recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 54°55′26.78″ š. pl. 23°55′48.8″ r. ilg.﻿ / ﻿54.9241056°š. pl. 23.930222°r. ilg.﻿ / 54.9241056; 23.930222

|  |
| --- |
| **Kauno pagrindinė mokykla „Anima"** |
| [[Vaizdas:|Kauno pagrindinė mokykla „Anima" herbas|center|100px]] |
| Kauno pagrindinė mokykla „Anima" |
| **Adresas** | Kaunas |
| **Direktorius(-ė)** | Darius Griežė |
| **Mokinių skaičius** | 306 |
| **Įkūrimo data** | 1992 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 28 |

Mokyklos kiemas
**Kauno pagrindinė mokykla „Anima"** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Žeimenos g. 58, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Buvęs įstaigos kodas 191815898. Steigėjas Kauno miesto savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Įkurta 1992 m. vasario 1 d. kaip estetinio lavinimo mokykla „Anima", mokytojos Laimos Jackevičienės iniciatyva. Mokykla išaugo iš pradinės ir išleido tik dvi dešimtokų laidas. Buvo dėstoma sustiprinta anglų kalba, vyko dramos, choreografijos pamokos. Mokykla dalyvavo projekte „Pažink ir saugok" – tai netradicinės pamokos gamtoje, kai savaitei laiko visa mokykla persikelia į vieną iš Lietuvos nacionalinių parkų.

2005 m. liepos 14 d. miesto savivaldybės taryba priėmė sprendimą reorganizuoti mokyklą – prijungti prie Eigulių vidurinės mokyklos. Profesinė sąjunga „Sandrauga" ir pagrindinės mokyklos „Anima" mokinių tėvai tais pačiais metais apskundė šį tarybos sprendimą. Teisminiai ginčai vyko kelerius metus. 2005–2006 m. m. mokykloje mokėsi 362 mokiniai, 2006–2007 m. m. – 295 mokiniai, 2007 m. rugsėjo 1 d. liko 217 mokinių. 2008 m. mokykla formaliai prijungta prie Eigulių vidurinės mokyklos.

2008 m. Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas pripažino, kad reorganizacija teisėta. Kauno meras Andrius Kupčinskas ragino prieš mokyklos uždarymą kovojusius mokinių tėvus kompensuoti savivaldybės patirtus nuostolius. Protesto akcijas prieš mokyklos sunaikinimą rengę ir bylinėjęsi su savivaldybe tėvai paštu gavo laiškus dėl savivaldybės patirtų nuostolių (apie 500 tūkst. litų) kompensavimo.

2011 m. kovo mėn. mokyklos patalpose atidarytas neformalaus užimtumo centras visai šeimai, kiek vėliau – ir privatus įmonės „Uniqum" vaikų darželis „Vaikystės kiemas".

Direktoriai
-----------

* Laima Jackevičienė
* Česlovas Lukenskas
* Darius Griežė

Žymūs mokiniai
--------------

* Augustas Didžgalvis (g. 1985 m.) – fotografas, žurnalistas
* Salomėja Zaksaitė (g. 1985 m.) – šachmatininkė, teisininkė ir kriminologė

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Anima" nori gyvuoti, 2005-05-04
2. ↑  Buvusioje „Animos" mokykloje steigs privatų darželį, 2009-12-16
3. ↑  Teismas pripažino darželį nemokiu, 2013-02-03
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ranunculus auricomus** |
| --- |
| Auksakuodis vėdrynas (Ranunculus auricomus)Auksakuodis vėdrynas (*Ranunculus auricomus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Vėdrynažiedžiai  *( Ranunculidae)* |
| Šeima: | Vėdryniniai  *( Ranunculaceae)* |
| Gentis: | Vėdrynas  *( Ranunculus)* |
| Rūšis: | Auksakuodis vėdrynas  *( Ranunculus auricomus)* |

 |

**Auksakuodis vėdrynas** (*Ranunculus auricomus*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos, vėdrynų (*Ranunculus*) genties augalas.

Daugiametis žolinis augalas. Šaknis tanki, kuokštinė. Stiebas 15-40 cm aukščio, vagotas, viršutinė dalis šakota. Apatiniai lapai 4-6, išaugę stiebo pamatinėje dalyje, ilgakočiai, sveiki arba suskaldyti į 3-5 (7) skiltis. Lapų bei skilčių kraštai karbuotai dantyti. Stiebiniai lapai iki pamato suskaldyti į lancetiškas, bukaviršūnes, lygiakraštes arba šiek tiek dantytas skiltis. Stiebo viršūnėje 3-4 žiedai. Žiedkočiai lygūs, cilindriški, gana ilgi. Taurėlapiai 5, gelsvi, 5-8 mm ilgio, kiaušiniški, plaukuoti. Vainiklapiai 7-10 mm ilgio, ryškiai geltoni, blizgantys, taip pat 5. Kuokelių daug, jie truputį ilgesni už piesteles. Vaisiai – maži, 2,5-4 mm ilgio riešutėliai su trumpais snapeliais; – susitelkę į galvutę sudaro apskritą sutelktinį vaisių.

Žydi gegužės – birželio mėn. Dažnas visoje Lietuvoje. Auga drėgnose pievose, pamiškėse, šviesiuose lapuočių miškuose, miško aikštelėse, pelkių pakraščiais. Mėgsta derlingus vidutinio drėgnumo dirvožemius. Augalas nuodingas.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 92 psl.
|  |
| --- |
| Two Tricky |
|  
Two Tricky 2001 m. „Eurovizijoje" |
| Biografija |
| Kilmė | Islandijos vėliava Islandija |
| Žanrai | popmuzika |
| Kūrinių kalbos | anglų, islandų |
| Aktyvumo metai | 2000–2003 |
| Nariai |
| Kristján Gíslason  Gunnar Ólafsson |

**„Two Tricky"** – islandų popmuzikos duetas, gyvavęs 2000–2003 m.

Duetą sudaro Gunaras Olafsonas (isl. *Gunnar Ólafsson*) ir Kristijanas Gislasonas (isl. *Kristján Gíslason*). Grupė atstovavo savo šaliai 2001 m. „Eurovizijos" dainų konkurse su daina „Angel". Nepaisant to, kad tarp „Eurovizijos" gerbėjų buvo minima kaip mėgstamiausia tų metų konkurso daina bei teigiamų atsiliepimų iš žiuri, atlikėjų pasirodymas nebuvo sėkmingas – gavę tik tris taškus (vienas taškas iš Norvegijos iš du iš Danijos), kartu su Norvegijos atstovu užėmė paskutinę vietą.

Dueto narys Gunnar Ólafsson 2011 m. dar katą atstovavo Islandijai, šį kartą kaip grupės „Sigurjón’s Friends" narys.

Nuorodos
--------

* Daina *Angel*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**August & Telma  *„Tell Me!"*** |  **Islandijos atstovai Eurovizijoje**2001 | Po to:**Birgitta  *„Open Your Heart"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Želatinos lakštas dubenėlyje
**Želatina** (pranc. *gelatine*, iš lot. *gelatus* 'sustingęs') – skaidri bespalvė arba gelsvoka, smukli, beveik beskonė medžiaga, gaunama iš gyvūnų jungiamojo audinio baltymo kolageno.

Etiketėje šis maisto priedas gali būti nurodomas numeriu E441.

Želatina yra maisto komponentas. Ji gaminama iš kiaulių, galvijų ir kitų naminių gyvūnų odų, kaulų. Kilus galvijų kempinligės („karvių pasiutligės") pavojui, imta kalbėti apie alternatyvius želatinos šaltinius, pvz. žuvis: šamažuves, tilapijas, kt.

Drebučius sudarantys negyvūniniai želatinos analogai yra agaras (malaj. *agar agar*).

Maisto chemija
--------------

Kolagenas hidrolizės metu suskyla ir sudaro polipeptidų, kurie gerai tirpsta vandenyje, mišinį. Želatinos polipeptidai sudaryti beveik išimtinai iš neesminių aminorūgščių, t. y. tokių, kurias gamina žmogaus organizmas. Todėl ši maisto medžiaga jokiu būdu negali pakeisti pilnaverčių baltymų ar kitų produktų, kuriuose yra nepakeičiamų aminorūgščių.

Vartojimas
----------

Želatina plačiai naudojama maisto, farmacijos, kosmetikos pramonėje, fotografijoje, klijų, kai kurių popieriaus rūšių, biologinių terpių gamyboje, kt.

### Farmacija

Farmacijos pramonėje iš želatinos gaminamos kapsulės vaistams ir kitiems preparatams, kadangi želatinos kapsules yra lengva nuryti.

### Kosmetika

Kosmetikoje gali būti naudojamas ir drebučių nesudaranti želatinos atmaina, vadinama hidrolizuotu kolagenu, hidrolizatu.

### Maistas

Maisto pramonėje ji vertinama kaip emulsiklis ir standiklis.

Želatinos pagrindu dažnai gaminami želė, saldainiai, ledai, jogurto ir varškės desertai, mažiau riebalų turintys produktai. Taip pat želatina naudojama skaidrinti sultis, actą.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Želatina** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Železnovodskas*Железноводск* |
| --- |
|        |
| *Miestas nuo aplinkinių kalnų* |
|  |
| 

ŽeleznovodskasŽeleznovodskas

44°08′0″ š. pl. 43°02′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.13333°š. pl. 43.03333°r. ilg.﻿ / 44.13333; 43.03333﻿ (Železnovodskas)Koordinatės: 44°08′0″ š. pl. 43°02′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.13333°š. pl. 43.03333°r. ilg.﻿ / 44.13333; 43.03333﻿ (Železnovodskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Stavropolio kraštas Stavropolio kraštas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1842 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 24 768  |
| **Plotas** | 93,1 km² |
| **Tankumas** (2019) | 266 žm./km² |
| **Altitudė** | 599 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Železnovodskas |

**Železnovodskas** (rus. *Железноводск*) – miestas Rusijoje, Stavropolio krašte, 191 km į pietryčius nuo Stavropolio, Stavropolio aukštumos pietuose, Železnajos kalno papėdėje. Tai balenologinis kurortas, patenkantis į Kaukazo Mineralinių Vandenų kurortinę sritį. Geležinkelis į Piatigorską, netoliese praeina Vladikavkazo–Rostovo prie Dono plentas. Vystomas turizmas, veikia daug sanatorijų, gydyklų. Apylinkėse trykšta geležingos mineralinės versmės, pilstomas mineralinis vanduo. Yra kraštotyros muziejus (įkurtas 1988 m.), meno galerija, pašto stotis (pastatyta 1875 m.), geležinkelio stoties pastatas (1897 m.), XIX–XX a. akmeniniai pastatai, parkas (įkurtas 1825 m.).

2010 m. 87,66 % gyventojų buvo rusai, 2,44 % – armėnai, 1,4 % – ukrainiečiai, 1,22 % – graikai.

Istorija
--------

Nuo 1810 m. žmonės iš visos Rusijos pradėjo traukti prie gydomųjų Železnajos kalno šaltinių. Ilgą laiką tai tebuvo stovyklavietė su menkais patogumais. Železnovodskas įkurtas 1842 m. kaip karinė kazokų bazė. XIX a. pab. – XX a. Železnovodskas ėmė sparčiai plėtotis, miesto teisės suteiktos 1917 m.

* Miesto parkasMiesto parkas
* Bucharos emyro dvarasBucharos emyro dvaras
* Geležinkelio stotisGeležinkelio stotis
* Ostrovskio voniosOstrovskio vonios

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Železnovodsk*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Venk–Žvo). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2014
2. ↑
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 148
| Želiazova Volialenk. *Żelazowa Wola* |
| --- |
| *Šopeno gimtasis namas* |
|  |
| 

Želiazova VoliaŽeliazova Volia

52°15′25″ š. pl. 20°19′09″ r. ilg.﻿ / ﻿52.25694°š. pl. 20.31917°r. ilg.﻿ / 52.25694; 20.31917﻿ (Želiazova Volia)Koordinatės: 52°15′25″ š. pl. 20°19′09″ r. ilg.﻿ / ﻿52.25694°š. pl. 20.31917°r. ilg.﻿ / 52.25694; 20.31917﻿ (Želiazova Volia) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Mazovijos vaivadija |
| **Apskritis** | Sochačevo apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2017 m.) | 65  |
|  |
| **Tinklalapis** | *Chopin's Poland. Żelazowa Wola* |
|  **Vikiteka** | Želiazova Volia |

**Želiazova Volia** (lenk. *Żelazowa Wola*) – kaimas centrinėje Lenkijoje, Mazovijoje. Žinomas kaip kompozitoriaus Šopeno gimtinė.

Istorija
--------

Pirmasis kartą kaimas šaltiniuose minimas 1579 m. kai pasikeitė dvaro savininkai.

XVIII a. pabaigoje dvaro savininkais buvo Luščevscai, o po to Paprocai (jų herbas – *Ogończyk*). Iš pastarųjų 1802 m. dvarą nupirko Skarbeko šeima. Skarbekų vaikų mokytoju kurį laiką buvo Frederiko Šopeno tėvas.

1810 m. gimė Frederikas Šopenas. Jo tėvai gyveno dvare iki 1810 m. spalio 1 d. kai ji nuolat persikėlė į Varšuvą.

Po Antrojo pasaulinio karo dvaro rūmuose buvo įkurtas Frederiko Šopeno atminimui skirtas muziejus. Pažymėtina, kad beveik visa tuo metu rodoma įranga niekada nebuvo susijusi su Šopeno šeima ir asmeniu. Remiantis naujausiais tyrimais buvo nustatyta, kad po Antrojo pasaulinio karo atstatytas interjeras neturėjo nieko bendro su kuklia tikrove, kuri buvo XIX a. pradžioje.

Nuorodos
--------

* *Chopin’s Poland. Żelazowa Wola* Archyvuota kopija 2014-12-11 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Sąrašas:Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios.*
Koordinatės: 55°21′07″š. pl. 26°24′52″r. ilg.﻿ / ﻿55.3520°š. pl. 26.4145°r. ilg.﻿ / 55.3520; 26.4145

|  Kačergiškės šv. Jono Krikštytojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Ignalinos |
| **Savivaldybė** | Ignalinos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kačergiškė |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1993 m. |

**Kačergiškės šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kačergiškės kaime, 7 km į rytus nuo Naujojo Daugėliškio. Priklauso Naujojo Daugėliškio šv. Joakimo ir Onos parapijai.

Istorija
--------

1748 m. pastatyta koplyčia. Ji 1783 m. perstatyta. Medinė koplyčia po Antrojo pasaulinio karo buvo nenaudojama, apie 1987 m. sudegė. Jos vietoje 1993 m. pastatyta dabartinė bažnyčia, Daugėliškio parapijos filija.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 2017 m.2017 m.
* ApsidėApsidė
* Bokštelio kryžiusBokštelio kryžius

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kačergiškės šv. Jono Krikštytojo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Botsvanos prezidentas Janas Kama, bamangvatų genties vyriausiasis vadas.
**Bamangvatai** (*Bamangwato*, *BagammaNgwato*) – bantų bečuanų gentis, gyvenanti Botsvanoje nuo Kalahario dykumos iki Zambezės upės. Viena iš aštuonių pagrindinių Botsvanos genčių.

Iki 1885 m. turėjo savo Bamangvato valstybę, tačiau nuo 1885 m. kartu su Bečuanalendu tapo britų protektoratu. Mirus vadui Matebei (Matipi), vakariniai bamangvatai, dar vadinami batuanais, toneano vadovaujami sudarė atskirą valstybę prie Ngamio ežero, įkurdami Batuano arba Lečulatebes miestelį Boletlos paupyje. Toneano sūnus Lečutalebe išplėtė savo valdas į bajejus ir bušmėnus. Rytinių bamangvatų valdovas Sekomo (Sekomi) nugalėjo makololius ir matebelius ir apie 1860 m. tapo galingiausiu valdovu į rytus nuo Ngamio. Jo sostinė Šošongas turėjo 15 tūkst. gyventojų, o apie 1880 m. net 30 tūkst. Šiuolaikiniai bamangvatai susiformavo Centriniame rajone, kurio pagrindinis miestas ir administracinis centras (nuo 1902 m.) yra Serovė.

|  |  |
| --- | --- |
| **Mfekanės valstybės ir jų įkūrėjai** |  |
| Nguniai: Mtetva (Dingisvajo) | Ndvandvė (Zvidė) | Zulu karalystė (Šaka) | Gaza imperija (Sošanganė) | Ngoniai (Zvangendaba) | Svaziai (Sobhuza) | Mtvakazis (Mzilikazis)  Soto-Tsvana: Bapedi (Tularė) | Basotai (Mošoešoe I) | Kololo (Sebitvanė) | Tsvanai | Bamangvatai |
Koordinatės: 56°11′20″ š. pl. 22°18′26″ r. ilg.﻿ / ﻿56.18889°š. pl. 22.30722°r. ilg.﻿ / 56.18889; 22.30722

| Balėnų I tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Mažeikių rajonas, Balėnos) |
| Plotas | 0,02 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,7 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 0,9 m |
| Įteka | Balėnupis |
| Išteka | Balėnupis |

**Balėnų I tvenkinys** – dirbtinės kilmės vandens telkinys Mažeikų rajone, Tirkšlių seniūnijoje, 8 km į pietus nuo Tirkšlių, į pietus nuo Balėnų kaimo. Šalia, iš rytų pusės, praeina kelias Nr.4604 (Anulynas–Tirkšliai).

Tvenkinio kodas – 30050242. Įrengtas ant Balėnupio upelio, 7,2 km nuo įtekėjimo į Viešetės upę. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę - 0,29 km, plotis - iki 0,1 km. Užtvanka 230,0 m ilgio, 6,5 m pločio ir 2,3 m aukščio. Baseino plotas užtvankos pjūvyje yra 3,0 km². Tvenkinio altitudė 106,5 m virš Baltijos jūros lygio. Įrengta gelžbetoninė šachtinė vandens pertekliaus pralaida. Tvenkinio krantai lėkšti ir žemi. Pakrantėje auga pavieniai medžiai. Tvenkinio aukštupys, jį įrengiant buvo pagilintas. Apie 40 proc. tvenkinio akvatorijos apaugusi vandens augalais. Aplinkui plyti dirbami laukai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR upių ir tvenkinių klasifikatorius. 2.Tvenkiniai Archyvuota kopija 2014-02-01 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°42′49″š. pl. 23°19′19″r. ilg.﻿ / ﻿54.713652°š. pl. 23.322061°r. ilg.﻿ / 54.713652; 23.322061


|  Plioplių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Kazlų Rūdos savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Pliopliai |
| **Adresas** | Pilvės g. |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1937 m. |

**Plioplių koplyčia** – raudono mūro koplyčia, stovinti Plioplių kaimo kapinėse, Antanavo seniūnijoje, Kazlų Rūdos savivaldybėje, 1,5 km į šiaurės rytus nuo Antanavo, pasiekiama iš kelio  **2612**  Višakio Rūda–Bagotoji–Antanavas . Pliopliai priklauso Pilviškių Švč. Trejybės parapijai. Priešingoje kelio (Pilvės g.) pusėje, į šiaurę nuo koplyčios, įsikūrusi ūkininko sodyba su technikos kiemu. Artimiausias kultūros paveldo objektas – buvusio Antanavo dvaro sodybos fragmentai už 1,6 km į pietvakarius.

Koplyčią pastatė vietos ūkininkas Antanas Žilinskas (1891–1981). Pastatymo metai „1937" surandami virš įėjimo durų, ant betoninio karnizo (jo horizontalaus paviršiaus). Koplyčia prižiūrima, įrengta. Joje vyksta kasmetinės Šv. Mišios už šio kaimo gyvuosius bei mirusiuosius, kurias aukoja Pilviškių parapijos klebonas per tradicinius Plioplių kaimo žmonių susitikimus.

Koplyčią supa kaimo veikiančios kapinės, užimančios 0,42 ha. Kapinių teritorijoje, priešais koplyčią atskirai aptvertame sklypelyje įrengti jos fundatorių Vaišnių ir Žilinskų šeimų kapai. Kuklūs antkapiai išdėstyti žemės lygyje, dviem eilėmis abipus tako, vedančio į pagrindines duris. Pasak šeimos atstovo, koplyčioje nėra buvę laidojimo rūsio (kai kuriuose šaltiniuose ji klaidingai įvardijama kaip mauzoliejinė koplyčia). Už galinės statinio sienos, šalia kapinių tvoros stūkso didelio kamieno „baublys" su stogeliu – buvusi pušis.

Architektūra
------------

Koplyčia graikiško kryžiaus plano, sumūryta ant aukšto betoninio cokolio iš raudonų molio plytų. Statinys dekoruotas kampiniais tinkuotais piliastrais, profiliuotais karnizais. Priekiniu fasadu atgręžtas į šiaurės pusę. Stogo bokštelį vainikuoja betoninis kryžius. 

Pastato frontone išlikęs įrašas stambiomis raidėmis, vaizduojantis sentenciją iš Evangelijos pagal Matą „*FIAT VOLUNTAS TUA*" (*liet.* „Teesie Tavo valia"). Koplyčioje įrengtas altorius, yra balkonas.

* Atskirame plote priešais koplyčią – fundatorių šeimų kapai
* Vaizdas nuo „baublio" pusės
* Koplyčios viduje (žvelgiant pro langą)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Plioplių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Pilviškių Švč. Trejybės Archyvuota kopija 2018-06-20 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Tradicinis Plioplių kaimo susitikimas Archyvuota kopija 2018-03-03 iš Wayback Machine projekto.
**Gediminas Ramanauskas** (1961 m. birželio 22 d. Panevėžyje), choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija
----------

Mokėsi Panevėžio J. Balčikonio vidurinėje mokykloje ir vaikų muzikos mokykloje. 1972–1979 choro dirigavimo mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (dėst. G. Navasaitienė ir N. Kazakauskienė). 1979–1984 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. N. Kazakauskienės klasė). Studijų metais vadovavo Vilniaus darbo veteranų mišriajam chorui (1981–1983), 1984–1986 tarnavo sovietinėje armijoje. 1995 stažavo Anglijoje – Manchesterio universiteto Muzikos departamente.

Nuo 1986 rudens Šiaulių pedagoginio instituto (universiteto) Muzikos katedros dėstytojas, nuo 1992 vyr. asistentas.

Nuo 1986 vadovavo Muzikos katedros choro studijai, iš kurios vėliau suformuotas studentų mišrusis choras „Studium" (45 dalyviai). Chorą išmokė daug įvairių autorių kūrinių, koncertavo su juo Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Baltarusijoje, Rusijoje, Čekijoje, Švedijoje, Danijoje, Prancūzijoje. Kolektyvą parengė 1990 Lietuvos tautinei Gediminas Ramanauskas dainų šventei, 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų (chorų konkurse savo kategorijoje laimėjo antrąją vietą) šventėms Lietuvoje, 1988, 1991 ir 1995 Baltijos studentų dainų šventėms „Gaudeamus" Vilniuje, Rygoje ir Tartu. 1997 III Lietuvos aukštųjų mokyklų studentų chorų festivalyje Vilniuje G. Ramanausko diriguojamas choras ir kamerinis orkestras meniškai atliko Č. Sasnausko „Requiem". 1986–1993 pedagogas vadovavo ir Šiaulių trikotažo fabriko „Verpstas" moterų chorui – jj parengė 1990 Lietuvos tautinei dainų šventei Vilniuje. G. Ramanauskas diriguoja Šiaulių miesto dainų šventėse ir kituose renginiuose.

Nuo 2006 m. sausio 6 d. yra koncertines įstaigos Šiaulių valstybinio kamerinio choro „Polifonija" vadovas.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
***Photoplay***|  |
| Marilyn Monroe 1953 m. gruodžio „Photoplay" žurnale |
| Kategorijos | Kinas, pramogos |
| 

---

 |
| Įsteigta | 1911 m. |
| Kompanija | Macfadden Publications |
| Adresas | Čikaga |
| Kalba | Anglų k. |
| Leidyba nutraukta | 1980 m. |
| ISSN | ISSN 0732-538X |
| 

---

 |
| **Tinklalapis:** |

**Photoplay** (angl. *photoplay* 'filmas-spektaklis') – vienas pirmųjų kino mėgėjams skirtų JAV žurnalų, 1911 m. įsteigtas Čikagoje – tais pačiais metais, kai J. Stuart Blackton pradėjo leisti taip pat kino mėgėjams skirtą žurnalą „Motion Picture Story". Didžiąją „Photoplay" tiražo dalį publikavo leidykla „Macfadden Publications". Žurnalas buvo leidžiamas iki 1980 m.

Nuo 1921 m. žurnalas pradėjo teikti „Garbės medalį" (1945–1969 m. – „Auksinį medalį už geriausią metų filmą") – tai buvo pirmasis įžymus kasmetinis kino apdovanojimas pasaulyje, į jį daugeliu atžvilgių orientavosi po 8-erių metų atsiradęs „Oskaras". Be šių, žurnalas dar teikė tokius apdovanojimus: „Populiariausia žvaigždė moteris", „Populiariausia žvaigždė vyras", „Photoplay" apdovanojimas", „Specialusis apdovanojimas".

Straipsnius žurnale reguliariai publikavo tokios įžymybės, kaip Sheilah Graham, Hedda Hopper, Dorothy Kilgallen, Hazel MacDonald, Louella Parsons, Adela Rogers St. Johns, Rob Wagner, Sidney Skolsky ir kt.

Išnašos
-------

1. ↑  „photoplay". *angluzodynas.lt*. Nuoroda tikrinta 2023-04-12.
2. ↑  Susan King (2011-06-13). „Classic Hollywood: Film academy to screen Photoplay Magazine Medal of Honor winners". Los Angeles Times. Nuoroda tikrinta 2023-04-12.
3. ↑  „Photoplay Awards". IMDb. Nuoroda tikrinta 2023-04-12.
**Filipsas Vouvermanas** (Vauvermansas, ol. *Philips Wouwerman*, ar *Wouwermans*, 1619 m. gegužės 24 d.(?), Harlemas, Nyderlandai – 1668 m. gegužės 19 d. ten pat) – XVII a. Nyderlandų tapytojas. Tapė peizažus, buities vaizdus, gyvulius, mūšių scenas.

Biografija
----------

Filipsas Vouvermanas gimė Harleme. Pakrikštytas 1619 m. gegužės 24 d. Jis buvo vyriausias iš 3 tapytojo Pouwels Joosten sūnų. Jo motina Susanna van den Bogert buvo ketvirtąja tėvo žmona. Iš pradžių Vouvermanas tikriausiai mokėsi pas tėvą, po to − pas Fransą Halsą. Gali būti, kad dėl arklių vaizdavimo jį instruktavo tapytojas Pieter Verbeeck. 1638 m. Vouvermanas trumpai lankėsi Hamburge, pasak jo mokinio Matthias Scheits, norėdamas vesti katalikę moterį Annetje Pietersz van Broeckhof prieš protestantiškos giminės nuostatas. Hamburge Vouvermanas mokėsi pas menkai žinomą istorinį tapytoją Evert Decker (m. 1647 m.).

Iki 1640 m. Filipsas Vouvermanas su žmona grįžo į Harlemą ir 1640 m. rugpjūčio 8 d. įstojo į Harlemo Šv. Luko tapytojų gildiją. 1642 m. jo mokiniais minėti švedas Koert Witholt, olandai Nicolaes Ficke ir Jacob Warnars. 1642 ir 1655 m. Vouvermanas registruotas vietos civilinėje sargyboje. Jis su žmona turėjo daug vaikų, iš kurių 7 išgyveno vaikystę. Filipsas Vouvermanas mirė 1668 m. gegužės 19 d. buvo palaidotas Harlemo Naujojoje bažnyčioje (*Nieuwe Kerk*). Filipsas Vouvermanas pažymėtas apie 1000 paveikslų autoriumi, visgi didelę dalį šio palikimo iš tikro nutapė jo broliai Piteris (1623–1682) ir Janas (1629–1666), bei kiti imituotojai. Labai mažai paveikslų datuoti, todėl nustatyti Vouvermano kūrybos chronologiją yra sunku.

Išskirtiniais Vouvermano kūriniais laikomi paveikslai, vaizduojantys arklius, dažniausiai mūšio ar medžioklės metu. Kai kurių peizažų stilistika artima itališkai. Nemanoma, kad Vouvermanas kada nors būtų buvęs Italijoje, tikriausiai itališkus motyvus jis paėmė iš Harlemo tapytojo Pieter van Laer (1592−1642), kuris praleido keletą metų Italijoje, kūrybos. 1737 − 1759 m. laikotarpyje Jean Moyreau publikavo 89 graviūras pagal Vouvermano paveikslus, tokiu būdu dailininkas XVIII a. tapo vienu iš žinomiausių Olandijos tapytojų.

Darbų galerija
--------------

* „Baltas arklys" (1646, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Medžioklė" (1650−1668, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Kopų peizažas su upe ir figūromis" (po 1660, Nacionalinė Londono galerija)
* „Kavalerijos susirėmimas priešais degantį malūną" (po 1660, Senųjų meistrų paveikslų galerija, Dresdenas)
* „Medžioklės pertrauka" (po 1660, Dalvičo paveikslų galerija, Londonas)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Philips Wouwerman** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vašingtono dailės galerijos informacija
* museothyssen.org
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
| **Filipas Otas Rungė** |
| --- |
|  |
| F. O. Rungės autoportretas |
| Gimė | 1777 m. liepos 23 d.Volgastas |
| Mirė | 1810 m. gruodžio 2 d. (33 metai)Hamburgas |
| Tautybė | vokietis |
|  |
| Veikla | dailininkas |
|  |
|  **Vikiteka** | Philipp Otto Runge |

**Filipas Otas Rungė** (vok. *Philipp Otto Runge*, 1777 − 1810 m.) – ankstyvojo vokiečių romantizmo tapytojas, grafikas, dailės teoretikas.

Biografija
----------

Filipas Otas Rungė gimė 1777 m. liepos 23 d. Volgaste netoli Greifsvaldo vienuolikos vaikų šeimoje. 1797 m. jis pradėjo lankyti piešimo pamokas Hamburge. 1798 m. F. O. Rungė paliko darbą brolio ekspedijavimo firmoje ir nusprendė tapti tapytoju. 1799 − 1801 m. mokėsi Kopenhagos dailės akademijoje, po to − 2 metus Dresdeno dailės akademijoje. 1803 m. grįžo į Hamburgą. Tuo metu F. O. Rungė jau buvo susipažinęs su grupe jaunųjų vokiečių romantikų, tarp kurių: rašytojai Frydrichas Šlėgelis, Liudvigas Tykas, dailininkai Antonas Grafas, Kasparas Davidas Frydrichas. 

Rungei ypač didelį įspūdį paliko L. Tyko mintys apie gamtos misticizmą ir dieviškąją energiją. Jų įkvėptas 1803 m. dailininkas sukūrė alegorinių piešinių ciklą „Paros laikai", kuriais vaizduojami rytas, vidurdienis, vakaras ir naktis, taip pat: keturi metų laikai ir keturios žmogaus gyvenimo stadijos. Ciklas buvo publikuotas 1805 ir 1807 m. Jis tapo žinomas J. V. Gėtei, kuris tapo F. O. Rungės rėmėju. Dailininkas planavo sukurti atitinkamą aliejinių paveikslų seriją, bet iki mirties užbaigė tik pirmąjį „Ryto" paveikslą (2 variantai). F. O. Rungė parašė traktatą apie dailę ir spalvų teoriją *Farben-Kugel* („Spalvų sfera"). Spalva romantikams turėjo simbolinę prasmę. Dailininkas mirė 1810 m. gruodžio 2 d. Hamburge nuo tuberkuliozės. Vokietijoje jis laikomas antru reikšmingiausiu romantiku dailėje po Kasparo Davido Frydricho. Yra nutapęs portretų, religinių paveikslų. Didžiausia F. O. Rungės kūrinių kolekcija sukaupta Hamburgo Kunsthalėje (miesto dailės galerijoje).

Darbų galerija
--------------

### Grafikos serija „Paros laikai", 1803 m.

* „Rytas" „Rytas"
* „Vidurdienis" „Vidurdienis"
* „Vakaras" „Vakaras"
* „Naktis" „Naktis"

### Tapyba

* „Holsenbekų vaikai" (1805, Kunsthalė, Hamburgas) „Holsenbekų vaikai" (1805, Kunsthalė, Hamburgas)
* „Poilsis pakeliui į Egiptą" (1805−1806, Kunsthalė, Hamburgas) „Poilsis pakeliui į Egiptą" (1805−1806, Kunsthalė, Hamburgas)
* „Wilhelmina Sophia Helwig portretas" (1807, Pomeranijos valstybinis muziejus, Greifsvaldas) „Wilhelmina Sophia Helwig portretas" (1807, Pomeranijos valstybinis muziejus, Greifsvaldas)
* „Paulina Rungė su dvejų metų sūnumi" (1807, Senoji nacionalinė galerija, Berlynas) „Paulina Rungė su dvejų metų sūnumi" (1807, Senoji nacionalinė galerija, Berlynas)

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Philipp Otto Runge** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Encyclopaedia Britannica
* Skirmantė Smilingytė-Žeimienė, *Philippas Otto Runge ir jo paveikslas „Apaštalas Petras eina jūra"*[neveikianti nuoroda]
* wga.hu
**Pilypas Otele**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Philip Porwei Otele |
| Gimimo data | 1999 m. balandžio 15 d. (24 metai) |
| Gimimo vieta | Nigerija |
| Ūgis | 185 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FC UTA Arad |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2019–20212022– | FK Kauno ŽalgirisFC UTA Arad | 63 0(12)48 0(10) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 6 d.. |

**Filipas Porvėjus Otelė** (*Philip Porwei Otele*; g. 1999 m. balandžio 15 d.) – futbolininkas kilęs iš Nigerijos, puolėjo. Žaidė Lietuvoje, buvęs FK Kauno Žalgiris narys.

Karjera
-------

### FK Kauno Žalgiris

2019 m. tapo FK Kauno Žalgiris nariu. Debiutavo 2019 m. birželio 14 d. rungtynėse prieš FK Žalgiris. 

2019 m. A lygoje sužaidė 14 rungtynių.

LFF taurės 2021 m. turnyre aštuntfinalio rungtynėse prieš Panevėžį, kurios įvyko 2021 m. birželio 16 d. įmušė du įvarčius pagrindinio laiko metu, tačiau jo atstovaujamas klubas pralaimėjo baudinių serijoje panevėžiečiams.

2021 m. rugpjūčio 2 d. rungtynėse prieš Sūduvą pelnė įvartį ir išlygino rezultatą (1:1). Galutinis rungtynių rezultatas 3:3.

2021 m. rugpjūčio 6 d. rungtynėse prieš Riteriai pelnė įvartį ir išlygino rezultatą (1:1). Galutinis rungtynių rezultatas 1:1.

2021 m. rugpjūčio 26 d. A lygos rungtynėse prieš „Panevėžio" klubą 8 min. gavo geltoną kortelę, o 29 min. užsidirbo antrą ir buvo pašalintas iš aikštės. Panevėžiečiai sutriuškino Kauno ekipą rezultatu 4:0.

### FC UTA Arad

2022 m. sausio mėn. pranešta, kad tapo FC UTA Arad nariu.

2022 m. vasario 5 d. debiutavo naujoje ekipoje. Pasirodė po keitimo ir pakeitė lietuvį Karolį Laukžemį.

Dėl žaidėjo treniravimo mokesčio buvęs klubas Kauno Žalgiris bylinėjosi su rumunais ir šią bylą laimėjo.

Statistika
----------

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|
| **2019** | **FK Kauno Žalgiris** | 14 | 0 |
| **2020** | **FK Kauno Žalgiris** | 18 | 3 |
| **2021** | **FK Kauno Žalgiris** | 31 | 9 |

Pasiekimai
----------

su FK Kauno Žalgiris
* A lyga

Bronzos medaliai: 2020
* Asmeniniai:

2021 m. kovo mėn. geriausias jaunasis žaidėjas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  sportas.lt: LFF taurės turnyras
3. ↑
4. ↑  alyga.lt: KŽ 3-3 Sūduva
5. ↑  sportas.lt: KŽ 3-3 Sūduva
6. ↑  alyga.lt: KŽ 1-1 Riteriai
7. ↑  sportas.lt: KŽ 1-1 Riteriai
8. ↑  sportas.lt: Panevėžys 4:0 KŽ
9. ↑  alyga.lt: Panevėžys 4:0 KŽ
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑  alyga.lt: 2021 m. kovo mėn. geriausias

Nuorodos
--------

* alyga.lt *apie žaidėją*
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
**Filipsas** (ar **Filipas de**) **Koninkas** (ol. *Philips Koninck*, *Philip de Koninck* 1619 m. lapkričio 5 d. Amsterdamas, Nyderlandai – 1688 m. spalio 4 d. Amsterdamas) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, pasižymėjęs panoraminiais, ypač plačiais peizažais.

Biografija
----------

Filipsas Koninkas gimė 1619 m. lapkričio 5 d. Amsterdame. Jis yra nutapęs portretų, žanrinių scenų ir istorinių paveikslų, tačiau dailės istorijoje visų pirma žinomas dėl plataus vaizdo panoraminių peizažų su aukštai parinktu žiūrovo matymo tašku. Šie peizažai daugiausiai vaizdavo įsivaizduotą Olandijos kraštovaizdį. Filipsas Koninkas apie 1637 m. tikriausiai mokėsi pas brolį Jakobą Roterdame. Ankstyviausi Koninko darbai datuojami 1639 m. Jis 1640 m. vedė Cornelia Furnerius, kuri buvo tapytojo Abraham Furnerius sesuo. Pasak Houbraken, Koninkas baigė dailės mokslus pas Rembrantą Amsterdame. 

Rembranto įtaka 1640–1650 m. Koninko dailės spalvų, linijų ir šviesos valdyme buvo akivaizdi. Koninką taip pat paveikė Hercules Segers dailė. Po 1650 m. Koninkas išvystė individualų tapybos stilių ir atsidėjo peizažams, kuriuose vaizdavo plačius panoraminius vaizdus iš aukšto žiūrovo perspektyvos taško. Įvairovės šiems paveikslams suteikia saulės apšviestų ir debesų šešėlių dengiamų kraštovaizdžio plotų žaismas. 1647 m. Koninkas vedė antrą kartą, Margaretha van Rijn. Jis turėjo sėkmingą laivų prekybos verslą tarp Amsterdamo ir Roterdamo. Komercinė sėkmė tikriausiai lėmė, kad maždaug nuo 1670 m. Koninkas nustojo tapyti, nors amžininkų jo dailė buvo vertinama aukštai. Filipsas Koninkas mirė 1688 m. spalio 4 d. Amsterdame.

Darbų galerija
--------------

* „Peizažas su kaimo namais prie kelio" (1655, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Miško kelio pradžia" (Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Panoraminis peizažas su Harlemo miestu tolumoje" (1654, Valstybinis Kopenhagos dailės muziejus)
* „Upės peizažas" (1676, Amsterdamo valstybinis muziejus)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Philips Koninck** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* museothyssen.org
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Aga (reikšmės).*
**Aga** (turk. *ağa* 'vadas, šeimininkas, valdovas') – civilinio valdininko ar karinio vado titulas Osmanų imperijoje. Jį dažnai prijungdavo prie vardo, pvz. Mazen Aga.

Kariniai titulai
----------------

Osmanų imperijoje tam tikrų kariuomenės rūšių vadai buvo vadinami *agomis*:

* *azap ağa* – azapų vadas
* *besli ağa* – beslių (tokie raiteliai) vadas
* *yeniçeri ağa* – janyčarų vadas

Agos titulą turėdavo ir mažesnių dalinių vadai, pvz.:

* *beuluk ağa* – beulukų (sultono asmens sargybinių) vadas
* *odzsak ağa* – odzsakų vadas

Civiliniai titulai
------------------

Agos titulą gaudavo ir aukštas pareigas einantys civiliai valdininkai. Pvz. Kizlar Aga buvo vyriausiasis juodasis eunuchas, o Kapi Aga – vyriausiasis baltasis eunuchas. Abu jie atlikinėjo labai svarbias pareigas sultono dvare.

Vikižodynas
|  |
| --- |
| Afro-dite |
| Kilmė | Švedijos vėliava Švedija |
| Žanrai | disko, popmuzika |
| Aktyvumo metai | 2002–dabar |
| Nariai |
| Gladys del Pilar  Blossom Tainton  Kayo Shekoni |

**Afro-dite** – švedų popmuzikos trio, kurį sudaro Gladys del Pilar, Blossom Tainton ir Kayo Shekoni. Grupės pavadinimas kilęs iš graikų meilės deivės Afroditės vardo.

2002 metais grupė laimėjo Švedijos nacionalinę atranką *Melodifestivalen* į 47-ąjį „Eurovizijos" dainų konkursą su daina „Never Let It Go". Prieš „Eurovizijos" finalą Afro-dite lažybų bendrovės prognozavo pergalę 2002 m. „Eurovizijoje". Gegužės 25 d. vykusiame finaliniame koncerte trio su 72 taškais užėmė 8-ą vietą. Didžiausio palaikymo sulaukė iš Bosnijos ir Hercegovinos – šalis skyrė maksimumą – 12 balų. Po 10 taškų skyrė Danija ir Lietuva, 8 – Estija.

Po metų grupė *Melodifestivalen 2003* finale su kūriniu „Aqua Playa" užėmė 7-ą vietą.

Narės
-----

* Gladys Del PilarGladys Del Pilar
* Blossom TaintonBlossom Tainton
* Kayo ShekoniKayo Shekoni

Nuorodos
--------

* Daina *Never Let It Go* (Eurovizija 2002)

  


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Friends  *„Listen to Your Heartbeat"*** |  **Švedijos atstovės Eurovizijoje**2002 | Po to:**Fame  *„Give Me Your Love"*** |
| **Afzelia xylocarpa** |
| --- |
| *Afzelia xylocarpa* Kambodžoje |
| Apsaugos būklė |
| Nykstantys (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Gentis: | *Afzelia*  *( Afzelia)* |
| Rūšis: | *Afzelia xylocarpa*  *( Afzelia xylocarpa)* |

 |
| Binomas |
| ***Afzelia xylocarpa***(Kurz) Craib, 1912 |

***Afzelia xylocarpa*** – pupinių (*Fabaceae*) šeimos augalų *Afzelia* genčiai priklausantis medis. Pavadinimas susijęs su švedų botaniko Adam Afzelius pavarde. Paplitęs Pietryčių Azijos lapuočių miškuose Tailande, Vietname, Kambodžoje, Laose ir Mianmare. Išauga iki 30 m aukščio, brandaus medžio kamieno skersmuo gali būti iki 2 m storio. Sėklų ankštys yra 11–20 cm ilgio, 7–9 cm pločio.

Medžio lapija su sėklų ankštimis
Ankštis ir sėklos

Praktinė nauda
--------------

Medžio žievė ir sėklos renkamos tradicinės medicinos tikslams.

Indokinijos pusiasalyje auganti rūšis *Afzelia xylocarpa* išsiskiria aukštai vertinama mediena. Jos skaidulų struktūra sudaro raštą, panašų į krokodilo odą, todėl šios rūšies mediena parduodama prekiniu pavadinimu *Afzelia xylay* arba „Krokodilmedis" (angl. *crocodile wood*). Naudojama medžio drožyboje, aukštos kokybės baldų, rašiklių, peilių rankenų, muzikos instrumentų gamyboje. Kambodžoje šie plačiašakiai medžiai sodinami kaip teikiantys pavėsį. Pakelėse ir prie vandens kanalų jie yra gera uždanga nuo vėjų ir saugo dirvą nuo vandens erozijos.

Dėl didelės medienos paklausos ir tinkamų augaviečių plotų mažėjimo, rūšis klasifikuojama kaip esanti pavojuje.

Pavadinimai
-----------

Medis turi įvairius pavadinimus vietinėse kalbose:

* khmerų: បេង (beːŋ)
* laosiečių: ຄ່າ (kʰāː|)
* kinų: 缅茄 (pinyin: „miǎnqié")
* tajų: มะค่าโมง (ma/ kha:/ mo: ng)
* vietnamiečių: Gõ đỏ.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Afzelia xylocarpa** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑   „IUCN Red List - *Afzelia xylocarpa*". IUCN Red list. Nuoroda tikrinta 1998-01-01.
2. ↑
3. ↑  Types of trees we plant in Cambodia Archyvuota kopija 2016-11-18 iš Wayback Machine projekto.
**Antanas Bizauskas** (1861 m. liepos 28 d. Vildūnai, Joniškėlio valsčius – 1937 m. spalio 27 d. Kaunas, palaidotas Kretingoje) – Lietuvos knygnešių organizatorius, kunigas.

Biografija
----------

1882–1886 m. mokydamasis Kauno kunigų seminarijoje dalyvavo lietuvių klierikų būrelio veikloje. Nuo 1886 m. kunigas, nuo 1912 m. pranciškonas. Gavus specialų Romos popiežiaus leidimą, Žemaičių vyskupas Gasparas Cirtautas 1912 m. balandžio 23 d. Kauno Benediktinių bažnyčioje apvilko kunigą Antaną Bizauską pranciškono abitu ir suteikė vienuolišką tėvo Pranciškaus vardą. Tą pačią dieną tėvas Pranciškus padarė paprastuosius, o 1912 m. lapkričio 24 d. – amžinuosius įžadus.

1886–1888 m. Gaurės, Obelių parapijos vikaras. Ten pradėjo platinti draudžiamąją lietuvišką spaudą. Vėliau kunigavo įvairiose Kuršo gubernijos parapijose. 1900–1905 m. Kretingos, vėliau Vabalninko klebonas. Kretingoje įkūrė slaptą spaudos platinimo organizaciją, per kurią į Mažąją Lietuvą buvo gabenami rankraščiai, o atgal į Lietuvą knygos. Vienuolyne įrengė lietuviškų knygų slėptuvę. Kartu su kitais prievarta į Kretingos vienuolyną uždarytais kunigais leido laikraštį „Kryžius". Keletą kartų buvo tardytas ir atiduotas policijos priežiūrai. 1918–1919 m. Kretingos apylinkėse telkė Lietuvos kariuomenės savanorius. Jo pastangomis Lietuvos pranciškonai 1931 m. liepos 13 d. atgavo provincijos teises. Ilgai dirbo Kretingos ir Kauno vienuolynų vyresniuoju, kelias kadencijas – provincijolu.

Kurį laiką redagavo „Šv. Pranciškaus varpelį", 1913–1934 m. rengė Šv. Pranciškaus tretininkų kalendorių.

Bibliografija
-------------

* Pirmosios komunijos atminimas, 1906 m. latvių kalba
* Rankvedėlis tretininkams, 1910 m.
* Trumpas tretininkų katekizmas, 1930 m. 2 leid. 1933 m.
* Dievo malonių šaltinis, maldaknygė, 1932 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tėvas Pranciškus Bizauskas: biografija
2. ↑  *Antanas Bizauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 270 psl.
**Antanas Danielius** (1942 m. vasario 2 d. Sakalai, Garliavos valsčius – 2002 m. spalio 17 d. Vilnius) – Lietuvos psichologas, vertėjas.

Biografija
----------

1965 m. Vilniaus universitete baigė anglų kalbą.

Nuo 1965 m. mokytojas Žagarėje. 1970–1975 m. Vilniaus universitete dėstė psichologiją, 1977–1979 m. Respublikinės Naujosios Vilnios psichoneurologinės ligoninės psichologas. Nuo 1994 m. žurnalo „Vilnius" **(**angl.**)** redaktorius, 1994–1998 m. dirbo savaitraštyje „Šiaurės Atėnai". 1997 m. vienas Vilniaus budizmo studijų centro steigėjų, vadovas.

Vertė iš anglų, vokiečių, prancūzų, lenkų, rusų, tibetiečių kalbų. Tarp jo verstų autorių: Viljamas Šekspyras (Du veroniečiai, Tuščios meilės pastangos, abi 1983 m. Ričardas II, 1994 m. Karalius Lyras, Timonas Atėnietis, 1997 m. sonetai), Raineris Marija Rilkė, Johanas Volfgangas Getė, Augustas Strindbergas (Freken Julija, 1977 m.), Karson Makalers (Širdis – tai vienišas medžiotojas, 1984 m.), Henris Mileris (Ožiaragio atogrąža, 1994 m.) ir kt.

Parengė lietuvių – anglų kalbų žodyną vaikams „Mano didysis lietuvių – anglų kalbų žodynas ir 1200 linksmų paveikslėlių" (1999 m.). Į anglų kalbą išvertė V. Bložės, S. Gedos, A. A. Jonyno, D. Kajoko ir kt. poezijos.

Vedęs, turi 2 sūnus ir dukrą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alma Lapinskienė. *Antanas Danielius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 449 psl.
| **Antanas Braždys** |
| --- |
| Gimė | 1939 m. balandžio 6 d.Vašuokėnai, Troškūnų valsčius |
| Mirė | 2022 m. rugsėjo 27 d. (83 metai)Didžioji Britanija |
|  |
| Veikla | skulptorius |
|  |
| Alma mater | 1962 m. Čikagos meno institutas |

**Antanas Braždys** (1939 m. balandžio 6 d. Vašuokėnuose, Troškūnų valsčiuje – 2022 m. rugsėjo 27 d. Didžiojoje Britanijoje) – lietuvių kilmės Didžiosios Britanijos skulptorius.

Biografija
----------

1944 m. su tėvais pasitraukė į Vakarus. Mirus tėvams, jų palaikai po Nepriklausomybės paskelbimo urnose buvo pargabenti iš JAV ir palaidoti Umėnų koplyčioje (Anykščių rajonas). 

1956 m. studijavo dailę Oksfordo menų akademijoje Didžiojoje Britanijoje, vėliau Čikagos meno institute, kurį baigė 1962 m. 1962–1964 m. studijas tęsė Karališkajame dailės koledže Londone.

1964–1973 m. dėstė skulptūrą Londono aukštosiose dailės mokyklose. Nuo 1960 m. dalyvavo parodose.

Kūryba
------

Sukūrė monumentaliųjų („Ritualas" Londono centre, 1969 m.; Didžiosios Britanijos paviljono Pasaulinėje parodoje Osakoje skulptūrą, 1970 m.; „Echo Harlow", 1972 m.), kamerinių skulptūrų (skulptūra „Vedybos" 1965 m. „Iliuzinė plokštė" apie 1968 m. „Piruetas" 1971 m.). Kūriniai iš nerūdijančio plieno, medžio, akmens; jų formos – nuo stilizuotų realistinių iki abstrakčių. Skulptūros dažnai asimetriškos, dinamiškos kompozicijos, šiek tiek asketiškos, elegantiškos raiškos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Didžiojoje Britanijoje mirė išeivijos skulptorius Antanas Braždys. 15min.lt. 2022-09-29. Nuoroda tikrinta 2022-10-01.
2. ↑  K. Barėnas. SKULPTORIUS ANTANAS BRAŽDYS. Aidai
3. ↑  Mana Ulpienė. *Antanas Braždys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 460 psl.
| Cirkliškio piliakalnis |
| --- |
|  |
| 

Cirkliškio piliakalnisCirkliškio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°07′08″ š. pl. 26°08′53″ r. ilg.﻿ / ﻿55.11889°š. pl. 26.14806°r. ilg.﻿ / 55.11889; 26.14806Koordinatės: 55°07′08″ š. pl. 26°08′53″ r. ilg.﻿ / ﻿55.11889°š. pl. 26.14806°r. ilg.﻿ / 55.11889; 26.14806 |

 |
| Vieta | Švenčionių rajonas |
| Seniūnija | Cirkliškio seniūnija |
| Aukštis | 10-11 m |
| Plotas | 30x20 |
| Priešpilis | gyvenvietė |
| Naudotas | I tūkstantmečio pabaiga - II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1958 |
| Tirtas | 1979 m. |

**Cirkliškio piliakalnis ir gyvenvietė** (A1066KP) – piliakalnis ir gyvenvietė Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, Cirkliškio kaime, 1 km į pietvakarius nuo Švenčionių, 0,5 km į rytus nuo kelio į Vilnių, apie 0,4 km į rytus nuo Cirkliškio dvaro rūmų, parke.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnio aikštelėKalvą, dar vadinamą **Perkūnkalniu**, iš šiaurės vakarų juosia Kūnos upelio, iš pietvakarių - Cirkliškio ežero slėnis. Šlaitai 10–11 m aukščio. Aikštelė ovali apie 30 x 20 m. Jos rytiniame, vakariniame ir pietiniame pakraščiuose yra 0,6-1,2 m aukščio pylimas. Piliakalnio pietryčių ir šiaurės rytų šlaitas sutvirtintas 1 m aukščio, o vakarų - dviem, 2 m ir 1 m aukščio pylimais. Pietvakarių papėdėje yra senovinės gyvenvietės liekanų, rasta geležies gargažių.

Tyrimai
-------

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1958 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1979 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 

2004–2006 m. vyko piliakalnio tvarkymo darbai, piliakalnis tapo patraukliu ir prieinamu objektu kultūriniam turizmui.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Raiteliakalnis 37 km | Reškutėnų piliakalnis 15 km  Nevieriškių piliakalnis 4,5 km | Aučynų piliakalnis 9 km  Stūglių piliakalnis 7 km |  |
| Malkėsto piliakalnis 43 km |  |  |
| Sužionių piliakalnis 40 km  Bogutiškės piliakalnis 7 km | Akvieriškės piliakalnis 6 km | Kavalčiukų piliakalnis 4 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Cirkliškio piliakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 136 psl.

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.

Nuorodos
--------

* Piliakalniai.lt
Sidabrinis Efeso (*Ephesus*) cistoforas (maždaug 134-131 m. p.m.e).
**Cistoforas** (gr. κιστοφόρος) – senovės Pergamo moneta, cirkuliavusi Mažojoje Azijoje Romos užkariavimo laikais. Moneta pavadinta pagal averse pavaizduotą šventą Dioniso skrynią (lot. *cista* 'skrynia').

Cistoforai buvo prilyginti 4 drachmoms, nors pagal masę (12,75 g) atitiko tik tris Atikos drachmas. Pagal aptikimo dažnius lobiuose matyti, kad šios monetos retai palikdavo Pergamo valdomą teritoriją. Tai kelia mintį, kad Pergamo žemėse monetos vertė buvo didesnė už realią jos vertę.

Pradėta leisti Pergame maždaug 175–160 m. pr. m. e. kaip Atalidų karalystės moneta, kuri pakeitė Seleukidų monetas ir Filetairo (*Philetairos*) tetradrachmas.
  
Cistoforus naudojo ir kiti Atalidų valdyti miestai. Cistoforus kaldino ir jie buvo apyvartoje iki Adriano laikų (tuo metu karalystė jau senai buvo užimta Romos).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Cistoforas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* Cistophorus
| **Israel Davidson** |
| --- |
| Gimė | 1870 m.Jonava, Rusijos imperija |
| Mirė | 1939 m. (~69 metai)Niujorkas, JAV |
|  |
| Veikla | Rašytojas |

**Izraelis Davidsonas** (1870 m. Jonavoje, Rusijos imperija – 1939 m. Niujorke, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV rašytojas.

Biografija
----------

Gimė 1870 m. Jonavoje. Jaunystėje mokėsi Jonavos, vėliau Valažino ir Vilijampolės ješivose. 1888 m. emigravo į Niujorką. Baigė Kolumbijos universitetą. Žydų teologijos seminarijoje dėstė viduramžių hebrajų literatūrą. 1924-1933 m. rašė 4 tomų knygą *Otsar ha-shirah veha-piyut-Thesaurus of Mediaeval Hebrew Poetry*, kurioje sudėjo daugiau nei 35 000 poemų, parašytų nuo biblinių iki šių laikų. Laikomas vienu iš iškiliausių savo kartos JAV rašytojų rašiusių hebrajų kalba. Mirė 1939 m. Niujorke.

Nuorodos
--------

* Biografija (angl.) Archyvuota kopija 2014-08-12 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* Goldman, Yosef. Hebrew Printing in America, 1735-1926, A History and Annotated Bibliography (YGBooks 2006). ISBN 1-59975-685-4.
| **Pandurangas Vamanas Kanė** |
| --- |
| Gimimo vardas | पांडुरंग वामन काणे |
| Gimė | 1880 m. gegužės 7 d.Ratnagirio apskritis (dab. Maharaštra), Britų Indija |
| Mirė | 1972 m. balandžio 18 d. (91 metai)Indija |
| Tautybė | marathas |
|  |
| Veikla | indologas, sanskritologas |
| Sritis | Senovės Indijos teisė, visuomenė |
|  |
| Alma mater | Bombėjaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Bharat Ratna (1963 m.) |

**Pandurangas Vamanas Kanė** (marath. पांडुरंग वामन काणे  = *Pāṇḍuraṅg Vāman Kāṇe*; g. 1880 m. gegužės 7 – m. 1972 m. balandžio 18 d.) – Indijos mokslininkas, rašytojas, švietėjas, sanskritologas.

Bombėjaus universiteto absolventas. Valstybinės teisės koledžo profesorius. 1942 m. jam suteiktas mahamahopadjajos („didžiojo mokslininko") titulas. 1947 m. tapo Bombėjaus universiteto vicekancleriu. 1963 m. apdovanotas aukščiausiu „Indijos brangakmenio" (*Bhārat Ratna*) apdovanojimu. 1952–1964 m. Indijos parlamento narys.

Svarbiausias P. V. Kanės veikalas – 5 tomų „Dharmašastros istorija" (*History of Dharmaśāstra*), kuriame mokslininkas tyrinėjo senovės indų paprotinę teisę, visuomeninę sanklodą. Taip pat parašė „Poezijos istoriją" (*History of Poetics*) bei kitų veikalų apie senovės Indijos mokslus, istoriją, visuomenę, dramą, marathų kalbą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kane, P. V.*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 111