recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 55°44′32″š. pl. 23°09′28″r. ilg.﻿ / ﻿55.74220°š. pl. 23.157901°r. ilg.﻿ / 55.74220; 23.157901

|  Pašiaušės koplyčia |
| --- |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Kelmės |
| **Savivaldybė** | Kelmės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pašiaušė |
| **Adresas** | Laisvės g. 7 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | ~1997 m. |

**Pašiaušės koplyčia** – koplyčia, esanti Kelmės rajone, Tytuvėnų apylinkių seniūnijoje, Pašiaušėje, 18 km į šiaurę nuo Tytuvėnų, šalia kelio  **2135**  Tvibiukai–Pašiaušė–Bazilionai . Įrengta pritaikytose patalpose bendruomenės namuose. Priklauso Kiaunorių Šv. Juozapo parapijai. Maldos namai pašventinti Šiaulių vyskupo ~1997 m.

Pašiaušėje seniai nelikę bažnyčios, bet gyvenvietė turi turtingą istoriją, kuomet čia veikė jėzuitų vienuolynas, kolegija, maldos namai.

Istorija
--------

Į Pašiaušę jėzuitai atsikėlė 1654 m. Jie išplėtė gyvenvietę, įsteigė bažnyčią. 1666 m. gaisras sunaikino miestelį, jėzuitų įstaigas. 1696–1759 m. pastatyta mūrinė Šv. Stanislovo bažnyčia, perstatyta Pašiaušės kolegija. Po jėzuitų ordino panaikinimo 1773 m. kolegija ištuštėjo, ėmė nykti. Iš XIX a. sugriautos Pašiaušės bažnyčios inventoriaus neliko beveik nieko. Manoma, kad Kurtuvėnų bažnyčia perėmė kilnojamąjį altorėlį (portatilį). Tai akmens plokštė su vertingais įrašais, buvusi viename iš Pašiaušės jėzuitų bažnyčios altorių.

Ilgą laiką Pašiaušės centre stūksojo griuvėsiai. Manoma, jog tai buvusios bažnyčios rūsiai. Jais kaip ūkinės paskirties statiniais ilgą laiką naudojosi šalimais gyvenę žmonės. Jiems išsikrausčius, ten norėta įrengti bendruomenės namus. Bet vos pradėję dirbti statybininkai prie rūsių pamatų rado žmonių kaulų. 2010 m. buvusios kolegijos teritoriją tyrinėjo archeologai. 2019 m. Pašiaušės žmonės sutvarkė likusius bažnyčios rūsius, pažymėjo atminimo ženklu. Kapinėse stovi senoji varpinė, atnaujintas kryžius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bendruomenės šūkis — ne imti, bet duoti[neveikianti nuoroda] *kelmes.krastas.lt*
2. ↑  Kiaunorių Šv. Juozapo parapija (dekanato inf.)
3. ↑  *Pašiaušė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
4. ↑  Pašiaušė prisiminė garbingą krašto praeitį *skrastas.lt*
**Sebastián Rincón**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Sebastián Rincón Lucumí |
| Gimimo data | 1994 m. sausio 14 d. (30 metų) |
| Gimimo vieta | Kalis, Kolumbija |
| Ūgis | 185 cm |
| Svoris | 68 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Nadžafo „Naft Al-Wasat" |
| **Pozicija** | puolėjas, saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2010–20112011–20132012–201320132014–20172017–20202019–2020 20212021–20222022 2023  2024– | Santa FeCA Atenas → Portland Timbers  → Portland Timbers 2 Tigre Vitória Guimarães → Aldosivi SarmientoHuracán Barracas Central  FK Panevėžys  Naft Al-Wasat | 00 0(0)00 0(0)00 0(0)13 0(2)75 (12)13 0(1)18 0(3)06 0(0)07 0(0)12 0(1)28 0(6)00 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2024 m. vasario 21 d.. |

**Sebastijanas Rinkonas** (isp. *Sebastián Rincón Lucumí*; g. 1994 m. sausio 14 d.) – Kolumbijos futbolininkas, puolėjas arba dešinysis krašto saugas. Legendinio Kolumbijos futbolininko Fredžio Rinkono sūnus.

Karjera
-------

Profesionalo karjerą pradėjo gimtinėje ir 2010–2011 m. sezone atstovavo Bogotos „Independiente Santa Fe" klubui.

Vėliau bandė laimę Urugvajuje, priklausė San Karloso „CA Atenas".

Nuomos pagrindais perleistas Portlando „Timbers" klubui. Gynė jaunimo ekipos garbę.

2014–2017 metais S. Rinkonas atstovavo Buenos Airių „Tigre" klubui, o vėliau jo sutartį išpirko Gimarainso „Vitoria".

2017–2020 m. priklausė Gimarainso Vitória SC. Portugalijos čempionate rungtyniavo Vitória SC bei CA Aldosivi (nuomos pagrindais).

2021 m. sugrįžo į Argentiną ir atstovavo Mar del Platos „Aldosivi", Chunino „Sarmiento", Buenos Airių „Huracan" bei „Barracas Central" klubams.

### FK Panevėžys

2022 m. gruodžio mėn. „Panevėžio" klubas pranešė apie naujoką. Sudaryta vienerių metų sutartis.

2023 m. kovo 5 d. A lygos rungtynėse prieš Gargždų „Bangą" oficialiai debiutavo „Panevėžio" klube. Panevėžiečiai sutriuškino varžovus rezultatu 4:0. Kolumbietis pasižymėjo pelnydamas du įvarčius.

2024 m. sausio 29 d. oficialiai pranešta, kad futbolininkas palieka klubą.

2024 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad atstovaus Nadžafo „Naft Al-Wasat".

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |
| **2023** | **„Panevėžys"** | 28 | 6 |
|

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

### su FK Panevėžys

* **A lygos čempionas**: 2023 m.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kolumbija Freddy Rincón – tėvas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
**HD 27631 b** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę HD 27631, esančią Laikrodžio žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 163,8 šviesmečio (50,2 parseko).

HD 27631 b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 1,494 Jupiterio masės, o spindulys – apytikriai 1,21 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per maždaug 2208 paras (6,045 metų), jos orbitos spindulys – 3,242 av, o ekscentricitetas – 0,14. HD 27631 b pusiausvyros temperatūra – 137,7 K.

Apie HD 27631 b atradimą pranešta 2011 m. Planeta aptikta Čilėje, Atakamos dykumoje, esančioje La Siljos observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. HD 27631 b yra vienintelė šioje sistemoje atrasta planeta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marmier, M.; et al. (2013). „The CORALIE survey for southern extrasolar planets XVII. New and updated long period and massive planets". *Astronomy and Astrophysics*. **551**. A90. arXiv:1211.6444. Bibcode:2013A&A...551A..90M. doi:10.1051/0004-6361/201219639.
2. 1 2 3  HD 27631 b. ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-03-29.
3. 1 2 3  HD 27631 b. NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-03-29.
4. ↑  „HD 27631 b". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-03-29.
5. ↑  „Planet HD 27631 b". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-03-29.
| **Ramūnas Godeliauskas** |
| --- |
| Gimė | 1973 m. vasario 1 d. (51 metai)Telšiuose |
| Sutuoktinis (-ė) | Ramunė |
| Vaikai | Greta, Marius |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Rokiškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | Liberalų demokratų partijaTvarka ir teisingumas |
|  |
| Alma mater | Mykolo Romerio universitetas |

**Ramūnas Godeliauskas** (g. 1973 m. vasario 1 d. Telšiuose) – Lietuvos ir Rokiškio rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1991 m. baigė Telšių Atžalyno vidurinę mokyklą, 1998 m. baigė Lietuvos Teisės akademiją, teisininkas.

1994–1996 m. dirbo Lietuvos transporto policijos valdybos Kovos su narkotikais skyriuje. 1996–2004 m. dirbo Rokiškio rajono policijos komisariato Ekonominių nusikaltimų tyrimų ir Organizuoto nusikalstamumo tyrimo skyriuose. 2004–2014 m. Rokiškio rajono savivaldybės administracijos Juridinio ir personalo skyriaus vedėjas.

2004–2019 m. MB „Dvaruva" vadovas, 2009–2019 m. UAB „Rokvesta" teisininkas. 2016–2019 m. Seimo nario Raimundo Martinėlio padėjėjas. Nuo 2019 m. Rokiškio rajono savivaldybės meras.

2023 m. su Lietuvos socialdemokratų partija perrinktas antrąjai Rokiškio rajono savivaldybės mero kadencijai.

2007 m. 2011 m. (mandato atsisakė) ir nuo 2019 m. Rokiškio rajono savivaldybės tarybos narys.

2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006–2014 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys. 

2018 m. įkūrė visuomeninį rinkiminį komitetą „Vieningi kartu su Ramūnu Godeliausku" ir su komanda dalyvavo 2019 m. savivaldybių tarybų rinkimuose. 

2022 m. gegužės 30 d. pranešė, jog 2023 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimuose dalyvaus kartu su Lietuvos socialdemokratų partija.

Sutuoktinė Ramunė, vaikai Greta, Marius. 

Pomėgiai: sportas, giedojimas sakralinės muzikos chore, kinologija.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-04-21 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
| **Anita Melderėlatv. *Anita Meldere*** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. gegužės 18 d. (74 metai)Ryga |
|  |
| Veikla | latvių tapytoja. |
| Organizacijos | Latvijos dailės akademija |
|  |
| Alma mater | Latvijos dailės akademija |

**Anita Melderė** (latv. *Anita Meldere*, 1949 m. gegužės 18 d. Ryga) – latvių tapytoja.

Biografija
----------

1972 m. baigė Latvijos dailės akademiją, mokytojas Eduardas Kalninis. Nuo 1973 m. Latvijos dailės akademijos dėstytoja, profesorė. Nuo 1993 m. dailininkų grupuotės B-13 narė.

Kūryba
------

Ankstyvuoju kūrybos laikotarpiu nutapė portretų, figūrinių kompozicijų („Aklas" 1986 m. „Atstumia moteris" 1992 m.), vėlesniuoju – abstrakčių kompozicijų („Audros stebuklas" 1994 m. „Vasaros brizas" 2003 m.). Paveikslai ekpresyvūs, vitališki, laisvos kompozicijos, perteikiantys vidinius išgyvenimus, būdinga ryškios spalvos, vyrauja poetinė nuotaika. Sukūrė grafikos kompozicijų, nuliejo akvarelių („Kova" 2003 m.). Parodose dalyvauja nuo 1972 m. Personalinės parodos: Ryga – 1985 m. 1993–1997 m. Vilnius – 1986 m. Jūrmala – 1988 m. Torontas – 1990 m. Belgija – 1995 m. Vokietija – 1995 m. 1997 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Anita Melderė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 638 psl.
2. ↑  Anita Meldere. Archyvuota kopija 2009-08-08 iš Wayback Machine projekto.
| Pelekonių III piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Pelekonių III piliakalnisPelekonių III piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°40′11.6″ š. pl. 24°8′25″ r. ilg.﻿ / ﻿54.669889°š. pl. 24.14028°r. ilg.﻿ / 54.669889; 24.14028Koordinatės: 54°40′11.6″ š. pl. 24°8′25″ r. ilg.﻿ / ﻿54.669889°š. pl. 24.14028°r. ilg.﻿ / 54.669889; 24.14028 |

 |
| Vieta | Prienų rajonas |
| Seniūnija | Jiezno seniūnija |
| Aukštis | 20 m |
| Plotas | 15x8 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1971 |
| Registro Nr. | / 5518 / A221P |

**Pelekonių III piliakalnis**, *Pilalė* – piliakalnis Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Dambavos, Jiezno seniūnija. Pasiekiamas važiuojant į šiaurę nuo Kašonių, pasukus link Dambavos, iš čia laukais palei miško šiaurinį kraštą paėjus į vakarus 600 m ir už lauko krašte esančio griovio posūkio į mišką paėjus į pietvakarius, į mišką 50 m, yra kitapus griovos.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis yra 2,15 km į šiaurės rytus nuo pirmojo, 1,45 km į šiaurę nuo antrojo ir 900 m į pietryčius nuo ketvirtojo piliakalnio. Jis įrengtas Šlaitų Ravo upelio kairiajame krante. Aikštelė trikampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 15 m ilgio, 8 m pločio rytiniame gale. Čia supiltas 4 m aukščio, 19 m pločio pylimas, kurio išorinis 5 m aukščio šlaitas leidžiasi į 25 m pločio, 3 m gylio griovį. Pylime yra daug perdegusio molio. Šlaitai statūs, 20 m aukščio.

Šiaurinė piliakalnio šlaitas eroduoja. Piliakalnis apaugęs tankiais krūmais, atsiradusiais iškirtus mišką.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.

Tyrimai
-------

1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Pašventupio piliakalnis 7 km  Pelekonių IV piliakalnis 0,9 km | Guogų piliakalnis 9 km  Darsūniškio piliakalnis 8 km | Migonių piliakalnis 8 km  Palapainės piliakalnis 7 km |  |
| Pagaršvio piliakalnis 6 km |  | Paukščių piliakalnis 6 km |
| Pelekonių I piliakalnis 2,15 km Žarijų II piliakalnis 7 km | Paverknių piliakalnis 7 km  Pelekonių II piliakalnis 1,45 km | Pieštuvėnų piliakalnis 12 km  Stakliškių piliakalnis 15 km |

Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 133 (Nr. 570)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.160
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.1993, p.67

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Pelekonys III
| Horno kyšulio nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Horno salos kraštovaizdis Horno salos kraštovaizdis |
| **Vieta:** | Čilės vėliava ČilėMagelano ir Čilės Antarktidos regiono vėliava Magelano ir Čilės Antarktidos regionas |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Puerto Viljamsas |
| 

Žemėlapis rodantis Horno kyšulio nacionalinis parkas vietą.Horno kyšulio nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 55°49′0″ p. pl. 67°25′0″ v. ilg.﻿ / ﻿55.81667°š. pl. 67.41667°r. ilg.﻿ / 55.81667; 67.41667Koordinatės: 55°49′0″ p. pl. 67°25′0″ v. ilg.﻿ / ﻿55.81667°š. pl. 67.41667°r. ilg.﻿ / 55.81667; 67.41667 |
| **Plotas:** | 630,93 km² |
| **Įkurtas:** | 1945 m. |
| **Valdymas:** | Nacionalinė miškų korporacija |
|  **Vikiteka:** | Horno kyšulio nacionalinis parkas |

**Horno kyšulio nacionalinis parkas** (isp. *Parque nacional Cabo de Hornos*) – saugoma gamtos teritorija pačiuose Čilės pietuose, Magelano ir Čilės Antarktidos regione, Čilės Antarktidos provincijoje. Apima du salynus – Volastono ir Hermitės – esančius Dreiko sąsiaurio šiauriniame pakraštyje. Įsteigtas 1945 m. Patenka į Horno kyšulio UNESCO biosferos rezervatą.

Nacionalinis parkas apima keletą negyvenamų salų, iškilusių atšiauriuose subantarktiniuose Dreiko sąsiaurio vandenyse. Didžiausios parko salos – Volastono, Hermitės, Grevio, Heršelio, Deseito, Beilio, Horno. Pastarosios salos pietinėje dalyje yra žymusis Horno kyšulys, laikomas piečiausiu Pietų Amerikos tašku. Salos uolingos, kalnuotos, aukštis iki 670 m (Haido kalnas Volastono saloje).

Salose veši piečiausi pasaulyje magelaniniai miškai, kuriuose augantys blizgieji ir antarktiniai notofagai, *Drimys winteri* yra labai kreivi, žemaūgiai, palinkę, nes prisitaikę prie 150 km/h greitį pasiekiančių vėjų. Didelę dalį paviršiaus dengia aukštapelkės, veši įvairios žaliosios samanos ir kerpsamanės. Horno kyšulio nacionalinio parko salos yra jūrinių paukščių karalystė – čia gausu albatrosų, didžiųjų audrapaukščių, magelaninių pingvinų, aplinkiniuose vandenyse ir pakrantėse gyvena jūrų drambliai, tikrieji banginiai, juodasmakriai ir čiliniai delfinai, katinės ūdros.

Horno saloje yra švyturys, koplyčia, alkaldija, paminklas „Klajojantis albatrosas" (1992 m.), pastatytas aplinkiniuose vandenyse žuvusių jūreivių atminimui.

Į Horno salą plaukia kruizai ir užsakomi laivai iš Puerto Viljamso.

* Horno salos švyturysHorno salos švyturys
* Aukštapelkė Heršelio salojeAukštapelkė Heršelio saloje
* Freisinė sala Volastano salyneFreisinė sala Volastano salyne
* Kraštovaizdis Hermitės saloseKraštovaizdis Hermitės salose

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  PARQUE NACIONAL CABO DE HORNOS, *rutadelosparques.org*
2. ↑  Parque Nacional Cabo de Hornos, *conaf.cl*
**HD 66428 b** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę HD 66428, esančią Vienaragio žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 174,2 šviesmečio (53,4 parseko).

HD 66428 b yra dujinė milžinė. Planetos masė siekia 3,204 Jupiterio masės, o jos spindulys – apytikriai 1,17 karto didesnis nei Jupiterio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 2293,9 (±6,4) paros, jos orbitos spindulys – 3,467 av, o ekscentricitetas – 0,44 (±0,013). Dėl didelio orbitos ekscentriciteto HD 66428 b priskiriama vadinamiesiems ekscentriškiesiems Jupiteriams. Šios egzoplanetos nuotolis nuo žvaigždės, apie kurią skrieja, svyruoja nuo 1,70 av iki 4,66 av.

Apie HD 66428 b atradimą pranešta 2006 m. Planeta aptikta Havajuose esančioje W. M. Keck observatorijoje, taikant radialinių greičių metodą. HD 66428 b yra vienintelė šioje sistemoje atrasta planeta.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Butler, R. P.; et al. (2006). „Catalog of Nearby Exoplanets". *The Astrophysical Journal*. **646** (1): 505–522. arXiv:astro-ph/0607493. Bibcode:2006ApJ...646..505B. doi:10.1086/504701.
2. 1 2  „HD 66428 b". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-03-09.
3. 1 2 3  „HD 66428 b". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-03-09.
4. 1 2  Feng, Y. Katherina; et al. (2015). „The California Planet Survey IV: A Planet Orbiting the Giant Star HD 145934 and Updates to Seven Systems with Long-period Planets". *The Astrophysical Journal*. **800**. 22. arXiv:1501.00633. Bibcode:2015ApJ...800...22F. doi:10.1088/0004-637X/800/1/22.
5. ↑  „Planet HD 66428 b". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-03-09.
**K2-3 b** – egzoplaneta, skriejanti apie raudonąją nykštukę K2-3, esančią Liūto žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 137 šviesmečius (42 parsekus).

K2-3 b gali būti arba superžemė, arba už Neptūną mažesnė dujinė planeta; jos masė siekia 6,48 Žemės masės, o spindulys – 1,98 Žemės spindulio. K2-3 b masė nustatyta radialinių greičių metodu, o spindulys – tranzitų metodu. Planetos tankis siekia ~3,0 g/cm³; tai rodo, kad planetą gaubia beveik vien iš vandens ar vandenilio sudarytas sluoksnis, kuris sudaro 0,7 % planetos masės. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per ~10,05 paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,0775 (± 0,0039) av, o ekscentricitetas – 0,06 (± 0,06). K2-3 b temperatūra – 463 K.

Planeta atrasta tranzitų metodu, apie jos atradimą pranešta 2015 m. Be K2-3 b, šioje sistemoje dar aptiktos už ją mažesnės K2-3 c bei K2-3 d egzoplanetos.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  „Planet K2-3 b" Archyvuota kopija 2016-10-16 iš Wayback Machine projekto.. The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-10-12.
2. 1 2 3  „K2-3 b". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-10-12.
3. 1 2  „K2-3 b". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-10-12.
4. 1 2  Crossfield, Ian J. M.; et al. (2015). „A Nearby M Star with Three Transiting Super-Earths Discovered by K2". *The Astrophysical Journal*. **804** (1). 10. arXiv:1501.03798. Bibcode:2015ApJ...804...10C. doi:10.1088/0004-637X/804/1/10.
5. 1 2  Damasso, M.; et al. (2018). „Eyes on K2-3: A system of three likely sub-Neptunes characterized with HARPS-N and HARPS". *Astronomy and Astrophysics*. **615**. A69. arXiv:1802.08320. Bibcode:2018A&A...615A..69D. doi:10.1051/0004-6361/201732459.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sarysu |
| --- |
| Vieta | Azerbaidžano vėliava Azerbaidžanas |
| Plotas | 65,7 km² |
| Vidutinis gylis | 1–3 m |
| Didžiausias gylis | 6 m |
| Įteka | Agelio ežero kanalas |
| Išteka | į Kurą |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Sarysu

  |
| **Koordinatės** |  40°2′50″ š. pl. 48°10′22″ r. ilg.﻿ / ﻿40.04722°š. pl. 48.17278°r. ilg.﻿ / 40.04722; 48.17278Koordinatės: 40°2′50″ š. pl. 48°10′22″ r. ilg.﻿ / ﻿40.04722°š. pl. 48.17278°r. ilg.﻿ / 40.04722; 48.17278 |

**Sarysu** (azer. *Sarısu* 'Geltonasis ežeras') – didžiausias gėlavandenis Azerbaidžano ežeras. Telkšo Kuros-Arakso žemumoje.

Sarysu ežeras ištįsęs išilgai Kuros upės, pietryčių kryptimi, apima Imišlio ir Sabirabado rajonus. Ežero ilgis – 22 km. Plotas – 65,7 km². Plačiausia vieta – 3 km. Didžiausias gylis – 6 m. Maitinamas požeminių vandenų, lietaus ir Agelio ežero kanalu. Įteka į Kuros upę.

Šiaurinė ežero dalis atskirta magistrale nuo galimos gyventojų taršos. Pietinė dalis praeityje buvo užteršta naftos gavybos vandenų.

Ežere veisiasi paprastieji karpiai ir taranai. Žiemos metu migruojančių paukščių traukos centras.
WASP-7 b ir Jupiterio dydžių palyginimas
**WASP-7 b** (dar žymima **HD 197286 b**, **TYC 7963-01570-1 b**, **2MASS J20441022-3913309 b**) – egzoplaneta, skriejanti apie F spektrinės klasės žvaigždę WASP-7. Nuo Saulės sistemos nutolusi 532 šviesmečius.

WASP-7 b yra už Jupiterį kiek mažesnė dujinė milžinė. Planetos masė siekia 0,96 Jupiterio masės, o spindulys – 1,33 Jupiterio spindulio. Apie savo žvaigždę planeta apskrieja per 5 paras, jos orbitos spindulys – 0,0617 av, o ekscentricitetas – 0,03. Planetos pusiausvyros temperatūra – 1360 K.

Apie WASP-7 b atradimą pranešta 2008 m. Planeta aptikta tranzitų metodu. WASP-7 b yra vienintelė WASP-7 sistemoje atrasta planeta.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  WASP-7. Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-02-02.
2. 1 2  „WASP-7 b". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-02-02.
3. ↑  Hellier; et al. (2008-12-11). „WASP-7: A BRIGHT TRANSITING-EXOPLANET SYSTEM IN THE SOUTHERN HEMISPHERE". *The Astrophysical Journal Letters*. **690** (1): L89–L91. arXiv:0805.2600. Bibcode:2009ApJ...690L..89H. doi:10.1088/0004-637X/690/1/L89.
4. ↑  „Planet WASP-7 b". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-02-02.
Alpha Centauri Bb dailininko įsivaizdavimu
**Alpha Centauri Bb** – buvusi kandidatė į egzoplanetas. Manyta, kad ji skriejanti apie oranžinę nykštukę Kentauro Alfą B, esančią Kentauro žvaigždyne ir nutolusią nuo Saulės sistemos maždaug 4,37 šviesmečių.

2012 m. spalio 16 d. grupė Europos astronomų paskelbė, kad radialinio greičio metodu aptikta Žemės masės planeta, skriejanti apie Kentauro Alfą B. Sudėtingai analizei prireikė daugiau nei ketverių metų stebėjimų.

2015 m. spalį Oksfordo universiteto astronomai paskelbė mokslinį darbą, paneigiantį planetos egzistavimą. Atlikus dirbtinai sugeneruotų duomenų statistinę analizę, rezulatai buvo tapatūs gautiems išanalizavus astronominius duomenis.

Tariama planeta nepateko į gyvybei tinkamą zoną, nes skriejo labai arti savo žvaigždės (0,04 av), apskaičiuotas orbitinis periodas buvo 3,236 dienų. Tiksli planetos paviršiaus temperatūra, manyta, siekia mažiausiai 1500 K (~1200 °C). Tokia temperatūra per karšta skystam vandeniui egzistuoti, be to, viršija daugelio silikatinių uolienų lydymosi temperatūrą. Palyginimui, Veneros, karščiausios Saulės sistemos planetos, paviršiaus temperatūra siekia 735 K (462 C°).

Išnašos
-------

1. 1 2  Dumusque, X.; Pepe, F.; Lovis, C.; et al. (2012 m. spalio mėn.). „An Earth mass planet orbiting Alpha Centauri B" (PDF). *Nature*. Nuoroda tikrinta 2012-10-17. `{{cite journal}}`: Explicit use of et al. in: `|author2=` (pagalba)CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link)
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Wall, Mike (2012-10-16). „Discovery! Earth-Size Alien Planet at Alpha Centauri Is Closest Ever Seen". TechMediaNetwork. Nuoroda tikrinta 2012-10-17.
7. ↑  Rajpaul, Vinesh (19 October 2015). „Ghost in the time series: no planet for Alpha Cen B". *Monthly Notices of the Royal Astronomical Society: Letters*. **456**: L6–L10. arXiv:1510.05598. Bibcode:2016MNRAS.456L...6R. doi:10.1093/mnrasl/slv164.
Avokadų aliejus
**Avokadų aliejus** – maistinis aliejus, spaudžiamas iš amerikinės persėjos (*Persea americana*) vaisiaus (avokado).

Tai vienas iš nedaugelio valgomųjų aliejų, kurie nėra išgaunami iš sėklų. Avokadų aliejus spaudžiamas iš minkštimo, supančio vaisiaus duobutę. Po išgavimo odos priežiūros produktams skirtas aliejus paprastai išvalomas, išbalinamas ir dezodoruojamas, todėl tampa bekvapis, jo spalva būna gelsva. Tuo tarpu šaltai spaudžiamas aliejus lieka nevalytas, todėl išlaiko vaisiaus minkštimo skonį ir spalvą.

Nerafinuotas (249 °C) ir ypač rafinuotas (271 °C) aliejus pasižymi nepaprastai aukšta smilkimo temperatūra. Jame gausu mononesočiųjų riebalų rūgščių ir vitamino E. Avokadų aliejus padeda geriau įsisavinti karotinoidus ir kitas maistines medžiagas.

Avokadų aliejus naudojamas tiek kaip ingredientas įvairiuose valgiuose, tiek kaip ir kepimo aliejus. Dėl greitai įsigeriančių drėkinamųjų ir odą stiprinančių savybių jis taip pat naudojamas kosmetikoje, kaip kad įvairiuose odos priežiūros produktuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Easy Avocado Oil Uses for Natural Skincare and Healthy Cooking". OilyOily. Nuoroda tikrinta 2013-09-07.
2. ↑  „What is unrefined, extra virgin cold-pressed avocado oil?". American Oil Chemists' Society. 2010-04. Nuoroda tikrinta 2013-07-13. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
3. ↑  „Cooking Oil Smoke Points". *Collected Info*. Good Eats Fan Page. 2010-08-27. Suarchyvuotas originalas 2016-03-03. Nuoroda tikrinta 2013-09-07.
4. ↑  Unlu, Nuray Z.; Bohn, Torsten; Clinton, Steven K.; Schwartz, Steven J. (2005-03-01). „Carotenoid Absorption from Salad and Salsa by Humans Is Enhanced by the Addition of Avocado or Avocado Oil". *Journal of Nutrition*. The American Society for Nutritional Sciences. **135** (3): 431–436.`{{cite journal}}`: CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link)
5. ↑  „Why Is Avocado Oil Good For The Skin?". Livestrong Foundation. 2011-03-31. Nuoroda tikrinta 2013-07-13.
*Kitos reikšmės – Santjagas (reikšmės).*

| Santjagasisp. *Santiago de Chile* |
| --- |
|              |
| *Santjago panorama iš Andų pusės* |
|  |
| 

SantjagasSantjagas

33°26′16″ p. pl. 70°39′1″ v. ilg.﻿ / ﻿33.43778°š. pl. 70.65028°r. ilg.﻿ / 33.43778; 70.65028﻿ (Santjagas)Koordinatės: 33°26′16″ p. pl. 70°39′1″ v. ilg.﻿ / ﻿33.43778°š. pl. 70.65028°r. ilg.﻿ / 33.43778; 70.65028﻿ (Santjagas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
| **Regionas** | Santjago metropolinis regionas |
| **Provincija** | Santjago provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1541 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 5 220 161  |
| **Plotas** | 651,5 km² |
| **Tankumas** (2017) | 8 013 žm./km² |
| **Altitudė** | 520 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Santjagas |

**Santjagas** (arba ***Čilės Santjagas***) – miestas vidurio Čilėje, šalies sostinė ir didžiausias miestas. Išsidėstęs prie Mapočo (*Mapocho*) upės, apie 520 m virš jūros lygio, aliuvinėje lygumoje į vakarus nuo Andų kalnų. Pagrindinis verslo, prekybos, transporto ir kultūros centras šalyje. Pramonės šakos: maisto, tekstilės, metalo, medienos, aprangos, chemijos. Taip pat ekonomiškai svarbios vyriausybės iniciatyvos ir turizmas. Yra tarptautinis oro uostas.

1738 m. čia įkurtas Čilės universitetas (kaip Karališkasis Šv. Pilypo universitetas), 1888 m. – Čilės popiežiškasis katalikų universitetas, 1947 m. – Čilės Santjago universitetas; 1817 m. – Generolo Bernardo O’Higinso karo mokykla. Santjage yra valstybinis archyvas, kongreso rūmai, nacionalinė biblioteka ir stadionas. Muziejai: nacionalinis istorijos (taip pat su ikikolumbinės eros eksponatais), nacionalinis dailės menų, šiuolaikinio meno, Amerikos žmonių meno (taip pat su etniniais čiliečių eksponatais), nacionalinis gamtos istorijos, S. Aljendės solidarumo (šiuolaikinio meno kūriniai). Taip pat yra zoologijos sodas, XVI a. katedra, prezidento rūmai (XIX a. pradžia).

Istorija
--------

Miestas buvo įkurtas 1541 m. ispanų konkistadoro Pedro de Valdivia. 1647 m. Santjagą sunaikino žemės drebėjimas. Po karo dėl nepriklausomybės nuo Ispanijos, 1818 m. miestas tapo Čilės sostine.

Sportas
-------

Mieste 1962 m. vyko VII pasaulio futbolo čempionatas.

Šaltiniai
---------

1. CHILE: Región Metropolitana de Santiago, *citypopulation.de*
2. ↑  CHILE: Región Metropolitana de Santiago, *citypopulation.de*
3. CHILE: Región Metropolitana de Santiago, *citypopulation.de*
4. ↑  CHILE: Región Metropolitana de Santiago, *citypopulation.de*
5. ↑  „Santiago". *Britannica Encyclopedia* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-08-05.
6. ↑  „Santiago". *World Encyclopedia* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-08-05.
7. ↑  „World Cup 1962". *Football History* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-08-05.
| **Maihuenia patagonica** |
| --- |
| Patagoninė spurguolė (*Maihuenia patagonica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Gvazdikažiedžiai  *( Caryophyllidae)* |
| Šeima: | Kaktusiniai  *( Cactaceae)* |
| Gentis: | Spurguolė  *( Maihuenia)* |
| Rūšis: | Patagoninė spurguolė  *( Maihuenia patagonica)* |

 |

**Patagoninė spurguolė** (*Maihuenia patagonica*) – kaktusų (*Cactaceae*) rūšis, paplitusi Pietų Amerikoje. Auga pietų Čilės ir Argentinos Patagonijos pusdykumėse, sausose stepėse, subalpinėse pievose.

Tai šakotas, tankiomis pagalvėlėmis augantis kaktusas. Užauga iki 30 cm aukščio, turi vieną ilgą liemeninę šaknį. Lapai žali, cilindriški, smailiaviršūniai, iki 8 cm ilgio ir 1,2 cm pločio. Rakiai sidabriškai balti, pilki, gelsvi, rausvi arba rusvi iki 7,5 cm ilgio. Žiedai pavieniai, balti arba balkšvai rausvi, iki 5,5 c, skersmens. Sužydi vėlyvą pavasarį arba vasarą.

Patagoninė spurguolė kaip dekoratyvinis augalas auginamas vazonuose, alpinariumuose.

Žiedai
Pietų Amerikoje augalas vadinamas *chupasangre* („kraujalakiu"), *siempreverde* („visžaliu"), *yerba del guanaco* („guanako žole").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valstybinės lietuvių kalbos komisijos 2007 m. birželio 5 d. rekomendacija Nr. R-1 (l-11) „Dėl kai kurių augalų rūšių, įrašytų į Nykstančių laukinės faunos ir floros rūšių tarptautinės prekybos konvenciją, lietuviškų pavadinimų"
2. ↑  Maihuenia patagonica (Spiny Green Blanket), *worldofsucculents.com*
Fontanas „Jūratė ir Kastytis" Palangoje
**Jūratė** – literatūrinė veikėja, įvardijama esanti jūrų deivė, vyriausioji iš visų undinių.

Nors ir labai populiari yra legenda apie Jūratės ir Kastyčio meilę, tikėtina, kad ji atsirado dėl romantinės literatūros ir Maironio poemos įtakos, ir jos autentiškumas neaiškus. Tą patvirtina ir Norbertas Vėlius, kuris pastebi, kad undinės lietuvių tautosakoje itin retos.

Pirmasis pasakojimą apie Jūratę ir Kastytį išleido Adomas Jucevičius 1842 m. knygoje „Žemaitijos atsiminimai".

Minima, kad žydrose Baltijos jūros gelmėse stovėjo puikūs Jūratės rūmai. Rūmų sienos buvo iš gryno baltojo gintaro, slenksčiai iš aukso, stogas iš žuvų žvynų, viskas tyriausiais deimantais puošta.

Veneroje deivės garbei pavadintos Jūratės kalvos.

Pagal dievybę sukurtas dažnas lietuviškas vardas Jūratė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dievas. Mitologijos enciklopedija, 2 tomas. – Vilnius: Vaga. 1999. 281 p.
2. ↑  Palangos gintaro muziejus (2013-01-18). „Legenda apie Jūratės ir Kastyčio meilę". Suarchyvuota iš originalo 2012-08-14. Nuoroda tikrinta 2015-05-21.

Nuorodos
--------

* „Jūratė ir Kastytis" (Kostas Ostrauskas) PDF formatu
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| Vinja del Maras*Viña del Mar* |
| --- |
|              |
| *Vinja del Maras* |
|  |
| 

Vinja del MarasVinja del Maras

33°0′0″ p. pl. 71°31′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.00000°š. pl. 71.51667°r. ilg.﻿ / 33.00000; 71.51667﻿ (Vinja del Maras)Koordinatės: 33°0′0″ p. pl. 71°31′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.00000°š. pl. 71.51667°r. ilg.﻿ / 33.00000; 71.51667﻿ (Vinja del Maras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
| **Regionas** | Valparaiso regionas Valparaiso regionas |
| **Provincija** | Valparaiso provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1878 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 334 248  |
| **Plotas** | 120,5 km² |
| **Tankumas** (2017) | 2 774 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Vinja del Maras |

**Vinja del Maras** (isp. *Viña del Mar*, 'jūros vynuogynas') – miestas centrinėje Čilėje, Valparaiso regione, Valparaiso aglomeracijoje, prie Ramiojo vandenyno. Vinja del Maras – turistinis ir pramoginis Čilės centras. Miestas pasižymi kokybiškais smėlio paplūdimiais (*Reñaca, Las Salinas, Miramar*). Čia gausu kazino, lošimų namų, naktinių klubų, sporto centrų, parkų, poilsio namų; vyksta kasmetinis tarptautinis Vinja del Maro muzikos festivalis. Yra Adolfo Ibáñez, Vinja del Maro universitetai, kai kurie Valparaiso universitetų fakultetai.

Istorija
--------

Vinja del Maras vystėsi kaip Valparaiso dalis, tačiau 1878 m. inauguruotas kaip naujas miestas. 1873 m. įkurtas cukraus fabrikas ir 1917 m. karinio laivyno personalo gyvenvietė prisidėjo prie spartaus miesto augimo. XX a. pirmoje pusėje pradėjo steigtis viešbučiai, kazino, vasaros rezidencijos ir Vinja del Maras tapo turistiniu centru.

Sportas
-------

Mieste 1962 m. vyko VII pasaulio futbolo čempionatas.

Šaltiniai
---------

1. CHILE: Valparaíso, *citypopulation.de*
2. ↑  CHILE: Valparaíso, *citypopulation.de*
3. CHILE: Valparaíso, *citypopulation.de*
4. ↑  CHILE: Valparaíso, *citypopulation.de*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Atabado ežeras |
| --- |
| Atabado ežerasAtabado ežerasAtabado ežeras |
| Vieta | Pakistano vėliava Pakistanas |
| Kilmė | užtvenktinis |
| Didžiausias gylis | 109 m |
| Įteka | Hunza |
| Išteka | Hunza |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Atabado ežeras

  |
| **Koordinatės** |  36°19′15.23″ š. pl. 74°52′3.74″ r. ilg.﻿ / ﻿36.3208972°š. pl. 74.8677056°r. ilg.﻿ / 36.3208972; 74.8677056Koordinatės: 36°19′15.23″ š. pl. 74°52′3.74″ r. ilg.﻿ / ﻿36.3208972°š. pl. 74.8677056°r. ilg.﻿ / 36.3208972; 74.8677056 |
|  |
|  Vikiteka | Atabado ežeras |

**Atabado ežeras** (urd. عطا آباد جھیل = *`Aṭā Ābād jhīl*) – užtvenktinis ežeras šiaurės Pakistane, Gilgite-Baltistane, Karakorumo kalnuose esančiame Hunzos slėnyje. Susidarė 2010 m. sausį, ties Atabado kaimu (14 km priešsroviui nuo Karymabado) nuošliaužai užtvenkus Hunzos upę.

2010 m. sausio 4 d. nusiritusi nuošliauža nusinešė 12 žmonių gyvybes ir užtvenkė upę. Šios lygis pradėjo sparčiai kilti, dėl to 25 tūkst. aukščiau priešsroviui įsikūrusių gyventojų turėjo apleisti savo namus (užlietas Šiškatas, nukentėjo Gulmitas). Buvo užneštas ir Karakorumo plentas. Susidarė 21 km ilgio ir 109 m gylio Atabado ežeras. 2010 m. birželį per susidariusią patvanką ėmė lietis vanduo. Žemiau ežero likęs slėnis yra užtvindymo pavojuje. Užtvindžius Karakorumo plentą, automobiliai per ežerą buvo keliami keltu, bet 2015 m. atidarytas ežerą aplenkiantis tunelis.

* Ties GulmituTies Gulmitu
* Valtys ežereValtys ežere
* NuošliaužaNuošliauža
* Palydovinė nuotrauka (2011 m.)Palydovinė nuotrauka (2011 m.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| San Chuan Bautista*San Juan Bautista* |
| --- |
| *Miestelio vaizdas nuo jūros* |
|  |
| 

San Chuan BautistaSan Chuan Bautista

33°38′0″ p. pl. 78°50′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.63333°š. pl. 78.83333°r. ilg.﻿ / 33.63333; 78.83333﻿ (San Chuan Bautista (Čilė))Koordinatės: 33°38′0″ p. pl. 78°50′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.63333°š. pl. 78.83333°r. ilg.﻿ / 33.63333; 78.83333﻿ (San Chuan Bautista (Čilė)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
| **Regionas** | Valparaiso regionas Valparaiso regionas |
| **Provincija** | Valparaiso provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1877 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 839  |
| **Plotas** | 1,21 km² |
| **Tankumas** (2017) | 693 žm./km² |

**San Chuan Bautista** (isp. *San Juan Bautista*) – miestelis Čilėje, Valparaiso regione, svarbiausia Chuano Fernandeso salų gyvenvietė. Įsikūręs Robinzono Kruzo saloje, prie Kamberlando įlankos, kurios pakrantė vienintelė tinkama prisišvartavimui visoje saloje. Verčiamasi daugiausia langustų žvejyba. Veikia mokykla, yra internetas, televizija.

Miestą dukart į mėnesį aplanko laivas iš Čilės, tačiau dėl riboto vietų skaičiaus užsakymai daromi iš anksto. Kelionė trunka 24-36 valandas priklausomai nuo oro sąlygų. Salos pietvakariniame gale, kur yra lygaus paviršiaus, yra mažas lėktuvų pakilimo takas. Ten gali nusileisti tik maži (iki 7 vietų) lėktuvai, kurie iš Čilės atskrenda per 2,5 valandos. Pakilimo taką ir miestelį jungia labai vingiuotas kalnų keliukas arba galima plaukti mažu keltu.

Istorija
--------

San Chuan Bautista įkurta 1877 m. pradžioje čia buvo kalinių tremties vieta bei ruonių medžiotojų stotis. 2010 m. miestelis nukentėjo nuo cunamio.

Šaltiniai
---------

1. CHILE: Valparaíso, *citypopulation.de*
2. ↑  CHILE: Valparaíso, *citypopulation.de*
3. CHILE: Valparaíso, *citypopulation.de*
4. ↑  CHILE: Valparaíso, *citypopulation.de*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Gurudongmaro ežeras |
| --- |
| Gurudongmaro ežeras ir HimalajaiGurudongmaro ežeras ir HimalajaiGurudongmaro ežeras ir Himalajai |
| Vieta | Indijos vėliava Indija (Sikimas) |
| Plotas | 1,18 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,34 km |
| Išteka | Jumču |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Gurudongmaro ežeras

  |
| **Koordinatės** |  28°1′12″ š. pl. 88°42′36″ r. ilg.﻿ / ﻿28.02000°š. pl. 88.71000°r. ilg.﻿ / 28.02000; 88.71000Koordinatės: 28°1′12″ š. pl. 88°42′36″ r. ilg.﻿ / ﻿28.02000°š. pl. 88.71000°r. ilg.﻿ / 28.02000; 88.71000 |
|  |
|  Vikiteka | Gurudongmaro ežeras |

**Gurudongmaro ežeras** (hind. गुरूडोंगमर, IAST: *Guruḍõgmar*) – aukštikalnių ežeras šiaurės Indijoje, Sikime, Himalajų kalnuose. Telkšo 5400 m aukštyje ir yra vienas aukščiausių pasaulio ežerų. Esti 190 km nuo Gantoko, 5 km nuo Tibeto (KLR) sienos. Ežeras 5,3 km ilgio, maitinamas Kančendžangos ledynų. Žiemą užšąla. Iš Gurudongmaro išteka upelis, susiliejantis su Tystos ištaka, tekančia iš Čholamo (Co Lamo) ežero.

Gurudongmaras laikomas šventu budistų ir sikhų. Pasak budistų legendos, prie ežero lankęsis guru Padmasambhava. Vietos žmonių prašymu jis padaręs, kad dalis ežero neužšaltų ir iš jo būtų galima pasemti švento vandens. Panaši ir sikhų legenda, kad ežero vandenį palaiminęs iš Tibeto keliavęs guru Nanakas. Tarp sikhų ir budistų kilo nesutarimai, kai 1998 m. sikhai Gurudongmaro pakrantėje pastatė gurudvarą.
| **Crichtonsaurus** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Sauropsida)* |
| Būrys: | Paukščiadubeniai dinozaurai  *( Ornithischia)* |
| Pobūris: | *Thyreophora*  *( Thyreophora)* |
| Infrabūrys: | *Ankylosauria*  *( Ankylosauria)* |
| Gentis: | *Crichtonsaurus*  *( Crichtonsaurus)* |

 |
| **Rūšys** |
| * *C. bohlini* (2002, Dong)
* *C. benxiensis* (2007, Lü ir kt.)
 |

***Crichtonsaurus*** – dinozaurų gentis, pavadinta garsaus rašytojo Michael Crichton, parašiusio mokslinės fantastikos romaną „Juros periodo parkas", vardu. *Crichtonsaurus* buvo *Thyreophora* (šarvuotasis dinozauras) iš paukščiadubenių dinozaurų būrio, gyveno vėlyvajame Kreidos periode. *Crichtonsaurus bohlini* rūšies fosilijas 2002 m. Beipiao mieste, Kinijos Liaoningo provincijoje, atrado ir aprašė Dong Zhiming. Antros rūšies, *Crichtonsaurus benxiensis*, kaukolę ir dalį skeleto 2007 m. vėlyvojo Kreidos periodo uolienose toje pačioje teritorijoje atrado Lü Junchang su kolegomis.

Išvaizda
--------

*Crichtonsaurus* buvo vidutinio dydžio dinozauras, ilgis siekė 3 metrus. Apatinis žandikaulis – plonas ir be išorinių ornamentų. Dantys maži, tipiškos ankilozaurų formos.

Vardas
------

Kinijos mokslų akademijos Stuburinių gyvūnų paleontologijos ir paleoantropologijos instituto mokslininkai *Crichtonsaurus bohlini* pavadino rašytojo Michael Crichton ir švedų paleontologo Birger Bohlin garbei. M. Crichton buvo gerai parduodamų romanų „Juros periodo parkas", „Dingęs pasaulis", „Andromedos štamas" ir kt. autorius. Tuo tarpu B. Bohlin žinomas ne tik už savo indėlį darbuose apie dinozaurus ir kitus priešistorinius gyvūnus: jis buvo grupės, nustačiusios Pekino žmogaus (*Homo erectus pekinensis*) egzistavimą, narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lü Junchang; Ji Qiang; Gao Yubo; and Li Zhixin (2007). „A new species of the ankylosaurid dinosaur *Crichtonsaurus* (Ankylosauridae:Ankylosauria) from the Cretaceous of Liaoning Province, China". *Acta Geologica Sinica (English edition)*. **81** (6): 883–897.`{{cite journal}}`: CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link)
2. ↑  Archives of the DINOSAUR, Mailing List: Crichtonsaurus Archyvuota kopija 2013-11-01 iš Wayback Machine projekto.. Nuoroda tikrinta 2009-01-25.
3. ↑  Oficialus Michael Crichton tinklalapis Archyvuota kopija 2009-02-24 iš Wayback Machine projekto.. Nuoroda tikrinta 2009-01-25.
Robert Hooke
**Robertas Hukas** (*Robert Hooke*, 1635 m. liepos 18 d. *Freshwater* miestelyje, Anglija – 1703 m. kovo 3 d.) – anglų gamtos tyrinėtojas, garsėjęs savo universalumu.

Biografija
----------

Gimė 1635 m. Anglijos Frešvoterio miestelyje. Jo tėvas vadovavo vienai to miestelio bažnyčių, tad Robertas, kaip ir jo trys broliai, kurie visi buvo pastoriais, tikėjosi gauti reikiamą išsilavinimą ir prisijungti prie tėvo. Tačiau nuo pat vaikystės Robertą kamavo nuolat pasikartojantys galvos skausmai, tad tėvas, baimindamasis, kad jis nesugebės įgyti reikiamo išsilavinimo, nusprendė leisti Robertui pačiam pasirinkti gyvenimo kelią.

Nuo 13 metų mokėsi Vestminsterio mokykloje. 1653 m. gavo vietą Oksfordo bažnyčios chore, kur sutiko chemiką ir fiziką Robertą Boilį, kuris jam pasiūlė tapti jo asistentu.

1660 m. eksperimentais nustatė, bet tik 1676 m. paskelbė savo Huko dėsnį: „koks ištįsimas, tokia jėga" (nors ir sąvokos kaip įtempiai ar deformacijos R. Hukui dar nebuvo žinomos).

1662 m. R. Hukas gavo eksperimentų kuratoriaus vietą naujai įkurtoje Karališkoje draugijoje, kur buvo atsakingas už eksperimentų rengimą jos susitikimų metu.

1665 m. išleido knygą „Mikrografija", kurioje pateikė keleto mikroskopinių ir teleskopinių stebėjimų rezultatus bei keletą originalių biologinių pastebėjimų. Pirmasis pavartojo biologinį terminą *ląstelė* (angl. *cell*), nes stebint augalo ląsteles jos jam pasirodė panašios į vienuolyno celes. R. Hukas dažnai siejamas su ląstelės atradimu, tačiau tuo abejoti verčia pernelyg didelis jo mikroskopo paprastumas.

Tais pačiais 1665 m. R. Hukas užėmė geometrijos profesoriaus postą Grešamo koledže, taip pat buvo Kristoferio Reno asistentu padedant atstatyti Londono miestą po didžiojo gaisro 1666 m.

Mirė Londone, 1703 m. Per savo gyvenimą buvo sukaupęs milžinišką sumą pinigų, kurie po jo mirties rasti jo kambaryje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Hooke Robert (Robertas Hukas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 648-649 psl.
2. ↑  „Medžiagų mechanikos istorijos apybraižos". Suarchyvuota iš originalo 2014-11-27. Nuoroda tikrinta 2014-11-27.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Robert Hooke** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Toba (reikšmės).*
Koordinatės: 2°37′ š. pl. 98°49′ r. ilg.﻿ / ﻿2.617°š. pl. 98.817°r. ilg.﻿ / 2.617; 98.817

| Toba |
| --- |
| Tobos ežero pakrantėTobos ežero pakrantėTobos ežero pakrantė |
| Vieta | Indonezijos vėliava Indonezija(Sumatra) |
| Plotas | 1940 km² |
| Kilmė | vulkaninė |
| Didžiausias gylis | 529 m |
| Tūris | 240 km³ |
| Išteka | Asahanas |
|  |
|  Vikiteka | Toba |

**Tobos ežeras** (indonez. *Danau Toba*) – kalderinis ežeras Indonezijoje, Sumatros saloje, šiaurinėje Barisano kalnų dalyje, Šiaurės Sumatros provincijoje. Ilgis apie 100 km, plotis apie 34 km. Iškilęs į 911 m aukštį virš jūros lygio. Tai didžiausias vulkaninės kilmės ežeras pasaulyje.

Palydovinė nuotrauka
Šis ežeras susiformavo milžiniško senovinio Tobos ugnikalnio kalderoje (išsiveržė prieš 75 tūkst. metų). Toba buvo labai galingas superugnikalnis, ir jo išsiveržimas smarkiai pakeitė Žemės klimatą. Išsiveržimas buvo pats galingiausias per paskutiniuosius 25 milijonus metų. Nors būdamas Indonezijoje, ugnikalnis visą dabartinę Indiją padengė apie 15 cm pelenų sluoksniu (kai kur šis sluoksnis siekia iki 6 metrų). Ugnikalnis turėjo išmesti daug sieros, kylant rūgščiojo lietaus liūtims. Iš viso buvo išmesta apie 2800 km³ medžiagos – tūkstančius kartų daugiau nei net ir galingo įprastinio ugnikalnio išsiveržimo metu. Iš jų 800 km³ buvo vėjo į vakarų pusę nupūsti pelenai.

Manoma, kad Toba galėjo sukelti klimato atšalimą ir ledynmečių pradžią. Išsiveržimas sutampa su archeogenetikų numanomu žymiu žmonių skaičiaus sumažėjimu maždaug tuo pačiu metu (pagal kai kurias teorijas visame pasaulyje bebuvo likę ne daugiau kaip tūkstantis žmonių).

Tobos ežere yra 640 km² ploto Samosiro sala. Aplink ežerą gyvena batakų tautos žmonės.

Šaltiniai
---------
| **Justas Džiugelis** |
| --- |
|  |
| Justas Džiugelis (2020) |
| Gimė | 1987 m. liepos 11 d. (36 metai)Lindiniškės, Vilniaus rajonas |
|  |
| Veikla | IT įrangos didmeninė prekyba |
| Pareigos | direktorius |
| Partija | nepartinis |

**Justas Džiugelis** (g. 1987 m. liepos 11 d. Lindiniškėse, Vilniaus rajone) – verslininkas.

Biografija
----------

Vaikystė prabėgo netoli Vilniaus esančiame Lindiniškių kaime. J. Džiugelis nuo mažens nevaldo savo kūno. Jo negalią tėvai pastebėjo dar kūdikystėje, kai berniukui tebuvo 3 mėnesiai. Jam – įgimta raumenų atrofija, paklūsta vien plaštakos.

1994 m. pradėjo mokytis Vilniaus Tuskulėnų vidurinėje mokykloje. 2005–2007 m. nuotoliniu būdu mokėsi Ozo vidurinėje mokykloje ir ją baigė. 2009 m. pagal ištęstinę studijų formą Tarptautinės teisės ir verslo aukštosios mokyklos Vadybos ir teisės fakultete studijavo finansus.

2006–2007 m. dirbo Valakupių reabilitacijos centre kompiuterinio raštingumo ir internetinių puslapių kūrimo programos mokytoju.

2006 m. įsteigė telekomunikacijos priemonių mažmeninės prekybos ir remonto paslaugų įmonę. Nuo 2009 m. – IT įrangos didmeninę prekybą plėtojančios bendrovės ETS LT savininkas ir vadovas. 2014 m. įsteigė VšĮ „Baltijos ugdymo centras".

2016–2020 m. ir 2020–2024 m. Seimo narys.

Šaulių sąjungos narys.

Pomėgiai: žvejyba, menai, kelionės ir technologijos.

Kontraversijos ir korupcija
---------------------------

2024 m. vasario 29 d,. po kaltinimų korupcija, pranešė, kad traukiasi iš konservatorių frakcijos Seime ir stabdo narystę Tėvynės sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų (TS-LKD) partijoje. Klausimai dėl J. Džiugelio parlamentinių lėšų panaudojimo kilo paaiškėjus, kad konservatorius per trejus metus Seimo nario veiklos ataskaitos rengimui išleido daugiau kaip 23 tūkst. eurų. Lobistas, bei buvęs Justo Džiugelio konsultantas Mindaugas Ardišauskas atmeta kaltinimus, esą jis Seimo nariui išrašinėjo fiktyvias sąskaitas faktūras.  Justas Džiugelis taip pat visiškai nesutinka ir su viešoje erdvėje reiškiama kritika, esą J. Džiugelis yra pasiūlęs azartinių lošimų bendrovėms palankius įstatyminius pakeitimus. Klausimus netrukus spręs Etikos ir procedūrų komisija, VTEK ir prokuratūra.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Negalia ir milijoninis verslas pakreipė vilnietį neįprastu keliu Archyvuota kopija 2016-11-13 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2 3 4  „DŽIUGELIS JUSTAS" Archyvuota kopija 2022-01-23 iš Wayback Machine projekto.. Kas yra kas Lietuvoje 2018.
3. ↑  Justas Džiugelis. Negalia – man ne kliūtis įgyvendinti savo idėjas ir padėti kitiems
4. ↑  „Džiugelis traukiasi iš frakcijos, suspenduoja narystę TS-LKD". delfi.lt. 2024-02-29. Nuoroda tikrinta 2024-02-29.
5. ↑

Nuorodos
--------

* J. Džiugelio biografija (*vrk.lt*)
* Seimo naujokas Justas Džiugelis įeis į istoriją ir privers pertvarkyti Seimą
* Naujas kūno nevaldančio Justo Džiugelio iššūkis – kelionė aplink Lietuvą