recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Yla (reikšmės).*
 Paleolito laikų yla
**Yla** – paprastas įrankis, adata, skirta pradurti skylėms tankiose, kietose medžiagose (pvz. batų odoje) ar skylėms praplatinti. Adata būna storesnė ties rankena ir smailėjanti link galo, tiesi ar šiek tiek lenkta.

Siuvimo ylų adatos smaigalinėje dalyje gali turėti skylutę siūlui perverti. Tokiomis ylomis ne tik praduriamos skylės, bet ir siuvama (sudaromi dygsniai).

Ylas naudoja:

* avalynės siuvime – batsiuviai ylomis praduria odoje skyles, pro kurias vėliau susiuva odines dalis.
* siuvant gaminius iš kietų audinių, pvz. palapines, krepšius ir kt. iš brezento.
* knygrišyboje – skylėms popieriaus ar pergamento pluoštuose pradurti

Ylos naudojamos ir kituose darbuose, kur reikia plono smailaus įrankio.

Ylos kartais būdavo naudojamos ir kaip šaltas ginklas, dažniausiai proginis, žudymui. Yla su ilga adata gali pasiekti gyvybiškai svarbius organus (pvz. širdį).

* Batsiuvio ylosBatsiuvio ylos
* Siuvamoji ylaSiuvamoji yla

Vikižodynas
| Jaslaslenk. *Jasło* |
| --- |
|              |
| *Rotušė* |
|  |
| 

JaslasJaslas

49°45′0″ š. pl. 21°28′0″ r. ilg.﻿ / ﻿49.75000°š. pl. 21.46667°r. ilg.﻿ / 49.75000; 21.46667﻿ (Jaslas)Koordinatės: 49°45′0″ š. pl. 21°28′0″ r. ilg.﻿ / ﻿49.75000°š. pl. 21.46667°r. ilg.﻿ / 49.75000; 21.46667﻿ (Jaslas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Pakarpatės vaivadija |
|  |
| **Įkūrimo data** | XII a. |
| **Meras** | Ryszard Pabian |
|  |
| **Gyventojų** (2012 m.) | 36 918  |
| **Plotas** | 36,52 km² |
| **Tankumas** (2012 m.) | 1 011 žm./km² |
| **Altitudė** | 225–380 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 38-200, 38-201, 38-211 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Jaslas |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Antanas Paduvietis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Jãslas |

**Jaslas** (lenk. *Jasło*) – miestas pietryčių Lenkijoje. Nuo 1999 m. priklauso Pakarpatės vaivadijai. 1975–1998 m. buvo Krosno vaivadijoje. Įsikūręs istoriniame Mažosios Lenkijos regione. Vidutinė altitudė yra 320 m virš jūros lygio. Miesto globėjas – šv. Antanas Paduvietis. 36 918 gyventojų (2012 m. duomenys).

Svarbus geležinkelio mazgas. Yra 3 pagrindinės geležinkelio linijos: rytų kryptis į Zagužą, vakarų kryptis į Stružus ir šiaurės rytų kryptis į Žešuvą.

Istorija
--------

Įkurtas XII a. Viduramžiais priklausė Biečo apskričiai. 1365 m. suteiktos miesto teisės. Gyvenvietei, vadintai *Jasiel* arba *Jasiol*, 1366 m. balandžio 23 d. karalius Kazimieras III Didysis suteikė Magdeburgo teises. Turėjo savo parapiją. XIV a. vid. į Jaslą atvyko karmelitai.

Vaizdas
-------

Turgaus aikštė

Nuorodos
--------

* Jasło miesto oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| *Pac-Man* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | Namco |
| Leidėjas | Namco, Midway |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | {{{išleidimo data}}} |
|
| Žanras (-ai) | Arkadinis, nuotykių |
| Režimas | Vieno žaidėjo |
|
| Reitingai | ESRB: EOFLC: G |
| **Platforma** | Žaidimo automatas |
| Versija | {{{versija}}} |
| Variklis | {{{variklis}}} |
| Reikalavimai |  |
| Platinimas | {{{media}}} |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas | {{{pirmtakas}}} |
| Kitos dalys |  |
| {{{svetainė}}} |

**Pac-Man** – nuotykinis (arkadinis) kompiuterinis žaidimas, vienas žymiausių žanro žaidimų bei vienas sėkmingiausių XX a. aštuntojo–devintojo dešimtmečių žaidimų. Žaidimas pirmą kartą išleistas „Namco" kompanijos Japonijoje 1979 metais, tuo metu žaidimas vadintas *Puck-Man*.

XX a. aštuntojo dešimtmečio pabaigoje Šiaurės Amerikoje vyravo kosminio susišaudymo žaidimų (*Space Invaders*, *Defender*, *Asteroids*) automatai, taip pat egzistavo keletas sėkmingų sportinių žaidimų (PONG) automatų. Pac-Man išsiskyrė iš šių žaidimų, tapo žanro pradininku bei pirmuoju žaidimu, kuris pritraukė tiek vyrišką, tiek ir moterišką auditoriją.

Žaidimo esmė
------------

Žaidėjas valdo pagrindinį veikėją *Pac-Man*, vesdamas jį labirintu, kur Pac-Man turi suryti visus taškelius, nepaliesdamas keturių jį gaudančių vaiduoklių. Kai suryjami visi taškeliai, pereinama į kitą lygį. Jei Pac-Man paliečia vaiduoklis, prarandama viena gyvybė. Labirinte taip pat išdėstyti keli dideli energetiniai objektai, kuriuos suryjus *Pac-Man* keletą sekundžių gali valgyti vaiduoklius – kol energetinis užtaisas veikia, vaiduokliai tampa mėlyni ir pradeda tolti nuo veikėjo. Už vaiduoklio surijimą skiriami taškai.

Istorija
--------

Pagrindinis žaidimo kūrėjas – Namco darbuotojas Toru Ivatani, kūręs žaidimą 18 mėnesių. 1979 metais Japonijoje išleidus žaidimą, jis nebuvo labai populiarus, tačiau 1980 metais žaidimą pradėjus pardavinėti JAV, jis sulaukė didžiulės sėkmės ir greitai tapo pasauliniu žaidimų pramonės fenomenu. Iš viso JAV parduotas tuo metu rekordinis žaidimų automatų skaičius – 350 000.

1981 metais išleista žaidimo automato versija *Ms. Pac-Man*, kur pagrindinis veikėjas – moteris. Ši versija taip pat buvo parduodama gana sėkmingai.

Vėliau žaidimas buvo išleistas daugeliui asmeninių bei žaidimų kompiuterių sistemoms, taip pat egzistuoja versijos mobiliems kompiuteriams. *Pac-Man* herojus vaizduotas to paties pavadinimo animaciniame seriale, taip pat jį galima pamatyti įvairių filmų, žaidimų epizoduose.
Koordinatės: 56°05′32″š. pl. 25°24′32″r. ilg.﻿ / ﻿56.092358°š. pl. 25.40900°r. ilg.﻿ / 56.092358; 25.40900

**Čedasų dolomito telkinys** – išžvalgytas naudingųjų iškasenų telkinys Rokiškio rajone, Kunigiškių kaime, prie Čedasų, 1 km į pietvakarius nuo kelio  **3604**  Rokiškis–Maineivos–Naujasodė . Telkinyje numatoma dolomitinės skaldos gavyba. 2018 m. duomenimis, būsimo karjero vietoje vykdyti kai kurie paruošiamieji darbai. 

Detaliai išžvalgyti dolomito ištekliai, kuriuos planuojama naudoti, paplitę 35,2 ha plote, sudaro 4461 tūkst. m³. Dolomito klodas gali būti kasamas nenaudojant sprogdinimo. Kasybą karjere planuojama vykdyti visus metus. Metinės kasybos apimtys numatytos apie 600 tūkst. m³ skaldos. Dolomito klodo sausinimas karjere neturės įtakoti vandens lygio Čedaso ežere, o tuo pačiu ir saugomų paukščių buveinių. Iškasus visą naudingąjį klodą, telkinio vietoje susidarytų apie 14 m gylio vandeniu užpildyta duobė.

Duomenys apie dolomito telkinį
------------------------------

Pagal Lietuvos geologijos tarnybos duomenis:

* Registro nr. 1847
* Pavadinimas: Čedasai
* Registravimo data Žemės gelmių registre: 2008-01-30
* Išteklių rūšis: dolomitas
* Būklė: naudojamas
* Koordinatės: 6218494, 587678 (LKS)

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Dėl Čedasų dolomito telkinio panaudojimo Archyvuota kopija 2018-12-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Lietuvos geologijos tarnyba. Naudingųjų iškasenų telkinių žemėlapis
**Gintautas Želvys** (rus. *Гинтаутас Жяльвис*, g. 1944 m. balandžio 21 d.) – Rusijos ir Lietuvos muzikinio teatro pedagogas, režisierius. Sankt Peterburgo N. Rimskio–Korsakovo konservatorijos profesorius, Sankt Peterburgo lietuvių bendruomenės veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Marijampolės 1–joje vidurinėje mokykloje. 1969 m. baigė Kauno Juozo Gruodžio aukštesniąją muzikos mokyklą. Studijavo Leningrado N. Rimskio–Korsakovo konservatorijoje, kur įgijo pianisto ir operos režisieriaus specialybę. Dėstė Lietuvos konservatorijoje, parašė ir apgynė menotyros mokslų disertaciją apie Jurgio Dvariono kūrybą. 1975 m. paskirtas Lietuvos filharmonijos direktoriumi.

Vėliau pervažiavo gyventi į Leningradą, dirbo N. Rimskio–Korsakovo konservatorijos Operinio ruošimo katedroje. Suteiktas docento, po to – profesoriaus vardas. Paskirtas Vokalo ir režisūros fakulteto dekanu, Konservatorijos prorektoriumi. Šios aukštosios mokyklos teatre režisavo operas: Džiakomo Pučinio „Bohema", Nikolajaus Rimskio–Korsakovo operą „Caro sužadėtinė", Piotro Čaikovskio „Jolanta", Irinos Jelčevos „Riki–Tiki–Tavi". Kauno muzikiniame teatre pastatė Džoakino Rosinio operą „Sevilijos kirpėjas". 2006 m. suteiktas Rusijos nusipelnusio meno veikėjo vardas. Apdovanotas Kauno miesto „Santakos garbės ženklu".

Tais pačiais metais išrinktas Sankt Peterburgo lietuvių bendruomenės pirmininku. 2010 m. jo iniciatyva suburtas Sankt Peterburgo estų, latvių ir lietuvių choras *Baltikum*.

Šaltiniai
---------

* „Mokyklą prisimenu kaip blogą sapną…" (Dialogas, 2009, Nr. 46)
* Jurgita Šakienė. *Kartu su garbės ženklu atiteko atsakomybė*
* Lietuvybės sergėtojas iš Sankt Peterburgo

Nuorodos
--------

* 20 лет: период распада или полураспада? Литва без СССР (Interviu su Gintautu Želviu) Archyvuota kopija 2012-01-11 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Oromų kalba *Afaan Oromoo* |
| Kalbama | Etiopijoje, Kenijoje |
| Kalbančiųjų skaičius | 24-25 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | 91 |
| Kilmė | Semitų-chamitų Kušitų  Rytų |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | om |
| ISO 639-2 | orm |
| ISO 639-3 | orm - makro kalba |

**Oromų kalba** (*Oromo*, taip pat žnoma kaip *Afaan Oromoo* arba *Oromiffa(a)* ir kartais kitose kalbose, kaip šių pavadinimų variantai (*Oromigna*, *Afan Oromo* ir t. t.) – semitų-chamitų kalbų šeimos kalba. Ja kalba apie 24–25 milijonai oromų ir kitų kaimyninių tautybių Etiopijoje ir Kenijoje.

Oromo naudoja modifikuotą lotynų kalbos abėcėlę, vadinamą *Qubee*, kuri buvo adaptuota 1991 m. Ansčiau gezo abugida buvo labiausiai paplitusiu šriftu, nors Etiopijoje rašymas oromų kalba bet kokiu šriftu buvo uždraustas Haile Selasie vyriausybės. Manoma, kad nuo 1991 m. iki 1997 m. priėmus Qubee, oromų kalba buvo parašyta daugiau tekstų, nei per praėjusius 100 metų.

Arabų kalbos abėcėlė taip pat naudojama.

Nuorodos
--------

* orm Duomenys apie kodu „orm" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
* orom MultiTree kalbos kodo „orom" informacija (angl. *MultiTree: A Digital Library of Language Relationships: Information by code: „orom"*)

Vikižodynas 

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Oromų kalba***

* Serlugaa Afaan Oromoo Archyvuota kopija 2007-10-09 iš Wayback Machine projekto. – oromų gramatika oromų kalba, kurią paruošė Abdusamad Muhammadiin.
| Sidabrinės piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Sidabrinės piliakalnisSidabrinės piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°6′53.3″ š. pl. 25°33′10.7″ r. ilg.﻿ / ﻿56.114806°š. pl. 25.552972°r. ilg.﻿ / 56.114806; 25.552972Koordinatės: 56°6′53.3″ š. pl. 25°33′10.7″ r. ilg.﻿ / ﻿56.114806°š. pl. 25.552972°r. ilg.﻿ / 56.114806; 25.552972 |

 |
| Vieta | Rokiškio rajonas |
| Seniūnija | Juodupės seniūnija |
| Aukštis | 4-12 m |
| Plotas | 40x25 |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia |
| Registro Nr. | AR916 /5603 / |

**Sidabrinės piliakalnis**, *Valiūniškio piliakalnis* – piliakalnis Rokiškio rajono savivaldybės teritorijoje, prie Naujasodės kaimo, Juodupės seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Juodupė – Onuškis už Bryzgių per laukus pasukus į dešinę šiaurės kryptimi ir paėjus 500 m link tarp melioruotų pievų esančios aukščiausios kalvos – tai ir yra piliakalnis.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė trapecijos formos, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 40 m ilgio, 25 m pločio pietvakariniame gale, 15 m – šiaurės vakaruose, iki 1,5 m aukštesne šiaurės vakarine dalimi. Šlaitai statūs, 4-12 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, duobių, buvusio trianguliacijos bokšto, šiaurės rytų šlaitas ir aikštelės kraštas nuardytas kasant karjerą. Jis apaugęs pušimis, šiaurės rytų šlaitas ir aikštelės šiaurinė dalis dirvonuoja.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia.
Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 5800 m².

Tyrimai
-------

1969 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Užubalių piliakalnis 4 km  Stupelių piliakalnis 6 km | Knavų piliakalnis 12 km  Alksnių piliakalnis 4 km | Aknystos piliakalnis 13 km |  |
| Gudiškių piliakalnis 6 km  Strobukų piliakalnis 26 km |  | Dvietės piliakalnis 40 km |
| Moškėnų piliakalnis 17 km | Bryzgių piliakalnis 2 km  Baušiškių piliakalnis 29 km | Lukštų piliakalnis 14 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 31 (31)

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalniai. Sidabrinė
* Sidabrinės piliakalnis Panoramio Archyvuota kopija 2016-06-24 iš Wayback Machine projekto.
| Čekijos Miškas |
| --- |
| Dylenio kalnas |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** |  Vokietija,  Čekija |
| **Aukščiausias taškas** | Čerchovas, 1042 m |
| **Uolienos** | granitas, gneisas, skalūnai |
| **Iškasenos** | granitas |

**Čekijos Miškas** (ček. *Český les*), **Bohemijos Miškas** (vok. *Böhmer Wald*) arba **Aukštutinio Pfalco miškas** (*Oberpfälzer Wald*) – Čekijos masyvo kalnagūbris, besidriekiantis išilgai Čekijos ir Vokietijos valstybinės sienos. Ilgis šiaurės vakarų–pietryčių kryptimi siekia 100 km. Aukštis iki 1042 m (Čerchovo k. Čekija). Būdingos plokščios kalnų viršūnės, platūs, išilgi slėniai. Čekijos Mišku eina Elbės ir Dunojaus baseinų vandenskyra. Masyvas sudarytas iš granitų, gneisų, kristalinių skalūnų.

Šlaituose iki 800 m aukščio auga bukų miškai, aukščiau – eglių ir kėnių miškai, viršūnėse yra durpynų. Yra granito skaldyklų. Masyvą kerta Prahos–Niurnbergo plentas.

* Granito luitai
* Burgštalio pilies liekanos
* Flosenbiurgo miestelis

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Čekijos Miškas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| **Domas Smaliukas** |
| --- |
| Gimė | 1936 m. liepos 28 d.Švendubrė, Druskininkų valsčius |
| Mirė | 2020 m. rugpjūčio 28 d. (84 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Karveliškių kapinėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Apolonija |
|  |
| Veikla | botanikas |
| Organizacijos | Botanikos institutas, Vilniaus pedagoginis universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | habilituotas biomed. m. daktaras |
| Alma mater | 1959 m. Vilniaus pedagoginis institutas |

**Domas Smaliukas** (1936 m. liepos 28 d. Švendubrėje, Druskininkų valsčiuje – 2020 m. rugpjūčio 28 d. Vilniuje) – lietuvių botanikas.

Biografija
----------

1954 m. baigė Druskininkų vidurinę mokyklą. 1959 m. baigė Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos-geografijos fakultetą įgydamas biologijos, chemijos ir žemės ūkio pagrindų mokytojo specialybę. 1959–1979 m. dirbo Botanikos institute. 1979–2010 m. dėstė Vilniaus pedagoginiame universitete (iki 1992 m. Vilniaus pedagoginis institutas), 1980–2002 m. dirbo Botanikos katedros vedėju, 1999 m. jam suteiktas pedagoginis profesoriaus vardas.

1967 m. Vilniaus universitete D. Smaliukas apgynė daktaro disertaciją „Lietuvos gluosniai (Salix L), jų biologija ir biocheminė charakteristika", o 1996 m. Botanikos institute apgynė habilitacinę disertaciją „ Lietuvos gluosniai (Salix L): taksonomija, biologija, fitocenologija, biocheminės savybės ir ištekliai" ir jam buvo suteiktas habilituoto daktaro laipsnis.

Profesorius buvo Lietuvos švietimo ir mokslo ministerijos Gamtos mokslų ekspertų komisijos narys, Nuolatinės augalų nacionalinių genetinių išteklių komisijos narys, kartu su Botanikos katedros kolegomis vykdė plačius tyrimus gamtamokslinio ugdymo mokyklose problematikoje. Daugelį metų jis vadovavo Gamtos mokslų fakulteto tarybai, buvo ilgalaikis universiteto Senato narys. Jo pastangomis buvo įsteigta universiteto oranžerija. Be to, labai rūpinosi Gamtos mokslų fakulteto studentų praktikos baze Tamošiavoje, vadovavo fakulteto studentų lauko ir gamybinėms praktikoms bei tyrimo ekspedicijoms.

Palaidotas Karveliškių kapinėse.

Mokslinė veikla
---------------

D. Smaliuko mokslinių tyrimų svarbiausios sritys buvo Lietuvos laukinės floros naudojamųjų augalų rūšių botaninė įvairovė, jų paplitimas, biologinės ir ekologinės ypatybės, Lietuvos gluosnių genofondas, kloninė atranka, genotipų morfologinės savybės bei produktyvumas. Paskelbė per 100 mokslinių straipsnių, tarp kurių buvo 12 darbų biologijos didaktikos klausimais ir 65 mokslo populiarinimo straipsnius.

Bibliografija
-------------

* *Vaistiniai augalai*. – Vilnius: Mintis, 1973. – 431 p.
* *Rauginiai augalai ir jų panaudojimas* (1975, rusų kalba)
* *Biologo vadovas* – Vilnius: Mokslas, 1987. – 276 p.
* *Lietuvos naudingieji augalai* – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1992. – 254 p.
* *Lietuvos gluosniai (Salix L.): taksonomija, biologija, biocheminės savybės ir ištekliai* – Vilnius, 1996. – 61 p.
* *Lietuvos dendroflora* – Kaunas, 2003. – 576 p.
* *Lietuvos raudonoji knyga* (2007; visos su kitais)

Šaltiniai
---------

* *Domas Smaliukas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
*
| **Gintautas Vaitkevičius** |
| --- |
| Gimė | 1965 m. rugpjūčio 30 d. (57 metai)Lietuva Klaipėda |
| Mirė | 2018 m. spalio 13 d. |
| Sutuoktinis (-ė) | Lolita |
| Vaikai | Rūta, Linas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Liberalų ir centro sąjunga |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |

**Gintautas Vaitkevičius** (g. 1965 m. rugpjūčio 30 d. Klaipėdoje) – Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1983 m. baigė Plungės 3-ąją vidurinę mokyklą. 1984-1986 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1990 m. baigė Vilniaus pedagoginis institutą, geografijos ir fizinio lavinimo mokytojas. 1998-1999 m. baigė Lietuvos kūno kultūros instituto Kvalifikacijos kėlimo fakulteto sporto trenerio kvalifikacijos tobulinimo kursus.

1988-1989 m. Respublikinių pionierių ir moksleivių namų geologų būrelio vadovas, 1990-1993 m. Vilkaviškio 2-osios vidurinės mokyklos kūno kultūros mokytojas, 1993 m. Plungės sporto mokyklos krepšinio treneris. 1995-2000 m. T. Danilevičiaus dizaino studijos vadybininkas. 1997-2000 m. individualios įmonės savininkas (sportinių ir kultūrinių renginių organizavimas). Nuo 2000 m. Plungės rajono savivaldybės mero patarėjas darbui su visuomene ir jaunimu, savivaldybės vyr. karo prievolės specialistas, rajono jaunimo veiklos koordinatorius, Plungės rajono savivaldybės administracijos Sporto ir jaunimo reikalų skyriaus vyr. karo prievolės specialistas, rajono jaunimo veiklos koordinatorius,  Plungės teritorinės darbo biržos Bendrųjų reikalų skyriaus vedėjo pavaduotojas.

Liberalų ir centro sąjungos Plungės rajono skyriaus narys.

2004 m. (atsisakė mandato) ir nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys.

Suteiktas trenerio metodininko vardas, jo vadovaujama komanda Lietuvos jaunimo žaidynėse iškovojo III vietą. Plungės Lions klubo narys, Plungės rajono jaunimo reikalų tarybos pirmininko pavaduotojas.

Žmona Lolita, vaikai Rūta, Linas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2004 m. Lietuvos Seimo rinkimai Archyvuota kopija 2010-01-15 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-10 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 43°17′26″ š. pl. 41°37′29″ r. ilg.﻿ / ﻿43.29056°š. pl. 41.62472°r. ilg.﻿ / 43.29056; 41.62472

Dombajaus laukymė
**Dombajaus laukymė** (rus. *Домбайская Поляна*) arba tiesiog ***Dombajus*** (*Домбай*) – tarpukalnių duburys ties šiauriniais Didžiojo Kaukazo (Pagrindinio kalnagūbrio) šlaitais. Driekiasi Rusijoje, Kabardoje-Balkarijoje, ties Teberdos ištakomis ir patenka į Teberdos rezervatą. Laukymę juosia iki 4046 m aukščio iškylantys kalnai (Dombai Ulgenas). Šlaituose iki 2300 m aukščio veši spygliuočių miškai.

Pagrindinė gyvenvietė – Dombajus. Dombajaus laukymė yra svarbi turistinė sritis – plėtojamas alpinizmas, kalnų slidinėjimas, žygiavimas. Gausu viešbučių, poilsio namų. Apylinkės garsėja vaizdingais kraštovaizdžiais – aukštomis viršukalnėmis, kriokliais, kalnų ežerais bei upokšniais.

Vietovardis kilo iš karačiajų *доммай*, reiškiančio „stumbrą".

* Dombajaus kurortasDombajaus kurortas
* Kaukazo kalnai DombajujeKaukazo kalnai Dombajuje
* Baduksų ežeraiBaduksų ežerai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 138
| **Ginutis Taurinskas** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. rugpjūčio 12 d. (85 metai)Plėnakiai, Mažeikių apskritis |
| Tėvas | Pranas Taurinskas |
|  |
| Veikla | karininis veikėjas |
| Partija | 1959 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1967 m. Penzos aukštoji artilerijos inžinerijos karo mokykla |

**Ginutis Taurinskas** (g. 1937 m. rugpjūčio 12 d. Plėnakiuose, Mažeikių apskritis) – sovietinis karinis veikėjas, generolas majoras.

Biografija
----------

Gimė pasiturinčio ūkininko šeimoje. Tėvas Pranas buvo kairiųjų pažiūrų, rėmė pogrindyje veikusią LKP.

1958 m. baigė Kijevo artilerijos mokyklą, 1967 m. Penzos aukštąją karo inžinerijos mokyklą. Tarnavo sovietų armijos daliniuose, dislokuotuose Rusijoje, Ukrainoje, Azerbaidžane, Gruzijoje. 1969–1981 m. Tbilisio aukštosios artilerijos vadų karo mokyklos dėstytojas, vyresnysis dėstytojas, katedros viršininko pavaduotojas. 1981–1984 m. LSSR karinio komisariato skyriaus viršininkas, 1984–1985 m. Vilniaus Lenino rajono karinis komisaras. 1985–1990 m. Lietuvos SDAALR CK (DOSAAF) pirmininkas. 1986–1991 m. LKP Revizijos komisijos narys.

1994 m. už antivalstybinę veiklą nuteistas laisvės atėmimu dvejiems metams šešiems mėnesiams su turto konfiskavimu. Atlikęs bausmę dalyvauja visuomeninėje veikloje: išrinktas Vilniaus miesto sovietinių karo veteranų pensininkų draugijos „Ramybė" pirmininku ir Vilniaus rajono sodininkų bendrijos „Dobilas" pirmininku. 2007 m. už gerą tvarką ir organizuotumą ši bendrija pripažinta pavyzdine Lietuvoje. Laisvu nuo visuomeninės veiklos laiku savo malonumui mėgsta rašyti eilėraščius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ginutis Taurinskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. - 284
2. ↑  LITHUANIA PARDONS FORMER SOVIET GENERAL, 1995
3. ↑
4. ↑
| **Gintautas Vilaniškis** |
| --- |
| Gimė | 1971 m. lapkričio 11 d. (51 metai)Joniškis |
|  |
| Veikla | Sportininkas |
| Sritis | Rankinis |
|  |
| Žinomas (-a) už | Lietuvos rinktinės narys |

**Gintautas Vilaniškis** (g. 1971 m. lapkričio 11 d. Joniškyje) – Lietuvos rankininkas, nacionalinės rinktinės žaidėjas.

Biografija
----------

1989 m. baigė Kauno 4-ąją vidurinę mokyklą. Nuo 2008 m. verslininkas.

Žaisdamas Kauno Granito klube 6 kartus tapo Lietuvos čempionu (1991–1996), 5 kartus Pabaltijo (nuo 1992 Baltijos šalių) lygos varžybų laimėtoju (1991,1992, 1994–1996). Po to daugiausiai žaidė Vokietijos klubuose.

Su Lietuvos rankinio rinktine 1997 m. pasaulio čempionate Japonijoje užėmė 10 vietą, 1998 m. Europos čempionate Italijoje – 9 vietą.

Klubai
------

* Iki 1996 m.: Kauno Granitas Lietuva
* 1996–1998 m.: HC Empor Rostock Vokietija
* 1998–1999 m.: VfL Gummersbach Vokietija
* 1999–2000 m.: Eintracht Hildesheim Vokietija
* 2000–2003 m.: Pallamano Trieste Italija
* 2003–2004 m.: ThSV Eisenach Vokietija
* 2004–2005 m.: LHC Cottbus Vokietija
* 2005–2006 m.: Eintracht Hildesheim Vokietija
* Po 2006 m.: Panevėžio Viking-Malt, Šalčininkų Šalčia Lietuva

Nuorodos
--------

* Gintautas Vilaniškis (*Lietuvos sporto enciklopedija*)
Rusų melsvoji katė
**Rusų melsvoji katė** (rus. *Русская голубая кошка*, angl. *Russian Blue*) – trumpaplaukių kačių veislė.

Istorija
--------

Nors veislės pavadinimas byloja, jog šios katės kilo iš Rusijos, šis faktas nėra iki galo patikrintas. Pasakojama, kad prieš porą šimtų metų prie Archangelsko gyveno melsvo plauko katės. XIX a. viduryje anglų pirkliai atvežė jas į Britaniją. Šios katės gavo „Archangelsko melsvųjų" pavadinimą.

XIX a. pabaigos kačių parodose visos melsvosios katės buvo eksponuojamos kartu, neišskiriant veislių. Rusų melsvosios čia smarkiai nusileido britų melsvosioms. Rusų melsvosios ėmė sparčiai nykti. 1912 m. užsienio kačių veislės buvo išskirtos į atskiras grupes. Po Spalio revoliucijos britai atsižadėjo visko, kas susiję su Rusija, todėl iki 1939 m. veislė vadinosi „užsienio melsvosios". 

Per Antrąjį pasaulinį karą rusų melsvosioms iškilo nauji pavojai. Karo pabaigoje buvo likę vos keletas grynaveislių kačių, jas pradėta mišrinti su kitų veislių katėmis. Visų pirma, su Siamo kate melsvomis žymėmis. Atkurtos veislės katės buvo daug liaunesnės nei jų pirmtakės, mažai skyrėsi nuo melsvų Rytų trumpaplaukių kačių.

XX a. septintajame dešimtmetyje kačių mylėtojai atkūrė tradicinį rusų melsvosios katės tipą.

Daugiausia šių kačių auginama Didžiojoje Britanijoje, Švedijoje ir JAV. Iš šių šalių jos paplito po visą pasaulį.

Charakteris
-----------

Paprastai ramios, mėgsta patogumus ir ilgą poilsį vienoje vietoje. Nemėgsta triukšmo, mažų vaikų draugijos. Bijo nepažįstamų žmonių, nuo jų slepiasi. Nesidrasko, tačiau gali demonstruoti nepasitenkinimą. 

Gerai sutaria su kitomis katėmis, šunimis. Balsas tylus, malonus.

Fizinės savybės
---------------

Kūnas gana ilgas, grakštus, dailus. Kojos ilgos, kaulai smulkūs, letenos mažos ir ovalios. Uodega ilga, smaili, nestora.

Galva plati, trumpa. Kaukolė plokščia, žandikauliai stori.Ausys aukštai ant viršugalvio, plačios ties pagrindu, didelės ir smailios. Akys migdolo pavidalo, toli viena nuo kitos. Smakras tvirtas, ūsų pagalvėlės ryškios. Kaklas ilgas ir storas.

Kailis trumpas, labai minkštas, su poplaukiu, panašios į pliušą faktūros. Būna trijų skirtingų spalvų. Seniausia ir populiariausia spalva – melsvai pilka.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rusų melsvoji katė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Orpimentas
**Orpimentas**, **Karališkas geltonis** – Viduramžiais paplitęs, itin skaisčios geltonos (auksinės) spalvos pigmentas, kartais (kalbant apie dažus) vadinamas auksu. Be geltonojo, kartais yra naudojamas ir raudonasis orpimentas (arseno disulfidas).

Lengvai reaguoja su kitais dažais, ypač – su švino baltalu. Dėl sunkaus maišymo (lengvai vykstančių cheminių reakcijų su kitais pigmentais), orpimentas dažniausiai naudojamas grynas.

Orpimentui spalvą suteikia arseno trisulfidas, kuris yra labai **nuodingas**. Būtent dėl to ir paplito įsitikinimas, kad geltoni dažai yra nuodingi. Pastarąjį įsitikinimą vėliau smarkiai sustiprino ir išplatino žymiai pigesnis ir universalesnis (nors ir ne toks nuodingas) geltonas dažas – Neapolio geltonis.

Šiuo metu orpimentas naudojamas labai ribotai, tik dailėje. Vietoje jo dažniausiai naudojami kadmio pigmentai.
| **Gintautas Šivickas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1968 m. vasario 28 d. (55 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Aušra |
| Vaikai | Noja, Benita, Benas, Joris |
|  |
| Veikla | finansininkas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 2000 m. Naujoji sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1996 m. Kauno technologijos universitetas |

**Gintautas Šivickas** (g. 1968 m. vasario 28 d. Kaune) – finansininkas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1975 m. pradėjo lankyti Kauno 17-ąją vidurinę mokyklą, vėliau mokėsi Kauno 35-ojoje, 1986 m. baigė 38-ąją vidurinę mokyklą. 1996 m. baigė Kauno technologijos universiteto Vadybos fakultetą, įgijo lengvosios pramonės gamybos vadybos bakalauro mokslinį laipsnį, 1998 m. finansų vadybos magistro mokslinį laipsnį. Magistro darbo tema – draudimo rinkos diegimas Lietuvoje.

Nuo dešimties metų žaidė krepšinį, po tarnybos armijoje tapo profesionaliu krepšininku. Žaidė Kauno „Žalgirio", Vilniaus „Sakalų", Marijampolės „Kraitenės", Alytaus „Alitos" krepšinio klubuose. 1999–2000 m. UAB „Corpus sanum" finansininkas. 2000–2004 m. Seimo narys.

Nuo 2000 m. Naujosios sąjungos (socialliberalų) narys, Kauno rajono skyriaus tarybos narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2008-09-28 iš Wayback Machine projekto.
| **Arctium minus** |
| --- |
| Mažoji varnalėša (*Arctium minus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Varnalėša  *( Arctium)* |
| Rūšis: | Mažoji varnalėša  *( Arctium minus)* |

 |
| Mokslinis pavadinimas |
| ***Arctium minus***(Hill) Bernh. |

**Mažoji varnalėša** (*Arctium minus*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos varnalėšų (*Arctium*) genties augalas. Natūraliai paplitęs Kaukaze, Vakarų Azijoje ir Europoje, išskyrus Norvegiją. Natūralizuota Makaronezijoje, Australazijoje, Šiaurės ir Pietų Amerikoje, Norvegijoje. Neretas visoje Lietuvoje.

Ekologija
---------

Auga panamėse, šiukšlynuose, pakelėse, ant pylimų, pakrūmėse. Mėgsta azotu turtingą dirvožemį. Laukuose ir prie fermų yra piktžolė.

Žiedus apdulkina bitės ir drugiai. Vaisiai prisitvirtina prie gyvūnų kailių ir žmonių drabužių, taip padedama plisti sėkloms.

Biologija
---------

Tai dvimetis, 40-120 cm aukščio augalas. Šaknis stora, verpstiška. Stiebas tvirtas, status, briaunotas, šakotas, apaugęs trumpais plaukeliais. Lapai širdiškai kiaušiniški, lygiakraščiai, kartais atokiai dantyti. Jų viršutinė pusė žalia, plika, apatinė pilkšva, gauruota. Apatiniai lapai stamboki, ilgakočiai, viršutiniai mažesni, trumpakočiai.

Žydi liepos-spalio mėneniais. Antraisiais gyvenimo metais pradeda žydėti. Graižai rutuliški, 1-2 cm skersmens, pailgose kekėse. Skraistlapiai trumpesni už žiedus, siauri, pliki arba kiek plaukuoti, viršūnės truputį užsilenkusios. Žiedai dvilyčiai, vamzdiški, penkiaskilčiai, violetiniai. Kuokeliai penki. Vaisiai atvirkščiai kiaušiniški, išilgai briaunoti, tamsiai rudi, išmarginti dar tamsesnėmis dėmėmis, arčiau galų skersai raukšlėti, viršūnėje trumpas skristukas.

Porūšiai
--------

Yra žinomas vienas porūšis, vienas varietetas ir penkios formos (Gali būti, kad tai sinonimai):

* *Arctium minus* f. *laciniatum* Clute
* *Arctium minus* f. *minus*
* *Arctium minus* f. *pallidum* Farw.
* *Arctium minus* f. *purpureum* Evans
* *Arctium minus* f. *tomentosum*
* *Arctium minus* subsp. *pubens* Aren.
* *Arctium minus* var. *corymbosum* Wiegand

Naudojimas
----------

Visų varnalėšų genties rūšių nauda panaši. Tai vaistinis ir maistinis augalas. Turi inulino ir tanino. Šaknų nuoviras stiprina plaukus. Iš šaknų gaminama varnalėšų kava. Tolimuosiuose Rytuose auginamos varnalėšų plantacijos. Jų šaknys dedamos į salotas, iš jų verdamos sriubos, kompotai.

* Lapai
* Stiebas
* Žiedai
* 
*

Nuorodos
--------

* Varnalėša – VU Botanikos sodas
* Mažosios varnalėšos mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per theplantlist.org (anglų k.)
* Arctium minus Nature Gate (anglų k.)

Literatūra
----------

* Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 138 p.

Išnašos
-------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mažoji varnalėša** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Tropicos
Tarybinis pašto ženklas su 1909 m. Russo-Balt automobiliu.
**Russo-Balt** (kartais ***Russobalt***, ***Russo-Baltique***) buvo pirmoji gamykla Rusijos imperijoje, gaminusi automobilius. Nuo 1909 m. gamyba vyko Rygoje, Baltijos vagonų fabrike. Pirmojo pasaulinio karo metu 1917 m. fabriką evakavo į Sankt Peterburgą, kuriame ant Rygoje pagamintų važiuoklių gamino šarvuotus automobilius armijai. 1922 m. gamyba perkelta į Maskvą. Gamyba pavadinimu *Russo-Balt* nutraukta 1923 m.

*Russo-Balt* gamino geležinkelio vagonus, tramvajus, sunkvežimius, autobusus, lengvuosius automobilius, kurių pagrindas buvo vokiečių Rex-Simplex ir belgų Fondu. Įmonėje taip pat buvo gaminami I. Sikorskio konstrukcijos lėktuvai.

Dabar šiuo pavadinimu veikia priekabų gamykla Rygoje.

2006 m. grupė vokiečių ir rusų investitorių gavo teises naudoti pavadinimą *Russo-Balt* ir yra sukūrę koncepcinį automobilį *Russo-Balt Impression*, kuris sukurtas *Mercedes CL63 AMG* pagrindu.

Gaminiai
--------

Sikorsky S-5
### Lėktuvai

Pirmasis pasaulyje strateginis bombonešis Ilya Muromets (modifikacija S-27 E)
* S-5 (1911 m.)
* S-7 (1912 m.)
* S-9 (1913 m.)
* S-10 (1913 m.)
* S-11 (1913 m.)
* S-12 (1913 m.)
* S-16 (1915 m.)
* S-20 (1916 m.)
* Russky vitiaz (1913 m.)
* Ilja Muromets serija (nuo S-22 iki S-27) (nuo 1913 m.)
* Aleksandr Nevsky (1916 m.) m.

### Automobiliai

Russo-Baltique 24-30 HP, 1912 m. Monte Carlo ralyje
* Russo-Baltique 24/30 (1909 m.)
* Russo-Baltique Type C (1909 m.)
	+ Russo-Baltique C24/30 (1909 m.)
		- Russo-Baltique C24/30 Faeton (po 1909 m.)
		- Russo-Baltique Landole C24/30 (1909 m.)
	+ Russo-Baltique C24/40 (1913 m.)
	+ Russo-Baltique C24/50 (1909/-1912 m.)
	+ Russo-Baltique C24/55 (1912 m.)
	+ Russo-Baltique C24/58 (1909-1913 m.)
* Russo-Baltique Type K, 1911 m.Russo-Baltique Type K (1909 m.)
	+ Russo-Baltique K12/20 (1909 m.)
* Russo-Baltique Type E (1914 m.)
* Russo-Baltique Impression (2006 m.)

### Kariniai automobiliai

«Руссо-Балт тип С» № 7, priklausęs Rusijos Imperijos kariuomenės 1-oji automobilių ir kulkosvaidžių kuopai, pamuštas mūšyje prie Dobrožankovo, 1915 m. vasario 12 d.
* Russo-Baltique Type C (1912)
* Įvarūs šarvuoti automobiliai (1914 m.)

### Sunkvežimiai

* Russo-Baltique Type D (1912 m.)
* Russo-Baltique Type M (1913 m.)
* Russo-Baltique Type T (1913 m.)

Išlikę gaminiai
---------------

Russo-Baltique gaisrinis autmobilis
Yra žinoma apie du išlikusius Russo-Balt automobilius. Vienas jų, 1912 m. Russo-Balt gamybos gaisrinis automobilis sunvežimio Type D pagrindu, yra eksponuojamas Rygos automobilių muziejuje. Kitas - 1911 m. Russo-Balt K12/20 yra eksponuojamas Rusijoje, Maskvos politechnikos muziejuje.

Nuorodos
--------

* Priekabų gamintojo „Russo-Balt" oficiali svetainė

Išnašos
-------




1. ↑  Hunt, William E. (1999). *'Helicopter': Pioneering with Igor Sikorsky*. Swan Hill Press. pp. 11–19
2. ↑  Maurice A. Kelly: Russian Motor Vehicles: The Czarist Period 1784 to 1917 p. 17ff/ Chapter 2.
| ***Tamsus buržuazijos portretas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Ritratto di borghesia in nero |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Tonino Cervi |
| Scenaristas (-ai) | Tonino Cervi  Cesare Frugoni  Goffredo Parise  Roger Peyereffite |
| Vaidina | Ornella MutiSenta BergerMaria Monti |
| Metai | 1978 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 105 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Tamsus buržuazijos portretas** (it.  *Ritratto di borghesia in nero*) – pagal rašytojo Roger Peyerfitte apsakymą „Pianino mokytoja" 1978 m. sukurta drama apie prieškarinės Italijos aukštuomenės intrigas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Ornella Muti – Elena Mazarini
* Senta Berger – Karla Richter
* Capucine – Amalija Mazarini
* Paolo Bonacelli – Paolo Mazarinis
* Christian Borromeo – Renatas Richteris
* Giancarlo Sbragia – Matijas
* Maria Monti

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Karla Richter
Į Veneciją mokytis atvykęs Matijas susipažįsta su Renatu Richteriu ir jo motina Karla. Anksčiau Richteriai buvo pasiturintys, tačiau dabar ne visada išgali laiku sumokėti nuomą, nors ir stengiasi elgtis aristokratiškai. Karla dirba muzikos mokytoja ir Matijui itin keistas familiarus motinos ir sūnaus elgesys bei jų visiškas vienas kito nesivaržymas. Karla atvirai ima rodyti sūnaus draugui savo jausmus, o Renatas to tarsi nepastebi. Netrukus Matijas ir Karla tampa meilužiais, bet po kurio laiko Renatas ima pavyduliauti santykiai kuriam laikui nutrūksta.

Po kurio laiko Matijas užsuka pas Richterius į svečius, kur susipažįsta su seserimi ir broliu Elena ir Paolo Mazariniais, priklausančiais visame mieste gerbiamai ir turtingai giminei, bendraujančiai su pačiais aukščiausiais šalies vadovais. Karla slapta tikisi, kad Elena, kurią ji moko skambinti pianinu, ištekės už Renato, tačiau mergina įsimyli Matiją.

Karla visaip mėgina pervilioti Matiją atgal pas save, paveikti Eleną per jos brolį, tačiau viskas veltui – Mazariniai priima Matiją į savo šeimą ir neprieštarauja būsimoms jo tuoktuvėms su Elena. Galiausiai Karla parašo anoniminį laišką Mazariniams, tačiau Matijas sugeba juos įtikinti, kad jis tiesiog šmeižiamas, o laiško autorė yra Karla. Mazariniai ją atleidžia iš darbo.

Tuomet Karla griebiasi paskutinio šanso ir pakviečia į savo namus pokalbio Eleną. Čia ji merginą sugundo, o vėliau pareiškia, kad jei ji nenutrauks santykių su Matijumi, paskleis apie judvi gandus. Įpykusi Elena trenkia Karlai į galvą sunkia statulėle ir ją nužudo.

Kitą dieną Mazarinius aplanko jų pažįstamas policijos inspektorius, tiriantis Karlos nužudymą. Matijas prisipažįsta buvęs jos meilužiu, tačiau žmogžudystei neturi alibi, nes tuo metu buvo vienas savo namuose. Policininkai ketina jį suimti, bet Elena pareiškia, kad tuo metu jie buvo kartu ir gali tai patvirtinti priesaika. Inspektoriui tokio paaiškinimo pakanka, Mazarinis dar pažada padėti jo sūnui surasti darbą ir policija palieka namus.

Filmas baigiasi Karlos laidotuvėmis ir Matijo bei Elenos vestuvėmis.
| Tanana |
| --- |
| Tanana Feirbankso apylinkėse Tanana Feirbankso apylinkėse |
| **Ilgis** | 960 km |
| **Baseino plotas** | 115 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 970 m³/s |
| **Ištakos** | Vrangelio kalnai |
| **Žiotys** | Jukonas |
| **Šalys** | JAV (Aliaska) |

**Tanana** (angl. *Tanana River*) – upė JAV, Aliaskoje; Jukono kairysis intakas. Prasideda Vrangelio kalnuose, susiliejus Nebesnos ir Čisanos upėms. Teka šiaurės vakarų, vakarų kryptimi, lygiagrečiai palei Aliaskos kalnagūbrį. Aukštupyje slenkstėta, o žemupyje sudaro daugybę meandrų ir senvagių. Įteka į Jukoną ties Meinlei Hot Springso gyvenviete.

Didžiausi intakai: Delta, Salča, Čena, Nenana, Kantišna. Upė užšąla spalį, ledus plukdo gegužę. Laivuojama 360 km nuo žiočių ruože. Upės slėnyje įsikūręs Ferbankso miestas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 418
**Smulkaus ir vidutinio verslo partija** – Lietuvos politinė partija, įkurta 2006 m. lapkričio mėnesį. Užregistruota Jonavos rajone Gumbiškių kaime. Partijos vadovu išrinktas Smulkiųjų ir vidutinių verslininkų asociacijos „Dirbk ir klestėk" pirmininkas Žanas Mongirdas. Partija pareiškė norą dalyvauti 2007 m. vasario 25 d. savivaldybių rinkimuose Kaune.

Idėja kurti partiją paskatino Kauno stoties turgaus prekeivių nepasitenkinimas Kauno apygardos administracinio teismo sprendimu atmesti skundą dėl Savivaldybės sprendimo parduoti 51 proc. jai priklausančių UAB „Stoties turgus" akcijų. Nusivylę teisingumu, prekeiviai užsimojo dalyvauti savivaldybių tarybų rinkimuose (turguje dirba apie tūkstantį prekeivių). Prekeivių lyderis Žanas Mongirdas, prie kioskų sukvietęs prekeivius, ragino juos išsirinkti savo kandidatus į Kauno miesto tarybą: „Artėja rinkimai, o be jūsų niekam nerūpi turgaus ateitis, todėl eikite į politiką".

Dalyvavimas rinkimuose
----------------------

### 2007 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai

Smulkaus ir vidutinio verslo partija pirmą kartą rinkimuose jėgas išbandė dalyvaudami 2007 m. vasario 25 d. vykusiuose savivaldybių tarybų rinkimuose Kauno mieste. Sąrašo turinį sudarė 18 pretendentų, kur pirmuoju įrašytas partijos lyderis Žanas Mongirdas. Tačiau partiją ištiko nesėkmė, nes nė vienas politikas į tarybą nepateko. 1513 surinktų balsų neperžengė 4 % ribos.

Nuorodos
--------

* Įsteigta Smulkaus ir vidutinio verslo partija
* Parlamentaras neapgynė prekeivių Archyvuota kopija 2006-12-12 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tamsusis luobatašis** |
| --- |
| Tamsusis luobatašis (Tetropium fuscum)Tamsusis luobatašis (*Tetropium fuscum* L.) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Lapgraužiniai  *( Chrysomeloidea)* |
| Šeima: | Ūsuočiai  *( Cerambycidae)* |
| Pošeimis: | Medkirtėnai  *( Spondylidinae)* |
| Gentis: | Luobatašiai  *( Tetropium)* |
| Rūšis: | Tamsusis luobatašis  *( Tetropium fuscum)* |

 |
| Binomas |
| ***Tetropium fuscum***Fabricius, 1787 |
| Sinonimai |
| * **Matinis medkirtis**

 |

**Tamsusis luobatašis** arba **matinis medkirtis** (*Tetropium fuscum*) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas.

Išvaizda
--------

Kūnas 10-18 mm ilgas, siauras. Juodas arba tamsiai rudas, antsparniai rudi, viršus (maždaug 1/3) apaugęs geltonais tankiais plaukeliais. Šlaunys sustorėjusios.

Biologija
---------

Lervos vystosi po eglių, kartais pušų žieve. Graužia apie 6 mm skersmens takus, paliesdamos ir balaną. Dažniausiai puola džiūstančius, silpnus, ar pažeistus medžius. Bet kartais puola ir sveikus medžius. Tačiau nėra labai dažnas, daug retesnis už giminingą eglinį luobatašį, tai labai daug žalos miškams (Išskyrus Kanados populiaciją), nepadaro.

Suaugę vabalai aktyviausi vakarais ir naktim. Skraido nuo gegužės vidurio iki birželio vidurio.

Paplitimas, gausumas
--------------------

Tėvynė Šiaurės ir Vidurio Europa. Taip pat paplitęs ir šiaurinėje Azijos dalyje, Japonijoje. Taip pat gyvena ir Lietuvoje.

Kaip invazinė rūšis, aptinkamas ir Naujojoje Škotijoje (Kanada), kurioje laikomas pavojingu miškų kenkėju.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Ūsuočiai
* Lietuvoje gyvenantys ūsuočiai
* Eglinis luobatašis (*Tetropium castaneum*)

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tamsusis luobatašis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 56°05′07″š. pl. 22°24′26″r. ilg.﻿ / ﻿56.0852°š. pl. 22.4072°r. ilg.﻿ / 56.0852; 22.4072

|  Nerimdaičių šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Telšių |
| **Savivaldybė** | Telšių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Nerimdaičiai |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1860 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia.*
**Nerimdaičių šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Nerimdaičių miestelyje, 7,5 km į pietryčius nuo Nevarėnų, Trimėsėdžio (Virvytės kairiojo intako) kairiajame krante. Turi klasicizmo bruožų.

Istorija
--------

Kunigo Baltramiejaus Kristučio rūpesčiu 1860 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1923 m. įkurta parapija.

Architektūra
------------

Bažnyčia turi klasicizmo bruožų, stačiakampio plano, vienabokštė. Šventoriuje yra kapinės.

Galerija
--------

* Bažnyčia 2015 m.Bažnyčia 2015 m.
* Smailės kryžiusSmailės kryžius

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nerimdaičių šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Placidas Šarkauskas** (Pliacidas, 1871 m. gegužės 15 d. Raseiniuose – 1919 m. balandžio 19 d. Alovėje) – kunigas, knygnešys.

Biografija
----------

Mokėsi Palangos progimnazijoje. Baigė Vilniaus kunigų seminariją. Į kunigus įšventintas 1898 m. ir paskirtas vikaru į Giedraičių parapiją, netrukus perkeltas į Švenčionis. Čia vikaravo 1898–1902 m.

Organizavo lietuviškos spaudos gabenimą iš Mažosios Lietuvos ir jos platinimą savoje ir aplinkinėse parapijose. Placidui Šarkauskui talkino Adomas Padleckas iš Želabų k. taip pat Mykolas ir Stanislovas Vaiškūnai iš Kurpių k. Spaudos atgabendavo ir knygnešys elgeta Antanas Šakalys.

Pargabentą spaudą (maldaknyges, elementorius ir kt. įvairias brošiūras) perduodavo knygnešiams Antanui Juršėnui, Augustinui Janutėnui ir kitiems, kurie ją platindavo savo parapijų kaimuose. Buvo sumanus ir atsargus: nei klebonijoje, nei pas artimus platintojus knygų nelaikydavo ir drausdavo tai daryti savo padėjėjams bei platintojams. Tarnaitė Konstancija lietuvišką spaudą slėpdavo viename iš parapijos vienkiemių.

Placido Šarkausko veikla neliko nepastebėta caro administracijos. 1902 m. perkeltas klebonu į Nočią (Gudija), o 1903 m. – į Gluboko parapiją (taip pat Gudija). Gerai mokėdamas rusų, lenkų, gudų kalbas, matyt, tuo patraukė į savo pusę net kai kuriuos vietos stačiatikius.

Netrukus buvo įskųstas vyskupui ir tais pačiais metais perkeltas į Mielagėnų parapiją. Tuoj pat čia įvedė pamokslus ir pamaldas lietuvių kalba, rūpinosi parapijiečių švietimo reikalais, mokė poterių iš lietuviškų maldaknygių, suorganizavo pirmąjį lietuvišką chorą, kurio repertuare buvo ne tik religinės giesmės, bet ir tautinės lietuviškos dainos. Vargonininku tuomet dirbo Leonas Bielinis.

Dėl caro valdininkų ir negausių lenkininkų skundų vyskupui 1912 m. perkeltas klebonu į Alovę. Čia taip pat rūpinosi lietuvybės gaivinimu ir įtvirtinimu, priešinosi polonizatoriams.

Atmintinos vietos ir paminklai
------------------------------

Kapas ir antkapinis paminklas Alovės Švč. Trejybės bažnyčios šventoriuje, užrašas: „Kun. P. Šarkauskas uolus Kristaus vyndaržyje darbininkas 1871–1919.IV.19".
**Hogan Lovells** - tarptautinis verslo teisės advokatų kontorų tinklas. Vienija per 2 500 advokatų. 40 biurų, viena iš 10 didžiausių kontorų pasaulyje. Įkurta 2010 m. gegužės mėn. kai apsijungė „Hogan & Hartson" ir „Lovells". Sudaro 2 LLPs, skėtinė organizacija - draugija (Verein) pagal Šveicarijos teisę. Vadovai - Warren Gorrell, David Harris. Apyvarta - 1,8 mlrd. USD.

Istorija
--------

Hogans logo
**Hogan & Hartson** įkurta 1904 m. Būstinė - Vašingtonas. Turėjo 27 biurus Šiaurės ir Lotynų Amerikoje, taip pat Europoje, Azijoje.

**Lovells** būstinė buvo Londone. 28 biurai daugelyje pasaulinių miestų, visų pirma Europoje ir Artimuosiuose Rytuose. Įkurta 2000 m. nors dalinė istorija siekia XIX a. Angliškosios kontoros dalies pradininkas - John Lovell. Vokiškąją liniją pradėjo Droste (Hamburgas), 1997 metais apsijungęs su Frankfurto kontora „Boesebeck Barz & Partner".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Handelsblatt* v. 16. Dezember 2009

Nuorodos
--------

* Tarptautinė tinklavietė Archyvuota kopija 2019-05-16 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
* Tinklavietė Archyvuota kopija 2016-04-20 iš Wayback Machine projekto. (vokiečių k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 9°54′ š. pl. 169°08′ r. ilg.﻿ / ﻿9.900°š. pl. 169.133°r. ilg.﻿ / 9.900; 169.133

Atolo palydovinė nuotrauka
**Likiepas** (marš. *Likiep*) – koralinis atolas Ramiajame vandenyne, Maršalo Salose, Ratako salų grandinės centrinėje dalyje. Atolas yra 55 km į šiaurės vakarus nuo Votjės atolo, į šiaurės rytus Liekiepo yra Ailuko atolas ir maža Džemo salelė.

Atolas netaisyklingos formos, išsitęsęs iš šiaurės vakarų į pietryčius. Rifas daugelyje vietų turi pertrūkius. Įvairiose atolo žiedo vietose yra 65 salelės, iš kurių didžiausios yra Likiepas, Mvatas, Malė, Kapenoras, Biebė, Meronas, Kilomvaras, Lukunoras ir kt. Atolo sausumos plotas 10,26 km², lagūnos plotas 424 km². Likiepe yra aukščiausia šalies vieta, siekianti 10 m aukštį.

Atolą 1543 m. pastebėjo Rui Lopeso de Viljaloboso ekspedicija. 1565 m. Migelio Lopeso de Legaspio ekspedicija atolą pavadino *Los Corrales*. XIX a. pab. čia veikė vokiečių pirklių ir banginių medžiotojų punktas.

1998 m. Likiepe gyveno 482 gyventojai. Dauguma jų gyveno Likiepo salelėje, kurioje yra lėktuvų nusileidimo takas.