recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Charakteristika |
| --- |
| **Dar žinomas kaip** | Hortense McDuck |

**Hortenzija Makdak** (g. 1876 m.) yra Volto Disnėjaus Skrudžo Makdako pasaulio komiksų serijos personažas. Ji gimė Fergio Makdako ir Tetulės Antulės šeimoje. Turėjo brolį ir seserį: Skrudžą ir Matildą. Ištekėjo už Antino Kvakmūro, su kuriuo susilaukė dviejų atžalų – sūnaus Antulio Donaldo ir dukters Antytės Delos. Vaikaičiai – Bilis, Vilis ir Dilis.

### Biografija

Hortensė Makdak buvo jaunausia iš trijų vaikų. 1902 m. pasekusi vyriausiuoju broliu Skrudžu, išvyko į JAV, Ančiogalos miestą. Važiuodama į Vakarus, jį tikėjosi sutikti vietinių kaubojų. Kai ji atvyko į Ameriką, buvo ganėtinai nusivylusi, nes jokių kaubojų čia nebuvo. Tačiau neilgai trukus po atvykimo į Ančiogalą, ji sutiko Antiną Kvakmūrą, miesto įkūrėjo Gagio Beragio palikuonį, kuris buvo panašaus būdo į Hortensę, ir susituokė.
| **Boletus radicans**Apsauga: 1(E) – Prie išnykimo ribos |
| --- |
| Kartusis baravykas (*Boletus radicans*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Baravykiniai  *( Boletaceae)* |
| Gentis: | Baravykas  *( Boletus)* |
| Rūšis: | Kartusis baravykas  *( Boletus radicans)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Kartusis baravykas** (lot. *Boletus radicans*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, baravykų (*Boletus*) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

* **Augimo vieta**

Parkai, lapuočių miškai, ypač kalkingi ąžuolynai su skroblu, liepa.

* **Augimo laikas**

Vasara, rečiau ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kotas šakniškai nusmailėjęs, trama karti, melsvėjanti.

Vaisiakūniai dideli, mėsingi. Kepurėlė užauga iki 25 cm skersmens, pilka, gelsvai rusva, gelsvai pilka. Vamzdeliai nešvariai gelsvi, poros pilkos, geltonos, paspaudus mėlynuoja. Kotas per vidurį išsipūtęs iki 8 cm storio, pamatinėje dalyje šakniškai nusmailėjęs, su rusvu tinkleliu. Trama geltona, perlaužus mėlynuoja, kartaus skonio. Sporos 9–17×4,5–6 μm.

**Būdingi požymiai:** poros pilkos, geltonos, kotas pilviškai sustorėjęs, pamatinėje dalyje nusmailėjęs, baigiasi rizoidais.

Auga pavieniui, lapuočių miškuose, ypač kalkinguose, molinguose ąžuolynuose. Dėl kartaus skonio **nevalgomas**. Retai randamas. Saugomas.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 58 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kartusis baravykas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Sudetų kalnai
**Sudetai** (vok. *Sudeten*; lenk. *Sudety*; ček. *Sudety*) – kalnai Vokietijoje, Lenkijoje ir Čekijoje, tarp Rūdinių kalnų ir Beskidų.

Sudetų ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius apie 300 km, vidutinis plotis apie 50 km. Didžiausias aukštis 1603 m (Snežkos kalnas Krkonošių kalnagūbryje).

Sudetuose prasideda Elbė, Oderis, Morava, Neisė. Sudetų kalnuose du *Krkonošės* nacionaliniai parkai (Lenkijoje ir Čekijoje).

Sudetų kalnai paprastai skirstomi į *Rytų Sudetus, Centrinius Sudetus ir Vakarų Sudetus*. Didesnieji kalnagūbriai yra *Jizeros*, *Krkonošių*, *Orlicos*, *Bistricos*, *Snežniko*, *Lužicos*, *Jesenikų*.

Geologija
---------

Sudetai geologiškai galėtų būti skirstomi į du masyvus – Vakarų Sudetus ir Rytų Sudetus. Jų riba nesutampa su geografiniu šių kalnų masyvo riba. Kalnyną sudaro įvairaus amžiaus uolienos nuo prekambro iki kainozojaus.

Sudetai iškilo kaledoniškos ir herciniškos kalnodaros metu. Tada prasidėjo nuosėdinių, vulkaninių ir intrūzinių uolienų metamorfizacija. Vėliau susidariusios uolienos buvo 200 mln. metų ardomos. Per šį laikotarpį Sudetai buvo beveik nudenuduoti. Jų vietoje pradėjo kauptis įvairios nuosėdinės uolienos, daugiausia smiltainis. Atėjus alpininės kalnodaros etapui visas masyvas buvo suraižytas tektoniniais lūžiais ir iškeltas į skirtingus aukščius. Pradėjo formuotis intruzinės uolienos (Granitas, Bazaltas, Porfyras), taip pat vulkaninės ir nuosėdinės uolienos.

Sudetuose randama akmens anglies, vario rūdos, arsenopirito, barito, mineralinių versmių.

Nuorodos
--------

* Europos kalnai: Sudetai (anglų ir prancūzų k.)
* Mūsų Sudetai **(**lenk.**)**


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sudetai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Vyriškis, dėvintis hosus, kurių vienas yra dvispalvis (~1470 m.)
**Hosai** (angl. *hose*, sen.dgs. *hosen*; vok. *Beinlinge*) – įvairių stilių vyriški drabužiai, dengę kojas ir dubens sritį. Naudoti nuo viduramžių iki XVIII a. kai hosus pakeitė bridžai ir ilgos kojinės. 

Panaši šarvinės aprangos dalis buvo grandinės kojinės (angl. *Chausses*), kurios dažnai irgi siekdavo kirkšnis. 

Ankstyvieji vilnoniai hosai būdavo aptempę kojas. XV a. hosai dažnai būdavo kiekvienai kojai skirtingų spalvų, kartais net vienos kojos hosas būdavo dvispalvis. Tie ankstyvieji hosai turėjo pėdos dalį, kaip kad dabartinės pėdkelnės. Kirkšnių sritis būdavo atvira, todėl laikais, kai buvo madingi trumpi dubletai, šią atvirą vietą pridengdavo „ankštimi" (angl. *codpiece*).

XVI a. hosus kaip drabužius pakeitė du atskiri drabužiai – „viršutiniai hosai" (bridžai) ir „apatiniai hosai" (kojinės). 

Nuo XVI a. vidurio iki XVII a. pradžios madoje buvo labai įvairių stilių hosai. Populiarūs hosų stiliai buvo:

* *Liemens hosai* ar *apvalieji hosai* – trumpi, kimšti hosai. Labai trumpus liemens hosus vilkėdavo su angl. *cannions* – aptemptais hosais, kurie baigdavosi virš kelių.
* *Slops* ar *galligaskins* – laisvi palaidi hosai, siekdavę šiek tiek žemiau kelių.

Šių dviejų rūšių hosai galėjo būti dvisluoksniai, jų viršutinis sluoksnis suraižytas į išilgines juostas, tarp kurių matydavosi laisvas apatinis sluoksnis.
* *Pluderhosen* – Šiaurės Europai būdinga palaidų hosų forma, kur pro viršutinio sluoksnio juostų tarpus būdavo ištraukiamas labai laisvas palaidas vidinis sluoksnis, kuris karodavo žemiau kelių.
* *Venetians* – pusiau prigludę hosai, siekdavę šiek tiek žemiau kelių.

Galerija
--------

* Hosai, dėvimi ant apatinių pranc. braies, pririšti prie diržo (1440 m.)Hosai, dėvimi ant apatinių pranc. *braies*, pririšti prie diržo (1440 m.)
* Tarnas, vilintis pluderhosen (1565 m.)Tarnas, vilintis *pluderhosen* (1565 m.)
* Karolis IX Maksimilijonas, vilkintis kimštus hosus (1566 m.)Karolis IX Maksimilijonas, vilkintis kimštus hosus (1566 m.)
* Walter Raleigh, vilkintis juostuotuosius liemens hosus ir cannions, greta jo sūnus su palaidais slops (1602 m.)*Walter Raleigh*, vilkintis juostuotuosius liemens hosus ir *cannions*, greta jo sūnus su palaidais *slops* (1602 m.)

Nuorodos
--------

1. ↑  Arnold (1986), pp. 16–18.

* Arnold, Janet: *Patterns of Fashion: the cut and construction of clothes for men and women 1560–1620*, Macmillan 1985. Revised edition 1986. (ISBN 0-89676-083-9)
| ***Sudie, Bafana*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Goodbye Bafana |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė Vokietija Pietų Afrikos Respublika |
| Režisierius | Bille August |
| Prodiuseris (-iai) | Carola AshDianne Beatty |
| Scenaristas (-ai) | James Gregory (knyga)Greg Latter |
| Kompozitorius | Dario Marianelli |
| Vaidina | Dennis HaysbertJoseph FiennesDiane Kruger |
| Metai | 2007 |
| Žanras | Drama, biografinis |
| Trukmė | 140 min. |
| Kalba | anglų, kosų |
| Platintojas | Banana Films |
| Biudžetas | 30 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Sudie, Bafana** (angl. *Goodbye Bafana* arba *The Color of Freedom*) – 2007 m. biografinė drama, sukurta pagal kalėjimo prižiūrėtojo Džeimso Gregorio knygą apie Nelsono Mandelos kalinimo metus.

Filmo premjera įvyko 2007 m. vasario 11 d. tarptautiniame Berlyno filmų festivalyje.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1968 m. PAR. Patys žiauriausi apartheido metai. Juodieji šalies gyventojai neturi balsavimo teisės, negali turėti žemės, negali laisvai judėti šalies teritorijoje. Vyriausybė uždraudė visas opozicijos organizacijas, o jų vadovus išsiuntė į Robeno salos kalėjimą. Kad būtų galima kontroliuoti situaciją ir užkirsti kelią galimiems sukilimams, vyriausybė užverbuoja Džeimsą Gregorį, vietos baltaodį afrikietį, kuris moka kosų kalbą. Taip D. Gregoris 20-čiai metų tapo asmeniniu N. Mandelos prižiūrėtoju kalėjime…

Aktoriai
--------

*Aktorius – vaidmuo*
* Dennis Haysbert – Nelsonas Mandela
* Joseph Fiennes – policininkas Džeimsas Gregoris
* Diane Kruger – Džeimso žmona Glorija Gregori
* Patrick Lyster – Piteris Džordanas
* Faith Ndukwana – Nelsono žmona Vinė Mandela

ir kt.

Išnašos
-------

1. ↑  Festivalio nugalėtojai

Nuorodos
--------

* Oficiali filmo svetainė
* Sudie, Bafana svetainėje Internet Movie Database
* Apdovanojimai ir nominacijos
* Pirmieji 2007-ųjų Berlinalės įspūdžiai „Sveika, istorija"
| **Egretta garzetta** |
| --- |
| Mažasis baltasis garnys (*Egretta garzetta*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Gandriniai paukščiai  *( Ciconiiformes)* |
| Šeima: | Garniniai  *( Ardeidae)* |
| Gentis: | Baltieji garniai  *( Egretta)* |
| Rūšis: | Mažasis baltasis garnys  *( Egretta garzetta)* |

 |
| Binomas |
| ***Egretta garzetta***Linnaeus, 1766 |

  

**Mažasis baltasis garnys** (lot. *Egretta garzetta*, angl. *Little Egret*, vok. *Seidenreiher*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis.

Išvaizda
--------

Labai panašus į didįjį baltąjį garnį, bet už jį dvigubai mažesnis. Patinas visas baltas, pakaušyje – labai ilgų plunksnų kuodas. Pagurklio plunksnos pailgėjusios, o pečių – siekia uodegos galą. Snapas ir kojos juodi. Rainelė geltona. Patelės „puošniosios" plunksnos trumpesnės. Poilsio apdaru suaugę ir jaunikliai be kuoduko, nugaroje nėra puošnių plunksnų.

Paplitimas
----------

Eurazijoje paplitęs nuo Pirėnų pusiasalio iki Ramiojo vandenyno. Šiaurėje arealas siekia Italiją, Slovakiją, šiaurinę Aralo jūros pakrantę, Altajaus priekalnes, pietinį Himalajų šlaitą, Jangdzės slėnį. Į pietus paplitęs iki Pietų ir Pietryčių Azijos okeaninių pakrančių. Persų įlankos, Eufrato slėnio, Viduržemio jūros pakrančių. Gyvena Afrikoje, Australijoje, daugelyje okeaninių salų. Žiemoja Afrikoje, Azijos pietuose, Australijoje.

Į Lietuvą labai retai užklysta iš pietinių kraštų.

Biologija
---------

Mažojo baltojo garnio kiaušinis Peri upių žemupiuose, ežerų, vandens saugyklų pakraščiuose, jūrų įlankose. Lizdus krauna sekliose, nendrėmis, karklais bei kita viršvandenine augalija užžėlusiose vietose. Dažnai įsikuria apsemtuose miškuose.

Nevengia žmogaus, kartais tupi ant stambiųjų raguočių nugarų. Maisto ieško braidydamas po seklius vandens telkinius, pievas, perskrisdamas iš vienos vietos į kitą. Grobį stveria snapu. Mėgsta laikytis būriais, dažnai – su kitais gandriniais paukščiais. Skrydis panašus į kitų garnių, bet mažasis baltasis garnys tankiau plasnoja sparnais.

Į perėjimo vietas atskrenda jau susiporavę. Lizdą krauna abu poros nariai ant medžių šakų, rečiau – ant nulūžusių nendrių ar žemės. Dažniausiai peri kartu su kormoranais ir kitais gandriniais paukščiais, nors neretai susikuria ir atskiros mažųjų garnių kolonijos. Paprastai vienoje dėtyje būna apie 5 melsvus kiaušinius. Jaunikliais rūpinasi abu porelės nariai. Kelių savaičių garniukai dar neskraido, bet jau gerai laipioja šakomis.

Minta smulkiomis žuvimis, varliagyviais, vėžiagyviais, moliuskais, vandens vabzdžiais, sausumos bestuburiais. Maitinasi tik grupėmis.

Nuorodos
--------

* Mažojo baltojo garnio nuotraukos

Šaltiniai
---------

* *Lietuvos fauna: paukščiai, 1 knyga.* Sud. V. Logminas. – Vilnius: Mokslas, 1990.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mažasis baltasis garnys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Straipsnis turėtų prasidėti aiškiu apibrėžimu.**Jei galite, apibrėžkite straipsnio dalyką, pagrindinę sąvoką. |

Footbag kamuoliukas.

Istorija
--------

**„Footbag"** žaidimą išrado amerikiečiai John Stalberger ir Mike Marshall 1972 m. ir iš pradžių pavadino „Hack the Sack". Jie kartu sukūrė pirmąjį „tikrą" kamuoliuką ir pavadino jį „Hacky Sack" bei taisykles sportui, pavadintam „Footbag". Netrukus buvo sukurta nacionalinė JAV „Hacky Sack" asociacija, žaidimas ėmė sparčiai populiarėti. Vėliau autorinės teisės parduotos kompanijai „Kransco" (prekinis ženklas „Wham-O"), vienintelei gaminančiai originalias „Frisbee" skraidančiąsias lėkštes. Begant laikui „Footbag" entuziastų atsirado visame pasaulyje, veikia 1248 klubai 49 šalyse, tarp jų – ir Lietuvoje, bet tai nelabai klubas, o tik draugija kartu žaidžianti ir besimokanti. Populiariausi yra du žaidimo stiliai: „Footbag net" ir „Freestyle".

Kamuoliukų rūšys
----------------

Kaip ir bet kokie kamuoliai, taip ir *footbag* kamuoliukai yra skirtingi. Dažniausiai jie yra skirstomi į skirtus *freestyle* ir *net* žaidimams žaisti. Yra ir skirtų žaisti naktimis, šlapiu oru….

Kamuoliuko rūšį nulemia: 

1. **Svoris.** Standartinis *freestyle* kamuoliukų svoris yra 55 - 59 gramai. *Net* žaidimui skirti sunkesni kamuoliukai, sveriantys 45 - 75 gramų.
2. **Dydis.** *Freestyle* žaidimui skirti kamuoliukai, kurių skersmuo yra 5 - 6 cm. *Net* žaidimo kamuoliukų skersmuo yra 4,5 - 6 cm.
3. **Kietumas.** Šis požymis daug ką nulemia, nes nuo jo labai priklauso kiek aukštai nuo smūgio pakils kamuoliukas ir kaip lengva bus atlikti *delay* triuką.
4. **Paviršių sudarančių „lopų" skaičius.** Sunku pasakyti, ar didesnis, ar mažesnis kamuoliuko išorę sudarančių „lopų" sudaro yra geriau, tačiau nuo to labai priklauso kamuoliuko kaina. Kamuoliukai, kuriuos sudaro daugiau „lopų", brangiau kainuoja. Jų būna nuo 2 iki 136. Tačiau taisyklingųjų footbag'ų, kurių paviršių sudaro taisyklingieji daugiakampiai „lopai", išorė būna sudaryti tik iki 62 „lopų".

Footbag freestyle
-----------------

**Freestyle** – meninė žaidėjo įgūdžių išraiška. Žaidžiama stovint ratu ir kuo išradingiau perduodant kamuoliuką kitam. Tai populiariausias „Footbag" žaidimas – nėra kovos dėl rezultato. Patyrę žaidėjai dalyvauja „Freestyle" čempionatuose, kur jų pasirodymai vertinami už choreografiją, sudėtingumą, įvairovę ir techniką, taip pat už originalumą ir kūrybiškumą.

Footbag net
-----------

**Footbag net** žaidžiamas teniso aikštelėje per 1,5 metro aukštyje pakeltą tinklą vienas prieš vieną arba du prieš du. Žaidžiant vienas prieš vieną leidžiama kamuoliuką savo tinklo pusėje liesti du kartus, o žaidžiant du prieš du – tris, tačiau ne daugiau vieno karto vienam žaidėjui iš eilės.

Nuorodos
--------

* footbag.org
| Mažasis Jenisiejus, Ka Chemas |
| --- |
| Upė ties Derzig Aksy Upė ties Derzig Aksy |
| **Ilgis** | su Kyzyl Chemu 563 km |
| **Baseino plotas** | 58 700 km² |
| **Vidutinis debitas** | 428 m³/s |
| **Ištakos** | Sajanai |
| **Žiotys** | Jenisejus |
| **Šalys** | Rusija (Tuva) |

**Mažasis Jenisiejus** (rus. *Малый Енисей*) arba **Ka Chemas** (tuv. *Каа-Хем*) – upė Rusijoje, Tuvoje; viena iš Jenisiejų sudarančių upių. Susidaro susiliejus Kyzyl Chemo (prasideda Mongolijoje, kur vadinamas Šišchid Golu) ir Balyktyg Chemo upėms, ištakas gaunančioms Sajanų kalnuose. Teka į vakarus siauru slėniu, Vakarų Sajano pašlaite. Aukštupyje vaga slenkstėta, žemupyje teka Tuvos dubuma. Ties Kyzylu susilieja su Didžiuoju Jenisiejumi ir sudaro Jenisiejų, Tuvoje vadinamą Ulug Chemu.

Didžiausi intakai – Burenas, Derzigas, Ulug Šivėjus. Upė lavuojama 142 km nuo žiočių ruože.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 269
| ***Fon Rajeno ekspresas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Von Ryan‘s Express |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Mark Robson |
| Scenaristas (-ai) | Wendell MayesJoseph Landon |
| Vaidina | Frank Sinatra |
| Metai | 1965 |
| Žanras | karinis |
| Trukmė | 117 min. |
| Kalba | anglų, vokiečių ir italų |
| **IMDb įrašas** |

**Fon Rajeno ekspresas** (angl.  *Von Ryan‘s Express*) – 1965 m. JAV sukurtas karinis filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorius ir dainininkas Frenkas Sinatra.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Frank Sinatra – pulkininkas fon Rajenas
* Trevor Howard – majoras Erikas Finhemas
* Raffaella Carrà – Gabrielė
* Brad Dexter – seržantas Bostichas
* Sergio Fantoni – kapitonas Orianis
* Adolfo Celi – Bataglija

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pulkininkas Rajenas – amerikiečių lakūnas, numuštas vokiečių aviacijos, patenka į belaisvių stovyklą Italijoje. Kadangi jo laipsnis didžiausias, Rajenas paskiriamas vadovauti kaliniams. Šie, manydami, kad Rajenas bendradarbiauja su italų apsauginiais, pradeda jį vadinti „fon Rajenu".

Italijai kapituliavus, Rajenas bando išvesti visus kalinius į laisvę, tačiau patenka į vokiečių rankas. Šie belaisvius ir nuginkluotus italus susodina į traukinį, turintį juos nugabenti į šalies šiaurę. Belaisviams pavyksta nuginkluoti vokiečius ir perimti traukinio kontrolę, o šio maršrutą nukreipti į Šveicariją, tačiau netrukus juos pradeda persekioti vokiečių aviacija...

Apdovanojimai
-------------

* Oskaras (nominacija) – geriausi garso efektai
* Laurel apdovanojimas – geriausias aktorius (Frank Sinatra)
| Kartenalė I |
| --- |
| **Ilgis** | 7,6 km |
| **Baseino plotas** | 15,1 km² |
| **Ištakos** | Kretingos rajonas |
| **Žiotys** | Kartenalė II |
| **Šalys** | Lietuva |

**Kartenalė I** – upelis pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, dešinysis Kartenalės II intakas.

Išteka iš Žutautų Medsėdžių, 1,7 km į šiaurės vakarus nuo Reiskių tyro apypelkės, Žutautų miško rytinėje dalyje. Teka vakarų, nuo Žutautų iki Budrių – šiaurės kryptimi, Kačaičiuose daro didelį lankstą link vakarų ir įteka į Kartenalę II 2,2 km nuo jos žiočių. Prie Kačaičių įrengtas tvenkinys.

Dešiniajame krante yra Kačaičių kapinynas ir Gudgalio senosios kapinės, kairiajame – Žutautų ir Kačaičių senosios kapinės, netoli santakos su Kartenale II – Kačaičių akmuo, vad. Didžiuoju kūliu, kitapus santakos – Kačaičių piliakalnis.

Intakai: Kartenalė.

Gyvenvietės: Žutautų Medsėdžiai, Žutautai, Budriai, Kačaičiai.

Upėvardis, matyt, kilęs nuo gyvenvietės *Kartena*, sudarytas pridėjus mažybinę priesagą. Gyvenvietės vardas, spėjama, kilęs nuo upės ankstesnės pavadinimo lyties *\*Kartena*. Šis upėvardis sietinas su žodžiu *kartus* („aitraus skonio").

Nuorodos
--------

* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Lobo
Lobo
**Lobo** – obelų veislė. Išvesta 1906 m. Šiaurės Amerikoje, Otavoje (Kanada). Apie 1930 m. veislė pateko į Lietuvą, kur ją platinti pradėjo prof. T. Ivanauskas. Nuo 1973 m. įtraukta į Lietuvoje auginamų obelų veislių sortimentą.

Vaisiai skinami ir vartojami rugsėjo pabaigoje–spalio pradžioje. Išsilaiko iki kovo vidurio. Jie puikios išvaizdos, transportabilūs, neatsparūs rauplėms ir rudajam puviniui, puikaus saldžiarūgščio skonio, aromatingi. Odelė storoka, lygi, žalsvai geltona, padengta išsiliejančiu raudoniu. Minkštimas baltas, kartais prie odelės šiek tiek raustelėjęs, labai sultingas. Šerdelė ryški, nedidelė, vaisiaus viduryje ropiška ar plačiai širdiška.

Vaismedžiai išauga iki vidutinio aukščio. Žiemą pakankamai ištvermingi, žydi vėlokai. Derėti pradeda 4–7-ais metais. Ant šakų obuoliai laikosi stipriai.

Vikižodynas
| **Liucija Citavičiūtė** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. gegužės 18 d. (66 metai)Telšiai |
|  |
| Veikla | Lietuvos filologė, vertėja, Mažosios Lietuvos lietuvių raštijos tyrėja. |

**Liucija Citavičiūtė** (g. 1956 m. gegužės 18 d. Telšiai) – Lietuvos filologė, vertėja, Mažosios Lietuvos lietuvių raštijos tyrėja.

Biografija
----------

1980 m. Vilniaus universitete baigė vokiečių filologiją. 1989–2002 m. Vilniaus universitete dėstė vokiečių kalbą, nuo 2002 m. Lietuvių literatūros ir tautosakos instituto bendradarbė. 2001 m. humanitarinių mokslų daktarė.

Išvertė ir spaudai parengė G. Ostermejerio „Rinktinius raštus" (1996 m.), M.L G. Rėzos „Lietuvių kalbos seminaro istoriją" (2003 m.), išvertė M. Merlino (*Mörlin*) traktatą „Pagrindinis lietuvių kalbos principas" (2006 m.), N. Lechleitnerio pasakojimų rinkinį „Sielos sparnai" (2000 m.). Šifruoja ir skelbia Mažosios Lietuvos senosios lietuvių raštijos tekstus. Verčia į lietuvių kalbą įvairių tautų autorių knygotyros ir literatūros teorijos tyrinėjimus.

Bibliografija
-------------

Svarbiausias veikalas – monografija „Karaliaučiaus universiteto Lietuvių kalbos seminaras: istorija ir reikšmė lietuvių kultūrai" (2005 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Matulevičius. *Liucija Citavičiūtė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 780 psl.
Orkestro partitūra, su atskirų instrumentų partijomis.
**Orkestruotė** – muzikos kūrinio rašymas orkestrui (plačiąja prasme – bet kokiam ansambliui), partitūroje atskirai nurodant kiekvieno instrumento partijas. Taip pat orkestruote vadinama veikla, kai jau esamas kūrinys užrašomas taip, kad jį galėtų atlikti orkestras.

Orkestruotė pradėta praktikuoti Europoje XVII a. pradžioje. Taip kompozitoriai galėdavo tiksliau nurodyti, kokiais instrumentais jų kūrinys turi būti atliekamas ir koks turi būti kiekvieno iš jų vaidmuo. Lig tol buvo paplitusi praktika instrumentų derinį pasirinkti patiems atlikėjams pagal turimas galimybes. Orkestruotė ypač vystėsi XIX a. tobulėjant muzikos instrumentų technologijoms ir augant paties simfoninio orkestro sudėčiai. XX ir XXI a. orkestruotė naudojama kuriant filmų garso takelius. Dėl laiko trūkumo tai neretai atlieka ne pats kompozitorius, o atskirai šioje srityje dirbantis specialistas, pritaikantis kūrinį orkestro atlikimui.[1]

Šaltiniai
---------

1. ↑  John Shepherd. *Continuum Encyclopedia of Popular Music of the World, Part 1: Performance and Production*. Continuum International Publishing Group, 2003, p. 210
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Garsi 1934 m. nuotrauka, kuri dabartinėmis žiniomis yra klastotė
„Loch Neso pabaisa", Hugo Heikenwaelder paveikslas
**Lochneso pabaisa** (kartais trumpiau – **Nesė**) – mistinis didžiulis gyvūnas ar gyvūnų grupė, tariamai gyvenanti Lochneso ežere Škotijoje. Kartu su ječiu Nesė yra labiausiai žinomas gyvūnas kriptozoologijoje. Panašių legendų yra ir apie kitus ežerus.

Daugelis mokslininkų ir kitų ekspertų mano, kad esami įrodymai, pagrindžiantys būtybės egzistavimą, yra neįtikinantys, ir laiko pranešimus apie tai, kad Lochneso pabaisa buvo pastebėta, gandais arba nesusipratimais, kai žinomi gyviai ar gamtiniai reiškiniai palaikomi Lochneso pabaisa. Biologų nuomone, ežero ekosistema negalėtų išlaikyti net vieno tokio dydžio gyvūno, jau vien dėl maisto trūkumo. Kadangi gandai apie ją sklando jau kelis šimtmečius, reiktų manyti, kad gyvūnas arba labai senas, arba jų yra keli ir ten dauginasi. 2003 metais BBC bandė tirti ežerą naudodama sonarą, tačiau neaptiko jokių didelio gyvūno pėdsakų.

Nepaisant to, legenda apie šį gyvį pasaulyje išlieka populiari. Šiam tariamam gyviui apibūdinti dažnai naudojama mažybinė forma – *Nesė* (angl. *Nessie*, škotų gėlų kalba „Niseag").

Nesės egzistavimo versijos
--------------------------

### Pleziozauras

Viena populiariausių versijų apie Nesės prigimtį yra tai, kad šis gyvis yra iki šių dienų išlikęs pleziozauras – ilgą kaklą turėjęs vandens roplys, išnykęs kreidos-terciaro masinio rūšių išnykimo metu. Šios idėjos šalininkai remiasi tuo, kad žuvis latimerija, kuri, kaip manyta, išnyko tuo pačiu metu, 1938 m. buvo atrasta prie Madagaskaro krantų.

Kita vertus, vyraujantis mokslinis požiūris pateikia rimtus argumentus, kuriais remiantis galima teigti, kad toks gyvūnas, kaip pleziozauras, negali gyventi Loch Neso ežere:

* ežeras per šaltas šiltakraujam gyvūnui;
* oru kvėpuojantis pleziozauras turi nuolat iškilti į vandens paviršių ir būtų lengvai pastebėtas bei nufotografuotas ar nufilmuotas daugybę kartų;
* ežeras susiformavo maždaug prieš 10 000 metų, kai pleziozaurai jau buvo seniausiai išnykę.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lochneso pabaisa** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* BBC
* Klastočių muziejus (ang.)
* Lochneso tyrimų centras Edinburge (ang.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Liuda Purėnienė – Vienožinskaitė** |
| --- |
|  |
| Liuda Purėnienė – Vienožinskaitė apie 1922 m. |
| Gimė | 1884 m. spalio 25 d.Mataučiznoje, Rokiškio valsčius |
| Mirė | 1972 m. lapkričio 17 d. (88 metai)Kaune |
|  |
| Veikla | teisininkė, spaudos darbuotoja, politinė veikėja |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1917 m. Peterburgo universitetas |

**Liuda Purėnienė – Vienožinskaitė** (1884 m. spalio 25 d. Mataučiznoje, Rokiškio valsčius – 1972 m. lapkričio 17 d. Kaune) – teisininkė, spaudos darbuotoja, politinė veikėja.

Biografija
----------

Brolis Justinas Vienožinskis. 1904 m. baigė Mintaujos gimnaziją. 1905–1907 m. – revoliucijos dalyvė, agitatorė. 1914 m. baigė Peterburgo Bestuževo aukštuosius moterų kursus, 1917 m. – Peterburgo universitetą, dalyvavo slaptos lietuvių studentų draugijos ir LSDP veikloje. 1916–1918 m. dirbo Peterburgo lietuvių šalpos organizacijose. 1917 m. Rusijos lietuvių seimo Petrograde delegatė.

1918 m. grįžo į Lietuvą, be atlyginimo advokatavo politinėse bylose, 1921–1961 m. – advokatė Kaune. 1919 m. sausio – gegužės mėn. – Rokiškio apskrities teismo sekretorė. 1922–1927 m. – Lietuvos Seimų atstovė. 1923–1931 m. XI–XIII suvažiavimuose rinkta LSDP CK sekretore. Nuo 1925 m. birželio 27 d. iki 1930 m. – „Darbo balso", 1933 m. „Lietuvos darbo balso" leidėja. 1928 m. rugpjūčio 5 – 8 d. (Briuselyje) ir 1931 m. liepos 25 – 30 d. (Vienoje) – SDI kongresų delegatė.

Bendradarbiavo „Kultūroje", „Lietuvos žiniose", 1938 m. – „Minties" redaktorė. 1948 m. buvo suimta už politinę veiklą ir kelis mėnesius kalinta.
|  |
| --- |
| Orlinas Pavlovas  bulg. *Орлин Павлов* |
| Pilnas vardas | Orlinas Orlinovas Pavlovas |
| Gimė | 1979 m. balandžio 23 d. (44 metai)Sofija, Bulgarijos vėliava Bulgarija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkas, aktorius |
| Aktyvumo metai | 1998–dabar |

**Orlinas Orlinovas Pavlovas** (bulg. *Орлин Орлинов Павлов*, g. 1979 m. balandžio 23 d. Sofijoje) – bulgarų dainininkas ir aktorius.

Gimė Sofijoje, muzikų šeimoje. Abu jo tėvai buvo operos dainininkai, šalyje populiarūs 7–9 dešimtmečiuose.

Nuo 2002 metų atlikėjas yra džiazo ir pop muzikos grupės „Kaffe" narys. Grupė 2005 metais dalyvavo „Eurovizijos" konkurse Kijeve, su daina „Lorraine" atstovavę Bulgarijai.

2008 metais Orlinas kartu su profesionalia šokėja Jana Akimova laimėjo Bulgarijos TV konkursą „Dancing With The Stars".

Be dainininko karjeros, O. Pavlovas taip pat yra ir aktorius. 2014 metais Nikolajaus Ilievo filme „Gyvenimo legendos" (bulg. *Живи Легенди*) atliko pagrindinį vaidmenį.

Nuorodos
--------

* Orlinas Pavlovas IMDB svetainėje **(**angl.**)**
| ***The Day I Raised a Star*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | 星をかった日(*Hoshi wo Katta Hi*) |
| Kilmės šalis | Japonija |
| Režisierius | Hayao Miyazaki |
| Scenaristas (-ai) | Naohisa InoueHayao Miyazaki |
| Kompozitorius | Yuriko NakamuraNorihiro Tsuru |
| Vaidina | Ryunosuke KamikiYo OizumiKyoka SuzukiGenzō Wakayama |
| Metai | 2006 |
| Žanras | Nuotykių, fantastinis |
| Trukmė | 16 min. |
| Kalba | japonų |
| **IMDb įrašas** |

**Hoši vo Kata Hi** (jap. Hoshi wo Katta Hi = *星をかった日*, angl. *The Day I Raised/Harvested a Star*) – trumpametražis animacinis filmas, pagamintas „Studio Ghibli" specialiai naudojimui „Ghibli" muziejuje. Pagrindinė anime istorija sukurta Naohisa Inoue. Pažodžiui į anglų kalbą filmo pavadinimas verčiamas kaip *The Day I Raised/Harvested a Star*.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filme pasakojama apie berniuką, kuris išsikrausto iš miesto į kaimą dirbti fermoje. Vieną dieną jam nuvykus parduoti daržovių į turgų, vežimas sulūžta. Nepažįstamas žmogus pasiūlo jam mainais į daržoves keistą sėklą.

Berniukas sutinka. Pasodinta sėkla pamažu išauga į miniatiūrinę planetą. Berniukas rūpinasi jos augimu, o planetoje pamažu susiformuoja atmosfera, orų sistema, gyvybė.

Galiausiai berniukas vėl grįžta į miestą, kur vėl sutinka nepažįstamąjį. Kartu jie paleidžia planetą į galaktiką, kurioje daug panašių planetų. Ten šios auga tol, kol tampa tikromis planetomis.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi.**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą. |

| **Asta Baukutė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1967 m. birželio 29 d. (55 metai)Klaipėda |
| Sutuoktinis (-ė) | Kęstutis Rupulevičius |
| Vaikai | Gintarė Marija, Vakaris, Rapolas, Anupras |
|  |
| Veikla | teatro ir televizijos aktorė, politinė veikėja |
| Partija | 2008 m. Tautos prisikėlimo partija |
|  |
| Alma mater | 1994 m. Lietuvos muzikos akademija |

**Asta Baukutė** (g. 1967 m. birželio 29 d. Klaipėdoje) – Lietuvos teatro ir televizijos aktorė, visuomenės bei politinė veikėja.

Biografija
----------

1974–1982 m. mokėsi Klaipėdos vidurinėje mokykloje, vėliau Stasio Šimkaus aukštesniojoje muzikos mokykloje (smuiko klasėje).
1989–1994 m. Lietuvos muzikos akademijoje studijavo aktoriaus meistriškumą, 2005–2007 m. aktoriaus meistriškumo magistrantūroje.

Nuo 2008 m. Tautos prisikėlimo partijos narė. 2008–2012 m. LR Seimo narė, išrinkta daugiamandatėje apygardoje.

Vyras Kęstutis Rupulevičius (g. 1960 m.), vaikai: Vakaris Mičiūnas, Gintarė Marija Mičiūnaitė, Rapolas Rupulevičius, Anupras Rupulevičius.

Kūrybinė veikla
---------------

Sukūrė vaidmenis kino filmuose G. Lukšo „Žalčio žvilgsnis", J. Juzėno „Ir rojuje sninga", K. Vildžiūno „Nuomos sutartis", N. Navasaičio „Kiemas" ir kt. teatro spektakliuose: E. Nekrošiaus „Karmen", J. Lingio „Freken Julija", J. Vaitkaus „Ivona Burgundijos kunigaikštytė", „Patriotai", G. Varno „Ruzvelto aikštė". Taip pat sukūrė personažų televizijoje – laidose „Dviračio žinios", „Dzin" ir kt. Garsino vaidybinius filmus ir pasakas radijuje.

Įvertinimas
-----------

* 2008 m. LR kultūros ministerijos Auksinis scenos kryžius ir diplomas (už aktyvią veiklą teatre ir sukurtus vaidmenis)

Šaltiniai
---------

1. ↑  2008–2012 m. kadencijos Seimo narė
2. ↑   Archyvuota kopija 2013-06-02 iš Wayback Machine projekto.
| Liucernos kantonasvok. *Luzern* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Liucernos kantono vėliava | Liucernos kantono herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| **Administracinis centras** | Liucerna |
| **Rajonų skaičius** | 107 |
| **Oficialios kalbos** | Vokiečių |
|  |
| **Gyventojų** (2018 gruodis) | 409 557 |
| **Plotas** | 1 493,51 km² |
| **Tankumas** (2018 gruodis) | 274 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CH-LU |
|  |
| **Tinklalapis** | www.lu.ch |
|  **Vikiteka** | Liucernos kantonasVikiteka |

**Liucernos kantonas** (vok. *Luzern*) – vidurio Šveicarijos kantonas. Jame gyvena 363 475 žmonės (2007 m.) iš kurių 57 268 (arba 15.8 %) yra užsieniečiai. Kantono sostinė yra Liucerna.

Geografija
----------

Liucerna yra vidurio Šveicarijoje. Per kantoną teka Roisas ir Mažoji Emė. Kantonas yra šiauriniuose Urnerio Alpių šlaituose. Aukščiausias taškas yra *Brienzer Rothorn* (2350 m). Kantono plotas yra 1,493 km².

Istorija
--------

Kantoną sudaro Liucernos miesto iki 1415 m. sutartimis, ginklu ir pinigais įgytos žemės. Kantonas įstojo į Šveicarijos federaciją 1332 m. Liucerna trumpai bandė atsiskirti nuo Šveicarijos 1841–1847 m. per Zonderbundo karą, bet federalinė armija laimėjo.

Ekonomika
---------

Liucerna ir Liucernos ežeras nuo Piloto kalno
Apie 90 % Liucernos kantono ploto yra produktyvi žemė. Žemės ūkis svarbiausias pajamų šaltinis, bet pramonė irgi svarbi. Svarbiausios žemės ūkio šakos yra javai, vaisiai ir galvijai. Pramonė gamina tekstilę, mašinas, tabaką, popierių, apdirba medį.

Liucernos kantonui labai svarbus turizmas. Liucerna yra vartai į Alpių vasaros kurortus, dauguma transporto tarp Italijos ir Vokietijos vyksta pro čia.

Gyventojai
----------

Dauguma gyventojų vokiečiai (2000 m. 89 %) ir Romos katalikai (71 %). Yra protestantų mažuma (12 %).

Išnašos
-------

1. ↑  Ständige Wohnbevölkerung nach Staatsangehörigkeit, Geschlecht und Kantonen
2. ↑  Bundesamt fur Statistik (Federal Department of Statistics)
3. ↑  Wohnbevölkerung nach Religion


|  |  |
| --- | --- |
| **Šveicarijos kantonai** |  |
| Apencelis-Auserodenas | Apencelis-Inerodenas | Argau | Bazelis (miestas) | Bazelis (sritis) | Bernas | Ciurichas | Cugas | Fribūras | Glarusas | Graubiundenas | Jura | Liucerna | Nešatelis | Nidvaldenas | Obvaldenas | Sankt Galenas | Šafhauzenas | Švicas | Tičinas | Turgau | Uris | Valė | Vo | Zoloturnas | Ženeva |
**Marius Ganusauskas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1994 m. gegužės 13 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Lietuva |
| Ūgis | m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK Jonava |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013–20172018–20202020– | Lietava; Jonava  UMF SnaefellFK Jonava | 111 (32)0? 0(?)0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. kovo 4 d.. |

**Marius Ganusauskas** (g. 1994 m. gegužės 13 d.) – Lietuvos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje.

Karjera
-------

### Jonavos „Lietava"

Karjerą pradėjo tuometiniame „Lietavos" klube, kuris rungtyniavo Pirmoje lygoje. 2013 m. gegužės 11 d. sužaidė prieš Radviliškio „Lokomotyvas". 2013 m. birželio 1 d. rungtynėse prieš „Poloniją" pelnė du įvarčius ir jonaviškiai nugalėjo rezultatu 2:1. Kartais žaisdavo dublerių ekipoje: jonaviškiai 2016 m. birželio 30 d. rezultatu 16:0 sutriuškino Alytaus „Dainavos B-SRC" ekipą. Tris įvarčius pelnė M. Ganususkas.

### UMF „Snaefell"

2018 m. pradžioje išvyko į Islandiją ir atstovavo UMF Snaefell. 

### FK „Jonava"

2020 m. vasarą grįžo į Lietuvą ir žaidė „Jonavos" klube. Jonaviškiai tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir iškovojo teisę žaisti aukščiausioje šalies lygoje.

2021 m. karjerą tęsė FK Jonava. LFF sprendimu jonaviškiai į A lygą nepateko. Po šio sprendimo treneriai ir dalis žaidėjų paliko klubą, bet M. Ganusauskas jame liko. Po pirmųjų Pirmos lygos rungtynių, kuriose rezultatu 3:2 buvo nugalėtas Plungės „Babrungas" Marius Ganusauskas davė interviu, kuriame pasidalino mintimis apie rungtynes ir apie LFF sprendimą.

2021 m. gegužės 14 d. jonaviškiai Pirmoje lygoje rezultatu 7:0 sutriuškino „Atmosferos" klubą. Šiose rungtynėse net keturis įvarčius pelnė M. Ganusauskas.

2022 m. Jonavos klubas pateko į A lygą. Ekipoje buvo ir Marius Ganusauskas, tačiau sezono pradžią praleido dėl anksčiau gautos čiurnos traumos.

A lygoje debiutavo 2022 m. kovo 19 d. rungtynėse prieš Bangą ir jose pasižymėjo pelnydamas įvartį.

2022 m. rugpjūčio 21 d. rungtynėse prieš FK Žalgiris pelnė įvartį. Žalgiečiai nugalėjo rezultatu 3:1.

Statistika
----------

A lygos ir Pirmos lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2016** | **FK Lietava** | 28 | 1 |
| **2017** | **FK Jonava** | 5 | 1 |
|  |  |  |  |
| **2021** | **FK Jonava** | 
 | 
 |
| **2022** | **FK Jonava** | 24 | 2 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa;

Šaltiniai
---------

1. ↑  LF 2013 m. Pirma lyga
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2022-03-05 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  (LF) JONAVA : ATMOSFERA
6. ↑  aliojonava.lt Ganusausko pokeris
7. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* SOFASCORE
* lietuvosfutbolas.lt
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | FK Jonava sudėtis |  |
| 1 [[]] · 3 Džiugas Raudonius · 4 Airidas Kabošius · 11 [[]] · 14 [[]] · 18 [[]] · 20 [[]] · 23 Artūras Rocys · 24 Oskaras Migauskas · 26 [[]] 27 Rusnius Ragelis · 28 [[]] · 35 [[]] · 55 Domas Stankevičius · 69 Vadymas Maščenka · 90 Tadas Eliošius · 99 Marius Ganusauskas
 |
Treneris: Ukraina Petro Kušlykas |
| Ljuljailjakas |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Argentina Argentina, Čilė Čilė |
|  |
| Aukštis | 6739 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | snaudžiantis |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 1877 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 24°43′12″ p. pl. 68°32′12″ v. ilg.﻿ / ﻿24.72000°š. pl. 68.53667°r. ilg.﻿ / 24.72000; 68.53667Koordinatės: 24°43′12″ p. pl. 68°32′12″ v. ilg.﻿ / ﻿24.72000°š. pl. 68.53667°r. ilg.﻿ / 24.72000; 68.53667 |

**Ljuljailjakas** (isp. *Llullaillaco*) – ugnikalnis (stratovulkanas) Anduose, Argentinos (Saltos prov.) ir Čilės pasienyje. Tai ketvirtas pagal dydį ir antras pagal aukštį (nusileidžia tik Ochos del Saladui) veikiantis ugnikalnis pasaulyje. Be to, tai 6 pagal aukštį Vakarų pusrutulio kalnas.

Ugnikalnį supa Atakamos dykuma. Pavadinimas *lloclla yacu* aimarų kalba reiškia „karštas vanduo". *Lullac Yacu* kečujų kalba reiškia „stovintis vanduo". Jau inkų laikais buvo bandoma įkopti į kalną. Čia taip pat lankėsi ir *huáqueros* (kapų plėšikai). 1999 m. šalia ugnikalnio Argentinos-Peru ekspedicija aptiko puikiai išsilaikiusius 500 m. senumo 3 inkų vaikų palaikus.

Žinomi ugnikalnio išsiveržimai įvyko 1854, 1868 ir 1877 metais.

Ljuljailjako mumijos, Saltos provincija (Argentina)

Nuorodos
--------

* Duomenys iš pasaulio ugnikalnių bazės Archyvuota kopija 2012-10-23 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ljuljailjakas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Liudas Adomauskas** |
| --- |
| Gimė | 1880 m. balandžio 8 d.Notėnai, Telšių apskr. |
| Mirė | 1941 m. rugpjūčio 16 d. (61 metai)Paneriai, Vilnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos komunistinės krypties veikėjas |
| Partija | 1922 m. LKP1941 m. TSKP |
|  |
| Alma mater | 1903 m. Kauno kunigų seminarija |

**Liudas Adomauskas** (1880 m. balandžio 8 d. Notėnai, Telšių apskr. – 1941 m. rugpjūčio 16 d. Paneriai, Vilnius) – Lietuvos komunistinės krypties veikėjas.

Biografija
----------

1903 m. baigė Kauno kunigų seminariją. 1903–1921 m. kunigavo. Per Pirmąjį pasaulinį karą Rusijos imperijos kariuomenės kapelionas. Dirbo Palonuose, 1921 m. atsisakė kunigystės. 1922 m. LKP laikraščio „Žarija" ir „Naujoji gadynė" redaktorius bei leidėjas. 1923–1926 m. su kitais kuopininkais kalintas už komunistinę veiklą. Po 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo nuteistas mirti, bet bausmė pakeista 15 m. kalėjimo, 1928 m. amnestija sumažinta per pusę, 1934 m. iš kalėjimo paleistas.

1940 m. rėmė Lietuvos sovietinę okupaciją ir aneksiją. 1940 m. birželio mėn. okupacinės valdžios paskirtas Liaudies vyriausybės valstybės kontrolieriumi. Nuo 1940 m. liepos mėn. Liaudies seimo pirmininkas, pasirašė jo deklaracijas apie valstybinę santvarką, kad Lietuva paskelbta sovietine socialistine respublika ir dėl LTSR įstojimo į TSRS; jas į TSRS Aukščiausiosios tarybos sesiją vežusios delegacijos narys. Vėliau LTSR Aukščiausiojo Teismo narys, valstybės kontrolės liaudies komisaras. 1941 m. vasario mėn. įstojo į VKP(b). Per nacistinę okupaciją sušaudytas Paneriuose.

Bibliografija
-------------

* „Šventraščio paslaptys", 1922 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Liudas Adomauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 96 psl.
| Orisaba |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Meksika Meksika |
|  |
| Aukštis | 5636 m |
|  |
| Tipas | Stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | snaudžiantis |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 1687 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 19°01′0″ š. pl. 97°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.01667°š. pl. 97.26667°r. ilg.﻿ / 19.01667; 97.26667Koordinatės: 19°01′0″ š. pl. 97°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿19.01667°š. pl. 97.26667°r. ilg.﻿ / 19.01667; 97.26667 |

**Orisaba** (isp. *Pico de Orizaba*), **Sitlaltepetlis** (nah. *Citlāltepētl*) – snaudžiantis ugnikalnis (stratovulkanas) Meksikoje, Meksikos Vulkanų ašyje, Verakruso ir Pueblos valstijose. Aukštis 5636 m (aukščiausias šalyje, 3-as pagal aukštį Šiaurės Amerikoje).

Ugnikalnis iškilęs šalia Orisabos slėnio ir Orisabos miesto. Tai vienas aukščiausių pasaulio ugnikalnių. Nors Orisaba yra 110 km nuo Verakruso, tačiau matoma net iš jūros. Viršūnę dengia ledynai. Orisabos ugnikalnis buvo šventa vieta actekams, totonakams. Kalnas ir jo apylinkės įtrauktos į Orisabos nacionalinį parką. Pirmieji įkopė F. Maynard ir G. Reynolds (1848 m.).

Žinomi išsiveržimai įvyko: 1545, 1566, 1569, 1613, 1687 ir 1846 m.

Išnašos
-------

1. ↑  „Pico de Orizaba". *National Museum of Natural History* (anglų). Smithsonian Institution. Nuoroda tikrinta 2021-11-01.
**Liuda Grybauskienė** (1934 m. birželio 23 d. Marijampolė – 1988 m. gegužės 17 d. Vilnius) – Lietuvos pianistė, pedagogė.

Biografija
----------

Vyras Kęstutis Grybauskas. 1958 m. baigė Lietuvos konservatorijos S. Vainiūno fortepijono klasę. 1954–1960 m. Lietuvos konservatorijos koncertmeisterė. 1960–1963 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytoja, 1963–1968 m. Vilniaus J. Tallat Kelpšos muzikos mokyklos, 1968–1988 m. Lietuvos konservatorijos dėstytoja; nuo 1982 m. docentė.

Su vyru 1961 m. įkūrė pirmąjį Lietuvoje koncertuojantį fortepijoninį duetą, 1961–1987 m. surengė daugiau kaip 500 koncertų Lietuvoje ir užsienyje. Lietuvių kompozitoriai šiam duetui sukūrė daugiau kaip 50 kūrinių. Suredagavo lietuvių kompozitorių kūrinių fortepijonui, sudarė muzikos leidinių, parašė muzikologinių straipsnių.

**Mokiniai:** Dalia Jatautaitė, Violeta Urmanavičiūtė, Audronė Žigaitytė-Nekrošienė, Šarūnas Nakas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ramunė Kryžauskienė. *Liuda Grybauskienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 146 psl.
„Luciferio kritimas". Johno Miltono epo „Prarastas rojus" iliustracija (dail. Gustave Doré, 1866 m.)
**Liuciferis** (lot. *Lucifer* – „šviesos nešėjas"; nuo *lux* „šviesa" + *ferre* „nešti") – religinė figūra, dažniausiai asocijuojama su Šėtonu. Romėnų mitologijoje – Aušrinė žvaigždė (Veneros planeta). Liuciferis niekada nebuvo panaudotas kaip velnio vardas iki anglų poeto Džono Miltono (*John Milton*). IV a. egzistavo krikščioniška sekta, kurios nariai buvo vadinami liuciferonais.

Liuciferiu taip pat buvo vadinama Veneros planeta.

Sąsajos su krikščionybe
-----------------------

Panašaus termino Tanache interpretacijos, kuomet Biblija išversta pagal Anglijos karalių Jokūbą I, privedė prie vardo „Liuciferis" sutapatinimo su rojaus ištremtaisiais angelais ir su Šėtonu. Buvo teigiama, kad buvęs arkangelas Liuciferis pasidavė puikybei ir pavydui ir nupuolė – prarado savo kilnumą ir tapo velniu. Vis dėlto Biblijoje apie tai aiškiai niekuomet nebuvo kalbama. Šiais laikais Šventojo Rašto vietos, kur turimas omenyje Šėtonas, verčiamos „aušrinė žvaigždė", o ne „Liuciferis". Šis vardas dažniausiai siejamas su šiomis Biblijos vietomis:

> „Kaip tu iškritai iš dangaus, *Liuciferi*, ryto aušros sūnau? Kaip tu kritai žemėn, kuris buvai pamynęs tautas?" – Senasis Testamentas, Izaijo 14,12
> 
> 

> „Taip pat mes turime dar tvirtesnį pranašų žodį. Jūs gerai darote, laikydamiesi jo tarsi žiburio, šviečiančio tamsioje vietoje, kol išauš diena ir jūsų širdyse užtekės *aušrinė žvaigždė*." – Naujasis Testamentas, 2 Petro 1,19
> 
>

Vaizdavimas literatūroje
------------------------

Italų poeto ir filosofo Dantės Aligjerio (*Dante Alighieri*) „Dieviškojoje komedijoje" maištingasis angelas Liuciferis, Dievo išdavikas, vaizduojamas sukaustytas pragaro dugne. Jis turi tris veidus, kurių nasruose kankinasi 3 didžiausi šio pasaulio nusidėjėliai – Kristų pardavęs Judas Iskariotas ir Cezarį išdavusieji Kasijus bei Brutas.

Nuorodos
--------

* Galimas Liuciferio paminėjimas Kosto Burbulio išverstojoje Biblijoje
* Izaijo 14 skyrius A. Rubšio vertime. Archyvuota kopija 2008-05-06 iš Wayback Machine projekto.
| Ghagaras, Hakra |
| --- |
| Ghagaras ties Pančkula (Harjana) Ghagaras ties Pančkula (Harjana) |
| **Ilgis** | ~320 km |
| **Vidutinis debitas** | 28 m³/s |
| **Ištakos** | Šivalikas |
| **Žiotys** | Talavaros ežeras |
| **Šalys** | Indija (Pakistanas) |
|  |
|  **Vikiteka** | Ghagaras, Hakra |

**Ghagaras-Hakra** (hind. घग्गर-हकरा, IAST: *Ghaggar-Hakrā*) – sezoniškai vandeninga upė Pakistane ir Indijoje. Prasideda Šivaliko kalnuose, Himačal Pradeše, 1927 m aukštyje. Ghagaro pavadinimu teka pro Pandžabą, Harjaną. Pastarojoje valstijoje patvenkta Otu užtvanka, sudarytas tvenkinys. Žemiau užtvankos vadinama Hakra, pasiekia Radžasthano teritoriją. Užsibaigia tik liūčių metu užpildomame Talavaros ežere. Toliau sausa vaga tęsiasi Taro dykuma pro Pakistano teritoriją (Pandžabo, Sindho provincijas).

Manoma, kad senovėje Ghagaras-Hakra buvo didelės vandens sistemos dalimi. Ši upė, tekėjusi lygiagrečiai Indui, pasiekdavusi Indijos vandenyną ties dabartinėmis Kačo maršomis Gudžarate. Šis senslėnis susidarė maždaug prieš 10 000 metų, po ledynmečio tirpstant Himalajų ledynams. Dėl klimato kaitos, miškų nykimo, upių vagų kitimo upė ilgainiui nunyko.

Prie sausos Hakros vagos rasta nemažai Harapos civilizacijos archeologinių vietovių. Jų išnykimas siejamas su Hakros vagos išdžiuvimu. Ghagaras-Hakra dažnai tapatinamas su Vedose ne kartą minima Sarasvatės upe.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gupta, S. P. (1999). Pande, G. C. (ed.), ed. *The dawn of Indian civilization*. D.P. Chattophadhyaya (ed.): History of Science, Philosophy and Culture in Indian Civilization, I (1). New Delhi: Centre for Studies in Civilizations.
**Kęstutis Balčys** (1924 m. vasario 17 d. Dormonte, PA – 1991 m. liepos 25 d. Amsterdame, JAV) – kunigas, dainininkas, vargonininkas.

Biografija
----------

1933–1944 m. gyveno Lietuvoje, privačiai muzikos mokėsi Panevėžyje pas Mykolą Karką ir Eleną Dauguvietytę, o paskui ir muzikos mokykloje. 1941 m. baigė Panevėžio gimnaziją. Trumpai mokytojavo Panevėžio 2-ojoje gimnazijoje ir amatų mokykloje, akompanuodavo solistams.

1942–1944 m. mokėsi Kauno kunigų seminarijoje, studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos – filosofijos fakultete, buvo kunigų seminarijos bažnyčios vargonininkas.

Kaune gavęs tik subdiakono šventimus, 1947 m. grįžo į JAV, teologijos studijas baigė Šv. Bernardo seminarijoje Rochesteryje, NY, ir 1949 m. buvo įšventintas kunigu. Dirbo Šv. Kazimiero lietuvių parapijoje Amsterdame – nuo 1967 m. – klebonas.

Buvo vyskupijos konsultorius, dainuodavo įvairiuose lietuvių renginiuose, retkarčiais ir vargonuodavo. Paskelbė prisiminimų apie vyskupą Kazimierą Paltaroką ir Kauno kunigų seminariją. Amsterdame jo vardu pavadinta parapijos salė.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bonduku*Bondoukou* |
| --- |
| *Miestas 1892 m.* |
|  |
| 

BondukuBonduku

8°02′0″ š. pl. 2°48′0″ v. ilg.﻿ / ﻿8.03333°š. pl. 2.80000°r. ilg.﻿ / 8.03333; 2.80000﻿ (Bonduku)Koordinatės: 8°02′0″ š. pl. 2°48′0″ v. ilg.﻿ / ﻿8.03333°š. pl. 2.80000°r. ilg.﻿ / 8.03333; 2.80000﻿ (Bonduku) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Dramblio Kaulo Kranto vėliava Dramblio Kaulo Krantas |
| **Regionas** | Zanzanas |
| **Departamentas** | Bonduku departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 64 258  |
|  |
|  **Vikiteka** | Bonduku |

**Bonduku** (pranc. *Bondoukou*) – miestas Dramblio Kaulo Kranto šiaurės rytuose, 420 km nuo Abidžano, netoli Ganos sienos. Zanzano regiono administracinis centras. Keliai į Abenguru, Buną, Sampą, yra lėktuvų pakilimo takas. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Yra keletas Sahelio stiliaus mečečių, katedra, miesto įtvirtinimai (medina).

Istorija
--------

Bonduku buvo djulų sostinė ir prekybinis centras, bet XVII a. užkariautas brongų ir įtrauktas į Džiamano karalystę. XIX a. pab. vadovaujami Samori Ture, djulai miestą atkovojo. Tačiau 1899 m. miestą užėmė prancūzai, ir jo reikšmė sumenko. 1964 m. tapo departamento centru.