recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Tigrisoma lineatum** |
| --- |
| Marmurinis tigrinis garnys (Tigrisoma lineatum)Marmurinis tigrinis garnys (*Tigrisoma lineatum*)  Del Este parke, Karakase (Venesuela) |
| Apsaugos būklė |
| Nekeliantys susirūpinimo (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Gandriniai paukščiai  *( Ciconiiformes)* |
| Šeima: | Garniniai  *( Ardeidae)* |
| Gentis: | Tigriniai garniai  *( Tigrisoma)* |
| Rūšis: | Marmurinis tigrinis garnys  *( Tigrisoma lineatum)* |

 |
| Binomas |
| ***Tigrisoma lineatum***Boddaert, 1783 |

Marmurinio tigrinio garnio paplitimas
**Marmurinis tigrinis garnys** (*Tigrisoma lineatum*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis. Yra du porūšiai:*Tigrisoma lineatum lineatum* ir *Tigrisoma lineatum marmoratum*.

Paplitęs Argentinoje, Bolivijoje, Kolumbijoje, Brazilijoje, Kosta Rikoje, Gvatemaloje, Gajanoje, Hondūre, Nikaragvoje, Panamoje, Paragvajuje, Peru, Suriname, Trinidade ir Tobage, Urugvajuje, Venesueloje.

Smulkesnis už pilkąjį garnį. Kūnas siauras, ištįsęs, 66 – 76 cm aukščio. Sveria apie 630–980 g. Kaklas ilgas. Purvinai gelsvas snapas yra tiesus, aštrus. Kojos pilkai žalios. Spalvinis lytinis dimorfizmas neryškus. Suaugusių individų galva, kaklas ir krūtinė yra kaštoninės spalvos. Per priekinę kaklo dalį eina šviesi juosta. Nugara ir sparnai – pilkai rusvos spalvos. Pilvas yra gelsvai rudas. Uodega juodai – baltai ruožuota. Rainelė, akies žiedelis ir gerklės oda yra ryškiai geltonos spalvos. Jaunikliai rusvai geltonos spalvos, su juodais ruožais. Gerklė, krūtinės priekinė dalis ir pilvas yra baltos spalvos. Penktaisiais gyvenimo metais tampa panašiais į suaugusius.

Biotopas – lėtai tekančių upių pakrantės, pelkės, mangrovės, šlapynės, 500 – 1 600 m virš jūros lygio aukštyje. Sėslūs. Vienišiai. Naktiniai paukščiai. Balsas – žemas ūksėjimas uuk – uuk – uuk .

Minta žuvimi, vandens vabzdžiais, varliagyviais, vėžiagyviais, gyvatėmis, žiogais, žirgeliais ir jų lervomis. Grobio tyko stovėdamas sekliame vandenyje ar drėgname miške .

Šaltiniai
---------

1. ↑   „Pasaulinės gamtos apsaugos organizacijos raudonasis sąrašas - Tigrisoma lineatum". Pasaulinė gamtos apsaugos organizacija. anglų k.
2. ↑  „Tigrisoma lineatum". Hot Spot Birding. anglų k. Suarchyvuotas originalas 2017-10-07. Nuoroda tikrinta 2017-10-06.
3. ↑  „Tigrisoma lineatum". Hot Spot Birding. anglų k. Suarchyvuotas originalas 2017-10-07. Nuoroda tikrinta 2017-10-06.
| *Mass Effect 3* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | BioWareStraight Right (Wii U) |
| Leidėjas | Electronic Arts |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | **Xbox 360, Microsoft Windows ir PlayStation 3** 2012 m. kovo 6 d.**Wii U**2012 m. lapkričio 18 d. |
|
| Žanras (-ai) | Veiksmo RPG, trečiojo asmens šaudyklė |
| Režimas | Vieno žaidėjo arba kelių žaidėjų (kooperatyvinis) |
|
| Reitingai | PEGI: 18USK: 16 |
| **Platforma** | Microsoft Windows, Xbox 360, PlayStation 3, Wii U |
| Versija |  |
| Variklis | Unreal Engine 3 |
| Platinimas | Optinis diskas, parsisiuntimas internetu |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas | {{{pirmtakas}}} |
| Kitos dalys | *Mass Effect*, *Mass Effect 2* |
|  |

**Mass Effect 3** – kompiuterinis veiksmo vaidmenų žaidimas, sukurtas bendrovės „BioWare" ir išleistas „Electronic Arts". Microsoft Windows, Xbox 360 ir PlayStation 3 versijos pasirodė 2012 m. kovo 6 d. o Wii U versija – lapkričio 18 d. Tai paskutinė „Mass Effect" trilogijos dalis, užbaigianti *Commander Shepard* istoriją.

Šioje dalyje buvo pristatyta nauja kovos sistema. Ypač buvo patobulinta prisidengimo nuo ugnies lauko sistema, atsirado daugiau būdų manevruoti kovos lauke ir galimybė nužudyti priešus vienu smūgiu. Taip pat buvo pridėta įprastinių granatų, patobulintas dirbtinis intelektas. Be to, buvo įdiegtas keturių žaidėjų kooperatyvinis režimas.

Žaidimo veiksmas vyksta iškart po įvykių antrojoje dalyje. Žaidėjas privalo suvienyti galaktiką bendram tikslui – įveikti organinių mašinų rasę, žinomą kaip *Reapers*. Norint tai pasiekti, žaidėjas pirmiausi turi padėti atskiroms Paukščių Tako galaktikos rasėms susidoroti su juos užklupusiais sunkumais (pilietiniu karu, *Reapers* invazija ir kt.). Kai kurie pirmose dviejose dalyse žaidėjo atlikti sprendimai išlieka ir įtakoja šios dalies siužeto eigą.

Kaip ir jo pirmtakai, „Mass Effect 3" buvo komerciškai sėkmingas ir sulaukė kritikų pripažinimo. Tačiau žaidimo pabaigą sukritikavo daugelis žaidėjų, tad buvo išleistas žaidimo pabaigą praplečiantis papildymas, kuris smulkiau paaiškino visų reikšmingų žaidėjo sprendimų pasekmes.

Išnašos
-------

1. ↑  „Mann, Matt. MASS EFFECT 3: Commander Shepard Last Stand? WhatCulture!". 2011-08-30. Nuoroda tikrinta 2011-09-17.
2. ↑  „Choose Language | BioWare Social Network". Social.bioware.com. Suarchyvuotas originalas 2013-03-04. Nuoroda tikrinta 2012-01-05. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
3. ↑  „Mass Effect 3: Extended Cut". Mass Effect 3 Official Website. Nuoroda tikrinta 2018-07-07.
Koordinatės: 20°14′56.12″ p. pl. 31°01′59.74″ r. ilg.﻿ / ﻿20.2489222°š. pl. 31.0332611°r. ilg.﻿ / 20.2489222; 31.0332611

| Mutirikivės tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Zimbabvė |
| Plotas | 91,05 km² |
| Kilmė | dirbtinis |
| Tūris | 1,378 km³ |
| Įteka | Mutirikvė |
| Išteka | Mutirikvė |

**Mutirikivės tvenkinys** (angl. *lake Mutirikwe*), anksčiau *Kailo tvenkinys* (angl. *lake Kyle*) – tvenkinys pietryčių Zimbabvėje, į pietryčius nuo Masvingo, susidaręs patvenkus Mutirikvės upę. Statybos darbai truko 1958–1960 m. Tvenkinio vanduo naudojamas iriguoti pietvakariau esančias plantacijas apie *Triangle* miestą, kuriose pagrindinė kultūra yra cukranendrės.

Šiauriniame tvenkinio krante yra Kailo tvenkinio rekreacinis parkas (*Lake Kyle Recreational Park*), o pietiniame krante – kitas mažas rekreacinis parkas. Netoliese yra nacionalinis istorinis paminklas Didžioji Zimbabvė.

Į tvenkinį įteka ne tik Mutirikvė, bet ir *Mbebvi*, *Matare*, *Pokoteke*, *Umpopinyani*, *Makurumidzi* ir *Shagashe* upės.

XX a. 9-tą dešimtmetį dėl sausros tvenkinys smarkiai nuseko, bet 10-tą dešimtmetį vandens lygis vėl pakilo. Lygio svyravimai priklauso nuo irigacijos poreikių ir kritulių kiekio.

Užtvankos aukštis yra 63 m, ilgis – 309 m. Tvenkinio baseino plotas yra 3900 km².

Nuorodos
--------

1. 1 2  „Mutirikwe Dam". Zimbabwe National Water Authority. Suarchyvuotas originalas 2013-04-22. Nuoroda tikrinta 2010-01-13.

* Lake Kyle Recreational Park Archyvuota kopija 2016-03-06 iš Wayback Machine projekto.
Nacionalinio kino registro logotipas
**Nacionalinis kino registras** – kino filmų, Jungtinių Amerikos Valstijų Nacionalinės kino išsaugojimo valdybos (NFPB) atrinktų išsaugoti Kongreso bibliotekoje, registras. NFPB 1988 m. įsteigė Nacionalinį filmų išsaugojimo aktą, kuris buvo įgaliotas iš naujo Kongreso aktais 1992, 1996, 2005 ir 2008 m. 1996 m. aktu taip pat buvo įsteigtas Nacionalinis filmų išsaugojimo fondas, kuris, nors ir susijęs su NFPB, lėšų gauna iš privataus sektoriaus.

Kasmet NFPB į registrą įtraukia po 25 „kultūriškai, istoriškai ar estetiškai reikšmingus filmus". Kad filmas būtų įtrauktas į registrą, jis turi būti nenaujesnis nei 10-ties metų. Pirmą kartą, 1989 m. rengtoje filmų atrankoje visuomenė pasiūlė beveik 1 000 filmų kandidatų. Tuomet NFPB nariai slaptu balsavimu išrenka galimus kandidatus. Nuo 1997 m. visuomenė gali pasiūlyti iki 50-ties nominantų per metus.

NFR apima filmus nuo Holivudo klasikų iki nežinomų autorių filmų. Filmas kandidatas neprivalo būti pilnametražis ar jau rodytas kino teatro ekranuose. Registre įtraukti kino kronikos, begarsiai filmai, eksperimentiniai filmai, trumpametražiai filmai, filmai be autorinių teisių apsaugos, namų gamybos filmai, dokumentiniai filmai, nepriklausomi filmai, televizijos filmai ir muzikiniai klipai. 2013 m. duomenimis, registre yra įtraukti 625 filmai.

Išnašos
-------

1. ↑  „Reagan Signs Law on Film". *The New York Times*. 1988 m. rugsėjo 28 d. Nuoroda tikrinta 2009-07-22. `{{cite news}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
2. ↑  „Legislative Authorization". National Film Preservation Board. Nuoroda tikrinta 2009-07-22.
3. ↑  „Public Law 110–336—Oct. 2, 2008" (PDF). United States Government Printing Office. Nuoroda tikrinta 2009-08-15.
4. ↑  Fox, Michael (2003-05-28). „Running Around San Francisco for an Education". *SF Weekly*. Suarchyvuotas originalas 2014-11-29. Nuoroda tikrinta 2009-07-30.
5. ↑  Molotsky, Irvin (1989-09-20). „25 Films Chosen for the National Registry". *The New York Times*. Nuoroda tikrinta July 30, 2009.
6. ↑  Keogh, Jim (1999-03-25). „Public gets ticket to put favorite flicks in registry" (Fee required). *Telegram & Gazette*. Nuoroda tikrinta 2009-08-04.
7. ↑  Kilday, Gregg (2009-12-30). „'Thriller' lands in National Film Registry". *The Hollywood Reporter*. Suarchyvuotas originalas 2010-01-14. Nuoroda tikrinta 2009-12-30.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
Muhu sala Estijoje
**Muhu** – sala Baltijos jūroje, priklausanti Vakarų Estijos salynui. Trečioji pagal dydį Estijos sala, su aplinkinėmis salelėmis (*Kesselaid*, *Viirelaid* ir *Võilaid*) sudaranti Muhu valsčių, kurio plotas yra 206 km². Valsčius priklauso Sarės apskričiai.

Salos plotas – 198 km². 2010 m. balandžio 19 d. duomenimis, Muhu valsčiuje gyveno 1 697 gyventojai. Aukščiausia salos vieta – 24 m virš jūros lygio. Svarbiausios gyvenvietės: *Liiva*, kur veikia mokykla, *Kuivastu*, kur veikia uostas ir *Koguva*. Muhu ir Saremos salas jungia 4 km ilgio pylimas.

Istorija
--------

Pirmieji gyventojai į salą atsikėlė 2500 m. pr. m. e.

1227 m. Kalavijuočių ordino kariuomenė, vadovaujama Viljamo iš Modenos, per apledėjusią Baltijos jūrą pasiekė ir užpuolė Muhu salos gyventojus, norėdamas susilpninti pagonių estų padėtį. Salos gynėjai pasidavė ties tvirtove, vadinta Mona, kurios griuvėsiai yra išlikę iki šių dienų. Šis mūšis užbaigė Kalavijuočių-estų karą krikščionių pergale.

XIII a. pabaigoje krikščionys saloje pastatė gotikinio stiliaus bažnyčią. Nuo 1532 m. Muhu saloje nebeliko baudžiavos.

XIX a. caro Nikolajaus I iniciatyva, 70 % salos gyventojų atsivertė į stačiatikybę. Tuo metu *Hellamaa* ir *Rinsi* gyvenvietėse buvo pastatytos dvi cerkvės.

XX a. salos gyventojų skaičius buvo trumpam pakilęs iki 6 000, tačiau amžiaus pabaigoje nukrito iki 2 000.

* Muhu etnografijos muziejusMuhu etnografijos muziejus
* Šv. Kotrynos bažnyčiaŠv. Kotrynos bažnyčia
* Mõega (kaimas)Mõega (kaimas)
* Üügu uolaÜügu uola
* Senoji kaimo mokyklaSenoji kaimo mokykla
* Monos tvirtovės liekanosMonos tvirtovės liekanos
* Paminklinis akmuo Monos tvirtovės viduryjePaminklinis akmuo Monos tvirtovės viduryje
* Šiaurinė Muhu pakrantė. 2007 m. liepos 26 d.Šiaurinė Muhu pakrantė. 2007 m. liepos 26 d.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Muhu*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 565 psl.
2. ↑  Introduction to the history of Muhu

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Muhu** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* 
* Archyvuota kopija 2011-07-04 iš Wayback Machine projekto.
| Paežerių ežeras |
| --- |
| Vieta | Šiaulių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 1,51 km² |
| Kranto linijos ilgis | 11,5 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 2,8 m |
| Didžiausias gylis | 6,9 m |
| Įteka | Rūmė, 8 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Upyna |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Paežerių ežeras

  |
| **Koordinatės** |  55°57′2″ š. pl. 22°47′55″ r. ilg.﻿ / ﻿55.95056°š. pl. 22.79861°r. ilg.﻿ / 55.95056; 22.79861Koordinatės: 55°57′2″ š. pl. 22°47′55″ r. ilg.﻿ / ﻿55.95056°š. pl. 22.79861°r. ilg.﻿ / 55.95056; 22.79861 |

**Paežerių ežeras** (arba ***Nelinda***) – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 10 km į pietvakarius nuo Kuršėnų. Nutįsęs iš šiaurės į pietus per 4,5 km, plotis iki 0,58 km. Rytiniai ir vakariniai krantai statūs, o šiaurinis ir pietinis galai – žemi ir pelkėti. Pietinis galas apaugęs mišku (Pūšilių miškas), plyti Repšių pelkė. Ežeras patvenktas. Užtvankos pylimu eina kelias  **4006**  Kuršėnai–Dirvonėnai–Raudėnai–Tryškiai .

Į Paežerių ežerą suteka 9 upeliai, o šiaurėje išteka Žižmos intakas Upyna (Ventos baseinas).

Rytiniame ežero pakraštyje įsikūręs Paežerių kaimas su išlikusia Paežerių dvaro sodyba. Vakarinėje pakrantėje saugoma Paežerių liepų alėja. Paežerių kaime ežero krante yra Paežerių piliakalnis, dar žinomas kaip Paežerių Šatrija arba Mažoji Šatrija. Be to, prie ežero yra Dirvonėnų, Būdvydžių, Repšių, Juozapavos, Pūšilių kaimai. Šiaurvakarinėje pakrantėje yra įrengtas paplūdimys. Rytine pakrante eina kelias  **4019**  Varputėnai–Krikliai–Juozapava .

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Paežerių ežeras (Šiaulių r.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 262
CIDG grupės apmokymas
Du CIDG kovotojai
**Civilių nereguliarioji gynybos grupė** (angl. *Civilian Irregular Defense Group; CIDG*) – nereguliariosios kariuomenės dalinys Pietų Vietname, suformuotas iš Vietnamo etninių mažumų atstovų pagal JAV vyriausybės vykdytą *Civilių nereguliariųjų gynybos grupių programą* (angl. *Civilian Irregular Defense Group program*).

Civilių nereguliariųjų gynybos grupių programos tikslai
-------------------------------------------------------

Civilių nereguliariųjų gynybos grupių programa turėjo atlikti dvi funkcijas:

1. Padėti Pietų Vietnamo valdžiai formuoti nereguliariuosius dalinius, galinčius padėti kovoti su Vietkongu,
2. Neleisti Vietkongui patraukti į savo pusę etnines mažumas, kad šių žmonės nestotų į Vietkongo gretas.

CIDG grupės stovykla ir aerodromas. Apačioje kairėje – artilerijos baterijos pozicijos.

Istorija
--------

CIDG programą 1961 m. pradžioje suplanavo CŽV kaip priemonę prieš Vietkongo įtakos plitimą Pietų Vietnamo Centriniuose kalnuose. Programos veikla pradėta *Buon Enao* kaime, mažos JAV Armijos specialiųjų pajėgų (žaliųjų berečių) grupės atvykdavo į kaimus ir juose kūrė *Apylinkių vystymo centrus* (angl. *Area Development Centers*). Specialiųjų pajėgų komandos apmokydavo vietinius gyventojus, orientuodamiesi į vietinę gynybą ir pilietinę veiklą. Kaimiečius dvi savaites treniruodavo ginti kaimus ir apginkluodavo. Formuojamos vietinės smogiamosios grupės būdavo geriau apmokomos ir apginkluojamos, jos buvo skirtos veikti kaip greitojo reagavimo į Vietkongo atakas pajėgos.

Dauguma CIDG stovyklų buvo apgyvendintos šalies etninių mažumų (ypač degarų), kurios nemėgo vietnamiečių tiek iš Šiaurės, tiek Pietų Vietnamo, todėl greitai ėmė sutarti su amerikiečiais patarėjais.

CIDG programa buvo sėkminga, nes pacifikavus vieną kaimą, jis tapdavo treniravimo stovykla gretimų kaimų gyventojams.

1963 m. kariškiai suprato, kad programa vystosi labai sėkmingai. Bet buvo nutarta, kad CIDG daliniai ir specialiosios pajėgos nėra tinkamai išnaudojamos, tad buvo įsakyta pradėti operaciją „Switchback", kuri vadovavimą CIDG programai perdavė iš CŽV rankų JAV Karinės pagalbos Vietnamui vadovybei (angl. *Military Assistance Command, Vietnam, MACV*). CIDG programa buvo sparčiai plečiama, tam panaudota visa JAV 5-oji specialiųjų pajėgų grupė, perkelta į Vietnamą. CIDG daliniai nebeužsiėmė vien kaimų gynyba, bet ėmė dalyvauti ir labiau įprastinėse kariuomenės operacijose, ypač valstybės sienos priežiūroje.

1970 m. daugelis CIDG grupių buvo performuotos į Vietnamo reindžerių dalinius.

Nuorodos
--------

1. ↑  *U.S. Army Special Forces 1961-1971*. Vietnam Studies. Washington, D.C.: United States Army Center of Military History. 1989 [First Printed, 1973]. pp. 19–20. CMH Publication 90-23. Suarchyvuotas originalas 2014-02-12. Nuoroda tikrinta 2013-05-17.
2. ↑  John Nagl (2005). *Learning to Eat Soup With a Knife: Counterinsurgency Lessons from Malaya and Vietnam*. University of Chicago Press. p. 128. ISBN 9780226567709.
3. ↑  Nagl, p. 129
**Draučių žudynės** – žudynės įvykusios 1998 m. vasario 15 d. Draučių kaime, kurių metu lenkakalbis vietos gyventojas Leonardas Zavistonovičius su savo legaliai turėtu medžiokliniu ginklais (Iž-12, ZKK-601) nužudė 8 vietos lietuvių tautybės gyventojus, o vėliau pats po sunkių sumušimų mirė ligoninėje. Žudynės susilaukė didelio atgarsio Lietuvos žiniasklaidoje, dėl įtariamo tautinio žudynių motyvo ir žudynėms pasirinktos datos prieš pat 80–ųjų Lietuvos nepriklausomybės metinių minėjimą.

Po žudynių kaime liko gyvi tik du žmonės: Antanas Raudeliūnas ir L. Zavistanovičiaus motina Juzefa.

Aukos
-----

* Jonas Bareika (40)
* Marytė Rutkauskienė
* Leonas Garbatavičius (58)
* Dalia Kalibatienė (48)
* Vilius Kalibatas (17)
* Vanda Raudeliūnienė (66)
* Jadvyga Vrubliauskienė (76)
* Vytautas Vrubliauskas (38)
* Zofija Vrubliauskaitė (42)

Nuorodos
--------

* Pamišėlio žudynės liudininkų akyse
* Buvo kaimas – ir kaimo nėra...

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Įvykiai, sukrėtę Lietuvą". O jei lietuvis būtų iššaudęs lenkų kaimą?
| Šimozeras |
| --- |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija |
| Plotas | 10 km² |
| Vidutinis gylis | 4 m |
| Didžiausias gylis | 12.5 m |
| Įteka | Vekšručejus |
| Išteka | Siurga |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Šimozeras

  |
| **Koordinatės** |  60°30′20″ š. pl. 35°39′05″ r. ilg.﻿ / ﻿60.50556°š. pl. 35.65139°r. ilg.﻿ / 60.50556; 35.65139Koordinatės: 60°30′20″ š. pl. 35°39′05″ r. ilg.﻿ / ﻿60.50556°š. pl. 35.65139°r. ilg.﻿ / 60.50556; 35.65139 |

**Šimozeras** (rus. *Шимозеро*, vep. *Šimjärv'*) – ežeras Rusijos Federacijoje, Vologdos srityje, Vytegros rajone, rytinėje Vepsų aukštumos dalyje, Oštos kaimo gyvenvietės teritorijoje.

Įeina į periodiškai išnykstančių karstinių ežerų grupę. Nuotėkis įvyksta pro smegduobę, vadinamą Juodąja duobe. Šimozeras įrašytas į Rusijos unikalių gamtos objektų registrą. Prataku sujungtas su Dolgozero ežeru, įteka Vekšručejus, išteka Siurgos upė. Ežere yra keletas salų, didžiausia – Nerostrovas. Anksčiau ežero apylinkėse gyveno vepsai, dabar visi kaimai nebegyvenami.

Išnašos
-------

1. ↑  Лист карты P-36-131, 132
| Tivoli |
| --- |
|  |
| Vieta | Krefelder Str. 205 52070 Achenas |
| Atidarytas | 2009 m. |
| Paviršius | Žolė |
| Architektas | agn Niederberghaus & Partner GmbH, Ibbenbüren |
| Talpa | 32 960 vietų27 250 (tarptautinėms varžyboms) |
| Lauko matmenys | 105 x 68 m |
| Nuomininkai | Alemannia Aachen |

**Tivoli** yra futbolo stadionas Achene, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, Vokietijoje. Atidarytas 2009 m. rugpjūčio 17 d. Jame namų rungtynes žaidžia Alemannia Aachen futbolo klubas. Prieš tai klubas žaidė *Old Tivoli* stadione. Stadionas turi 32 960 vietų, iš kurių 11 681 yra stovimos ir 19 345 sėdimos. Tarptautinėms varžyboms numatyta 27 250 sėdimų vietų.

Miesto valdžia siūlė stadioną statyti už miesto ribų, šalia oro uosto, bet 2007 m. vasarį buvo nuspręsta statyti šalia seno stadiono. 4,2 milijonai eurų, skirti naujam stadionui, buvo surinkti išleidus obligacijas, taikytas parduoti klubo sirgaliams.

Pirmosios futbolo varžybos buvo sužaistos prieš belgų klubą K. Lierse SK. Pirmosios Bundeslygos varžybos vyko 2009 m. rugpjūčio 17 d. prieš FC Sankt Pauli. Jose Acheno klubas pralaimėjo rezultatu 0–5. Tai didžiausias pralaimėjimas klubo istorijoje.

Pirmosios tarptautinės varžybos buvo sužaistos 2009 m rugsėjo 4 d. tarp Vokietijos jaunimo iki 21 metų ir San Marino jaunimo rinktinių. Šeimininkai laimėjo rezultatu 6–0.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Tivoli-Anleihe: Erste Zinsen werden fällig". *Aachener Nachrichten* (vokiečių). 2009 m. rugpjūčio 13 d. Suarchyvuotas originalas 2011-10-04. Nuoroda tikrinta 2012-01-10. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
2. ↑  „Plötzlich Tabellenführer". *Süddeutsche Zeitung* (vokiečių). 2009 m. rugpjūčio 17 d. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
3. ↑  „Deutsche U 21 beginnt EM-Qualifikation mit 6:0". *Focus* (vokiečių). 2009 m. rugsėjo 4 d. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: New Tivoli** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Stadiono informacija Archyvuota kopija 2010-08-17 iš Wayback Machine projekto.
| Kairių ežeras |
| --- |
|  |
| Vieta | Šiaulių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,86 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,77 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Didžiausias gylis | 10,5 m |
| Įteka | Šiladis |
| Išteka | Šiladis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Kairių ežeras

  |
| **Koordinatės** |  55°54′47″ š. pl. 23°25′43″ r. ilg.﻿ / ﻿55.91306°š. pl. 23.42861°r. ilg.﻿ / 55.91306; 23.42861Koordinatės: 55°54′47″ š. pl. 23°25′43″ r. ilg.﻿ / ﻿55.91306°š. pl. 23.42861°r. ilg.﻿ / 55.91306; 23.42861 |

**Kairių ežeras** – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, prie Kairių miestelio. Ilgis šiaurės rytų – pietų kryptimi 1,43 km, plotis iki 1,25 km. Altitudė 107,5 m. Ežero dubuo susidarė išgulėjus ledo luistui. Vakariniai krantai 1–3 m aukščio, o kiti žemi ir pelkėti. Ežere yra nemaža miškinga Ragelio sala (2,84 ha). Pietinėje pakrantėje plyti dirbami laukai. Iš vakarų į šiaurės rytus ežerą prateka Mūšos intakas Šiladis.

Prie Kairių ežero įsikūręs Kairių miestelis, pietinėje pakrantėje – Pročiūnų kaimas. Šiaurrytinėje pakrantėje yra įrengta poilsio zona su paplūdimiu.

Ežero gamtiniam kompleksui būdingi atviro vandens plotai, vešli augmenija. Tačiau užžėlusių pakrančių nendrės ir švendrai mažina vandens telkinio gylį, blogina vandens kokybę ir riboja gyventojų kokybišką poilsį, mažindami priėjimo prie vandens galimybes. Sparčiai didėjant vandens augmenijos plotams, ežerui gresia uždumblėjimas bei eutrofikacija. Siekiant prisidėti prie šių problemų sprendimo numatoma atlikti makrofitų pjovimą ir jų biomasės šalinimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kairių ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 175
2. ↑   Archyvuota kopija 2021-11-16 iš Wayback Machine projekto.
**Danielius Gužas** (1929 m. birželio 20 d. Sičiūnuose, Panemunio valsčius - 2020 m. rugpjūčio 8 d. Vilniuje) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

Brolis Vytautas Gužas. 1944–1949 m. Lietuvos partizanų ryšininkas. 1954 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1997 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

1957–1964 m. Vilniaus politechnikumo, 1969–1994 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1990 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas), 1994–1996 m. – Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas; nuo 1978 m. docentas.

Nuo 1990 m. Lietuvos akustikų sąjungos prezidentas, nuo 1992 m. Tarptautinio triukšmo kontrolės inžinerijos instituto (*International Institute of Noise Control Engineering*) Niujorke Triukšmo mažinimo komisijos narys. 1992–1994 skaitė paskaitas Vasedos universitete (Japonija).

Svarbiausia mokslinių tyrimų sritis – aplinkos ir gamybinio triukšmo mažinimo metodai ir priemonės. 3 išradimų autorius.

Prof. D. Gužas mirė 2020 m. rugpjūčio 8 d. Vilniuje, sulaukęs 91 m. amžiaus.

Bibliografija
-------------

* Pagrindiniai kovos su gamybiniu triukšmu metodai, 1968 m. rusų k.
* Triukšmo mažinimo sprendiniai pramonės įmonių projektuose, 1973 m.
* Garso izoliacija mašinų gamyboje, su L. Borisovu, 1990 m. rusų k.
* Triukšmo sklidimas cilindriniais vamzdžiais ir jo mažinimo būdai, 1994 m. anglų k.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Zemlickas, Gediminas (2009-09-03). „Iš triukšmų gausos jis pasirinko tylą". Mokslo Lietuva. Suarchyvuotas originalas 2016-03-04. Nuoroda tikrinta 2015-01-31. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. ↑  *Danielius Gužas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 303 psl.
| **Adomas Varnas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1879 m. sausio 1 d.Rusija Joniškis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1979 m. liepos 19 d. (100 metų)Jungtinės Amerikos Valstijos Čikaga |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailininkas tapytojas, grafikas, fotografas, liaudies meno rinkėjas, propaguotojas ir puoselėtojas, dailės pedagogas, scenografas |
|  |
|  **Vikiteka** | Adomas Varnas |

**Adomas Varnas** (1879 m. sausio 1 d. Joniškyje – 1979 m. liepos 19 d. Čikagoje, JAV) – dailininkas tapytojas, grafikas, fotografas, liaudies meno rinkėjas, propaguotojas ir puoselėtojas, dailės pedagogas, scenografas.

Biografija
----------

Mokėsi pradžios mokykloje, vėliau – Mintaujos gimnazijoje, 1897–1900 m. – Kauno kunigų seminarijoje. XIX a. pabaigoje – XX a. pradžioje aktyviai reiškėsi lietuvių tautinio atgimimo sąjūdyje, teatrinėje veikloje, kurio centras buvo įsikūręs Medvilionių dvare. 1900 m. išvyko į Sankt Peterburgą, kur studijavo dailę Imperatoriškojoje dailės mokykloje ir Štiglico centrinėje taikomosios dailės mokykloje. Nuo 1903 m. mokėsi Krokuvoje, 1905–1907 m. studijavo Šveicarijoje, Ženevos dailės akademijoje. Baigęs studijas 1908 m. išvyko į Siciliją, tapė kalnų peizažus. 1909 m. grįžo į Lietuvą. Nuo 1910 m. gyveno Zakopanėje. 1913 m. vėl grįžo į Lietuvą, apsistojo Vilniuje. 1917–1918 m. dėstė Voroneže. 1919 m. grįžo į Vilnių, dėstė Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnazijoje 1919 m. įsikūrė Kaune, kur 1920 m. su kitais menininkais įkūrė Lietuvių meno kūrėjų draugiją. 1920–1922 m. šios draugijos pirmininkas. 1923–1939 m. dėstė Kauno meno mokykloje. 1941 m. persikėlė į Vilnių ir dėstė dailę Valstybiniame dailės institute. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. persikelia gyventi į JAV. Buvo lietuvių dailininkų sąjungos garbės pirmininkas, Amerikos lietuvių inžinierių ir architektų sąjungos garbės narys, Amerikos lietuvių bendruomenės Čikagos apygardos kultūros tarybos garbės pirmininkas, Amerikos lietuvių filatelistų draugijos garbės narys. Vienas iš Čikagos Čiurlionio galerijos steigėjų.

Kūryba
------

Sukūrė apie 1280 aliejinės tapybos darbų, iš jų 170 portretų, 1090 peizažų, apie 470 grafikos darbų. Kūrė dekoracijas Miko Petrausko operai „Birutė", dalyvavo kortų konkurse (laimėjo I premiją), sukūrė pašto ženklų, litų banknotų projektų. Patvirtinti litų banknotų projektai buvo pradėti spausdinti nuo 1922 m. rugpjūčio 28 d. pasirašytos sutarties su A. Haase litografijos firma.

Nuorodos
--------

* Adomo Varno biografija Archyvuota kopija 2008-01-17 iš Wayback Machine projekto.
* Adomo Varno biografija
* Adomo Varno gyvenimo ir kūrybos kelias
* Aušra Kargaudienė „Adomas Varnas" Archyvuota kopija 2008-02-06 iš Wayback Machine projekto.
* Adomas Varnas[neveikianti nuoroda]
* Vida Girininkienė. Tarp Medvilionių, Krokuvos ir Paryžiaus: Adomas Varnas ir Zigmantas Skirgaila, Literatūra ir menas, 2016-04-08, nr. 3562 Archyvuota kopija 2016-04-19 iš Wayback Machine projekto.
Žmonės, esantys skirtingu atstumu vienas nuo kito.
**Atstumas** – įsivaizduojamos arba realios linijos ilgis, paprastai tarp dviejų taškų. Tai pagrindinė geometrijos sąvoka. Taip pat dažnai naudojamas fizikoje nurodant atstumą tarp dviejų objektų ar kūnų. Paprastai žymimas {\displaystyle l} arba {\displaystyle d}. Atstumas matuojamas ilgio vienetais. SI sistemoje pagrindinis ilgio vienetas yra metras. Terminas „atstumas" taip pat dažnai vartojamas astronomijoje, geodezijoje, navigacijoje ir kitur.

Atstumas matematikoje
---------------------

Atstumas tarp dviejų taškų {\displaystyle d(A,B)} yra trumpiausios jungties tarp taškų {\displaystyle A} ir {\displaystyle B} ilgis.
Euklidinėje erdvėje atstumas yra atkarpos tarp dviejų taškų ilgis. Atstumas tarp dviejų geometrinių objektų yra trumpiausios linijos, jungiančios du objektus, ilgis, t. y. atstumas tarp dviejų artimiausių taškų.

### Euklidinis atstumas

*Pagrindinis straipsnis – Euklidinis atstumas*.
Dekarto koordinačių sistemoje atstumas (dar vadinamas *Euklidiniu atstumu*) tarp dviejų taškų apskaičiuojamas naudojant Pitagoro teoremą:

 Atstumas tarp dviejų taškų plokštumoje
{\displaystyle d(A,B)={\sqrt {\sum \_{i=1}^{n}(a\_{i}-b\_{i})^{2}}}{\text{, kur }}A=(a\_{1},\dotsc ,a\_{n})\in \mathbb {R} ^{n}{\text{ ir }}B=(b\_{1},\dotsc ,b\_{n})\in \mathbb {R} ^{n}}
Formulė, skirta dvimatei erdvei ({\displaystyle A,B\in \mathbb {R} ^{2}}):

{\displaystyle d(A,B)={\sqrt {(a\_{1}-b\_{1})^{2}+(a\_{2}-b\_{2})^{2}}}}
Formulė, skirta trimatei erdvei ({\displaystyle A,B\in \mathbb {R} ^{3}}):

{\displaystyle d(A,B)={\sqrt {(a\_{1}-b\_{1})^{2}+(a\_{2}-b\_{2})^{2}+(a\_{3}-b\_{3})^{2}}}}
### Kitos savybės

* Atstumas tarp lygiagrečių tiesių yra jų bendro statmens ilgis.
* Neįmanoma nustatyti atstumo tarp nelygiagrečių linijų.
* Matematikoje atstumas nuo taško iki tiesės vadinamas statmeniu, nubrėžtu nuo taško iki šios tiesės.
* Skaičiaus modulis yra atstumas tarp koordinačių pradžios ir taško, atitinkančio duotąjį skaičių.
* Skaičiai, esantys vienodu atstumu nuo nulio, bet turintys skirtingus ženklus, yra priešingi skaičiai.
* Jei trys taškai nėra toje pačioje tiesėje, kiekvienas atstumas tarp dviejų taškų yra mažesnis už kitų dviejų atstumų sumą.
* Atkarpos AB ilgis vadinamas vektoriaus AB ilgiu arba moduliu.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Ilgis
* Poslinkis
* Trajektorija
* Kelias
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Suvestinis tarinys** yra tarinio forma, dažniausiai naudojama nusakyti veiksnio atliekamam veiksmui ir veiksmo tikslui, veiksmo pradžiai, tęsimui arba pabaigai pažymėti, rečiau veiksnio būsenai nusakyti. Suvestinis tarinys yra sudaromas iš asmenuojamosios veiksmažodžio formos ir bendraties.

Suvestinis tarinys turi dvi dalis - pagalbinė + prasminė (reikšminė). Abi dalys yra veiksmažodinės. Pagalbinė dalis yra svarbi tik gramatiškai (rodo asmenį, laiką, modalumą). Ji nereiškia to turinio, kuris pasakomas visu tariniu.
Pagalbinės dalies forma:

a) asmenuojamojo veiksmažodžio vientisinės ir sudėtinės formos, pvz.: *Ar jau **galiu eiti**? Aš **buvau pradėjęs tinginiauti***
b) neasmenuojamomis formomis pvz.: *tau **dera patylėti**; **Nustok kalbėti***
Sudėtingos formos pagalbinė dalis gali būti reiškiama dviejų veiksmažodžių junginiu, kuris atitinka suvestinį tarinį. Toks tarinys nelaikomas mišriuoju, nes neturi sudurtinio tarinio požymių. Pvz.: *Jis **pradėjo rengtis važiuoti** namo*
Pagalbinė dalis gali eiti frazeologizmais, pvz.: ***liežuvį niežėjo**; Viską iki galo **pasakyti***.

Pagalbinės dalies semantika
---------------------------

Pagalbine dalimi būna tik tam tikros reikšmės veiksmažodžiai, rodantys tariniu reiškiamo veiksmo aspektą.
  
1) Faziniai veiksmažodžiai

a) žymintys veiksmo pradžią (*pradėti, imti, griebti, šokti*), pvz.: *Ji **pradėjo spyriotis**. Šeimininkė **griebė kepti** kiaušinienę.*
b) žymintys veiksmo pabaigą (*baigti, nustoti, liautis*).
2) Modaliniai veiksmažodžiai, kurie reiškia galėjimą, turėjimą, privalėjimą (*galėti, turėti, privalėti, reikėti*). Asmeniniuose sakiniuose, pvz.: *Aš dar **turėjau palaukti***. Veiksmažodžiai *reikėti*, *derėti* ir *tekti* sudaro beasmenių sakinių suvestinius tarinius, pvz.: *Tau **reikia** dideliam **užaugti***.
  
3) Valios veiksmažodžiai: *norėti, trukdyti, vilioti, drausti, leisti, liepti, siūlyti, patarti, raginti, kviesti, gundyti*.
  
4) Grynieji kalbėjimo veiksmažodžiai (*pasisakyti, prisipažinti, girtis, skųstis, teisintis*). Naudojami tada, kai prasminė dalis išreikšta dalyviu, pvz.: *Mergelė **sakė** žiedą **pametusi***.

Prasminė (reikšminė) dalis
--------------------------

Šia dalimi yra atskleidžiamas tarinio turinys. Ji reiškiama bendratimi arba dalyviu. Bendratys gali būti subjektinės arba objektinės. *Subjektinė bendratis* žymi veiksmą, siejamą su tuo pačiu veikėju, su kuriuo siejamas pagalbinės dalies veiksmas, pvz.: *vaikas **pradėjo verkti***. *Objektine bendratimi* žymimas veiksmas siejamas su kitu veikėju negu pagalbinės dalies veiksmas, pvz.: *gerumu net velnią **dirbti priversi***.nigher

* *Danguje **buvo matyti** tik vienas kitas debesėlis.*
* *Staiga **pradėjo lyti**.*
* *Visi **metė dirbti**, **skubėjo slėptis**.*
* *Petriukas **nuėjo valgyti**.*
* *Saulė **nenustojo šviesti** visą dieną.*
Koordinatės: 55°1′51.68″ š. pl. 25°9′46.89″ r. ilg.﻿ / ﻿55.0310222°š. pl. 25.1630250°r. ilg.﻿ / 55.0310222; 25.1630250

| Alys |
| --- |
| ežeras Alysežeras Alysežeras Alys |
| Vieta | Širvintų raj. Lietuva |
| Plotas | 1,394 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,63 km |
| Kilmė | liekaninis |
| Vidutinis gylis | 1 m |
| Didžiausias gylis | 1,5 m |
| Įteka | 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Juodė |

**Alys** – ežeras centrinėje Lietuvoje, Širvintų rajono rytuose, apie 12,5 km į rytus nuo Širvintų, 7 km į pietvakarius nuo Giedraičių, Alionių pelkėje, Alionių telmologiniame draustinyje. Didžiausias gylis 1,5 m. Ežeras beveik apvalus, ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,64 km, plotis – iki 1,25 km. Altitudė 129 m. Krantai žemi, pelkėti, apaugę krūmais. Ežerą supa Alionių miškas. Iš šiaurės vakarų išteka Juodė (Širvintos intakas). Vakarinėje ežero pusėje įsikūręs Alionių miestelis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marija Vasiliauskienė. *Alys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 43-44

Ežeras Alys
| **Šv. Timotiejussen. gr. Τιμόθεος** |
| --- |
|  |
| Šv. Timotiejaus ikona |
| Gimė | I m. e. a. |
| Mirė | 97 m. e. m.Efezas (pasak tradicijos) |
| Šventasis |
| Šventė | vakarų krikščionybėje: sausio 24 d. (Romos katalikų bažnyčioje sausio 26 d. drauge su šv. Titu)rytų krikščionybėje: sausio 22 d. |

**Timotiejus** (sen. gr. Τιμόθεος = *Timótheos*) – Listros krikščionis, apaštalo Pauliaus draugas ir padėjėjas, pasak tradicijos, pirmasis Efezo vyskupas, kankinys.

Timotiejaus motina – apsikrikštijusi žydė, o tėvas – graikas. Pasakojama, kad Paulius pasirinkęs Timotiejų pagalbininku, vykdamas į antrąją misijų kelionę: jį sutikęs 50 m. e. m. antrąsyk lankydamasis Listroje. Paulius Timotiejų apipjaustęs.

Timotiejus prisidėjo steigiant bažnyčias Korinte, Tesalonikoje ir Filipuose. Pauliui išvykus iš Tesalonikos, Timotiejus sugrįžęs padrąsinti persekiojamų krikščionių. Paskui Paulius iš Efezo pasiuntęs jį į Korintą, kad mokytų vietos krikščionis. Timotiejus tapo Efezo bažnyčios vadovu. Pasak tradicijos, valdant imperatoriui Nervai, šiame mieste miręs kankinio mirtimi.

Naujajame Testamente yra du tradiciškai apaštalui Pauliui priskiriami laiškai, adresuoti Timotiejui. Juose patariama, kaip išmintingai vadovauti bažnyčiai.

Šv. Jonas Damaskietis tvirtino, kad Timotiejus regėjęs Mergelės Marijos gyvenimo pabaigą.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  *Saint Timothy*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2023-11-22.
2. 1 2 3 4  Biblijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1993. 216 psl.
Pirmojo leidimo *Didysis Getsbis* viršelis (1925), 1920 m. didysis amerikietiškas romanas
**Didysis amerikietiškasis romanas** (angl. *Great American Novel*) – sąvoka, vartojama nusakyti tam tikru JAV istorijos laikotarpiu parašytą romaną, kuris geriausiai atspindi gyvenimą JAV. Frazė kilo pilietinio karo metu nuo John William DeForest parašyto romano, kurį pirmą kartą išspausdino *The Nation* 1868 m. sausio 9 d. Šiuo metu didysis amerikietiškasis romanas yra labiau simbolinis, laikomas Šventuoju Graliu - įkvėpimo šaltiniu. Taip pat laikoma, kad geriausios JAV knygos parašytos praeityje, kai buvo skiriamas didžiojo amerikietiško romano titulas.

Didžiuoju amerikietišku romanu laikomi tokie kūriniai kaip Nathaniel Hawthorne *The Scarlet Letter*, Herman Melville *Moby-Dick*, Mark Twain *Adventures of Huckleberry Finn*, F. Scott Fitzgerald *The Great Gatsby*, Thomas Pynchon *Gravity's Rainbow*, Saul Bellow *The Adventures of Augie March*, John Steinbeck *The Grapes of Wrath*, William Faulkner *The Sound and the Fury*, John Dos Passos U.S.A. trilogy, Harper Lee *To Kill a Mockingbird*, Kurt Vonnegut *Slaughterhouse-Five*, J. D. Salinger *The Catcher in the Rye* ir Jack Kerouac *On the Road*.

Šaltiniai
---------

* Brown, Herbert R. "The Great American Novel." *American Literature* 7.1 (1935): 1-14.
* Knox, George. "The Great American Novel: Final Chapter." *American Quarterly* 21.4 (1969): 667-682.

1. ↑  Library of Congress. „America's Story from America's Library". Suarchyvuotas originalas 2009-10-07. Nuoroda tikrinta 2008-07-16.
2. ↑  Martin Amis: "*The Adventures of Augie March* is the Great American Novel. Search no further." Reviews
3. ↑  *Norman Mailer on the Media and the Message*

Nuorodos
--------

* The American Novel | PBS
* The Great American Novel by John William DeForest
* Chapters from the Great American Novel
| Kernavės ežeras |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Širvintų rajonas) |
| Plotas | 0,18 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,78 km |
| Įteka | Kernavė, bevardis upelis |
| Išteka | Kernavė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Kernavės ežeras

  |
| **Koordinatės** |  54°53′21″ š. pl. 24°52′13″ r. ilg.﻿ / ﻿54.88917°š. pl. 24.87028°r. ilg.﻿ / 54.88917; 24.87028Koordinatės: 54°53′21″ š. pl. 24°52′13″ r. ilg.﻿ / ﻿54.88917°š. pl. 24.87028°r. ilg.﻿ / 54.88917; 24.87028 |

**Kernavės ežeras** arba **Pragarinės ežeras** – ežeras Lietuvoje, Širvintų rajone, Kernavės miestelio rytiniame pakraštyje. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,04 km, plotis – iki 0,35 km. Altitudė 93,5 m. Yra 2 pelkėtos salos (0,74 ha ir 0,37 ha). Rytinis krantas aukštas, prieina Draučių miškas, vakarinis – žemas, vietomis pelkėtas (Pragarinės raistas). Ežerą pietinėje dalyje prateka Kernavės upelis (Neries intakas). Ežeras patvenktas.

Pietinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba, vakarine pakrante eina kelias  **116**  Širvintos–Rimučiai–Kernavė–Dūkštos .

Šaltiniai
---------

1. ↑
Koordinatės: 54°5′13″ š. pl. 23°55′28″ r. ilg.﻿ / ﻿54.08694°š. pl. 23.92444°r. ilg.﻿ / 54.08694; 23.92444

| Aviris |
| --- |
| Avirio ežerasAvirio ežerasAvirio ežeras |
| Vieta | Druskininkų sav. |
| Plotas | 1,5 km² |
| Kranto linijos ilgis | 11,4 km |
| Kilmė | Ledyninis, rininis |
| Vidutinis gylis | 9,6 m |
| Didžiausias gylis | 32,8 m |
| Įteka | Pašaulė, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Avirė |

**Aviris** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybėje, apie 4 km į rytus nuo Leipalingio, į pietus nuo plento  **133**  Merkinė–Leipalingis .

Ežeras ledyninės, rininės kilmės. Plotas 150 ha. Ilgis iš šiaurės į pietus 4,8 km, didžiausias plotis 0,65 km. Išsiliejęs S raidės forma. Paviršiaus altitudė 117,5 m. Didžiausias gylis 32,8 m, vidutinis gylis 9,6 m. Baseino plotas 26,2 km². Kranto linijos ilgis 11,4 km. Ežero krantai aukšti – iki 15 m, statoki, daugiausia apaugę mišku (Skuisto miškas). Šiaurėje į ežerą įteka Pašaulė, pietuose išteka Nemuno kairysis intakas Avirė. Atabradas siauras, smėlingas. Į vakarus įsikūręs Veršių kaimas, kaimo turizmo sodyba. Į pietus nuo ežero prasideda Avirės hidrografinis draustinis.

Ežerėvardis *Avìris* labai archajiškas – jis laikomas ide. *\*au̯er-* („tekėti, šlapti") vediniu (plg. isl. *aurr* „vanduo", s. angl. *ēar* „vilnis" ir kt.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
2. ↑  *Aviris*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 348 psl.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 54
*Šis straipsnis apie ežerą. Apie kaimą skaitykite straipsnyje Latežeris (kaimas).*
Koordinatės: 53°58′44″ š. pl. 24°6′22″ r. ilg.﻿ / ﻿53.97889°š. pl. 24.10611°r. ilg.﻿ / 53.97889; 24.10611

| Latežeris |
| --- |
| Latežerio rytinė pusėLatežerio rytinė pusėLatežerio rytinė pusė |
| Vieta | Druskininkų sav. Lietuva |
| Plotas | 0,858 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,72 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Įteka | Kusenka, Yžninė |
| Išteka | Ratnyčia |

**Latežeris** – ežeras pietų Lietuvoje, Druskininkų savivaldybės teritorijoje, 8 km į pietryčius nuo Druskininkų. Ežeras rininės kilmės, pailgas, siauras, centrinėje dalyje susiaurėjęs. Plotas 86 ha, ilgis iš šiaurės į pietus 2,1 km, didžiausias plotis 0,74 km. Paviršiaus altitudė 108,6 m. Atabradas siauras, smėlingas.

Krantai aukšti, sausi, apaugę Dainavos girios pušynais. Įteka Kuosinė ir Yžninė, šiaurėje išteka Nemuno dešinysis intakas Ratnyčėlė. Ežeras priklauso Nemuno vidurupio baseinui. Šiauriniame ežero krante įsikūręs Latežerio kaimas, veikia LSMU vasaros poilsio stovykla, kaimo turizmo sodyba.

Latežeryje sugaunami karšiai, lydekos, kuojos.

Ežerėvardžio *Lãtežeris* šaknies *lat-, lot-* pirminė reikšmė buvusi „tekėti" (plg. korn. *lad* „skystumas, skystis", air. *lathach* „dumblas, maurai", sen. vok. *letto* „molis").

Nuorodos
--------

* Łot, Łota Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom V, psl. 740 (lenk.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Latežeris 1*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 562 psl.
2. ↑  Marija Grigelytė. *Latežeris 1*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 483
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 182
Salpžemio profilis
**Salpžemiai** (*Fluvisols*) – upių slėnių, rečiau marių, ežerų ir jūrų pakrančių aliuvinėse sąnašose susidariusių dirvožemių sistematinė grupė. Turi suplautos šviežios aliuvinės diagnostinės medžiagos, paviršiuje – pilkšvąjį, puveninį, durpiškąjį arba durpinį diagnostinį horizontą. Profilyje skiriami judančiojo vandens suplauti sluoksniai, kurie giliau dažniausiai yra įmirkę ir turi glėjinių savybių.

Salpžemiai paplitę visose klimato zonose, randami upių salpose, slėniuose, maršose. Natūraliomis sąlygomis salpžemiai būna periodiškai užliejami. Pasaulyje yra mažiau nei 350 mln. ha salpžemių, iš jų daugiau nei pusė – atogrąžose. Gausiausiai susitelkę prie didelių upių ir ežerų (Amazonės baseinas, Čado ežero apyžeris, Indo–Gangos lyguma, rytų Kinija), upių deltose (Indo, Gangos–Brahmaputros, Nilo, Lenos, Nigerio, Misisipės, Volgos, Orinoko ir kt.), neseniai susiklosčiusių jūrinių nuogulų vietose (pvz. Sumatros, Borneo, Naujosios Gvinėjos pakrančių žemumos, Nyderlandų polderiai). Lietuvoje salpžemiai užima apie 3 % dirvožemio dangos. Daugiausia jų yra Nemuno deltoje, didesnių upių slėniuose.

Salpžemių paplitimas
Salpžemiai labai derlingi, todėl juose žemdirbystė plėtojama nuo priešistorinių laikų. Tropikų salpžemiuose, kur pakankamai drėgmės, dažniausiai auginami ryžiai. Salpžemiams reikia, kad bent keletą savaičių per metus būtų sausi – taip susimineralizuoja organinės medžiagos.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Algirdas Juozas Motuzas. *salpžemiai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XX (Rėv-Sal). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
2. 1 2  World reference base for soil resources 2014, FAO.
Nuodų žiedas
**Nuodų žiedas** (angl. *poison ring, pillbox ring*) – žiedas, kurio akutėje (paprastai – po akmeniu) yra talpyklė, skirta nuodams. Talpyklėje gali būti laikomi ir kiti dalykai. Tokie žiedai Europoje tapo populiarūs XVI a. Nuodus iš žiedo įberdavo į priešo maistą ar gėrimą. Taip pat žiede laikomi nuodai būdavo naudojami nusižudymui, kad žiedo nešiotojas nepatektų į nelaisvę ar išvengtų kankinimų.

Tokios konstrukcijos žiedus naudojo kvepalams laikyti, taip pat – plaukų kuokštui, relikvijai, pranešimui laikyti:

* Renesanso laikais buvo madingi „žiedai skrynelės" (angl. *locket ring*), ant kurių dailininkai nupiešdavo mylimojo ar mylimosios miniatiūrą, o žiedo talpyklėje būdavo laikoma mylimosios ar mylimojo plaukų sruoga.
* XVII a. buvo populiarūs „žiedai skrynelės", kurių skrynelės būdavo karsto formos. Jie būdavo mirusiojo atminimo ženklas. Tokius žiedus vadindavo *laidotuvių žiedais* (angl. *funeral ring*), nors dalis *laidotuvių žiedų* buvo be skrynelių.

Nuodų žiedų kilmė
-----------------

*Marcy Waldie* 2001 m. spalio mėn. žurnalo „Antiques & Collecting Magazine" straipsnyje „Žiedas mirimui: Nuodų žieduose slypi šimtmečiai paslapčių" rašė, kad tokie papuošalai atsirado Tolimuosiuose Rytuose ir Indijoje. Žiedai talpyklės pakeitė atminimo relikvijų laikymo kapšeliuose ant kaklo tradiciją. Žiedai talpyklės pasirodė patogūs ir paplito kitur Azijoje, Vidurio Rytuose, Viduržemio jūros regione, ir galop viduramžiais pasiekė Vakarų Europą. Tokie žiedai Europoje buvo prekybos šventomis relikvijomis dalis.

Nuorodos
--------

1. ↑  „History of Rings". Suarchyvuotas originalas 2011-07-13. Nuoroda tikrinta 2011-08-10. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. ↑  Laidotuvių žiedo nuotrauka
3. ↑  "A Ring to Die For: Poison Rings Hold Centuries of Secrets"

* Nelson's funeral. Mourning ring Archyvuota kopija 2011-08-02 iš Wayback Machine projekto.
* Poison Ring Archyvuota kopija 2012-02-08 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°46′46″š. pl. 24°42′50″r. ilg.﻿ / ﻿54.779366°š. pl. 24.713903°r. ilg.﻿ / 54.779366; 24.713903

Dvaras 2014 m.
**Abromiškių dvaras** – dvaras, esantis Abromiškėse, Elektrėnų savivaldybėje. Dvarą supa 15,5 ha parkas, yra 3 tvenkiniai. Už dvaro yra Abromiškių reabilitacijos ligoninė.

Istorija
--------

2014 m. vyko dvaro restauravimo darbai
Dvarą 1571 m. įkūrė Abrahamas Poniatovskis, pastatydinęs čia rūmus. XVII a. dvaras priklausė Bychovcams. Vedybų keliu apie 1748 m. dvaras atiteko prancūzų kilmės grafams de Raesams. Jie dvarą valdė iki XIX a. vidurio, kai paskutinė giminės palikuonė Kazimiera de Raes (1818–1893) ištekėjo už grafo P. Broel Pliaterio ir dvaras atiteko Pliateriams kaip jaunosios kraitis. Vėliau dvarą valdė šioje santuokoje gimęs Vilhelmas Pliateris, o jo dukterys Izabelė, Ida ir Marija buvo paskutinės valdytojos, kadangi po I pasaulinio karo per žemės reformą dvaras išparceliuotas. 1937 m. centrinę dvaro dalį su rūmais nusipirko bankininkas ir meno kolekcionierius Mykolas Žilinskas (1904–1992).

Dvare XIX a. buvo didžiulė biblioteka (apie 20 tūkst. knygų), paveikslų kolekcija. 1812 metais birželio 27 dieną šio dvaro Ausieniškių palivarke yra nakvojęs Napoleonas. Birželio 28 dienos rytą Prancūzijos imperatorius iš Ausieniškių išvyko į Vilnių.

Dvarininkai buvo laidojami Sabališkių kapinėse. Jose stovi Sabališkių koplyčia-mauzoliejus, kurio rūsyje palaidoti De Raesų ir Broel-Pliaterių šeimų narių palaikai.

Galerija
--------

* Dvaro rūmai 2018 m. gegužęDvaro rūmai 2018 m. gegužę
* Vartų sargo namelis ir tvoros fragmentaiVartų sargo namelis ir tvoros fragmentai
* SvirnasSvirnas
* Tvarto liekanosTvarto liekanos

Nuorodos
--------

* Abromiškių dvaro oficiali svetainė Archyvuota kopija 2021-05-06 iš Wayback Machine projekto.
| Sabališkių kapinės |
| --- |
| Senųjų kapinių dalis |
| 

Sabališkių kapinėsSabališkių kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°47′14″š. pl. 24°41′35″r. ilg.﻿ / ﻿54.787208°š. pl. 24.693059°r. ilg.﻿ / 54.787208; 24.693059Koordinatės: 54°47′14″š. pl. 24°41′35″r. ilg.﻿ / ﻿54.787208°š. pl. 24.693059°r. ilg.﻿ / 54.787208; 24.693059 |

 |
| Vieta | Elektrėnų savivaldybė |
| Seniūnija | Elektrėnų seniūnija |
| Plotas | 7,779 ha |
| Naudotas | nuo XIX a. I p. |
| Registro Nr. | u. k. 1723 |

**Sabališkių kapinės** arba **Elektrėnų kapinės** – Elektrėnų miesto civilinės kapinės, įsikūrusios priemiestinio buvusio Sabališkių kaimo dalyje, tarp Elektrėnų ir Abromiškių, šalia magistralės  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda . Šios kapinės yra didžiausios Elektrėnų savivaldybėje, jos suskaitmenintos, apima per 5200 kapaviečių. Užima 7,779 ha plotą. Kapinės nuo 2003 m. praplėstos, senojoje dalyje įrengtas kolumbariumas.

Istorija
--------

*Pagrindinis straipsnis – Sabališkių koplyčia*.
Anksčiau kapinės ir dalis dabartinės Elektrėnų miesto teritorijos priklausė Sabališkėms. Šio kaimo vardu pavadinta viena ilgiausių gatvių, einanti išilgai viso miesto, jo šiaurinėje dalyje. Sabališkių vardu pavadintos ir Elektrėnų miesto kapinės. Vietos dvarininkai de Raesai ir Broel-Pliateriai buvo laidojami kapinių kalnelyje pastatytoje Sabališkių koplyčioje. Ji pradėta statyti XIX a. pirmoje pusėje kaip bažnyčios varpinė, o užbaigta kaip Abromiškių dvaro šeimininkų De Raesų ir Broel-Pliaterių antkapis.

1989 m. Elektrėnų Tremtinių klubas Sabališkių kapinėse pastatė skulptūrą „Marija su kūdikėliu", skirtą tremtinių atminimui (skulp. Ipolitas Užkurnys).

Palaidojimai
------------

* Pranas Noreika (1927-2021), Lietuvos inžinierius, energetikas

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sabališkių kapinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Sabališkių (Elektrėnų miesto) kapinės *cemety.lt*
2. ↑  Elektrėnų savivaldybės teritorijoje esančių kapinių sąrašas. Sabališkių (Elektrėnų miesto) kapinės
3. ↑  Laidojimo tendencijos: urnų užkasinėti nebereikės *kronika.lt*
4. ↑  Sabališkės *vilnijosvartai.lt*
5. ↑  Sabališkių kapinių koplyčia *kronika.lt*