recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Siaurasis geležinkelis Žydkiemis–Rūtelė |
|  |
| Vieta |
| **Šalys** |  Vokietijos imperija, Oberostas |
| **Miestai** | Žydkiemis – Rūtelė |
| Pagrindinė informacija |
| **Tipas** | siaurukas |
| **Statybų pradžia** | 1915 m. |
| **Uždarymas** | (?) |
| Techninė informacija |
| **Vėžė** | 600 mm |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

Geležinkelio trasa, užnešta ant kaizerinės Vokietijos karinio žemėlapio
**Siaurukas Žydkiemis–Rūtelė**, vok. *Die Heeresfeldbahn Szittkehmen–Rutka-Tartak* – 600 mm pločio vėžės siaurasis geležinkelis, nutiestas ir eksploatuotas Pirmojo pasaulinio karo metais kaip vokiečių karinis lauko (vok. *Heresfeldbahn*) bėgių kelias tarp Žydkiemio (Rytprūsiai) ir Oberostui priklausančios Rūtelės (dab. Rutka-Tartak vietovė Lenkijoje).

Istorija
--------

Po pergalės Mazūrijos žiemos kautynėse Vokietijos karinė vadovybė ėmėsi stiprinti savo pozicijas pietiniuose Rytprūsiuose: buvo suplanuota sujungti platųjį geležinkelį Gumbinė–Tolminkiemis–Žydkiemis su plačiuoju Užnemunės geležinkeliu. Tuo tikslu numatyta nutiesti karinį *Trečiąjį transporto koridorių* – siaurąjį geležinkelį iš Žydkiemio per Kalvariją į Šeštokus.

Geležinkelio tiesimo darbai buvo pradėti 1915 m. pavasarį ir tų pačių metų liepos mėn. trasa atkeliavo į Rūtelės kaimą. Vėliau darbai sulėtėjo ir šis bėgių kelias, pasak vokiečių žemėlapių, 1916 m. buvo pasiekęs tik miškus prie Pašešupės kaimo (dab. Lenkija).

1918 m. pabaigoje kaizerinės Vokietijos kariuomenė paliko Oberostą. Koks buvo tolimesnis šio geležinkelio likimas istorikams nėra žinomas.

Tiesiamas geležinkelis nuotraukose
----------------------------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Siaurasis geležinkelis Žydkiemis–Rūtelė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

* Stefan Fründ. *Beiträge zur ostpreußischen Eisenbahngeschichte: Die Heeresfeldbahn Szittkehmen–Rutka-Tartak*
* *36. Mehlkehmen, 1917 – Feldmäßig hergestellte Fliegerkarte* – Nur für den Dienstgebrauch – 1:200.000
* *Daty otwarcia linii kolejowych oraz dobudowy drugich torów w województwie warmińsko-mazurskim, Okręgu Kaliningradzkim (Rosja) oraz Rejonie Kłajpedy (Litwa)*
* Mauro Bottegal. *Ferrovie portatili della Prima Guerra Mondiale* – Lulu, 2019; psl. 87
Betamax videokasetė
**Betamax** (arba tiesiog **Beta**) – analoginio vaizdo videokasetės su magnetine juosta formatas, sukurtas įmonės „Sony" ir Japonijoje išleistas 1975 m. gegužės 10 d.

Videokasetės fiziniai matmenys yra 156 × 96 × 25 mm. Joje talpinama 12,7 mm pločio videojuosta, kuri yra panaši į ankstesnį profesionalų 19 mm pločio juostos U-matic formatą. Betamax buvo vienas iš dviejų pagrindinių videokasečių formatų XX a. 9-ajame dešimtmetyje. Arši kova tarp leidėjų „Sony" ir „JVC" privedė prie to, jog įsiplieskė vadinamasis videokasečių formatų karas. Nors Betamax buvo techniškai pranašesnis už „JVC" platintą VHS formatą, jis galop buvo nustelbtas pastarojo. Tam didelį vaidmenį turėjo „Sony" nenoras sumažinti Betamax kasečių videoleistuvų kainų. Visgi formatas dar buvo naudojamas iki 2016 m.

Techniniai duomenys
-------------------

* **Fiziniai matmenys:** 156 × 96 × 25 mm
* **Videojuostos plotis:** 12,7 mm
* **Nominalus kasetės greitis:** 1,873 cm/s (PAL)
* **Įrašo trukmė:** iki 215 min. Standartinė įrašo trukmė PAL regionui (L-750) – 195 min. (3 val. 15 min.)
* **Signalo pralaidumas:** apytiksliai 3,2 MHz
* **Horizontali raiška:** 250 TV linijų. SuperBeta Pro režimas (modelis Sony SL-HF950) gali pasiekti 280 TV linijų
* **Vertikali raiška:** 525 (486 matomų) arba 625 (576 matomų) linijų

Taip pat skaitykite
-------------------

* VHS
* Video 2000
* Laserdisc
* Blu-ray Disc
* HD DVD

Šaltiniai
---------

1. ↑  McDonald, Paul (2007-08-06). *Video and DVD Industries*. British Film Institute. p. 33. ISBN 9781844571673. Nuoroda tikrinta 2012-06-06.
2. ↑  „Betamax". Pcmag.com. 1994-12-01. Suarchyvuotas originalas 2009-06-08. Nuoroda tikrinta 2012-09-16.
3. ↑  „Beta Video Cassette and Micro MV Cassette Tape End of Shipment Announcement". *Sony Japan*. Sony. 2015-11-10. Nuoroda tikrinta 2015-11-10.
| Pajūrio tiltas |
| --- |
|  |
| Tilto profilis, 2011 m. |
| 

Pajūrio tiltasPajūrio tiltas

55°26′42″š. pl. 22°01′16″r. ilg.﻿ / ﻿55.445038°š. pl. 22.020987°r. ilg.﻿ / 55.445038; 22.020987﻿ (Pajūrio tiltas)Koordinatės: 55°26′42″š. pl. 22°01′16″r. ilg.﻿ / ﻿55.445038°š. pl. 22.020987°r. ilg.﻿ / 55.445038; 22.020987﻿ (Pajūrio tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Pajūris,Šilalės raj. |
| **Kerta** | Jūrą |
| **Ilgis** | 80 m |
| **Plotis** | 7 m |
| **Pastatytas** | 1971 m. |
| **Nugriautas** | 2022 m. |
| **Konstrukcija** | sijinis tiltas |

**Pajūrio tiltas** - gelžbetoninis kelio  **165**  Šilalė–Šilutė  tiltas per Jūros upę Pajūrio miestelyje, Šilalės rajono savivaldybėje. Senasis medinis tiltas stovėjo truputį aukščiau upe nei dabartinis. Miestelio centre, prie bažnyčios, yra tiltas per Nemylos upelį.

Tiltas per Jūrą pastatytas 1971 m. Jis karpytos sistemos, surenkamasis, trijų tarpatramių, kurie perdengti 22,25 m ilgio sijomis. Skersiniame tilto pjūvyje – penkios sijos Krantinės atramos polinės, tarpinės – monolitinės, apvalios, vienstulpinės, įrengtos ant polinių pamatų.

Rekonstrukcija
--------------

2021 m. Lietuvos automobilių direkcija, išanalizavusi susidariusią situaciją ir siekdama užtikrinti eismo dalyvių saugumą, priėmė sprendimą rinktis laikino tilto automobilių transporto ir pėsčiųjų eismui įrengimą vietoje anksčiau numatyto eismo apylanka. Vėliau Direkcija savo sprendimą pakeitė. 2022 m. kovo mėn. eismas tiltu buvo visiškai sustabdytas ir nukreiptas į artimiausią Žvingių tiltą rajoniniais žvyrkeliais  **4103**  Pajūris–Didkiemis  ir  **4113**  Bikavėnai–Žvingiai–Spraudaičiai  per 12 km ilgio apylanką Pajūris–Spraudaičiai–Žvingiai–Bikavėnai–kelias KK165. Pėstiesiems įrengtas laikinas lieptas. Senasis tiltas išmontuotas, pradėta naujų konstrukcijų statyba. Rangovas UAB „Kvėdarsta" statybos darbus suplanavo baigti iki 2022 m. gruodžio 1 d. Rekonstrukcijos techninį darbo projektą parengė UAB "SRP Projektas".

* Naujo tilto statyba. Vaizdas į PajūrįNaujo tilto statyba. Vaizdas į Pajūrį
* Pėsčiųjų lieptas šalia statybvietėsPėsčiųjų lieptas šalia statybvietės
* Užbaigtas naujas tiltasUžbaigtas naujas tiltas
* Nauja statinio konstrukcijaNauja statinio konstrukcija

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pajūrio tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Henrikas Adolfas Kebeikis. *Žvilgsnis į Lietuvos tiltus*. Tiltas per Jūrą Pajūryje kelio Šilalė–Šilutė 14,7 km
2. ↑  Pajūrio tilto remonto darbų metu bus pastatytas laikinasis tiltas *silale.lt*
3. ↑  Pajūrio tiltas vėl pakibo ant pažadų plauko? *silales-artojas.lt*
4. ↑  Nuo kovo 15 d. eismas tiltu per Jūrą Pajūrio miestelyje bus visiškai sustabdytas *silale.lt*
5. ↑  Automobilių eismas tilto per Jūrą rekonstravimo darbų metu bus draudžiamas *silale.lt*


| Artimiausi tiltai per Jūrą |
| --- |
| prieš srovę: | **Pajūrio tiltas** | pasroviui: |
| Pajūralio tiltas | Žvingių tiltas |
Koordinatės: 55°27′34″š. pl. 26°17′55″r. ilg.﻿ / ﻿55.459406°š. pl. 26.298553°r. ilg.﻿ / 55.459406; 26.298553

|  Grybėnų koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Ignalinos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Grybėnai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | XX a. pr. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Grybėnų koplyčia** – neveikianti kapinių koplyčia Grybėnuose, Kazitiškio seniūnijoje, Ignalinos rajone. Koplyčia stūkso kaimo pakraštyje, 0,5 km į pietvakarius nuo kelio  **1406**  Naujasalis–Grybėnai–Naujasis Daugėliškis , veikiančių kapinių apsuptyje.

Koplyčia 2017 m.
Koplyčios viduje (iki remonto)

Istorija
--------

Pirmoji koplyčia Grybėnuose buvo minėta 1859 m. carinės Rusijos gyvenamųjų vietovių surašyme. Senųjų gyventojų prisiminimu, senosios koplyčios vietoje I pasaulinio karo metais kitą pastatė karo pabėgėliai nuo Vidžių. 

Vilniaus vyskupijos bažnyčių ir koplyčių sąraše Grybėnų kapinių koplyčia nuo 1928 m. minėta nuolat. Ją aptarnaudavo kunigai iš Kazitiškio ir Daugėliškio. Nuo 1939 m. Grybėnai buvo prijungti prie Kazitiškio parapijos. Prieš II pasaulinį karą koplyčia remontuota kunigo  Vinco Bobino (1885–1945) rūpesčiu. Su parapijiečių pagalba ji buvo šiek tiek patvarkyta, nudažytos vidaus sienos.

Būklė
-----

Ilgą laiką koplyčia atrodė varganai, daugelį metų nematė remonto. Apsaugota patikimu stogu, geros būklės pjautų rastų sienomis. Neišlikę bažnytinės paskirties daiktų. Tarnauja kaip vieta saugoti kapinių inventoriui, nukeltiems kryžiams.

2021 m. duomenimis, senoji koplyčia buvo pasikeitusi neatpažįstamai: restauruotas fasadas, atnaujinti ir šviesiai nudažyti langai, uždėtas naujas stogas, atlikta vidaus apdaila ir kt. Atliktų darbų iniciatorius – Juozas Kaubrys, talkino ir rėmė kaimo žmonės.

Literatūra
----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Grybėnų koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Romutis Matkevičius (Matusa), Kazimieras Paulavičius. *Koplyčios. Grybėnai*. Mūsų Ignalina, 2014-07-22.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Grybėnų kaimo bendruomenė. Geri darbai Archyvuota kopija 2023-01-13 iš Wayback Machine projekto. *grybenai.lt*
|  |
| --- |
| Fonų kalba*Fɔ̀ngbè* |
| Kalbama | Beninas, Nigerija, Togas |
| Kalbančiųjų skaičius | 1,7–1,9 mln. |
| Kilmė |  Nigerio–Kongo
  Atlanto–Kongo
   Voltos–Nigerio
    kva
     gbė
     **fonų** |
| Rašto sistemos | lotyniškas raštas |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Benino vėliava Beninas (regioninė) |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-2 | fon |
| ISO 639-3 | fon |
| Geografinis paplitimas |
|  |
|  Vikipedija **Fonų kalba** |

**Fonų kalba** (*fɔ̀ngbè*) – Vakarų Afrikos kalba, priskiriama Nigerio–Kongo kalbų šeimai, gbė kalbų šakai. Vartojama fonų tautybės žmonių daugiausia pietų Benine (Porto Novas, Kotonu, Abomėjus), aplinkinėse Nigerijos teritorijose, vietomis Toge. Kalbančiųjų skaičius – 1,7–1,9 mln. žmonių.

Išskiriama >50 fonų tarmių. Labai artima gunų, genų kalboms. Kalba toninė. Sintaksinė sistema – SVO.

Fonų kalba mokoma mokyklose, vartojama administracijoje, religinėse apeigose, versle, spaudoje, televizijoje. Fonų žodžiai vartojami vudu tikėjime. Benine turi nacionalinės kalbos statusą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Fon*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
2. ↑  fon Duomenys apie kodu „fon" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
3. ↑  Fon (Fɔngbè), *omniglot.com*
Julie Zahra
**Julie Ann Zahra** (g. 1982 m. Maltoje) – Maltos dainininkė. 2004 metais su atlikėju Ludwig Galea atstovavo Maltai 2004 m. „Eurovizijos" dainų konkurse Stambule, Turkijoje. Tais metais duetas atliko dainą „On Again… Off Again", kuri finale užėmė 12-ą vietą. 2015 m. „Eurovizijos" finale paskelbė Maltos balsavimo rezultatus.

Julie aktyviai muzikuoja nuo mažens. Ji dalyvavo daugybėje vietinių ir tarptautinių festivalių, taip pat vaidino ir teatre. Vėliau persikėlė į Jungtinę Karalystę, kur tęsė klasikinės muzikos studijas. Baigusi Karališkąją muzikos akademiją Londone.

2009 metais atlikėja išleido singlą „No one in Heaven".

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Artists J - Global Music" (anglų). globalmusicsongcontest.com. Suarchyvuotas originalas 2016-09-11. Nuoroda tikrinta 2015-05-24.
2. ↑  „Julie Zahra Releases new single – 'No one in Heaven'" (anglų). independent.com.mt. 2009-07-13.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Julie Zahra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė – juliezahra.co.uk Archyvuota kopija 2015-05-24 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°35′24″ š. pl. 23°12′57″ r. ilg.﻿ / ﻿55.59000°š. pl. 23.21583°r. ilg.﻿ / 55.59000; 23.21583



| Bridvaišis |
| --- |
|  |
| Vieta | Kelmės raj. Lietuva |
| Plotas | 0,456 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,42 km |
| Vidutinis gylis | 10,2 m |
| Didžiausias gylis | 42,8 m |
| Įteka | 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Tytuva |

**Bridvaišis** – ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 1 km į pietryčius nuo Tytuvėnų.

Ežero plotas – 45,6 ha. Ilgis 1 km, plotis 0,73 km. Altitudė 128,9 m. Didžiausias gylis 42,8 m, vidutinis gylis 10,2 m. Rytiniai ir pietvakariniai krantai aukšti, šiaurinis žemas, pelkėtas. Šiauriniame ir pietiniame krante stūkso miškeliai. Ežere yra dvi salos – Didžioji (0,33 ha) ir Varnų (0,15 ha). Iš ežero išteka Tytuvos upelis (Lapišės intakas, Dubysos baseinas), o įteka tik mažyčiai upeliukai.

Prie ežero yra Rutelių ir Plauginių kaimai, Tytuvėnų miesto pakraštys. Ežero šiauriniame krante stūkso Tytuvėnų piliakalnis.

Šis ežeras yra mėgstamas poilsiautojų. Rytinėje ežero pusėje įsikūrusi poilsiavietė „Sedula". Čia galima pailsėti, paplaukioti valtimis, vandens dviračiais. Gausiai lankomas ir pagrindinis paplūdimys vakariniame krante bei kiti mažesni paplūdimiai.

Vandenvardis *Brìdvaišis* (ar *Brỹdvaišis*) yra sudarytas iš dviejų sandų: *brid-* kildinamas iš *brida, bryda* („brasta"), o *vaiš-* siejamas su drėgnumo, tekėjimo šaknimi *viš-* (plg. *viešmuo* „upelis").

* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  2
2. ↑  Marija Vasiliauskienė. *Bridvaišis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 285
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 70
| Sasnavos tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Marijampolės savivaldybė) |
| Plotas | 0,137 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,2 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,6 m |
| Didžiausias gylis | 3,2 m |
| Įteka | Sasna |
| Išteka | Sasna |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Sasnavos tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°38′40″ š. pl. 23°27′32″ r. ilg.﻿ / ﻿54.64444°š. pl. 23.45889°r. ilg.﻿ / 54.64444; 23.45889Koordinatės: 54°38′40″ š. pl. 23°27′32″ r. ilg.﻿ / ﻿54.64444°š. pl. 23.45889°r. ilg.﻿ / 54.64444; 23.45889 |

**Sasnavos tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Marijampolės savivaldybėje, Sasnavos miestelio pietiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Sasnos upę (Šešupės intakas) 7 km nuo jos įtekėjimo į Antanavo tvenkinį. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 1,31 km, plotis – 0,23 km. Altitudė 65 m. Krantai žemi, tik rytinės tvenkinio dalies krantai aukštoki, vietomis apaugę medžiais. Pietinėje pakrantėje plyti dirbami laukai, šiaurrytinėje pakrantėje įkurtos senosios Sasnavos miestelio kapinės. Žemiau užtvankos įsikūręs Bitikų kaimas. Rytinį tvenkinio galą kerta kelias  **2611**  Igliškėliai–Sasnava . Šiaurinėje pakrantėje, šalia užtvankos, įrengtas paplūdimys.

Tvenkinys įrengtas 1984 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Ąžuolų Būdos tvenkinys |
| --- |
| Vaizdas nuo plento MarijampolėnVaizdas nuo plento MarijampolėnVaizdas nuo plento Marijampolėn |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Kazlų Rūdos savivaldybė) |
| Plotas | 0,042 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,93 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | Vabalkšnė |
| Išteka | Vabalkšnė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Ąžuolų Būdos tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°42′20″ š. pl. 23°31′20″ r. ilg.﻿ / ﻿54.70556°š. pl. 23.52222°r. ilg.﻿ / 54.70556; 23.52222Koordinatės: 54°42′20″ š. pl. 23°31′20″ r. ilg.﻿ / ﻿54.70556°š. pl. 23.52222°r. ilg.﻿ / 54.70556; 23.52222 |

**Ąžuolų Būdos tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Kazlų Rūdos savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Kazlų Rūdos. Sudarytas užtvenkus Vabalkšnės upę (Pilvės intakas) 6,1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš rytų į vakarus – 0,73 km, plotis – iki 0,1 km. Yra 0,14 ha medžiais apaugusi sala, tilteliu sujungta su šiauriniu tvenkinio krantu. Altitudė 57,5 m. Pietinis krantas aukštokas. Tvenkinio krantai daugiausia apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Vidurinė tvenkinio dalis siaura, ją skersai kerta kelias  **230**  Mauručiai–Vinčai–Puskelniai , kuris ties šiauriniu krantu susikerta su keliu  **183**  Ąžuolų Būda–Kazlų Rūda . Šalia tvenkinio įsikūrusi Ąžuolų Būdos gyvenvietė, į rytus – Didžiujų Zariškių kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Dausinas |
| --- |
| Vieta | Kelmės raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,317 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,66 km |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Dausinas

  |
| **Koordinatės** |  55°36′27.41″ š. pl. 22°43′3.29″ r. ilg.﻿ / ﻿55.6076139°š. pl. 22.7175806°r. ilg.﻿ / 55.6076139; 22.7175806Koordinatės: 55°36′27.41″ š. pl. 22°43′3.29″ r. ilg.﻿ / ﻿55.6076139°š. pl. 22.7175806°r. ilg.﻿ / 55.6076139; 22.7175806 |

**Dausinas** – užpelkėjęs ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 2 km į šiaurės rytus nuo Kražių. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 1,13 km, plotis iki 0,43 km. Altitudė 135,8 m. Beveik visas vandens paviršius užžėlęs vandens augalais, faktiškai virtęs pelke. Krantai pelkėti, lėkšti. Ežere yra 0,23 ha sala. Aplinkui plyti apie 110 ha pelkė. Dausinu prateka upelis į Obelynės upelį (Kražantės intakas, Dubysos baseinas).

1967 m. ežeras paskelbtas ornitologiniu draustiniu.

Vandevardis *Daũsinas* laikomas neaiškios kilmės, galimai kilęs iš tokios pat pavardės, arba nuo žodžių *dusti* („trokšti, švinkti"), *dausos* („rojus"), *dusa* („ramybė, snaudulys").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dausinas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 400
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Požerūnų pėsčiųjų tiltas |
| --- |
|  |
| Tiltas pavasarį |
| 

Požerūnų pėsčiųjų tiltasPožerūnų pėsčiųjų tiltas

55°13′41″š. pl. 22°13′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.227958°š. pl. 22.220469°r. ilg.﻿ / 55.227958; 22.220469﻿ (Požerūnų pėsčiųjų tiltas)Koordinatės: 55°13′41″š. pl. 22°13′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.227958°š. pl. 22.220469°r. ilg.﻿ / 55.227958; 22.220469﻿ (Požerūnų pėsčiųjų tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Požerūnai, Tauragės raj. |
| **Kerta** | Ežeruoną |
| **Ilgis** | 26,6 m |
| **Plotis** | 3,5 m |
| **Pastatytas** | 2014 m. |

**Požerūnų pėsčiųjų tiltas** – pėsčiųjų ir dviratininkų tiltas, 2014 m. pastatytas per Ežeruonos upę Tauragės rajone, jungiantis Požerūnų ir Staiginės kaimus, maždaug pusiaukelėje tarp Tauragės ir Lauksargių. Tiltas stūkso istorinėje 1812 m. Tauragės konvencijos pasirašymo vietoje, senojo kelio Tauragės dvaras–Tilžė atkarpoje. Pėstiesiems ir dviratininkams nutiestas takas su tiltu jungia abiejuose krantuose stovinčius konvencijos atminimo paminklus. Dešiniajame krante tiltas pasiekiamas nuo kelių  **199**  Tauragė–Žygaičiai–Vainutas  ir A12 žiedinės sankryžos (0,7 km į pietryčius), kairiajame – iš kelio A12 pagal lankytino objekto rodyklę, pro Staiginės kapines (1,5 km).

Pėsčiųjų ir dviratininkų takas su tiltu tarp abiejų konvencijos paminklų

Istorija
--------

Anksčiau šioje vietoje stovėjo siauras medinis kareivių suręstas tiltas. Nelikę žinių, koks jis buvo prieš 200 metų, kai Požerūnų malūne buvo pasirašyta Tauragės konvencija. Neišlikusio malūno medinių į žemę sukaltų polių liekanos išnirdavo nusekus Ežeruonos vandeniui. 

Naujo tilto statybų pradžia 2014 m. vėlavo apie pusmetį dėl statybvietėje užtrukusių archeologinių kasinėjimų. Apie 20 m nuo tilto buvo tyrinėjamos Požerūno malūno liekanos. Praėjus 34 metams po konvencijos pasirašymo malūnas jau buvo nebenaudojamas, 1846 m. istoriniuose šaltiniuose pažymėta, kad tuo metu jis jau buvo neveikiantis. XIX a. pabaigoje malūnas buvo pradėtas ardyti vietinių gyventojų. Dar dabar toje vietoje galima rasti raudonų šio malūno plytų.

Stovėjęs medinis pėsčiųjų tiltas buvo žemesnis. Per sausras šalia jo buvo pravažiuojama brasta. Naujo tilto statyba pradėta 2014 m. gegužės mėn. Tiltas gelžbetoninis, sijinis, karpytos sistemos, su polimerbetonio danga. Perdangos atrėmimui naudojamos 2 krantinės atramos, kurios įrengtos ant 6 gręžtinių, 40 cm skersmens ir 6 m ilgio polių. Tilto ilgis apie 26,6 m, plotis – 3,5 m. Abiejuose krantuose įrengtos automobilių stovėjimo aikštelės prie konvencijos paminklų.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Objekto Nr. 11251 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Kaimas, kurio malūne sudaryta garsioji Konvencija, garsina Tauragę *kurjeris.lt*
3. ↑  Kyla tiltas tarp senojo ir naujojo konvencijos paminklų 2014-08-08, *kurjeris.lt*


| Artimiausi tiltai per Ežeruoną |
| --- |
| prieš srovę: | **Požerūnų pėsčiųjų tiltas** | pasroviui: |
| Automobilių tiltas kelyje A12 | Požerūnų geležinkelio tiltas |
| Klaipėdos mūšis 1323 m. |
| --- |
| Klaipėdos pilis |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1323 m. |
| Vieta | Klaipėdoje. |
| Rezultatas | Livonijos ordino pergalė |

 |

**Klaipėdos mūšis** – mūšis tarp žemaičių ir Livonijos ordino vokiečių, įvykęs 1323 m. Klaipėdoje.

Istorija
--------

Pasak kronikininko Petro Dusburgiečio, žemaičiai sudegino Klaipėdos miestą, bet Klaipėdos pilies užimti nesugebėta. Sudegintos ir dar 3 gretimos pilys, veikiausiai Žardės (dab. Klaipėdos pietiniame pakraštyje), Poyso (Dangės žemupio kairiajame krante, į rytus nuo Klaipėdos) ir Eketės (Dangės ir Eketės santakoje), t. p. daug laivų, apie 70 žmonių išsivedė į nelaisvę. 

Po Klaipėdos mūšio Livonijos ordinas 1328 m. savo valdą Klaipėdos mieste ir apylinkėse – Klaipėdos sritį perleido Vokiečių ordino Prūsijos šakai. 1392 m. jai savo Klaipėdos valdą perleido ir Kuršo vyskupas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Matulevičius. *Klaipėdos mūšis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 217 psl.
**Jonas Gėrikas** (m. 1541 m. sausio 4 d.) – vienas 1525–1528 m. Sembos valstiečių sukilimo sukilimo vadų.

Biografija
----------

Valstietis. Sembas. Prieš pat sukilimą savo pono nuteistas mirti, bet jo pasigailėjo Prūsijos kunigaikštis Albrechtas Brandenburgietis. Jo vadovaujamiems sukilusiems prūsų ir lietuvininkų būrams 1525 m. rugsėjo mėn. užėmus Žiokų (vok. *Schaaken*) pilį išrinktas sembų vyriausiuoju vadu. Sembos valstiečių vardu reikalavo išvaduoti juos iš vokiečių bajorų valdžios, pripažino tik Prūsijos kunigaikščio valdžią.

Sukilimą numalšinus kalintas Įsruties pilyje, 1526 m. ar 1528 m. pabėgo į Daniją, vėliau į Švedijos tvirtovę Viborgą, po 1534 m. – į Švediją. Kelerius metus tarnavo pas Švedijos karaliaus Gustavo I svainį grafą J. fon Hoją. Jo tremties nuosprendžio panaikinimu rūpinosi grafas ir Švedijos karalius, bet Albrechtas Brandenburgietis nesutiko, kad Jonas Gėrikas grįžtų į Prūsiją. Dėl nežinomų priežasčių jis buvo nuteistas mirties bausme ketvirčiuojant, bet nuosprendis įvykdytas po mirties.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Matulevičius, Vytautas Raudeliūnas. *Jonas Gėrikas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 597 psl.
| **Allan „Whitey" Snyder** |
| --- |
|  |
| A. „Vaitis" Snaideris su Merlina Monro |
| Gimė | 1914 m. rugpjūčio 7 d.Naujasis Džersis, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
| Mirė | 1994 m. balandžio 16 d. (79 metai)Hansvilis, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
|  |
| Veikla | vizažistas |

**Alanas „Vaitis" Snaideris** (angl. *Allan „Whitey" Snyder*, angl. *whitey* 'baltasis, baltaodis' (pravardė), 1914 m. rugpjūčio 7 d. Naujasis Džersis, JAV – 1994 m. balandžio 16 d. Hansvilis, Vašingtono valstija, JAV) – Holivude dirbęs amerikiečių vizažistas, žinomiausias kaip asmeninis Merlinos Monro makiažo meistras.

Biografija
----------

Alanas Snaideris vizažisto karjerą kine pradėjo 1944 m. kaip makiažo meistras filme „Imk arba palik" („Take It or Leave It").

A. Snaideris dirbo Merlinos Monro vizažistu visą jos karjerą – nuo jos pirmųjų peržiūrų 1946 m. kino kompanijoje „20th Century Fox" iki jos laidotuvių makiažo 1962 m. Juodu buvo užmezgę labai glaudžius darbinius santykius. Monro su A. Snaideriu buvo sutarusi, kad jeigu ji mirs pirma, A. Snaideris laidotuvėms padarys jai makiažą. Monro mirus 1962 m. rugpjūtį, jis tesėjo savo pažadą. Be to, Monro laidotuvėse A. Snaideris nešė jos karstą.

Už žymius makiažo pasiekimus 1973, 1976, 1978 ir 1981 m. buvo nominuotas „Primetime Emmy" apdovanojimui.

A. Snaideris buvo vedęs Beverlę Brei (*Beverly Bray*, santuoka 1937–1970, išsiskyrė) ir aktorę, kostiumų dizainerę Mardžorę Plečer (sankuoka nuo 1970 m. iki jo mirties 1994 m.). Su Beverle Brei turėjo du vaikus – sūnų vizažistą Roną Snaiderį (*Ron Snyder*), kuris buvo pirmasis aktorės Kimės Beisindžer vyras, ir dukterį Šerilę Snaider (*Sherrill Snyder*).

Sulaukęs 79-erių, A. Snaideris mirė 1994 m. balandžio 16 d. Hansvilyje, Vašingtono valstijoje. Liko žmona kostiumų dizainerė Mardžorė Plečer, kuri, kaip kostiumininkė, irgi buvo dirbusi su Merlina Monro.

Alaną Snaiderį vaidino *Joe D’Angerio* filme „Norma Džyna ir Merlina" („Norma Jean & Marilyn", 1996), Kolinas Makfersonas filme „Blondinė" („Blonde", 2001) ir Tobis Hasas filme „Blondinė" („Blonde", 2022).

Filmografija
------------

* Alano „Vaičio" Snaiderio filmografija (šiuose filmuose jis dirbo vizažistu)

Išnašos
-------

1. 1 2 3  „Allan Snyder. Biography". IMDb. Nuoroda tikrinta 2023-03-12.
2. ↑  „„Visažistas, visažistė" ar „vizažistas, vizažistė"?". VLKK. Suarchyvuotas originalas 2023-03-10. Nuoroda tikrinta 2023-03-12.
3. ↑  „Allan Snyder. Credits (text only)". IMDb. Nuoroda tikrinta 2023-03-12.
4. ↑  Dawn, Randee (2012-03-16). „Never-before-seen Marilyn Monroe photos up for auction". today.com. Nuoroda tikrinta 2023-03-12.
5. ↑  „Allan "Whitey" Snyder 4 AWARDS & NOMINATIONS". *emmys.com*. Nuoroda tikrinta 2023-03-12.
6. ↑  Banner, Lois (2012). *Marilyn: The Passion and the Paradox*. A&C Black. p. 409. ISBN 978-1-408-83330-8.
Alphabeta su Izhar Cohen 1978 m.
**Alphabeta** buvo Izraelio dainininkų grupė.

Grupę sudarė Reuven Erez, Lisa Gold-Rubin, Nehama Shutan, Ester Tzuberi ir Itzhak Okev. 1978 metais su Izhar Cohen atstovaudami Izraeliui laimėjo 1978 m. Eurovizijos konkursą. Jame atliko dainą „A-Ba-Ni-Bi". Izraelis balsavimo metu gavo penkis iš eilės maksimalų 12 taškų kiekį, kuris yra Eurovizijos rekordas. Iš viso kolektyvas gavo 157 taškus.

Kai tapo aišku, kad Izraelis tais metais laimės konkursą, Jordanijos transliavimo bendrovė nutraukė tiesioginę transliaciją teigdami, jog transliuotojas turėjo techninių sunkumų. Žiūrovams buvo parodytas narcizų vaizdas. Kitą dieną po Eurovizijos, kaip nugalėtoją Jordanija pristatė Belgijos dainą, kuri iš tikrųjų Eurovizijoje buvo užėmusi antrą vietą. Izraelio pergalė suteikė teisę rengti 1979 m. Eurovizijos dainų konkursą, kuris vyko Jeruzalėje.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „33 years ago today - Izhar Cohen & Alphabeta seal Israel's maiden win" (anglų). eurovision.tv. 2011-04-22.
2. 1 2  „Eurovision's top ten worst scandals" (anglų). cphpost.dk. 2013-05-16. Suarchyvuotas originalas 2013-12-10. Nuoroda tikrinta 2014-10-20. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)

Nuorodos
--------

* Daina *A-Ba-Ni-Bi*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Prancūzija Marie Myriam  *„L'oiseau et l'enfant"*** |  **Eurovizijos dainų konkurso nugalėtojai  (su Izhar Cohen)**1978 | Po to:**Izraelis Gali Atari ir Milk and Honey  *„Hallelujah"*** |
| Prieš tai:**Ilanit  *„Ahava Hi Shir Lishnayim"*** |  **Izraelio atstovai Eurovizijoje  (su Izhar Cohen)**1978 | Po to:**Gali Atari ir Milk and Honey  *„Hallelujah"*** |
Koordinatės: 17°28′42″š. pl. 71°38′05″v. ilg.﻿ / ﻿17.4782°š. pl. 71.6347°v. ilg.﻿ / 17.4782; -71.6347

**Alto Velo sala** (isp. *Isla Alto Velo*) – negyvenama salelė Karibų jūroje, į pietus nuo Haičio salos. Išsidėsčiusi ant povandeninio kalnagūbrio, kuris driekiasi iki Beatos salos (kuri yra per 12 km į šiaurės vakarus ir atskirta Alto Velo kanalo) bei iki pietvakarinės Dominikos Respublikos pakrantės. Sala yra apvalios formos, jos plotas siekia 1,02 km², ilgis – 1,4 km. Aukščiausia vieta – 152 metrai virš jūros lygio. 1 km į šiaurę išsidėsčiusi nedidelė uolėta *Piedra Negra* ('juodoji uola') sala, kurios skersmuo siekia apie 200 m.

Sala nutolusi apie 220 km į pietvakarius nuo šalies sostinės Santo Domingo ir 74 km į pietus nuo Pedernaleso provincijos, todėl laikoma toliausiai į pietus nutolusia Dominikos Respublikos vieta, nors kartais piečiausia vieta laikoma Beatos sala.

Sala priskiriama Pedernaleso provincijai. Alto Velo ir Beatos salos įeina į Charagvos nacionalinio parko, didžiausios saugomos teritorijos Karibų jūros regione, teritoriją.

Salą 1494 m. antrosios kelionės metu, atrado Kristupas Kolumbas. Dėl salos strateginės svarbos Jungtinės Valstijos 1860 m. pagal Guano salų aktą reiškė pretenzijas į šią salą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  BirdLife IBA Factsheet DO007: Jaragua National Park
2. ↑  Mi Pais Geografia. „Isla Alto Velo" (ispanų). Nuoroda tikrinta 2010-09-24.
3. ↑  The Nature Conservancy. „Parque Nacional Jaragua" (ispanų). Suarchyvuotas originalas 2010-02-20. Nuoroda tikrinta 2010-09-24.
4. ↑  Cervantes Virtual. „Colon abandona la busqueda del paso" (PDF) (ispanų). Nuoroda tikrinta 2010-09-24.
Koordinatės: 55°1′35″ š. pl. 25°14′49″ r. ilg.﻿ / ﻿55.02639°š. pl. 25.24694°r. ilg.﻿ / 55.02639; 25.24694

| Akmenos tvenkinys |
| --- |
| Akmenos tvenkinio užtvankaAkmenos tvenkinio užtvankaAkmenos tvenkinio užtvanka |
| Vieta | Lietuva (Vilniaus rajonas) |
| Plotas | 0,133 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,46 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2 m |
| Didžiausias gylis | 6 m |
| Įteka | Akmena |
| Išteka | Akmena |

**Akmenos tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus rajone, 8,5 km į šiaurę nuo Paberžės. Sudarytas užtvenkus Akmenos upę (Širvintos intakas) 1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 1,01 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 140 m. Krantai aukštoki. Pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Pietinis ir vakarinis krantai apaugę medžiais ir krūmynais. Aplinkui plyti pievos. Pietinėje pakrantėje įsikūręs Maseliškių kaimas, šiaurinėje – Santakos kaimas. Į rytus nutiestas kelias  **172**  Raudondvaris–Giedraičiai–Molėtai .

Tvenkinys įrengtas 1973 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Notigalė |
| --- |
| Vieta | Kupiškio raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,915 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,0 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 3,0 m |
| Didžiausias gylis | 5,7 m |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Notigalė

  |
| **Koordinatės** |  55°56′39.84″ š. pl. 25°18′19.44″ r. ilg.﻿ / ﻿55.9444000°š. pl. 25.3054000°r. ilg.﻿ / 55.9444000; 25.3054000Koordinatės: 55°56′39.84″ š. pl. 25°18′19.44″ r. ilg.﻿ / ﻿55.9444000°š. pl. 25.3054000°r. ilg.﻿ / 55.9444000; 25.3054000 |

**Notigalė** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Kupiškio rajone, apie 8 km į šiaurės rytus nuo Skapiškio. Ežerą supa viena didžiausių Lietuvoje pelkių – Notigalės aukštapelkė (8 km²). Ilgis (iš pietvakarių į šiaurės rytus) 1,3 km, plotis iki 1,0 km, didžiausias gylis 5,7 m, paviršiaus altitudė 97,3 metro. Telkšo termokarstiniame duburyje. Dugną dengia durpingas molis, giliau – durpingas sapropelis. Pakraščiuose – durpės, smėlis. Krantai apaugę mišku (Notigalės Pelkės, Notigalės, Skapagirio miškai). Rytuose išteka upelis į už 0,7 km telkšantį Kulio ežerą (Nemunėlio intako Beržuonos baseinas). Ežero pratakumas 157 % per metus. Notigalės ežeras patenka į Notigalės telmologinį draustinį.Rytinėje pakrantėje yra įrengta poilsiavietė.

Notigalės pelkėje pokario metu slapstėsi partizanų „Bermonto pulkas", kuriam vadovavo Jonas Šiupinis-Bermontas.

Vandenvardžio *Nótigalė* kilmė neaiški. Šaknis *not-* bandoma sieti su indoeuropietiškomis šlapumo reikšmėmis (lot. *natare* „plaukti, tekėti"), skr. स्ना = IAST: *snā-* „maudytis", got. *natjan* „šlapinti" ir kt.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Notigalė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 222
2. ↑  *Notigalė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 231–232
|  |
| --- |
| Respublikonų liaudies partija*Cumhuriyet Halk Partisi* |
|  |
| Santrumpa | CHP |
| Pirmininkas | Özgür Özel |
| Įkūrėjas | Mustafa Kemal Atatürk |
| Gen. sekretorius | Selin Sayek Böke |
| Įkurta | 1923 m. rugsėjo 9 d. (1923-09-09) |
| Būstinė | Čankaja, Ankara |
| Narių skaičius | Didėjimas 1 369 430 (2023) |
| Politinė ideologija | KemalizmasSocialdemokratijaProeuropietiškumas |
| Politinė pozicija | Centro kairė |
| Nacionalinė narystė | Tautos aljansas |
| Tarptautinė narystė | Socialistų internacionalas |
| Europos narystė | Europos socialistų partija |
| Partijos spalvos |      Raudona |
| Didysis nacionalinis susirinkimas | 130 / 600 |
| Partijos vėliava |
|  |
| Svetainė |
| www.chp.org.tr |

**Respublikonų liaudies partija** (turk. *Cumhuriyet Halk Partisi*, **CHP**) – viena pagrindinių Turkijos politinių partijų.

Įkurta 1985 m. susijungus 1923 m. Mustafos Kemalio (K. Atatiurko) įkurtai *Liaudies respublikonų partijai* (LRP) ir *Socialinės demokratijos partijai* (SDP).

*Liaudies respublikonų partija* buvo valdžioje nuo Osmanų imperijos žlugimo iki Turkijos respublikos sukūrimo. 1920–1923 M. Kemalis vadovavo Turkijos parlamentui, kuris paskelbė šalies nepriklausomybę. 1923–1938 valstybei vadovavo M. Kemalis (nuo 1934 m. Atatiurkas), po jo mirties – 1938 – 1950 šalies prezidentas ir partijos lyderis buvo Ismetas Inenius, 1923–1937 buvęs premjeru. Jis taip pat vadovavo vyriausybei po 1960 m. valstybės perversmo 1961–1965 m. 1946 m. partija pralaimėjo pirmuosius daugiapartinius rinkimus, bet 1950 m. atsikovojo pozicijas.

1971–1973 buvo sudaryta koalicinė N. Erimo vyriausybė. 1973–1975 koaliciniam kabinetui bei 1975–1980 keliems trumpalaikiams kabinetams vadovavo partijos lyderis B. Edževitas. 1977 m. rinkimuose LRP buvo gavusi 41 1 % balsų. 1978 m. LRP tapo tikruoju SI nariu.

1980 m. rugsėjo 12 d. įvykus kariniam perversmui, B. Edževitas buvo suimtas, partija, tuo metu turėjusi 600 000 narių, uždrausta.

1983 m. LRP atnaujino veiklą, tačiau iš partijos išėjo dalis kairiųjų su B. Edževitu. Po susijungimo ir *Turkijos respublikos liaudies partijos* įkūrimo narių skaičius išaugo, tačiau 1987 m. rinkimuose ji gavo 24,8 % balsų ir 99 parlamento mandatus.

2002 m. rinkimuose buvo laimėjusi 178 vietas, 2005 m. gavo 154 vietas 550 vietų parlamente ir liko opozicijoje.

1986 m. SI konsultacinis, 1989 m. tikrasis narys.

Vadovai
-------

Partijos pirmininkai:

* 1938 m. – Ismetas Inenius,
* 1966 m. – Bulentas Edževitas,
* 1973 m. – Orchanas Eijuboglu,
* 1979 m. – Mustafa Ustundagas,
* 1992 m. – Denizas Baikalas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Cumhuriyet Halk Partisi" (turkų). Court of Cassation. Nuoroda tikrinta sausio 10, 2022.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2011-02-24 iš Wayback Machine projekto. turkų k.
**Bruto registro tona**, *BRT* (angl. *gross register ton, GRT, grt, g.r.t.*) – matavimo vienetas, kuriuo matuojamas laivo vidinis tūris. 1 *bruto registro tona* lygi 2,83 m³ (t. y. 100 kubinių pėdų).

Laivo dydis, išreikštas BRT, yra *bruto registro tonažas* (angl. *gross register tonnage*). Tai suminis visų nuolatos uždarų laivo patalpų tūris. Kitas susijęs dydis yra *neto registro tonažas*, skaičiuojamas kaip bruto registro tonažas minus tūris patalpų, netinkamų kroviniams gabenti (pvz. variklių patalpos, laivo kuro talpyklos, įgulos patalpos ir pan.).

Bruto registro tonažas nėra laivo masė ar išstumto vandens tūris, tad šio tonažo negalima painioti su dedveito tonažu ar vandentalpa.

Bruto registro tonažą 1854 m. įstatymiškai įteisino D.Britanijos įstatymai, o tonažo nustatymo metodiką 1849 m. sukūrė admirolo *George Moorsom* komisija.

Vėliau bruto ir neto registro tonažus pakeitė *bendrasis tonažas* (angl. *gross tonnage*) ir *neto tonažas* (angl. *net tonnage*). Tai įvyko IMO ('Tarptautinė jūrų organizacija') 1969 m. birželio 23 d. priėmus Tarptautinę laivų tonažo matavimo sutartį (*International Convention on Tonnage Measurement of Ships*).

Nauja tonažo matavimo ir duomenų panaudojimo tvarka visiems naujiems laivams įsigaliojo nuo 1982 m. liepos 18 d. Jau naudojamiems laivams buvo suteiktas 12 m. pereinamasis laikotarpis, kad nekiltų ekonominių problemų, kadangi uostų ir kiti mokesčiai siejami su laivų tonažu.
Nuo 1994 m. liepos 18 d. bendrasis ir neto tonažas, bedimensiai skaičiai, apskaičiuojami naudojant matematines formules, tapo vieninteliais oficialias laivų tonažo matais. Tačiau senųjų laivų aprašymuose bruto ir neto registro tonos toliau plačiai naudojamos.

Nuorodos
--------

1. ↑  Stopford, Martin (2009), *Maritime Economics*, Taylor & Francis, p. 752. Nuoroda tikrinta 17 spalio 2011
2. ↑  „Units and Systems of Measurement Their Origin, Development, and Present Status" (PDF). *National Institute of Standards and Technology*. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2011-11-21. Nuoroda tikrinta 17 October 2011.
3. ↑  International Convention on Tonnage Measurement of Ships Archyvuota kopija 2013-12-02 iš Wayback Machine projekto.. International Maritime Organization (IMO).
Šis straipsnis yra apie **transporto infrastruktūrą Bulgarijoje**.

A1 *Trakia* greitkelis šalia Nova Zagoros.
Bulgarijos geležinkelių sistema.

Geležinkeliai
-------------

2018 m. šalyje buvo 4 030 km ilgio pagrindinių traukinių kelių. 2012 m. buvo pradėta naudoti greitojo traukinio Plovdivas - Dimitrovgradas linija, kurioje traukiniai gali pasiekti 200 km/val greitį. 2013 m. šalyje veikė 461 km greitųjų traukinių linijų.

Pagrindinė šalies geležinkelių paslaugų tiekėja yra valstybinė įmonė Bulgarijos geležinkeliai (*Български държавни железници*). Taip pat veikia privačios kompanijos.

2014 m. Bulgarijos geležinkeliais buvo pervežta 14 225 000 tonų krovinių ir 21 433 000 keleivių.

Šalies sostinėje veikia Sofijos metro, atidarytas 1998 m. ir turintis 2 linijas.

Sausumos keliai
---------------

Šalies sausumos kelių sistemą sudaro 19 876 km (2018 m.) nacionalinių kelių ir 757 km ilgio autostradų. Iš visų šalies kelių 98 % yra asfaltuoti.

Pagrindinis Bulgarijos kelias yra 360 km ilgio Trakijos autostrada A1, besitęsianti nuo Sofijos iki Burgaso.

Laivyba
-------

Upių keliams išnaudojamas šiaurine šalies dalimi tekantis Dunojus. Taip pat laivybai naudojamos Maricos ir Iskero upės.

Varna ir Burgasas yra didžiausi šalies jūrų uostai (Juodosios jūros).

Oro transportas
---------------

2013 m. duomenimis Bulgarijoje veikė 68 oro uostai. 

Pagrindinis šalies oro uostas yra Sofijos oro uostas. 2018 m. šis oro uostas patarnavo 6 962 040 keleivių.

Pagrindinė šalies aviakompanija yra Bulgaria Air.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LENGTH OF RAILWAY NETWORK AS OF 31.12.2018 Archyvuota kopija 2019-07-19 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Goods carried and transport performance - National statistical institute". *Nsi.bg*. Suarchyvuotas originalas 2019-07-19. Nuoroda tikrinta 16 October 2017.
3. ↑  „Passengers carried and transport performance - National statistical institute". *Nsi.bg*. Suarchyvuotas originalas 2019-07-19. Nuoroda tikrinta 16 October 2017.
4. ↑  General Info about Sofia Metro Archyvuota kopija 2019-07-19 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  National road network by road category Archyvuota kopija 2019-07-19 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  Statistics Archyvuota kopija 2019-01-11 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REuropos transportas pagal šalis |
| --- |
|  |
| 
Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Jungtinė Karalystė · Juodkalnija · Kazachstanas · Kosovas · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |

 |
Koordinatės: 47°00′ p. pl. 73°30′ v. ilg.﻿ / ﻿47.000°š. pl. 73.500°r. ilg.﻿ / 47.000; 73.500

Šiaurės Patagonijos ledlaukis iš palydovo
**Šiaurės Patagonijos ledlaukis** (isp. *Campo de hielo patagónico norte*) – ledlaukis pietų Čilėje, Patagonijoje, mažesnioji, šiaurinė Patagonijos ledo skydo dalis (kita – Pietų Patagonijos ledlaukis). Driekiasi Patagonijos Anduose, Aiseno regione, San Rafaelio lagūnos nacionaliniame parke.

Šiaurės Patagonijos ledlaukis užima ~4200 km² plotą, slūgso 1100–1500 m aukštyje. Po ledlaukiu iškilęs aukščiausias Patagonijos Anduose San Valentino kalnas, taip pat Arenaleso ugnikalnis.

Šiaurės Patagonijos ledlaukį sudaro 28 ledynai, besileidžiantys į aplinkinius ežerus ar įlankas, taip pat upėmis pasiekiantys Ramiojo vandenyno įlankas ar Beikerio upės baseiną. Didžiausi ledynai: San Rafaelio, San Kintino, Stefeno, Akodado, Kolonijos.

* Ledynais užkloti kalnaiLedynais užkloti kalnai
* San Rafaelio ledynasSan Rafaelio ledynas
* Ledynų žemėlapisLedynų žemėlapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Louis Lliboutry. Glaciers of the Wet Andes, *USGS*


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šiaurės Patagonijos ledlaukis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 54°5′20.4″ š. pl. 23°40′52.94″ r. ilg.﻿ / ﻿54.089000°š. pl. 23.6813722°r. ilg.﻿ / 54.089000; 23.6813722


| Ančia |
| --- |
|  |
| Vieta | Lazdijų raj. Lietuva |
| Plotas | 4,508 km² |
| Kranto linijos ilgis | 28,42 km |
| Kilmė | Ledyninis |
| Vidutinis gylis | 9,3 m |
| Didžiausias gylis | 26,0 m |
| Įteka | Šlavantėlė, Aukštadvario upelis, Vernijo upelis, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Baltoji Ančia |

**Ančia** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, į pietus nuo Veisiejų, Veisiejų regioniniame parke. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 9,3 km, plotis iki 1,4 km. Altitudė 112,1 m. Ežero duburį sudaro 4 besikertančios rinos (trys lygiagrečios ir viena jas kertanti). Kranto linija labai raižyta. Didžioji dalis krantų statūs: vakaruose jų aukštis siekia 20–25 m, kitur 10–12 m. Krantai daugiausia sausi, pietuose apaugę pušynais (Paterų, Gudiškės, Šilainės, Ilgininkų, Kočiūnų miškai), tačiau 10 % pakrančių yra supelkėję. Aplink šiaurines pakrantes plyti dirbami laukai ir pievos. Pakrantėse ir litoralėje gausu šaltinių. Šiaurinė Ančios ežero dalis dabar laikoma atskiru ežeru (Veisiejis). Jos plotas 0,47 km², gylis iki 25 m. Iš Šlavantėlio ežero į Ančią įteka Šlavantėlė, iš Vernijo ežero – Vernijo upelis, o pietuose išteka Nemuno intakas Baltoji Ančia.

Atabradas siauras, padengtas smėliu arba žvyru. Pakrantės žolynų juosta nevientisa, siaura. Joje vyrauja meldai, nendrės, duoniai, asiūkliai, įlankose auga švendrai. Vasarą vandens skaidrumas yra 0,9-1,1 m.

Rūke skendintis užšalęs Ančios ežeras ties Mėčiūnais
Rūkas virš Ančios ežero ties Mėčiūnais
Ančios ežere sugaunama 13 žuvų rūšių: karšiai, kuojos, lydekos, ešeriai, lynai, meknės, aukšlės, plakiai, pūgžliai, seliavos, raudės, šamai, unguriai.

Šiaurinėje ežero pusėje įsikūręs Veisiejų miestas, taip pat prie ežero yra Vainežerio, Jezdo, Dainaviškių ir Kailinių kaimai. Vakariniame krante stūkso piliakalnis. Šiaurine pakrante eina kelias  **134**  Leipalingis–Lazdijai–Kalvarija , vakarine – kelias  **2503**  Veisiejai–Kapčiamiestis . Šiaurinėje ir pietinėje pakrantėse veikia kaimo turizmo sodybos. Yra keletas paplūdimių.

Prie ežero yra saugomi dendrologinę vertę turintys Vainežerio ir Veisiejų dvarų parkai.

Manoma, jog pavadinimas *Ánčia* kilęs nuo paukščio pavadinimo *antis*, nors įmanoma, kad ir iš žodžio *añtis* („užantis").

Nuorodos
--------

* Hańcza Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom III, psl. 25 (lenk.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vaclovas Chomskis. *Ančia (ežeras)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 61
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 42
Koordinatės: 54°00′35″š. pl. 23°36′39″r. ilg.﻿ / ﻿54.0097°š. pl. 23.6108°r. ilg.﻿ / 54.0097; 23.6108

| Niedus |
| --- |
|  |
| Vieta | Lazdijų raj. Lietuva |
| Plotas | 1,16 km² |
| Kranto linijos ilgis | 8,9 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 4,2 m |
| Didžiausias gylis | 17 m |
| Įteka | Nieda (Veisiejis) |
| Išteka | Nieda |

**Niedus** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone, apie 2 km į vakarus nuo Kapčiamiesčio, į šiaurę nuo kelio  **2505**  Leipalingis–Kapčiamiestis–Kauknoris , Veisiejų ežero dalis. Ilgis iš šiaurės rytų į vakarus 3,5 km, plotis iki 0,55 km. Altitudė 111 m. Gylis siekia 17 m. Telkšo ledyninėje rinoje. Krantai labai vingiuoti, daug kur aukšti, statūs, vietomis ardomi. Ežerą supa pušynai (šiaurėje Nasūtų miškas, pietuose Kareivonių miškas), vietomis – laukai. Prie rytinių Niedaus krantų yra 2,77 ha ploto salelė.

Pro Niedų prateka Baltosios Ančios intakas Nieda, įteka upelis iš Kaviškio ežero. Vakaruose plačiu sąsiauriu jungiasi su Veisiejo ežeru, šiaurės rytuose – su Dumbliu. Dėl Kapčiamiesčio užtvankos Niedaus vandens lygis pakilo, praplatėjo sąsiauris su Veisieju. 1956 metais pastačius Kapčiamiesčio hidroelektrinę, vandens lygis ties užtvanka sukeltas apie 4 metrus ir dėl to aukščiau esančiuose Niedaus, Veisiejo, Dumblio, Uosio ir Naudorio ežeruose vandens lygis pakilo 2,5 – 3 m ir sąsiauriais susijungė į didžiulį tvenkinį, kurio plotas siekia apie 8,22 km², kranto linija 68,8 km.

Vakarinė ežero pusė paskelbta ornitologiniu draustiniu. Prie Niedaus įsikūrę kaimai: Purviniai, Palačionys, Kalviai, Kareivonys, Nasūtai, Padumbliai. Veikia kaimo turizmo sodybos.

Vandenvardis *Niedùs* galimai itin archajiškas ir kildinamas iš ide. *\*nid-* „tekėti" (plg. skr. नेदति = IAST: *nedati* „teka, srūva").

Nuorodos
--------

* Gniade Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom II, psl. 620 (lenk.)

1. ↑  *Niedus*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 213
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 230
Koordinatės: 54°2′10″ š. pl. 23°44′25″ r. ilg.﻿ / ﻿54.03611°š. pl. 23.74028°r. ilg.﻿ / 54.03611; 23.74028


| Ilgis |
| --- |
| Pietinis Ilgio galasPietinis Ilgio galasPietinis Ilgio galas |
| Vieta | Lazdijų raj. Veisiejų sen. Lietuva |
| Plotas | 0,673 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7,04 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 6,5 m |
| Didžiausias gylis | 15,2 m |
| Įteka | Pakrokšlė, I-1 |
| Išteka | Ilgis |

**Ilgis** – ežeras pietvakarių Lietuvoje, Lazdijų rajone Veisiejų seniūnijoje, apie 6 km į pietryčius nuo Veisiejų, šalia Ilgininkų kaimo. Ištįsęs šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi 2,92 km, plotis iki 0,51 km. Altitudė 111,2 m. Gylis siekia 15,2 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje. Kranto linija mažai vingiuota. Krantai sausi, aukšti, vietomis ardomi. Ežerą supa Beržyno, Šilelio, Laibagalės miškai. Įteka du upeliai, vienas jų (I-1) iš Vepryno ežero; išteka Ilgio upelis į Dumblelio ežerą. Atabradas siauras padengtas smėliu. Upelių versmėse ir ištakose auga vandens augalai. Šiaurės rytinės dalies dugne ir gelmėje slūgso dumblingas molis, o pietuose – karbonatingas dumblas. Rytinėje ežero pakrantėje įsikūrę Salučių, pietinėje - Juškonių kaimai. Veikia kaimo turizmo sodyba.

Nuorodos
--------

* Iłgis Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom III, psl. 266 (lenk.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ilgis (Lazdijų r. Veisiejų sen. Ilgininkų km.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 47
| Teizų ežeras |
| --- |
| Vieta | Lazdijų raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,43 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,88 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 2,8 m |
| Didžiausias gylis | 6,9 m |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Teizų ežeras

  |
| **Koordinatės** |  54°16′23″ š. pl. 23°37′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.27306°š. pl. 23.61944°r. ilg.﻿ / 54.27306; 23.61944Koordinatės: 54°16′23″ š. pl. 23°37′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.27306°š. pl. 23.61944°r. ilg.﻿ / 54.27306; 23.61944 |

**Teizų ežeras** – ežeras pietų Lietuvoje, Lazdijų rajone, 3,3 km į vakarus nuo Dusios, prie vakarinio Teizų pakraščio. Patenka į Metelių regioninį parką. Šiaurėje yra ilga įlanka. Ilgis pietų–šiaurės kryptimi 1,42 km, plotis iki 0,6 km. Altitudė 161,7 m. Giliausia vieta siekia 6,9 m. Krantai aukštoki, kai kur ardomi, daug kur apaugę medžiais. Šiaurvakarinėje ir pietvakarinėje pakrantėse stūkso miškeliai, kitur plyti dirbami laukai. Atabradas siauras, daugiausia dengiamas smėlio, kitur dumblo, užžėlęs nendrėmis, švendrais ir meldais. Dugnas padengtas sapropelingu moliu.

Iš šiaurės į Teizų ežerą įteka upelis. Šiaurės rytuose išteka upelis link Dusios ežero. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Giraitės kaimas. Rytine pakrante eina kelias  **2509**  Rūda–Šventežeris–Teizai–Kavalčiukai .

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Teizų ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 299