recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Jim Rogers
**James "Jim" Rogers** (\*1942 spalio 19) – JAV verslininkas, finansininkas.

1970 kartu su George Soros įsteigė Quantum Fund hedžo fondas.

Jim Rogers augo Demopolyje (Alabama). Būdamas 5 metų amžiaus, jis įsitraukė į verslą, pardavinėdamas kaimynystėje žemės riešutus.

Baigęs koledžą Alabamoje, studijavo Jeilyje bei Oksforde (universitetuose).

Baigęs Oksfordo u. atliko karinę tarnybą; po to jis grįžo į Wall Street firmą *Dominick and Dominick*, kur jau kartą dirbo jau po koledžo baigimo. Firmoje *Arnold S. Bleichroeder* jis susipažino su George Soros ir įkūrė Quantum Fund.

1980 Rogers pasitraukė iš Fonds valdybos ir nuo to laiko valdo tik savo turtą bei rašo knygas.

Darbai
------

* *Investment Biker*, 1998, ISBN 3-922669-26-3
* *Žailiavos, Patraukliausia rinka pasaulyje*, 2005, ISBN 3-89879-110-6
* *Adventure Capitalist*, 2003, ISBN 0-470-86320-X (englisch)
* *Kapitalisto nuotykiai*, 2005, ISBN 3-89879-135-1
**Merginų elitinė lyga**|
|  |
| **Sporto šaka** | Futbolas |
| **Įkurta** | 2019 m. |
| **Klubų skaičius** | 6 (2020 m.) |
| **Valstybė** | Lietuva Lietuva |
| **Dabartiniai čempionai** | Kauno SM „Tauras" U-15 |
| Lygmuo | 1 |
|  |

**Merginų elitinė lyga** – aukščiausio lygmens Lietuvos merginų futbolo varžybos, kurias sudaro U-15 amžiaus grupės divizionas.

Istorija ir lygos formatas
--------------------------

*Pagrindinis straipsnis – 2019 m. Merginų elitinės lygos sezonas*.
Merginų elitinė lyga (MEL) įkurta 2019 m. Lietuvos moterų futbolo asociacijos iniciatyva, siekiant sudaryti geriausias sąlygas 2004 m. gimusioms ir jaunesnėms merginoms tobulėti žaidžiant 11×11 formatu. Lygos sukūrimas sutapo su UEFA vykdoma moterų futbolo kampanija „We Play Strong", kuria siekiama, kad futbolas Europoje taptų populiariausia sporto šaka tarp merginų.

Varžybų struktūra ir taisyklės buvo paremta SHARP Elitinės jaunių lygos modeliu, tik vietoje keturių ratų buvo žaidžiami du. Inauguraciniame sezone rungėsi 6 komandos: Gargždų FK „Banga", Kauno SM „Tauras", Ukmergės SC, Utenos FK „Utenos Utenis", Vilniaus MFA „Žalgiris" ir Vilniaus regiono jungtinė komanda. Laimėjusios visas 10 žaistų rungtynių, debiutinį čempionių titulą iškovojo Kauno futbolininkės. 2019 metų Merginų elitinę lygą vainikavo bendra apdovanojimų šventė kartu su SHARP EJL čempionato laureatais Kaune.

*Pagrindinis straipsnis – 2020–2021 m. Merginų elitinės lygos sezonas*.
Prieš sezono pradžia buvo patvirtinta, jog jame dalyvaus 6 komandos – Kauno SM „Tauras" reorganizuota į „Kauno Žalgirio" FA, o Vilniaus regiono junginė komanda perėjo į FK „Vilniaus" struktūrą. Dėl Lietuvoje plitusio koronaviruso grėsmės varžybų pradžios data nebuvo įvardyta.

Birželio 4 d. LFF Vykdomojo komiteto sprendimu visų Lietuvos jaunimo futbolo varžybų sistema pakeista į „ruduo–pavasaris". Rugpjūčio 11 d. LMFA patvirtino 2020–2021 m. Merginų elitinės lygos nuostatus ir pirmojo rato tvarkaraštį. Naujojo sezono pradžia numatyta rugsėjo 5 d.

Šaltiniai ir nuorodos
---------------------

* Čempionato naujienos
* MEL sezono starto apžvalga[neveikianti nuoroda]
* MEL 1 sezono laureačių sąrašas

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
| **Mohammed Waheed Hassan** |
| --- |
| MaldyvaiMaldyvų prezidentas |
|  |
| Mohammed Waheed Hassan |
| Gimė | 1953 m. sausio 3 d. (70 metų)Malė, Maldyvuose |
| MaldyvaiMaldyvų prezidentas |
| Ėjo pareigas | 2012 m. vasario 7 d. – iki dabar |
| Ankstesnis | Mohamedas Našidas |
|  |
| Partija | *Nacionalinė vienybės partija* |
|  |
| Išsilavinimas | Stanfordo universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Mohammed Waheed Hassan |

**Mohamedas Vahidas Hasanas** (angl. *Mohammed Waheed Hassan*; g. 1953 m. sausio 3 d.) – dabartinis Maldyvų prezidentas, savo pareigas einantis nuo 2012 m. vasario 7 d. Prieš tapdamas prezidentu, ėjo viceprezidento pareigas ir buvo laikomas pirmuoju demokratiškai išrinktu viceprezidentu.

Biografija
----------

Mohamedas Vahidas gimė 1953 m. sausio 3 d. Malė mieste, Maldyvuose. Jis buvo vyriausias vaikas 10-ies vaikų šeimoje. 1980 m. Vahidas tuometinio prezidento Maumumo Abdul Gajuno buvo paskirtas į konstitucijos asamblėją, sušauktą siekiant pakeisti šalies konstituciją. Supratęs, jog negalės įvykdyti jokių didesnių reformų, jis išvyko į JAV, kur studijavo Stanfordo universitete. Baigęs studijas universitete, Wahidas grįžo į Maldyvus, kur 1989 m. gavo vietą parlamente.

1992 m. Wahidas su šeima vėl paliko Maldyvus ir įsidarbino UNICEF. Jis dirbo Tanzanijoje, Bangladeše, vėliau Niujorke, JAV. 2001 m. jis buvo paskirtas į Katmandu, Nepale, kur vadovavo įvairiems ten vykdomiems projektams.

Po karjeros UNICEF, Wahidas grįžo į Maldyvus ir 2008 m. buvo išrinktas viceprezidentu, o 2012 m. atsistatydinus prezidentui Mohamedui Našidui, užėmė prezidento postą.

Nuorodos
--------

* Oficiali Mohamedo Vahido Hasano svetainė Archyvuota kopija 2011-07-24 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Mohamedas Našidas** | **Maldyvų prezidentas**2012–dabar | Po to:**–** |
Koordinatės: 55°23′5.81″ š. pl. 21°4′41.21″ r. ilg.﻿ / ﻿55.3849472°š. pl. 21.0781139°r. ilg.﻿ / 55.3849472; 21.0781139



Rago padėtis Neringoje

Ožkų rago pakrantė
Pelkė Ožkų rage
**Ožkų ragas** – Kuršių marių vakariniame pakraštyje, Neringoje ties Karvaičių kopa įsiterpęs kyšulys. Prie įlankos tarp Ožkų rago ir Mažojo Preilos rago įsikūrusi Preila. Ilgis 150 m, plotis iki 375 m. Šiaurėje Karvaičių įlankos skiriamas nuo Pervalkos rago.

Ožkų rago palvė apaugusi žole, daug kur kauburėta, pelkėta, veši kerpės, beržai, alksniai. Po Ožkų rago kopagūbriu buvo paskutinė Karvaičių kaimo vieta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ožkų ragas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 254
2. ↑  *Ožkų ragas*. Mažosios Lietuvos enciklopedija, T. III (Mec–Rag). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
3. ↑  *Ožkų ragas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
**Ana Duševskaja** (blrs. *Ганна Душэўская*, 1893 m. gruodžio 1 (13) d. Glubokas, Dysnos apskritis, Vilniaus gubernija – ?) – kalbininkė ir muzikė; žinomo Lietuvos architekto Klaudijaus Dušausko-Duž sesuo.

Biografija
----------

Gimė nuskurdusio bajoro šeimoje, kurioje be Anos augo dar keturios seserys ir brolis. Ana mokėsi Vilniaus mergaičių gimnazijoje, vėliau įstojo studijuoti Sankt Peterburgo universiteto Istorijos-filologijos fakultetan. Šioje aukštojoje mokykloje jos studijos tęsėsi dvejus metus. 

Pirmajo pasaulinio karo metu Vilniuje dalyvavo sudarant *Septynkalbį vokiečių-lenkų-rusų-baltarusių-lietuvių-lotynų-jidiš kalbų žodyną*. Šis žodynas („Sieben-Sprachen-Wörterbuch: Deutsch, Polnisch, Russisch, Weissruthenisch, Litauisch, Lettisch, Jiddisch" – Lepzig: Presseabteilung des Oberbefehlshabers Ost, 1918) buvo ruošiamas Oberosto administracijos įsaku ir turėjo tenkinti vokiečių okupacinės valdžios poreikius. Įžangoje minima sunkumai rašant jo lietuviškąjį skyrių: skirtumai tarp Prūsų Lietuvoje ir rusiškose gubernijose vartotų reikšmių, norminės kalbos nebuvimo ir kt.

Vilniuje A.Duševskaja kurį laiką dėstė lenkų kalbą Baltarusių gimnazijoje, vaidino Baltarusių dramos būrelio spektakliuose. Vėliau persikėlė gyventi į Kauną, pas savo brolį Klaudijų. Tuometinėje „Lietuvos laikinojoje sostinėje" dalyvavo baltarusiškų organizacijų veikloje, buvo viena iš iniciatorių kuriant tautiečių moterų ratelį.

Po kiek laiko išvyko į Vokietiją ir Berlyno konservatorijoje studijavo vokalą. Į baltarusių kalbą vertė populiarias dainas ir operų tekstus, planavo suburti tautiečių chorus Vilniuje ir Minske, bet tuometinių Lenkijos ir Baltarusijos TSR valdžia tam leidimų duoti nesiruošė. 1925–1927 m. Ana Duševskaja gyveno Taline pas savo sesrį Jadvygą, vėliau grįžo į Kauną ir dirbo muzikos mokytoja. 

Tolimesnis likimas nežinomas.

Šaltiniai
---------

* Кім была сястра Клаўдзія Дуж-Душэўскага? // Westki.info Archyvuota kopija 2017-03-06 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Sieben-Sprachen-Wörterbuch: Deutsch, Polnisch, Russisch, Weissruthenisch, Litauisch, Lettisch, Jiddisch
Mohinės atvaizdas Čenakešavos šventykloje (Beluras, Karnataka)
**Mohinė** (skr. मोहिनी = IAST: *Mohinī*) – hinduistinėje mitologijoje moteriška Višnaus avatara; Višnus kaip deivė gundytoja. Pasak puraninių sakmių (Bhagavata purana VIII 8-9, Višnaus purana I 9 ir kt.), dievams ir asurams plakant pieno vandenyną, pastarieji pagrobė iš vandenyno pasirodžiusią amritą ir ėmė ginčytis, kam pirmam teks ją gerti. Tada Višnus pasivertęs gundančia deive Mohine ir patekęs pas asurus. Mohinė savo vilionėmis nukreipia asurų dėmesį, o dievai tuo metu išgeria amritos. Tada Mohinė pradingsta su visu amritos indu.

Pasak kitos legendos (iš Linga puranos), Mohinės grožis pakerėjo Šivą, ir šis paprašė Višnaus vėl ja pasiversti. Apimtas geismo, Šiva apglėbęs Mohinę. Iš jos tada gimusi dvilypė dievybė Harihara (pagal Višnaus epitetą *Hari* ir Šivos – *Hara*).

Mohinė minima ir kitose puranose, dažniausiai įvairiais atvejais ji padeda nužudyti didelės galios įgijusius asurus. Tradiciškai vaišnaviniuose tekstuose Mohinė interpretuojama kaip Višnaus maja. Mohinės kultas gana populiarus pietų Indijoje – jos šventyklų yra Goa, Karnatakoje, Keraloje, Maharaštroje. Vietomis tamilų kaimuose švenčiama didvyrio Iravano ir Mohinės hierogamija.

Vardas *Mohinī* reiškia 'gundytoja, apgavikė, klastūnė' (< *muh-* 'klysti, pasimesti, kvaišti').

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mohinī*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 141
2. ↑  Мифы народов мира. *Мохини* , П. А. Гринцер – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mohinė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Šiaudiniai šunys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Straw Dogs |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Rod Lurie |
| Scenaristas (-ai) | Rod Lurie |
| Vaidina | James Marsden  Kate Bosworth |
| Metai | 2011 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 110 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 25 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Šiaudiniai šunys** (angl.  *Straw Dogs*) – 2011 m. JAV sukurtas psichologinis trileris, 1971 m. pasirodžiusios to paties pavadinimo juostos perdirbinys. Filmas nesulaukė finansinės sėkmės, tačiau pagrindinį vaidmenį originalioje juostoje atlikęs aktorius Dastinas Hofmanas teigiamai įvertinos Džeimso Marsdeno vaidybą.

„Fangoria Chainsaw Awards" apdovanojimuose aktorius Alexander Skarsgård buvo nominuotas geriausio antrojo plano aktoriaus kategorijoje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* James Marsden – Deividas Samneris
* Kate Bosworth – Eimė Samner
* Alexander Skarsgård – Čarlis Veneris
* James Woods – „Treneris" Tomas Hedonas
* Dominic Purcell – Džeremis Nailsas
* Rhys Coiro – Normanas
* Billy Lush – Krisas
* Laz Alonso – šerifas Džonas Berkas
* Willa Holland – Dženis Hedon

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Rašytojas Deividas Samneris kartu su žmona aktore atvyksta į jos gimtąjį miestelį Misisipėje, kur ketina atstatyti jos tėvų namus ir juose apsigyventi. Čia jie susitinka buvusį Eimės vaikiną Čarlį ir jo draugus, kuriuos nusamdo sutvarkyti namo stogą, buvusį futbolo trenerį Tomą, kurio nepilnametė duktė Dženis jaučia potraukį protiškai atsilikusiam Džeremiui Nailsui. Deividui nesuprantami ir nepriimtini vietiniai papročiai viską aiškintis jėga, elnių medžioklės ir kiti „vyriški" užsiėmimai, todėl miestelio vyrai greitai ima žiūrėti į jį iš aukšto. Dar blogiau tai, kad Čarlis vis dar nepamiršo Eimės ir stengiasi su ja atnaujinti santykius.

Norėdamas pritapti prie vietinių, Deividas susiruošia su jais į elnių medžioklę, kurioje jo vos nenušauna. Vyrai išsiskirsto po mišką ir Deividui galiausiai pavyksta sumedžioti gyvūną, tačiau tuomet jis suprantą esąs paliktas miške vienas. Kol jis mėgina parsirasti namo, Čarlis atvyksta pas Eimę ir mėgina ją įkalbėti vėl būti kartu. Nepavykus, ji išprievartaujama Čarlio ir visų jo draugų.

Deividui grįžus, Eimė nieko jam nesako, tačiau ragina jį išvažiuoti iš miestelio. Vyrui nesutikus, tačiau atleidus iš darbo Čarlį, jiedu penktadienio vakarą vyksta stebėti futbolo varžybų, tačiau viduryje jų nusprendžia važiuoti namo. Pakeliui tamsiame kelyje Deividas partrenkia Džeremį, besislapstantį nuo „Trenerio" Hedono įniršio. Samneriai parsiveža jį į namus, kur netrukus atvyksta įsiutęs „Treneris" ir Čarlis su draugais. Deividas užsibarikaduoja namuose ir sulaukia atvykstant šerifo, tačiau atsisako išleisti Džeremį, bijodamas, kad šiam čia pat nebūtų įvykdytas linčo teismas. Galiausiai įsiutęs „Treneris" nušauna šerifą ir Samneriams susidūrimas su Čarliu bei jo sėbrais tampa gyvybės ir mirties dvikova.
| **Ville Juhana Haapasalo** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Ville Juhana Haapasalo |
| Visas vardas | Ville Juhana Haapasalo |
| Gimė | 1972 m. vasario 28 d. (51 metai)Hilola, Suomija |
| Tautybė | suomis |
| Pilietybė |  Suomija |
|  |
| Sritis | kinas, TV |
| Pareigos | Aktorius, prodiuseris |

**Vilė Juhana Hapasalas** (suom. *Ville Juhana Haapasalo*; rus. *Ви́лле Ю́хана Ха́апасало*, g. 1972 m. vasario 28 d. Hiloloje) – Suomijos ir Rusijos aktorius, prodiuseris.

Biografija
----------

Būdamas 19 metų, baigęs mokyklą, įstojo į LGITMiK (dabar Rusijos valstybinis scenos meno institutas), kurį baigė 1995 m. (V. M. Filštinskio dirbtuvės).

Atvykęs į Rusiją visiškai nemokėjo rusų kalbos – ją įvaldė studijuodamas universitete. Be rusų kalbos, dar kalba suomiškai, švediškai, vokiškai ir angliškai.

Rusijoje Haapasalo populiaresnis nei Suomijoje. Aktorius įkūnijo Raivo vaidmenį rusų filme „Nacionalinės medžioklės ypatumai" (1995). XXIV tarptautiniame Maskvos kino festivalyje (2002 m.) buvo apdovanotas „Sidabriniu Šv. Jurgiu" už geriausią vyro vaidmenį (Aleksandro Rogožkino dramoje „Gegutė").

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
| **Collybia asema** |
| --- |
| Pilkoji plempė (*Collybia asema*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Plempė  *( Collybia)* |
| Rūšis: | Pilkoji plempė  *( Collybia asema)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Pilkoji plempė** (lot. *Collybia asema*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, plempių (*Collybia*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai smulkūs arba vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–5 (7) cm skersmens, jauna kūgiška, išgaubta, senesnė paplokščia, su gūbreliu, po lietaus lipni, išdžiūvusi matinė, pilka, rusvai pilka, nešvariai žalsvai pilka, sausu oru beveik balzgana. Lakšteliai balti, tankūs, platūs, minkšti, priaugtiniai. Kotas 4–5 cm ilgio, 0,5–2 cm storio, į pagrindą storėjantis, plaušuotas, suktas, pilkai rusvas, vagotas, prie lakštelių šviesesnis. Trama pilka, vandeninga, minkšta, malonaus kvapo ir skonio. Sporos elipsiškos, 6–7×3–3,5 μm.

Auga rugpjūčio-lapkričio mėnesiais sausuose, drėgnuose, žolėtuose miškuose. Tinka sūdyti, sriuboms virti, grybų miltams gaminti. Patariama vartoti su kitais grybais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vincentas Urbonas. *Grybai*. Vilnius: Mokslas, 1986. p. 125.
Koordinatės: 55°13′40″ š. pl. 25°24′58″ r. ilg.﻿ / ﻿55.22778°š. pl. 25.41611°r. ilg.﻿ / 55.22778; 25.41611


| Pastovėlis |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Molėtų rajonas) |
| Plotas | 0,06 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2 km |
| Vidutinis gylis | 1,5 m |
| Didžiausias gylis | 2,5 m |
| Įteka | Siesartis |
| Išteka | Siesartis |

**Pastovėlis** - ežeras Lietuvoje, Molėtų miesto centre. Ežero ilgis vakarų-rytų-šiaurės rytų kryptimi - 0,9 km, plotis - iki 0,1 km. Altitudė 145,6 m. Krantai daugiausia aukštoki, sausi. Rytinėje ežero pakrantėje įsikūrusios Molėtų gimnazija ir Molėtų progimnazija, kitose pakrantėse daugiausia stovi individualūs gyvenamieji namai. Iš šiaurės rytų į vakarus ežerą prateka Šventosios intakas Siesartis (iš Pastovio ežero link Promislavo ežero). Vakarine pakrante eina plentas  **172**  Raudondvaris–Giedraičiai–Molėtai , šiaurrytine - plentas  **173**  Molėtai–Pabradė .

2012 - 2014 metais atlikti ežero dumblo išvalymo ir pakrančių sutvarkymo darbai. Pietinėje pakrantėje įrengta rekreacinė zona su paplūdimiu, sporto aikštynais, pasivaikščiojimo takais.

Šaltiniai
---------

1. ↑
*Šis straipsnis apie automobilių gamintoją. Apie Formulės 1 komandą skaitykite straipsnyje Jaguar Racing.*

Jaguar|  |
| Forma | Privati kompanija |
| Pramonė | Automobilių |
| Įkurta | 1922 rugsėjo 4 |
| Centrinė būstinė | Koventris, JK |
| Svarbiausi darbuotojai | Ratan Tata |
| Darbuotojų | 10 000 |
| Padaliniai | Land Rover |
| Tinklalapis | www.jaguar.com |

Vienas seniausių Jaguar modelių 1935 m. Jaguar Mark IV
**Jaguar Cars Ltd.** (dažniausiai vadinama tiesiog **Jaguar**) – aukštesnės klasės automobilių gamintojas iš Jungtinės Karalystės. Nuo 2008 m. kovo mėnesio kompanija priklauso Indijos automobilių gamintojui „Tata".

Jaguar kompanijos istorija prasideda 1922 m. kai motociklų entuziastas William Lyons įkūrė *Swallow Sidecar* kompaniją. Iš pradžių ji gamino motociklus, tačiau vėliau perėjo į automobilių pramonę. Kompanija buvo pervadinta į Jaguar po II pasaulinio karo, kad būtų išvengta asociacijų su vokiečių nacistinės organizacijos SS trumpinimu.

Jaguar būstinė yra Koventryje. Kompanija paskelbė, kad po to, kai Tata įsigyjo Jaguar, dauguma jos automobilių ir dalių dėl lėšų taupymo bus gaminami Indijoje.

Dalyvavimas autosporte
----------------------

Jaguar yra daug ir sėkmingai dalyvavusi autosporto lenktynėse. Geriausiai Jaguar sekėsi 24 valandų Le Mano lenktynėse. Jas Jaguar yra laimėjusi septynis kartus – 1951, 1953, 1955, 1956, 1957, 1988 ir 1990 m. Pagal šį rodiklį ji yra ketvirta po Porsche, Ferrari ir Audi.

1999 m. Jaguar nusprendė dalyvauti Formulės 1 čempionate. Jau 2000 m. ji debiutavo čempionate, tačiau kovoti dėl pergalių ekipai sekėsi labai sunkiai. Per penkerius metus iki 2004 m. sezono komanda pelnė vos du finišus ant podiumo. Po to ji nusprendė pasitraukti iš Formulės 1 ir nuo 2004 m. Jaguar nebedalyvauja autosporto lenktynėse.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jaguar Cars** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
Koordinatės: 58°53′ š. pl. 164°04′ r. ilg.﻿ / ﻿58.883°š. pl. 164.067°r. ilg.﻿ / 58.883; 164.067

Karagos salos (raudona spalva) padėtis
**Karagos sala** (rus. *Карагинский*) – sala Beringo jūros Karagos įlankoje prie rytinio Kamčiatkos pusiasalio kranto. Nuo Kamčiatkos kranto skiria Litkės sąsiauris. Priklauso Kamčiatkos kraštui.

Salos ilgis 101 km, didžiausias plotis – 27 km. Plotas – 2404 km².

Salos viduryje stūkso iki 912 m aukščio iškylantis kalnagūbris. Pietryčiuose kalnai siekia krantą ir sudaro aukštus ir stačius kyšulius. Pakrantėje daug įlankėlių, bet jos negiliai įsiterpia į sausumą ir atviros jūrai.

Už 1 km nuo kranto jūros gylis 12-19 m.

Vakarinėje pakrantėje su krantu siekiasi 13 km ilgio nerija, besibaigianti Semionovo kyšuliu. Nerija sudaro įlanką, kurią Litkė pavadino *Mėlagingų žinių įlanka* (rus. *губа Ложных вестей*).

Klimatas
--------

Žiema trunka apie 7 mėnesius – nuo stabilios sniego dangos susidarymo iki jos tirpimo datos. Trys ketvirtadaliai kritulių yra sniegas. Šalčiausias metų mėnuo – vasaris, vidutinė temperatūra – -11 °C. Sniego tirpimas trunka iki birželio 7 d. o kai kuriais metais trunka gerokai ilgiau. Liepos mėnesį kai kuriuose slėniuose sniego storis gali siekti 5 m. Kalnų šlaituose sniegas gali sulaukti pirmojo naujos žiemos sniego.

Salos rytuose vasarą dažni rūkai. Šilčiausi mėnesiai – birželis (vidutinė temperatūra +11,7 °C) ir liepa (vidutinė temperatūra +11,8 °C). Dienos temperatūra retai viršija +14 °C. Laikotarpio be šalnų trukmė – 101 diena.

Gyvoji gamta
------------

Vyrauja tundra. 1974 m. sala pastelbta ornitologiniu draustiniu.

Karagos saloje auga alksniai, šermukšniai, žemosios pušys ir beržai.

Netoli salos gyvena stambi banginių populiacija. Salos pakrantėse kai kur galima aptikti šių gyvūnų kaulų, paliktų senų laikų banginių medžiotojų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 196
2. ↑  *Karagõs salà*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
| Pastrėvio herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2006-07-19* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Pastrėvio herbas** – Pastrėvio kaimo heraldinis simbolis.

Aprašas
-------

Sidabriniame skydo lauke žalias vandens malūno ratas su auksine ašimi, skydo galva mėlyna, atskirta debesiška linija.

### Simbolika

* Vandens malūnas – nuo viduramžių buvo žmogaus gyvybinės veiklos, kaimų bendruomenių bei kaimynų susitikimų vieta. Skandinavų mitologijoje malūnas – derlingumo, gausos simbolis.

Viduramžių mene dažnai vaizduojamas „gyvenimo ratas", kuris gali žmogų iškelti ir nusmukdyti, arba „laimės ratas", niekada nesustojantis ir permainingas. Kasdienėje kalboje dažnai vartojame posakius „ratas pasisuks" (pasikeis likimas) arba „sustabdyti istorijos ratą". Daugelyje pasaulio kultūrų ratas yra tobulumo, saulės simbolis. Ir Lietuvoje birželio pabaigoje per Rasos šventę nuo aukštumėlių paleidžiami degantys ratai, kad nusileidusi saulė ir vėl pakiltų kitą dieną.
* Sidabrinė skydo spalva – heraldikoje reiškia turtą, dorą, skaistumą ir nekaltybę, siejama su vandeniu – vienu iš visatos elementų.
* Žalia spalva – laisvės, grožio, džiaugsmo, sveikatos ir vilties įsikūnijimas, augmenijos spalva.

Istorija
--------

Heraldikos komisijoje kartu su seniūnijos atstovais svarstant naujo herbo idėjas buvo nuspręsta naujajame Pastrėvio herbe pavaizduoti vandens malūno ratą, kuris simbolizuotų nuo seno kaime buvusį malūną, elektros energijos gamybą, seniūnijoje esančius vandens telkinius.

Pastrėvio herbas patvirtintas 2006 m. liepos 19 d. LR prezidento dekretu Nr. 685

Nuorodos
--------

* Elektrėnų savivaldybės miestų ir miestelių heraldika Archyvuota kopija 2021-12-06 iš Wayback Machine projekto.
| **Lepista luscina**Apsauga: 4(I) – Nenustatyta |
| --- |
| *Lepista luscina* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Stirnabudė  *( Lepista)* |
| Rūšis: | Pilkšvarudė stirnabudė  *( Lepista luscina)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Pilkšvarudė stirnabudė** (lot. *Lepista luscina*, sin. *Lepista panaeola*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, stirnabudžių (*Lepista*) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

* **Augimo vieta**

Miškų pievos, pamiškės, parkai, tarp žolių.

* **Augimo laikas**

Ruduo, retai vasara.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė, ypač jos pakraščiai, vandeningai dėmėti.

Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 5–12 (15) cm skersmens, netaisyklingai paplokščia, matinė, su vandeningomis dėmėmis ties pakraščiais, kurie kartais užsirietę į viršų, rusvos spalvos. Lakšteliai tankūs, ploni, neplatūs, pusiau nuaugtiniai. Kotas 3–6×1–2 cm, kietas, kepurėlės spalvos. Trama gelsvai rusva, silpno medienos kvapo, nekarti. Sporos 5–6,5×3,5–5 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai kreminės, rusvos spalvos, silpno medienos kvapo, dygsta pavieniui, grupėmis, atvirose, žolėtose vietose. Valgoma. Saugoma.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 124 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Miliaria calandra**Apsauga: 4(I) – Nenustatyta |
| --- |
| Pilkoji starta (Miliaria calandra)Pilkoji starta (*Miliaria calandra*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Startiniai  *( Emberizidae)* |
| Gentis: | *Miliaria*  *( Miliaria)* |
| Rūšis: | Pilkoji starta  *( Miliaria calandra)* |

 |
| Binomas |
| ***Miliaria calandra***Linnaeus, 1758 |

**Pilkoji starta** (*Miliaria calandra*, sin. *Emberiza calandra*) – startinių (*Emberizidae*) šeimos paukštis.

Kūno ilgis 18 cm, svoris 42-64 g. Kūno viršutinė pusė pilkai rusva, išmarginta išilginėmis tamsiomis dėmėmis. Gerklė, krūtinė ir pilvas balsvi su rusvomis išilginėmis dėmelėmis. Snapas ir kojos gelsvi.

Lietuvoje dažna, šiauriniuose rajonuose retesnė. Gyvena laukuose, pakelėse. Lizdą suka ant žemės tarp žolių. Dėtyje 5-6 balsvi ar rausvi kiaušiniai, išmarginti dėmelėmis ir vingiuotais brūkšneliais. Peri 12-13 dienų. Po 9-10 dienų jaunikliai lizdą palieka. Išveda dvi vadas. Minta įvairiomis sėklomis, rečiau vabzdžiais.

Giesmė

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pilkoji starta** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Šiakait. *Comune di Sciacca* |
| --- |
| *Šiakos panorama* |
|  |
| 

ŠiakaŠiaka

37°30′33″ š. pl. 13°05′20″ r. ilg.﻿ / ﻿37.50917°š. pl. 13.08889°r. ilg.﻿ / 37.50917; 13.08889﻿ (Šiaka)Koordinatės: 37°30′33″ š. pl. 13°05′20″ r. ilg.﻿ / ﻿37.50917°š. pl. 13.08889°r. ilg.﻿ / 37.50917; 13.08889﻿ (Šiaka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Sicilija Sicilija |
| **Provincija** | Agridžento provincija |
|  |
| **Meras** | Fabrizio Di Paola |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 41 066  |
| **Plotas** | 190,30 km² |
| **Tankumas** (2010) | 216 žm./km² |
| **Altitudė** | 60 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 92019 |
| **Tel. kodas** | 0925 |
| **Tinklalapis** | www.comune.sciacca.ag.it |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Sokorso Šv. Marija |

**Šiaka** (it. *Sciacca*, lot. *Thermae Selinuntinae, Aquae Labodes*, gr. Θέρμαι) – Italijos miestas Sicilijoje, Agridžento provincijoje.

Istorija
--------

Miestas buvo įkurtas graikų V a. pr. m. e. kaip Selinuntės pirtys. Čia atvykę jie maudydavosi San Kalogero kalno, kuris yra už miesto, sieringuose šaltiniuose. Nežinoma ar Selinuntės nepriklausomybės laikais čia buvo miestas, bet šiais šaltiniais buvo naudojamasi nuo senų laikų. Romėnų laikais šie šaltiniai neprilygo šiaurėje buvusiom Imeresės pirtim. Nors Plinijus Vyresnysis teigė, kad romėnų kolonija buvo pietuose, tikima, kad jis klydo ir sumaišė Selinuntės pirtis su Imerese.

Dabartinis miestas buvo įkurtas IX a. saracėnų. Nors dėl pavadinimo netyla ginčai, manoma, kad jis kilo nuo arabiško žodžio *xacca* (شاقة), kuris reiškia vandenį. Saracėnai pastatė sienas ir išklojo gatvių grindinį, kurį išplėtė normanai.

Šiaka buvo ištikima Manfredui per Anžu invaziją. 1268 m. miestą apgulė Karolis I Anžu ir kitais metais užėmė. Po Sicilijos mišparų Šiaka tapo nepriklausoma komūna. Per Angevinų ir Aragono karus miestas buvo apgultas daugybę kartų. Peralta šeima užėmė jame valdžią po karo ir iš Sicilijos karaliaus gavo teisę kalti savo monetas. Kitus kelis šimtmečius mieste vyko rietenos tarp Luna ir Perolo šeimų, per kurias gyventojų skaičius sumažėjo dvigubai. 1647 m. nuskurdęs miestas sukilo prieš ispanų valdžią.

Miestai partneriai
------------------

* Brazilija Salvadoras, nuo 2001 m.
* Turkija Kyršehiras, nuo 2011 m.
* Turkija Mustafakemalpaša, nuo 2011 m.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ieva Švarcaitė** |
| --- |
| Gimė | 1939 m. balandžio 18 d. (84 metai)Norkiai, Vaiguvos apylinkė, Kelmės rajonas |
| Tėvai | Mykolas Švarcas ir Marijona Švarcienė |
|  |
| Veikla | gamtos mokslų daktarė, esperantininkė |
|  |
| Alma mater | Lietuvos universitetas, 1973 m. |

**Ieva Švarcaitė** (1939 m. balandžio 18 d. Norkių k. Vaiguvos apylinkėje, Kelmės r.) – gamtos mokslų daktarė, esperantininkė.

Biografija
----------

Pokario metais mokėsi Vaiguvos septynmetėje mokykloje, po to – Kelmės vidurinėje mokykloje ir Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultete.

Baigusi universitetą 1962 m. grįžo į gimtąjį Kelmės rajoną mokytojauti. Pirmoji darbovietė buvo Kražių vidurinė mokykla (1962–1963 m.), vėliau – Kelmės vidurinė mokykla (1963–1965 m.).

Nuo 1966 m. pradėjo mokslinį tiriamąjį darbą Vilniaus universitete. 1966–1979 m. taip pat dirbo Geologijos valdybos prie LTSR Ministrų Tarybos sistemoje (naftos žvalgybos ekspedicija, kompleksinė geologijos ekspedicija) geologe, geomorfologe, geologinio biuro viršininke.
Nuo 1973 m. – gamtos mokslų daktarė.

1976 m. skaitė mokslinį pranešimą tarptautiniame geografų kongrese Maskvoje ir buvo išrinkta (vienintelė iš Lietuvos) geografinės terminologijos tarptautinės komisijos nare, nes mokėjo kelias užsienio kalbas. Kaip mokslininkė dalyvavo mokslinėse ekspedicijose įvairiose TSRS vietose: Kryme, Kaukaze, Karpatuose, Urale, Pamyre, Tian-Šanyje, Altajuje ir kitur.
Per visą sovietinį laikotarpį nepriklausė jokiai partijai bei organizacijai.

Nuo 1979 m. – Vilniaus universiteto darbuotoja.
Ne kartą atstovavo Lietuvai tarptautiniuose kongresuose. Lietuvoje ir už jos ribų išspausdinta daugiau kaip 50 jos darbų. Skaito ir rašo dešimčia Europos kalbų: anglų, vokiečių, prancūzų, italų bei tarptautine esperanto kalba.
Nuo 1989 m. yra Lietuvos mokslininkų sąjungos narė, nuo 1991 m. – Lietuvių katalikų mokslo akademijos tikroji narė, o nuo 1992 m. – Tarptautinės mokslų akademijos narė San Marine (Italija).
1992 m. susigrąžino tėvų žemę, kuri tapo puikia moksline laboratorija, kurioje sprendžiami įvairiausi agrariniai klausimai, po atviru dangumi.
Nuo 1994 m. – savarankiška ūkininkė Kelmės rajone, Vaiguvos apylinkėse.
| Ukmergės herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 1992-05-27* |
|  |
|  *LSSR priimtas ~1970* |
|  |
|  *LDK priimtas 1792-05-22* |
|  |
| Ž • A • R |

**Ukmergės herbas** – vienas Ukmergės miesto ir savivaldybės heraldinių atributų.

Aprašas
-------

Sidabriniame lauke žydra papėde šviesiai rudas mūrinis dviejų aukštų namas raudonu stogu, heraldinė dešinioji namo pusė atstatyta, kairioji - apgriuvusi, apaugusi krūmeliais. Ant namo skydo centre raudona širdis, viršutiniame lauko trečdalyje atversta sidabrinė knyga, dengianti dalį namo stogo. Dešiniajame knygos lape - rožės šakelė su raudonais žiedlapiais ir žaliais lapais, kairiajame lape - raudonas žingsniuojantis saugantis jautis.

Simbolika
---------

Herbo simbolika sudėtinga, atspindi tuometinę politinę situaciją. Iš griuvėsių kylantis namas – per reformas pradedantis atgyti miestas. Knyga – miestui suteiktos laisvės. Raudonas veršis – Poniatovskių giminės simbolis. Raudona rožė, veikiausiai, susijusi su tuometinio miesto vaito Juozapo Kučevskio heraldika. Širdis – Dievo meilė, džiaugsmas gavus miesto teises.

Istorija
--------

Pirmąjį herbą 1792 m. Ukmergei patvirtino Lenkijos ir Lietuvos karalius Stanislovas Augustas Poniatovskis, o pakartotinai – 1992 m. gegužės 27 d. LR AT pirmininkas Vytautas Landsbergis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Herbas, vardo kilmė. Ukmerge.lt (tikrinta 2022-04-01).
2. ↑
| **Gallinula chloropus** |
| --- |
| Nendrinė vištelė (Gallinula chloropus)Nendrinė vištelė (*Gallinula chloropus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Gerviniai paukščiai  *( Gruiformes)* |
| Šeima: | Višteliniai  *( Rallidae)* |
| Gentis: | Nendrinės vištelės  *( Gallinula)* |
| Rūšis: | Nendrinė vištelė  *( Gallinula chloropus)* |

 |
| Binomas |
| ***Gallinula chloropus***Linnaeus, 1758 |

**Nendrinė vištelė** (*Gallinula chloropus*) – vištelinių (*Rallidae*) šeimos paukštis. Mažesnė už laukį. Galva, kaklas ir pilvinė pusė tamsiai pilki, viršus – juosvai rusvas. Šonuose balti dryžiai. Pauodegys baltas, kuris matomas kai paukštis plaukiodamas linkčioja galvą ir kilnoja uodegą. Kaktos plokštelė ir snapo pamatas raudoni. Snapo viršūnė žalsvai geltona. Kojos gana ilgos, žalsvos, be plaukiojamųjų skiaučių. Jauniklių viršutinė kūno pusė rusva. Gerklė balsva. Kaklas ir krūtinė šviesiai pilki. Kaktos plokštelė ir snapas rusvai gelsvi. Atpažįstami trys amžiaus tipai: juvenilis, pirmų metų ruduo/antrų metų pavasaris (tuo metu paraudonuoja akys) ir suaugę paukščiai.

Paplitusi „beveik visame pasaulyje". Lietuvoje vietomis dažna, kitur reta. Aptinkama balandžio – spalio mėn. Gyvena gausiai apaugusiuose vandens telkiniuose. Slapstosi tankioje augalijoje. Skleidžia garsų balsą „kruuu", o susišaukia „dak dak". Lizdą krauna žolių tankynėse. Deda 6-10 rausvai pilkų su smulkiomis rudomis dėmėmis kiaušinių. Peri apie 20 dienų. Išveda vieną vadą (gegužės – birželio mėn.). 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nendrinė vištelė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* JauniklisJauniklis
* Suaugęs paukštisSuaugęs paukštis
* Suaugęs paukštisSuaugęs paukštis
* Juvenil.Juvenil.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Javier Blasco-Zumeta & Gerd-Michael Heinze. Common Moorhen. pdf Archyvuota kopija 2021-07-20 iš Wayback Machine projekto.
| Ukmergėlė |
| --- |
|  Ukmergėlė srūva į Šventąją kirsdama dviračių taką |
| **Ilgis** | 7,9 km |
| **Baseino plotas** | 21,3 km² |
| **Žiotys** | Šventoji |
| **Šalys** | Lietuva |

**Ukmergėlė** arba ***Vilkmergėlė*** – upė Ukmergės rajone, Šventosios dešinysis intakas esantis už 39,9 km nuo žiočių. Upės kodas LR upių klasifikatoriuje – 12211080, ilgis – 7,9 km, baseino plotas – 21,3 km².

Tiltelis per Ukmergėlę.
Ištakos yra ties Obelių ežeru, iš kur teka pietų kryptimi link Ukmergės.
Žemupyje prateka Ukmergės piliakalnį. Kadangi miesto piliakalnis turi archeologinę, istorinę, rekreacinę vertę, jo aplinka 2012 m. buvo sutvarkyta neatpažįstamai: Ukmergėlės upelio šlaitai iškloti lauko akmenimis, per upelį nutiestas arkos tipo, akmenimis dekoruotas tiltelis. Į Šventąją Ukmergėlė srūva kirsdama naująjį dviračių taką.

Etimologija
-----------

Manoma, kad nuo upėvardžio kilo Ukmergės vardas, kuris senesniuose šaltiniuose žinomas kaip *\*Vilk(a)mergė*. Todėl upės pirmine lytimi irgi galima laikyti šį pavadinimą. Upėvardį sudaro du dėmenys: *vilk-* siejama su gyvūno pavadinimu *vilkas*, o *merg-* su „šlapyne, bala" (plg. liet. *marga, merga, mirga* „lėtas lietus", liet. *merglynas* „klampynė", av. *marγā* „pieva" ir kt.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ukmergės piliakalnis
2. ↑
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Šventosios intakai
* Ukmergėlė *Gamtos kataloge*
* Ukmergėlė *LR upių klasifikatoriuje*
Koordinatės: 55°14′58″š. pl. 24°45′48″r. ilg.﻿ / ﻿55.249389°š. pl. 24.763426°r. ilg.﻿ / 55.249389; 24.763426

Ištuštėję senieji teismo rūmai, 2014 m.
**Ukmergės rajono apylinkės teismas** – bendrosios kompetencijos apylinkės teismas, nagrinėjantis civilines ir baudžiamąsias bylas bei jo kompetencijai įstatymų priskirtas administracinių teisės pažeidimų bylas. 6 teisėjai. Teritorija – Ukmergės rajono savivaldybė. Adresas: Vytauto g. 109, Ukmergė.

Istorija
--------

Ukmergės rajono apylinkės teismas po gyvsidabrio skandalo išsikėlė į Ukmergės rajono policijos komisariato patalpas. Nuo 2012 m. gruodžio iki 2013 m. kovo tuometiniame Ukmergės rajono teismo pastate per kelis kartus surinkti beveik 3 kg gyvsidabrio. Į sienas įsigėrusių nuodingų garų koncentracija leistinas normas viršijo tūkstančius kartų. 40 čia dirbančių teisininkų nustatytas lengvo laipsnio lėtinis apsinuodijimas gyvsidabriu. Valstybė išmokėjo vienkartines pašalpas prokurorams, advokatams, teisėjams ir teismo darbuotojams. Buvę ir esami teismo darbuotojai 2015 m. valstybei pateikė 7 mln. eurų ieškinį dėl patirtos žalos.

1786 metų statybos teismo pastatas miesto centre 2021 m. parduotas aukcione.

Vadovybė
--------

* Teismo pirmininkė Edita Zarambienė

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Ukmergėje parduotas buvęs teismo pastatas, kuriame buvo rasta 3 kg gyvsidabrio *sa.lt*

Nuorodos
--------

* Rajono apylinkės teismo inf. („Infolex" tinklavietė)

Vilniaus apygardos teismo teritorijoje esantys apylinkės teismai

Druskininkų |
Visagino |
Ignalinos |
Molėtų |
Šalčininkų |
Širvintų |
Švenčionių |
Trakų |
Ukmergės |
Varėnos |
Vilniaus rajono |
Vilniaus miesto 1-asis |
Vilniaus m. 2-asis |
Vilniaus m. 3-asis |
Vilniaus m. 4-asis |
Zarasų
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Holokausto neigimas** (angl. *holocaust denial*) – konspiracinis tikėjimas, kad II pasaulinio karo metais masinės žydų žudynės (holokaustas) iš tiesų nevyko. Teorijos palaikytojai neigia kad:

* Nacių vyriausybė leido kryptingai prieš žydus, romus ar jų kilmės asmenis nukreiptus įstatymus, kurių galutinis tikslas – šių tautinių grupių išnaikinimas.
* Naciai ir jų sąjungininkai išžudė virš penkių milijonų žydų kilmės žmonių.
* Egzistavo specialios mirties stovyklos su specialia įranga (dujų kameromis, krematoriumais) masiniam žmonių žudymui.

Papildomai, holokausto, kaip istorinio fakto pripažinimas yra aiškinamas pasauliniu žydų sąmokslu. Todėl holokausto neigimas yra laikomas antisemitine sąmokslo teorija, o kai kuriose valstybėse net draudžiamas kaip tautinės nesantaikos kurstymas.

Holokausto neigėjai nepripažįsta termino „neigimas" šiame kontekste, ir save vadina **holokausto peržiūrėtojais** (angl. *revisionists*). Tačiau jų negalima painioti su tikrais revizionistais, mokslininkais, kurie naudodami mokslinę metodologiją ir istorinius šaltinius tiria ir tikslina su holokaustu susijusias istorines detales.
Koordinatės: 55°22′21″ š. pl. 25°2′34″ r. ilg.﻿ / ﻿55.37250°š. pl. 25.04278°r. ilg.﻿ / 55.37250; 25.04278


| Staškūniškio tvenkinys |
| --- |
| Staškūniškio tvenkinio užtvanka nuo vakarinės pusės |
| Vieta | Lietuva (Anykščių rajonas) |
| Plotas | 0,189 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,72 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,4 m |
| Didžiausias gylis | 4,5 m |
| Įteka | Judinys, bevardis upelis |
| Išteka | Judinys |

**Staškūniškio tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Anykščių rajone, 9,5 km į pietryčius nuo Kavarsko, Staškūniškio gyvenvietės pietrytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Judinio upę (Šventosios intakas) 13,4 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,59 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 119,9 m. Rytinis ir pietinis krantai aukšti, vietomis apaugę miškeliais. Aplink tvenkinį plyti pievos ir dirbami laukai. Šalia įsikūręs Luciūnų kaimas.

Tvenkinys įrengtas 1990 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Pikelių herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2019-01-14* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Pikelių herbas** – pagrindinis Pikelių miestelio (Mažeikių rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

Aprašas
-------

Mėlyname lauke pavaizduotos dvi suremtos auksinės gegnės su kryžiumi viršuje, ant dvigegnio pusių – po sidabrinį vienas į kitą atgręžta balandį.

Simbolika
---------

Kuriant Pikelių herbą, norėta atspindėti medinio baroko išskirtinę Lietuvos bažnyčią. Pikeliams puikiai tiko – barokinė garbingoji antrojo pogrupio figūra – gegnė, primenanti stogą, ir lotyniškas kryžius, kuris įprasmina Lietuvos bažnyčią išsiskiriančia puošniu barokiniu interjeru.

Du balandžiai atspindi, „gerąją žinią", bendruomeniškumą, ir kartu siejasi su Pikelių daugiskaitiniu pavadinimu. Simbolikoje balandžiai atspindi draugiškumą, taiką, meilę, gausėjimą. Pasirinkta mėlyna herbo spalva simbolizuoja dieviškąją išmintį, ištikimybę, pastovumą, sąžiningumą.

Istorija
--------

Herbas patvirtintas 2019 m. sausio 14 d. LR Prezidentės dekretu Nr. 1K-1518. Etalono autorius – Arvydas Každailis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pikelių herbas. Pikeliai.lt (tikrinta 2021-09-02).
2. ↑  LR Prezidento dekretas Nr. 1K-1518
3. ↑  Neringa Švelnienė. Nuo šiol ir Pikeliai turės savo vėliavą ir herbą. 2019-01-24, Santarve.lt (tikrinta 2021-09-02).
|  |
| --- |
| Natalia Gordienko |
|  
Natalia Gordienko su Arsenie Todiraş 2006 m. Eurovizijoje Atėnuose |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Natalia Gordienko |
| Gimė | 1987 m. gruodžio 11 d. (35 metai)  Kišiniovas, Moldavija |
| Kilmė | Moldavijos vėliava Moldavija |
| Veikla | profesionali šokėja, dainininkė |

**Natalia Gordienko** (ukr. *Наталя Гордієнко*; g. 1987 m. gruodžio 11 d. Kišiniove) – ukrainiečių kilmės Moldovos profesionali šokėja ir dainininkė.

Gimė 1987 metais Kišiniove, architektų šeimoje. Dainavo mokyklos chore. Ji taip pat baigė fortepijono studijas muzikos mokykloje ir 10 metų šoko mokyklos šokių ansamblyje. Nuo 15 metų dalyvauja dainų konkursuose. Ji laimėjo tris nacionalinius ir šešis tarptautinius konkursus.

2006 metais su Arsenium (grupės O-Zone narys) ir Connect-R atstovavo Moldovai su daina „Loca" 2006 m. Eurovizijos dainų konkurse. Jame užėmė 20 vietą su 22 taškais.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Natalia Gordienko** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Myspace puslapis

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Zdob şi Zdub  *„Bunica Bate Doba"*** |  **Moldavijos atstovė Eurovizijoje  (su Arsenium ir Connect-R)**2006 | Po to:**Natalia Barbu  *„Fight"*** |
**Nasro Boucharebas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Nasro Mohamed Akcem Bouchareb |
| Gimimo data | 1994 m. sausio 29 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Portugalija |
| Ūgis | 186 cm |
| Svoris | 78 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2017–2019 2017–2019  2019–2020  2020–2021 | Kauno „Stumbras"  → Stumbras B  UR La Louvière Centre  CD Alcains | 48 0(10) ? 00(?) 3 00(1) ? 00(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 19 rugsėjo 2019. |

**Nasras Mohamedas Akdžemas Bušarebas** (*Nasro Mohamed Akcem Bouchareb*; g. 1994 m. sausio 29 d.) – iš Šiaurės Afrikos kilęs Prancūzijos futbolininkas, rungtyniaujantis puolėjo pozicijoje. Atstovavo Kauno „Stumbro" klubui.

Karjera
-------

Iš Alžyro kilęs žaidėjas. Pasižymi greičiu ir gera kamuolio valdymo technika.

2017 m. vasario mėn. tapo Kauno „Stumbro" nariu.

2017 m. A lyga sužaidė 13 rungtynių ir pasižymėjo dviem įvarčiais.

2017 m. Lietuvos futbolo taurės finale pelnė vienintelį rungtynių įvartį ir tapo šio finalo didvyriu. 84 minutę smūgiu į vartų dešinį kampą pelnė lemiamą įvartį ir padėjo komandai iškovoti pirmąjį trofėjų klubo istorijoje.

2018 m. A lyga pirmenybėse sužaidė 28 rungtynes, pelnė šešis įvarčius.

2019 m. pranešta, kad žaidėjas paliko komandą.

2019 m. antroje pusėje žaidė Belgijoje už Union Royale La Louvière Centre ekipą.

Pasiekimai
----------

* 2017 m. LFF taurės laimėtojas (lemiamo ir vienintelio įvarčio autorius).

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2018-11-15 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2018-11-15 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
Palydovinė Seros Koloradoso nuotrauka – šviesus telkinys viršuje – Los Barealesas, žemiau – Mari Menukas
**Seros Koloradosas** (isp. *Cerros Colorados* – „spalvingosios kalvos") – hidroelekrinių ir užtvankų kompleksas Argentinoje, šiaurės Patagonijoje, Neukeno provicijoje, Neukeno upės žemupio slėnyje. Komplekso statybos pradėtos 1969 m. o užbaigtos ir inauguruotos 1980 m. Komplekso tvenkinių plotas 607 km², tūris 43,4 km³.

Kompleksą sudaro 4 užtvankos – Portesuelo Grandė, Loma de la Lata, Planisie Banderita ir El Čanjaras. Kaip tvenkiniai panaudotos dvi natūralios įdubos – Los Barealesas ir Mari Menukas. Portesuelo Grandės užtvanka didžiąją Neukeno upės vandens dalį nukreipia į Los Barealesą. Iš jo per Loma de Latos užtvanką vanduo patenka į Mari Menuko tvenkinį. Jo vandens lygis 69 m aukštesnis už upės. Planicie Banderita veikia hidroelektrinė su 243 MW galios turbinomis, pagaminanti 1512 GWh elektros per metus. 10 km žemiau įrengta nedidelė apsauginė El Čanjaro užtvanka.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 387

Komplekso schema
Koordinatės: 55°56′19″š. pl. 23°38′09″r. ilg.﻿ / ﻿55.938612°š. pl. 23.635716°r. ilg.﻿ / 55.938612; 23.635716

|  Stačiūnų koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Pakruojo rajonas |
| **Gyvenvietė** | Stačiūnai |
| **Adresas** | Malūno g. 16 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Stačiūnų koplyčia** – katalikų koplyčia, stovinti Stačiūnų kaimo kapinėse, Lygumų seniūnijoje, Pakruojo rajone, šalia kelio  **2914**  Bitaičiai–Degučiai–Stačiūnai–Pavėzgiai , kairiajame Obelės krante. Koplyčia uždaryta, supama gausių palaidojimų, tarnauja sandėliu veikiančių kapinių reikmėms.

Statinys liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, užsibaigia trisieniu – apside. Priekiniu fasadu orientuotas į šiaurės vakarus – priekyje stovinčią Stačiūnų Šv. Lauryno bažnyčią. Senoji kapinių dalis aptverta akmenų mūro tvora.

Istorija
--------

Dabartinė medinė bažnyčia stovi nuo 1811 m. Stačiūnų parapija tapo savarankiška nuo Lygumų parapijos 1911 m. Apie kapinių koplyčios pastatymo metus nežinoma. Dar nuo sovietmečio joje nebuvo atliekamos bažnytinės apeigos.

* Koplyčia 2015 m.Koplyčia 2015 m.
* Kapinių vartai priešais senąją mūro tvorąKapinių vartai priešais senąją mūro tvorą

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stačiūnų koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Lygumai. Stačiūnai (*versme.lt*)
**Nenugalimasis**| 
Pirmojo leidimo viršelio aplankas |
| **Autorius** | Stanislavas Lemas |
| **Šalis** | Lenkija |
| **Žanras** | Mokslinė fantastika |
| **UDK:** | 821.162.1-31 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Niezwyciężony |
| **Šalis** | Lenkija |
| **Kalba** | lenkų |
| **Leidykla** | Wydawnictwo MON  |
| **Išleista** | 1964 m. |
| **Puslapių** | 316 |
| **OCLC:** | 1150663358 |
| **Pirmasis lietuviškas leidimas** |
| **Pavadinimas** | Nenugalimasis |
| **Leidykla** | Vaga |
| **Serija** | Drąsiųjų keliai |
| **Išleista** | 1967 m. |
| **Vertėjas** | Kazys Skudavičius |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 165 |
| **OCLC:** | 899837614 |

**Nenugalimasis** (lenk. *Niezwyciężony*) – lenkų rašytojo Stanislavo Lemo mokslinės fantastikos romanas, išleistas 1964 m. Jame nagrinėjamos spiečiaus intelekto, mechaninės evoliucijos ir mikrobotų idėjos.

„Nenugalimasis" yra išplėtotas iš apsakymo, išleisto rinkinyje „Nenugalimasis ir kitos istorijos" (lenk. *Niezwyciężony i inne opowiadania*).

Kūrinyje „Nenugalimasis" yra kosminio laivo pavadinimas. Šiuo laivu į neištyrinėtą planetą atskridusi ekspedicija mėgina ištirti kito kosminio laivo – „Kondoras" – žuvimo aplinkybes.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

* Kūrinio aprašymas oficialioje S. Lemo svetainėje (angl.)