recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bažnyčios vaizdas iš gatvės pusės

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

**Maskvos nekaltojo prasidėjimo katalikų katedra**  (rus. *Собор Непорочного Зачатия Пресвятой Девы Марии*) – Romos katalikų šventovė Maskvos mieste. Neogotinio stiliaus architektūros paminklas, didžiausia katalikų bažnyčia šalyje. Administraciškai priklauso Maskvos Dievo Motinos arkivyskupijai. Šv. Mišios aukojamos rusų, anglų, lenkų, prancūzų, ispanų, korėjiečių ir lotynų kalbomis.

Istorija
--------

Bažnyčia buvo pastatyta 1901–1911 m. Mažojoje Gruzinų gatvėje (rus. *Малая Грузинская улица*), nes čia gyveno nemažai lenkų. Statybos kainavo apie 300 000 rublių. Pinigų surinko lenkų bendruomenė ir tikintieji iš visos šalies. 1938 m. liepą sovietų valdžia uždarė katedrą. Pora bažnyčios bokštų nukentėjo Antrojo pasaulinio karo metais. Po karo smailė buvo panaikinta. Pastate buvo įrengtas bendrabutis. Pirmosios mišios po uždarymo vyko 1990 m. gruodžio 8 d. Bažnyčia gavo istorijos ir kultūros paminklo statusą. 2002 m. bažnyčia tapo vyskupijos katedra.

Galerija
--------

* Bažnyčia naktį.Bažnyčia naktį.
* Bažnyčia XX a. pradžioje.Bažnyčia XX a. pradžioje.
* Interjeras 2019 m.Interjeras 2019 m.
* Rusijos pašto ženklas 2001 m.Rusijos pašto ženklas 2001 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Собор Непорочного Зачатия Пресвятой Девы Марии. KudaGo


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Maskvos Nekaltojo Prasidėjimo katalikų katedra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Primark Stores Ltd.|  |
| Pramonė | mažmeninė prekyba |
| Įkurta | 1969 m. birželis |
| Centrinė būstinė | Airija Dublinas, Airija |
| Vietų skaičius | 277 parduotuvės (2014) |
| Produkcija | drabužiai • aksesuarai • batai • interjero detalės • kosmetika |
| Pajamos | Didėjimas 514 mln. svarų (2013) |
| Holdingas | „Associated British Foods" |
| Tinklalapis | www.primark.com |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Primark** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**„Primark"** – tarptautinė drabužių mažmeninės prekybos kompanija, įkurta 1969 m. Dubline, Airijoje. Kompanija yra britų holdingo „Associated British Foods" dukterinė įmonė. 2013 m. metinės pajamos sudarė 514 mln. svarų, kompanijoje dirbo 48 tūkst. darbuotojų.

Kompanija valdo daugiau nei 270-ies drabužių parduotuvių tinklą devyniose Europos šalyse; dauguma „Primark" parduotuvių yra Jungtinėje Karalystėje. Airijoje parduotuvės yra vadinamos „Penneys". Kompanija ruošiasi žengti į Jungtines Valstijas, pirmąją parduotuvę atidaryti planuojama 2015 m. pab. Bostone.

Kompanijos produkcija yra pardavinėjama itin mažomis kainomis, kurios yra prieinamos daugumai pirkėjų. Dažnai naudojamas labai nesudėtingas dizainas ir paprastos medžiagos, drabužiai yra pardavinėjami labai įvairių dydžių. Kompanija visiškai nereklamuoja savo prekių. Visos bendrovės parduotuvės yra itin didelio dydžio, dažnai išsidėsčiusios per du ar tris aukštus. Didžiausia „Primark" parduotuvė yra Mančesteryje, užima 14 400 m² plotą.

„Primark" parduotuvės veikia devyniose Europos šalyse: Jungtinėje Karalystėje, Airijoje, Vokietijoje, Prancūzijoje, Ispanijoje, Portugalijoje, Belgijoje, Nyderlanduose ir Austrijoje.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Primark’s annual profits are up by 44%" Archyvuota kopija 2014-08-19 iš Wayback Machine projekto. Naujienų tinklalapis „The Journal", 2013 m. lapkričio 6 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 18 d.
2. ↑  Primark > About Us Archyvuota kopija 2017-12-22 iš Wayback Machine projekto. Oficialus kompanijos tinklalapis.
3. ↑  „Primark to open its first US stores" Naujienų tinklalapis „BBC", 2014 m. balandžio 23 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. rugpjūčio 18 d.
4. ↑  Primark > Ours Stores Archyvuota kopija 2018-01-07 iš Wayback Machine projekto. Oficialus kompanijos tinklalapis.

Nuorodos
--------

* Oficialus kompanijos tinklalapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Sijų kalba*Lakȟótiyapi, Dakhótiyapi* |
| Kalbama | JAV, Kanada |
| Kalbančiųjų skaičius | 30 000 |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | sijų0vakarų sijų00**sijų** |
| Rašto sistemos | lotynų abėcėlė |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Pietų Dakotos vėliava Pietų Dakota |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-2 | dak |
| ISO 639-3 | lkt, dak |

**Sijų kalba** – sijų kalbų šeimai priklausanti tarmių grupė, laikytina viena kalba. Ja kalba „tikrieji sijai" – dakotai ir lakotai – gyvenantys daugiausia JAV Šiaurės ir Pietų Dakotos valstijose, taip pat Minesotoje, Nebraskoje, Montanoje bei Kanadoje (Saskačevane). Bendras kalbančiųjų skaičius siekia ~30 tūkst. žmonių. Tai 5 pagal vartojimo gausumą JAV ir Kanados indėnų kalba (po navachų, kri, inuitų ir odžibvių).

Yra 3 sijų kalbos tarmės, kartais išskiriamos, kaip atskiros kalbos (lakotų ir dakotų):

* lakotų kalba
* vakarų dakotų kalba
* rytų dakotų kalba

Taip pat labai artimos yra asiniboinų ir stounių kalbos, vartojamos nakotų.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Farinas*Farim* |
| --- |
|        |
| *Keltas Farime* |
|  |
| 

FarinasFarinas

12°29′0″ š. pl. 15°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿12.48333°š. pl. 15.21667°r. ilg.﻿ / 12.48333; 15.21667﻿ (Farinas)Koordinatės: 12°29′0″ š. pl. 15°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿12.48333°š. pl. 15.21667°r. ilg.﻿ / 12.48333; 15.21667﻿ (Farinas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Bisau Gvinėjos vėliava Bisau Gvinėja |
| **Regionas** | Ojo regionas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1641 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 6 405  |
| **Altitudė** | 2 m |
|  |
| **Kirčiavimas** | Fari̇̀nas |

**Farinas** (port. *Farim*) – miestas Bisau Gvinėjos šiaurėje, prie Farino upės, 220 km upe aukštyn į rytus nuo Kašeu; Ojo regiono centras. Kelias į Mansoa. Žemės ūkio regiono prekybinis centras (mediena, žemės riešutai).

Istorija
--------

Farinas 1641 m. įkurtas portugalų nuteistųjų (*lançados*), kurie atsikėlė nuo Žebos, kur buvo puldinėjami vietinių tautų. Pavadinimas *farim* kilo nuo mandinkų genties vado titulo. Vietiniai gyventojai miestą vadino *Tubabodaga* („baltųjų miestas"). Čia buvo įkurtas uostas prie Farimo upės, kuria plaukiojo laivai iš Kašeu. 1696 m. dėl antpuolių Farinas buvo įtvirtintas. 1918 m. suteiktas miesto statusas, klestėjo prekyba, kurią vykdė sirų ir libaniečių pirkliai, tačiau po šalies nepriklausomybės ji sumenko.

Miestų partnerystė
------------------

* Portugalija Aveiras, Portugalija

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Afrika. Antarktida. Australija. Okeanija*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Fari̇̀nas.
| Brian Cox |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Brian Denis Cox |
|  |
| Gimė | 1946 m. birželio 1 d. (77 metai) Dandis, Škotija, Jungtinė Karalystė |
|  |
| Šalis | Jungtinė Karalystė |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
| Sutuoktinis | Lilian Monroe-Carr  (1966–1967)​  Caroline Burt ​(1968–1986)​  Nicole Ansari ​(2002) |
| Vaikai | 4 |
|  |
| Aktyvumo metai | 1961–dabar |
|  |  |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Brajanas Denisas Koksas** (angl. *Brian Denis Cox*, 1946 m. birželio 1 d.) – škotų aktorius. Jis labiausiai žinomas už pagrindinius vaidmenis teatre, kine bei televizijoje. Aktorius įvertintas „Laurence Oliver", „Emmy" ir „Auksinio gaublio" apdovanojimais bei BAFTA nominacija. Už nuopelnus šaliai Koksui 2003 m. suteiktas Britanijos imperijos ordino komandoro titulas, o 2006 m. žurnalas „Empire" jam įteikė „Empire" ikonos apdovanojimą. 2007 m. Jungtinės Karalystės Filmų taryba aktorių įtraukė į įtakingiausių britų kino žvaigždžių Holivude dešimtuką.

Koksas aktorystės praktiką atliko Dandžio repertuariniame teatre (*Dundee Repertory Theatre*), vėliau tapo vienu iš Karališkojo licėjaus teatro įkūrėjų. Jis vaidindavo pastatymuose pagal Viljamo Šekspyro darbus, bendradarbiaudavo su Karališkuoju nacionaliniu teatru bei Karališkąja Šekspyro kompanija, kur sulaukė pripažinimo dėl savo išskirtinės vaidybos tragedijoje „Karalius Lyras".

Ankstyvasis gyvenimas
---------------------

Koksas gimė 1946 m. birželio 1 d. Dandyje, Škotijoje ir yra jauniausias iš penkių vaikų. Jis augo Romos katalikų tikėjimą išpažįstančioje airiškos ir škotiškos kilmės šeimoje. Jo motina Meri En Gilelain (*Mary Ann Guillerline*) buvo verpėja, dirbo džiuto fabrikuose ir kentėjo nuo pasikartojančių nervinių protrūkių. Aktoriaus tėvas Čarlzas Makardlas Kembelas Koksas (*Charles McArdle Campbell Cox*) buvo policijos pareigūnas, o vėliau ir parduotuvės savininkas, kuris mirė nuo kasos vėžio, kai Koksui tebuvo aštuoneri. Aktorių vaikystėje augino trys vyresnės seserys.

Dandyje Koksas lankė Šv. Marijos pradinę mokyklą bei Šv. Mykolo vidurinę mokyklą, kurią paliko sulaukęs penkiolikos. Kelis metus padirbėjęs Dandžio repertuariniame teatre, būdamas septyniolikos pradėjo lankyti kursus Londono muzikos ir draminio meno akademijoje, kuriuos baigė 1965 m.

Išnašos
-------

1. ↑  „Brian Cox regrets becoming a CBE and says he would 'never' accept a knighthood." (anglų k.). *The Independent*. Originalas suarchyvuotas 2020-01-27. Nuoroda tikrinta 2023-03-29.
2. ↑  „Profile: Brian Cox." (anglų k.). *Shakespeare Uncovered*. Nuoroda tikrinta 2021-09-13.
3. 1 2  „Brian Cox Biography." (anglų k.). *filmreference*. Nuoroda tikrinta 2008-04-04.
4. ↑  Cox, Brian (1992). „Salem to Moscow: An Actor's Odyssey." (anglų k.). Methuen Drama. ISBN 9780413664501.
5. ↑  „Brian Cox profile." (anglų k.). *Tiscali.co.uk*. Originalas suarchyvuotas 2009-02-01. Nuoroda tikrinta 2010-05-30.
6. ↑  „The Best Days of Your Life?" (anglų k.). *heraldscotland.com*. 2005-12-27. Nuoroda tikrinta 2014-03-08.
| **Vladimiras Potockis** |
| --- |
|  |
| Potockiai |
| Herbas „Pilava" |
| Herbas „Pilava" |
|  |
| Gimė | 1789 m. vasario 10 d. |
| Mirė | 1812 m. balandžio 8 d. (23 metai) |
| Tėvas | Stanislovas Feliksas Potockis |
| Motina | Žozefina Amalija Mnišek |
|  |
|  **Vikiteka** | Vladimiras Potockis |

Grafas **Vladimiras Stanislovas Potockis** (1789 m. vasario 10 d. Tulčinas – 1812 m. balandžio 8 d. Krokuva) – Lenkijos žemvaldys iš magnatų Potockių giminės, Varšuvos kunigaikštystės raitosios artilerijos pulkininkas.

Biografija
----------

Karūnos artilerijos generolo grafo Stanislovo Felikso Potockio (1752–1805) jaunesnysis (ketvirtas) sūnus iš antros santuokos su Žozefina Amalija Mnišek (1752–1798).

Masonų ložės „Bracia Zjednoczeni" („Jungtiniai Broliai"), įkurtos Varšuvoje 1807 metais, narys.

Už nuopelnus po mirties buvo apdovanotas „Virtuti Militari" ordinu.

23-metis Vladimiras Potockis žuvo netoli Krokuvos 1812 m. balandžio 8 d. Už žmonos lėšas buvo pastatytas Šventos Trejybės paminklas Vavelio katedroje.

Šeima ir vaikai
---------------

1808 metais vedė kunigaikštytę Teklę Sanguškaitę (m. 1870), paskutinio Voluinės vaivados, kunigaikščio Jeronimo Jonušo Sanguškos (1743–1812), ir Anos Pružinskos (m. 1816) dukterį. Jų vaikai:

* Stanislavas (1808–1874)
* Vladimiras (1810–1880)

Po vyro mirties valdos perėjo jo našlei Teklei.

Išnašos
-------

1. ↑  Stanisław Załęski, O masonii w Polsce od roku 1742 do 1822 na źródłach wyłącznie masońskich, Kraków 1908, część II, s. 130.
2. ↑  Według Pamiętników Tadeusza Bobrowskiego str. 204

Nuorodos
--------

* Daševo istorija Archyvuota kopija 2020-07-18 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 56°58′04″š. pl. 21°58′17″r. ilg.﻿ / ﻿56.9678°š. pl. 21.9715°r. ilg.﻿ / 56.9678; 21.9715

| Kuldygos senamiestis
*Old town of Kuldīga* \* |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

 |
| Senamiesčio stogai

---

 |
| **Tipas** | Kultūrinis |
| **Kriterijus** | v |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 1658 |
| **Regionas**\*\* | Europa ir Šiaurės Amerika |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 2023  (45-oji sesija) |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Kuldygos senamiestis** (latv. *Kuldīgas vecpilsēta*) – senoji Kuldygos miesto Latvijos vakaruose dalis, garsėjanti XIII a. siekiančiu nereguliariu miesto išplanavimu su siauromis gatvelėmis ir vėlesnių amžių senamiesčio užstatymu. Netaisyklingo plano senamiestis išsidėstęs Ventos upės kairiajame krante.

Kuldyga išsiskiria kaip gerai išsilaikiusi tradicinė gyvenvietė, kuri iš nedidelio viduramžių kaimelio išsivystė į svarbų Kuršo ir Žiemgalos kunigaikštystės administracinį centrą nuo XVI iki XVIII a. Miesto struktūra iš esmės išlaikė to laikotarpio gatvių išdėstymą ir apima tradicinę rąstinę architektūrą, taip pat užsienio įtakos turinčius stilius, kurie iliustruoja turtingus vietinių ir keliaujančių amatininkų mainus iš viso Baltijos jūros regiono. Kunigaikštystės laikotarpiu įsigalėjusios architektūrinės įtakos ir meistriškumo tradicijos išliko ir XIX a.

Nuo 2023 m. Kuldygos senamiestis įrašytas į UNESCO Pasaulio paveldo objektų sąrašą. Per daugiau kaip 20 metų užtrukusį parengiamąjį laikotarpį Latvijos Venecija vadinamoje Kuldygoje buvo įkurtas restauravimo centras, parengta istorinių pastatų apsaugos rėmimo programa.

Galerija
--------

* Istoriniai pastataiIstoriniai pastatai
* Hercogo dvaro vaistinė (1622)Hercogo dvaro vaistinė (1622)
* Katalikų bažnyčiaKatalikų bažnyčia
* Liepojos gatvės promenadaLiepojos gatvės promenada
* Rotušės aikštėRotušės aikštė

Išnašos
-------

1. ↑  „UNESCO - Old town of Kuldīga".
2. ↑  Latvijos Kuldygos senamiestis įtrauktas į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą *lrt.lt*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Latvijoje |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
Rygos senamiestis (1997) · Struvės geodezinis lankas (2005, kartu su kitomis devyniomis valstybėmis) · Kuldygos senamiestis (2023) |  |
|  |
|  Nematerialusis | 
Baltijos šalių dainų šventės (2008, kartu su Lietuva ir Estija) · Suitų katalikų bendruomenės ir Alsungos kultūrinė aplinka (2009) · Miško plukdymas (2022, kartu su 5 kitomis valstybėmis) |

 |
Keturi okupuoto Berlyno sektoriai
Žemėlapis Vakarų ir Rytų Berlyne, pasienio ruožais, metro tinklai (interaktyvus žemėlapis)
**Vakarų Berlynas** (angl. *West Berlin*, vok. *West-Berlin*, pranc. *Berlin-Ouest*, rus. *Западный Берлин*) − ypatingas politinis vienetas 1949−1990 m. Europoje, Vokietijoje prie Šprė ir Hafelio santakos. Iš visų pusių ribojosi su Vokietijos Demokratine Respublika (VDR) (rytuose − su Rytų Berlynu, VDR sostine). Plotas 482 km².

Po II pasaulinio karo sąjungininkai Vokietiją padalino į keturias okupacines zonas. Berlynas, kuris buvo sovietų okupacinėje zonoje, taip pat buvo padalintas į keturis sektorius ir turėjo ypatingą statusą; jis buvo valdomas bendrai sukurtos sąjungininkų komendantūros. Savarankišku politiniu vienetu, turinčiu specialų tarptautinį statusą, Vakarų Berlynas tapo 1948 m. birželio mėn. kai JAV, D.Britanija ir Prancūzija atskyrė jį nuo Rytų Berlyno. Vakarų Berlyną valdyti buvo sudaryta 3 valstybių (JAV, D.Britanijos ir Prancūzijos) komendatūra. 

1948 m. birželio mėn. Vakarų Berlyne įsigaliojo Vakarų Vokietijos pinigų reforma; nuo 1948 m. birželio 24 iki 1949 m. gegužės 12 d. TSRS vykdė Vakarų Berlyno blokadą. Ji tęsėsi 11 mėnesių. Blokada buvo reakcija į valiutos reformą Vakarų okupacinėse zonose ir vakariniame Berlyno sektoriuje. Vakarų valstybių atsakas buvo Vakarų Berlyno aprūpinimas oro transportu.

1950 m. spalio 1 d. įsigaliojo Vakarų Berlyno konstitucija. Vakarų Berlynas buvo įtrauktas į Vakarų Vokietijos (nuo 1949 m. VFR) politinę ir ekonominę sistemą.

1961 m. VDR vyriausybė sugriežtino sienos su Vakarų Berlynu kontrolę, nes inteligentai ir įvairių sričių specialistai šimtais persikeldavo gyventi į Vakarus, kur gaudavo geresnes gyvenimo sąlygas ir jų nepasiekdavo vokiečių saugumas STASI. Berlyno siena išskyrė tautiečius, giminaičius, net šeimos narius, bet pasiekė savo tikslą − sustabdė masinį rytiečių bėgimą į Vakarus.

Berlynas, turbūt, yra vienintelė pasaulyje vieta, kur buvo izoliuota Vakarų Europa, kur viename mieste buvo du miestai, atskirti ilga ir aukšta siena, kur viename mieste galiojo dviejų valstybių įstatymai.

1989 m. lapkričio 9 d. siena buvo pradėta griauti. Pirmiausia buvo išgriautos trys nišos, kuriomis žmonės galėjo patekti į Rytus arba Vakarus. Buvo ilgiausios žmonių eilės, kurie ilgiausiai laukdavo, kada pateks į Vakarų Berlyną. Tačiau viena didžiausių žalų, kurią padarė Berlyno siena vokiečiams − tai tautos padalijimas, atskyrimas. Iš pradžių jis buvo tik fizinis, materialus, bet, užaugus vienai vokiečių kartai skirtingose sistemose, atsirado psichologiniai skirtumai, kurie dar ilgai jausis.

Sportas
-------

Mieste 1974 m. vyko X pasaulio futbolo čempionatas. Miesto rinktinė buvo West Berlin XI.

Nuorodos
--------

* Berlyno anklavas (anglų k.)
* Vakarų Berlyno istorija (anglų k.)
**Luis Scola**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Luis Alberto Scola |
| Gimimo data | 1980 m. balandžio 20 d. (43 metai) |
| Gimimo vieta | Buenos Airės, Argentina |
| Ūgis | 207 cm |
| Svoris | 111 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | vidurio puolėjas, sunkusis kraštas |
| NBA naujokų birža |
| 2002 m. | 56 šaukimu,San Antonijo „Spurs" |
| Profesionalūs klubai |
| 1995-19981998-20002000-20072007-20122012-20132013-20152015-20162016-20172017-20182018-20192019-20202020-2021 | Buenos Airių „Ferro Carril Oeste"Chichono „Cabitel"Vitorijos „TAU Ceramica"Hiustono „Rockets"Finikso „Suns"Indianos „Pacers"Toronto „Raptors"Bruklino „Nets"Šansi „Brave Dragons"Šanchajaus „Sharks"Milano „Olimpia"Varezės „Pallacanestro" |  |
| Šalies rinktinė |
| 1999–2021 | Argentina Argentina |  |
|  |

**Luisas Albertas Skola** (*Luis Alberto Scola*, g. 1980 m. balandžio 20 d. Buenos Airėse) – Argentinos krepšininikas. Rungtyniavo vidurio puolėjo bei sunkiojo krašto puolėjo padėtyje. Ilgametinis Argentinos nacionalinės krepšinio rinktinės žaidėjas, jos kapitonas.

Pabaigęs Merilando universitetą, Skola pradėjo žaisti Buenos „Ferrocarril Oeste" jaunimo komandoje, o jo, kaip profesionalo debiutas įvyko 1996–1997 m. sezone. Po 1997–1998 m. sezono persikėlė į Ispanijos antrojo diviziono Chichono „Cabitel" klubą, kuriam padėjo pakilti į Primąjį ACB serijos divizioną. Skola pasirašė kontraktą su „TAU Cerámica", bet 1999–2000 m. sezoną praleido Chichono klube. 2005 m. vasarą NBA naujokų biržoje Skolą pakvietė San Antonijo „Spurs" klubas, tačiau „TAU Cerámica" sumokėjo 3 mln. dolerių ir pratęsė sutartį su Skola. 2005 m. krepšininkas tapo geriausiai apmokamu Ispanijos žaidėju. Luisas Skola buvo vienas naudingiausių Eurolygos krepšininkų ir „TAU Cerámica" klubo lyderis. 2007 m. išrinktas į simbolinį geriausių Eurolygos žaidėjų penketą.

2007 m. vasarą „Spurs" pardavė teises į L. Skolą „Rockets" komandai. 2007 m. liepos 18 d. argentinietis oficialiai pasirašė kontraktą su šia komandą. 2012 m. liepos 16 d. Phoenix „Suns" klubas laimėjo slaptą amnestijos aukcioną ir įsigijo žaidėją. 2013 m. liepos 29 d. buvo iškeistas Indiana „Pacers" klubui už du žaidėjus. Po NBA, Skola rungtyniavo Kinijoje, o karjerą baigė Italijoje.

Pasiekimai
----------

* ACB lyga: 2002 m.
* Ispanijos krepšinio taurė: 2002, 2004, 2006 m.
* Ispanijos krepšinio supertaurė: 2005, 2006, 2007 m.
* Ispanijos lygos MVP: 2005, 2007 m.
* FIBA Amerikos taurės MVP: 2007, 2009, 2011, 2015 m.
* Vasaros olimpinės žaidynės: auksas – 2004 m. bronza – 2008 m.
* Pasaulio krepšinio čempionatas: sidabras – 2002, 2019 m.
* FIBA Amerikos taurė: auksas – 2001, 2011 m. sidabras – 2003, 2007, 2015, 2017 m. bronza – 1999, 2009, 2013 m.
* Panamerikos žaidynės: auksas – 2019 m.
* FIBA deimantinio kamuolio turnyras: auksas – 2008 m. bronza – 2004 m.

Nuorodos
--------

* Eurolygos puslapis apie L. Scola
* www.nba.com puslapis apie L. Scola
* Statistika Archyvuota kopija 2006-07-14 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Ghatas Varanasyje
**Ghatas** (beng. ঘাট; hind. घाट, IAST: *ghāṭ*; angl. *ghat*) – akmeninis pakopinis ritualinis statinys upės krante, skirtas hinduistų ritualiniams apsiplovimams ir/ar mirusiųjų kremacijai. Ghatai yra esminis šventojo hinduistų miesto požymis, svarbi sakralinė hinduizmo vieta. Bengalų gyvenamose vietovėse ghatai gali stovėti ir ant tvenkinių krantų.

Ghatai statomi ir perstatomi jau kelis tūkstančius metų. Jis stovi šventųjų Indijos upių pakrantėse. Žinomiausi ghatai stovi Varanasio mieste vakariniame Gangos krante, tarp Arunos ir Asio upių žiočių. Visas šis ruožas beveik ištisai užstatytas ghatais.

Laidotuvės su kremacija vyksta ne visuose ghatuose. Kremacijai skirti ghatai vadinami angl. *shmashana ghats*. Žinomiausias laidojimo ghatas Varanasyje yra Hariščandra.
Daugumoje ghatų hinduistai tik atlieka ritualinį apsiplovimą.

Mirusieji Gangos krantuose kremuojami naudojant malkas, kurios Indijoje yra brangios. Sudeginus palaikai sumetami į upę. Neturtinguosius, kurie neturi pinigų kremacijai, ne degina, o kūną įmeta į Gangą. Taip pat nekremuoja kai kurias mirusiųjų kategorijas – netekėjusias merginas, nėščiąsias, vaikus, jų kūnus irgi nedegintus meta į upę. Pagal hinduistų doktriną mirtis Gangos krante išlaisvina sielą iš reinkarnacijos ciklo.

Ghatuose atliekamus ritualus stebi daugybė turistų.

Daug žinomų ghatų stovi ir šventosios upės Jamunos (kitaip *Džamna*) krantuose, ypač Vrindavano apylinkėse. Šis miestas suklestėjo XVII–XVIII a. valdant radžputų kunigaikščiams. Tuo metu iš raudono smiltainio buvo pastatyta daug šventyklų ir ghatų. Pirmasis ghatas ten buvo pastatytas 1580 m. o paskutinis – 1870 m. Dalis ghatų buvo apleisti ir užnešti gruntu. Dabar Vrindavano ghatus stengiamasi atstatyti ir vėl imti naudoti.

Kita grupė garsių ghatų yra Madhja Pradešo valstijoje, Narmados upės krantuose.

* Desašvamedho ghatas prie Gangos Varanasio mieste. Saulėtekis, daug turistų (1996 m.)Desašvamedho ghatas prie Gangos Varanasio mieste. Saulėtekis, daug turistų (1996 m.)
* Ghatas prie Omkarešvaro šventyklos ant Narmados upės kranto.Ghatas prie Omkarešvaro šventyklos ant Narmados upės kranto.
* Ghatai Gangos krante Rišikešo mieste (Utarakhando valstija)Ghatai Gangos krante Rišikešo mieste (Utarakhando valstija)
* Ghatas VaranasyjeGhatas Varanasyje

Vaizdas į Varanasio ghatus iš Gangos upės

Panoraminis *Har-ki-pauri* ghato Haridvaro mieste vaizdas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Varpos galvutė** (lot.  *glans*) – vyro varpos viršūnė, priekinė dalis.

Varpai esant ramybės būklėje, jos galvutę paprastai visiškai ar iš dalies padengia apyvarpė (jeigu neapipjaustyta), o erekcijos būsenoje apyvarpė atsismaukia ir varpos galvutė visiškai atsidengia. Pačioje galvutės viršūnėje atsiveria šlaplės anga, pro kurią išteka šlapimas. Varpos galvutė yra varpos akytkūnių tęsinys, tačiau erekcijos būsenoje ji yra pastebimai minkštesnė nei varpos kūnas; manoma, kad tokią diferenciaciją lėmė sąlyga, kad sueities metu, kuomet varpa yra erekcijos būklėje, minkšta varpos galvutė nepažeistų makšties dugno ir gimdos kaklelio, net esant energingiems sukietėjusios varpos judesiams.

Varpos galvutė (ypač apatinis jos kraštas) yra pati jautriausia vyro erogeninė zona, kadangi joje yra daug nervinių galūnių. Jos stimuliavimas suteikia labai didelį malonumą vyrui, išskyrus keletą minučių po ejakuliacijos, kuomet varpos galvutės glamonės būna labiau nemalonios nei malonios.

Pernelyg dažnas varpos galvutės plovimas sausu muilu gali sukelti dermatitą.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **José Francisco Morazán Quezada** |
| --- |
| Centrinės Amerikos federacijos prezidentas |
|  |
| Gimė | 1799 m. spalio 3 d.Tegusigalpa |
| Mirė | 1842 m. rugsėjo 15 d. (42 metai)San Chosė |
| Centrinės Amerikos federacijos prezidentas |
| Ėjo pareigas | 1830 m. – 1839 m. |
| Ankstesnis | José Francisco Barrundia |
| Vėlesnis | Diego Vigil Cocaña |
|  |
| Išsilavinimas | juristas |
|  |
|  **Vikiteka** | Francisco Morazán |
| Parašas |
|  |

**Chosė Fransiskas Morasanas Kesada** (isp. *José Francisco Morazán Quezada*; 1799 m. spalio 3 d. – 1842 m. rugsėjo 15 d.) – karinis ir politinis Centrinės Amerikos veikėjas, Centrinės Amerikos federacijos, Hondūro, Salvadoro ir Kosta Rikos prezidentas.

Biografija
----------

Gimė Tegusigalpoje, iš Korsikos kilusių kreolų šeimoje. Įgijo teisininko išsilavinimą. 1821 m. tapo armijos leitenantu, dalyvavo Komajagvoje vykusiame Hondūro nepriklausomybės paskelbime. 1824 m. Hondūro valdžios paskirtas Generaliniu sekretoriumi, 1826 m. išrinktas į atstovų rūmus, buvo liberalų partijos lyderis. Po perversmo 1827 m. suimtas. Vėliau pabėgo į Salvadorą, iš ten – į Nikaragvą ir pradėjo rengti armiją prieš Hondūro valdžią. Įsiveržė į Hondūrą ir 1827 m. lapkričio 11 d. netoli Sabanagrandės nugalėjo generolo Justo Milla pajėgas. Lapkričio 26 d. įžengė į Komajagvą ir buvo paskelbtas šalies prezidentu.

Fransiskas Morasanas 1828-1829 m. nugalėjo konservatorių pajėgas Hondūre ir Gvatemaloje. 1829 m. kaip liberalų atstovas perrinktas Hondūro prezidentu. 1830 m. Morasanas išrinktas Centrinės Amerikos federacijos prezidentu, persikėlė į Gvatemalą, o Hondūro prezidento pareigas patikėjo José Santos del Valle. Savo valdymo metu toliau kovojo su konservatyviomis pajėgomis, 1835 m. perrinktas antrai kadencijai.

1837 m. dėl katalikų bažnyčios teisių Gvatemaloje suvaržymo prasidėjo sukilimas, be to, išplito choleros epidemija. Nors Morasanui pavyko įvesti dalinę tvarką, tačiau iš Federacijos pasitraukė Hondūras ir Kosta Rika, kur konservatoriai užėmė valdžią. Vėliau pasitraukė ir Nikaragva su dalimi Gvatemalos.

1839 m. išrinktas Salvadoro, kur dar vadė liberalai, prezidentu. 1840 m. organizavo karinį žygį į Gvatemalą, bet buvo nugalėtas jos prezidento Rafaelio Kareros. 1840 m. balandžio 5 d. Morasanas atsistatydino iš visų postų ir išvyko pradžioje į Kolumbiją, paskui – Čilę ir Peru. 1841 m. su grupe šalininkų iš Gvajakilio atvyko į Kosta Riką ir ten pasiskelbė prezidentu. Tačiau po kelių mėnesių buvo suimtas ir sušaudytas centrinėje San Chosė aikštėje.

Fransiskas Morasanas laikomas Hondūro tautos didvyriu, jo vardu pavadintas Fransisko Morasano departamentas.
**Renaldo Cephas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Renaldo Showayne Cephas |
| Gimimo data | 1999 m. gruodžio 8 d. (23 metai) |
| Gimimo vieta | Kingstonas, Jamaika |
| Ūgis | 1,79 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Ankaragücü |
| **Numeris** | 29 |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Jaunimo klubai |
| nežinoma | Allman/Woodford FC |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2018–20222022–20232023– | Arnett GardensKF ShkupiAnkaragücü | 37 0(12)29 0(11)01 00(1) |
|  |

**Renaldas Šauveinas Sifasas** (angl. *Renaldo Showayne Cephas*; g. 1999 m. gruodžio 8 d.) – Jamaikos futbolininkas, puolėjas.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo Allman/Woodford FC. O nuo 2018 m. rungtyniavo Arnett Gardens klube, Jamaikos Premjer lygoje.

2022 m. vasarą išvyko į Šiaurės Makedoniją, kur atstovavo „Shkupi". 2022–2023 m. sezone Shkupi užėmė antrą vietą.

2023 m. liepos 13 d. pasižymėjo pelnydamas keturis įvarčius į FC Hegelmann vartus. Makedonijos atstovai šventė pergalę triuškinančiu rezultatu 5:0.

2023 m. rugpjūčio 8 d. perėjo į Ankaragücü (Turkija). Rugpjūčio 12 d. debiutavo klube ir pelnė įvartį Süper Lig rungtynėse prieš Kasımpaşa. Varžovai pirmavo (2-1), o jamaikietis išlygino rezultatą (2-2), tačiau Ankaros klubas nesugebėjo išlaikyti lygiųjų ir pralaimėjo (2-3).

Laimėjimai
----------

* 

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

1. ↑  sportas.lt naujienos: Hegelmann 0-5 Shkupi
2. ↑  15min.lt naujienos: Hegelmann 0-5 Shkupi
3. ↑  2023-07-03 Hegelmann 0-5 Shkupi (pagal Soccerway)
4. ↑  lrt.lt naujienos: Hegelmann 0-5 Shkupi
5. ↑  lrytas.lt naujienos: gėdingas Hegelman pralaimėjimas
6. ↑  2023-0812 Kasimpasa 3-2 Ancaragucu

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
| Kosovo viduramžių paminklai: Visoki Dečanai, Pečo patriarchatas, Levišo Mergelės cerkvė, Gračanicos vienuolynas |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

 |
| **Vieta** | Kosovo vėliava Kosovas |
| **Tipas** | Mišrus |
| **Kriterijus** | ii, iii, iv |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 724 |
| **Regionas**\*\* | Europa ir Šiaurės Amerika |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 2004  (28-oji sesija) |
| 

Gračanicos vienuolynas šalies/regiono žemėlapyje

 |
|  **Vikiteka:** | Gračanicos vienuolynas |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Gračanicos vienuolynas** (serb. *Манастир Грачаница*) – serbų ortodoksų vienuolynas, esantis Gračanicoje, Kosove. Pastatytas 1321 m. serbų karaliaus Stefano Urošo II Milutino. 1990 m. buvo paskelbtas ypač svarbiu kultūros paminklu. Saugomas Serbijos Respublikos. 2006 m. liepos 13 d. įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Istorija
--------

Gračanicos vienuolynas pastatytas ant XIII a. Švenčiausiosios Mergelės bažnyčios, kuri buvo pastatyta ant VI a. krikščioniškos trijų navų bazilikos griuvėsių, griuvėsių. Ant pietinės koplyčios sienos yra užrašyti karaliaus įstatai: *Matydamas Gračanicos Švenčiausiosios Mergelės bažnyčios griuvėsius pastačiau nuo pamatų, dažiau ir dailinau iš vidaus ir iš išorės.* Iš kelių buvusių pastatų tik bažnytinis pastatas yra išlikęs. Keliais dešimtmečiais vėliau šalia vienuolyno buvo pastatyti narteksas ir bokštas kaip apsauga vakarinio fasado freskoms. Tarp 1379 m. ir 1383 m. narteksas kelis kartus buvo pažeistas turkų. Bokštas buvo sudegintas; gaisras sunaikino daugybę rankraščių bei kitus vertingus daiktus. Narteksas buvo rekonstruotas 1383 m. Kosovo mūšio metu vienuolynas buvo apgriautas.

Valdant Osmanų imperijai, Gračanica tapo svarbiu kultūros centru.

Po 1999 m. Kosovo karo Raškos ir Prizreno vyskupas Artemijus perkėlė savo sostą į Gračanicos vienuolyną. Nuo tada vienuolynas tapo tautiniu ir politiniu Kosovo serbų centru.

Šaltiniai
---------

1. ↑


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Kosove |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
Kosovo viduramžių paminklai: Visoki Dečanai, Pečo patriarchatas, Levišo Mergelės cerkvė, Gračanicos vienuolynas (2004) |  |

 |
|  |
| --- |
| Ramybės skveras |
| Jeronimo Ralio kapas 
Jeronimo Ralio kapas |
| 

Ramybės skverasRamybės skveras

 |
| Tipas | miesto parkas |
| Geografinė padėtis | 55°04′29″š. pl. 24°16′40″r. ilg.﻿ / ﻿55.074679°š. pl. 24.277752°r. ilg.﻿ / 55.074679; 24.277752Koordinatės: 55°04′29″š. pl. 24°16′40″r. ilg.﻿ / ﻿55.074679°š. pl. 24.277752°r. ilg.﻿ / 55.074679; 24.277752 |
| Valdytojas | Jonavos rajono savivaldybė |
| Darbo laikas | neribojamas |
| Adresas | Jonava, Žeimių g. |

Ramybės skveras
**Ramybės skveras** - Jonavos centre – netoli Jonavos Santarvės aikštės (kitoje gatvės pusėje) sovietmečiu panaikintų Jonavos miesto kapinių vietoje esantis skveras. Jame - vienintelis vertėjo, gydytojo Jeronimo Ralio kapas ir jo paminklas (obeliskas).

Paminklai, paminkliniai akmenys
-------------------------------

Skvere yra Atgimimo paminklai (Andriaus Kazlausko išdrožtas medinis kryžius ir kiti), ąžuolinis paminklas Abraomui Kulviečiui, vienam iš lietuvių raštijos pradininkų (pastatytas Kaimo rašytojų sąjungos iniciatyva, tautodailininkas - Vilius Cikana). Poeto, dramaturgo ir vertėjo Petro Vaičiūno (1890-1959) šimtmečio jubiliejaus proga Sąjūdžio ir savivaldybės iniciatyva 1990 metais pastatytas akmeninis paminklas (autorius - prof. Vladas Vildžiūnas). 

Ramybės skvere iš viso stovi 4 paminkliniai akmenys, skirti nežinomiems Jonavos gyventojams, Jonavos stačiatikiams, Lietuvos Nepriklausomybės kovų kariams savanoriams, Pirmajame pasauliniame kare žuvusiems vokiečių kariams. Atskirais akmenimis įamžintas senosiose Jonavos kapinėse palaidotų žmonių atminimas. Yra akmuo, skirtas vokiečių kaizerio kareiviams, žuvusiems Pirmojo pasaulinio karo metu. Taip pat yra įamžintas ir Jonavos stačiatikių atminimas.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
*

Išnašos
-------

1. ↑  „Valstybė, kurioje gyvenu" Edmundas Simanaitis, „XXI amžius"

Nuorodos
--------

* Nuotraukos Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°48′42″š. pl. 23°54′17″r. ilg.﻿ / ﻿54.8118°š. pl. 23.9048°r. ilg.﻿ / 54.8118; 23.9048

|  |
| --- |
|    **Garliavos geležinkelio stotelė** |
|  |
| *Garliavos stotelė 2023 m.* |
| **Adresas** | Rinkūnai, Jiesios g. 59 |
| **Atidaryta** | 1879 m. |
| **Peronų sk.** | 2 |
| **Kelių sk.** | 2 |
| **Aptarnaujanti įmonė** | AB „Lietuvos geležinkeliai" |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | km | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
| ↑ KAUNAS ↑ |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
| *Pajiesys* |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | ↑ PALEMONAS ↑ |
|  | 2,3 | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  |  |
| JIESIA |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  | 1,1 | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
| **Garliava** |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  | 5,4 | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
| *Stanaičiai* |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  | 4,3 | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
| Mauručiai |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
| ↓ KAZLŲ RŪDA ↓ |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Garliavos geležinkelio stotelė** – geležinkelio stotelė į pietryčius nuo Garliavos miesto, Rinkūnų kaime Jiesios g. 59 (Garliavos apylinkių seniūnija, Kauno rajono savivaldybė). Stoja traukiniai Kaunas–Kybartai ir Kaunas–Marijampolė. Keleivių paviljonas yra perone pietrytinėje stoties pusėje, buvęs pagrindinis pastatas – šiaurės vakarinėje. Ribojasi su Jiesios kraštovaizdžio draustiniu. Automobiliu pasiekiama išsukus iš Garliavos aplinkkelio  **139**  Kauno HE–Garliava , pietryčių kryptimi ~1,4 km. Pro Garliavos stotelę veda dvi 1520 mm pločio vėžės geležinkelio linijos.

Istorija
--------



Garliavos stotelė 2012 m.:
* Stotelės pastatas
* Geležinkelio pervaža

Įkurta 1879 m. prie Lentvario–Virbalio geležinkelio. Anksčiau čia veikė geležinkelio pervaža, kuria daugiausia naudojosi gretimo Pavytės kaimo gyventojai, norintys sėsti į traukinį ar važiuoti keliu į Garliavą. Sugriuvus netoliese betoniniams tiltams per Jiesią ir Vyčių, pravažiavimas vietiniu keliu nutrūko, pervaža buvo uždaryta. Pasiekti Garliavos stotelę šio kaimo gyventojams išlieka sudėtinga.

2012 m. stotelėje stodavo 3 geležinkelio maršrutų traukiniai: Kaunas–Kazlų Rūda, Kaunas–Kybartai, Kaunas–Marijampolė. Iki 2020 m. pro stotelę nutiesta europinė vėžė, sutvarkyta stotelė ir jos prieigos, pastatytos apsauginės sienos nuo traukinių keliamo triukšmo, atitvertas ir pagrindinis pastatas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Regia.lt[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Traukinių išvykimai iš stotelės Garliava. (Stops.lt)
3. ↑  Архангельский А. С. Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР (справочник). – Москва, Транспорт, 1981.
4. ↑  Gediminas Staniškauskas. Užmirštas kaimas. 2005-07-30, Diena.lt (tikrinta 2023-08-14).
5. ↑  Valdas Kopūstas. Atkirsti nuo civilizacijos. 2015-03-02, 15min.lt (tikrinta 2023-08-14).
Koordinatės: 55°07′24″š. pl. 26°51′27″r. ilg.﻿ / ﻿55.1233°š. pl. 26.8576°r. ilg.﻿ / 55.1233; 26.8576

|  |
| --- |
| Pastovių geležinkelio stotis |
| Šalis | Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| Gyvenvietė | Pastovys |
| Aptarnaujanti įmonė | „Baltarusijos geležinkeliai" |
| Atidaryta | 1896 m. |

**Pastovių geležinkelio stotis** – geležinkelio stotis šiaurės vakarų Baltarusijoje, šiaurės rytinėje Pastovių miesto dalyje, netoli sienos su Lietuva prie Pabradės–Kruleuščynos geležinkelio.

Istorija
--------

XIX–XX a. sandūroje nutiestas Panevėžio–Pastovių geležinkelis. 1896 m. liepos 1 d. atidaryta Pastovių stotis. 1922–1923 m. iki 1435 mm vėžės praplatintas siaurojo geležinkelio ruožas Lentupis–Pastovys. Po 1973 m. ruožas nuo Švenčionėlių iki Pastovių išardytas.


| Pabradės–Kruleuščynos geležinkelio ruožas |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ LENTUPIS ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ... |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Adutiškis |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Jareva |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Volša |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | **Pastovys** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Valkos |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Navasiolkos |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ... |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ KRULEUŠČYNA ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

Šaltiniai
---------


* Станция Поставы (Railwayz.info)
**Makedonijos socialdemokratų sąjunga**, (SDUM, maked.: *Социјалдемократски сојуз на Македонија* , arba *Socijaldemokratski sojuz na Makedonija*) – valdanti Makedonijos politinė partija.

Įkurta 1991 m. Makedonijai atsiskyrus nuo Jugoslavijos. 1992–1998 ir 2002–2004 m. Vyriausybės pirmininku dirbo Branko Crvenkovskis, 1992 m. jauniausias premjeras Europoje. Jam vadovaujant Makedonija atsiskyrė nuo Jugoslavijos, 1993 m. tapo JTO, 1995 m. OSCE nare, pavyko normalizuoti santykius su Albanija.

1994 m. buvo sudaryta trijų partijų *Sąjunga už Makedoniją*, laimėjusi 96 vietas Asamblėjoje. Tačiau 1998 m. kilo nauja Kosovo krizė ir 1998 m. rinkimuose SDSM gavo tik 17 vietų iš 85 pagal mažoritarinę sistemą bei 10 daugiamandatėje apygardoje. Rinkimus į 120 vietų parlamentą laimėjo Nacionalinės vienybės demokratinė partija, tačiau ji nesugebėjo išspręsti nei nacionalinių problemų su albanų tautine mažuma, nei demokratijos plėtros uždavinių.

2002 m. rugsėjo 15 d. SDSM vadovaujamas aljansas „Kartu su Makedonija" gavo pusę parlamento vietų ir B. Crvenkovskis vėl sudarė vyriausybę. 2004 m. B. Crvenkovskis išrinktas šalies prezidentu.

SI narė stebėtoja nuo 1996 m. rugsėjo 9 d. tikroji narė nuo 2003 m. spalio 27 d. PES narė stebėtoja.

Parlamento pirmininkai:

* 1996-1998 m. Tito Petkovskis,
* 2002-2003 m. Nikola Popovskis,
* 2003 m. – Ljubčo Jordanovskis.

SDSM pirmininkai

* 1991 m. – Branko Crvenkovskis,
* 2004 m. – Vladas Buckovskis.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Utricularia** |
| --- |
| Paprastasis skendenis (Utricularia vulgaris)Paprastasis skendenis (*Utricularia vulgaris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Skendeniniai  *( Lentibulariaceae)* |
| Gentis: | Skendenis  *( Utricularia)* |

 |

**Skendenis** (*Utricularia*) – skendeninių (*Lentibulariaceae*) šeimos vabzdžiaėdžių augalų gentis. Genties pavadinimas iš lotynų k. žodžio *utriculus* – maišelis; dalis lapų segmentų virtę maišeliais vabzdžiams gaudyti. Po vandeniu esantys lapų maišelių vožtuvai vandenį praleidžia tik į vieną pusę – į vidų. Smulkūs vandens gyvūnai lengvai prasibrauna į maišelį, bet atgal išlįsti jau nebegali ir lieka jame. Vožtuvai glaudžiai susiję su ilgais tampriais plaukeliais, perduodančiais bet kokį jaudrumo signalą. Į maišelį patekę vabzdžiai suvirškinami proteolitinio fermento, išskiriamo maišelio vidinės sienelės liaukų.

Auga stovinčiame vandenyje, visiškai neturi šaknų. Daugelis rūšių – iki 30 cm dydžio, nors tokios rūšys kaip *Utricularia humboldtii* pasiekia 130 cm dydį.

Gentyje yra apie 220 rūšių, daugiausia tropikų srityje. Lietuvoje auga 4 rūšys: 

* Balinis skendenis (*Utricularia intermedia*)
* Mažasis skendenis (*Utriculasria minor*)
* Gelsvasis skendenis (*Utricularia ochroleuca*)
* Paprastasis skendenis (*Utricularia vulgaris*). **Pav.**
Dubultai Jūrmalos žemėlapyje
**Dubultai** (latv. *Dubulti*) – Jūrmalos miesto dalis. Šioje vietoje Lielupė formuoja staigų lanką, priartėdama iki Rygos įlankos maždaug 300 metrų atstumu. Beveik tokiu pačiu atstumu nuo jūros yra ir Dubultų geležinkelio stotis. Atstumas nuo Dubultų stoties iki Rygos centro yra apie 20 kilometrų. Todėl Dubultai yra viena iš mėgiamiausių rygiečių ir užsienio turistų vasaros poilsio vietų.

Istorija
--------

Poetės Aspazijos namas Dubultuose
Pirmą kartą paminėti XVIII a. čia buvo žvejų gyvenvietė. Po 1812 m. karo Dubultai tapo viena iš pirmųjų poilsio vietų Jūrmaloje. Nuo 1814 m. čia lankėsi poilsiaujantys didikai. Dar 1820 m. ar net anksčiau žvejų nameliuose vasaros metu pradėjo apsistoti kelios rygiečių šeimos. Paprasti nameliai pamažu buvo perstatyti ir augant poilsiautojų skaičių buvo pastatyti nauji vasarnamiai.

Tarp Dubultų ir Majuorų yra Latvijos prezidento rezidencija, o netoli nuo jos – Aspazijos namas, kur ji praleido paskutinius savo gyvenimo metus. Prieš Dubultų geležinkelio stotį yra 1907–1909 m. jugendstiliaus liuteronų bažnyčia. Šioje Jūrmalos dalyje yra ir Janio Rainio Rašytojų kūrybos ir poilsio namai įkurti 1946 m.

1950 m. Dubultuose buvo atidaryta pirmoji Latvijoje elektrifikuota geležinkelio linija Ryga-Dubultai.

Pavadinimo kilmė
----------------

Viena iš Dubultų pavadinimo kilmės versijų teigia, kad netolimoje apylinkėje gyveno valstietis Dubelts, nuo kurio vardo ir kilo Dubultų pavadinimas. Tačiau įtikimiausia versija atrodo, kad jau minėtas žvejų kaimas vadinosi Dublių kaimu (*Dubleziem*). Vėliau jį įvairiai linksniuojant - *Dubble*, *Dubbel*, *Dubbeln*, galiausiai prieita prie Dubultų.

Nuorodos
--------

* Dubultai Vietas.lv svetainėje
* Jūrmalos miesto taryba Archyvuota kopija 2007-09-11 iš Wayback Machine projekto.

  

v • a • r **Jūrmalos kurortai** 

Kemeriai | Jaunkemeriai | Sluoka | Kaugurai | Vaivarai | Asarai | Melužiai | Pumpurai | Jaundubultai | Dubultai | Majorai | Dzintarai | Bulduriai | Lielupė
Koordinatės: 54°41′36″š. pl. 20°29′55″r. ilg.﻿ / ﻿54.6934°š. pl. 20.4986°r. ilg.﻿ / 54.6934; 20.4986

|  |
| --- |
| Karaliaučiaus GS |
| Stoties pastatas 2017 m. 
Stoties pastatas 2017 m. |
| Šalis | Rusijos vėliava Rusija |
| Gyvenvietė | Karaliaučius |
| Atidaryta | 1929 m. |

**Karaliaučiaus geležinkelio stotis** (arba ***Kaliningrado keleivinė geležinkelio stotis***, rus. *Калининград-Пассажирский, Южный вокзал*) – geležinkelio stotis Rusijoje, Kaliningrado srityje, Karaliaučiaus mieste. Geležinkelio mazgas, pagrindinė srities stotis. Kursuoja tolimųjų reisų traukiniai į Maskvą, Sankt Peterburgą, Adlerį, Čeliabinską (visi kerta Lietuvos teritoriją).

Stoties pastatų kompleksas – Rusijos regioninės svarbos kultūros paveldo objektas.

Istorija
--------

XIX a. viduryje pro Karaliaučių nutiestas geležinkelis. 1850 m. čia atidaryta pirmoji geležinkelio stotis. Iš miesto ėjo keliai link dabartinės Vokietijos, Lenkijos, Lietuvos, geležinkelius aptarnavo skirtingos stotys. 1896 m. imta planuoti centrinė stotis, suprojektuota 1914 m. tačiau darbus nutraukė I pasaulinis karas. 1920–1929 m. stotis pagaliau pastatyta, bet 1945 m. baigiantis karui vėl stipriai apgriauta. Atstatyta 1949 m. rekonstruota 2003 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Архангельский А. С. Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР (справочник). – Москва, Транспорт, 1981.

* Станция Калининград-Пассажирский (Railwayz.info)
| **Zygmunt Ugiański** |
| --- |
| Gimė | 1906 m. liepos 9 d.Alytus, Rusijos imperija |
| Mirė | 1972 m. kovo 18 d. (65 metai)Varšuva, Lenkijos Liaudies Respublika |
|  |
| Veikla | Politikas, žurnalistas, visuomenės veikėjas. |

Antkapis Varšuvos Brudnovskų kapinėse
**Zygmunt Ugianski** (lenk. *Zygmunt Ugiański*) (1906 m. liepos 9 d. Alytuje, Rusijos imperija – 1972 m. kovo 18 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – Lietuvos lenkakalbių gyventojų visuomenės veikėjas, politikas, žurnalistas.

Biografija
----------

Gimė 1906 m. liepos 9 d. Alytuje. 1925 m. pradėjo studijuoti teisę Kauno Vytauto Didžiojo universitete. 1923–1927 m. dirbo Lietuvos Seimo nario Viktoro Budzinskio patarėju. Buvo vienas iš Vytauto Didžiojo universiteto lenkakalbių studentų bendrijos įkūrėjų. 1928 m. tapo Lietuvos lenkakalbių akademinės bendruomenės profesinės sąjungos Lauda nariu, kurios vadovu buvo nuo 1932 m. iki 1934 m. 1930 m. įstojo į Varšuvos žurnalistų aukštąją mokyklą, baigęs studijas grįžo į Lietuvą, kur rašė straipsnius ir redagavo jaunimo žurnalą *Iskry*, kuris buvo publikuojamas lenkų kalba leistame laikraštyje Dzień Kowieński. 1937 m. tapo Kaune lenkų kalba leidžiamo laikraščio Chata Rodzinna redaktoriumi. Antrojo pasaulinio karo metu dirbo Kauno Armijos Krajovos apylinkės spaudos ir propagandos skyriuje, vėliau tą patį darbą dirbo Vilniaus Armijos Krajovos apylinkėje. 1946 m. suimtas už antitarybinę veiklą ir ištremtas į Sibirą, iš kur į Lenkiją grįžo 1955 m. ir įsidarbino Lenkijos mokslų akademijoje. Mirė 1972 m. kovo 18 d. Varšuvoje, palaidotas Varšuvos Brudnovskų kapinėse.

Literatūra
----------

* J. Sawicki Rozkwit i upadek. Polski ruch akademicki na Litwie w latach 1922–1940. [w:] „Magazyn Wileński" nr 1(157), styczeń 1997, s. 13-15.
* M. Jackiewicz Polacy na Litwie 1918–2000. (Słownik biograficzny). Warszawa 2002, s. 221

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija (lenk.)

Nuorodos
--------

* Biografija (lenk.);
* „Laudos" profesinės sąjungos istorija;
Koordinatės: 56°26′36″š. pl. 21°35′41″r. ilg.﻿ / ﻿56.4434°š. pl. 21.5948°r. ilg.﻿ / 56.4434; 21.5948

|  |
| --- |
| Priekulės GS2 |
| Stoties pastatas 2013 m. 
Stoties pastatas 2013 m. |
| Šalis | Latvijos vėliava Latvija |
| Gyvenvietė | Priekulė |
| Aptarnaujanti įmonė | AB „Latvijos geležinkeliai" |
| Atidaryta | 1871 m. |

**Priekulės geležinkelio stotis** – buvusi galinė Bajorų–Priekulės geležinkelio stotis latvių Priekulėje, Latvijos vakaruose, netoli sienos su Lietuva. Stoties pastatas ir geležinkelio bėgiai apleisti.

Istorija
--------

Stotis įrengta 1871 m. prie Liepojos–Romnų geležinkelio. 1883 m. nutiestas siaurasis geležinkelis link plytų gamyklos, 1915 m. nutiesta atšaka – Bajorų–Priekulės geležinkelis.

1998 m. keleivinis eismas uždarytas, 2011 m. apylinkėse išardyti bėgiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Архангельский А. С. Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР (справочник). – Москва, Транспорт, 1981.

* Станция Приекуле (закр.) (Railwayz.info)
Koordinatės: 55°09′52″š. pl. 25°59′48″r. ilg.﻿ / ﻿55.1645°š. pl. 25.9968°r. ilg.﻿ / 55.1645; 25.9968

|  |
| --- |
| **Švenčionėlių meno mokykla** |
| [[Vaizdas:|Švenčionėlių meno mokykla herbas|center|100px]] |
| Švenčionėlių meno mokykla |
| **Adresas** | Kaltanėnų g. 3, Švenčionėliai |
| **Direktorius(-ė)** | Rita Politienė |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1985 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** |  |

**Švenčionėlių meno mokykla** – meninio ugdymo institucija, veikianti Švenčionėliuose. Įstaigos kodas 190511910. Mokykloje veikia trys skyriai: muzikos (kanklės, fortepijonas, pučiamieji, akordeonas, smuikas, chorinis dainavimas), choreografijos ir dailės. Priimami mokyklinio amžiaus vaikai nuo 6–7 metų, mokslas trunka 7 metus. Veikia mėgėjų skyrius, kuriame mokslą tęsia mokyklą pabaigę ir siekiantys profesinių aukštumų.

Istorija
--------

Švenčionėlių meno mokykla įsteigta 1985 m. rugsėjo 1 d. o 1999 m. rugsėjo 1 d. atidarytas naujas, dabartinis mokyklos pastatas Kaltanėnų g. 3.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Švenčionių r. Švenčionėlių meno mokykla. Vz.lt (tikrinta 2023-08-06).
2. ↑  Istorija. Archyvuota kopija 2023-08-06 iš Wayback Machine projekto. Lm.lt (tikrinta 2023-08-06).
3. ↑  *Seime – paroda „Mano Mokytojas", skirta Tarptautinei mokytojų dienai*. BNS. Nuoroda tikrinta 2023-08-06.
4. ↑  *Švenčionėlių meno mokykla*. Lietuvos Muzikų Sąjunga. Nuoroda tikrinta 2023-08-06.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė