recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Sestrierėit. *Sestriere* |
| --- |
| *Sestrierė* |
|  |
| 

SestrierėSestrierė

44°57′0″ š. pl. 6°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.95000°š. pl. 6.88333°r. ilg.﻿ / 44.95000; 6.88333﻿ (Sestrierė)Koordinatės: 44°57′0″ š. pl. 6°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.95000°š. pl. 6.88333°r. ilg.﻿ / 44.95000; 6.88333﻿ (Sestrierė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Pjemontas Pjemontas |
| **Provincija** | Turino provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 886  |
| **Plotas** | 25 km² |
| **Tankumas** (2008) | 35 žm./km² |
| **Altitudė** | 2 035 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 10058 |
| **Tel. kodas** | 0122 |
| **Tinklalapis** | www.comune.torino.it |
|  **Vikiteka** | Sestrierė |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Eduardas Išpažinėjas |

**Sestrierė** (it. *Sestriere*) – kalnų slidinėjimo kurortas Dolomitinėse Alpėse, Pjemonto regione prie sienos su Prancūzija, apie 100 km į vakarus nuo Turino; vienas iš pirmųjų pasaulyje, pastatytų specialiai slidinėjimui. Šiame kurorte ne kartą buvo rengiami pasaulio slidinėjimo čempionatai ir kitos svarbios pasaulinio lygio varžybos.

Kalnų slidinėjimas
------------------

Sestrierę supa kalnai
Sestrierė
Viena iš viršukalnių prie Sestrierės
Sestrierė buvo pastatyta 1934 metais kompanijos Fiat. 1977 metais Sestrierėje buvo organizuojamas Pasaulio čempionatas, o Turino 2006 m. žiemos olimpinių žaidynių metu čia vyko eilė varžybų. Kadangi kurortas yra 2035 m aukštyje, čia niekada nebūna problemų su sniegu. Pačių įvairiausių lygių slidininkai čia randa sau tinkamą sau trasą. Neįrengtos trasos (*off piste*) šiame kurorte yra padengtos puriu sniegu, tai saulėtos natūralios trasos. Sestrierė, įsikūrusi saulėtame slėnyje, išsiskiria nuostabiais kalnų peizažais bei gerai paruoštomis ir prižiūrėtomis trasomis, puikia žiemos sporto infrastraktūra. Sestrierės kurortas jungiasi ir su *Chisone* bei *Susa* slėniais. 

Sestrierė – vienas iš *Vialattea* regionui priklausančių penkių slidinėjimo centrų: *Sauze d‘Olux, Cesana* ir *Sansicario Claviere* Italijoje bei *Montgenevre* Prancūzijoje. Regionas slidininkams siūlo net 200 tarpusavyje sujungtų bendra keltuvų sistema ir puikiai paruoštų įvairaus sudėtingumo slidinėjimo trasų, kurių bendras ilgis – daugiau nei 400 km. 

### Pagrindiniai duomenys

* Slidinėjimo sezono trukmė – gruodis–balandis,
* Slidinėjimo zonos aukštis – nuo 2840 iki 1840 m,
* Aukščių skirtumas – 1000 m,
* Trasų kiekis – 35, tame tarpe:
	+ trasų skaičius (mėlynų) pažengusiems – 10,
	+ trasų skaičius patyrusiems (raudonų) – 20,
	+ sudėtingų trasų (juodų) skaičius – 5,
* Ilgiausia trasa – 4,1 km,
* Lygumų slidinėjimas – 8 km žiedas,
* Keltuvų skaičius – 21.

Nuorodos
--------

* Kurorto tinklalapis Archyvuota kopija 2011-12-19 iš Wayback Machine projekto.
* Sestrierės kurortas Archyvuota kopija 2012-01-29 iš Wayback Machine projekto.
| **Andrius Vištelis-Višteliauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1837 m. lapkričio 25 d.Luobinė, Kauno apskritis |
| Mirė | 1912 m. rugpjūčio 2 d. (74 metai)Buenos Airės, Argentina |
| Sutuoktinis (-ė) | Adolfa |
|  |
| Veikla | rašytojas, poetas, publicistas, vertėjas |

**Andrius Jonas Vištelis-Višteliauskas** (*Vištalius*, *Lietuvis*, 1837 m. lapkričio 25 d. Luobinėje ar Karališkiuose prie Zapyškio – 1912 m. rugpjūčio 2 d. Buenos Airėse, Argentina) – Lietuvos rašytojas, poetas, publicistas, vertėjas, vienas iš žurnalo „Aušra" (1883–1886) steigėjų.

Medžio skulptūra Kluoniškiuose

Biografija
----------

Buvo baigęs 6 klases. Dalyvavo 1863 m. sukilime, įstojo į Balbieriškių miške telkiamą sukilėlių būrį dalgininku, vėliau pakeltas karininku, kautynėse sužeistas. Sukilimui pralaimėjus, 1864 m. pasitraukė į Paryžių, Italijoje kovėsi Džiuzepės Garibaldžio armijoje, pateko į austrų nelaisvę. Nuo 1870 m. gyveno Prūsijos valdomoje Poznanės kunigaikštystėje, dirbo miškininku, ūkininkavo, vedė lenkę mokytoją Adolfą. „Aušros" reikalais lankėsi Mažojoje Lietuvoje, korespondavo su Jurgiu Mikšu, Jurgiu Zauerveinu, Jonu Basanavičiumi, Jonu Šliūpu, Juozu Adomaičiu-Šernu ir kt. Po valdžios įsakymo svetimšaliams išsikelti 1886 m. su šeima išvyko į Braziliją. Po dviejų vaikų mirties persikėlė į Argentiną, Buenos Aires. Iš pradžių užsiėmė prekyba, vėliau – žemės ūkiu, toliau susirašinėjo su lietuviais inteligentais, rašė straipsnius į spaudą. Paskutiniuosius 23 metus praleido psichiatrinėje ligoninėje, artimųjų užmirštas, JAV lietuvių kiek šelpiamas.

1996 m. Kluoniškių kaime atidengtas paminklinis akmuo, ženklinantis A. Vištelio-Višteliausko buvusios gimtosios sodybos vietą. Kitas paminklas „O, brangi lietuviškoji" pastatytas prie Zapyškio kultūros namų Kluoniškiuose (skulptūrinio paminklo sumanytojas ir įgyvendintojas Petras Palilionis, skulptorius S. Žirgulis, 1989 m.) Jame poetą simbolizuoja giedanti paukštė.

Kūryba
------

Išvertė Juozapo Ignoto Kraševskio poemą „Vitolio rauda", vertė Adomo Mickevičiaus kūrinius. Kūryboje reiškėsi kaip romantikas, idealizuojantis Lietuvos praeitį, gamtą. „Aušroje" paskelbė 5 eiliuotus kūrinius. Bendradarbiavo „Varpe", „Lietuviškajame balse", „Vienybėje lietuvninkų". Pasirašinėjo slapyvardžiais *J. A. W. Lietuvis*, *JAVL*, *KJAWL*.

Parašė eilėraščių, pasakėčių („Lietuviškoji kalba", „Regėjimas", „Šviesūnas ir pelėda"), domėjosi kalbos tyrinėjimais.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-06-10 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 568 psl.
4. ↑  Vincas Kuzmickas. *Andrius Vištelis-Višteliauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 583
| **Alfredas Guconis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1877 m. balandžio 12 d.Mantuja, Italijos karalystė |
| Mirė | 1965 m. balandžio 15 d. (88 metai)Roma, Italija |
|  |
| Veikla | Italijos karininkas |

**Alfredas Guconis** (it. *Alfredo Guzzoni*) – italų karininkas, tarnavęs Pirmajame ir Antrajame pasauliniuose karuose.

Biografija
----------

Guconis kilo iš Mantujos, Italijos.

Jis įstojo į Italijos karališkąją armiją ir dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare.

Po Antrojo Italijos ir Abisinijos karo Guconis buvo paskirtas Eritrėjos gubernatoriumi. Gubernatoriumi jis dirbo nuo 1936 m. gegužės mėn. iki 1937 m. balandžio mėn.

1939 m. Alfredas Guconis atliko svarbų vaidmenį Italijos invazijos į Albaniją metu, o 1940 m. buvo vyriausiasis Albanijos aukščiausiųjų pajėgų vadavietės vadas.

1940 m. birželį, Italijai įsitraukus į Antrąjį pasaulinį karą, Guconis vadovavo Italijos 4-ajai armijai per invaziją į Prancūziją.

1943 m. Guconis buvo 6-osios armijos Sicilijoje vadas ir Ašies kariuomenės vadas Sicilijoje sąjungininkų invazijos į salą metu. Vokiečių ir italų pasipriešinimas truko 37 dienas iki salos evakuacijos.

### Paliaubos ir persekiojimas

Rugpjūčio pradžioje jis buvo atleistas iš pareigų. Guconis pasitraukė, bet rugsėjo 8 d. buvo suimtas Italijos Socialinės Respublikos karių ir teisiamas kaip išdavikas po dviejų išpuolių. Tačiau vokiečių pagalbos dėka jam pavyko išvengti sušaudymo. Po karo jis stengėsi, kad būtų pripažintas jo vadovavimas Sicilijos gynyboje.

Šaltiniai
---------

* *Antonello Biagini, Fernando Frattolillo, Silvio Saccarelli, Verbali delle riunioni tenute dal capo di SM generale: raccolta di documenti della seconda guerra mondiale, Volume 1, Roma, Ufficio storico dello Stato maggiore dell’Esercito, 1985.*
* *McGregor Knox, Mussolini Unleashed, 1939–1941: Politics and Strategy in Fascist Italy’s Last War, Cambridge, Cambridge University Press, 1982,* ISBN 0-521-33835-2.
* *Giovanni Cecini, I generali di Mussolini, Roma, Newton & Compton Editori, 2016,* ISBN 88-541-9868-4.
|  |
| --- |
| Andrius Šimkus |
| Pilnas vardas | Andrius Šimkus |
| Šalis | Lietuvos vėliava Lietuva |
| Gimė | 1961 m. birželio 24 d.Lietuvos vėliava Lietuva Kaunas |
| Titulas | Tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICCM) |

**Andrius Šimkus** (g. 1961 metų birželio 24 d. Kaune) – Lietuvos šachmatininkas, tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICCM) nuo 1997 m. vidaus ligų gydytojas, echoskopuotojas.

Biografija
----------

Užaugo gydytojų šeimoje. 1979 metais aukso medaliu baigė Kauno J. Jablonskio vidurinę mokyklą su sustiprintu anglų kalbos dėstymu. 1979-1985 metais su pagyrimu baigė Kauno medicinos institutą. 
1986 metais labai gerai baigė internatūrą. 1991–1992 metais specializavosi JAV Čikagos universitetinės Cook County ligoninės Endokrinologijos bei Kardiologijos klinikose bei San Diego Endokrinologijos klinikoje.
1998-1999 metais baigė echoskopijos kursus, kėlė kvalifikaciją kituose echoskopuotojų kursuose ir konferencijose.

Pagal paskyrimą dirbo Jonavos rajono centrinėje ligoninėje.
1986–1992 metais Jonavos poliklinikos apylinkės terapeutas. 1992–1994 metais Kardiologijos skyriaus gydytojas reanimatologas. 1993 metais jam suteikta pirmoji vidaus ligų gydytojo kategorija. Nuo 1993 metų A. Šimkaus individualios įmonės „Therapia scientifica" vidaus ligų gydytojas ir echoskopuotojas.

Išradimo širdies ritmo sutrikimų gydymo srityje ir vieno racionalizacinio pasiūlymo autorius. Publikavo mokslinių straipsnių Lietuvos, JAV ir Rusijos medicinos žurnaluose. Išvertė Norvegijos pirmosios pagalbos tarybos leidinius „Pirmoji pagalba" ir „Pirmosios pagalbos pratybos" į lietuvių kalbą.

1978 metais pradėjo dalyvauti šachmatų susirašinėjant turnyruose Lietuvoje ir užsienyje. Debiutavo žurnalo „Švyturio" šachmatų uždavinių sprendimo turnyre. 1997 metais nugalėjo dienraščio „Respublika" šachmatų uždavinių sprendimo konkurse.
Nuo 1996 iki 2004 metų laimėjo „Lietuvos sveikatos" 14 konkursų (šachmatų uždavinių sprendimo srityje). 

Žaisdamas šachmatais susirašinėjant, iš 115 partijų 82 laimėjo, 21 baigė lygiosiomis ir 12 pralaimėjo (surinko 80,4 % galimų taškų). 1988 metais Lietuvos VIII-ose komandinėse šachmatų pirmenybėse susirašinėjant Kauno „Ąžuolyno" komandos sudėtyje laimėjo 3 vietą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Andrius Šimkus: Biografija Archyvuota kopija 2015-08-08 iš Wayback Machine projekto. (Terapija.lt)
2. ↑  Andrius Šimkus: Biografija Archyvuota kopija 2015-11-24 iš Wayback Machine projekto.
Čiošos įlanka
**Čiošos įlanka** (rus. *Чёшская губа*) – Barenco jūros įlanka tarp rytinio Kanino pusiasalio kranto ir žemyno.

Įlanka gana apvalios formos, 110 km ilgio, iki 130 km pločio. Gylis ties įplaukimu – apie 55 m, būdingas gylis – mažiau 50 m. Yra seklumų, kuriose gylis 2-3 m.

Įtekančios upės:

* rytinė dalis: Čiornaja, Velikaja, Volenga
* pietryčių dalis: Peša
* pietinė dalis: Grabežna, Snopa, Omiza, Vižas, Oma
* vakarinė dalis: Čioša (pagal čią upę pavadinta ir pati įlanka).

Stambiausi intakai – Peša, Čioša ir Oma.

Vakaruose įlanką riboja ragas Mikulkin Nos (*Микулкин Нос*), rytuose – Barmino ragas. Rytiniai ir vakariniai įlankos krantai aukšti, iš skalūnų. Pietinis krantas žemas, smėlinis.

Įlankoje gyvena endeminis silkių porūšis *Čiošos-Pečioros silkė* (*Clupea palasii suworovi*).

Čiošos įlanka priskiriama vadinamosioms istorinėms Rusijos įlankoms, tai yra, visa įlankos akvatorija teisiškai laikoma vidiniais Rusijos vandenimis.

Nuorodos
--------

1. ↑  Оценка и сохранение морского биологического разнообразия Баренцева моря. 11. Полуостров Канин и Чешская губа Archyvuota kopija 2011-11-09 iš Wayback Machine projekto.
Pagrindinis įėjimas į teismą
Gazonas prie teismo
**Jonavos rajono apylinkės teismas** – apylinkės teismas Lietuvoje. Dirba 9 teisėjai. Jonavos rajono apylinkės teismo išnagrinėtas baudžiamąsias ir civilines bylas apeliacine instancija peržiūri Kauno apygardos teismas.

Adresas – Vasario 16-osios g. 3, LT-55171 Jonava.

Istorija
--------

Teismo pirmtakas – Lietuvos TSR Jonavos rajono liaudies teismas.

Sovietų okupacijos metais Jonavoje taip pat veikė Teismo antstolių kontora prie Jonavos rajono apylinkės teismo (vyresnioji teismo antstolė – Valė Greskienė). Iš viso dirbo 3 antstoliai. Kontora nustojo veikti 2003 m. sausio 1 d.

Vadovybė
--------

Teismo pirmininkė (nuo 1999 m. rugsėjo mėn. 16 d.) – Jolanta Damulienė (g. 1965 m.). Pirmtakas – Algimantas Valantinas (g. 1961 m.), buvęs LR generalinis prokuroras (2005–2010), Vilniaus miesto 2-sios apylinkės teismo teisėjas (nuo 2010 m.), buvęs šio teismo pirmininkas (2000–2005).

Teisėjai
--------

Kiti Teismo teisėjai – Jūratė Bučmienė, Žibutė Budžienė, Lidija Deksnienė, Vidmantas Paurys, Banga Puodžiuvienė, Romaldas Šuliokas ir Larisa Tamulionienė.

Išnašos
-------

1. ↑  Nacionalinė teismų administracija Archyvuota kopija 2008-12-18 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  valstybe.com
3. ↑  Infolex informacija
4. ↑  Infolex Jonavos rajono apylinkės teismas


Kauno apygardos teismo teritorijoje esantys apylinkės teismai

Kauno |
Alytaus |
Jonavos |
Jurbarko |
Kaišiadorių |
Marijampolės |
Lazdijų |
Prienų |
Šakių |
Vilkaviškio
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kosmoledo atolas iš kosmoso
Kosmoledo atolas ir Astovės sala
**Kosmoledas** (angl. *Cosmoledo*) – Aldabros salų grupės koralinis atolas, priklausantis Seišeliams. Koralinė sala iš vakarų į rytus ištįsusi 14,5 km, iš šiaurės į pietus – 11,5 km. Bendras salos plotas sudaro 5,2 km², tuo tarpu lagūnos plotas lygus 145 km². Artimiausia sala yra Astovė, esanti 38 km į pietus. Kosmoledo ir Astovės salos kartu dažnai vadinamos Kosmoledo grupe, kuri yra Aldabros salų grupės dalis.

Iš viso yra maždaug 20 atskirų salelių ir koralinių rifų Kosmoledo salų grupėje, iš kurių didžiausios yra Menai (vakaruose) ir Grande Ile (pietryčiuose) salos:

* Menai (bendru susitarimu šiuo metu apleista) 2,3 km²
* Ile du Nord
* Ile Nord-Est
* Ile du Trou
* Goelette
* Grande Polyte
* Petit Polyte
* Grande Ile (su žvejų nameliais) 1,6 km²
* Pagode
* Ile du Sud
* Ile Moustiques
* Ile Baleine
* Ile Chauve Souris
* Ile du Sud-Ouest
* Ile aux Macaques
* Ile aux Rats
* Ile du Nord-Quest
* Ile Observation
* Ile Sud-Est
* Ilot la Croix
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Foresto parapijaLa Fouarêt |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Foresto parapijos herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Karūnos priklausinys** | Gernsis Gernsis |
| **Oficialios kalbos** | anglų, prancūzų |
|  |
| **Gyventojų** (2001 m.) | 1 549 |
| **Plotas** | 4,2 km² |
| **Tankumas** (2001 m.) | 369 žm./km² |

**Foresto parapija** (Gernsio tarme:  *La Fouarêt*; pranc. *La Forêt*) – viena iš 10 parapijų Gernsyje. Tai yra aukščiausia Gernsio parapija, aukštis virš jūros lygio siekia daugiau nei 100 m. Pilnas pavadinimas *Ste Margurite de la Foret* – kilęs nuo parapijoje esančios bažnyčios.

Senąja Gernsio tarme Foresto gyventojai buvo vadinami *bourdaons*.

Geografija
----------

Foresto parapija yra Gernsio salos pietinėje dalyje. Vakaruose ribojasi su Šv. Petro parapija, šiaurės vakaruose su Šv. Ksavero parapija, šiaurėje su Šv. Andriaus parapija bei rytuose su Šv. Martyno parapija.

### Paplūdimiai

Pietiniame krante vyrauja skardžiai, tačiau Foreste yra šie paplūdimiai:

* *Le Portelet*;
* Dalis *Petit Bôt* paplūdimio.

### Reljefas

Parapija yra maždaug 100 m virš jūros lygio, joje yra aukščiausia salos vieta. Vienintelės žemos vietos yra prie stačių kranto skardžių.

Parapijos ypatumai
------------------

* Skardžių takas palei pietinį krantą;
* Gernsio oro uostas:
	+ Aurigny oro linijų bendrovės centrinė būstinė yra oro uosto nuosavybė.
* Aukščiusia Gernsio vieta.

Pagrindiniai keliai
-------------------

Svarbiausi keliai, jungiantys Forestą ir kitas parapijas (iš vakarų į rytus):

* Rue De Manoir (kelias į Tortevalą);
* Rue De Farras (kelias į Šv. Petro parapiją);
* Route Des Blicqs (kelias į Šv. Andriaus parapiją, Šv. Petro parapiją ir salos šiaurinę dalį);
* Forest Road (kelias į Šv. Martyno parapiją).

Svarbūs keliai, vedantys į oro uostą ir parapijos centrą:

* Rue Des Landes;
* Le Bourg.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RGernsio parapijos |
| --- |
|  |
| 
Šv. Andriaus · Kastelas · Forestas · Šv. Martyno · Šv. Petro · Šv. Petro Uostas · Šv. Samsono · Šv. Ksavero · Tortevalas · Valei |  |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kišiniovo municipijaus sektoriai
**Čiokana** (rumun. *Ciocana*) – rytinis Kišiniovo municipijaus sektorius kairėje Biko upės krante. Ribojasi su Čentru, Ryškaniu ir Botanika. Čiokana yra vienas didžiausių Kišiniovo sektorių pagal gyventojų skaičių.

Pavadinimo kilmė
----------------

Žodžio mold. *Ciocana* kilmė aiškinama prieštaringai.

Viena versija teigia, kad pavadinimas kilęs iš antroponimo *Ciocanu*. Analogiški tokios kilmės Moldavijos toponimai būtų *Căpriana* (iš *Căprian*), *Bălceana* (iš *Bălceanu*) ir kt.

Kita versija teigia, kad Kišiniovo rajono pavadinimas kilęs iš toponimo *Valea Ciocana* ar *Valea Ciocanelor* 'šlaitas ar slėnis, apsodintas kukurūzais' (iš rumun. *ciocan* 'kopūsto galva; kukurūzo stiebas; plaktukas').

Rusiškas *Ciocana* pavadinimo atitikmuo *Чеканы* primena rus. *чекан* 'įrankis metalo kalinėjimui; kovos plaktukas čekanas'

Istorija
--------

Čiokana išauga vietoj buvusių *Ciocana Nouă* (Naujoji Čiokana) ir *Ciocana Veche* (Senoji Čiokana) gyvenviečių, kurios buvo Čiokanos dvaro teritorijoje. Dvaras pirmą kartą paminėtas 1757 m. lapkričio 23 d.

Būsimo sektoriaus teritorija į Kišiniovo miesto ribas įtraukta tik 1959 m. Iki tol ji buvo pavaldi Visterničenio kaimo administracijai.

Čiokana XX a. 7–8 dešimtmečiais buvo rimtai perstatyta. Kišiniovo ribos pasislinko į rytus, buvo pastatyti nauji mikrorajonai (Otovaska ir kt.). Buvo statyti 9 ir 16 aukštų namai, kultūrinės, visuomeninės ir transporto paskirties pastatai. Rajone įkurta nemažai svarbių pramonės įmonių. Buvo nutiestos pagrindinės gatvės.

Dabar Čiokana yra svarbus pramoninis miesto rajonas. Jame yra statybinių medžiagų gamykla, kartono fabrikas, veidrodžių fabrikas, buitinės chemijos gamykla, šiluminė elektrinė ir kitos įmonės.

Čiokana dabar
-------------

Čiokana yra palygintus švarus ir gyvenimui patogus Kišiniovo sektorius. Jame statoma daug naujų gyvenamųjų namų, kartu tobulinama ir sektoriaus infrastruktūra. Problema išlieka nenupirkti butai naujuosiuose namuose, ko priežastis yra mažas vidutinis gyventojų atlyginimas.

Čiokanoje veikia daug prekybos ir verslo centrų. Vienu populiariausių sektoriaus prekybos centrų lieka 2007 m. gruodžio 1 d. atsidaręs centras „Green Hills". Čiokanoje yra ir pats didžiausias Kišiniovo prekybos centras „Megapolis Mall", pastatytas buvusios skaičiavimo mašinų gamyklos teritorijoje.

Administracinis suskirstymas ir administracija
----------------------------------------------

Čiokanos sudėtyje yra:

* miestas Vadul lui Vodė
* kaimai Bubuječis, Budeštis, Kolonica, Kruzeštis, Tohatinas.

Čiokanos pretūra yra Mirčos čel Betryn gatvėje, name Nr. 4/3. Pretorė – Sinilga Școlnic.

Įdomybės
--------

2004 m. Moldavijos roko grupė „Gândul Mâței" (tarti *Gyndul Mycei*) išleido dainą ir vienvardį albumą „La Ciocana" (liet. *Čiokanoje*).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Apie latvių muzikos grupę žr. Cosmos (grupė)*.

| **Cosmos** |
| --- |
| Paprastoji kosmėja (Cosmos bipinnatus)Paprastoji kosmėja (*Cosmos bipinnatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Kosmėja  *( Cosmos)* |

 |

**Kosmėja** (*Cosmos*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš graikų k. *kosmos* – papuošalas; augalo gražūs žiedai. Vienmetės arba daugiametės žolės. Lapai keliskart siauromis skiltimis plunksniškai suskaldyti. Graižai ant ilgų plonų žiedynkočių. Gentyje 29 rūšys, augančios tropinėje ir subtropinėje Amerikoje. 

Lietuvoje darželiuose, kapinėse, sodybose auginama paprastoji kosmėja (*Cosmos bipinnatus*). 

* 
* 
* 
* 
* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 54°47′5″ š. pl. 31°52′46″ r. ilg.﻿ / ﻿54.78472°š. pl. 31.87944°r. ilg.﻿ / 54.78472; 31.87944

Gniozdovo piliakalnis
**Gniozdovo kurganai** (rus. *Гнёздовские курганы*) – archeologinis paminklas, kurganinių kapinynų grupė ir piliakalnis Rusijoje, Smolensko srityje, 12 km į vakarus nuo Smolensko, Dniepro pakrantėje. Ta vienas svarbiausių Rusijos archeologinių paminklų.

Kompleksas atrastas 1867 m. kai tiesiant Maskvos-Varšuvos geležinkelį darbininkai atkasė vario, sidabro papuošalų, geležinio kalavijo liekanų, X a. arabiškų monetų. Nuo 1874 m. vykdomi kapinyno archeologiniai tyrimai.

Manoma, kad Gniozdovo gyvenvietė įkurta X a. pradžioje, nors dažnai kalbama ir apie IX a. Tai buvo svarbus prekybinis ir amatų centras kelyje iš variagų pas graikus. Miestas buvo krivičių žemėje, prie laivų pervalkos iš Kasplios į Dnieprą. Gniozdovo iškilimas buvo susijęs su prekybinio kelio į Konstantinopolį pradžia. XI a. nutrūkus prekybiniam maršrutui sumenko ir miesto reikšmė. Vėliau iškilo Smolenskas.

Gniozdovas yra didžiausias kurganų kapinynas Rytų ir Šiaurės Europoje. Vietovė užima 16 ha, ir yra tiek laukuose, tiek miške. Išlikę ~1500 kurganų ir keletas slavų gyvenviečių. Archeologų nuomone, čia būta ~4000 kurganų. Pagal plotą Gniozdovas turėjęs būti vienu didžiausių miestų regione ankstyvaisiais viduramžiais. Tik švedų Hedebiu (24 ha) buvo didesnis.

Archeologiniais tyrimais nustatyta, kad gyvenvietės centre buvo įtvirtintas piliakalnis, aplink gyvenvietės centras (posadas) ir kapinės (kurganai). Juose buvo palaidoti turtingi kariai su gausiomis įkapėmis (ginklais, papuošalais) bei paprasti miestiečiai (su buities reikmenimis, papuošalais). Rasta daug skandinaviškų religinių amuletų, Toro kūjo ženklų ir kt. Skandinavai sudarė atskirą gyventojų dalį Gniozdove. Pagal radinius ir laidojimo būdą matosi, kad vikingų laidojimo papročiai susimaišę su slavų.

Mieste klestėjo amatai, todėl rasta daug įvairių dirbinių: amfora iš Kerčės, peiliai, žirklės, pjautuvai, skandinaviškos segės, pakabukai, slaviški ir baltiški antsmilkiniai, pagoniški amuletai. Rasta daug IX–XI a. dirbinių, atkeliavusių iš Šiaurės ir Vakarų Europos – kirviai, kalavijai, strėlės, šalmai. Rasta daug arabiškų dirhamų monetų. Įvairūs dirbiniai iškasami ligi šiol.

Sutariama, kad Gniozdovo gyvenvietė buvo daugiatautė, tačiau koks etnosas ten dominavo – slavai ar skandinavai, nėra žinoma. Pavadinimas Gniozdovas (kilęs nuo *гнездо* 'lizdas') sutinkamas tik nuo XVII a. Taigi senovės miesto pavadinimas buvo arba *Smolenskas* (jei manyti, kad jis kilo iš Gniozdovo), arba kitas nežinomas. Yra versijų, kad vietovė vadinta *Svinečesku*, pagal Svineco („kiaulių") upelį. Tai grindžiama vienos iš 7-8 Gardariko gyvenviečių pavadinimu *Sýrnes* (sen. skand. 'kiaulių ragas').
| Kiaušiaivok. *Kiauschen, Wetterau*rus. *Лосево* |
| --- |
| 

KiaušiaiKiaušiai

54°52′21″š. pl. 22°38′41″r. ilg.﻿ / ﻿54.8724°š. pl. 22.6446°r. ilg.﻿ / 54.8724; 22.6446﻿ (Kiaušiai)Koordinatės: 54°52′21″š. pl. 22°38′41″r. ilg.﻿ / ﻿54.8724°š. pl. 22.6446°r. ilg.﻿ / 54.8724; 22.6446﻿ (Kiaušiai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
| **Rajonas** | Krasnoznamensko rajonas |

**Kiaušiai** (vok. *Kiauschen*, nuo 1938 m. *Wetterau*, rus. *Лосево*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 15 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 12 km į pietryčius nuo Lazdynų. Nuo 1947 m. – Losevo gyvenvietės dalis Krasnoznamensko rajone.

Istorija
--------

Svečių namai Kiaušių kaime ~1912 m.
Kiaušių kaimo bendruomenė 1936–38 m.
Kaimo pavadinimas – pavardinės kilmės (*Kiaušis, -ys*). Pirmąkart minimi 1580 m. Iki XVIII a. vadinti ir Ežerninkais (*Eßernincken*). 1821 m. buvo mišrusis kaimas su 2 malūnais ir 75 gyventojais. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Girėliškių valsčiui. Tikintieji priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. 1901 m. per kaimą nutiestas siaurasis geležinkelis iš Pilkalnio į Lazdynus su atšaka į Šilėnus (1906 m. prailginta iki Doristalio), įrengta stotis, stotyje buvo telegrafas. 1928 m. prie kaimo prijungtas Žardelių dvaras. Netoli dvaro buvo mokykla, kaimo žemių šiauriniu pakraščiu tekėjo Žvirgalis, pietiniu – Įsrutis.
Po Antrojo pasaulinio karo, 1946 m. kartu su Didžiųjų Aukštučių kaimu pavadintas Losevu.

Gyventojai
----------

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1905 m. ir 1939 m.** |
| **1905 m.** | **1910 m.** | **1933 m.** | **1939 m.** |
| 255 | 225 | 282 | 254 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Be to, Žardelių dvare 1905 m. buvo 92, 1910 m. – 64 gyventojai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pilkalnio apskrities gyvenvietės. Mažosios Lietuvos enciklopedija, T.3 (Mec-Rag). Vilnius, Mažosios Lietuvos fondas, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. 1 2  Kiaušiai, GenWiki vok.
3. ↑  Alexander A. Mützell, Leopold Krug, Neues topographisch-statistisch-geographisches Wörterbuch des preussischen Staats, T.2 (G – Ko), p.329. Kümmel, Halle, 1821 vok.
4. ↑  Pilkalnio apskrities kaimų sąrašas (1910 m.) vok.
5. ↑  www.verwaltungsgeschichte.de Pilkalnio apskritis vok.
Vaizdas nuo šlaito
Vaizdas link Neries upės
**Jonavos geležinkelio tilto bunkeriai** – slėptuvės (bunkeriai), įrengti Jonavoje, prie Jonavos geležinkelio tilto per Nerį. Išlikę keturi betoniniai bunkeriai, aktyviosios slėptuvės (Jonavos miesto brėžinio Nr. S58, S59, S60, S61) AB „Lietuvos geležinkeliai" sklypo ribose, bet jiems nepriklauso ir gali turėti įtakos tolimesniam geležinkelio plėtimuisi – numatytai Rail Baltica vėžei. Apžiūros galimybės yra ribotos, nes slėptuvės yra geležinkelio kelių ir jų įrenginių apsaugos zonos ribose.

2019 m. objektas įrašytas į Kultūros vertybių registrą.

Istorija
--------

Dvi slėptuvės statytos apie 1914 m. dvi – tarpukariu. Jos buvo skirtos tilto gynybai. Tik prie dviejų tiltų Lietuvoje realizuoti šie tarpukario laikotarpio tiltų gynybos statinių projektai.

Literatūra
----------

* Jonavos miesto bendrasis planas: Sprendiniai. SĮ "Jauno planas ir Jonavos rajono savivaldybės administracija.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jonavos geležinkelio tilto bunkeriai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „Objekto Nr. 43871 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
Kosminės dulkės NGC 5033 galaktikoje
**Kosminės dulkės** – dulkės, esančios kosminėje erdvėje. Tai tarpgalakatinėje, tarpžvaigždinėje ir tarpplanetinėje erdvėje sutinkamos smulkios kietų kūnų dalelės. Tai nuo 0,000001 ligi 0,001 cm dydžio dalelės, kurių cheminė sudėtis nėra nežinoma. Iš kosminių dulkių sudaryti planetos žiedai, taip pat Zodiako šviesa. Didesnės dalelės yra vadinamos meteoroidais.

Tarpžvaigždinės dulkės daugiausia yra anglies ir silicio pagrindo junginiai, sudaryti iš dešimčių, o kartais ir šimtų ar tūkstančių atomų. Jos efektyviai sugeria ultravioletinę ir regimąją spinduliuotę. Skaičiuojama, kad vidutiniškai į 1 km² Žemės paviršiaus ploto kasmet nukrenta ~9 gramus kosminių dulkių. Be to, tarpžvaigždinės dulkės gali turėti organinės medžiagos iš žvaigždžių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kas yra kosminės dulkės? 2019-01-14, Lhr.lt (tikrinta 2022-07-24).
2. ↑  Kastytis Zubovas. Pirmą kartą įrodyta, kad kosminės dulkės formuojasi ne tik supernovų sprogimų metu. 2021-01-26, Delfi.lt (tikrinta 2022-07-24).
3. ↑  Kaip atskirti, ar nuo žemės pakelta dulkelė yra kosminė? Naujausias tyrimas atskleidė stebėtina faktą - kasmet mums ant galvos krenta tūkstančiai tonų kosminių dulkių. 2021-04-21, Technologijos.lt (tikrinta 2022-07-24).
4. ↑  Denise Chow. Discovery: Cosmic Dust Contains Organic Matter from Stars. 2011-10-26, Space.com (tikrinta 2022-07-24).
**Ėminys** – iš generalinės aibės (tiriamosios visumos) tyrimui paimtas objektas ar medžiagos porcija. Ėminiai dažnai imami ėmikliais.

Žodžiu *ėminys* apibūdina bet kokius ėminius, nepriklausomai nuo jų tolesnio panaudojimo. Ėminiai gali būti tiriami įvairiais metodais (pagal tai jie skirstomi į *bandinius* ir *mėginius*), gali būti išsyk tiriami ar tiriami po papildomo apdorojimo, gali būti saugomi galimam vėlesniam tyrimui, jeigu iškils poreikis.

Ėminys ir imtis
---------------

Labai dažnai ėminys yra imties dalis – vienas objektas ar viena medžiagos porcija, esantis imties narys. Ėminių skaičius imtyje – tai *imties tūris*.

Imčių ryšys su ėminiais dvejopas:

* Statistinės imtys. Tokios imtyse ėminys yra tiesiog imties narys. Kiekvienas ėminys tiriamas ir matuojamas atskirai. Išmatuotos ėminių požymių vertės sudaro *duomenų imtį*, kuri apdorojama statistiniais metodais. Toks tyrimas leidžia įvertinti požymio vidutines vertes ir verčių kislumą (variabilumą).

* Laikinos (nestatistinės) imtys. Vienodo dydžio ėminiai (jei ėminiai pradžioje nevienodo dydžio, tuomet iš jų imami vienodo dydžio *poėminiai*) sujungiami į *jungtinį ėminį*, iš kurio paimamas tyrimui (matavimui) tinkamas *tiriamasis ėminys* (kitaip dar vadinamas *tyriniu*). Matuojant tiriamąjį ėminį gaunamos vertės iškart atspindi generalinės aibės, iš kurios ėminiai buvo paimti, aritmetinius vidurkius (jeigu ėminiai buvo imti reprezentatyviai).

Lietuvos moksle ir gamyboje susiklostė tradicija skirstyti ėminius į dvi grupes – *bandinius* ir *mėginius* (tuo tarpu anglų kalboje bet kokio tipo *ėminys* ir net *imtis* vadinami vienu žodžiu *sample*, kilusiu iš *example*).

Bandinys
--------

**Bandinys** – ėminys, kuris yra ar bus tiriamas fizikiniais (mechaniniais, optiniais, elektriniais ir pan.) metodais. Terminas bandinys naudojamas fizikoje, mechanikoje, inžinerijoje, mašinų gamyboje ir kt. panašiose srityse.   

Bandinys taip pat yra tiesiogiai bandomas produktas (pavyzdys), tam tikras ruošinys fizikiniams ar mechaniniams tyrimams (pvz. tiriant cemento savybes iš cemento paruošiamas betonas, iš kurio nuliejami tam tikros formos ruošiniai mechaniniams tempimo ar gniuždymo bandymams).

Mėginys
-------

**Mėginys** – ėminys, kuris yra ar bus tiriamas cheminiais, biocheminiais, biologiniais metodais. Terminas mėginys naudojamas chemijoje, biologijoje, medicinoje, žemės ūkyje, miškininkystėje, maisto pramonėje ir kt. panašiose srityse. Tos pačios tradicijos dėka atsiradęs ir terminas *mėgintuvėlis*.  

Atvejais, kai imant mėginį neaišku, kaip jis bus tiriamas ir atvejais, kai tenka kalbėti tiek apie *bandinius*, tiek apie *mėginius*, naudojamas bendrasis terminas *ėminys*.

Šaltiniai
---------

* --- (2001) Terminų *tyrimas, bandymas, ėminys, imtis, tyrinys, bandinys, mėginys, pavyzdys* vartojimo rekomendacijos  Archyvuota kopija 2007-08-22 iš Wayback Machine projekto.
* Valiukėnas V. Žilinskas P.J. (2006) Penkiakalbis aiškinamasis metrologijos terminų žodynas
Koordinatės: 55°51′30″ š. pl. 21°13′18″ r. ilg.﻿ / ﻿55.85833°š. pl. 21.22167°r. ilg.﻿ / 55.85833; 21.22167


| Ėgliškių šiaurinis tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Klaipėdos rajonas) |
| Plotas | 0,046 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1 km |
| Kilmė | dirbtinė |

**Ėgliškių šiaurinis tvenkinys** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Klaipėdos rajone, 3 km į pietus nuo Kretingos, Egliškių kaime. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,37 km, plotis – iki 0,15 km. Yra 3 a salelė. Altitudė 5,9 m. Rytinis krantas aukštokas, vakarinis krantas žemas, apaugęs krūmais, pakrantė užpelkėjusi, už keliasdešimt metrų į vakarus telkšo Ėgliškių vakarinis tvenkinys. Į šiaurę teka Akmena-Danė. Į rytus už kelio  **2212**  Klaipėda–Triušiai–Kretinga  iškart telkšo Kretingos rajone esantis Ėgliškių rytinis tvenkinys. Prie tvenkinio įrengta poilsiavietė, vykdoma pramoginė žvejyba „pagavai – paleisk". Tvenkinys nenutekantis, priklauso Akmenos-Danės upės baseinui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kosmologinė konstanta** (paprastai žymima graikų abėcėlės didžiąja lambda raide: Λ) yra energijos tankio tuščioje visatoje atitikmuo. Ją pirmasis pasiūlė Albertas Einšteinas, kaip modifikaciją jo bendrajai reliatyvumo teorijai, taip būtų galima pasiekti „Einšteino visatą". Tačiau Einšteinas apleido šią koncepciją, kai Hablo dėsnis parodė, jog visata gali būti nestacionari. Dabartinis kosmologijos modelis šią konstantą įtraukia.

Lygtis
------

Kosmologinė konstanta Λ Einšteino lauko lygtyse yra tokioje formoje

{\displaystyle R\_{\mu \nu }-{\frac {1}{2}}R\,g\_{\mu \nu }+\Lambda \,g\_{\mu \nu }={8\pi G \over c^{4}}T\_{\mu \nu }}
kur *R* ir *g* yra susieti su ervėlaikio stuktūra, *T* susietas su materija ir energija, o *G* ir *c* yra perėjimo daugikliai, kurie atsiranda naudojant tradicinius matavimo vienetus. Kai Λ yra nulis, tai lygtis susiprastina iki pradinės bendrojo reliatyvumo lygties. Kai *T* yra nulis, lauko lygtis aprašo tuščią erdvę (vakuumą).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Erikas Pėtersonas** (latv. *Ēriks Pētersons*; 1909 m. Rygoje – 1987 m. JAV) buvo Latvijos futbolininkas ir ledo ritulininkas. Pėtersonas Latvijos vyrų futbolo rinktinėje praleido 63 rungtynes, kuriose įmušė 24 įvarčius.

Iš visų tarpukario Latvijos rinktinės futbolininkų Pėtersonas sužaidė daugiausia rungtynių ir įmušė daugiausia įvarčių, todėl jis yra laikomas geriausiu tarpukario Latvijos futbolininku. Erikas Pėtersonas su 24 įmuštais įvarčiais vis dar yra Latvijos vyrų futbolo rinktinės visų laikų rezultatyviausias futbolininkas, po jo eina Maris Verpakovskis su 18 įmuštų įvarčių. Latvijos rinktinėje Pėtersonas žaidė nuo 1929 iki 1939 metų. Pėtersonas iki pat Antrojo pasaulinio karo žaidė Rygos komandoje, kurios sudėtyje penkiskart tapo Latvijos čempionu, o du kartus laimėjo Latvijos taurę. Po Antrojo pasaulinio karo Pėtersonas emigravo į JAV, kur dar spėjo sužaisti Čikagos futbolo klube „Viking".

Pėtersonas žaidė ir ledo ritulį, ir net sužaidė 8 rungtynes Latvijos vyrų ledo ritulio rinktinėje, kuriose įmušė 2 įvarčius.
Koordinatės: 54°13′15″ š. pl. 23°58′36″ r. ilg.﻿ / ﻿54.22083°š. pl. 23.97667°r. ilg.﻿ / 54.22083; 23.97667

Nemunaičio miškas
**Noškūnų miškai** – miškai pietų Lietuvoje, Alytaus rajone, Nemuno dešiniajame krante, prasideda tuojau į pietus nuo Nemunaičio. Priklauso Alytaus miškų urėdijai, Dainavos ir Sudvajų girininkijoms. Apima 27,2 km² plotą. Masyvą sudaro Noškūnų, Nemunaičio, Vertelkų, Klepočių, Živultiškių miškai.

Paviršius lygus, šiaurėje kalvotas, leidžiantis į Nemuno slėnį vietomis žioji griovos, teka maži upokšniai. Būdingi jauriniai silpnai sujaurėję smėliai. Telkšo keletas ežerų: Rūžis, Rūželis, Juodis, Bedugnis, Gervaraistis, pietuose – Lizdų ežeras, Krakinis, Ežerynas, Bedugnis, Galvinis. Į Nemuną teka Rūžės upelis. Noškūnų miškai pietuose pereina į Subartonių miškus.

Medynai:

* pušynai: 91 %
* eglynai: 3 %
* juodalksnynai: 3 %
* beržynai: 2 %
* drebulynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 46 % medynų, pusamžiai medžiai 45 %, pribręstantys 5 %, brandūs 4 %.

Noškūnų miškuose yra briedžių, stirnų, šernų, kiškių, usūrinių šunų, kiaunių, lapių, voverių. Pietinis miškų pakraštys patenka į Dzūkijos nacionalinį parką.

Miškuose ar šalimais įsikūrę kaimai: Nemunaitis, Lankos, Vangelonys, Noškūnai, Jociūnai, Pieriškiai, Bugonys, Vertelkos, Klepočiai, Ežerynas, Živulčiškė, Miežionys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Noškūnų miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 221
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šiaurės regionas*Northern Region* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Ganos vėliava Gana |
| **Administracinis centras** | Tamalė |
| **Rajonų skaičius** | 20 |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 2 479 461 |
| **Plotas** | 70 384 km² |
| **Tankumas** (2010) | 35 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | GH-NP |
|  |
|  **Vikiteka** | Šiaurės regionasVikiteka |

**Šiaurės regionas** (angl. *Northern Region*) – Ganos administracinis regionas. Yra šalies vidurio–šiaurinėje dalyje, tarp Dramblio Kaulo Kranto vakaruose ir Togo rytuose. Tai didžiausias šalies regionas. Administracinis centras – Tamalė.

Geografija
----------

Būdingos lygumos ir aukštumos, kurias dengia savanos ir retmiškiai. Kraštą kerta Baltoji ir Juodoji Voltos, taip pat Oti, Dakos, Kulpauno upės. Įrengta Bui užtvanka. Įsteigtas Molės nacionalinis parkas. Būdingas sausringesnis, kontrastingesnis klimatas nei pietuose.

Gyventojai
----------

Šiaurės regione gyvena įvairios tautos: dagombai, mamprusiai, gurmai, čokosiai (akanai), gondžai ir kt. 56 % gyventojų yra musulmonai, 21 % išpažįsta vietinius tikėjimus, 19 % – krikščionys.

Svarbiausi miestai:

* Tamalė
* Jendis
* Larabanga
* Bimbila
* Salaga
* Saula
* Bolė

* Molės nacionalinis parkasMolės nacionalinis parkas
* Molinių trobelių kaimas netoli TamalėsMolinių trobelių kaimas netoli Tamalės
* Larabangos mečetėLarabangos mečetė
* JendisJendis

|  |  |
| --- | --- |
|  **Ganos regionai** |  |
| Ašantis | Aukštutiniai Rytai | Aukštutiniai Vakarai | Brongai–Ahafai | Didžioji Akra | Rytai | Šiaurė | Vakarai | Vidurys | Volta |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šiaurės regionas*Northern Region* |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Malavio vėliava Malavis |
| **Administracinis centras** | Mzuzu |
| **Rajonų** | 6 |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 1 698 502 |
| **Plotas** | 26 931 km² |
| **Tankumas** (2008) | 63 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | MW-N |

**Šiaurės regionas** (angl. *Northern Region*) – vienas iš trijų Malavio regionų; apima šalies šiaurinę dalį. Iš rytų skalaujamas Malavio ežero, pietuose ribojasi su Centriniu regionu, iš vakarų – su Zambija, iš šiaurės – su Tanzanija. Administracinis centras – Mzuzu.

Geografija
----------

Paviršius kalnuotas, didžiąją jo dalį užima Njikos plynaukštė bei Vifijos masyvas. Teka Dvangvos, Pietų ir Šiaurės Rukuru, Songvės upės. Regionui priklauso Čizumulu ir Likomos salos Malavio ežere (šalia Mozambiko krantų).

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Regionas padalintas į 6 rajonus (skliaustuose – administracinis centras):

* Čitipos rajonas (Čitipa)
* Karongos rajonas (Karonga)
* Likomos rajonas (Likoma)
* Mzimbos rajonas (Mzimba)
* Nkhata Bėjaus rajonas (Nkhata Bėjus)
* Rumfio rajonas (Rumfis)

|  |  |
| --- | --- |
|  **Malavio regionai** |  |
| Centrinis | Pietų | Šiaurės |
Švedijos plėtra 1658 m.
**Šiaurės šalių teisė** (**Skandinavijos teisė**, **Skandinavijos teisės šeima**) – Kontinentinės teisės pošeimis, apimantis Šiaurės Europos šalių teisę. Tai Švedija ir Danija (reprezentatyviausios valstybės), Norvegija, Suomija, Islandija. Būdingas orientavimasis į teisės praktiką; Ombudsmeno institucija.

Istorija
--------

Iš pradžių įtakos turėjo senoji germanų teisė, buvo būdingi regioniniai skirtumai. Dėl glaudžių politinių bei kultūrinių ryšių – Danijos-Novegijos personalinė unija, Kalmaro unija (1397–1523) etc. – Šiaurės šalyse neišsivystė ypatingi skirtumai. Vėlyvaisiais Viduramžiais atsirado Jyske Lov (Jutų teisė), Pietų Jutlandijoje (taip pat Šlėzvigo hercogystėje) galiojusi iki pat 1900 m.

Didelę įtaką turėjo Švedijos *Sveriges rikes lag* (1734 m.) bei Danijos *Danske Lov* (1683 m.), norvegiškoje Imperijos dalyje įsigaliojo pavadinimu *Norske Lov*. Šie teisynai suvienodino proceso, baudžiamąją ir privatinę teisę. Skandinavijoje tik XVII amžiuje įtakos turėjusi romėnų teisė buvo daug silpnesnė nei Kontinentinėje Europoje dėl įsitvirtinusių teisinių sistemų, tačiau daug labiau paveikė nei *common law* teisę. Romėnų teisė buvo recepuota tose srityse, kuriose galiojusi teisė neturėjo reikiamo reguliavimo arba jis buvo nepakankamas. Visgi teorinio apibendrinimo Šiaurės Šalyse romėnų teisė nepasiekė (kaip, pvz. Vokietijoje, žr. pandektistika).

1899 m. danų prof. Lassen pasiūlė pakeisti privatinę teisę (ypač prekybos teisę). Siekta, kad būtų rengiamas Skandinavijos civilinis kodeksas. Šiaurės šalių vyriausybės tam pritarė, tačiau idėjos įgyvendinimas atidėta. Unifikuoti atskiri turtinės teisės institutai. Kilnojamojo turto pirkimo ir pardavimo įstatymas 1905 m. įsigaliojo Švedijoje, 1906 m. – Danijoje, 1907 m. – Norvegijoje, o 1922 m. – Islandijoje. Įstatymas dėl sutarčių ir kitų sandorių turtinėje teisėje 1915–1918 m. įsigaliojo Švedijoje, Danijoje bei Norvegijoje, o 1929 m. – Suomijoje. 40 straipsnių apimties įstatyme apsiribota kelių praktikoje ypač didelę reikšmę turinčių problemų reguliavimu.

Nuo XIX a. pažymėtinas glaudus, daugiausiai informacinis Šiaurės šalių bendradarbiavimas, būdingas ne tik politikai, bet ir teisėkūrai. Įsigaliojo unifikuoti įstatymai. Šiaurės Taryba turi nedidelę įtaką. Veikia Šiaurės šalių jūrų teisės institutas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  K. Zweigert, H. Kötz. Lyginamosios teises įvadas. Vilnius 2001.
2. ↑  Skandinavijos šalių teisės istorija Archyvuota kopija 2014-08-08 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Šiaurės šalių jūrų teisės instituto tinklavietė
Šiaurinė Žemė
**Šiaurės Žemė** (rus. *Северная Земля*) – salynas Arktyje į šiaurę nuo Taimyro pusiasalio, tarp Karos jūros iš vakarų ir Laptevų jūros iš rytų. Priklauso Rusijai, Krasnojarsko kraštui. Plotas ~37 000 km². Nuo žemyno Šiaurės Žemę skiria Vilkickio sąsiauris. Salyną sudaro trys didelės salos: Spalio Revoliucijos, Bolševiko ir Komjaunuolio. Taip pat vakaruose yra nemaža Pionieriaus sala, o pačioje šiaurėje – Šmito sala. Gausu ir mažesnių salų: Sedovo salynas, Mažasis Taimyras, Starokadomskio sala, Krasnoflotsko salos ir kt.

Klimatas šaltas ir sausas. Vidutinė sausio mėnesio temperatūra –29 °C, liepos mėnesio –0,5 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis 420 mm. Daugumą salų dengia neištirpstantys ledynai, pakrantėse yra skurdžių arktinių dykumų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Novus homo** (arba: homo novus, dgs. *novi homines*, lot. „*naujas žmogus*") – Senovės Romoje vartotas terminas, reiškiantis žmogų, kuris pirmasis savo šeimoje yra išrinktas į Senatą, ypač konsulu.

Istorija
--------

Pagal tradiciją Senato nariai ir konsulai būdavo tik patricijai. Kai plebėjai gavo teisę būti išrinktais į Senatą, jie buvo vadinami *novi homines*. Laikui bėgant *novi homines* tapo vis retesniu reiškiniu, nes kai kurios plebėjų šeimos įsitvirtino Senate ne blogiau už patricijus. Pirmojo Pūnų karo laikais buvo sencacija, jei *novi homines* būdavo išrenkami dvejus metus paeiliui (Gajus Fundanijus Fundulas 243 m. pr. m. e. Gajus Lutacijus Katulas 242 m. pr. m. e.). 63 m. pr. m. e. Markas Tulijus Ciceronas tapo pirmuoju *novus homo* per daugiau nei trisdešimt metų.

Vėlyvojo Romos respublikoje skirtumai tarp luomų buvo mažiau svarbūs. Konsulais tapdavo žmonės iš naujojo elito, dirbtinės aristokratijos šeimų, kurios būdavo kilusios iš konsulo, nepriklausomai nuo to kokiam luomui jis priklausė.

*Novi homines* sąrašas
----------------------

* Gajus Duilijus (išrinktas 260 m. pr. m. e.)
* Gajus Fundanijus Fundulas (išrinktas 243 m. pr. m. e.)
* Gajus Lutacijus Katulas (išrinktas 242 m. pr. m. e.)
* Gajus Flaminijus (išrinktas 223 m. pr. m. e. ir 217 m. pr. m. e.)
* Markas Porcijus Katonas Vyresnysis (išrinktas 195 m. pr. m. e.)
* Lucijus Licinius Lukulas (išrinktas 151 m. pr. m. e.)
* Gajus Marijus (išrinktas 107 m. pr. m. e. 104-100 m. pr. m. e. 86 m. pr. m. e.)
* Gnėjus Malijus Maksimas (išrinktas 105 m. pr. m. e.)
* Gajus Celijus Kaldas (išrinktas 94 m. pr. m. e.)
* Markas Tulijus Ciceronas (išrinktas 63 m. pr. m. e.)
* Gajus Pomponijus Grecinas (paskirtas 16 m.)
* Gajus Kornelijus Tacitas (paskirtas 97 m.)
| Šida Kartlisშიდა ქართლი |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4)------ vasaros: ([[UTC{{{UTCv}}}]]) |
|  |
| **Valstybė** | Gruzijos vėliava Gruzija |
| **Administracinis centras** | Goris |
| **Rajonai** | 5 |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 263 382 |
| **Plotas** | 5 729 km² |
| **Tankumas** (2014) | 46 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | GE-SK |
|  |
|  **Vikiteka** | Šida KartlisVikiteka |

**Šida Kartlis** (gruz. შიდა ქართლი 'Vidinis Kartlis') – regionas šiaurinėje Gruzijos dalyje.

Šiaurinę regiono dalį sudaro teritorija (viso 1393 km² – Džavos rajonas, dalis Karelio ir Gorio rajonų), kurioje yra nepripažinta nuo 1992 m. nepriklausomybės siekianti Pietų Osetijos respublika.

Geografija
----------

Šida Kartlį sudaro (2014):

* Gorio miestas (48 143 gyv.)
* Gorio rajonas (77 549 gyv.)
* Kaspio rajonas (43 771 gyv.)
* Karelio rajonas (41 316 gyv.)
* Džavos rajonas
* Chašurio rajonas (52 603 gyv.)

Regione:

* 5 miestai – Goris, Cchinvalis, Kaspis, Karelis, Chašuris.
* 5 miesto tipo gyvenvietės – Agara, Kornisis, Suramis, Džava, Kvaisis,
* 250 kaimų.

Vidutinis gyventojų tankis – 46 žm./km². Gyventojai – gruzinai 94,7 %, azerbaidžaniečiai 2,1 %, osetinai 1,8 %, armėnai 0,8 %, rusai 0,3 %.

Ekonomika
---------

Gamtiniai ištekliai – dolomitas, keraminiai moliai, mineralinis vanduo.

Pramonė: Gorio vatos, konservų ir vaisių perdirbimo kombinatai, Agaros cukraus fabrikas, Kaspio cemento gamykla, Chašurio ir Metechio plytinės.

Transportas – automobilių keliai, geležinkelis, vamzdynas. transporto mazgas – Chašuris.

Istorinis Šida Kartlis
----------------------

Šida Kartlis – dalis istorinio Kartlijos regiono. Ankstesnis Šida Kartlio pavadinimas – *Zena Sopeli*. Istorinio Šida Kartlio teritoriją rytuose ribojo Aragvio upė, šiaurėje – Didysis Kaukazo kalnagūbris, vakaruose – Licho (Suramo) kalnagūbirs, o pietuose – Trialeto kalnagūbris.

Istorinio Šida Kartlio teritorija nesutampa su dabartiniu Šida Kartliu. Senojo Šida Kartlio žemės dabar sudaro:

* dabartinį Šidą Kartlį (ir Pietų Osetiją),
* dalį Mcchetos-Mtianetijos,
* dalį Samcchės-Džavachetijos.

Nuorodos
--------

* Šida Kartlis Archyvuota kopija 2008-09-15 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ethnic composition of Georgia 2014


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RGruzijos regionai |
| --- |
|  |
| Autonominės respublikos | 
Abchazija · Adžarija | Gruzija |
|  |
| Regionai | 
Gurija · Imeretija · Kachetija · Kvemo Kartlis · Mccheta-Mtianetija · Rača-Lečchumis ir Kvemo Svanetija · Samcchė-Džavachetija · Samegrelas-Zemo Svanetija · Šida Kartlis |
|  |
| Sostinė | 
Tbilisis |

 |
| Šibin al Komasشبين الكوم |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

Šibin al KomasŠibin al Komas

30°33′31″ š. pl. 31°0′36″ r. ilg.﻿ / ﻿30.55861°š. pl. 31.01000°r. ilg.﻿ / 30.55861; 31.01000﻿ (Šibin al Komas)Koordinatės: 30°33′31″ š. pl. 31°0′36″ r. ilg.﻿ / ﻿30.55861°š. pl. 31.01000°r. ilg.﻿ / 30.55861; 31.01000﻿ (Šibin al Komas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Egipto vėliava Egiptas |
| **Muhafaza** | Minufijos muchafaza |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 186 345  |
| **Altitudė** | 9 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Šibin al Komas |

**Šibin al Komas** (arba ***Šibin el Kaumas***, paprastai vadinamas tiesiog ***Šibinu*** arab. شبين الكوم) – miestas Egipto šiaurėje, Nilo deltoje, į pietus nuo Tantos miesto, 60 km į šiaurę nuo Kairo Minufijos muchafazos centras. Prie miesto įrengtas Šibino kanalas.

Pastaraisiais metais miestas pradėtas industrializuoti. Komercinis regiono centras. Tekstilės, medvilnės ir tabako pramonė. Apylinkėse auginama medvilnė, linai, kviečiai. Įsikūręs žemdirbystės institutas, Kairo al Acharo universiteto filialas. Yra kelios privačios ir valstybinės mokyklos, ligoninės, stadionas, sporto komandos, tarptautinis oro uostas.

Kaip ir likusi Egipto dalis, miestas Kiopeno klimato klasifikacijoje priskiriamas dykumų klimatui. Aukščiausia užfiksuota temperatūra – 48 °C (1961 m.), žemiausia – −3 °C (1996 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Šibin al Komas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013
3. ↑  „Shibin el-Kom, Egypt". Voodoo Skies. Suarchyvuotas originalas 2015-06-10. Nuoroda tikrinta 4 July 2013.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)