išrinktas Janis Čakstė, o sudaryti Laikinąją vyriausybę buvo pavesta Karliui Ulmaniui.

Tautos tarybos nariai: 

1. Vastiečių sąjunga — Kārlis Ulmanis, Miķelis Valters, Jānis Ampermanis, Jānis Vārsbergs, Vilis Gulbis, Ernests Bauers, Arturs Žers, Nikolajs Svemps, Kārlis Vanags, Jānis Bērziņš, Oto Nonācs, Edmunds Freivalds ir Pēteris Murītis;
2. Socialdemokratų darbo partija — Fricis Menders, Jūlijs Celms, Pauls Kalniņš, Andrejs Petrevics ir Marģers Skujenieks;
3. Demokratų partija — Jānis Bergsons, Erasts Bite, Dāvids Golts, Miķelis Bružis ir Augusts Raņķis;
4. Radikaldemokratų partija — Jānis Zālītis, Gustavs Zemgals, Kārlis Kasparsons ir Rūdolfs Bēnuss;
5. Revoliucinė socialistų partija — Eduards Traubergs, Emīls Skubiķis ir Kārlis Albertiņš;
6. Nacionaldemokratų partija — Jānis Akuraters ir Atis Ķeniņš;
7. Respublikonų partija — Eduards Strautnieks;
8. Nepriklausomybės partija — Spricis Paegle.

Nuorodos
--------

* Tautos taryba (latvių k.)
* Alvydas Butkus. Latvijos istorija, p. 42 Archyvuota kopija 2018-01-21 iš Wayback Machine projekto.
| ***Hanto medžioklė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Hunting Party |
| Kilmės šalis |  JAV Kroatija Bosnija ir Hercegovina |
| Režisierius | Richard Shepard |
| Prodiuseris (-iai) | Mark JohnsonScott KroopfPaul Hanson |
| Scenaristas (-ai) | Richard Shepard |
| Kompozitorius | Rolfe Kent |
| Vaidina | Jesse EisenbergTerrence HowardRichard Gere |
| Metai | 2007 |
| Žanras | Drama, trileris |
| Trukmė | 103 min. |
| Kalba | anglų |
| Platintojas | The Weinstein Company |
| Biudžetas | 40 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Hanto medžioklė** (angl. *The Hunting Party*, gamybinis pavadinimas *Spring Break in Bosnia*) – 2007 m. JAV režisieriaus Ričardo Šepardo drama pasakojanti apie karą Balkanuose.

Filmo premjera įvyko 2007 m. rugsėjo 3 d. Venecijos filmų festivalyje.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Televizijos žinių žurnalistas Saimonas Hantas ir operatorius Dakas kartu buvo įvairiuose planetos karštuose taškuose: nuo Bosnijos iki Irako, nuo Somalio iki Salvadoro. Kartu jie nukrypdavo nuo redakcijos užduoto kelio, įrašydavo įspūdingus reportažus ir iškovojo EMI apdovanojimą. Bet kartą viskas pasikeitė. Tiesioginio eterio metu iš Bosnijos kaimo Saimoną ištinka nervinis priepuolis, po kurio Dakas paaukštinamas pareigose, o Saimonas kažkur dingsta.

Po penkerių metų Dakas sugrįžta į Sarajevą su jaunu žurnalistu Bendžeminu sukurti reportažo – „Penkeri metai po karo". Bet netikėtai atsiranda Saimonas ir pažada jiems sensacingą išimtinį reportažą. Saimonas įtikiną Daką, kad žino kur surasti „Lapę" – Bosnijos karo nusikaltėlį Nr. 1, kurio ieško viso pasaulio specialiosios tarnybos.

Šioje pavojingoje misijoje trys žurnalistai, apsiginklavę tik nepatikima informacija, išsiruošia į priešų teritorijos gilumą.

Aktoriai
--------

* Richard Gere – Saimonas Hantas
* Terrence Howard – Dakas
* James Brolin – Franklinas Haris
* Jesse Eisenberg – Bendžeminas
* Ljubomir Kerekeš – Radoslavas Bogdanovič
* Diane Kruger – Mirijana
* Mark Ivanir – Boris
* Zdravko Kocevar – Saša
* Kristina Krepela – Marda

ir kt.

Išnašos
-------

1. ↑  Diane Kruger Shines at The Hunting Party Archyvuota kopija 2008-02-24 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali filmo svetainė Archyvuota kopija 2008-07-24 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°11′59″š. pl. 24°58′13″r. ilg.﻿ / ﻿54.19977°š. pl. 24.97037°r. ilg.﻿ / 54.19977; 24.97037

|  Mantviliškių koplyčia |
| --- |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Šalčininkų |
| **Savivaldybė** | Šalčininkų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Mantviliškės |
| **Adresas** | Naujoji g. |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | ~1990 m. |

**Mantviliškių koplyčia** – koplyčia, esanti Šalčininkų rajone, Mantviliškių kaime, 0,4 km į pietvakarius nuo kelio  **127**  Babriškės–Varėna–Eišiškės , 3 km į šiaurės vakarus nuo parapinės bažnyčios. Koplyčia stovi Eišiškių Kristaus Žengimo į dangų parapijos teritorijoje. Joje suderintu laiku aukojamos šv. mišios. Pastaraisiais metais jos vyksta porą kartų metuose, per didžiąsias šventes.

Mantviliškių koplyčia pastatyta iš čia kilusios pamaldžios parapijietės Janinos Jasinskos (1922-2006) rūpesčiu ir lėšomis. Ji iškilo Janinos ir Alfredo (1922-1986) Jasinskų šeimos sodybos sklype apie 1990 m. pakelėje stovėjusios nedidelės mūrinės koplytėlės vietoje. Sodybos gilumoje išlikęs šeimininkų gyvenamasis namas.

Koplyčia Mantviliškėse stovi prie gatvės, įsikūrusi nedidelio tūrio baltų plytų mūro pastate, primenančiame tradicinį namą. Šalia pastato yra geležiniai įvažiavimo vartai, plyti erdvus sklypas su vaismedžių sodu. Prie gatvės prigludusiame namo priekyje įrengtos pagrindinės, plačios arkinės durys. Virš jų baltoje sienoje išmūrytas kryžius raudonomis plytomis. Pastato šoninėje sienoje, po prieangio stogeliu, įtaisytos siauresnės, stačiakampės durys. Ant stogo priekinio kraigo įtaisytas atviras keturkampio plano varpinės bokštelis su geležiniu kryžiumi ir saulute. Bokštelyje pakabintas nedidelis varpas. Ant galinio kraigo iškeltas panašus kryžius. Maldų salėje įrengtas altorius, yra reikalingas liturginis inventorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eišiškių Kristaus Žengimo į dangų parapija (dekanato inf.)
2. ↑  Koplyčia Montviliškėse *vilnensis.lt*
|  |
| --- |
| Subaru R2 |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Subaru |
| Gamybos metai | 2003–2010 |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | Kei-car |
| Kėbulo tipas (-ai) | 5 durų hečbekas |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | Benzininis:658 cm³ I4 |
| Transmisija (-os) | iCVT5 pavarų mechaninė |
| Išmatavimai |
| Ratų bazė | 2360 mm |
| Ilgis | 3395 mm |
| Plotis | 1475 mm |
| Aukštis | 1520 mm |
| Svoris | 880 kg |
| Degalų bako talpa | 30 l |
| Kita informacija |
| Susiję automobiliai | Subaru PleoSubaru R1 |

**Subaru R2** – „Subaru" kompanijos automobilis, nuo 2003 m. lapkričio iki 2010 m. kovo gamintas Japonijoje. Šiuo modeliu „Subaru" kompanija mėgino grįžti į perspektyvią mažalitražių automobilių rinką (kei-car automobiliams Japonijoje taikomos mokesčių lengvatos). „R2" pavadinimas jau buvo naudojamas 1969–1972 m. „R2" išorė labai panaši į „Subaru Pleo" modelį, bet skirtingai nei kampuotos „Pleo" formos, turėjo apvalias kėbulo linijas.

Į „Subaru R2" buvo montuojamas vienas variklis „EN07". Šio variklio darbinis tūris (cilindrų skersmuo ir stūmoklio eiga – 56×66,8 mm) – viso labo 658 cm³. Tai keturių cilindrų, I4 variklis su kuro įpurškimo sistema. Šis variklis ypatingas tuo, kad „Subaru R2" buvo montuojamas trijų skirtingų modifikacijų (priklausomai nuo automobilio modifikacijos). Pažangus variklio darbas išvysto iki 54 AG, esant 6400 aps./min. ir 63 Nm sukimo momentui; taip pat yra variantas su suslėgėju (angl. *Supercharger*) ir suslėgto oro aušintuvu (angl. *Intercooler*), kuris išvysto 64 AG.

Automobilis galėjo būti nudažytas viena iš 11 skirtingų spalvų, o vidaus apdaila buvo 3 skirtingų variantų (po vieną skirtingai variklio modifikacijai).

2005 m. sausio 4 d. buvo pristatytas „Subaru R1" modelis – dviduris „R2" modelio variantas su trumpesne ratų baze ir mažesniu kėbulu.

Šaltiniai
---------



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Subaru R2** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| STS Sedov |
| --- |
| Sedov*Sedov* Kylio savaitės šventėje, 2007 m. |
| Bendra informacija |
| Valstybė | Rusija |
| Vėliava |  |
| Užsakytas | 1919 m. |
| Statytojas | *Friedrich Krupp Germaniawerft* |
| Nuleistas | 1921 m. kovo 23 d. |
| Plaukioja (-jo) nuo | 1921 m. |
| Savininkas | Murmansko valstybinis technikos universitetas |
| Namų uostas | Murmansko uostas |
| Buvę pavadinimai | *Magdalene Vinnen II**Kommodore Johnsen* |
| Būsena | naudojamas |
| Charakteristikos |
| Tipas | burinis laivas |
| Tonažas | 3 556 BRT |
| Vandentalpa | 7 417 t |
| Ilgis | 117,5 m |
| Plotis | 14,9 m |
| Grimzlė | 6,5 m |
| Galia | 1160 AG |
| Varomoji jėga | dyzelinis variklis |
| Burlaivio tipas | barkas |
| Stiebai | 4 |
| Greitis | 18 mazgų burėmis8 mazgai varikliu |
| Įgula | 70 jūreivių170 kursantų |
| Pastabos | stiebo aukštis - 54 mburių plotas - 4 195 m² |

**Sedov** (rus. *Седов*) – keturstiebis barkas, pavadintas (pervadintas 1945 m.) garsaus rusų poliarinio keliautojo Georgijaus Sedovo garbei. Tai yra pats didžiausias, tradicinės statybos burlaivis pasaulyje ir antras pagal dydį po penkiastiebio Royal Clipper.

Istorija
--------

1921 m. kovą, po nuleidimo į vandenį Vokietijos uoste, Kylyje, buvo pavadintas *Magdalene Vinnen II* – pagal kompanijos įkūrėjo ir savininko dukters vardą, taip pat laivo užsakovą Frydrichą Adolfą Vineną.

1936 m. buvo perpirktas kompanijos *Norddeutscher Lloyd* ir naujųjų savininkų pervadintas į *Kommodore Johnsen* – pagal legendinio, kompanijos *Hapag-Lloyd* kapitono komodoro Nicolaus Johnsen vardą ir perdarytas į mokomąjį burlaivį.

Anuomet laivas buvo ketvirtas pagal dydį burlaivis pasaulyje. Pastatytas laivybos kompanijai *F. A. Vinnen* ir buvo naudojamas tik šeimos narių plukdymui. Iš pradžių plaukiojo ties Pietų Amerika ir Australija.

Antrojo pasaulinio karo metu laivas priklausė pagalbiniam laivynui ir buvo naudojamas karių aprūpinimui.

Burlaivis *Sedov* 2009 m. Jūros šventės metu
1945 m. gruodį, pagal Potsdamo konferencijos sprendimą, laivas, kaip reparacija, buvo perduotas Tarybų Sąjungai ir pervadintas į *Sedov*.

1952 m. liepą barkas pirmą kartą išplaukė iškėlęs TSRS vėliavą. 1956 m. pakeista įranga. Iki 1966 m. priklausė TSRS kariniam jūrų laivynui, o vėliau Žuvies ūkio ministerijai.

Nuo 1975 iki 1981 m. atliktas kapitalinis remontas ir modernizacija.

1991 m. vykusioje regatoje Cutty Sark užėmė pirmąją vietą.

1995 m. vykusioje regatoje The Tall Ships' Races taip pat užėmė pirmąją vietą.

Konstrukcija
------------

Laivo korpusas - plieninis, kniedytas, su prailgintu jutu. Du ištisiniai deniai - pagrindinis ir apatinis. Išorinio kilio skerspjūvis 75×250 mm. Burės su stengomis ir bramstengomis su bombramstengomis. Fokstiebio skersmuo su stenga - 750 mm, o ties ezelhoftu - 460 mm.

Šiuo metu priklauso Murmansko valstybiniam technikos universitetui. Nepaisant amžiaus, laivas vis dar dalyvauja burlaivių regatose.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sedov** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 56°16′36.1″ š. pl. 23°59′43.9″ r. ilg.﻿ / ﻿56.276694°š. pl. 23.995528°r. ilg.﻿ / 56.276694; 23.995528

Žeimelio plytinė|  
Plytinės degyklos pastatas (XVIII–XIX a.) 1966 m. |
| Įkurta | XIX a. |
| Uždaryta | 1962 m. |
| Produktai | plytos, čerpės |
| Darbuotojų | kelios dešimtys (XIX a.);12 (XX a. vid.) |

**Žeimelio plytinė** – buvusi plytų gamybos įmonė Žeimelyje. Veikė su pertraukomis nuo XIX a. vidurio iki 1962 m. Plytinės pagamintomis plytomis sumūryti senieji Žeimelio pastatai, o čerpėmis dengti jų stogai.

Dalis plytinės pastatų išlikę, juose įsikūrusi gyvenamoji sodyba (Plytinės g. 5). Plytinę mena Plytinės gatvė miestelio šiaurinėje dalyje.

Istorija
--------

Plytinę Žeimelyje įkūrė Žeimelio dvaro savininkai. Pagal tai, kada miestelyje pradėti statyti plytų mūro namai, spėjama, kad plytinė pradėjo veikti kunigaikščių Lyvenų, nusipirkusių dvarą XIX a. viduryje, laikais. Tuo metu plytinę sudarė degyklos pastatas, pašiūrė-džiovykla, arklinis maniežas-presas ir prievaizdo namas. Gamintos aukštos kokybės, tamsiai raudonos spalvos, dviejų rūšių (5 ir 7 svarų) plytos ir čerpės. Sezono metu dirbdavo po keliasdešimt samdytų darbininkų arba dvaro baudžiauninkų.

Molį plytoms imdavo į pietus nuo plytinės, kraudavo į vežimus ir veždavo prie preso. Prese sumaldavo, kad neliktų grumstelių ir po to formuodavo plytas. Kol nebuvo preso, molį mindavo arkliais ir kojomis, plytas gamindavo rankomis. Iš preso plytas sukraudavo džiūti pašiūrėje, kur jos apie porą savaičių džiūdavo. Išdžiuvusias degdavo krosnyje 12 parų, po to palikdavo 3 savaitėms ataušti.

Apie 1906 m. dvarą kartu su plytine perėmė Vilniaus žemės bankas. Gamyba pradėjo smukti, kol visai nutrūko. 1938 m. plytinę nusipirko Žeimelio kunigas T. Radžius ir agronomas A. Gaška. Naujieji šeimininkai atstatė sugriuvusią degyklą, pastatė dar dvi pašiūres-džiovyklas, vietoj arklinio maniežo prie preso įrengė garo katilą, nutiesė į molduobes bėgius, kuriais arkliai traukdavo vežimus su moliu. Dėl to, kad baigėsi kokybiškas molis, arba dėl to, kad trūko gerų specialistų, plytų kokybė krito, nebegamintos ir čerpės.

1944 m. įmonė nacionalizuota, priklausė vietiniam pramkombinatui. Dirbo 12 žmonių, per metus buvo pagaminama 250–300 tūkst. plytų. Plytos gamintos mažesnės, o jų kokybė dar pablogėjo: nebebuvo plytoms tinkamo molio. 1961 m. plytinę kaip priedą prie malūno nusipirko „Komunaro" kolūkis. Gamyba beveik nutrūko, bet bandyta plytinę atgaivinti. Tačiau joje įdarbinti eiliniai kolūkiečiai (prityrusių darbininkų nebebuvo) pridarė daug broko, ir 1962 m. plytinė uždaryta.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  Juozas Šliavas, *Žeimelio plytinė*. Lietuvos valsčiai. Žeimelis, I dalis, p. 699–703. Vilnius, „Versmė", 2010 m. ISBN 978-9955-589-19-8.
**Vitingai** (prūs. *\*vītingīs*) – senovės prūsų didikai (bajorai), vėliau ėję karo tarnybą Vokiečių ordino valstybėje, daugiausia gentinės diduomenės palikuoniai. XIII–XV a. sudarė dalį smulkiųjų feodalų. Vokiečių ordino kariuomenėje sudarė atskirus junginius. Už karo tarnybą, pilių statybos bei remonto darbus pagal prūsų teisę, retas kuris – pagal Kulmo teisę valdė lenus.

Vitingai kryžiuočių kariuomenėje sudarė atskirus dalinius – vėliavas. Daug jų žuvo verčiami dalyvauti dažnuose Vokiečių ordino karo žygiuose į Lietuvos Didžiąją Kunigaikštystę arba lietuvių kariuomenės atsakomuosiuose antpuoliuose į užkariautą Prūsiją.

Iki XVI a. pr. dauguma vitingų suvokietėjo ir susiliejo su smulkiaisiais vokiečių feodalais Prūsijoje.

Etimologija
-----------

Žodis vitingas (vokiškuose šaltiniuose užrašomas kaip *witing* (rekonstruojama prūsiška forma \**vītingīs*) yra germaniškos kilmės – kilęs iš sen. isl. *víkingr*, germanų \**vīking-* ('vikingas, normanas'). Tik neaišku, ar patekęs pas prūsus tiesiai iš skandinavų, ar per slavų *vitędzь* (rus. *витязь*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vitingai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Venk–Žvo). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2014
2. ↑  *Vitingai*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė, 321–322 psl.
3. ↑  *witing*: Vytautas Mažiulis, Prūsų kalbos etimologijos žodynas, 1-ojo leidimo 4 t. 255–256 psl.