recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Sisako–Moslavinos apskritiskroat. *Sisačko-moslavačka županija* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kroatijos vėliava Kroatija |
| **Administracinis centras** | Sisakas |
| **Gubernatorius** | Ivo Žinić |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 172 977 |
| **Plotas** | 4 463 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 39 žm./km² |
| **Teritorijos kodas** | 044 |
|  |
| **Tinklalapis** | www.smz.hr |

**Sisako–Moslavinos apskritis** (kroat. *Sisačko-moslavačka županija*) – apskritis pietvakarių Slavonijoje, rytų centrinėje Kroatijoje. Pavadinta pagal Sisako miestą bei *Moslavinos* regioną. 2011 m. duomenimis, apskrityje gyveno 172 977 gyventojai. Apskritis vakaruose ribojasi su Karlovacu, šiaurėje su Zagrebo apskritimi, šiaurės rytuose su Bjelovaru–Bilogoru, Požega–Slavonija ir rytuose su Brodu–Posavina. Pietuose turi pasienio ruožą su Bosnija ir Hercegovina. Sisako–Moslavinos apskritis skirstoma į šešis miestus ir trylika gyvenviečių. Apskrities miestai: Sisakas, Glina, Hrvatska Kostajnica, Kutina, Novska, Petrinia.

Pramonė
-------

Sisake yra didžiausia metalurgijos gamykla šalyje (išlaikoma Zagrebo universiteto, metalurgijos fakulteto), taip pat yra naftos perdirbimo gamykla.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RKroatijos apskritys |
| --- |
|  |
| 
Bjelovaras–Bilogora · Brodas–Posavina · Dubrovnikas–Neretva · Istrija · Karlovacas · Koprivnica–Križevcai · Krapina–Zagorjė · Lika–Senis · Medžimurjė · Osijekas–Barania · Požega–Slavonija · Primorjė–Kalnų Kotaras · Sisakas–Moslavina · Splitas–Dalmatija · Šibenikas–Kninas · Varaždinas · Virovitica–Podravina · Vukovaras–Srijemas · Zadaras · Zagrebo apskritis · Zagrebo miestas | Kroatija |

 |
Tiesės žymėjimas brėžiniuose
Tiesė, pustiesė ir atkarpa
Tiesinių funkcijų grafikų pavyzdžiai
**Tiesė** – euklidinėje geometrijoje tiesė – begalinio ilgio ir plonumo linija su tokiomis savybėmis: uždėjus ant tiesės bet kurioje vietoje du taškus tarp jų esanti tiesės atkarpa bus arčiausias atstumas tarp šių taškų.

Tiesė yra pirmos eilės kreivė, n – matėje erdvėje aprašoma lygčių sistema:

{\displaystyle \sum \_{i=1}^{n}c\_{ij}x\_{i}=C\quad \forall j\subseteq \left\{1,...n-1\right\}}.
Tiesė plokštumoje aprašoma lygtimi
{\displaystyle ax+by=c} (kai kurias tieses galima išreikšti ir funkcine priklausomybe {\displaystyle y=kx+b}).
Trimatėje erdvėje tiesę galima išreikšti kaip dviejų nelygiagrečių plokštumų lygčių sistemą.

Taip pat n – matėje erdvėje tiesę galima išreikšti parametrinių lygčių sistema:

{\displaystyle x\_{i}=a\_{i}+tb\_{i},\quad \forall i\subseteq \left\{1,...n\right\}}.

Istorija
--------

Tiesė kartu su apskritimu yra viena iš seniausių geometrinių figūrų. Senovės geometrai šiais dvi kreives laikė tobulomis, todėl joms braižyti naudojo tik liniuotę ir skriestuvą. Euklidas tiesę apibūdino kaip „ilgį be pločio" ir „vienodą su tais pačiais taškais".

Apibrėžimas
-----------

Tiesė yra taškų rinkinys, kuriame atstumas tarp bet kurių dviejų taškų yra trumpiausias.

Tiesės erdvėje
--------------

Tiesės erdvėje gali būti lygiagrečios, susikertančios ir prasilenkiančios. Tiesės laikomos prasilenkiančiomis, jeigu viena tiesė yra plokštumoje, o kita tiesė kerta tą plokštumą taške, kuris nepriklauso pirmajai tiesei.

Etimologija
-----------

Žodį *tiesė* į lietuvių kalbos vartoseną įvedė kalbininkas Jonas Jablonskis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Faber, Richard L. (1983), *Foundations of Euclidean and Non-Euclidean Geometry*, Marcel Dekker, ISBN 0-8247-1748-1
2. ↑  Vaidotas Mockus. Geometrijos žinynas moksleiviams. – Šiauliai: Šiaulių pedagoginis institutas, 1996. – 113 p. ISBN 9986-38-010-3

Nuorodos
--------

* Eric W. Weisstein, Line, MathWorld. **(**angl.**)**
| Santa Ana*Santa Ana* |
| --- |
|        |
| *Santa Anos centras* |
|  |
| 

Santa AnaSanta Ana

33°44′0″ š. pl. 117°52′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.73333°š. pl. 117.86667°r. ilg.﻿ / 33.73333; 117.86667﻿ (Santa Ana (JAV))Koordinatės: 33°44′0″ š. pl. 117°52′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.73333°š. pl. 117.86667°r. ilg.﻿ / 33.73333; 117.86667﻿ (Santa Ana (JAV)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-8)------ vasaros: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Kalifornija Kalifornija |
| **Apygarda** | Orindžo apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1869 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 310 555  |
| **Plotas** | 70,8 km² |
| **Tankumas** (2020) | 4 386 žm./km² |
| **Altitudė** | 35 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Santa Ana |

**Santa Ana** (angl. ir isp. *Santa Ana*) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, pietvakarių Kalifornijoje, į pietryčius nuo Los Andželo (priklauso jo aglomeracijai), Santa Anos kalnų pašlaitėse, prie Santa Anos upės. Orindžo apygardos administracinis centras. Plentų mazgas (į Los Andželą, Orindžą, Koroną, Long Bičą, San Diegą). Elektronikos, elektros ir branduolinės energetikos, aviacijos, kosmoso įrenginių, žemės ūkio mašinų, sporto inventoriaus gamyba, turizmas.

Veikia Kalifornijos pakrantės universitetas (įkurtas 1973 m.), kitos aukštosios mokyklos, „Discovery" mokslinių tyrimų centras, Ramiojo vandenyno pakrantės istorijos, Bauerso kultūros meno ir kiti muziejai, teatrai, parkai, zoologijos sodas.

2020 m. 76,7 % miesto gyventojų buvo lotynoamerikiečiai, 12,3 % – azijiečiai, 8,5 % – baltieji.

Istorija
--------

1769 m. vietovę ištyrinėjo ispanų konkistadoras Gasparas de Portola, o 1801 m. žemės suteiktos Chuanui de Grichalvai, kad plėtotų gyvulininkystę. 1869 m. iš Grichalvos palikuonių dalį žemių nusipirko Viljamas H. Spardžonas (*William H. Spurgeon*) ir įsteigė Santa Anos gyvenvietę. 1878 m. ją su Los Andželu sujungė geležinkelis, imtas plėtoti žemės ūkis. 1886 m. suteiktos miesto teisės, nuo 1889 m. – apygardos centras. Po II pasaulinio karo nutiesus greitkelius ir įsteigus karines bazes, miestas pradėjo sparčiai augti.

Šaltiniai
---------

1. SANTA ANA: in Orange (California)
2. ↑  SANTA ANA: in Orange (California)
3. SANTA ANA: in Orange (California)
4. ↑  SANTA ANA: in Orange (California)
5. ↑  *Santa Ana*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
6. ↑
7. ↑  *Santa Ana // California, United States*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
| Irako–Kuveito karas |
| --- |
| Persijos įlankos karas |
| Irakas (žalia) ir Kuveitas (oranžinė) |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1990 m. rugpjūčio 2 d.– 1991 m. vasario 26 d. |
| Vieta | Kuveitas |
| Rezultatas | Strateginė Irako pergalė, Kuveito okupacija sukėlė Persijos įlankos karą |

 |
| Priešininkai |
| Irako vėliava Irakas | Kuveito vėliava Kuveitas |
| Vadai |
| Irakas Saddam Hussein | Kuveitas Jaber III |
| Pajėgos |
| 88 000 | 16 000 |
| Aukos |
| >37 lėktuvai prarasti, kiti nežinomi | 20 lėktuvų prarasta, >600 tapo karo belaisviais, kiti nežinomi |

**Irako invazija į Kuveitą** arba **Irako–Kuveito karas** – konfliktas tarp Kuveito ir Irako, kuris sukėlė 7 mėnesių Kuveito okupaciją ir karinį JAV vadovaujamų pajėgų įsikišimą.

1990 m. Irakas apkaltino Kuveitą vagiant naftą per nuožulnų gręžimą, bet kai kurie Irako šaltiniai teigia, kad Sadamas Huseinas nusprendė įsiveržti į Kuveitą likus tik keliems mėnesiams iki karo pradžios ir nurodo, kad režimas jautė griežtą laiko limitą.

Eiga
----

Karas prasidėjo 1990 m. rugpjūčio 2 d. kai Irako armija kirto Kuveito sieną ir pradėjo Kuveito miestų užėmimą. Paskelbta valstybės aneksija, jos valdžia pasislėpė Saudo Arabijoje. Irakiečių armija sunaikino Kuveito laivyną ir raketų paleidimo vietas. 1990 m. rugpjūčio 8 d. Irako parlamentas paskelbė Kuveitą savo provincija. 

Irako vadovas Sadamas Huseinas pasiteisino tuo, kad Kuveitas iš pasienio vagia Irako naftą. JTO saugumo taryba uždėjo embargą prekybai su Iraku, drausdama iš Irako importuoti naftą ir paskelbė agresiją neteisėta.

Vadovaujama JAV atsirado valstybių koalicija, kuri pagal JTO Saugumo Tarybos sprendimą pradėjo ruoštis operacijai „Audra dykumoje", kurios metu buvo bandoma išlaisvinti Kuveitą. 1991 m. sausio 15 d. Irakui buvo nurodytas terminas iš Kuveito išvesti kariuomenę. Nevykdant ultimatumo sąlygų, JAV pradėjo ginkluotus veiksmus, kurie tęsėsi nuo sausio 17 d. iki vasario 28 d. ir baigėsi Irakui priėmus JTO rezoliuciją. Antskrydžiai prasidėjo vasario 24 d.

Išnašos
-------

1. ↑  1990: Iraq invades Kuwait
2. ↑  Kuwait Organization and Mission of the Forces
3. ↑  Iraq Invasion & POWs Iraq Invasion & POWs
4. ↑  AP News at ABC Inc. WABC-TV/DT New York News website Archyvuota kopija 2014-01-02 iš Wayback Machine projekto. article *Iraq to Reopen Embassy in Kuwait* published September 04, 2005
5. ↑  Gause, F. Gregory, III (2005). „The International Politics of the Gulf" in Louise Fawcett (ed.), „International Relations of the Middle East". Oxford: The University Press, pp. 263-274. ISBN 0-19-926963-7.
| San Lorensas |
| --- |
| San Lorenso žemupys (kitur laikomas Kujaba) ties San Žofrė miesteliu San Lorenso žemupys (kitur laikomas Kujaba) ties San Žofrė miesteliu |
| **Ilgis** | 480 km |
| **Baseino plotas** | 24 864 km² |
| **Ištakos** | San Lorenso kalnagūbris |
| **Žiotys** | Paragvajus arba Kujaba |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | San Lorensas |

**San Lorensas** (port. *Rio São Lourenço*) arba ***Pirigara*** (port. *Rio Pirigara*) – upė pietvakarių Brazilijoje, Mato Groso valstijoje. Vienur nurodomas kaip Paragvajaus kairysis intakas, kitur – kaip Kujabos kairysis intakas (t. y. vienur upė po Kujabos–San Lorenso santakos vadinama Kujaba, kitur – San Lorensu). Prasideda Mato Groso plynaukštėje, San Lorenso kalnagūbryje, į rytus nuo Kampo Verdės. Vinguriuoja kalnais į pietus, po santakos su Vermelju pasuka į pietvakarius, kur teka pelkėtomis lygumomis, skaidosi į protakas. Ties Ilja Kamargu susilieja su Kujaba.

Didžiausi intakai: Vermeljas (kairysis), laikant San Lorensą Paragvajaus intaku – dar ir Kujaba (dešinysis), Itikira (kairysis).

Laivuojama nedideliais laivais. Aukštupyje patvenkta.

Miestai prie San Lorenso: Don Akinas, Žasiara, San Pedro da Čipa, San Lorenso de Fatima. Vidurupio ir žemupio baseine prie upės įsteigtos kelios indėnų teritorijos – Tereza Kristinos, Perigaros, Baja dos Gvato (gyvena indėnai gvatai, bororai).

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  ÁREA DE ATUAÇÃO, CBH SÃO LOURENÇO
3. 1 2  Mapa Multimodal Mato Grosso, DNIT, 2013.
4. 1 2  *São Lourenço River*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
5. 1 2  Mapa físico do estado de Mato Grosso, IBGE, 2010.
6. ↑  *Cuiabá (Kujabà)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Samantha Rossete**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Samantha Lee Johnson Rosette |
| Gimimo data | 1998 m. sausio 15 d. (25 metai) |
| Gimimo vieta | Bronksas, Niujorkas, JAV |
| Ūgis | 166 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | krašto gynėja |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2021  2022 | BIIK-KazygurtFC Gintra | 0? 0(?)20 0(9) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. kovo 27 d.. |

**Samanta Li Džonson Rozetė** (*Samantha Lee Johnson Rosette* g. 1998 m. sausio 15 d.) – amerikiečių futbolininkė, krašto gynėja. Žaidė ir Lietuvoje. Atstovavo Šiaulių „Gintros" klubui.

Karjera
-------

Niujorke gimusi amerikietė rungtyniauja krašto gynėjos pozicijoje, tačiau gali žaisti ir aukščiau, ir centro gynėja.

2021 m. sezone atstovavo Šymkento „BIIK-Kazygurt" klubui, bei tapo Kazachstano čempione. 

### FC Gintra

2022 m. persikėlė rungtyniauti į Lietuvą. Atstovavo „Gintros" klubui.

2022 m. kovo 27 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FC Hegelmann. Šiaulietės šiose rungtynės rezultatu 2:1 palaužė varžoves. Samantha Rosette pelnė lemiamą įvartį, kuris garantavo pergalę minimaliu rezltatu.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai | @ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **„Gintra"** | 20 | 9 |  |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai
----------

**Šymkent BIIK-Kazygurt**
* **Kazachstano čempionė**: 2021 m.

**FC Gintra**
* **Lietuvos čempionė**: 2022 m.
* **LMFA Žiemos taurės turnyro nugalėtoja**: 2022 m.
* **Baltijos moterų futbolo lygos nugalėtoja**: 2022 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  fkgintra.lt: Gintros naujokė
2. ↑  lrt.lt naujienos: Gintros naujokė
3. ↑  2022-03-27 GINTRA 2:1 HEGELMANN
4. ↑  (LF) Gintra 2022 m. sezone
5. ↑  fkgintra.lt: Žiemos taurė 2022 m.

Nuorodos
--------

* gintra.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* UEFA svetainė
1 - stūmoklis, 2 - įtekėjimo anga, 3 - B vožtuvas, 4 - A vožtuvas, 5 - ištekėjimo anga
**Rankinis stūmoklinis vandens siurblys** – prietaisas, kurio veikimas remiasi skysčių mechanikos dėsniais. Vandeniui pakelti iš gelmių į žemės paviršių yra naudojama mechaninė energija, o vandens judėjimą lemia slėgių skirtumas. Vandeniui pakelti reikalingas energijos kiekis priklauso nuo to, kokiame gylyje yra statinis vandens lygis (SVL) bei į kokį aukštį reikia pakelti siurbiamą skystį.

Veikimo principas
-----------------

Kai siurblio rankena yra judinama aukštyn ir žemyn, skystis juda iš didesnio slėgio į mažesnį. Kai stūmoklis yra pakeliamas į viršų, siurblio viduje sumažėja slėgis, vanduo ima tekėti pro siurblio apačioje esantį atbulinį vožtuvą (vožtuvas B) į siurblio vidų. Kai stūmoklis leidžiasi žemyn, vanduo yra slegiamas, didėja slėgis. Atbulinis vožtuvas esantis siurblio apačioje užsidaro, o atbulinis vožtuvas esantis ant ištekėjimo angos (vožtuvas A) atsidaro ir vanduo veikiamas slėgio išsilieja pro atsivėrusią angą į lataką.[1]

Panaudojimo sritis
------------------

Rankinis stūmoklinis vandens siurblys (Anglija)
Šio tipo rankiniai vandens siurbliai plačiausiai naudojami sodininkystėje,[2], geriamo vandens tiekimui besivystančiose šalyse[3] bei gyvenvietėse, kurios neturi prieigos prie elektros energijos išteklių. Siurblių pasirinkimą dažnai lemia itin ilgas gyvavimo ciklas ir maža kaina. Šio tipo siurbliai yra pritaikyti siurbti ir alyvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Handpumps for Rural Water Supply, Jenna Martin, USF Civil & Environmental Engineering
2. ↑  Garden Pumps and Hand Pumps, Nira
3. ↑  „Handpumps", WaterAid
Koordinatės: 47°08′25″š. pl. 9°30′37″r. ilg.﻿ / ﻿47.1403°š. pl. 9.5103°r. ilg.﻿ / 47.1403; 9.5103

|  |
| --- |
|  |
| Vieta | Lichtenšteinas Vaducas |
| Atidarytas | 1998 m. |
| Statybos kaina | 19 mln. CHF |
| Talpa | 6127 |
| Lauko matmenys | 105 × 68 m |
| Nuomininkai | FC Vaduz |

**Reino parko stadionas** (vok. *Rheinpark Stadion*) – nacionalinis Lichtenšteino stadionas, esantis Vaduco miesto vakarinėje dalyje, Reino pakrantėje, šalia sienos su Šveicarija. Jame namų varžybas žaidžia Lichtenšteino vyrų futbolo rinktinė, klubas „FC Vaduz", čia vyksta Lichtenšteino futbolo taurės finalai.

Istorija
--------

Vaduco pilis, matoma ant kalno virš stadiono
Stadionas pradėtas statyti 1997 m. liepos 1 d. atidarytas 1998 m. liepos 31 d. Iki tol pagrindinis šalies stadionas buvo Ešeno-Maureno sporto parkas. Atidarymo rungtynėse tuometiniai Bundeslygos čempionai „1. FC Kaiserslautern" rezultatu 8-0 nugalėjo „FC Vaduz" klubą.

Reino parko stadione Lichtenšteino rinktinė yra iškovojusi istorines pergales prieš Latviją (1:0), Islandiją (3:0) ir Lietuvą (2:0).

Nuorodos
--------

* Lichtenšteino futbolo asociacijos oficiali svetainė
* Oficiali Vaduz FC svetainė

1. ↑  Stadion. Fcvaduz.lt (tikrinta 2009-04-19).
Koordinatės: 53°46′22″š. pl. 20°30′29″r. ilg.﻿ / ﻿53.7728°š. pl. 20.5081°r. ilg.﻿ / 53.7728; 20.5081

|  |
| --- |
| Stadionas 2019 m. |
| Vieta | Lenkija Olštynas |
| Atidarytas | 1978 m. |
| Savininkas | OSiR |
| Talpa | 4500 |
| Lauko matmenys | 105 × 68 m |

**Olštyno OSiR stadionas** (lenk. *Stadion OSiR w Olsztynie*; arba ***Stomil stadionas***) – sporto stadionas Olštyno mieste (šiaurinė Lenkija), į rytus nuo miesto centro. Talpa – 4500 žiūrovų.

Istorija
--------

Stadionas pastatytas 1977–1978 m. prie tuometinės Olštyno automobilių padangų gamyklos OZOS. Jis buvo atidarytas 1978 m. rugsėjo 10 d. švenčiant liaudies šventę – derliaus dieną *Dożynki*.

1989 m. čia vyko Lenkijos futbolo taurės finalo rungtynės. Stadione rungtynes yra žaidusi Lietuvos vyrų futbolo rinktinė, su kuria čia yra susitikusi ir Lietuvos vyrų futbolo rinktinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stadion i boiska. Olsztyn.pl (tikrinta 2023-12-28).
2. ↑  Stadion. Stomilolsztyn.com (tikrinta 2023-12-28).
3. ↑  Tajemnice budowy stadionu w Olsztynie. Architekt wspomina. 2015-04-20, Wyborcza.pl (tikrinta 2023-12-28).
4. ↑  Retro TVP Sport: finał Pucharu Polski (1989): Legia – Jagiellonia 5:2 (skrót meczu). Tvp.pl (tikrinta 2023-12-28).
5. ↑
| Itikira |
| --- |
| Itikiros upė Itikiros savivaldybėje Itikiros upė Itikiros savivaldybėje |
| **Ilgis** | 350 km |
| **Baseino plotas** | 10 902 km² |
| **Ištakos** | Saudadės kalnagūbris |
| **Žiotys** | San Lorensas arba Kujaba // kitur – Pikiris |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Itikira |

**Itikira** (port. *Rio Itiquira*) – upė pietvakarių Brazilijoje, Mato Groso valstijoje, priklauso Paragvajaus baseinui; kairysis San Lorenso (kitur nurodoma, kad Kujabos) intakas. Prasideda Mato Groso plynaukštėje, Saudadės kalnagūbryje, į pietus nuo Altas Garsaso, netoli Aragvajos aukštupio. Vinguriuoja kalnais į pietvakarius. Po santakos su Pikirio upe išsilieja į lyguma ir vingiuoja riba su Pietų Mato Grosu. Vienuose šaltiniuose ši žemupio atkarpa vadinima Itikira, kitur – Pikiriu. Pantanalio pelkėse, šalia San Benito kaimo, suteka su San Lorensu–Kujaba.

Didžiausias intakas: Pikiris (kitur nurodoma, kad Korentesas) (kairysis).

Prie upės yra Itikiros miestas.

Valtys Itikiros upėje
Upės pavadinimas tupių kalba reiškia „vandens lašai" (*'y + tykyra*).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Rios do Pantanal: Bacia Hidrográfica do Rio Itiquira, *ecoa.org.br*
3. ↑  Mapa físico do estado de Mato Grosso, IBGE, 2010.
4. ↑  Mapa físico do estado de Mato Grosso do Sul, IBGE, 2010.
5. ↑  Mapa Multimodal Mato Grosso, DNIT, 2013.
6. ↑   NAVARRO, E. A. *Dicionário de Tupi Antigoː a Língua Indígena Clássica do Brasil*. São Paulo. Global. 2016. p. 576.
| Movistar arena |
| --- |
|  |
| Vieta | Santjagas, Čilė |
| Statusas | pastatytas |
| Atidarymas | 2006 m. |
| Paskirtis | Įvairių paskirčių arena |
| Plotas | 44 000 m² |

**Movistar arena** (anksčiau žinoma kaip **Santjago arena**) – įvairių paskirčių, uždarų patalpų stadionas Čilės sostinės Santjago senamiesčio parke. Arena 1956 m. suprojektavo Mario Recordón Pasaulio krepšinio čempionatui. Stadionas buvo renovuotas ir vėl atidarytas 2006 m. kovo 7 d. Arenos administracija 2008 m. pasirašė šešiolikos metų kontraktą su *Movistar Chile* dėl arenos vardo teisių. Joje telpa iki 15 000 žmonių.

Renginiai
---------

Arenoje koncertavo daug agrsių atlikėjų: Nelly Furtado, Beyoncé, Bob Dylan, 50 Cent, Shakira, Daddy Yankee, Nine Inch Nails, Maroon 5, Duran Duran, Placebo, Keane, Kaiser Chiefs, The Killers, Travis, Starsailor, James Blunt, Donna Summer, Elton John, Sean Paul, Lily Allen, Incubus, DJ Tiësto, Oasis, Joss Stone, My Chemical Romance, Dream Theater, Bryan Adams, Enrique Iglesias, Megadeth, Marc Anthony, a-ha, Backstreet Boys, Marcos Witt, Laura Pausini, Justice, Hillsong United Guns N' Roses, ir Demi Lovato.

Arenoje vyko WWE imtynių varžybos.

### Davis Cup skandalas

2000 m. balandžio 7 d. arenoje vyko Davis Cup dvikova tarp Čilės ir Argentinos. Antrame vienetų matče tarp Nicolás Massú ir Mariano Zabaleta metu. dėl įvykusio incidento, susirinkusi publika į žaidėjus pradėjo svaidyti vaisius, monetas ir net plastmasines kėdes į priešininkus. Šalies rinktinė tolimesnėse varžybose pelnė tam tikrų sankcijų.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetaibė
| **Joachimas fon Ribentropasvok. *Ullrich Friedrich Willy Joachim Ribbentrop*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1893 m. balandžio 30 d.Vėzelis |
| Mirė | 1946 m. spalio 16 d. (53 metai)Niurnbergas |
|  |
| Veikla | Vokietijos užsienio reikalų ministras nuo 1938 iki 1945 m. Pripažintas kaltu dėl karo nusikaltimų Niurnbergo karo tribunolo ir 1946 m. pakartas |
| Partija | 1932 m. Vokietijos nacionalsocialistinė darbininkų partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Joachim von Ribbentrop |
| Parašas |
|  |

**Joachimas fon Ribentropas** (vok. *Ullrich Friedrich Willy Joachim Ribbentrop*; 1893 m. balandžio 30 d. Vėzelis – 1946 m. spalio 16 d.) – Vokietijos užsienio reikalų ministras nuo 1938 iki 1945 m. Pripažintas kaltu dėl karo nusikaltimų Niurnbergo karo tribunolo ir 1946 m. pakartas.

Biografija
----------

Gimė karininko šeimoje. Vaikystėje svajojo tapti smuikininku. Iki Pirmojo pasaulinio karo gyveno Anglijoje, JAV, Kanadoje. Prasidėjus karui grįžo į Vokietiją ir savanoriu įstojo į husarų pulką. Kaip generolo adjutantas dalyvavo Paryžiaus taikos konferencijoje. Išėjęs į atsargą užsiėmė ūkine veikla. 1932 m. įstojo į Nacionalsocialistinę vokiečių darbininkų partiją. 1936–1938 m. buvo Vokietijos ambasadorius Didžiojoje Britanijoje. 1938-1945 m. Vokietijos užsienio reikalų ministras. 1936 pasirašė Antikomintero paktą, kuris buvo nukreiptas prieš SSRS. 1939 m. rugpjūčio 23 d. pasirašė Molotovo – Ribentropo paktą, kuris tapo pretekstu Vokietijai pradėti Antrąjį pasaulinį karą. 1945 m. birželį suimtas Hamburge (Didžiosios Britanijos okupacinė zona).

Išnašos
-------

1. ↑  *Joachim von Ribbentrop*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-06-30.
| Antonella Lualdi |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Antonietta De Pascale |
|  |
| Gimė | 1931 m. liepos 6 d.Beirutas, Libanas |
| Mirė | 2023 m. rugpjūčio 10 d. (92 metai) |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Antonella Lualdi** (tikrasis vardas – *Antonietta De Pascale*; 1931 m. liepos 6 d. – 2023 m. rugpjūčio 10 d.) – italų aktorė ir dainininkė.

Biografija
----------

Būsima aktorė gimė italo ir graikės šeimoje Beirute, kuris tuo metu priklausė Prancūzijai. Šeima persikėlė į Italiją prasidėjus Antrajam pasauliniam karui ir apsistojo Milane, vėliau – Florencijoje. Antonela mokėsi teatro mokykloje, taip pat dirbo fotomodeliu. 1949 m. ji debiutavo kine, muzikiniame filme „Signorinella", kurios režisierius Mario Mattoli pastebėjo merginą dokumentinės kronikos juostoje.

Tiek kine, tiek televizijoje aktorė sukūrė daugiau kaip 100 vaidmenų. Jos duktė Antonella Interlenghi taip pat tapo aktore.

Dalinė filmografija
-------------------

* Trumpiausia diena (1962)
* Pakalbėkime apie moteris (1964)

Apdovanojimai
-------------

* Avelino neorealizmo filmų festivalis – geriausia aktorė (1968)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Antonella Lualdi** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Death of Antonella Lualdi, the commissioner’s wife in Les Cordier, judge and cop" (anglų). 2023-08-10. Nuoroda tikrinta 2023-08-10.

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
**USM Blida**|  |
| **Pavadinimas** | Union Sportive Madinat Blida |
| **Įkurtas** | 1932 m. |
| **Stadionas** |  ? stadionas, Blida, Alžyras Alžyras |
| **Talpa** | 10 000 |
| **Vadovas** | Alžyras nežinoma |
| **Vyr. treneris** | Alžyras nežinoma |
| **Lyga** | tarpregioninė lyga |
| **2023–2024** | TBA vieta |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**USM Blida** arba **Union Sportive Madinat Blida** – Alžyro futbolo klubas, įsikūręs Blidoje.

Istorija
--------

Klubo ištakos siekia 1932 m. Kitados rungtyniavo aukščiausioje lygoje. 2002–2003 m. sezone liko antroje vietoje, o vėlesniais metais prasidėjo klubo nestabilumo laikotarpis. Iškrisdavo iš aukščiausios lygos, po kurio laiko grįždavo, bet joje nesugebėdavo įsitvirtinti.

2017–2018 m. sezone rungtyniavo Ligue 1, tačiau liko šešioliktoje vietoje. Po sezono iškrito į Antrą lygą. Nesėkmingai susiklosčius 2018–2019 m. sezonui Antroje lygoje, sekė kritimas į tarpregioninę lygą.

Pasiekimai
----------

**Aukščiausioji lyga: (0)**
* **Čempionai**: –
* **Antroji vieta (1):** 2002–2003 m.

**Alžyro futbolo taurė: (0)**
* **Nugalėtojai**: –
* **Finalininkai (0}**:

Sezonai
-------

| Sezonas | Lygmuo | Lyga | Užimta vieta |  | Pastabos |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|
|  |  |  |  |
| **2017–2018** | **1.** | **Ligue Professionnelle 1** | **16.** |  |
|

Spalvinė gama
-------------

|  |  |
| --- | --- |
| **USM BLIDA** | **USM BLIDA** |

|  |  |
| --- | --- |
|  **USM BLIDA** |  **USM BLIDA** |

Garsesni žaidėjai
-----------------

* Alžyras Mansour Boutabout (2010 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  RSSSF duomenų bazė (Čempionai ir sezonai)
2. ↑  Alžyro futbolo taurės turnyrai
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* [ Oficiali klubo svetainė]
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Koordinatės: 44°42′53″š. pl. 10°38′59″r. ilg.﻿ / ﻿44.7147°š. pl. 10.6497°r. ilg.﻿ / 44.7147; 10.6497

| Mapei stadionas |
| --- |
| Stadionas 2012 m. |
| Vieta | Italija Emilijos Redžas |
| Atidarytas | 1995 m. |
| Savininkas | Mapei S.p.A. |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 21 525 |
| Lauko matmenys | 105 × 68 m |
| Nuomininkai | AC Reggiana |

**Mapei stadionas** – sporto stadionas Emilijos Redžo mieste (šiaurinė Italija), į šiaurę nuo miesto centro. Stadione namų rungtynes žaidžia ne tik AC Reggiana komanda, bet ir US Sassuolo.

Istorija
--------

1993 m. AC Reggiana klubas debiutavo Serie A lygoje, todėl miestui prireikė geresnio stadiono negu esamas Stadio Mirabello. Dėl to jau 1995 m. atidarytas naujasis stadionas, pavadintas ***Stadio Giglio*** vardu. Atidarymo rungtynėse vietos komanda žaidė su Juventus Torino klubu ir buvo išpirkti visi bilietai. Vėliau tais metais čia žaidė Italijos vyrų futbolo rinktinė, 4-0 nugalėjusi Lietuvos rinktinę. 2012 m. stadionas pervadintas ***Stadio Città del Tricolore***, o 2013 m. atsiradus rėmėjui – keramikos įmonei MAPEI, stadionas pervadintas ***Mapei Stadium – Città del Tricolore***.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mapei stadium. Sassuolocalcio.it (tikrinta 2023-12-27).
2. ↑
| ***Vyrai, moterys ir vaikai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Men, Women & Children |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Jason Reitman |
| Scenaristas (-ai) | Jason ReitmanErin Cressida Wilson |
| Metai | 2014 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 119 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 16 mln. JAV dolerių |
| Pajamos | 2,2 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Vyrai, moterys ir vaikai** (angl.  *Men, Women & Children*) – 2014 m. JAV sukurta komiška drama, pasakojanti apie šiuolaikinių žmonių priklausomybę nuo interneto ir interaktyvaus bendravimo ypatumus. Filmas demonstruotas Toronto kino festivalyje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Emma Thompson – pasakotoja
* Rosemarie DeWitt – Helena Trubi
* Jennifer Garner – Patricija Beltmejer
* Judy Greer – Džoana Klint
* Dean Norris – Kentas Mūnis
* Adam Sandler – Donas Trubis
* Ansel Elgort – Timas Mūnis
* Kaitlyn Dever – Brendė Beltmejer

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filme persipina kelių vieno miestelio šeimų gyvenimai. Donas ir Helena Trudi – seksualiai nepatenkinta pora. Donas jau daug metų leidžia laiką internete žiūrėdamas pornografiją, kol kartą nusprendžia pasinaudoti merginos pagal iškvietimą paslaugomis. Jo žmona tuo metu susigundo įdėti skelbimą į pažinčių svetainę ir netrunka susirasti meilužį.

Patricija Beltmejer paniškai rūpinasi savo dukters Brendės saugumu: kartą per savaitę ji tikrina šios telefoną bei elektroninį paštą, kompiuterinėmis pagalbomis stebi jos buvimo vietą ir trina įtartinus draugus „Feisbuke".

Norėdama įgyvendinti savo pačios nevykusią svajonę, Džoana Klint tapo paauglės dukters Hanos vadybininke. Ji pati fotografuoja ir kuria internetinį puslapį, kuris, kaip jos tikisi, padės merginai išgarsėti ir tapti aktore.

Timas Mūnis buvo mokyklos futbolo komandos žvaigždė, tačiau po to, kai motina paliko juos su tėvu ir pabėgo su meilužiu, vaikinas prarado bet kokį susidomėjimą gyvenimu. Jis metė sportą ir dabar leidžia dienas žaisdamas kompiuteriu. Kartą mokyklos valgykloje jis pamato Brendę ir nusprendžia ją užkalbinti. Atsargus jų bendravimas pamažu virsta susižavėjimu, tačiau Timui reikia atlaikyti aplinkinių spaudimą grįžti į futbolą, o Brendei išvengti motinos kuriamų klūčių bendrauti su vaikinais.
| **Dovydas Rimkus** |
| --- |
| Gimė | 1999 m. vasario 19 d. (24 metai)Kaunas, Lietuva |
|  |
| Veikla | Kikboksininkas ir mišrių kovos menų kovotojas |
| Aktyvumo metai | 2017- |

**Dovydas „Rimkenzo" Rimkus** (g. 1999 m. vasario 19 d.) – Lietuvos kikboksininkas ir mišrių kovos menų kovotojas, kovojantis ONE FC organizacijoje. Jis yra daugkartinis „Bushido SWAT" turnyrų nugalėtojas.

Jo ūgis yra 1,81 m, o sveria – 70 kg. Jo rankų ilgis (atstumas tarp pilnai ištiestų rankų pirštų galų) yra 1,90 m.

Tris kartus įveikė geriausia pasaulio boksininką Mike Tyson

Karjera
-------

Jis yra 2016 m. „Baltic Muay Thai open" vicečempionas.

2021 m. lapkričio 12 d. jis debiutavo ONE FC, dvikovoje prieš Zhang Chunyu. Po įtemptos rungties D. Rimkus laimėjo teisėjų nuosprendžiu.

2022 m. sausio 28 d. dvikovoje prieš rusą Ivaną Kondratevą, trečiajame raunde, priešininkui pataikius smūgį iš kairės rankos, nokautu pralaimėjo.

Nuorodos
--------

* D. Rimkaus ONE FC profilis

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
| **Aleksanderis Šalenbergasvok. *Alexander Schallenberg*** |
| --- |
|  |
| A. Šalenbergas 2023 m. |
| Gimė | 1969 m. birželio 20 d. (54 metai)Berne, Šveicarija Šveicarija |
|  |
| Veikla | Austrijos politikas |
| Partija | Austrijos liaudies partija |
|  |
| Alma mater | Vienos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Alexander Schallenberg |

**Aleksanderis Šalenbergas** (vok. *Alexander Georg Nicolas Christoph Wolfgang Tassilo Schallenberg*; g. 1969 m. birželio 20 d. Berne, Šveicarija) – Austrijos politikas, užsienio reikalų ministras, buvęs federalinis kancleris (2021 m.).

Biografija
----------

A. Šalenbergas gimė austrų diplomato Volfgango Šalenbergo šeimoje. Augo Indijoje, Ispanijoje bei Prancūzijoje, kur jo tėvas atliko diplomatinę tarnybą.

Pagal specialybę A. Šalenbergas teisininkas (studijavo Vienos ir Paryžiaus universitetuose). 1997 m. pradėjo diplomatinę tarnybą Austrijoje, užėmė įvairias pareigas, taip pat postus Briuselyje. Po kurio laiko grįžo į Vieną, čia dirbo kelių Austrijos liaudies partijos užsienio reikalų ministrų patarėju (tarp jų ir S. Kurco). 2019 m. birželį tapo Austrijos užsienio reikalų ministru. 2021 m. spalio 11 d. pradėjo eiti Austrijos federalinio kanclerio pareigas. Šiame poste pakeitė dėl korupcijos skandalo pasitraukusį S. Kurcą. 2021 m. gruodžio 2 d. pranešė ketinantis pasitraukti iš užimamų pareigų. 2021 m. gruodžio 6 d. vėl užėmė užsienio reikalų ministro postą.

Išsiskyręs, turi keturis vaikus.

Išnašos
-------

1. 1 2  „Schallenberg takes over as new Chancellor of Austria". Tass.com. Nuoroda tikrinta 2021-10-11.
2. 1 2  „Austrijoje prisaikdintas naujasis kancleris A.Schallenbergas". 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2021-10-11.
3. ↑  „Austrian Chancellor Schallenberg says he will step down". Al Jazeera. Nuoroda tikrinta 2021-12-02.
4. ↑  „Karl Nehammer sworn in as Austria's third chancellor in two months". Euronews. Nuoroda tikrinta 2021-12-06.

  



| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**Sebastian Kurz** | **Austrijos Respublikos federalinis kancleris** 2021 | Po to:**Karl Nehammer** |
Koordinatės: 55°35′08″š. pl. 22°57′25″r. ilg.﻿ / ﻿55.585471°š. pl. 22.957083°r. ilg.﻿ / 55.585471; 22.957083

|  Šlyžiškės Švč. Dievo Motinos Gimimo sentikių cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Церковь Рожества Богородицы |
| **Savivaldybė** | Kelmės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šlyžiškė |
| **Statybinė medžiaga** | medis |

**Šlyžiškės sentikių cerkvė** – rusų stačiatikių (sentikių) maldos namai Kelmės rajone, Liolių seniūnijoje, Šlyžiškės kaime, 150 m į rytus nuo kelio  **3503**  Paraseinys–Alėjai–Lioliai–Kelmė .

Šlyžiškėje, kaip ir kitose vietose, sentikiai atsirado XIX a. pradžioje. Juos iš gimtųjų vietų į carinės imperijos pakraščius varė dėl ištikimybės savo tikėjimui.

Nors Šlyžiškės kaime belikę mažai gyventojų, Mirusiųjų pagerbimo dieną į Šlyžiškės cerkvę ir kapines suvažiuoja čia palaidotųjų giminaičiai, draugai, taip pat ir iš kitų kaimų, kuriuose gyvena sentikių.

Kelmės rajono taryba skyrė lėšų, už kurias suremontuota Šlyžiškės cerkvė, prižiūrimos kapinės.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Lietuvos sentikių kultūros paveldas Archyvuota kopija 2014-04-23 iš Wayback Machine projekto.
* Šlyžiškės sentikių religinė bendruomenė (*Шлижишкская староверческая религиозная община*)
* Paskutinieji iš Šlyžiškės Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto.
| **Vytautas Vileišis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1887 m. lapkričio 24 d.Rusija Ufa, Rusijos imperija |
| Mirė | 1937 m. liepos 5 d. (49 metai)Lietuva Kaunas |
| Palaidotas (-a) | Senosiose Rasų kapinėse |
| Tėvai | Petras Vileišis |
|  |
| Veikla | Lietuvos inžinierius, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvių tautininkų sąjunga |
|  |
| Alma mater | Miuncheno aukštoji technikos mokykla |

**Vytautas Vileišis** (1887 m. lapkričio 24 d. Ufoje, Rusijos imperija – 1937 m. liepos 5 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Petro Vileišio sūnus. Mokėsi Peterburge ir Vilniuje, studijavo Miuncheno aukštojoje technikos mokykloje (Vokietija) ir Peterburgo susisiekimo institute.

1917 m. dirbo lietuvių draugijoje ir komitetuose Tiflise (Gruzija), nuo 1918 m. pirmosios Lietuvos atstovybės užsienyje vertėjas. 1921 m. grižo į Lietuvą ir dirbo susisiekimo ministerijoje. 1929 m. rugsėjo 23 d. – 1934 m. birželio 8 d. XV Juozo Tūbelio Ministrų kabineto susisiekimo ministras. Nuo 1934 m. nepaprastasis pasiuntinys Latvijoje.

Vienas studentų tautininkų korporacijos „Neo-Lithuania" steigėjų, 1926–1935 m. – pirmininkas. 1928 m. gegužės 30 d. – 1929 m. spalio 2 d. Lietuvių tautininkų sąjungos centro valdybos pirmininkas.

Apdovanojimai
-------------

* 1931 m. Vytauto Didžiojo 2-ojo laipsnio ordinas (1931 09 03)
* 1929 m. DLK Gedimino 3-ojo laipsnio ordinas (1929 08 14)
* 1928 m. DLK Gedimino 4-ojo laipsnio ordinas (1928 02 16)
* 1928 m. Lietuvos Nepriklausomybės medalis
* 1931 m. Belgijos Karūnos 1-ojo laipsnio ordinas
* 1931 m. Danijos Danebrogo 1-ojo laipsnio ordinas
* 1933 m. Estijos Erelio kryžiaus 1-ojo laipsnio ordinas
* 1930 m. Latvijos Trijų žvaigždžių 1-ojo laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑   Algirdas Banevičius. 111 Lietuvos valstybės 1918–1940 politikos veikėjų. Enciklopedinis žinynas. Vilnius, Knyga, 1991 m. p. 155.
| **Tribolium destructor** |
| --- |
| Milčius ardytojas (*Tribolium destructor*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Pobūris: | Įvairiaėdžiai vabalai  *( Polyphaga)* |
| Antšeimis: | Juodvabaliniai  *( Tenebrionoidea)* |
| Šeima: | Juodvabaliai  *( Tenebrionidae)* |
| Gentis: | Milčiai  *( Tribolium)* |
| Rūšis: | Milčius ardytojas  *( Tribolium destructor)* |

 |
| Binomas |
| ***Tribolium destructor***Uyttenboogart, 1934 |

**Milčius ardytojas** (*Tribolium destructor*) – juodvabalių (*Tenebrionidae*) šeimos milčių (*Tribolium*) genties vabalas. Vienas iš įprastų namų ir sandėlių kenkėjų, puolančių ir užteršiančių saugomus miltų ir grūdų produktus. Apsigyvena gyvenamuosiuose namuose, butuose bei kitose šildomose patalpose. Paplitęs Šiaurės Amerikoje, Europoje, Afrikoje. 

Aptinkamas naminių gyvūnų pašarinėse granulėse, grūduose, paukščių lesale, liucernos miltuose, sėlenose, avižiniuose dribsniuose, manų kruopose, saulėgrąžų sėklose. Lervos ir suaugėliai išskiria nemalonaus specifinio kvapo medžiagas, kuriomis sugadina produktus. Tame pačiame užterštame kenkėjais produkte gali būti sutinkamos bent kelios milčių rūšys, kurios yra labai panašios ir sunkiai atskiriamos. 

Milčiaus ardytojo kūnas yra nuo tamsiai rudos iki juodos spalvos (tamsesnis už kitų milčių), 5–6 mm dydžio, matinis su blizgesiu, kojos ir papilvė šviesesni. Galva ties vidiniu akies kraštu su nedideliu aštriu kiliu. Paskutiniai 4–5 antenų nareliai palaipsniui sustorėja. Milčius ardytojas labai panašus į mažąjį milčių (*Tribolium confusum*), tik stambesnis. Abiejų lervos beveik neatskiriamos, bet ardytojo lerva baigia vystytis gerokai didesnė, šviesiai rudos spalvos, iki 12 mm ilgio. Pagal gyvenimo būdą ardytojas taip pat labai artimas mažajam milčiui, bet jam nusileidžia savo kenkėjiškumu bei yra mažiau atsparus šalčio poveikiui. Per metus išsivysto 3–4 kartos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Tribolium* genties kenkėjai
2. ↑

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Milčius ardytojas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Lietuvos juodvabaliai
* Milčius ardytojas (*Encyclopedia of Life*)
* Milčius ardytojas (iliustracija)
| Vaupesas |
| --- |
| Vaupeso žemupys Brazilijoje Vaupeso žemupys Brazilijoje |
| **Ilgis** | 1050 km |
| **Baseino plotas** | 64 370 km² |
| **Vidutinis debitas** | 4344 m³/s |
| **Ištakos** | Itilja, Unilja |
| **Žiotys** | Negras |
| **Šalys** | Kolumbijos vėliava Kolumbija, Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Vaupesas |

**Vaupesas** (isp. *Río Vaupés*, port. *Rio Uaupés*) – upė Kolumbijoje ir Brazilijoje; Negro dešinysis intakas (Amazonės baseinas). Prasideda Guavjarės departamente, susiliejus Itiljos ir Unijos upėms. Teka lyguma rytų kryptimi, toliau per Vaupeso departamentą. Vėliau viename ruože teka Brazilijos–Kolumbijos siena, toliau – Brazilijos teritorija (Amazonės valstija). Įteka į Negrą į šiaurę nuo San Gabriel da Kašoeiros.

Didžiausi intakai: Kukiaris, Keranis, Papuri, Tikijė, Jaujaris.

Upė Brazilijos teritorijoje laivuojama. Brazilijoje prie upės yra Aukštutinio Negro indėnų teritorija. Gyvenvietės prie Vaupeso: Mirafloresas, Puerto Silvanija, Santa Rosa, Tukunija, Mitu, Keranis (Kolumbija), Purakė, Ponta Kujubis, Jauaretė, Parana Žuka, Tuluka, Asai Parana, San Žoakinas (Brazilija).

1881 m. upę tyrinėjo italų keliautojas ir fotografas Ermanas Stradelis (*Ermanno Stradelli*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
Nedidelei telefonų knygai skirta maišos lentelė. Šiuo atveju visoms galimoms pavardėms apskaičiuojama tik 15 skirtingų maišos kodų, paieška pagal kuriuos ilgai netrunka. Vėliau lyginamos tik tą patį maišos kodą turinčios pavardės.
**Maišos lentelė** (angl. *hash table*) – duomenų struktūra, kurioje pagal sutartą trumpą nuorodą (raktą) galima greitai rasti su tuo raktu susietą įrašą, kuriame yra daugiau duomenų.

Raktas, pagal kurį reikia rasti susijusią duomenų struktūrą, gali būti žodis (tekstas), daug galimų reikšmių turintis skaičius ar sudėtingesnė duomenų struktūra (pavyzdžiui, geografinės koordinatės). Naiviai parašytas kodas lygintų pateikiamą raktą su visų duomenų struktūroje saugomų įrašų raktais. Jei struktūra iš tiesų didelė, tai užtrunka pernelyg ilgai.

Maišos lentelėje kiekvienam įrašo raktui apskaičiuojamas pagalbinis maišos kodas (angl. *hashcode*). Jis trumpas, nesunkiai apskaičiuojamas, bet keletui galimų raktų yra (ir turi būti) toks pats. Ieškant pirmiausia randamas paieškos rakto maišos kodas. Pagal jį greitai randami keli galimi kandidatai, tarp kurių jau ieškoma lyginant raktus, kurie kiekvienam lentelės įrašui turi skirtis.

Maišos kodai yra nedideli skaičiai, su kuriais susijusius lentelės raktų sąrašus galima rasti labai greitai. Jie neturi daug ryšio su logišku rakto turiniu (iš čia angl. *hashing* – daržovių ar mėsos kapojimas mažais gabalėliais, juos paskui išmaišant). Pavyzdžiui, telefono numerio maišos kodas gali būti jo skaitmenų suma, kad ir atitinkanti anaiptol ne vieną numerį. Svarbu, kad tokių maišos kodų daug mažiau nei galimų telefonų numerių, ir tarp jų ieškoti daug greičiau. Kiekvienam skirtingam maišos kodui priskiriamas „kibiras" (angl. *bucket*), kuriame saugomi visi tą maišos kodą turintys įrašai. Jei galimų maišos kodo reikšmių daugiau nei norima turėti kibirų, intervalą nesunku susiaurinti dalijant iš norimo kibirų skaičiaus ir galutiniu maišos kodu panaudojant gaunamą liekaną.

Gerai parašytoje maišos lentelėje įrašas randamas per trumpą laiką, beveik nepriklausantį nuo lentelės dydžio. Naiviai parašytoje lentelėje paieškos laikas proporcingas lentelėje saugomų įrašų skaičiui.

Tokioje lentelėje nėra jokio „natūralaus" rūšiavimo – įrašų seka nepriklauso nei nuo raktų turinio (kaip žodyne), nei nuo to, kokia tvarka tie įrašai buvo pridėti. Lentelė taip pat blogai tinka ieškoti pagal raktus, kurie atitinka tik apytikriai (pavyzdžiui, pagal žodžius su galimomis rašybos klaidomis).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lecture 17 Introduction to Hashing www.cs.cmu.edu
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Menama*المنامة* |
| --- |
| *Manamos krantinė* |
|  |
| 

MenamaMenama

26°13′0″ š. pl. 50°35′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.21667°š. pl. 50.58333°r. ilg.﻿ / 26.21667; 50.58333﻿ (Menama)Koordinatės: 26°13′0″ š. pl. 50°35′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.21667°š. pl. 50.58333°r. ilg.﻿ / 26.21667; 50.58333﻿ (Menama) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Bahreino vėliava Bahreinas |
| **Muchafaza** | Sostinės muchafaza |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 157 474  |
|  |
|  **Vikiteka** | Menama |

**Menama** (arba **Manama**, arab. المنامة = *al-Manāmah*) – Bahreino sostinė ir didžiausias miestas. Miestas yra salos šiaurėje, šalia Persijos įlankos. 147,1 tūkst. gyventojų (2007; apie trečdalis visų Bahreino gyventojų). Ekonomika remiasi nafta ir jos perdirbimu, laivų statyba, žvejyba ir perlų gavyba.

1986 m. Menamoje įsteigtas Bahreino universitetas.

Į šiaurę nuo Menamos, Muharako (*al-Muharraq*) saloje yra tarptautinis Bahreino oro uostas.

Istorija
--------

Musulmonų kronikose Menama pirma sykį paminima 1345 m. 1521 m. miestą užėmė portugalų jūrininkai, 1602 m. – Persija. Nuo 1783 m. Bahreiną su trumpomis pertraukomis valdo Chalifų (*al-Khalifa*) dinastija. 1958 m. Menama paskelbta laisvuoju uostu. 1971 m. tapo nepriklausomo Bahreino sostine.

Sportas
-------

* Manama Club – futbolo klubas;

Galerija
--------

* Miesto prospektaiMiesto prospektai
* Manamos centrasManamos centras
| ***Baltas telefonas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Telefoni bianchi |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Dino Risi |
| Scenaristas (-ai) | Bernardino ZapponiRuggero MaccariDino Risi |
| Metai | 1976 |
| Žanras | komedija |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Baltas telefonas** (it. *Telefoni bianchi*) – 1976 m. Italijoje sukurta komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Venecijos viešbutyje guvernante dirbanti Marčela svavoja apie kino aktorės karjerą. Kuomet viešbutyje apsistojęs iš Romos atvykęs kino prodiuseris Lučianis ją suvilioja žadėdamas svaiginamą karjerą, ji nusprendžia vykti pas jį. Pinigus, sutaupytus kelionei, prageria tėvas, todėl Marčela pažada ištekėti už savo draugo Roberto, jei šis nuveš ją į Romą (tie, kurie tuokiasi perversmo metinių proga, gauna asmeninį Musolinio pasveikinimą). Marčela neranda Lučianio, tačiau susipažįsta su karininku Bruniu. Jaunikis atsisako ją vesti ir už tai savanoriu išsiunčiamas į Afriką, o Marčela tampa Brunio meiluže. Nuvykusi susipažinti su jo motina, mergina sužino, kad ši vadovauja viešnamiui ir ketina jame įdarbinti Marčelą. Čia ji dirba, kol iš karo grįžta Roberto, kuris nuolat pasirodo pačiose netinkamiausiose situacijoje ir griauna jos naujas pažintis su kitais vyrais. Ji susipažįsta su įtakingu aktoriumi Franko ir pačiu Musoliniu, kurio dėka galiausiai atsiduria kino studijoje. Roberto fašistų išsiunčiamas į karą Ispanijoje, o Marčela tampa Franko meiluže. Ilgainiui ji tampa žinoma aktore ir pradeda gėdytis vėl iš karo grįžusio nuskurdusio Roberto. Vėliau fašistų režimas žlunga ir Marčela priversta grįžti į gimtąjį kaimą…

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*

* Agostina Belli – Marčela
* Cochi Ponzoni – Roberto
* Maurizio Arena – Lučianis
* William Berger – Francas
* Lino Toffolo – Gondrano
* Vittorio Gassman – Franko
* Ugo Tognazzi – Adelmo
* Renato Pozzetto – leitenantas Brunis
* Alvaro Vitali – Mario
* Carla Mancini

Apdovanojimai
-------------

| Apdovanojimas | Apdovanojimų kategorija | Asmuo | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- |
| David di Donatello | specialus apdovanojimas | Agostina Belli | Laimėjo |
| Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas | geriausia aktorė | Agostina Belli | Nominacija |
|

Šaltiniai
---------

1. ↑  Enrico Lancia (1998). *I premi del cinema*. Gremese Editore, 1998. ISBN 88-7742-221-1.
| ***Keturis kartus tą naktį*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Quante volte... quella notte |
| Kilmės šalis |  Italija Vokietija |
| Režisierius | Mario Bava |
| Metai | 1971 |
| Žanras | erotinė komedija |
| Trukmė | 83 min. |
| Kalba | italų ir vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Keturis kartus tą naktį** (it.  *Quante volte... quella notte*) – 1971 m. itališka erotinė komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Tiną, vaikštinėjančią parke su šunimi, užkalbina sportinį automobilį vairuojantis Džianis. Vakare jis apsilanko jos namuose ir jiedu važiuoja į naktinį klubą pašokti. Mergina gerai išauklėta ir nelinkusi į trumpalaikius santykius, tačiau namo grįžta suplėšyta suknele.

Tai, kas įvyko tą naktį, savo skirtingas versijas pateikia Tina, Džianis ir šio namų durininkas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Daniela Giordano – Tina
* Brett Halsey – Džanis
* Dick Randall – durininkas
* Valeria Sabel – Tinos motina
* Pascale Petit – Esmeralda
* Michael Hinz – Rudis
* Brigitte Skay – Mumu
| 2024 m. Irano bombardavimas |
| --- |
| Priklauso: Beludžistano sukilimas |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 2024 m. sausio 18 d. |
| Vieta | Saravanas, Iranas |
| Rezultatas | Besitęsiantis konfliktas |

 |
| Konflikto šalys |
| Pakistano vėliava Pakistanas | Irano vėliava Iranas* Beludžistano išlaisvinimo armija
 |
| Nuostoliai |
| - | 9 žuvę |

**2024 m. Irano bombardavimas** – Pakistano karinių pajėgų organizuoti kariniai smūgiai Beludžistano sukilėlių dominuojamose Irano teritorijose.

Tai buvo pirmoji karinė operacija Irano teritorijoje, kurią atliko kitos šalies karinės pajėgos nuo 1988 m. kuomet baigėsi Irako–Irano karas.

Priešistorė
-----------

1948 m. liepą įsiplieskė konfliktas tarp Beludžistano istorinio regiono nacionalistų ir Irano bei Pakistano. Konfliktas ypač suaktyvėjo tarp 1973 m. ir 1977 m. kuomet įvairių karinių veiksmų metu žuvo beveik 10 tūkst. karių.

2024 m. sausio 16 d. Irano karinės pajėgos pradėjo Pakistano bombardavimą. Irano vyriausybės teigimu, jie taikėsi į islamo sukilėlių grupuotės Jaish ul-Adl stovyklas ir objektus.

Smūgiai
-------

4:05 ryto vietiniu laiku Pakistano karinės oro pajėgos ir Pakistano kariuomenė pradėjo operaciją *Marg Bar Sarmachar*, kuri išvertus iš urdu kalbos reiškia *mirtis sukilėliams*.

Atakos metu panaudoti bepiločiai orlaiviai, reaktyvinė artilerija, vienkartiniai dronai su bombomis bei įvairaus nuotolio raketos. Operacijos metu atakuoti taikiniai Saravano mieste, Sistano ir Beludžistano provincijoje.

Irano vyriausybė patvirtino, jog per ataką žuvo devyni asmenys, iš kurių keturi buvo vaikai.

Reakcija
--------

Kinijos Liaudies Respublika pasisiūlė tarpininkauti tarp Irano ir Pakistano siekiant išvengti tolimesnio konflikto eskalacijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pakistani retaliatory strikes in Iran kill at least 9, raising tensions along border
2. 1 2 3 4  Pakistan launches retaliatory strikes into Iran, killing nine people
3. ↑  Seven killed in Pakistan attack on southeastern Iran
4. ↑  China offers to mediate as Pakistan-Iran border tensions flare