recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Salto del Gvaira*Salto del Guairá* |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

Salto del GvairaSalto del Gvaira

24°01′10″ p. pl. 54°20′20″ v. ilg.﻿ / ﻿24.01944°š. pl. 54.33889°r. ilg.﻿ / 24.01944; 54.33889﻿ (Salto del Gvaira)Koordinatės: 24°01′10″ p. pl. 54°20′20″ v. ilg.﻿ / ﻿24.01944°š. pl. 54.33889°r. ilg.﻿ / 24.01944; 54.33889﻿ (Salto del Gvaira) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Paragvajaus vėliava Paragvajus |
| **Departamentas** | Kanindeju departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1959 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 11 298  |
| **Altitudė** | 232 m |

**Salto del Gvaira** (isp. *Salto del Guairá*) – miestas rytų Paragvajuje, Paranos dešiniajame krante, priešais Brazilijos miestą Gvairą. Kanindeju departamento administracinis centras. Miestą pasiekia Paragvajaus kelias *Ruta 10*, taip pat eina kelias į Doradosą (Brazilijoje) bei tiltas į Gvairą. Verčiamasi žemės ūkiu (ypač sojų auginimu), maisto, medienos apdirbimo, keramikos pramone. Veikia kelios kolegijos, Siudad del Estės universiteto filialas, ligoninė.

Istorija
--------

Salto del Gvaira įkurta 1959 m. Gvairos krioklio pašonėje (nuo jo ir kilo vietovės pavadinimas). Pradžioje tai buvo nedidelė kolonija Hernanadrijaso apygardos sudėtyje, bet 1973 m. tapo apygardos centru, o 1974 m. – miestu ir departamento centru. Iki 1982 m. buvo turistiniu centru, bet po to Gvairos krioklys buvo užlietas Itaipu tvenkinio.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Pionierių narų padaliniai** (port. *Destacamentos de Mergulhadores Sapadores*) – Portugalijos karinio laivyno kovos narų padaliniai.

Pionierių narų dalinys buvo sukurtas 1972 m. pabaigoje, vykstant Portugalijos kolonijiniam karui. Jo prireikė Gvinėjos jūrų gynybos vadovybei operatyvinėms užduotims vykdyti. Dalinys buvo išformuotas 1975 m. panaikinus šią vadovybę. Po to užsiimti operatyvine narų veikla buvo paskirta Narų mokykla (*Escola de Mergulhadores*).

*1-asis pionierių narų dalinys* (*Destacamento de Mergulhadores Sapadores Nº1*) buvo atkurtas 1988 m. birželio 1 d. Tada prireikė dalinio, galinčio užsiimti kariniu nardymu. Veikla, kuria domėjosi viešuomenė, t. y. nuskendusių laivų ir pan. objektų traukimas, paieškos ir gelbėjimo operacijos buvo paliktos Narų mokyklai.

1995 m. sausio 1 d. buvo suformuotas *2-asis pionierių narų padalinys* (*Destacamento de Mergulhadores Sapadores Nº2*). Visas realus narų darbas nuo tada priskirtas pionierių narų padaliniams. Narų mokyklai paliktas tik narų mokymas.

Abu padaliniai bazuojasi Povandeninio laivyno pastatuose Alfeitės laivyno bazėje. Administraciniu požiūriu jie pavaldūs laivyno administracinei vadovybei, o operatyviniu požiūriu – laivyno operatyvinei vadovybei *Qeiras'*e.

Funkcijos
---------

* Jūrų minavimo operacijos
* Taktinė pakrantės žvalgyba ir kliūčių nuvalymas prieš jūrų desantą.
* Povandeninės puolamosios operacijos (jūroje, pakrantės linijoje, upėse, uostuose).
* Sprogmenų naikinimas
* Kėlimo narų darbai, jų tarpe nuskendusių laivų paieška, remontas ir atstatymas.
* Paieškos ir gelbėjimo operacijos.
* Bendradarbiavimas stebint veiklas, susijusias su jūros dugnu.
* Bendradarbiavimas jūros moksliniuose tyrimuose.

Viešuomenę dominusios misijos:

* Lisabonos metro *Praça do Comércio* ruože apžiūra.
* Kūnų iškėlimas po *Hintze Ribeiro* tilto griuvimo 2001 m.
* Amfibinių operacijų pratybos nacionaliniuose manevruose CONTEX.
* Neseniai paliudytas gilusis nardymas iki 81 m gylio.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Sahelio civilizacija** |
| Valstybės IX-XIII a. |
| Vagadu, Tekrūras, Kanemas

---

 |
| Valstybės XIII-XVIII a. |
| Džolofas, Malis, Songajus, Bamara, Mosių valstybės, Hausų valstybės, Bornu, Bagirmi, Vadajus, Darfūras

---

 |
| Fulbių džihadas (XVIII-XIX a.) |
| Futa Džalonas, Futa Toro, Sokoto kalifatas, Masina, Tukuleras, Vasulu, Adamava

---

 |
| Kolonijos Sahelyje (XIX-XX a.) |
| Britų Nigerija, Prancūzijos Vakarų Afrika, Prancūzijos Pusiaujo Afrika, Sudanas

---

 |
| Nepriklausomybė (XX-XXI a.) |
| Senegalas, Mauritanija, Gvinėja, Malis, Dramblio Kaulo Krantas, Burkina Faso, Nigeris, Nigerija, Čadas, CAR, Sudanas |
| **Sahelio regionai** |
| Senegambija, Vakarų Sahelis, Mosiai, Hausalandas, Kanem-Bornu, Adamava, Darfūras |

**Salumas** (pranc. *Saloum*) - Afrikos valstybė, XVI-XIX a. egzistavusi dab. vakarų Senegalo teritorijoje, sukurta sererų tautos. Jos sostinė buvo Kahonė, netoli dabartinio Kaolako. Valdovai tituluoti *bur*.

Istorija
--------

Sererų Salumo ir Sinės valstybės Džolofo konfederacijoje (pažymėtos žaliai)
Sererai į šias vietas atkeliavo XI a iš Senegalo upės slėnio, tuometinės Tekrūro valstybės. XV a. iš Kaabu valstybės pietuose atsikėlė diduomenė, vadinamieji *gelvaarai*, kurie ir įkūrė valstybę.

Iki XVI a. Salumas buvo viena sudėtinių dalių Džolofo konfederacijoje. Vėliau ji iškovojo nepriklausomybę ir palaikė tamprius ryšius su portugalais.

Salumo istorija tampriai susijusi su gretimos Sinės istorija. Ilgą laiką Sinė buvo užkariauta Salumo, ir tik tam tikrais laikotarpiais jai pavykdavo išsilaisvinti.

Veikiant fulbių džihadui, Salume įsitvirtino islamas, iškilo religiniai vadai almami. Vienas jų sudarė sąjungą su Kajoro valdovu *Lat Dior Ngoné Latyr Diop*, susivienydamas prieš prancūzus.

Valstybė buvo užkariauta prancūzų XIX a. VI dešimtmetyje. Tačiau valdovų seka buvo išlaikyta. Ir dabar jie reziduoja senojoje sostinėje Kahonėje.

Salumo akmeniniai monumentai

Kultūra
-------

Valstybėje buvo pastatyta daug akmeninių monumentų (Senegambijos akmenų ratai), kurių paskirtis ir istorija nėra aiški. Išlikę ir valdovų pilkapių.

|  |  |
| --- | --- |
| **Senegambijos istoriniai regionai ir tautos** |  |
| **Regionai**: Futa Toras (Tekrūras, Denankė, Futa Toras) | Džolofas (Vaalo, Kajoras, Baolis, Sinė, Salumas) | Bambukas (Bondu, Chaso) | Futa Džalonas (Futa Džalonas) | Kaabu | Romarongas (mende, Solimana, Koya, konai, limbai, kuranko)  **Pakrantė**: volofai | sererai | džolai | bainukai | kerakai | mandžakai | bižogai | balantai | papeliai | biafai | nalu | landomai | bagai | susu | šerbrai |
| **Jornas Ipsenasvok. *Jörn Ipsen*** |
| --- |
| Gimė | 1944 m. birželio 17 d. (78 metai) |
|  |
| Veikla | vokiečių teisėtyrininkas konstitucionalistas, Osnabriuko universiteto profesorius (nuo 1981 m.). |

**Jornas Ipsenas** (**Jörn Ipsen** g. 1944 m. birželio 17 d. Vokietija) – vokiečių teisininkas, teisėtyrininkas konstitucionalistas, Osnabriuko universiteto profesorius (nuo 1981 m.).

Jornas Ipsenas studijavo teisę Miuncheno ir Gėtingeno universitetuose; 3 metus buvo Vokietijos studijų fondo *Studienstiftung des deutschen Volkes* stipendiatas. Išlaikęs valstybinį egzaminą (1970 m.), apgynė (būdamas studijų fondo stipendiatas) teisės disertaciją "Teisėjų teisė ir Konstitucija (*„Richterrecht und Verfassung"*) Gėtingeno universitete (1974 m.). 

Po referendariato Jornas Ipsenas dirbo asistentu Teisės fakultete. 1980 m. apgynė habilitaciją tema "Normos ir individualaus akto prieštaravimo Konstitucijai teisinės pasekmės (*„Rechtsfolgen der Verfassungswidrigkeit von Norm und Einzelakt"*), rengdamas veikalą, buvo Vokietijos tyrimų bendrijos (*Deutsche Forschungsgemeinschaft*) stipendiatas (1978–1980). Iki 1981 m. Ipsenas vadovavo teisės katedrai Tiūbingene, vėliau – Gėtingene, kol buvo pakviestas į Osnabriuko universitetą užimti profesoriaus vietą Teisės fakultete.

Jörn Ipsen – Savivaldos teisės instituto direktorius (nuo 1989 m.), Žemutinės Saksonijos valstybinio teismo (KT) teisėjas (nuo 2006 m.), šio teismo pirmininkas (nuo 2007 m. vasario).

Jörn Ipsen yra teisėtyrininko tarptautininko Knut Ipsen brolis.

Darbai
------

* Staatsrecht I – Staatsorganisationsrecht, 18. Aufl. 2006
* Staatsrecht II – Grundrechte, 10. Aufl. 2007
* Allgemeines Verwaltungsrecht, 4. Aufl. 2005
* Niedersächsisches Polizei- und Ordnungsrecht, 3. Aufl. 2004
* Niedersächsisches Kommunalrecht, 3. Aufl. 2006

Nuorodos
--------

* Asmeninis J. Ipseno tinklalapis **(**vok.**)**
| Pionkoslenk. *Pionki* |
| --- |
|              |
| *Pionkų rotušė* |
|  |
| 

PionkosPionkos

51°29′0″ š. pl. 21°27′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.48333°š. pl. 21.45000°r. ilg.﻿ / 51.48333; 21.45000﻿ (Pionkos)Koordinatės: 51°29′0″ š. pl. 21°27′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.48333°š. pl. 21.45000°r. ilg.﻿ / 51.48333; 21.45000﻿ (Pionkos) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Mazovijos vaivadija |
| **Apskritis** | Radomo apskritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | XVIII a. |
| **Meras** | Romuald Zawodnik |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 19 702  |
| **Plotas** | 18,34 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 1 074 žm./km² |
| **Altitudė** | 145 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 26-670 |
| **Tinklalapis** | Oficiali svetainė |
|  **Vikiteka** | Pionkos |
|  |
| **Kirčiavimas** | Piònkos |

**Pionkos** (lenk. *Pionki*) – miestas Radomo apskrityje, Mazovijos vaivadijoje, vidurio Lenkijoje. 19 702 gyventojai (2011 m. duomenys). 1975–1998 m. priklausė Radomo vaivadijai, o iki 1975 m. buvo Kelcų vaivadijoje. Įsikūręs šiaurinėje istorinio Mažosios Lenkijos regiono dalyje. Nutolęs 20 km nuo Radomo ir 105 km nuo Varšuvos.

Istorija
--------

Iki 1932 m. gyvenvietė buvo kaimas, žinomas kaip *Zagożdżon*. 1925 m. atidaryta nauja geležinkelio stotis, po trejų metų – paštas. 1929 m. gyvenvietė elektros perdavimo linijomis sujungta su Skaržysku-Kamena. Atidaryta nauja policijos nuovada. 1937 m. buvo pradėti ligoninės statybos darbai. 1954 m. suteiktos miesto teisės.
Galijos žemėlapis, kuriame prie Viduržemio jūros apytiksliai parodytos saluvijų žemės
**Saluvijai**, *salyjai* (*salluvii, salyes'; gr. Σάλυες) – galinga karinė genčių konfederacija Pietų Galijoje, Diuranso (lot.* Druentia*) lygumoje tarp Ronos ir Alpių. Minimi kaip pirmoji tauta anapus Alpių, užkariauta romėnų.* 

Kalvų viršūnėse įkurti opidumai, pradžioje (Masilijos įkūrimo laikais, apie 600 m. pr. m. e.) apgyvendinti ligūrų, driekėsi tarp Ronos ir Diuranso brastų bei Alpių perėjų. Jie nebuvo suvienyti. Pagal Straboną senieji graikai ten gyvenusius žmones vadino *ligyjais* (*Ligyes*),o jų kraštą - *Ligystike*. Archeologiniai radiniai rodo nuo III a. pr. m. e. vidurio buvus keltų kultūrinei invazijai.. Strabono laikais kai kurie autoriai laikė juos galų ir ligūrų mišiniu (todėl vadino juos *Celtoligyes*). Kiti juos laikė grynais keltais, užkariavusiais Provincijos ligūrus. 

154 m. pr. m. e. Masilijos gyventojai graikai, kurie buvo draugai su romėnais nuo Antrojo pūnų karo, kreipėsi pagalbos prieš oksibijus, kurie valdė Aržanso slėnį, ir deciatus. Šios tautos, kurias Livijus vadino „užalpiniais ligūrais", galbūt buvo dvi mažesnės gentys, veikusius su bendru Saluvijų pavadinimu. Juos sumušė Romos konsulas Kvintas Opimijus (*Quintus Opimius*). 
125-124 m. pr. m. e. vėl prasidėjo konfliktas tarp romėnų ir saluvijų. Sėkmingas Marko Fulvijaus Flako (*Marcus Fulvius Flaccus*) operacijas pratęsė konsulas Gajus Sekstijus Kalvinas (*Gaius Sextius Calvinus*)(123-122 m. pr. m. e.), kuris ryžtingai pajungė saluvijus, sunaikino šiauriau Massilijos buvusį pagrindinį jų miestą (dabartinio *Entremont* vietoje), o netoli jo griuvėsių įkūrė koloniją *Aquae Sextiae* (dabar - Provanso Eksas). Dalį jų teritorijos perdavė Masalijos gyventojams. Saluvijų karalius Tutomotulas (*Tutomotulus*), kitaip dar Teutomalijus (*Teutomalius*), rado prieglobstį pas alobrogus. Nuo tada saluvijai iš istorijos dingo.

Saluvijų žemių miestai
----------------------

* Sostinė netoli dabartinio *Entremont*, kur kirtosi du svarbūs keliai - maršrutas nuo Diuranso brastų link Alpių perėjų bei maršrutas pakrantėmis, jungęs Italiją ir Ispaniją.
* *Tarusco* ar *Tarasco* (dabartinis Taraskonas),
* *Arelate* (dabartinis Arlis),
* Glanas (dabartinis *Saint-Rémy-de-Provence*)
* Ernaginas (*Ernaginum*) (dabartinis *Saint-Gabriel*, Taraskono dalis).

Nuorodos
--------

1. ↑  Fernand Benoît, "The Celtic oppidum of Entremont, Provence" in Rupert Leo Scott Bruce-Mitford, ed. *Recent archaeological excavations in Europe* (London, 1975), pp. 227ff.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Ginklavimosi varžybomis** populiariai vadinama tokia dviejų ar daugiau valstybių taktika, kai kiekviena jų stengiasi, didindama savo karinę galią, įgauti pranašumą. Vienai valstybei ar valstybių blokui didinant karinę galią atitinkamai ją didinti stengiasi ir potencialūs priešininkai. Šios varžybos tęsiasi tol, kol viena iš valstybių sugeba gerokai atsiplėšti nuo priešininkų arba kyla tiesioginis konfliktas.

Dažniausiai šis terminas buvo taikomas varžymuisi tarp JAV vadovaujamų NATO valstybių ir TSRS vadovaujamų Varšuvos sutarties organizacijos valstybių Šaltojo karo metu XX a. II pusėje (žr. Branduolinio ginklavimosi varžybos). Manoma, kad ginklavimosi varžybos stipriai neigiamai paveikė TSRS ekonomiką, taip priartindamos valstybės žlugimą.

Panašaus pobūdžio varžymasis vyko ir prieš Pirmojo pasaulinio karo pradžią ir tarpukariu. Vienas iš bandymų riboti ginklavimosi varžybas buvo 1922 m. pasirašyta Vašingtono sutartis, kuria buvo ribojamos išlaidos kariniam jūrų laivynui.
|  |
| --- |
| Serhat |
|  
Serhat 2016 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Ahmet Serhat Hacıpaşalıoğlu |
| Gimė | 1964 m. spalio 24 d. (58 metai)Stambulas, Turkijos vėliava Turkija |
| Žanrai | pop, šokių muzika, lotynų muzika |
| Veikla | dainininkas, prodiuseris, televizijos laidų vedėjas |
| Aktyvumo metai | 1994–dabar |
| Įrašų kompanija | End Music, Planetworks, CAP-Sounds |
| Svetainė | serhatofficial.com |

**Ahmet Serhat Hacıpaşalıoğlu** (g. 1964 m. spalio 24 d. Stambule) – turkų dainininkas, prodiuseris ir televizijos laidų vedėjas.

Biografija
----------

Ahmet Serhat Hacıpaşalıoğlu gimė 1964 metų spalio 24 dieną Stambule. Baigė Stambulo universiteto odontologijos fakultetą. Išgarsėjo tapęs populiarios viktorinos „Riziko" prodiuseriu ir vedėju, buvo apdovanotas geriausio televizijos vedėjo ir geriausios televizijos prodiuserio apdovanojimais du kartus iš eilės.

Muzikinę karjerą Serhat pradėjo 1997 metais, išleidęs debiutinį singlą „Rüya-Ben Bir Daha". 2004 metais pasirodė antroji jo daina – „Total Disguise", atliekama su prancūzų dainininke Viktor Lazlo. Dainos teksto ir muzikos autorius – Olcayto Ahmet Tuğsuz, kūrinys buvo įrašytas anglų ir prancūzų kalbomis.

2008 metais drauge su Gruzijos-Rusijos dainininke Tamara Gverdciteli įrašė dainas „I Was So Lonely", „No No Never (Moscow-Istanbul)" ir „Ja + Ti" (rusiška dainos „Total Disguise" versija). Duetas buvo koncertavęs Maskvoje bei muzikos festivaliuose Moldovoje ir Baltarusijoje.

2014 m. Serhat muzikinę veiklą pradėjo Prancūzijoje ir Vokietijoje. Rugsėjo mėn. išleido EP „Je M’adore". Singlas „Je M’adore" Vokietijoje pasiekė DJ ir šokių muzikos topo viršūnę ir ten išbuvo 5 savaites.

2016 m. su daina „I Didn’t Know" atstovavo San Marinui 2016 m. „Eurovizijos" dainų konkurse Stokholme.

Diskografija
------------

### Singlai

* 1997: *Rüya-Ben Bir Daha*
* 2004: *Total Disguise* (su Viktor Lazlo)
* 2005: *Chocolate Flavour*
* 2008: *I Was So Lonely-No No Never* (su Tamara Gverdciteli)
* 2014: *Je M’adore*
* 2016: *I Didn’t Know*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Serhat** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Michele Perniola ir Anita Simoncini  *„Chain of Lights"*** |  **San Marino atstovas Eurovizijoje**2016 | Po to:**Valentina Monetta ir Jimmie Wilson  *„Spirit of the Night"*** |
| Kryžkalnio viadukas |
| --- |
|  |
| Viadukas Šiaulių kryptimi |
| 

Kryžkalnio viadukasKryžkalnio viadukas

55°28′03″š. pl. 22°41′03″r. ilg.﻿ / ﻿55.467448°š. pl. 22.684148°r. ilg.﻿ / 55.467448; 22.684148﻿ (Kryžkalnio viadukas)Koordinatės: 55°28′03″š. pl. 22°41′03″r. ilg.﻿ / ﻿55.467448°š. pl. 22.684148°r. ilg.﻿ / 55.467448; 22.684148﻿ (Kryžkalnio viadukas) |
|  |
| **Vieta** | Kryžkalnis, Raseinių raj. |
| **Kerta** | kelią A12 |
| **Ilgis** | 23 m |
| **Plotis** | 7 m (važ. dalis) |
| **Aukštis** | 4,5 m |
| **Pastatytas** | 1937 m. |
| **Konstrukcija** | rėminis |

**Kryžkalnio viadukas** – automobilių transporto viadukas, stovintis Kryžkalnyje, senojo Žemaičių plento ir kelio  **A12**  Ryga–Šiauliai–Tauragė–Kaliningradas  sankirtoje, šalia automagistralės  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda . Tai pirmoji Lietuvos plentuose įrengta skirtingo lygio sankryža.

Žvelgiant į automagistralę
Viaduko važiuojamąja dalimi praeinantis Žemaičių plentas šioje vietoje dalijamas į dvi atkarpas –  **196**  Ariogala–Raseiniai–Kryžkalnis  ir  **197**  Kryžkalnis–Rietavas–Vėžaičiai . Statinys priskiriamas pastarajam keliui, iškilęs virš kelio A12. Netoliese, 200 m į Tauragės pusę, šį kelią kerta ir automagistralės Kaunas–Klaipėda viadukas, 84 m ilgio, pastatytas 1984 m.

Istorija
--------

1934 m. pradėjus tiesti 195 km ilgio magistralinį plentą iš Kauno į Klaipėdą, 111–ajame kilometre, Kryžkalnyje, buvo baigtas pirmasis statybų darbų etapas. Šis ruožas sujungė Kauną per Žemaičių plentą su Pagėgių–Joniškio plentu. Abiejuose keliuose tuomet nebuvo intensyvesnio eismo, tačiau buvo numatomas jo augimas kartu su kuriama gyvenviete sankryžos zonoje. Įvertinus ir kitas aplinkybes, nutarta įrengti dviejų plentų sankryžą skirtinguose lygiuose. Tyrinėjimų metu vietovėje surinkus reikiamus duomenis, sudarytas situacijos planas ir profiliai, parengtas Kryžkalnio viaduko projektas. 1937 m. buvo pastatytas 4,5 m aukščio, 23 m ilgio viadukas dviejų lygių sankryžoje su keturiomis nuovažomis.

Pagal Kelių muziejaus direktoriaus J. Stepankevičiaus užrašytus liudininko prisiminimus, viaduką statybos metu aplankė prezidentas Antanas Smetona. Tuo metu buvo pilamas betonas į kraštinės atramos klojinį. Prieš išvažiuojant linkėdamas, kad viadukas ilgai stovėtų, A. Smetona pagal paprotį įmetė į betoną penkių sidabrinių litų monetą. Jam išvažiavus darbininkai liovėsi betonavę ir pradėjo ieškoti brangaus pinigo. Tačiau monetos rasti nepavyko.

Duomenys
--------

Statinys gelžbetoninis, rėminės konstrukcijos, 10 m pločio, 4,5 m aukščio, važiuojamosios dalies plotis 7 m, šalitilčiai po 1 m.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Žemaičių plentas. „Lietuvos keliai", 2017/1, 88 p.
2. 1 2 3  Henrikas Kebeikis. Kryžkalnio viadukas senajame Žemaičių plente (IMG 20150801 0393–0395)

Nuorodos
--------

* Kryžkalnio viadukas žemėlapyje (maps.lt)
| Medaliai |
| --- |
| Sergiu TomaSergiu Toma |
| Vyrų dziudo |
| **Atstovaujant: Jungtinių Arabų Emyratų vėliava Jungtiniai Arabų Emyratai**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Bronza** | 2016 Rio de Žaneiras | -81 kg |
| **Atstovaujant: Moldavijos vėliava Moldavija**  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Bronza** | 2011 Paryžius | -81 kg |
| Europos čempionatas |
| **Sidabras** | 2011 Stambulas | -81 kg |

**Seržiu Toma** (g. 1987 m. sausio 29 d. Kišiniove) – moldavų dziudo imtynininkas, kuris tarptautinėse varžybose atstovauja Jungtinius Arabų Emyratus. Olimpinis medalininkas.

Biografija
----------

2007 m. vasaros Universiadoje iškovotas bronzos medalis. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Toma pralaimėjo jau pirmąją kovą atstovui iš Gruzijos ir iš tolimesnės kovos pasitraukė. 2011 m. Stambule vykusiame Europos čempionate moldavas pelnė sidabro medalį. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Moldavijos atstovas pasiekė trečiąjį raundą, bet jame pralaimėjo japonui Takahiro Nakai ir iš kovos dėl medalių pasitraukė.

2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse jau atstovavo JAE komandą ir pelnė šalies antrąjį medalį istorijoje – bronzą vyrų dziudo svorio kategorijoje iki 81 kg.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. sausio 9 d..
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Melampyrum nemorosum** |
| --- |
| Krūminis kūpolis (Melampyrum nemorosum)Krūminis kūpolis (*Melampyrum nemorosum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Džiovekliniai  *( Orobanchaceae)* |
| Gentis: | Kūpolis  *( Melampyrum)* |
| Rūšis: | Krūminis kūpolis  *( Melampyrum nemorosum)* |

 |

**Krūminis kūpolis** (*Melampyrum nemorosum*) – džioveklinių (*Orobanchaceae*) šeimos, kūpolių (*Melampyrum*) genties augalas. Paplitęs Europoje.

Vienmetis, 10-50 cm aukščio, pusiau parazitinis žolinis augalas. Stiebas status, šakotas, prie pagrindo plaukuotas. Lapai smailia viršūne. Žiedai vienašalėse kekėse. Vainikėlis geltonas. Vaisius – dėžutė. Sėklos 5-6 mm ilgio, 1,5-1,8 mm pločio, juosvos.

Žydi gegužės – rugpjūčio mėn. Dauginasi sėklomis, kurias išnešioja skruzdėlės (mirmekochorija). Auga pamiškėse, miškų aikštelėse, krūmuose.

Vaistams vartojama antžeminė dalis. Ji pjaunama augalams žydint. Žolėje yra glikozido aukubino, rinantino, dulcito; alkaloidų, askorbo rūgšties.

Augalo sėklos **nuodingos**.

* Krūminio kūpolio žiedasKrūminio kūpolio žiedas
* Krūminių kūpolių sąžalynasKrūminių kūpolių sąžalynas
* Krūminis kūpolis iš šonoKrūminis kūpolis iš šono
* ŽiedasŽiedas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Krūminis kūpolis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Jérôme d’Ambrosio|  
Jérôme d'Ambrosio 2009 m. Belgijos GP |
| Karjera Formulėje 1 |
| Tautybė | Belgija belgas |
| Komanda | {{{Komanda}}} |
| Dalyvauta GP | 2 |
| Čempionas | 0 |
| Pergalių | 0 |
| Podiumai | 0 |
| Pole pozicijos | 0 |
| Greičiausių ratų | 0 |
| Pirmas GP | 2011 m. Australijos Grand Prix |
| Pirmoji pergalė | - |
| Paskutinė pergalė | - |

**Jérôme d’Ambrosio** (g. 1985 m. gruodžio 27 d.) – automobilių sporto lenktynininkas iš Belgijos. Nuo 2011 m. sezono jis lenktyniauja Formulės 1 ekipoje Virgin Racing.

Karjera
-------

Nuo 1995 iki 2002 m. Jerome lenktyniavo kartingų čempionatuose. Jis tris kartus tapo Belgijos čempionu, bei 2002 m. nugalėjo pasaulio taurę Formula A klasėje.

2003 m. belgas debiutavo Formula Renault čempionate ir tapo čempionu. Vėliau iki pat 2006 m. jis dalyvavo įvairių šalių Formula Renault čempionatuose. 2007 m. jis debiutavo ir nugalėjo International Formula Master pirmenybėse. Nuo 2008 iki 2010 m. Jerome dalyvavo GP2 serijos lenktynėse. 2008–2009 m. Azijos serijos klasėje jis užėmė antrąją vietą.

2010 m. sezonui jis tapo Formulės 1 Virgin Racing ekipos lenktynininku bandytoju, o nuo 2011 m. tapo šios ekipos lenktynininku.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jérôme d'Ambrosio** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2007-12-15 iš Wayback Machine projekto.
| **Jóhanna Sigurðardóttir** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1942 m. spalio 2 d. (80 metų)Islandija Reikjavikas, Islandija |
| Sutuoktinis (-ė) | Jónína Leósdóttir |
| Vaikai | du sūnūs ir vienas įsūnis |
|  |
| Pareigos | 24-oji Islandijos ministrė pirmininkė |
| Partija | Islandijos socialdemokratų aljansas |
|  |
| Išsilavinimas | Islandijos komercijos kolegija |
|  |
|  **Vikiteka** | Jóhanna Sigurðardóttir |

**Jóhanna Sigurðardóttir** (g. 1942 m. spalio 2 d. Reikjavike) – Islandijos politikė, nuo 2009 m. vasario 1 d. iki 2013 m. gegužės 23 d. ėjusi Islandijos ministrės pirmininkės pareigas. Prieš tai ji buvo socialinių reikalų ministrė 1987–1994 ir 2007–2009 m. laikotarpiais. Altingo nare politikė buvo nuo pat 1978 m. Tapdama šalies premjere ji tapo pirmąja moterimi Islandijoje, užėmusia tokias pareigas. Taip pat ji tapo pirmąja homoseksualia (tai paskelbusi viešai) šalies valdžioje esanti moteris šiuolaikinėje politikoje visame pasaulyje.

Jóhanna Sigurðardóttir priklauso Islandijos socialdemokratų aljanso politinei partijai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  First gay PM for Iceland cabinet

Nuorodos
--------

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Geir Haarde** | **Islandijos ministrė pirmininkė**2009 – 2013 | Po to:**Sigmundur Davíð Gunnlaugsson** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 13°15′ p. pl. 166°37′ r. ilg.﻿ / ﻿13.250°š. pl. 166.617°r. ilg.﻿ / 13.250; 166.617

Toreso salų žemėlapis
**Toreso salos** (angl. *Torres Islands*) – salų grupė Ramiajame vandenyne, pačiuose Vanuatu salyno šiaurės vakaruose. Nuo Saliamono salų jas skiria Toreso lovys. Kartu su Bankso salomis sudaro Torbos provinciją.

Plotas 117,7 km². Salų grandinės ilgis 42 km. Salos vulkaninės kilmės, tačiau neaukštos (iki 366 m, Vonvaros k. Hiu s.). Salas dengia drėgnieji tropiniai miškai.

Toreso salos:

* Hiu – 51 km²
* Tegua – 30,8 km²
* Toga – 18,8 km²
* Lo – 14,1 km²
* Metoma – 3 km²
* Linua, Ngvelis

Toreso salose gyvena apie 950 gyventojų. Pagrindinė gyvenvietė – Lungharegis (Lo s.). Lo saloje veikia lėktuvų pakilimo takas. Salose vartojamos dvi vietinės kalbos – Hiu ir Lo-Togos.

Salos pavadintos jas pasiekusio pirmo europiečių, ispanų jūrininko Luiso Vaso de Toreso garbei.
| **Józef Urpsza** |
| --- |
| Gimė | 1880 m. rugpjūčio 10 d.Jokūbave, Rusijos imperija |
| Mirė | 1974 m. liepos 14 d. (93 metai)Kališas, Lenkijos Liaudies Respublika |
|  |
| Veikla | dvasininkas, vaistininkas |

**Juzef Urpša** (1880 m. rugpjūčio 10 d. Jokūbave – 1974 m. liepos 14 d. Kališe) – Lietuvos lenkų kilmės Lenkijos dvasininkas, vaistininkas.

Biografija
----------

Gimė 1880 m. rugpjūčio 10 d. Jokūbave. 1909 m. Sankt Peterburge baigė farmacijos studijas, vadovavo Žiemos rūmų sanitariniam skyriui. 1917 m. įstojo į Lenkijos kariuomenę. 1922 m. apsigyveno Varšuvoje, kur dirbo sanitarijos inspekcijoje. Daug laiko skyrė savanoriškai pagalbai skurstantiesiems, buvo Lenkijos Carito organizacijos viceprezidentas. Po Varšuvos sukilimo įstojo į Varšuvos universiteto teologijos fakultetą, 1952 m. tapo jėzuitų vienuoliu ir būdamas garbaus amžiaus savanoriškai rūpinasi Kališo skurstančiais žmonėmis, sergančiaisiais, pensininkais ir kaliniais. Organizuodavo piligriminius žygius į šventas vietas. Mirė 1974 m. liepos 14 d. Kališe.

Nuorodos
--------

* Biografija (lenk.) Archyvuota kopija 2015-09-24 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Athene cunicularia** |
| --- |
| Rausiančioji pelėda (Athene cunicularia)Rausiančioji pelėda (*Athene cunicularia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Pelėdiniai paukščiai  *( Strigiformes)* |
| Šeima: | Tikrosios pelėdos  *( Strigidae)* |
| Gentis: | Pelėdikės  *( Athene)* |
| Rūšis: | Rausiančioji pelėda  *( Athene cunicularia)* |

 |
| Binomas |
| ***Athene cunicularia***Molina, 1782 |

**Rausiančioji pelėda**, **rausiančioji pelėdikė** (*Athene cunicularia*) – pelėdinių (*Strigidae*) šeimos paukštis. Įdomi pelėdų rūšis, kuri skirtingai nuo savo gentainių gyvena ne medžiuose, o įsikuria po žeme. Toks prisitaikymas leidžia jai išgyventi atvirose, medžiais neapaugusiose, vietose. Saugodama urvą skleidžia gyvatės barškuolės primenančius šaižius barškančius garsus. Daug laiko praleidžia medžiodama ant žemės. Abiejų lyčių plunksnos skiriasi. Rausiančioji pelėda yra maždaug 19-25 cm dydžio, sveria 120-250 g. Paplitusi Šiaurės, Centrinėje ir Pietų Amerikoje, Karibų salose.

Galerija
--------

* Athene cuniculariaAthene cunicularia
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Arbeter Zeitung** (liet. *Darbininkų laikraštis*) – sionistų darbininkų savaitraštis ėjęs 1921–1922 m. ir 1926 m. Kaune jidiš kalba. Laikraštis buvo iš dalies komunistinis, tačiau skyrėsi nuo kitų laikraščių tuo, kad kėlė žydų identiteto klausimus.

Redaktorius buvo Moshe Erem, tačiau neoficialiu redaktoriumi buvo Tuvia Meshorer.

Istorija
--------

Nuo 1921 m. balandžio iki 1922 m. gegužės, kai buvo uždrausta laikraščio leidyba išleista 40 publikacijų. Neoficialus laikraščio redaktorius Tuvia Meshorer buvo nuteistas 1 metų laisvės atėmimo bausme. Po 1926 m. seimo rinkimų naujoji valdžia leido spausdinti laikraštį, tačiau po 1926 m. gruodžio perversmo laikraščio leidyba uždrausta.

Literatūra
----------

* Arie Bar (1980). The Jewish Press that was: Accounts, Evaluations, and Memories of Jewish Papers in Pre-Holocaust Europe. World Federation of Jewish Journalists. p. 318.
* Hershel Edelheit; Abraham J. Edelheit (2000). History of Zionism: a handbook and dictionary. Westview Press. p. 460. ISBN 978-0-8133-2981-9.
* Dov Levin (2000). The Litvaks: A Short History of the Jews in Lithuania. Berghahn Books. p. 177. ISBN 978-1-57181-264-3.
| **Colonidae** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Pobūris: | Įvairiaėdžiai vabalai  *( Polyphaga)* |
| Šeima: | Rausiavabaliai  *( Colonidae)* |

 |

**Rausiavabaliai** (*Colonidae*) – vabalų (*Coleoptera*) šeima. Kūnas 1,2-3,6 mm ilgio, tamsiai rudas, kartais raudonai rudas, apaugęs tankiais švelniais gelsvais plaukeliais. Antsparniai raukšlėti, juos dengia maži gumburėliai. Kojos ir antenos šviesesnės.

Gyvena dirvožemyje ant grybų pažeistų šaknų. Į dirvos paviršių išlenda palankiomis meteorologinemis sąlygomis ir tik trumpam. Aptinkami kirtavietėse, miškų aikštelėse, miškų pakraščiuose.

Pasaulyje yra apie 100 rūšių. Lietuvoje žinomos tik 3 rūšys.

Nuorodos
--------

* Каталог семейств Leiodidae и Colonidae фауны Урала и сопредельных территорий
| Isyk Kulio sritis*Ысыккөл областы* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kirgizijos vėliava Kirgizija |
| **Administracinis centras** | Karakolas |
| **Rajonų skaičius** | 5 |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 501 933 |
| **Plotas** | 43 144 km² |
| **Tankumas** (2021) | 12 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | KG-I |

**Isyk Kulio sritis** (kirg. *Ысыккөл областы*) – sritis rytų Kirgizstane. Srities administracinis centras yra Karakolas.

Geografija
----------

Isyk Kulio sritis šiaurėje ribojasi su Kazachstanu, pietryčiuose – su Kinija, vakaruose – su Ču ir Naryno sritimis. Paviršius išraižytas Tianšanio kalnų (svarbiausi kalnagūbriai – Kokšaltau, Kungėjaus Alatau, Terskėjaus Alatau). Kinijos pasienyje stūkso aukščiausia šalies vieta – Pergalės viršukalnė (7439 m). Centrinėje dalyje yra didelis tektoninis duburys, kuriame telkšo Isyk Kulio ežeras.

Klimatas ryškiai žemyninis. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra svyruoja tarp -2 ir -6 °C, liepos – apie +16 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis – 100–500 mm. Svarbiausios upės – Sarydžazas, Ču, Narynas. Būdinga pusdykumių ir dykumų augalija, besikaitaliojanti su stepėmis, virš 2100 m aukščio auga spygliuočių miškai ir kalnų pievos. Įsteigtas Isyk Kulio draustinis.

Ekonomika
---------

Verčiamasi gyvulininkyste (avys, galvijai), auginami javai, bulvės, užsiimama žvejyba. Vystomas turizmas.

Džety Oguzo kraštovaizdžiai

Etninė sudėtis
--------------

* kirgizai – 86,22 %
* rusai – 8,05 %
* kazachai – 1,47 %
* uigūrai – 0,89 %
* kalmukai – 0,87 %
* dunganai – 0,71 %
* uzbekai – 0,68 %
* kiti – 1,11 %

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Rajonai:

* Aksu rajonas
* Džeti Oguzo rajonas
* Tongo rajonas
* Tiupo rajonas
* Isyk Kulio rajonas

2009 m. srityje buvo 3 miestai (Karakolas, Balykči, Čolpon Ata) 5 miesto tipo gyvenvietės (Žyrgalanas, Kadži Sajus, Ak Bulakas ir kt.) ir 175 kaimai.

Nuorodos
--------

* Karakolas – Džeti-Oguzo regionas Centriniame Tian Šanyje Archyvuota kopija 2010-04-20 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑  KYRGYZSTAN, *citypopulation.de*
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 176


|  |  |
| --- | --- |
| **Kirgizijos sritys** |  |
| Batkeno sritis | Ču sritis | Džalalabato sritis | Isyk Kulio sritis | Naryno sritis | Ošo sritis | Talaso sritis | Biškekas | Ošas |
| **Zuzana Arlauskaitė-Mikšienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1889 m. rugpjūčio 25 d.Šiauliai |
| Mirė | 1973 m. spalio 2 d. (84 metai)Detroitas, JAV |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir JAV lietuvių aktorė, režisierė |

**Zuzana Arlauskaitė-Mikšienė** (Orlauskaitė, 1889 m. rugpjūčio 25 d. Šiauliai – 1973 m. spalio 2 d. Detroitas, JAV) – Lietuvos ir JAV lietuvių aktorė, režisierė.

Biografija
----------

Brolis Juozas Orlauskis, sūnus Žibuntas Mikšys. Baigė Šiaulių gimnaziją. 1908–1912 m. Rygos „Žvaigždės" draugijos lietuvių mokyklos mokytoja, 1912–1919 m. Peterburgo ir Carskoje Selo lietuviškos mokyklos vedėja ir mokytoja. 1912–1916 m. Peterburgo lietuvių savitarpinės pagalbos draugijos veikėja, kultūrinio darbo ir teatro organizatorė.

### Teatrinė veikla

1920–1931 m. Lietuvių meno kūrėjų draugijos Dramos vaidyklos (su pertrauka) aktorė, 1926–1928 m. „Mūsų teatro", 1931–1932 m. „Žvaigždikio" teatro, 1941–1944 m. Jaunojo žiūrovo teatro aktorė.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1949 m. Austrijos Ingolštato miesto lietuvių vaidintojų trupės įkūrėja ir režisierė. Persikėlusi į JAV, 1949–1970 m. Detroito lietuvių mėgėjų teatro būrelio režisierė ir pedagogė.

### Žymesni vaidmenys

* 1911 m. Laimutė – Marcelinas Šikšnys, „Pilėnų kunigaikštis"
* 1916 m. Marė – Adamas Asnykas, „Kęstutaitis"
* 1922 m. Ledi Milford – Frydrichas Šileris, „Klasta ir meilė"
* 1923 m. Ragnytė – Julijus Slovackis, „Mindaugas"
* 1924 m. Hana – Gerhartas Hauptmanas, „Vežėjas Henšetis"

Įvertinimas
-----------

* 1930 m. Vytauto Didžiojo ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ingrida Daunoravičiūtė. *Zuzana Arlauskaitė-Mikšienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 10 psl.
| Bikūnų II piliakalnis |
| --- |
| Bikūnų II piliakalnis nuo kelio |
| 

Bikūnų II piliakalnisBikūnų II piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°40′6″ š. pl. 25°44′29.8″ r. ilg.﻿ / ﻿55.66833°š. pl. 25.741611°r. ilg.﻿ / 55.66833; 25.741611Koordinatės: 55°40′6″ š. pl. 25°44′29.8″ r. ilg.﻿ / ﻿55.66833°š. pl. 25.741611°r. ilg.﻿ / 55.66833; 25.741611 |

 |
| Vieta | Utenos rajonas |
| Seniūnija | Sudeikių seniūnija |
| Aukštis | 12 m |
| Plotas | 30x30 |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 2001 |
| Registro Nr. | AV1682 / 7079 |

**Bikūnų II piliakalnis**, *Kapų Kalnas* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 7079; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AV1682; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A692P) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Bikūnų, Sudeikių seniūnija. Pasiekiamas iš Bikūnų centro pasukus į kairę vakarų kryptimi link Armališkių, pavažiavus 400 m yra kairėje į pietus nuo kelio.

Piliakalnis
-----------

Bikūnų antrasis piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, 2,4 km į šiaurę nuo Bikūnų pirmojo piliakalnio. Ne didesnę nei 30 m skersmens aikštelę XX a. pradžioje sunaikino karjeras, kastas iš vakarų pusės. Išliko tik šiauriniame šlaite, 2 m žemiau aikštelės esanti 15x12 m dydžio terasa ir iki 12 m aukščio statūs šlaitai.

Aikštelėje buvo XV a. – XVII a. senkapis. Piliakalnis dirvonuoja, šiaurinis šlaitas apaugęs lapuočiais.

Tyrimai
-------

2001 m. Dalius Ribokas išlikusioje piliakalnio šiaurinėje dalyje ištyrė bendrą 73,25 m² plotą, rado akmeninio kirvuko išgrąžą, lygios keramikos šukę bei 16 XV a. – XVI a. kapų. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia. KPD Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos aktas. 2007-02-27; Nr.: KPD-RM-252. Paminklo teritorijos plotas 9700 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Likančių piliakalnis 4 km | Avižių piliakalnis 5 km | Gasių piliakalnis 10 km |  |
| Žaibiškių piliakalnis 5,5 km |  | Zabičiūnų piliakalnis 4 km |
| Armališkių piliakalnis 1,5 km | Bikūnų piliakalnis 2,4 km | Gutaučių piliakalnis 5 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------


* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.322
* Dalius Ribokas. Bikūnų piliakalnis ir senkapis // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2001 metais. Vilnius, 2002. p. 145.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. Vilnius. 1995, p. 226 (Nr. 10).
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 45.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Bikūnai II
| Arauko provincija*Provincia de Arauco* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
| **Regionas** | Bio Bijaus regionas Bio Bio regionas |
| **Administracinis centras** | Lebu |
| **Komunų skaičius** | 7 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 177 323 |
| **Plotas** | 5 463 km² |
| **Tankumas** (2022) | 32 žm./km² |

**Arauko provincija** (isp. *Provincia de Arauco*) – viena iš keturių Bio Bio regiono, esančio Čilės vidurio–pietinėje dalyje, provincijų. Administracinis centras – Lebu.

Geografija
----------

Provincija ribojasi su Konsepsjono provincija šiaurėje, Bio Bio provincija ir Maljeko provincija – rytuose, Kautino provincija – pietuose. Iš vakarų skalauja Ramusis vandenynas.

Rytuose iškilęs Nuhuelbutos kalnagūbris, likusi provincijos dalis kalvota. Vandenyno pakrantėje priklauso Močos sala. Telkšo nemažai ežerų, iš kurių didžiausias – Lanalhuė. Yra Nahuelbutos nacionalinis parkas.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Provinciją sudaro 7 komunos:

* Arauko komuna. Centras – Araukas
* Kanjetės komuna. Centras – Kanjetė
* Kontulmo komuna. Centras – Kontulmas
* Kuranilahuės komuna. Centras – Kuranilahuė
* Lebu komuna. Centras – Lebu
* Los Alamoso komuna. Centras – Los Alamosas
* Tirua komuna. Centras – Tirua

Šaltiniai
---------

1. ↑  CHILE: Administrative Division, *citypopulation.de*
| **Liubovė Aksionova** |
| --- |
| Gimimo vardas | Liubovė Novikova |
| Visas vardas | Аксёнова, Любовь Павловна |
| Gimė | 1993 m. vasario 15 d. (30 metų)Maskva, Rusija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Liubovė Aksionova**, dar žinoma mergautine pavarde **Liubovė Novikova** (rus. *Аксёнова, Любовь Павловна arba Новикова*, g. 1990 m. kovo 15 d. Maskvoje) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

Vaikystėje vaidino mokykliniuose spektaliuose ir nuo mažens planavo tapti aktore. Po mokyklos įstojo į GITIS.

Pagarsėjo 2011 m. pasirodžius serialui „Uždara mokykla". Vėliau filmavosi seriale „Mažoras", kuriame pagrindinį vaidmenį atliko Pavelas Prilučnas.

Vaidino pagrindinius vaidmenis filmuose ir serialuose, pvz. „Univeras. Nauji nakvynės namai", „Kitas", „Studija 17" ir kt. Dažnai įkūnydavo fatališkas moteris.

Išpopuliarėjo atlikusi pagrindinį vaidmenį fantastiniame filme „Išgyventi po".

2020 m. vaidino filme apie merginų futbolo komandą „Nefutbolas". Geriausioms žaidėjoms perėjus į varžovių gretas, aktorės veikėja (ekipos kapitonė) prisiminė savo vaikystės drauges.

### Asmeninis gyvenimas

Ištekėjusi už režisieriaus ir prodiuserio Pavelo Aksionovo.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
| Liublinecaslenk. *Lubliniec* |
| --- |
|        |
| *Miesto rotušė* |
|  |
| 

LiublinecasLiublinecas

50°41′0″ š. pl. 18°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.68333°š. pl. 18.68333°r. ilg.﻿ / 50.68333; 18.68333﻿ (Liublinecas)Koordinatės: 50°41′0″ š. pl. 18°41′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.68333°š. pl. 18.68333°r. ilg.﻿ / 50.68333; 18.68333﻿ (Liublinecas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Silezijos vaivadija |
| **Apskritis** | Liublineco apskritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | XIII a. |
| **Meras** | Edward Maniura |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 24 229  |
| **Plotas** | 89,8 km² |
| **Tankumas** (2006) | 270 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Liublinecas |

**Liublinecas** (vok. *Lublinitz*) – miestas pietų Lenkijoje, turintis 24 229 gyventojų (2006 m.). Tai Liublineco apskrities sostinė, Silezijos vaivadijos, iki 1999 m. vadintos Čestochova, dalis.

Geografija
----------

Liublinecas yra istorinio Aukštutinės Silezijos regiono šiaurėje, maždaug 60 km į šiaurės vakarus nuo Katovicų. Tai svarbus geležinkelio mazgas, kuriame kertasi ypatingos svarbos linijos – rytų-vakarų (iš Čenstakavos į Opolę) ir pietų-vakarų (iš Katovicės į Poznanę), taip pat plėtojama lengvoji ir chemijos pramonė. Vietovė apsupta miškų, įskaitant Aukštutinį Lisvartos Mišų kraštovaizdžio parką į šiaurę nuo miesto.

Istorija
--------

Liublinecas įkurtas apie 1270 m. Piasto kunigaikščio Vladislavo Opolskio, pakeliui iš jo rezidencijos Opolėje į Krokuvą. XIII a. pabaigoje – XIV a. pradžioje Liublinecui Magdeburgo teise suteiktas miesto statusas.
|  |  |
| --- | --- |
| Šalis | Korėja |
|  |
| Trasos pavadinimas | Korean International Circuit |
| Grand Prix | Formulės 1 Korėjos Grand Prix |
|  |
| Trasos ilgis | 5,621 m |
| Ratų skaičius | 55 |
| Distancija | 309,155 km |
| Posūkių skaičius | 18 |
| Trasos rekordas | 1:50.257, Fernando Alonso, 2010 m. |
|  |
| Tinklalapis | f1korea.go.kr |

**Tarptautinė Korėjos trasa** – Formulės 1 trasa Pietų Korėjoje, Pietų Džolos provincijoje, Jongamo apskrityje. Šioje trasoje nuo 2010 m. sezono vyksta Formulės 1 lenktynės. 

Sutartis tarp FIA ir trasos vadovų sudaryta 7 metams su galimybe sutartį pratęsti iki 2021 m. 

2009 m. rugsėjo 2 d. buvo paskelbta, kad lėšos trasos statybai suteiktos ir trasa bus pastatyta iki lenktynių.

2010 m. spalio 11 d. trasą tikrinusi FIA komisija leido čia rengti Formulės 1 lenktynes.

Nuorodos
--------

* Oficiali trasos svetainė Archyvuota kopija 2009-06-08 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  FIA leis organizuoti Korėjos GP lenktynes
Koordinatės: 53°09′24″ š. pl. 107°23′01″ r. ilg.﻿ / ﻿53.15667°š. pl. 107.38361°r. ilg.﻿ / 53.15667; 107.38361

Baikalo žemėlapis su Olchonu prie vakarinių krantų
**Olchonas** (rus. *Ольхон*, bur. *Ойхон*) – sala Rusijoje, Sibire, Baikalo ežero šiaurės vakaruose, nuo sausumos atskirta Mažosios Jūros įlanka ir Olchono Vartų sąsiauriu. Tai ketvirta pagal dydį (antra jei skaičiuojant tik savaimines) ežerinė sala pasaulyje. Plotas 730 km². Nusidriekus šiaurės rytų–pietvakarių kryptimi 71 km, didžiausias plotis 15 km. Krantai uolėti. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 1276 m (Žimos k.). Sala susidariusi iš gneiso, marmuro, kvarcito, granito, klinties. Būdingi karstiniai reiškiniai. Olchono šiaurėje auga maumedžių taiga, pietuose plyti stepės. Dažni smarkūs šiaurės vakarų vėjai sarma. Ežere esančioje saloje yra keletas kitų ežerų (Chanchojus, Šara Nuras). Olchonas su aplinkinėmis salelėmis paskelbtas Priebaikalės nacionaliniu parku (nuo 1986 m.).

2017 m. Olchone gyveno 1682 gyventojai, daugiausia buriatai. Administraciškai sala priklauso Irkutsko sričiai, Olchono rajonui. Pagrindinė gyvenvietė – Chužyras. Veisiamos avys, vystomas turizmas. Į Olchoną kelia keltai iš Sachjurtos, priplaukia laivai iš Irkutsko, Severobaikalsko. Žiemą į salą galima patekti per ledą.

Salos pavadinimas buriatų kalba reiškia „miškelis". Buriatų mitologijoje sala yra ypatinga šventvietė, kurioje gyvena nuožmūs Baikalo dievai. Saloje yra keletas buriatų šventviečių, iš kurių svarbiausia – Šamankos uola (Burchanas). Čia atnašaujama Olchono salos dvasiai-sergėtojai. Chužyre veikia krašto muziejus. Yra išlikusios Kurykanų kultūros (VII–VIII a.) statytos sienos liekanos. Pesačnajos giraitėje, prie vaizdingų kopų, pokariu būta GULAGo padalinio, dirbusio žuvies pramonėje. Dabar toje vietoje pastatytas kryžius.

* Olchono kraštovaizdisOlchono kraštovaizdis
* Šamankos uolaŠamankos uola
* Buriatų šventvietės stulpai prie ŠamankosBuriatų šventvietės stulpai prie Šamankos
* ChužyrasChužyras
* Pakrantė ties PesčankaPakrantė ties Pesčanka

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Olchonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 317


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Olchonas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Anomala dubia** |
| --- |
| Žiedinis grambuolys (Anomala dubia)Žiedinis grambuolys (*Anomala dubia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Plokštėtaūsiniai  *( Scarabaeoidae)* |
| Šeima: | Grambuoliukai  *( Rutelidae)* |
| Gentis: | *Anomala*  *( Anomala)* |
| Rūšis: | Žiedinis grambuolys  *( Anomala dubia)* |

 |
| Binomas |
| ***Anomala dubia***Scopoli, 1763 |

**Žiedinis grambuolys** (*Anomala dubia*) – Grambuoliukų (*Rutelidae*) šeimos vabalas. Kūnas 12 - 15 mm. Ovalus, išgaubtas, viršus plikas, labai nepastovios, metališkai žvilgančios spalvos. Būna rudas, žalias ar mėlynas, bet būna ir kitokių spalvų. Lietuvoje dažniausiai pasitaiko su geltonai rudais antsparniais ir žalia priešnugarėle (pav). Priešnugarėlės spalva dažniausiai būna kitokia negu antsparnių.

Vabalai skraido birželio – liepos mėnesiais šiltomis saulėtomis dienomis; tupia ant pušaičių ir kitų medelių bei krūmų. Kartais graužia lapuočių medžių ir krūmų lapus. Lervos vystosi dirvoje, kenkia įvairių augalų šaknims.

Nuotraukos:
-----------

* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žiedinis grambuolys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Tarptautinis susitarimas dėl atogrąžų medienos** (angl. *International Tropical Timber Agreement*, sutrumpintai **ITTA**) – tarptautinė sutartis, kuria siekiama reguliuoti tarptautinę prekybą atogrąžų miškų mediena ir užtikrinti darnią atogrąžų miškų miškotvarką. Jis buvo priimtas 1994 m. ir įsigliojo 1997 m. sausio 1 d. pakeisdamas 1983 m. priimtą ir nuo 1985 m. galiojusį tokio paties pavadinimo susitarimą. 2011 m. gruodžio 6 d. susitarimą pakeitė naujesnė jo versija.

ITTA buvo Tarptautinės tropinės medienos organizacijos (ITTO) pagrindinis dokumentas. Jį buvo priėmę 45 valstybės.

Turinys
-------

Lyginant su ankstesniu susitarimu šis šalia ekonominio bendradarbiavimo stipriau akcentavo aplinkosauginę ITTO atsakomybę išsaugoti atogrąžų miškus. Tai buvo įtakota 1992 m. vykusios Jungtinių Tautų Aplinkos ir plėtros konferencijos. Susitarime iškeltas ambicingas tikslas iki 2000 m. pasiekti, kad visa eksportui skirtos medienos gavyba vyktų tik iš darniai tvarkomų miškų, tačiau jo įgyvendinimas nebuvo iki galo sėkmingas. Susitarimu taip pat siekiama vienyti atogrąžų medienos eksportuojančias ir importuojančias šalis, skatinti glaudesnį jų ekonominį bendradarbiavimą. Susitarime apibrėžiama Tarptautinės tropinės medienos organizacijos struktūra, valdymas, nesutarimų sprendimo mechanizmas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Previous agreements, ITTO
2. ↑  Status of International Tropical Timber Agreement, 1994 Archyvuota kopija 2014-04-08 iš Wayback Machine projekto. UN Treaty Collection
3. ↑  Elli Louka. *International Environmental Law: Fairness, Effectiveness, and World Order*. Cambridge University Press, 2006
4. ↑  ITTO Objective 2000 Archyvuota kopija 2014-03-29 iš Wayback Machine projekto. ITTO

Nuorodos
--------

* Susitarimo tekstas: anglų k. (.pdf)