recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Vichros mūšis |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1386 m. balandžio 29 d. |
| Vieta | Vichros upė prie Mscislavo |
| Rezultatas | Lemiama lietuvių pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
|  Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė |  Smolensko kunigaikštystė |
| Vadovai ir kariniai vadai |
|  Skirgaila |  Sviatoslavas II  † |

**Vichros mūšis** – mūšis, įvykęs 1386 m. balandžio 29 d. prie Vichros upės, Sožo upės intako, netoli Mscislavo tarp Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Smolensko kunigaikštystės. Lietuviai pasiekė lemiamą pergalę, ir Smolenskas buvo priverstas sutikti būti Lietuvos vasalu.

Andrius Algirdaitis kovojo su savo jaunesniuoju pusbroliu Jogaila dėl Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės sosto. Andrius susivienijo su Livonijos ordinu ir Smolensko kunigaikščiu Sviatoslavu II, kuris norėjo atgauti Mscislavo kunigaikštystę. 1386 m. vasarį, kai Jogaila su sąjungininkais Krokuvoje šventė vestuves su Lenkijos karaliene Jadvyga ir karūnavimą Lenkijos karaliumi, Ordinas įsiveržė į Lietuvą ir beveik pasiekė Vilnių. Kovo mėnesį Smolensko kariuomenė apgulė Vitebską ir Oršą, bet jų neužėmė. Sviatoslavas nusiaubė daug žemių Lietuvos pasienyje ir apgulė Mscislavą, kurį gynė Algirdo sūnus Karigaila.

Išgirdęs žinią apie įsiveržimą, Jogaila pasiuntė didelę kariuomenę, kuriai vadovavo jo brolis Skirgaila. Kariuomenėje taip pat buvo Kaributas, Lengvenis ir Vytautas. Mscislavas atlaikė dešimt dienų trukusią apgultį, kol jį pasiekė lietuvių kariuomenė ir susirėmė su Smolensko kariuomene. Mūšio rezultatas buvo visiškas Smolensko kariuomenės pralaimėjimas ir Sviatoslavo bei jo sūnėno Ivano žūtis. Du Sviatoslavo sūnūs – Glebas Sviatoslavičius ir Jurijus Sviatoslavičius – buvo sunkiai sužeisti ir pateko į nelaisvę. Skirgailos kariuomenė priartėjo prie Smolensko, bet jo nepuolė. Jurijus, kuris, pasak Bychovco kronikos, buvo vedęs Skirgailos ir Jogailos dukterėčią, buvo paskirtas Smolensko kunigaikščiu ir Lietuvos vasalu. Glebas Sviatoslavičius buvo paimtas įkaitu į Lietuvą.

Galiausiai Glebas grįžo į Smolenską ir metė Jurijui iššūkį dėl sosto. Tai suteikė didžiajam kunigaikščiui Vytautui galimybę 1395 m. užimti Smolenską.

Išnašos
-------

1. 1 2  Ilovaysky, Dmitry (2004) [1896]. Собиратели Руси (rusų). Astrel. p. 187. ISBN 5271057038.
2. 1 2 3  Krzyżaniakowa, Jadwiga; Jerzy Ochmański (2010). *Jogaila*. Vertė Kazys Uscila. Algimantas. pp. 122–123. ISBN 978-6094230059.
3. ↑  Turchinovich, O. (1857). Обозрение истории Белоруссии с древнейших времен [*Review of the History of Belarus from the Earliest Times*] (rusų). Saint Petersburg: V.A. Isakov. p. 98. OCLC 26705491.
4. ↑  Kraševskis, Juzefas Ignacas (2012) [1850]. *Vytauto Lietuva* (PDF). Vertė Kazys Uscila. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras. p. 17. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2013-10-29. Nuoroda tikrinta 2013-10-26.
5. ↑  Jonynas, Ignas (1984) [1932]. „Vytauto šeimyna". *Istorijos baruose*. Vilnius: Mokslas. p. 16. LCC 84212910. Suarchyvuotas originalas 2012-02-02. Nuoroda tikrinta 2013-10-26.
6. ↑  Ivinskis, Zenonas (1978). *Lietuvos istorija iki Vytauto Didžiojo mirties*. Rome: Lietuvių katalikų mokslo akademija. p. 313. LCC 79346776.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Samaro salos vieta žemėlapyje
**Samaras** – Visajų salyno sala Filipinų centre. Sala yra padalinta į tris provincijas: Samaro, Šiaurės Samaro ir Rytų Samaro provincijas. Šios provincijos kartu su Leito ir Bilirano provincijomis yra Rytų Visajų regiono dalis. Plotas 13 tūkst. km². Gyvena 1,75 mln. gyventojų. (2010 m.)

Samaras labiausiai į rytus nutolusi Visajų sala. Apie trečdalis salos ploto sudaro Samaro nacionalinis parkas. San Chuaniko sąsiauris, kuris siauriausioje vietoje yra 2 km pločio, skiria šią salą nuo Leitės salos. Per sąsiaurį nuotiestas San Chuaniko tiltas. Samaras yra į pietryčius nuo Bikolo pusiasalio Lusono saloje. San Bernardino sąsiauris skiria Lusoną nuo Samaro. Į pietus nuo Samaro yra Leitės įlanka, kur per Antrą pasaulinį karą vyko svarbus mūšis tarp Japonijos ir Sąjungininkų laivynų.

Galerija
--------

* Panapukano paplūdimysPanapukano paplūdimys
* Katarmano katedraKatarmano katedra
* Įėjimas į Panhulugano urvąĮėjimas į Panhulugano urvą
* Kalbajogo miestasKalbajogo miestas
* Šv. Petro ir Povilo katedra Kalbajoge.Šv. Petro ir Povilo katedra Kalbajoge.
**Metatonija** – kalbotyros terminas, kuriuo vadinama priegaidžių kaita žodžio šaknyje, kartais ir priesagoje, pavyzdžiui: *kárštas* – *kar̃štis*, *kùrpė* – *kur̃pius*, *várna* – *var̃nas*, *léisiu* – *leĩs* (šaknyse); *raudónas* – *raudõnis*, *perkū́nas* – *lakū̃nas*, *lentýna* – *krikštỹnos*, *karalíenė* – *vakariẽnė* (priesagose). Kai kirtis persikelia taip pat ir į kitą skiemenį, toks reiškinys vadinamas metatakse (*píemenį* – *piemẽnę*). Į metataksę galima žvelgti kaip į kirčio perkėlimo ir metatonijos derinį. Terminas *metatonija* dažniausiai vartojamas kalbant apie kirčiavimo reiškinius baltų ir slavų kalbose, kuriose matyti daugybė priegaidžių kaitos atvejų, taip pat metatonija reiškėsi senojoje graikų kalboje.

Išnašos
-------

1. ↑  Aleksas Girdenis (2008-12-22). „Metatonija". VLE. Nuoroda tikrinta 2020-11-22.

Nuorodos
--------

* Kapović, Mate (2008), "Razvoj hrvatske akcentuacije", *Filologija* (Zagreb: Hrvatska akademija znanosti i umjetnosti) **51**: 1–39
* Derksen, Rick (1996), *Metatony in Baltic*, Amsterdam-Atlanta: Rodopi
**Anžejs Pasečņiks**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1995 m. gruodžio 20 d. (28 metai) |
| Gimimo vieta | Ryga, Latvija |
| Ūgis | 2,16 m |
| Svoris | 104 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Palensijos „Baloncesto" |
| **Numeris** | 14 |
| **Pozicija** | Vidurio puolėjas |
| NBA naujokų birža |
| 2017 m. | 25 šaukimu,Orlando „Magic" |
| Profesionalūs klubai |
| 2012-20152015-201920192019-20212021-20222022-202320232023- | Rygos „VEF"Las Palmaso „Gran Canaria"Capital City Go-GoVašingtono „Wizards"Sevilijos „Real Betis"Paryžiaus „Metropolitans 92"Sevilijos „Real Betis"Palensijos „Baloncesto" |  |
| Šalies rinktinė |
| 2016- | Latvija Latvija |  |
|  |

**Anžejus Pasečnikas** (latv. *Anžejs Pasečņiks*, g. 1995 m. gruodžio 20 d.) – Latvijos krepšininkas, žaidžiantis ACB lygoje besivaržančioje Palensijos „Baloncesto" komandoje.

Šalies rinktinė
---------------

A. Pasečnikas atstovavo Latvijos jaunimo iki 18 metų krepšinio rinktinei 2013 m. Europos jaunimo iki 18 metų krepšinio čempionate. Turnyre, vidutiniškai pelnydamas 12,6 taškus ir atkovodamas 7,7 kamuolius per rungtynes, padėjo atvesti rinktinę į pusfinalius ir buvo išrinktas į simbolinę čempionato komandą.

Jis taip pat dalyvavo 2014 m. Europos jaunimo iki 20 metų krepšinio čempionate, kuriame vidutiniškai pelnė 10,7 taškus per rungtynes.

2016 m. debiutavo Latvijos vyrų krepšinio rinktinėje vasaros olimpinių žaidynių krepšinio atrankoje.

Pasiekimai
----------

* 2012, 2013, 2015 m. Latvijos krepšinio lygos čempionas
* 2016 m. Ispanijos krepšinio supertaurės čempionas

Išnašos
-------

1. ↑
| Žaslių žydų senosios kapinės |
| --- |
| Prie kapinių įėjimo vartelių |
| 

Žaslių žydų senosios kapinėsŽaslių žydų senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°51′40″š. pl. 24°33′54″r. ilg.﻿ / ﻿54.861°š. pl. 24.565°r. ilg.﻿ / 54.861; 24.565 |

 |
| Vieta | Kaišiadorių rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Žaslių seniūnija |
| Plotas | 10 248 m² |
| Registro Nr. | u. k. 22058 / L179 |

**Žaslių žydų senosios kapinės** – neveikiančios kapinės, esančios Kaišiadorių rajono savivaldybėje, Naujažerio kaime, į vakarus nuo Žaslių miestelio, pasiekiamos iš Naujažerio gatvės. Kapinės prižiūrėtos, atnaujinti informaciniai ženklai. Jos yra regioninės reikšmės memorialinis paminklas, 1996 m. įrašytos į Kultūros vertybių registrą.

Kapinių kalnelis
Žąslių miestelio gyventojų palaikai ilsisi kalvelėje su nuožulniais šlaitais, apaugusioje retais brandžiais medžiais. Teritorijoje išsidėstę įvairių formų granito, lauko akmenų antkapiniai paminklai, daugiausiai su iškaltais memorialiniais įrašais hebrajų rašmenimis. Antkapiniai paminklai pasklidę visoje teritorijoje, kai kurie antkapiai labai sunykę. 1991 m. buvo pastatytas informacinis pilko granito paminklas, kapinės buvo aptvertos tinklo tvora.

Žaslių žydų bendruomenė laikoma viena seniausių Lietuvoje, tai ir šios kapinės gali būti labai senos, dar nuo XVI ar XVII a. 1997 m. kapines tyrinėjo dr. Aleksandrs Feigmanis iš Latvijos. Jis nurašė 102 išlikusių antkapių įrašus ar jų fragmentus. Ankstyviausias išlikęs antkapis datuojamas 1848 m. vėlyviausiame įrašyta 1940 m. palaidojimo data. Daugelis antkapių tuo metu jau buvo sunaikinta. Aptikta keletas antkapių ir su lotyniškais rašmenimis.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žaslių žydų senosios kapinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „Objekto Nr. 22058 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  38. Kaišiadorių rajonas, Žaslių miestelio žydų senosios kapinės *litvakshtetls.com*
3. ↑  Senosios Žaslių žydų kapinės *turizmas.kaisiadorys.lt*
| **Vytautas Kardamavičius** |
| --- |
| Gimė | 1932 m. spalio 20 d. (91 metai)Kaniūkuose |
|  |
| Veikla | LKP veikėjas |
| Partija | 1954 m. TSKP |
|  |
| Alma mater | 1960 m. Vilniaus aukštoji partinė mokykla |

**Vytautas Kardamavičius** (g. 1932 m. spalio 20 d. Kaniūkų k. Antalieptės vls. Zarasų rajone) – Lietuvos komunistų partijos veikėjas, archyvaras.

Biografija
----------

Mokėsi Antalieptėje, 1951 m. baigė Dusetų K. Būgos vidurinę mokyklą. 1954 m baigė Leningrado S. Kirovo aukštąją karo mokyklą. Iki 1956 m. 16-osios lietuviškos divizijos dislokuotos Vilniuje komjaunimo ir partinis darbuotojas.

1960 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.

1961–1962 m. LKP Šalčininkų rajono komiteto sekretorius, II sekretorius. 1963–1965 m. LKP Eišiškių kaimiškojo rajono komiteto sekretoriaus pavaduotojas. 1965–1968 m. Trakų rajono komiteto II, 1968–1971 m. – Kaišiadorių rajono I sekretorius. 1971–1981 m. LKP CK organizacinio partinio darbo skyriaus vedėjo pavaduotojas, 1981–1985 m. – vedėjas. 1985–1990 m. Vyriausiosios archyvų valdybos prie LTSR Ministrų Tarybos viršininkas.

1971–1976 m. kandidatas į LKP CK narius. 1981–1986 m. LKP CK narys. 1986–1989 m. LKP Revizijos komisijos narys. 1983–1985 m. kandidatas į LKP CK Biuro narius. 1971–1975 m. ir 1981–1990 m. LTSR Aukščiausiosios Tarybos deputatas. 1989–1990 m. LKP (TSKP) CK narys. Po 1990 m. gyvena Baltarusijoje.

Bibliografija
-------------

* Komunistai tarybose – Vilnius, 1985. – 46 p.

Įvertinimas
-----------

* 1982 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Anastazija Kuzmickaitė. *Vytautas Kardamavičius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 216
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį straipsnį ar jo skyrių reikėtų peržiūrėti.**Būtina ištaisyti gramatines klaidas, patikrinti rašybą, skyrybą, stilių ir pan.Ištaisę pastebėtas klaidas, ištrinkite šį pranešimą.  |

 *Kitos reikšmės – Meškėnai (reikšmės).*

| **Procyon** |
| --- |
| Paprastasis meškėnas (Procyon lotor)Paprastasis meškėnas (*Procyon lotor*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Meškėniniai  *( Procyonidae)* |
| Gentis: | Meškėnai  *( Procyon)* |

 |

**Meškėnai** (*Procyon*) – meškėninių (*Procyonidae*) šeimos žinduolių gentis. Daugiausia paplitę Amerikoje. Gentyje 7 rūšys: 

* Paprastasis meškėnas (*Procyon lotor*). **Pav.**
* *Procyon insularis*
* Barbadosinis meškėnas (*Procyon gloveraleni*)
* Krabaėdis meškėnas (*Procyon cancrivorus*)
* *Procyon pygmaeus*
* *Procyon minor*
* *Procyon maynardi*

Genetiniai tyrimai rodo, kad artimiausi meškėnų giminaičiai yra Šiaurės Amerikos basariskai ir *Bassariscus* atstovai.

Paplitimas ir buveinė
---------------------

Gyvena visame Amerikos žemyne. Penkios iš septynių rūšių ar porūšių gyvena tik mažose Karibų jūros salose. Buveinė daugiausia – miškai, taip pat dažnai gyvena prie vandens telkinių.

Išvaizda
--------

Būdinga plati galva su smailiu snukučiu ir apvaliomis ausimis. Visos rūšys turi juodą, kaukę primenančią žymę ant veido, kurią supa baltas kailis, tai labai primena usūrinio šuns veido žymes. Kūno ilgis 42–60 cm, uodegos ilgis 20–40 cm, o svoris – 2–12 kg.

Elgsena
-------

Priešingai nei anksčiau buvo manyta, meškėnai nėra vieniši gyvūnai, o turi sudėtingą socialinį elgesį. Patelės kartais gyvena nedidelėmis grupėmis, jauni patinai taip pat dalijasi teritorijomis ir arealas gali sutapti. Daugiausia aktyvūs prieblandoje arba naktį, o dieną miega medžių daubose ar kitose pastogėse.

Meškėno priekinė pėda
Meškėnai garsėja savo nykščiais, nes gali atidaryti uždarytus stiklainius ar dureles. Užpakalinės kojos primena žmogaus pėdas, o priekinės – žmogaus rankas. Tai protingi ir išradingi gyvūnai, gali prisitaikyti prie įvairios aplinkos ir sąlygų, panašiai kaip kojotai. Kartais laikomi kenkėjais, nes apsigyvena šalia žmonių būstų. Meškėnai visaėdžiai ir mėgsta raustis miesto sąvartynuose, apsižiūrėdami šiukšles. Aktyvūs naktį ir ieškodami maisto valgo viską. Gerai laipioja medžiais ir plaukioja. Nors meškėnai nežiemoja, šaltu oru jie gali miegoti kelias dienas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Koepfli, Klaus-Peter; Gompper, Matthew E.; Eizirik, Eduardo; Ho, Cheuk-Chung; Linden, Leif; Maldonado, Jesus E.; Wayne, Robert K. (2007). „Phylogeny of the Procyonidae (Mammalia: Carnivora): Molecules, morphology and the Great American Interchange". *Molecular Phylogenetics and Evolution*. **43** (3): 1076–1095. doi:10.1016/j.ympev.2006.10.003.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Meškėnai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Laikas (reikšmės).*
55°56′01″š. pl. 23°18′42″r. ilg.﻿ / ﻿55.933526°š. pl. 23.311631°r. ilg.﻿ / 55.933526; 23.311631

| Kino teatras „Laikas" |
| --- |
| Vieta | Šiauliai, Vilniaus g. 172 |
| Statusas | Uždarytas |
| Atidarymas | 1978 m. |
| Plotas | 1 salė |

**„Laikas"** – buvęs kino teatras, veikęs Šiauliuose, Vilniaus gatvės pėsčiųjų bulvare. „Laike" filmai nebedemonstruojami nuo 2009 m.

Istorija
--------

1978 m. sausio 27 d. Vilniaus pėsčiųjų gatvėje atidarytas specializuotas dokumentinių filmų demonstravimo kino teatras „Laikas", turėjęs 150 vietų žiūrovų salę. Pastatytas pagal architektės Virginijos Taujanskienės parengtą projektą. 1983 m. Šiauliuose, be „Laiko", dar veikė šie kino teatrai: „Saulė", „Palydovas", „Dainai" ir „Tiesa".

1994 m. Šiauliuose iš 5 kino teatrų liko veikiantys du – „Saulė" ir „Laikas". Jie tuo metu buvo mėgstamiausi šiauliečių kino teatrai. Tačiau keičiantis laikams, keitėsi ir pramogos. Prie kino teatrų uždarymų mieste nemažai prisidėjo atsiradę stambieji prekybos ir pramogų centrai. Juose pradėjo veikti modernios kino salės su naujausiomis Dolby sistemomis, kurios nukonkuravo tradicinius kino teatrus. 

1995 m. rugsėjo mėnesį „Laiko" kino teatras tapo švietimo ir laisvalaikio centru, turėjusiu 350 kv. m. dydžio patalpas.

2005 m. Šiaulių savivaldybė „Laiką" išnuomojo penkiolikai metų bendrovei „Amfiteatro filmai". Ilgainiui „Laiko" kino teatras neatlaikė konkurencijos su didžiųjų prekybos centrų kino salėmis ir dėl sumažėjusio lankytojų skaičiaus 2010 m. vasario mėnesį buvo uždarytas. Pradėtos svarstyti „Laiko" privatizavimo galimybės, panaudojant kitoms kultūros reikmėms. 2010 m. uždaryto kino teatro pastatą aukciono būdu įsigijo privati bendrovė. Tačiau čia nebuvo leista rekonstruoti patalpų, įrengiant kavinę ir naktinį klubą, tad jai teko išsikraustyti net nepradėjus veiklos.

Nuo 2011 m. Savivaldybė „Laiko" pastatą bandė parduoti bent 8 aukcionuose. Pagaliau 2013 m. šį kultūros objektą su sklypu įsigijo bendrovė, ketindama patalpas pertvarkyti į drabužių parduotuvę. Netrukus po įsigijimo, pastate pradėti rekonstrukcijos darbai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Kinas ir kino teatrai Šiaulių krašte *lituanistika.lt*
2. ↑  Užsidaro kino teatras „Laikas" *snaujienos.lt* 2010-01-27
3. ↑  Šiauliuose - dar vienas kino teatras *delfi.lt* 2007-09-11
4. ↑  Savivaldybės konkursas — „pageidavimų koncertas"[neveikianti nuoroda] *skrastas.lt* 2011-06-23
5. ↑  Šiauliuose parduotas kino teatras, buvusi mokykla – išnuomota *skrastas.lt* 2013-06-21
6. ↑  Pristabdė buvusio „Laiko" kino teatro rekonstrukciją[neveikianti nuoroda] *skrastas.lt* 2013-12-12
| **Asta Kubilienė** |
| --- |
|  |
| Asta Kubilienė |
| Gimė | 1964 m. balandžio 17 d. (59 metai)Pociūnėliai, Radviliškio rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Dainius |
| Vaikai | Monika, Tomas |
|  |
| Veikla | gydytoja nefrologė |
| Organizacijos | Nacionalinis transplantacijos biuras |
| Pareigos | direktorė |
| Partija | LVŽS |
|  |
| Alma mater | Kauno medicinos akademija,Vilniaus universitetas |

**Asta Kubilienė** (g. 1964 m. balandžio 17 d. Pociūnėliuose, Radviliškio rajone ) – gydytoja nefrologė.

Biografija
----------

1982 m. baigė Pociūnėlių vidurinę mokyklą. 1982–1985 m. mokėsi Šiaulių medicinos mokykloje, baigė su pagyrimu, įgijo medicinos sesers specialybę.

1987–1994 m. studijavo Kauno medicinos akademijoje, įgijo medicinos gydytojos kvalifikaciją. 1994–1995 m. pradėtas aukštesnės kvalifikacijos rezidentūros studijas Kauno medicinos akademijoje 1995–1997 m. tęsė Vilniaus universiteto Medicinos fakultete ir įgijo gydytojos terapeutės kvalifikaciją, per 1997–1999 m. rezidentūros studijas čia įgijo gydytojos nefrologės kvalifikaciją.

1985–1987 m. baigusi medicinos mokyklą, dirbo Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikose medicinos seserimi. 1999–2000 m. po rezidentūros studijų dirbo VšĮ reabilitacijos centre „Aušveita" gydytoja nefrologe. Šį darbą nuo 2005 m. tęsė Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikose.

1999–2000 m. pradėjo dirbti Nacionalinio organų transplantacijos biuro direktoriaus pavaduotoja, 2000–2016 m. – šios įstaigos vadovė.

2009–2012 m. buvo LR Seimo Sveikatos reikalų komiteto neetatinė ekspertė donorystės ir transplantacijos klausimais.

2011 m. dirbo Vilniaus universiteto Medicinos fakulteto Gastroenterologijos, nefrourologijos ir chirurgijos klinikos lektore.

Dirbdama Nacionalinio organų transplantacijos biuro prie SAM direktore, buvo „Balttransplant" asociacijos atstovų tarybos bei Lietuvos nefrologijos, dializės ir transplantacijos asociacijos, Pasaulinės nefrologų draugijos, EDTCO nare.

2016–2020 m. ir nuo 2020 m. Seimo narė.

Ištekėjusi, vyras Dainius, vaikai Monika ir Tomas. Moka anglų, rusų kalbas. Pomėgiai: psichologija, sveika gyvensena, pasaulio pažinimas, baletas, teatras.

Nuorodos
--------

* Astos Kubilienės biografija (2016 m. *vrk.lt*) Archyvuota kopija 2017-01-17 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Eurazinis liputis** |
| --- |
| Liputis (Certhia familiaris)Liputis (*Certhia familiaris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Liputiniai  *( Certhiidae)* |
| Gentis: | Šiauriniai lipučiai  *( Certhia)* |
| Rūšis: | Eurazinis liputis  *( Certhia familiaris)* |

 |
| Binomas |
| ***Certhia familiaris***Linnaeus, 1758 |

**Eurazinis liputis** (*Certhia familiaris*) – liputinių (*Certhiidae*) šeimos paukštis.

Kūno viršutinė pusė rusvai pilka, išmarginta išilginiais balsvais dryželiais. Antuodegis vienspalvis, rusvas. Antakis ir pilvinė dalis baltos spalvos. Uodega standi, iš smailių plunksnų. Snapas plonas, išlinkęs, rusvas. Kojos stiprios, pilkai rudos. Jauniklių apatinė pusė balsva, viršus daugiau dėmėtas negu suaugusių.

Lietuvoje dažnas, aptinkamas ištisus metus. Laipioja medžių kamienais, kopinėdamas remiasi uodega. Lizdą susikrauna medžių plyšiuose, uoksuose, po atskilusia žieve. Deda 5-6 kiaušinius, kurie balsvi ir su rausvomis dėmelėmis. Peri 13-15 dienų. Jaunikliai lizde išbūna 16-17 dienų. Išveda dvi vadas.

Minta įvairiais vabzdžiais.

Liputis (*Certhia familiaris*)
Lipučio cirenimas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Eurazinis liputis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Lužnikų stadionas |
| --- |
|  |
| Vieta | Maskva, Rusija |
| Atidarytas | 1956 m. liepos 31 d. |
| Renovuotas | 2017 m. |
| Statybos kaina | 410 mln. JAV dolerių (rekonstrukcijos) |
| Talpa | 81 000 sėdimų vietų |
| Lauko matmenys | 105 × 68 metrai |
| Nuomininkai | Rusijos vyrų futbolo rinktinė |

**Didžioji sporto arena Lužnikų olimpinis kompleksas** (rus. *Большая спортивная арена Олимпийского комплекса Лужники*; arba ***Lužnikų stadionas***, rus. *Стадион „Лужники"*) – didžiausias Rusijos stadionas, esantis Maskvoje, Lužnikuose. Stadionas, kurio talpa – 81 000 žiūrovų, priklauso Lužnikų olimpiniam kompleksui. Visos vietos dengtos.

Stadionas naudojamas dažniausiai futbolo varžyboms. Namų rungtynes anksčiau žaisdavo Torpedo Moskva, Spartak Moskva, CSKA Moskva futbolo klubai. Lužnikų stadionas yra vienas iš nedaugelio Europos stadionų, kuriame yra dirbtinė žolė.

Istorija
--------

Stadiono projektas ir statybos vyko labai greitais tempais. 1954 m. gruodžio 23 d. TSRS vyriausybė priėmė sprendimą dėl stadiono statybų, 1955 m. pradėti projektavimo darbai, projektas sudarytas per 90 dienų, tad tų pačių metų balandį prasidėjo statybos. 1956 m. liepos 31 d. stadionas iškilmingai atidarytas, jame vyko TSRS tautų spartakiada. 1957 m. prie stadiono atidaryta metropoliteno stotis „Спортивная".

Centrinis Lenino stadionas (ankstesnis Lužnikų stadiono pavadinimas) buvo pagrindinė vieta, kurioje vyko 1980 m. vasaros olimpinės žaidynės. Stadione vyko atidarymo ir uždarymo ceremonijos, taip pat lengvosios atletikos, futbolo varžybos ir individualaus jojimo rungtys.

2008 m. UEFA Čempionų lygos finalo metu vykusiose rungtynėse tarp Manchester United ir Chelsea klubų stadiono danga laikinai buvo pakeista į natūralią. Šias rungtynes laimėjo Manchester United.

2017 m. atidarytas po rekonstrukcijos. Atstatymo darbų kaina siekė 410 mln. JAV dolerių.

2018 m. liepos 15 d. stadione vyko 2018 m. FIFA pasaulio futbolo čempionato finalas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Russia 2018 Fifa World Cup: artist's impressions of stadiums". *The Daily Telegraph*. Suarchyvuota iš originalo 21 May 2022.
2. ↑  Grand Sports Arena Archyvuota kopija 2008-12-05 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Из истории московских футбольных арен. Livejournal.com (tikrinta 2023-12-24).
4. ↑   Archyvuota kopija 2008-11-18 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑   Archyvuota kopija 2011-05-26 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  „Building the World Cup: An in-depth look at Russia’s stadia". *SportsPro*. Suarchyvuotas originalas 2018-07-10. Nuoroda tikrinta 2018-07-09.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lužnikų stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali stadiono svetainė

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPasaulio lengvosios atletikos čempionato stadionai |
| --- |
|  |
| 
Helsinkis 1983 · Roma 1987 · Tokijas 1991 · Štutgartas 1993 · Geteborgas 1995 · Atėnai 1997 · Sevilija 1999 · Edmontonas 2001 · Sen Deni 2003 · Helsinkis 2005 · Osaka 2007 · Berlynas 2009 · Tegu 2011 · Maskva 2013 · Pekinas 2015 · Londonas 2017 · Doha 2019 · Judžinas 2021 · Budapeštas 2023 · Tokijas 2025 |

 |
*Kitos reikšmės – Banši (reikšmės).*
**Banšė** (angl. *banshee*) – moteriška dvasia keltų mitologijoje, kurios pasirodymas skelbia kažkieno mirtį, žinianešė iš kito pasaulio.

Etimologija
-----------

Žodis *banši* yra kilęs iš airių ar škotų kalbos – air. *bean sí* ir škot. *bean shìth* 'sidhių moteris' ar 'fėjų kalvų moteris'. Manoma, kad šiame žodyje minimi sidhiai buvo ikikrikščioniškos gėlų (keltų) gamtos dvasios, galbūt protėviai.

Banšės legendose
----------------

Airiai manė, kad banšės aimanuoja ties namais, kuriuose netrukus kažkas mirs. Buvo manoma, kad kai kurios šeimos turi savo banšes, kurių riksmas reiškia, kad netrukus mirs šeimos narys.

Airių kaimuose mirus žmogui moteris raudodavo raudą (air. *caoineadh*, [ˈkiːnʲə] arba [ˈkiːnʲuː], kur *caoin* 'raudoti, aimanuoti') jo laidotuvėse. Tokios moterys būdavo vadinamos *raudotojomis*, o geriausios raudotojos buvo vertinamos. Yra legenda, kurioje pasakojama, kad penkios didžiausios gėlų giminės (*O’Grady*, *O’Neill*, *O’Brien*, *O’Connor*, ir *Kavanagh*) turi savo raudotojas fėjas (angl. *fairy*). Šios buvo aiškiaregės, todėl raudodavo ir tada, kai giminės narys miršta tolimam krašte ir žinia apie jo mirtį dar namų nepasiekė. Tokia rauda būdavo pirmoji žinia, kad kažkas giminėje mirė.

Vėlesnėse legendose banšė gali pasirodyti prieš mirtį ir aimanavimu perspėti šeimą. Kai vienu metu raudodavo kelios banšios, tai reiškė kažko didžio ar švento mirtį. Pasakose kartais minima, kad taip raudanti moteris buvo vaiduoklis, dažnai tam tikru būdu nužudytos moters ar moters, kuri mirė gimdydama.

Banšes dažnai aprašydavo kaip dėvinčias baltus ar pilkus drabužius, dažnai su ilgais šviesiais plaukais, kuriuos šukuoja sidabro šukomis. Kartais minima, kad banšės dėvi žalius, raudonus ar juodus drabužius ir pilkus apsiaustus.

Banšės yra įprastos airių ir škotų folklore, jos tiek pat dažnos kaip ir fėjos bei leprekonai. Banšes panaudoja ir šiuolaikinėje grožinėje literatūroje, kur kalbama apie mitologiją, folklorą bei antgamtinius dalykus.

Išnašos
-------

1. ↑  Yeats, W. B. „Fairy and Folk Tales of the Irish Peasantry" in *A Treasury of Irish Myth, Legend, and Folklore*. ISBN 0-517-489904-X p.108
2. ↑  Briggs, Katharine, *An Encyclopedia of Fairies, Hobgoblins, Brownies, Boogies, and Other Supernatural Creatures*. ISBN 0-394-73467-X p.14-16: „Banshee"
| Taurogeno tiltas |
| --- |
|  |
| Vaizdas nuo pėsčiųjų tilto pusės |
| 

Taurogeno tiltasTaurogeno tiltas

55°15′02″š. pl. 22°16′50″r. ilg.﻿ / ﻿55.2506°š. pl. 22.2805°r. ilg.﻿ / 55.2506; 22.2805﻿ (Taurogeno tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Tauragė |
| **Kerta** | Jūros |
| **Ilgis** | 82,85 m |
| **Plotis** | 15,75 m |
| **Pastatytas** | 1836 m. |
| **Konstrukcija** | Sijinis tiltas |

**Taurogeno tiltas** – gelžbetoninis  **A12**  Ryga–Šiauliai–Tauragė–Kaliningradas  magistralės tiltas Tauragėje per Jūros upę. Jungia miesto centrą su Taurais. 100 metrų prieš srovę yra Tauragės užtvanka ir kavinė „Banga".

Istorija
--------

Pirmasis tiltas šioje vietoje per Jūrą pastatytas 1836–1844 m. tiesiant Rygos – Karaliaučiaus plentą, tiltas buvo medinis ir jį 1875 m. kovo 27 d. sugriovė ledonešis.

1880 m. gruodžio 12 d. iškilmingai buvo atidarytas naujasis nebe medinis tiltas. Tada jis buvo netradicinio inžinerinio sprendimo 74,5 m ilgio, metalinis su granitinėmis atramomis, per pirmąjį pasaulinį karą (1915 m. kovo 15 d.) jis, Rusijos kariuomenei besitraukiant iš miesto, buvo susprogdintas. Vėliau šalia pastatytas laikinas medinis tiltas ir dar vienas tiltas siaurajam geležinkeliui upe aukštyn. Karo metais šis tiltas perstatytas į didesnį ir stabilesnį. 1925 m. dešiniajame Jūros krante prie tilto įrengta vandens matavimo stotis.

1930 m. pradėtas statyti naujas metalinių konstrukcijų tiltas. Tais metais Lietuvoje buvo minimos Vytauto Didžiojo mirties metinės, buvo nešamas Vytauto Didžiojo paveikslas. Rugsėjo 8 d. statomo tilto pamatai buvo pašventinti, o pats tiltas pavadintas Vytauto Didžiojo vardu. Tiltas stovėjo iki 1944 m. kai atsitraukdama Vokietijos kariuomenė jį susprogdino atsargumo sumetimais. Rusijos kariai greitai pasistatė laikiną medinį tiltą, po karo jis nugriautas ir pastatytas kitas medinis tiltas. Apie 1950 m. pastatytas gelžbetoninis sijinis tiltas. Tiltas rekonstruotas 1975 m. 2002 m. ir 2007–2008 m.

Galerija
--------

* Tiltas žiemąTiltas žiemą
* Priekyje už tilto – užtvankaPriekyje už tilto – užtvanka
* Nuo užtvankos pusėsNuo užtvankos pusės

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Taurogeno tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Tiltas per Jūros upę Archyvuota kopija 2024-02-13 iš Wayback Machine projekto. *krastogidas.lt*
2. ↑  Henrikas Kebeikis. Tiltas per Jūrą Tauragėjė, kelyje Ryga – Tauragė – Kaliningradas p. 160, 161 Archyvuota kopija 2024-02-13 iš Wayback Machine projekto.

  


| Artimiausi tiltai per Jūrą |
| --- |
| prieš srovę: | **Taurogeno tiltas** | pasroviui: |
| Ringių–Gudlaukio tiltas | Tauragės pėsčiųjų tiltas |
| **Lemmus** |
| --- |
| Norveginis lemingas (Lemmus lemmus)Norveginis lemingas (*Lemmus lemmus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Žiurkėniniai  *( Cricetidae)* |
| Gentis: | Tikrieji lemingai  *( Lemmus)* |

 |

**Tikrieji lemingai** (*Lemmus*) – žiurkėninių (*Cricetidae*) šeimos graužikų gentis.

Gentyje 7 rūšys:

* Amūrinis lemingas (*Lemmus amurensis*)
* Norveginis lemingas (*Lemmus lemmus*)
* Sibirinis lemingas (*Lemmus sibiricus*)
* Rudasis lemingas (*Lemmus trimucronatus*)

ir kt.

Paplitimas ir buveinė
---------------------

Paplitę Eurazijos ir Šiaurės Amerikos tundroje ir miškatundrėje, Rytų Sibiro taigoje.

Išvaizda
--------

Ilgis 10–13,5 cm, uodegos ilgis 18–26 mm. Svoris 40-112 g. Kūnas labai prisitaikęs gyventi Arktyje – kresnas, padų pagalvėlės rudimentinės, padai tankiai padengti plaukais. Pilkos arba rudos spalvos. Kailis ilgas ir tankus, žiemą nekeičia spalvos. Akys ir ausys mažos. Galūnės trumpos. Priekinių galūnių nagai iškilūs, kartais sustorėję. Uodega trumpesnė už pėdą, visiškai plaukuota ir baigiasi ilgų plaukų kuokštu. Patelės turi keturias poras krūtų.

Literatūra
----------

* Nowak, R. M. 1999. Walker's Mammals of the World, Vol. 2. Johns Hopkins University Press, London.
| Peipaus ežeras |
| --- |
| Ežero vaizdas iš palydovoEžero vaizdas iš palydovoEžero vaizdas iš palydovo |
| Vieta | Estija Estija, Rusija Rusija |
| Plotas | 2611 km² |
| Vidutinis gylis | 7,5 m |
| Didžiausias gylis | 12,9 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Peipaus ežeras

  |
| **Koordinatės** |  58°38′16″ š. pl. 27°30′12″ r. ilg.﻿ / ﻿58.63778°š. pl. 27.50333°r. ilg.﻿ / 58.63778; 27.50333 |
|  |
|  Vikiteka | Peipaus ežeras |

**Peipaus ežeras** (t. p. *Čiudo ežeras*; est. *Peipsi järv*, rus. *Чудское озеро, Гдовское озеро*) – ežeras Estijos ir Rusijos pasienyje, priklausantis Peipaus-Pskovo ežero kompleksui, telkšantis šiaurinėje dalyje. Jis didžiausias savo plotu – 2611 km² (sudaro 73 % bendro ploto).

Šiauriniai ir vakariniai krantai priklauso Estijai, rytinis – Rusijai. Iš Estijos pusės ežeras ribojasi (iš šiaurės į pietus) su Rytų Viru, Jegevos ir Tartu apskritimis. Rusijos krantai patenka į Pskovo sritį, taip pat nedidelė teritorija Narvos upės ištakose priklauso Leningrado srities Slancų rajonui. Abiejų šalių siena praeina ežero viduriu.

Anksčiau tai buvo SSRS vidaus vandens telkinys, o prieš tai jis priklausė vien Rusijos imperijai: Pskovo, Sankt Peterburgo, Lifliandijos ir Estliandijos gubernijoms. Nuo XVII a. apylinkėse gyvena uždara rusų sentikių bendruomenė, išsaugojusi senovines tradicijas ir religiją. Išsiskiria setų etninės grupės pakrančių gyvenvietės bei tradiciniai žvejų kaimeliai.

* Jegevos apskrityjeJegevos apskrityje
* Ties Ranapungerjos kaimuTies Ranapungerjos kaimu
* Pirisarės salaPirisarės sala
* Ežero pakrantėEžero pakrantė

Nuorodos
--------

* Peipsi Infokeskus

1. ↑  *Peipus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2024-04-01.
2. ↑  „Lake Peipus". *Britannica*. Nuoroda tikrinta 2024-04-01.
| **Margarita Čiuplytė** |
| --- |
| Gimė | 1984 m. rugsėjo 28 d. (39 metai)Marijampolė |
|  |
| Veikla | Kiokušin karate sportininkė |
|  |
| Alma mater | Mykolo Romerio universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Pasaulio ir Europos čempionė |

**Margarita Čiuplytė** (g. 1984 m. rugsėjo 28 d.) – Lietuvos sportininkė karatistė, vaikų, moterų ir merginų trenerė, pasaulio ir Europos čempionė (svorio kategorijoje virš 65 kg).
  
Daugkartinė Lietuvos kiokušin karate vaikų, jaunučių, jaunimo ir suaugusių varžybų prizininkė ir čempionė.

Biografija
----------

Mykolo Romerio universiteto Viešojo saugumo fakultete baigė teisę ir policijos veiklą.

M. Čiuplytė ilgą laiką treniravosi Kauno klube „Rifas", o pagrindiniu jos treneriu buvo Ričardas Poška.

Dirbo Lietuvos policijos mokymo centro Kaune Bendrųjų profesinių įgūdžių ir sporto skyriaus specialiste. Dabar gyvena Vilniuje, treniruojasi klube „Shin", o pagrindinis jos treneris – Lietuvos rinktinės narys Dmitrijus Aleksandrovas. M. Čiuplytė treniruoja vaikus, subūrė moterų savigynos grupę, dėsto kūno kultūrą vienoje Vilniaus gimnazijoje.

2004 m. Margarita Čiuplytė tapo Europos vicečempione (iki 65 kg). Prieš tai ji yra daugelį kartų dalyvavusi nacionalinio lygmens varžybose.

2005 m. Margarita Čiuplytė yra tapusi Lietuvos pirmenybių nugalėtoja.

Margarita Čiuplytė 2006 m. gegužės 26-27 dienomis Vengrijos sostinėje Budapešte kyokušin karatė Europos jaunių ir suaugusiųjų čempionate iškovojo aukso medalį ir tapo Europos čempione. Margarita vienintelė iš Lietuvos komandos laimėjo aukso medalį moterų varžybose.

2009 m. Margarita Čiuplytė tapo pasaulio čempione savo svorio kategorijoje (virš 65 kg)

2011 m. balandžio 16 d. Vilniuje svorio kategorijoje virš 65 kg tapo Europos čempione.

2013 m. balandžio 14 d. Vilniuje svorio kategorijoje virš 65 kg tapo Pasaulo čempione.

Nuorodos
--------

1. ↑  Margarita Čiuplytė. Sniego Karalienė
2. ↑  Margarita Čiuplytė tapo pasaulio čempione Archyvuota kopija 2015-05-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Europos kiokušin karatė čempionatui artėjant: gražios ir stiprios lietuvaitės čempionių titulus gins visose svorio kategorijose Archyvuota kopija 2011-04-18 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Kiokušin karatė kovotojai tesėjo pažadus: Europos čempionate lietuviai susišlavė pusę apdovanojimų

* Margarita Čiuplytė
| **Oryx dammah** |
| --- |
| Oryx dammahKardaragis oriksas (*Oryx dammah*) |
| Apsaugos būklė |
| Išnykę laisvėje (IUCN 3.1) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|
|  |
| Karalystė: | Gyvūnai*( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai*( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai*( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai*( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai*( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai*( Bovidae)* |
| Pošeimis: | Arklinės antilopės*( Hippotraginae)* |
| Gentis: | Oriksai*( Oryx)* |
| Rūšis: | Kardaragis oriksas*( Oryx dammah)* |
|

 |
| Mokslinis pavadinimas |
| ***Oryx dammah***Cretzschmar, 1826 |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 
* **Vikiteka**Vikiteka

 | 
 |

 |

**Kardaragis oriksas** (lot. *Oryx dammah*, angl. *Scimitar Oryx*, vok. *Säbelantilope*) – arklinių antilopių (*Hippotraginae*) pošeimio dykaraginis žinduolis.

Paplitimas
----------

Gamtoje išnykęs. Rūšis buvo išplitusi Sacharos dykumoje nuo Mauritanijos iki Egipto. Individų skaičius jau buvo pradėjęs mažėti dėl klimato kaitos, bet galiausiai išnyko dėl per didelės medžioklės 1990 m. Buvo saugomi daugelyje zoologijos sodų ir gamtos parkų. Laikomi privačiose kolekcijose Arabijos pusiasalyje ir medžioklės rančose JAV ir Pietų Afrikoje.

Išvaizda
--------

Pečių aukštis 120 cm. Svoris iki 200 kg. Uodegos ilgis 45–60 cm, jos galas su plaukų kuokštu. Patinai didesni už pateles. Abiejų lyčių individai raguoti, tačiau patelių ragai smulkesni. Ragai lenkti, 1-1,25 m ilgio. Kailis baltas, be tamsių dryžių, išskyrus šiek tiek tamsesnes dėmes ant kaklo ir galvos.

Elgsena
-------

Kardaragis oriksas buvo labai socialus gyvūnas, keliaudavo bandomis nuo 2 iki 40, kurias paprastai vedė vienas dominuojantysis. Rūšis kadaise rinkdavosi į kelių tūkstančių grupes migracijai. Drėgnojo sezono metu migruodavo į šiaurės Sacharą. Yra dieniniai. Vėsiais ir ankstyvais rytais bei vakarais ilsisi po medžiais ir krūmais, o šiems nesant – kanopomis išsikasdavo įdubas dirvoje ir ten ilsėdavosi. Patinai dažnai kovoja, bet trumpai ir ne žiauriai. Plėšrūnai, liūtai, leopardai, hienos, gepardai, paprastieji šakalai, grifai ir hieniniai šunys, dažniausiai žudydavo silpnus ir jaunus oriksus.

Nėštumas trunka 8-8,5 mėnesius, patelė atsiveda 1 jauniklį.

Galerija
--------

* Kardaragių oriksų banda Marwell Wildlife parke, Hampšyre, AnglijojeKardaragių oriksų banda *Marwell Wildlife* parke, Hampšyre, Anglijoje
* JauniklisJauniklis
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Punane raamat. 365 ohustatud liiki. Tänapäev, 2012. lk 274
2. 1 2
3. ↑  C. A. Spinage: The Natural History of Antelopes. Croom Helm, London 1986, ISBN 0-7099-4441-1
4. ↑  Johnson, H. „*Oryx dammah*". *University of Michigan Museum of Zoology*. Animal Diversity Web.
5. ↑  Gilbert, T.; Woodfine, T. (2004). *The Biology, Husbandry and Conservation of Scimitar-horned Oryx (*Oryx dammah*)* (PDF) (2nd leid.). United Kingdom: Marwell Preservation Trust. ISBN 978-0-9521397-2-0. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2016-08-04.
6. ↑  Huffman, B. „*Oryx dammah* (Scimitar-horned oryx)". Ultimate Ungulate.
**Lowe sindromas** – reta genetinė liga, sukelianti fizinius ir psichinius pakitimus. Liga pažeidžia tris pagrindines organų sistemas: akių, galvos smegenų ir inkstų.

Tai retas sutrikimas, pasireiškiantis 1 iš 500 000. Šia liga serga beveik vien berniukai, moterys nešiotojos. Lowe sindromą sukelia genetinė mutacija X chromosomoje (genas OCRL1). Pirmą kartą šią ligą aprašė daktaras Charles Lowe 1952 m.

Berniukai, sergantys Lowe sindromu, gimsta su abiejų akių katarakta. Glaukoma būdinga 50 procentų sergančiųjų. Regėjimui pagerinti reikalingos operacijos.

Daugeliui sergančiųjų šiuo sindromu išsivysto inkstų problemos: ligoniui trūksta daug svarbių mineralų, šlapime randamas didelis kiekis baltymų, dėl inkstų problemų padažnėja šlapinimasis, ištinka dehidratacija, išsivysto metabolinė acidozė.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  *Lowe syndrome*. MedlinePlus. Nuoroda tikrinta 2023-04-05.
2. 1 2 3 4 5  Loi M. Lowe syndrome. Orphanet J Rare Dis. 2006 May 18;1:16. doi: 10.1186/1750-1172-1-16. PMID: 16722554; PMCID: PMC1526415.
| **Furipteridae** |
| --- |
| *Furipterus horrens* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Šikšnosparniai  *( Chiroptera)* |
| Pobūris: | Mažieji šikšnosparniai  *( Microchiroptera)* |
| Šeima: | Dūminiai šikšnosparniai  *( Furipteridae)* |

 |

**Dūminiai šikšnosparniai** (*Furipteridae*) – šikšnosparnių (*Chiroptera*) šeima.

Šeimoje yra dvi gentys ir 2 rūšys:

* Paprastieji dūminiai šikšnosparniai (*Amorphochilus*)
	+ Paprastasis dūminis šikšnosparnis (*Amorphochilus schnablii*)
* Rytiniai dūminiai šikšnosparniai (*Furipterus*)
	+ Rytinis dūminis šikšnosparnis (*Furipterus horrens*)

Paplitimas
----------

Kilę iš Centrinės ir Pietų Amerikos, jų paplitimo arealas tęsiasi nuo Kosta Rikos iki šiaurinės Čilės ir Brazilijos.

Išvaizda
--------

Tai palyginti maži šikšnosparniai. Kūno ilgis 3-6 cm, svoris 3-5 g. Galva apvali, su pastebimai aukšta kakta, snukis trumpas ir atrodo nupjautas. Ausys didelės ir piltuvo formos, jų pagrindas yra taip arti akių, jog gyvūnai iš priekio atrodo beveik be akių. Uodega - beveik kūno ilgio. Kojos gana ilgos, tačiau pėdos – mažos. Kailis pilkos arba pilkai rudos spalvos.

Elgsena
-------

Buveinės – tuščiaviduriai medžių kamienai ir žmogaus sukurti būstai – seni pastatai ir kasyklos. Teikia pirmenybę vietoms arti vandens. Dieną praleidžia miegodami didesnėse 100–300 gyvūnų grupėse, kurios dažnai skirstomos į mažesnius pogrupius (nuo 4 iki 30 gyvūnų). Naktį ieško maisto, naudodami echolokaciją, ieškodami pagrindinio savo maisto - drugių ir kandžių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Wilson & Reeder, red. (2005). „Furipteridae". *Mammal Species of the World* (anglų). Baltimore: Johns Hopkins University Press. ISBN 0-8018-8221-4.
2. ↑  Nowak, R. M. (1999) sid. 410-412
3. ↑  „Furipteridae (smoky bats and thumbless bats)". *Animal Diversity Web*. Nuoroda tikrinta 2024-02-27.
Ludwig Knaus „Vaikų šventė" (1868 m.)
**Gimtadienis** arba **gimimo diena** – tradicinė metinė šventė, kuri švenčiama asmens gimimo dieną.

Spėjama, kad pradėti švęsti su kalendorių atsiradimu. Nuo seno švenčiami kilmingųjų gimtadieniai, nors jų gimimo datos nebuvo tiksliai žinomos. Tačiau tik XIX–XX a. susirūpinus vaikų gerove, o galiausiai išsivyščius vartotojiškai kultūrai pradėti švęsti vaikų gimtadieniai ir jiems skirtos dovanos. Taip pat svarbus šventinis paprotys – tortas papuoštas žvakių skaičiumi, atitinkančiu vaiko amžių.

Nors ankščiau pagal krikščionišką tradiciją laikyta, jog vardadienis reikšmengesnė šventė nei asmens gimtadienis, bet ilgainiui jos šventemis tapo įprastas ir tarp suaugusiųjų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Why Do We Celebrate Birthdays?". *Britannica*. Nuoroda tikrinta 2024-03-28.
2. ↑  „Birthday Cakes: History & Recipes – Online article with an extensive bibliography".
3. ↑  „Christianity - Saints, Miracles, Worship". *Britannica*. Nuoroda tikrinta 2024-03-29.
| Zygenasvok. *Siegen* |
| --- |
|        |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

ZygenasZygenas

50°53′0″ š. pl. 08°01′0″ r. ilg.﻿ / ﻿50.88333°š. pl. 8.01667°r. ilg.﻿ / 50.88333; 8.01667﻿ (Zygenas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Šiaurės Reinas-Vestfalija Šiaurės Reinas-Vestfalija |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 101 516  |
| **Plotas** | 114,67 km² |
| **Tankumas** (2021) | 885 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Zygenas |

**Zygenas** (vok. *Siegen*) – miestas Vokietijos vakaruose, Šiaurės Reino-Vestfalijos žemėje, į šiaurės rytus nuo Bonos, prie Zygo upės. Per miestą eina Dortmundo–Gyseno geležinkelis ir greitkelis; geležinkelis ir greitkelis į Kelną, yra oro uostas. Vystoma metalo apdirbimo, elektronikos, elektrotechnikos, odos, alaus pramonė. Veikia 1972 m. įkurtas universitetas, šiuolaikinio meno, Zygo krašto, bitlų muziejai, miesto galerija, teatras, čia 1577 m. gimusio dailininko Peterio Rubenso paveikslų galerija.

Yra evangelikų Šv. Martyno (1517 m.) ir Šv. Mikalojaus (XIII a.), katalikų Švč. Mergelės Marijos (1702–1729 m.) bažnyčios, Aukštutiniai (pradėti apie 1224 m.) ir Žemutiniai (1698–1714 m.) rūmai.

Istorija
--------

Zygenas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1079 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 159
2. ↑  *Siegen*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
| Kūrasvok. *Chur*, pranc. *Coire*, it. *Coira*, ret. *Cuira* |
| --- |
|        |
| *Kūras žvelgiant nuo kalnų* |
|  |
| 

KūrasKūras

46°51′00″ š. pl. 9°32′00″ r. ilg.﻿ / ﻿46.85000°š. pl. 9.53333°r. ilg.﻿ / 46.85000; 9.53333﻿ (Kūras (Šveicarija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| **Kantonas** | Graubiundeno kantonas Graubiundeno kantonas |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 34 900  |
| **Plotas** | 28,01 km² |
| **Tankumas** (2008) | 1 246 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 7000-7007 |
|  **Vikiteka** | Kūras |
|  |
| **Kirčiavimas** | Kū̃ras |

**Kūras** – miestas rytų Šveicarijoje, Retijos Alpėse, 593 m aukštyje virš jūros lygio, prie Reino intako Plesuro. Graubiundeno kantono centras. Mašinų ir tiksliųjų prietaisų, metalo apdirbimo, tekstilės, chemijos, maisto (šokolado, vyno, alaus) pramonė. Turistinis centras. Veikia aukštoji teologinė mokykla. Yra katedros, Retijos, dailės, gamtos istorijos muziejai, teatras.

Architektūra
------------

Kūras žymus savo senovinės architektūros senamiesčiu: yra gotikinė Šv. Liucijos bažnyčia su VIII a. kripta (pradėta statyti 1150 m.), romaninė gotikinė katedra su Karolingų laikotarpio reljefais (1155–1272 m.), vėlyvosios gotikos Šv. Martyno bažnyčia (1474–1491 m.) su VIII a. sienų fragmentais, gotikinė rotušė (XV–XVI a.), kurioje nuo 1872 m. įrengtas archeologijos, taikomosios dekoratyvinės dailės ir tautodailės muziejus, XVII–XVIII a. akmenų mūro gyvenamieji namai, barokiniai Vyskupų rūmai (atstatyti apie 1737 m.).

Istorija
--------

Kūras žinomas jau nuo Antikos laikų, kuomet buvo Romos imperijos Retijos provincijos centras. Nuo V a. vyskupijos centras. Nuo X a. priklausė Šv. Romos imperijos kunigaikščiams. Reformacijos metu 1526 m. tapo laisvuoju miestu. 1489 m. įstojo į Šveicarijos sąjungą. Nuo 1820 m. tapo Graubiundeno kantono centru.

Sportas
-------

* FC Chur 97 (futbolas)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kūras (Šveicarija)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| **Giraffidae** |
| --- |
| Žirafa (Giraffa camelopardalis)Žirafa (*Giraffa camelopardalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Žirafiniai  *( Giraffidae)* |

 |

**Žirafiniai** (*Giraffidae*) – porakanopių (*Artiodactyla*) žinduolių šeima, kuriai priklauso neįprastų kūno proporcijų atrajojantieji stambūs žinduoliai. Minta medžių lapais ir šakelėmis. 

Šeimoje dvi rūšys:

* Žirafa (*Giraffa camelopardalis*)
* Okapija (*Okapia johnstoni*)

Paplitimas ir buveinė
---------------------

Gyvena tropikinėse Afrikos dalyse, į pietus nuo Sacharos dykumos. Okapijos aptinkamos miško biotopuose, o žirafos – daugiausia savanose.

Išvaizda
--------

Žirafiniams būdinga ypač stipri priekinė kūno dalis. Okapijos sveria apie 250 kg, žirafos gali sverti daugiau kaip 1 500 kg. Kaklas ilgas. Priekinės kojos ilgesnės nei užpakalinės. Ant galvos auga nedideli oda aptraukti kauliniai rageliai, kurie auga visą gyvenimą. Tik okapijų patinai turi ragus. Dar vienas bendras žirafos ir okapijų bruožas – galingas ir labai judrus mėlynasis liežuvis. Žirafų regėjimas labai geras, tačiau okapijų ne taip gerai išvystytas. Kailis su netaisyklingos formos ir įvairaus dydžio gelsvos, rudos ar juodos spalvos dėmėmis šviesiame fone.

Žirafos yra aukščiausi sausumoje gyvenantys gyvūnai, jų ūgis viršija 5 m. Okapijos mažesnės, iki 2 m ūgio.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Giraffidae (giraffes and okapis)". *Animal Diversity Web*. Nuoroda tikrinta 2024-02-28.
2. ↑  žirafiniai(parengė Kazimieras Baranauskas). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-02-28).


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žirafiniai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Tibeto mandala** – knygų apie Tibetą trilogija, pirmą kartą išleista 2004 m. Autorė – Jurga Ivanauskaitė. „Tibeto mandalą" sudaro trys knygos – „Ištremtas Tibetas" (išleista 1996 m.), „Kelionė į Šambalą" (išleista 1997 m.) ir „Prarasta Pažadėtoji Žemė" (išleista 1999 m.). Trilogija perleista 2006 m. ir 2010 m.

Knygoje gausu enciklopedinės informacijos apie Tibetą, jo istoriją, Tibeto budizmą, Ladaką, Nepalą. Faktinė informacija paįvairinama autorės subjektyvių patirčių minėtuose kraštuose aprašymais. Tai pirmoji lietuviška knyga apie Tibeto kultūrą.[reikalingas šaltinis]

Knygos gale pateikiamas budistinių terminų (iš sanskrito, tibetiečių kalbų) žodynėlis.

Atskiros trilogijos dalys verstos į latvių, rusų kalbas.

Nuorodos
--------

* Knygos ištraukos Archyvuota kopija 2014-08-10 iš Wayback Machine projekto.
* AMŽINASIS TIBETAS: Tibeto mandala
* Vakarietės patirtys Jurgos Ivanauskaitės kelionių knygose

Trilogijos dalių leidimai kitomis kalbomis
------------------------------------------

* „Ištremtas Tibetas" latvių k.„Ištremtas Tibetas" latvių k.
* „Kelionė į Šambalą" latvių k.„Kelionė į Šambalą" latvių k.
* „Prarasta Pažadėtoji Žemė" latvių k.„Prarasta Pažadėtoji Žemė" latvių k.
* „Kelionė į Šambalą" rusų k.„Kelionė į Šambalą" rusų k.