recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Antanas Sologubas** |
| --- |
| Sologubai |
| Giminės herbas |
| Giminės herbas |
|  |
| Gimė | 1710 m. |
| Mirė | 1759 m. rugsėjo 6 d. (~49 metai) |
| Tėvas | Jonas Mykolas Sologubas |
| Motina | Elena Šamovska |
| Sutuoktinis (-ė) | Brigita Petronelė Radvilaitė |
| Vaikai | neturėjo |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Order Orła BiałegoOrder Orła Białego |

**Antanas Juozapas Sologubas** (apie 1710 m. – 1759 m. rugsėjo 6 d.) – LDK valstybinis ir karinis veikėjas, Lietuvos artilerijos generolas (1746–1759).

Biografija
----------

Lietuvos bajorų Sologubų giminės atstovas, herbo „Prawdzicz" savininkas. Lietuvos didžiojo iždininko Bresto vaivados Jono Mykolo Sologubo (apie 1697–1748) ir Elenos Šamovskos (prieš 1685–1727) jaunesnysis sūnus.

Mokėsi Novodvoro ir Krokuvos universitete, po to keliavo po Prancūziją. Karo metu dėl Lenkijos paveldėjimo 1733–1738 metais prancūzų armijos eilėse kovėsi Olandijoje ir Italijoje, už karinius nuopelnus gavo pulkininko laipsnį, buvo du kartus sunkiai sužeistas.

Buvo renkamas pasiuntiniu į 1740, 1744, 1746, 1748, 1750, 1752 ir 1754 metų seimus. Lietuvos tribunolų 1740 ir 1741 metais kartu su savo tėvu palaikė Sapiegas prieš Radvilas. Po to pakeitė savo pozicijas ir susigiminiavo su Radvilomis. 1746 metais gavo Lietuvos artilerijos generolo laipsnį.

1747 metais Antanas Juozapas Sologubas buvo renkamas Kauno deputatu į Lietuvos tribunolą, kur tapo tribunolo vicemaršalka ir faktiškai vadovavo tribunolo posėdžiuose. 1755–1756 metais parodė nedidelį aktyvumą savo sąjungininkų Radvilų ir Čartoriskių konflikto metu. Prancūzijos pasiuntinys Diuranas nesėkmingai bandė Antaną Sologubą įtraukti į proprancūzišką grupuotę. 1757 metais buvo apdovanotas Baltojo erelio ordinu.

Mirė pakeliui į Vilnių.

Šeima
-----

1744 m. rugsėjo 2 d. vedė kunigaikštytę Brigitą Petronelę Radvilaitę (1727–1773), Naugarduko vaivados ir generolo-leitenanto Mikalojaus Faustino Radvilos (1688–1746) ir Barboros Zavišaitės (1690–1762) dukterį.
| **Algirdas Ivanauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1959 m. lapkričio 2 d. (63 metai)Ažvinčiuose, Ignalinos raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Lina |
| Vaikai | Kristina, Andrius, Agnė |
|  |
| Veikla | inžinierius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 2003 m. Darbo partija |
|  |
| Alma mater | 1983 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Algirdas Ivanauskas** (g. 1959 m. lapkričio 2 d. Ažvinčiuose, Ignalinos raj.) – inžinierius, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1967–1972 m. mokėsi Ignalinos rajono Švedriškės pradinėje mokykloje, 1978 m. baigė Naujosios Akmenės 2-ąją vidurinę mokyklą. 1983 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Elektrifikacijos fakultetą, įgijo inžinieriaus elektriko specialybę.

1983–1985 m. Vilkaviškio rajono „Taikos" kolūkio inžinierius elektrikas. 1985–1990 m. Vilkaviškio rajono Rumokų bandymų stoties eksperimentinio ūkio vyriausiasis energetikas. 1990–1995 m. Vilkaviškio rajono Klausučių apylinkės liaudies deputatų tarybos pirmininkas, ūkininkas. 1995–2004 m. individualios įmonės „Vilkaviškio nekilnojamasis turtas" savininkas ir direktorius.

Nuo 2003 m. Darbo partijos narys, šios partijos Vilkaviškio rajono skyriaus pirmininkas. Nuo 2005 m. Operatyvinės veiklos parlamentinės kontrolės komisijos pirmininkas. 2004–2008 m. Seimo narys, išrinktas pagal Darbo partijos sąrašą.

Žmona Lina, vaikai Kristina, Andrius, Agnė.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos socialdemokratų partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
**Albinas Alseika** (1860 m. Urviai, Skuodo valsčius – 1943 m. balandžio 24 d. Gudeliuose, Jurbarko valsčius) – Romos katalikų kunigas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Augo valsiečių šeimoje, kurioje gerokai vėliau gimė ir jo brolis – iškilus Vilniaus krašto visuomenės veikėjas Danielius Alseika. Baigęs Kauno kunigų seminariją, A.Alseika kunigavo Nemunėlio Radviliškio Švč. Mergelės Marijos, Jurbarko Švč. Trejybės, Pagirių Švč. Mergelės Marijos Apsilankymo bažnyčiose. Spaudos draudimo laikotarpiu platino nelegalią lietuvišką literatūrą. 

Pagiriuose klebono Albino Alseikos rūpesčiu 1908 m. pastatyta „Saulės" draugijos mokykla, 1908–1914 m. šiame kaime veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Išlikusi jo rūpesčiu 1911 m. pastatyta neogotikinė Pagirių varpinė. Parapijiečių deleguotas dalyvavo 1917 m. Vilniaus konferencijoje, kuri nutarė kurti nepriklausomą Lietuvos valstybę ir sušaukti Steigiamąjį Seimą. 

Girdžiuose po Pirmojo pasaulinio karo su parapijiečiais pradėjo statyti medinę bažnyčią, kurią užbaigė 1926 m. Ji buvo pašventinta kaip Jurbarko bažnyčios filija, vėliau įsteigta parapijinė Šv. Marijos Magdalietės bažnyčia. Mirė Antrojo pasaulinio karo metais, palaidotas Girdžių kapinėse.

Šaltiniai
---------

* Kraštotyrininko V. Lekučio virtuali paroda „Girdžių bažnyčiai – 85 metai"
* 2013 metų Skuodo krašto ir kraštiečių datų kalendorius – Balandis
* Biržų rajono savivaldybės Jurgio Bielinio viešoji biblioteka – Sukaktys ir datos

Nuorodos
--------

* Vytautas Lekutis. *Girdžių gyvenvietės istorija* // Girdžiai: Girdžių seniūnijos laikraštis, 2010 m. sausis, Nr. 1
**Algirdas Jurgis Bajarkevičius** (1947 m. – 1996 m.) – Lietuvos šachmatų sporto veikėjas, Lietuvos šachmatų federacijos (LŠF) prezidentas (1990 m.), šachmatų treneris, organizatorius.

Biografija
----------

Žaisti šachmatais ir dalyvauti varžybose pradėjo mokydamasis Prienų gimnazijoje. Studijavo Baku naftos ir dujų technologijos institute Azerbaidžane. Kartu su studijų draugais gilino teorines šachmatų žinias. Studijų metais pelnė pirmą sporto atskyrį. Po studijų grįžo į Lietuvą. Įsikūrė Trakuose. Čia sukūrė šeimą ir dirbo dujų pramonės srityje. Nuo 1985 metų gyveno Marijampolėje. Dirbo vadovaujamą darbą dujofikacijos valdyboje. Buvo miesto savivaldybės tarybos pirmininkas. 1995–1997 metų Marijampolės miesto savivaldybės tarybos narys. Buvo Tėvynės sąjungos – Lietuvos krikščionių demokratų narys. Nuo 1990 metų Lietuvos šachmatų federacijos prezidentas. Inicijavo Marijampolės, Stockerau (Austrija), Timisoaros (Rumunija) šachmatų klubų draugystę. Jos pagrindu įvyko tarptautiniai jaunimo turnyrai (organizatoriai: treneriai Rolandas Martinkus bei Antanas Lileikis).

Kandidatas į sporto meistrus (juo tapo XX amžiaus 10 dešimtmetyje). Dalyvaudavo sporto varžybose, treniravo moksleivius, plėtojo organizacinę šachmatų populiarinimo veiklą. Nuolat dalyvavo korespondencinių šachmatų turnyruose. Žaisdamas susirašinėjant, užmezgė bei palaikė draugiškus ryšius su įvairiomis šachmatų pasaulio asmenybėmis. 1970–1985 metais šachmatų treneris. Dukra, o vėliau ir sūnus nuo ankstyvos vaikystės pradėjo dalyvauti šachmatų varžybose ir pasiekė gerų sportinių rezultatų.

Pildė sistemingas partijų kartotekas. Jas tvarkė kartu su gausia šachmatų teorijos literatūra (knygomis bei periodika). Šeimos archyvuose išliko gausi asmeninė Algirdo šachmatų literatūros biblioteka.

2010 metais Marijampolėje, Lietuvos prezidento K. Griniaus muziejuje, vyko Greitųjų šachmatų turnyras Algirdui Bajarkevičiui atminti.

Apdovanojimai
-------------

* Laisvės gynėjų dienos proga: Sausio 13-osios atminimo medalis (LR Prezidento dekretu 2002 m. sausio 4 d. Nr. 1635), po mirties

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nusipelnę šachmatams (Skaistė Bajarkevičiūtė-Kraptavičienė, Aušra Bajarkevičienė)
2. ↑  Marijampoliečius kviečia greitųjų šachmatų turnyras Archyvuota kopija 2015-11-20 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuva Lietuvos šachmatų federacijos prezidentai |
| --- |
|  |
| Prezidentai nuo 1990 m. | 
Algirdas Jurgis Bajarkevičius (1990–) · Gediminas Miškinis · Kęstutis Skrebys (1998–1999) · Česlovas Juršėnas (1999–2002) ·  Julius Sabatauskas (2002–2005) · Gediminas Paviržis (2005–2010) · Jonas Sidabras (2010–2011) · Jonas Viesulas (2011–2012) · Aleksandr Černov (2012–2019) · Gytis Kaminskas (2019–) |  |

 |
Paul di Resta|  |
| Karjera Formulėje 1 |
| Tautybė | Škotija škotas |
| Komanda | {{{Komanda}}} |
| Dalyvauta GP | 2 |
| Čempionas | 0 |
| Pergalių | 0 |
| Podiumai | 0 |
| Pole pozicijos | 0 |
| Greičiausių ratų | 0 |
| Pirmas GP | 2011 m. Australijos Grand Prix |
| Pirmoji pergalė | - |
| Paskutinė pergalė | - |

**Paul di Resta** (g. 1986 m. balandžio 16 d. Livingstone) – automobilių sporto lenktynininkas iš Škotijos. Nuo 2011 m. sezono jis lenktyniauja Formulės 1 komandoje Force India.

Karjera
-------

Savo lenktynininko karjerą Paul pradėjo kartingų čempionatuose. Juose jis lenktyniavo nuo 1994 iki 2002 m. 2001 m. jis tapo Didžiosios Britanijos kartingų klasės čempionu.

2003 m. jis perėjo prie Formulės čempionatų. Tais metais lenktynininkas debiutavo Formulės Renault Didžiosios Britanijos pirmenybėse. Jau kitais metais jis užėmė trečią vietą galutinėje šio čempionato įskaitoje. 2005-2006 m. sezonus jis praleido Europos Formulės 3 čempionatuose. 2006 m. jis tapo šios serijos čempionu.

2007-2010 m. Paul lenktyniavo DTM čempionate. Tris paskutinius sezonus galutinėse įskaitose jis užėmė pirmas tris vietas. Čempionu škotas tapo 2010 metais.

Tais pačiais metais jis tapo Force India ekipos lenktynininku bandytoju, o jau 2011 m. Australijos Grand Prix debiutavo lenktynininko vietoje ir pelnė savo pirmąjį karjeroje tašką.

Formulės 1 rezultatai
---------------------

| Metai | Komanda | Taškai | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2011 | Jungtinė Karalystė Force India | 27 | 13 |

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paul di Resta** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2011-08-24 iš Wayback Machine projekto.
| **Algirdas Garalis** |
| --- |
| Gimė | 1944 m. vasario 24 d. (79 metai)Leilėnai, Tryškių valsčius |
|  |
| Veikla | edukologas, vadybos teoretikas |
| Organizacijos | Šiaulių universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | socialinių mokslų daktaras |
| Alma mater | Lietuvos kūno kultūros institutas |

**Algirdas Garalis** (g. 1944 m. vasario 24 d. Leilėnai, Tryškių valsčius) – Lietuvos edukologas, vadybos teoretikas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1974 m. baigė Lietuvos kūno kultūros instituto Pedagogikos fakultetą, 1980 m. – Leningrado Lesgafto kūno kultūros instituto aspirantūrą. 1983 m. pedagogikos mokslų kandidatas. 

1968–1970 m. dirbo Klaipėdos specializuotoje kilnojamojoje mechanizuotoje kolonoje. 1971 m. Klaipėdos vaikų ir jaunimo sporto mokyklos mokymo dalies vedėjas. 1971–1975 m. Kauno „Dinamo" draugijos savigynos imtynių treneris. 1975–1988 m. Kauno politechnikos instituto, 1988–1991 m. – Lietuvos kūno kultūros instituto, 1994–2002 m. – Klaipėdos universiteto dėstytojas. 1992–1994 m. Respublikinio pedagoginio muziejaus vyr. mokslo darbuotojas. Nuo 2002 m. Šiaulių universiteto dėstytojas, nuo 2002 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių darbų pagrindinės kryptys: logistikos ir rinkodaros vadyba, žmogiškųjų išteklių vadyba, verslumo ugdymas.

Bibliografija
-------------

* Būsimų inžinierių savarankiškų kūno kultūros užsiėmimų organizavimas, jų turinys ir metodika, metodinė priemonė, 1986 m.
* Protinis darbas, psichohigiena ir kūno kultūra, metodinė priemonė, 1987 m.
* Inžinierius šiuolaikinėje gamyboje ir jo psichofizinis pasirengimas, 1988 m.
* Logistikos projekto rengimas, metodinė priemonė, 2003 m.
* Logistika, 2003 m.
* Logistikos terminų aiškinamasis žodynas, 2003 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Algirdas Garalis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 742 psl.
*Kitos reikšmės – Bagdonas (reikšmės).*
**Albinas Bagdonas** (g. 1941 m. balandžio 12 d. Zobielija, Šilalės valsčius, dab. Šilalės raj.) – Lietuvos psichologas, sociologas, politinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1960 baigė Šilalės vidurinę mokyklą, 1960–1963 m. studijavo Vilniaus universitete, 1963–1966 m. Maskvos M. Lomonosovo universitete, 1966–1969 m. Maskvos vystymosi biologijos instituto aspirantūroje. 1970 m. apgynė disertaciją „Sensorinių neuronų dinaminės savybės", biologijos mokslų kandidatas, biomedicinos daktaras. 2006 m. habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Nuo 1969 m. Vilniaus universiteto vyr. dėstytojas, 1974 m. docentas, 1973 m. specialiosios psichologijos mokslinio tyrimo laboratorijos vedėjas, 1996 m. VU Socialinio darbo katedros vedėjas, habilituotas daktaras, 2002 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Skirtingų socialinės rizikos grupių ir socialinių paslaugų teikėjų tyrimai. Socialinės politikos invalidumo srityje analizė, negalių asmenų nuostatų tyrimas.

Visuomeninė veikla
------------------

1974–1988 m. dėl politinių priežasčių buvo pašalintas iš pareigų. 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos atkūrimo iniciatyvinės grupės narys, 1989–1991 m. LSDP tarybos ir Prezidiumo narys. Jo siūlymu socialdemokratai vienas kitą pradėjo vadinti bičiuliais.

1989–1992 m. Lietuvos psichologų sąjungos prezidentas, 1991-2001 m. Tarybos narys. 1992–1998 m. Invalidų reikalų tarybos prie LR Vyriausybės narys. 1993–1995 m. Pedagogų atestavimo aukščiausiosios komisijos narys. Nuo 1996 m. Švietimo ir mokslo ministerijos Bendrojo ugdymo tarybos narys. Nuo 2001 m. periodinio leidinio „STEPP: Socialinė teorija, empirija, politika ir praktika" vyr. redaktorius, nuo 2002 m. leidinio „Psichologija" redkolegijos narys. Nuo 2006 m. žurnalo „Specialusis ugdymas" redkolegijos narys

1962 m. ir 1972 m. Lietuvos savigynos imtynių čempionatų bronzos medalių laimėtojas.

Bibliografija
-------------

* Eksperimentinė dėmesio psichologija, 1974 m.
* Sensorinės sistemos (2 d. 1977 m.
* Sensorika sutrikus regėjimui, lietuvių aklųjų raštu 1977 m. rusų aklųjų raštu 1981 m.
* Pripratimas, 1982 m. rusų kalba
* Zoopsichologija, vadovėlis, 1983 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Albinas Bagdonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 435 psl.
|  |
| --- |
| Algirdas Januševičius |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Algirdas Januševičius |
| Gimė | 1961 m. spalio 20 d. (61 metai) |
| Kilmė |  Lietuva |
| Žanrai | klasikinė muzika |
| Veikla | atlikėjas |
| Instrumentai | trimitas, piccolo trimitas |
| Aktyvumo metai | 1979- |
| Svetainė | Oficialus Myspace tinklalapis |

**Algirdas Januševičius** (g. 1961 m. spalio 20 d. Klaipėdoje) – lietuvių trimitininkas, Lietuvos Valstybinio Simfoninio orkestro trimitų grupės koncertmeisteris, ansamblio Sostinės vario kvintetas meno vadovas, aktyviai koncertuojantis Europoje ir už jos ribų.

Biografija
----------

Algirdas Januševičius gimė Klaipėdoje ir mokėsi Stasio Šimkaus konservatorijoje. Vėliau studijas tęsė Maskvos Piotro Čaikovskio konservatorijoje, kur susipažino su būsima žmona, kompozitore, pedagoge Nailia Galiamova. 1987 metais šeima persikėlė gyventi į Klaipėdą. Algirdas tuomet dirbo Klaipėdos Muzikiniame teatre trimitų grupės koncertmeisteriu. 1993 m. persikėlė į Vilnių ir tapo Lietuvos valstybinio simfoninio orkestro trimitų grupės koncertmeisteriu. 1997 m. įkūrė "Sostinės vario kvintetą" .

Su įvairiais kolektyvais A. Januševičius apkeliavo apie 40 pasaulio šalių, koncertavo žymiausiose Japonijos, Vokietijos, Švedijos, Ispanijos, Italijos, Prancūzijos, Egipto, Taivano ir kitų valstybių salėse, grojo su tokiais dirigentais, kaip Saulius Sondeckis, Christoph Eschenbach, Mstislavas Rostropovičius, Krzysztof Penderecki, Juozas Domarkas, Vladimir Ponkin, Dmitri Liss, Jonas Aleksa. Pastaruoju metu Algirdas pradėjo dažniau koncertuoti kaip solistas.

Abi Januševičių šeimos atžalos seka tėvų muzikų pėdomis. Gintaras yra aktyviai koncertuojantis pianistas, 20-ies metų Donata taip pat skambina fortepijonu, yra respublikinių konkursų laureatė.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* Oficialus Myspace puslapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jakaya Kikwete** |
| --- |
| TanzanijaTanzanijos prezidentas |
|  |
| Gimė | 1950 m. spalio 7 d. (72 metai)Msoga, Tanzanija |
| Sutuoktinis (-ė) | Salma Kikwete |
| TanzanijaTanzanijos prezidentas |
| Ėjo pareigas | 2005 m. gruodžio 21 d. – iki dabar |
| Ankstesnis | Benjamin Mkapa |
|  |
| Partija | *Revoliucijos partija* |
|  |
| Išsilavinimas | Dar es Salamo universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Jakaya Kikwete |

**Džakaja Kikvete** (angl. *Jakaya Mrisho Kikwete*) – ketvirtasis Tanzanijos prezidentas, savo pareigas einantis nuo 2005 m. gruodžio 21 d. Prieš tai, 1995–2005 m. Kikvete ėjo užsienio reikalų ministro pareigas.

Biografija
----------

Džakaja Kikvete gimė 1950 m. spalio 7 d. nedideliame Msogos kaime, rytų Tanzanijoje. 1975 m. baigė ekonomikos studijas. 1994 m. tapo finansų ministru, 1995–2005 m. ėjo užsienio reikalų ministro pareigas. 2005 m. kandidatavo į prezidento postą ir tų pačių metų gruodžio 17 d. tuos rinkimus laimėjo.

Nuo pat 2005 metų, kai Kikvete tapo prezidentu, jį lydi įvairūs korupcijos skandalai. Nepaisant to, jam valdant šalyje buvo pastatyta apie 1500 naujų mokyklų (mokyklose labai prastos sąlygos – trūksta mokytojų, įrangos), šalies sostinėje Dodomoje pradėtas statyti naujas universitetas.
**Madagaskaro** ryšiai ir komunikacijos:

* **Telefonija:**
	+ fiksuoto ryšio: 133 900 (2007 m.)
	+ mobilaus ryšio: 4,8 mln. (2008 m.)

* **Radijas:**
	+ Radijo stotys: AM – 2, FM – 9 ir trumpųjų bangų - 6 (2001 m.)
	+ Radijo naudotojai: 3,5 mln. (1997 m.)

* **Televizija:**
	+ Televizijos kanalai: 1 (1997 m.)
	+ Televizorių naudotojų: 325 000 (1997 m.)

* **Internetas:**
	+ Interneto tiekėjai: 3 (2006 m.)
	+ Interneto naudotojai: 1,9 mln. (2017 m.)
	+ Internetinis kodas: .mg

Šaltiniai
---------

* CIA FactbookArchyvuota kopija 2011-08-17 iš Wayback Machine projekto.

v • a • r **Afrikos šalių ryšiai** 

Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pusiaujo Gvinėja · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys  
  
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena
| **Danius Lygis** |
| --- |
| Gimė | 1948 m. rugsėjo 15 d. (74 metai)Molėtų rajone, Loluičiuose |
| Tautybė | lietuvis |
| Sutuoktinis (-ė) | Alė |
|  |
| Veikla | aplinkosaugininkas, MRU docentas, buvęs politikas |

**Danius Lygis** (g. 1948 m. rugsėjo 15 d. Molėtų rajone, Loluičiuose) – aplinkosaugininkas, politikas.

Biografija
----------

1964 m. baigė Suginčių vidurinę mokyklą ir įstojo į Panevėžio hidromelioracijos technikumą, jį baigė.

Molėtų melioracijos valdybos meistras. Po 2 metų tarnybos sovietinėje kariuomenėje dirbo darbininku ir meistru Krasnojarsko krašte statant už poliarinio rato esančią Sniežnogorsko hidroelektrinę.

Vilniaus melioracijos statybos valdybos meistras. Dirbdamas melioracijoje, vėliau Vilniaus universiteto Filosofijos fakulteto Psichologijos katedroje, VPU neakivaizdiniu būdu studijavo biologiją, vėliau – ekologiją. Baigė aspirantūrą, Botanikos institute apgynė disertaciją, tyrė melioracijos Lietuvoje neigiamą poveikį gamtai ir kraštovaizdžiui, mokslų daktaro laipsnis. Nuo 1996 m. VGTU docentas. MRU Valstybinio valdymo fakulteto Viešojo administravimo katedros docentas, MRU Strateginio valdymo ir politikos fakulteto Aplinkos politikos ir valdymo katedros vedėjas ir docentas.

Atkūrus Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo – LR aplinkos apsaugos minsterijos Aplinkos apsaugos departamento tarnautojas, vėliau – Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo Gamtos apsaugos komiteto patarėjas, nuo 1996 m. LR aplinkos viceministras, nuo 1999 m. balandžio 8 d. iki 2000 m. lapkričio 9 d. LR aplinkos ministras (iki 2000 m. spalio 27 d. – l. e. aplinkos ministro pareigas).

Nuo 2001 m. LR AM Gamtos apsaugos departamento Genetiškai modifikuotų organizmų skyriaus vedėjas.

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Algis Čaplikas** | **Lietuvos aplinkos ministras**1999 - 2000 | Po to:**Henrikas Žukauskas** |

Publikacijos
------------

* Genetiškai modifikuotų organizmų naudojimo reglamentavimas Lietuvoje ir verslo plėtra. MRU Leidybos centras, 2004.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* LRS informacija Archyvuota kopija 2008-10-24 iš Wayback Machine projekto. 2000 m.
* Kartagenos Protokolas
**Antanas Račius** (1917 m. rugsėjo 22 d. Vilkaviznos kaime, Suvalkų apskritis – 2008 m. lapkričio 18 d. Seinuose, Lenkija) – statybininkas, tautodailininkas, kaimo muzikantas, Lenkijos lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Augo daugiavaikėje šeimoje, piemenavo. Nuo 16 metų dirbo statybose, išmoko visus statybos amatus. Pats pasidarė varstotą ir žiemą dirbdavo staliumi. 1938 m. pašauktas į Lenkijos kariuomenę. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, dalinys vokiečių buvo subombarduotas, Antanas nelegaliai grįžo namo ir slapstėsi. Pokaryje šeima trejiems metams buvo ištremta į Lenkijos vakarus. 1852-57 m. gyveno Alėcke, vėliau iki pat mirties – Seinuose.

Duoną pelnydavo dirbdamas statybose, yra pastatęs virš šimto namų. Jaunystėje išmoko austi, nuaudė juostas prie tautinių rūbų ir savo anūkams. Kaimo kapeloje grojo smuiku ir cimbolais. Su žmona, sūnumis ir dukra dainavo Seinų lietuvių chore, vaidino saviveiklininkų spektakliuose. Buvo aktyvus Lenkijos Visuomeninės kultūros draugijos narys, dešimt metų renkamas Seinų skyriaus pirmininku.

Šaltiniai
---------

* Iškartos į kartą. („Šaltinis", 2009 m. Nr.1)[neveikianti nuoroda]
| Ūgė |
| --- |
|  Ūgės žemupys prie Ąžuolpamūšės piliakalnio |
| **Ilgis** | 20 km |
| **Baseino plotas** | 30 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,16 m³/s |
| **Ištakos** | Varžų apylinkės |
| **Žiotys** | Tatula |
| **Šalys** | Lietuva |

Ugės ir Tatulos santaka
**Ūgė** – upė šiaurės Lietuvoje, Pasvalio rajone; Tatulos kairysis intakas (Mūšos baseinas). Prasideda 13 km į rytus nuo Pasvalio, Varžų apylinkėse. Teka į šiaurės vakarus, žemupyje į pietvakarius, daugiausia išdirbtomis lygumomis. Įteka į Tatulą 0,2 km nuo jos žiočių (netoli Raubonių).

Intakai: Berlė (dešinysis), Upelis (Ūgelė) (kairysis).

Vidutinis Ūgės vagos nuolydis – 169 cm/km. Beveik visa vaga sureguliuota. Gyvenvietės prie Ūgės: Daukniūnai, Užugulbinė, Kraštai, Raubonys. Prie Ūgės žiočių stūkso Ąžuolpamūšės piliakalnis.

Upėvardis kildinamas nuo žodžio *ūgis* („augumas, dydis").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ūgė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 365
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 352
| ***Madam Bovari nuodėmės*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Die Nackte Bovari |
| Kilmės šalis |  Vokietija Italija |
| Režisierius | Hans Schott-Schöbinger |
| Prodiuseris (-iai) | Luciano MartinoRoger FritzHarald A. HoellerAlfredo Mirabile |
| Scenaristas (-ai) | Valeria BonamanoArnulf Mann |
| Vaidina | Edwige Fenech |
| Metai | 1969 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 91 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Madam Bovari nuodėmės** (vok.  *Die Nackte Bovari*) – 1969 m. Vakarų Vokietijos ir Italijos kinematografininkų sukurta drama pagal klasika tapusį Gustave Flaubert romaną „Ponia Bovari". Filmo režisierius – Hans Schott-Schöbinger, pagrindinius vaidmenis atliko: Edwige Fenech, Gerhard Riedmann ir Franco Ressel.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Emai Bovari, ištekėjusiai už gydytojo Čarlzo, pabodo ramus gyvenimas provincijoje, ji trokšta gyventi dideliame mieste, trokšta vis didesnio savo vyro, nuolat užsiėmusio pacientais, dėmesio. Manydama, kad sutuoktinis jai per prastas, moteris rimtai ima svarstyti galimybę jį palikti.

Kartą pokylyje, kol Čarlzas lošia kortomis, Ema susipažįsta su grafu ir šį įsimyli, tačiau netrukus gauna žinią apie šio žūtį. Nuliūdusi Ema atsiduoda savo vyrui, kuris pagaliau sulaukia paaukštinimo, jiedu susilaukia vaiko ir gyvenimas tarsi vėl ima tekėti įprasta vaga.

Vis dėlto Emos potraukis prabangai ir kitokiam gyvenimui niekur nedingo. Ji užmezga romaną su Rudolfu Bolaže, tačiau tuo pat metu įsiskolina už sukneles salono šeimininkui Adolfui Lerua, kuris galiausiai pareikalauja padengti skolą arba jam atsiduoti. Ema kreipiasi pagalbos į Rudolfą, tačiau šis išvažiuoja ir ją palieka. Ieškodama išeities, Ema užmezga romaną su Leonu Diupua, jau seniai siekiančiu jos dėmesio, tačiau šis neturi pakankamai pinigų padengti jos skolas ir garantuoti jos trokštamą gyvenimo būdą. Ema susiranda Rudolfą, tačiau ši atsisako jai padėti. Nesuradusi būdo gauti pinigų, Ema sutinka su Adolfo reikalavimu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Edwige Fenech – Ema Bovari
* Gerhard Riedmann – Čarlzas Bovari
* Franco Ressel – Adolfas Lerua
* Peter Carsten – Rudolfas Bolaže
* Patrizia Adiutori – Brigita
* Gianni Dei – Leonas Diupua

Šaltiniai
---------

1. ↑  Goble, Alan. *The Complete Index to Literary Sources in Film*. Walter de Gruyter, 1999.
| **Hygrophorus russula**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Ūmėdinė guotė(*Hygrophorus russula*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Guoteniniai  *( Hygrophoraceae)* |
| Gentis: | Guotė  *( Hygrophorus)* |
| Rūšis: | Ūmėdinė guotė  *( Hygrophorus russula)* |

 |
|  Index Fungorum |

 **Ūmėdinė guotė** – (lot.  *Hygrophorus russula*) – tai guoteninių šeimos valgomas grybas, turintis vidutiniškas maistines savybes. Ši rūšis įtraukta į Lietuvos raudonąją knygą.

Išvaizda
--------

Ūmėdinės guotės vaizdas iš apačios.
Kepurėlė 5-15 cm skersmens, mėsinga, iškili, senesnių vaisiakūnių paplokščia, kai kuriais atvejais net įdubusi. Dažniausiai netaisyklingos formos, gleivėta, smulkiai žvynuota, rausva arba įvairių šviesesnių ir tamsesnių raudonų atspalvių, kraštai šviesesni – balsvi ar gelsvi, plaušuoti. Lakšteliai balti, senesnių grybų gelsvi, su rausvomis dėmėmis, kartais visiškai paraudonuoja, platūs, priaugtiniai arba truputį nuaugę kotu žemyn. Ūmėdinės guotės trama balta rausvo atspalvio, perlaužus ar paspaudus parausvėja, koto gelsva, kompaktiškos konsistencijos. Kotas 6 – 12 cm ilgio, iki 2,5 cm storio, balsvas, rožinio atspalvio, su rausvomis dėmėmis, viršutinė dalis baltai taškuota, paspaudus parausvėja. Sporos 6-8 x 3-5μ elipsės formos, lygios, baltos spalvos. Neturi jokio ypatingo kvapo ir yra kartoko skonio.

Augavietė
---------

Šis grybas labiausiai mėgsta lapuočių miškus, ypač ąžuolų ir bukų kaiminystę.

Sezonas: liepa – spalis.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ūmėdinė guotė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Grybų katalogas
* Straipsnis apie ūmėdinę guotę
* Lietuvos raudonoji knyga
| **Russula delica** |
| --- |
| Ūmėdė garduolė (*Russula delica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Ūmėdė  *( Russula)* |
| Rūšis: | Ūmėdė garduolė  *( Russula delica)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Ūmėdė garduolė** (*Russula delica*) – ūmėdžių (*Russula*) genties grybų rūšis, dažnai vadinama **paliepiu**, **paliepe**, **kiauliabude**.

Vaisiakūniai vidutinio didumo, kartais dideli. Kepurėlė 8-10, rečiau 15-17 cm skersmens, jaunų gaubta, senų paplokščia, netaisyklingai išsilanksčiusi, vidurys kiek įdubęs, balta, senesnių baltai gelsva, ar net rusva, luobelė nesilupa. Lakšteliai balti, melsvo atspalvio, tankūs, nuaugę kotu žemyn. Kotas 3-6 cm ilgio, 1-3 cm storio, baltas, kietas. Trama balta, kieta, švelnaus ar net šiek tiek deginančio skonio.

Auga liepos–rugsėjo mėnesiais lapuočių ir spygliuočių miškuose. Lietuvoje dažna. II kategorijos. Nuo piengrybio paliepio ir piengrybio grūzdo skiriasi tik tuo, kad neturi pieniškų sulčių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vincentas Urbonas. *Grybai*. Vilnius: Mokslas, 1986. p. 86.
*Šis straipsnis apie politiką. Apie kitus tokią pat vardą ir pavardę turinčius amenis skaitykite straipsnyje Antanas Pocius.*

| **Antanas Pocius** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. gruodžio 30 d. (61 metai)Šilininkai |
| Sutuoktinis (-ė) | Vilma |
| Vaikai | Orinta ir Erikas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Panevėžio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Vilniaus inžinerinis statybos institutas |

**Antanas Pocius** (g. 1961 m. gruodžio 30 d. Šilininkuose, Klaipėdos rajonas) – Lietuvos ir Panevėžio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1986 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas.

Panevėžio rajono savivaldybės Vadoklių seniūnijos seniūnas.

Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Panevėžio rajono skyriaus narys, tarybos narys.

2001–2003 m. 2004 m. 2007 m. (mandato atsisakė) ir nuo 2011 m. Panevėžio rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Vilma, vaikai Orinta, Erikas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2012-06-05 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Anketa 2007 m. savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2010-01-08 iš Wayback Machine projekto..
**Antanas Pugžlys** (1940 m. sausio 21 d. Ragelių miestelyje, Rokiškio r. – 1986 m. gegužės 13 d. Vilniuje), choro dirigentas ir pedagogas. Vargonininko ir chorvedžio Kazimiero Pugžlio sūnus.

Antanas baigęs Vabalninko vidurinę mokyklą, 1958–1962 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume.

Biografija
----------

J. Bagdonas). Mokydamasis subūrė moksleivių kamerinį chorą ir vyrų vokalinį kvartetą, vadovavo miesto medicinos darbuotojų mišriajam chorui. Technikumą baigęs su pagyrimu, 1962–1967 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (dėst. L. Abariaus klasė). Studijuodamas dainavo Lietuvos valstybinio radijo ir televizijos komiteto mišriajame chore, vėliau dirbo vokalo pedagogu, o 1967–1982 m. vyr. chormeisteriu. 1965 m. subūrė radijo ir televizijos moterų vokalinį ansamblį, o 1966–1980 m. vadovavo Vilniaus miesto medicinos darbuotojų klubo moterų vokaliniam ansambliui „Svaja". Ansamblis, respublikinių konkursų „Sidabriniai balsai" laureatas, koncertavo Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje ir Lenkijoje. 1982–1983 m. Respublikinių profesinio techninio mokymo kultūros namų dirigentas – konsultantas. 1983–1986 m. Kaišiadorių vaikų muzikos mokyklos chorinio dainavimo skyriaus mokytojas, vadovavo mergaičių vokaliniam ansambliui ir dėstė privalomojo fortepijono kursą.

Nuo 1985 m. rudens buvo Kaišiadorių rajono švietimo darbuotojų mišriojo choro chormeisteris. Jo brolis Gintautas Pugžlys irgi muzikas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Antanas Raguotis** |
| --- |
| Gimė | 1914 m. kovo 14 d.Kušnieriūnai, Užpalių valsčius |
| Mirė | 2003 m. balandžio 24 d. (89 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | partinis ir valstybės veikėjas |
| Partija | 1940 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1946 m. Aukštoji partinė mokykla prie VKP(b) CK |

**Antanas Raguotis** (1914 m. kovo 14 d. Kušnieriūnuose, Užpalių valsčiuje – 2003 m. balandžio 24 d. Vilniuje) – Lietuvos sovietinis partinis bei valstybės veikėjas.

Biografija
----------

Dirbo pas ūkininkus Kušnieriūnuose, nuo 1934 m. dalyvavo komunistiniame judėjime, buvo kalintas. 1935–1939 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje. Mokėsi Salų žemės ūkio mokykloje, Kauno prekybos kursuose.

Antanas Raguotis Šeštojo Lietuvos komjaunimo suvažiavimo tribūnoje
1941 m. LKP(b) CK instruktorius. Prasidėjus Vokietijos-Rusijos karui pasitraukė į SSRS gilumą, dalyvavo mūšiuose prie Maskvos. 1943 m. permestas į vokiečių okupuotą Lietuvos teritoriją, 1943–1944 m. vadovavo sovietinių partizanų „Žemaitės" junginiui. 1946 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie VKP(b) CK. 1946–1952 m. LLKJS CK I sekretorius. 1954–1957 m. LSSR Vidaus reikalų ministro pavaduotojas, 1954 m. milicijos pulkininkas.

Po Stalino mirties buvo laikomas pretendentu pakeisti Antaną Sniečkų partijos vadovo poste, todėl greit buvo išstumtas iš aukščiausių postų: 1957–1962 m. dirbo ūkinį darbą Kelmės rajone ir Vilniuje, 1962–1968 m. LSSR Ministrų tarybos darbuotojas.

1949–1954 m. LKP CK narys, 1952–1953 m. LKP CK biuro narys. 1947–1954 m. LSSR AT, 1950–1954 m. SSRS AT deputatas.

Įvertinimas
-----------

* 1984 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Raguotis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
2. ↑  A. Sniečkaus partinės veiklos bruožai Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  *Antanas Raguotis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 494
4. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Madagaskaro nuotrauka ir palydovo.
**Madagaskaro sala** – sala, nutolusi nuo rytinės Afrikos pakrantės 600 km. Ši 1600 km ilgio (šiaurės - pietų kryptimi) ir 600 000 km² ploto sala yra ketvirta pagal dydį pasaulyje po Grenlandijos, Naujosios Gvinėjos ir Borneo. Saloje yra Madagaskaro Respublika.

Unikali salos ekosistema pradėjo formuotis maždaug prieš 120 mln. metų, kai pradėjo skirtis žemynai. Pirminio Gondvanos superkontinento žemėlapyje Madagaskaras įsiterpęs tarp pietinio Indijos krašto ir šiaurinio Antarktidos pajūrio.

Milžiniškų roplių eroje dinozaurai dar galėjo ateiti iš Afrikos sausa žeme, dar milijonus metų po skilimo pradžios augalai bei gyvūnai galėjo per lūžį patekti į Madagaskarą. Tačiau maždaug prieš 40 mln. metų plyšys pasidarė per didelis, ir šis evoliucijos eismas baigėsi, o apytikriai 500 m. pr. m. e. pasirodė pirmieji žmonės, jie atplaukė valtimis ne iš kaimyninės Rytų Afrikos, o iš Indonezijos.

Dėl savo rausvo dirvožemio Madagaskaro sala vadinama *Didžiąja raudonąja sala* ir turi savitą augaliją bei gyvūniją; tačiau dabar tas dirvožemis dėl žmonių sukeltos erozijos sparčiai išplaunama į jūrą.

Madagaskaro sala su mažomis *Komorų*, *Amirantų*, *Seišelių* ir *Maskarenų* salomis sudaro Etiopinės zoogeografinės srities Madagaskaro posritį. Madagaskaro posrityje gyveno XVII a. pradžioje žmogaus išnaikintas paukštis *epiornis*. Skirtingai nuo Afrikos žemyno, čia nėra straublinių, neporakanopių ir porakanopių žinduolių, plėšriųjų žinduolių, beždžionių, nuodingųjų gyvačių, nėra tikrųjų gėlavandenių žuvų. Madagaskaro salos savitumą lėmė ilga (nuo neogeno periodo) salos izoliacija nuo Afrikos žemyno.
Koordinatės: 57°55′02″š. pl. 26°34′36″r. ilg.﻿ / ﻿57.917222°š. pl. 26.576667°r. ilg.﻿ / 57.917222; 26.576667

Tamme-Lauri ąžuolas|  
Tamme-Lauri ąžuolas |
| Vieta | Urvastė, Veru apskritis, Estija Estija |
| Rūšis | paprastasis ąžuolas |
| Aukštis | 17 m |
| Amžius | ~ 690 m. |
| Apimtis (1,3 m aukštyje) | 8,31 m |

**Tamme-Lauri ąžuolas** (est. *Tamme-Lauri tamm*) – seniausias ir storiausias Estijos medis, gamtos paminklas, saugomas nuo 1939 m. Ąžuolas auga pietryčių Estijoje, Veru apskrityje, Urvastės valsčiuje, Tamme-Lauri vienkiemyje.

Ąžuolas pavaizduotas ant 10 kronų kupiūros
Į ąžuolą daug sykių smogė žaibas, pažeisdamas jo šakas ir kamieną, kurio centre susidarė ertmė. 1970–aisiais medį restauruojant aptikta sena pokario partizanų slėptuvė. Joje galėjo sutilpti 7 stovintys žmonės. Ertmė buvo užtaisyta supilant 8 tonas betono skiedinio. Medis išlieka gyvybingas, nors ir netekęs viršūnės.

Mokslininkai yra nustatę, kad ąžuolas pasodintas apie 1326 m. Jo vardas *Tamme-Lauri* kilęs nuo ūkio, kurio žemėje jis augo, pavadinimo. Savo ruožtu ūkis pavadintas dvasios, kaip manoma, gyvenusios ąžuole vardu. Ji galėjo atnešti blogį, kartais – sėkmę. Tai buvo ugnies dvasia *Laurits*.

Tamme-Lauri ąžuolas įamžintas ant 10 Estijos kronų banknoto (reverse). Žemę, kurioje auga ąžuolas, 2006 m. išpirko Estijos Aplinkos ministerija.

Duomenys
--------

* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*)
* Kamieno apimtis – 8,31 m
* Medžio aukštis – 17 m
* Amžius – apie 690 metų

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tamme-Lauri ąžuolas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Estijos gamtos objektai. Tamme-Lauri ąžuolas
| Tamitatoala |
| --- |
| Tamitatoalos (Batovi) aukštupys Tamitatoalos (Batovi) aukštupys |
| **Ilgis** | 330 km |
| **Ištakos** | Azulo kalnai |
| **Žiotys** | Ronuras |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Tamitatoala |

**Tamitatoala** (port. *Rio Tamitatoala*) arba **Batovi** (*Rio Batovi*) – upė Brazilijoje, Mato Groso valstijoje; dešinysis Ronuro intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Azulo aukštumose kiek į šiaurę nuo Paranatingos. Teka į šiaurę siauru baseinu (tarp Žatobos ir Kurisevos upių) per Brazilijos plokščiakalnį. Vaga labai vingiuota. Įteka į Ronurą prie pat šio santakos su Šingu.

Baseinas retai apgyvendintas, daugiausia indėnų. Aukštupyje sudaryta Marišal Rondono indėnų teritorija, žemupys patenka į Šingu nacionalinį parką.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Mapa Político do Estado do Mato Grosso, Diretoria do Geociências, 2009.
| Padumasपदम |
| --- |
| *Padumo gatvė* |
|  |
| 

PadumasPadumas

33°27′50″ š. pl. 76°52′40″ r. ilg.﻿ / ﻿33.46389°š. pl. 76.87778°r. ilg.﻿ / 33.46389; 76.87778﻿ (Padumas)Koordinatės: 33°27′50″ š. pl. 76°52′40″ r. ilg.﻿ / ﻿33.46389°š. pl. 76.87778°r. ilg.﻿ / 33.46389; 76.87778﻿ (Padumas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Ladakas |
| **Rajonas** | Kargilio rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 1 000  |
| **Altitudė** | 3 669 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Padumas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Pãdumas |

**Padumas** (hind. पदम, IAST: *Padam*) – miestelis Ladake, Zanskaro krašto pagrindinė gyvenvietė ir sostinė (kartu su Zangla). Priklauso Indijai, Džamu ir Kašmyro valstijai. Padumas įsikūręs Zanskaro slėnyje, prie Zanskaro upės. Miestelis pasiekiamas keliu iš Kargilio (240 km). Dauguma Padumo gyventojų yra ladakiai, išpažįstantys Tibeto budizmą, taip pat yra ženkli (~40 %) musulmonų (baltų) mažuma.

Padumo apylinkėse yra keletas budistų vienuolynų: Karšos (seniausias ir svarbiausias Zanskare), Bardano (XVII a.), Phugtalio (oloje), Photango (XX a.). Pačiame miestelyje yra tvirtovės ir gompos griuvėsiai, dvi didelės stūpos.

Padumas Zanskaro slėnyje

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Šingu |
| --- |
| Šingu San Felis do Šingu savivaldybėje Šingu San Felis do Šingu savivaldybėje |
| **Ilgis** | 2100 km |
| **Baseino plotas** | 513 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 16 000 m³/s |
| **Ištakos** | Ronkadoro kalnai |
| **Žiotys** | Amazonė |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Šingu |

**Šingu** (port. *Rio Xingu*) – upė Brazilijoje, Amazonijoje, Mato Groso ir Paros valstijose; Amazonės dešinysis intakas.

Prasideda Mato Groso plynaukštėje, Ronkadoro kalnuose, susiliejus keletui upių (Kuriseu, Batovi, Romurui). Teka į šiaurę kirsdama Brazilijos plokščiakalnį ir formuodama gausius slenksčius bei krioklius. Žemupyje teka Amazonės žemuma. Prieš įtekėdama į Amazonę Šingu suformuoja 160 km ilgio, 8–12 km pločio estuarijos formos žiotis. Ties žiotimis sudaro didžiulį protakų ir salų labirintą. Įteka Amazonėn aukščiau Gurupos, tarp Amazonės ir Šingu protakų yra didelė upinė Gurupos sala.

Didžiausi intakai: Kuluenė, Ronuras, Suja Misu, Arajasas, Komandante Fontora, Freskas, Iriri, Bakaža, Žarausu.

Upė laivuojama 190 km nuo žiočių. Vandeningiausia spalio–balandžio mėnesiais. XX a. 8-ajame dešimtmetyje upėje išplėtota Šingu–Aragvajos hidroelektrinių sistema.

Šingu baseine gyvena Šingu indėnai, upės aukštupyje – bakairiai. Sudarytas Šingu nacionalinis parkas, daug indėnų teritorijų. Pirmasis europietis, tyrinėję Šingu baseiną (1884–87 m.) buvo vokiečių etnologas ir keliautojas Karlas fon den Štainenas.

Miestai prie upės: San Felis do Šingu, Altamira, Vitorija do Šingu, Senador Žoze Porfirijas, Porto di Mozas.

* Šingu upė Amazonės baseino žemėlapyjeŠingu upė Amazonės baseino žemėlapyje
* Belo Montės užtvanka ant ŠinguBelo Montės užtvanka ant Šingu
* Upė vakarėjant Šingu nacionaliniame parkeUpė vakarėjant Šingu nacionaliniame parke
* Laivas upėje ties AltamiraLaivas upėje ties Altamira

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *Xingu*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
2. 1 2 3 4  *Xingu River*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
3. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
4. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
Patreon|  |
| Forma | Privati bendrovė |
| Pramonė | Informacinės technologijos |
| Įkurta | 2013 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Jack Conte, Sam Yam |
| Centrinė būstinė | San Franciskas, Kalifornija, JAV |
| Paslaugos | sutelktinis finansavimas |
| Tinklalapis | www.patreon.com |

**Patreon** – sutelktinio finansavimo platforma, veikianti mėnesinio prenumeratos mokesčio principu. Rėmėjai įvairias sumas įsipareigoja skirti kas mėnesį. Sistema jas automatiškai nuskaito pirmąją mėnesio dieną. Rėmimo sumą galima didinti, mažinti, atsisakyti atskiru veiksmu. Rėmėjai dažnai iš savo remiamų kūrėjų manais gauna kažką išskirtinio ar anksčiau nei kiti jų gerbėjai.

2017 m. platforma turėjo 80 000 kūrėjų. Iš jų 80 % neslepė savo pajamų nuo visuomenės, tik 2 % jų uždirbo daugiau nei JAV minimalų atlyginimą (1 160 JAV dolerių kas mėnesį). Pagal 2017 m. duomenis „Patreon" pritraukė 107 mln. dolerių privataus kapitalo  iš viso. Platfroma gauna 5 % pajamų nuo kiekvienos paaukotos sumos.

2017 m. gruodžio mėn. kilo kūrėjų ir jų rėmėjų pasipiktinimas po to kai paaiškėjo, jog planuojama nauja regresinių mokesčių struktūra, nuskriausianti smulkesnius kūrėjus ir rėmėjus. Prie štai išplatintame verslo pranešime buvo minima, kad „Patreon" platforma jau geriau turėtų daugiau įtakingų ir iš savo veiklos pragyvenančių kūrėjų nei daugybę smulkių, vos galą su galu suduriančių kūrėjų, kurie verslo atžvilgiu nėra labai naudingi. Netrukus po to „Patreon" vadovas kreipėsi į savo kūrėjų bendruomenę atsiprašydamas už prarastas pajamas bei prenumeratorius. Pakeitimai buvo atšaukti dar prieš jiems įsigaliojant.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „No one makes a living on Patreon". *The Outline*. Nuoroda tikrinta 2017-12-19.
2. ↑  „Patreon hurt its small creators. Now how will it fix the damage?". *The Outline*. Nuoroda tikrinta 2017-12-18.
*Apie kaimą Kelmės rajone žr. Šimša (kaimas)*.

| Šimša |
| --- |
| **Ilgis** | 28 km |
| **Baseino plotas** | 130,4 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,75 m³/s |
| **Ištakos** | Žuvininkai |
| **Žiotys** | Gauštvinio ežeras |
| **Šalys** | Lietuva |

**Šimša** – upė Lietuvoje, Šiauliuose, Šiaulių, Radviliškio ir Kelmės rajonuose.

Išteka iš Tyrulių pelkės tarp Žuvininkų kaimo ir Talšos ežero ir teka visą laiką į pietus, iš pradžių melioracijos grioviu tarp Šiaulių miesto Šimšės ir Zoknių rajonų, toliau Šimšės kanalu tarp Piktmiškio ir Margių, pro Bačiūnus, Lingailių miško pakraščiu pro Rėkyvą ir Einoraičius, Dukto miško pakraščiu pro Širvučius, Tyrulių pelkės pakraščiu pro Pakapę, Šiaulių ir Radviliškio rajonų, toliau Radviliškio ir Kelmės rajonų riba pro Kiaunorius, toliau natūralia vaga ir Užpelkių botaniniame-zoologiniame draustinyje įteka į Gauštvinio ežerą.

Iš Gauštvinio ištekanti upė vadinasi Gryžuva (Dubysos baseinas).

Intakas – Krioklys (kairysis).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Šimša*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 204
2. ↑  Leksius, Vaidotas. „Mockaičių kaimo bendruomenė - Kaimo istorija". *mockaiciai.lt*. Suarchyvuotas originalas 2016-04-10. Nuoroda tikrinta 2016-04-14.
| **Patricijus Sperauskas** |
| --- |
| Gimė | 1799 m. balandžio 16 d.Kuodžiai |
| Mirė | 1873 m. vasario 23 d.Plokščiai |
|  |
| Veikla | kunigas, klebonas, vienuolis |
|  |
| Alma mater | 1821 m. Senosios observancijos karmelitų vienuolynas Vilniuje |

**Patricijus Sperauskas** (1799 m. balandžio 16 d. Kuodžiuose – 1873 m. vasario 23 d. Plokščiuose) – Lietuvos kunigas, vienuolis.

Biografija
----------

Gimė Kuodžių kaime, Sintautų parapijoje. Krikšto vardas Jurgis Vincentas, o vienuolinis – Patricijus. Į senosios observancijos karmelitų vienuolyną įstojo Vilniuje. Vienuolinius įžadus davė 1821 m. Kunigu įšventintas 1824 m. kovo 22 d. 1831, 1833 m. Višakio Rūdos filijos kapelionas.

Kun. Patricijus Sperauskas 1834 m. Plokščių Švč. Mergelės marijos Vardo bažnyčios parapijos administratorius. 1837–1873 m. buvo Plokščių parapijos klebonas. Apdovanotas kryžiumi ir medaliu 1853–1856 m. karui atminti. Mirė būdamas Plokščių parapijos kuratu (klebonu). Buvo palaidotas mūrinėje koplyčioje, rūsyje.

Šaltiniai
---------

*
|  Tamilai |
| --- |
|  |
| Gyventojų skaičius | ~ 77 milijonai |
| Populiacija šalyse |  Indija:  60 793 814 (2001 m.)
 Šri Lanka:   3 092 676 (2001)
 Malaizija:   1 060 000 (1993 m.) 
 Kanada:   300 000 (2007)
 Singapūras:   111 000 (1993 m.)  |
| Kalba (-os) | tamilų |
| Religijos | Dominuoja hinduizmas, mažuma išpažįsta krikščionybę, islamą ar džainizmą |
| Giminingos etninės grupės | gondai, brahujai ir kitos dravidų tautos |
|  |
|  **Vikiteka:** | Tamilai |

**Tamilai** – Indijos subkontinente gyvenanti tauta, kalbanti dravidų kalboms priklausančia tamilų kalba. Seniausios tamilų bendruomenės yra Pietų Indijoje ir šiaurinėje Šri Lankos dalyje. Be to yra daugybė tamilų emigrantų bendruomenių visame pasaulyje, ypač Šri Lankoje, Malaizijoje, Pietų Afrikoje, Singapūre, Pakistane ir Mauricijuje. Naujausios bendruomenės susikūrė Naujojoje Zelandijoje, Australijoje, Kanadoje, JAV ir Europoje. Visam pasaulyje yra apie 77 mln. tamilų.

Tamilų menui ir architektūrai priklauso kai kurie didžiausių Indijos pasiekimų. Tamilų muzika, šventyklų architektūra ir stilizuotos skulptūros vis dar naudojamos ir jų mokomasi iki šių dienų. Klasikinė tamilų kalba, viena seniausių Indijoje, turi seniausią tarp dravidų kalbų išlikusią literatūrą.

Didžiąją jų istorijos dalį tamilų nevaldė viena valstybė. Tamilakamas, tradiciškai vadinamos tamilų žemės buvo tik trumpai suvienytos IX-XII a. Čolos imperijos laikais. Tamilų tapatybė iš esmės lingvistinė, nors dabar tamilams priskiriami ir tamilų kilmės emigrantai, išlaikę tradicijas, nors ir nebekalba tamilų kalba. Tamilai yra etniškai, lingvistiškai ir kultūriškai susiję su kitomis dravidų tautomis.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. 1 2  ?
5. ↑
6. ↑