recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vladas Tumasonis** (g. 1945 m. spalio 20 d. Alytaus raj.) – Lietuvos informatikas, Vilniaus Universiteto docentas.

Biografija
----------

1962–1965 m. mokėsi Vilniaus Universiteto Fizikos ir Matematikos fakultete.
  
1965-1968 m. mokėsi Maskvos Universiteto Mechanikos ir matematikos fakultete, kurį baigė gaudamas matematiko kvalifikaciją.
  
1968-1971 m. – aspirantūra Maskvos universiteto Mechanikos ir matematikos fakultete, vėliau – Skaitmeninės matematikos ir kibernetikos fakulteto Sisteminio programavimo katedroje.
  
1971-1977 m. – vyr. dėstytojas Vilniaus Universiteto Matematikos fakultete.
  
1972 m. apsigynė informatikos daktaro (tada – fizikos – matematikos mokslų kandidato) disertaciją „Reiškinių ekvivalenčių transformacijų sistema".
  
Nuo 1972 m. – docentas VU Matematikos fakultete, vėliau Matematikos ir informatikos fakultete.

Lietuvos standartizacijos departamento 37-ojo technikos komiteto „Terminologija" 2-ojo pakomitečio „Kompiuterių taikymas terminologijoje" pirmininkas.

Daugiau kaip 40 mokslinių straipsnių autorius.

Moksliniai interesai
--------------------

* Kompiuterinė algebra ir simbolinės skaičiavimo sistemos
* Programavimo kalbos
* Programinės įrangos lokalizavimas, lingvistiniai ir kultūriniai ypatumai informatikos technologijose
* Simbolių kodinių lentelių standartizavimas
* Kompiuterijos lietuviška terminija

Nuorodos
--------

1. ↑  LST TK 37 /PK 2 Kompiuterių taikymas terminologijoje Archyvuota kopija 2021-09-20 iš Wayback Machine projekto.

* Vladas Tumasonis
**Vladas Žukas** (1906 m. balandžio 24 d. Odesoje – 1980 m. birželio 8 d. Gulforte, JAV) – chorvedys.

Biografija
----------

Su tėvais buvo grįžęs į Lietuvą, bet 1907 m. vėl išvyko į JAV ir 1909 m. įsikūrė Binghamtone, Niujorke. Privačiai pradėjo mokytis skambinti fortepijonu, muzikos teorijos ir kompozicijos pas E. Trumaną, o vėliau mokslą tęsė Niujorke. Netrukus įsijungė į kultūrinę ir muzikinę veiklą, vadovavo įvairiems chorams ir vokaliniams ansambliams. Būdamas 19 metų, ėmė vadovauti Binghamtono „Aušros" chorui, statė operetes ir rengė koncertus, akompanavo solistams. 1925 m. persikėlęs į Niujorką, 1927–1929 m. vadovavo „Aido" chorui Brukline, Niujorke. 1927 m. „Columbia Records" penkias lietuviškas choro dainas įrašė į plokštelę. Tarnavo JAV kariuomenėje (du kartus sužeistas), išrinktas į karių konservatorijos direktorių tarybą. Taip pat vadovavo Maspeto (Niujorkas) „Lyros", Elizabeto (NJ) „Bangos", Niuarko (NJ) „Sietyno" (su juo 1946 m. dalyvavo Čikagos chorų festivalyje), Greit Neko (Niujorkas) „Pirmyn" chorui, Kernio (NJ) vyrų chorui (su juo rengė lietuviškas radijo valandėles), dirbo su Patersono ir Bruklino chorais bei vokaliniais ansambliais. Po Antrojo pasaulinio karo tobulinosi konservatorijoje Vakarų Vokietijoje. Sugrįžęs į JAV, įsikūrė Elizabete ir padėjo dirigentams mokyti chorus. Išėjęs į pensiją, apsigyveno Gulforte, talkino „Dainos mylėtojų" chorui, rašė dainas. Sukūrė anglišką dainą „Phantom Paradise", kuri buvo išleista „Superior Melodies Co".

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 Valstybinė vėliava, santykis: 2:3
Plevesuojanti Venesuelos vėliava
**Venesuelos vėliava** – oficialus Venesuelos valstybės simbolis. Vėliava panašaus dizaino į kitų buvusių Didžiosios Kolumbijos dalių – Kolumbijos ir Ekvadoro vėliavas.

Vėliava – horizontali trispalvė, kurią sudaro geltona, mėlyna ir raudona juostos. Geltona spalva simbolizuoja žemės derlingumą, mėlyna – drąsą, raudona – nepriklausomybę. Centrinėje dalyje puslankiu išdėstytos 8 baltos penkiakampės žvaigždės, vaizduojančios senąsias Venesuelos provincijas. Viršutiniame kairiajame kampe pavaizduotas Venesuelos herbas.

Istorija
--------

Vėliavos dizaino autorius – Venesuelos revoliucionierius Fransiskas de Miranda. Ji pirmą kartą suplevėsavo 1806 m. o oficialiai patvirtinta 1811 m. Jos pagrindu sukurta Didžiosios Kolumbijos vėliava. Miranda idėją vėliavos spalvoms gavęs iš vokiečių rašytojo Gėtės.

XIX a. prie vėliavos pridėtos 7 žvaigždutės, vaizduojančios 7 prieš Ispaniją sukilusias provincijas: Barseloną, Barinasą, Karakasą, Kumaną, Margaritą, Meridą ir Truchilją. Po sėkmingos Gajanos išvadavimo kampanijos Simonas Bolivaras pridėjo aštuntą žvaigždę. Vėliau Didžiosios Kolumbijos laikotarpiu, pilietinio karo metu vėliava daug kartų keitėsi.

1863 m. patvirtinta nauja vėliava su 7 žvaigždutėmis, išdėstytomis spiečiuje. 1905 m. spiečius pakeistas žvaigždžių ratu. 1930 m. žvaigždės išdėstytos pusračiu, o 1954 m. pridėtas herbas. 2006 m. prezidento Hugo Čiaveso dekretu grąžinta aštuntoji žvaigždė bei pakoreguotas herbas.

Istorinės vėliavos
------------------

* Originali vėliava (1806 m.)Originali vėliava (1806 m.)
* Pirmosios Venesuelos Respublikos vėliava (1811-1812 m.)Pirmosios Venesuelos Respublikos vėliava (1811-1812 m.)
* Antrosios Venesuelos Respublikos vėliava (1813-1814 m.)Antrosios Venesuelos Respublikos vėliava (1813-1814 m.)
* Trečiosios Venesuelos Respublikos vėliava (1817-1819 m.)Trečiosios Venesuelos Respublikos vėliava (1817-1819 m.)

* Vėliava su pridėta 8 žvaigždeVėliava su pridėta 8 žvaigžde
* 1830-1836 m. vėliava1830-1836 m. vėliava
* 1836-1859 m. vėliava1836-1859 m. vėliava
* 1859-1863 m. vėliava1859-1863 m. vėliava

* 1863-1905 m. vėliava1863-1905 m. vėliava
* 1905-1930 m. vėliava1905-1930 m. vėliava
* 1930-2006 m. vėliava1930-2006 m. vėliava

**Pietų Amerikos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Argentina · Bolivija · Brazilija · Čilė · Ekvadoras · Gajana · Kolumbija · Paragvajus · Peru · Surinamas · Urugvajus · Venesuela
Folklando (Malvinų) salos · Prancūzijos Gviana · Pietų Džordžija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Herbai |
Koordinatės: 37°50′ š. pl. 24°56′ r. ilg.﻿ / ﻿37.833°š. pl. 24.933°r. ilg.﻿ / 37.833; 24.933

Salos padėtis
**Andras** (gr. Άνδρος) – Graikijai priklausanti sala Egėjo jūroje, esanti 10 km į pietryčius nuo Eubojos salos, toliausiai Kikladų salyno šiaurėje. Plotas 380 km². Ilgis 40 km, plotis iki 16 km. Turizmas.

Salos paviršius kalnuotas (aukštis iki 994 m, Petalono kalva), pietinė jos dalis yra žalia ir turi derlingų slėnių, o šiaurinė – išdegusi ir nederlinga.

Istorija
--------

Pirmą kartą 1000 m. pr. m. e. saloje apsigyveno jonėnai. V a. pr. m. e. per Peloponeso karą Andras parėmė Spartą. Po venecijiečių valdymo 1566 m. salą užėmė osmanai, išsilaikę čia iki Nepriklausomybės karo.

Gyventojai
----------

Andre 2001 m. gyveno 10 009 žmonės. Auginami alyvmedžiai, citrusiniai augalai, vynmedžiai. Didžiausios gyvenvietės – Andras, Kortijas, Ydrusa. Yra nedidelė arvanitų bendruomenė.

Galerija
--------

* Salos pakrantė
* Paleopolis, Andras
* Švyturys

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Andras (Graikijos sala)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
| **Jonas Chondzinskislenk. *Chądzyński*** |
| --- |
| Gimė | 1600 m.Mazovija |
| Mirė | 1660 m. balandžio 22 d. (~60 metų)Pašiaušėje |
|  |
| Veikla | filosofas, poetas, rašytojas, pedagogas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus akademija |

**Jonas Chodzinskis** (lenk. *Jan Chądzyński, Chodzynski*, apie 1600 m. kovo mėn. Mazovijoje – 1660 m. balandžio 22 d. Pašiaušėje, dab. Kelmės rajonas) – SJ, Lietuvos didžiosios kunigaikštystės filosofas, poetas, rašytojas, pedagogas.

Biografija
----------

Nuo 1621 m. jėzuitas. 1624-1626 m. Braunsbergo kolegijoje (dab. Branevas) studijavo filosofiją, 1629-1633 m. Vilniaus akademijoje teologiją. 1639 m. laisvųjų menų ir filosofijos magistras, 1645 m. teologijos daktaras.

1638 m. ir 1642-1643 m. Vilniaus universitete dėstė poetiką, retoriką, etiką, 1640-1641 m. fiziką, 1641–1642 m. metafiziką, 1643-1645 m. hebrajų kalbą, 1643-1646 m. poleminę teologiją. 1642-1644 m. Vilniaus akademijos spaustuvės prefektas. 1652 m. dėstė Polocko, 1653-1654 m. Naugarduko jėzuitų kolegijose. Per Abiejų Tautų Respublikos karus su Rusija ir Švedija emigravo į Gdanską. Grįžęs 1658–1659 m. dėstė Kražių, 1659–1660 m. Pašiaušės jėzuitų kolegijose.

Kūryba
------

Laikomas vienu iš žymiausių M. K. Sarbievijaus mokinių. Eiliavo lotynų ir lenkų kalbomis. Sukūrė pasveikinimą „Vestuvių dovana" (*Donum nuptiale*, 1639 m.), eiliuotą sveikinimą valdovui Vladislovui Vazai ir jo žmonai „Lukiškių floros grožis" (*Florae Ludsciane amoenitas*), kuriame įdėtas ir dvieilis lietuvių kalba „Džiaugias žiedeliai". Spėjama, kad buvo kelių satyrų lotynų kalba autorius, tarp jų antiprotestantiškų eilių „Vilniaus saksoniško Sinodo pranešimas ir maldavimas ponui Martynui Liuteriui" (*Relacya a oraz Supplika Zboru Wileńskiego Saskiego do Hern Martyna Lutra*, 1623 m.), Tribunolo metai (*Rok Trybunalski*, 1625 m.), Pasveikinimas pirmojo atvažiavimo iš Karaliaučiaus proga (*Witanie na pierwszy wjazd z Królewca*, 1642 m.). satyra „Etmonas Jonušas Radvila verčia kryžius" XVII a. (rankraštis).

Siūlė reformuoti Abiejų Tautų Respublikos mokesčių paskirstymą, įstatymus, kariuomenę, lengvinti valstiečių padėtį („Vieno lenkų dvasininko apmąstymai. Už ką Dievas Lenkų Karūną baudžia ir kaip tolesnės bausmės išvengti galėtumėme", lenk. *Discurs kaplana jednego polskiego. W ktorym pokazuje za co Bog Koronę Polską karze y jako dalszego karania uysc mamy*, 1657 m. išsp. 1976 m. su vertimu į lietuvių kalbą). Parašė Vilniaus universiteto vykusių teologijos disputų konspektą „Apie teisę ir teisingumą" (lot. *Compedium de iure et iustitia* 1647 m.). apie 8 proginės poezijos (iš jų eilėraštį, satyros, publicistinius ir poleminius kūrinius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvių literatūros enciklopedija Asta Vaškelienė. Chondzinskis (Chądzyński), Jonas[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Ingė Lukšaitė. *Jonas Chodzinskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 80 psl.
| **Jonas Butkevičius** |
| --- |
| Gimė | 1948 m. lapkričio 27 d. (74 metai)Kaune |
|  |
| Veikla | Lietuvos miestų transporto specialistas. technologijos mokslų daktaras. |

**Jonas Butkevičius** (g. 1948 m. lapkričio 27 d. Kaune) – Lietuvos miestų transporto specialistas. technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1957 m. šeima persikėlė gyventi į Vilnių, 1966 m. baigė A. Vienuolio vidurinę mokyklą. 1971 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, įgijo inžinieriaus statybininko specialybę su miestų transporto orientacija. 1980 m. Kijevo autokelių institute apgynus disertaciją, technikos mokslų kandidatas, 2004 m. habilitacija.

Dvejus metus tarnavo sovietinėje kariuomenėje. Nuo 1973 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (1991-1996 m. Vilniaus technikos universitetas, nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, nuo 1984 m. docentas, nuo 2005 m. profesorius.

Nuo vaikystės aktyviai sportavo, daug metų žaidė futbolą „Inžinerijos" ir kitose komandose, Lietuvos moksleivių ir jaunių čempionas. Atgavus Nepriklausomybę, vienas pirmųjų lietuvių keliavo po Himalajus, apėjo Anapurnos žiedą, įkopė iki 6 km aukščio, kopė į daugelį Italijos bei Prancūzijos Alpių viršūnių, iš jų – į aukščiausią Vakarų Europoje viršūnę – Monblaną. Perėmęs iš tėvų menišką dvasią, kartu su motina suprojektavo ir pastatė įvairiose Lietuvos vietose 5 koplytstulpius ir kryžių. Dalyvavo atkuriamajame bajorų suvažiavime, Lietuvos karališkosios bajorų sąjungos Senato narys.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbiausios mokslinių tyrimų sritys – keleivių vežimas, transporto vadyba ir teisinis reguliavimas, įvairių transporto rūšių sąveika. Paskelbė per 70 mokslinių straipsnių, parengė metodinių nurodymų, skaitė pranešimus daugelyje mokslinių konferencijų Lietuvoje ir užsienyje.

Bibliografija
-------------

* Keleivių vežimai, 2002 m.
* Transportas: technologijos, ekonomika, aplinka, sveikata, su kitais, 2003 m.
* Transporto veiklos teisinis reguliavimas, 2005 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jonas Butkevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 776 psl.
| Misūris |
| --- |
| Misūrio upė Misūrio valstijoje Misūrio upė Misūrio valstijoje |
| **Ilgis** | 4740 km |
| **Baseino plotas** | 1 370 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 2600 m³/s |
| **Ištakos** | Uoliniai kalnai |
| **Žiotys** | Misisipė |
| **Šalys** | JAV |
|  |
|  **Vikiteka** | Misūris |

**Misūris** (angl. *Missouri*; vietinių indėnų kalba – „purvinoji upė") – upė JAV, dešinysis didžiausias Misisipės intakas. Ilgis 4740 km. Baseino plotas 1370 tūkst. km² (iš jų apie 10 tūkst. km² yra Kanados teritorijoje).

Prasideda pietvakarių Montanoje, susiliejus Džefersono (pagrindinė ištaka), Galatino ir Medisono upėms, prasidedančioms Uoliniuose kalnuose, Jeloustouno nacionaliniame parke. Aukštupyje daugiausia teka Uoliniais kalnais ir suformuoja slenksčius bei tarpeklius. Vidurupyje giliu slėniu kerta Misurio plynaukštę. Žemupyje plačiu slėniu teka Centrinėmis lygumomis, kur dėl užtvindymų pavojaus apribota dambomis. Savo kelyje Misūris prateka Montanos, Šiaurės Dakotos ir Pietų Dakotos valstijas, bei teka Ajovos, Kanzaso ir Nebraskos valstijų ribomis.

Svarbiausi intakai:

* dešinieji: Maselšelis, Jeloustounas, Mažasis Misūris, Didžioji upė, Šajenų upė, Baltoji upė, Najobrara, Platas, Kanzasas, Oseidžas.
* kairieji: Marajasas, Pieno upė, Džeimsas, Didžioji Siu upė.

Aukšti pavasario potvyniai (aukštis žiotyse iki 12 m) sukelia katastrofiškus užtvindymus. Vidutinis debitas 2600 m³/s (didžiausias – 19 tūkst. m³/s, minimalus – 120–150 m³/s). Vanduo purvinai rudos spalvos. Per metus nuneša 220 mln. tonų nešmenų.

Misūrio baseinas
Energetiniais ir apsaugos nuo potvynių tikslais ant Misūrio įrengtas hidroelektrinių kompleksas (Fort Peko, Garisono, Ovachio HE). Stambūs upiniai laivai laivybą pradeda nuo Su Sičio, o nedideli – nuo Fort Bentono. Svarbiausi pakrančių miestai ir uostai: Su Sitis, Omaha, Sent Džozefas, Kanzas Sitis, Bismarkas, Pyras, Džeferson Sitis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Dezideras Adomas Chlapovskis** |
| --- |
|  |
| Chlapovickiai |
| Chlapovickio herbas |
| Chlapovickio herbas |
|  |
| Gimė | 1788 m. gegužės 23 d. |
| Mirė | 1880 m. kovo 27 d. (91 metai) |
| Tėvas | Juozapas Chlapovickis |
| Motina | Uršulė Močenska |
| Sutuoktinis (-ė) | Antonina Grudzinska |
| Vaikai | Kazimieras |
|  |
|  **Vikiteka** | Dezideras Adomas Chlapovskis |
| Parašas |
|  |

**Dezideras Adomas Chlapovskis** (lenk. *Dezydery Chłapowski*, 1788 m. gegužės 23 d. – 1880 m. kovo 27 d.) – žymus Lenkijos generolas ir agronomas.

Biografija
----------

Gimė Kosciano seniūno Juozapo Chlapovickio šeimoje. Mokėsi pijorų kolegiume Radzine. Studijavo karo meną Berlyno artilerijos akademijoje. Kada 1806 metais pradėjo artėti Prūsijos su Napoleonu karas, Chlapovickio tėvas išbraukė iš Prūsijos armijos sąrašų, ir Chlapovickis įstojo į Lenkijos armijos gretas, kuri susiformavo po prūsų sutriuškinimo netoli Jenojaus ir Auerštedto ir Napoleono Berlyno užėmimo. Tarnavo Varšuvos kunigaikštystės armijos 9-ame pėstininkų pulke. Buvo apdovanotas Garbingo Legiono ordinu. Dancigo apgulties metu pateko prūsams į nelaisvę. Buvo išlaivintas po Tilžės taikos sudarymo 1807 metais.

1808 metais buvo iškviestas į Paryžių ir paskirtas Napoleono adjutantu. Dalyvavo Napoleono Ispanijos ir Austrijos kampanijose. Suteiktas imperijos bajoro titulas. 1811–1813 vadovavo raitelių pulkui. Sužeistas Liudeno mūšyje, jis išėjo į atsargą, sugrįžo į savo giminės dvarą ir užsiėmė žemė ūkiu.

Pabūvojęs 1818 –1819 metais Anglijoje ir Škotijoje tikslu susipažinti su tos šalies žemės ūkiu, Chlapovickis laipsnišku pertvarkymu padarė savo dvaro žemes pavyzdžiu Lenkijos dvarininkams. 1821 metais vedė Antoniną Grudzinską, kurios sesuo Joana buvo didžiojo kunigaikščio Konstantino Pavlovičiaus žmona. 

Dalyvavo 1831 metų sukilime, o po sukilimo numalšinimo vėl sugrįžo į žemės ūkį. Prūsijos valdžios už dalyvavimą sukilime įkalintas Štetino tvirtovėje, Chlapovickis parašė čia rašinį apie žemės ūkį („О Rolnictwie"), kuris skaitosi vienu iš geriausių Lenkijos agronomijos literatūros kūrinių.

Galerija
--------

* Dezideras Adomas Chlapovskis vaikystėjeDezideras Adomas Chlapovskis vaikystėje
* Dezidero Adomo Chlapovskio žmona Antonina GrudzinskaDezidero Adomo Chlapovskio žmona Antonina Grudzinska
* Dezidero Adomao Chlapovskio dvaras TureveDezidero Adomao Chlapovskio dvaras Tureve
| ***Deziderija*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija Vokietija |
| Režisierius | Gianni Barcelloni |
| Metai | 1980 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 104 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Deziderija** (it.  *Desideria: la vita interiore*) – 1980 m. Italijoje sukurta drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Stefania Sandrelli – Viola
* Lara Wendel – Deziderija
* Klaus Lowitsch – Tiberijus
* Vittorio Mezzogiorno – Erostrato
* Orso Maria Guerrini – Kvintas
* Lory Del Santo

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Deziderija – apkūni paauglė, iš kurios šaiposi netgi jos motina Viola. Pastaroji stengiasi gyventi nerūpestingą gyvenimą, dažnai keičia vyrus ir ją erzina rami bei, jos supratimu, nieko verta dukra. Kartą išvesta iš kantrybės Deziderija mėgina nusižudyti, tačiau atsiduria ligoninėje. Gydymo metu mergina netenka daug svorio ir pamažu iš neišvaizdžios apkūnios merginos tampa dailia moterimi, traukiančia vyrų akis. Nors mergina ir pasikeičia, jos santykiai su motina nepagerėja, todėl Deziderija nusprendžia susirasti savo tėvą, kuris jau seniai paliko šeimą...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jonas Burokas** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. kovo 25 d. (80 metų) |
| Sutuoktinis (-ė) | Danutė |
| Vaikai | Jonė, Miglė, Kęstutis |
|  |
| Veikla | ūkininkas, Lietuvos ir Utenos rajono ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1995 m. Lietuvos valstiečių partija;
* 2001 m. Naujoji sąjunga.

 |

**Jonas Burokas** (g. 1943 m. kovo 25 d.) – ūkininkas, Lietuvos ir Utenos rajono ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

2000 m. AB „Vilniaus bankas" Utenos filialas, bendrųjų reikalų, apsaugos ir inkasacijos skyriaus viršininkas. 2001–2003 m. Utenos rajono savivaldybės meras, nuo 2003 m. mero pavaduotojas.
1995 m. Lietuvos valstiečių partijos, nuo 2001 m. Naujosios sąjungos (socialliberalai) narys.

2000–2003 m. ir nuo 2003 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.

Žmona Danutė, vaikai – Jonė, Miglė, Kęstutis.
|  |
| --- |
| Chilly Willy |
|  |
| Pirmas pasirodymas | „Chilly Willy" 1953 |
| Paskutinis pasirodymas | „Woody Woodpecker" 2018 |
| Kūrėjas | Paul Smith |
| Informacija |
| Lytis | Vyriškoji |

**Čilis Vilis** (angl. *Chilly Willy*) – animacinių filmų herojus, vienas populiariausių Polo Smito sukurtų veikėjų. Pirmą kartą pasirodė 1953 m. animaciniame filme „Chilly Willy". Animaciniai filmai su juo buvo išleidžiami 1953–1972 m. taip pat 1999–2002 m. Taip pat pasirodė ir 2018 metais filme „Woody Woodpecker"*.*

Savybės
-------

Čilis Vilis – nedidelio ūgio pingvinas. Visada nešioja raudoną kepure ant galvos. Dažniausiai nekalba. Gyvena Antarktidoje. Jam beveik visada šalta, dažnai nori valgyti. Pagrindinis jo užsiėmimas yra maisto gavimas arba būdų, kaip sušilti ieškojimas.

Norėdamas sušilti ar pavalgyti, Čilis Vilis darydavo įvairias išdaigas ar net nusikaltimus: vogė slides ar maisto, eidavo į karines bazes ir t. t. Nemėgsta mokyklos.

Be to, Čilis yra itin draugiškas, niekada neatsisako padėti tiems, kuriems reikia pagalbos.

Santykiai su kitais herojais
----------------------------

Pingvinas turi keletą draugų: baltasis lokys Maksis (angl. *Maxie*, prieš tai jis buvo jo priešu) ir albatrosas Gunis (*Gooney*).

Taip pat turi ir priešų: šuo Smedlis (*Smedley*) ir Antarkties korpuso seržantas Hogušas (*Hogwash*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „ChillyWillyFan.com". *www.chillywillyfan.com*. Nuoroda tikrinta 2022-07-03.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)
2. ↑  Lenburg, Jeff (1999). *The Encyclopedia of Animated Cartoons*. Checkmark Books. pp. 64–65. ISBN 0-8160-3831-7. Nuoroda tikrinta 6 June 2020.
3. ↑  Universal Is Producing New Woody Woodpecker Shorts For Youtube|Cartoon Brew
|  |
| --- |
| Antigvos ir Barbudos herbas |
|  |
| Informacija |

**Antigvos ir Barbudos herbą** 1966 metais sukūrė Gordonas Christopheris. Herbas oficialiai pristatytas 1967 m. vasario 16 d. Simbolika yra sudėtingesnė nei Antigvos ir Barbudos vėliavoje, tačiau daugelis elementų yra panašūs.

Herbo viršuje yra pavaizduotas ananasas – vaisius, kuriuo garsios salos. Aplink skydą yra keletas augalų, kurių taip pat apstu šalyje: raudonosios kinrožės, cukranendrės bei jukos. Skydą iš šonų prilaiko elnių pora, simbolizuojanti salų fauną ir florą.

Skydo viduje pavaizduota saulė, taip pat esanti ir vėliavoje, kylanti iš mėlynos ir baltos jūros. Saulė simbolizuoja naują pradžią, o juodas fonas reiškia Afrikos kilmę iš daugelio tautų gyventojų. Skydo apačioje, priešais jūrą, stūkso stilingas cukraus malūnas.

Apačioje yra užrašas kuriame išreikšas šalies devizas: „kiekvienas stengiasi, visi pasiekia".

Nuorodos
--------

* Antigvos ir Barbudos herbas tarp visų pasaulio šalių herbų Archyvuota kopija 2006-11-25 iš Wayback Machine projekto.

**Šiaurės ir Centrinės Amerikos valstybių herbai**

|  |
| --- |
| Antigva ir Barbuda · Bahamos · Barbadosas · Belizas · Boneras · Dominika · Dominikos Respublika · Grenada · Gvatemala · Haitis · Hondūras · JAV · Jamaika · Kanada · Kosta Rika · Kuba · Meksika · Nikaragva · Panama · Salvadoras · Sent Kitsas ir Nevis · Sent Lusija · Sent Vinsentas ir Grenadinai · Trinidadas ir Tobagas
Angilija · Aruba · Bermudų salos · Britanijos Virdžinijos salos · Gvadalupa · Grenlandija · JAV Virdžinijos salos · Kaimanų salos · Kiurasao · Martinika · Montseratas · Puerto Rikas · Saba · Sen Pjeras ir Mikelonas · Sint Eustatijus · Sint Martenas · Terkso ir Kaikoso salos |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
**Jonas Byanskas** (1894 m. lapkričio 9 d. Čikagoje – 1972 m. vasario 11 d. Čikagoje) – pianistas ir chorvedys, mechanikas inžinierius.

Biografija
----------

Nuo mažens mėgo muziką, kurios iš pradžių mokėsi privačiai, o 1912 m. baigė Chicago Musical College, fortepijoną ir harmoniją studijavo pas prof. A. Brune. Dar tobulinosi pas pedagogus E. G. Petersą ir Howarda Wellsa. Taip pat 1916 m. baigė Ginklų institutą bakalauro laipsniu ir dirbo kaip inžinierius mechanikas. Tačiau apie 40 metų darbavosi ir muzikos srityje.

Nuo 1907 m. jau akompanavo į Čikagą atvykusiems koncertuoti lietuvių dainininkams M. Petrauskui, M. Rakauskaitei, J. Babravičiui, A. Vanagaičiui ir kt. Dažnai akompanuodavo ir Alice Stephens vadovaujamam moterų chorui. 1933–1956 m. vadovavo „Birutės" chorui Čikagoje. Kolektyvas daug koncertavo ir pastatė nemaža muzikinių veikalų: A. Sullivano ir W. S. Gilberto komišką operą „Raganius" (1933), J. Offenbacho operetę „Perikola" (1938), F. Lehäro operetę „Grafas Liuksemburgas" (1948), M. Petrausko operetę „Šienapjūtė" (1949) ir operą „Eglė žalčių karalienė" (1934), S. Šimkaus „Čigonus" (1935), D. Andrulio „Viengungius" ir kt. Buvo 1934 m. Pasaulinės parodos Čikagoje Lietuvių dienos komisijos pirmininkas ir muzikos programos direktorius. Vadovavo „Gintarėlio" ir kitiems orkestrams, nuo 1960 m. iki mirties buvo Vyčių kuopos choro vadovas. Parašė choro ir solo dainų. 1938 m. lankėsi Lietuvoje ir sukūrė dainą „Kaimo prisiminimai" (solo ir fortepijonui), kuri išpopuliarėjo JAV. Turėjo pramoginės muzikos orkestrą.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |
| --- |
| Toyota Hilux |
| Aštuntos kartos 2015 m. Toyota HiLux |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Toyota Motor Corporation |
| Gamybos metai | nuo 1968 |
| Chronologija |
| Prieš tai | Toyota StoutHino Briska |
| Po to | Toyota Tacoma |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | Benzininiai:2.0 L 1TR-FE I42.7 L 2TR-FE I44.0 L 1GR-FE V6Dyzeliniai:2.4 L 2GD-FTV VNT I42.5 L 2KD-FTV2.5 L 2KD-FTV VNT I42.8 L 1GD-FTV VNT I43.0 L 1KD-FTV VNT I4 |
| Išmatavimai |
| Ratų bazė | 3085 mm |
| Ilgis | 5335 mm |
| Plotis | 1855 mm |
| Aukštis | 1820 mm |
| Kita informacija |
| Susiję automobiliai | Toyota FortunerToyota Innova |

**Toyota Hilux** – pikapo tipo automobilis nuo 1968 metų gaminamas Toyota koncerno. Hilux pavadinimas naudojamas visame pasaulyje, išskyrus Japoniją, JAV, Kanadą, Šiaurės ir Pietų Korėjas. Nuo 1976 m. JAV rinkoje šiems modeliams skirti *Truck*, *Pickup Truck* ar *Compact Truck* pavadinimai.

2015 m. rinkoje debiutavo aštuntoji šio modelio versija. Tailande ir Laose šis modelis vadinamas Toyota Hilux Revo. Visi šios versijos modeliai gaminami dvejose Toyota gamyklose Saratėje (Argentinoje) ir Samuto Prakano provincijoje Tailande.

Lietuvos metų automobilio konkurse paskelbtas „Metų visureigiu 2006".

Dalyvavimas Dakare
------------------

2012 m. Toyota gamyklinė komanda su Hilux modeliais debiutavo Dakaro ralyje. PAR lenktynininkas Giniel de Villiers 2012 m. buvo trečias, 2013 m. antras, 2014 m. ketvirtas, o 2015 m. vėl antras bendroje įskaitoje. Šie modeliai buvo specialiai modifikuoti ir pritaikyti tokioms lenktynėms. Šiems modeliams yra naudojami V8 tipo varikliai.

Nuo 2016 m. ralio komanda vadinama *Toyota Gazoo Racing*. Giniel de Villiers su šiuo automobiliu pelnė 3 vietą 2016 m. liko 5-as 2017, 3-ias – 2018 m. ir 9-as 2019 m. Nasser Al-Attiyah 2018 m. užėmė antrąją vietą, o 2019 m. ralyje nugalėjo. Tai buvo pirmoji Toyota pergalė Dakaro ralyje. 2020 m. ralyje katarietis liko antroje vietoje, o pirmame dešimtuke buvo 4 Toyota Hilux ekipažai.

2022 m. Toyota Hilux pelnė antrąją pergalę Dakare. Čempionu vėl tapo Nasser Al-Attiyah.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2016 Toyota Hilux pick-up slated for May 21 debut
2. ↑  "Metų automobilio’2006" karūna – "Volkswagen Passat"
3. ↑  Toyota HiLux on the podium in Dakar rally Archyvuota kopija 2015-02-21 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Qatari driver Nasser al-Attiyah wins fourth Dakar Rally title
**Chicane** (g. 1971 m. vasario 28 d.) – Didžiosios Britanijos elektroninės trance muzikos kūrėjas bei remiksuotojas, po kurio slapyvardžiu slepiasi Nick’as Bracegirdle’as.

Muzikinė biografija
-------------------

Nick’as Bracegirdle’as, pirmą kartą į topus pakilo 1995-aisiais, dar besivadindamas 'Disco Citizens' ir sukūręs hitu tapusį kūrinį „Right Here Right Now". Pasikeitęs savo sceninį vardą į Chicane, jis pasiekė britų Top 20 1996-ųjų pabaigoje su daina „Offshore."

Tuomet jis susitarė su „Clannad" nariu Maire Brennan’u dėl teisės perkurti grupės „Clannad" hitą „The Theme From Harry's Game", pakeisdamas ir pavadinimą į „Saltwater". Pasiekęs Didžiosios Britanijos Top 10-uką, šis kūrinys tapo pasauliniu hitu.

Pirmas Chicane albumas, „Far From the Maddening Crowds", buvo išleistas 1997-aisiais. Kaip remiksuotojas, Bracegirdle perdirbo Bryan’o Adams’o dainą „Cloud #9" ir pavertė jį dar vienu hitu Vakarų šalyse. Jis ir toliau dirbo su Adams’u, su kuriuo kartu sukūrė dainą „Don't Give Up", pasiekusią net pirmą Didžiosios Britanijos topo vietą. Šią dainą galima buvo rasti antrajame Chicane albume, „Behind the Sun", pasirodžiusiame Europoje 2000-ųjų pavasarį. Šis diskas pasiekė Top 10-uką britų tope bei aukštas vietas visoje Europoje.

„Behind the Sun" 2000-ųjų rugpjūtį buvo išleistas ir Jungtinėse Amerikos Valstijose. Vėliau sekė labai ilga pertrauka muzikanto karjeroje, kol galiausiai jis sugrįžo 2003-aisiais su nauju hitu – „Love On The Run".

2006-uosius muzikantas pradėjo įrašęs puikiai šokių aikštelėse irgi perkamiausių singlų topuose pasižymėjusią dainą „Stoned In Love", kurios vokalinę partiją atliko legendinis Tomas Džounsas. Ji singlu išleista 2006-ųjų balandžio 24 d. ir pirmąją savaitę užkopė iki 8 perkamiausių sąrašo vietos D. Britanijoje.

Diskografija
------------

**Albumai**

* 1997 m. „Far from the Maddening Crowds";
* 1999 m. „Chilled";
* 2000 m. „Behind the Sun";
* 2003 m. „Easy to Assemble";
* 2007 m. „Somersault".

**Singlai**

* 1995 „Right Here Right Now" (kaip **Disco Citizens**);
* 1996 „Offshore EP";
* 1996 „Offshore";
* 1996 „Footprint" (kaip **Disco Citizens**);
* 1997 „Sunstroke";
* 1997 "Footprint;
* 1997 "Offshore;
* 1997 „Lost You Somewhere";
* 1998 „Red Skies";
* 1998 „Strong in Love" (su Mason);
* 1998 „Nagasaki Badger" (kaip **Disco Citizens**);
* 1999 „Saltwater" (su Maire Brennan/Clannad);
* 2000 „Don't Give Up" (su Bryan Adams);
* 2000 „No Ordinary Morning" / „Halcyon" (su Tracy Ackerman);
* 2000 „Autumn Tactics" (su Justine Suissa);
* 2003 „Saltwater 2003" (su Máire Brennan);
* 2003 „Love on the Run" (su Peter Cunnah);
* 2003 „Locking Down";
* 2004 „Don't Give Up 2004" (su Bryan Adams);
* 2006 „Stoned in Love" (su Tom Jones);
* 2009 „Poppiholla".

Nuorodos
--------

* Chicanemusic.com Oficialus puslapis;

* Oficialus Chicane Yahoo! puslapis Archyvuota kopija 2003-12-19 iš Wayback Machine projekto..
|  |
| --- |
| Toyota Century |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Toyota Motor Corporation |
| Gamybos metai | 1967-dabar |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | Liukso klasės automobilis |
| Kėbulo tipas (-ai) | 4 durų sedanas |
| Išdėstymas | FR |
| Variklis ir transmisija |
| Išmatavimai |
| Kita informacija |

**Toyota Century** – aukščiausio lygio keturduris sedanas, gaminamas kompanijos Toyota Motor Corporation, parduodamas daugiausiai Japonijoje. Nors Toyota Century kaina analogiška Lexus LS600h kainai, tik Century orientuotas į aukščiausią lygį. Gaminamas taip pat su prabangesne salono modifikacija, kuri vadinasi *Century Royal*.

Automobilis buvo pavadintas 100-osioms Toyota Industries įkūrėjo Kiičiro Tojodos gimimo metinėms paminėti.

Paskutiniu metu ant automobilio nebėra Toyota simbolikos (anksčiau ji buvo ant bagažinės dangčio), ant visų elementų yra kiniško fenikso simbolis arba užrašas „CENTURY".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Toyota automobilių pavadinimų kilmė **(**jap.**)**

Nuorodos
--------

Oficiali svetainė **(**jap.**)**


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Toyota Century** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| PAÓK stadionas |
| --- |
| Toumba stadionas |
|  |
| Vieta | Salonikai, Graikija |
| Atidarytas | 1959 m. rugsėjo 6 d. |
| Renovuotas | 2004 m. |
| Savininkas | A.S. P.A.O.K. Thessaloniki |
| Operatorius | PAÓK FC |
| Paviršius | Žolė |
| Architektas | Minas Trempelas |
| Talpa | 28 703 sėdimos vietos |
| Lauko matmenys | 106 × 71 m |
| Nuomininkai | PAÓK FC |

**Toumba stadionas** (gr. Στάδιο Τούμπας) yra futbolo stadionas Salonikuose, Graikijoje. Atidarytas 1959 m. rugsėjo 6 d. Jame namų rungtynes žaidžia PAÓK FC. Stadionas talpino 45 000 žiūrovų, bet po 1998 m. renovacijos sėdimų vietų sumažėjo iki 28 703. Didžiausias žiūrovų skaičius pasiektas 1976 m. gruodžio 19 d. per pirmos divizijos futbolo varžybas tarp PAÓK ir AÉK Athī́na. Oficialus stadiono pavadinimas yra „PAÓK stadionas", bet vadinamas Toumba dėl Salonikų priemiesčio, kuriame jis yra.

Stadione yra žaidusi Graikijos rinktinė. Stadionas 2004 m. vasaros olimpinėms žaidynėms buvo pasirinktas rinktinių treniruotėms.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Toumba stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Toumba stadionas stadia.gr svetainėje
| **Helen Hunt** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Helen Hunt |
| Visas vardas | Helen Hunt |
| Gimė | 1963 m. birželio 15 d. (59 metai)Kalver Sitis, Kalifornija, JAV |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | amerikietė |
| Pilietybė |  JAV |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Helena Hant** (*Helen Hunt*, g. 1963 m. birželio 15 d. Kalver Sityje, Kalifornijoje) – amerikiečių aktorė ir režisierė.

Biografija
----------

Apdovanota daugybe apdovanojimų, įskaitant Akademijos apdovanojimą, keturis „Primetime Emmy" apdovanojimus ir keturis „Auksinio gaublio" apdovanojimus.

Hunt išgarsėjo 1992 m. suvaidinusi Jamie Buchman komedijoje „Mad About You", kuri pelnė tris „Auksinio gaublio" apdovanojimus už geriausią aktorę ir keturis „Primetime Emmy" apdovanojimus už pagrindinę aktorę.

1997 m. Hunt laimėjo Akademijos apdovanojimą už geriausią aktorę už Carol Connelly vaidmenį romantinėje komedijoje „As Good as It Gets", o Cheryl Cohen-Greene filme „Seansai" (2012) ji buvo nominuota „Oskarui" už geriausią. antro plano aktorė. Kiti žymūs jos filmai yra „Twister" (1996), „Cast Away" (2000), „What Women Want" (2000), „Pamokėk pirmyn" (2000), „Bobby" (2006), „Soul Surfer" (2011) ir „Stebuklų sezonas" (2018).

Hunt debiutavo kaip režisierė filme Tada ji mane rado (2007), režisavo filmą „Ride" (2014) ir televizijos serialų epizodus, įskaitant „House of Lies", „This Is Us", „Feud: Bette and Joan", „American Housewife" ir premjerinis „Mad About You" atgimimo epizodas.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* Allmovie svetainė
| **Laimonas Talat-Kelpša** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1977 m. lapkričio 4 d. (45 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos diplomatas |
| Pareigos | Užsienio reikalų ministerijos kancleris (nuo 2019 m.) |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Laimonas Talat-Kelpša** (g. 1977 m. lapkričio 4 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, ambasadorius Čekijos Respublikoje (nuo 2020 m. spalio mėn.).

Biografija
----------

1998 m. baigė bakalauro studijas Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute, 1995–1998 m. pagal Erasmus/Socrates mainų programą studijavo Oslo universitete. 2000 m. VU TSPMI baigė lyginamosios politikos magistro programą.

1998–2001 m. buvo Lietuvos Prezidento patarėjo nacionalinio saugumo ir užsienio politikos klausimais A.Januškos padėjėjas, 2001–2003 m. – Prezidento V.Adamkaus referentas užsienio politikos klausimais.

2003–2004 m. vadovavo Užsienio reikalų ministerijos Užsienio politikos analizės ir planavimo skyriui, 2004–2006 m. – Užsienio politikos analizės ir planavimo departamentui. 2006–2009 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos sekretorius.

2009–2011 m. – Lietuvos ambasados Gruzijoje įgaliotasis ministras. 2011–2012 m. buvo Ministro Pirmininko A.Kubiliaus patarėjas.

Nuo 2013 m. balandžio 8 d. iki 2018 m. vasario mėn. – Lietuvos Respublikos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Indijos Respublikoje.

Nuo 2019 m. sausio 28 d. – Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos kancleris. 2020 m. rugsėjo viduryje paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Čekijoje.

2008 m. L.Talat-Kelpšai suteiktas Nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinis rangas.

Nuorodos
--------

* L. Talat-Kelpša: Lietuva griauna savo tarptautinį autoritetą (delfi.lt)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pribloškianti A.Kubiliaus kadrų politika (Veidas.lt inf.)
2. ↑  Skiriamuosius raštus įteikė antrasis Lietuvos ambasadorius Indijoje (15min.lt inf.)
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  [neveikianti nuoroda] (Lietuvos URM inf.)

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Petras Šimeliūnas** | **Lietuvos ambasadorius Indijos Respublikoje** 2013 - 2018 m. | Po to:**Julius Pranevičius** |
| Prieš tai:**Edvilas Raudonikis** | **Lietuvos ambasadorius Čekijos Respublikoje** 2020- | Po to:**-** |
**Išleidžiamieji lietaus nuotekų tvenkiniai** – vienas iš paviršinių nuotekų surinkimo ir tvarkymo sistemos elementų. Tai dirbtinai suformuota dauba, kuri prisipildo tik liūčių metu. Tvenkinys turi dvi funkcijas: akumuliuoti nuotekų debitą liūčių, poplūdžių bei potvynių metu bei valyti nuotekas nuo kietųjų dalelių.

Išleidžiamojo paviršinių nuotekų tvenkinio schema

Veikimo principas
-----------------

Lietaus nuotekos tvenkinyje akumuliuojasi tol, kol nuotekų tinklai pasidaro pajėgūs priimti nuotekas susikaupusias tvenkinyje. Kol tvenkinys ištuštėja, nuotekose esančios skendinčios medžiagos nusėda į dugną. Išleidžiamajame tvenkinyje iš nuotekų pašalinamos tik didžiosios dalelės, nes išbuvimo trukmė jame sąlyginai maža (6-12 valandų).

Struktūra
---------

Išleidžiamasis tvenkinys yra dirbtinai suformuota negili dauba (dažniausiai aukštis nesiekia 2 metrų), su nuožulniais šlaitais kurių nuolydis ne didesnis kaip 20 m/100 m. Įtekėjimo dalyje gali būti įrengtos grotos, nešmenims sulaikyti bei papildomos konstrukcijos atitekančių nuotekų energijai sumažinti, tam kad nebūtų pažeista tvenkinio konstrukcija ar išplautas gruntas. Išleidimo dalis yra žemiausioje tvenkinio vietoje. Tvenkinio dugne gali būti įrengtas latakas, nedideliam debitui, kai nevyksta liūtis.
Kadangi tvenkinio dugnas bei šlaitai apsėti žole, jis gali atlikti ir rekreacinę funkciją: jame gali būti įrengti pėsčiųjų takai, parkai, futbolo aikštelės. Jei tvenkinys atlieka rekreacinę funkciją, prie jo turi būti įrengta perspėjimo sistema, apie būsimą tvenkinio užpildymą.

Įtekėjimo grotos

Priežiūra
---------

* Priežiūrai pasirenkamas laiko tarpas, kuomet nenumatomi lietūs;
* Vizualinė tvenkinio apžiūra: šuliniai, grotos, šlaitai bei dugnas
* Iš tvenkinio pašalinami susikaupę nešmenys, išvalomos grotos.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-06-29 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
Denudacinis kraštovaizdis Baškirijoje
**Denudacija** (< lot. *denudatio* 'apnuoginimas') – geologiniai procesai, kai vyksta uolienų dūlėjimas, o dūlėsiai išsklaidomi po aplinką, dėl to Žemės paviršiaus reljefo formos ilgainiui išsilygina. Denudacija įtraukia tokius procesus kaip defliacija, erozija, abrazija, egzaracija (t. y. vandens, vėjo, ledo poveikis).

Denudacijos spartą ir pobūdį lemia tiek klimatinės sąlygos, tiek pačių uolienų sandara, tiek tektoniniai procesai. Sparčiausiai denudacija vyksta drėgno klimato kalnuose ir vandeningų upių baseinuose, lėčiausiai – aridinėse srityse. Kai denudacija trunka ilgai, reljefas išsilygina, susidaro denudacinis paviršius. Po ilgų denudacinių procesų kalnuotas paviršius virsta banguota lyguma (peneplena). Intensyvią denudaciją rodo didelis nešmenų kiekis upėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stasys Vaitekūnas. *Denudacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
2. ↑  *Денудация*,Большая советская энциклопедия, T. VIII (Дебитор—Евкалипт). – Москва: Советская энциклопедия, 1972
| Išimas |
| --- |
| Išimas Astanoje Išimas Astanoje |
| **Ilgis** | 2450 km |
| **Baseino plotas** | 177 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 56,3 m³/s |
| **Ištakos** | Kazachijos kalvynas |
| **Žiotys** | Irtyšius |
| **Šalys** | Kazachstano vėliava KazachstanasRusijos vėliava Rusija |
|  |
|  **Vikiteka** | Išimas |

**Išimas** (rus. *Ишим*, kaz. *Esil*) – upė Kazachstane ir Rusijoje; Irtyšiaus kairysis intakas. Prasideda Kazachijos kalvyne, Karagandos srityje. Aukštupyje teka siauru slėniu į vakarus. Žemiau Astanos miesto slėnis išplatėja. Nuo Deržavinsko pasuka į šiaurę. Teka Išimo stepe, kur vaga išplatėja, dar daug meandų, senvagių, pelkių. Įteka į Irtyšių ties Ust Išimo gyvenviete.

Išimas užšąla lapkričio-gegužės laikotarpiui. Pavasarį būdingi smarkūs poplūdžiai. Laivuojamas 270 km nuo žiočių, nuo Petropavlo. Ant upės įrengti Viačeslavo ir Sergejevo hidroelekrinių tvenkiniai.

Prie Išimo įsikūrę miestai: Astana, Deržavinskas, Jesilis, Petropavlas (Kazachija), Išimas (Rusija).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 17°55′42.07″ p. pl. 25°51′25.68″ r. ilg.﻿ / ﻿17.9283528°š. pl. 25.8571333°r. ilg.﻿ / 17.9283528; 25.8571333

| Viktorijos krioklio tiltas |
| --- |
|  |
| **Vieta** | Viktorija Folsas (Zimbabvė Zimbabvė)Livingstonas (Zambijos vėliava Zambija) |
| **Kerta** | Zambezę |
| **Ilgis** | 198 m |
| **Aukštis** | 128 m |
| **Pastatytas** | 1905 m. |
| **Konstrukcija** | arkinis tiltas |

**Viktorijos krioklio tiltas** (angl. *Victoria Falls Bridge*) – arkinis tiltas Afrikoje, kertantis Zambezės upę ir jos tarpeklį tuoj žemiau Viktorijos krioklio. Tiltas jungia Zambijos ir Zimbabvės valstybes. Pasienio postai yra abipus tilto – Viktorija Folse (Zimbabvė) ir Livingstone (Zambija).

Tiltas yra 198 m ilgio, virš vandens paviršiaus iškilęs 128 m, arkos plotis siekia 156,5 m. Tiltas pastatytas iš plieno, juo eina geležinkelis, automobilių kelias ir pėsčiųjų takelis. Viktorijos krioklio tiltas yra populiarus turistinis objektas – nuo jo atsiveria vaizdas į Zambezės kanjoną bei Viktorijos krioklį.

Viktorijos krioklio tiltas suprojektuotas Sesilio Rodeso iniciatyva, siekiant geležinkeliu sujungti Keiptauną su Kairu. Statinio projekto autorius – Ralfas Frymanas (1880–1950), kurio kiti garsūs tiltai yra Sidnėjaus uosto tiltas Australijoje (1932), Birčenafo tiltas Zimbabvėje (1935). Tiltas statyti pradėtas 1904 m. jau po Rodeso mirties. Tilto statybą kuravo inžinierius George Anthony Hobson, jį sukonstravo britų bendrovė „Cleveland Bridge & Engineering Company". Iš Anglijos jis laivu nugabentas į Beirą, iš jos – naujai nutiestu geležinkeliu į Viktorija Folsą. 1905 m. Viktorijos krioklio tiltas atidarytas. Jis sujungė Pietinę Afriką su svarbiais mineralų telkiniais Šiaurės Rodezijoje, juo intensyviai gabentas varis, mediena, akmens anglys. 2006 m. tiltas rekonstruotas.
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| CenterDenis Spicov |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Rusija** |
| Slidinėjimo krosas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Sidabras** | 2018 Pjongčangas | Estafetė |
| **Sidabras** | 2018 Pjongčangas | Komandos |
| **Sidabras** | 2022 Pekinas | Skiatlonas |
| **Bronza** | 2018 Pjongčangas | Laisvai |

**Denis Spicov** (rus. *Денис Сергеевич Спицов*, g. 1996 m. rugpjūčio 16 d. Vožegoje) – Rusijos slidinėjimo kroso sportininkas, olimpinis prizininkas.

Biografija
----------

2018 m. Spicov pirmą kartą lipo ant apdovanojimų pakylos pasaulio taurės varžybose, kuomet sportininkas užėmė trečią vietą pasaulio taurės etape Italijos. Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse rusas iškovojo du sidabro ir vieną bronzos medalius.

2019 m. Spicov debiutavo pasaulio čempionate, bet medalių nepelnė.

2022 m. žiemos olimpiadoje Spicov 30 km skiatlono varžybose finišo liniją kirto antras ir iškovojo sidabro medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2022 m. vasario 6 d.
Aplinkos ministerijos pastatas Tokijuje.
**Japonijos aplinkos ministerija** (jap. 環境省 = *kankyō-shō*) – Japonijos vykdomosios valdžios institucija, atsakinga už aplinkos politikos įgyvendinimą. Ministerija buvo įsteigta 2001 m. sausį, reorganizavus nuo 1971 m. veikusią **Aplinkos agentūrą**.

Aplinkos ministerija įsikūrusi Tokijo mieste, Čijodos seniūnijoje.

Istorija
--------

Aplinkos ministerija kilo iš Aplinkos agentūros (jap. 環境庁 = *kankyō-chō*), įkurtos 1971 metų liepą, reaguojant į XX a. šeštajame dešimtmetyje prasidėjusias aplinkos užterštumo problemas. Agentūra turėjo sekretoriatą, keturis skyrius (Planavimo, Aplinkos apsaugos, Atmosferos išsaugojimo ir Vandens kokybės užtikrinimo) bei tris tyrimų centrus. Su valdančiosios Liberalų demokratų partijos palaikymu, Aplinkos agentūrai pavyko sugriežtinti taršos standartus ir išspręsti didžiausias to meto aplinkos problemas šalyje.

Po 2001 metais įvykdyto reorganizavimo, Aplinkos agentūra buvo išplėsta iki Aplinkos ministerijos.

Struktūra
---------

Aplinkos ministeriją sudaro:

* Sekretoriatas
* Atliekų tvarkymo ir perdirbimo departamentas
* Aplinkos reikalų biuras
* Aplinkos sveikatos departamentas
* Pasaulio aplinkos biuras
* Vandens ir atmosferos biuras
* Natūralios aplinkos biuras

Šaltiniai
---------

1. ↑  James Arthur Ainscow Stockwin. Dictionary of the Modern Politics of Japan. Routledge, 2003, p. 108-109
2. ↑  環境省組織の変更について, 環境省; tikrinta: 2012-06-29

Susiję straipsniai
------------------

* Japonijos ministerijos
* Aplinkosauga Japonijoje

Nuorodos
--------

* Oficialus Aplinkos ministerijos puslapis
| Šateikių herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2019-05-24* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Šateikių herbas** – pagrindinis Šateikių kaimo ir seniūnijos (Plungės rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

Aprašas
-------

Šateikių bažnyčia – pagrindinis herbo akcentas
Svarstant Šateikių herbo simbolius vietos bendruomenė labiausiai norėjo atspindėti vertingą istorinę architektūrą ir įspūdingą buvusio dvaro parko kaštonų alėją. 1958 m. Šateikių parkas buvo paskelbtas valstybės saugomu objektu, 1986 m. gavo vietinės reikšmės valstybinių gamtos paminklų statusą. Pasirinkta herbe vaizduoti Šateikių bažnyčią, kuri yra viena aukščiausių iš visų Lietuvos neogotikinio stiliaus bažnyčių. Abipus bažnyčios nuspręsta pavaizduoti ir dvaro parko alėją atspindinčius kaštono lapus.

Istorija
--------

Herbas patvirtintas 2019 m. gegužės 25 d. LR Prezidentės dekretu Nr. 1K-1648. Herbas pašventintas 2019 m. liepos pabaigoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šateikių herbe – raudonas bažnyčios bokštas ir sidabriniai kaštono lapai. Archyvuota kopija 2021-09-02 iš Wayback Machine projekto. 2019-06-25, Plunge.lt (tikrinta 2021-09-02).
2. ↑  LR Prezidento dekretas Nr. 1K-1648
3. ↑  Šateikiai pasitiko ypatingą vasaros šventę. 2019-07-29, LaikrastisPlunge.lt (tikrinta 2021-09-02).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Iškirptė
**Iškirptė** – tikslingai sukurta moters drabužio, skirto uždengti kūnui aukščiau juosmens, anga nugaros (*décolletage*) arba priekinėje (*décolleté*) kūno pusėje. Dažniausiai būna suknelėje, bet gali būti ir palaidinėje, net megztinyje. Kasdienybėje, profesinėje aplinkoje dėvima viršutinė apranga su didele iškirpte gali būti laikoma nepriderančiu elgesiu.

Iškirptė, apnuoginanti moters kūno vietas, kurios paprastai būna uždengtos (viršutinė krūtinės dalis, tarpumentis, nugara, strėnos ar bamba), neretai turi sensasinį arba provokacinį pobūdį, gali turėti gundymo motyvų, pabrėžia moters seksualumą, erotiškumą. Priklausomai nuo iškirptės dydžio ir vietos, moteris gali pabrėžti tam tikras savo kūno vietas, siekti atkreipti į save dėmesį. Galima pastebėti, kad juo labiau moteris apsinuogina, tuo labiau ji linkusi pabrėžti savo seksualumą. Šį įspūdį dar labiau sustiprina pusiau permatomi drabužiai, taip pat glaudžiai prie kūno priglundantys drabužiai (pro kuriuos net gali kyšoti krūtų speneliai).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Iškirptė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |