recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Šis straipsnis apie žurnalistinę praktiką įtraukiant pirminius šaltinius. Apie žurnalistiką mokslo tema skaitykite straipsnyje Mokslo žurnalistika.*
Pirmoji „Lydinčios žmogžudystės" (*Collateral Murder*) dalis, išleista WikiLeaks, kuri taip pat įtraukė pilną, neredaguotą vaizdo įrašo versiją, taip pat dar vieną įrašą, pateikiantį papildomą kontekstą ir politinę analizę
**Mokslinis žurnalizmas** – žurnalistikos praktika, kai į žurnalisto parengtą straipsnį yra įtraukiami pirminiai informacijos šaltiniai. Šią idėją palaikė Džulianas Asandžas iš WikiLeaks, o ją įkvėpė Karlo Poperio filosofija.

Pateikti pagrindžiantys pirminiai šaltiniai žurnalistinio pasakojimo skaitytojui leidžia patikrinti teksto informaciją. 2010 m. Asandžas savo interviu leidiniui „The New Yorker" sakė: „*Noriu nustatyti naują standartą – „mokslinė žurnalistika". Jei jūs paskelbiate straipsnį apie DNR, visi rimti biologijos žurnalai privalo pateikti duomenis, kurie pagrindė jūsų tyrimą. Mintis yra ta, kad žmonės jį atkartos, patikrins ir dar kartą patikrins. Taigi, panašiai turi būti padaryta ir su žurnalistika. Yra tiesioginis galios disbalansas, nes skaitytojai negali patikrinti, kas jiems sakoma, ir tai veda prie piktnaudžiavimo*".

Konkordijos universiteto profesorė Lisa Lynch siūlo, kad mokslinėje žurnalistikoje „*žurnalistai tarnautų kaip tarpininkai, pateikiantys analizę visuomenei, tačiau jie taip pat turi suteikti visuomenei priemones atkartoti jų analizę*".

Technologija
------------

Ryškiausi pavyzdžiai yra WikiLeaks paviešinta informacija. Panašios yra Amerikos mokslininkų federacijos ir Viešosios žvalgybos federacijos publikacijos, kurios skelbia išsamius karinius ir žvalgybos dokumentus kartu su komentarais ir kontekstine medžiaga.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Khatchadourian, Raffi (2010-06-07). „WikiLeaks and Julian Paul Assange". *The New Yorker*. Nuoroda tikrinta 2011-07-12.
2. ↑  Bland, Scott (2010-07-26). „Julian Assange: the hacker who created WikiLeaks". *Christian Science Monitor*. Nuoroda tikrinta 2011-07-12.
3. ↑  „Julian Assange's Vision of a 'Scientific Journalism'". Suarchyvuotas originalas 2018-08-26. Nuoroda tikrinta 2019-09-16.
4. ↑  Lynch, Lisa. „"That's Not LeaScientific journalismking, It's Pure Editorial": Wikileaks, Scientific Journalism and Journalistic Enterprise" (PDF). *The Canadian Journal of Media Studies* (Fall 2012): 50. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2016-03-07. Nuoroda tikrinta 2014-06-04.
Salyno žemėlapis
**Vakarų Estijos salynas** (est. *Lääne-Eesti saarestik*) arba ***Monzundo salynas*** (*Moonsundi saarestikuks*) – salynas Baltijos jūros rytinėje pakrantėje, į šiaurės vakarus nuo Rygos įlankos, šalia vakarinių Estijos krantų. Plotas – 3920 km². Sudaro 4 stambios salos (Sarema, Hyjuma, Muhus, Vormsis) ir daugiau kaip 500 smulkių salelių.

Būdingos lygumos, kuriose veši pievos, miškai, yra pelkių. Pakrantėse driekiasi kopos. Verčiamasi žemdirbyste, gyvulininkyste, žvejyba. Pagrindinis miestas ir uostas – Kuresarė.

Galerija
--------

* Švyturys VormsyjeŠvyturys Vormsyje
* Harilaido salelėHarilaido salelė
* Malūnas SaremojeMalūnas Saremoje
* Vilsandžio nacionalinis parkasVilsandžio nacionalinis parkas

Šaltiniai
---------

1. ↑  „The islands in the Väinameri Sea and the Gulf of Riga". *estonica.org*. Suarchyvuota iš originalo 2016-08-15. Nuoroda tikrinta 2017-04-02.
2. ↑  *Vakarų Estijos salynas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė
NGC 3254 spiralinė galaktika
**NGC 3254** – spiralinė galaktika, esanti Mažojo Liūto žvaigždyne. Šį objektą 1785 m. kovo 13 d. atrado astronomas William Herschel. NGC 3254 – Seiferto galaktika, tai reiškia, kad jos branduolys itin aktyvus. NGC 3254 nutolusi apie 75–80 mln. šviesmečių, o jos skersmuo siekia maždaug 100 000 šviesmečių.

NGC 3254 priklauso NGC 3254 galaktikų grupei, ši savo ruožtu yra Liūto II grupių narė. Tai galaktikų ir galaktikų spiečių virtinė, išsidriekusi nuo dešiniojo Mergelės superspiečiaus pakraščio.

1941 m. šioje galaktikoje aptikta supernova, jai suteiktas SN 1941B pavadinimas.

Išnašos
-------

1. 1 2  Seligman, Courtney. „New General Catalogue objects: NGC 3250 - 3299". *cseligman.com*. Nuoroda tikrinta 2021-05-17.
2. ↑  *A Galactic Powerhouse*. Esahubble.org. Nuoroda tikrinta 2022-12-04.
3. ↑  „The Leo III Groups". *Atlas of the Universe*. Suarchyvuota iš originalo$1 $22010-11-27. Nuoroda tikrinta 2010-11-27.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: netinkamas URL (link)
4. ↑  "SN 1941B". SIMBAD. Centre de données astronomiques de Strasbourg. Nuoroda tikrinta 2022-12-04.
| **Valdas Balčiūnas** |
| --- |
| Gimė | 1969 m. sausio 12 d. (55 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | Sportininkas |
| Sritis | Buriuotojas |
|  |
| Žinomas (-a) už | Pirmasis Lietuvos olimpinis buriuotojas (su Raimondu Šiugždiniu) |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Lietuvos čempionas |

**Valdas Balčiūnas** (g. 1969 m. sausio 12 d.) – Lietuvos buriuotojas. Pirmasis Lietuvos olimpinis buriuotojas (su Raimondu Šiugždiniu). Specializuojasi dviviečių jachtų 470 klasėje.

Biografija
----------

1986 m. su Gintautu Mince SSRS Tautų spartakiadoje užėmė pirmąją vietą, SSRS čempionate- pirmi, pasaulio pirmenybėse – vienuolikti. 1987 m. pasaulio jaunių čempionate Linas Šiugždinis ir Valdas Balčiūnas užėmė 13-ąją vietą.

1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, įguloje su Raimondu Šiugždiniu, užėmė 32-ą vietą bendroje įskaitoje (atskirų etapų vietos: I – 20 vieta, II – 26 vieta, III – 27 vieta, IV – 30 vieta, V – 34 vieta, VI – 15 vieta, VII – 22 vieta). Pirmųjų buriuotojų olimpinės burės eksponuojamos Lietuvos sporto muziejuje.

2015 m. tapo metų Tolerancijos žmogumi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kaune paskelbtas 2015 metų Tolerancijos žmogus – juo tapo Valdas Balčiūnas". *15min.lt*. 2016-02-13. Suarchyvuota iš originalo 2016-02-14. Nuoroda tikrinta 2016-04-27.
| Girėtas |
| --- |
| Ežeras prie Gibų kaimoEžeras prie Gibų kaimoEžeras prie Gibų kaimo |
| Vieta | Lenkijos vėliava Lenkija |
| Plotas | 6,6 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,2 km |
| Kilmė | Ledyninė |
| Vidutinis gylis | 17 m |
| Didžiausias gylis | 48 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Girėtas

  |
| **Koordinatės** |  54°02′09″ š. pl. 23°23′43″ r. ilg.﻿ / ﻿54.03583°š. pl. 23.39528°r. ilg.﻿ / 54.03583; 23.39528Koordinatės: 54°02′09″ š. pl. 23°23′43″ r. ilg.﻿ / ﻿54.03583°š. pl. 23.39528°r. ilg.﻿ / 54.03583; 23.39528 |
|  |
|  Vikiteka | Girėtas |

**Girėtas ežeras** (lenk. *Jezioro Gieret*) – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje ir Gibų valsčiuje, šiaurinėje Augustavo girios dalyje. Šalia ežero yra Gibų kaimas. Per ežerą teka Seinos upė. Apie 0,5 km į pietvakarius yra Vierešnio ežeras (34 ha, 2 km kranto linija) iš kurio išteka Juodosios Ančios intakas Vieršniankos upė. Mažas kanalas jungia ežerą su šalia esančiu Mario ežeru ir vakaruose jungiasi su *Dabielo* ežeru. Vietomis ežeras apipelkėjęs.

Pavadinimo kilmė
----------------

Švedų mokslininko, Suvalkijos vandenvardžių ir vietovardžių tyrinėtojo Knut Olof Falk manymu ežero pavadinimas kilęs nuo liet. *girėtas* 'apaugęs giria'. Kai kuriuose senuose dokumentuose ežeras užrašomas ir kaip *Heret*.

Literatūra
----------

* Irena i Wojciech Baturowie, Po ziemi augustowskiej, Przewodnik dla turysty i wczasowicza, Suwałki 1993 m. wydawnictwo „Hańcza" ISBN 83-900828-3-7;
* Aprašymas apie ežerą (lenk.)[neveikianti nuoroda].

Nuorodos
--------

* Ežero nuotraukos Archyvuota kopija 2016-02-11 iš Wayback Machine projekto..
| **Vida Savičiūnaitė** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. sausio 15 d.Virsnyse |
| Mirė | 2011 m. lapkričio 17 d. (55 metai)Kaune |
|  |
| Veikla | žurnalistė, redaktorė, pedagogė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Vida Savičiūnaitė** (1956 m. sausio 15 d. Virsnyse – 2011 m. lapkričio 17 d. Kaune) – Lietuvos žurnalistė, redaktorė ir pedagogė.

Biografija
----------

1963–1967 m. mokėsi Akmenos pradinėje mokykloje, 1967–1970 m. – Andrioniškio aštuonmetėje mokykloje, 1970–1974 m. – Kauno A. Mickevičiaus vidurinėje mokykloje. 1974–1979 m. studijavo Kauno politechnikos institute. 1980–1986 m. neakivaizdžiai tęsė studijas Leningrado valstybiniame teatro, muzikos ir kino meno institute, įgijo menotyrininkės išsilavinimą.

1979–1982 m. dirbo Kauno 23-osios technikos mokyklos dėstytoja. 1982–1988 m. – Kauno lėlių teatro Literatūros skyriaus vedėja, 1988–1993 m. – Kauno Valstybinio akademinio dramos teatro Literatūros skyriaus vedėja. 1993 m. – dienraščio „Kauno laikas" žurnalistė. 1994–2008 m. dienraščio „Lietuvos rytas" žurnalistė. Nuo 2005 m. interneto svetainės www.kamane.lt vyriausioji redaktorė.

Apdovanojimai
-------------

„Stiklinė plunksna", 2005 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Vida SAVIČIŪNAITĖ". *anykstenai.lt*. 2016-11-06. Suarchyvuota iš originalo 2016-03-05. Nuoroda tikrinta 2017-04-18.
| Kampuočių ežeras |
| --- |
| Vieta | Lenkija, Punsko valsčius |
| Plotas | 15,2 km² |
| Vidutinis gylis | 2,5 m |
| Didžiausias gylis | 4,8 m |
| Išteka | Didžiulio upelis |

**Kampuočių ežeras** (dar vadinamas ir **Agurkių ežeru**, lenk. *jezioro Kompocie (Ogórki)*) – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Punsko valsčiuje. Ežeras išsidėstęs atviroje vietovėje, 154,6 m virš jūros lygio. Šiaurinis krantas yra aukštokas, o pietinis – žemas. Dugnas molingas, vanduo tamsiai rudos spalvos. Maudymuisi nepritaikytas, nelabai vilioja jis ir meškeriuotojų, mat ežerą išsinuomavo keletas vietinių gyventojų, kurie žvejoja tinklais ir svetimų neįsileidžia. Vandens paviršiaus plotas anksčiau siekė net 21 ha, bet po 1975 m. įvykdytos melioracijos jis sumažėjo. 1978 m. šis ežeras, kaip ir daugelis kitų Lenkijoje, buvo nacionalizuotas. Išsidėstęs tarp dviejų kaimų – Kampuočių ir Agurkių – todėl vadinamas abiem vardais.

2005 metais, prieš Jonines, Kampuočių kaimo gyventojas Juozas Pečiulis sugavo rekordinę lydeką, kurios ilgis buvo 107 cm, o svoris – 10,70 kg.

Nuorodos
--------

* Ežero aprašymas (len.) Archyvuota kopija 2008-12-05 iš Wayback Machine projekto.
* Geografinė padėtis
|  |
| --- |
| NFPA 704 kraštutinumai: |
| 

0
0
0
 
 |
| Nepavojingas |
| 

4
4
4
OX
 |
| Labai pavojingas |
|

**NFPA 704** – standartinė pavojingų medžiagų žymėjimo sistema, padedanti orientuotis gaisro, avarijos ar kitu panašiu atveju. Pirmąkart pasiūlytas 1960 m. ir nuo to laiko keliskart peržiūrėtas, šis standartas yra prižiūrimas Tarptautinės apsaugos nuo gaisro asociacijos (angl. *National Fire Protection Association*, iš čia NFPA). Šie ženklai padeda nuspręsti, kokia speciali įranga ar atsargumo priemonės gali būti reikalingos, taip pat įspėja pašaliečius, jog verta saugotis. NFPA taip vadinamas „ugnies deimantas" susideda iš trijų spalvotų laukelių, kurie penkių balų sistema (nuo 0 iki 4) nurodo vieną iš trijų keliamų pavojų. Baltas laukelis apačioje skirtas papildomam perspėjimui.

Laukelių reikšmės
-----------------

Galimos tokios laukelių reikšmės:

* Viršutinis (raudonas) laukelis nurodo, kiek lengvai medžiaga užsiliepsnoja, pradedant 0 (nedega) ir baigiant 4 (iškart užsidega).
* Kairysis (mėlynas) laukelis nurodo, kiek medžiaga nuodinga, pradedant 0 (nenuodinga) ir baigiant 4 (mirtini nuodai).
* Geltonas laukelis nurodo cheminį stabilumą, pradedant 0 (stabili) ir baigiant 4 (sprogmenys).

Baltame laukelyje apačioje gali būti įrašomos įvairios raidinės santrumpos ar simboliai, iš kurių standartiniai yra tik **OX** (dega be oro) ir **~~W~~** (reaguoja su vandeniu pavojingu ar neįprastu būdu). Tačiau galimi įvairūs nestandartiniai simboliai bei santrumpos.

Laukeliai perspėja tik apie nedelsiant gresiančius pavojus, kurie svarbiausi avarijos ar gaisro atveju. Laukeliai neperspėja apie ilgalaikius poveikius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Proposed Amendments on Revisions to the Recommended System for the Identification of The Fire Hazards of Materials / NFPA No. 704M — 1969" (PDF). National Fire Protection Association. 1969. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2016-03-03. Nuoroda tikrinta 2016-03-04. `{{cite web}}`: Citata turi nebenaudojamą parametrą `|authors=` (pagalba)
2. 1 2  Comparison of NFPA 704 and HazCom 2012 Labels Archyvuota kopija 2021-07-11 iš Wayback Machine projekto.*, OSHA und NFPA (Hrsg.), 2013.*
3. ↑  FAQ: What other symbols can go in the special hazards quadrant of the "diamond"? nfpa.org, archyvuota kopija
Koordinatės: 54°10′4.8″ š. pl. 23°16′27.8″ r. ilg.﻿ / ﻿54.168000°š. pl. 23.274389°r. ilg.﻿ / 54.168000; 23.274389

| Klevas (Šeipiškių) |
| --- |
| Vieta | Lenkija, Seinų apskritis |
| Plotas | 0,625 km² |
| Vidutinis gylis | 21,6 m |
| Didžiausias gylis | 7,4 m |

**Klevas** (lenk. *Szejpiszki*) – ežeras Lenkijos šiaurės rytuose – Palenkės vaivadijos Seinų apskrities Seinų valsčiuje. Telkšo penki kilometrai į šiaurės vakarus nuo Seinų. Jo pietrytinėje dalyje iškilę Klevų kaimo trobėsiai, o šiauriniame krante plyti Žvikelių laukai. 

Tai rininės kilmės vandens telkinys, ištįsęs šiaurės–pietų kryptimi. Ilgis – 2 300 m, plačiausia vieta siekia 450 m. Vaizdingi kalvoti krantai. Vakarinėje dalyje – didokas pusiasalis su šalia iškilusia salele. Į pietus nuo Klevo ežero telkšo Klevaitis, tarp jų iškilęs Klevų piliakalnis.

Šiaurės vakariniame krante išlikęs buvusio Šeipiškių dvaro pastatų kompleksas. XIX a. statytus ponų rūmus su senu parku valdė krašte garsi Habermanų giminė (visi palaidoti Šv. Mykolo Archangelo koplyčioje prie Smalėnų Šv. Izidoriaus Artojo bažnyčios). Dvaro įsteigėjo Mykolo Habermano anūkas Michalas mirė bevaikis, o jo našlė tarpukaryje galiausiai išdalino žemes aplinkiniams valstiečiams ir savo ūkvedžiui. Po Antrojo pasaulinio karo rūmuose buvo įsikūrusi PGR (sovietinio kolūkio analogas) administracija, vėliau nugyventus pastatus nusipirko privatus asmuo. Šeipiškių dvaras, davęs ežerui lenkišką pavadinimą, priklauso jau Krasnopolio valsčiui.

Šaltiniai
---------

* Jezioro Szejpiszki / sejnenszczyzna.com
* Jezioro Szejpiszki / przewodnikposejnenszczyznie.pl[neveikianti nuoroda]
* Szejpiszki / dworypogranicza.pl
| **Peter Molyneux** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1959 m. gegužės 5 d. (64 metai)Gildfordas, Saris, Jungtinė Karalystė |
|  |
| Veikla | kompiuterinių žaidimų dizaineris ir programuotojas |
|  |
|  **Vikiteka** | Peter Molyneux |

**Piteris Molino** (angl. *Peter Molyneux*; g. 1959 m. gegužės 5 d. Gildfordas, Saris, Jungtinė Karalystė) – britų kompiuterinių žaidimų dizaineris ir programuotojas. Jis sukūrė tokius žaidimus kaip „Populous", „Dungeon Keeper" ir „Black & White", taip pat „Theme Park" ir „Fable".

Biografija
----------

P. Molino karjerą pradėjo 1982 m. „Atari" ir „Commodore 64" skirtų videožaidimų diskelių pardavimais. Karjeros aušroje jis sukūrė „The Entrepreneur", tekstinį simuliacinį žaidimą apie naujai įsteigtos kompanijos valdymą. 2007 m. tinklalapio „GameSpy" apžvalgininkas prilygino „Fable II" naudojamą ekonomikos žaidimo mechaniką pastarajam P. Molino žaidimui. Vėliau P. Molino dirbo prie programinės įrangos kūrimo.

Už iš programinės įrangos kūrimo gautus pinigus P. Molino kartu su Lesu Edgaru 1987 m. įsteigė bendrovę „Bullfrog Productions". Šioje studijoje buvo sukurtas dievo žaidimo žanro žaidimas „Populous", kurio kopijų buvo parduota per 4 milijonai. Paskutinis Molino projektas šioje studijoje buvo „Dungeon Keeper". 2004 m. šią studiją įsigijo „Electronic Arts" ir prijungė prie savo padalinio „EA UK".

Kiek vėliau, 1996 m. Molino įkūrė naują studiją „Lionhead Studios", kurioje jau kitais metais buvo pradėta kurti žaidimą „Black & White". Vėliau šioje studijoje buvo sukurtas „Fable". Abu žaidimus išleisti pasisiūlė „Microsoft", kuri vėliau įsigijo ir pačią studiją ir pavertė ją vienu iš savo studijos „Microsoft Game Studios" padalinių.

Išnašos
-------

1. ↑  „Seeing next-gen games in black and white". *Red Herring*. 2001-04-05. Suarchyvuotas originalas 2010-02-01. Nuoroda tikrinta 2007-12-25.
2. ↑  Joynt, Patrick (2007-03-08). „*Fable 2* Preview". *GameSpy*. Nuoroda tikrinta 2007-12-25.
3. ↑  Dulin, Ron. „Legends of Game Design: Peter Molyneux". *GameSpot*. Suarchyvuotas originalas 2012-07-08. Nuoroda tikrinta 2007-12-19. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
4. ↑  McLain, Alan. „*Fable* – Molyneux Speaks". *Xbox.com*. Suarchyvuotas originalas 2007-12-12. Nuoroda tikrinta 2007-12-19. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
5. ↑  „History of Lionhead Studios". Lionhead Studios. Suarchyvuotas originalas 2012-01-02. Nuoroda tikrinta 2010-02-04. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
**Nacionalinė pažangos partija** (suom. *Kansallinen Edistyspuolue*) – liberali Suomijos politinė partija, gyvavusi 1918–1951 m. Partija įkurta 1918 m. gruodžio 8 d. pasibaigus šalyje vykusiam pilietiniam karui. Į jos sudėtį įėjo respublikos valdymo formą palaikiusios Jaunųjų suomių partijos (*Nuorsuomalainen Puolue*) dauguma ir Suomių partijos (*Suomalainen Puolue*) mažuma. Kitą dieną šių partijų monarchijos šalininkai įkūrė Nacionalinę koaliciją.

Nacionalinei pažangos partijai priklausė pirmasis Suomijos prezidentas Kaarlo Juho Ståhlberg ir penktasis – Risto Ryti.

Partija iširo, kai dauguma jos narių prisijungė prie Suomijos liaudies partijos (*Suomen Kansanpuolue*), o likusioji prie Suomijos liberalų lygos (*Vapaamielisten Liitto*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vares, Vesa (2009-01-21). „Suomalainen puoluehistoria: Murrosvuodet 1917–1919". University of Turku. Suarchyvuotas originalas 2013-01-19. Nuoroda tikrinta 2014-12-28. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
| Garbasė |
| --- |
| Vieta | Lenkijos vėliava Lenkija |
| Plotas | 1,37–1,52 km² |
| Kranto linijos ilgis | 8,4 km |
| Kilmė | Ledyninė |
| Vidutinis gylis | 20,9 m |
| Didžiausias gylis | 48,0 m |
| Tūris | 31809,7 km³ |
| Įteka | Rospuda |
| Išteka | Rospuda |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Garbasė

  |
| **Koordinatės** |  54°08′11″ š. pl. 22°37′15″ r. ilg.﻿ / ﻿54.13639°š. pl. 22.62083°r. ilg.﻿ / 54.13639; 22.62083Koordinatės: 54°08′11″ š. pl. 22°37′15″ r. ilg.﻿ / ﻿54.13639°š. pl. 22.62083°r. ilg.﻿ / 54.13639; 22.62083 |

**Garbasė** (lenk. *Jezioro Garbas*) – ežeras, Sūduvos aukštumoje, Vakarų Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Pilypavo valsčiuje. Šalia ežero yra Garbaso ir Matlako kaimai. Per ežerą teka Rospudos upė. Ežeras yra 163,3-164,0 m aukštyje virš jūros lygio.

Aprašymas
---------

Tai ledyninės kilmės ežeras, apsuptas aukštų kalvų. Ežero krantai statūs ir smėlėti. Vakarinis ežero krantas apaugęs eglėmis ir pušimis, rytuose pievos ir laukai. Ežeras jungiasi šalia esančiame oze požeminiais kanalais su Gatnės ir Siekerevo ežerais. Tai oligotrofinis ežeras, su siaura pakrantės juosta ir paskendusiais pakrantės augalais. Ežere gyvena karšių ir seliavų žuvų rūšys. Taip pat ežere gyvena lynai, ešeriai, lydekos, kuojos, unguriai, vėgėlės ir šamai. Ežero vanduo švarus ir skaidrus, dugnas smėlėtas, žvirgžduotas su keliais povandeniniais šlaitais. 2005 m. mokslininkai ištyrė ežero vandens švarumą ir priskyrė II ežero vandens švarumo kategorijai. Lenkijos fiziografinių vietovardžių komisija ežerui suteikė *Garbas* vardą, tačiau kai kuriuose žemėlapiuose ir leidiniuose ežeras minimas kaip *Garbaś*.

Turizmas
--------

Iš ežero baidarėmis galima plaukti Rospudos upe. Vakarinėje ežero dalyje yra kempingų. Baidarėmis galima plaukti ir šiaurės vakarinėje ežero dalyje esančia Javoruvkos upe į Mėrūniškių ežerą. Šalia ežero esančiame Matlako kaime yra akmens amžiaus žmonių gyvenvietės liekanos, tai seniausia žmonių gyvenvietė aptikta Suvalkų apskrityje.

Šaltiniai
---------

* Stefan Maciejewski, Po ziemi suwalskiej – Przewodnik turystyczny, Wydawnictwo Hańcza, Suwałki 1994 m.;
* Lechosław Herz, Pojezierze Suwalskie, Wydawnictwo Kraj, Warszawa 1983 m.;
* Adam Choiński: Katalog jezior Polski. Poznań: Wydawnictwo Naukowe UAM, 2006, s. 351. ISBN 83-232-1732-7.;
* Jerzy Kondracki: Geografia regionalna Polski. Warszawa: Wydawnictwo Naukowe PWN, 1998, s. 120. ISBN 83-01-12479-2.;
* Komisja Nazw Miejscowości i Obiektów Fizjograficznych: Hydronimy. Izabella Krauze-Tomczyk, Jerzy Ostrowski (oprac. red). T. 1.; Cz. 2: Wody stojące. Warszawa: Główny Urząd Geodezji i Kartografii, 2006 m. s. 82. ISBN 83-239-9607-5.;
* Lenkijos ežerų hidronimija (angl.), (lenk.) Archyvuota kopija 2019-03-25 iš Wayback Machine projekto.;
* Ežeras žemėlapyje[neveikianti nuoroda].
Subaru G4e
**Subaru G4e** – japonų automobilių gamintojo „Subaru" elektromobilis. Pirmą kartą pristatytas 2007 m. Tokijo automobilių parodoje. Automobilis penkiavietis, turintis funkcionalų interjerą ir dizainą. Aerodinaminio pasipriešinimo koeficientas – 0,276. Pilnai įkrautomis baterijomis, automobilis gali nuvažiuoti iki 200 km. Pilnas pasikrovimas iš kintamos srovės tinklo trunka apie aštuonias valandas. Greitas pakrovimas iki 80 % baterijų talpos trunka viso labo 15 min. Automobilyje naudojamos ličio jonų baterijos, kurias specialiai sukūrė „Subaru". Akumuliatoriai sukuria 346 V įtampą ir yra sumontuoti po keleivio sėdyne.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Edmunds (Edmunds Inside Line) (2007–2008). „Subaru G4e Concept". Suarchyvuotas originalas 2007-10-26. Nuoroda tikrinta 2016-11-01. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. 1 2  
Bill Roebuck, AutoTrader.ca (2009-02-13). „Subaru G4e Concept". Nuoroda tikrinta 2016-11-01.
3. ↑  Canwest News Service (Driving.ca) (2008). „Subaru unveils G4e electric concept". Suarchyvuotas originalas 2011-07-25. Nuoroda tikrinta 2011-11-01. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Subaru G4e** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 55°30′15″ š. pl. 23°32′48″ r. ilg.﻿ / ﻿55.50417°š. pl. 23.54667°r. ilg.﻿ / 55.50417; 23.54667

|  Vosiliškio šv. Juozapo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Raseinių |
| **Savivaldybė** | Raseinių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vosiliškis |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1812 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

 *Kitos reikšmės – Šv. Juozapo bažnyčia.*
**Vosiliškio šv. Juozapo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vosiliškio kaime, prie kelio  **225**  Raseiniai–Baisogala . Liaudies architektūros formų.

Interjeras

Istorija
--------

Apie 1712 m. Belozarai Belazariškio dvare pastatė koplyčią. Juozapas Belozaras 1785 m. pastatė medinę bažnyčią ir jai dovanojo žemės. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla. Atokiau nuo Belazariškio dvaro 1812 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. Vosiliškio finalistas kunigas Juozapas Limontas 1863 m. ištremtas į Permės guberniją (mirė Solikamske 1866 m.). 1882 m. bažnyčia suremontuota ir padidinta. 1929 m. įkurta parapija.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, su siaura penkiasiene apside. Ant kraigo galų – du bokšteliai. Vienanavė, yra vienas altorius.

Galerija
--------

* 2009 m.2009 m.
* 2018 m.2018 m.
* Galinė dalisGalinė dalis
* Vargonų chorasVargonų choras
* VarpinėjeVarpinėje
* Bokštelio kryžiusBokštelio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Danutė Ramonaitė (2006-03-18). „"Žemaičių žemės" žurnalas (2006 m. Nr. 1). Pagojukų seniūnija". *samogitia.mch.mii.lt*. Suarchyvuotas originalas 2007-10-27. Nuoroda tikrinta 2016-04-26. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vosiliškio šv. Juozapo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Dekanato informacija
| Kailio ežeras |
| --- |
| Vieta | Lenkijos vėliava Lenkija |
| Plotas | 0,1938 km² |
| Kilmė | Ledyninis |
| Didžiausias gylis | 33 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Kailio ežeras

  |
| **Koordinatės** |  54°16′33″ š. pl. 22°53′30″ r. ilg.﻿ / ﻿54.27583°š. pl. 22.89167°r. ilg.﻿ / 54.27583; 22.89167Koordinatės: 54°16′33″ š. pl. 22°53′30″ r. ilg.﻿ / ﻿54.27583°š. pl. 22.89167°r. ilg.﻿ / 54.27583; 22.89167 |

**Kailio ežeras** arba **Kailis** (lenk. *jezioro Kojle*) – ežeras šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijos Suvalkų apskrities Vižainio valsčiuje, netoli Kleščuveko ir Smolnikų kaimų. Kaip ir greta esantys Jačnos ir kt. ežerai yra priskiriamas Lenkijos Baltijos aukštumų (*Jezioro Pojezierza Litewskiego*) makroregionui ir Rytų Sūduvos aukštumos (*Jezioro Pojezierza Wschodniosuwalskie*) mezoregionui, jis telkšo Suvalkų kraštovaizdžio parko teritorijoje. Kažkada su šalia esančiu Perto ežeru sudarė vieną vandens telkinį, dabar yra atskirtas neaukšta grunto juosta. Kailis priskiriamas prie eutrofinių vandens telkinių.

Ežero forma – užapvalintas keturkampis su rytinėje ir vakarinėje dalyse esančiais dviem pusiasaliais, o pietinėje jo dalyje yra nedidelis užutekis. Vandens paviršiaus yra 149,2 m virš jūros lygio. Krantai apaugę nendrėmis, dugnas molingas. Iš greta esančio 1,3 ha dydžio *Purvinio* ežero (lenk. *Purwin*, dar vadinamo lenk. *Kojle Male*) įteka bevardis upelis.

Gausu paprastųjų kuojų, lynų, seliavų ir kt. Nuo 1996 m. gegužės 21 d. ežere veisiami upėtakiai (lot. *Salmo trutta lacustris L.*). Vandenplūkinių (lot. *Hydrocharitaceae*) šeimos elodėjos (lot. *Elodea*) genties vandens augalai bei gausus planktonas sudaro geras sąlygas žuvims maitintis. Šalia Kailio eina 7,0 kilometrų ilgio

* *Juodasis pėsčiųjų turistinis maršrutas*: *Gulbiniškiai* – *Smolnikai* – KAILIO EŽERAS – *Jačnos ežeras* – *Smolnikai*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Suvalkų apskr. gamtos apsaugos programa p.42-43 (lenk.) Archyvuota kopija 2015-01-21 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Ežero geografinė padėtis  Archyvuota kopija 2008-12-03 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* Stefan Maciejewski. Po ziemi suwalskiej. (Przewodnik turystyczny), Leidykla *Hańcza*, Suvalkai 1994 m.

Nuorodos
--------

* Vaizdas iš palydovo;
* Ežero nuotraukos Archyvuota kopija 2016-02-11 iš Wayback Machine projekto.;
* Internetinis puslapis apie ežerą (lenk.)[neveikianti nuoroda];
* Informacija apie ežerą (lenk.) Archyvuota kopija 2008-12-05 iš Wayback Machine projekto.;
* Duomenys apie ežerą (lenk.) Archyvuota kopija 2008-12-27 iš Wayback Machine projekto..
| Kopanė |
| --- |
|  |
| Vieta | Lenkija |
| Plotas | 0,125 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,85 km |
| Kilmė | Ledyninis |
| Vidutinis gylis | 20 m |

**Kopanės ežeras** arba **Gulbeniškių ežeras** (lenk. *Jezioro Kopane*) – ežeras, Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Jeleniavo valsčiuje; apie 0,7 km į pietvakarius nuo Gulbiniškių kaimo.

Tai mezotrofinis ežeras, ledyninės klimės, pakrantėje nėra įlankų, o krantas smėlėtas. Augalija būdinga kaip ir visiems mezotrofiniams ežerams. Krantuose auga paprastosios pušys, šalia yra Kukmedžių kalnas. Ežeras yra 178,8 m virš jūros lygio.

Literatūra
----------

* Stefan Maciejewski, Szlakami Północnej Suwalszczyzny, Wydawnictwo Jaćwierz, Suwałki 2001 m. ISBN 83-903140-6-1.

Nuorodos
--------

* Ežero nuotraukos Archyvuota kopija 2016-02-11 iš Wayback Machine projekto..

Koordinatės: 54°14′53″ š. pl. 22°54′18″ r. ilg.﻿ / ﻿54.24806°š. pl. 22.90500°r. ilg.﻿ / 54.24806; 22.90500
Armijos Krajovos kariai Turgeliuose 1944 m.
**Turgelių respublika** (lenk. *Rzeczpospolita Turgielska*) – nuo 1943 m. rudens iki 1944 m. birželio Armijos Krajovos kontroliuota nedidelė teritorija, neoficialiai vadinta respublika, nacių okupuotoje Lietuvoje su centru Turgeliuose.

Istorija
--------

1943 m. rudenį susilpnėjus nacių įtakai ir kontrolei Turgelių apylinkėse Armijos Krajovos daliniai užėmė Turgelius ir miestelio apylinkes. Miestelyje lenkai šeimininkavo iki pat 1944 m. birželio, kai miestelį užėmė Raudonoji Armija. 1944 m. gegužę nacių įsakymu Vietinei rinktinei vadovaujamai Povilo Plechavičiaus buvo pavesta užimti Turgelius, tačiau lietuviai gegužės 15 d. patyrė skaudžius pralaimėjimus ties Graužiškėmis ir Mūrinėje Ašmenoje.

Nuorodos
--------

* Lietuvos vietinės rinktinės istorija
* „Rzeczpospolita Turgielska" (lenkų). Suarchyvuota iš originalo 2014-09-07. Nuoroda tikrinta 2014-09-07.
* „Polska reduta Turgiele" (lenkų). Suarchyvuota iš originalo 2015-09-24. Nuoroda tikrinta 2014-09-07.
| **Nikolajus Abramovas** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. sausio 24 d.Ladva, Rusija Rusija |
| Mirė | 2016 m. sausio 23 d. (54 metai)Petrozavodskas, Rusija Rusija |
|  |
| Veikla | rašytojas, poetas |
|  |
| Alma mater | Valstybinis Petrozavodsko universitetas |

**Nikolajus Abramovas** (vep. *Nikolai Abramov*, rus. *Николай Викторович Абрамов*, 1961 m. sausio 24 d. Ladva, Leningrado sritis, Rusija – 2016 m. sausio 23 d. Petrozavodskas, Karelija, Rusija) – vepsų ir rusų kalbomis rašęs vepsų rašytojas, poetas, žurnalistas, vertėjas, nusipelnęs Karelijos Respublikos kultūros darbuotojas.

Biografija
----------

N. Abramovas poeziją ir prozą rašė vepsų ir rusų kalbomis, jo darbai išversti į daugiau kaip 20 kalbų. Jis yra septynių poezijos rinktinių autorius, jos buvo išleistos vepsų, rusų, estų, prancūzų ir vengrų kalbomis.

N. Abramovas savo poeziją pirmą kartą publikavo žurnale suomių kalba *Punalippu* 1989 m. vasarį. 1994 m. pasirodęs leidinys *Koumekümne koume* („Trisdešimt trys") yra pirmoji kada nors išleista grožinė vepsų knyga.

1998 m. įstojo į Rusijos rašytojų sąjungą. Jis taip pat buvo Karelijos rašytojų sąjungos narys. N. Abramovui buvo suteiktas nusipelnusio Karelijos Respublikos kultūros darbuotojo vardas. Barenco Europos–Arkties regiono kultūros centras Everkalikse, Švedijoje, 2006 m. rugpjūtį N. Abramovui skyrė literatūros premiją.

2013 m. buvo išleistas aštuoniasdešimties eilėraščių rinkinys vepsų kalba *Оять-ёген рандал...* (*Ojat'-jogen randal...* – „Ant Ojatės upės kranto..."). Šis leidinys laikomas vepsų kalbos istorijoje trečiuoju, išleistu kirilica (vepsų kalbą įprasta užrašyti lotynų abėcėle).

Be literatūrinio darbo, Nacionalinėje Karelijos Respublikos bibliotekoje Petrozavodske N. Abramovas dirbo bibliografu. Darbavosi laikraštyje vepsų kalba „Kodima".

Darbai
------

### Knygos vepsų kalba

* *Koumekümne koume* (1994)
* *Kurgiden aig* (1999)
* *Pagiškam, vell'* (2005)

### Poezija

* *Kahtišti koumekümne koume* (2010)
* *Kurgede aeg* (2010)
* *Les chants des forêts* (2011)
* *Оять-ёген рандал...* (2013)

Išnašos
-------

1. ↑  Вепсский поэт Николай Абрамов награжден посмертно
2. 1 2 3 4 5 6  „The Golden Words of the Vepsian Poets". *The National Library of the Republic of Karelia*. 2015 m. gruodžio 7 d. Nuoroda tikrinta 2016-02-15. `{{cite news}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
3. 1 2 3 4  „In St. Petersburg, a collection of poems by Vepsian poet Nikolay Abramov has been released in Cyrillic". *Finugor*. 2013. Suarchyvuotas originalas 2016-03-03. Nuoroda tikrinta 2016-02-15.
4. ↑  „Vepsian poet was given a literary award in Sweden". *Government of Karelia*. 2006 m. rugpjūčio 26 d. Nuoroda tikrinta 2016-02-15. `{{cite news}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
| Mauda |
| --- |
|  |
| Vieta | Lenkijos vėliava Lenkija |
| Plotas | 0,34 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,45 km |
| Vidutinis gylis | 5,9 m |
| Didžiausias gylis | 17,5 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Mauda

  |
| **Koordinatės** |  54°19′41″ š. pl. 22°47′26″ r. ilg.﻿ / ﻿54.32806°š. pl. 22.79056°r. ilg.﻿ / 54.32806; 22.79056Koordinatės: 54°19′41″ š. pl. 22°47′26″ r. ilg.﻿ / ﻿54.32806°š. pl. 22.79056°r. ilg.﻿ / 54.32806; 22.79056 |

*Apie kaimą žr. Mauda (kaimas)*.
**Mauda** (lenk. *Mauda*) – ežeras, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Vižainio valsčiuje. Ežeras yra netoli Romintos girios kraštovaizdžio parko apsaugos zonos. Ežero krantai ganėtinai aukšti ir apaugę alksniais. Ežere auga nendrės. Šalia ežero yra Maudos ir Užmaudos kaimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vižainio valsčiaus ežerų aprašymas (lenk.) Archyvuota kopija 2009-07-17 iš Wayback Machine projekto.

Koordinatės: 54°19′41″ š. pl. 22°47′26″ r. ilg.﻿ / ﻿54.32806°š. pl. 22.79056°r. ilg.﻿ / 54.32806; 22.79056
Koordinatės: 54°42′33″š. pl. 25°18′55″r. ilg.﻿ / ﻿54.709036°š. pl. 25.31519°r. ilg.﻿ / 54.709036; 25.31519

Buveinė (2023)
Buveinė (2015)
**Šv. Roko ligoninė** – slaugos ir palaikomojo gydymo ligoninė Vilniuje. Teikia slaugos ir ilgalaikio gydymo, suaugusiųjų stacionarios paliatyviosios pagalbos paslaugas.

Istorija
--------

2013 m. Vilniaus universitetinė slaugos ir ilgalaikio gydymo ligoninė sujungta su Sapiegos ligonine, bendra įstaiga pervadinta į Šv. Roko ligoninę.

2013–2015 m. rekonstruota buvusi Antakalnio vaikų poliklinika, kurios patalpose įsikurė naujoji ligoninė. Įrengtas liftas su brailio rašto žymeniu, įrengta koplyčia, daugiau nei 80 palatų ir 240 lovų.

Direktoriai
-----------

* Nuo 2013 m. Robertas Prokurotas

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Vilniaus universitetinei slaugos ir ilgalaikio gydymo ligoninei – Šv. Roko pavadinimas". *15min.lt*. 2012-12-19. Suarchyvuota iš originalo 2015-07-23. Nuoroda tikrinta 2016-11-03.
2. ↑  ivilnius.lt (2015-02-17). „Vilniuje baigti Šv. Roko ligoninės rekonstrukcijos darbai". *iVilnius - Vilniaus miesto gidas*. Suarchyvuota iš originalo 2015-07-22. Nuoroda tikrinta 2016-11-03.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Oxyuranus microlepidotus** |
| --- |
| Žemyninis taipanas (*Oxyuranus microlepidotus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Žvynaropliai  *( Squamata)* |
| Pobūris: | Gyvatės  *( Serpentes)* |
| Šeima: | Aspidai  *( Elapidae)* |
| Gentis: | Taipanai  *( Oxyuranus)* |
| Rūšis: | Žemyninis taipanas  *( Oxyuranus microlepidotus)* |

 |

**Žemyninis taipanas** (*Oxyuranus microlepidotus*) – aspidinių (*Elapidae*) šeimos gyvačių rūšis, priklausanti taipanų (*Oxyuranus*) genčiai. Paplitusi centrinėse Australijos srityse, ypač Eiro ežero regione. Laikoma nuodingiausia gyvate pasaulyje.

Žemyninis taipanas yra ~1,8 m ilgio, nors atskiri individai gali užaugti iki 2,5 m. Kūnas žiemą tamsios spalvos, su rudais, žalzganais atspalviais, o vasarą geltonas su juodais žvyneliais. Kūno spalvą keičia, kad palengvintų termoreguliaciją.

Maitinasi graužikais, kitais smulkiais žinduoliais, paukščiais. Auką žudo vienu įkirtimu, vėliau palaukia, kol ši žus, ir grįžta jos praryti. Deda 1-12 kiaušinius į apleistus gyvūnų urvus. Jaunikliai išsirita per 2 mėnesius. Gyvatė baikšti ir suerzinta yra linkusi pasitraukti, o ne pulti.

Žemyninio taipano nuodai sudaryti iš labai stipraus neurotoksino taipoksino ir fermento proteazės. Vienu įkirtimu gyvatė suleidžia vidutiniškai 44 mg nuodų. Vidutinė mirtina dozė pelei yra 30 μg/kg. Nors šis roplys – mirtinai nuodingas, žmonės nuo šios gyvatės nukenčia retai, be to, yra sukurti veiksmingi priešnuodžiai.

Galerija
--------

* Vasarinė kūno spalvaVasarinė kūno spalva
* 
* Paplitimo arealasPaplitimo arealas

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žemyninis taipanas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „LD50 for various snakes". *seanthomas.net*. Suarchyvuota iš originalo 2015-10-13. Nuoroda tikrinta 2016-05-01.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Buržė ežeras |
| --- |
| Ežeras nuo pietrytinio krantoEžeras nuo pietrytinio krantoEžeras nuo pietrytinio kranto |
| Vieta | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| Plotas | 44,5 km² |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 84 m |
| Didžiausias gylis | 145 m |
| Tūris | 3,6 km³ |
| Įteka | Lysas, Tijė, Sjerozas |
| Išteka | Savjė kanalas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Buržė ežeras

  |
| **Koordinatės** |  45°43′0″ š. pl. 5°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.71667°š. pl. 5.86667°r. ilg.﻿ / 45.71667; 5.86667Koordinatės: 45°43′0″ š. pl. 5°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.71667°š. pl. 5.86667°r. ilg.﻿ / 45.71667; 5.86667 |
|  |
|  Vikiteka | Buržė ežeras |

**Buržė ežeras** (pranc. *Lac du Bourget*) – ežeras rytų Prancūzijoje, Savojos departamente, Savojos Alpėse (231 m aukštyje), 10 km į šiaurę nuo Šamberi. Tai didžiausias ir giliausias vien tik Prancūzijos teritorijoje esantis ežeras. Išsidriekęs šiaurės–pietų kryptimi 18 km, plotis iki 3,5 km. Ežeras ledyninės kilmės, susidarė prieš 19 tūkst. metų. Jį maitina iš kalnų atitekančios upės (svarbiausia Lysas). Iš ežero išteka Savjė kanalas (Ronos baseinas).

Svarbus turistinis objektas. Prie Buržė ežero yra Eks le Beno, Le Buržė diu Lako miestai.

Seniau ežere gyveno endeminė, dabar jau išnykusi sykų rūšis *Coregonus bezola*.
Abu Musos vieta Ormuzo sąsiauryje
**Abu Musa** (pers. ابوموسی - Irano sala Persijos įlankoje, netoli Ormuzo sąsiaurio, viena iš šešių archipelago salų. Ši 12 km² ploto sala priklauso Irano Hormozgano provincijai, nors į ją pretenduoja ir Jungtiniai Arabų Emyratai.


Abu Musoje gyvena apie 2 tūkst. gyventojų, kurie salą vadina „Gap-sabzu" (pers. گپ‌سبزو 'didi žalia vieta'). Senuose žemėlapiuose sala vadinama *Bumuf* ar *Bum-i Musa*, kas persiškai reiškia 'Musos (Mozės) žemė'. 

2010 m. saloje gyveno 2038 gyventojai, tad Abu Musa yra mažiausias Irano šahrestanas. Abu Musos mieste 2010 m. yra 1868 gyventojai.

Manoma, kad saloje yra Irano Islamo revoliucijos gvardijos jūrų pajėgų bazė.

Istorija
--------

Anksčiau salą kartu su kitomis Persijos įlankos salomis valdė D. Britanija. XX a. 7-o dešimtmečio pabaigoje D. Britanija salą perdavė Šardžos emyratui, kuris vėliau tapo JAE dalimi. 1968 m. D. Britanija pareiškė, kad atsisako dominavimo Persų įlankoje. Tuomet Iranas ėmėsi žygių prisijungti salą. 1971 m. JAE ir Iranas susitarė, kad sala atiteks JAE, tačiau netrukus salą okupavo Irano jūrų pėstininkai. 

1980 m. JAE dėl salos kreipėsi į JTO. Tais pačiais metais Sadamas Huseinas ėmė teisinti Irano-Irako karą, skelbdamas, kad vienas karo tikslų yra išlaisvinti Abu Musą, Didesnįjį ir Mažesnįjį Tunbus. 1992 m. Iranas išvarė saloje buvusiose mokykloje, klinikoje ir elektrinėje, kuriuos išlaikė JAE, dirbusius užsienio darbuotojus.

Nuorodos
--------

1. ↑  Iranian Islands of Tunbs and Abu Musa Archyvuota kopija 2009-03-24 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2  Article about Abu Musa in the Trade & Environment Database of the Mandala Projects (supervised by Prof. Jim Lee), hosted at the American University, Washington, D.C.
3. ↑  „"Abu Musa and The Tumbs: The Dispute That Won't Go Away, Part Two," July 28, 2001, in *The Estimate,* vol. XIII, no. 3". Nuoroda tikrinta 2008-01-06.
4. ↑  „"Iran, its territorial integrity in the Persian gulf region," 20 December 2007". Suarchyvuotas originalas 2007-12-25. Nuoroda tikrinta 2008-01-06.
5. ↑  „"Unwanted Guest: The Gulf Summit and Iran," 7 December 2007". Nuoroda tikrinta 2008-01-06.
6. ↑  Iran: Administrative Divisions (population and area)[neveikianti nuoroda]
7. ↑  Abūmūsā: largest cities and towns and statistics of their population
8. ↑  GlobalSecurity.org about Abu Musa
Koordinatės: 55°48′25″ š. pl. 26°6′35″ r. ilg.﻿ / ﻿55.80694°š. pl. 26.10972°r. ilg.﻿ / 55.80694; 26.10972

| Ilgys |
| --- |
| Pakrantė prie Kvintiškių koplyčiosPakrantė prie Kvintiškių koplyčiosPakrantė prie Kvintiškių koplyčios |
| Vieta | Zarasų raj. Imbrado sen. Lietuva |
| Plotas | 0,967 km² |
| Kranto linijos ilgis | 11,22 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 6,0 m |
| Didžiausias gylis | 18,8 m |
| Įteka | I-1, 10 bevardžių upelių |
| Išteka | 1 upelis (Č-2) |

**Ilgys** arba **Ilgis** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 10,5 km į šiaurės vakarus nuo Zarasų, į vakarus nuo kelio į Suvieką ( **3621**  Antanašė–Aleksandravėlė–Suviekas–Tamuliškis ). Išsitęsęs vakarų – rytų kryptimi 4,2 km, plotis iki 0,42 km. Altitudė 153,9 m. Giliausia ežero dalis yra vakarinė, jos gylis iki 18,8 m. Kranto linija vingiuota, jos ilgis 11,22 km. Būdingas krantų aukštis 0,5–2 m, šiaurės vakaruose iki 3–4 m. Pakrantėse auga medžiai ir krūmai, o įlankų pakrantės pelkėtos. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Grybinės miškas, pietinė pakrantė taip pat miškinga. Į Ilgį suteka 11 griovių, išteka upelis į toliau vakaruose telkšantį Čičirio ežerą (Dauguvos baseinas).

Prie Ilgio įsikūrę kaimai: Mozūriškės, Grybinė, Ilgiai, Kamša.

Vakarinėje pakrantėje yra piligrimų lankoma Šv. Mergelės Marijos apsireiškimo vieta, pastatyta Kvintiškių koplyčia.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ilgys (Zarasų r.)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  *Ilgis (Zarasų r. Imbrado sen.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 47
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Paprastas pulso oksimetras.
**Oksimetras** – prietaisas, kuriuo galima nustatyti kraujo įsotinimą deguonimi, naudojant fotometrinius metodus. 

Didelis oksimetrijos privalumas, lyginant šį metodą su dujų analizės metodais arba poliarografiniais (cheminės analizės) metodais yra tas, kad šiuo atveju nereikia imti kraujo pavyzdžių ir matuoti galima nepertraukiamai. Tai ypač svarbu analizuojant patologines hemoglobino savybes.

Oksimetras nustato SpO2 bei širdies pulsavimo duomenis siųsdamas dvi mažo intensyvumo šviesos bangas, vieną raudoną, kitą infraraudonųjų spindulių, kiaurai kūno audinį į fotodetektorių. Matavimo metu signalo jėga nustatoma iš kiekvieno šviesos šaltinio ir priklausoma nuo daviklio padėties, šviesos intensyvumo, arterinio ir veninio kraujo spaudimo (įskaitant ir pulso keitimosi laiką) bei kūno audinių.

Deguonies koncentracijos kraujyje nustatymas gali būti atliekamas, nes deguonies prisotintas kraujas absorbuoja mažiau raudonos spalvos šviesos nei deguonies neprisotintas kraujas.
Kadangi SpO2 matavimai priklauso nuo kraujagyslių pulsavimo, kiekviena sąlyga kuri sutrikdytų kraujo spaudimą (pvz.: užrišant varžtį ant rankos) gali pakenkti tiksliems širdies ritmo bei SpO2 matavimams atlikti.

Darbo režimas
-------------

Tipinis pulsoksimetras naudoja elektroninį procesorių ir keletą nedidelių šviesą skleidžiančių diodų (ŠSD), nukreiptų į fotodiodą per pusiau permatomą paciento kūno dalį, dažniausiai piršto galiukas arba ausies galiukas. Vienas šviesos diodas yra raudonas, su bangos ilgiu 660 nm, kitas infraraudonas su bangos ilgiu 940 nm. Šviesos absorbcija šiuose bangų ilgiuose žymiai skiriasi tarp kraujo, kuris priturtintas deguonimi, ir krauju, kuris neturi deguonies. Priturtintas deguonimi hemoglobinas absorbuoja daugiau infraraudonųjų spindulių ir praleidžia daugiau raudonos šviesos. Deoksigenuotas hemoglobinas praleidžia daugiau infraraudonųjų spindulių ir absorbuoja daugiau raudonos šviesos. Šviesos diodai iš eilės praeina ciklą: vienas įsijungia, paskui kitas, paskui abu išsijungia maždaug trisdešimt kartų per sekundę, kas leidžia fotodiodui reaguoti į raudoną ir infraraudoną šviesą atskirai, o taip pat derintis su bazine aplinkos šviesos linija.

Išnašos
-------

1. ↑  „Устройство И Способ Для Определения Основных Показателей Жизнедеятельности Субъекта". *elibrary.ru*. Nuoroda tikrinta 2023 m. sausio 17 d. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
2. ↑  „Как работает пульсоксиметр и зачем измерять уровень сатурации". *yavitrina.ru*. Nuoroda tikrinta 2023 m. sausio 17 d. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
3. ↑  „Principles of pulse oximetry". *frca.co.uk*. Suarchyvuotas originalas 2015-02-24. Nuoroda tikrinta 2023 m. sausio 17 d. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
**Acherono imperija** (angl. *Acheron Empire*) – išgalvota istorinė karalystė Roberto E. Hovardo Konano pasaulyje. 

Pirmą kartą paminėta Konano ciklo romane „Drakono valanda" kaip senovinė kerėtojų valdyta valstybė, žlugusi iki Konano istorijų pradžios. Ji nebuvo minima nei ankstesnėje serijos Hovardo knygoje „Haiborėjos laikai", kuri apibūdino ciklo pasaulio istoriją, nei kitose jo knygose.

Valstybė pavadinta pagal Acheroną, požeminio pasaulio upę graikų mitologijoje.

Istorija
--------

Acheronas buvo valstybė, egzistavusi tris tūkstančius metų iki Konano laikų. Ji užėmė maždaug tas pačias žemes, kaip ir pseudo-europietiškos Haiborėjos laikų valstybės. Acheronas buvo pažangesnė valstybė nei to meto jo kaimynai rytuose ir vakaruose ir maždaug to paties lygio kaip ir to paties laikotarpio Stygija, buvusi pietuose. Minima, kad Acheronas taip ir nesugebėjo užkariauti šiaurėje gyvenusių kimerų. 

Acherono kerėtojai praktikavo tamsiąją magiją, pvz. nekromantiją. Imperiją sunaikino sukilę Haiborėjos barbarai, engti Acherono valdžios.

Komiksuose
----------

*Roy Thomas* retkarčiais naudojo žlugusią Acherono imperiją *Marvel Comics* leistuose kūriniuose. Jis dažnai minėjo Acherono imperiją, pvz. jos Kara-Šero (*Kara-Shehr*) miestą.

Filmuose
--------

1998 m. filme „Kulas Užkariautojas" (*Kull the Conqueror*) Acheronas minimas kaip demonų karalienės Akivašos valdos. Atseit, tuo metu Haiborėjoje laisvai klaidžiojo demonai. 

2011 m. filme „Konanas Barbaras" (*Conan the Barbarian*) herojė Tamara yra Acherono nekromantų palikuonė.

Nuorodos
--------

1. ↑  „Acheron - The Nightmare Empire - The REH Forum". Conan.com. Suarchyvuotas originalas 2011-07-18. Nuoroda tikrinta 2011-02-12.
2. ↑

* The Hour of the Dragon on Wikisource
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 Vazario koridoriaus vidus
Koordinatės: 43°46′5.53″ š. pl. 11°15′14.57″ r. ilg.﻿ / ﻿43.7682028°š. pl. 11.2540472°r. ilg.﻿ / 43.7682028; 11.2540472

**Vazario koridorius** (it. *Corridoio vasariano*) – apie 1 km ilgio pakelto tipo tiltas, perėjimas Florencijoje, jungiantis Vekjo rūmus su Piti rūmais, kerta Arno upę Ponte Vecchio (senuoju) tiltu. Dalis statinio priklauso Uficių galerijai. Koridoriaus lankymas yra ribotas (pora dešimčių lankytojų per parą).

Istorija
--------

Statinys buvo pastatytas per 5 mėnesių laikotarpį 1564 m. pagal architekto Džordžo Vazario projektą (iš to ir jo pavadinimas). Koridorių užsakė Toskanos kunigaikštis Kozimas I Medičis, manoma, jo sūnaus Frančesko ir Joanos Austrijietės vestuvių proga. Kita vertus, juo kunigaikštis galėjo netrukdomas judėti tarp savo dviejų rezidencijų, Vekjo ir Piti rūmų.

1939 m. Benitas Musolinis liepė praplatinti koridoriaus langus tam, kad galėtų matyti geresnį vaizdą į Arno upę susitikimo su A. Hitleriu metu. 1973 m. Vazario koridorius buvo restauruotas ir atidarytas publikai. Šiuo metu dalis Vazario koridoriaus priklauso Uficių galerijai ir jame įrengta galerijai priklausanti žymių dailininkų autoportretų ekspozicija. Viso, su autoportretais, koridoriuje yra apie 1000 paveikslų. 1993 m. gegužės 26 d. šalia Uficių galerijos sprogus automobilyje padėtai bombai žuvo 5 žmonės, nukentėjo ir Vazario koridorius.

Vazario koridoriaus kelias
--------------------------

* Išėjimas iš Vekjo rūmų į Uficių galeriją Išėjimas iš Vekjo rūmų į Uficių galeriją
* Koridorius išeina iš Uficių galerijos (dešinėje) ir kerta Arno upę Ponte Vecchio tiltu Koridorius išeina iš Uficių galerijos (dešinėje) ir kerta Arno upę *Ponte Vecchio* tiltu
* Praeina pro Santa Felicita bažnyčios fasadą Praeina pro Santa Felicita bažnyčios fasadą
* Atėjimas į Piti rūmus Atėjimas į Piti rūmus

Taip pat skaitykite
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vazario koridorius** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Uficių galerija
* Giorgio Vasari
* Kozimas I Medičis