recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Giovanni Leone** |
| --- |
| Italijos prezidentas |
|  |
| Gimė | 1908 m. lapkričio 3 d.Neapolis, Italija |
| Mirė | 2001 m. lapkričio 9 d. (93 metai)Roma, Italija |
| Italijos prezidentas |
| Ėjo pareigas | 1971 m. gruodžio 29 d. – 1978 m. birželio 15 d. |
| Ankstesnis | Giuseppe Saragat |
| Vėlesnis | Alessandro Pertini |
|  |
| Partija | Italijos Krikščionių demokratų partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Giovanni Leone |
| Parašas |
|  |

**Giovanni Leone** (1908 m. lapkričio 3 d. – 2001 m. lapkričio 9 d.) – buvęs Italijos politikas. Du kartus – 1963 ir 1968 m. jis buvo šalies ministrų pirmininku, o nuo 1971 iki 1978 m. – šalies prezidentu. Iki šiol jis yra vienintelis Italijos prezidentas, kuris buvo priverstas atsistatydinti iš posto.

Biografija
----------

1929 m. jis baigė teisės mokslus, o netrukus po to pradėjo darbus šalies politikoje. 1963 ir 1968 m. po kelis mėnesius jis dirbo šalies premjeru, o nuo 1968 m. paskiriamas senato nariu visam gyvenimui.

1971 m. jis perėmė prezidentavimą iš Giuseppe Saragat, gavęs 518 iš 966 galimų balsų.

Savo preidentavimo laikais jis buvo įsivėlęs į keletą skandalų. Kuomet savo gimtajame mieste lankė cholera sergančius pacientus jis viena ranka su jais sveikinosi, o su kita už nugaros rodė ragų gestą. Šis įvykis labai išgarsėjo visoje šalyje, mat visi žurnalistai buvo tiesiai prezidentui už nugaros. Šitoks Leone poelgis buvo vertinamas kaip priešiškumas pacientams.

Pasitraukti iš savo pareigų Leone buvo priverstas, kai jis įsivėlė į JAV lėktuvų gamintojo *Lockheed* kyšių skandalą. Visa jo partija ir pats prezidentas gaudavo kyšius už amerikiečių lėktuvų įsigijimą. 1978 m. birželio 15 d. Leone pasitraukė iš šalies prezidento posto.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Giuseppe Saragat** | **Italijos prezidentas**1971–1978 | Po to:**Alessandro Pertini** |
| Prieš tai:**Amintore Fanfani**  | **Italijos ministras pirmininkas**1963–1963 | Po to:**Aldo Moro** |
| Prieš tai:**Aldo Moro** | **Italijos ministras pirmininkas**1968–1968 | Po to:**Mariano Rumor** |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RItalija Italijos prezidentai |
| --- |
|  |
| Italian Presidential Standard | 
Enrico De Nicola • Luigi Einaudi • Giovanni Gronchi • Antonio Segni • Giuseppe Saragat • Giovanni Leone • Alessandro Pertini • Francesco Cossiga • Oscar Luigi Scalfaro • Carlo Azeglio Ciampi • Giorgio Napolitano • Sergio Mattarella | Italian Presidential Seal |

 |
| Alapajevskas*Алапаевск* |
| --- |
|              |
| *Soboras* |
|  |
| 

AlapajevskasAlapajevskas

57°51′0″ š. pl. 61°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿57.85000°š. pl. 61.70000°r. ilg.﻿ / 57.85000; 61.70000﻿ (Alapajevskas)Koordinatės: 57°51′0″ š. pl. 61°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿57.85000°š. pl. 61.70000°r. ilg.﻿ / 57.85000; 61.70000﻿ (Alapajevskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5)------ vasaros: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Sverdlovsko sritis Sverdlovsko sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 41 800  |
|  |
|  **Vikiteka** | Alapajevskas |

**Alapajevskas** (rus. *Алапаевск*) – miestas Rusijoje, Sverdlovsko srityje, 160 km į šiaurės rytus nuo Jekaterinburgo, prie Neivos upės (Turos baseinas). Geležinkelių mazgas (linijos į Žemutinį Tagilą, Serovą, Jekaterinburgą). Taip pat driekiasi ilgiausias Rusijoje siaurasis geležinkelis Alapajevskas-Kalačas (270 km).

Juodosios metalurgijos, medienos apdirbimo, mašinų ir staklių gamybos, maisto pramonė. Miesto apylinkėse išgaunama geležies rūda.

Istorija
--------

Alapaichos gyvenvietė rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1639 m. XVIII a. pab. pradėta geležies rūdos gavyba, pastatyta seniausia Urale metalurgijos gamykla. Miesto teisės sutektos 1783 m. Alapajevske 1918 m. bolševikų buvo nukankinta ir nužudyta dalis Romanovų šeimos narių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Alapajevskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
| Laisvoji Sirijos armija(الجيش السوري الحر) |
| --- |
|  |
| Veikimo laikas | Nuo 2011 m. liepos 29 d. |
| Lojalumas | Nacionalinė Sirijos opozicinių jėgų koalicija |
| Rūšis | Sausumos kariuomenė |
| Paskirtis | Ginkluotas pasipriešinimas |
| Dydis | 100 000 kovotojai
(2012 m. rugpjūčio mėn.) |
| Pravardė | Laisvųjų karininkų judėjimas (حركة الضباط الأحرار) |
| Šūkis | Pergalė arba mirtis!(arab. ننتصر أو نموت) |
| Mūšiai | Sirijos pilietinis karas |
| Vadovybė |
| Dabartinisvadas | Salim Idris |
| Pasižymėjęvadai | Riad al-Asaad |

**Laisvoji Sirijos armija** (arab. الجيش السوري الحر‎ = *Al-Jayš Al-Suri Al-Ḥurr*, LSA) – pagrindinė ginkluotos opozicijos struktūra, veikianti Sirijoje pilietinio karo metu. Ją sudaro dezertyrai iš Sirijos ginkluotųjų pajėgų ir savanoriai. Jos formavimas buvo paskelbtas 2011 m. liepos 29 d. kai internete pasirodė vaizdo įrašas, kuriame uniformuota dezertyrų grupė paragino kitus Sirijos kariuomenės dezertyrus prisijungti prie jų. 2011 m. rugpjūčio mėn. LSA lyderis pulkininkas Riad al-Asaad pranešė, kad LSA saugos demonstrantus nuo saugumo pajėgų. 2012 m. pranešė, jog remia nacionalinę koaliciją.

LSA kovotojų pasitarimas kovose už Alepo miesto kontrolę (2012 m.).
2011 spalio mėn. Riad al-Asaad nurodė, kad Laisvoji Sirijos armija (LSA) neturi jokių politinių tikslų, išskyrus nuversti Sirijos prezidentą Bašarą al-Asadą. LSA taip pat teigė, kad konfliktas nėra sektantiškas, nes LSA gretose yra alavitų, taip pat norinčių nuversti valdžią. 2011 m. gruodžio pradžioje žiniasklaida ir aktyvistai apskaičiavo, jog LSA sudaro nuo 15 000 iki 25 000 dezertyrų. Amerikos žvalgyba apskaičiavo daugiau nei 10 000 dezertyrų. Tikslus Laisvojoje Sirijos armijoje esančių karių skaičius yra nežinomas.

LSA veikia visoje Sirijoje, tiek miestuose, tiek kaimo vietovėse. Pajėgos yra aktyvios šiaurės vakaruose (Idlibe, Alepe), centriniame regione (Homse, Hamoje), pakrantėje apie Latakiją, pietuose (Daroje), rytuose (Deir az Zore, Abu Kamalyje), ir Damaske.

Jungtinių Tautų generalinis sekretorius Ban Ki Munas teigia, jog LSA kontroliuoja didžiules teritorijas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Free Syrian Army Founded by Seven Officers to Fight the Syrian Army Archyvuota kopija 2017-01-05 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* *The Revolutionary Forces of Syria Media Office* tinklapis Archyvuota kopija 2017-07-25 iš Wayback Machine projekto.
| **Juozas Petkevičius** |
| --- |
| Gimė | 1924 m. vasario 18 d.Eiviliai, Kėdainių rajonas |
| Mirė | 1991 m. rugsėjo 28 d. (67 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | LKP ir sovietinio saugumo veikėjas |
| Partija | 1947 m. SSKP |

**Juozas Petkevičius** (1924 m. vasario 18 d. Eiviliuose – 1992 m. Vilniuje) – LKP ir sovietinio saugumo veikėjas, generolas leitenantas, LTSR KGB pirmininkas.

Biografija
----------

1940 m. liepos mėn. įstojo į LKJS. 1942 m. Norske (Jaroslavlio sritis) baigė LKP(b) CK komjaunimo darbuotojų kursus. 1942–1944 m. dirbo VLKJS Kostromos miesto komitete.

1944–1945 m. Ukmergės, 1945–1946 m. Marijampolės apskrities, 1948–1950 m. Šiaulių miesto, 1950–1952 m. Šiaulių srities komiteto I sekretorius. 1948 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą. 1952 m. gruodžio mėn. – 1960 m. vasario mėn. LLKJS CK I sekretorius.

1961–1967 m. Lietuvos SSR Valstybės saugumo komiteto (KGB) pirmininko pavaduotojas, 1967–1987 m. pirmininkas. 1962 m. baigė neakivaizdinę aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1983 m. generolas leitenantas. 1974 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas.

1954–1960 m. ir nuo 1971 m. LKP CK narys. 1954 m. vasario mėn. – 1960 m. kovo mėn. ir 1976 m. sausio mėn. – 1985 m. kandidatas į LKP CK Biuro narius. 1985–1987 m. gegužės 23 d. LKP CK Biuro narys. 1951–1955 m. ir 1959–1980 m. Lietuvos SSR AT, 1954–1958 m. ir nuo 1979 m. SSRS AT deputatas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Elena Pušinienė. *Juozas Petkevičius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 357-358


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Alfonsas Randakevičius** | **LTSR KGB pirmininkas**1967-1987 m. | Po to:**Eduardas Eismuntas** |
|  |
| --- |
| **Punsko Dariaus ir Girėno gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Punsko Dariaus ir Girėno gimnazija herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Punsko Dariaus ir Girėno gimnazija|250px]] |
| **Adresas** | Punskas, Kovo 11-osios g-vė Nr. 16 |
| **Direktorius(-ė)** | Irena Marcinkevičienė |
| **Mokinių skaičius** | 206 (2005 m.) |
| **Įkūrimo data** | 1999 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 50 mokytojų (dalis dėsto ir pagr. m-loje) |

**Punsko Dariaus ir Girėno vardo gimnazija**, lenk. *Gimnazjum z Polskim i Litewskim Jezykiem Nauczania im. Dariusa i Girenasa w Puńsku* – dieninė, savarankiško mokymosi, nepilną vidurinį išsilavinimą suteikianti Lenkijos švietimo įstaiga, esanti Punsko vietovėje. Mokykla įsikūrusi Punsko Kovo 11-tosios mokyklų komplekse, kartu su kitomis švietimo įstaigomis: pagrindine mokykla ir dviem licėjais. Lietuvių arba lenkų kalbomis dėstomos šios disciplinos: lietuvių, lenkų, anglų ir rusų kalbos, istorija, visuomenės mokslas, matematika, fizika su astronomija, chemija, biologija, geografija, muzika, technika, informatika, fizinis lavinimas, religija arba etika. Mokoma iš lenkiškų vadovėlių. Po trejų metų gimnazistai laiko valstybinius egzaminus, nuo kurių rezultatų priklauso ar bus tęsiamas mokslas licėjuje. Besimokantys gali dalyvauti gausiuose saviveiklininkų būreliuose, sportuoti.

Istorija
--------

Po 1999 m. švietimo reformos Punske pradėjo veikti šešiametė pagrindinė mokykla bei gimnazija su lenkų ir lietuvių dėstomąja kalba. Trimetėje gimnazijoje yra 9 klasės (po dvi su lietuvių ir viena su lenkų mokomąja kalba). 2004 m. gruodžio 10 d. gimnazijai suteiktas Dariaus ir Girėno vardas.

Nuorodos
--------

* Gimnazijos internetinis puslapis (liet.) Archyvuota kopija 2008-12-06 iš Wayback Machine projekto.
* Gimnazijos pirmos klasės vadovėlių sąrašas[neveikianti nuoroda]
* Pamokų tvarkaraštis[neveikianti nuoroda]
* Gimnazijos trečios klasės matematikos ir gamtos mokslų egzaminų užduotis 2009 m. Archyvuota kopija 2009-05-09 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°21′04″š. pl. 25°17′45″r. ilg.﻿ / ﻿55.3511°š. pl. 25.2957°r. ilg.﻿ / 55.3511; 25.2957

|  Alantos šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Anykščių |
| **Savivaldybė** | Molėtų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Alanta |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 3 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1909 m. |
| **Stilius** | neoromanika |

Galinis fasadas
 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia.*
**Alantos šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Alantos miestelyje, prie kelio  **119**  Molėtai–Anykščiai , Virintos dešiniajame krante. Neoromaninė.

Istorija
--------

Pirmoji Alantos bažnyčia ar koplyčia pastatyta apie 1504 m. Jokūbas Astikas Alantos bažnyčiai 1534 m. dovanojo Dapkūniškių palivarką su smukle, dešimtinę iš Alantos (Naujasodžio) dvaro ir kitų žemių. Jurgis Astikas 1575 m. vietoj dešimtinės bažnyčiai dovanojo naujų žemių. Per 1656 m. marą visi Alantos kunigai išmirė. Tada bažnytinius reikmenis pasiėmė dvaras. Didysis altorius išvežtas į Kavarsko bažnyčią. 1658 m. vėl paskirtas kunigas.

1675 m. bažnyčia buvo kryžminio plano, be bokštų, su dviem šoninėmis koplyčiomis, kurių viena restauruota, kita sena, apleista. Bažnyčia laikinai dengta šiaudais (čerpių stogą nuardė Kristupas Radvila ir jomis apdengė Biržų rotušę). Altarijai 1682 m. dovanoti Džiugų ir Luciūnų kaimai. Klebonijai 1818 m. priklausė Duobinių ir Kazlų kaimai. Klebono Antano Mažeikos rūpesčiu bažnyčia 1827 m. pailginta, vėliau perstatyti altoriai.

1903 m. patvirtintas naujos mūrinės bažnyčios projektas, paruoštas švedų tautybės architekto Karlo Eduardo Strandmanno (sąmatinė vertė 37 396 rb). Nuo 1904 iki 1909 m. išmūryta bažnyčia, ištinkuota presbiterija, pastatytas senosios bažnyčios altorius ir pradėtos laikyti pamaldos. Baigta 1912 m. Statyba rūpinosi klebonas Domininkas Vainauskis. Bažnyčia įrengta po Pirmojo pasaulinio karo.

1915 m. vokiečiai pasiėmė vargonų metalines dalis. 1921 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. 1929–1931 m. perstatyti altoriai. Klebono Adomo Vyšniausko rūpesčiu 1937 m. meistrai Benediktas ir Pranas Zakarkos atnaujino ir perdažė bažnyčios vidų, koplyčiai nutapė paveikslų. 1944 m. apardyti bokštai, sienos. Vėliau bažnyčia suremontuota. Klebonas Konstantinas Šimašis (1888–1955) 1951 m. suimtas ir nuteistas 10 m. kalėti.

Alantos klebonas Sigitas Sudentas buvo prezidento A. Brazausko nuodėmklausys.

Architektūra
------------

Bažnyčia neoromaninė, lotyniško kryžiaus plano, halinė, su pusapskrite apside, dviem 51 m aukščio fasado bokštais. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* 
* Kristaus skulptūraKristaus skulptūra
* Bažnyčios šiaurinis bokštasBažnyčios šiaurinis bokštas

Nuorodos
--------

* Alantos parapija Archyvuota kopija 2012-03-27 iš Wayback Machine projekto.
| **Juozas Mockaitis** |
| --- |
| Gimė | 1907 m. kovo 23 d.Mažonai, Tauragės valsčius |
| Mirė | 1995 m. kovo 18 d. (87 metai)Čikaga |
|  |
| Veikla | agronomas |
|  |
| Išsilavinimas | agronomijos daktaras |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Juozas Mockaitis** (1907 m. kovo 23 d. Mažonai, Tauragės valsčius – 1995 m. kovo 18 d. palaidotas Čikagoje) – Lietuvos agronomas, agronomijos daktaras.

Biografija
----------

1931 m. baigė žemės ūkio akademiją, diplomą gavo 1938 m. 1949 m. baigė Hohenheimo aukštąją žemės ūkio mokyklą prie Štutgarto.

1931–1933 m. dirbo rajono agronomu ir žemės ūkio mokyklos mokytoju Širvintose, 1934–1944 m. Žemės ūkio rūmuose ir žemės ūkio ministerijoje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. persikėlė į JAV, Viskonsino ir Mičigano universitetuose dirbo augalų selekcininku. 1964–1969 m. dėstė Mičigano universitete; profesorius. Bendradarbiavo žurnaluose „Žemės ūkis", „Naujoji sodyba", „Ūkininko patarėjas", „Lietuvių enciklopedija".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juozas Mockaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 282 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Jachta šalia Minervos rifų
**Minervos rifai** (angl. *Minerva Reefs*; tong. *Ongo Teleki*) – grupė rifų Ramiajame vandenyne, Polinezijoje 23°23′0″ p. pl. 178°58′0″ v. ilg.﻿ / ﻿23.38333°š. pl. 178.96667°r. ilg.﻿ / 23.38333; 178.96667, įeina į Tongos Karalystės sudėtį.

Pavadinti pagal čia 1829 m. sudužusį banginių medžioklės laivą „Minerva". Čia laivai sudūžta itin dažnai. 1962 m. „Tuaikaepau" laivas rifuose sudužo su keleiviais, kurie rifuose praleido net 3 mėnesius. Galiausiai išlikę gyvi susikonstravo valtį, su kuria pasiekė Fidžio salas. 1972 m. amerikiečių milijonierius Michael Oliver Minervos rifus paskelbė utopinės valstybės, Minervos Respublikos, teritorija. Netrukus į rifus pretenzijas pareiškė Tonga. Pietų Ramiojo vandenyno Forumas pripažino Tongos teises į Minervos rifus, nors į juos taip pat pretendavo ir Fidžis.

Rifus sudaro dvi grupės – Šiaurės Minervos rifai ir Pietų Minervos rifai. Pietų rifo skersmuo 5 km, turi vidinę lagūną. Šiaurės rifo skersmuo 5,5 km. Buriavimas, povandeninis nardymas, žvejyba.
Koordinatės: 54°58′15″š. pl. 23°48′45″r. ilg.﻿ / ﻿54.9707°š. pl. 23.8126°r. ilg.﻿ / 54.9707; 23.8126

|  |
| --- |
| **Užliedžių mokykla-daugiafunkcis centras** |
| [[Vaizdas:|Užliedžių mokykla-daugiafunkcis centras herbas|center|100px]] |
| Užliedžių mokykla-daugiafunkcis centras |
| **Adresas** | Ledos g. 2, Užliedžiai |
| **Direktorius(-ė)** | Ingrida Levickienė |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** |  |

**Užliedžių mokykla** – buvusi mokykla Užliedžiuose (Kauno rajonas). Domeikavos gimnazijos skyrius. Vykdo ikimokyklinį, priešmokyklinį ir pradinį ugdymą. Įstaigos kodas 305824092. Mokykla veikia kultūros centro pastate, kuriame anksčiau buvo ir seniūnijos administracija.

Istorija
--------

XIX a. pabaigoje Užliedžiuose veikė daraktorių mokykla. Daraktorius buvo valstietis Mykolas Noseckis, mokęs vaikus lietuvių ir lenkų kalbomis. 1892 m. mokykla buvo susekta.

1924 m. įkurta pirmoji pradinė mokykla. 1933 m. joje mokėsi 35 mokiniai, 1979 m. – 27. Grąžinus mokyklos pastatą buvusiems jo savininkams, 1989 m. ji perkelta į Užliedžių kultūros namų patalpas, kurias geranoriškai savivaldybei perdavė buvusio LVA mokomojo ūkio darbuotojai, už pajus išsipirkę pastatą. Mokykloje tuo metu dirbo 2 mokytojai, mokėsi 26 mokiniai. 1992 m. į Užliedžių kultūros namus buvo perkelta Linkuvos devynmetė mokykla, tad pradinė mokykla buvo reorganizuota į Užliedžių devynmetę mokyklą. Mokykloje dirbo 13 pedagogų, mokėsi ~90 moksleivių iš Užliedžių ir Giraitės. Mažėjant mokinių skaičiui, 1999 m. mokykla vėl reorganizuota į pradinę, joje tuo metu dirbo 3 pedagogai, mokėsi 37 mokiniai.

Vykdant Kauno rajono savivaldybės mokyklų tinklo pertvarką, 2005 m. mokykla reorganizuota į Domeikavos mokyklos Užliedžių skyrių.

2020 m. pradėta centro rekonstrukcija, pastatytas trečias aukštas su klasėmis, sporto sale, valgykla. Nuo 2022 m. centro patalpose veikia Užliedžių biblioteka.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kauno r. Užliedžių mokykla-daugiafunkcis centras. Vz.lt (tikrinta 2022-05-31).
2. ↑  Užliedžiai. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-05-31).
3. ↑  Mokykla. Uzliedziubc.lt (tikrinta 2022-05-31).
4. ↑  „Pakaunėje startuoja dar keturi modernizavimo projektai". Kauno diena. Nuoroda tikrinta 2022-05-31.
5. ↑  „Kauno rajono savivaldybė nelaužo tradicijos: ir šiemet rugsėjo 1-ąją duris atvers nauja mokykla". Kauno diena. Nuoroda tikrinta 2022-05-31.
6. ↑  Duris atvėrė naujose patalpose įsikūrusi Užliedžių biblioteka. Kas vyksta Kaune. Nuoroda tikrinta 2022-05-31.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
Koordinatės: 55°20′59.8″ š. pl. 23°40′13.43″ r. ilg.﻿ / ﻿55.349944°š. pl. 23.6703972°r. ilg.﻿ / 55.349944; 23.6703972

|  Pajieslio Švč. Mergelės Marijos, Liūdinčiųjų Guodėjos, bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Kėdainių |
| **Savivaldybė** | Kėdainių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pajieslys |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1913 m. |

**Pajieslio Švč. Mergelės Marijos, Liūdinčiųjų Guodėjos, bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pajieslio kaime, 8 km į pietvakarius nuo Krakių, Jieslos (Šušvės kairiojo intako) dešiniajame krante. Liaudies architektūros formų.

Istorija
--------

Bažnyčia statyta 1857 m. perstatyta 1913 m. Statybą fundavo Pašušvio dvarininkė Teodora Pilsudskienė (1811–1886).

Architektūra
------------

Bažnyčia nedidelė, stačiakampio plano. Po stogo nuolaida prišlieta zakristija. Stogo galuose yra bokšteliai, šventoriuje – kapinės. Yra 4 dailės paminklai.

Bažnyčios šventoriuje palaidota Jozefo Pilsudskio senelė Teodora Butlerytė-Pilsudska (1811–1886) .

Galerija
--------

* Priekinis fasadasPriekinis fasadas
* Vakarinis fasadasVakarinis fasadas
* VarpinėVarpinė
* Teodoros Pilsudskos kapasTeodoros Pilsudskos kapas

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°53′45″š. pl. 23°53′23″r. ilg.﻿ / ﻿55.895728°š. pl. 23.889772°r. ilg.﻿ / 55.895728; 23.889772

Rozalimo ąžuolas|  
Rozalimo ąžuolas |
| Vieta | Rozalimas, Pakruojo rajonas |
| Rūšis | paprastasis ąžuolas |
| Aukštis | 25 m |
| Apimtis (1,3 m aukštyje) | 5,75 m |

2012 m. pavasarį
2019 m. pavasarį
**Rozalimo ąžuolas** – botaninis Lietuvos gamtos paveldo objektas nuo 1999 m. Tai 25 m aukščio medis, turintis daugiau kaip 5,75 m apimties kamieną, augantis netoli kelio  **149**  Smilgiai–Pakruojis , Rozalimo miestelio pakraštyje (Pakruojo rajone). Objektas paženklintas nuoroda, prie jo įrengtas informacinis stendas.

Būklė
-----

Medžio genotipas, augimo sąlygos, žmogaus elgesys lėmė, kad Rozalimo ąžuolas yra šimtmečius menantis medis, neišvengiamai patiriantis natūralius senėjimo procesus. Žaliuojanti lajos dalis vietomis apmirusi ir išlūžusi, pažeistas kamienas, nebespėjantis apauginti atsirandančių žaizdų – neatskiriama sąsaja su branda. Netrikdoma natūrali medžio gynybinė sistema – apmirusios šakos, nebegyvos medienos buvimas – tinka saprofitų augimui, simbiotinių mikroorganizmų veiklai. Ąžuolas aptvertas, todėl po medžio laja išsaugomas natūralus grunto porėtumas, smulkiųjų šaknų gyvybinė veikla.

Duomenys
--------

* Medis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur*)
* Kamienų skaičius – 1
* Medžio aukštis – 25 m
* Kamieno apimtis – 575 cm
* Amžius – neskelbiama

Nuorodos
--------

* Valstybinė saugomų teritorijų tarnyba Archyvuota kopija 2019-10-20 iš Wayback Machine projekto.
* Lankytinos vietos: Rozalimo ąžuolas Archyvuota kopija 2012-02-15 iš Wayback Machine projekto.
* Ažuolo žiemą nuotrauka

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPakruojo rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Draumėnų kraštovaizdžio • Daugyvenės hidrografinis • Glėbavo pedologinis • Laumekių botaninis • Laumenio botaninis-zoologinis • Linkuvos geomorfologinis |
|  |
| Biosferos poligonai | 
Gedžiūnų miško |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Kundročių akmuo • Lapgirio ozas • Raudonpamūšio atodanga |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Bulotiškio akmuo • Gaidžiakalnio akmuo • ~~Klovainių ąžuolas~~ • Rozalimo ąžuolas • Storasis Klovainių ąžuolas • Storasis Pamūšio ąžuolas • Šilų ąžuolas • Žvirblinių ąžuolas |

 |
| **Melanosuchus niger** |
| --- |
| Juodasis kaimanas (*Melanosuchus niger*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Krokodilai  *( Crocodylia)* |
| Šeima: | Aligatoriniai  *( Alligatoridae)* |
| Gentis: | *Melanosuchus*  *( Melanosuchus)* |
| Rūšis: | Juodasis kaimanas  *( Melanosuchus niger)* |

 |
| Juodojo kaimano paplitimo arealas |

**Juodasis kaimanas** (*Melanosuchus niger*) – aligatorinių (*Alligatoridae*) šeimos roplių rūšis. Paplitęs Amazonės baseino užutėkiuose, senvagėse, užliejamose pievose.

Juodasis kaimanas yra bene stambiausia aligatorinių šeimos rūšis. Suaugęs gyvūnas būna 2,8–4,3 m ilgio (daugiausiai iki 5 m). Sveria nuo 95 iki 100 kg (daugiausiai iki 400 kg). Kūnas juosvas. Smakras su pilkomis juostomis. Ketera driekiasi nuo tarpuakio iki uodegos galo. Nuo kitų kaimanų skiriasi stambesne nors ir siauresne galva, didesnėmis akimis.

Juodasis kaimanas yra vienas pagrindinių Amazonijos grobuonių. Medžioja įvairius gyvūnus: bestuburius, žuvis (tame tarpe šamus, piranijas), varles, gyvates, vėžlius, paukščius. Suaugę kaimanai priklausomai nuo dydžio gali pagauti įvairius žinduolius – beždžiones, tinginius, šarvuočius, pakas, agučius, kapibaras, ūdras, elnius, tapyrus, taip pat anakondas, kitus kaimanus. Jų grobiu gali tapti ir naminiai gyvūnai (kiaulės, karvės, arkliai, šunys). Žmogui taip pat gali būti mirtinai pavojingi. Medžioja daugiausia naktį. Stambų grobį dažnai palieka vandenyje supūti, o paskui praryja gabalais.

Patelė lizde netoli upės padeda 30–60 kiaušinių. Jaunikliai išsirita po 6 savaičių, kai prasideda potvyniai, ir gyvena balose, atokiuose užutėkiuose (iš lizdo motina perneša burnoje). Kiaušiniai ir jaunikliai yra dažnas kitų kaimanų, gyvačių, driežų, žuvų, jaguarų grobis. Paaugę priešų, išskyrus kitus kaimanus, neturi.

Medžiojamas dėl odos ir mėsos. Dabar didžiausią pavojų kelia nykstančios buveinės. Dėl juodųjų kaimanų mažėjimo labai pagausėjo piranijų ir kapibarų.

Vietiniai pavadinimai:

* port. *jacaré-açu, jacaré-negro*
* isp. *caimán negro*
* gvar. *yakare guasu, îakaré gûasu*

Kaimanų būrelis šildosi

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Apsinuodijimas deguonimi, hiperoksija** – apsinuodijimas atsirandantis kvėpuojant padidėjusio dalinio slėgio deguonimi ar jo mišiniais su kitomis dujomis. A[sinuodijimas deguonimi gali įvykti naudojant deguonies aparatus, regeneracinius aparatus, kvėpavimui naudojant dirbtinius dujų mišinius, atliekant deguoninę dekompresiją. Apsinuodijus deguonimi pažeidžiamos centrinės nervų sistemos, kvėpavimo ir kraujotakos organų funkcijos. 

Padidėjus deguonies koncentracijai audiniuose, atsiranda hiperoksijai būdingi sindromai: dezorientacija, kvėpavimo sunkumai, regos sutrikimai (pavyzdžiui, miopija). Biocheminį apsinuodijimo pagrindą sudaro redukcijos procesas, kurio metu deguonies molekulė netenka vieno arba dviejų elektronų ir susidaro aktyvios deguonies formos (peroksidai, superoksidai, laisvieji radikalai). Oksidacinio streso metu pažeidžiamos ląstelių sienelės, subliūkšta alveolės, ardoma tinklainė. Į deguonies nuodingumą turi atsižvelgti narai, paprastai jų kvėpavimo mišinį sudaro 20 procentų deguonies ir 80 procentų helio, esant vienos atmosferos mišinio slėgiui.
|  |
| --- |
| Charlie McGettigan |
|  
Charlie McGettigan (dešinėje) su Paul Harrington atlieka dainą „Rock’n'Roll Kids", padėjusią nugalėti trisdešimt devintame Eurovizijos dainų konkurse |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Charles McGettigan |
| Gimė | 1950 m. gruodžio 7 d. (72 metai)  Bališanonas, Donegolo grafystė, Airijos vėliava Airija |
| Veikla | dainininkas |
| Susijusi veikla | Paul Harrington |

**Čarlzas (Čarlis) Makgetiganas** (*Charles (Charlie) McGettigan*; g. 1950 m. gruodžio 7 d. Bališanone, Donegolo grafystėje) – Airijos dainininkas. Šiuo metu atlikėjas gyvena Dramšanbe, Leitrimo grafystėje.

1984 metais užėmė trečią vietą Airijos atrankos į Euroviziją konkurse su daina „Bee Bop Delight", kurią parašė jis pats. 1987 m. vėl pasirodė šalies atrankoje, tačiau su daina „Are you shy?" liko trečias. 1994 metais su Paul Harrington dalyvavo Eurovizijos dainų konkurse su daina „Rock 'n' Roll Kids" (žodžius ir muziką sukūrė Airijos rašytojas ir kompozitorius Brendan J. Graham), kuri užėmė pirmą vietą. Duetas surinko 226 taškus (10 taškų gavo iš tais metais debiutavusios Lietuvos). 2005 metais kaip kviestinis atlikėjas pasirodė Eurovizijos jubiliejiniame koncerte Congratulations: 50 Years of the Eurovision Song Contest.

Diskografija
------------

* *Stolen Moments*
* *Charlie McGettigan*
* *Family Matters*
* *In your old room*
* *Song of the Night*
* *Another side of Charlie McGettigan*
* *Rock 'n' Roll Kids – The Album*

Nuorodos
--------

* Charlie McGettigan svetainėje Internet Movie Database

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Airija Niamh Kavanagh  *„In Your Eyes"*** |  **Eurovizijos dainų konkurso nugalėtojas  (su Paul Harrington)**1994 | Po to:**Norvegija Secret Garden  *„Nocturne"*** |
| Prieš tai:**Niamh Kavanagh  *„In Your Eyes"*** |  **Airijos atstovas Eurovizijoje  (su Paul Harrington)**1994 | Po to:**Eddie Friel  *„Dreamin'"*** |
| **Lunaria annua** |
| --- |
| Darželinė blizgė (*Lunaria annua*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Bastutiniai  *( Brassicaceae)* |
| Gentis: | Blizgė  *( Lunaria)* |
| Rūšis: | Darželinė blizgė  *( Lunaria annua)* |

 |

**Darželinė blizgė** (*Lunaria annua*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos dvimetis, žolinis augalas. Auga Europoje, Šiaurės Amerikoje, kai kur Azijoje.

Aukštis 30-150 cm. Lapai karpytais kraštais. Žydi balandžio-birželio mėnesiais kvapniais žiedais. Vaisius - ankštara, sudaryta iš didelių, 3 cm skersmens sėklų dėžučių.

Auga miškuose, griovose. Lietuvoje auginama darželiuose, naudojama sausoms puokštėms.

Darželinės blizgės ankštara

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Allen J. Coombes. „The A to Z of plant names". USA: Timber Press. 2012 m. 312 psl. ISBN 9781604691962
| **Charles Gates Dawes** |
| --- |
| 30-asis JAV viceprezidentas |
|  |
| Gimė | 1865 m. rugpjūčio 27 d.Jungtinės Amerikos Valstijos Marieta, Ohajas, JAV |
| Mirė | 1951 m. balandžio 23 d. (85 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Evanstonas, Ilinojus, JAV |
| 30-asis JAV viceprezidentas |
| Ėjo pareigas | 1925 m. kovo 4 d. – 1929 m. kovo 4 d. |
| Ankstesnis | Calvin Coolidge |
| Vėlesnis | Charles Curtis |
|  |
| Partija | JAV respublikonų partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Charles Gates Dawes |
| Parašas |
|  |

**Čarlzas Geitsas Dauesas** (angl. *Charles Gates Dawes*, 1865 m. rugpjūčio 27 d. – 1951 m. balandžio 23 d.) – amerikiečių bankininkas, generolas, politikas, 1925–1929 m. JAV viceprezidentas. Vienas iš 1925 m. Nobelio taikos premijos laureatų už svarų indėlį, kuriant Daueso planą dėl Pirmojo pasaulinio karo reparacijų.

Baigęs studijas Sinsinačio teisės mokykloje, Dauesas pradėjo teisininko karjerą Linkolne, Nebraskos valstijoje. 1896 m. vadovavo V. Makinlio prezidentinėje kampanijoje. Po rinkimų Makinlis paskyrė Dauesą valiutos kontrolieriumi. 1901 m. įkūrė Ilinojaus Centrinę kredito kompaniją. Pirmojo pasaulinio karo metu tarnavo generolo pareigose ir buvo Amerikos ekspedicinių pajėgų bendrųjų pirkimų valdybos pirmininkas. 1921 m. prezidentas Vorenas Hardingas paskyrė Dauesą Biudžeto valdybos direktoriumi. Dauesas dirbo Sąjungininkų reparacijų komisijoje, kur jis padėjo pagrindą Daueso plano, skirto padėti sunkumų kamuojamai Vokietijos ekonomikai, sukūrimui. Vėliau Daueso planą pakeitė Jango planas.

1924 m. respublikonų nacionaliniame susirinkime iškėlė Kelvino Kulidžo kandidatūrą į JAV prezidentus. Dausesas buvo pasirinktas kaip kandidatas į viceprezidentus. Respublikonai laimėjo 1924 metų JAV prezidento rinkimus, ir 1925 m. Dauesas pradėjo eiti viceprezidento pareigas. 1928 m. dėl nesutarimų su prezidentu Kulidžu respublikonai ateinantiems prezidento rinkimams vietoj Daueso iškėlė kitą kandidatą į viceprezidento postą. 1929 m. prezidentas Herbertas Huveris paskyrė Dauesą ambasadoriumi Jungtinėje Karalystėje. 1932 m. grįžo dirbti į bankinį sektorių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Davis, Henry Blaine Jr. (1998). *Generals in Khaki*. Raleigh, NC: Pentland Press, Inc. p. 103. ISBN 1571970886.
2. ↑  Dunlap, Annette B. *Charles Gates Dawes: a Life*. p. 18.
3. ↑  Dunlap, Annette B. *Charles Gates Dawes: a Life*. pp. 20–38.
4. ↑  Davis, Jr. Henry Blaine (1998). *Generals in Khaki*. Pentland Press, Inc. p. 81. ISBN 1571970886. OCLC 40298151
5. ↑  Stephen A. Schuker, *The End of French Predominance in Europe: The Financial Crisis of 1924 and the Adoption of the Dawes Plan* (U of North Carolina Press, 1976).
6. ↑  Mencken, Henry Louis; George Jean Nathan (1929). *The American Mercury*. p. 404.
7. ↑  Dunlap, Annette B. *Charles Gates Dawes: a Life*. pp. 221–44.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Calvin Coolidge** | **JAV viceprezidentas**1925–1929 | Po to:**Charles Curtis** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Hausų valstybė:Gobir |
| --- |
|  |
| Šalis | Nigerija (Sokotas) |
| Tautos | hausai (arevanči) |
| Miestai | Gobiras, Alkalava, Cibiris, Sabon Birni |
| Valdovai | sarkinai |
|  |
|  |

**Gobiras** (angl. *Gobir*) – istorinė hausų valstybė, egzistavusi dabartinės Nigerijos Sokoto valstijoje bei pietiniame Nigeryje.

Istorija
--------

Gobiras - viena iš svarbiausių hausų valstybių, klestėjusi Sahelio civilizacijoje. Ji buvo įkurta apie VIII a. ir buvo viena seniausių hausų valstybių. Gobiras priklausė septynių svarbiausių valstybių (*Hausa bakvai*) grupei, ir jos valdovai senųjų miestų pavyzdžiu titulavosi *sarkin*.

Gobiro valstybėje sostinės keitėsi keletą kartų. Seniausioji Gabiro sostinė buvo Gobiro miestas (dab. Sokoto teritorijoje). Ir tai buvo svarbiausias ir didžiausias miestas hausų kultūros klestėjimo pradžioje, kontroliavęs transsacharinę prekybą. 1742 m. Gobiro sostinė buvo perkelta į Alkalava miestą. Prie jos prijungta ir Zamfara.

XVIII a. pab. - XIX a. pradž. teritorijoje ėmė reišktis fulbiai. Vadovaujami Usman dan Fodio ir įgiję sarkino palankumą, jie įkūrė savo bendruomenę Gelgelio gyvenvietėje. Mirus sarkinui Bava, jo vietą užėmė Junfa, kuris užpuolė Gelgelį ir išvijo fulbius. Tai inspiravo masinį sukilimą ir fulbių užkariavimus, kurių metu buvo sukurtas Sokoto kalifatas.

1808 m. Alkalava buvo paimta fulbių armijos, o Junfa nužudytas. Fulbių imperijos centras buvo perkeltas į Sokoto miestą, pastatytą senojo Gobiro miesto vietoje. Jame valdė imperijos kalifai, tituluojami *amir al muminin*.

Įsitvirtinus fulbiams, hausų dinastija persikėlė į šiaurę, tokiu būdu pratęsdami Gobiro valstybės istoriją. 1810 m. jie įsitvirtino Cibiryje (10 km. į šiaurę nuo Maradžio). 1858 m. nuo jų atskilusi atšaka įsitvirtino Sabon Birni (netoli Sokoto).

1900 m. Sokoto kalifato ir Gobiro likučių teritorija buvo padalinta tarp britų (įjungta į Nigerijos sudėtį) ir prancūzų (įjungta į Nigerio sudėtį).

1910 m. įvyko dinastijos suvienijimas, ir Gobiro sostinė apsistojo Cibiryje, o 1975 m. sostinė vėl perkelta į Sabon Birni. Dabartinis Gobiro sarkinas yra Muhammadu Bawa, valdantis nuo 1975.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R**Hausų valstybės**  |
| --- |
|  |
| Hausa Bakvai | 
Daura • Kanas • Kacina • Zazzau • Gobiras • Ranas • Biramas |  |
|  |
| Banza Bakvai | 
Zamfara • Kebi • Jauri • Kvararafa • Nupė • Gvari • Borgu (Busa • Nikis • Paraku • Kandis • Kvandė) • Gulma • Ilorinas |
|  |
| Kitos hausų valstybės | 
Gumelis • Damagaramas • Cibiris • Maradis • Zuba • Zangas • Baurė • Magarija • Argungu • Vukaris • Pategi • Kajama |
|  |
| XIX a. Fulbių džihado valstybės | 
Sokoto kalifatas • Agajė • Baučis • Džamaharė • Džemaha • Gombė • Gvandu • Katagumas • Kazaurė • Kefi • Kontagora • Lafija • Lafiagis • Lapajus • Misau • Mubis • Muris • Nasarava |

 |
| *The Origin Of Love* |
| --- |
|  |
| (Mika) studijinis albumas |
| Išleistas | 2012 m. rugsėjo 17 d. |
| Žanras | Pop, pop rokas, electro |
| Trukmė | 48 min. 50 sek. |
| Įrašų kompanija | Island Records, Casablanca Records |
| Prodiuseris | Mika, Greg Wells, Nick Littlemore, Klas Ahlund |
| (Mika) chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| The Boy Who Knew Too Much (2009) | The Origin Of Love (2012) |  |

 |

**„The Origin Of Love"** – trečiasis Jungtinės Karalystės atlikėjo Mika albumas, išleistas 2012 m. rugsėjo 17 d.

Albumo kūrimas
--------------

Albumas buvo pradėtas įrašinėti 2011 m. pradžioje, užbaigtas 2012 m. rugpjūtį. Įrašinėjimo darbai pagrinde vyko tokiuose miestuose kaip Montrealis, Majamis bei Londonas. Lyginant su ankstesniais albumais, šį kartą Mikai talkino nemažai muzikos industrijos žmonių: Nick Littlemore (Empire Of The Sun, Pnau), Pharrell Williams (N.E.R.D), Benny Benassi, Greg Wells, Jodi Marr, Priscilla Renea, Klas Ahlund, FrYars ir kiti.

Albumo standartinį leidimą sudaro 14 dainų. Pirmoji albumo daina „Elle Me Dit" (angliška versija – „Emily") dienos šviesą išvydo 2011 m. liepos 1 d. Tai pirmoji atlikėjo daina, parašyta prancūzų kalba, kuri buvo pristatyta išskirtinai Prancūzijos rinkai. 2012 m. birželio 8 d. internete pasirodė naujas atlikėjo kūrinys „Make You Happy", kuris buvo pristatytas kartu su trumpametražiu filmu. Kaip teigė pats Mika, tai nėra pirmasis albumo singlas, o tiesiog daina, kuria jis norėjo pasidalinti su savo gerbėjais. Birželio 14 d. buvo galima išgirsti ir oficialų albumo singlą „Celebrate". Mikai šioje dainoje akompanuoja amerikiečių dainininkas, reperis Pharrell Williams. Rugpjūčio 10 d. pasirodė ir „Celebrate" vaizdo klipas.

Albumo dainos
-------------

1. Origin Of Love (4:37)
2. Lola (3:45)
3. Stardust (3:18)
4. Make You Happy (3:11)
5. Underwater (3:12)
6. Overrated (3:38)
7. Kids (3:04)
8. Love You When I’m Drunk (2:54)
9. Step With Me (3:36)
10. Popular (ft. Priscilla Renea) (4:06)
11. Emily (3:34)
12. Heroes (3:16)
13. Celebrate (ft. Pharrell Williams) (3:05)
14. Make You Happy (Miami edit) (3:34)

Papildomos dainos
-----------------

* Tah Dah
* Elle Me Dit

Singlai
-------

* Elle Me Dit
* Celebrate (ft. Pharrell Williams)

Nuorodos
--------

* Oficiali Mikos interneto svetainė
* Mika „music.lt" puslapyje
* Oficialus Mika VEVO vaizdo klipų kanalas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 14°32′ p. pl. 168°09′ v. ilg.﻿ / ﻿14.533°š. pl. 168.150°r. ilg.﻿ / 14.533; 168.150

Rozos atolas iš palydovo
Salos žemėlapis
**Rozos atolas** arba ***Motu O Manu*** (angl. *Rose Atoll*) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, į rytus nuo Samoa salyno, priklauso Amerikos Samoa. Plotas – 0,214 km² (su lagūna – 5 km²). Tai toliausiai į pietus nutolusi JAV pavaldi teritorija.

Atolą sudaro rombo pavidalu susiklostęs koralinis rifas, kurio galuose yra pora mažų salelių. Šiaurėje lagūna 40 m pločio sąsiauriu jungiasi su vandenynu. Paviršius iškyla iki 3,5 m. Didesioji, Rozos, sala apaugusi medžiais ir krūmais, mažesnioji, Smėlio, sala plika. Atolo lagūnoje veisiasi itin stambios tridaknos *Tridacna gigas*, gausu žuvų, paplūdimiuose peri reti jūriniai vėžliai (žalieji ir bisos). Rozos saloje yra svarbios jūrinių paukščių (padūkėlių, žuvėdrų, fregatų ir kt.) kolonijos.

Pirmasis europietis, pasiekęs negyvenamą Rozos atolą, buvo prancūzų jūrininkas Luisas de Freisinė (1817 m.) ir pavadino savo žmonos Rozos, keliavusios drauge, vardu. 2009 m. Rozos atolas ir aplinkiniai vandenys paskelbti gamtos paminklu.

* Rozos salelėRozos salelė
* Rozos salelės krantasRozos salelės krantas
* Rifo tyrimaiRifo tyrimai
* Ženklas salojeŽenklas saloje

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rozos atolas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Clarissa Pinkola Estés** |
| --- |
| Gimė | 1945 m. sausio 27 d. (78 metai)Indiana, JAV |
| Tėvai | Cepción Ixtiz, Emilio Maria Reyés |
|  |
| Veikla | rašytoja, psichoanalitikė |
|  |
| Išsilavinimas | mokslų daktarė |
| Alma mater | The Union institutas |

**Klarisa Pinkola Estes** (*Clarissa Pinkola Estés*, g. 1945 m. sausio 27 d.) – amerikiečių mokslininkė, psichoanalitikė, poetė ir rašytoja.

Biografija
----------

Ankstyvoji biografija miglota, autorė nesyk skirtingai nurodė jos faktus. Gimė indėniškos kilmės meksikiečių imigrantų šeimoje. Vėliau įvaikinta vengrų darbininkų (Maruska Hornyak ir Joszef Pinkola) šeimoje.

1976 m. įgijo bakalauro laipsnį *Loretto Heights* kolegijoje (Indiana), 1981 m. *The Union* institute (Sinsinatis) apgynė daktaro disertaciją iš lyginamosios kultūrologijos bei klinikinės psichologijos. Vėliau studijavo Jungo institute Šveicarijoje (1984 m. gavo analitikės diplomą).

1971 m. pradėjo psichologės, lektorės karjerą. 1992 m. pradėjo rašyti knygas.

Gvadalupės Fondo, skirto įvairiems žmonių gyvenimo gerinimo projektams įkūrėja, Kolorado rašytojų, remiančių LGBT bendruomenę, įkūrėja ir direktorė, K. G. Jungo švietimo ir tyrimų centro vadovė.

Veikla
------

Yra išleidusi keletą knygų, iš kurių žymiausia – „Bėgančios su vilkais". Pasak autorės, tai ilgamečio jos psichoanalitinio darbo patirties apibendrinimas pateiktas pasitelkiant liaudies pasakų motyvus išanalizuotus per jungo analitinės psichologijos archetipų prizmę. Knyga yra tarsi vadovas į dvasinį moterų pasaulį, su brandos tarpsnių aprašymais bei patarimais saviugdai.

Bibliografija
-------------

* *Women Who Run With the Wolves* („Bėgančios su vilkais", 1992 m. liet. 2007 m.)
* *The Gift of Story: A Wise Tale About What is Enough* (1993 m.)
* *The Faithful Gardener: A Wise Tale About that Which Can Never Die* (1996 m.)
* *La danza delle grandi madri: The Dance of the Grand Madri* (2007 m.)
* *Untie the Strong Woman: Blessed Mother’s Immaculate Love for the Wild Soul* („Išlaisvinti stiprią moterį: tyra Palaimintosios Motinos meilė laukinei sielai", 2011 m. liet. 2017 m.)

Apdovanojimai
-------------

* *Las Primeras* apdovanojimas (nacionalinis lotynoamerikiečių fondas Vašingtone, 1992 m.);
* Metų knygos garbės apdovanojimas (Amerikos knygų leidėjų asociacija, 1993 m.);
* Kolorado rašytojų lygos apdovanojimas (1993 m.);
* Prezidento medalis už socialinį teisingumą (The Union institutas, 1994 m.);
* Džozefo Kempbelo vardo apdovanojimas (1994 m.);
* Katalikų bažnyčios spaudos apdovanojimas rašytojams (1994 m.);
* Nacionalinės psichoanalizės plėtros asociacijos Gradiva apdovanojimas (1995 m.)

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Clarissa Pinkola Estés***

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Claude Speed
**Claude Speed** yra žaidimų Grand Theft Auto II bei Grand Theft Auto III pagrindinis veikėjas, taip pat žaidimo Grand Theft Auto: San Andreas antraeilis veikėjas. Žinoma, kad Claude yra smulkus nusikaltėlis, kuris dirba visiems kas moka jam pinigus už darbą. Dar žinoma, kad Claude yra nelabai kalbus ir žmonės jį vadina „Kid" (liet. *Vaikis*) arba „Fido" (liet. *šuniukas*).

Žaidimo Grand Theft Auto II pristatomajame filmuke Claude įgarsina Scott Maslen.

Vaidmuo
-------

### Grand Theft Auto: San Andreas

Veiksmas vyksta 1992 m. San Andreas valstijoje. Claude, būdamas lenktynininku, susipažina su labai karingo charakterio mergina Catalina ir kartu su ja išvažiuoja iš San Andreas į Liberty City. Claude Grand Theft Auto: San Andreas žaidime yra matomas tik keliuose žaidimo filmukuose.

### Grand Theft Auto III

Claude bėga nuo policijos
Veiksmas jau vyksta 2001 m. Liberty City mieste. Claude dabar jau yra smulkus nusikaltėlis, kuris dirba kolumbiečių kartelio mafijai, bet staiga per banko apiplėšimą Claude yra peršaunamas savo paties merginos Catalinos ir sulaikytas policijos. Kai Claude yra vežamas į kalėjimą, policijos konvojų sustabdo mafija, tada ji išlaisvina visus kalinius ir kartu Claude. Tada kai Claude išsilaisvina, jis susipažįsta su sprogmenų specialistu 8-Ball, kuris jį supažindina su Luigi. Pastarasis dirba Leone šeimos mafijai. Po kiek laiko Claude susipažįsta su Leone šeimos mafija, Jakudzos mafija, meksikiečių, jamaikiečių ir juodaodžių gaujomis ir dirba joms. Dar Claude pradeda dirbti kitiems įtakingiems asmenims, randa savo išdavikus ir jiems atkeršija. Po savo išdavikų mirties, Claude toliau sau dirba žmonėms, kurie moka jam nemažus pinigus už darbą.

### Grand Theft Auto II

Claude Grand Theft Auto II žaidime (tas mažas žmogeliukas prie taksi automobilio)
Veiksmas vyksta jau 2013 m. Anywhere City mieste. Claude ramiai sau dirba visoms šio miesto gaujoms ir mafijoms. Jis daugiausiai žudo žmones, vagia automobilius ir sprogdina pastatus. Už atliktus darbus jis gauna daug pinigų ir prabangiai gyvena. Claude Grand Theft Auto II žaidime susitinka su rusų mafija, jakudzos mafija, kaimiečių ir bepročių gaujomis. Claude tikslas susirinkti ko daugiau pinigų ir tapti „miesto karaliumi" (angl. *King of the City*).

  


v • a • r **Grand Theft Auto** 

|  |  |
| --- | --- |
| Žaidimai | GTA 1 • London 1969 • London 1961 • GTA 2 • GTA III • Vice City • Advance • San Andreas • Liberty City Stories • Vice City Stories • GTA IV • The Lost and Damned • The Ballad of Gay Tony • Chinatown Wars • GTA V • Online |
| Pagrindiniai veikėjai | Claude • Tommy Vercetti • Mike • Carl Johnson • Toni Cipriani • Victor Vance • Niko Bellic |
| Vietovės | Liberty City • Vice City • San Andreas |
| Muzika | GTA 1 • GTA 2 • GTA III • Vice City • Liberty City Stories • Vice City Stories • GTA IV |
Dirbantys apačiai San Karlo rezervate 1886 m.
**Delšajus** – tonto apačių vadas. Gimimo data tiksliai nežinoma - apie 1836 m. Buvo nužudytas kitų apačių 1874 m. liepos mėnesį po to kai generolas Džordžas Krukas įsteigė premiją už jo galvą.

Tai buvo kresnas, plačiapetis, nuožmaus veido vyras. Vienoje ausyje nešiojo sidabrinį auskarą. Paprastai vaikščiodavo pusiau tekinas, todėl atrodė, kad visada skuba.

Dar 1868 m. pastarasis pažadėjo, kad jis su tontais nekariaus ir sutiko, kad jų agentūra būtų Kemp Makdauele, vakariniame Rio Grandės krante. Tačiau po kelių baltųjų išpuolių prieš jį, jis pasitraukė su savo žmonėmis iš rezervato. 1871 m. Delšajus nespėjo susitikti su Indėnų reikalų biuro atstovu Vincentu Koljeru.

1873 m. balandį gausus kareivių būrys susekė ir privertė pasiduoti Delšajų. Jie buvo suvaryti į Apačo fortą Baltųjų kalnų rezervate. Čia jie buvo priversti nešioti metalines plokšteles, tad niekas negalėjo pasprukti nepastebėtas bent porai dienų. 1873 m. liepą Delšajus nepakeldamas esamų sąlygų su savo žmonėmis pabėgo ir persikėlė į rezervatą prie Rio Verdės. Netrukus San Karlo rezervato agentūroje įvyko incidentas, kurio metu žuvo vienas JAV armijos karininkas. Dalis apačių iš ten pabėgo ir įsikūrė Delšajaus stovykloje. Generolas Krukas jį apkaltino palaikant nusikaltėlius ir liepė suimti. Delšajus tai sužinojęs pabėgo į Tonto baseiną. Kelis mėnėsius jis sėkmingai slapstėsi kalnuose. 1874 m. generolas paskėlbė sumokėsęs premiją už vado galvą. Liepos mėnėsį du apačiai jam pristatė po nukirstą galvą pareikšdami, kad ji Delšajaus. Krukas sumokėjo už abi. Šios ir kitos užmuštų apačių galvos buvo iškabintos Rio Verdės ir San Karlo paradų aikštėse.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RApačiai |
| --- |
|  |
| Kalbos | 

Pietų atapaskų kalbos
 |
|  |
| Karai | 

Apačių karai • 
Baskomo afera • 
Apačių perėjos mūšis
 |
|  |
| Genčių vadai | 

Mangas Coloradas • 
Geronimo • 
Kočizas • 
Nana • 
Victorio • 
Eskiminzinas • 
Delšajus
 |
|  |
| Kiti apačiai | 

Juh • 
Taza • 
Andrew Vasquez
 |
|  |
| Gyvenamieji būstai | 

Hoganas • 
Vigvamas
 |

 |

Išnašos
-------

1. ↑  Braunas, Dy. Užkaskit mano širdį prie Vundid Ny. Vilnius: Mintis, 1984. 204 psl.
| Luknė |
| --- |
|  Luknės upelis ties Luknėmis Latvijos–Lietuvos pasienyje |
| **Ilgis** | 10,5 km |
| **Baseino plotas** | 33,8 km² |
| **Ištakos** | Skuodo rajonas |
| **Žiotys** | Šventoji |
| **Šalys** | Lietuva, Latvija |
|  |
|  **Vikiteka** | Luknė |

**Luknė** (latv. *Lukne*) – upė šiaurės vakarų Lietuvoje, vakarinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, dešinysis Šventosios intakas.

Geografija
----------

Išteka į pietvakarius nuo Skuodo. Išskyrus pirmąjį kilometrą, teka Lietuvos–Latvijos pasieniu pietvakarių kryptimi. Į Šventąją įteka ties Sriauptais, 48,5 km nuo jos žiočių.

Intakai: Geišupė (latv. *Ģeišupe*, Latvija) (dešinysis).

Gyvenvietės: Luknės, Didžioji Paluknė, Sriauptai (Lietuva), Lankučiai (latv. *Lankuti*, Latvija).

Pavadinimas
-----------

Upėvardis kildinamas nuo žodžių *luknas* („kurio ragai eina į šalis"), *lukniuoti* („liumpėti, būti klampiam"). Bendresnė šaknies *lukn-* reikšmė galėjo būti „lenkti, linkti" iš to – „klimpti, glebti" (plg. latv. *lukns* „lankstus", *lukt* „lėpti, glebti").

Nuorodos
--------

* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Beižionių herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2006-11-17* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Beižionių herbas** – Beižionių kaimo ir seniūnijos (Elektrėnų savivaldybė) heraldinis simbolis.

Aprašas
-------

Žaliame skydo lauke sidabrinė priekin pasisukusi gervė, demonstruojanti nuleistus sparnus, auksiniais kojomis ir snapu, raudonu viršugalviu.

Simbolika:

* Gervė – budrumo, ilgaamžiškumo, išminties, ištikimybės išraiška. Krikščionybėje dėl savo sugrįžimo į gimtąsias vietas – prisikėlimo simbolis.
* Žalia spalva - heraldikoje simbolizuoja laisvę, grožį, sveikatą ir viltį.

Istorija
--------

Istorinio herbo Beižionys neturėjo.

Heraldikos komisijoje svarstant naujo herbo idėjas kartu su seniūnijos atstovais buvo nuspręsta pavaizduoti gervę – retą Lietuvoje paukščių rūšį, įrašytą į Raudonąją knygą. Šis paukštis yra labai atsargus ir baikštus, gyvena pelkėse, miškų raistuose. Beižionių seniūnijoje jų sutinkama Taureikos, Liaukiškėse ir kitose vietovėse.

Beižionių herbas patvirtintas 2006 m. lapkričio 17 d. LR prezidento dekretu Nr. 800. Etaloną sukūrė Rolandas Rimkūnas.

Nuorodos
--------

* Elektrėnų savivaldybės miestų ir miestelių heraldika Archyvuota kopija 2021-12-06 iš Wayback Machine projekto.