recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Hannah New |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas |  |
|  |
| Gimė | 1984 m. gegužės 13 d. (38 metai)Londonas, Jungtinė Karalystė |
|  |
| Šalis |  Anglija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
| Aktyvumo metai | 2010– |
| Užsiėmimas | aktorė, modelis |
| Žymesni vaidmenys |
| Eleonor GuthrieJuodosios burės (2014-17) |
|  |
|  |

**Hana Nju** (angl. *Hannah New*, g. 1984 m. gegužės 13 d. Londone) – anglų aktorė ir modelis.

Biografija
----------

Hana gimė Londone ir yra jauniausia iš 3 šeimos seserų. Vaikystėje mokėsi baleto, taip pat Nacionaliniame jaunimo teatre (angl. *National Youth Theatre*). Ji daug keliavo, o įstojusi į Lydso universitetą studijavo anglų ir ispanų kalbas. 

Hana persikėlė į Ispaniją, kur toliau gyveno 3 metus ir tobulino kalbą. Norėdama apmokėti mokslus, ji tapo modeliu: pasirašė sutartį su „View Management" kompanija ir dirbo Madride bei Barselonoje. Vėliau grįžo į Angliją, kur 2011 m. baigė kalbos ir dramos mokyklą (angl. *Royal Central School of Speech and Drama*).

Barselonoje Haną pastebėjo amerikiečių talentų agentas Stacey Castro, tuo metu ieškojęs aktorių TV serialui „Borgias". Pasirašiusi su juo sutartį, Hana gavo pirmuosius vaidmenis, daugiausia televizijoje. Žymiausias jos vaidmuo yra TV seriale „Juodosios burės".

Filmografija
------------

* La Riera (2010, serialo 1 epizodas)
* El club del chiste (2010, serialo 1 epizodas)
* Fuga de cerebros 2 (2011)
* El barco (2012, serialo 1 epizodas)
* Shelter (2012, TV filmas)
* The Time in Between (2013-14, serialas)
* Maleficent (2014)
* Juodosios burės (2014-17)
* Under the Bed (2017, TV filmas)
* The Strain (2017)
* Trust (2018)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Hannah New** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Interview on The Late Late Show on CBS".
2. ↑  „"El tiempo entre costuras" interview" (PDF). Vanity Fair Magazine ES. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2014-02-25. Nuoroda tikrinta 6 February 2014.
**Žinojimas** – sąmoningas patyrimas, tam tikro dalyko supratimas, pažinimo išdava. Įgyjamas kaupiant faktus, duomenis, įgūdžius, mokantis bei per praktinį patyrimą.

Kas yra žinojimas, iš kur jis kyla, ar galimas visiškas žinojimas – vieni svarbiausių filosofinių klausimų. Mokslas apie pažinimą vadinamas epistemologija. Nuo antikos žinojimu laikomas ne vien fakto konstatavimas, bet ir pagrindų bei priežasčių nustatymas, kodėl faktas yra toks, koks yra. Platonas teigė, kad žinojimas skiriasi ir nuo tikėjimo (nuomonės), ir nuo pagrįsto tikėjimo (nes turi egzistuoti dar vienas tikėjimas, pagrindžiantis pirmąjį, o šiam – trečias ir t. t.), ir nuo juslinio patyrimo, tikrąjį žinojimą apibrėžė kaip už juslinių ir kintamų reiškinių esančių amžinųjų idėjų įžvalgą ar prisiminimą, jusliškai suvokiamus objektus priskyrė tikėjimo sričiai. Platoniškoji tikrojo žinojimo ir tikėjimo skirtis turėjo daug įtakos vėlesniam žinojimo klausimų aiškinimui.

Racionalizmo atstovai tikrąjį žinojimą siejo su įgimtosiomis idėjomis. Daugelio empirizmo atstovų požiūriu, absoliutus žinojimas yra nepasiekiamas – tai tik labiau pagrįstas įsitikinimas. Pasak materialistinio požiūrio, žinojimas yra praktikos patikrintas tikrovės pažinimo rezultatas; tikrovė aiškinama kaip besivystanti, ji pažįstama vis geriau, paviršutinišką žinojimą keičia vis išsamesnis.

Žinojimo įgijimo, įsisavinimo, patikrinimo ir plitimo būdai tiriami logikos, metodologijos, pažinimo teorijos, mokslotyros, sociologijos. Žinojimas skirstomas įvairiopai: į empirinį ir teorinį, aiškų ir neaiškų, deklaratyvų, procedūrinį, episteminį. Filosofijoje išskiriamas spekuliatyvus žinojimas – teorinis žinojimas, nesiremiantis ankstesne patirtimi, o gaunamas įžvalgos būdu. Jam artimas žinojimas – intuitivus (paremtas nuojauta).

Religiniu požiūriu, žinojimas laikomas esąs kilęs iš Dievo. Krikščionybėje žinojimas (lot. *scientia*) laikomas viena iš septynių Šv. Dvasios dovanų. Islame žinojimas (arab. علم = *ʿilm*) laikomas Dievo apreiškimu. Mistinėse tradicijose (ypač išsirutuliojusiose iš gnosticizmo) ypač išaukštinama betarpiška, ne iš teorinių svarstymų, o iš vidinės nuojautos kylanti žinija (gnozis). Indiškoje tradicijoje žinojimas (skr. ज्ञान = IAST: *jñāna*) laikomas svarbiausia priemone į išsivadavimą. Advaita vedantos filosofijoje visiškas savęs pažinimas laikomas tikrovės prigimties (brahmano) patyrimu. Džniana dažnai priešpastatoma vidžnianai – protavimu pagrįstam skirtybių žinojimui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Žinojimas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Venk–Žvo). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2014
2. ↑  *Žinojimas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė, 533 psl.
3. ↑  ЗНАНИЕ. *Большой психологический словарь*
4. ↑  ДЖНЯНА. Словарь по индуизму, джайнизму и сикхизму
**Diskvalifikacija** (angl. *disqualification*; lot. *dis* 'atskirai, į dalis; (čia) atvirkščiai' + *kvalifikacija* 'tinkamumas, tinkamumo pripažinimas', iš lot. *qualis* 'kokybė') – sportininko, trenerio, komandos pašalinimas iš rungtynių, varžybų arba draudimas jose dalyvauti už taisyklių, varžybų nuostatų, etikos normų pažeidimą, taip pat draudimas tam tikrą laiką rengti varžybas ar rungtynes sporto bazėje (stadione, rūmuose, salėje), kurioje nebuvo garantuota reikiama tvarka per rungtynes, varžybas ar po jų.

Rūšys
-----

Diskvalifikacija gali būti laikina nuobauda – pvz. boksininkui už šiurkštų taisyklių pažeidimą kovos metu nebeleidžiama tęsti kovos įskaitant jam pralaimėjimą. 

*Abipusė diskvalifikacija* (angl. *double disqualification*) draudžia abiem varžovams tęsti kovą arba dalyvauti varžybose už labai šiurkštų elgesį arba etikos normų pažeidimą. 

*Automatinė diskvalifikacija* (angl. *automatic disqualification*) skiriama už tam tikrus pažeidimus, kuriuos padarius ji įsigalioja, pvz. futbolininkas, gavęs dvi geltonąsias korteles, neturi teisės žaisti vienerių arba dvejų rungtynių. 

*Diskvalifikacija iki gyvos galvos* (angl. *disqualification for life*) – sportininkui uždraudžiama dalyvauti oficialiose tam tikro rango varžybose už ypač šiurkščius etikos normų pažeidimus, pvz. už pakartotinį dopingo vartojimą. 

Dar būna *lygtinė diskvalifikacija* (angl. *conditional disqualification*) – bandomasis laikotarpis, per kurį pasikartojus šiurkščioms pražangoms sportininkas arba komanda diskvalifikuojami.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stanislovas Stonkus. *Diskvalifikacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 13 psl.

* Sporto terminų žodynas. T. 1. 2-asis patais. ir papild. leid.: Aiškinamasis žodynas. Angliški, vokiški, rusiški terminų atitikmenys. Būtiniausios žinios / Parengė S. Stonkus. Lietuvos kūno kultūros akademija. – Kaunas: LKKA, 2002
**Žiniasklaida** (terminas pasiūlytas JAV lietuvių; dar vadinama „visuomenės informavimo priemonėmis") – priemonės, skirtos pateikti informaciją plačiajai visuomenei. Tradiciškai žiniasklaidai priskiriama spauda, radijas, televizija ir internetas. Žiniasklaidos aušroje komunikacija per žiniasklaidą buvo vienpusė, t. y. be grįžtamojo ryšio iš informacijos gavėjo. Naujoji žiniasklaida tapo interaktyvia (sąveikaujamąja, abipuse).

Sąvoka atsirado apie 1920-uosius metus anglosaksų šalyse atsiradus radijui ir masiniams laikraščiams. Lietuviškas pavadinimas „žiniasklaida" yra palyginti naujas (įvestas apie 1990-uosius), prieš tai šiai sąvokai apibūdinti vartotas „masinių informacijos priemonių" arba iš anglų kalbos perimtas „medijos" terminas.

Reikšmė
-------

Mūsų turimas realybės supratimas gali būti laikomas iš dalies žiniasklaidos perduotu ir mums pateiktu realybės vaizdu. Laikantis tokio požiūrio, įvykiai, kurių neperteikė žiniasklaida, viešumoje yra kaip ir neįvykę.

Nuo pat jos atsiradimo žiniasklaida buvo laikoma svarbia valstybės valdžios kontrolės institucija (bent jau galinčia ja būti). Šią savo funkciją ji gali atlikti tik būdama nepriklausoma. Be valstybės institucijų kontrolės, žiniasklaida turi ir kitų svarbių funkcijų: objektyvios informacijos pateikimas, politinės komunikacijos tarp piliečių ir valstybės užtikrinimas, piliečių įtraukimas į politiką ir supažindinimas su ja.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Naujoji žiniasklaida
* Socialinė žiniasklaida

Šaltiniai
---------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Žiniasklaida***

1. ↑  Leksika. Enciklopedija „Lietuva", I t. // Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008, 223 psl.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPagrindinės technikos ir technologijų sritys |
| --- |
|  |
| Tikslieji mokslai | 
Dirbtinis intelektas • Programinė įranga • Elektronika • Aplinkos technologijos • Nanotechnologija • Optika |
|  |
| Informacija | 
Komunikacija • Grafika • Televizija • Žiniasklaida |
|  |
| Pramonė | 
Ekonominė informatika • Gamyba • Chemijos pramonė |
|  |
| Kariuomenė | 
Amunicija • Bombos • Ginklai |
|  |
| Inžinerija | 
Agrotechnika • Architektūra • Biochemija • Statyba • Kriogenika • Elektrotechnika • Maistas • Medžiagotyra • Mechatronika • Metalurgija • Kalnakasyba • Nafta • Programų sistemos • Inžineriniai statiniai • Tekstilė |
|  |
| Sveikatos apsauga | 
Biomedicina • Bioinformatika • Biotechnologija • Sveikata • Mityba • Farmakologija |
|  |
| Transportas | 
Aviacija • Astronautika • Sausumos transportas • Vandens transportas |

 |
**Albertas Kublickas** (1911 m. gruodžio 6 d. Ryga – 2006 m. gruodžio 2 d. Vilnius) – Lietuvos zoologas ichtiologas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

Žmona Ona Kublickienė. 1946 baigė Vilniaus universitetą. 1957 m. biologijos mokslų kandidatas.

1944–1950 m. dėstė Kauno universitete (iki 1946 m. Vytauto Didžiojo universitetas). 1951–1959 m. dirbo Biologijos institute, 1959–1962 m. Zoologijos ir parazitologijos institute. 1963–1990 m. Vilniaus universiteto dėstytojas; nuo 1966 m. docentas.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių tyrimų sritis: Kuršių marių ir kitų vandens telkinių bentofaginių žuvų mityba, jų mėsos biocheminė sudėtis.

Bibliografija
-------------

* Kuršių marios, su kitais, t. 1, 1959 m. rusų kalba
* Sistematinė ichtiologija: mokomoji priemonė, 1985 m.
* Ichtiologijos laboratoriniai darbai, su E. Bukelskiu, 1988 m.

Įvertinimas
-----------

* 1960 m. LTSR valstybinė premija

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algimantas Jakimavičius. *Albertas Kublickas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 181 psl.
„Disney Infinity" žaidimų logotipas
**Disney Infinity** – 2013−2015 m. JAV „Disney" kompanijos leisti nuotykių kompiuteriniai žaidimai, susieti su žaislų figūrėlėmis, kurios vaizdavo „Disney", „Pixar" ir „Marvel" vaidybinių ir animacinių filmų herojus.

Apie „Disney Infinity"
----------------------

„Disney Infinity" pirmą kartą išleistas 2013 m. Principiniais žaidimo kūrėjais buvo „Avalanche Software" studija, leidėjai − „Disney Interactive Studios". Žaidimo diskas buvo parduodamas kartu su trimis žaislų figūrėlėmis ir pagrindu *power base*, kuris komunikavo su žaidimų platforma per USB jungtį. Pagrindas turėjo dvi vietas žaislų figūrėlėms ir vieną heksagonalią „galios diskams" (*power disc*). Įstačius žaislo figūrėlę į stovą, jos kompiuterinis modelis buvo sukuriamas kompiuterinio žaidimo erdvėje ir jį žaidėjas galėjo valdyti kaip savą herojų. Su *power disc* kortelėmis žaidimui buvo suteikiama įvairių papildomų savybių, objektų. „Disney Infinity" savo esme buvo panašus į kiek anksčiau pradėtus leisti „Skylanders" žaidimus. *Play Set* režimu žaidėjai vykdė įprastas nuotykių misijas. Specialiu *Toy Box* režimu žaidėjai galėjo laisvai komponuoti žaidimo elementus ir taip sukurti savo nuotykių lygį, kuriuo galėjo dalintis su kitais žaidėjais.

Pirmojo serijos žaidimo tema buvo labiau orientuota į filmų seriją „Karibų piratai". Papildomai buvo pardavinėjami žaislų komplektai, vaizdavusieji herojus iš filmų „Nerealieji", „Žaislų istorija", „Ratai" ir kt. 

2014 m. buvo išleista sekanti žaidimo versija „Disney Infinity 2.0", susieta su „Marvel" franšizių „Keršytojai", „Žmogus voras", „Galaktikos sergėtojai" ir kt. herojų žaislų figūrėlėmis. 

2015 m. buvo išleista „Disney Infinity 3.0" versija, daugiausiai susieta su „Žvaigždžių karų" franšizės herojų žaislų figūrėlėmis. Skirtingų žaidimo versijų figūrėlių nebuvo galima naudoti − žaislo figūrėlė, išleista tam tikrai žaidimo versijai, veikė tik su ta versija.

2016 m. kovo 10 d. „Disney" pranešė, kad nutraukia savo kompiuterinių žaidimų padalinio veiklą, uždaro „Avalanche Software" studiją, atitinkamai nutraukta „Disney Infinity" žaidimų leidyba.

„Disney Infinity" žaidimo versijos
----------------------------------

„Disney Infinity" žaidimai išleisti visoms to meto pagrindinėms žaidimų konsolėms.

| Pavadinimas | Išleidimo metai | Platforma |
| --- | --- | --- |
| „Disney Infinity" | 2013 | „Xbox 360", „Nintendo Wii", „PlayStation 3", „Nintendo Wii U", „Windows" |
| „Disney Infinity 2.0" arba„Disney Infinity: Marvel Super Heroes" | 2014 | „Xbox 360", „Xbox One", „PlayStation Vita",„PlayStation 3", „PlayStation 4", „Nintendo Wii U", „Windows" |
| „Disney Infinity 3.0" | 2015 | „Xbox 360", „Xbox One", „PlayStation Vita",„PlayStation 3", „PlayStation 4", „Nintendo Wii U", „Windows" |

Išnašos
-------

1. ↑  gamespot.com

Nuorodos
--------

* Oficiali „Disney Infinity" svetainė Archyvuota kopija 2016-11-10 iš Wayback Machine projekto.
* „Disney Infinity" *mobygames* svetainėje
* „Disney Infinity 2.0" *mobygames* svetainėje
* „Disney Infinity 3.0" *giantbomb* svetainėje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Zmago Sagadinasslovėn. *Zmago Sagadin*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1952 m. lapkričio 1 d. (70 metų) Slovėnija, Celė |
|  |
| Veikla | Slovėnijos krepšinio treneris, buvęs Vilniaus „Lietuvos Ryto" komandos vyriausiasis treneris. |

**Zmago Sagadinas** (g. 1952 m. lapkričio 1 d. Celėje) – Slovėnijos krepšinio treneris, buvęs Vilniaus „Lietuvos Ryto" komandos vyriausiasis treneris.

Karjera
-------

Z. Sagadinas iki 21 metų pats žaidė krepšinį, tačiau dėl patirtos sunkios kelio traumos buvo priverstas nutraukti krepšininko karjerą. Negalėdamas tęsti krepšininko karjeros Z. Sagadinas tapo treneriu. Iš pradžių vadovavo jaunučių ir jaunių komandoms gimtajame Celės mieste. Vėliau stažavosi Djuko (*Duke*) universitete ir dirbo treneriu Mariboro komandoje, ko galiausiai tapo Liublianos „Olimpija" vyr. treneriu. Iš viso šiai komandai vadovavo 10 metų (1985–1995 m.).

1995 m. pasitraukęs iš „Olimpijos", ėmė dirbti su Splito komanda, kurioje išdirbo tik metus (iki 1996 m.). 1996 m. treneris grįžo į „Olimpiją" ir ją treniravo iki 2002 m.

2002 m. tapo Belgrado „Crvena Zvezda" sporto direktoriumi, tačiau netrukus užėmė vyr. trenerio postą. Iš klubo išėjo 2004 m. lapkričio mėn. 2005 m. grįžo į „Olimpiją", ir, pasibaigus sezonui, išėjo iš komandos. 2006 m. lapkričio mėn. ėmė vadovauti Vilniaus „Lietuvos Ryto" komandai, tačiau, po pralaimėto LKF taurės finalo, klubui vadovavęs vos 3 mėnesius, 2007 m. vasario 14 d. buvo atleistas.

Z. Sagadinas išugdė du buvusius „Lietuvos Ryto" trenerius: Tomo Mahoričių ir Neveną Spahiją.

Pasiekimai
----------

* 1991, 1992, 1993, 1994, 1997, 1998, 1999, 2001 ir 2006 m. Slovėnijos čempionas
* 1992, 1993, 1994, 1995, 1997, 1998, 1999, 2000, 2001, 2006 m. Slovėnijos Taurės laimėtojas
* 2004 m. Serbijos ir Juodkalnijos taurės laimėtojas
* 1994 m. R. Saportos taurės laimėtojas
* 1993, 1994 m. Centrinės Europos Lygos čempionas
* 1989, 1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1997, 1998, 1999, 2001 m. išrinktas geriausiu Slovėnijos metų treneriu
*Kitos reikšmės – Dispersija (reikšmės).*
Raudona šviesa sumažino kviečio daigų gravitropinės reakcijos greičio dispersiją nuo 21,780 (A) iki 12,630 (B).
**Dispersija** (angl. *variance*) – statistinė imties charakteristika, atspindinti labiausiai tikėtiną eilinio matavimo vertės nukrypimą nuo aritmetinio vidurkio.

Dispersija remiamasi skaičiuojant matavimo rezultatų kokybę bei patikimumą, taip pat ji atspindi ir paties tiriamo objekto ar reiškinio ypatybes ir (kaip ir vidurkis) gali būti laikoma tyrimų rezultatu.

Dispersija apskaičiuojama pagal formulę

{\displaystyle D(x)={1 \over n}\sum \_{i=1}^{n}{(x\_{i}-{\bar {x}})^{2}}}.

{\displaystyle D(x)={1 \over n-1}\sum \_{i=1}^{n}{(x\_{i}-{\bar {x}})^{2}}}. (Patikslinta dispersija)

Duomenų statistiniame apdorojime generalinės aibės dispersija paprastai žymima {\displaystyle \sigma ^{2}}, o imties – {\displaystyle S^{2}}.

Dispersijos savybės:

* {\displaystyle D(C)=0\,}
* {\displaystyle D(C\cdot X)=C^{2}D(X)}

kur C – konstanta
* {\displaystyle D(X+Y)=DX+DY\,},

kur X ir Y yra nepriklausomi atsitiktiniai dydžiai.
Dispersija charakterizuoja sklaidą kvadratiniais vienetais. Norint, kad sklaida būtų charakterizuojama tokiais pat vienetais kaip ir matuojamas atsitiktinis dydis, naudojama kita charakteristika – standartinis nuokrypis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bronislovas Martinėnas (2004). Eksperimento duomenų
statistinė analizė. 2-asis pataisytas ir papildytas leidimas. Vilnius „Technika" 2004. pdf Archyvuota kopija 2021-12-03 iš Wayback Machine projekto.
| **Alfonsas Čeponis** |
| --- |
|  |
| Alfonsas Čeponis |
| Gimė | 1924 m.Kaunas |
| Mirė | 1944 m. sausio 24 d. (~20 metų)Kaunas |
|  |
| Veikla | sovietinis partizanas |

**Alfonsas Čeponis** (1924 m. Kaune – 1944 m. sausio 24 d. Kaune) – sovietinis partizanas-pogrindininkas, Sovietų Sąjungos didvyris.

Biografija
----------

1939 m. įstojo į LKJS. 1940 m. Raudonajai armijai okupavus Lietuvą, aktyviai dalyvavo sovietizacijoje. Prasidėjus Vokietijos-SSRS karui pasitraukė į Rusijos gilumą, dirbo karinėje gamykloje, mokėsi radistų mokykloje. 1943 m. vasarą kartu su Juozu Aleksoniu buvo permestas diversiniam darbui į Lietuvą. Yra paskelbta duomenų apie A. Čeponio plėšikavimą iš Kauno gyventojų. Be kitų įvykdytų nusikaltimų Kaune, dalyvavo studentės Elenos Spirgevičiūtės nužudyme. 1943 m. gruodžio mėn. traukiantis po diversijos geležinkelio ruože Kaunas-Jonava, buvo sužeistas, slapta gydėsi savo namuose Kaune. Kai susekę vokiečiai bandė jį suimti, susisprogdino granata.

1958 m. liepos 1 d. SSRS AT prezidiumo įsaku A. Čeponiui suteiktas Sovietų Sąjungos didvyrio vardas. Sovietmečiu jo vardu pavadinta gatvė, kurioje gyveno, mokykla Kaune, kurioje mokėsi, pionierių stovykla Kačerginėje, žvejybinis traleris-šaldytuvas. 1969 m. SSRS paštas išleido 4 kapeikų vertės pašto ženklą, kuriame pavaizduoti trys Sovietų Sąjungos didvyriai: Alfonsas Čeponis, Juozas Aleksonis ir Hubertas Borisa.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kriminalinis stabo portretas // Kauno diena, 2008-05-10
2. ↑  Povilas Štaras. *Alfonsas Čeponis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 348
3. ↑

Literatūra
----------

* Drąsios širdys / Povilas Štaras. – Vilnius: Valstybinė grožinės literatūros leidykla, 1958. – 112 p.: iliustr.
* Didvyrių kelias: apybraižų knyga / Antanas Viršulis. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1959. – 226 p.
* Mirtis atėjo iš Muravos: dokumentinė apysaka / Česlovas Spirgevičius, dail. Živilė Šimėnienė. – Kaunas: Europa, 1992. – 153 p.: iliustr.
|  |
| --- |
| Zodiaks |
| Kilmė | Ryga, Latvija |
| Žanrai | synthpop, elektroninė muzika |
| Aktyvumo metai | 1980-1992 |
| Buvę nariai |
| Janis Lusens, Andris Silis, Zane Griva, Andris Reinis, Ainars Asmanis, Maija Lusena, Zigfrids Maktupavels, Aivars Gudrais, Ivars Pilka, Dzintars Sagens |

**Zodiaks** – Tarybų Sąjungos muzikos grupė iš Latvijos. Grupė gyvavo praeito amžiaus devintajame dešimtmetyje, grojo synthpop žanro instrumentinę muziką. Zodiaks buvo viena pirmųjų tarybinių muzikos grupių, kuri grojo elektroninę muziką. Pagrindinė kūrinių tematika – kosmosas ir mokslinė fantastika.

Istorija
--------

Instrumentinė muzikos grupė Zodiaks, vadovaujama Janio Lusenso, buvo suburta aštuntojo dešimtmečio pabaigoje, o ją sudarė Latvijos Jazepo Vytuolio muzikos akademijos studentai. Ansamblis pradėjo groti neįprastą to meto Tarybų Sąjungos estradai elektroninę sintezatorių muziką, kurioje skambėjo „kosminiai" garsai, kuriuos jau groto to meto grupės Space ir Kraftwerk. 1980 m. buvo išleistas debiutinis albumas „Disco Alliance". Albumas sukėlė furorą ir buvo labai populiarus Tarybų Sąjungoje. Tuo metu grupė taip pat sukūrė garso takelį dokumentiniam filmui apie kosmonautus „Žvaigždžių paletė", taipogi turėjo progą aplankyti Žvaigždžių miestelį bei susipažinti su kosmonautais. Sekančio albumo pavadinimas „Muzika Visatoje" aiškiai susijęs su kosmine tematika. 1982 m. ansamblis sėkmingai pasirodė Maskvoje vykusioje estrados programoje „Baltijos jaunystė", kuri tapo baigiamuoju festivalio „Maskvos žvaigždės", skirto TSRS 60-mečiui ir XIX komjaunimo suvažiavimui, koncertu.

Grupės sudėtis
--------------

### Pirminė sudėtis

* Janis Lusens (sintezatorius) (ARP Odyssey)
* Andris Silis (gitara)
* Zane Griva (fortepijonas, vokalas)
* Andris Reinis (mušamieji)
* Ainars Asmanis (bosinė gitara)

### Vėlesni nariai

* Maija Lusena (vokalas)
* Zigfrids Maktupavels
* Aivars Gudrais (gitara)
* Ivars Pilka (bosinė gitara)
* Dzintars Sagens (gitara)

Diskografija
------------

* 1980 *Disco Alliance*
* 1982 *Music In The Universe*
* 1985 *Muzika iš kino filmų*
* 1989 *In Memoriam*
* 1996 *Dedication*
* 2006 *Mirušais gadsimts*
* 2008 *Best*

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2021-03-16 iš Wayback Machine projekto.
* Oficialus Youtube kanalas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |


|  |
| --- |
| IŽ-2715 |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | IžMašas |
| Metai | 1972-2001 |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | B klasė |
| Kėbulo tipas (-ai) | 2 durų pikapas, 2 durų furgonas |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | UZAM-412E, UZAM-412DE |
| Transmisija (-os) | 4-pavarų mechaninė |
| Išmatavimai |
| Ilgis | 4130 mm |
| Plotis | 1590 mm |
| Aukštis | 1825 mm |
| Kita informacija |
| Susiję automobiliai | Moskvič-412, IŽ-2125 |

**IŽ-2715** (*ИЖ-2715*) – tarybinių (vėliau Rusijos) krovininių lengvųjų automobilių serija, 1972–2001 m. gaminta Iževsko automobilių gamykloje (IŽAvto). Iš viso pagaminta 2 317 493 vienetų.

IŽ-2715 gamintas lengvojo automobilio Moskvič-412 pagrindu. Šiuos automobilius (pavadinimu IŽ) greta Maskvos gamyklos surinkinėjo ir IžMašas, kuris vėliau nepriklausomai nuo Moskvič sukūrė furgono tipo automobilį IŽ-2715. Ankstyvieji „ižai" savo priekinės dalies išvaizda nesiskyrė nuo „Moskvičių", o IŽ pakeitus savo gamintų Moskvič-412 dizainą, pasikeitė ir IŽ-2715 išvaizda. Tai buvo vienintelis TSRS lengvasis krovininis automobilis, todėl naudotas labai plačiai. Kabina dvivietė, dvidurė, atskirta nuo kėbulo, kuris turėjo duris gale. Kėbulas galėjo būti furgono pavidalo (uždaras) arba pikapo (atviras). Keliamoji galia – 450–500 kg.

Standartinės modifikacijos automobilis buvo 4130 mm ilgio, 1590 mm pločio, 1825 mm aukščio, 2400 mm ratų bazės, 1015 kg masės. Automobilį varė benzininis, 4 cilindrų, 1,5 l darbo tūrio, 67 AG variklis. Išvystydavo 125 km/h greitį, iki 100 km/h įsibėgėdavo per 19 s.

* Ankstyvos laidos IŽ-2715Ankstyvos laidos IŽ-2715
* Vaizdas iš galoVaizdas iš galo
* PikapasPikapas
* Vėlyvesnio dizaino IŽ-2715Vėlyvesnio dizaino IŽ-2715

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: IŽ-2715** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Alfredas Dreifusas angl. *Alfred Dreyfus*** |
| --- |
|  |
| Visas vardas | Alfred Dreyfus |
| Gimė | 1859 m. spalio 9 d.Miulūzas, Prancūzija |
| Mirė | 1935 m. liepos 12 d. (75 metai)Paryžius, Prancūzija |
|  |
| Veikla | Pulkininkas leitenantas Prancūzijos kariuomenėje |
|  |
| Žinomas (-a) už | Dreifuso byla |
|  |
|  **Vikiteka** | Alfred Dreyfus |

**Alfredas Dreifusas** (*Alfred Dreyfus*); 1859 m. spalio 9 d. – 1935 m. liepos 12 d.) – žydų kilmės Prancūzijos kariuomenės pulkininkas leitenantas, labiausiai žinomas dėl Dreifuso bylos. Dreifusui 1894 m. buvo iškeltas teismo procesas dėl kaltinimų išdavyste. Šis įvykis tapo vienu prieštaringiausiai vertinamu Prancūzijoje ir pateko į istoriją kaip Dreifuso byla. Byla baigėsi visišku Dreifuso išteisinimu.

Biografija
----------

Dreifusas gimė visiškai asimiliuotoje turtingo Elzaso fabrikanto šeimoje. 1894 m. A. Dreifusas Prancūzijos žvalgybos buvo apkaltinas karinės informacijos teikimu Vokietijai ir buvo nuteistas katorgai iki gyvos galvos ir įkalintas Velnio saloje. 1896 m. Prancūzijos žvalgybos viršininkas G. Pikvartas nustatė, jog Vokietijos žvalgybai informaciją teikė karininkas M. Esterhazy, tačiau 1898 m. teismas M. Esterhazy išteisino ir 1899 m. vėl pripažino A. Dreifusą kaltu.

Bylos faktai tapo žinomi Prancūzijos visuomenei. Dreifuso byla peraugo į antisemitizmo bangą visoje Prancūzijoje. Rašytojas Emilis Zola laikraštyje „L’Aurore" publikavo straipsnį, kuriame karo ministrą ir karo teismą apkaltino falsifikavimu ir antisemitizmu. Visuomenė pasidalijo į dvi grupes: dreifusininkus ir antidreifusininkus. Palengva visuomenės nuomonė pradėjo krypti į A. Dreifuso pusę. F. Forė mirtis ir politinė krizė atvedė į valdžią kairiąsias jėgas. 1899 m. rugpjūtį A. Dreyfusas buvo amnestuotas, 1906 m. reabilituotas. Per Pirmąjį pasaulinį karą Dreifusas vėl tarnavo kariuomenėje, tarnybą baigė turėdamas pulkininko leitenanto laipsnį.

Dreifuso byla parodė, kad net demokratiškiausių pasaulio valstybių visuomenės yra nusiteikusios antisemitiškai ir paskatino sionizmą.
Aleksejus Stachanovas (centre) kalbasi su bendradarbiu.
**Stachanoviečiai** – Stachanovo pasekėjų, socialistinės gamybos novatorių, daug kartų viršijusių nustatytas gamybos normas, masinis judėjimas Tarybų Sąjungoje. Stachanoviečiai buvo žinomi dėl darbo našumo kėlimo ir geresnio technikos naudojimo. Judėjimo pavadinimas kilo 1935 m. nuo Donbaso šachtos kirtėjo Aleksejaus Stachanovo pavardės. Stachanoviečiai buvo visokeriopai skatinami ir propaguojami TSRS Komunistų partijos kaip naujas socialistinio lenktyniavimo etapo ir padidinto darbo našumo formos pavyzdys.

Istorija
--------

Judėjimas atsirado 1935 m. ir buvo pavadintas šachtos „Centrinis-Irminas" darbininko Aleksejaus Stachanovo vardu, kuris 1935 m. rugpjūčio 30 d. naktį per pamainą (5 val. 45 min.) išgavo 102 tonas anglių, kai norma buvo tik 7 tonos.

Stachanoviečių judėjimas buvo skatinamas ir propaguojamas Tarybų Sąjungos Komunistų partijos, kaip naujas socialistinio lenktyniavimo etapas ir darbo našumo didinimo forma.

1935 m. lapkričio 14–17 d. Maskvoje įvyko Pirmas visuotinis stachanoviečių sąjungos pasitarimas, kuriame buvo pabrėžtas svarbus stachanoviečių judėjimo vaidmuo socializmo statyboje. Šiame susirinkime nuskambėjo vėliau garsia tapusi frazė: *Gyventi tapo geriau, gyventi tapo linksmiau!* (rus. *Жить стало лучше, товарищи. Жить стало веселее*).

Kritika
-------

Stachanoviečių judėjimu buvo siekiama kompensuoti problemą, kai į industrializaciją įdėtos lėšos nedavė laukiamo rezultato. „Darbinis didvyriškumas" turėjo kompensuoti voliuntaristinį planavimą, disproporcijas ir neritmišką gamybą.

Pasak propagandos, tai leido padidinti visuomenės darbo našumą neintensyvinant darbo, tačiau geriau jį organizuojant, sumaniai jį pasidalijant ir racionalizuojant technologinius procesus, išvaduojant kvalifikuotus darbininkus nuo antraeilio parengiamojo darbo. Iš tiesų keliant darbo našumą buvo didinamas darbo intensyvumas, siekiama propagandos organizuotų „rekordų", darbininkų eksploatacijos (ypatingomis sąlygomis pasiekti rezultatai buvo patvirtinami kaip gamybos normos) ir gamybos dezorganizavimo.

Dažnai stachanoviečių pasiekimais nepasisekdavo pasinaudoti, nes jie reikalavo daugiau išteklių, kurie buvo gauti pagal planą (pavyzdžiui, veržlių perprodukcija neduos rezultatų, jei varžtų bus pagaminta pagal planą).

Žinomi stachanoviečiai
----------------------

* P. N. Angelina – žemės ūkyje.
* A. H. Busyginas – automobilių pramonėje.
* I. I. Gudovas – staklių gamyboje.
* P. F. Krivonosas – geležinkelių transporte.
* N. S. Smetaninas – avalynės gamyboje.
* E. V. Vinogradova ir M. I. Vinogradova tekstilės gamyboje.

Nuorodos
--------

* 
* 
* 
* 
* Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
| **Alfonsas Norkus** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1951 m. birželio 1 d. (71 metai)Šilutėje, Lietuvoje |
|  |
| Veikla | Kauno rajono politinis veikėjas, buvęs rajono vicemeras |
| Partija | 
* 1995 m. Lietuvos valstiečių partija,
* 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija

 |
|  |
| Alma mater | 
* 1976 m. Lietuvos žemės ūkio akademija,
* 1999 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas

 |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

**Alfonsas Norkus** (g. 1951 m. birželio 1 d. Šilutėje, Lietuvoje) – Kauno rajono politinis veikėjas, buvęs rajono vicemeras.

Biografija
----------

1976 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, žemės ūkio inžinierius mechanikas. 1999 m. Lietuvos žemės ūkio universitete baigė edukologijos studijas, profesinės edukologijos magistras.

1993 m. Lietuvos žemės ūkio rūmų vyr. specialistas mokymui. Nuo 1999 m. Lietuvos žemės ūkio universiteto vyr. asistentas, lektorius, Kaimo kultūros instituto Profesinės pedagogikos ir psichologojos katedros asistentas.

1995 m. Lietuvos valstiečių partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kauno rajono skyriaus narys, tarybos ir prezidiumo narys, skyriaus Etikos ir procedūrų komisijos vadovas.

2000–2003 m. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys. 2006–2007 m. Kauno rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

Lietuvos profesinio mokymo tarybos narys, žemdirbių švietimo profesinio mokymo Kauno rajono tarybos narys.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos socialdemokratų partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
| **Rūta Marcinkevičienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1958 m. balandžio 15 d. (65 metai)Kaune |
|  |
| Veikla | Lietuvos kalbininkė, habilituota humanitarinių mokslų daktarė, profesorė. |
| Sritis | leksikologija, leksikografija, semantika, sociolingvistika, teksto ir tekstynų lingvistika, kompiuterinė lingvistika, pragmatika |

**Rūta Marcinkevičienė** (Petrauskaitė) (g. 1958 m. balandžio 15 d. Kaune) – Lietuvos kalbininkė, habilituota humanitarinių mokslų daktarė, profesorė.

Biografija
----------

1981 m. baigė anglų filologiją Vilniaus universitete. 2002 m. habilituota humanitarinių mokslų daktarė, habilitacijos darbas – „Tekstynų lingvistika ir lietuvių kalbos vartosena".

1981-1990 m. Lietuvos veterinarijos akademijos, nuo 1990 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoja, 1994-2010 m. vadovavo Humanitarinių mokslų fakulteto Kompiuterinės lingvistikos centrui, 2003-2006 m. Lietuvių kalbos katedros vedėja, 2006-2008 m. Humanitarinių mokslų fakulteto dekanė; nuo 2008 m. Lietuvos mokslo tarybos pirmininko pavaduotoja, nuo 2004 m. Vytauto Didžiojo universiteto profesorė. 1991 m. dėstė Stokholmo universiteto Slavų ir baltų kalbų, 2002 m. – Ilinojaus universiteto Čikagoje Slavų ir baltų kalbų ir literatūrų katedroje.

Tyrimų objektai: leksikologija, leksikografija, semantika, sociolingvistika, pragmatika, kompiuterinė lingvistika, teksto ir tekstynų lingvistikos problemos. Paskelbė daugiau kaip 50 mokslinių studijų.

Bibliografija
-------------

* Lietuvių kalbos kolokacijos. VDU leidykla 2010 m. ISBN 9955-12-656-0.
* Žanro ribos ir paribiai. Spaudos patirtys. Versus aureus, 2008 m. ISBN 978-9955-34-117-8.
* Spaudos tekstų žanrai. VDU leidykla, 2007 m. ISBN 978-9955-12-194-7.
* Tekstynų lingvistika (teorija ir praktika) (Corpus Linguistics in Theory and Practice). Darbai ir Dienos, 2000, Nr. 24. P. 7-64.
* Sociolingvistika ir kalbos kultūra, straipsnių rinkinys, su L. Grumadiene, 1994 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Sabaliauskas. *Rūta Marcinkevičienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 249 psl.
Augūras
**Augūrai** – Senovės Romos pareigūnai ir žyniai, kurie užsiėmė pranašystėmis ir dievų valios skelbimu pagal tam tikrus ženklus, pvz. paukščių riksmą bei lėkimą, šventų vištų lesimą, gyvulių judesius ir balsus, dangaus ir kitus gamtos reiškinius. Augūrai sudarė tam tikrą dvasininkų kolegiją, iš pradžių iš trijų, vėliau iš šešių, devynių, penkiolikos ir net šešiasdešimties narių. Išaiškinę, kad ženklai nepalankūs augūrai galėjo sustabdyti tam tikrus svarbius valstybinius veiksmus. Augūro tarnybos perdavimas kitam augūrui vadintas *inauguratio*.

Savo darbą augūrai atlikdavo pagal specialias taisykles, vadinamas augūrų disciplinomis. Vėlesniais laikais augūrų religinė reikšmė mažėjo, tačiau didėjo įtaka politikai. Respublikos pabaigoje augūrų menas dažnai tyčia buvo naudojamas politinėje kovoje. Senoji augūrų disciplina tuo metu jau buvo beveik visai užmiršta, o vietoje jos įsivyravo etruskiški būdai spėti ateitį iš gyvulių vidurių (haruspicijos). Tam tikrą įtaką augūrai išlaikė iki pat Antikos laikų pabaigos.

Šaltiniai
---------

* Lietuviškoji Enciklopedija, II t.- Kaunas, 1934.-p.107.
*Kitos reikšmės – Ižas (reikšmės).*
Ižas Vysloje
**Ižas** – įvairaus dydžio guraus ledo gniužulai upės, ežero, tvenkinio, jūros paviršiuje. Susidaro prieš užšąlant vandens telkiniui, properšose, atlydžių metu.

Lietuvoje upėse paprastai susidaro gruodžio pradžioje. Upių žiotyse ir atkarpose, kur srovės greitis ar nuolydis staiga sumažėja, susidaro ižo sankamšos. Susidarius ledo dangai, jos paprastai išplaunamos. Slenkstėtose, sunkiai užšąlančiose upių vietose, tokios ižų sankamšos susidaro ištisą žiemą (Nemuno, Neries vidurupiuose, Jūroje, Šventojoje). Dėl ižo sankamšų vandens lygis pakyla 30–70 cm mažose ir vidutinėse upėse, 100–168 cm Nevėžyje, Šventojoje, Jūroje, >2 m Nemune ir Neryje.

Ežeruose, tvenkiniuose ižas susidaro gruodžio pradžioje, o Tauragnų, Žuvinto ežeruose – gruodžio viduryje. Kuršių mariose, Baltijos jūros pietrytinėje pakrantėje ižas taip pat paprastai susidaro gruodžio pirmojoje pusėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ižas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 86
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |


|  |
| --- |
| IŽ-2125 |
|  |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | IžMašas |
| Metai | 1973-1997 |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | B klasė |
| Kėbulo tipas (-ai) | 5 durų liftbekas |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | UZAM-412 |
| Transmisija (-os) | 4-pavarų mechaninė |
| Išmatavimai |
| Ilgis | 4205 mm |
| Plotis | 1555 mm |
| Aukštis | 1500 mm |
| Kita informacija |
| Susiję automobiliai | Moskvič-412, IŽ-2715 |

**IŽ-2125 „Kombi"** (*ИЖ-2125 «Комби»*) – tarybinių (vėliau Rusijos) lengvųjų automobilių serija, 1973–1997 m. gaminta Iževsko automobilių gamykloje (IŽAvto).

IŽ-2125 gamintas lengvojo automobilio Moskvič-412 pagrindu. Šiuos automobilius (pavadinimu IŽ) greta Maskvos gamyklos surinkinėjo ir IžMašas, kuris vėliau nepriklausomai nuo Moskvič sukūrė „kombi" tipo automobilį IŽ-2125. Ankstyvieji „ižai" savo priekinės dalies išvaizda nesiskyrė nuo „Moskvičių", o IŽ pakeitus savo gamintų Moskvič-412 dizainą, pasikeitė ir IŽ-2125 išvaizda.

Tai buvo 5 sėdimų vietų, 5 durų automobilis, skirtas keleivių ir krovinių gabenimui. TSRS šio automobilio išskirtiniam kėbului įvardinti buvo naudojamas žodis „kombi". Vakarietiškame kėbulų skirstyme tokį pobūdį atitiktų žodis „liftbekas" (sedano ilgio hečbekas).

Standartinės modifikacijos automobilis buvo 4205 mm ilgio, 1555 mm pločio, 1500 mm aukščio, 2400 mm ratų bazės, 1040 kg masės. Automobilį varė benzininis, 4 cilindrų, 1,5 l darbo tūrio, 75 AG variklis.

* Ankstyvos laidos IŽ-2125Ankstyvos laidos IŽ-2125
* Vaizdas iš galoVaizdas iš galo
* Vėlyvesnio dizaino IŽ-2125Vėlyvesnio dizaino IŽ-2125

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: IŽ-2125** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Rūta Černeckienė-Jankauskytė** (1954 m. lapkričio 28 d. Vilkaičių k. Plungės r.), muzikos mokytoja, vargonininkė ir chorvedė.

Biografija
----------

1969–1972 m. mokėsi Telšių vidurinėje mokykloje – internate, privačiai mokėsi groti akordeonu ir trimitu. 1972–1976 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (dėst. R. Skirsgilienės ir vyr. dėst. L. Dumbliauskaitės klasės).

1976–1996 m. Plungės rajoninių kultūros namų direktorė. Kartu buvo Kantaučių (Plungės raj.) aštuonmetės ir Plungės 1-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytoja, vaikų lopšelio – darželio muzikos vadovė. Kurį laiką vadovavo Plungės kultūros namų mišriajam chorui, o 1979–1988 m. buvo Plungės „Linų audinių" fabriko mišriojo choro dirigentė. Kolektyvą parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, Plungės rajono ir zoninėms dainų šventėms Šiauliuose ir Tauragėje.

Nuo 1984 m. Plungės kultūros namų šokių ir dainų ansamblio „Suvartukas" vokalinės grupės vadovė. Šio kolektyvo vokalinius ansamblius parengė respublikiniams „Šilų aidai" ir „Sidabriniai balsai" konkursams, kuriuose pelnė prizinių vietų. Mišrusis ansamblis dalyvavo 1994 I ir 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje.

R. Černeckienė buvo 1983–1990 m. Plungės rajono vyriausioji chorvedė, dainų švenčių dirigentė, 1986–1996 m. Plungės kultūros namų kamerinio choro kuratorė (meno vadovas ir vyr. dirigentas G. Purlys).

Nuo 2007 m. iki 2014 m. – Plungės Šv. Jono Krikštytojo bažnyčios vargonininkė.

Nuo 2016 m. Rūta Černeckienė – Kantaučių (Plungės raj.) Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčios vargonininkė, o nuo 2017 m. — Plungės tremtinių ir politinių kalinių choro „Tėvynės ilgesys" vadovė (vietoje anksčiau šias pareigas ėjusios Plungės Mykolo Oginskio meno mokyklos mokytojos Agnietės Lizdenytės).

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Augusto III karūnavimo mantija** – prabangus apsiaustas, kurį Saksonijos kurfiurstas Augustas III nešiojo per jo karūnavimą Lenkijos karaliumi ir Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu Krokuvos Vavelio katedroje 1734 m. sausio 17 d. Dabartiniais laikais eksponuojamas Varšuvos nacionaliniame muziejuje.

Istorija
--------

Augusto III karūnavimo ceremonija pasižymėjo didele prabanga. Saksonijos architektai prieš tai kruopščiai išmatavo Vavelio katedrą ir pilį, kad galėtų tinkamai išdėstyti dekoracijas iškilmėms. Johanas Sebastianas Bachas karūnavimo šventei parašė du muzikinius kūrinius (*Gloria* ir *Kyrie*), vėliau įjungtus į *Mišias h–moll*. Iškilmių dieną Krokuvos vyskupas Janas Aleksandras Lipskis ATR senatorių, lenkų ir lietuvių pareigūnų, aukštųjų dvasininkų akivaizdoje karūnavo naująjį valstybės valdovą. 

Po Augusto III mirties karūna, mantija ir kt. insignijos tapo Vetinų šeimos nuosavybe, buvo saugomos Dresdeno rezidencinės pilies *Žaliųjų skliautų* rinkinyje. Paskutinis Saksonijos kurfiurstas Frydrichas Augustas 1924 m. jas pardavė, o po metų Lenkijos nacionalinis muziejus iš antikvaro Simono Švarco atpirko. Antrojo pasaulinio karo metu nacistinė Vokietijos kariuomenė užėmė Lenkiją, šias ir kitas muziejaus vertybes išsivežė. Pokaryje jos kurį laiką buvo Sovietų Sąjungoje, 1958 m. išvežtos į Dresdeną, o 1960 m. sovietų ambasada Varšuvoje insignijas grąžino Nacionaliniam muziejui.

Aprašymas
---------

Mantija pasiūta iš tamsiai mėlyno aksomo, medžiagos paviršiuje sidabriniais ir auksiniais siūlais išsiuvinėtos palmetės. Siuvinėjimo ornamentika panaši į ano laikotarpio šilkinių audinių raštus. Drabužio kraštai puošti šermuonėlio kailiais, viršuje – plati puslankė apykaklė, taip pat pasiūta iš šermuonėlių kailių. Viršuje lygiai gula ant nešiotojo pečių, į apačią platėja. 320 cm aukščio ir 250 cm pločio karališkoji mantija pilnai dengė monarcho kūną, jos dalis taip pat pusapvaliu šleifu driekėsi ant grindų. Spėjama, kad rūbas buvo pasiūtas Dresdene.

Galerija
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Augusto III karūnavimo mantija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* 
* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

* Skarby Muzeum Narodowego w Warszawie Archyvuota kopija 2022-02-04 iš Wayback Machine projekto.
* Płaszcz koronacyjny króla Augusta III Archyvuota kopija 2022-02-04 iš Wayback Machine projekto.
* Korony w muzeum, czyli nie wszystko złoto, co się świeci
| **Bovidae** |
| --- |
| Bizonas (*Bison bison*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |

 |

**Dykaraginiai** (*Bovidae*) – porakanopių (*Artiodactyla*) žinduolių šeima. Gausiausia atrajotojų grupė, turinti daugiau nei 100 rūšių. Įvairaus dydžio ir išvaizdos. Mažiausio dykaraginio – nykštukinės antilopės – kūno aukštis 25 cm, masė – 2-3 kg, o stambiausių (jako, stumbro, gaūro) kūno aukštis siekia 2 m, masė – iki 1000 kg. Daugelis gyvena atviruose landšaftuose.

Plaukų danga dažniausiai vienspalvė, bet daugelio rūšių papilvė ir pasturgalis šviesesni ar balti. Skrandis sudarytas iš 4 skyrių ir pritaikytas gerai suvirškinti žolinį maistą. Žolę peša liežuviu, kurį prispaudžia prie aštrių apatinių priekinių dantų. Iltinių dantų ir viršutinių kandžių neturi, o skruostiniai yra su aukštais vainikais. Patinai, o daugelio rūšių ir patelės, turi porą nešakotų nenumetamų ragų. Tai raginės makštys, gaubiančios kaulines kaktikaulių išaugas. Ragų forma būna labai įvairi (iešmo, įvairiai išlinkę, spirališkai susisukę). Ragų paviršius būna lygus, su įvairaus dydžio skersiniai žiedais, raukšlėmis, gūbreliais priekinėje dalyje ir išilginėmis briaunomis. Galūnės keturpirštės, rečiau dvipirštės.

Dykaragiai yra augalėdžiai. Paplitę Afrikoje, Eurazijoje ir Šiaurės Amerikoje. Gyvena įvairiomis klimatinėmis sąlygomis, dažniausiai stepėse ir savanose. Ganosi bandomis, greitai bėgioja. Jauna žinduolių grupė, žinoma nuo mioceno. Susiformavo stepiniuose Eurazijos plotuose. Artėjant ledynmečiui daugelis pasitraukė iš šiaurinių sričių į Afriką, dalis liko Azijoje, o į Šiaurės Ameriką pateko tik nedaugelis rūšių.

Dykaragiai nuo seno intensyviai medžiojami, daugelis rūšių dabar retos, kai kurios visai išnyko. Daugiau kaip 40 rūšių ir 70 porūšių įrašyta į Tarptautinę raudonąją knygą. Galimybė šiuos žvėris stebėti, fotografuoti ir filmuoti Afrikos ir Azijos nacionaliniuose parkuose skatina turizmą ir stiprina besivystančių šalių ekonomiką. Iš šios šeimos domestikuoti naminiai raguočiai (jaučiai, jakai), avys ir ožkos.

Skirstoma į pošeimius:

* Dukeriai (*Cephalophinae*)
* Arklinės antilopės (*Hippotraginae*)
* Galvijinės antilopės (*Alcelaphinae*)
* Tikrosios antilopės (*Antilopinae*)
* Ožkos, avys (*Caprinae*)
* Jaučiai (*Bovinae*)
* Vandeniniai ožiai (*Reduncinae*)
* Impalos (*Aepycerotinae*)
* Stirninės antilopės (*Peleinae*)

Lietuvoje gyvena šie dykaraginiai:

* Stumbras (*Bison bonasus*) – reintrodukuotas
* Muflonas (*Ovis ammon musimon*) – aklimatizuotas

Anksčiau gyvenęs Lietuvos miškuose tauras jau išnykęs.

Literatūra
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dykaraginiai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Mačionis A. Stuburinių zoologija. Vilnius: Mokslas. 1989. 310–311 psl. ISBN 5-420-00277-9
* Baleišis, R. Pasaulio kanopiniai žvėrys. Vilnius: Vilniaus Ekologijos institutas, 2009. 56 psl. ISBN 9986-443-36-9
Stabilitrono jungimo schema. Ua (kairėje) – nestabi įtampa. U (dešinėje) – stabilitrono stabilizuota įtampa. Stabilaus įtampos šaltinio galia didėja mažinant varžą Rv. Tačiau tuomet didėja ir stabilitronu tekanti srovė, todėl jis turi būti galingesnis. Apkrovos varža Ra turi būti daug mažesnė už Rv
Stabilitrono voltamperinė charakteristika. Esant įtampai – Uz (kairėje, apačioje), vienpusis laidumas išnyksta
**Stabilitronas** – *pn* sandūros pramušimo padidinta įtampa efektą išnaudojantis diodas. Esant pakankamai didelei įtampai, atvirkštine (menkai srovę praleidžiančia) kryptimi įjungto diodo vienpusis laidumas išnyksta. Įprasto diodo pramušimas dažniausiai įvyksta esant gana didelėms (paprastai šimtai voltų) įtampoms ir yra negrįžtamas. Stabilitrono pramušimo efektas įvyksta esant daug mažesnėms (dažnai vos keleto voltų) įtampoms yra grįžtamas.

Kintant stabilitronu tekančiai srovei, jis palaiko pastovią jam tenkančią įtampą. Šie diodai jungiami „atvirkščia" (srovė teka iš katodo į anodą) kryptimi. 

Literatūroje anglų, vokiečių kalbomis šie prietaisai dar vadinami Zenerio diodais, pagal juos sukurti įgalinanti efektą atradusį 1934 m. atradusį amerikiečių mokslininką Clarence Zener. Stabilitronų veikimas pagrįstas arba sandūros griūtiniu, arba Zenerio pramušimu.

* Zenerio efektas pasireiškia esant žemoms įtampoms ir turi neigiamą pramušimo įtampos priklausomybės nuo temperatūros koeficientą.
* Griūtiniam efektui pasireikšti reikia aukštesnių įtampų. Jis turi teigiamą pramušimo įtampos priklausomybės nuo temperatūros koeficientą.

Didelio galingumo stabilitronas, veržle sukamas prie radiatoriaus
Kadangi šie du efektai turi priešingas pramušimo įtampos priklausomybes nuo temperatūros, išnaudojant juos vienu metu ar sujungus skirtingus efektus naudojančius stabilitronus nuosekliai gaunamas mažiau nuo temperatūros priklausomas atraminės įtampos šaltinis. Abu efektai susilygina maždaug ties 5,6 volto įtampos riba, todėl šios įtampos stabilitronai tempratūriniu požiūriu stabiliausi.

Stabilitronai daugiausia naudojami įtampos stabilizatoriuose. Kai kada jie taikomi ir signalo stiprumui apriboti. Didelio galingumo stabilitronai patys vieni gali tarnauti kaip stabilios įtampos šaltiniai. Mažo galingumo stabilitronai naudojami įtampos stabilizatorių atraminei įtampai sukurti. Stabilitronai gaminami įtampoms nuo 1,8 iki 400 V. Jie efektyvūs iki maždaug 100 kHz dažnio, kol naudingumo neriboja gana didelė šių prietaisų elektrinė talpa.

Tiesiogine kryptimi įjungtas stabilitronas srovę praleidžia jau esant mažoms įtampoms (kaip ir įprastinis diodas). Jei stabilizavimo efektas turi būti simetriškas srovės krypties atžvilgiu (tarkim, kintamajai įtampai apriboti), du stabilitronai į nuoseklią grandinę sujungiami priešpriešais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Z-Diode-Erweiterungskurs und die Bandgap-Referenz elektronik-kompendium.de
2. ↑  Saxon, Wolfgang (1993 m. liepos 6 d). „Clarence M. Zener, 87, Physicist And Professor at Carnegie Mellon". *The New York Times*.
3. 1 2  Zener Theory and Design Considerations. Handbook. 2005, p. 7.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stabilitronas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |