recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Kitos reikšmės – Dangus (reikšmės).*
Vakaro dangus
Dangus Lietuvoje
**Dangus** – virš Žemės matoma skliauto pavidalo erdvė, atmosferos ar išorinės erdvės dalis, apačioje apribota horizonto. Ji padalintas į sritis, vadinamas žvaigždynais.

Astronomijoje dangus yra vadinamas dangaus sfera.

Žemėje dieną dangus be debesų atrodo žydras dėl saulės šviesos sklaidymosi atmosferoje. Visiškai apsiniaukusią dieną dangus tampa įvairaus pilkumo – nuo balkšvo iki tamsaus mėlynai pilko. Naktinis dangus giedru oru atrodo kaip juodas žvaigždėtas skliautas, o stipriai apsiniaukus, gali būti visiškai nematomas.

Dangus skliaute giedrą dieną matoma kaip lanku juda Saulė, skraido įvairūs objektai (paukščiai, vabzdžiai, lėktuvai, aitvarai ir pan.). Giedrą naktį galima stebėti kaip juda Mėnulis, regimos planetos ir sukasi pats žvaigždėtas dangus.

Danguje dažnai matomi meteorologiniai reiškiniai: debesys, vaivorykštė, šiaurės pašvaistės, žaibai, krituliai.

Virš miestų ir apgyvendintų teritorijų dangus yra apšviečiamas iš apačios. Tai vadinamoji šviesinė tarša, kuri yra itin gerai matoma esant žemam debesuotumui. Šis šviesos reiškinys trukdo teleskopais stebėti žvaigždes ir kitus dangaus kūnus.

Žodis *dangus* kilęs nuo *dengti* – tradicinėje indoeuropiečių pasaulėžiūroje dangus įsivaizduotas kaip akmeninis skliautas, kuriuo rieda Saulės vežimas. Giedro dangaus švytėjimas indoeuropiečių vadintas šaknies \**dei-* vediniais, iš kurių kilę lietuvių žodžiai *dievas, diena*. Plg. senovės indų dievybę Djausą (*Dyaus*), kuris reiškė tiek dangų, tiek dienos šviesą, tiek dievą.

Dangaus mėlynumas
-----------------

Giedras dangus Saulės šviesoje matomas mėlynas dėl šviesos išsklaidymo atmosferoje. Regimoji Saulės šviesa, skrosdama atmosferą, sąveikauja su deguonies ir azoto molekulėmis, kurios yra mažesnės nei regimosios šviesos bangų ilgis, todėl jos efektyviau išsklaido trumpesnes bangas, o ilgesnės lengviau jas praeina. Tokiu būdu violetinės, mėlynos ir žalios spalvos bangos lengviau išsklaidomos, o raudonos, geltonos ir oranžinės − sunkiau. Mėlynos spalvos bangos išsklaidomos 16 kartų efektyviau nei raudonos, todėl jos ateina į žmogaus akies tinklainę iš įvairių pusių, tačiau geltonos, oranžinės ir raudonos spalvos spinduliai matomi einantys iš Saulės. Kitų dalelių buvimas atmosferoje kitaip išsklaido šviesą, todėl esant smulkiems vandens lašeliams matomi debesys ir rūkas, dėl aerozolių lašelių smogas yra rudos spalvos. Vandenynų ir jūrų vanduo atspindi atmosferoje išsklaidytą šviesą, kuri dažniausiai būna mėlyna, tačiau prie krantų esant daug paviršiuje plūduriuojančių suspenduotų nuosėdų ir organinių dalelių atspindėtos šviesos bangos pailgėja į žalios spalvos spektro dalį.

Išnašos
-------

1. ↑  Kusky, Timothy M. *Encyclopedia of Earth Science*. Infobase Publishing, 2014, p. 379



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dangus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Kolašinas*Колашин* |
| --- |
|        |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

KolašinasKolašinas

42°49′0″ š. pl. 19°31′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.81667°š. pl. 19.51667°r. ilg.﻿ / 42.81667; 19.51667﻿ (Kolašinas)Koordinatės: 42°49′0″ š. pl. 19°31′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.81667°š. pl. 19.51667°r. ilg.﻿ / 42.81667; 19.51667﻿ (Kolašinas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Juodkalnijos vėliava Juodkalnija |
| **Savivaldybė** | Kolašino opština |
|  |
| **Meras** | Mileta Bulatović |
|  |
| **Gyventojų** (2003) | 2 989  |
| **Altitudė** | 954 m |
|  |
| **Tinklalapis** | kolasin.me |
|  **Vikiteka** | Kolašinas |

**Kolašinas** (serb. *Колашин*) – miestelis rytinėje Juodkalnijoje, Bjelasicos kalnų papėdėje, Taros upės slėnyje. Opštinos (savivaldybės) centras. Beveik 3 000 gyventojų.

Kolašinas yra svarbus turistinis šalies centras. Čia įsikūrusi Biogrado miško nacionalinio parko administracija. Per miestą eina Belgrado-Baro geležinkelis, greta eina Podgoricos-Mitrovicos plentas. Iš Kolašino rengiami žygiai į kalnus, keliaujama į slidinėjimo trasas, prie Biogrado ežero, apylinkėse yra architektūros paminklų. Kiek toliau iškilę Siniajevinos kalnai.

Istorija
--------

Kolašinas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1565 m.
| Lišo grafystėair. *Contae Laoise*angl. *Laois County* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Airijos vėliava Airija |
| **Provincija** | Lensteris Lensteris |
| **Administracinis centras** | Portlišas |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 91 657 |
| **Plotas** | 1 719 km² |
| **Tankumas** (2022) | 53 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Lišo grafystėVikiteka |

**Lišo grafystė** (air. *Contae Laoise*; angl. *Laois County*) – grafystė Airijos Respublikoje, Lensterio provincijoje.

Istorija
--------

Grafystę 1556 m. įkūrė Anglijos karalienė Marija I. Regionas pavadintas airiškai per Airijos nepriklausomybės karą.

Ekonomika
---------

Didžiausias ekonomikos sektorius regione – žemės ūkis. 70 proc. teritorijos yra ūkinės paskirties žemė. Gana didelė bedarbystė. Regione vidutinės gaunamos gyventojų pajamos sudaro vos 88 proc. bendrojo nacionalinio Airijos lygio. Regionas gauna paramą iš ES struktūrinių fondų.

Gyventojai
----------

Danmaso kalva Liše
Didžiausias regiono miestas Portlišas, kiti miestai – Abilaiksas, Imas, Portarlingtonas. Visoje grafystėje 2002 metų duomenimis gyveno 58774 žmonės. Gyventojų skaičius didėja dėl to, kad regionas yra gana arti Dublino.

### Lietuviai

Lietuviai Lišo grafystėje pradėjo gyventi gana neseniai. Lietuvai tapus ES itin padaugėjo atvykstančiųjų iš Lietuvos su šeimomis gyventi į Portlišą. Čia lietuviai daugiausiai dirba pramonės ir žemės ūkio sektoriuose. Taip pat šiame regione gyvena nemažai lenkų ir latvių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  IRELAND: Administrative Division, *citypopulation.de*

Nuorodos
--------

* Oficialus grafystės tinklalapis

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAirijos grafystės |
| --- |
|  |
| Alsteris | 
Antrimas · Arma · Daunas · Deris · Donegolas · Fermana · Kavanas · Monachanas · Tironas | Airija |
|  |
| Konachtas | 
Golvėjus · Leitrimas · Mėjas · Roskomonas · Slaigo |
|  |
| Lensteris | 
Dublinas (Dan Lerė-Ratdaunas · Fingalas · Pietų Dublinas) · Karlou · Kilderas · Kilkenis · Lautas · Lišas · Longfordas · Midas · Ofalis · Veksfordas · Vestmidas · Viklou |
|  |
| Mansteris | 
Kleras · Keris · Korkas · Limerikas · Tipereris · Voterfordas |

 |
| **Jaume Duch Guillot** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1962 m. vasario 4 d. (61 metai)Barselonoje, Ispanijoje |
|  |
| Veikla | Europos Parlamento atstovas spaudai. Jis laikinai ėjo šias pareigas nuo 2006 m. liepos mėnesio, o nuo 2008 m. liepos mėnesio užima nuolatines atstovo spaudai pareigas. |

**Jaume Duch Guillot** (gimė 1962 m. vasario 4 d. Barselonoje, Ispanijoje) – Europos Parlamento atstovas spaudai. Jis laikinai ėjo šias pareigas nuo 2006 m. liepos mėnesio, o nuo 2008 m. liepos mėnesio užima nuolatines atstovo spaudai pareigas.

EP atstovas spaudai atsako į žurnalistų, visų pirma akredituotų Briuselyje, klausimus, susijusius su Europos Parlamento veikla. Be to, jis reguliariai veda prieš plenarines sesijas rengiamas spaudos konferencijas, taip pat padeda EP pirmininkui plėtoti ryšius su žiniasklaida.

J. Duch Guillot yra EP Žiniasklaidos direktorato, priklausančio Komunikacijos generaliniam direktoratui, direktorius. Žiniasklaidos direktoratui priklauso spaudos tarnyba, interneto komunikacijų skyrius, audiovizualinis skyrius, taip pat Parlamento internetinė televizija EuroparlTV.

Prieš pradėdamas eiti EP atstovo spaudai ir direktoriaus pareigas, nuo 1999 iki 2006 m. J. Duch Guillot vadovavo Spaudos salės skyriui bei buvo tuomečio EP pirmininko José Maria Gil-Robles kabineto atstovas spaudai.

J. Duch Guillot valstybės tarnautojo karjera prasidėjo 1990 m. Europos Parlamento administracijoje. Iki tol nuo 1987 iki 1989 m. jis dirbo vienai Katalonijos partijai atstovavusios europarlamentarės padėjėju, taip pat Barselonos universiteto tarptautinės civilinės teisės bei Europos teisės asocijuotu profesoriumi (1986–1990 m.). Jis yra Barselonos universiteto teisės magistras.

J. Duch Guillot moka kalbėti ispanų, katalonų, prancūzų, anglų bei italų kalbomis. Jis yra vedęs, turi tris vaikus ir gyvena Briuselyje. Yra parašęs įvairių straipsnių Europos Sąjungos ir komunikacijos temomis.

Išnašos
-------

1. ↑  EuroparlTV tinklalapis Archyvuota kopija 2010-11-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Europos Parlamento sekretoriatas

Nuorodos
--------

* Europos Parlamentas Archyvuota kopija 2006-12-14 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Jaujupis (Ringė).*

| Jaujupis |
| --- |
|  Jaujupio vagoje guli Skirtino akmuo |
| **Ilgis** | 8,1 km |
| **Baseino plotas** | 20 km² |
| **Ištakos** | Būdų apylinkės |
| **Žiotys** | Šešuvis |
| **Šalys** | Lietuva |

**Jaujupis** – upė Lietuvos vakaruose, Šešuvies dešinysis intakas, įtekantis 97,2 km atstumu nuo jo žiočių.

Upė priklauso Jūros baseinui. Jaujupio baseino plotas – 20 km², upės ilgis – 8,1 km, jos hidrologinis nr.– 16010733.

Jaujupis kerta kelią tarp Paskirtinio ir Molavėnų
Jaujupis teka pietvakarių kryptimi. Prasideda miškuose prie Būdų Kelmės rajone. Aukštupyje kanalizuotas, teka dirbamų laukų pakraščiais. Vidurupyje dešiniajame krante, 4,1 km nuo žiočių, įteka Raudžio upelis (nr. 16010734). Prie Molavėnų užtvenktas, suformuotas nedidelis tvenkinys. Žemiau užtvankos patenka į Pašešuvio kraštovaizdžio draustinį. Turi dešinįjį intaką Skirtiną (nr. 16010735), įtekantį 2 km nuo žiočių, ties Paskirtinio kaimu. Žemiau santakos vaga raizgosi giliai išgraužtuose slėniuose. Žemupyje iš vakarų pusės juosia Molavėnų piliakalnių kompleksą. Į Šešuvį įsilieja Pašešuvyje, Raseinių rajone.

Artimiausios gyvenvietės: Molavėnai, Paskirtinis, Pašešuvys.

Upėvardis kilo nuo statinio linams džiovinti, *jaujos*, pavadinimo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR upių klasifikatorius
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.

Nuorodos
--------

* Apie Jaujupį Gamtos katalogo portale
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ličfildo nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
|   |
| **Vieta:** | Australijos vėliava Australija (Šiaurės Teritorijos vėliava Šiaurės Teritorija) |
| 

Žemėlapis rodantis Ličfildo nacionalinis parkas vietą.Ličfildo nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 13°03′0″ p. pl. 130°54′0″ r. ilg.﻿ / ﻿13.05000°š. pl. 130.90000°r. ilg.﻿ / 13.05000; 130.90000Koordinatės: 13°03′0″ p. pl. 130°54′0″ r. ilg.﻿ / ﻿13.05000°š. pl. 130.90000°r. ilg.﻿ / 13.05000; 130.90000 |
| **Plotas:** | 1461,18 km² |
| **Įkurtas:** | 1986 |
|  **Vikiteka:** | Ličfildo nacionalinis parkas |

**Ličfildo nacionalinis parkas** (angl. *Litchfield National Park*) – saugoma gamtos teritorija Australijoje, Šiaurinėje teritorijoje. Nuo Darvino nutolęs 129 km. Plotas maždaug 1480 km². Nacionaliniu parku paskelbtas 1986, pavadintas Fredo Litčfildo, tyrinėjusio vietoves 1864 metais, garbei.

Parke yra daugybė termitų pastatytų gyvenviečių. „*Dingęs Miestas*" vietovė, kurioje yra daug smiltainio blokų ir stulpų erozijos suformuotų per tūktanmečius. Parke auga eukaliptai. Teka nuostabūs kriokliai.

Tokia aplinka sutraukia būrius turistų (maždaug 250 000 per metus). Anksčiau tai buvo aborigenų namai.

Parkas 75 metus iki maždaug dvidešimto amžiaus vidurio buvo vario ir alavo kasimo vieta.

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
*Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.*
Koordinatės: 55°44′53″š. pl. 22°36′09″r. ilg.﻿ / ﻿55.7481°š. pl. 22.6025°r. ilg.﻿ / 55.7481; 22.6025

|  Kolainių Švč. Mergelės Marijos, Karmelio kalno karalienės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Kelmės |
| **Savivaldybė** | Kelmės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kolainiai |
| **Adresas** | Kalno g. 13 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1997 m. |

**Kolainių Švč. Mergelės Marijos, Karmelio kalno karalienės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kolainiuose.

Istorija
--------

Apie 1740 m. dvarininkas Jonas Adamkavičius pastatė nedidelę mūrinę koplyčią, užrašė fundaciją. Netrukus prie koplyčios įsikūrė vienuoliai karmelitai. 1817-1831 m. jie turėjo įsteigę šešiaklasę viešąją mokyklą. Didėjant bendruomenei senoji koplyčia tapo per ankšta. 1827 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia, panaudojant senosios koplyčios ir vienuolyno fragmentus.

Po 1864 m. bažnyčia uždaryta, 1867 m. ji paversta cerkve. 1922 m. cerkvė vėl pertvarkyta į katalikų bažnyčią, o 1942 m. pastatyta nauja medinė Kolainių Dievo Motinos ikonos „Smolenskaja" cerkvė.

Sovietmečiu bažnyčia buvo ne tik atimta, bet ir gerokai nuniokota. Dabartinė, atstatyta bažnyčia pašventinta 1997 m. spalio 12 d.

Architektūra
------------

Bažnyčia stovi ant kalnelio, nuo kurio atsiveria apylinkių panorama (Ventos upės slėnis). Bažnyčiai grąžintas istorinis vaizdas. Žemiau stovėjusio medinio vienuolyno nebelikę nė ženklo. Pagal išlikusius fragmentus, suformuotas istorinis šventoriaus planas, atkurti buvę vartai. Bažnyčios viduje planas nebuvo keistas. Palikta vienanavė erdvė. Viduje atidengti senos XIX a. pirmosios pusės sienų tapybos fragmentai. Didžiajame altoriuje įstatyta 1997 m. sukurta Prisikėlusio Kristaus skulptūra (aut. Stanislovas Kuzma).

Galerija
--------

* Atkurti vartai į suformuotą istorinio plano šventoriųAtkurti vartai į suformuotą istorinio plano šventorių
* Nuo gatvės pusės. Už bažnyčios – atviras apylinkės vaizdasNuo gatvės pusės. Už bažnyčios – atviras apylinkės vaizdas
* Bažnyčios  apsidė (nuo raudonplyčio pastato griuvėsių pusės)Bažnyčios apsidė (nuo raudonplyčio pastato griuvėsių pusės)
* Griuvėsiai šventoriaus kampeGriuvėsiai šventoriaus kampe

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mindaugas Paknys. Kolainių Svč. Mergelės Marijos Karmelio kalno Karalienės bažnyčia ir karmelitų vienuolynas *lituanistika.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kolainių Švč. Mergelės Marijos, Karmelio kalno karalienės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kolainių Švč. Mergelės Marijos, Karmelio kalno karalienės bažnyčia (dekanato inf.)
* Kolainių Švč. Mergelės Marijos, Karmelio kalno karalienės bažnyčia (*facebook.com*)
* Kolainių Švč. Mergelės Marijos, Karmelio kalno karalienės bažnyčia (panoraminės nuotraukos)
Koordinatės: 55°44′54″š. pl. 22°36′19″r. ilg.﻿ / ﻿55.7483629°š. pl. 22.60536°r. ilg.﻿ / 55.7483629; 22.60536


|  Kolainių Dievo Motinos ikonos „Smolenskaja" cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Храм в честь иконы Божией Матери «Смоленская» |
| **Dekanatas** | Klaipėdos stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Kelmės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kolainiai |
| **Adresas** | Ventos g. 11 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1940 m. |

**Kolainių Dievo Motinos ikonos „Smolenskaja" cerkvė** stovi Kolainiuose, Kelmės rajone.

Istorija
--------

Iki XIX a. 7-ojo dešimtmečio Kolainiuose veikė karmelitų vienuolyno bažnyčia, kuri 1867 m. performuota į Viešpaties Atsivertimo cerkvę. Gyvenvietė pervadinta *Благовещенское* (kadangi atkelti kolonistai iš Blagoveščensko). 1873 m. įkurta Kolainių Dievo Motinos ikonos „Smolenskaja" parapija. Tačiau 1922 m. cerkvė ir 44 ha žemės sugrąžinti katalikams, cerkvė rekonstruota į bažnyčią (Kolainių Švč. Mergelės Marijos, Karmelio kalno karalienės bažnyčia). Kadangi tuo metu Kolainiuose buvo mažai katalikų, bet gyveno daug stačiatikių kolonistų (1342 žmonės 1921 m.), todėl jie teikė prašymą sugrąžinti cerkvę. Stačiatikiai naudojosi buvusio vienuolyno pastatais. Tuo laikotarpiu mišios laikytos maldų namuose. 1937 m. parapijoje buvo 1753 tikintieji. 1940 metais pašventinta cerkvė, įrengta priešais dabartinę cerkvę stovinčiame mediniame gyvenamajame name. Kadangi šventinimas vyko rugpjūčio 10 d. per Smolensko Dievo Motinos ikonos šventę, cerkvei suteiktas Dievo Motinos vardas.

Po karo, 1945 m. tikinčiųjų beliko 845. 1947 m. sovietai oficialiai užregistravo parapiją. Sovietmečiu Kolainių cerkvės pastatas buvo nacionalizuotas, paverstas grūdų sandėliu. 

Pastaruoju metu cerkvė buvo perdažyta, įrengta signalizacija.

* Cerkvė 2021 m.
* Galinė dalis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Cerkvėse maldininkų netrūksta tik per šventes *skrastas.lt* Archyvuota kopija 2021-11-07 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kolainių Dievo Motinos ikonos „Smolenskaja" cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Orthodoxy.lt Archyvuota kopija 2013-11-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Stiklinės kolbos.
**Kolba** (vok. *Kolben*) – indas (paprastai stiklinis), naudojamas chemijos laboratorijose. Jos būna įvairių formų: apvalios plokščiadugnės ar kūgio pavidalo. Gaminamos dažniausiai iš stiklo, tačiau pasitaiko ir iš kvarco ar plastmasės, rečiau - metalo. Talpinamas kiekis būna nuo 50 ml iki 50000 ml (50 litrų).

Kolbos naudojimas
-----------------

Plonasienės stiklinės kolbos neatsargiai naudojamos lengvai dūžta. Jų negalima statyti ant nešvaraus stalo, ypač jeigu ant jo yra smėlio. Mažytė smiltelė gali įrėžti indo sienelę, ir tada kaitinamas jis suskyla. Įkaitintos kolbos negalima dėti ant šalto paviršiaus, geriausia laikyti ant asbesto lapo arba ant asbestuoto tinklelio. Tirpalams, sausoms medžiagoms laikyti ir kitiems reikalams naudojami storasieniai stikliniai indai. Storasieniame inde nieko negalima kaitinti, negalima pilti į jį karšto skysčio.

  

* Apvaliadugnės kolbosApvaliadugnės kolbos
* Matavimo kolbaMatavimo kolba
* Bunzeno kolbaBunzeno kolba
|  |
| --- |
| Netta Barzilai |
|  
Netta Barzilai Eurovizijos dainų konkurse |
| Biografija |
| Gimė | 1993 m. sausio 22 d. (30 metų)Hod Hašaronas, Izraelio vėliava Izraelis |
| Kilmė | Izraelio vėliava Izraelis |
| Žanrai | * Pop
 |
| Veikla | * Dainininkė
 |
| Aktyvumo metai | 2017–dabar |

**Netta Barzilai** (g. 1993 m. sausio 22 d.) – Izraelio dainininkė. 2018 m. atstovaudama Izraelį laimėjo 2018 m. „Eurovizijos" dainų konkursą su daina „Toy".

Biografija
----------

Barzilai gimė 1993 m. sausio 22 d. Hod Hašarone, Izraelyje. Dėl tėvo darbo dainininkė ketverius metus gyveno Nigerijoje. Tarnavo Izraelio kariniame laivyne.

Eurovizija
----------

2017 m. rugsėjį Barzilai sudalyvavo Izraelio nacionaliniame „Eurovizijos" atrankos konkurse *HaKokhav HaBa*, kuriame užėmė pirmąją vietą bei įgijo teisę dalyvauti „Eurovizijoje". 2018 m. vasario 25 d. oficialiai paskelbta, kad dainininkė pasirodys su daina „Toy". Tų pačių metų gegužės 12 d. 2018 m. „Eurovizijos" dainų konkurso finale Barzilai užėmė 3-ią vietą komisijos balsavime ir pirmą vietą žiūrovų balsavime. Iš viso surinkusi 529 taškus dainininkė laimėjo „Eurovizijos" konkursą. Tai ketvirtoji Izraelio atstovų pergalė ir pirmoji XXI a.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Netta Barzilai of Israel Wins Eurovision With a Chicken Dance". nytimes.com. Nuoroda tikrinta 2021 m. vasario 7 d..




| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Imri Ziv  *„I Feel Alive"*** |  **Izraelio atstovai Eurovizijoje**2018 | Po to:**-** |
| Prieš tai:**Portugalija Salvador Sobral  *„Amar pelos dois"*** | **Eurovizijos nugalėtojai**2018 | Po to:**-** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |



Sovietų Sąjungos vadovas Josifas Stalinas (kairėje) ir nacistinės Vokietijos vadovas Adolfas Hitleris (dešinėje) yra laikomi totalitarinių režimų diktatoriais.
**Totalitarizmas** (pranc. *totalitarisme* < lot. *totaliter* – ‘visiškai’) – politinė sistema, kurioje valstybė, valdoma vieno asmens, grupės ar klasės, nepripažįsta savo valdžios apribojimo ir siekia visiškos viešojo ir asmeninio gyvenimo kontrolės.

Totalitarizmas susijęs su kokia nors ideologija arba pažiūrų sistema, kaip kad fašizmas, nacizmas arba komunizmas. Pagal totalitarizmo teoriją vyriausybė gali ir privalo kontroliuoti kiekvieno individo ir grupės kiekvieną veiksmą ir interesą. Vyriausybė turi ne tik absoliučią vykdomąją galią, bet ir neribotas galimybes ją taikyti. Viskas yra jos kompetencijoje. Nors totalitarinis režimas formaliai leidžia ir net reikalauja iš piliečių aktyviai dalyvauti politiniame procese, tačiau iš tikrųjų žmonės nuo politikos yra visiškai atriboti, nes visur ir visada reikalaujama visiško vienbalsiškumo ir vienmintiškumo, o už kitokias nuomones baudžiama ir persekiojama. Žmogaus pajungimui valstybei tarnauja ir sudėtingas prievartos aparatas, klesti teroras ir savivalė.

Terminas pradėtas naudoti 1920 ir 1930 aprašyti B. Musolinio fašistinę Italiją ir nacių Vokietiją, po vienpartinių sistemų ten sukūrimo iki jų pralaimėjimo II Pasauliniame kare. Ir itališkasis fašizmas ir vokiškasis nacionalsocializmas iš esmės buvo pastangos sujungti skirtingas klases ir grupes siekiant vieno tikslo – stiprinti imperializmą. Po Antrojo pasaulinio karo pabaigos 1945 m. totalitarizmo sąvoka vis labiau pradėta naudoti apibūdinti Sovietų Sąjungos režimui.

Nepaisant to, kad pati sąvoka iš pradžių taikyta Italijai, šiuolaikiniu supratimu fašistinis Italijos režimas, bent jau iki 1943 m. apibūdinamas kaip autoritarinis, o ne totalitarinis. Totalitarinis režimas egzistavo Vokietijoje Hitlerio laikais, buvusioje SSRS Stalino valdymo metais. Šiais laikais vienintele totalitarine valstybe plačiai pripažįstama Šiaurės Korėja, kitų valstybių įvardinimas kaip totalitarinių yra ginčytinas.

Politinėje filosofijoje totalitarizmo šaknis kai kurie tyrinėtojai įžvelgia dar Platono pieštoje idealioje valstybėje.

Pagrindiniai autoriai prisidėję prie totalitarizmo sąvokos suformavimo buvo Raymond Aron, Hannah Arendt, Z.Bžezinskis. H.Arendt totalitarizmą apibūdino kaip totalinio ir permanentinio individo pajungimo sistemą, būdingą tiek Hitlerio, tiek Stalino valdymui.

Nuorodos
--------

1. ↑  Robert Conquest *Reflections on a Ravaged Century* (2000) ISBN 0-393-04818-7, page 74

Vikižodynas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Išankstinis sandoris** – išvestinė finansinė priemonė, Susitarimas pagal kurį sandorio šalys susitaria pirkti-parduoti apibrėžtą pagrindinę priemonę (akciją, valiutą, žaliavą ir pan.) už iš anksto sutartą kainą, tačiau atsiskaityti ateityje. Atsiskaitymas pagal išankstinį sandorį yra privalomas. Jeigu pagrindinė priemonė yra pristatoma, tada sumokama pilna sutarta kaina. Jeigu pagrindinė priemonė nepristatoma, sumokamas sutartos ir rinkos kainų skirtumas. Išankstiniai sandoriai sudaromi už reguliuojamų rinkų ar daugiašalių prekybos sistemų ribų.

Išankstinio sandorio pardavėjas įsipareigoja ateityje parduoti pagrindinę priemonę. Jis patiria riziką, kad gali pakilti pagrindinės priemonės rinkos kaina. Suėjus mokėjimo dienai pardavėjas privalo pristatyti pagrindinę priemonę už sutartą kainą, kuri yra mažesnė už rinkos kainą, arba sumokėti kainų skirtumą, jeigu pagrindinė priemonė nepristatoma.

Išankstinio sandorio pirkėjas įsipareigoja ateityje pirkti pagrindinę priemonę. Jis patiria riziką, kad pagrindinės priemonės rinkos kaina gali nukristi. Suėjus mokėjimo dienai pirkėjas privalo sumokėti pilną sutartą kainą, kuri yra didesnė už rinkos kainą, arba sumokėti kainų skirtumą, jeigu pagrindinė priemonė nepristatoma.

Išankstinis sandoris gali būti tinkama finansinė priemonė investuotojams, kurie turės mokėjimų užsienio valiuta ateityje, turės mokėti už žaliavas ir pan. ir siekia iš anksto užfiksuoti savo pajamas ir/ar išlaidas, nepriklausomai nuo to, kokia bus pagrindinės priemonės rinkos kaina ateityje. Išankstinis sandoris taip pat gali būti tinkama finansinė priemonė kitiems investuotojams, kurie turi savo individualių lūkesčių dėl pagrindinės priemonės kainos dinamikos ir siekia prekybinio pelno. Išankstinio sandorio pardavėjai tikisi, kad pagrindinės priemonės rinkos kaina ateityje kris, o pirkėjai – kad pagrindinės priemonės rinkos kaina ateityje kils.

Išankstinių bei ateities sandorių ypatumai
------------------------------------------

Išankstiniai ir ateities sandoriai – tai susitarimai, pagal kuriuos susijusios šalys sudaro sutartį, nustatančią teisę ir įsipareigojimą pirkti bei atitinkamai parduoti jų objektu esantį turtą už iš anksto nustatytą kainą. Išankstinio sandorio atveju arba yra fiziškai perleidžiamas turtas, dėl kurio toks sandoris buvo sudarytas, arba visas pelnas ar nuostolis yra dengiami grynaisiais. Sudarius ateities sandorį, pelnas ir nuostolis skaičiuojami kasdien per visą sutarties galiojimo terminą. Išankstinių sandorių atveju atsiskaitoma paskutinę sutarties galiojimo dieną, bet ateities sandorių atveju paprastai galima atsiskaityti bet kurią dieną sutarties galiojimo terminui dar nepasibaigus.
**Jaunagramatikiai** (vok. *Junggrammatiker* 'jaunieji gramatikai') – XIX a. Vokietijos kalbotyros mokykla, pirmą kartą pasiūliusi kalbotyros žinias tikrinti pagal natūraliųjų mokslų principus, konkrečiai – jaunagramatikiai pasiūlė pastovių fonetinių atitikmenų hipotezę. Jaunagramatikių darbuose svarbiausias vaidmuo teko istorinei lyginamajai kalbotyrai, taikomai indoeuropeistikos srityje.

Žymiausi šios mokyklos atstovai:

* Otto Behaghel (1854–1936)
* Wilhelm Braune (1850–1926)
* Karl Brugmann (1849–1919)
* Berthold Delbrück (1842–1922)
* August Leskien (1840–1916)
* Adolf Noreen (1854–1925)
* Hermann Osthoff (1847–1909)
* Hermann Paul (1846–1921)
* Eduard Sievers (1850–1932)

Didžiausi jaunagramatizmo kritikai buvo: Georg Curtius, Mikołaj Habdank Kruszewski, Hugo Schuchardt, Graziadio Isaia Ascoli, Johannes Schmidt, Ferdinand de Saussure.

Jaunagramatizmas buvo vyraujanti XIX a. pabaigos – XX a. I trečdalio kalbotyros srovė; vėliau Vakaruose jį pakeitė kitos srovės, o Sovietų Sąjungoje jaunagramatikių idėjos („istorizmas kalbotyroje") turėjo teigiamos įtakos kovoje su Nikolajaus Maro „naujuoju kalbos mokymu".

Išnašos
-------

1. ↑  МЛАДОГРАММАТИКИ И МЛАДОГРАММАТИЗМ
2. ↑  ruslang.ru Archyvuota kopija 2017-08-27 iš Wayback Machine projekto. Отдел грамматики и лексикологии
Kolchidės žemuma Senakio apylinkėse
**Kolchidės žemuma** (gruz. კოლხეთის დაბლობი = *K’olkhetis dablobi*) arba ***Rionio žemuma*** – žemuma vakarų Gruzijoje (dalis Abchazijoje), prie Juodosios jūros, abipus Rionio ir Ingurio žemupių. Tęsiasi pagal jūros pakrantę nuo Suchumio iki Kobulečio. Tęsiasi ir rytų į vakarus ~100 km. Paviršiaus didžiausias aukštis 150 m (rytuose).

Kolchidės žemuma susidariusi tarpukalnių įduboje (tarp Didžiojo ir Mažojo Kaukazo) iš plioceno smiltainių, klinčių ir kreidos bei juros molio skalūnų, smiltainių, paviršiuje – iš aliuvinių sąnašų. Yra mineralinių versmių (Cchaltubo).

Žemumoje klimatas jūrinis subtropinis. Sausio vidutinė temperatūra 4–7 °C, liepos 20–24 °C. Kritulių 1300–2500 mm per metus. Yra ąžuolų, skroblų, bukų miškų. Vakarinė dalis pelkėta (nuo XX a. vid. didelė dalis pelkių nusausinta). Žemdirbystė (auginami kukurūzai, arbatmedžiai, citrinmedžiai, tungamedžiai). Pakraštyje įsteigtas Kolchidės nacionalinis parkas.

Didžiausias miestas – Potis. Kolchidės žemumoje buvo istorinė Kolchidės sritis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kolchidės žemuma*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 219
| Okavango regionas |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Namibijos vėliava Namibija |
| **Administracinis centras** | Rundu |
| **Apygardų skaičius** | 9 |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 201 093 |
| **Plotas** | 43 418 km² |
| **Tankumas** (2001) | 5 žm./km² |

**Okavango regionas** – vienas iš 13-os Namibijos regionų, esantis šalies šiaurinėje dalyje, prie Angolos sienos. Administracinis centras – Rundu. Plotas 43 418 km². Gyventojų – 201 093 (2001 m. duomenys). Gyventojų tankumas – 4,6/km².

Regionas skirstomas į 9-ias apygardas. Vakaruose Karaso regionas ribojasi su Ošikoto, šiaurėje – Angola (Kvando Kubango provincija), rytuose – Kaprivio, pietuose – Otdžozondžupos, šiaurės vakaruose – Ohangvenos regionais.

Nuorodos
--------

* Okavango regionas (*Google Maps* palydovinė nuotrauka su nuotraukomis iš įvairių vietų)

|  |  |
| --- | --- |
| **Namibijos regionai** |  |
| Chomasas | Erongas | Hardapas | Kaprivis | Karasas | Kunenė | Očozondžupa | Okavangas | Ohangvena | Omahekė | Omusatis | Ošana | Ošikotas |
|  |
| --- |
| Margaret Berger |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Margaret Berger |
| Gimė | 1985 m. spalio 11 d. (37 metai), Trondheimas, Norvegijos vėliava Norvegija |
| Žanrai | pop, synthpop |
| Veikla | dainininkė, dainų autorė |
| Aktyvumo metai | nuo 2004 m. |
| Įrašų kompanija | Sony BMG |

**Margaret Berger** (g. 1985 m. spalio 11 d.) – Norvegijos electropop dainininkė ir dainų autorė.

Biografija
----------

Atlikėjos karjerą pradėjo 2004 metais, dalyvavusi antrajame Norvegijos *Idol* sezone. Ten ji pateko į finalą, bet galiausiai užėmė antrąją vietą. Tų pačių metų spalį išleido savo debiutinį studijinį albumą „Chameleon". Albume esančios dainos jungia roko, ritmenbliuzo ir elektroninės muzikos elementus ir iškart po išleidimo pasiekė ketvirtą vietą Norvegijos topuose.

2006 m. spalio 2 dieną išleido antrąjį albumą pavadinimu „Pretty Scary Silver Fairy". Šis albumas Norvegijoje pasiekė aštuntą vietą ir gavo teigiamų atsiliepimų. Singlas „Samantha" užėmė šeštąją vietą Norvegijos singlų tope. 

Berger atstovavo Norvegiją 2013 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „I Feed You My Love" po pergalės Norvegijos nacionalinėje atrankoje vasario mėnesį. 2013 m. gegužės 18 d. Margaret Berger užėmė 4 vietą su 191 tašku – tai Norvegijos geriausias rezultatas nuo jų pergalės 2009 m. konkurse.

Diskografija
------------

### Albumai

* *Chameleon* (2004)
* *Pretty Scary Silver Fairy* (2006)
* *New Religion* (dar neišleistas)

### Singlai

* *Samantha* (2006)
* *Will You Remember Me Tomorrow?* (2006)
* *Robot Song* (2007)
* *In a Box* (2011)
* *I Feed You My Love* (2013)
* *Human Race* (2013)
* *Scream* (2014)
* *Apologize* (2016)
* *Running with Scissors* (2016)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Margaret Berger** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Facebook tinklalapis

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Tooji  *„Stay"*** |  **Norvegijos atstovė Eurovizijoje**2013 | Po to:**Carl Espen  *„Silent Storm"*** |
| **Musaceae** |
| --- |
| Tikrasis bananas (Musa paradisiaca)Tikrasis bananas (*Musa paradisiaca*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Domenas: | Eukariotai  *( Eukaryota)* |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Arekažiedžiai  *( Arecidae)* |
| Šeima: | Bananiniai  *( Musaceae)* |

 |

**Bananiniai** (*Musaceae*) – lelijainių (*Liliopsida*) klasės augalų šeima. Daugiausia tai medžio pavidalo žolės, kurių stiebas apdengtas nukritusių lapų makščių. Lapai labai dideli, kotuoti, su viena stipria briauna viduje. Žiedai netaisyklingi, didelių dengiamųjų lapelių pažastyse. Vaisius - dėžutė arba uoga.

Paplitę tropikuose arba subtropikuose nuo Vakarų Afrikos per Indiją iki Ramiojo vandenyno; pagrindinė paplitimo vieta yra Pietryčių Azija.

Sistematika
-----------

Šeimoje yra 3 gentys ir 42 rūšys:

* *Ensete*
* Bananas (*Musa*)
* *Musella*

Nuorodos
--------

1. ↑   Archyvuota kopija 2007-04-05 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bananiniai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Antanas Lankutis** |
| --- |
|  |
| Antanas Lankutis su žmona Petronėle Žebrauskaite-Lankutiene, 1947 m. |
| Gimė | 1866 m.Voveraičiai, Kretingos valsčius |
| Mirė | 1953 m. (~87 metai)Bliūdsukiai, Kretingos rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Petronėlė Žebrauskaitė |
| Vaikai | Juozas, Julija, Petronėlė, Elena |
|  |
| Veikla | knygnešys |

**Antanas Lankutis** (1866 m. Voveraičiuose, Kretingos valsčius, Telšių apskritis – 1953 m. Bliūdsukiuose, Kretingos rajonas) – knygnešys.

Biografija
----------

Leibgvardijos Semionovsko pulko 3 bataliono 10 kuopos eilinis Antanas Lankutis, 1890 m.
Mokėsi Darbėnų valdinėje mokykloje. 1890–1894 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenės Leibgvardijos Semionovsko pulke, dislokuotame Sankt Peterburge. Karinę tarnybą baigė turėdamas jefreitoriaus laipsnį.

1894 m. grįžo į Lietuvą, bernavo Voveraičiuose ir Bliūdsukiuose. Bliūdsukiuose tarnavo pas ūkininkus Žebrauskus, nuomojusius Maliauskų ūkį, buvusį prie pat sienos su Mažąja Lietuva. Kretingos vienuolyne įkalintiems kunigams organizavus draudžiamos lietuviškos spaudos gabenimą į vienuolyną, buvo vienas iš pagrindinių patikimų vežėjų. Ūkio savininkų Maliauskų dukters Onos Maliauskaitės ir jos draugės slaptai iš pasienio parneštą lietuvišką spaudą pakraudavo į vežimą, apdėdavo šienu ir parveždavo į namus. Sekmadieniais savo šeimininkus veždamas į Kretingos bažnyčią, kunigams į vienuolyną nuveždavo per savaitę susikaupusią lietuvišką spaudą, kurią slėpdavo vienuolyno rūsiuose. Spaudą gabendavo į Karteną, Plungę, Endriejavą ir kitas vietas. Dažnai nelegalius spausdinius nuveždavo į Vaiguvą (Kelmės r.), kur kunigavo Maliauskų sūnus Antanas.

1904 m. vedė Petronėlę Žebrauskaitę. Nuo 1907 m. ūkininkavo Bliūdsukiuose iš Maliauskų nusipirktame ūkyje. Užaugino sūnų Juozą, dukteris Juliją, Petronėlę ir Eleną. Apylinkėse garsėjo kaip puikus sodininkas ir bitininkas. Bičiuliavosi su Kretingos pranciškonų vienuolyno gvardijonu tėvu Aloyzu Janušaičiu. Palaidotas Kretingos senosiose kapinėse.

Vaizdas:Lankuciu sodyba.jpgBliūdsukių (Bliūdsakių) kaimas ir Lankučių sodyba

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lankutis Antanas. – Lietuvos knygnešiai ir daraktoriai 1864–1904 / Benjaminas Kaluškevičius, Kazys Misius. – Vilnius: Diemedis, 2004, Nr. 2628
2. ↑  Iš mano atsiminimų apie Kretingą 1901–1903 m. / Povilas Dogelis. – Tiesos kelias, 1928 m. Nr. 6
3. ↑  Apie nelegaliąją literatūrą ir spaudos laisvės sukaktį / Povilas Dogelis. – XX amžius, 1939-05-08

Nuorodos
--------

* Maliauskai
* Antanas Maliauskas
* Ona Maliauskaitė
| **Marek Sawickilenk. *Marek Wacław Sawicki*** |
| --- |
|  |
| Marek Sawicki |
| Gimė | 1958 m. balandžio 8 d. (65 metai)Savice Dvuro kaimas |
|  |
| Veikla | lenkų inžinierius, visuomeninis ir politinis veikėjas, nuo 2007 m. Lenkijos žemės ūkio ministras |
| Partija | 
* 1988 m. Jungtinė liaudies partija;
* 1990 m. Lenkijos liaudies partija.

 |
|  |
| Alma mater | 1996 m. Lenkijos mokslų akademija |
|  |
|  **Vikiteka** | Marek Sawicki |

**Marek Wacław Sawicki** (g. 1958 m. balandžio 8 d. Savice Dvuro kaime) – lenkų inžinierius, visuomeninis ir politinis veikėjas, nuo 2007 m. Lenkijos žemės ūkio ministras.

Biografija
----------

1983 m. baigė Sedlcų Aukštosios pedagoginės ir žemės ūkio mokyklos Žemės ūkio fakultetą. 1996 m. baigė Lenkijos mokslų akademijos Agrarinės teisės instituto podiplomines studijas. 2006 m. Palenkės akademijoje apgynė žemės ūkio mokslų daktaro disertaciją.

1983–1986 m. Sedlcų Aukštosios pedagoginės ir žemės ūkio mokyklos mokslinis bendradarbis. 1987–1988 m. Palenkės Sokoluvo cukraus fabriko inspektorius. 1989–1990 m. Palenkės Sokoluvo Žemės ūkio mokyklos mokytojas. 1990–1996 m. Repkų valsčiaus viršaitis. 1996–1997 m. Žemės ūkio ministerijos valstybės sekretorius.

Nuo 1988 m. iki 1990 m. Jungtinės liaudies partijos narys. Nuo 1990 m. Lenkijos liaudies partijos narys, šios partijos Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas ir Tarybos sekretorius.

1993–1997 m. 1997–2001 m. 2001–2005 m. 2005–2007 m. ir nuo 2007 m. Lenkijos seimo narys išrinktas pagal Lenkijos liaudies partijos sąrašą. 1993–1996 m. Seimo sekretorius, 2001–2005 m. Lenkijos liaudies partijos parlamentinio klubo pirmininkas.

Nuo 2007 m. lapkričio 16 d. Lenkijos žemės ūkio ministras.

Nuorodos
--------

* Biografija[neveikianti nuoroda] (lenkų k.).
|  |
| --- |
| Izraelio–Jordanijos dujotiekis |
| Vieta |
| **Šalys** | Izraelio vėliava Izraelis, Jordanijos vėliava Jordanija |
| **Nutiestas palei** | Arabijos dujotiekis |
| Pagrindinė informacija |
| **Tipas** | gamtinės dujos |
| **Savininkai** | Energean, Noble Energy |
| **Atidarymas** | 2020 m. |
| Techninė informacija |
| **Ilgis** | 65 km |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Izraelio–Jordanijos dujotiekis** – tarpvalstybinis magistralinis dujotiekis, jungiantis Izraelio ir Jordanijos gamtinių dujų perdavimo sistemas.

Istorija
--------

2016 m. pradėtos derybos dėl dujotiekio jungties tarp abiejų valstybių. 2020 m. pradėta dujotiekio eksploatacija.

Dėl istorinių nesutarimų tarp Izraelio ir daugumos arabų šalių, Jordanijos opozicijos atstovai pasmerkė projektą, tvirtindami, jog šalis priėmė sprendimą pirkti dujas iš šalies priešų.

Nuo 2022 m. dujotiekiu tiekiamos Izraelyje išgautos dujos tranzitu per Jordaniją į Egiptą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jordan Plows Ahead with Controversial Israel-Jordan Pipeline Archyvuota kopija 2022-05-26 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Jordan gets first natural gas supplies from Israel
3. ↑  Israel to begin exporting gas to Egypt via Jordan
| Jaunaucėlatv. *Jaunauce* |
| --- |
| *Jaunaucės dvaro rūmai* |
|  |
| 

JaunaucėJaunaucė

56°26′41″ š. pl. 22°41′36″ r. ilg.﻿ / ﻿56.44472°š. pl. 22.69333°r. ilg.﻿ / 56.44472; 22.69333﻿ (Jaunaucė)Koordinatės: 56°26′41″ š. pl. 22°41′36″ r. ilg.﻿ / ﻿56.44472°š. pl. 22.69333°r. ilg.﻿ / 56.44472; 22.69333﻿ (Jaunaucė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Latvijos vėliava Latvija |
| **Istorinis regionas** | Kuržemė Kuržemė |
| **Savivaldybė** | Saldaus savivaldybė |
| **Valsčius** | Jaunaucės valsčius |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 158  |
|  |
| **Kirčiavimas** | Jáunaucė |

**Jaunaucė** (latv. *Jaunauce* – „Naujoji Aucė") – kaimas Latvijoje, Saldaus savivaldybėje, 28 km į pietryčius nuo Saldaus, 13 km į vakarus nuo Aucės, 8 km nuo Lietuvos sienos, prie Ežerės upės. Valsčiaus centras. Praeina kelias P96 (Pūriai–Aucė–Gryvaišiai). Išlikę dvaro rūmai, liuteronų bažnyčios griuvėsiai.

Jaunaucėje gimė rašytoja Sofija Švarc (1754 m.), čia gyveno mokytojas, folkloristas Augustas Bilenšteinas, 1863 m. Jaunaucėje gimė jo sūnus, latvių mitologijos tyrinėtojas Ansis Bilenšteinas.

Bažnyčios griuvėsiai

Šaltiniai
---------

1. Vietvārdu datubāze
2. ↑  Vietvārdu datubāze
3. ↑
| **Antanas Lipšys** |
| --- |
| Gimė | 1919 m. lapkričio 7 d.Kretinga, Lietuva |
|  |
| Veikla | esesininkas, Aušvico koncentracijos stovyklos prižiūrėtojas. |

**Antanas Lipšys** (vok. *Hans Lipschis*) (g. 1919 m. lapkričio 7 d. Kretingoje) – esesininkas, Aušvico koncentracijos stovyklos sargybinis, kaltinamas dalyvaujant stovykloje kalintų žmonių žudynėse.

Biografija
----------

Gimė 1919 m. lapkričio 7 d. Kretingoje, protestantų šeimoje. 1943 m. gavo Vokietijos pilietybę kaip „etninis vokietis". Vokietijos valstybiniame archyve ir Lenkijos saugumo tarnybų archyvuose rasti dokumentai, rodo, jog A. Lipšys iš pradžių tarnavo kaip paprastas esesininkas, o vėliau kaip SS koncentracijos stovyklų prižiūrėtojų vieno iš padalinių vadovas. Badeno Viurtembergo žemės prokurorų teigimu A. Lipšys tarnavo stovykloje nuo 1941 m. rudens iki 1945 metų, kai stovykla buvo uždaryta.

1956 m. iš Vokietijos persikėlė į JAV ir 26 metus gyveno Čikagoje, tačiau JAV teisėsaugininkai išsiaiškino, kad įvažiuodamas į JAV jis nutylėjo apie savo praeitį SS dalinyje. JAV teismas priėmė sprendimą išsiųsti jį iš šalies. 1983 m. išvyko iš Amerikos ir beveik 30 metų gyveno Vokietijoje, Badeno Viurtembergo žemės Aleno mieste.

2013 m. gegužės mėnesį A. Lipšys buvo areštuotas Vokietijos policijos ir jam pateikti kaltinimai dėl galimo dalyvavimo žudant Aušvico koncentracijos stovyklos kalinius, tačiau kaltinamasis teisėsaugininkams teigė, jog okupuotoje Lenkijoje įrengtoje stovykloje dirbęs virėju, ne sargybiniu. Simono Wiesenthalio centras 2013 m. pranešime nurodo jį ketvirtuoju iš labiausiai ieškomų nacių, kur teigiama, kad jis tarnavo dalinyje „SS-Totenkopf Sturmbann" (Mirties batalione) Aušvice nuo 1941 iki 1945 metų ir „dalyvavo masiniame nekaltų civilių žudyme bei persekiojime, pirmiausia, žydų". 2013 m. A. Lipšys buvo vienas iš 50 dar tebegyvenančių Aušvico stovyklos tarnautojų, kurių karo metų veiklą tiria Vokietijos teisėsauga.

Nuorodos
--------

* Former Auschwitz Nazi guard Hans Lipschis found in Germany (ang.);
* „Lipschis langer Weg von Litauen nach Auschwitz" (vok.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vokietijoje suimtas buvęs Aušvico sargybinis H. Lipschis, kilęs iš Lietuvos
2. ↑  Vokietijos prokurorai ketina pateikti kaltinimus lietuvių kilmės buvusiam Aušvico prižiūrėtojui Archyvuota kopija 2013-05-30 iš Wayback Machine projekto.
| Medaliai |
| --- |
|  |
| **Atstovaujant: Norvegijos vėliava Norvegija**  |
| Šuoliai su slidėmis |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2018 Pjongčangas | Individualiai |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2019 Syfeldas | Individualiai NH |
| **Auksas** | 2021 Oberstdorfas | Individualiai LH |
| **Sidabras** | 2015 Falunas | Mišri komanda |
| **Sidabras** | 2021 Oberstdorfas | Individualiai NH |
| **Sidabras** | 2021 Oberstdorfas | Mišri komanda |
| **Bronza** | 2019 Syfeldas | Komanda |
| **Bronza** | 2019 Syfeldas | Mišri komanda |
| **Bronza** | 2021 Oberstdorfas | Komanda |

**Maren Lundby** (g. 1994 m. rugsėjo 7 d. Jovike) – Norvegijos šuolininkė su slidėmis, olimpinė ir pasaulio čempionė.

Biografija
----------

Savo debiutinėse 2014 m. žiemos olimpinėse žaidynėse užėmė 8-ąją vietą.

2014 m. pasaulio jaunimo čempionate pelnė bronzos medalį. 2015 m. laimėjo pirmąjį pasaulio čempionatų medalį - bronzą mišrių komandų rungtyje.

2016 m. pasaulio taurės etape Rusijoje pirmą kartą pasiekė pergalę.

2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse Norvegijos šuolininkė aplenkė visas varžoves ir tapo pirmąją norvege moterimi laimėjusia šuolių su slidėmis olimpinį auksą.

2019 m. pasaulio čempionate pirmą kartą tapo pasaulio čempione individualioje rungtyje. 2021 m. pasaulio čempionate pelnė keturis medalius: auksą šuoliuose nuo didžiojo kalno, sidabro medalius individualioje ir mišrių komandų varžybose, bei bronzą moterų komandinėje įskaitoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Biographical information". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. kovo 4 d..

Nuorodos
--------

* FIS svetainėje
**Netikėto pakorimo paradoksas** – paradoksas, kuris kyla iš kalinio reakcijos į neįprastą teisėjo įsakymą. Nors šis paradoksas susilaukė nemažai akademinio dėmesio, nei vienas iš pasiūlytų sprendimo variantų nebuvo visuotinai pripažintas. Šiame iš pirmo žvilgsnio nesudėtingame paradokse paslėpti sunkumai privedė iki to, kad jis būtų pavadintas „reikšminga filosofine problema".

Paradoksas
----------

Teisėjas pasako nuteistam kaliniui, kad jis bus pakartas per vienos iš ateinančios savaitės dienų vidurdienį ir kad egzekucija kaliniui bus staigmena. Nuteistasis nežinos, kurią dieną bus pakartas, kol budelis vieną dieną, lygiai 12:00 valandą, nepasibels į jo kameros duris. Kalinys begalvodamas prieina loginės išvados, kad jis niekada negali būti pakartas. Iš pradžių jis suvokia, jog negali būti pakartas sekmadienį, paskutinę savaitės dieną, nes tada šeštadienio vakare jau žinotų, kad bus pakartas rytojaus vidurdienį, nes tai būtų vienintelė likusi savaitės diena ir todėl egzekucija jam nebebūtų staigmena. Tada jis supranta, kad negali būti pakartas ir šeštadienį, nes tada penktadienio vakare jis jau tikrai žinotų, kad privalo būti pakartas per kitas dvi dienas, o kadangi sekmadienis jau yra atmestas, kalinys būtinai turėtų būti pakartas šeštadienį, todėl tai vėlgi jam nebūtų netikėta. Bet tada pakorimas negali įvykti ir penktadienį, nes jei egzekucija negali įvykti nei šeštadienį, nei sekmadienį, tai ketvirtadienio vakare jis būtų tikras, kad turi būti pakartas penktadienio vidurdienį. Naudodamasis ta pačia logika, jis atmeta ir ketvirtadienį, ir trečiadienį ir visas kitas savaitės dienas. Laimingas kalinys ramiai ilsisi kameroje, nes yra įsitikinęs, kad niekada negali būti pakartas. Bet trečiadienio vidurdienį į jo duris pasibeldžia budelis ir tai kaliniui yra staigmena. Viskas, ką sakė teisėjas išsipildė.

Paradoksas turi daug įvairių variacijų. Pasak vienos iš jų, paranojiškas kalinys kiekvieną dieną yra tikras, kad bus pakartas sekančią savaitės dieną. Akademiniuose sluoksniuose nesutariama, kuri formuluotė geriausiai perteikia paradokso esmę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. A. Sorensen, Blindspots, Clarendon Press, Oxford (1988)
2. ↑  „Unexpected Hanging Paradox". Wolfram.
**Antanas Liuima** (1910 m. sausio 28 d. Ažudvariai, Utenos valsčius – 2000 m. liepos 26 d. Roma) – SJ, Lietuvos katalikų teologas, jėzuitas, teologijos daktaras.

Biografija
----------

Gimė ir augo gausioje valstiečių Pranciškos ir Mikalojaus Liuimų šeimoje. Iš aštuonių vaikų trys tapo vienuoliais: Antanas ir Pranas – jėzuitais, Elena (1911–1987) – Seserų Švč. Jėzaus Širdies Tarnaičių kongregacijos narė. A.Liuima 1928 m. pradėjo studijas Kauno kunigų seminarijoje, nuo 1929 m. – jėzuitas. 1931–1934 m. Valkenburge (Olandija) studijavo filosofiją, 1934–1939 m. Vytauto Didžiojo universiteto Teologijos – filosofijos fakultete – lietuvių kalbą ir literatūrą bei pedagogiką, 1940–1943 m. Liono katalikų institute – teologiją, 1944–1947 m. Tulūzos katalikų institute – asketinę ir mistinę teologiją. 1942 m. įšventintas kunigu. 1950 m. teologijos daktaras.

1934–1938 m. Jėzuitų gimnazijoje Kaune dėstė lietuvių ir lotynų kalbas. 1947–1949 m. dirbo lietuvių katalikų misijoje Paryžiuje, 1948–1949 m. misijos direktorius. Nuo 1951 m. Grigaliaus universitete Romoje dėstė asketinę ir mistinę teologiją; 1962 m. profesorius, pirmasis profesorius lietuvis universitete. 1959 m. vienas Lietuvos katalikų mokslų akademijos atkūrimo išeivijoje iniciatorių, jos akademikas, 1959–1992 m. centro valdybos pirmininkas. 1989 m. kelis kartus buvo atvykęs į Lietuvą, rūpinosi Lietuvos katalikų mokslų akademijos atkūrimu. 1991 m. vadovavo pirmajam LKMA suvažiavimui Vilniuje. Jo iniciatyva Utenoje atkurta „Saulės" gimnazija. 1992 m. Vytauto Didžiojo universiteto garbės daktaras.

Parašė straipsnių apie šv. Pranciškų Salezietį, šv. Petrą Kanizijų, asketinę ir mistinę teologiją. Bendradarbiavo laikraštyje „Žvaigždė", žurnaluose „Laiškai lietuviams", „Lux Christi", Lietuvių enciklopedijoje, jėzuitų leidinyje „Archivum Historicum Societalis Iesu" ir kituose leidiniuose.

Įvertinimas
-----------

* 1995 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Komandoro kryžius.

Literatūra
----------

* Aldona Vasiliauskienė. Kai akademikas kunigas Antanas Liuima SJ prabyla… 2 d. Vilnius 1995 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Vasiliauskienė. *Antanas Liuima*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 513 psl.
| **Marek Czasnojć** |
| --- |
| Gimė | 1942 m. spalio 14 d.Trakai, Trečiasis Reichas |
|  |
| Veikla | Fotografas, fotoreporteris, jūrininkas |

**Marek Časnoič** (g. 1942 m. spalio 14 d. Trakuose, Trečiasis Reichas) – fotografas, fotoreporteris, jūrininkas.

Biografija
----------

Gimė 1942 m. spalio 14 d. Trakuose. Po karo emigravęs į Lenkiją, įsidarbino Ščecino uoste. 1968 m. pradėjo dirbti Głos Szczeciński redakcijoje. Keliaudavo su pramoniniais ir keleiviniais laivais po Amerikos pakrantes, Ramųjį vandenyną. Fotografo nuotraukas įsigydavo daugelis Lenkijos redakcijų ir leidyklų. Iki 1998 m. priklausė Lenkijos fotografų sąjungai, bet vėliau tapo laisvuoju menininku.

Publikacijos
------------

* *Barwy Morza*,
* *Świat Wielki Żagli*,
* *Największy nad Bałtykiem*,
* *Polska na Morzu*,
* *Morski Szczecin*,
* *Pomorze Zachodnie*,
* Miasta: *Szczecin*, *Bydgoszcz*, *Warszawa*, *Warszawa u progu trzeciego tysiąclecia*.

Nuorodos
--------

* Biografija (lenk.)

Literatūra
----------

* Encyklopedia Szczecina.Suplement 1, Red. Tadeusz Białecki, Szczecin 2003