recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kareiviai artojai** – kareiviai, kurie eidami karinę tarnybą dirbo valstietiškus žemės ūkio darbus, caro Aleksandro I pradėta kurti armijos komplektavimo ir išlaikymo forma, nužiūrėta iš Švedijos (Švedija tokią sistemą naudojo nuo 1640 m.). Aleksandras Hercenas yra pavadinęs kareivių artojų eksperimentą „didžiausiu Aleksandro I valdymo nusikaltimu".

Kareiviai artojai Rusijoje
--------------------------

Pirmoji kareivių artojų gyvenvietė buvo sukurta 1810 m. Mogiliovo gubernijoje. Jų kūrimas buvo atnaujintas 1816 m. kada Aleksandras I savo artimiausiu bendradarbiu pasirinko A. Arakčejevą, tapusį Valstybės tarybos karinio departamento pirmininku ir kareivių artojų gyvenviečių vyriausiu viršininku. Paviršutiniškai pažiūrėjus, kareivių artojų gyvenvietė buvo panašios į vadinamąją paskirstytą armiją (*Indelningsverket*) Švedijoje, tačiau iš tikrųjų skyrėsi iš esmės. Kareiviais artojais buvo verčiami valstybiniai valstiečiai. Tiksliau tam tikro kaimo valstiečiai buvo pervadinami valstiečiais ūkininkais ir pas juos apgyvendinami reguliarūs kareiviai. Tiek valstiečiai ūkininkai, tiek pas juos apgyvendinti kareiviai turėjo kartu užsiimti tiek žemės ūkio darbais, tiek karinėmis pratybomis. Kareivių artojų gyvenimas buvo griežtai iki smulkmenų reglamentuotas. Lauko darbai buvo atliekami pagal būgno taktą, pagal kapralo komandą. Keltis, gulti, eiti į lauką valstiečiai turėjo pagal karinį signalą. Visos valstietės turėjo vienu metu užkurti krosnis, užgesinti šviesas vakarais. Kareivių artojų vaikai nuo 7 metų amžiaus buvo aprengiami uniforma ir mokomi žygiuoti. 1825 m. į kareivius artojus jau buvo pervesti 374 tūkstančiai valstybinių valstiečių, o pas juos apgyvendinta 131 tūkstantis kareivių. Kareivių artojų gyvenvietės buvo panaikintos 1857 m. kada jose, kaip buvo skaičiuojama, gyveno apie 800 tūkstančių abiejų lyčių asmenų.

Planai kurti kareivių artojų gyvenvietes Lietuvoje
--------------------------------------------------

Kareivių artojų gyvenvietes buvo planuojama kurti ir Lietuvoje po 1830-1831 m. sukilimo, įkurdinant jose rusų valstiečius, kolonistus. Numatyta pirmąją tokią gyvenvietę įkurti Žemaitijoje, Skuodo apylinkėse, tačiau nepavyko sukaupti reikiamo kiekio laisvos žemės. 1835 m. svarstytas projektas sukurti Vilniaus gubernijoje 2-3 specialias apygardas, padalytas į 9-10 apskričių, kuriose išsidėstytų kareivių artojų gyvenvietės. Kareiviai artojai turėjo padėti carinei valdžiai efektyviau sekti gyventojus ir apsisaugoti nuo naujo sukilimo. Tačiau 1841 m. nutarta atsisakyti minties kurti Lietuvoje tokias kareivių artojų gyvenvietes, nes manyta, jog nedidelį skaičių kareivių artojų vietos gyventojai galės greitai suagituoti ir patraukti į savo pusę.
|  |
| --- |
| Jimmie Wilson |
|  
Jimmie Wilson 2017 m. |
| Biografija |
| Kilmė | Detroitas, Mičiganas, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
| Žanrai | R&B, soul |
| Veikla | dainininkas, miuziklų aktorius |
| Susijusi veikla | Valentina Monetta |

**Jimmie Wilson** (g. Detroite) – amerikiečių dainininkas ir miuziklų aktorius.

Biografija
----------

Gimė ir užaugo Detroite, Mičigano valstijoje (JAV). Studijavo aktorystę Holivude. Yra sukūręs ne vieną vaidmenį miuzikluose ir pjėsėse, viena garsiausių iš jų „Hope", kur teko buvusio Amerikos Jungtinių Valstijų prezidento Barako Obamos rolė. 2012 metais dalyvavo lenkų šou „Must Be the Music", pasiekęs pusfinalių etapą. 2017 m. kartu su Valentina Monetta atstovavo San Marinui „Eurovizijos" dainų konkurse su daina „Spirit of the Night".

Šiuo metu jis gyvena Vokietijoje.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jimmie Wilson** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Valentinos Monettos ir Jimmie Wilson daina „Spirit of the Night"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Serhat  *„I Didn't Know"*** |  **San Marino atstovas Eurovizijoje  (su Valentina Monetta)**2017 | Po to:**–** |
| Meranasit. *Comune di MeranoStadtgemeinde Meran* |
| --- |
| *Merano panorama* |
|  |
| 

MeranasMeranas

46°40′0″ š. pl. 11°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿46.66667°š. pl. 11.16667°r. ilg.﻿ / 46.66667; 11.16667﻿ (Meranas)Koordinatės: 46°40′0″ š. pl. 11°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿46.66667°š. pl. 11.16667°r. ilg.﻿ / 46.66667; 11.16667﻿ (Meranas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Trentinas-Alto Adidžė Trentinas-Alto Adidžė |
| **Provincija** | Bolcano provincija |
|  |
| **Meras** | Günther Januth |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 38 723  |
| **Plotas** | 26,33 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 471 žm./km² |
| **Altitudė** | 325 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 39012 |
| **Tel. kodas** | 0473 |
| **Tinklalapis** | www.comune.merano.bz.it |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Nikolas |

**Meranas** (it. *Merano*) – miestas Italijoje, Trentino-Alto Adidžės regione, Bolcano provincijoje (Pietų Tirolis). Miestas žinomas kaip spa kurortas, apsuptas virš 3 km aukščio kalnų, kelyje į Paserio, Vinšgau ir Ulteno slėnius. Praeityje Meranas irgi buvo populiari gyvenamoji vieta, kur apsistojo Franz Kafka, Ezra Pound, Paul Lazarsfeld ir kitos įžymybės, kurioms patiko švelnus klimatas.

Istorija
--------

Menhyrai ir kiti radiniai rodo, kad ši vietovė buvo apgyvendinta III tūkst. pr. m. e. Miesto istorija prasidėjo 15 m. pr. m. e. kai romėnai užėmė Adidžės slėnį ir įkūrė pakelės stotį *Statio Maiensis*.

Gyvenvietė pirmąkart paminėta kaip *Mairania* 857 m. Tirolio pilies grafai Meranui suteikė miesto titulą XIII a. ir padarė Tirolio grafystės sostine. Grafystė atiteko Habsburgams 1363 m. kai Tirolio grafienė Margarita atsisakė titulo. Austrijos kunigaikštis Frydrichas IV perkėlė Tirolio rūmus į Insbruką 1420 m. Nors Meranas išliko Tirolio oficialia sostine iki 1848 m. jis prarado svarbą kaip ekonomiškai svarbus miestas kelyje iš Vokietijos į Italiją. Pinigų kalykla buvo perkelta į Halą Tirolyje 1477 m.

Tirolio sukilimas 1809 m. prieš prancūzus vėl atkreipė dėmesį į Meraną. Netoliese valstiečių armija sumušė prancūzų ir bavarų karius, kol sukilimas nebuvo numalšintas. Po Pirmojo pasaulinio karo pagal Saint-Germain-en-Laye sutartį Meranas su Pietų Tiroliu atiteko Italijos karalystei.

2010 m. balandžio 12 d. purvo nuošliauža trenkėsi į traukinį 30 km nuo Merano ir užmušė 9, sužeidė 27 žmones.

Paserio upės panorama.

Gyventojų skaičiaus kaita
-------------------------

Miestai partneriai
------------------

* Ispanija Cherona, Ispanija
* Austrija Zalcburgas, Austrija

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2010-04-15 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Landslide derails train in Italy leaving nine dead
3. ↑
*Apie Marijampolės miesto dalį žr. Kareivinės (Marijampolė)*.
Buvusios kareivinės *Hardt Kaserne* *Schwäbisch Gmünd* mieste (Vokietija), kuriose anksčiau buvo įsikūręs JAV armijos 41-jo artilerijos pulko 1-as batalionas. Dabar čia vyriausybinė įstaiga
VII Kauno forto kareivinės
**Kareivinės** – statinys, kuriame gyvena karinių formuočių nariai, dažniausiai – karinių dalinių kareiviai. Kareivinėse dažniausiai gyvena privalomosios tarnybos kareiviai. Mokymų ir padidintos kovinės parengties metu kareivinėse apgyvendinamas visas dalinio personalas.

Patalpos
--------

Šiuolaikinėse kareivinėse būna:

* miegamieji
* mokomosios patalpos
* tarnybinės patalpos
* buitinės ir sanitarinės patalpos
* šaulių ginklų laikymo patalpos
* ir kt.

Kareivinės šiais laikais paprastai būna aptvertos (dažnai aukštomis tvoromis, su spygliuota viela), saugomos sargybos padalinių.

Istorija
--------

Kareivinės egzistavo dar Romos imperijoje. Tuometinėse kareivinėse buvo viskas, ko kasdieniniame gyvenime reikėdavo kareiviams. Kareivinės turėdavo savo kepėjus, batsiuvius ir kitus reikalingus amatininkus.

Kareivinės Europoje vėl atsirado XVII a. pabaigoje, kai atsirado nuolatinė reguliari kariuomenė. Iki tol kareiviai būdavo apgyvendinami paprastuose gyvenamuose pastatuose.

XVIII a. Prūsijoje kareivinėse gyvendavo ir kariškių šeimos. XIX a. Vokietijos kareivinėse būdavo apgyvendinami tik kareiviai. Kareivinių pastatai būdavo kelių dydžių, priklausomai nuo to, kokio dalinio (kuopos ar bataliono) kareiviai jame bus apgyvendinti. Dažnai batalionų kareivinėse kiekviena kuopa turėdavo savo aukštą, prie kurio laiptų būdavo puskarininkių kambariai.

Kareivinių rūšys
----------------

### Gynybinės kareivinės

Gynybinės kareivinės – gynybai pritaikytos kareivinės, kurių konstrukcija užtikrindavo apsaugą nuo to meto apgulties artilerijos. Tai būdavo 2–3 aukštų akmeniniai ar plytiniai pastatai su storomis sienomis ir skliautais, kuriose būdavo numatyti artilerijos ugnies taškai – kazematai 1–2 patrankoms su didelėmis ambrazūromis. Taikos metu ambrazūros būdavo uždengiamos skydais. Gynybines kareivines statydavo tvirtovių tipo įtvirtinimuose, kur jos sudarydavo atskirus retranšementus ir reduitus. Tokios kareivinės dažnai būdavo statomos fortų goržose (*goržos kareivinės*).
  
XIX a. pabaigoje atsiradus sunkiajai apgulties artilerijai šis kareivinių tipas pasidarė beprasmis.

Nuorodos
--------

* Казарма оборонительная


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kareivinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| MenuetOS |
| --- |
|  |
| MenuetOS darbalaukis |
| **Kūrėjas** | Ville Mikael Turjanmaa |
| **OS šeima** |  |
| **Kodo modelis** | atviras (32 bitų versija) uždaras (64 bitų versija) |
| **Paskutinė versija** | 32 bitų: 0.86b / 2019 m. rugsėjo 2 d.64 bitų: 1.38.00 / 2021 m. liepos 1 d. |
| **Branduolio tipas** | Monolitinis |
| **Licencija** | GPL v2 (32 bitų versija)Privati (64 bitų versija) |
| **Svetainė** | www.menuetos.net |

**MenuetOS** – tai realaus laiko operacinė sistema, parašyta asemblerio programavimo kalba, skirta 32 bitų bei 64 bitų x86 architektūros kompiuteriams.

MenuetOS yra labai maža, į 1,44 MB lankstųjį diskelį telpanti operacinė sistema. MenuetOS iš pradžių buvo parašyta 32 bitų x86 architektūros kompiuteriams ir išleista pagal GPL licenciją. 64 bitų MenuetOS naudojimuisi asmeniškai ir mokymuisi yra platinama nemokamai, tačiau šios MenuetOS versijos išeitinis kodas nėra laisvai prieinamas.

Savybės
-------

Pasak kūrėjų, operacinė sistema buvo kuriama taip, kad būtų greita, paprasta ir veiksminga. MenuetOS turi prieigą prie interneto ir veikiančią TCP/IP saugyklą. Didelę dalį interneto kodo parašė Maikas Hibetas (*Mike Hibbett*). 

Iš esmės MenuetOS buvo sukurta lengvesniam programavimui asemblerio kalba, tačiau operacinėje sistemoje taip pat galima paleisti ir sudėtingesne programavimo kalba parašytas programas. 

0.90 versija palaiko 1280x1024 ekrano skiriamąją gebą, FAT32 failų sistemą bei USB 2.0 jungtį. Operacinėje sistemoje galima žaisti *Quake* žaidimą.

Išnašos
-------

1. 1 2  MenuetOS: In Assembler geschriebenes Betriebssystem, golem.de, 2009-08-10
2. ↑   Яков Уваров (2005-08-30) Мал золотник, да дорог, Computerra

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| Karoni |
| --- |
|  Karoni (mėlyni vandenys) ir Orinoko (drumsti vandenys) santaka Siudad Guajanoje |
| **Ilgis** | 952 km |
| **Baseino plotas** | 95 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 4850 m³/s |
| **Ištakos** | Kukenano tepui |
| **Žiotys** | Orinokas |
| **Šalys** |  Venesuela |
|  |
|  **Vikiteka** | Karoni |

**Karoni** (isp. *Río Caroní*) – upė Venesueloje; Orinoko dešinysis intakas. Prasideda Gvianos plokščiakalnyje, Kukenano tepui. Aukštupyje vadinama Kukenanu, o už santakos su Juruani upe įgija Karoni vardą. Upės vagoje gausu krioklių ir slenksčių (pagrindinis – Ljovisnos krioklys). Teka per Bolivaro valstiją, šiaurės kryptimi. Įteka į Orinoką netoli Siudad Guajanos.

Didžiausi intakai – Paragva (kairysis), Karao (dešinysis).

Ant Karoni įrengta hidroelektrinių kaskada: Makagvos I ir II HE įrengtos netoli žiočių, Karuači – 30 km aukščiau ir Guri hidroelektrinė Nekoimos kanjone. Pastaroji sudaro 4000 km² plotą užimantį Guri tvenkinį.

Karoni aukštupio baseino dalis patenka į Kanaimos nacionalinį parką. Upės baseine, ant Čuruno upės, krenta aukščiausias pasaulyje Anchelio krioklys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  *Caroní*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Kareem Lamar Rush**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1980 m. spalio 30 d. (40 metų) |
| Gimimo vieta | Kanzas Sitis, Misūris, JAV |
| Ūgis | 1,98 m |
| Svoris | 97 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | atakuojančiojo gynėjo,lengvojo krašto |
| NBA naujokų birža |
| 2002 m. | 20 šaukimu,Toronto „Raptors" |
| Profesionalūs klubai |
| 1999-20022002-20042004-200620062006-20072007-20082008-20092009-201020122012-20132013-2014 | Misūrio universitetas (NCAA)Los Andželo „Lakers"Šarlotės „Bobcats"Sietlo „SuperSonics"Vilniaus „Lietuvos Rytas"Indianos „Pacers"Filadelfijos „76ers"Los Andželo „Clippers"Los Angeles "D-Fenders" (NBDL)Los Angeles "Slam" (ABA)Los Angeles "D-Fenders" |   |
|  |

**Karymas Rašas** (angl. *Kareem Rush*; g. 1980 m. spalio 30 d. Kanzase) – JAV krepšininkas.

K. Rushas karjerą pradėjo Misūrio universitete, kuriame tapo ketvirtu žaidėju pagal pelnytus taškus per visą universiteto istoriją. 2002 m. NBA naujokų biržoje krepšininką 20-uoju numeriu pasirinko „Raptors" komanda, vėliau perleidusi krepšininką „Lakers" ekipai, kurioje rungtyniavo 3 sezonus per kuriuos K. Rushas vidutiniškai pelnydavo po 6,4 taško. Po to krepšininkas pasirašė sutartį su "Bobcats" komanda kurioje jis buvo vienas iš lyderių. Prieš 2006-2007 m. sezoną K. Rushas bandė įsitvirtinti „SuperSonics" komandoje, tačiau dėl traumos patirtos dar Šarlotėje, nepavyko. 2006 m. gruodžio 21 d. pasirašė kontraktą su LKL ir BBL čempionų komanda – „Lietuvos Rytu". Pasibaigus 2006-2007 m. sezonui krepšininkas pasirašė vienerių metų kontraktą su NBA komanda „Pacers". 2008 m. liepos mėn. pabaigoje krepšininkas pasirašė sutartį su Philadelphia 76ers klubu. 2009 m. spalio mėn. pabaigoje pasirašė sutartį su Los Andželo „Clippers" klubu. 2009 m. lapkričio 18 d. patyrė sunkią kelio traumą, po kurios daugiau neberungtyniavo. 2010 m. sausio 22 d. jis buvo atleistas.

Pasiekimai
----------

* 2002 m. NBA čempionas
* 2007 m. LKL Visų Žvaigždžių rungtynių naudingiausias žaidėjas (kartu su J. Mačiuliu)
* 2007 m. ULEB taurės vicečempionas
* 2007 m. BBL čempionas
* 2007 m. BBL finalo ketverto naudingiausias žaidėjas
* 2007 m. LKL vicečempionas

Nuorodos
--------

* NBA.com puslapis apie žaidėją

1. ↑
2. ↑
3. ↑
| Karoltonasangl. *Carrollton* |
| --- |
| *Karoltono aikštė* |
|  |
| 

KaroltonasKaroltonas

32°59′24″ š. pl. 96°53′36″ v. ilg.﻿ / ﻿32.99000°š. pl. 96.89333°r. ilg.﻿ / 32.99000; 96.89333﻿ (Karoltonas)Koordinatės: 32°59′24″ š. pl. 96°53′36″ v. ilg.﻿ / ﻿32.99000°š. pl. 96.89333°r. ilg.﻿ / 32.99000; 96.89333﻿ (Karoltonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Teksasas Teksasas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 119 097  |
| **Plotas** | 96,1 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 239 žm./km² |
| **Altitudė** | 161 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.cityofcarrollton.com |
|  **Vikiteka** | Karoltonas |

**Karoltonas** (angl. *Carrollton*) – miestas JAV, Teksaso valstijos šiaurėje. Dalaso priemiestis. 2010 m. JAV gyventojų surašymo duomenimis, mieste gyveno 119 tūkst. žmonių.

Istorija
--------

Karoltonas apie 1910–1930 m.
Už suteiktą Piterso kolonijos dotaciją teritorijoje 1842 m. įsikurdino Jared Ford. Tikėtina, kad gyvenvietė pavadinta pagal naujakurių kilmės vietą – Karoltono miestą Ilinojuje. Pradžioje tai buvo išimtinai žemės ūkio gyvenvietė, bet 1878 m. nutiesus Dalaso–Vičitos geležinkelį, gyvenvietėje pamažėle išaugo pramonės svarba. Apie 1885 m. Karoltone veikė keturi malūnai, medvilnės valymo mašinos, dvi bažnyčios, mokykla. Gyveno 150 žmonių. Vėliau dėl geležinkeliu gabentų galvijų, medvilnės, sėklų ir grūdų Karoltonas išaugo į svarbų regiono prekybos centrą.

1912 m. radosi žvirgždo pramonė, atidaryti plytų fabrikas, pieninė. Po Antrojo pasaulinio karo miestas augo sparčiai. Amžiaus pabaigoje perkopė 80 tūkst. gyventojų ribą.

Miestai partneriai
------------------

Miestai, su kuriais Karoltonas yra užmezgęs partnerystės ryšius:

* Taivanas Jonghė, Naujasis Taipėjus, Taivanas

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Carrollton, Texas, *Handbook of Texas Online*. By Joan Jenkins Perez. Nuoroda tikrint 2021-05-20.
2. ↑  „Dallas County forging closer ties with Taiwan". *Press Reader*. Dallas Morning News. Nuoroda tikrinta 2016-11-02.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Dabartinis kardinolas protodiakonas Žanas Lui Toranas (*Jean-Louis Tauran*)
**Kardinolas protodiakonas** – vyriausiasis kardinolas diakonas, į šias pareigas parenkamas pagal vyriausią amžių arba pagal didžiausią kardinolo diakono stažą.

Kardinolas protodiakonas turi keletą privilegijų. Būtent kardinolas protodiakonas iš Apaštalų rūmų balkono paskelbia apie naujo Romos popiežiaus išrinkimą ištardamas formulę *Habemus papam* ir naujai išrinkto pontifiko vardą.

Iki 1978 m. kardinolai protodiakonai karūnuodavo naujai išrinktus popiežius. Pvz. taip kardinolas protodiakonas Alfredas Otavianis (*Alfredo Ottaviani*) karūnavo Paulių VI. Po 1978 m. kardinolas protodiakonas naujajam popiežiui ir naujiems metropolitams įteikia palijų – senovinį vyskupo rango simbolį.

Nuo 2011 m. vasario 21 d. kardinolas protodiakonas yra prancūzų kurijinis kardinolas Žanas Lui Toranas (*Jean-Louis Tauran*), pakeitęs italą kardinolą Agostiną Kačavilaną (*Agostino Cacciavillan*), kuris tą dieną buvo pakeltas į kardinolus kunigus.
Koordinatės: 55°14′58″š. pl. 24°45′44″r. ilg.﻿ / ﻿55.249493°š. pl. 24.762258°r. ilg.﻿ / 55.249493; 24.762258


|  Ukmergės Švč. Trejybės (Pijorų) bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Ukmergės |
| **Savivaldybė** | Ukmergės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Ukmergė |
| **Adresas** | Kauno g. 1 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Stilius** | neobizantika |

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*
**Ukmergės Švč. Trejybės (Pijorų) bažnyčia** – katalikų bažnyčia, stovinti Ukmergėje, centre. Pastatyta po 1863 m.

Bažnyčios interjeras, sovietmečiu buvęs sudarkytas su įrengta perdanga

Istorija
--------

Bažnyčios pirmtakė - Pijorų Švenčiausios Maloningosios mergelės bažnyčia.

Ukmergėje apie 1742 m. įkurdinti pijorai. Apie 1745 m. pastatyta medinė bažnyčia ir vienuolynas. Prie jo veikė 5 klasių mokykla. 1788 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. 1803 m. pastatytas naujas mokyklos pastatas (1828 m. mokykloje mokėsi 110 mokinių). Vienuolynui 1804 m. priklausė 8 kaimai. 1839 m. pijorų mokykla pertvarkyta į apskrities bajorų mokyklą.

1845 m. vienuolynas ir bažnyčia uždaryti. Sudegusios bažnyčios sklype po 1863 m. pastatyta cerkvė. Buvusi cerkvė 1919 m. grąžinta katalikams. Nuo 1925 m. ji priklausė vienuoliams marijonams. Po Antrojo pasaulinio karo uždaryta. 1991 m. grąžinta tikintiesiems.

2018 m. buvo atnaujinama bažnyčios išorė - perdažant bokštui grąžintos autentiškos spalvos. Jos tapo tokios, kokios buvo pastačius soborą XIX a. antroje pusėje. Anksčiau, prieš aštuonerius metus (apie 2010 m.) vykdytos rekonstrukcijos metu neliko sovietmečiu maldos namų viduje sumontuotos perdangos, kuri buvo sudarkiusi šventovę.

Architektūra
------------

Bažnyčia neobizantinė, kvadratinio plano, vienabokštė, su kūginiu kupolu.

* Vaizdas iš senosios gaisrinės bokšto
* Bažnyčia 2017 m.
* Apsidė
* Bokšto smailės kryžius su kristograma IHS

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Bažnyčios spalvos „sugrįžo" po 150 metų *gzeme.lt* 2018-07-18

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ukmergės Švč. Trejybės (Pijorų) bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Ukmergės Švč. Trejybės parapija
* Kauno arkivyskupijos svetainė
*Apie Rumunijos miestą žr. Karakalis*.

| **Caracal caracal** |
| --- |
| Karakalas (Caracal caracal)Karakalas (*Caracal caracal*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Katiniai  *( Felidae)* |
| Pošeimis: | Mažosios katės  *( Felinae)* |
| Gentis: | Karakalai  *( Caracal)* |
| Rūšis: | Karakalas  *( Caracal caracal)* |

 |

**Karakalas** (*Caracal caracal*) – katinių (*Felidae*) šeimos plėšrus žinduolis. Ilgą laiką laikytas lūšimi dėl panašios išvaizdos, tačiau dabar išskirtas į atskirą gentį. Paplitęs Afrikos savanose ir pusdykumėse, Artimuosiuose Rytuose, vakarų Indijoje, Vidurinės Azijos pietuose.

Kūno ilgis 65-82 cm, uodegos ilgis 25-30 cm. Aukštis 45 cm, masė 11-19 kg. Ausys stačios, didelės (5 cm). Kailis trumpas, tankus, smėlio spalvos. Nors panašus į lūšį, karakalas morfologiškai artimesnis pumai ar servalui.

Karakalas aktyvus naktį, nors žiemą ir pavasarį sutinkamas ir dieną. Miega tarp uolų arba lapių ar dygliatriušių urvuose. Karakalas ilgai bėgti negali, todėl medžioja auką puldamas iš pasalų staigiu ir dideliu (iki 4,5 m) šuoliu. Medžioja smulkius graužikus (šoklius, starus, smiltpeles), kiškius, smulkias antilopes (pvz. džeiranus). Kartais puola paukščius (tarp jų ir naminius), ežius, dygliatriušius, driežus, lapes ir mangustas. Karakalas gali ilgai išgyventi be vandens, naudodamas iš maisto gautą vandenį. Kaip ir leopardas, karakalas savo grobį užvelka į medį, kad apsaugotų nuo kitų plėšrūnų.

Karakalas nesunkiai prijaukinamas. Indijoje, Persijoje prijaukintais karakalais medžiodavo kiškius, fazanus, antilopes.

Etimologija
-----------

Pavadinimas karakalas kilo iš turkų kalbos žodžio *karakulak*, reiškiančio „juoda ausis", kadangi karakalo ausų išorinė pusė yra juoda.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Caracal. Merriam-Webster Dictionary (tikrinta 2023-02-12).
*Šis straipsnis apie sriubą. Apie upelį skaitykite straipsnyje Lapienė (upė).*
Ukrainietiški rūgštynių barščiai (lapienė)
Lapienė su špinatais
**Lapienė** – daržovių sriuba, kurios pagrindinė sudedamoji dalis yra lapinių daržovių ar žolių lapai. Tai slavų (rusų, gudų, ukrainiečių, lenkų), baltų (lietuvių, latvių), taip pat žydų aškenazių, estų virtuvių patiekalas. Lapienei tinka įvairių žaliųjų augalų lapai – dažniausiai tam naudojamos valgomosios rūgštynės (vad. rūgštynių barščiai), balandos, špinatai, dilgėlės, rečiau kiaulpienės, garšvos, meškiniai česnakai. Iš burokėlių lapų gaminama lapienė vadinama batviniais. Kaip ir kitoms daržovių sriuboms, lapienei taip pat reikalingas vanduo arba sultinys (mėsos, grybų), druska, prieskoniai. Dažnai sriuba dar gardinama virtais kiaušiniais, mėsos bryzais, bulvėmis, morkomis, kruopomis, vietomis blendžiama miltais. Kadangi lapienė (jei gaminama iš rūgštynių) yra rūgštoka, tai paprastai yra užbalinama grietine. Tiekiama ant stalo tiek šilta, tiek šalta.

Tradiciškai lapienė – pavasarinis arba vasarinis patiekalas, kadangi tuo metu suveši lapienei tinkami žalumynai (kurie paprastai nėra konservuojami žiemai). Kaip lengvai paruošiamas ir pigus patiekalas, lapienė buvo svarbi valstiečių raciono dalis.

Panašios sriubos
----------------

* batviniai
* kopūstienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Burlakoff, Nikolai (2013). *The World of Russian Borsch: Explorations of Memory, People, History, Cookbooks & Recipes*. North Charleston, SC: Createspace Independent Pub.
2. ↑  Вильям Васильевич Похлёбкин, *Национальные кухни наших народов Archyvuota kopija 2018-06-19 iš Wayback Machine projekto.*


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lapienė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Polydrusus** |
| --- |
| Smailiablauzdis lapinukas (*Polydrusus mollis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Straubliukiniai  *( Curculionoidea)* |
| Šeima: | Straubliukai  *( Curculionidae)* |
| Gentis: | Lapinukai  *( Polydrusus)* |

 |
| Binomas |
| ***Polydrusus***Germar, 1817 |
| Sinonimai |
| * Polydrosus

 |

**Lapinukai** (*Polydrusus*) – straubliukų (*Curculionidae*) šeimos vabalų gentis. Viena iš dviejų lapinukų genčių.

Išvaizda, bionomija
-------------------

*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Lapinukai.*
Vidutinio dydžio vabalai. Straublelis trumpas, siauresnis už galvą. Akys iššokusios, apvalios. Priešnugarėlė skersinė, siauresnė už antsparnius. Kūnas apaugęs įvairos formos, dažniausiai žalios, bet būna ir rudų ir kt. spalvų žvyneliais arba prigludusiais (kartais ir pasišiaušusiais) plaukeliais. Nagai suaugę.[1] Daugumos lapinukų rūšių kojų šlaunys turi dantelius.

Suaugę vabalai skraido gegužės – Liepos mėnesiais. Kiaušinius deda ant įvairių augalų, nuo kurių šie krinta ant žemės. Lervos vystosi žemėje, minta įvairių augalų šaknimis.

Vabalai aktyvūs dieną, aptinkami ant įvairių žolinių ir sumedėjusių augalų lapų. Kai kurios rūšys yra kenkėjai.[1]

Skirtumai nuo Phyllobius
------------------------

*Polydrusus* genties straubliukai labai panašūs į kitos lapinukų genties – *Phyllobius* straubliukus. Aiškiausias požymis, skiriantis šias dvi gentis yra antenų pradžia. *Phyllobius* genties lapinukų vabalų antenos prasideda straublelio nugarinėje dalyje, antenų pirmieji nareliai įsispraudžia į griovelį, kuris nesiekia akių. Pirmas antenų narelis aiškiai matosi žiūrint į vabalą iš viršaus. *Polydrusus* genties lapinukų antenų pirmas narelis žiūrint iš viršaus taip gerai nesimato. griovelis nueina į apačią už akių.

*Phyllobius* (kairėje) ir *Polydrusus* (dešinėje) galvos.

Lietuvos Polydrusus lapinukai
-----------------------------

Lietuvoje yra 12 rūšių[2]:


| Gentis: *Polydrusus* |
| --- |
|  | *Polydrusus cervinus* Linnaeus, 1758 |  |
|  | *Polydrusus corruscus* Germar, 1824 |  |
|  | *Polydrusus flavipes* De Geer, 1775 |  |
|  | *Polydrusus formosus* Mayer, 1779 |  |
|  | *Polydrusus fulvicornis* Fabricius, 1792 |  |
|  | *Polydrusus impressifrons* Gyllenhal, 1834 |  |
|  | Smailiablauzdis lapinukas *Polydrusus mollis* Ström, 1768 | Minta įvairių lapuočių medžių ir krūmų lapais, ypač dažnai pažeidžia ąžuolą ir lazdyną. Lietuvoje dažnas. |
|  | *Polydrusus pallidus* Gyllenhal, 1834 |  |
|  | *Polydrusus picus* Fabricius, 1792 |  |
|  | *Polydrusus pilosus* Gredler, 1866 |  |
|  | *Polydrusus pterygomalis* Boheman, 1840 |  |
|  | *Polydrusus tereticollis* De Geer, 1775 |  |

Taip pat skaitykite
-------------------

* Lapinukai
* Lapinukai (Phyllobius)

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Pileckis, S. Monsevičius, V. Lietuvos fauna: vabalai, Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1997, II t. 158 psl.
2. ↑  „A catalogue of Lithuanian beetles (Insecta, Coleoptera)" (PDF). *Vytautas Tamutis, Brigita Tamutė, Romas Ferenca*.
| Karakolas*Каракол* |
| --- |
|        |
| *Šv. Trejybės cerkvė* |
|  |
| 

KarakolasKarakolas

42°30′0″ š. pl. 78°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.50000°š. pl. 78.38333°r. ilg.﻿ / 42.50000; 78.38333﻿ (Karakolas)Koordinatės: 42°30′0″ š. pl. 78°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.50000°š. pl. 78.38333°r. ilg.﻿ / 42.50000; 78.38333﻿ (Karakolas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5)------ vasaros: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Kirgizijos vėliava Kirgizija |
| **Sritis** | Isyk Kulio sritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1869 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 81 522  |
| **Plotas** | 48 km² |
| **Tankumas** (2021) | 1 698 žm./km² |
| **Altitudė** | 1 690 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Karakolas |

**Karakolas** (kirg. *Каракол*) – miestas šiaurės rytų Kirgizijoje, ~400 km į rytus nuo Biškeko, Terskėjaus Alatau papėdėje, 12 km nuo rytinio Isyk Kulio ežero kranto. Isyk Kulio srities administracinis centras. Plentai į Balykči, Almatą, artimiausia geležinkelio stotis yra Balykči.

Maisto, lengvoji, elektrotechnikos pramonė. Veikia universitetas, krašto muziejus. Karakole yra Šv. Trejybės soboras, dunganų mečetė, netoli miesto, Isyk Kulio pakrantėje yra keliautojo Nikolajaus Prževalskio kapavietė ir muziejus. Karakolas yra svarbus turistinis centras – rengiami žygiai į Tianšanio kalnus, poilsiaujama prie Isyk Kulio ežero bei vaizdingoje Džety Oguzo poilsiavietėje.

Istorija
--------

Karakolas 1869 m. įkurtas rusų, kaip karinis–administracinis centras karavanų kelyje iš Ču slėnio į Kašgariją. 1869 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas, ji pervadinta į ***Prževalskį*** (*Пржевальск*). 1922–1939 m. grąžintas senasis pavadinimas, bet 1939–1992 m. vėl vadintas Prževalskiu.

Galerija
--------

* Dunganų mečetėDunganų mečetė
* Prževalskio muziejusPrževalskio muziejus
* Gyvulių turgusGyvulių turgus
* Paminklas Jusupui AbdrachmanovuiPaminklas Jusupui Abdrachmanovui

Šaltiniai
---------

1. KYRGYZSTAN, *citypopulation.de*
2. ↑  KYRGYZSTAN, *citypopulation.de*
3. KYRGYZSTAN, *citypopulation.de*
4. ↑  KYRGYZSTAN, *citypopulation.de*
5. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 344
| Lapienė |
| --- |
| Lapienė sodų bendrijoje Radikiuose Lapienė sodų bendrijoje Radikiuose |
| **Ilgis** | 5,6 km |
| **Baseino plotas** | 8,2 km² |
| **Ištakos** | Voškonių apylinkės |
| **Žiotys** | Neris |
| **Šalys** | Lietuva |

**Lapienė** – upelis Kauno raj. šiaurėsinėjerytų dalyje, Neries dešinysis intakas, įtekantis 10,5 km atstumu nuo pastarosios žiočių. Neries slėnyje kerta kelią  **232**  Vilijampolė–Žeimiai–Šėta . Upelio ilgis – 5,6 km, baseino plotas – 8,2 km².

Nedidelis tvenkinys žemupyje
Prasideda aukštumose prie Voškonių. Upelio aukštupyje įrengti du Romaškių tvenkiniai. Žemupyje teka per sodų bendrijas, kur vaga sureguliuota, sodininkų prižiūrėta, taip pat suformuoti du nedideli tvenkiniai. Prie Lapienės įsikūrę Radikiai.

Etimologija
-----------

Upėvardis kildinamas nuo gyvūno *lapė* pavadinimo (nors neatmestina ir sąsaja su *lapas*).

Nuorodos
--------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.

* Sąrašas:Neries intakai
* LR upių klasifikatorius
* Lapienė *Gamtos kataloge*
|  |
| --- |
| **Tokijo Hanedos oro uostas** |
|  |
| IATA: HND - ICAO: RJTT |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Operatorius | Japonijos oro uostų terminalas |
| Miestas | Tokijas |
| Aukštis virš jūros lygio | 6 m |
| Koordinatės | 35°33′12″N 139°46′52″E |
|
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 16R/34L | 3000 |  | asfaltbetonis |
| 16L/34R | 3360 |  | asfaltbetonis |
| 04/22 | 2500 |  | asfaltbetonis |
| 05/23 | 2500 |  | asfaltbetonis |

**Tokijo Hanedos oro uostas** (IATA – **HND**, ICAO – **RJTT**) – Tokijo oro uostas, esantis 14 km į pietus nuo miesto, Otos seniūnijoje. Šis oro uostas 2018 m. duomenimis yra 5-oje vietoje pagal aptarnautų keleivių skaičių pasaulyje (87 131 937 keleiviai). Hanedos oro uostas yra pagrindinė Japan Airlines ir All Nippon Airways bazė, taip pat viena iš Air Do, Skymark Airlines, Solaseed Air, StarFlyer bazių.

Hanedos oro uostas iki 2010 m. buvo pagrindinis Tokijuje ir buvo skiriamas vietiniams ir netolimiems skrydžiams į kitus Azijos miestus, o Naritos oro uostas – tarptautiniams skrydžiams. Japonijos vyriausybė šiuo metu skatina naudoti Hanedos oro uostą aukštos kokybės verslo maršrutams, o Naritos – pigesniems skrydžiams.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 31°10′50″ š. pl. 35°42′05″ r. ilg.﻿ / ﻿31.18056°š. pl. 35.70139°r. ilg.﻿ / 31.18056; 35.70139

Karako pilis
**Karako pilis** (pranc. *Crac des Moabites*) – kryžininkų pilis Jordanijoje, Karako muchafazoje, Karako mieste. Tai viena didžiausių kryžininkų pilių Levante.

Pilis pastatyta 1142 m. Jeruzalės karaliaus Fulko vasalo Pajeno de Milio. Ji tapo svarbiausiu Transjordanijos hercogystės centru. Pro ją ėjo karavanų keliai iš Sirijos į Egiptą ir Meką. Vėliau pilis išplėsta, įtvirtintos sienos. 1176 m. Karako valdovu tapo Reno de Šatiljonas, tačiau jis plėšė karavanus ir taip užsitraukė Ajubidų nemalonę. 1183 m. Karaką apgulė Saladino vadovaujama kariauna. Balduinui IV pavyko įveikti arabus, tačiau po 1187 m. įvykusio Hatino mūšio, Saladinas vėl apgulė Karaką ir po dvejų metų jį užėmė.

1263 m. Baibarso vadovaujami Mameliukai pilį išplėtė, bet 1840 m. ją sugriovė Ibrahimas Paša. 1893 m. Osmanai atgavo pilies kontrolę, bet ji atstatyta nebebuvo.

* Pietinė sienaPietinė siena
* Žemutinė aikštėŽemutinė aikštė
* Vaizdas iš apačiosVaizdas iš apačios
* Masyvūs šlaito įtvirtinimaiMasyvūs šlaito įtvirtinimai
Karinės radijo įrangos tūrinis montažas
**Tūrinis montažas** – litavimu paremtas elektronikos montavimo būdas, plačiai naudotas iki maždaug 1950 metų. Šis konstrukcijos tipas ir dabar naudojamas gaminant įvairias bandomąsias schemas, ypač jei jos susideda iš palyginus nedaug ir stambių komponentų. Kai kurie muzikos entuziastai įsitikinę jog taip pagaminta muzikinė elektronika skamba geriau, nors didelio pagrindo tam nėra.

Montuojant šiuo būdu, detalių išvadai prilituojami prie eilėmis ar kitaip išdėstytų kontaktinių strypelių arba kilpelių, įtvirtintų elektrą gerai izoliuojančiose, karščiui atspariose plokštelėse. Elektrinė schema sudaroma arba tiesiog dviejų detalių išvadus prilitavus prie tos pačios kilpelės, arba (jei reikia), papildomai sujungus trumpais laidais.

  

Daugelis tokių plokštelių su pritvirtintais elementais montuojama ant metalinio arba medinio *šasi*. Prie *šasi* taip pat tiesiogiai pritvirtinami labai stambūs schemos komponentai (dideli kondensatoriai, transformatoriai ir pan). Saugant nuo aplinkos poveikio (ir vartotojus nuo aukštos įtampos) šasi uždengiamas prietaiso korpusu.

Šiuolaikinė integrinė mikroschema, rengiama montuoti į eksperimentinį prietaisą
Gaminant serijiniu būdu, buvo naudojamos detalios montažo nuotraukų knygos ir nustatoma griežta montavimo tvarka. Nors vis viena galimos montavimo klaidos ir darbo beveik neįmanoma automatizuoti, tūrinis montažas neblogai tinka gaminti įrenginius mažomis serijomis, ypač jei darbo jėgos kaina nedidelė.

Kai kada detalių išvadai tiesiog sulituojami tarpusavyje, gaunant voratinklio pavidalo konstrukciją. Mikroschemos šiuo atveju tvirtinamos atvirkščia įprastinei padėtimi, išvadais į viršų (prie išvadų lituojami laidai bei kitos detalės). Dėl tokios padėties šis būdas žargonu dar vadinamas „nudvėsusių vabalų" (*angl. dead bug*) metodika. Nors taip montuoti be klaidų dar sunkiau ir surinktą schemą labai sunku vėliau taisyti, šiuo būdu pasiekiamas elementų tankis gali būti didesnis nei naudojant bet kuriuos kitus, tarp jų ir šiuolaikinius metodus.

Masiškai gaminamuose įrenginiuose šį montažo tipą pakeitė spausdintos schemos. Bandomiesiems modeliams rinkti taip pat taikoma bandomoji lenta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nick Guppy (2018) Handwired vs PCB amps: what's the difference?
2. ↑  Wagner, G. Donald (1999). „History of Electronic Packaging at APL: From the VT Fuze to the NEAR Spacecraft" (PDF). *Johns Hopkins APL Technical Digest* **20** (1). Suarchyvuotas originalas (PDF) 2017-05-10. Nuoroda tikrinta 2016-12-19.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)

  


|  |  |
| --- | --- |
| **Elektronikos montavimo būdai** |  |
| Kabantis montažas  |
Nulinė plokštė |
Bandomoji lenta |
Spausdinta schema |
Malkų metodas |
Vielos vyniojimas |
Skylinis montavimas |
Paviršinis montavimas  |
Koordinatės: 55°54′22″š. pl. 23°39′58″r. ilg.﻿ / ﻿55.90615°š. pl. 23.66618°r. ilg.﻿ / 55.90615; 23.66618

Aukuras ant ozo
**Lapgirio ozas**, arba **Krištopaičio kalnas** – ozas, geomorfologinis objektas Lapgirio kaime (Lygumų sen.), Pakruojo rajone. Medžiais ir krūmais apaugęs kalvagūbris stūkso šalikelėje, tarp kelio  **212**  Radviliškis–Pakruojis  (į rytų pusę) ir Vėzgės upelio. Priklauso Pakruojo miškų urėdijos Rozalimo girininkijos (379 kv. 53 skl.; 381 kv. 6, 35 skl.) teritorijai. Ozas apie 10 km nutolęs į pietus nuo Lygumų miestelio. Kelio nuoroda nepažymėtas.

Lietuvos Respublikos Vyriausybės 2000 m. kovo 20 d. nutarimu Nr. 311 „Dėl gamtos paminklų paskelbimo" (Žin. 2000, Nr. 24-621) Krištopaičio kalnas paskelbtas valstybiniu geomorfologiniu gamtos paminklu. Valstybės saugomas nuo 1974 m.

Pietvakariniame pakraštyje ant ozo atsiveria nedidelė, apie 50 m ilgio aikštelė, neapaugusi krūmokšniais, joje iš lauko riedulių sumūrytas aukuras laužui deginti. Šiaurės rytuose kalva driekiasi iki žvyrkelio per Vėzgę (čia stovi suklypęs medinis tiltelis).

Duomenys
--------

* Aukštis – 8,50 m
* Ilgis – 280 m
* Plotis – 50,0 m
* Plotas – 1,287 ha
* Sudėtis – fliuvioglacialinės žvyringos nuogulos

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valstybės saugomų gamtos paveldo objektų sąrašas: 216. Krištopaičio kalnas

Nuorodos
--------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras Archyvuota kopija 2021-01-26 iš Wayback Machine projekto.
* Pakruojo kraštas. Ledynų palikimas  (*lrytas.lt*)[neveikianti nuoroda]
* Lapgirio ozas (*panoramio.com*) Archyvuota kopija 2016-10-20 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPakruojo rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Draumėnų kraštovaizdžio • Daugyvenės hidrografinis • Glėbavo pedologinis • Laumekių botaninis • Laumenio botaninis-zoologinis • Linkuvos geomorfologinis |
|  |
| Biosferos poligonai | 
Gedžiūnų miško |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Kundročių akmuo • Lapgirio ozas • Raudonpamūšio atodanga |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Bulotiškio akmuo • Gaidžiakalnio akmuo • ~~Klovainių ąžuolas~~ • Rozalimo ąžuolas • Storasis Klovainių ąžuolas • Storasis Pamūšio ąžuolas • Šilų ąžuolas • Žvirblinių ąžuolas |

 |
| **Inocybe rimosa** |
| --- |
| Stačioji plaušabudė (*Inocybe rimosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Nuosėdiniai  *( Cortinariaceae)* |
| Gentis: | Plaušabudė  *( Inocybe)* |
| Rūšis: | Stačioji plaušabudė  *( Inocybe rimosa)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Stačioji plaušabudė** (*Inocybe rimosa*) – plaušabudžių (*Inocybe*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 3-5 cm skersmens, Iš pradžių kūgiška, vėliau paplokščia, su gūbreliu, plaušuota, suskeldėjusi, rusvai geltona, pilkai geltona, geltonai ruda. Lakšteliai pilki, vėliau pilkai rudi, pakraščiai šviesesni. Kotas 4-8 cm ilgio, 0,5-2,5 cm storio, kietas, pilkai rusvas, plaušuotas, prie kepurėlės taškuotas, vienodo storumo. Trama balta, plona, nemalonaus kvapo.

Auga liepos–rugsėjo mėnesiais miškuose, parkuose, soduose, dažniausiai pavieniui, kartais grupėmis.

Nuodinga. Turi muskarino.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vincentas Urbonas. *Grybai*. Vilnius: Mokslas, 1986. p. 167.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stačioji plaušabudė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Viktorija Agalakova** |
| --- |
| Gimimo vardas | Viktorija Agalakova |
| Visas vardas | Viktorija Agalakova |
| Gimė | 1996 m. rugpjūčio 30 d. (26 metai)Peterburgas, Rusija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Viktorija Agalakova** (rus. *Виктория Агалакова*, g. 1996 m. rugpjūčio 30 d. Peterburge) – Rusijos aktorė. Išgarsėjo vaidmenimis siaubo filmuose „Nuotaka" (2017), „Undinėlė. Mirusiųjų ežeras" (2018 m.) ir 2020 m. mokslinės fantastikos filme „Galaktikos vartininkas".

Biografija
----------

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šio puslapio ar jo dalies stilius neatitinka Vikipedijos kalbos standartų.**Jei galite, pakoreguokite stilių, kad tiktų enciklopedijai. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą. |

Pirmasis kino vaidmuo – filme „Harmonija. Laimės miestas" (2009), kuris niekada nebuvo išleistas.

Iki 2014 m. Viktorija vaidino savo motinos pavarde – **Viktorija Gluchich** (rus. *Глухих*). 2016 m. gavo pirmąjį svarbų vaidmenį 60 serijų juostoje „Klauskite rudens". Jos herojė Miločka – meniškos sielos jauna mergina, studijuojanti nemėgstamą dalyką, o paskui kurtanti šeimą su nemylimu žmogumi. 2017 m. filme „Nuotaka" įkūnijo pagrindinę veikėją Nastią. Po vestuvių vyksta aplankyti artimųjų, o tuose namuose vyksta baisūs, mistiški įvykiai. Šis projektas daugeliui dalyvių tapo sunkiu išbandymu. 2018 m. pasirodė siaubo filmas „Undinėlė. Mirusiųjų ežeras". Pagrindinė veikėja Marina išgelbsti savo mylimąjį nuo klastingų undinės kerų. 2018-aisiais aktorė suvaidino ir seriale „Didysis žaidimas". 2019 m. filmavosi mini seriale „Epidemija", kuriame pasirodė Kirill Kiaro, Viktorija Isakova, Marjana Spivak, Aleksandras Robakas ir kt.). Aktorė įkūnijo Poliną. Įvykiai vystosi baisaus viruso, epidemijos metu, o herojai bando pabėgti už karantino ribų.

2020 m. dalyvavo projekte „Galaktikos vartininkas". Šioje juostoje gausu įspūdingų, rizikingų triukų, kuriuos atlieka ir patys aktoriai, ir profesionalūs kaskadininkai. Dėl apribojimų, susijusių su COVID-19 viruso pandemija, juosta nepateisino didžiulių gamybos išlaidų. 2022 m. filmavosi mini seriale „Epidemija-2". Vėliau tapo žinoma, kad aktorė filmavosi dramatiškame trileryje „Sušalusieji", dramoje „Nulinis pacientas" ir mistiniame trileryje „Kur žydi pelynas".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aktorė apie siaubo filmus ir dalyvavimą šiuose projektuose
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
Tojotomi klano kapas Kojos kalne
Pažymėta vieta, kur nusižudė Hidejori Jodo-dono, Osakos pilis

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Straipsnyje yra japoniškas tekstas.**Be tinkamo šrifto tikriausiai vietoj kandži arba kanos matysite klaustukus, kvadratėlius ar kitokius ženklus. |

**Tojotomi Hidejori** (豊臣 秀頼 *Tojotomi Hidejori*, 1593 – 1615 m. birželio 5 d.) buvo Tojotomi Hidejoši, pirmojo generolo suvienijusio Japoniją, sūnus ir numatytas įpėdinis. Jo motina Jodo-dono buvo Odos Nobunagos dukterėčia.

Kai Hidejoši mirė 1598 m. regentai, paskirti valdyti iki Hidejori pilnametystės, pradėjo grumtis dėl valdžios. Tokugava Iejasu užėmė valdžią po pergalės Sekigaharos mūšyje 1600 m. Hidejori santuoka su Senhime, Iejasu anūke, turėjo Tokugavas apsaugoti nuo Tojotomi klano sąmokslų[1]. Tuo metu aštuonerių metų berniukas mokėsi kaligrafijos rašydamas frazę, kad nori taikos pasaulyje[2]. Tačiau Iejasu toliau į jį žvelgė kaip į galimą grėsmę.

1614 m. žiemą Tokugavos armija užpuolė Osakos pilį, kuria valdė Hidejori. Puolimas nepavyko, bet Hidejori pasirašė paliaubas ir sumažino pilies gynybą.

1615 m. balandį Iejasu sužinojo, kad Hidejori renka karius ir nebeužvertinėja Osakos pilies griovių. Tojotomi pajėgos pradėjo puldinėti Tokugavos įgulą šalia Osakos. 1615 m. birželio 5 d. matydamas, kad pralaimi mūšį, Hidejori su karių būriu išlėkė iš pilies, bet turėjo grįžti, nes už vartų buvo priešai. Nebuvo laiko suorganizuoti gynybos ir pilį pradėjo griauti ir padeginėti artilerija. Hidejori įvykdė sepuku ir taip baigėsi svarbiausiau sukilimas prieš Tokugavų valdžią.

Jo sūnus Tojotomi Kunimacu (8 metai) buvo pagautas ir jam nukirsta galva. Dukra buvo pasiųsta į Tokei-dži, vienuolyną Kamakuroje, kur ji tapo abate Tenšū-ni.

Išnašos
-------

1. ↑  Watsky, Andrew Mark. (2004). *Chikubushima: Deploying the Sacred Arts in Momoyama Japan,* p. 199.
2. ↑  Narayan, R. K. "Speaking Of Books: Tea With Kawabata; Kawabata," *New York Times.* September 14, 1969.
| **Viktorija Isakova** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Викто́рия Евге́ньевна Иса́кова |
| Visas vardas | Викто́рия Евге́ньевна Иса́кова |
| Gimė | 1976 m. spalio 12 d. (46 metai)Chasaviurtas, Dagestanas, RTFSR |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Viktorija Isakova** (rus. *Викто́рия Евге́ньевна Иса́кова*, g. 1976 m. spalio 12 d. Dagestane) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

Gimė Dagestano ASSR. Tėvas Jevgenijus Gerceljevičius Isakovas (g. 1946 m.), tautybė – kalnų žydas – poetas, buvęs FK Andži administratorius ir buvęs FK Vidnoje generalinis direktorius. Būdama 13 metų Viktorija su šeima persikėlė į Maskvą.

Baigusi mokyklą ji įstojo į Rusijos teatro meno akademiją, o po metų studijų perėjo į Maskvos meno teatro mokyklą Olego Efremovo kursą. 1999 metais ji baigė Maskvos meno teatro mokyklą.

Debiutas ekrane įvyko 1998 m. kai ji pasirodė epizodiniame vaidmenyje televizijos seriale „Čechovas ir Co."

2000 m. vaidino seriale „Imperija puolama". Nuo 2002 m. nuolat vaidino filmuose.

2005 m. Isakova atliko savo pirmąjį svarbų vaidmenį bendrame Rusijos ir Ukrainos projekte „Visada bučiuoja ne tuos".

2006 m. ji išgarsėjo po vaidmenų veiksmo filme „Piranijų medžioklė" ir dramoje „Reikia auklės".

2006 m. už Kiros, pravarde „Zebra", vaidmenį Jurijaus Morozo filme „Taškas", gavo prizą nominacijoje „Geriausia metų aktorė" Čikagos tarptautiniame kino festivalyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Tokačis (reikšmės).*
**Tokačis** (十勝国; Tokachi no kuni) – trumpai egzistavusi senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra Tokačio subprefektūra.

Istorija
--------

* 1869 m. rugpjūčio 15 d. įkuriama Tokačio žemė su septyniomis jai priklausančiomis apskritimis.
* 1872 m. čia gyveno 1 464 žmonės.
* 1882 m. Tokačis, kaip ir kitos Hokaido žemės, kurias netrukus pakeitė subprefektūros, panaikintas.

Tokačiui priklausiusios apskritys
---------------------------------

* Hiro apskritis (広尾郡)
* Toubujaus apskritis (当縁郡) – panaikinta 1906 m. balandžio 1 d.
* Kamikavos apskritis (上川郡)
* Nakagava (中川郡)
* Kato apskritis (河東郡)
* Kasajaus apskritis (河西郡)
* Tokačio apskritis (十勝郡)

Senosios Japonijos žemės

Akis |
Ava |
Ava |
Avadžis |
Bingo |
Bičiu |
Bidzenas |
Bungo |
Budzenas |
Cušima |
Čikugo |
Čikudzenas |
Čišima |
Deva |
Ečigas |
Ečidzenas |
Ečiū |
Harima |
Hida |
Higas |
Hitačis |
Hidaka |
Hidzenas |
Hokis |
Hiūga |
Iburis |
Idzu |
Idzumas |
Idzumis |
Iga |
Ijas |
Ikis |
Inaba |
Isė |
Išikaris |
Ivamis |
Jamaširas |
Jamatas |
Jošinas |
Kaga |
Kajus |
Kavačis |
Kadzusa |
Kijis |
Kitamis |
Koudzukė |
Kuširas |
Mikava |
Mimasaka |
Minas |
Musašis |
Mucu |
Nagatas |
Nemuras |
Notas |
Okis |
Omis |
Ošima |
Osumis |
Ovaris |
Sadas |
Sagamis |
Sanukis |
Sacuma |
Secu |
Suou |
Suruga |
Šima |
Šimousa |
Šimocukė |
Šinanas |
Širibešis |
Tadžima |
Tamba |
Tangas |
Tešis |
Tokačis |
Tosa |
Toutoumis | 
Vakasa
| **Mayim Bialik** |
| --- |
|  |
| Mayim Bialik 2012 m. |
| Visas vardas | Mayim Hoya Bialik |
| Gimė | 1975 m. gruodžio 12 d. (47 metai)San Diegas, Kalifornija, JAV |
| Gyven. vieta | Los Andželas |
| Tautybė | žydė |
| Pilietybė | JAV |
| Tėvai | Barry Bialik, Beverly Winkelman |
| Sutuoktinis (-ė) | Michael Stone (2003–2013 m.) |
| Vaikai | Miles, Frederick |
| Religija | judaizmas |
|  |
| Veikla | aktorė, mokslininkė |
| Sritis | neuromokslai |
|  |
| Išsilavinimas | daktarė |
| Alma mater | Kalifornijos universitetas |
| Žinomas (-a) už | vaidmuo seriale Didžiojo sprogimo teorija |
|  |
|  **Vikiteka** | Mayim Bialik |

**Majim Hoja Bialik** (*Mayim Hoya Bialik*; g. 1975 m. gruodžio 12 d.) – žydų kilmės JAV aktorė ir neurologė. Žymi dėl Amy Farrah Fowler vaidmens seriale „Didžiojo sprogimo teorija" (du kartus nominuota „Emmy" apdovanojimui geriausios šalutinės aktorės komediniame seriale kategorijoje).

Gimė San Diege, žydų, atvykusių iš Vidurio Europos, šeimoje. Žymus Izraelio poetas Hayim Nahman Bialik buvo Majim proprosenelio dėdė. Lankė Kalifornijos universitetą Los Andžele (nors buvo pakviesta ir į Harvardą bei Jeilį), baigė neuromokslų, hebrajų kalbos ir žydų kultūros studijas, 2007 m. pasiekė daktaro laipsnį neuromoksluose, jos disertacija buvo apie Prader–Willi sindromą turinčių asmenų hipotalamo veiklą.

Aktorės karjerą pradėjo dar vaikystėje, vaidino serialuose (pagrindinis vaidmuo seriale *Blossom*), videoklipuose. 1995–2005 m. užsiėmė daugiausia filmų įgarsinimu. Nuo 2010 m. pradėjo vaidinti seriale „Didžiojo sprogimo teorija" kaip pagrindinio veikėjo Šeldono Kuperio (vaid. Jim Parsons) draugė; šiame seriale ji taip pat yra neurologė.

Mayim Bialik išpažįsta šiuolaikinį ortodoksinį judaizmą, yra veganė.

Nuorodos
--------

* IMDB profilis