recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 55°23′00″š. pl. 25°39′24″r. ilg.﻿ / ﻿55.3832°š. pl. 25.6568°r. ilg.﻿ / 55.3832; 25.6568

|  |
| --- |
|    **Kuktiškių geležinkelio stotelė** |
| **Adresas** | Kuktiškės |
| **Atidaryta** | 1901 m. |
| **Uždaryta** | XX a. pabaiga |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ RUBIKIAI ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *UTENA* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 4,9 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Deguliai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 5,7 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ***Kuktiškės*** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 11,4 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Saldutiškis* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 7,3 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Kiauneliškis* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ ŠVENČIONĖLIAI ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Kuktiškių geležinkelio stotelė** – buvusi stotis Kuktiškėse (Utenos rajonas), į pietvakarius nuo miestelio, prie Utenos–Švenčionėlių geležinkelio, šalia kelio link Molėtų.

Istorija
--------

Kuktiškių geležinkelio pervaža
XIX a. pabaigoje pradėtas tiesti Panevėžio–Švenčionėlių siaurasis geležinkelis. Traukinių eismas šiuo geležinkeliu prasidėjo 1899 m. spalio 28 d. bet oficialus šio geležinkelio atidarymas vyko 1901 m. gegužės 13 d. Tais metais atidaryta ir Kuktiškių stotelė. Šalia stoties pastato buvo pakrovimo-iškrovimo platforma (~30 m ilgio), du sandėliai prekėms ir geležinkeliečių įrankiams susidėti. Už sandėlio buvo gyvenamasis namas geležinkeliečiams gyventi, už jo – ūkinis pastatas.

1923 m. geležinkelio stotyje surašyti 27 gyventojai. XX a. tarpukariu buvo projektas Kuktiškes padaryti siaurojo geležinkelio mazgu, nutiesiant naująjį ruožą Ukmergė–Kuktiškės–Zarasai, tačiau jis liko neįgyvendintas. Prieš II pasaulinį karą iš Kuktiškių traukiniai važiuodavo iki Saldutiškio ir Kiauneliškio stočių, bet nuo Kaltanėnų buvo Lenkija, tad nuo Kiauneliškio iki Švenčionėlių geležinkelio bėgiai buvo nuardyti. Baigiantis kartui 1944 m. sudegė geležinkelio stoties pastatas ir geležinkeliečių namas, stoties pastatatas nebeatstatytas. 1960 m. išardyti bėgiai į žvyro karjerus, iš stoties liko tik traukinio sustojimo aikštelė. 1972 m. uždarytas siaurasis geležinkelis, 1975 m. atidarytas platusis, bet 2001 m. ir jis uždarytas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Архангельский А. С. Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР (справочник). – Москва, Транспорт, 1981.
2. ↑  Genovaitė Šnurova. „Kuktiškės". – Utena, 1997.
3. ↑  Kuktiškės. Utenosvvg.lt (tikrinta 2023-08-24).
4. ↑  Kuktiškių istorijos fragmentai. Kuktiskes.lt (tikrinta 2023-08-24).
| **Eugenijus Bartulis** |
| --- |
| Romos katalikų vyskupas |
|  |
| Gimė | 1949 m. gruodžio 7 d. (73 metai)Kauno Šančių parapijoje |
| Tautybė | lietuvis |
| Religija | Romos Katalikų |
|  |
| Romos katalikų vyskupas |
| Kiti titulai | Šiaulių Garbės pilietis. |
|  |
| Veikla | visuomenės veikėjas, Romos katalikų vyskupas, Šiaulių Garbės pilietis. |

1997 m. liepos 13 d. Eugenijus Bartulis sodinamas į vyskupo sostą. Greta vyskupas Sigitas Tamkevičius
**Eugenijus Bartulis** (g. 1949 m. gruodžio 7 d. Kauno Šančių parapijoje) – visuomenės veikėjas, Romos katalikų vyskupas, Šiaulių Garbės pilietis.

Biografija
----------

Jauniausias iš 10 vaikų šeimoje. 1968 m. baigė Kauno 7-ąją vidurinę mokyklą. 1968-1970 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1971–1976 m. studijavo Kauno kunigų seminarijoje, 1976 m. gegužės 30 d. įšventintas į kunigus.

1976–1986 m. vikaravo Kelmėje, Radviliškyje, Kauno Petrašiūnų parapijoje ir Kauno arkikatedroje bazilikoje. 1986–1989 m. Deltuvos ir Bukonių klebonas, nuo 1989 m. Kauno katedros administratorius, nuo 1990 m. Kauno arkivyskupijos kurijos kancleris. 1995 m. tapęs Kauno Kristaus prisikėlimo parapijos klebonu, sėkmingai rūpinosi bažnyčios atstatymo darbais. 1995 m. Kauno tarpdiecezinės kunigų seminarijos dėstytojas ir dvasios tėvas, 1996 m. birželio 1 d. paskirtas šios seminarijos rektoriumi.

1997 m. gegužės 28 d. nominuotas vyskupu ir paskirtas pirmuoju popiežiaus Jono Pauliaus II naujai įsteigtos Šiaulių vyskupijos vyskupu. Vyskupu Kauno arkikatedroje bazilikoje konsekruotas 1997 m. birželio 29 d. Atnaujino Šiaulių katedrą. Jo iniciatyva įkurti vyskupijos Šeimos, Jaunimo, Katechetikos centrai, praturtinę ir pagyvinę šiauliečių dvasinį gyvenimą. Globoja unikalųjį Kryžių kalną, kasmet surengia jame atlaidus, organizuoja piligriminius žygius pėsčiomis iš Šiaulių į Kryžių kalną, iš Kryžių kalno į Tytuvėnus ir Šiluvą, pats juose dalyvauja ir jiems vadovauja.

1999 m. lapkričio 3 d. išrinktas Lietuvos Vyskupų Konferencijos nuolatinės tarybos nariu. 2000 m. lapkričio 25 d. Šventasis Tėvas jį paskyrė Lietuvos kariuomenės ordinaru. 2003 m. sudarė bendradarbiavimo sutartį su Šiaulių universitetu, jame įteisinta kapeliono pareigybė, pradėta dėstyti nauja studijų programa – meninis ugdymas ir tikyba.

Alpinistas, mėgsta sportą, keliones, fotografiją. 2000 m. išleido savo nuotraukų albumą „Kryžių kalnas", 2007 m. – fotografijų kalendorių „Kryžiai Europos kalnuose".
2007 m. rugsėjo 7 d. Šiaulių miesto savivaldybės taryba suteikė Šiaulių miesto Garbės piliečio vardą.

2012 m. spalio 26 d. Šiaulių universiteto bibliotekoje pristatytas Šiaulių vyskupo Eugenijaus Bartulio nuotraukų kalendorius 2013-iesiems metams. Šis, jau septintasis (pirmas išleistas 2007 m. kalendorius „Kryžiai Europos kalnuose"), Šiaulių vyskupo nuotraukų kalendorius skirtas angelams ir vadinasi: „Dievo angelai – mūsų sargai".

Straipsniai
-----------

voruta.lt *Pristatytas naujas vysk. E. Bartulio nuotraukų kalendorius* Archyvuota kopija 2013-03-23 iš Wayback Machine projekto.

Išnašos
-------

1. ↑  www.bernardinai.lt: Vyskupo kalnuose fotografuoti kryžiai – naujame kalendoriuje 2006-11-10
*Kitos reikšmės – Mikolajevas.*

| Mikolajavas |
| --- |
| Vietovė prijungta prie miesto 1915 m. |
| [[Vaizdas:{{{foto}}}|{{#if:|270px]] |
| 

MikolajavasMikolajavas

 |
| 55°43′57″š. pl. 24°22′07″r. ilg.﻿ / ﻿55.7324°š. pl. 24.3685°r. ilg.﻿ / 55.7324; 24.3685﻿ (Mikolajavas)Koordinatės: 55°43′57″š. pl. 24°22′07″r. ilg.﻿ / ﻿55.7324°š. pl. 24.3685°r. ilg.﻿ / 55.7324; 24.3685﻿ (Mikolajavas) |
|  |
| **Apskritis** | Panevėžio apskrities vėliava Panevėžio apskritis |
| **Savivaldybė** | Panevėžio miesto savivaldybės vėliava Panevėžio miesto savivaldybė |
|  |
| **Istoriniai pavadinimai** | lenk. *Nikołajewo* |

**Mikolajavas** (arba ***Mikolajevas, Nikolajevas***, taip pat ***Smėlynė***) – istorinė Panevėžio miesto dalis, buvusi į šiaurės rytus nuo Panevėžio miesto centro, dešiniajame Nevėžio krante, Nevėžio kilpoje, tarp Senojo ir Naujojo Panevėžio. Smėlynę mena Smėlynės gatvė, einanti į šiaurę nuo miesto centro ir prasidedanti ties Smėlynės gatvės tiltu.

Etimologija
-----------

Mikolajavo bažnyčia apie 1916 m.
Mikolajavas yra dvarininkinis vietovardis, kilęs nuo savininko Mikalojaus Tiškevičiaus vardo – būtent jo žemėse ir kūrėsi vietovė.

Istorija
--------

Mikolajavas ėmė kurtis 1780 m. kai šių žemių savininkas buvo Mikalojus Tiškevičius. 1781–1782 m. čia buvo pastatyta medinė bažnyčia, 1877–1885 m. jos vietoje pastatyta dabartinė mūrinė. 1789 m. Nikolajevas-Smėlynė dar tik formavosi – čia buvo aikštė, prie kurios tiktai pietų pusėje stovėjo sodybos. Gyvenvietė 1791–1792 m. tapo miestu, tačiau savivalda Mikolajave nebuvo įvesta – nespėta gauti privilegijos. XIX a. 1-ojoje pusėje Mikolajavas ėmė jungtis su Panevėžiu – 1843 m. Senojo Panevėžio žemės suvalstybintos, Senasis Panevėžys ir Smėlynė tapo Naujojo Panevėžio priemiesčiais, taip pat prijungimas nurodomas 1849 m. o galutinis – 1915 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Panevezy Röm. Kath. Kirche Litauen. (tikrinta 2022-02-24).
3. ↑  Panevėžio miesto istorinė dalis. Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto. Kvr.kpd.lt (tikrinta 2022-02-24).
4. ↑  Panevėžio istorija(parengė Elena Markuckytė, Donatas Pilkauskas). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-02-24).
5. ↑  Algirdas Jonušis. Panevėžio pradžių pradžia – žemėlapiuose. 2013-08-09, Sekunde.lt (tikrinta 2022-02-24).
| **Valabhbhajus Patelis** |
| --- |
|  |
| S. Patelis 1949 m. |
| Gimimo vardas | વલ્લભભાઈ પટેલ |
| Gimė | 1875 m. spalio 31 d.Nadijadas, Britų Indija |
| Mirė | 1950 m. gruodžio 15 d. (75 metai)Bombėjus, Indija |
| Tautybė | gudžaratas |
| Sutuoktinis (-ė) | Džhaverben Patel |
| Vaikai | Maniben Patel |
|  |
| Veikla | teisininkas, politikas |
| Pareigos | baristeris, ministras |
|  |
| Išsilavinimas | teisininkas |
| Alma mater | Middle Temple, Londonas |
|  |
|  **Vikiteka** | Vallabhbhai Patel |

**Valabhbhajus Džhaverbhajus Patelis** (hind. वल्लभ भाई पटेल, IAST: *Vallabh Bhāī Paṭel*, arba ***Sardaras Patelis***; 1875 m. spalio 31 d. – 1950 m. gruodžio 15 d.) – Indijos politikas, vienas įtakingiausių Indijos nacionalinio kongreso vadovų bei kovotojų dėl Indijos nepriklausomybės.

Gimė Gudžarate. Baigė teisės mokslus ir tapo advokatu (baristeriu), dirbo įvairiuose Gudžarato miestuose. Buvo išvykęs į Londoną, mokėsi *Middle Temple* teisės mokykloje. 1917 m. grįžęs Indijon, Patelis susitiko su Mohandu Gandžiu ir įsitraukė į kovą dėl Indijos nepriklausomybės. Uoliai ėmėsi vadovauti mokesčių nemokėjimo kampanijai, tapo Gudžarato savivaldos tarybos nariu, palaipsniui įgavo didelę įtaką Indijos nacionaliniame kongrese. Išrinktas į Ahmadabado savivaldos pirmininkus. Valabhbhajus Patelis Britų kolonijinės valdžios daug kartų suimtas, kalintas. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, Patelis ragino visuotiniam Indijos liaudies sukilimui, dėl to 1942–1945 m. vėl įkalintas.

Indijai 1947 m. tapus nepriklausoma valstybe, Valabhbhajus Patelis ėjo ministro pirmininko pavaduotojo, įvairių ministerijų vadovo pareigas (vidaus reikalų ministras, kariuomenės vadas). Siekė Indijos valstijų ir buvusių kunigaikštysčių didesnės integracijos ir politinio suvienijimo. Jis pasiekė, kad 565 vasalinės kunigaikštystės įsijungtų į Indijos valstybę. 1948–1950 m. Patelis, Džavaharlalis Nehru ir Č. Radžagopalačaris sudarė savotišką triumviratą, valdžiusį šalį. Tarp Patelio ir Nehru įvairiais klausimais vyko trintis, tačiau neišaugo į atvirą priešpriešą.

Sardaras Patelis Indijoje laikomas vienu iš nepriklausomybės tėvų, jo vardu pavadintos gatvės, įmonės, mokslo įstaigos, infrastruktūros objektai, Ahmadabado oro uostas ir kriketo stadionas. 2014 m. Indijos vyriausybė spalio 31 d. (Patelio gimtadienį) paskelbė Nacionaline vienybės diena, o 2018 m. pietryčių Gudžarate pastatyta 182 m aukščio (aukščiausia pasaulyje) statula Sardarui Pateliui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vallabhbhai Džhaverbhai Patel*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
*Šis straipsnis apie plačiojo geležinkelio stotį. Apie siaurojo geležinkelio stotį skaitykite straipsnyje Utenos siaurojo geležinkelio stotis.*
Koordinatės: 55°27′00″š. pl. 25°34′03″r. ilg.﻿ / ﻿55.4500°š. pl. 25.5676°r. ilg.﻿ / 55.4500; 25.5676

|  |
| --- |
|    **Utenos geležinkelio stotis** |
|  |
| *Apleista stotis 2017 m.* |
| **Adresas** | Ąžuolija |
| **Atidaryta** | XX a. pabaiga |
| **Uždaryta** | 2001 m. |
| **Aptarnaujanti įmonė** | AB „Lietuvos geležinkeliai" |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ RUBIKIAI ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Stabulankiai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Utena (senoji stotis)* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ***UTENA (naujoji stotis)*** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 4,9 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Deguliai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 5,7 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Kuktiškės* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ ŠVENČIONĖLIAI ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Utenos geležinkelio stotis** – buvusi geležinkelio stotis Ąžuolijoje, 5 km į pietvakarius nuo Utenos, prie Utenos–Švenčionėlių geležinkelio.

Istorija
--------

Buvusios stoties infrastruktūra
Stotis įkurta sovietmečiu, 1972–1975 m. Panevėžio–Švenčionėlių siaurąjį geležinkelį rekonstravus į platųjį ir uždarius senąją Utenos geležinkelio stotį. 2001 m. kovo 25 d. atšauktas keleivinių traukinių eismas ruože Utena–Švenčionėliai, tad jų stotys uždarytos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Seniūnijos, kaimai, viensiedžiai Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Lietuvos geležinkeliai" nutraukia kai kurių keleivinių traukinių eismą
The ALDO Group|  |
| Pramonė | mažmeninė prekyba |
| Įkurta | 1972 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Aldo Bensadoun |
| Centrinė būstinė | Kanada Monrealis, Kvebekas, Kanada |
| Vietų skaičius | >1750 parduotuvių (2013) |
| Produkcija | batai • aksesuarai |
| Pajamos | 1,8 mlrd. JAV dol. (2013) |
| Tinklalapis | www.aldogroup.com |

„Aldo" parduotuvė Filipinuose
**„Aldo"** – tarptautinis Kanados avalynės prekės ženklas, valdomas kompanijos „Aldo Group". Pasaulyje yra daugiau nei 1750 parduotuvių, veikiančių 82-ose šalyse penkiuose žemynuose. Be „Aldo", kompanija taip pat valdo prekės ženklus „Call It Spring", „Little Burgundy" ir „Globo".

Kompanijos pradžia siekia 1972 m. kai buvo įkurtas avalynės prekės ženklas „Aldo"; pirmosios prekės buvo pradėtos pardavinėti populiariuose mados butikuose įvairiuose Kanados miestuose, įskaitant Monrealį, Kvebeką, Otavą bei Vinipegą. 1978 m. atidaroma apirmoji atskira ir tik „Aldo" batų prekyba užsiimanti parduotuvė Monrealio miesto centre; nuo to laiko nustota pardavinėti prekes universalinėse parduotuvėse.

1991 m. atidaroma 200-oji „Aldo" parduotuvė, o po kelerių metų žengiama ir į Jungtinių Valstijų rinką su parduotuve, įkurta netoli Bostono. 1995 m. atidaroma pirmoji franšizės būdu valdoma parduotuvė Izraelyje; pradedama sparti tarptautinė plėtra, besitęsianti iki šiol. 2000 m. pristatomas „Aldo Accessories" prekės ženklas. 2002 m. kompanijos parduotuvės atidaromos svarbiose komercincėse gatvėse Londone; pastarosios parduotuvės susilaukė didelio dėmesio iš užsienio investitorių, „Aldo" prekės ženklas tampa vis žinomesnis. 2012 m. kompanija atšventė savo 40-ąjį jubiliejų.

„Aldo" yra įvardijama kaip sėkmingiausia kanadiečių mažmeminės prekybos bendrovė. Kompanijos įkūrėjas Aldo Bensadoun turi planų ir toliau plėsti parduotuvių tinklą. Tikisi, jog „Aldo" sugebės tapti didžiausia avalynės mažmenininke visame pasaulyje ir planuoja, jog bendrovės pajamos iki 2017 m. pasieks 4 mlrd. JAV dol.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „Canada’s Bensadoun Becomes Billionaire Selling Aldo Shoes" Tinklalapis *Bloomberg*, Caleb Melby ir Brendan Coffey, 2014 m. balandžio 11 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 30 d.
2. ↑  Aldo Group > Story & Milestones Archyvuota kopija 2014-09-22 iš Wayback Machine projekto. Oficiali svetainė. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 30 d.
3. 1 2  Aldo Group > Story & Milestones > Timeline[neveikianti nuoroda] Oficiali svetainė. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 30 d.
4. ↑  „Aldo’s global footprint" Tinklalapis *The Globe and Mail*, Marina Strauss, 2010 m. rugsėjo 3 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 30 d.
5. ↑  „As Aldo turns 40, footwear empire seeks to expand its international reach" Tinklalapis *Financial Post*, Nicolas van Praet, 2012 m. spalio 29 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 30 d.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Aldo** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficialus „Aldo" tinklalapis
* Oficialus „Aldo Group" tinklalapis
Koordinatės: 55°33′33″ š. pl. 24°4′39″ r. ilg.﻿ / ﻿55.55917°š. pl. 24.07750°r. ilg.﻿ / 55.55917; 24.07750


| Valmoniškių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Panevėžio rajonas) |
| Plotas | 0,049 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,11 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Išteka | Bevardis kanalas |

**Valmoniškių karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Panevėžio rajone, 2 km į šiaurės vakarus nuo Krekenavos. Sudarytas karjere, išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandeniui. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,37 km, plotis – iki 0,21 km. Yra 3 nedidelės salelės. Altitudė 45,8 m. Pietinis ir rytinis krantai statūs. Vandens perteklius šiaurėje nubėga 40 m ilgio kanalu į Lokaušos upę. Šiauriniu pakraščiu teka Lokauša, už upės – eksploatuojamas žvyro karjeras. Į rytus yra Valmoniškių kaimas, į pietus – Krekenavos viensėdis. Pietine pakrante eina kelias  **3004**  Krekenava–Skėmiai–Grinkiškis , į jį ties pietvakarine pakrante įsijungia kelias  **3406**  Šeduvos g. st.–Vadaktai–Krekenava . Pietinėje ir rytinėje pakrantėse plyti dirbami laukai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
| **Ona Vytautienė** |
| --- |
| Lietuvos didžioji kunigaikštienė |
|  |
| Nežinomo dailininko miniatiūra, XVI a. |
| Gimė | NežinomaEišiškės |
| Mirė | 1418 m. rugpjūčio 31 d.Trakai |
| Palaidotas (-a) | Vilniaus katedra |
| Tėvas | Sudimantas |
| Vaikai | Sofija |
| Lietuvos didžioji kunigaikštienė |

**Ona Vytautienė** (mirė 1418 m. rugpjūčio 31 d. Trakuose) – Lietuvos didžioji kunigaikštienė, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto pirmoji žmona.

Biografija
----------

Ištekėjo už Vytauto apie 1370 m.

Ona du kartus padėjo savo vyrui Vytautui ypač sunkiomis jo gyvenimo aplinkybėmis: pirmą kartą išvaduodama jį iš Krėvos pilies (1382 m.), kur jam grėsė jo tėvo Kęstučio likimas arba ilgametis kalėjimas, ir antrą kartą (1389 m.) po nepavykusio sąmokslo paimti klasta Vilnių.

Didžioji kunigaikštienė Ona buvo Astravos (1392 m.) ir Salyno (1398 m.) derybų dalyvė. Ji gerai išmanė aukštosios Lietuvos politikos reikalus. Vokiečių ordinas, visuomet turįs tikslių žinių apie Lietuvos visuomeninius ir politinius santykius, labai aukštai vertino didžiosios kunigaikštienės Onos politinį vaidmenį Lietuvoje. Jis įvairiomis dovanomis stengėsi pelnyti jos palankumą, pavyzdžiui, 1408 m. Ordino magistras Ulrichas fon Jungingenas pasiuntė jai muzikos instrumentus − klavikordą ir portatyvą. 1413−1414 m. žiemą ji priėmė flamandų keliautoją ir diplomatą Žilberą de Lanua.
Gavęs žinią apie jos mirtį, Vokiečių ordino magistras įsakė atlaikyti už jos vėlę šv. mišias ir vigilijas visose Ordino bažnyčiose.

Ona Vytautienė palaidota Vilniaus katedroje.

Nuorodos
--------

* Jonynas I. Vytauto šeimyna Archyvuota kopija 2012-01-17 iš Wayback Machine projekto..
Koordinatės: 55°49′56″š. pl. 24°14′52″r. ilg.﻿ / ﻿55.8321°š. pl. 24.2479°r. ilg.﻿ / 55.8321; 24.2479

|  |
| --- |
|    **Skaistgirių geležinkelio stotis** |
|  |
| **Adresas** | Skaistgiriai |
| **Atidaryta** | XX a. tarpukaris |
| **Uždaryta** | 1996 m. |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ JONIŠKĖLIS ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Mikoliškis* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 3,1 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Medikoniai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 5,5 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ***Skaistgiriai*** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 6,8 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Bernatoniai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 5,9 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | PANEVĖŽYS |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Skaistgirių geležinkelio stotis** – buvusi stotis Skaistgirių kaime (Panevėžio rajonas), prie Aukštaitijos siaurojo geležinkelio. Išlikęs medinis stoties pastatas (unikalus objekto kodas 21928), ūkinis pastatas (32986) ir motodrezinos garažas (32985) – kultūros paveldo objektai.

Istorija
--------

1937–1938 m. buvo nutiestas Panevėžio–Joniškėlio siaurasis geležinkelis, panašiu laiku pastatyta Skaistgirių (arba *Skaistgirio, Skaisgirio*) stotis, įrengtas vandens bokštas, hidrokolonėlė, vandens šulinys, semaforas.

Po 1992 m. šiuo geležinkeliu keleivius vežiodavo tik tarp Panevėžio ir Skaistgirių. Mažėjo ir krovinių pervežimai, prastėjo infrastruktūros būklė – paskutiniais geležinkelio gyvavimo metais maksimalus leistinas greitis linijoje sumažintas iki 15 km/h. 1996 m. liepos 1 d. traukinių eismas geležinkeliu nutrauktas. Stoties pastatas 1996 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Panevėžio siaurojo geležinkelio kompleksas. Pavb.lt (tikrinta 2023-08-15).
2. ↑  Паневежисская узкоколейная железная дорога. Энциклопедия узкоколейных железных дорог бывшего СССР «Младший Брат» (tikrinta 2023-08-15).
3. ↑  Po dešimties metų pertraukos siaurukas sugrįžta į Joniškėlį. 2007-02-20, Delfi.lt (tikrinta 2023-08-15).
4. ↑  „Objekto Nr. 21928 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
| Šernų tiltas |
| --- |
|  |
| 

Šernų tiltasŠernų tiltas

55°38′20.31″ š. pl. 21°18′31.51″ r. ilg.﻿ / ﻿55.6389750°š. pl. 21.3087528°r. ilg.﻿ / 55.6389750; 21.3087528﻿ (Šernų tiltas)Koordinatės: 55°38′20.31″ š. pl. 21°18′31.51″ r. ilg.﻿ / ﻿55.6389750°š. pl. 21.3087528°r. ilg.﻿ / 55.6389750; 21.3087528﻿ (Šernų tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Šernai, Klaipėdos raj. |
| **Kerta** | Minija |
| **Pastatytas** | 1871 m. |
| **Konstrukcija** | sijinis tiltas |

**Šernų tiltas** – metalinis, su atskiromis medžio konstrukcijomis tiltas per Miniją ties Šernų kaimu Klaipėdos rajone. Statinys yra kelio  **2202**  Klaipėda–Veiviržėnai–Endriejavas  atkarpoje tarp Šernų ir Ketvergių. Architektūrinis inžinerinis kultūros paveldo objektas. 2006 m. įrašytas į LR nekilnojamųjų kultūros vertybių registrą  (unikalus kodas 31051).

Istorija
--------

Senasis ir naujasis tiltai 
Tiltas buvo pastatytas 1871 m. ir atsiėjo 3 000 talerių. 

1988 m. per Miniją ties Šernais nutiesus naują gelžbetoninį tiltą, senasis metalo ir medžio konstrukcijų tiltas buvo uždarytas. Klaipėdos rajono paveldosaugininkai įtraukė senąjį tiltą į registrą kaip vietinės reikšmės kultūros paminklą, ryškų kraštovaizdžio akcentą, istoriniu požiūriu vertingą ir saugotiną. 

Po 117 metų trukusios eksploatacijos senasis tiltas buvo paliktas be priežiūros, supuvo medinės konstrukcijos, aktyvi korozija ėmė gadinti plieno konstrukcijas.

* Krante suartėjantys tiltai 2011 m.Krante suartėjantys tiltai 2011 m.
* Tiltų atramos 2011 m.Tiltų atramos 2011 m.
* Šernų tiltas 2016 m.Šernų tiltas 2016 m.
* Šernų tilto atramos 2016 m.Šernų tilto atramos 2016 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Šernų tiltas
2. ↑  „Tiltas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2016-07-31.

Nuorodos
--------

* Šernų tilto godos
GvSIG|  |
|  |
| Kūrėjas | gvSIG Association |
| Stabili versija | 2.1 |
| Operacinė sistema | Linux, Microsoft Windows, Mac OS |
| Platforma | Java |
| Tipas | Geografinė informacinė sistema |
| Licencija | GNU GPL |
| Svetainė | www.gvsig.org |

**gvSIG** – daugiakalbė, atviro kodo geografinė informacinė sistema (GIS) galinti dirbti ir su vektoriniais ir su taškiniais grafikos duomenimis. Ši programa turi pagrindinius vektorinės bei taškinės grafikos erdvinių duomenų kūrimo ir apdorojimo įrankius, galinčius dirbti su įvairiais failų formatais, taip pat ir su nutolusiais duomenimis. gvSIG yra aktyviai kuriama su Java programavimo kalba nuo 2003 m. Pagrindinis kūrėjas – kompanija IVER Tecnologías pagal GNU Bendrąją viešąją licenciją (GPL) [neveikianti nuoroda]. Programos pavadinimas, tai trumpinys iš *Generalitat Valenciana, Sistema d’Informació Geogràfica*.

Šiuo metu programa gvSIG veikia Windows, Linux, ir Mac OS X operacinėse sistemose. Ji palaiko daug atvirų ir nuosavybinių geospatial duomenų standartų. Įskiepių sistema leidžia praplėsti ir suderinti su daug standartų iš Open Geospatial Consortium (OGC), taigi programa yra suderinama su daugeliu kitų GIS programų ir duomenų.

Standartai
----------

gvSIG palaiko šiuos duomenų formatus:

* Vektorinius formatus: shapefile, DXF, DGN, DWG
* Taškinius formatus: ECW, MrSID, JPEG, jp2, TIFF, geoTIFF, PNG, GIF

gvSIG gali perskaityti nutolusius duomenis Open Geospatial Consortium (OGC) standartais:

* Web Map Service (WMS)
* Web Feature Service (WFS)
* Web Coverage Service (WCS)

Su gvSIG taip pat galima dirbti su nutolusiais duomenimis, pateikiamais ESRI kompanijos ArcIMS programos. Nuo 2008 m. vasario veikia įskiepis, palaikantis ESRI kompanijos ArcSDE duomenų bazes.

Taip pat palaikoma WMS technologija su MapServer bei GeoServer; taip pat WCS su MapServer; ir WFS su MapServer bei GeoServer.

Yra sukurti įskiepiai, leidžiantys gvSIG skaityti ERDAS IMG failus ir prisijungti prie PostgreSQL PostGIS bei MySQL duomenų bazių.

Yra įskiepių leidžiančių vizualizuoti ir tvarkyti laisvus redaguojamus žemėlapius iš OpenStreetMap (OSM) projekto, taip pat daug taškinių bei vektorinių duomenų analizavimo funkcijų.

Nuorodos
--------

* gvSIG interneto svetainė Archyvuota kopija 2007-02-13 iš Wayback Machine projekto.
* gvSIG bendruomenės svetainė Archyvuota kopija 2009-05-29 iš Wayback Machine projekto.
* Extension unofficial network analysis Archyvuota kopija 2016-05-11 iš Wayback Machine projekto.
* IVER Tecnologías de la Información – pagrindinių kūrėjų svetainė
* gvSIG OA Digital Edition Archyvuota kopija 2009-07-24 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **Valkininkų sanatorijos mokykla** |
| [[Vaizdas:|Valkininkų sanatorijos mokykla herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Valkininkų sanatorijos mokykla|250px]] |
| **Adresas** | Pušelės g. 14, Naujieji Valkininkai |
| **Direktorius(-ė)** | Alfonsas Bačinskas |
| **Mokinių skaičius** | 80 |
| **Įkūrimo data** | 2005 m. |
| **Uždarymo data** | 2018 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 20 |

**Varėnos rajono Valkininkų sanatorijos mokykla** – buvusi valstybinė sanatorinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Naujuosiuose Valkininkuose (Varėnos raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba ir rusų kalba lėtinėmis kvėpavimo sistemos ligomis sergantiesiems vaikams. Įstaigos kodas 195328699. Alytaus apskrities viršininko administracija.

Istorija
--------

Mokykla savo veiklą pradėjo 2005 m. Į mokyklą priimami visi į VšĮ Valkininkų vaikų ligoninę „Pušelė" atvykę mokyklinio amžiaus vaikai iki 16 metų, besimokantys lietuvių ir rusų kalbomis. 2018 m. mokykla uždaryta.

Direktoriai
-----------

* Alfonsas Bačinskas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Varėnos r. Valkininkų sanatorijos mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-07-23).
**Shay Elias   
 שי אליאס**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Shay Elias |
| Gimimo data | 1999 m. vasario 25 d. (24 metai) |
| Gimimo vieta | Herclija, Izraelis |
| Ūgis | 185 cm |
| Svoris | 77 kg |
| Pravardė | nežinoma |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Hapoel Be'er Sheva FC |
| **Numeris** | 19 |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
| nežinoma | Hapoel Tel Aviv FC |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2016–20222019–20202022– | Hapoel Tel Aviv FC→ Sektzia Nes Tziona FC (skol.)Hapoel Be'er Sheva FC | 95 0(3)16 0(0)24 0(1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2017  2019–2020  2022 | Izraelio U-19  Izraelio U-21 Izraelis Izraelis | 01 0(0)06 0(1)01 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. liepos 27 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m.. |

**Šajus Elijasas** (*Shay Elias, שי אליאס*; g. 1999 m. vasario 25 d.) – Izraelio futbolininkas, saugas.

Karjera
-------

### Hapoel Tel Aviv

Profesionalo karjerą pradėjo Hapoel Tel Aviv FC. Atstovavo jaunimo ekipoms, o vėliau rungtyniavo pagrindinėje komandoje.

2019–2020 m. sezone nuomos pagrindais žaidė Sektzia Nes Tziona FC.

### Hapoel Be'er Sheva

Nuo 2022 m. priklausė Hapoel Be'er Sheva FC. Hapoel Be'er Sheva FC pateko į 2023–2024 m. Konferencijų lygą, kur antrame etape varžovais buvo „Panevėžio" klubas. 2023 m. liepos 27 d. Izraelyje rezultatu 1:0 nugalėjo šeimininkai. Vienintelio įvarčio autoriumi tapo Shay Elias. Atsakomosiose rungtynėse Panevėžyje, 2023 m. rugpjūčio 3 d. Miguel Vítor pasižymėjo įvarčiu prieš „Panevėžio" klubą. Po jo tikslaus smūgio (53 minutę) Izraelio atstovai pirmavo rezultatu 1:0, tačiau Noel Mbo 79 min. išlygino rezultatą. Mačas Panevėžyje baigėsi lygiosiomis 1:1. Bendras dviejų rungtynių rezultatas 2:1 lėmė, kad žydai pateko į kitą etapą, o Lietuvos klubas pasirodymą baigė.

Karjera rinktinėje
------------------

Kitados atstovavo Izraelio jaunimo rinktinėms. 2019–2020 m. žaidė Izraelio U-21 rinktinėje. 2020 m. spalio 13 d. pelnė įvartį į Šiaurės Makedonijos U-21 rinktinės vartus. Po Šajaus Elijaso tikslaus smūgio pirmavo žydai (1-0), bet nesugebėjo išlaikyti persvaros ir rungtynės baigėsi lygisiomis (1-1).

2022 m. rugsėjo 27 d. debiutavo nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Maltą. Maltiečiai nugalėjo varžovus rezultatu 2-1. Šiose rungtynėse Šajus Elijasas pasirodė po keitimo 66 minutę, o 76 min. žaidėjui buvo parodyta geltona kortelė.

Laimėjimai
----------

su Hapoel Be'er Sheva FC
Izraelio futbolo supertaurė: 2022 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Shay Elias statistika
2. ↑
3. ↑  Hapoel Be'er Sheva VS. Panevėžys (pagal Soccerway)
4. ↑  2023-08-03 Panevėžys 1:1 Hapoel Beer Sheva
5. ↑  „Panevėžys" baigė pasirodymą Konferencijų lygos atrankoje
6. ↑  2020-10-13 Šiaurės Makedonija 1-1 Izraelis
7. ↑  Malta vs. Israel 2022-09-27
8. ↑  2022-09-27 Malta 2-1 Izraelis
9. ↑  2022-07-16 Maccabi Haifa v. Hapoel Beer Sheva

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
| **Algimantas Antanas Kukšta** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. birželio 30 d.Vilkėnas, Švėkšnos valsčius |
| Mirė | 2011 m. balandžio 8 d. (75 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | treneris, kūno kultūros ir sporto darbuotojas |
|  |
| Alma mater | Lietuvos kūno kultūros institutas |

**Algimantas Antanas Kukšta** (1935 m. birželio 30 d. Vilkėne, Švėkšnos valsčiuje – 2011 m. balandžio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos treneris, kūno kultūros ir sporto darbuotojas.

Biografija
----------

1958 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą. 1958–1967 m. Panevėžio sporto mokyklos lengvosios atletikos, 1967–1977 m. Panevėžio internatinės sporto mokyklos treneris, 1974–1977 m. šios mokyklos direktoriaus pavaduotojas. 1977–1990 m. Kūno kultūros ir sporto komiteto pirmininko pavaduotojas, nuo 1990 m. Kūno kultūros ir sporto departamento (KKSD) generalinio direktoriaus pavaduotojas, vėliau Sporto, Sporto strategijos skyrių vedėjas.

Lietuvos sportininkų rengimo 1980, 1984 ir 1988 m. olimpinėms žaidynėms tarpžinybinio štabo vadovas. 1977–2009 m. dalyvavo kuriant Lietuvos sporto šakų plėtotės, didelio meistriškumo sportininkų ir sportinės pamainos rengimo, sporto varžybų ir kompleksinių renginių sistemas, optimizuojant sportininkų, sporto darbuotojų, sporto organizacijų veiklos norminius aktus, programas, planavimo ir apskaitos dokumentus, moralinio ir materialinio skatinimo, finansavimo biudžeto lėšomis nuostatas.

Jo auklėtiniai lengvaatlečiai: Vilhelmina Augustinavičiūtė-Bardauskienė, Remigijus Valiulis, Rimantas Plungė, Margarita Treinytė-Butkienė ir kiti.

2005 m. apdovanotas Lietuvos tautinio olimpinio komiteto Olimpine žvaigžde bei KKSD I laipsnio ordinu su grandine „Už nuopelnus Lietuvos sportui".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stanislovas Stonkus. ALGIMANTAS ANTANAS KUKŠTA. Lietuvos sporto enciklopedija. 2022-06-21. Nuoroda tikrinta 2011-04-08.
2. ↑  Jonas Žilinskas. *Algimantas Antanas Kukšta*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. - 207 psl.
3. ↑  Mirė nusipelnęs Lietuvos lengvosios atletikos treneris A.A.Kukšta
**Pablo Ríos Freire**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Pablo Ríos Freire |
| Gimimo data | 1985 m. balandžio 22 d. (38 metai) |
| Gimimo vieta | Avila, Ispanija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | treneris |
| Profesionalūs klubai\* |
| nežinoma | nežinoma | 0? 0(?) |
|  Treniruotos komandos |
| 2007–20082008–20102010–20122012–20152015–20162016–20172017–20182018–20202021–2023 | Ispanija Atlético de Madrid (jaunimo)  Ispanija CD Leganés (jaunimo)  Ispanija CD Nuevo Boadilla  Ispanija Getafe CF (jaunimo)  Kinijos LR PS United (jaunimo)  Kinijos LR Sichuan Jiuniu (fizinio parengimmo)  Kinijos LR Wenzhou Provenza (jaunimo)  Kinijos LR Chongqing Liangjiang Athletic (jaunimo)  Lietuva Be1 NFA |
|  |

**Pablas Riosas Freirė** (isp. *Pablo Ríos Freire* g. 1985 m. balandžio 22 d.) – Ispanijos futbolo specialistas, futbolo treneris. Įgijęs UEFA PRO licenciją.

Biografija
----------

### Žaidėjo karjera

Nežinoma.

### Trenerio darbas

Trenerio karjerą pradėjo 2007 m. „Atlético de Madrid" futbolo mokyklose, o 2008 m. perėjo į CD Leganés. Šiame klube dirbo nuo 2008 iki 2010 m.

2010 m. pasirašė sutartį su „CD Nuevo Boadilla" ir dirbo treneriu du sezonus.

2012 m. perėjo į Getafe CF, 2012–2015 m. dirbo jaunimo futbolo komandose.

2015 m. išvyko į Kiniją. Dirbo įvairių klubų akademijose: PS United, Sichuan Jiuniu Football Club, Wenzhou Provence ir Chongqing Liangjiang Athletic jaunimo komandų treneriu. Kinijoje praleido penkis metus.

2020 m. dėl pandemijos grėsmių ir koronaviruso protrūkio, grįžo į Ispaniją.

2021 m. pasirašė sutartį su Be1 NFA (Lietuva). Tuo metu ekipa rungtyniavo Antroje lygoje. Ispanui tapus treneriu komanda laimėjo 14 iš 15 rungtynių. Nuo 2022 m. sezono BE1 ekipa rungtyniavo Pirmoje lygoje. Sezonas buvo sėkmingas ir komanda pretendavo į medalius, tačiau galutinėje rikiuotėje liko ketvirti. 2023 m. sezonas klostėsi nepalankiai, o įpusėjus pirmenybėms Be1 buvo turnyrinės lentelės viduryje. 2023 m. rugpjūčio pradžioje tapo žinoma, kad ispanas palieka komandą. Naujuoju treneriu tapo portugalas Miguel Machado.

Išnašos
-------

1. ↑  PABLO RIOS FREIRE BE1 NFA VYRIAUSIASIS TRENERIS
2. ↑  Pablo Ríos Freire – UEFA Pro (Chongqing, China)
3. ↑  sportas.lt naujienos: apie Pirmą lygą ir pokyčius klubuose

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt (Treneris)
**Sylvain Distin**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Sylvain Distin |
| Gimimo data | 1977 m. gruodžio 16 d. (44 metai) |
| Gimimo vieta | Banjolė, Prancūzija |
| Ūgis | 1,93 m |
| Svoris | 88 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Numeris** | 15 |
| **Pozicija** | Gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1997−19981998–19991999–20002000–20022001–20022002–20072007–20092009–20152015–2016 | US Joué-lès-ToursTours FCFC Gueugnon Paris Saint-Germain FC → Newcastle United *(skol.)*Manchester City FCPortsmouth FC Everton FC AFC Bournemouth | 32 0(4)26 0(3)32 0(1)28 0(0)28 0(0)1780(5)77 0(0)1740(2)120(0) |
|  |

**Silvenas Distinas** (*Sylvain Distin*; g. 1977 m. gruodžio 16 d.) – karjerą baigęs Prancūzijoje gimęs futbolininkas, rungtyniavęs vidurio gynėjo pozicijoje.

Karjera
-------

### Prancūzijos klubai

Distinas futbolininko karjerą pradėjo mėgėjiškame US Joué-lès-Tours klube, vėliau persikėlė į Tours FC, kol 2000 m. pasirašė pirmąjį profesionalų kontraktą su antrosios Prancūzijos lygos FC Gueugnon klubu. Žaisdamas šiame klube jis atkreipė į save Paris Saint-Germain FC dėmesį ir 2002 m. persikėlė į šią komandą. Vis dėlto pritapti naujoje ekipoje jam nepavyko ir 2001–2002 m. sezoną Distinas buvo išnuomotas Newcastle United FC komandai, kurioje sužaidė 28 rungtynes.

### Manchester City FC

Po sėkmingo sezono Niukaslio ekipoje, ši norėjo perpirkti Distino kontraktą, tačiau šiame klube jam teko žaisti ne įprastoje vidurio gynėjo, o kairiojo gynėjo pozicijoje, todėl jis pasirinko Manchester City FC, kuriems buvo reikalingas būtent vidurio gynėjas. Už Distiną klubas sumokėjo 4 mln. svarų sterlingų ir tai buvo rekordinė Mančesterio komandos suma, išleista įsigyjant gynėją. Jau pirmajame sezone Distinas buvo išrinktas geriausiu komandos futbolininku, o 2003–04 m. sezono pradžioje tapo ir ekipos kapitonu. Viso 2002–07 m. jis sužaidė 178 rungtynes už Manchester City FC ir pelnė 6 įvarčius.

### Portsmouth FC

2007 m. pasibaigus sutarčiai, Distinas nusprendė išmėginti save kitoje ekipoje ir persikėlė į Portsmutą. Čia jis pasirašė 3 metų sutartį ir tapo komandos vicekapitonu, o vėliau – kapitonu.

Su Portsmouth FC jis laimėjo pirmąjį trofėjų – FA Cup.

### Everton FC

2009 m. Distinas persikėlė į Everton FC už 5 mln. svarų sumą ir pasirašė 3 metų sutartį. 2013 m. sausį jis pratęsė sutartį dar vienam sezonui iki 2014 m. vasaros. Vasario 23 d. rungtynės su Norwich City FC jam buvo 400-osios Premier League. Kovo 13 d. sužaidęs 402 rungtynes, Distinas tapo daugiausia rungtynių Premier League sužaidusiu užsieniečiu.

### AFC Bournemouth

Pasibaigus sutarčiai su Everton FC, 2015 m. vasarą Distinas persikėlė į Premier League debiutantų AFC Bournemouth klubą, kuriame po sezono ir baigė futbolininko karjerą.

Tarptautinė karjera
-------------------

Distinas nėra žaidęs jokios šalies nacionalinėje rinktinėje, nors pagal kilmę galėjo atstovauti Prancūzijos arba Gvadelupės (tėvo gimtinė) komandoms.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Distin". Nuoroda tikrinta December 28, 2013.
Tipiškas svirtinis šulinys Puštoje
**Pušta** (veng. *puszta*) arba **pusta** – pagrindinis kraštovaizdis Vengrijoje. Jam būdinga stepė (beveik be medžių) su ryškiu žemyniniu klimatu. 

Anksčiau buvęs atkampus kraštovaizdis su skurdžia augmenija, tikusia tik ganykloms, dabar plačiai kultivuojamas. Dunojaus vidurupio žemumoje plytėję puštos dabar paverstos javų laukais, sodais, vynuogynais. Prasčiausiose žemėse pasodinti medžiai: topoliai, akacijos, ąžuolai. Pirmykštį puštos landšaftą galima rasti tik nedaugelyje vietų, pvz. nepaliestas kraštas į rytus nuo Tisos upės – Hortobadis (*Hortobagy*). Dabar čia nacionalinis parkas. Pietryčių stepių kraštovaizdyje paplitę nederlingi įdruskėję dirvožemiai. Puštoje į dirvožemio sudėtį daugiausia įeina smėlis. Kadangi gruntinio vandens lygis labai aukštas, medžiai ir krūmai gali būti ištisus metus aprūpinti vandeniu. Dėl aukšto gruntinio vandens lygio čia įmanoma naudotis tipiška vengriškų šulinių konstrukcija – šuliniu su svirtimi.

Pušta – tyrai, tyrlaukiai, atkampi vieta. Terminas, sutinkamas ir kai kuriuose vietovių pavadinimuose. Į rytus nuo Debreceno nusidriekę miškai vadinama „Erdös Puszta", kas reiškia miškų tyrai – miškastepė. Pušta – Eurazijos stepių kraštovaizdžio dalis.

Šaltiniai
---------

* Portalas:Ar žinai?
| Syrdarjos vilajetas*Sirdaryo viloyati* |
| --- |
|  |
|  |
| **Administracinis centras** | Gulistanas |
| **Rajonai** | 9 |
| **Chokimas** | Oibekas Ašurmatovas |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 878 600 |
| **Plotas** | 4 280 km² |
| **Tankumas** (2022) | 205 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.sirdaryo.gov.uz |

**Syrdarjos vilajetas** (uzb. *Sirdaryo viloyati*), kitaip *Syrdarjos sritis* − Uzbekijos vilajetas, esantis šalies rytuose, kairiajame Syrdarjos krante.

Vilajeto centras − Gulistanas (93 340 gyv. 2007 m.). Vilajeto plotas − 5 100 km², gyventojų skaičius − 648,1 tūkst. (2005 m. sausio 1 d.).

Syrdarjos sritis Uzbekijos TSR buvo įkurta 1963 m. vasario 16 d. Vėliau Syrdarjos sritis imta vadinti *vilajetu*. Syrdarjos sritis egzistavo dar carinėje Rusijoje (Turkestano generalgubernatorijos dalis), jos plotas buvo apie 100 kartų didesnis, lyginant su dabartine Syrdarjos sritimi.

Geografija
----------

Didelę dalį vilajeto srities užima Alkanoji stepė.
Vilajeto klimatas yra tipiškas žemyninis, sausringas.

Kritulių kiekis svyruoja nuo 130−360 mm/metus lygumose iki 440−620 mm/metus prieškalnėse. Vilajeto pietryčiuose vasarą po kelias dienas pučia sausvėjai ir trunka smėlio audros, pažeidžiančios pasėlius. Šiltasis laikotarpis trunka 247 d. metinė teigiamųjų temperatūrų suma − 5000−5900 °C.

### Ribos

Su Andižano vilajetu ribojasi:

* šiaurėje − Kazachija,
* rytuose − Taškento vilajetas,
* pietuose − Tadžikija,
* vakaruose − Džizako vilajetas.

### Administracinis suskirstymas

Vilajeto centras − Gulistano miestas. Vilajete yra:

* 3 vilajeto pavaldumo miestai − Gulistanas, Širinas, Jangieras,
* 6 rajoninio pavaldumo miestai − Bachtas, Chavastas, Mirzakentas, Pachtabadas, Sardoba, Syrdarja.

Syrdarjos vilajetas suskirstytas į 9 kaimiškuosius rajonus tumanus.

Ekonomika
---------

Daug dirbamos žemės drėkinama.
Vilajete vyrauja žemės ūkis, ypač medvilnės ir kviečių auginimas. Taip pat auginama pašarinės kultūros, daržovės, melionai, moliūgai, bulvės, kukurūzai, vaisiai ir vynuogės. Auginami ir stambieji raguočiai.

Pagrindinės pramonės šakos − statybinių medžiagų ir drėkinimo įrangos gamyba, žaliavinės medvilnės apdorojimas.

Vilajete yra viena stambiausių Uzbekistano elektrinių − Syrdarjos elektrinė, pagaminanti trečdalį Uzbekijos elektros. Netoli Širino miesto ant Syrdarjos upės pastatyta Farhado hidroelektrinė.

Transportas
-----------

Kelių ilgis vilajete:

* geležinkelių − apie 400 km,
* automobilių kelių − 2 000 km.

Nuorodos
--------

1. ↑  UZBEKISTAN: Administrative Division, *citypopulation.de*
2. ↑  Области Республики Узбекистан


|  |  |
| --- | --- |
| **Uzbekijos administracinis suskirstymas** |  |
| Andižano vilajetas · Bucharos vilajetas · Džizako vilajetas · Ferganos vilajetas · Chorazmo vilajetas · Namangano vilajetas · Navojo vilajetas · Kaškadarjos vilajetas · Samarkando vilajetas · Syrdarjos vilajetas · Surchandarjos vilajetas · Taškento vilajetas · Karakalpakijos respublika · Taškentas |
| **Esko Aho** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1954 m. gegužės 20 d. (69 metai)Veteli |
| Tautybė | suomis |
| Sutuoktinis (-ė) | Kirsti Aho |
|  |
| Veikla | Suomijos politikas |
| Pareigos | buvęs Suomijos ministras pirmininkas |
|  |
| Alma mater | Helsinkio universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Esko Aho |

**Esko Tapani Aho** (g. 1954 m. gegužės 20 d. Vetelyje) – suomių politikas, buvęs Suomijos ministras pirmininkas (1991–1995 m.), Suomijos centro partijos pirmininkas (1990–2002 m.).

Biografija
----------

1980 m. baigė Helsinkio universitetą, politikos mokslų daktaras.

1983 m. išrinktas Eduskuntos (Suomijos parlamento) deputatu, 1990 m. – Suomijos centro partijos pirmininku.

Po rinkimų 1991 m. kovo-balandžio mėn. buvo Eduskuntos pirmininkas, o 1991 m. balandžio 26 d. paskirtas Suomijos ministru pirmininku, juo buvo iki 1995 m. balandžio mėn. Jam būnant premjerui Suomija įstojo į Europos Sąjungą.

2000 m. dalyvavo Suomijos prezidento rinkimuose. Pirmajame ture buvo antras iš septynių kandidatų, surinkęs 34,4 % balsų (Tarja Halonen gavo 40 %). Antrajame ture surinko 48,4 % balsų (T.Halonen – 51.6 %).

2004 m. tapo Suomijos inovacijų fondo SITRA prezidentu. Nuo 2008 m. dirbo Nokia kompanijoje, 2009–2012 m. buvo korporatyvinių reikalų viceprezidentas.

2000–2001 m. dirbo Harvardo universitete, nuo 2012 m. rugsėjo mėn. čia paskirtas vyr. moksliniu bendradarbiu. Nuo 2010 m. yra Skolkovo inovacijų centro (Rusija) Tarybos narys.

Papildoma informacija
---------------------

* Premjeru tapo būdamas 36-erių metų amžiaus, jauniausias tuo metu premjeras Europoje ir jauniausias vyriausybės vadovas Suomijos istorijoje.
* E.Aho yra Madrido klubo narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2021-12-08 iš Wayback Machine projekto.

  



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Haris Holkeris** | **Suomijos Respublikos ministras pirmininkas** 1991 - 1995 m. | Po to:**Paavo Lipponenas** |
| Prieš tai:**Kalevi Sorsa** | **Suomijos Respublikos parlamento pirmininkas** 1991 m. kovo-balandžio mėn. | Po to:**Ilkka Suominenas** |
| Prieš tai:**Paavo Viajuriunenas** | **Suomijos centro partijos pirmininkas**1990–2002 m. | Po to:**Anneli Jaatteenmaki** |

Suomijos vėliava
Suomijos ministrai pirmininkai

P.E. Svinhufvud |
J.K. Paasikivi |
L. Ingman |
K. Castrén |
J. Vennola |
R. Erich |
J. Vennola |
A. Cajander |
K. Kallio |
A. Cajander |
L. Ingman |
A. Tulenheimo |
K. Kallio |
V. Tanner |
J. Sunila |
O. Mantere |
K. Kallio |
P.E. Svinhufvud |
J. Sunila |
T. Kivimäki |
K. Kallio |
A. Cajander |
R. Ryti |
K.R. Walden |
J.W. Rangell |
E. Linkomies |
A. Hackzell |
U. Castrén |
J.K. Paasikivi |
M. Pekkala |
K.A. Fagerholm |
U. Kekkonen |
S. Tuomioja |
R. Törngren |
U. Kekkonen |
K.A. Fagerholm |
V. Sukselainen |
B. von Fieandt |
R. Kuuskoski |
K.A. Fagerholm |
V. Sukselainen |
E. Luukka |
M. Miettunen |
A. Karjalainen |
R.R. Lehto |
J. Virolainen |
R. Paasio |
M. Koivisto |
T. Aura |
A. Karjalainen |
T. Aura |
R. Paasio |
K. Sorsa |
K. Liinamaa |
M. Miettunen |
K. Sorsa |
M. Koivisto |
E. Uusitalo |
K. Sorsa |
H. Holkeri |
E. Aho |
P. Lipponen |
A. Jäätteenmäki |
M. Vanhanen |
M. Kiviniemi |
J. Katainen |
A. Stubb |
J. Sipilä |
A. Rinne |
S. Marin
| ***Laikmečio dvasia. Priedas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Zeitgeist: Addendum |
| Režisierius | Peter Joseph |
| Scenaristas (-ai) | Peter Joseph |
| Metai | 2008 |
| Trukmė | 123 min. |
| Kalba | Anglų |

**Laikmečio dvasia. Priedas** (*Zeitgeist: Addendum*) - 2008 m. Peter Joseph dokumentinis filmas, Laikmečio dvasia. Filmas tęsinys. Kaip ir pirmoji dalis, ši buvo išplatinta per Google Video.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filme toliau pasakojama apie korporacijų finansines sąmokslo teorijas, jų siekį finansiškai valdyti pasaulio žmones. Antroje filmo dalyje siūloma alternatyva - Veneros projektas. Tai JAV socialinio inžinieriaus Jacque Fresco futuristinis ateities visuomenės modelis. Toje ateityje nebėra pinigų ir ekonominių santykių, darbas maksimaliai automatizuotas, naudojami tik gamtai nekenkentys resursai, o žmonija užuot konkuravusi susitelkia bendram tobulėjimui. Galiausiai siūlomi veiksmai, kurie sugriautų dabartinę socialinę-ekonominę sistemą: bankų boikotas (atsisakymas paskolų, kreditų ir kitų įsipareigojimų), masinės medijos ignoravimas, nedalyvavimas politikoje, militaristinėje sistemoje, alternatyvios energetikos naudojimas, bei kritinės masės sudarymas siekiant pakeisti pasaulį.

Nuorodos
--------

* Filmas Google Video Archyvuota kopija 2009-12-13 iš Wayback Machine projekto.
| ***Šanxai banzai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Šanxai banzai |
| Kilmės šalis | Lietuva |
| Režisierius | Jūratė Samulionytė |
| Prodiuseris (-iai) | Asta Valčiukaitė |
| Scenaristas (-ai) | Asta Valčiukaitė |
| Metai | 2010 |
| Žanras | Dokumentika |
| Trukmė | 25 min. |
| Kalba | lietuvių, rusų |

**Šanxai banzai** – 2010 m. Lietuvoje sukurtas dokumentinis filmas. Tai ironiškas filmas apie Vilniaus Šnipiškių mikrorajoną, vilniečiams žinomą kaip „Šanchajų". Režisierė Jūratė Samulionytė (g. 1983) – TV ir kino režisūros magistrė (Lietuvos muzikos ir teatro akademija).

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmas atskleidžia paradoksalų unikalios daugiatautės kaimo bendruomenės egzistavimą miesto centre bei aiškinasi rajono pavadinimo kilmę. Filmas pasakoja apie vadinamojo „Šanchajaus" gyventojus, kurie turi savo taisykles, meiles, įpročius ir nuodėmes. Daugelis jų gyvena praeities laiku, kuris tirpsta mūsų atmintyje. Šį lūšnyną keičia prestižinis dangoraižių rajonas, kurio širdis – prekybos ir verslo centras „Europa". Tad kokia ateitis laukia „Šanchajaus" gyventojų, niekas nežino.

Kūrybinė grupė
--------------

* Kompanija – „*CUMA projects*",
* Režisierė – Jūratė Samulionytė,
* Operatorius – Audrius Zelenius,
* Prodiuserė, scenaristė – Asta Valčiukaitė,
* Kompozitoriai – Vygintas Kisevičius, Elena Neniškytė.

Įvertinimas
-----------

* Europos šalių kino forumo „Scanorama" Didžiojo prizo nugalėtojas,
* Ketvirtojoje lietuviško kino apdovanojimų „Sidabrinė gervė 2011" ceremonijoje buvo nominuotas kategorijoje „Geriausias dokumentinis filmas".

Nuorodos
--------

* Filmo aprašymas Archyvuota kopija 2011-09-28 iš Wayback Machine projekto.