recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Spermatogenezė** – biologinis procesas kurio metu iš spermatogonijų, sėklidės prielipe esančių ląstelių – pirmtakių, vystosi vyriškos lytinės ląstelės – spermatozoidai.

Būdingos 3 fazės:

* mitozė. Mitozės būdu palaikomas pastovus spermatogonijų kiekis.
* mejozė. Mejozės metu iš vienos spermatogonijos susidaro 4 haploidinės ląstelės
* diferenciacija – spermiogenezę. Spermiogenezės metu įvyksta trys svarbiausi pakitimai:
	+ Ląstelės branduolys kondensuojasi, histonai pakeičiami protaminais.
	+ Iš Goldžio aparato kilmės pūslelių susidaro akrosoma.
	+ Vystosi žiuželis, aplink jį išsidėsto mitochondrijos, citoplazma fagocituojama greta esančių Sertoli ląstelių.

Spermatogenezė pastoviai vyksta subrendusio vyro sėklidėse esančiuose sėkliniuose kanalėliuose. Prasideda lytinio brendimo pradžioje, kai berniukui būna 11-14 metų, kuomet testosteronas suaktyvina miegančias nespecializuotas diploidines pirmines lytines ląsteles spermatogonijas. Tuomet spermatagonija dauginasi mitoziškai, taip sudarydama po dvi naujas ląsteles: spermatogovinją ir spermatocitą. Pirminis spermatocitas dalinas mejoziškai. Po pirmojo mejozės dalijimosi susidaro dvi haploidinės ląstelės, dar vadinamos antriniais spermatocitais. Antriniai spermatocitai dalinasi antruoju mejozės dalinimusi ir susidaro keturias haploidinės, bet dar nediferencijuotos ląstelės spermatidės. Vėliau spermatidės subręsta, įgyja būdingą sandarą ir virsta spermatozoidais. Iš viso spermatozoido formavimasis trunka apie 64 dienas.
**Spekuliatoriai** (lot. *speculatores*) – Romos kariuomenės žvalgų pajėgos. Pradžioje legionuose ir pretorianų daliniuose spekuliatoriai buvo tiesiog žvalgai, bet vėliau, einant laikui, jų funkcijų ratas prasiplėtė, jie tapo ir asmens sargybiniais, kurjeriais, policininkais ir kartais net budeliais.

Spekuliatoriai sudarė atskirą kariuomenės rūšį. Jie turėjo savo karininkus, pvz. Tacitas rašė apie spekuliatorių opcionus (lot. *optio speculatorium*). Šaltiniuose minima šeštoji spekuliatorių kohorta. Viename įrašų kažkoks *L. Veturius* pavadintas *PRAEF. TURMAE. SPECULAT.* ('spekuliatorių turmos prefektas'?), kas galbūt rodo, kad egzistavo ir raitieji spekuliatoriai.

Romos kariuomenėje dar buvo ir *eksploratoriai* (lot. *exploratores*) stebėdavo priešo dalinių judėjimą lauko sąlygomis. Eksploratoriai galbūt buvo atskira žvalgų šaka negu spekuliatoriai.

Tiek spekuliatoriams, tiek eksploratoriams galėdavo prireikti veikti dėvint civilius drabužius, todėl jie gali būti priskirti prie šnipų.

Nuorodos
--------

* Speculatores[neveikianti nuoroda] In: Smith W. (1870) Dictionary of Greek and Roman Antiquities
| **Petras Gailiūnas** |
| --- |
| Gimė | 1917 m. sausio 1 d.Katiliai, Griškabūdžio valsčius |
| Mirė | 1971 m. rugsėjo 7 d. (54 metai)Grynportas, Niujorko valstija |
|  |
| Veikla | veterinarijos gydytojas |
|  |
| Išsilavinimas | veterinarijos daktaras |
| Alma mater | Lietuvos veterinarijos akademija |

**Petras Gailiūnas** (1917 m. sausio 1 d. Katiliai, Griškabūdžio valsčius – 1971 m. rugsėjo 7 d. Grynportas, Niujorko valstija) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, ateitininkas, 1941 m. birželio sukilimo ir antinacinės rezistencijos dalyvis.

Biografija
----------

1937 m. baiges Šakių gimnaziją, stojo į Karo mokyklą, o 1938 m. įstojo į Lietuvos veterinarijos akademiją. Studijų metais dalyvavo studentų ateitininkų korporacijos „Gaja" veikloje.

Sovietų okupacijos metais įsitraukė į Lietuvos aktyvistų fronto (LAF) veiklą, dalyvavo 1941 m. birželio sukilime, vėliau dirbo LAF štabe propagandos skyriaus vadovu.

Vokiečiams LAF uždraudus, jo dalyviai tęsė veiklą pogrindžio sąlygomis. Jų suformuotame Lietuvių fronte Petras Gailiūnas kurį laiką buvo organizacinio skyriaus vadovu, tvarkė pogrindinio laikraščio „Į laisvę" ir kitų Lietuvių fronto leidinių platinimo reikalus.

1943 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, dirbo jos Farmakologijos instituto asistentu. 1943 m. - veterinarijos daktaras.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, vertėsi privačia praktika, buvo mėsos priežiūros inspektorius. 1949 m. persikėlė į JAV, dirbo JAV veterinarijos žinyboje, 1961 – 1971 m. dirbo Gyvulių ligų tyrimo laboratorijoje Grynporte.

Mokslinė veikla
---------------

Įrodė, kad snukio ir nagų ligą sukeliantis virusas išsilaiko plaukuotoje galvijų odoje ir joje sukelia mikroskopinių pažeidimų. Paskelbė daugiau kaip 40 mokslinių darbų iš veterinarijos virusologijos.

Bibliografija
-------------

* Lietuvos veterinarijos akademija nuo 1936 m. iki 1944 m. studija, (*The Veterinary Academy of Lithuania from 1936 to 1944*).

Šaltiniai
---------

* JAV lietuviai, biografijų žinynas, I tomas, Vilnius, 1998.
* Mindaugas Bloznelis, Lietuvių frontas, Kaunas, 2008.
* Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai), Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009.
| **Rasa Adomaitienė** |
| --- |
| Gimė | 1973 m. sausio 28 d. (50 metų)Vilnius |
| Tautybė | lietuvė |
| Sutuoktinis (-ė) | išsituokusi |
| Vaikai | Kasparas Adomaitis |
|  |
| Veikla | Lietuvių ekonomistė, diplomatė |
| Pareigos | buvusi Lietuvos ambasadorė Airijoje (2014-2017 m.) |

**Rasa Adomaitienė** (g. 1973 m. sausio 28 d. Vilniuje) – lietuvių ekonomistė, diplomatė, buvusi Lietuvos ambasadorė Airijoje (nuo 2014 m. liepos mėn. iki 2017 m. rugpjūčio mėn.).

Biografija
----------

1995 m. baigė verslo administravimo ir vadybos studijas Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultete, 1997 m. čia įgijo tarptautinio verslo ir ekonomikos magistro laipsnį.

1998 m. pradėjo darbą užsienio reikalų ministerijos Tarptautinių ekonominių organizacijų skyriuje. 2001–2004 m. buvo Lietuvos nuolatinės misijos Jungtinių Tautų skyriaus Ženevoje pirmoji sekretorė.

2004 m. paskirta URM Ekonomikos departamento Užsienio prekybos politikos skyriaus vedėja, 2005 m. – 133-iojo komiteto skyriaus, 2009 m. – Išorinių ekonominių santykių departamento Prekybos politikos skyriaus vedėja. 2010–2011 m. buvo URM Ekonominio saugumo politikos departamento direktoriaus pavaduotoja, o vėliau – Išorinių ekonominių santykių departamento direktorė.

2014 m. liepos 24 d. R.Adomaitienė paskirta Lietuvos Respublikos ambasadorė Airijoje. Iš ambasadoriaus pareigų atšaukta nuo 2017 m. rugpjūčio 16 d.
2017 m. spalio viduryje R. Adomaitienė vairavo neblaivi, jai buvo nustatytas sunkus girtumas (2.65 promilės alkoholio) ir tais pačiais metais paliko diplomatinę tarnybą.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto. (URM inf.)
2. ↑  Prezidentė įteikė skiriamuosius raštus Lietuvos ambasadorei Airijoje Rasai Adomaitienei Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto. (president.lt inf.)
3. ↑   Archyvuota kopija 2019-05-10 iš Wayback Machine projekto. (president.lt inf.)
4. ↑  Buvusi Ambasadorė Airijoje prie vari buvo tokia girta, kad net prarado sąmonę (delfi.lt inf.)


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vidmantas Purlys** | **Lietuvos Respublikos ambasadorius Airijoje** 2014 - 2017 m. | Po to:**Egidijus Meilūnas** |
| Vabalkšnė |
| --- |
|  Vabalkšnės tvenkinys Ąžuolų Būdoje |
| **Ilgis** | 23 km |
| **Baseino plotas** | 116 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,7 m³/s |
| **Ištakos** | Grigaliūniškių apylinkės |
| **Žiotys** | Pilvė |
| **Šalys** | Lietuva |

**Vabalkšnė** – upė Lietuvoje, Kazlų Rūdos savivaldybėje; Pilvės kairysis intakas (Šešupės baseinas). Prasideda pelkėtose vietose prie Grigaliūniškių, į pietus nuo Plutiškių. Teka į šiaurės vakarus, nuo vidurupio – į pietvakarius. Aukštupyje teka laukais, toliau – Kazlų Rūdos miškų pakraščiu. Įteka į Pilvę 26 km nuo jos žiočių, ties Bebruliške.

Intakai: Asinis (kairysis), Pirtėlupis, Kokė (dešinieji). Upės aukštupys ir dalis vidurupio sureguliuota. Upė patvenkta Ąžuolų Būdoje (Ąžuolų Būdos tvenkinys) ir ties žiotimis (Pilvės-Vabalkšnės tvenkinys).

Upėvardis neaiškios kilmės: vienu spėjimu jis kilęs nuo žodžio *vabalas*, kitu – yra jotvingiškos kilmės ir susijęs su prūs. *woble, wabelcke* („obuolys").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vabalkšnė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 402
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Medaliai |
| --- |
|
| Moterų dziudo |
| **Atstovaujant: Kosovo vėliava Kosovas**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2020 Tokijas | iki 48 kg |
| Pasaulio čempionatas |
| **Bronza** | 2019 Tokijas | iki 48 kg |
| Europos čempionatas |
| **Auksas** | 2021 Lisabona | iki 48 kg |
| **Sidabras** | 2018 Telavivas | iki 52 kg |
| **Bronza** | 2020 Praha | iki 48 kg |

**Distrija Krasniči** (*Distria Krasniqi*, g. 1995 m. spalio 12 d. Peče) – Kosovo dziudo imtynininkė, olimpinė čempionė.

Biografija
----------

2013 m. Kasniqi laimėjo bronzą Europos jaunimo čempionate. 2015 m. tapo pasaulio jaunimo čempione. 2016 m. Europos iki 23 metų amžiaus čempionato nugalėtoja.

2018 m. pelnytas pirmasis Europos čempionatų medalis – sidabras svorio kategorijoje iki 52 kg. 2019 m. pelnė bronzą pasaulio čempionate. 2021 m. pirmą kartą tapo Europos čempione.

Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Kosovo atstovė pateko į finalą, kuriame nugalėjo japonę Funa Tonaki ir pelnė savo pirmąjį olimpinį aukso medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Olympedia svetainėje
**Petras Gaučas** (1942 m. balandžio 7 d. – 2000 m. lapkričio 19 d.) – Lietuvos geografas, kartografas.

Biografija
----------

1950–1961 m. mokėsi Krakių vidurinėje mokykloje, kurią baigęs įstojo į Vilniaus universiteto Gamtos mokslų fakultetą studijuoti geografijos ir kartografijos specialybės. 1966 m. su pagyrimu baigė studijas ir ėmė dirbti GMF Kartografijos laboratorijoje vyr. laborantu, vėliau – inžinieriumi, vyr. inžinieriumi. 1971–1991 m. ir 1993–1994 m. vadovavo šiai laboratorijai, o 1991–1993 m. dirbo vyr. redaktoriumi. 1995 m. Kartografijos laboratorija buvo reorganizuota į Kartografijos centrą, kuriame dirbo Teminės kartografijos sektoriaus vedėju.

1997 m. birželio 19 d. apgynė disertaciją tema „Etnolingvistinė Rytų Lietuvos gyventojų raida XVII a. pirmoje pusėje-1939 m.", už kurią jam buvo suteiktas fizinių mokslų daktaro laipsnis.

1998–2000 m. Kartografijos centre dirbo sektoriaus vedėjo-mokslo darbuotojo pareigose.

Publikacijos
------------

Vadovavo sudarant žemėlapių autorinius maketus „Lietuvos TSR atlasui", išleistam 1981 m. Už šio leidinio parengimą kartu su kitais bendraautoriais jam buvo suteikta Valstybinė premija.
  
1982–1989 m. jis vadovavo „Didžiojo Lietuvos atlaso" rengimo darbams, vėliau – „Lietuvos istorijos atlaso" žemėlapių
autorinių maketų sudarymui.

Padėjo sudaryti žemėlapius mokykliniams geografijos atlasams (IX kl. išleisti 1996, 1997 ir 1999 m.). Paskelbė spaudoje daugiau kaip 100 straipsnių, iš jų 32 – mokslinius.

Nuorodos
--------

* Petras Gaučas (1942–2000) Archyvuota kopija 2007-02-21 iš Wayback Machine projekto.
**Rarogas** arba ***Rarašekas, Rarigas*** (ček. *Rarog, Raroh, Raroch, Rarašek*, ukr. *Раріг*, lenk. *Raróg*) – slavų mitologijos ugninė dvasia, susijusi su namų židinio kultu. Pasak čekų tikėjimo, Rarogas gali atsirasti iš kiaušinio, kurį devynias dienas ir devynias naktis ant krosnies peri žmogus.

Rarogas įsivaizduojamas kaip paukštis, paprastai plėšrus (viduramžių čekų *raroh* – „sakalas"), arba drakonas su žaižaruojančiu kūnu, liepsnų plaukais, iš nasrų skleidžiąs švytėjimą. Taip pat vaizduojamas kaip ugnies verpetas (plg. lietuvių Aitvarą).

Gali būti, kad Rarogo paveikslas genetiškai susijęs su senovės rusų Svarogu ir Rachu (rusiškuose užkalbėjimuose žinomas toks sausvėjo pavadinimas Strach-Rach), taip pat senovės iranėnų Veretragna, kurio viena iš apraiškų – sakalas. Kaip tabuizuotą Rarogo vardo atmainą galima laikyti kašubų Tvarogą. Panašu, kad Rarogo kaip ugninės dvasios (anksčiau galbūt ir dievo) paveikslas buvo bendraslaviškas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Мифы народов мира. *Рарог* – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Oryctes nasicornis** |
| --- |
| Vabalas raganosis (Oryctes nasicornis)Vabalas raganosis ♂ (*Oryctes nasicornis*). Vaizdas iš viršaus ir iš šono. |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Plokštėtaūsiniai  *( Scarabaeoidae)* |
| Šeima: | Ragvabaliai  *( Dynastidae)* |
| Gentis: | *Oryctes*  *( Oryctes)* |
| Rūšis: | Vabalas raganosis  *( Oryctes nasicornis)* |

 |
| Binomas |
| ***Oryctes nasicornis***Linnaeus, 1758 |

**Vabalas raganosis** (*Oryctes nasicornis*) – Ragvabalių (*Dynastidae*) šeimos vabalas.

Kūnas 25 – 40 mm išgaubtas, stambus, žvilgantis, rudai kaštoninis. Viršutinė pusė plika, antenų pirmasis narelis, apatinė kūno pusė ir kojos apaugusios rusvais plaukeliais. Antsparniai lygūs, žvilgantys, be taškų. Patino priešnugarėlė su dideliu, kampuotais kraštais, kyšuliu; galva su stambiu, atgal lenktu, ragu. Patelių ragas labai trumpas ir bukas.

Lervos stambios, sukumpusios.
Vystosi komposto bei pūvančių medžių pjuvenų krūvose. Pietiniuose Europos rajonuose vystosi miškuose, trūnijančiuose lapuočių medžių kelmuose ir šaknyse. Vystymosi ciklas 3 – 4 metai.
Vabalai afagai (niekuo neminta, eikvoja medžiagas, kurias sukaupė būdami lervos stadijoje). Skraido prieblandoje birželio – rugpjūčio mėnesiais. Skrenda į šviesą.
Lietuvoje lokalus sinantropas, gausiau aptinkamas netoli lentpjūvių.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Lietuvoje gyvenantys vabalai

Nuotraukos
----------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Vabalo raganosio kiaušinėliai (a), lerva (b-e), moteriška lėliukė (g), vyriška lėliukė (f), Suaugęs vabalas patelė (i), suaugęs vabalas patinas (h). | patinas ♂
Lervos
Kiaušinėlis | ♀
 |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vabalas raganosis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Dita Želvienė** |
| --- |
| Gimė | 1968 m. balandžio 18 d. (55 metai)Kaunas |
| Tautybė | lietuvė |
|  |
| Veikla | plaukimas |
|  |
| Žinomas (-a) už | olimpinių žaidynių dalyvė |

**Dita Želvienė** (*kitos pav.* **Babrauskaitė, Kareckienė**; g. 1968 m. balandžio 18 d. Kaune) – Lietuvos plaukikė, plaukimo trenerė, olimpietė. 

1990 m. baigė LKKI. 2001-2008 m. Kauno plaukimo mokyklos trenerė. Žymiausieji ugdytiniai: K. Ramašauskas, E. Kareckaitė.

Sportiniai pasiekimai
---------------------

Daugkartinė Lietuvos plaukimo čempionė (45 kartus, įvairiais stiliais) ir rekordininkė (51 kartą). Du kartus laimėjo plaukimo maratoną Ventės ragas-Nida (1985, 1986 m.). 

SSRS čempionatų plaukimo 50 m l. st. (1986) ir delfinu (1988), SSRS tautų spartakiados (1986) plaukimo 50 m l. st. ir peteliške bronzos medalininkė. 

Europos (1993-1999 m.), pasaulio (1996, 1997 m.), plaukimo čempionatų dalyvė.

Atstovavo Lietuvą 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Atlantoje (JAV):

* 50 m laisvuoju stiliumi, 26.55, 31 vieta (55 dalyvės)
* 100 m laisvuoju stiliumi, 58.57, 37 vieta (64 dalyvės)
* 100 m peteliške, 1:04.63, 39 vieta (44 dalyvės)

Nuorodos
--------

* Dita Želvienė Lietuvos sporto enciklopedijoje
* Dita Želvienė (*sports-reference.com*) Archyvuota kopija 2012-11-13 iš Wayback Machine projekto.
* Lietuvos plaukimo federacija. 1996 m. Atlanta
|  |
| --- |
| Rasa Kaušiūtė |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Rasa Kaušiūtė |
| Dar žinoma | kaip muzikos pedagogė |
| Gimė | 1977 m. kovo 29 d. (46 metai)Panevėžys Lietuva |
| Žanrai | Pop muzika, Džiazas, Bliuzas |
| Veikla | atlikėja, vokalistė, dainų kūrėja, vokalo pedagogė |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | nuo 2004 m. |
| Svetainė | rasos.puslapiai.lt, rasakausiute.frype.lt |

**Rasa Kaušiūtė** (g. 1977 m. kovo 29 d. Panevėžyje) – Lietuvos dainininkė, dainų kūrėja, vokalo pedagogė (šiuo metu dirba LVJC, rengia mokinius koncertams, konkursams).

2000 metais išleido albumą su eksperimentinės šokių muzikos grupe „Enter-TOP" – „Apie ką tu galvoji… ".

Lietuvoje plačiau žinoma tapo 2004 metais, sėkmingai pasirodžius Nacionalinėje atrankoje į Euroviziją su kūriniu *He forgot that I'm his baby*. 2005 m. taip pat dalyvavo Nacionalinėje atrankoje į Euroviziją.

Daugybės TV projektų dalyvė. 2006-2008 m. kartu su Vitalijumi Cololo, Vidu Petkevičiumi ir kt  dalyvavo LTV laidose „Lietuvos Dainų Dešimtukas" (2006 metais iškovojo 2-ąją vietą šio projekto finale, atlikusi duetu su Robertu Kupstu dainą „Mano meile"). Nekartą dalyvavo „Iššūkis žvaigždėms".

2007 metais dalyvavo realybės šou „Klasė" (LTV).

Dalyvauja įvairiuose tarptautiniuose konkursuose – „Astana - 2005" (Kazachstanas), „Canzoni Dal Mondo" (Italija).

Festivalyje „Palanga 2006" kartu su Robertu Kupstu atliko dainą „Mano meile" (*I got you babe*).

Šiuo metu koncertuoja su duetu „Ladies", „Rasa Kaušiūtė ir Grupė" bei kt.

2017 m. dalyvavo nacionalinėje atrankoje į Eurovizijos dainų konkursą, bet nepraėjo atrankų etapo.

Albumai, apdovanojimai
----------------------

* 2000 metais išleistas albumas „Apie ką tu galvoji…"
* 2001 metais laimėjo autorinės dainos konkursą „Durys-2001"
* 2010 metais išleistas pirmasis solinis-autorinis albumas „Tu taip arti..."

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eurovizija, Lietuva 2004, daina *He forgot that I'm his baby*
2. ↑  Eurovizija, Lietuva 2005, daina *Back in the game*
3. ↑  Lietuvos dainų dešimtukas 2007, kartu su Vitalijumi Cololo atliekama daina *Unchain my heart*
4. ↑  Lietuvos dainų dešimtukas 2008, kartu su Vidu Petkevičiumi atliekama daina *Come together - Beatles*
5. ↑  Festivalis "Palanga 2006", kartu su Robertu Kupstu atliekama daina *Mano meile (I got you babe)*
**Rūta Birutė Jokubonienė** (1930 m. sausio 14 d. Kumetiškiuose, Liudvinavo valsčius – 2018 m. rugpjūčio 19 d. Kaune) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

Biografija
----------

1954 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Juozas Balčikonis, Sofija Veiverytė. 1954–1962 m. dirbo fabrike „Kauno audiniai", 1962–1985 m. P. Ziberto šilko kombinate Kaune, 1985–1990 m. Kultūros paminklų restauravimo treste Vilniuje. 1972–1978 m. dėstė Lietuvos dailės instituto Kauno vakariniame fakultete.

Palaidota Kauno rajono Raudondvario kapinėse.

Kūryba
------

Sukūrė daugiau kaip 250 įvairios paskirties audinių. Pirmoji Lietuvoje pradėjo kurti naujos sudėties šilko audinius, jiems būdinga ritminė darna, subtili spalvų gama.

**Svarbiausi kūriniai:**

* Šilkiniai žakardiniai sienų apmušalai A. Puškino muziejui, Vilnius, 1986 m.
* Šilkiniai žakardiniai sienų apmušalai T. Ševčenkos muziejui, Kijevas, 1987 m.
* Šilkiniai audiniai Verkių rūmų Damų salės sienų apmušalams, 1987 m.
* Šilkiniai audiniai Rašytojų sąjungos sienų apmušalams, 1988
* Portjeriniai žakardiniai audiniai Trakų Vokės rūmų salei, 1987 m.

Nuo 1954 m. dalyvavo parodose Lietuvoje, nuo 1958 m. ir užsienio šalyse (Belgija, Bulgarija, JAV, Kanada, Prancūzija, Vokietija).

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Rūta Jokubonienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
2. ↑  Valentinas Aleksa. *Rūta Jokubonienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 687 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Disociacija** – cheminis procesas, kai kompleksai, molekulės ar druskos išsiskiria į mažesnes molekules, jonus, ar radikalus. Paprastai tokia reakcija yra grįžtama.

Disociacijos konstanta
----------------------

Grįžtamosioms disociacijoms, kurios yra pusiausvyros būsenoje

{\displaystyle AB\Leftrightarrow A+B}
Disociacijos konstanta Kd yra lygi

{\displaystyle K\_{d}={\frac {([A].[B])}{[AB]}}}

Druskos
-------

Druskos tirpdamos vandenyje skyla į anijonus ir katijonus. Tirpiklį išgarinus vyksta atvirkštinis procesas.

Rūgštys
-------

Rūgščių disociacija paprastai reiškia protono H+ išsilaisvinimą. Tai pusiausvirasis procesas. Rūgšties disociacijos konstanta Ka nurodo rūgšties stiprumą: stipresnės rūgštys turi didesnę Ka vertę.

Bazės
-----

Bazių disociacija paprastai reiškia OH- jono išsilaisvinimą. Tai pusiausvirasis procesas. Bazės disociacijos konstanta Kb nurodo bazės stiprumą: stipresnės bazės turi didesnę Kb vertę.
| **Petras Ilgūnas** |
| --- |
| Gimė | 1918 m. gruodžio 2 d.Bebrininkai, Paežerių valsčius |
| Mirė | 2016 m. birželio 25 d. (96 metai)Šiauliai |
|  |
| Veikla | agronomas, Šiaulių miesto Garbės pilietis. |

**Petras Ilgūnas** (1918 m. gruodžio 2 d. Bebrininkuose, Paežerių valsčiuje – 2016 m. birželio 25 d. Šiauliuose) – agronomas, Šiaulių miesto Garbės pilietis.

Biografija
----------

Mokėsi Marijampolės Rygiškių Jono gimnazijoje, tarnavo Lietuvos kariuomenėje. 1943 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją Dotnuvoje.

1944 m. Vilkaviškio apskrities agronomo įstaigos agronomas, 1946–1948 m. Žemės ūkio liaudies komisariato, vėliau ministerijos tarnautojas. 1948–1954 m. dirbo cukraus pramonės įmonėse Panevėžyje ir Pavenčiuose. 1954 m. persikėlė gyventi į Šiaulius, 1954–1988 m. Šiaulių melioracijos statybos valdybos agronomas, darbų vykdytojas.

1965–2001 m. vadovavo Šiaulių sodininkams, rūpinosi, kad būtų sukurtos mėgėjiškų sodų valdybos, sodininkai aprūpinti sodinukais, trąšomis, reikalingomis priemonėmis. Rengė paskaitas, seminarus, parodas, muges, apžiūras – konkursus, ruošė sodininkus dalyvauti respublikiniuose renginiuose.

Šiaulių miesto savivaldybės tarybos 2001 m. rugsėjo 12 d. sprendimu Nr. 272 suteiktas Garbės piliečio vardas.

Šaltiniai
---------

*
| **Rasa Joana Mažeikaitė** |
| --- |
| Gimė | 1953 m. sausio 10 d. (70 metų)Torontas, Kanada |
|  |
| Veikla | istorikė, visuomenės veikėja |
|  |
| Alma mater | 1975 m. Toronto universitetas |

**Rasa Joana Mažeikaitė** (angl. *Rasa Joan Mazeika*, g. 1953 m. sausio 10 d. Toronte, Kanada) – Lietuvos istorikė, daktarė, Kanados lietuvių visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1944 m. jos tėvai pasitraukė į Vakarus. 1975 m. baigė Toronto universitetą. 1982–1986 m. dirbo Ontarijo provincijos archyve. 1987 m. daktarė. 1989 m. su kitais įsteigė Kanados lietuvių muziejų-archyvą, 1989–2006 m. jo direktorė. 1991 m. ir 1993 m. Vilniaus universiteto dėstytoja. Nuo 2009 m. Toronto universiteto dėstytoja.

Mokslinė veikla
---------------

Pagrindinė mokslinių tyrimų sritis – Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo laikų Lietuva ir jos kaimynai. Šia tema parašė disertaciją  ir 17 mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Žmogaus teisių pažeidimai sovietų okupuotoje Lietuvoje; būklė 1983–1986 (*Violations of Human Rights in Soviet-occupied Lithuania; a report for 1983–1986*). Sudarė ir redagavo, 1988 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Rasa Joana Mažeikaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 495 psl.
2. ↑  The role of pagan Lithuania in Roman Catholic and Greek Orthodox religious diplomacy in East Central Europe (1345–1377) (microfiche). by Rasa Joan Mazeika. University Microfilms International, 1987
**Diskriminacija** (lot. *discriminare, discriminatio* – 'atskirti, atskyrimas') – teisių suvaržymas arba atėmimas asmeniui ar asmenų kategorijai dėl rasinių požymių, tautybės, kalbos, religinių ar politinių įsitikinimų, turtinės ar socialinės padėties, gimimo vietos ir kt. Tai taip pat priemonės, kuriomis valstybė ar kelios valstybės apriboja kurios nors valstybės, jos atstovų ar piliečių, juridinių ir fizinių asmenų teises.

Dažniausiai apibūdinama kaip asmens ar asmenų grupės teisių suvaržymas (teisinės padėties pakeitimas) be objektyviai pateisinamo pagrindo. Kraštutinės negatyviosios diskriminacijos formos (apartheidas, genocidas) pagal tarptautinę teisę laikomos tarptautiniais nusikaltimais.

Diskriminacijos formos
----------------------

Diskriminacija skirstoma:

* Negatyvioji diskriminacija – asmens ar asmenų grupės teisių suvaržymas ar atėmimas (teisinės padėties pakeitimas) be objektyviai pateisinamo pagrindo.
* Pozityvioji diskriminacija – teisinės normos taikomos diferencijuotai kai kuriems asmenims ar jų grupėms, kurie, kaip manoma nepajėgūs garantuoti savo teisių (pvz. neįgalieji, vaikai, tautinės mažumos).

Tarptautinė diskriminacija
--------------------------

Jeigu valstybė ar kelios valstybės apriboja kurios nors valstybės, jos atstovų, juridinių ir fizinių asmenų teises, diskriminuojama valstybė, siekdama apsaugoti savo suverenumą ir priversti gerbti tarptautinės teisės garantuotas teises ir teisėtus interesus, paprastai imasi retorsijos priemonių paveikti kitą valstybę ar valstybių grupę nutraukti diskriminacinę praktiką, nedraugiškus veiksmus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dainius Žalimas. *Diskriminacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 12 psl.
**Rūta Bakševičienė** (g. 1969 m. birželio 15 d.) – teisininkė, teisėtyrininkė teoretikė-sociologė, Vilniaus universiteto (VU) docentė.

Biografija
----------

1994 m. baigė VU Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją. 2003 m. kovo 28 d. apgynė disertaciją tema „Įstatymo efektyvumo sociologiniai aspektai (baudžiamųjų įstatymų tyrimo pagrindu)", socialinių mokslų (teisės krypties) daktarė.

Nuo 1994 m. rugsėjo mėn. VU Teisės fakulteto Valstybės ir teisės teorijos ir istorijos katedros, nuo 2009 m. rugsėjo 1 d. iki šiol – Viešosios teisės katedros asistentė, lektorė, docentė. Nuo 1995 m. spalio iki 1995 m. gruodžio mėn. Lietuvos Respublikos Seimo Sveikatos, socialinių reikalų ir darbo komiteto patarėja, nuo 1995 m. gruodžio mėn. LRS Valstybės ir teisės komiteto patarėja, nuo 1999 m. rugsėjo Vyriausiosios administracinių ginčų komisijos narė. Pretendentė į Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjų vietą.

Išsiskyrusi. Turi dvi dukras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos mokslo potencialas Archyvuota kopija 2013-12-12 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  [ Archyvuota kopija 2010-11-12 iš Wayback Machine projekto. Rūta Bakševičienė (Atrankoje į laisvas teisėjų vietas dalyvaujančių asmenų gyvenimo ir darbo aprašymai, NTA inf.)
**Rūta Gudaitytė-Zaturskienė** (g. 1945 m. kovo 2 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė odininkė.

Biografija
----------

Tėvas Antanas Gudaitis, brolis Andrius Gediminas Gudaitis. 1969 m. baigė Estijos dailės institutą. 1969–1974 m. Vilniaus „Dailės" kombinato Odos cecho meno vadovė.

Kūryba
------

Suprojektavo masinės gamybos odos etalonų (albumų, aplankų, dėklų ir kt.), sukūrė vienetinių odos dirbinių (dekoratyvinių pano, knygų įrišimų). Pirmoji odai dekoruoti pradėjo naudoti batikos techniką, derino ją su reljefinėmis formomis. Kūriniams būdingos aptakios, ritmiškai modeliuotos, dažnai iškilo reljefo formos, tapybiškas koloritas. Nuo 1970 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje. 2003 m. stažavo Švedijoje.

Svarbiausi kūriniai:

* 10 dekoratyvinių plokščių vaistinei Vilniuje, Gedimino prospekte 27, 1976 m.
* Dėžučių komplektas „Gyvūnijos pasaulyje", 1983 m.
* Knygų įrišimai tarptautiniams meninės knygrišystės simpoziumams Vilniuje 1997 m. 2000 m. 2001 m. 2003 m. ir Saint-Jean-de-Luze, Prancūzija, 2001 m. 2003 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nijolė Žilinskienė. *Rūta Gudaitytė-Zaturskienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 254 psl.
**Rūta Gatelienė-Kemzuraitė** (g. 1944 m. gruodžio 22 d. Utelių k. Raseinių r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Baigusi Tauragės 1-ąją vidurinę mokyklą, 1962–1965 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus kultūros – švietimo technikume (dėst. A. Žeimienė). 1972–1976 m. muziką neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (diriguoti mokė R. Gudelis).

1965–1968 m. Pagėgių kultūros namų meno vadovė, subūrė moterų vokalinį ansamblį.

Nuo 1968 m. rudens Saugų vidurinės mokyklos ir Šilutės 1-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro vadovė.

Nuo 1972 m. Šilutės vaikų muzikos (meno) mokyklos mokytoja, nuo 1977 m. jaunių choro vadovė, nuo 1979 m. direktoriaus pavaduotoja, nuo 1992 m. direktorė. Apie 15 metų lygia greta mokytojavo ir vadovavo vaikų chorui Pašyšių devynmetėje mokykloje – chorą parengė 1975 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms. Daug metų vadovauja Šilutės meno mokyklos jaunių chorui, kurį parengė 1977, 1980, 1985 ir 1987 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms. Mokyklos jaunučių chorą parengė 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei. Jaunių choras dažnai koncertuoja, dalyvauja rajono, zonos ir regiono vaikų ir jaunimo festivaliuose bei dainų šventėse; choro vadovė yra minėtų dainų švenčių dirigentė.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Sahelio civilizacija** |
| Valstybės IX-XIII a. |
| Vagadu, Tekrūras, Kanemas

---

 |
| Valstybės XIII-XVIII a. |
| Džolofas, Malis, Songajus, Bamara, Mosių valstybės, Hausų valstybės, Bornu, Bagirmi, Vadajus, Darfūras

---

 |
| Fulbių džihadas (XVIII-XIX a.) |
| Futa Džalonas, Futa Toro, Sokoto kalifatas, Masina, Tukuleras, Vasulu, Adamava

---

 |
| Kolonijos Sahelyje (XIX-XX a.) |
| Britų Nigerija, Prancūzijos Vakarų Afrika, Prancūzijos Pusiaujo Afrika, Sudanas

---

 |
| Nepriklausomybė (XX-XXI a.) |
| Senegalas, Mauritanija, Gvinėja, Malis, Dramblio Kaulo Krantas, Burkina Faso, Nigeris, Nigerija, Čadas, CAR, Sudanas |
| **Sahelio regionai** |
| Senegambija, Vakarų Sahelis, Mosiai, Hausalandas, Kanem-Bornu, Adamava, Darfūras |

**Vaalo** (volofų kalba: *Waalo*, pr. *Oualo*) - Afrikos valstybė, XIII-XIX a. egzistavusi Senegalo upės žemupyje, dab. Senegalo ir Mauritanijos teritorijoje, sukurta volofų tautos. Jos valdovai tituluoti *brak*.

Istorija
--------

Vaalo valstybės vieta Džolofo konfederacijoje
Vaalo buvo pirmoji istorijoje volofų tautos valstybė, įkurta XIII a. susiformavusi byrant Tekrūro imperijai. Po to ji ilgą laiką buvo Malio imperijos vasalė. Iš šios valstybės kilęs žmogus vėliau įkūrė Džolofą.

Iškilus Džolofui, Vaalo tapo viena iš Džolofo konfederacijos sudėtinių dalių, išlaikiusi savo savivaldą ir valdyta.

Pirmoji Vaalo sostinė buvo Guribelis šiauriniame Senegalo krante (dab. Mauritanijoje), vėliau perkelta į Ndiangue pietiniame, o trečiąja sostine tapo Nderas ant Gjerso ežero kranto.

XVI a. prasidėjus Džolofo silpimui, Vaalo iškovojo visišką nepriklausomybę. Ši valstybė ėmė dalyvauti vergų prekyboje. Prancūzai pajūryje įkūrė Sen Lui miestą, per kurį Vaalo pardavinėjo gumiarabiką ir vergus.

Tačiau ilgainiui valstybė silpo. Senegalo deltoje nuo jos atskilo Bifešė, šiaurėje - Bethio, smulkios karalystės, kurios kovojo su centrine valdžia.

1855 m. Vaalo buvo užkariautas prancūzų, Lui Fadherbės ekspedicijos metu. Tai buvo pirmoji prancūzų įgyta teritorija Senegalo žemyne, nuo kurios prasidėjo užkariavimai tolyn į rytus.

Kultūra, valdymas
-----------------

Kaip ir daugumoje volofų valstybių, Vaalo visuomenė buvo griežtai pasidalinusi į kastas. Islamas buvo nominali valstybės religija, tačiau iš tikro jis įsitvirtino tik valstybės egzistavimo saulėlydyje.

Valdovas *brakas* buvo renkamas iš trijų viešpataujančių giminių. Jis valdė per tarybą.

|  |  |
| --- | --- |
| **Senegambijos istoriniai regionai ir tautos** |  |
| **Regionai**: Futa Toras (Tekrūras, Denankė, Futa Toras) | Džolofas (Vaalo, Kajoras, Baolis, Sinė, Salumas) | Bambukas (Bondu, Chaso) | Futa Džalonas (Futa Džalonas) | Kaabu | Romarongas (mende, Solimana, Koya, konai, limbai, kuranko)  **Pakrantė**: volofai | sererai | džolai | bainukai | kerakai | mandžakai | bižogai | balantai | papeliai | biafai | nalu | landomai | bagai | susu | šerbrai |
**Rūta Janonienė** (g. 1960 m. liepos 14 d. Vilniuje) – Lietuvos dailėtyrininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

Vyras Palemonas Gintaras Janonis. 1983 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1994 m. apgynė disertaciją „Jono Rustemo ir jo mokinių veikla XIX a. I pusėje", humanitarinių mokslų daktarė.

1983–1989 m. dirbo Lietuvos dailės muziejuje, 1989–1990 m. Istorijos instituto Meno istorijos skyriuje, 1990–1994 m. Kultūros ir meno institute. Nuo 1993 m. Vilniaus dailės akademijos mokslo darbuotoja, nuo 1994 m. jos Dailėtyros instituto direktorė.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių tyrinėjimų pagrindinės sritys: XIX a. Lietuvos dailės istorija, Vilniaus meno mokyklos profesorių ir mokinių kūryba, pranciškonų observantų meninis palikimas Lietuvoje. Paskelbė nemažai straipsnių Lietuvos ir užsienio periodinėje menotyros spaudoje, straipsnių rinkiniuose, dalyvauja mokslinėse konferencijose Lietuvoje ir užsienyje. Kartu su bendraautoriais rengia Lietuvos dailės istorijos vadovėlius, vadovus po Lietuvos kultūros paminklus.

Bibliografija
-------------

* Jonas Rustemas, Vilniaus dailės akademijos leidykla, 1999 m. ISBN 9986-571-49-9
* Kazimieras Jelskis 1782–1867, Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2003 m.
* Kanutas Ruseckas: paesaggi italiani, Versus aureus, 2007 m. ISBN 978-9955-699-92-7

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nijolė Žilinskienė. *Rūta Janonienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 521 psl.
| Bydermansdorfasvok. *Biedermannsdorf* |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

BydermansdorfasBydermansdorfas

48°05′0″ š. pl. 16°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.08333°š. pl. 16.33333°r. ilg.﻿ / 48.08333; 16.33333﻿ (Bydermansdorfas)Koordinatės: 48°05′0″ š. pl. 16°20′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.08333°š. pl. 16.33333°r. ilg.﻿ / 48.08333; 16.33333﻿ (Bydermansdorfas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Austrijos vėliava Austrija |
| **Žemė** | Žemutinės Austrijos žemė |
|  |
| **Merė** | Beatrix Dalos |
|  |
| **Gyventojų** (2014 m.) | 2 846  |
| **Plotas** | 8,94 km² |
| **Tankumas** (2014 m.) | 318 žm./km² |
| **Altitudė** | 185 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 2362 |
| **Tinklalapis** | www.biedermannsdorf.at |
|  **Vikiteka** | Bydermansdorfas |

**Bydermansdorfas** (vok. *Biedermannsdorf*) – gyvenvietė Miodlingo apskrityje, Žemutinėje Austrijoje (Austrija).

Savivaldybė yra šalia A2 autostrados. Pietinėje savivaldybės dalyje yra Laksenburgo–Bydermansdorfo geležinkelio stotis, o per rytinę dalį eina Vienos–Potendorfo–Noištato linija.

Per savivaldybę teka Miodlingbachas (*Mödlingbach*) ir Vienos - Noištato kanalas.

Istorija
--------

Pirmosios gyvenvietės šioje vietoje buvo jau apie 7000 m. pr. m. e. iš maždaug 5000 m. pr. m. e. randami archeologiniai gyvenviečių įrodymai. Senovės Romos laikotarpiu Bydermansdorfas priklausė Vindobonos apskričiai. 

Vietovė pirmą kartą minima 1170-80 m. 1275 m. minimas *Pidermannsdorff*.
| Byliaivok. *Bühlen* |
| --- |
| 

ByliaiByliai

54°47′02″š. pl. 22°37′54″r. ilg.﻿ / ﻿54.784°š. pl. 22.6316°r. ilg.﻿ / 54.784; 22.6316﻿ (Byliai)Koordinatės: 54°47′02″š. pl. 22°37′54″r. ilg.﻿ / ﻿54.784°š. pl. 22.6316°r. ilg.﻿ / 54.784; 22.6316﻿ (Byliai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
| **Rajonas** | Krasnoznamensko rajonas |

**Byliai** (vok. *Bühlen*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 8 km į rytus nuo Pilkalnio, 20 km į pietryčius nuo Lazdynų.

Istorija
--------

Bylių kaimo bendruomenė 1931 m.
1785 m. buvo karališkasis valstiečių kaimas su 6 ugniakurais, 1818 m. – valstiečių kaimas su 7 ugniakurais ir 46 gyventojais, 1839 m. – valstiečių kaimas su 10 ugniakurų ir 65 gyventojais. 1723-1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Viliūnų valsčiui. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai. Katalikai iki 1930 m. priklausė Bildviečių parapijai, vėliau – naujai įkurtai Šilėnų parapijai. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

Gyventojai
----------

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1905 m. ir 1939 m.** |
| **1905 m.** | **1910 m.** | **1933 m.** | **1939 m.** |
| 63 | 52 | 53 | 45 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vilius Pėteraitis, *Pilkalnio apskrities gyvenvietės*, Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-10-24.
2. 1 2  Buliai, GenWiki vok.
3. ↑  Pilkalnio apskrities kaimų sąrašas (1910 m.) vok.
4. ↑  www.verwaltungsgeschichte.de Pilkalnio apskritis vok.
| **Rūta Šepetys** |
| --- |
|  |
| Rūta Šepetys |
| Gimė | 1967 m. lapkričio 17 d. (55 metai)Detroitas, Mičiganas |
| Tėvas | Jurgis Šepetys |
| Motina | Philis |
| Sutuoktinis (-ė) | Michael Smith |
|  |
| Veikla | rašytoja |

**Rūta Šepetys** (g. 1967 m. lapkričio 17 d. Detroite, JAV) – lietuvių kilmės JAV rašytoja.

Biografija
----------

Gimė JAV lietuvio ir amerikietės šeimoje. Šeimoje iš trijų vaikų ji jauniausia. Jos tėvas Lietuvą paliko 1940 m. vėliau devynerius metus praleido Vokietijos pabėgėlių stovyklose ir 1949 m. atvyko į JAV. Rūta Šepetys baigė Hilsdalo koledžą (*Hillsdale College*), kur studijavo operą, tarptautinius finansus. Vėliau mokslus tęsė Prancūzijoje (Toulone ir Nansyje). Įgijusi magistro laipsnį grįžo į JAV ir trylika metų dirbo Los Andžele, muzikos verslo srityje. Įkūrė savo firmą, atstovavo daugeliui garsių JAV muzikantų, dainininkų ir grupių. Panorusi šiek tiek ramesnio gyvenimo, persikėlė į Tenesio valstiją. Dabar Rūta gyvena Nešvilyje su vyru Michaelu, netoli tėvų ir vyresnio brolio. 2005 m. ji pirmąkart lankėsi tėvo gimtinėje.

Rūta Šepetys išgarsėjo visame pasaulyje istoriniu romanu „Tarp pilkų debesų" (angl. *Between Shades of Gray*) apie lietuvių tremtį į Sibirą Antrojo pasaulinio karo metais. Visi veikėjai išgalvoti, tačiau sąlygos, kuriose jiems teko išgyventi, – tikros, sukurtos remiantis tremtinių pasakojimais. Knyga skirta vaikams ir paaugliams, tačiau, daugelio nuomone, ji tinkama skaityti visų amžiaus grupių žmonėms. Romanas pateko į „The New York Times" bestselerių sąrašą, išverstas į 27 pasaulio kalbas. Italijoje romanas įtrauktas į mokykloms rekomenduotinų knygų sąrašą.

Bibliografija
-------------

* *Between shades of gray: a novel / Ruta Sepetys. – New York: Philomen Books, 2011*. – 344 p.: portr. – ISBN 978-0-399-25412-3
* Tarp pilkų debesų: romanas / iš anglų k. vertė Lina Būgienė. – Vilnius: Alma littera, 2011. – 334 p. – ISBN 978-9955-38-964-4
* Druska jūrai: romanas / iš anglų k. vertė Zita Marienė. – Vilnius: Alma littera, 2016. – 320 p. – ISBN 978-609-01-2517-5

* Nelengvu keliu: romanas / iš anglų k. vertė Valdas V. Petrauskas. – Vilnius: Alma littera, 2013. – 277 p. – ISBN 978-609-01-0918-2

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Už mano laisvę sumokėta tremtimi // Lietuvos žinios, 2012-02-27 Archyvuota kopija 2018-05-06 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Asmeninė svetainė (anglų k.)
**Rūta Gaidamavičiūtė** (g. 1954 m. rugsėjo 26 d. Vilniuje) – Lietuvos muzikologė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

1978 m. baigė Lietuvos konservatorijos A. Ambrazo muzikos teorijos klasę. 1993 m. humanitarinių mokslų daktarė.

1978–1981 m. Lietuvos konservatorijos Klaipėdos fakultetų (dab. LMTA Klaipėdos fakultetas), nuo 1981 m. Lietuvos konservatorijos (dab. Lietuvos muzikos ir teatro akademija) dėstytoja, 1981–1993 m. Muzikos teorijos laboratorijos, nuo 1993 m. Muzikologijos instituto Muzikos teorijos ir istorijos skyriaus vedėja; nuo 1998 m. docentė.

Tiria lietuvių liaudies ir profesionaliosios muzikos ritmiką, šiuolaikinių kompozitorių kūrybą. Paskelbė mokslinių ir kritikos straipsnių, parengė televizijos ir radijo laidų. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorė.

Bibliografija
-------------

* Osvaldas Balakauskas: Muzika ir mintys, sudarytoja, 2000 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Violeta Tumasonienė. *Rūta Gaidamavičiūtė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 322 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Rapšaičių senosios kapinės |
| --- |
| Kapinių vaizdas nuo kelio Mižuikai–Plungė |
| 

Rapšaičių senosios kapinėsRapšaičių senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°48′04″š. pl. 21°46′09″r. ilg.﻿ / ﻿55.801186°š. pl. 21.769072°r. ilg.﻿ / 55.801186; 21.769072Koordinatės: 55°48′04″š. pl. 21°46′09″r. ilg.﻿ / ﻿55.801186°š. pl. 21.769072°r. ilg.﻿ / 55.801186; 21.769072 |

 |
| Vieta | Plungės rajonas |
| Seniūnija | Stalgėnų seniūnija |
| Plotas | 0,13 ha |
| Naudotas | XVI a. – 1955 m. |
| Žvalgytas | 2013 m. |

**Rapšaičių senosios kapinės**, vad. **Marų kapeliais**, yra pietinėje Plungės rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Rapšaičiuose (Stalgėnų seniūnija), dešinėje kelio Mižuikai–Plungė pusėje, Užluknių miške.

Kapinės
-------

Įrengtos pakilumoje, netaisyklingo ovalo plano, pailgos šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 47 m ilgio ir 35 m pločio. Nuo kelio pusės atitvertos statinių tvoros, ties kurios viduriu įrengti vienvėriai varteliai. Palei tvorą kapinėse auga aukšti lapuočiai medžiai. Iš kitų pusių jas juosia įžambių lentų tvora ir spygliuočių miškas. Laidojimo žymių nesimato, paviršius nelygus, duobėtas. Kapinėse auga keli spygliuočiai medžiai, viduryje stovi medinis monumentalus kryžius, kurio stiebe įrėžta data: „1976". Vakariniame pakraštyje pastatytas kapinių anotacinis ženklas ir naujas paminklinis akmuo, žymintis Veronikos Saudargaitės (1951–1951) kapą.

Teritorijos plotas – 0,13 ha.

20 m į pietus nuo kapinių yra 1945 m. palaidoto Lietuvos laisvės armijos partizano Mykolo Gudaskio–*Žilvino*, o 25 m į pietus nuo jo – partizanų grupės vado Stanislovo Kauliaus kapai.

Tyrimai
-------

2013 ir 2015 m. žvalgė Julius Kanarskas.

Istorija
--------

Veikė XVI–XVIII a. vadinamos *Kapeliais, Marų kapeliais*. Jose laidoti Rapšaičių kaimo gyventojai. Mirusius pradėjus vežti į parapines kapines, senosiose kapinaitėse retsykiais laidoti savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, dizenterijos aukos ir pan. Paskutinioji čia 1951 m. palaidota naujagimė Veronika Saudargaitė. 

Nuo seno kapinėse buvo statomi mažosios memorialinės architektūros statiniai. Paskutinis kryžius atnaujintas 1976 m. Per gegužines pamaldas kaimo gyventojai rinkdavosi kapinėse paminėti mirusiųjų. 

Vertingos kaip Žemaičių kraštui būdingas etninės kultūros paminklas. Kultūros vertybių registre neregistruotos.

Nuotraukos
----------

* Kapinių vakarinis pakraštysKapinių vakarinis pakraštys
* Kapinių pietinės dalies aptvarasKapinių pietinės dalies aptvaras
* Monumentalus kryžius (1976 m.)Monumentalus kryžius (1976 m.)
* Veronikos Saudargaitės kapas (1951 m.)Veronikos Saudargaitės kapas (1951 m.)
| **Rūta Mikelkevičiūtė** |
| --- |
| Gimė | 1973 m. balandžio 27 d. (50 metų) |
| Sutuoktinis (-ė) | Rolandas Remeikis |
|  |
| Veikla | žurnalistė, TV laidų vedėja |
|  |
| Alma mater | Vilniaus Gedimino technikos universitetas |

**Rūta Mikelkevičiūtė-Remeikienė** (g. 1973 m. balandžio 27 d.) – Lietuvos žurnalistė, TV laidų vedėja.

Biografija
----------

Septynerius metus mokėsi muzikos mokykloje, baigė medicinos mokyklą, VGTU įgijo vadybos specialybę.

LNK televizijoje veda gyvenimo būdo žurnalą „Nuo... Iki..." bei pokalbių šou „Valanda su Rūta".

2005 m. ištekėjo už Rolando Remeikio.

2008 m. buvo viena TPP steigėjų.

2017 m. nominuota Žmonės apdovanojimuose kaip „Mylimiausia metų TV laidų vedėja".

2018 m. laimėjo Žmonės apdovanojimą „Mylimiausia metų TV laidų vedėja" kategorijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rūtos Mikelkevičiūtės - Remeikienės gyvenimo faktai
2. 1 2  R.Mikelkevičiūtė tuokėsi po 10 metų draugystės
3. ↑  Teisme - LNK laidų vedėjos R.Mikelkevičiūtės skyrybų detektyvas
4. ↑  Garsūs vardai A.Valinsko partijoje - rinkėjams vilioti
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Fulda |
| --- |
| Fulda ties Bad Hersfeldu Fulda ties Bad Hersfeldu |
| **Ilgis** | 220,7 km |
| **Baseino plotas** | 6947 km² |
| **Vidutinis debitas** | 66,9 m³/s |
| **Ištakos** | Reno kalnai |
| **Žiotys** | Vėzeris |
| **Šalys** | Vokietija |

**Fulda** (vok. *Fulda*) – upė vidurio Vokietijoje, daugiausia Hesene, viena iš Vėzerį sudarančių upių. Prasideda pietų Reno kalnuose, Vaserkupės plynaukštės papėdėje. Teka į šiaurę, šiaurės vakarus kalnuotomis vietovėmis. Pačiame žemupyje teka Žemutine Saksonija, ties Hanoverio Miundenu susilieja su Vera ir sudaro Vėzerį.

Didžiausi intakai: Haunė, Nistė, Losė (dešinieji), Liuderis, Šilcas, Ėderis (kairieji). Upė laivuojama 109 km nuo žiočių ruože. Svarbesni miestai prie Fuldos: Gersfeldas, Fulda, Bad Hersfeldas, Bebra, Rotenburgas prie Fuldos, Melsungenas, Kaselis, Hanoverio Miundenas.
| **Ludwig von Mises** |
| --- |
|  |
| Ludwig von Mises |
| Gimė | 1881 m. rugsėjo 29 d.Lvovas, Galicijos ir Lodomerijos karalystė |
| Mirė | 1973 m. spalio 10 d. (92 metai)Niujorkas, JAV |
|  |
| Veikla | austrų ekonomistas |
|  |
|  **Vikiteka** | Ludwig von Mises |

**Ludwig Heinrich Edler von Mises** (1881 m. rugsėjo 29 d. Lvove, Galicijos ir Lodomerijos karalystėje – 1973 m. spalio 10 d. Niujorke, JAV) – austrų ekonomistas, libertarizmo teoretikas, austrų mokyklos atstovas.

Jo darbai turėjo įtakos tokių ekonomikos teoretikų kaip Friedrich von Hayek, Murray Rothbard, Henry Hazlitt, Israel Kirzner, Vernon L. Smith ir George Reisman darbus bei veiklą.

Misesas išplėtojo Austrų ekonomikos mokyklos teoriją, pritaikė ją naujoms sritims, tvirčiau pagrindė metodologinio individualizmo ir dedukcinius metodus ekonomikoje bei parodė naujas jų taikymo ekonomikoje galimybes, tapo alternatyvios socializmui teorijos – liberalizmo – propaguotoju, iki gyvenimo pabaigos tvirtai besilaikiusio savo linijos ir subūrusio aplink save nemažai gabių pasekėjų.

Darbai
------

Ludwig von Mises. "Ekonominė politika". 2006 m. Eugrimas.

Nuorodos, šaltiniai
-------------------

* Ludwig von Mises institutai
* LLRI pristato Ludwig von Mises knygą "Ekonominė politika" Archyvuota kopija 2007-09-28 iš Wayback Machine projekto.
| Dvarčių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Dvarčių piliakalnisDvarčių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°15′27.7″ š. pl. 24°23′20.1″ r. ilg.﻿ / ﻿54.257694°š. pl. 24.388917°r. ilg.﻿ / 54.257694; 24.388917Koordinatės: 54°15′27.7″ š. pl. 24°23′20.1″ r. ilg.﻿ / ﻿54.257694°š. pl. 24.388917°r. ilg.﻿ / 54.257694; 24.388917 |

 |
| Vieta | Varėnos rajonas |
| Seniūnija | Varėnos seniūnija |
| Aukštis | 7-9 m |
| Plotas | 23x10 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1955 |

**Dvarčių piliakalnis**, *Paraisčiai* – piliakalnis Varėnos rajono savivaldybės teritorijoje, Dvarčių kaime, Varėnos seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Perloja – Tolkūnai, už kelią skersai kertančios elektros linijos žvyrkeliu pasukus į kairę vakarų kryptimi ir pavažiavus iki čia esančios ūkininko sodybos, pro ją lauko keliuku – iki apleisto karjero – iš viso 1 km – yra kiek dešiniau šiaurės vakaruose.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, pelkės rytiniame krante. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 23x10 m dydžio, 1,5 m aukštesniu pietrytiniu galu. Šlaitai vidutinio statumo, 7-9 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, apaugęs pušimis, pietinis šlaitas dirvonuoja.

Tyrimai
-------

1955 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Pociūniškių piliakalnis 8 km | Daugų piliakalnis 14 km | Voniškių piliakalnis 19 km |  |
| Mikniūnų piliakalnis 7 km |  | Krūminių piliakalnis 28 km |
| Merkinės piliakalnis 17 km |  | Girežerio piliakalnis 11 km  Dubičių piliakalnis 34 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 31 (31)

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Dvarčiai