recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
„Groupon" logotipas
**Groupon.com** – grupinio apsipirkimo internete pradininkas, startavęs 2007 m. Tai yra populiariausias kolektyvinių apsipirkimų tinklalapis.

Verslo modelis
--------------

Verslo esmė yra kasdien pasiūlyti pirkėjams po vieną praktišką pasiūlymą – pietus restorane, pramogas atrakcionų parke ar apsilankymą autoservise – su didele nuolaida (bent 50 %, nors pasitaiko pasiūlymų ir su 90 % nuolaida). Kabliukas yra tas, kad pasinaudoti pasiūlymu galima tik tuo atveju, jeigu susirinks pakankamai norinčiųjų. Tad susidomėję pirkėjai turi aiškią paskatą pranešti apie akciją savo draugams ir pakviesti juos prisidėti prie perkančiųjų.

Tinklaraštis „spiridonov.ru" aprašė grupinių apsipirkimų portalų verslo modelį – pradedantieji portalai su tiekėju susitaria gauti, pavyzdžiui, 60 % nuolaidą, internautams pasiūlo 50 %. Tad jiems lieka 10 % nuo kiekvieno pardavimo. Verslui įsibėgėjus, kai portalo auditorija tampa daugiatūkstantinė, grupinio apsipirkimo tinklalapiai pareikalauja, kad tiekėjai prekes jiems tiektų nemokamai. Mat įmonė šiuo būdu yra reklamuojama daugiatūkstantinei tikslinei auditorijai. Kai portalas dar labiau išsiplečia, trečiajame veiklos etape, jau prašoma iš įmonių sumokėti papildomai už jų prekių reklamą.

„Emarketer.com" duomenimis, 40 % prekybininkų, dirbę su populiariausiu grupinio apsipirkimo tinklalapiu JAV „groupon.com", nebenori tęsti partnerystės. Daugiausia kritikos žeriama dėl to, kad šiems portalams rūpi tik greitas uždarbis, įmonės iš to daugiau nukenčia nei laimi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Versus: Socialiniai tinklai – geriausi merginos draugai[neveikianti nuoroda]
2. 1 2  Verslo Žinios: Grupinių apsipirkimų portalų teikiama nauda ir trūkumai

Nuorodos
--------

* Groupon JAV svetainė
* Groupon JK svetainė
| Jakaviškių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Jakaviškių piliakalnisJakaviškių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°17′2.3″ š. pl. 26°17′18.1″ r. ilg.﻿ / ﻿55.283972°š. pl. 26.288361°r. ilg.﻿ / 55.283972; 26.288361Koordinatės: 55°17′2.3″ š. pl. 26°17′18.1″ r. ilg.﻿ / ﻿55.283972°š. pl. 26.288361°r. ilg.﻿ / 55.283972; 26.288361 |

 |
| Vieta | Ignalinos rajonas |
| Seniūnija | Ceikinių seniūnija |
| Aukštis | 9 m |
| Plotas | 50x25-15 |
| Naudotas | I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1988 |
| Registro Nr. | AV2079 / A1538K / 24768, 16248, 24769 |

**Jakaviškių piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 16248; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AV2079; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1538K) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24769) Ignalinos rajono savivaldybės teritorijoje, Jakaviškių kaime, Ceikinių seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Ceikiniai – Mielagėnai Čebatoriuose pasukus į kairę šiaurėn link Dalgėdų, Jakaviškių šiaurinėje dalyje pasukus į dešinę šiaurės rytų kryptimi keliuku, už 150 m – yra kairėje, nusileidus į pakalnę, neprivažiavus sodybos.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė trapecinė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 50 m ilgio, 25 m pločio rytiniame ir 15 m pločio vakariniame šonuose. Šlaitai statūs, iki 9 m aukščio. Šiauriniame šlaite rasta brūkšniuotos keramikos. Piliakalnis labai apardytas arimų, dabar dirvonuoja, pietų – pietryčių šlaite auga medžiai.

Pietryčių, vakarų ir šiaurės vakarų piliakalnio papėdėje 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai
-------

1988 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pirmąja puse. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 14 000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 1 162 000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Mažulonių piliakalnis 3 km | Strakšiškės piliakalnis 1,4 km | Ruokiškės piliakalnis 12 km |  |
| Papravalės piliakalnis 10 km |  |  |
| Rakštelių piliakalnis 7 km | Kačėniškės piliakalnis 6,5 km | Stajėtiškio piliakalnis 19 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kultūros paminklų enciklopedija. Rytų Lietuva I. V. 1996. P. 131.

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V. 1993, p. 81.
* Jonas Balčiūnas, Bronius Dakanis, Arūnas Strazdas. Archeologijos paminklų žvalgymas 1992 ir 1993 metais // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1992 ir 1993 metais. Vilnius, 1994. p. 286.
* Gintautas Zabiela. Rytų Lietuvos archeologijos paminklų žvalgymas // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1988 ir 1989 metais. Vilnius, 1990. p. 204–206.
* Gintautas Zabiela. Medinės Lietuvos pilys, V. 1995. P. 250-230-231 (Nr. 24).
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 1, p. 162-163.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Jakaviškiai
| **Marcelinas Ročka** |
| --- |
| Gimė | 1912 m. gegužės 8 d.Ambručiai,dab. Jurbarko r. |
| Mirė | 1983 m. rugpjūčio 18 d. (71 metai)Vilnius |
|  |
| Partija | 1949 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1939 m. Kauno universitetas |

**Marcelinas Ročka** (1912 m. gegužės 8 d. Ambručiuose – 1983 m. rugpjūčio 18 d. Vilniuje) – Lietuvos pedagogas, bibliografas.

Biografija
----------

1939 m. baigė Kauno universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą. 1949 m. filologijos mokslų kandidatas.

1939–1940 m. dirbo mokytoju. 1940–1951 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1945–1950 m. – šio universiteto Istorijos-filologijos fakulteto prodekanas, 1949–1951 m. – Lietuvių literatūros katedros vedėjas. 1951–1959 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, nuo 1953 m. docentas, 1951–1955 m. – šio instituto direktorius.

1963–1972 m. Knygų rūmų ikitarybinės spaudos retrospektyvinės bibliografijos skyriaus vedėjas.

Bibliografija
-------------

* Pirmasis lietuviškasis hegzametras. – Vilnius, 1948.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aurelija Rabačiauskaitė. *Marcelinas Ročka*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 558
Grotrian, Helfferich, Schulz, Th. Steinweg Nachf. GmbH|  |
| Įkurta | 1850 m. |
| Centrinė būstinė | Braunšveigas, Vokietija |
| Produkcija | akustiniai pianinai |
| Tinklalapis | www.grotrian.de |

**Grotrian-Steinweg** – vokiečių akustinių pianinų gamintojas.

„Grotrian-Steinweg" (tariama: Grotrian Šteinveg) yra vienas žinomiausių vokiečių tradicinių akustinių pianinų gamintojų. Gamina „Grotrian-Steinweg" ir „Grotrian" prekės ženklų pianinus.

Istorija
--------

1830 m. Frydrichas Grotrianas (*Georg Friedrich Carl Grotrian*, 1803−1860) persikėlė į Maskvą, kur sėkmingai pardavinėjo muzikinius instrumentus. 1850 m. grįžęs į Volfenbiutelį jis sutiko Teodorą Šteinvegą (*Karl Friedrich Theodore Steinweg*, 1825−1899), kuriam tėvas Heinrichas, išvykęs į JAV, buvo palikęs valdyti pianinų gamyklą. Jie abu sutarė tapti partneriais, įsigijo pastatą Braunšveige ir pradėjo pianinų gamybą. 1865 m. T. Šteinvegas perleido savo įmonės dalį F. Grotrianui ir išvyko į JAV pradėti vadovauti tėvo įkurtai pianinų įmonei „Steinway & Sons". Po F. Grotriano įmonei vadovavo jo sūnus Vilhelmas (1843−1917). 1895 m. prie šeimos verslo prisijungė Vilhelmo sūnūs Vilis (1868−1930) ir Kurtas (1840−1929). Įmonė turėjo teisinių ginčų su „Steinway & Sons" dėl „Steinweg" dalies pianinų pavadinimuose.

Įmonė stabiliai augo ir 1913 m. turėjo 550 darbuotojų, 1920 m. − daugiau nei 1000 darbuotojų. Tuo metu pagamindavo 1600 pianinų per metus. Po Vilio ir Kurto mirties du Kurto sūnūs Ervinas (1899−) ir Helmutas (1900−) sugebėjo išlaikyti įmonę per Didžiosios depresijos ir Antrojo pasaulinio karo metus. 1948 m. jie atnaujino pianinų gamybą. Nuo 1956 m. įmonė remia pradedančiųjų Grotrian-Steinweg pianistų konkursą. Braunšveige buvo atidaryta visiškai nauja pianinų gamybos linija ir 1974 m. įmonės valdymas perėjo penktos kartos šeimos atstovui, Helmuto sūnui Knutui (1936−), kuris vadovavo iki 1999 m. kai įmonės direktoriumi tapo Burkhartas Šteinas. Apie 2001 m. įmonė, su apie 80 darbuotojų, pagamindavo 900 rankų darbo pianinų per metus, tarp kurių buvo 7 vertikalių pianinų ir 4 fortepijonų modeliai. 2015 m. dėl ekonominių sumetimų įmonės dalininkais tapo Kinijos Honkongo „Parsons" grupė, muzikinių instrumentų gamintojai ir pardavėjai.

Gaminių galerija
----------------

* Grotrian-Steinweg pianinas Grotrian-Steinweg pianinas

Šaltiniai
---------

* Karsten Dürer, David Anderson
* Įmonės istorija oficialioje svetainėje
**Jake Voskuhl**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1977 m. lapkričio 1 d. |
| Gimimo vieta | Talsa, Oklahoma, JAV |
| Ūgis | 2,11 m |
| Svoris | 116 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | Centro puolėjas |
| NBA naujokų birža |
| 2000 m. | 34 šaukimu,Čikagos „Bulls" |
| Profesionalūs klubai |
| 1996-20002000-20012001-20052005-20072007-2008 2008-2009 | Konektikuto universitetasChicago "Bulls"Phoenix "Suns"„Charlotte Bobcats"„Milwaukee Bucks"Toronto "Raptors" |  |
|  |

**Jake Voskuhl** (g. 1977 m. lapkričio 1 d. Tulsa, Oklahoma) – JAV krepšininkas, šiuo metu esantis laisvuoju agentu.

Jake Voskuhl lankė Konektikuto universitetą 1996–2000 m. 2000 m. NBA naujokų biržoje, jį 34 šaukimu pasirinko „Chicago Bulls" komanda. 2001 m. vasarą Jake Voskuhl buvo iškeistas „Phoenix Suns" komandai. „Phoenix Suns" pasirašė trejų metų kontraktą. 2005 m. Voskuhl pasirašė sutartį su „Charlotte Bobcats" komanda. 2006–2007 m. Jake gavo daugiau žaidimo laiko, kadangi komandos pagrindinis centras Primoz Brezec išvargo. 2007 m. vasara „Charlotte Bobcats" pranešė, kad nepratęs Jake Voskuhl kontrakto, todėl jis tapo laisvuoju agentu. 2007 m. liepos 23 d. „Milwaukee Bucks" pranešė, kad pasirašė vienerių metų 3 mln. dolerių sutartį su žaidėju. 2008 m. gruodžio 14 d. J. Voskuhl’as pasirašė sutartį su Toronto "Raptors" komanda..

Nuorodos
--------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2009-01-12 iš Wayback Machine projekto.

* NBA.com puslapis apie žaidėją
| Tilkara*Tilcara* |
| --- |
| *Miestelio bažnyčia* |
|  |
| 

TilkaraTilkara

23°24′0″ p. pl. 65°22′0″ v. ilg.﻿ / ﻿23.40000°š. pl. 65.36667°r. ilg.﻿ / 23.40000; 65.36667﻿ (Tilkara)Koordinatės: 23°24′0″ p. pl. 65°22′0″ v. ilg.﻿ / ﻿23.40000°š. pl. 65.36667°r. ilg.﻿ / 23.40000; 65.36667﻿ (Tilkara) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Chuchujaus provincija Chuchujaus provincija |
| **Departamentas** | Tilkaros departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 4 691  |
| **Altitudė** | 3 139 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.tilcara.gov.ar |
|  **Vikiteka** | Tilkara |

**Tilkara** (isp. *Tilcara*) – miestas Argentinoje, Chuchujaus provincijoje, centrinėje *Quebrada de Humahuaca* slėnio dalyje, prie Grandės upės. Departamento centras. 4,6 tūkst. gyventojų.

Miesto apylinkėse ikikolumbiniu laikotarpiu klestėjo indėnų tilkarų (iš čia ir miesto pavadinimas) ir omaguakų kultūros. Tilkara įkurta kolonijinio laikotarpio pradžioje, todėl yra daug kolonijinės architektūros pastatų.

Tilkara išsidėsčiusi Andų kalnų pašlaitėse, įspūdingo kraštovaizdžio slėnyje. Per miestą eina Chuchujaus-Potosi kelias ir geležinkelis. Tai vienas svarbiausių turistinių provincijos centrų, kartu su kitais *Quebrada de Humahuaca* objektais įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą. Svarbiausias turistinis miesto objektas – *Pucará de Tilcara* tvirtovės griuvėsiai. Yra dailės ir archeologijos muziejai, botanikos sodas. Vykta spalvingos indėniškos šventės.

Šaltiniai
---------

1. ARGENTINA: Jujuy, *citypopulation.de*
2. ↑  ARGENTINA: Jujuy, *citypopulation.de*

Nuorodos
--------

* Turistinė svetainė
* Miesto svetainė Archyvuota kopija 2006-11-26 iš Wayback Machine projekto.

Pukara de Tilkaros griuvėsiai
| Jakiškių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Jakiškių piliakalnisJakiškių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°34′11.9″ š. pl. 26°11′33.1″ r. ilg.﻿ / ﻿55.569972°š. pl. 26.192528°r. ilg.﻿ / 55.569972; 26.192528Koordinatės: 55°34′11.9″ š. pl. 26°11′33.1″ r. ilg.﻿ / ﻿55.569972°š. pl. 26.192528°r. ilg.﻿ / 55.569972; 26.192528 |

 |
| Vieta | Zarasų rajonas |
| Seniūnija | Salako seniūnija |
| Aukštis | 8 m |
| Plotas | 43x20 |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1970 |

**Jakiškių piliakalnis** – piliakalnis Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Jakiškių, Salako seniūnija. Pasiekiamas iš plento  **179**  Dusetos–Degučiai–Dūkštas  pravažiavus Luodžius, plentui sukantis į dešinę, pasukus į kairę šiaurėn ir pavažiavus 300 m vos žymiu keliuku.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė keturkampė, orientuota pietų – šiaurės kryptimi, 43x20 m dydžio. Šlaitai vidutinio statumo, 7-8 m aukščio, rytuose vos 2 m.

Piliakalnis labai apardytas arimų. Aikštelė apaugusi mišku, dalis šlaitų dirvonuoja. 
Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Degučių piliakalnis 12 km | Bielkaučiznos piliakalnis 11 km | Jurkalnio piliakalnis 17 km |  |
| Salako piliakalnis 4 km |  | Čeberakų piliakalnis 18 km |
| Tolimėnų piliakalnis 9 km | Bajorų piliakalnis 12 km | Pasamanės piliakalnis 7,5 km  Sokiškių piliakalnis 6 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Jakiškiai
Koordinatės: 41°54′04″ š. pl. 12°27′22″ r. ilg.﻿ / ﻿41.90111°š. pl. 12.45611°r. ilg.﻿ / 41.90111; 12.45611

Tikėjimo mokymo kongregacijos būstinė
**Tikėjimo mokymo kongregacija** (lot. *Congregatio pro Doctrina Fidei; CDF*) – vienas iš Romos kurijos struktūrinių padalinių – kongregacija, anksčiau buvusi žinoma kaip *Romos ir visuotinės inkvizicijos aukščiausioji šventoji kongregacija*. Tai seniausia iš devynių Romos kurijos kongregacijų. Sukurta katalikų bažnyčios kovai su erezija, šiandien ji yra tarp aktyviausių pagrindinių Kurijos padalinių, prižiūri katalikybės doktriną. Istoriniame kontekste geriausiai ši kongregacija žinoma kaip *Šventoji inkvizicijos tarnyba*. Kongregacijos būstinė įsikūrusi Šventosios tarnybos rūmuose (it. *Palazzo del Sant'Uffizio*), šalia Vatikano miesto ribos. Kongregacijoje dirba patarėjų taryba, kurios veikloje dalyvauja kardinolai, vyskupai, kunigai, teologai, kanonų teisės specialistai.

Istorija
--------

Kongregacijos įkūrėju 1542 m. laikomas popiežius Paulius III, paskelbęs Apaštališkąją konstituciją *Licet ab initio*. Kongregacijos vienintelis tikslas buvo „skleisti patikimą katalikų doktriną ir apginti tas krikščioniškąsias tradicines vertybes, kurios atsidūrė pavojuje dėl naujų ir nepriimtinų doktrinų". Popiežiaus sukurta Romos ir visuotinės inkvizicijos aukščiausioji šventoji kongregacija, sudaryta iš kardinolų ir kitų dvasininkų, tarnavo kaip paskutinė teisminė instancija teisiamiems eretikams bei vaidino svarų indėlį kontrreformacijos judėjime.

Valdant popiežiui Pijui X, 1908 m. kongregacija oficialiai pavadinta Šventosios tarnybos aukščiausiąja šventąja kongregacija. Daugelyje katalikiškų kraštų neformaliai vadinta tiesiog Šventąja tarnyba (it. *Sant'Uffizio*). II Vatikano susirinkimo pabaigoje, 1965 m. gruodžio 7 d. ji tapo Tikėjimo doktrinos šventąja kongregacija. Netrukus po 1983 m. kanonų teisės kodekso įsigaliojimo pavadinime nebeliko žodžio „šventoji" - ji tapo Tikėjimo doktrinos kongregacija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Profile". Vatican.va. Nuoroda tikrinta 26 July 2013.
2. 1 2  Congregation for the Doctrine of the Faith (Profile)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Psocoptera** |
| --- |
| (Psocoptera ?)(*Psocoptera ?*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Šiengraužiai  *( Psocoptera)* |

 |

**Šiengraužiai** (*Psocoptera*) – vabzdžių (*Insecta*) būrys. Smulkūs, judrūs, su plonomis ilgomis siūliškomis antenomis ir graužiamaisiais burnos organais. Turi 4 plėviškus sparnus. Priekiniai sparnai yra stambesni už užpakalinius ir ant nugaros susideda stogeliu. Kai kurių rūšių sparnai sutrumpėję arba visai sunykę. Kojos bėgiojamosios, plonos, baigiasi 2-3 narėmis letenomis. Pilvelis trumpas, iš 9 segmentų.

Vabzdžiai vystosi su nepilna metamorfoze. Žiemoja kiaušinėliai. Per vasarą išsivysto kelios generacijos.

Aptinkami po senų medžių žieve, ant samanų, kerpių, žolių ir įvairių pūvančių medžių. Kai kurios rūšys nuolat gyvena žmonių butuose tarp senų knygų ir popierių, kartais užpuola vabzdžių kolekcijas.

Pasaulyje yra apie 3000 rūšių, Lietuvoje ištirta nepakankamai, žinomiausia rūšis – knyginė utėlė (*Trogium pulsatorium*).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Subrendęs (segmentuotas) neutrofilas
**Neutrofilai**, arba **mikrofagai** (lot. *granulocyti neutrophilici*) – tai grūdėtieji leukocitai, kurių citoplazmoje esančios granulės nusidažo neutraliais dažais. Jie sudaro apie 50-75 proc. ir yra patys judriausi iš visų leukocitų. Viename mikrolitre kraujo yra 3000-5000 neutrofilų. Jų skaičius skiriasi įvairiais metų laikais – vasarą būna mažiau nei žiemą, taip pat priklauso nuo vitaminų balanso. Neutrofilų skersmuo – 10-12 mikronų. Subrendusių ląstelių branduolį sudaro 3-4 segmentai, sujungti plonais chromatino siūlais.

Pagrindinė funkcija – fagocitozė, t. y. patekusių mikroorganizmų rijimas ir skaidymas. Sveiko žmogaus audiniuose jie juda netvarkingai, o patekus bakterijoms – ima irtis link jų. Neutrofilai išskiria fermentų, kurie stabdo arba naikina bakterijas, ardo pažeistas audinių ląsteles, o patys žūva uždegimo vietoje ir kartu su audinių irimo produktais sudaro pūlius.

Yrant neutrofilams ir kai kuriems bakterijų toksinams, pažeidimo židinyje gali susidaryti tam tikrų medžiagų, vadinamų pirogenais. Jeigu jos patenka į kraują ir nunešamos į smegenyse esantį termoreguliacijos centrą, ligoniui pakyla kūno temperatūra.

v • a • r **Kraujas** 

Kraujo plazma | Eritrocitai | Trombocitai | Kraujo grupė | Kaulų čiulpai | Antikūnas | Kraujo ligos
  
Leukocitai: · Granulocitai: Neutrofilai | Bazofilai | Eozinofilai · Agranulocitai: Limfocitai (B limfocitai, T limfocitai) | Monocitai | Makrofagai
  
Kraujo donorystė | Kraujo transfuzija
| Dailidžių-Ardiškio pilkapynai |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Dailidžių-Ardiškio pilkapynaiDailidžių-Ardiškio pilkapynai

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°54′53″š. pl. 24°47′31″r. ilg.﻿ / ﻿54.9147113°š. pl. 24.7919369°r. ilg.﻿ / 54.9147113; 24.7919369Koordinatės: 54°54′53″š. pl. 24°47′31″r. ilg.﻿ / ﻿54.9147113°š. pl. 24.7919369°r. ilg.﻿ / 54.9147113; 24.7919369 |

 |
| Vieta | Širvintų rajonas |
| Seniūnija | Musninkų seniūnija |
| Naudotas | 1 tūkstantmetis - 2 tūkstantmečio pradžia |
| Registro Nr. | 16511 / A145116512 / A145216513 / A1453 |

**Dailidžių-Ardiškio pilkapynai** – du pilkapynai ir vienas pilkapis Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, Musninkų seniūnijoje, tarp Dailidžių vienkiemio ir Ardiškio kaimo, Dailidžių miške, Neries dešiniajame krante, abipus kelio Pigonys – Pakalniškiai.

Pilkapynai
----------

Pirmasis pilkapynas yra į pietus nuo kelio, 2,4 km į pietryčius nuo Ridikupės ir Neries santakos, 0,15 km į šiaurės rytus nuo Neries dešiniojo kranto, Kernavės girininkijos, 76 miško kvartalo viduryje, Ukmergės miškų urėdija. Jame yra 9 pilkapiai. Sampilai 6–8 m skersmens ir 0,3-0,7 m aukščio, dalis sulėkštėję, kai kurie apardyti ariant. Būdingi 1 tūkstantmečio antrai pusei – 2 tūkstantmečio pradžiai.

Antrasis pilkapynas yra į šiaurę nuo kelio, 2,1 km į šiaurės vakarus nuo Praustuvės ir Neries santakos, 0,2 km į šiaurės rytus nuo Neries dešiniojo kranto, 12 kvartalo pietvakarių dalyje. Jį sudaro 2 pilkapiai. Karaliaus kapu vadinamo pilkapio sampilas apie 20 m skersmens ir apie 1,5 m aukščio, kito – 10 m skersmens ir 1 m aukščio. Pilkapių sampilai buvo apjuosti grioviais (išliko jų liekanų), jų forma būdinga IX–XII a.

Pilkapis yra į šiaurę nuo kelio, 0,2 km į šiaurės rytus nuo Neries dešiniojo kranto, 76 kvartalo pietryčių dalyje, apardytas. Jo sampilas 10 m skersmens ir 0,5 m aukščio, būdingas IX–XII a.

Tyrimai
-------

Pilkapynus 1921 m. aprašė Petras Tarasenka, 1976 m. ir 1983 m. žvalgomuosius tyrimus atliko Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Manoma, kad tai buvo vienas pilkapynas, išsidėstęs siaura juosta Neries dešiniojo kranto viršutinėje terasoje, apie 0,2-0,3 km nuo upės. Radinių yra Kernavės archeologijos ir istorijos muziejuje. Į pietryčius nuo Dailidžių-Ardiškio pilkapyno yra Dailidžių pilkapynas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksiejus Luchtanas. *Dailidžių-Ardiškio pilkapynai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 406 psl.
**Haldis** – viena iš trijų aukščiausiųjų dievybių urartų panteone. Tai karo dievas, jam Urartu valdovai melsdavosi, prašydami pergalės mūšyje. Haldis buvo vaizduojamas kaip vyras, tiek su sparnais, tiek be jų, stovintis ant liūto.

Haldio šventovę, stovėjusią Ardinyje (Musasire), išgrobstė Asirijos valdovas Sargonas II. Haldžio šventyklos puoštos įvairiais ginklais, kaip antai kalavijais, ietimis, lankais ir strėlėmis bei skydais, kurie kabėdavo ant sienų.

Istorija
--------

Urartijos istorijos tyrinėtojo Paul Zimansky teigimu, Haldis buvo ne vietinė urartų dievybė, bet menkai žinomas akadų dievas. Tai paaiškintų, kodėl pagrindinė Haldžio šventykla buvo Musasire (manoma, netoli dabartinio Irako miesto Ravandizo). Urartai iš pradžių šios dievybės negarbino (bent jau kaip svarbiausiojo dievo panteone), iki Išpuinio valdymo laikų nesama požymių, liudijančių, kad būtų įvestas Haldžio kultas.

Urartų karaliai pastatydindavo Haldžiui dedikuotas stelas su įrašais apie sėkmę per karinius žygius, naujus statinius, taip pat karaliaus valdymo laikotarpio įvykius, susijusius su žemdirbyste.

Išnašos
-------

1. ↑  „Haldi (ancient god)". *Encyclopædia Britannica*. Nuoroda tikrinta 2015-11-25.
2. ↑  *Urartu Religion*. World History Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2022-09-05.
3. 1 2  Zimansky, Paul (2012). *Imagining Haldi*. p. 714.
4. ↑  Çiftçi, Ali (2017). *The Socio-Economic Organisation of the Urartian Kingdom*. Brill. p. 228. ISBN 9789004347588.
Danilovo vienuolynas
**Danilovo vienuolynas** (rus. *Данилов монастырь*) – vyrų vienuolynas, esantis Maskvoje. Rusijos stačiatikių bažnyčios patriarcho rezidencija.

Istorija
--------

Danilovo vienuolyną įkūrė Maskvos didysis kunigaikštis Daniilas Aleksandrovičius XIII a. pabaigoje. 1293 m. mongolai nusiaubė vienuolyną. 1652 m. Danilovo vienuolynas gavo Daniilo Aleksandrovičiaus relikvijas. Po Narvos mūšio caro Petro I įsaku vienuolyno varpai buvo perlydomi į patrankas. 1892 m. prie vienuolyno buvo įsteigta nemokama mokykla. 1903 m. mokinių daugumą (36 iš 52) sudarė valstiečių vaikai. 1930 m. vienuolynas buvo uždarytas, o nekropolis sunaikintas. 1931 m. Danilovo vienuolyno kieme buvo atidengtas Vladimiro Lenino paminklas. 1983 m. grąžintas Rusijos stačiatikių bažnyčiai.

Galerija
--------

* Danilovo vienuolynas XIX a.Danilovo vienuolynas XIX a.
* KoplyčiaKoplyčia
* Švč. Trejybės cerkvėŠvč. Trejybės cerkvė
* Iš paukščio skrydžioIš paukščio skrydžio

Išnašos
-------

1. ↑  Vitalijus Mockus, *Rusų Stačiatikių Bažnyčia*, Visuotinė lietuvių enciklopedija, 2020-09-23. Nuoroda tikrinta 2021-08-09.
2. ↑  Воронов, 2009.
3. ↑  Первый на Москве, 2000, с. 117—118.

Šaltiniai
---------

* Воронов А. Монастыри Московского Кремля. — М.: Православный Свято-Тихоновский гуманит. ун-т, 2009. — 160 с. — ISBN 978-5-7429-0350-5.
* Первый на Москве. Московский Данилов монастырь. — М.: Даниловский благовестник, 2000. — 319 с.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Danilovo vienuolynas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Nevarų kalba नेपाल भाषा |
| Kalbama | Nepalas, Indija, Butanas |
| Kalbančiųjų skaičius | 1 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | Kinų-tibetiečiųTibetiečių-mjanmų**Nevarų kalba** |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-2 | new |

**Nevarų kalba** arba **Nepalų bhasa** (sav. नेपाल भाषा) – kinų-tibetiečių šeimos kalba, vartojama Nepale (Katmandu slėnyje) nevarų tautos žmonių. Tai buvo pirminė Katmandu slėnio, kuriame yra Nepalo sostinė, kalba.

Priklauso kinų-tibetiečių kalbų šeimos tibetiečių-mjanmų pošeimiui, kuriame sudaro nutolusią šaką. Geografiškai jungiama į „Himalajų kalbų" grupę.

Istoriškai nevarų kalba naudojo keletą rašto sistemų, tačiau šiuo metu populiariausia yra devanagari (tai vienintelė kinų-tibetiečių šeimos kalba naudojanti šią rašto sistemą).

Nuorodos
--------

* new Duomenys apie kodu „new" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
* newa MultiTree kalbos kodo „newa" informacija (angl. *MultiTree: A Digital Library of Language Relationships: Information by code: „newa"*)

Vikižodynas 

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Nevarų kalba***
**1940 m. žiemos olimpinės žaidynės** – turėjusios vykti V žiemos olimpinės žaidynės, atšauktos dėl II pasaulinio karo.

Žaidynes planuota surengti 1940 m. vasario 3–14 d. 1937 m. birželio 9 d. teisė surengti žaidynes atiteko Japonijos Saporo miestui. Japonijos vyriausybei pranešus, kad neskirs finansinės paramos, 1938 m. liepos 16 d. Saporas atsisakė surengti žaidynes. 1938 m. rugsėjo 3 d. surengti žaidynes patikėta Sankt Moricui. Kilus ažiotažui, 1939 m. birželio 9 d. teisė surengti žaidynes iš Sankt Morico atimta, naujuoju šeimininku pasirinktas Garmišas-Partenkirchenas. Toks sprendimas priimtas dėl to, kad šis miestas žaidynėms galėjo pasiruošti per trumpą laiką (jame vyko ankstesnės žiemos olimpinės žaidynės, tad buvo reikiama infrastruktūra).

Išnašos
-------

1. ↑



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • ROlimpinės žaidynės |
| --- |
|  |
| *Sporto šakos* • *Medalių skaičius* • *NOK**Medalininkai* • *Simboliai* |
|  |
| **Vasaros žaidynės** | 
1896 · 1900 · 1904 · (1906) · 1908 · 1912 · 1916 · 1920 · 1924 · 1928 · 1932 · 1936 · 1940 · 1944 · 1948 · 1952 · 1956 · 1960 · 1964 · 1968 · 1972 · 1976 · 1980 · 1984 · 1988 · 1992 · 1996 · 2000 · 2004 · 2008 · 2012 · 2016 · 2020§ · *2024* · *2028* · *2032* |
|  |
| **Žiemos žaidynės** | 
1924 · 1928 · 1932 · 1936 · 1940 · 1944 · 1948 · 1952 · 1956 · 1960 · 1964 · 1968 · 1972 · 1976 · 1980 · 1984 · 1988 · 1992 · 1994 · 1998 · 2002 · 2006 · 2010 · 2014 · 2018 · *2022* · *2026* |
|  |
| § Dėl koronaviruso pandemijos nukelta į 2021 m. |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Danijos-Didžiosios Britanijos karas |
| --- |
| Priklauso: Napoleono karai, Anglų karai |
| Britų *HMS Tartar* fregatos ir danų kanonierių susišaudymas netoli Bergeno, 1808 m. |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1807–1814 m. |
| Vieta | Danijos-Norvegijos teritoriniai vandenys |
| Rezultatas | Lemiama britų pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
| Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė | Danija Danija-Norvegija |

**Danijos–Didžiosios Britanijos karas** arba **Kanonierių karas** (1807–1814) – Napoleono karų dalis. Prasidėjo 1807 metų rugpjūčio 16, kai baiminantis, jog neutrali Danija gali prisidėti prie Napoleono I rengiamos kontinentinės blokados, Jungtinė Karalystė išlaipino 30000 karių Zelandijos saloje. Britų kariai apsupo ir apšaudė Kopenhagą, rugsėjo 7 dieną ją užėmė, o spalio 20 dieną atsitraukė, konfiskuodami visą Danijos laivyną. 

Spalio 31 dieną Danija sudarė sąjungą su prancūzais, sutiko prisidėti prie kontinentinės blokados bei Švedijos puolimo. Danijai kariauti nesisekė, prasidėjo ūkio nuosmukis, o karo atomazga tapo 1814 metų sausio 14 dienos Kylio taika, pagal kurią danai Švedijai atidavė Norvegiją (pasilikdami valdas – Islandiją, Grenlandiją ir Farerų salas), o Jungtinei Karalystei – Helgolando salą, tuo tarpu patys gavo Lauenburgą.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

„JUMZ-6KL"
„JUMZ-6AKM" valo sniegą
**JUMZ-6** (rus. *ЮМЗ-6*) – universalūs ratiniai traktoriai, skirti žemės ūkio ir pramonės reikmėms. Gaminti nuo 1970 m. iki 2001 m. Pietų mašinų gamykloje (Dnipre). Išleistos kelios skirtingos versijos. Pirmasis egzempliorius pagamintas 1966 m.

Traktoriaus „JUMZ-6" sukurtas ant „MTZ-5" bazės.

Techninis aprašymas
-------------------

Traktorius turėjo „D-65" variklį, kuris išvystė 46-49 [arklio galia|AG]], 5 (+1) pavarų dėžę, pagreitintoją. Traktoriaus gabaritiniai matmenys: ilgis 4140 mm, plotis 1884 mm, aukštis 2750 mm. Vairas buvo mechaninis, su stiprintuvu. Traktoriaus pagrindu taip pat buvo gaminami ekskavatoriai ir krautuvai.

### Išvaizda

„JUMZ-6" buvo gaminamas 4 variantais:

* „JUMZ-6L";
* „JUMZ-6AL";
* „JUMZ-6K";
* „JUMZ-6AK".

##### JUMZ-6L

Pirmosios serijos traktoriai, panašūs į „MTZ-5". Šių traktorių variklių gaubtai buvo su užapvalintomis grotelėmis. Išoriškai jie panašūs į ankstesnius traktorius „MTZ-50".

##### JUMZ-6AL

Šie traktoriai turėjo reguliuojamo aukščio vairo padėtį, modifikuotą prietaisų skydelį salone, naują stačiakampio formos variklio gaubtą, taip pat pokyčius stabdžių sistemoje.

##### JUMZ-6K

Traktoriuje nebuvo hidraulinės sistemos, bet jis turėjo tvirtinimo taškus ekskavatoriaus ir buldozerio įrangai.

##### JUMZ-6AK

Gaminta nuo 1988 m. Traktoriuje buvo montuojama nauja kabina su geresniu matomumu (panaši į „MTZ-80").

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: JUMZ-6** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Slavizmas** – kalbinė svetimybė, atsiradusi iš slavų kalbų. Lietuvių kalboje gana daug slavizmų, kilusių iš lenkų (polonizmai), rusų (rusicizmai), gudų (baltarusybės), ukrainiečių (ukrainietybės) kalbų. Slavizmais vadinami ne tik visiškai slaviški skoliniai ar barbarizmai, bet ir neslaviškos kilmės žodžiai (iš graikų, lotynų, germanų, iranėnų ir kt. kalbų), patekę į lietuvių kalbą per slavų kalbas.

Slavizmai visą laiką darė didelę įtaką lietuvių kalbai, kadangi Lietuvą supo Lenkija bei Rusija, ir įvairios technologinės, kultūrinės naujovės patekdavo per šias šalis. Slavizmų gausą lėmė ir intensyvūs polonizacijos bei rusifikacijos procesai.

Seniausi slavizmai į lietuvių kalbą pateko IX–XI a. iš rytų slavų kalbų: *muilas, smuikas, muitas, stiklas, turgus, šilkas, asilas, pipiras, katilas, ridikas, čerpė, kurtas, kumetis, pundas* ir kt. Daugiausia šie žodžiai pateko per prekybinius ryšius. Vėliau, ypač nuo XVI a. kai LDK plačiai vartota vadinamoji „LDK kanceliarinė kalba", į lietuvių kalbą pateko daug baltarusybių, tarp jų – religinių, luominių sąvokų: *krikštas, pagonis, bažnyčia, bajoras, karalius, poteriai, dvaras* ir kt. Daug gudiškų skolinių pateko į pietų, pietryčių lietuvių tarmes (*karčema, kačerga, verba, šycka, smertis, abadas, akraičikas, kačeras, diečka* ir kt.).

Su Lietuvos krikštu (XIV a. pab. – XV a. pr.) į Lietuvą plūstelėjo polonizmai. Pradžioje jie reiškėsi bažnyčios, dvaro kalboje, bet netrukus paplito po visus luomus. Nuo XVIII a. lenkų kalba tapo ir pagrindine raštų kalba. Per lenkų kalbą į lietuvių kalbą pateko daug tarptautinių žodžių ir grynųjų polonizmų: *ponas, popierius, seimas, popiežius, dūšia, griekas, svietas, čiesas, pekla, pakūta, actas, agrastas, agurkas, mišios, kapitonas, cukrus, garstyčios, suknia* ir daug kt.

Rusicizmai į lietuvių kalbą skverbėsi carinės ir tarybinės okupacijų laikais.

Dėl slavų kalbų panašumo slavizmų kilmę ne visad lengva nustatyti. Prano Skardžiaus tyrimu, iš ~2950 senųjų slaviškų skolinių ~1500 yra polonizmai, ~760 baltarusybės, ~630 baltarusybės arba polonizmai, ~40 rusicizmai, ~20 bendri slavizmai.

Dabar dalis slavizmų, ypač senųjų, yra norminiai bendrinės kalbos žodžiai. Nemaža jų tebegyvuoja tarmėse. Kiti, ypač nauji slavizmai, gyvuoja kaip barbarizmai arba žargonas (pvz. *otkatas, kolchozas, sovietinis, liustra, fortka, parnikas, duchofkė, pravalas* ir kt.). Tiesa, pastaruoju metu slavistines barbarybes sparčiai keičia angliški barbarizmai (anglicizmai).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Slavizmas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 42
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Loxia pytyopsittacus** |
| --- |
| Pušinis kryžiasnapis (Loxia pytyopsittacus)Pušinis kryžiasnapis (*Loxia pytyopsittacus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Kikiliniai  *( Fringillidae)* |
| Gentis: | Kryžiasnapiai  *( Loxia)* |
| Rūšis: | Pušinis kryžiasnapis  *( Loxia pytyopsittacus)* |

 |
| Binomas |
| ***Loxia pytyopsittacus***Borkhausen, 1793 |

**Pušinis kryžiasnapis** (*Loxia pytyopsittacus*) – kikilinių (*Fringillidae*) šeimos paukštis. 

Snapas storas, stiprus. Patinas tamsiai raudonas, tik viršugalvis ir antuodegis ryškesni, nugara dažnai pilkai gelsvo atspalvio. Kartais raudona spalva būna oranžinio atspalvio. Patelė alyviškai pilka: nugarinė pusė dėmėta, pilvinė vienspalvė, antuodegis šviesesnis, geltonai žalias. Jaunikliai alyviškai pilki su tamsiomis dėmėmis. Jų nugara ryškaus žalsvo atspalvio.

Gyvena šiaurės vakarų Europos ir Rusijos vakarų pušynuose. Lietuvoje labai reta rūšis. Lesa pušų sėklas.

Pušinis kryžiasnapis
*Loxia pytyopsittacus*
**Slauga** – įvairaus amžiaus sveikų ir sergančių žmonių fizinė bei psichinė priežiūra.

Specialioji slauga
------------------

**Specialioji slauga** – specializuotos slaugos sritis, reikalaujanti tam tikros (specialios) kvalifikacijos (slaugos specializacijos).

Lietuvoje sritis, kuriose verstis slaugos praktika siekiantis bendrosios praktikos slaugytojas arba akušeris privalo įgyti slaugos specializaciją ir tai patvirtinantį pažymėjimą, nustato LR SAM patvirtintas Specializuotos slaugos sričių sąrašas (toliau – Sąrašas).
Bendrosios praktikos slaugytojas arba akušeris įgyja slaugos specializaciją aukštojoje mokykloje, baigęs pasirinktą specializuotos slaugos srities neformaliojo švietimo programą.

Specializuotos slaugos sritys, kuriose specialiąja slaugos praktika gali verstis bendrosios praktikos slaugytojas, turintis atitinkamą slaugos specializaciją: anestezija ir intensyvioji slauga; bendruomenės slauga; operacinės slauga; psichikos sveikatos slauga; skubioji medicinos pagalba.

Specializuotos slaugos sritys, kuriose specialiąja slaugos praktika gali verstis akušeris, turintis atitinkamą slaugos specializaciją: anestezija; operacinės slauga; skubioji medicinos pagalba.

Bendrosios praktikos slaugytojas, norėdamas verstis specialiąja slaugos praktika, turi turėti galiojančią bendrosios slaugos praktikos licenciją ir atitinkamos slaugos specializacijos įgijimą patvirtinantį dokumentą. Akušeris, norėdamas verstis specialiąja slaugos praktika, turi turėti galiojančią akušerijos praktikos licenciją ir atitinkamos slaugos specializacijos įgijimą patvirtinantį dokumentą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  VU inf.
2. ↑  Dėl Specializuotos slaugos sričių sąrašo patvirtinimo (2010 m.)
|  |
| --- |
| **Halberstadt C.III** |
|  |
|  |
| Tipas | Žvalgybinis lėktuvas |
| Gamintojas | Halberstädter Flugzeugwerke |
| Kūrėjas | Karl Thies |
| Pirmas skrydis | 1917 m. pabaiga |
| Pradėtas naudoti | 1918 m. |
| Pagrindiniai naudotojai |  Luftstreitkräfte |
| Pagaminta vnt. | 6 |

**Halberstadt C.III** – Pirmojo pasaulinio karo pabaigoje įmonės „Halberstädter Flugzeugwerke" sukurtas vienmotris žvalgybinis biplanas, naudotas Vokietijos imperijos karinių oro pajėgų (vok. *Luftstreitkräfte*).

Konstrukcija
------------

„Halberstadt C.III" buvo 1917 m. pabaigoje sukurta ankstesnio modelio „C.I" (kituose šaltiniuose – „lengvosios C klasės – CL" atstovo – dviviečio naikintuvo ir pėstininkų paramos (šturmo) lėktuvo „Halberstadt CL.II") modifikacija su 200 AG galios Benz Bz.IV varikliu. C.III už originalą buvo didesnis, su ilgesnio tarpatramio sparnais, išskleistais dviejomis poromis atramų. Tai buvo pirmasis „Halberstadt" sukurtas dvivietis lėktuvas. Jo konstrukcija buvo klasikinė – medinis fiuzeliažo rėmas, dengtas fanera, drobe dengti sparnai. Neįprastas orlaivio bruožas buvo apatinio sparno montavimas ant po fiuzeliažu montuojamos į laivo kilį panašios papildomos sijos. Taip buvo siekiama padidinti vertikalų atstumą tarp sparnų. Ginkluotę sudarė vienas priekinis 7,92 mm kalibro kulkosvaidis LMG 08/15 Spandau ir vienas ant Skarfo žiedo montuojamas 7,92 mm kalibro žvalgo Parabellum MG 14 kulkosvaidis.

Pirmą kartą skridęs 1917 m. spalį, jis pasirodė labai perspektyvus ir Idflieg užsakė bandomąją seriją. 1918 m. vasario pradžioje vykę bandymai išryškino poreikį sustiprinti konstrukciją bei mažesnį nei tikėtasi kilimo greitį. Užuot tobulinęs „C.III", „Halberstadt" vyriausiasis konstruktorius Karlas Teisas (vok. *Karl Theiss*) jau kovo mėn. pateikė naują orlaivį „Halberstadt C.V". Naujoji mašina išlaikė C.III sparnus ir variklį, bet turėjo visiškai naują fiuzeliažą.

Operatoriai
-----------

Vokietijos imperijos vėliava Vokietijos imperija
* *Luftstreitkrafte* – Vokietijos imperijos karinės oro pajėgos

Techniniai duomenys
-------------------

  

**Bendrieji duomenys**

* **Įgula:** 2
* **Ilgis:** 7,70 m
* **Sparno mojis:** 12,20 m
* **Aukštis:** 2,95 m
* **Tuščio svoris:** 850 kg
* **Kilimo svoris:** 1 310 kg
* **Jgainė:** vienas 150 kW (200 AG) galios vandeniu aušinamas vienaeilis 6 cilindrų vidaus degimo variklis Benz Bz.IV

**Skrydžio duomenys**

* **Maksimalus greitis:** 165 km/h
* **Skrydžio trukmė:** 3 val.
* **Skrydžio lubos:** 5 100 m
* **Kilimo greitis:** 10,42 m/s
* **Kilimo laikas:**
	+ Į 2 000 m: 3 min. 12 sek.
	+ Į 5 000 m: 23 min.

**Ginkluotė**

* **Kulkosvaidžiai:**
	+ 1x 7,92 mm kalibro LMG 08/15 *Spandau* kulkosvaidis fiksuotas fiuzeliažo priekyje kairėje pusėje
	+ 1x 7,92 mm kalibro Parabellum MG 14 galinėje kabinoje ant Skarfo žiedo
	+ keturios bombos po 10 kg

Nuorodos
--------

1. 1 2  Peter Gray, Owen Thetford: *German Aircraft of the First World War*. London: Putnam, 1970, p. 419. ISBN 0-85177-809-7
2. ↑  „Halberstadt C.I(III)". , airwar.ru
3. ↑  Peter M. Grosz: *Halberstadt C.V*. Albatros Productions, 1998, p. 1-3. ISBN 1-902207-02-5
Koordinatės: 55°28′39″ š. pl. 26°27′21″ r. ilg.﻿ / ﻿55.47750°š. pl. 26.45583°r. ilg.﻿ / 55.47750; 26.45583
**Pušnies pelkė** – pelkė (žemapelkė) šiaurės rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, 4,5 km į pietus nuo Rimšės, tarp Medeišių, Gramantiškės, Trakniškės ir Gakiškės kaimų, Dysnos intako Mūnelio baseine. Plotas 267 hektarai. Tęsiasi iš šiaurės į pietus 3 km. Pietiniame gale telkšo Krakinio ežeras, viduje daug mažų sausmių.

Durpių sluoksnio vidutinis storis – 2,7 m (didžiausias 6,7 m). Pušnies pelkėje auga liekniniai beržai, gegužraibės, kupstiniai švyliai. Gyvena bebrai, šernai, briedžiai. Peri perkūno oželiai, griežlės, tetervinai, sutinkami juodieji gandrai, švygždos, balinės pelėdos, gervės. Dalis pelkės patenka į Pušnies telmologinį draustinį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Selemonas Paltanavičius. *Pušnies pelkė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
2. ↑  NATURA 2000 TERITORIJOS PUŠNIES, RUŽO IR APVARDŲ ŠLAPŽEMIŲ KOMPLEKSO PAST GAMTOTVARKOS PLANO PAGRINDŽIAMOJI INFORMACIJA, *VšĮ Baltijos aplinkos forumas*. Vilnius, 2017.
| Slauharadasblrs. *Слаўгарад*, rus. *Славгород* |
| --- |
|              |
| *Bažnyčia Slauharade* |
|  |
| 

SlauharadasSlauharadas

53°26′31″š. pl. 30°59′46″r. ilg.﻿ / ﻿53.442°š. pl. 30.996°r. ilg.﻿ / 53.442; 30.996﻿ (Slauharadas)Koordinatės: 53°26′31″š. pl. 30°59′46″r. ilg.﻿ / ﻿53.442°š. pl. 30.996°r. ilg.﻿ / 53.442; 30.996﻿ (Slauharadas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| **Sritis** | Mogiliavo sritis Mogiliavo sritis |
| **Rajonas** | Slauharado rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 7 895  |
|  |
| **Pašto kodas** | 213245 |
|  **Vikiteka** | Slauharadas |

**Sláuharadas**  (blrs. *Слаўгарад*; arba ***Slavgorodas***, rus. *Славгород*) – miestas rytų Baltarusijoje, Mogiliavo srityje, Pronios ir Sožo santakoje, 58 km nuo Kryčavo ir 76 km nuo Mogiliavo. Slauharado rajono centras. Stovi cerkvė, veikia dvi vidurinės mokyklos, muzikos mokykla, kraštotyros muziejus. Pagrindinės pramonės šakos – maisto gamyba ir žemės ūkis. Stūkso piliakalnis.

Istorija
--------

Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1136 m. kaip ***Prapoiskas***. XIV a. tapo LDK dalimi. Vėliau atiteko Mstislavlio vaivadijai (ATR). Nuo 1772 m. rugsėjo Rusijos imperijos sudėtyje. XIX a. buvo miestelis, Bychavo apskrities Prapoisko valsčiaus centras. 1881 m. surašymo duomenimis gyvenvietėje gyveno 3 400 žmonės. Buvo svarbus upių uostas. 1938 m. rugsėjo 27 d. gavo miesto tipo gyvenvietės statusą. II pasaulinio karo metu buvo okupuotas Trečiojo Reicho. 1945 m. gegužės 23 d. suteiktos miesto teisės ir pavadinimas ***Slauharadas***. Sovietmečiu buvo statybų ir maisto pramonės centras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pasaulio vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006–2014. (VLKK versija)
2. ↑  *Propojsk*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. IX (Poźajście — Ruksze). Warszawa, 1888, 51 psl. **(**lenk.**)**
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1986. // psl. 392
| Medaliai |
| --- |
|
| Vyrų šaudymas iš lanko |
| **Atstovaujant:  Jungtinė Karalystė**  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Bronza** | 2017 Meksikas | Mišri komanda |
| Europos žaidynės |
| **Sidabras** | 2019 Minskas | Mišri komanda |
| Europosčempionatas |
| **Sidabras** | 2016 Notingemas | Komanda |
| **Bronza** | 2016 Notingemas | Individualiai |

**Patrick Huston** (g. 1996 m. sausio 5 d. Belfaste) – Jungtinės Karalystės šaudymo iš lanko sportininkas, olimpietis.

Biografija
----------

2013 m. Huston pasaulio jaunučių čempionate iškovojo du aukso medalius.

2016 m. Europos čempionate iškovota bronza individualioje rungtyje ir sidabras komandinėse varžybose.

Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse britas dalyvavo vyrų šaudymo iš lanko varžybose. Kvalifikaciniame etape Jungtinės Karalystės atstovas buvo 38-as. Pirmajame atkrentamajame etape Huston 6-4 įveikė Nyderlandų atstovą Rick van der Ven, bet kitoje kovoje pralaimėjo Pietų Korėjos šauliui Ku Bon-chan ir iš tolimesnių kovų pasitraukė. 

2017 m. pasaulio šaudymo iš lanko čempionate kartu su Naomi Folkard iškovojo bronzą mišrių komandų varžybose. 2019 m. pora pelnė Europos žaidynių sidabrą.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Huston buvo 25-as kvalifikaciniame etape, bet pralaimėjo savo pirmąja atkrentamąja kovą ir iš individualių varžybų pasitraukė. Mišrių komandų varžybose užimta 8-oji vieta, o su vyrų komanda užėmė 5-ą vietą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugsėjo 5 d.
JSON logotipas
**JSON** („džeisonas" – iš anglų kalbos  **JavaScript Object Notation**) – atviro standarto formatas, perduodantis duomenų objektus, sudarytus iš atributo ir reikšmės porų, lengvai skaitomame tekste. Tai yra pirminis asinchroninio naršyklės/serverio bendravimo (AJAX) duomenų formatas.

Nors JSON ir yra išvestas iš JavaScript programavimo kalbos, jis yra nepriklausomas nuo kalbos duomenų formatas. Programavimo kodą, kuriuo nagrinėjami ir generuojami JSON duomenys, palaiko daugelis programavimo kalbų.

Kalbos elementai
----------------

Pagrindinė JSON struktūra (objektas) yra raktų (vardų) ir juos atitinkančių reikšmių rinkinys:

```
{
  "raktas1": "reikšmė1",
  "raktas2": 0,
  "raktas3": [ 1, 2, 3, false, "ABC" ],
  "raktas4": {
     "raktas4\_5": true,
     "raktas4\_6": 17
  }
}

```

Galimi taip pat to reikšmių sąrašai (pavyzdyje toks atitinka trečiąjį raktą). Sąrašo elementai nebūtinai turi būti to paties tipo.

Raktus atitinkančios reikšmės gali būti skaitinio, loginio, tekstinio, taip pat objekto (*raktas4* pavyzdyje) arba sąrašo (*raktas3*) tipų. Visas JSON dokumentas turi būti tik viena reikšmė (dažniausiai objektas, nors gali būti sąrašas ar rečiau kitas tipas). 

Žemiau pateiktas pavyzdys parodo galimą asmens aprašymą JSON formatu.

```
{
  "firstName": "John",
  "lastName": "Smith",
  "isAlive": true,
  "age": 25,
  "address": {
    "streetAddress": "21 2nd Street",
    "city": "New York",
    "state": "NY",
    "postalCode": "10021-3100"
  },
  "phoneNumbers": [
    {
      "type": "home",
      "number": "212 555-1234"
    },
    {
      "type": "office",
      "number": "646 555-4567"
    }
  ],
  "children": [],
  "spouse": null
}

```

Nuorodos
--------

* „Learn X in Y minutes" apie JSON (lietuvių kalba)
| **Antanas Ridikas** |
| --- |
| Gimė | 1921 m. vasario 25 d.Žaibiškės, Užpalių valsčius |
| Mirė | 2007 m. (~86 metai)Druskininkai |
| Tautybė | lietuvis |
|  |
| Veikla | poetas, miškininkas |

**Antanas Ridikas** (g. 1921 m. vasario 25 d. Žaibiškėse, Užpalių valsčiuje, Utenos apskrityje – m. 2007 m. rugsėjo 20 d. Druskininkuose)– Lietuvos miškininkas, poetas, rašytojas.

Biografija
----------

Antanas Ridikas mokėsi Užpalių gimnazijoje, baigė Trakų mokytojų seminariją, 1956 m. iš Vilniaus persikėlė į Ukmergę. 1962 m. baigė Žemės ūkio akademijos Miškų ūkio fakultetą. Dirbo Gegužinės (Trakų apskr.) pradinės mokyklos mokytoju, slapstėsi nuo vokiečių ir sovietinės valdžios mobilizacijos ir armiją, už tai buvo represuotas ir kalinamas.

Vėliau dirbo pieninėje, vartotojų kooperatyve, o įgijęs miškų ūkio inžinieriaus specialybę, 1956–1985 m. dirbo Ukmergės, Veisiejų ir Druskininkų miškų urėdijose. Latežerio, Baltašiškės girininkijų girininkas, Druskininkų miško chemijos ruožo viršinininkas. Domėjosi Lietuvos vietovių praeitimi, kultūros paveldu, žmonių likimais. Nuo jaunystės rašė eiles. Nuo 1990 m. kūrybą siuntinėjo į laikraščius „Gimtinė", „Druskonis" ir kt.

Žmona Genovaitė, dukros: Adrijana Kalpokienė (1957 - 2008) ir Almantė Ridikaitė

Kūryba
------

Kūryboje vyrauja taupus metraršininko braižas, ryškai pastebima gyvenimo patirties branda, atklysta dažni praeities aidai, poetą jungiantį su gimtųjų Užpalių kraštu ir antrąja gimtine – Druskininkais. Poezijoje ryškiai prasišviečia daug buities, dvasinio paveldo, gamtos ir tėviškės konkretumo.

Priklausė Lietuvos kaimo rašytojų sąjungai, Lietuvos tautotyros draugijai.

Bibliografija
-------------

* *Žalias šilas* (eilėraščiai, Jonava, 1994 m.)
* *Karo sūkuriuose* (proza, Jonava, 2002 m.)
* *Senajame kaime* (proza, Jonava, 1998 m.)
* *Pagirių aidai* (eilėraščiai, Jonava, 2000 m.)
* *Saulėlydžio varsos* (eilėraščiai, Vilnius, 2001 m.)
* *Lemties akimirkos* (eilėraščiai, Vilnius, 2002 m.)
* *Klajonių takais* (eilėraščiai, Vilnius, 2003 m.)
* *Per bundantį šilą* (eilėraščiai, Vilnius, 2003 m.)
* *Ant gyvenimo bangų* (eilėraščiai, Vilnius, 2004 m.)
* *Paparčio žiedo neradus* (eilėraščiai, Vilnius, 2005 m.)
* *Pasiklydusios svajonės* (eilėraščiai, Vilnius, 2006 m.)
* *Kryžkelių miglose* (eilėraščiai, Vilnius, 2007 m.)

Šaltiniai
---------

* *Lietuvos miškininkai* (biografinis žinynas) I–II dalis, (sudarytojas G. Isokas) Vilnius, 1997, psl. 330.
* Mūsų girios 1999 m. Nr
* Veisiejų miškų urėdijos istorija, 2004
* Kazys Račkauskas, *Europoje su savo kraičiu*. Vilnius, 2015.
* Lietuvos kaimo rašytojų sąjungos informacija.