recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hiksų valdymo laikotarpio Egiptas. Geltonai pažymėta hiksų (15-os dinastijos) valdoma teritorija, rudai − Kušo karalystė, ir rožine spalva − 16-os dinastijos teritorijos.
**Hiksai** – Senovės Egipto 15-osios dinastijos valdovai, kilę iš išeivių iš Palestinos. Hiksais dažnai vadinami bendrai semitų kilmės svetimšaliai, įsigalėję Nilo deltoje Antruoju tarpuvaldžiu (apie 1650−1550 m. pr. m. e.).

Hiksais juos pavadino istorikas Manetonas (III a. pr. m. e.), I a. žydų istorikas Juozapas Flavijus tvirtino, kad jie buvo žydai. Egiptiečiai juos vadino *heka khaswt* („svetimšaliai valdovai"). Išeiviai iš Palestinos migravo į Nilo deltą Viduriniosios karalystės antroje pusėje (apie 1800−1650 m. pr. m. e.). Anksčiau buvo manoma, kad jų įsiveržimas buvo staigus, tačiau dabar linkstama tikėti, kad jie ilgainiui, silpstant faraonų centrinei valdžiai, paveržė politinę galią rytinėje Nilo deltos dalyje. Hiksų sostinė buvo Avaris. Hiksų karalių dinastija Senovės Egipto istorijoje atitinka 15-ąją dinastiją. Semitiški vardai nurodo jų neegiptietišką kilmę. Ilgainiui jų įtaka pasiekė vakarinę Nilo deltos dalį. Hiksų valdoma teritorija apėmė Memfį ir nusitęsė į pietus palei Nilą iki Asjuto. Aukštutinį Egiptą valdė 16-osios, labai menkai žinomos, dinastijos valdovai, kurie tikriausiai buvo hiksų vasalais. Apie 1580 m. pr. m. e. Aukštutinį Egiptą su Tėbų miestu pradėjo valdyti 17-osios dinastijos faraonai, kurie buvo ypač priešiškai ir kovingai nusiteikę hiksų atžvilgiu. Kermoje Nubijoje rasta antspaudų, kurie priskiriami anksčiausiai žinomam hiksų faraonui Saličiui. Tai gali rodyti, kad hiksai buvo sudarę karinę sąjungą su nubiečiais prieš Tėbų valdovus, apie ką rašoma ir Kamosio steloje iš vieno žygio prieš hiksus.

Naujosios karalystės laikotarpiu hiksų valdovai buvo ignoruojami, jų valdymas traktuotas kaip bandymas primesti svetimšalių kultūrą egiptiečiams, tačiau archeologiniai radiniai to nerodo. Manoma, kad tokį traktavimą lėmė egiptiečių neapykanta jiems. Hiksų laikotarpio meno normos atitiko Viduriniosios karalystės normas. Jie daugiausiai garbino dievą Setą, kuris tikriausiai tapatintas su Sirijos audros dievu Hadadu. Kitos garbintos dievybės buvo azijietiškos kilmės Anat ir Astartė. Hiksų valdovai perėmė įprastą egiptiečių faraonams karališkųjų vardų ir titulų kanoną. Turino karalių sąrašas rodo, kad hiksai vėliau egiptiečių visgi buvo pripažįstami legitimiais valdovais. Jie palaikė prekybinius ryšius su Artimaisiais Rytais ir Egėjo jūros graikų salomis. Jų valdymo pradžioje buvo vis daugiau naudoti arkliai ir išrastos karo vežėčios, kas leido naudoti naujas karo taktikas. Pradėtas naudoti lenktas kardas − chopešas, kartu su naujais galvos šalmais ir kūno šarvais. Galbūt šios naujos kariavimo priemonės kaip tik ir padėjo Tėbų 17-ajai dinastijai paimti valdžią Žemutiniame Egipte ir iš naujo suvienyti šalį. Tai padarė faraonas Amosis I apie 1550 m. pr. m. e.

Literatūra
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Hiksai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press. 2002, p. 136
* Encyclopaedia Britannica, 2016 03 23
Delninis kompiuteris
**Delninis kompiuteris** (angl. *personal digital assistant* arba *palmtop)* – nedidelis mobilus nešiojamų kompiuterių rūšies įrenginys, galintis atlikti daugelį asmeninio kompiuterio atliekamų funkcijų. Tokiame įrenginyje paprastai būna laikrodis, skaičiuotuvas, kalendorius, priminimų bei adresų sąrašai, taip pat yra galimybė įdiegti įvairių taikomųjų programų – pašto programų, dokumentų redaktorių, žaidimų. Viena svarbiausių delninukų savybių – galimybė sinchronizuoti duomenis su asmeniniu ar nešiojamu kompiuteriu.

Labiausiai paplitę Pocket PC ir Palm delniniai kompiuteriai.

Istorija
--------

Pirmieji delniniai kompiuteriai buvo sukurti apie 1980 metus RadioShack firmoje, pirmieji, panašūs į šiuolaikinius – Apple Newton – buvo sukurti 1993 m. pirmieji smarkiai išpopuliarėję delniniai kompiuteriai – US-Robotics Pilot – buvo sukurti 1996 m. Pastarųjų įrenginių verslas vėliau atiteko 3Com, o dar vėliau – palmOne kompanijai, kuri 2005 m. gegužę vėl įgijo pilnas teises į rūšies pavadinimą „Palm" ir pakeitė pavadinimą į Palm.

Pritaikymas
-----------

Pastaruoju metu išnyko ribos tarp delninių kompiuterių, mobiliųjų telefonų ir skaitmeninių fotoaparatų: nauji telefonai ar sumanieji telefonai atlieka delninių kompiuterių funkcijas, į kai kuriuos delninius kompiuterius integruojami telefonai arba dedamos GSM kortelės, o sudėtingi fotoaparatai integruojami ir į vienus, ir į kitus.

Šiuo metu populiarėja kita delninių kompiuterių pritaikymo sritis – GPS navigacija. Įdiegus į „delninuką" vieną iš žemėlapių programų bei prijungus GPS imtuvą, gauta įranga tampa kelrodžiu į bet kurį pasirinktą pasaulio tašką (tai priklauso tik nuo programinės įrangos). Nemažai delninių kompiuterių jau gaminami su integruotais GPS imtuvais.

Šiuolaikiniai delniniai kompiuteriai yra ne tik puikūs garso grotuvai, jais galima žiūrėti vaizdinę medžiagą (filmus, muzikinius klipus ir kt.). Jie gali tureti Wi-Fi, IrDA, BlueTooth jungtis.

Populiariausios delniniuose kompiuteriuose naudojamos operacinės sistemos: Palm OS bei Pocket PC (Windows CE), užimančios daugiau kaip 80 % rinkos. Po truputį plinta ir Symbian bei Linux operacinių sistemų naudojimas.

Gamintojai
----------

Pagrindiniai delninių kompiuterių gamintojai (skliaustuose – rinkos dalis 2003 metais):

* palmOne (40 %)
* Hewlett-Packard (22 %)
* Sony (14 %)
* Dell (6 %)
* Toshiba (3 %)
* Handspring
* HandEra
* Casio
* NEC
* Symbol Technologies
* Sharp

Visi delninių kompiuterių gamintojai:

* Archos
* ASUS
* DELL
* Eten
* Fujitsu-Siemens
* Garmin
* HP
* Mitac
* NeoNode
* Palmax
* Palm
* Qtek
* RoverPC
* Samsung
* Sharp
* T-Mobile
* Toshiba

Nuorodos
--------

* Wikipedia on your PDA Archyvuota kopija 2005-03-19 iš Wayback Machine projekto.
| **Tricholoma sulphureum** |
| --- |
| Geltonasis baltikas (*Tricholoma sulphureum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Baltikas  *( Tricholoma)* |
| Rūšis: | Geltonasis baltikas  *( Tricholoma sulphureum)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Geltonasis baltikas** (lot. *Tricholoma sulphureum*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Lapuočių miškai, ąžuolynai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Auga po ąžuolais, lazdynais, beržais, lieknesnis nei žaliuokė.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–5 (8) cm skersmens, smulkiai plaušuota, žalsvai geltona, sieros geltonumo, centrinėje dalyje violetinio atspalvio. Lakšteliai sieros geltonumo, priaugtiniai. Kotas 5–10×0,5–1,5 cm dydžio, kepurėlės spalvos. Trama nemėsinga, kieta, žalsvai geltona, aitraus dujų kvapo, nemalonaus skonio. Sporos 8–11×5,5–6,5 μm.

**Būdingi požymiai:** žalsvai geltonos spalvos grybas, trama geltona, nemalonaus kvapo ir skonio.

Auga pavieniui. Nuodingas. Dažnas. Panašus į žaliuokę, bet auga lapuočių miškuose, ir, skirtingai nei ši, nemaloniai kvepia ir yra neskanus. Gali pasitaikyti ir spygliuočių miškuose po beržais.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 137 psl.

Nuorodos
--------

* Geltonojo baltiko nuotraukos


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Geltonasis baltikas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Zuzana Jonikaitė** |
| --- |
| Gimė | 1902 m. vasario 14 d.Yliai, Alsėdžių valsčius |
| Mirė | 1981 m. lapkričio 26 d. (79 metai)Alsėdžiai |
|  |
| Veikla | Lietuvos kalbininkė, filologijos mokslų kandidatė. |

**Zuzana Jonikaitė** (1902 m. vasario 14 d. Yliai, Alsėdžių valsčius – 1981 m. lapkričio 26 d. Alsėdžiai) – Lietuvos kalbininkė, filologijos mokslų kandidatė.

Biografija
----------

Baigė Telšių Žemaitės gimnaziją. 1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą, mokytojavo. 1963 m. filologijos mokslų kandidatė.

1949-1970 m. dirbo Lietuvių kalbos ir literatūros institute. Tyrinėjo frazeologizmus. Su kitais rašė ir redagavo Lietuvių kalbos žodyną (t. 4-10, 1956-1976 m.) Rinko duomenis „Lietuvių kalbos atlasui", rašė kalbos kultūros klausimais.

Įvertinimas
-----------

* 1965 m. LTSR valstybinė premija, su kitais

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Sabaliauskas. *Zuzana Jonikaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 706 psl.
**Kaukolės skliautas** (lot. *Calvaria*) – viršutinė smegeninės dalis. Į skliautą įeina kaktikaulio žvynas (lot. *Squama frontalis*), pleištakaulio didžiųjų sparnų (lot. *Alae majores ossis sphenoidalis*) viršutinė dalis, momenkauliai (lot. *Ossa parietalia*), smilkinkaulio žvyninė dalis (lot. *Pars squamosa ossis temporalis*) ir pakauškaulio žvyno (lot. *Squama occipitalis*) viršutinė dalis, arba pakaušio plokštuma (lot. *Planum occipitale*).

Kaukolės skliautas, Calvaria
Kaukolės skliautą sudaro du kompaktiški kaulų sluoksniai tarp kurių yra puresnė dalis (*diploë*). Šioje tarpinėje dalyje yra raudonųjų kaulų čiulpų ir praeina diploinės venos (*venae diploicae*).

Vidinė dalis
------------

Vidinėje skliauto dalyje iškyla tarpantakis (lot. *Glabella*), abipus jo – antakių lankas (lot. *Arcus superciliaris*), šiek tiek aukščiau – porinis kaktos gumburas (lot. *Tuber frontale*), arba pakyla (lot. *Eminentia frontalis*), šone – momens gumburas (lot. *Tuber parietale*), arba pakyla (lot. *Eminentia parietalis*), o netoli momenkaulių ir pakauškaulių sandūros esti nepastovi momeninė anga (lot. *Foramen parietale*).

Šoninė dalis
------------

Šoninėje skliauto dalyje nuo kaktikaulio skruostinės ataugos (lot. *Processus zygomaticus ossis frontalis*) prasideda to paties kaulo smilkinio linija (lot. *Linea temporalis*), kurios tęsinys driekiasi lanku per momenkaulį ir smilkinio žvyninę dalį iki smilkinkaulio skruostinės ataugos pamato. Smilkinio linija apibrėžia smilkininės duobės kontūrą.

Literatūra
----------

G. Česnys, J. Tutkuvienė, A. Bartkus, V. Gedrimas, R. Jankauskas, R. Rizgelienė, J. Žukienė, „Žmogaus anatomija 1", „Vilniaus universiteto leidykla", Vilnius 2008 m. ISBN 978-9955-33-361-6
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ardeola ralloides** |
| --- |
| Geltonasis garnys (Ardeola ralloides)Geltonasis garnys (*Ardeola ralloides*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Gandriniai paukščiai  *( Ciconiiformes)* |
| Šeima: | Garniniai  *( Ardeidae)* |
| Gentis: | Tvenkininiai garniai  *( Ardeola)* |
| Rūšis: | Geltonasis garnys  *( Ardeola ralloides)* |

 |
| Binomas |
| ***Ardeola ralloides***Scopoli, 1769 |

 *Ardeola ralloides* 
**Geltonasis garnys** (*Ardeola ralloides*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis. 

Kūnas 40-49 cm, atstumas tarp išskėstų sparnų viršūnių – 82-95 cm. Kaklas trumpas, snapas trumpas ir storas, nugara ruda. Suaugėliai turi ilgas kaklo plunsknas.

Veisiasi Pietų Europoje ir Artimuosiuose Rytuose. Žiemoti skrenda į Afriką. Gyvena pelkėtose vietose šilto klimato zonose. Lizdus krauna nedidelėmis kolonijomis, dažnai kartu su kitais brastiniais paukščiais ant medžių stuobrių ar krūmuose. Deda 3-4 kiaušinius.

Minta vabzdžiais, žuvimis ir varliagyviais.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Dela Roverių giminės herbas. Pavardė reiškia 'ąžuolo'.
**dela Roverės** (*della Rovere*) – Italijos kilmingųjų šeima. Kilusi iš Savonos (Ligūrija) kaip nežymi giminė, ji vėliau iškilo pasinaudodama nepotizmu ir pravarčiomis santuokomis, kurias organizavo du popiežiai, kilę iš dela Roverių – *Francesco della Rovere* (popiežius Sikstas IV, valdęs 1471–1484 m.) ir jo sūnėnas *Giuliano* (popiežius Julijus II, valdęs 1503–1513 m.). Popiežius Sikstas IV pagarsėjo tuo, kad organizavo Siksto koplyčios, pavadintos jo vardu, statybą. *San Pietro in Vincoli* bazilika Romoje buvo dela Roverių šeimos bažnyčia.

Gvidobaldas da Montefeltras (*Guidobaldo da Montefeltro*, iš Montefeltrų) įsūnijo *Francesco Maria I della Rovere*, savo sesers sūnų ir popiežiaus Julijaus II sūnėną. Gvidobaldas, kuris buvo bevaikis, tarpininkaujant Julijui II, pasikvietė Frančeską Mariją į savo dvarą ir 1504 m. paskelbė jį savo, kaip Urbino hercogo, įpėdiniu. 1508 m. Frančeskas Marija paveldėjo Urbino hercogystę ir pradėjo naują Urbino hercogų dinastinę liniją. Ši dinastija pasibaigė 1626 m. kai popiežius Urbonas VIII Urbino hercogystę įjungė į savo Popiežiaus valstybę. Kaip kompensacija paskutiniam suvereniam hercogui buvo pažadėta, kad titulą galės paveldėti tik *Francesco Maria II della Rovere*, o po šio mirties – jo įpėdinis *Federico Ubaldo della Rovere*.

*Vittoria della Rovere*, paskutinis dela Roverių giminės narys (vienintelis *Federico Ubaldo* vaikas), ištekėjo už *Ferdinando II de' Medici*, Toskanos didžiojo hercogo. Jie turėjo dvejus vaikus – Kozimą III de Medičį (*Cosimo III de' Medici*, vėliau Toskanos didysis hercogas, kuris buvo ilgiausiai Toskaną valdęs monarchas)ir *Francesco Maria de' Medici* (vėliau tapęs bažnyčios kunigaikščiu).

Dela Roverės Urbino hercogai
----------------------------

* 1508–1538: *Francesco Maria I della Rovere* (gyv. 1490–1538 m.)
* 1539–1574: *Guidobaldo II della Rovere* (gyv. 1514–1574 m.)
* 1574–1621: *Francesco Maria II della Rovere* (gyv. 1549–1631 m.). 1624 m. hercogija panaikinta, hercogo titulą išlaikė.
* 1621–1623: *Federico Ubaldo della Rovere* (gyv. 1605–1623 m.). Jam mirus titulas buvo panaikintas.
Delikatesų parduotuvė Berlyne
**Delikatesas** (pranc. *délicatessen*) – tai ypatingas, retas arba pagal labai aukštus atrankos kriterijus atrinktas nekasdienis maistas, kuriuo paprastai mėgaujasi gurmanai. Terminas naudojamas ir perkeltine reikšme – kalbant ne apie valgį, bet apie išskirtinį, rinktinės kokybės dalyką.

Delikateso sąvoka praeityje
---------------------------

Iš prancūzų kalbos į kitas Europos šalis terminas paplito daugmaž XVI a. ir pradžioje reiškė "jautrus", "lepus". Viduramžiais prekyba delikatesais sudarė didžiąją dalį Europos prekybos su Tolimaisiais rytais ir arabų kraštais.
Pati sąvoka smarkiai keitėsi: kadaise delikatesais buvo laikomos net bulvės, arbata ir ryžiai.

Šiuolaikinis delikateso suvokimas
---------------------------------

Mūsų laikais neginčijamu delikatesu laikomi juodieji ikrai. Kiti delikatesai: varlių šlaunelės, triufeliai (grybų rūšis, kitaip vadinama trumais), sraigės, austrės, šampanas, kai kurie egzotiški vaisiai, žąsų kepenėlių paštetas (*Foie gras*), padažai, tam tikros sūrių rūšys, kai kurie mėsos produktai, prieskoniai (pvz. brangiausias pasaulyje prieskonis šafranas, vanilė ir net sąlyginai nebrangios „Provanso žolės"), balzaminis actas ir kt. Japonų virtuvėje delikatesu laikomos ir „fugu" (žuvų rūšis, lot. *Takifugu rubripes*, lietuviškai – keturdantės pūsliažuvės). Kai kurie delikatesai vertinami prieštaringai, pvz. kregždžių lizdai.

Neginčijamas delikatesas visame pasaulyje – juodieji ikrai

Apibrėžimo problema
-------------------

Pasaulyje nėra vieningo delikatesų apibrėžimo, ši sąvoka nereglamentuojama įstatymais (išskyrus retas dalines išimtis), todėl kai kas išnaudoja šią spragą ir reklamos tikslais naudoja terminą sau palankia linkme.

Nuorodos
--------

* Straipsniai apie visus pagrindinius delikatesus[neveikianti nuoroda]
Koordinatės: 17°35′ p. pl. 142°39′ v. ilg.﻿ / ﻿17.583°š. pl. 142.650°r. ilg.﻿ / 17.583; 142.650

Hikueru atolas iš kosmoso
**Hikueru** – atolas Prancūzijos Polinezijoje, centrinėje Tuamotu salyno dalyje, 700 km į rytus nuo Taičio. Sausumos plotas – 8 km². Gyvena 179 gyventojai (2017 m.). Gyventojų tankumas – 22,3 žm./km². Į eina į Hikueru komuną.

Atolas ovalios formos, 15 km ilgio. Užima 8 km² plotą. Lagūna gili, neturi laivybinių protakų, tačiau yra kelios nedidelės protakos. Lagūnos plotas – 79 km². Pagrindinė gyvenvietė – Tapupatis. Pagrindinė ūkio šaka – kopros apdirbimas. Be to, renkami perlai. Yra aerodromas. Populiari pramoga – povandeninis nardymas.

Hikueru salą 1768 m. atrado prancūzų jūrininkas Luisas Antuanas de Bugenvilis. Istoriniuose šaltiniuose minima *Melville* ir *San Juan* pavadinimais. 1906 m. salą nusiaubęs uraganas pražudė 377 gyventojus. Salą kūrinyje „Pietų Jūrų pasakojimai" (*„South Sea Tales"*) aprašo Džekas Londonas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)

Nuorodos
--------

* Žemėlapiai Archyvuota kopija 2007-02-03 iš Wayback Machine projekto.
| **Zvi Yehuda Kook** |
| --- |
| Gimė | 1891 m. balandžio 23 d.Kriukai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1982 m. kovo 9 d. (90 metų)Jeruzalė, Izraelis |
|  |
| Veikla | Rabinas, mokytojas, visuomenės veikėjas. |

**Zvi Jehuda Kukas** (1891 m. balandžio 23 d. Žeimelyje, Rusijos imperija – 1982 m. kovo 9 d. Jeruzalėje, Izraelis) – rabinas, mokytojas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Gimė 1891 m. balandžio 23 d. Žeimelyje. Tėvas Abraham Isaac Kook buvo pirmasis Palestinos aškenazių rabinas, 1896 m. su šeima persikraustė į Bauskę. 1904 m. su šeima emigravo į Palestiną, kur jo tėvas tapo Jafos rabinu. 1906 m. pradėjo mokytis Jeruzalės ješivoje. 1910 m. spausdino savo tėvo knygas. Siekdamas dar labiau gilintis į religijos studijas išvyko mokytis į Halberštato ješivą Vokietijos imperijoje. 1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, suimtas kaip priešiškos Rusijos imperijos pilietis, tačiau buvo greitai paleistas ir išvyko į Šveicariją, kur dėl karo buvo įstrigęs jo tėvas. 1920 m. grįžo į Palestiną ir pradėjo mokyti *Netzakh Israel* mokykloje. Po metų išvyko į Europą, kur propagavo savo tėvo religines idėjas. 1922 m. Varšuvoje susituokė su Chava Lea Hutner. Grįžęs į Palestiną nuo 1923 m. buvo *Mercaz HaRav* ješivos direktorius, o nuo 1952 m. roš ješiva. Po Šešių dienų karo 1967 m. buvo vienas iš tų žmonių, kurie skatino Izraelio valdžią pradėti naujakurių statybas Gazos ruože ir Vakarų Krante, siuntė savo studentus statyti namų. Mirė 1982 m. kovo 9 d. Jeruzalėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija (ang.)
Rytų Timoro vėliava (Santykis: 1:2)
**Rytų Timoro vėliava** – oficiali Rytų Timoro valstybės vėliava, priimta 2002 metais. Rinkimus laimėjus FRETILIN (*Frente Revolucionária de Timor-Leste Independente*), buvusiam judėjimui už Rytų Timoro nepriklausomybę (po atgavimo tapusi politinė partija), buvo sugrąžinti dauguma simbolių, kurie buvo sukurti 1975 m. Tarp jų buvo ir vėliava, kuri yra kiek modifikuota pačios FRETILIN vėliava. Tai vienintelis nacionalinis simbolis, aprašytas šalies konstitucijoje.

Oficialus šalies vėliavos aprašymas
-----------------------------------

* Vėliava yra stačiakampio formos ir jame suformuoti du lygiašoniai trikampiai, kurių pagrindai sutampa. Vienas trikampis juodas ir jo aukštis yra lygus vienai trečiajai uždengto geltono trikampio ilgio, kurio aukštis lygus pusei vėliavos ilgio. Juodo trikampio centre yra balta penkiakampė žvaigždė, reiškianti šviesą, kuri veda. Vienas iš baltos žvaigždės kampų yra pasuktas į viršutinį dešinį vėliavos kraštą. Likusi vėliavos dalis yra raudona.

* Spalvų reikšmės:
	+ Geltona – kolonizacijos palikti pėdsakai
	+ Juoda – tamsa, kurią reikia nugalėti
	+ Raudona – kova už tautinę nepriklausomybę
	+ Balta – taika

(Vertimas iš Demokratinės Rytų Timoro Respublikos Konstitucijos, II dalies, 15 skyriaus)

Ankstesnės vėliavos
-------------------

Timoriečių politinės partijos ir organizacijos buvo pasiūliusios kitokią vėliavą per pirmąjį Rytų Timoro Nacionalinį Suvažiavimą, kuris įvyko 1998 balandį Portugalijoje. Iš pradžių ši vėliava buvo FALINTIL, Rytų Timoro Išlaisvinimo Armijos (*Forças Armadas de LIbertação Nacional de Timor Leste*), vėliava. Dėl FALINTIL populiarumo buvo pasiektas bendras susitarimas pritaikyti jai laikinos Rytų Timoro vėliavos statusą. 2002 ji buvo pakeista dabartiniu dizainu.

Kuriant konstituciją ir svarstant vėliavos dizainą buvo siūloma pridėti dar ir žalią spalvą, tačiau, ją priėmus, pasikeitė tik kai kurios jos apibrėžimo detalės. Prieš tai figūravusi violetinė - raudona spalva virto tik raudona, o auksinė - geltona tapo tiesiog geltona. Be to, geltona spalva pakeitė ir reikšmę: juodraščiuose simbolizavusi tautos gerovę, turtingumą, galutinis variantas apibrėžė kolonizacijos paliktus pėdsakus.

**Azijos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Afganistanas · Armėnija · Azerbaidžanas · Bahreinas · Bangladešas · Brunėjus · Butanas · Filipinai · Gruzija · Indija · Indonezija · Irakas · Iranas · Izraelis · Japonija · Jemenas · Jordanija · JAE · Kambodža · Kataras · Kazachija · Kinija · Kipras · Kirgizija · Kuveitas · Laosas · Libanas · Malaizija · Maldyvai · Mianmaras · Mongolija · Nepalas · Omanas · Pakistanas · Pietų Korėja · Rusija · Rytų Timoras · Saudo Arabija · Singapūras · Sirija · Šiaurės Korėja · Šri Lanka · Tadžikija · Tailandas · Taivanas · Turkija · Turkmėnija · Uzbekija · Vietnamas
Abchazija · Kalnų Karabachas · Honkongas · Makao · Palestina · Pietų Osetija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Rytų Suomijasuom. *Itä-Suomen lääni*  šved. *Östra Finlands län* |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  ←  ←  | **1998 – 2010** |  |

 |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Suomijos vėliava Suomija |
| **Administracinis centras** | Mikelis |
| **Regionai** | 3 |
|  |
| **Gyventojų** | 588 106 (2002) |
| **Plotas** | 48 726 km² |

**Rytų Suomija** (suom. *Itä-Suomen lääni*, šved. *Östra Finlands län*) - buvusi Suomijos provincija. Šiaurėje ribojosi su Oulu provincija, vakaruose su Vakarų Suomijos provincija, pietuose su Pietų Suomijos provincija, rytuose su Rusijos Federacijos Karelijos Respublika. 

Provincija buvo dviejų senųjų provincijų - Savonijos ir Karelijos teritorijoje. Ji buvo suformuota 1998 m. sausio 1 d. sujungus Mikelio, Kuopijo ir Šiaurės Karelijos provincijas. Tarp Suomijos provincijų buvo ketvirta pagal plotą ir trečia pagal gyventojų skaičių. Panaikinta 2010 m. sausio 1 d. naikinant visas Suomijos provincijas.

Padalinimas
-----------

Rytų Suomija buvo padalinta į tris regionus:

* Šiaurės Kareliją
* Šiaurės Savoniją
* Pietų Savoniją.

Šiuos regionus sudarė 66 savivaldybės. 

|  |  |
| --- | --- |
| **Buvusios Suomijos provincijos (1997-2010 m.)** |  |
| Alandų salos • Laplandija • Oulu • Pietų Suomija • Rytų Suomija • Vakarų Suomija |
| Hilasangl. *Hilo* |
| --- |
| *Hilo įlanka ir miestas* |
|  |
| 

HilasHilas

19°42′20″ š. pl. 155°05′09″ v. ilg.﻿ / ﻿19.70556°š. pl. 155.08583°r. ilg.﻿ / 19.70556; 155.08583﻿ (Hilas)Koordinatės: 19°42′20″ š. pl. 155°05′09″ v. ilg.﻿ / ﻿19.70556°š. pl. 155.08583°r. ilg.﻿ / 19.70556; 155.08583﻿ (Hilas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-10) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Havajai Havajai |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 47 345  |
| **Plotas** | 151,4 km² |
| **Tankumas** (2007) | 313 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Hilas |

**Hilas** – miestas JAV Havajų valstijoje. Tai didžiausias Havajų salos miestas, antras pagal dydį (po Honolulu) valstijos miestas.

Demografija
-----------

2000 metų duomenimis jame gyveno 40 759 žmonės. Vidutinį namų ūkį sudaro 2,70 žmogaus, o vidutinę šeimą – 3,19. 24,7 proc. gyventojų buvo iki 18 metų, 10,3 proc. – nuo 18 iki 24, 24,4 proc. nuo 25 iki 44 metų, 23,9 proc. – 45 iki 64 metų ir 16,7 proc. – 65 metų ir vyresni.

Verslas
-------

Hilo yra itin gerai išvystytas turizmo sektorius. Hilo veikia daug prekybos centrų, kino teatrų, viešbučių, restoranų ir įvairių parduotuvių miesto centrinėje dalyje.

Įžymūs žmonės
-------------

Robert Kiyosaki – ekonomikos teorijų kūrėjas, įžymus investuotojas, knygų autorius.

Nuorodos
--------

* Hilo 2025 Archyvuota kopija 2005-11-22 iš Wayback Machine projekto.
Gyventojų skaičiaus raida
Rytų Timore gyvena apie vieną milijoną žmonių. Dėl didelio gimstamumo ir grįžtančių pabėgėlių, paskutiniu metu šis skaičius sparčiai išaugo. Gyventojai ypatingai koncentruojasi aplink Dilį.

Populiacijos duomenys
---------------------

**Populiacija:** 1 019 252 (2004)

* pastaba: pagal kitų šaltinių apytikrius apskaičiavimus šis skaičius gali kristi iki 800 000

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 37,8 % (vyrai 196 007; moterys 189,584)
* *15-64 m.:* 59,2 % (vyrai 308 254; moterys 295,584)
* *65 m. ir daugiau:* 2.9 % (vyrai 14 663; moterys 15 160) (2004)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendras:* 66 metų
* *vyrų:* 64 metų
* *moterų:* 68 metų (2004)

**Prieaugis:** 2,11 % (2004)

**Gimstamumas:** 27,46 gimusiųjų/1000 gyv. (2004)

**Mirtingumas:** 6,36 mirusiųjų/1000 gyv. (2004)

**Migracija:** 0 migrantų/1000 gyv. (2004)

**Lyčių santykis:**

* *gimstant:* 1,05 vyr./moter.
* *0-14 m.:* 1,03 vyr./moter.
* *15-64 m.:* 1,04 vyr./moter.
* *65 m. ir daugiau:* 0,97 vyr./moter.
* *bendra populiacija:* 1,04 vyr./moter. (2004)

**Kūdikių mirtingumas:**

* *bendras:*48,86 mirusiųjų/1000 gyv.
* *vyrų:* 55,34 mirusiųjų/1000 gyv.
* *moterų:* 42,05 mirusiųjų/1000 gyv.

**Vaisingumo rodiklis:** 3,7 vaiko/1 moteriai (2004)

**Tautybė:** timoriečiai

**Etninės grupės:** australoneziečiai (malajo - polineziečiai), papuasai, maža kinų bendruomenė

Religija
--------

Rytų Timoras ir Filipinai – dvi katalikiškos valstybės Rytų Azijoje. Religinė struktūra: katalikai (90 %), musulmonai (4-5 %), protestantai (3 %), nedidelės hinduistų, budistų, animistų bendruomenės.

Kalbos
------

Oficialios kalbos tetum ir portugalų. Taip pat vartojamos indoneziečių, anglų, papuasų ir kitos. Iš viso vartojama apie 16 vietinių kalbų.

Raštingumas
-----------

Žmonės virš 15 metų gali skaityti ir rašyti.

* *bendras:* 58.6 % (2002)

Didžiausi miestai
-----------------

* Dilis (*Dili*) apie 150 000
* Baukau (*Baucau*) apie 16 000

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rytų Timoro demografija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

www.indexmundi.com

  

v • a • r **Azijos gyventojai** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachija |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas
| Hila |
| --- |
| Hila netoli Riversaido Hila netoli Riversaido |
| **Ilgis** | 1044 km |
| **Baseino plotas** | 150 737 km² |
| **Vidutinis debitas** | 172 m³/s |
| **Ištakos** | Kolorado plynaukštė |
| **Žiotys** | Koloradas |
| **Šalys** | Jungtinės Valstijos |
|  |
|  **Vikiteka** | Hila |

**Hila** arba **Chila** (angl. *Gila River*, ood. *Gila Akimel*) – upė pietų JAV, Naujosios Meksikos ir Arizonos valstijose; Kolorado kairysis intakas. Prasideda Naujosios Meksikos pietvakariuose, Kolorado plynaukštėje. Teka pietvakarių, pietų kryptimi dykumingomis plynaukštėmis, vietomis sudaro kanjonus. Žemupyje pasiekia Hilos dykumą, kur vaga dažniausiai būna sausa. Tik po liūčių vanduo pasiekia Kolorado upę ties Juma.

Didžiausias intakas – Solt Riveris (dešinysis).

Upė patvenkta Kūlidžo užtvanka, susidaręs 7800 km² ploto San Karloso tvenkinys. Miestai prie Hilos: Safordas, Globas, Kūlidžas, Čandleris, Avondeilas, Juma.

Upės baseinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 469
Degutas
Deguto degykla Gailiškėje, Kelmės rajonas
**Degutas** – kietojo kuro (akmens anglių, durpių, skalūnų, medienos) sausosios distiliacijos produktų kondensatas. Aliejinės konsistencijos, specifinio kvapo, rudos ar juodos spalvos medžiaga. Netirpus vandenyje. Jo sudėtis priklauso nuo kuro rūšies ir distiliacijos temperatūros. Praeityje degutas buvo plačiai vartojamas medinėms valtims, laivams, stogams sandarinti. Šiuo metu dažniausiai nereikalinga, todėl poreikis labai sumažėjęs. Mažais kiekiais degutas vis dar naudojamas kaip prieskonis specifiniuose saldainiuose, alkoholiniuose gėrimuose. 

Degutas, gautas žemoje temperatūroje pusiau koksuojant rusvąsias anglis žemoje temperatūroje (apie 550 °C), yra alifatinės prigimties ir vadinamas pirminiu. Jame esama angliavandenilių (sočiųjų, nesočiųjų, naftenų) ir šiek tiek aromatinių junginių. Perdirbant pirminį degutą, gaunamas benzinas, soliarinė alyva, parafinas, fenoliai, piridino bazės, organinės rūgštys. Aromatinės prigimties degutas gaunamas iš akmens anglių, koksuojamų aukštoje temperatūroje (apie 1100 °C). Iš jo gaunami aromatiniai junginiai – toluenas, ksilenas, piridino bazės, anilinas, naftalinas, antracenas, naftenai, chinolinas, vartojami kaip žaliava gauti organiniams dažams, vaistams, sprogstamosioms medžiagoms.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Degutas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, II t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1977. T.II: Bangladešas-Demokratinis
| **Motacilla citreola**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Geltongalvė kielė (Motacilla citreola)Geltongalvė kielė (*Motacilla citreola*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Kieliniai  *( Motacillidae)* |
| Gentis: | Kielės  *( Motacilla)* |
| Rūšis: | Geltongalvė kielė  *( Motacilla citreola)* |

 |
| Binomas |
| ***Motacilla citreola***Pallas, 1776 |

**Geltongalvė kielė** (*Motacilla citreola*) – kielinių (*Motacillidae*) šeimos paukštis.

Paplitimas
----------

Arealas suskaidytas. Paplitusi Eurazijoje nuo rytinės Baltijos jūros pakrantės iki Viliujo aukštupio. Šiaurėje arealas siekia arktines platumas, Obės, Jenisėjaus žemupį. Pietinė arealo riba eina Pečioros aukštupiu, Obės, Jenisėjaus vidurupiu. Kita arealo dalis yra tarp Maskvos srities ir Didžiojo Chingano kalnų. Šis arealas pietuose eina iki Tian Šanio, Pamyro, Altajaus, Hindukušo, Himalajų, Volgos vidurupio. 

Žiemoja arealo pietinėje dalyje, taip pat Indijoje, Šiaurės Afrikoje.

Lietuvoje reta, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Kartais užskrenda, yra pastebėtų perinčių geltongalvių kielių (Žuvinte). Čia lankosi porūšis *Motacilla citreola werae*. Lietuvoje kasmet peri 150-200 porų.

Išvaizda
--------

Geltongalvės kielės patelė
Geltongalvė kielė didesnė už geltonąją kielę ir nuo jos skiriasi pilka nugara. Patino galva ir kaklas ryškiai geltoni, nugara pilka, antuodegis juosvas. Plunksnų kraštai balsvi. Patelės galva gelsvai žalsva, o pagurklyje nėra dėmių. Sveria 14-24 g.

Elgsena
-------

Gyvena pelkėtose vietovėse, nendrėmis apaugusiose aukštapelkėse, užpelkėjusiose viksvinėse pievose. Per migraciją laikosi apaugusiose ežerų ir upių pakrantėse. Skraido grupėmis, mėgsta tupėti ant aukštesnių žolių, krūmų. 

Lizdą suka ant žemės arba kupstuose iš žolės stiebų, gerai užmaskuoja. Kiaušinius deda gegužę. Dėtį sudaro nuo 4 iki 7 šviesūs, rudai pilki su tamsiomis dėmėmis kiaušiniai. Peri 13-14 dienų. Veda vieną vadą.

Mityba
------

Geltongalvė kielė minta daugiausia vabzdžiais, jauniklius maitina lervomis, drugiais, vabalais.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Geltongalvė kielė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „Lietuvos fauna": Paukščiai 2. Vilnius, „Mokslas", 1991 m.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Misijos Rytų Misjonese
**Rytų Misjonesas** arba ***Rytinės Misijos*** (isp. *Misiones Orientales*) – istorinis regionas Pietų Amerikoje, Urugvajaus upės kairiajame krante. Dabar priklauso Brazilijai, Pietų Rio Grandės valstijai.

Kartu su dabartine Misjoneso provincija Argentinoje ir Misjoneso departementu Paragvajuje Rytų Misjonese 1609–1756 m. veikė praktiškai nepriklausomos jėzuitų redukcijos. Jose buvo atsisakyta vergijos, buvo pagal Bibliją kuriama lygybė.

Po 1750 m. Madrido sutarties Rytų Misjonesas atiteko Portugalijai, o septynios čia buvusios redukcijos turėjo persikelti į Ispanijos pusę. Gvaraniai, gyvenę misijose nesutiko persikelti ir stojo į gvaranių karą, kurį numalšino jungtinės ispanų–portugalų pajėgos.

Po 1777 m. Pirmosios San Ildefonso sutarties Rytų Misjonesas kuriam laikui grąžintas Ispanijai, bet po 1802 m. Badachoso sutarties vėl atiteko Portugalijai. Nuo 1822 m. tapo Brazilijos dalimi.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Rytų Malaizijos vieta žemėlapyje
**Rytų Malaizija** – vienas iš dviejų Malaizijos regionų. Šį regioną sudaro dvi valstijos – Saravakas ir Sabahas bei viena federalinė teritorija – Labuanas. Rytų Malaizija yra mažiau apgyvendinta ir mažiau naudojama pramonei, nei Vakarų Malaizija, tačiau rytinė Malaizijos dalis turi didesnę teritoriją ir daugiau natūralių gamtos išteklių – tarp jų daugiausiai dujų ir naftos.

Rytų Malaizijoje yra du UNESCO pasaulio paveldo sąraše įrašyti gamtos objektai – Gunung Mulu nacionalinis parkas ir Kinabalu kalnas kartu su jį supančiu nacionaliniu parku.

|  |  |
| --- | --- |
| Malaizijos valstijos |  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| **Vakarų Malaizija:** | Džohoras | Kedahas | Kelantanas | Malaka | Negeri Sembilanas | Selangoras | Pahangas | Perakas | Perlisas | Penangas | Terenganu  Kvala Lumpūras | Putradžaja |
| **Rytų Malaizija:** | Labuanas | Sabahas | Saravakas |

 |
**LaMia skrydis 2933**|  |
| **Data** | 2016 m. lapkričio 29 d. |
| **Vieta** | Antiokijos departamentas, Kolumbija |
| **Aukų skaičius** | 71 |
| **Išlikusių gyvų skaičius** | 6 |
| **Lėktuvas** | BAe 146 |
| **Avialinijos** | LaMia Bolivia |
|

**LaMia skrydis 2933** (LMI 2933) patyrė avariją 2016 m. lapkričio 29 d. šiaurės Kolumbijoje, Antiokijos departamente. Jis skrido iš Santa Krus de la Siera į Medeljiną. Šiuo lėktuvu skrido Brazilijos futbolo komanda Chapecoense, kuri turėjo dalyvauti 2016 m. Copa Sudamericana turnyro finale.

Katastrofoje žuvo didelė dalis futbolo komandos, įgula ir 21 žurnalistas. Tarp išgyvenusių buvo trys futbolininkai.

Lėktuvas priklausė užsakomųjų skrydžių bendrovei iš Bolivijos LaMia.

Kolumbijos oro erdvėje lėktuvo pilotai skrydžių valdymo centrui buvo pranešę apie elektros gedimą, vėliau lėktuvas patyrė avariją 3 300 m aukštyje. Kolumbijos kariškiai dėl susidariusio rūko negalėjo iš karto pasiekti avarijos vietos, o pirmieji gelbėtojai įvykio vietoje pasirodė tik po dviejų valandų.

Spėjama, kad avarijos priežastimi galėjo būti pasibaigęs kuras, mat planuoto maršruto nuotolis šiek tiek didesnis, nei gali nuskristi British Aerospace 146 lėktuvas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  76 Killed In Colombia Plane Crash, Brazil Football Players Among 5 Survivors
2. ↑  Colombia plane crash: 71 dead on Brazil soccer team’s charter flight
3. ↑  Chapecoense planea velorio masivo en el estadio Arena Condá (ispaniškai).
4. ↑
5. ↑  2016-11-28 LAMIA Avro RJ-85 crashed near Medellin with 77 on board Archyvuota kopija 2016-12-06 iš Wayback Machine projekto.
| **Anodonta cygnea** |
| --- |
| Didžioji bedantė (*Anodonta cygnea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Moliuskai  *( Mollusca)* |
| Klasė: | Dvigeldžiai  *( Bivalvia)* |
| Būrys: | Geldutiniai  *( Unionoida)* |
| Šeima: | Unionidai  *( Unionidae)* |
| Gentis: | Bedantės  *( Anodonta)* |
| Rūšis: | Didžioji bedantė  *( Anodonta cygnea)* |

 |

**Didžioji bedantė** (*Anodonta cygnea*) – dvigeldžių moliuskų rūšis. Paplitusi Europoje, Azijoje, Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje dažna, bet nyksta.

Šviesiai rudi moliuskai užauga iki 23 cm ilgio. Gyvena įsiraususi upių dumble ar smėlyje. Minta pro sifoną filtruodama vandenį: pro žiauninį – vanduo įteka, o pro kloakinį – išteka. Lervos prisitvirtina ant žuvų kūno, minta vandenyje esančiomis medžiagomis, o po kelių savaičių subrendusios, nukrenta ant dugno.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Moliuskai. *Didžioji bedantė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. 140 psl.
*Šis straipsnis apie augalų ligą. Apie kaimą skaitykite straipsnyje Deguliai (kaimas).*
**Deguliai**, arba antraknozė – augalų liga, kurią sukelia grybšių (*Deuteromycetes*) poskyrio svylagrybių (*Gloeosporium*) ir deguliagrybių (*Colletotrichum*) genčių kai kurių rūšių grybai.

Liga reiškiasi dėmėmis ant įvairių augalo organų. Dėmės, kartais ir žalias audinys, būna su tamsiais kauburėliais – acervulėmis. Ligoti lapai džiūsta, plonesni stiebai dėmių vietose lūžta.

Lietuvoje deguliais dažniausiai serga agrastai, serbentai, avietės, dobilai, pupelės, beržai, drebulės. Agrastų ir serbentų degulius sukelia (*Gloeosporium ribis*). Dažniau pažeidžia lapus. Aviečių degulius sukelia avietinis svylagrybis (*Gloeosporium venetum*). Dažniau pažeidžia stiebus. Beržų degulius sukelia beržinis svylagrybis (*Gloeosporium betulinum*). Ant lapų atsiranda raudonai rudų, apskritų dėmių. Dobilų degulius sukelia stiebinis svylagrybis (*Gloeosporium caulivorum*), kuris pažeidžia stiebus. Ant jų atsiranda juodai rudų, pailgų arba netaisyklingos formos dėmių. Drebulių degulius sukelia drebulinis svylagrybis (*Gloeosporium tremulae*). Lapų dėmės pilkos, rudais pakraščiais, apskritos arba netaisyklingos formos. Pupelių degulius sukelia pupelinis (*Colletotrichum lindemuthianum*). Deguliai pažeidžia visus antžeminius organus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rožė Žuklienė. *Deguliai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 570 psl.
Rytų Sibiro jūra žemėlapyje
Laptevų ir Rytų Sibiro jūrų vaizdas iš kosmoso
**Rytų Sibiro jūra** (rus. *Восточно-Сибирское море*, jak.  *Илин Сибиирдээҕи байҕал*) – Arkties vandenynui priklausanti jūra šiaurinėje Azijos dalyje. Vakaruose jos riba yra Naujojo Sibiro salos, o rytuose – Vrangelio sala. Vakaruose ribojasi su Laptevų jūra, o rytuose su Čiukčių jūra. Su Laptevų jūra jungiasi Dmitrijaus Laptevo, Eterikano ir Sanikovo sąsiauriais, su Čiukčių jūra – De Longo sąsiauriu. Plotas – 913 000 km². Gylis siekia 915 m.

Didžiausios įlankos: Čaūno užutėkis, Kolymos įlanka, Omulio užutėkis. Didžiausios salos: Naujojo Sibiro, Lokių, Ajonas.

Į jūrą įteka Indigirka, Kolyma, Alazėja. Jos sudaro dideles deltas. Jūros dugnas sąlyginai plokščias.

Vandens temperatūra vasarą 4–8 °C (šalia upių žiočių), 0–1 °C (atviroje jūroje), žiemą nuo -1,2 °C iki -1,8 °C. Druskingumas nuo 5 ‰ prie upių žiočių iki 20 ‰, o vakaruose iki 30 ‰. Didžiąją metų dalį Rytų Sibiro jūrą dengia ledas, vasarą pratirpsta tik pietinė dalis. Potvynis vyksta kas pusė paros (aukštis iki 0,1 m).

Jūroje gaudomi jūrų vėpliai, ruoniai, žuvys (muksunas, navaga, alpinis šalvis ir kt.).

Pagrindinis uostas – Pevekas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 100
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Didžioji Matagalpa |
| --- |
| **Ilgis** | 465 km |
| **Baseino plotas** | 18 445 km² |
| **Ištakos** | Chinotegos departamentas |
| **Žiotys** | Karibų jūra |
| **Šalys** | Nikaragva |

**Didžioji Matagalpa** arba **Matagalpos Grandė** (isp. *Río Grande de Matagalpa*, misk. *Awaltara*, matag. *Ucumulalí*) – upė vidurio ir rytų Nikaragvoje, antra pagal ilgį šalyje (po Koko). Prasideda miškingose aukštumose Chinotegos departamente, sutekėjus Molino Nortės ir San Fransisko upėms. Pradžioje teka į pietus tarpukalnių slėniais Matagalpos departamentu, vėliau pasuka į rytus, teka Boako departamento riba. Žemupyje teka džiunglėmis apaugusiomis lygumomis į rytus, daugiausia Pietų Atlantiko regiono teritorija. Įteka į Karibų jūrą į šiaurę nuo Perlų lagūnos.

Didžiausi intakai: Tuma, Mura, Olama.

Upė daugelyje vietų patvenkta (ypač Matagalpos departamente). Daug kur užteršta buitinėmis nuotėkomis. Didesnės gyvenvietės prie Didžiosios Matagalpos: Matagalpa, Sebakas, Siudad Darijas, La Krus de Rio Grandė, Karavala.
L 98-59 b planeta dailininko įsivaizdavimu
**L 98-59 b** (dar žymima **TOI-175 b**,[1] **TIC 307210830**[2]) – egzoplaneta, skriejanti apie raudonąją nykštukę L 98-59, esančią Skraidančios Žuvies žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi 35 šviesmečius.[3]

Planetos masė siekia 0,437 Žemės masės, o spindulys – 0,8 Žemės spindulio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 2,3 paros, jos orbitos spindulys – 0,0233 av, o ekscentricitetas – 0,1.[4] Ar ši planeta turi atmosferą, nėra žinoma.[3] Planeta skrieja per arti savo žvaigždės, kad patektų į gyvybės zoną. Visgi L 98-59 b, kaip ir kitos dvi L 98-59 sistemos planetos, patenka į vadinamąją Veneros zoną (jose gali įsivyrauti šiltnamio efektas ir susidaryti tanki atmosfera).[5]

Apie L 98-59 b atradimą pranešta 2019 m. Planeta aptikta tranzitų metodu. Iš viso L 98-59 sistemoje atrastos 3 planetos[4] (L 98-59 b yra artimiausia L 98-59 žvaigždei). 2019 m. duomenimis, L 98-59 b buvo mažiausia TESS kosminiu teleskopu (angl. *Transiting Exoplanet Survey Satellite*) aptikta egzoplaneta.[3]

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Planet L 98-59 b. The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-01-24.
2. ↑  „The L 98-59 System: Three Transiting, Terrestrial-size Planets Orbiting a Nearby M Dwarf". The Astronomical Journal. Nuoroda tikrinta 2020-01-24.
3. 1 2 3  „TESS Discovers Its Tiniest World To Date". *NASA*. Nuoroda tikrinta 2020-01-24.
4. 1 2  „L 98-59 b". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-01-24.
5. ↑  TESS Discovers Planetary System with Three Terrestrial-Size Exoplanets. *Sci-News.com*. Nuoroda tikrinta 2020-01-24.
*Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.*
Koordinatės: 55°15′17″š. pl. 26°15′53″r. ilg.﻿ / ﻿55.2546°š. pl. 26.2648°r. ilg.﻿ / 55.2546; 26.2648

|  Ceikinių Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Ignalinos |
| **Savivaldybė** | Ignalinos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Ceikiniai |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 19 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | Po I pasaulinio karo |

**Ceikinių Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Ceikinių kaime, 13 km į pietryčius nuo Ignalinos. Liaudies architektūros formų.

Istorija
--------

1622 m. minimas Ceikinių evangelikų reformatų kunigas. 1700 m. reformatų bažnyčios nebuvo. Pirmoji katalikų bažnyčia pastatyta iki 1675 metų. Mikalojus Šmigelskis 1773 m. pastatė naują medinę bažnyčią. Kajetonas Šmigelskis 1799 metais pastatė bažnyčią ant akmeninių pamatų. Ji ne kartą degė per karus.

1831 m. kunigas A. Labutis suorganizavo sukilėlių būrį ir puolė Rusijos imperijos kariuomenės įgulą Švenčionyse. I pasaulinio karo metais bažnyčia sudegė ir atstatyta tik po karo. 1921 m. įsteigta parapija. XX a. pradžioje klebonavęs Ignotas Šopara (1864–1931) ragino jaunimą mokytis, ugdė tautinę sąmonę. Jis buvo skundžiamas valdžiai, 1911 m. teisiamas. Lenkijos okupacijos metais veikė šv. Kazimiero, „Ryto" draugijų skyriai. Klebonas Bronius Laurinavičius (1913–1981) 1947 m. bažnyčią padidino. Klebonas Karolis Garuckas (1908–1979), palaidotas šventoriuje, gynė tikinčiųjų teises, buvo vienas iš 1976 m. Lietuvos Helsinkio grupės narių, palaidotas bažnyčios šventoriuje. 

2016 m. balandžio 5 d. bažnyčią nuniokojo gaisras. Bažnyčioje buvo kultūros paminklas – krucifikso skulptūra „Nukryžiuotasis" (unik. kodas 8872). Tai XX a. I pusės liaudies meistro darbas.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su bokšteliu. Įrengti 5 altoriai. Šventoriuje stovi 3 aukštų medinė varpinė. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* Senoji bažnyčia, 2009 m.Senoji bažnyčia, 2009 m.
* Ceikinių bažnyčios varpasCeikinių bažnyčios varpas
* Atstatoma bažnyčia, 2017 m. gegužėAtstatoma bažnyčia, 2017 m. gegužė
* Galinė dalisGalinė dalis
* Ruošiami bokšteliaiRuošiami bokšteliai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ignalinos r. gaisras nusiaubė medinę bažnyčią[neveikianti nuoroda]
2. ↑  „Skulptūra". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2016-04-05.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ceikinių Švč. Mergelės Marijos Vardo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Ceikinių parapija Archyvuota kopija 2016-05-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Midlandsas (reikšmės).*
Rytų Midlandso regionas Anglijos žemėlapyje
**Rytų Midlandsas** (angl. *The East Midlands*) – vienas iš regionų vidurio Anglijoje, arba Midlandse. Yra NUTS 1 lygmenyje dėl statistinių tikslų. Regionas apima Notingamšyrą, Derbišyrą, Lesteršyrą, Rutlandą, Nortamptonšyrą ir didelę dalį Linkolnšyro.

Geografija
----------

Aukščiausias taškas regione yra *Kinder Scout* plynaukštė Pyk Distrikto nacionaliniame parke. Jos aukštis yra 636 m virš jūros lygio. Geografinis Anglijos centras yra vakarų Lesteršyre. Apie 88 % regiono užima kaimo vietovės.

Didžiausi Rytų Midlandso miestai: Notingemas, Lesteris, Derbis, Česterfildas, Keteringas, Linkolnas, Lafborou, Mensfildas ir Nortamptonas. Lestris yra didžiausias regiono miestas.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAnglijos regionai |
| --- |
|  |
| 
Londonas · Pietvakarių Anglija · Pietryčių Anglija · Vakarų Midlandsas · Šiaurės Vakarų Anglija · Šiaurės Rytų Anglija · Jorkšyras ir Hamberis · Rytų Midlandsas · Rytų Anglija | Anglija |

 |
| Medaliai |
| --- |
| Abdelrahman Al-MasatfaAbdelrahman Al-Masatfa |
| Vyrų karatė  |
| **Atstovaujant: Jordanijos vėliava Jordanija**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Bronza** | 2020 Tokijas | 67 kg |
| Azijos čempionatas |
| **Auksas** | 2018 Amanas | 67 kg |
| **Bronza** | 2019 Taškentas | 67 kg |
| Azijos žaidynės |
| **Sidabras** | 2014 Inčeonas | 60 kg |
| **Bronza** | 2018 Džakarta | 67 kg |

**Abdelrahmanas al-Masatfa** (arab. عبد الرحمن المصاطفة, g. 1996 m. gegužės 26 d.) – Jordanijos karatistas, kuris specializuojasi kumitė rungtyse, olimpinis prizininkas.

Biografija
----------

2014 m. Azijos žaidynėse Jordanijos atstovas iškovojo sidabro medalį. 2018 m. Al-Masatfa pirmą kartą tapo Azijos čempionu.

Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Jordanijos sportininkas dalyvavo vyrų kumitė iki 67 kg svorio kategorijoje. Sportininkas laimėjo grupinį atrankos turnyrą ir pateko į atkrentamąsias varžybas. Pusfinalyje Al-Masatfa pralaimėjo Turkijos atstovui Eray Şamdan ir pelnė bronzos medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugpjūčio 5 d.
Columbia Pictures|  |
| Forma | Gamybos kompanija |
| Pramonė | Kinas |
| Įkurta | 1924 m. sausio 10 d. |
| Įkūrėjas (-ai) | Harry CohnJoe BrandtJack Cohn |
| Centrinė būstinė | Kulveris, Kalifornija, JAV |
| Svarbiausi darbuotojai | Sanford Panitch |
| Produkcija | Kino filmai, televizijos filmai |
| Savininkas (-ai) | Sony Corporation |
| Holdingas | Sony Pictures Entertainment |
| Tinklalapis | www.sonypictures.com |

**Columbia Pictures Industries, Inc.** (geriau žinoma kaip **Columbia Pictures**) –  yra amerikiečių kino gamybos įmonė ir platintoja. „Sony Entertainment" padalinys.

Istorija
--------

1918 m. brolių Kohnų ir Joe Brandto dėka buvo įkurta „Cohn-Brandt-Cohn" (CBC) kino kompanija, tuomet buvo kuriami tik trumpametražiai filmai. Siekdami pagerinti savo įvaizdį, Kohnai 1924 m. sausio 10 d. pervadino į „Columbia Pictures Corporation". „Columbia Pictures" produktų liniją daugiausia sudarė nebrangios laidos, įskaitant komedijas, sporto rungtynes, įvairius serialus ir animacinius filmus. XX a. 8-ojo deš. pradžioje kompanija beveik bankrutavo.

1990 m. kompaniją nusipirko „Sony".