recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Blue Stream |
|  |
| Vieta |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija, Turkijos vėliava Turkija |
| **Trasa** | Anapa - (Juodoji jūra) - Kirklareli provincija |
| **Nutiestas palei** | {{{nutiestas palei}}} |
| Pagrindinė informacija |
| **Tipas** | gamtinės dujos |
| **Partneriai** | Gazprom, BOTAŞ |
| **Rangovai** | Allseas |
| **Pradėtas** | 2017 m. gegužė |
| **Statybų vertė** | 11,4 mlrd. € |
| **Vamzdžio gamintojas** | {{{vamzdžio gamintojas}}} |
| **Atidarymas** | 2020 m. sausio 8 d. |
| Techninė informacija |
| **Ilgis** | 930 km |
| **Jungties pajėgumai** | 15,75 mlrd. m3 |
| **Kompresorinės stotys** | 1 (Ruskaja) |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**TurkStream** – tarpvalstybinis magistralinis dujotiekis iš Rusijos į Turkiją. Dujotiekis taip pat sujungtas su tarptautinėmis jungtimis su Serbija, Graikija, Šiaurės Makedonija, Bulgarija, Vengrija, Slovakija. Šiuo projektu Rusijos nacionalinis gamtinių dujų tiekėjas Gazprom įgavo pajėgumus tiekti gamtinės dujas į Balkanų pusiasalį apeinant tranzitą per Ukrainą.

Istorija
--------

2005 m. atidarytas Blue Stream, pirmasis dujotiekis tarp Rusijos ir Turkijos. 2014 m. gruodžio 1 d. Rusijos prezidentas Vladimiras Putinas paskelbė apie planus tiesti antrąjį tarpvalstybinį dujotiekį. Tuo pačiu metu pasirašytas memorandumas tarp Rusijos nacionalinio gamtinių dujų tiekėjo Gazprom ir Turkijos gamtinių dujų operatoriaus BOTAŞ.

2015 m. pasirašyta sutartis tarp Rusijos ir Graikijos dujotiekių operatorių dėl dujotiekio tiesimo Graikijos teritorijoje. 2017 m. pradėti dujotiekio tiesimo darbai. 2018 m. lapkritį pabaigti dujotiekio povandeniniai darbai, o 2019 m. dujotiekio grandis užpildyta dujomis. 2020 m. sausio 8 d. jungtį oficialiai pradėta eksploatuoti.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Erdoganas ir Putinas iškilmingai atidarė dujotiekį „TurkStream"
2. ↑  Serbijoje atidaryta Rusijos ir Turkijos dujotiekio „TurkStream" dalis
Hartwall Arena
**Hartwall Arena** (Hartwall – vienas didžiausių Suomijos gėrimų gamintojų) – daugiafunkcijinė sporto halė Helsinkyje, Pasila miesto dalyje. Idėją pastatyti šią sporto areną iškėlė suomių verslininkas Harry Harkimo. Arena baigta statyti 1997 m. prieš pat Pasaulio ledo ritulio čempionatą. Oficiali atidarymo ceremonija įvyko 1997 m. balandžio 11 d.

Halė yra Elipsės formos, 133 m ilgio, 103 m pločio; aukštis – 32,5 m. Hartwall Areena gali būti perstatoma, joje vyksta kongresai, nuolat žaidžia ledo ritulio klubas „Jokerit". Ledo ritulio rungtynių metų vietų skaičius – 13 665, lengvosios atletikos varžybų metu – 10 000, koncertų- 12 000, amfiteatras – 3000 5000. Die Halle wird außerdem für Kongresse verwendet. Prie Hartwall Areena automobilių stovėjimo aikštelių parke vietų skaičius -1 391 Fahrzeuge bietet. Požeminiame aukšte, į kurų patenkama liftu, įrengta ledo ritulio treniruočių aikštelė, įrengta uoloje, už jos – uždara gimnastikos salė.

Renginiai
---------

*Assembly Demo Party*, 2002 m.
* Koncertai, muzikos atlikėjų pasirodymai: AC/DC, Aerosmith, David Bowie, Eric Clapton, Bob Dylan, Iron Maiden, Elton John, KISS, Nightwish, Luciano Pavarotti, Rammstein, Spice Girls, The Beach Boys, The Eagles, Robbie Williams, Neil Young, Iron Maiden
* Sportiniai renginiai: Ledo ritulio pasaulio čempionatas, Dailiojo čiuožimo pasaulio čempionatas, World Cup of Hockey 2004, NHL Challenge (Toronto „Maple Leafs" prieš Jokerit)
* Vaidinimai, šou: Riverdance, Jėzus Kristus Superžvaigždė, Chess, Cats, Les Misérables, Saturday Night Fever, David Copperfield, World Wrestling Entertainment, Eurovizijos dainų konkursas 2007.
* Susirinkimai: Assembly Demo Party.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2014-12-05 iš Wayback Machine projekto.
* Stadiono nuotraukos Archyvuota kopija 2007-09-26 iš Wayback Machine projekto.
| **Ignas Lapinskas** |
| --- |
| Gimė | 1877 m. birželio 27 d.Bardiškiai, Žeimelio valsčius, dab. Pakruojo raj. |
| Mirė | 1935 m. rugsėjo 26 d. (58 metai)ten pat |
|  |
| Veikla | Lietuvos knygnešys |
| Partija | Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 1928 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis.
 |

**Ignas Lapinskas** (1877 m. birželio 27 d. Bardiškiai, Žeimelio valsčius, dab. Pakruojo raj. – 1935 m. rugsėjo 26 d. ten pat) – Lietuvos knygnešys.

Biografija
----------

Tėvai buvo ūkininkai. Skaityti ir rašyti lietuviškai išmokė daraktorius S. Prakaitas. 1896 m. įstojo į slaptą valstiečių jaunimo spaudos platintojų draugiją, kurią subūrė kaimyninio Steigvilių k. ūkininko sūnus, Jelgavos gimnazijos VI – osios klasės mokinys Vladas Požela. Draugijoje buvo dar 6 vyrai iš aplinkinių kaimų: Jonas Lapinskas, Adolis Monkūnas (Steigvilių k.), Jonas Miseika (Puodžiūnų k.), Juozas Čepas (Draudelių k.), Juozas Valiulis (Diržių k.), Ignas Bičkūnas (Skarulių k.). Spaudos gaudavo iš Vlado Poželos, J. Sabo, nuo 1898 m. – iš J. Bielinio. Ją platino tarp draugijos narių ir gretimuose kaimuose. Skleidė tik pasaulietinę literatūrą, atsišaukimus ir uždraustas knygas rusų kalba. Nė karto neįkliuvo. Po spaudos draudimo panaikinimo platino socialdemokratinę literatūrą. Aktyviai dalyvavo 1905 m. revoliuciniuose įvykiuose, už tai 6 mėn. kalintas Panevėžio kalėjime. 1922–1927 m. Pirmojo, Antrojo ir Trečiojo Seimo atstovas, valstiečių liaudininkų frakcijos narys. Jo pavardė įrašyta Knygnešių sienelėje.

Įvertinimas
-----------

* 1928 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Benjaminas Kaluškevičius, Ona Žemaitytė-Narkevičienė. ŠIMTAS KNYGNEŠIŲ. V. Lietuvos knygnešio draugija, 1998 m.
2. ↑  Benjaminas Kaluškevičius. *Ignas Lapinskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 527 psl.
Koordinatės: 53°00′ p. pl. 72°30′ v. ilg.﻿ / ﻿53.000°š. pl. 72.500°r. ilg.﻿ / 53.000; 72.500

Riesko ir aplinkinės salos žemėlapyje
**Rieskas** (isp. *Isla Riesco*) – sala pietų Čilėje, į šiaurės vakarus nuo Ugnies Žemės salos. Įsiterpusi tarp Bransviko pusiasalio (skiria Otvėjaus užutėkis) ir Munjos Gamero pusiasalio (skiria Skairingo pusiasalis) ir pagrindinės žemyno dalies (skiria siauras Ficrojaus sąsiauris). Pietuose sala sudaro Kordobos pusiasalį. Plotas – 5110 km². Tai ketvirta pagal dydį Čilės sala. Patenka į Magelano ir Čilės Antarktidos regioną (Magelano provincija). Paviršius kalnuotas (aukštis iki 1665 m, Atalajos kalnas), pakrantės išraižytos fjordų. Yra pelkynių, ežerų, pirmykščių miškų. Sala patenka į Alakalufų nacionalinį rezervatą.

Riesko saloje yra dideli akmens anglių telkiniai. Anglys pradėtos kasti jau XIX a. pab. Vėliau kasyba atnaujinta 1921 m. Anglys tebekasamos ir dabar. Yra Puerto Kurcės prieplauka ir kaimelis (Rio Verdės komuna).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rièskas
2. ↑   Archyvuota kopija 2020-02-22 iš Wayback Machine projekto.
**ISO 9984** - tarptautinis standartas, aprašantis gruzinų rašto transliteravimą į lotyniškąjį. Vienas ISO transliteracijos standartų. Patvirtintas 1996 m.

Šiek tiek kitokias gruzinų rašto transliteravimo taisykles taip pat apibrėžia Graikijos geodezijos ir kartografijos departamento patvirtintas standartas (2002 m.), IKE (1974 m.), KNAB (1993 m.), ALA-LC (1997 m.) ir BGN/PCGN (1981 m.), TITUS (2000 m.) organizacijų standartai.

| Gruzinų | Lotynų | Unicode |
| --- | --- | --- |
| Hex | Dec |
| ა | a |  |  |
| ბ | b |  |  |
| გ | g |  |  |
| დ | d |  |  |
| ე | e |  |  |
| ვ | v |  |  |
| ზ | z |  |  |
| ჱ | ē | `0113` | `275` |
| თ | t̕ | `0074+0315` |  |
| ი | i |  |  |
| კ | k |  |  |
| ლ | l |  |  |
| მ | m |  |  |
| ნ | n |  |  |
| ჲ | y |  |  |
| ო | o |  |  |
| პ | p |  |  |
| ჟ | ž | `017E` | `382` |
| რ | r |  |  |
| ს | s |  |  |
| ტ | t |  |  |
| ჳ | w |  |  |
| უ | u |  |  |
| ფ | p̕ | `0070+0315` |  |
| ქ | k̕ | `006B+0315` |  |
| ღ | ḡ | `1E21` | `7713` |
| ყ | q |  |  |
| შ | š | `0161` | `353` |
| ჩ | č̕ | `010D+0315` | `269+'` |
| ც | c̕ | `0063+0315` |  |
| ძ | j |  |  |
| წ | c |  |  |
| ჭ | č | `010D` | `269` |
| ხ | x |  |  |
| ჴ | ẖ | `1E96` | `7830` |
| ჯ | ǰ | `01F0` | `496` |
| ჰ | h |  |  |
| ჵ | ō | `014D` | `333` |
| ჶ | f |  |  |
|

Nuorodos
--------

* ISO transliteracijos
Koordinatės: 55°41′44″š. pl. 26°27′30″r. ilg.﻿ / ﻿55.695642°š. pl. 26.458303°r. ilg.﻿ / 55.695642; 26.458303

 *Kitos reikšmės – Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.*

|  Turmanto Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Ignalinos |
| **Savivaldybė** | Zarasų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Turmantas |
| **Adresas** | Žalioji g. 2 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1928 m. |

**Turmanto Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Turmanto miestelyje, Latvijos pasienyje. Pamaldos laikomos lietuvių ir lenkų kalbomis. Priklauso Smalvų Švč. M. Marijos Rožančinės parapijai.

2016 m. perdažyta bažnyčia

Istorija
--------

1928 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1945 m. įkurta parapija.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, su varpinės bokšteliu, žema šonine zakristija. Šventorių juosia metalinė tvora.

Galerija
--------

* Šventorių juosia metalinė tvora
* Šoninė zakristija
* Perdažoma šoninė siena
* Kun. Alfonso Merkio kapas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Smalvų Švč. M. Marijos Rožančinės parapija Archyvuota kopija 2016-09-19 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Kun. Alfonsas Merkys (1922–1990)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Turmanto Švč. Jėzaus Širdies bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Zarasų rajono lankytinos vietos. Turmanto bažnyčia
* Turmanto bažnyčia (*facebook.com*)
| **Elatine hydropiper**Apsauga: 4(I) – Nenustatyta |
| --- |
| Riestasėklė vandenė (Elatine hydropiper)Riestasėklė vandenė (*Elatine hydropiper*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Dilenijažiedžiai  *( Malpighiales)* |
| Šeima: | Vandeniniai  *( Elatinaceae)* |
| Gentis: | Vandenė  *( Elatine)* |
| Rūšis: | Riestasėklė vandenė  *( Elatine hydropiper)* |

 |
| Binomas |
| ***Elatine hydropiper***L. |

**Riestasėklė vandenė** (*Elatine hydropiper*) – vandeninių (*Elatinaceae*) šeimos vandenių (*Elatine*) genties augalas. Tai labai reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Biologija
---------

Tai vienmetis augalas. Stiebas siūliškas, šliaužiantis, ties bambliais įsišaknijantis, 1–4 cm ilgio. Lapai priešiniai, pailgai elipsiški, kotuoti, 0,5–1 cm ilgio bei 1–1,5 mm pločio; prielapiai maži, vos pastebimi, 0,3–0,5 mm ilgio.

Žydi birželio–rugsėjo mėnesiais. Žiedai labai maži, bekočiai arba ant labai trumpų žiedkočių prisegti pavieniui lapų pažastyse. Taurelė iš 4 dalių, 0,7 mm ilgio ir 0,3 mm pločio.Vainiklapiai 4, rausvi arba balti, elipsiški arba ovališki, 1 mm ilgio ir 0,5 mm pločio. Kuokeliai 8, trumpesni už vainiklapius. Vaisius – dėžutė, 1,5–2 mm skersmens, suplotai apvali, keturlizdė. Sėklos rusvos, 0,3 mm ilgio.

Paplitimas ir augavietės
------------------------

Natūraliai paplitusi Europos ir Vakarų Azijos šalto ir vidutinio klimato juostose. Lietuvoje labai reta, aptikta Šilutės rajone.

Auga šlapiuose ir vandens apsemtuose krantuose, tvenkiniuose, upėse ir upeliuose.

Apsauga
-------

Riestasėklė vandenė įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą nuo 1989 m. Augalas nyksta sausinant ar kitaip pertvarkant vandens telkinių pakrantes ir joms užželiant stambiais pakrančių augalais.

Nuorodos
--------

* Riestasėklės vandenės mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per Theplantlist.org Archyvuota kopija 2019-05-13 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)

Literatūra
----------

* Lietuvos TSR Flora, Lietuvos TSR mokslų akademija (dab. Lietuvos mokslų akademija), Vilnius, Mokslas, 1971, V tomas, 730–731 p.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Riestasėklė vandenė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, 2007, 434 p.
Moneta su Turmšo galva (Populonija, III a. pr. m. e.)
**Turmšas** arba **Turmsas** (*Turmś*) – dievas etruskų mitologijoje; atitinka graikų Hermį ir romėnų Merkurijų. Turmšas laikytas dievų pasiuntiniu, tarpininku tarp dievų ir žmonių, gyvųjų ir mirusiųjų pasaulių.

Etrūrijoje Turmšas visų pirma buvo mitologinė figūra, jo kultas nėra paliudytas. Visgi manoma, kad Turmšas galėjo būti garbinamas kokiu nors kitu vardu, kurio iki šiol nepavyko identifikuoti. Etruskų mene Turmšas vaizduotas panašiai kaip graikų Hermis: jaunas, avintis sparnuotus sandalus, galvą prisidengęs keliautojo skrybėle (*petasos*), kuri neretai sparnuota, su pasiuntinio lazda. Turmšas vaizduojamas lydintis įvairius dievus ir didvyrius, taip pat palydintis deives į Pario teismą, pristatantis tėvams (jie vardu Latva ir Tuntle, atitinka Ledą ir Tindarėją) kiaušinį, iš kurio turėsianti gimti Helenė.

Turmšas neretai vaizduojamas ir kaip psichopompas, lydintis mirusiojo sielą į anapusinį pasaulį. Šiuo aspektu Turmšas pavaizduotas ant kai kurių etruskų sarkofagų, ant vieno iš jų – drauge su Charunu ir Cerberiu. Vulcuose aptiktas veidrodis, vaizduojantis, kaip Turmšas pas Odisėją (etr. *Uthuze*) atveda Teiresijo šešėlį (*hinthial teresias*). Čia šis dievas, kaip tarpininkas tarp gyvųjų ir mirusiųjų, įvardijamas *Turmś Aitaś*.

Pats dievavardis *Turmś* yra etruskų kilmės.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Nancy Thomson de Grummond, Erika Simon. The Religion of the Etruscans, University of Texas Press, 2009, p. 60.
2. 1 2 3 4  Giuliano Bonfante, Larissa Bonfante. The Etruscan Language: An Introduction, Revised Editon, Manchester University Press, 2002, p. 208.
3. ↑  Combet-Farnoux, Bernard (1980). „Turms étrusque et la fonction de « minister » de l’Hermès italique". Mercure romain : Le culte public de Mercure et la fonction mercantile à Rome de la République archaïque à l'époque augustéenne. École française de Rome. p. 178.
4. ↑  Combet-Farnoux, Bernard (1980). „Turms étrusque et la fonction de « minister » de l’Hermès italique". Mercure romain : Le culte public de Mercure et la fonction mercantile à Rome de la République archaïque à l'époque augustéenne. École française de Rome. p. 177-178.
5. ↑  Combet-Farnoux, Bernard (1980). „Turms étrusque et la fonction de « minister » de l’Hermès italique". Mercure romain : Le culte public de Mercure et la fonction mercantile à Rome de la République archaïque à l'époque augustéenne. École française de Rome. p. 171, 183-184.
| Jugoslavijos dinaras |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← | **1920 – 2003** | → |

 |  |
| *100 Jugoslavijos dinarų 1987 m.* |
|  |
| **Naudojo:** | Jugoslavijos vėliava Jugoslavija |
| **ISO 4217:** | YUD (1966-89), YUN (1990-92), YUR (1992-93), YUO (1993), YUG (1994), YUM (1994-2003) |
|  |
| **Smulkesnis vnt.:** | para: 1/100 |
|  |
| **Simbolis:** | дин.   Smulkesnio vieneto: |

**Jugoslavijos dinaras** buvo oficiali Jugoslavijos valstybės valiuta 1918-2003 m. Per savo istoriją valiuta buvo keletą kartų devalvuota, ir buvo žymima skirtingais kodais.

Pavadinimas kilęs iš Dinarų kalnų, kurie tęsiasi nuo Slovėnijos iki Juodkalnijos.

Monetos ir banknotai
--------------------

Dinaro banknotų ypatumas buvo tas, kad juose vaizduoti ne žymūs asmenys, kaip kad yra daugelio šalių banknotuose, o anoniminiai asmenys – darbininkai, valstiečiai arba daiktai, pvz. laivai ar paminklai. Ši tradicija buvo sulaužyta tik išleidus 5000 dinarų banknotus, kuriuose vaizduotas Tito.

Ant visų monetų vienoje pusėje vaizduota monetos vertė, o kitoje pusėje Jugoslavijos herbas.

Istorija
--------

Valiuta 1966 m. sausio 1 d. buvo devalvuota 1:100.

XX a. 7-ame ir 8-ame dešimtmetyje valiuta buvo gana stabili. Buvo palaikomas stabilus keitimo kursas 7:1 su Vokietijos marke.

XX a. 9-ame dešimtmetyje dinaro vertė vėl gerokai smuko dėl didelės infliacijos, ypač po Tito mirties.

Po Jugoslavijos iširimo dinaras naudotas tik Serbijoje ir Juodkalnijoje. Dėl hiperinfliacijos ne kartą bandyta reformomis sustabdyti valiutos vertės kritimą.

Buvusios Jugoslavijos respublikos Slovėnija ir Kroatija po trumpo pereinamojo periodo vietoje dinaro įsivedė Slovėnijos tolarą (talerį) ir Kroatijos kuną. Nuo 2003 m. Serbijoje dinaras pakeistas Serbijos dinaru, o Juodkalnijoje naudojamas euras.

Nuorodos
--------

* Archyvuota kopija 2007-02-04 iš Wayback Machine projekto.
* 
* 
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RDenarai ir dinarai |
| --- |
|  |
| Dabar naudojami | 
 Alžyro dinaras **·**  Bahreino dinaras **·**  Irako dinaras **·**  *Irano dinaras* **·**  Jordanijos dinaras **·**  Kelantano dinaras (neoficialus) **·**  Kuveito dinaras **·**  Libijos dinaras **·**  Makedonijos denaras **·**  Serbijos dinaras **·**  Tuniso dinaras |
|  |
| Istoriniai Europos | 
 Romos denarijus (II a. pr. m. e.-III a.) **·**  Prancūzijos denjė (IX-XVII a.) **·**  Italijos denarai (IX-XVII a.) **·**  Ispanijos dinerai (XI-XIII a.) **·**  Portugalijos dinjeirai (XII-XV a.) **·**  Čekijos denarai (IX-XVII a.) **·**  Vengrijos denarai (IX-XVII a.) **·**  Lenkijos (Lietuvos) denarai (X-XVII a.) |
|  |
| Istoriniai Artimųjų Rytųir Balkanų | 
 Auksinis dinaras (VII-IX a.) **·**  *Irano dinaras* (1825-1932) **·**  Pietų Jemeno dinaras (1965-90) **·**  Sudano dinaras (1992-2007) **·**  Jugoslavijos dinaras (1918-2003) **·**  Kroatijos dinaras (1991-94) **·**  Bosinijos ir Hercegovinos dinaras (1992-98) **·**  Krajinos dinaras (1991-94) **·**  Serbijos Respublikos dinaras (1992-98) |
|  |
| Taip pat: | 
 Pfeningas **·**  Pensas |

 |
|  |
| --- |
| **Suvainiškio pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Suvainiškio pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Suvainiškio pagrindinė mokykla|250px]] |
| **Adresas** | Suvainiškis, Rokiškio rajonas |
| **Direktorius(-ė)** |  |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1907 m. |
| **Uždarymo data** | 2012 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** |  |

**Rokiškio rajono Suvainiškio pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Suvainiškyje (Rokiškio raj.), Panemunio g. 17, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190247720, steigėjas – Rokiškio rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Pirmoji pradinė mokykla Suvainiškyje įkurta 1907 m. Pirmasis mokytojas buvęs iš Suvalkijos kilęs Kazimieras Stebulis. Iš pradžių mokyklą lankė ir žydų vaikai, vėliau atsiskyrė. Mokykla veikė miestelėnų namuose, 1911–1913 m. jai pastatytas atskiras mūrinis pastatas. Tarpukariu buvo jau šešių klasių mokykla, dirbo keli mokytojai. 1945 m. mokykloje buvo trys komplektai, dirbo trys mokytojai, mokėsi 84 mokiniai. 1950 m. mokykla pertvarkyta į septynmetę, 1961 m. – į aštuonmetę. 1969 m. perkelta į naują pastatą, tuo metų ją lankė 125 mokiniai. 1986 m. pavadinta nepilna vidurine, 1988 m. tapo devynmete, 1993 m. – pagrindine.

Sumažėjus mokinių skaičiui, 2008 m. mokykla reorganizuota į Pandėlio pradinės mokyklos Suvainiškio pradinio ugdymo skyrių, o 2012 m. uždaryta. Suvainiškio moksleiviai mokykliniu autobusu vežiojami į Pandėlio gimnaziją.

Direktoriai
-----------

Nuo 1950 m. iki uždarymo mokykloje direktoriavo:

* Vladas Daunys (1950–1953, 1958–1964);
* Antanas Žalnieriūnas (1953–1958);
* Bronė Gaidamavičienė-Mikalauskienė (1964–1975);
* Viktorija Mrazauskaitė-Jakulienė (1975–1979);
* Vanda Leščiova (1979–1985);
* Vida Stočkutė (1985–1986);
* Valdis Vaičėnas (1986–2012).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rokiškio r. Suvainiškio pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-10-02).
2. 1 2 3  E. Jakubėnas, V. Samulėnaitė, R. Šimėnienė, *Suvainiškis ir jo apylinkės*, p. 147, 148. Vilnius 2014. Suarchyvuotas originalas, 2020-06-14. Nuoroda tikrinta 2023-07-14.
3. ↑  Rokiškio r. Pandėlio pradinės mokyklos Suvainiškio pradinio ugdymo skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-10-02).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**ITIL terminų žodynas** – specialus ITIL teorijai skirtas žodynas, apibrėžiantis:

* Tikslias ITIL terminų reikšmes bei jų naudojimą.
* Reikšmių aprašymus, pagal terminus, kaip aprašymų identifikatorius.

Norint efektyviai panaudoti ITIL teoriją, turi būti įgyvendintas esminis reikalavimas: visi procesai turi būti aprašomi vienareikšmiškai, išvengiant dviprasmiškų interpretacijų. Tokios situacijos, kai tam tikro ITIL proceso aprašymo skaitytojas procesą supranta kitaip, nei jo aprašinėtojas, turi būti neįmanomos. Todėl specialūs, vienareikšmiai terminai laikomi neatskiriama ITIL teorijos dalimi. Nemaža ITIL terminų dalis yra įprasti kompiuterijos terminai, bet yra ir specifinių.

Vertimas
--------

Kuriant tam tikrai kalbai pritaikytą ITIL žodyną, turi būti pilnai atlikti šie darbai (eilės tvarka):

* Išversti terminų aprašymai.
* Sukurti ITIL terminų atitikmenys toje kalboje.
* Angliški ITIL terminai turi būti pakeisti lokalizuotais, kartu įvedant nuorodas į angliškus.

ITIL terminų žodyną galima laikyti užbaigtu, jei jis pilnai naudojamas įmonėje, pilnai įgyvendinusioje ITIL ideologiją.

Šiuo metu lietuviško ITIL terminų žodyno nėra, nors (nepatikrinti duomenys) kai kurios firmos (*Blue Bridge*, *Microlink*) yra kažką nuveikę.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Suvalkų Visų Šventųjų cerkvė |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Balstogės stačiatikių dekanatas |
| **Savivaldybė** | Suvalkų valsčius |
| **Gyvenvietė** | Suvalkai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1891 m. |

**Suvalkų Visų Šventųjų cerkvė** (lenk. *Cerkiew Wszystkich Świętych w Suwałkach*) – parapijinė cerkvė, priklausanti Balstogės stačiatikių dekanatui, esanti Suvalkų mieste. Tai medinė cerkvė esanti netoli stačiatikių kapinių, ul. Zarzecze gatvėje. Anksčiau cerkvė buvo kapinių koplyčia. Nuo 1940 m. cerkvė tapo Suvalkų Visų Šventųjų parapijos centru. Graikiško kryžiaus išplanavimo formos, ant stogo įrengtas kupolas ir stovi iškeltas stačiatikių kryžius. Taip pat cerkvėje yra varpinė, o viduje ant sienų kabo kelios ikonos. 2003 m. gegužės 12 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorinių paminklų sąrašą.

* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Suvalkų Visų Šventųjų cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tribulus** |
| --- |
| *Tribulus Cistoides* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Keimerūniečiai  *( Zygophyllales)* |
| Šeima: | Keimerūniniai  *( Zygophyllaceae)* |
| Gentis: | Ragužė  *( Tribulus)* |

 |

**Ragužė** (*Tribulus*) – keimerūninių (*Zygophyllaceae*) šeimos augalų gentis.

Kai kurios iš rūšių, ypač *T. cistoides, T. longipetalus, T. Micrococcus, T. Terrestris*, ir *T. zeyheri,* laikomos piktžolėmis. Taip pat kai kur ragužės laikomi dekoratyviniais augalais. Jungtiniuose Arabų Emyratuose ragužė yra simbolinė gėlė.

Rūšys
-----

*Tribulus adscendens*  

*Tribulus alacranensis*  

*Tribulus alatus*  

*Tribulus bimucronatus*  

*Tribulus brachystylis*  

*Tribulus brasiliensis*  

*Tribulus californicus*  

*Tribulus caribaea*  

*Tribulus cistoides*  

*Tribulus cristatus*  

*Tribulus decolor*  

*Tribulus dimidiatus*  

*Tribulus excrucians*  

*Tribulus fisheri*  

*Tribulus glabrata*  

*Tribulus grandiflorus*  

*Tribulus hirsutus*  

*Tribulus humifusus*  

*Tribulus hystrix*  

*Tribulus longipes*  

*Tribulus longipetalus*  

*Tribulus macranthus*  

*Tribulus macrocarpus*  

*Tribulus macropterus*  

*Tribulus maximus*  

*Tribulus minutus*  

*Tribulus micrococcus*  

*Tribulus moluccanus*  

*Tribulus parvispinus*  

*Tribulus pechuelii*  

*Tribulus pentandrus*  

*Tribulus pentandrus*  

*Tribulus platypterus*  

*Tribulus pterophorus*  

*Tribulus pubescens*  

*Tribulus rajasthanensis*  

*Tribulus ranunculiflorus*  

*Tribulus saharae*  

*Tribulus sericeus*  

*Tribulus taiwanense*  

Gulsčioji ragužė *(Tribulus terrestris)*  

*Tribulus trijugatus*  

*Tribulus trijugus*  

*Tribulus tuberculatus*  

*Tribulus zeyheri*
**Marija Aldona Gaižutienė-Meškauskaitė** (g. 1937 m. balandžio 28 d. Kaune) – Lietuvos biochemikė, keramikė, daktarė.

Biografija
----------

Tėvas gydytojas Juozas Meškauskas. 1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. persikėlė į JAV. 1963 m. baigė Veino universitetą. 1962–1965 m. dirbo Ilinojaus universitete Čikagoje, 1966–1973 m. M. Reeso ligoninėje ir medicinos tyrimų centre. 1973 m. daktarė. 1980–1994 m. „Moraine Valley" koledžo chemijos instruktorė, nuo 1994 m. dirba De Paulio universitete Čikagoje. Paskelbė mokslinių straipsnių iš biochemijos.

Apie 1973 m. susidomėjo daile, ypač keramika. Keramikos kursus lankė Haid Parko dailės centre, mokėsi Čikagos meno institute. Nuo 1976 m. dalyvauja parodose. Parodos: Čikaga 1977 m. 1980 m. 1983 m. Detroitas 1979 m. 1990 m. Klyvlendas 1983 m. Bostonas 1990 m. Torontas, Niujorkas 1989 m. Nuo 1985 m. Lietuvių tautodailės instituto Toronte, nuo 1979 m. Lietuvių moterų dailininkių draugijos narė. Priklauso ateitininkų organizacijai, „Giedros" korporacijai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Marija Aldona Gaižutienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 335 psl.
Koordinatės: 55°39′21″ š. pl. 24°39′47.09″ r. ilg.﻿ / ﻿55.65583°š. pl. 24.6630806°r. ilg.﻿ / 55.65583; 24.6630806

|  Raguvėlės šv. diakono Stepono bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Anykščių |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Raguvėlė |
| **Adresas** | Rūtų g. 4 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1796 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūros formos |

 *Kitos reikšmės – Šv. diakono Stepono bažnyčia.*
**Raguvėlės šv. diakono Stepono bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Raguvėlės kaime, prie kelio  **121**  Anykščiai–Troškūnai–Panevėžys , Juostos (Nevėžio dešiniojo intako) dešiniajame krante. Liaudiško klasicizmo formų.

Istorija
--------

1784 m. minima Raguvėlės koplyčia. Į ją pamaldų laikyti atvykdavo vienuoliai bernardinai iš Troškūnų. Raguvėlės dvaro savininkas Jurgis Komaras 1796 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Mykolas Komaras 1902 m. jai skyrė 16 dešimtinių žemės, bet kunigo neišlaikė. 1924 m. įsteigta parapija. 1930 m. išdažytas bažnyčios vidus.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudiško klasicizmo formų, stačiakampio plano (24 × 12 m), su stačiakampe apside, vienabokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora medinė ažūrinė, su plytų mūro stulpais.

Nuorodos
--------

* Parapija Archyvuota kopija 2008-05-31 iš Wayback Machine projekto.
**Marija Aldona Aleknienė-Juškaitė** (g. 1934 m. lapkričio 5 d. Panevėžyje) – choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija
----------

1951–1955 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. M. Karka ir A. Liberis), o 1955–1960 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. A. Kačanausko ir doc. K. Kavecko klasės). Studijuodama vadovavo Vilniaus miesto mėgėjų chorams ir vokaliniams ansambliams.

1960–1995 m. Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos (konservatorijos) dirigavimo ir kitų chorvedybos disciplinų dėstytoja, parengė apie 60 jaunųjų chorvedžių. Be pedagoginio darbo, nuolat dirbo su miesto mėgėjų chorais ir vokaliniais ansambliais.

1960–1964 m. vadovavo Spirito kombinato vyrų chorui, 1964–1967 m. Buitinio gyventojų aptarnavimo kombinato mišriajam chorui. Chorus parengė Panevėžio miesto ir respublikinėms dainų šventėms.

1965–1970 m. buvo Panevėžio baldų kombinato ir Vandens projektavimo instituto vyrų bei moterų vokalinių ansamblių vadovė.

1977–1981 m. „Lietkabelio" gamyklos mišriojo choro chormeisterė, 1983–1987 m. Pieno kombinato moterų vokalinio ansamblio vadovė – ansamblis miesto apžiūrose pelnė pirmųjų vietų. 1981–1990 m. Panevėžio prekybos mokyklos merginų choro vadovė, vėliau miesto prekybos valdybos moterų choro „Volungė" parengiamosios grupės vadovė.

1961–1965 m. Panevėžio miesto dainų švenčių dirigentė.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Marijona Kušleikaitė** (g. 1938 m. balandžio 21 d. Tverjoniškėse, Šiluvos valsčius) – Lietuvos biologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija
----------

1962 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1990 m. biologijos mokslų daktarė.

1962–1964 m. dirbo Nedzingės vidurinėje mokykloje. Nuo 1964 m. Kauno medicinos instituto, dab. Kauno medicinos universitetas mokslo darbuotoja, 1964–1970 m. dirbo Centrinėje mokslinių tyrimų laboratorijoje. 1970–1986 m. Širdies ir kraujagyslių fiziologijos ir patologijos mokslo tyrimo instituto, 1986–1992 m. – Z. Januškevičiaus širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos mokslo tyrimo instituto, 1993–1996 m. Kardiologijos instituto mokslininkų grupės vadovė. 1997–2006 m. dirbo Kardiologijos instituto Kardiotropinių medžiagų sintezės ir tyrimo laboratorijoje. 1969–2001 m. Kauno medicinos instituto, 1996–1997 m. – Lietuvos kūno kultūros instituto, 1997–1999 m. – Vilniaus pedagoginio instituto dėstytoja, nuo 2000 m. docentė, nuo 2007 m. Klaipėdos universiteto Sveikatos mokslų fakulteto Reabilitacijos ir slaugos katedros profesorė.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių tyrimų sritys – bioelementų įtaka išemine širdies liga sergančiam ligoniui, somotropino, hipodinamijos, Zn – kraujagyslių kontraktiliškumui, kraujagyslių pažeidimai taikant lazerinį spektroskopijos metodą. Paskelbė apie 150 mokslinių straipsnių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Marijona Kušleikaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 337 psl.
**Mary Doičland** (vok. *Marie Deutschland*) – Vakarų Vokietijos muzikos grupė, grojusi Neue Deutsche Welle stiliumi.

Biografija
----------

Grupę 1980 m. įkūrė Haidemary Riuttinger ir jos vyras Mikaelis. Pavadinimas akcentavo lyderės vardą – Mariją – ir kilmės šalį (vok. *Deutschland* = liet. *Vokietija*). Kūriniai buvo atliekami vokiečių kalba, kas kolektyvą išskyrė iš angliškai dainuojančių konkurentų. 

Muziką ir žodžius kūrė Haidemary, dainoms būdingi svajingi mistiniai tekstai ir roko stiliaus orkestruotė – *pank* (angl. *punk*) ir *naujosios bangos* (angl. *New Wave*) stilių mišinys. Įkūrėjai gyveno nedideliame Zindlbacho kaimelyje prie Niurnbergo, kur Mikaelis dirbo mokytoju. Haidemary buvo karo pabėgelės duktė (jos motina Imgard Scheidies–Schmitt–Gary buvo kilusi iš Klaipėdos krašto Nemeilų kaimo, kur Haidemary senelis Jonas Šeidys (vok. *Johann Scheidies*) ūkininkavo). Sutuoktiniai Riuttingeriai susipažino dar vaikystėje, kartu dainavo mokyklos chore.

Tuo metu *Neue Deutsche Welle* stilius jau ėmė prarasti populiarumą, 1982 m. iširo ir *Maria Deutschland* grupė. Visgi Riuttingeriai nenuleido rankų ir toliau muzikavo vieni. 1983 m. į juos atkreipė dėmesį garso įrašų firma „EMI Electrola", išleidusi singlą *Frau Trude*, o vėliau ir EP albumą tuo pačiu pavadinimu. Po to teko pasirodyti daugybėje TV programų, taip pat dalyvauti populiariose ARD televizijos laidose „Bananas" ir „Formel Eins". 1984 m. pasirodė ilgai grojanti plokštelė *Frau Trude* ir išpopuliarėjęs singlas *Königin der Nacht*. Visgi, dar tais pačiais metais Haidemary nusprendė baigti koncertuoti ir pasišventė savo penkių vaikų auklėjimui. 

Vėliau sutuoktiniai kūrė video žaidimus, Haidemary šioje naujai įkurtoje įmonėje dirbo iliustratore. Laisvalaiku ji dar kūrė dainas, bet apie tai žinojo tik artimieji. Pagaliau ji ryžosi ir po ilgos pertraukos 2006 m. pasirodė EP ilgu pavadinimu – *Mutter Erde, Fantasie, Ave Maria und Intermezzo*. 2008 m. išleistas penkiolikos dainų albumas *Das Pendel des Schicksals*, dar po metų – kompaktinė plokštelė *Frau Trude*.

Diskografija
------------

* *Frau Trude* (1983 m.)
* *Marie Deutschland* (1983 m.)
* *Frau Trude* (1984 m.)
* *Königin der Nacht* (1984 m.)
* *Marie Deutschland – Mutter Erde* (2006 m.)
* *Pendel des Schicksals* (2008 m.)
* *Frau Trude* (2009 m.)

Šaltiniai
---------

* Marie Deutschland Archyvuota kopija 2018-08-05 iš Wayback Machine projekto.
* Marie Deutschland eine Memelländerin // Memeler Dampfboot N 10, 20. Oktober 1984, S. 155
Topografinis Ungudžos salos žemėlapis
**Ungudža** (angl. *Unguja*), taip pat žinoma kaip **Zanzibaras** – Zanzibaro salynui (Tanzanija) priklausanti sala, išsidėsčiusi Indijos vandenyne.

Geografija
----------

Išsidėsčiusi 35 km į rytus nuo Rytų Afrikos krantų. Apie 50 km į šiaurę yra antra pagal dydį salyno sala Pemba. Ungudžos salą taip pat supa daug kitų mažesnių salelių, iš kurių tik Tumbatu ir Uzi yra gyvenamos. Salą nuo žemyninės Tanzanijos skiria Zanzibaro kanalas. Didžiausios įlankos – *Menai*, *Chwakos*, *Kiwani*.

Salos ilgis siekia 85 km, plotis – 30 km, plotas – 1660 km². Sala koralinės kilmės, sudaryta iš rifinių klinčių. Reljefas lygus, žemas. Krantai vingiuoti, juos supa koralų rifai. Vietomis priekrantėse auga mangrovės. Klimatas subekvatorinis musoninis.

Salos drėgnieji atogrąžų miškai paskelbti saugomais, įsteigti Kičvelės ir Džozani miškų rezervatai, Džozani Čvakos nacionalinis parkas.

Istorija
--------

1964 m. kartu su kaimynine Pembos sala ji sudarė Zanzibaro ir Pembos Liaudies Respubliką. Nuo 1964 m. priklauso Tanzanijai.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Ungudža ir ją supančios salos padalintos į tris regionus: Pietinis-centrinis Zanzibaras (sostinė: Koanis), Šiaurinis Zanzibaras (sostinė: Mkokotonis) ir Vakarinis Zanzibaras (sostinė: Zanzibaro miestas). Su Pemba ir kitomis mažomis salomis sudaro Zanzibaro pusiau autonominį administracinį vienetą.

Gyventojai
----------

Saloje gyvena apie 900 tūkst. žmonių (2012 m. duomenys), kurių dauguma susitelkę Zanzibaro miesto regione. Kalbama *kjungudžos* kalba, kuri yra svahilių kalbos dialektas.

Vystomas turizmas, verčiamasi žemdirbyste (auginami kvapnieji gvazdikmedžiai, ryžiai, kopra, kokosai, manijokai, batatai), gyvulininkyste, žvejyba. Daugumoje gyvenviečių palei salos pakrantę auginamos jūržolės.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  *Zanzibaras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-12-03.
2. ↑  *Zanzibar Island*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2022-12-03.
3. ↑  Zanzibar (2007). *Zanzibar strategy for growth and reduction of poverty (ZSGRP)*. Zanzibaro revoliucinė vyriausybė. p. 2.
4. ↑  *Kiunguja*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2022-12-03.

Koordinatės: 6°08′26″p. pl. 39°20′12″r. ilg.﻿ / ﻿6.140555°p. pl. 39.336548°r. ilg.﻿ / -6.140555; 39.336548
| Vilja Gobernador Galvesas*Villa Gobernador Gálvez* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Vilja Gobernador GalvesasVilja Gobernador Galvesas

33°02′0″ p. pl. 60°38′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.03333°š. pl. 60.63333°r. ilg.﻿ / 33.03333; 60.63333﻿ (Vilja Gobernador Galvesas)Koordinatės: 33°02′0″ p. pl. 60°38′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.03333°š. pl. 60.63333°r. ilg.﻿ / 33.03333; 60.63333﻿ (Vilja Gobernador Galvesas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Santa Fė provincija Santa Fė provincija |
| **Departamentas** | Rosarijo departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1888 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 74 509  |
| **Plotas** | 31 km² |
| **Tankumas** (2001) | 2 404 žm./km² |
| **Altitudė** | 24 m |

**Vilja Gobernador Galvesas** (isp. *Villa Gobernador Gálvez*) – miestas Argentinoje, Santa Fė provincijoje, Rosarijo aglomeracijoje, Paranos pakrantėje, tarp Rosarijo ir Vilja Konstitusjono. Nuo Rosarijo miestą skiria Saladiljo upė. 74,5 tūkst. gyventojų.

Miestą 1888 m. vasario 25 d. įkūrė italų imigrantas Enrico Mosconi. Pavadintas provincijos gubernatoriaus José Gálvez garbei. Gobernador Galvese apsigyveno daugiausia imigrantai iš Italijos, Ispanijos, Vokietijos. Miesto statusą gavo 1962 m. Dabartinį miestą sudaro susijungusios *Gobernador Gálvez, Villa Diego* ir *Pueblo Nuevo* gyvenvietės.

Vilja Gobernador Galvese įsikūrusios kelios ligoninės, sporto centrai, bankai. Yra istorijos muziejus.

Nuorodos
--------

* Skiltis provincijos svetainėje Archyvuota kopija 2007-01-01 iš Wayback Machine projekto.
**Marie Minnaert**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Marie Minnaert |
| Gimimo data | 1999 m. gegužės 5 d. (23 metai) |
| Gimimo vieta | Belgija |
| Ūgis | 184 cm |
| Svoris | xx kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Briuselio „Anderlecht" |
| **Numeris** | 20 |
| **Pozicija** | saugė |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2015–2020  2020–2022  2022– | KAA Gent  Club YLA  Briuselio „Anderlecht" | 00? 0(0}  00? 0(0}  00? 0(0} |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2019– | Belgija Belgija | 26 0(3) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. rugpjūčio 23 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2022 m. rugpjūčio 23 d.. |

**Mari Minaert** (Marie Minnaert, g. 1999 m. gegužės 5 d. Belgija) – Belgijos futbolininkė, saugė.

Karjera
-------

Rungtyniavo KAA Gent, Club YLA.

### Briuselio „Anderlecht"

Nuo 2022 m. Briuselio „Anderlecht" klube.

Atstovavo klubui UEFA moterų čempionų lyga 2022–2023 m. kvalifikacinėse rungtynėse. 

Rungtynėse prieš UKS SMS Łódź‎ užsidirbo geltoną kortelę. Grupės finalo rungtynėse prieš KuPS pradėjo startinėje sudėtyje, o 61 minutę buvo pakeista.

Pasiekimai
----------

### su Briuselio „Anderlecht"

**čempionė (0)**

Rinktinės
---------

Nuo 2019 m. kviečiama į nacionalinę rinktinę.

2020 m. spalio 27 d. Marijampolėje, UEFA moterų Euro 2022 atrankinėse rungtynėse prieš Lietuvą pasižymėjo pelnydama įvartį. Po jos tikslaus smūgio rezultatas tapo 9-0 ir nebepakito iki rungtynių pabaigos.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway (Apie žaidėją)
* Sofascore (Apie žaidėją)
* Flashscore (Apie žaidėją)
* SOCCERPUNTER (Apie žaidėją)
* Globalsportsarchive (Apie žaidėją)
* [ RBFA svetainė] (Žaidėjos statistika)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Port Lokas*Port Loko* |
| --- |
| 

Port LokasPort Lokas

8°46′0″ š. pl. 12°47′0″ v. ilg.﻿ / ﻿8.76667°š. pl. 12.78333°r. ilg.﻿ / 8.76667; 12.78333﻿ (Port Lokas)Koordinatės: 8°46′0″ š. pl. 12°47′0″ v. ilg.﻿ / ﻿8.76667°š. pl. 12.78333°r. ilg.﻿ / 8.76667; 12.78333﻿ (Port Lokas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Siera Leonės vėliava Siera Leonė |
| **Provincija** | Šiaurės provincija |
| **Rajonas** | Port Loko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 21 961  |

**Port Lokas** (angl. *Port Loko*) – miestas Siera Leonėje, Šiaurės provincijoje; Port Loko rajono sostinė ir trečias pagal gyventojų skaičių Šiaurės provincijoje. Miestas įsikūręs apie 126 km į šiaurės rytus nuo šalies sostinės Fritauno. Port Lokas yra šalia Port Loko įlankos, į kurią įteką Siera Leonės upė.

Šiame mieste yra įsikūręs Port Loko mokytojų koledžas – viena pagrindinių šalies mokyklų. Kaip ir daugumoje Siera Leonės miestų, čia populiariausia yra krio kalba.

Port Loke gyvena daug etinių grupių, iš kurių didžiausios Temne ir Loko grupės.

Miestas turi savo futbolo komandą „Bai Bureh Warriors", kuri žaidžia Nacionalinėje futbolo Siera Leonės pirmojoje lygoje, kuri yra antra pagal pajėgumą šalies futbolo lyga.
| **Marijonas Kuleša** |
| --- |
| Gimė | 1878 m. lapkričio 11 d.Suvalkai |
| Mirė | 1943 m. gruodžio 24 d. (65 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos tapytojas. |

**Marijonas Kuleša** (1878 m. lapkričio 11 d. Suvalkai – 1943 m. gruodžio 24 d. Vilnius) – Lietuvos tapytojas.

Biografija
----------

Tapybos mokėsi Varšuvoje, 1899-1900 m. Krokuvos, 1900-1909 m. Peterburgo dailės akademijoje. Nuo 1910 m. gyveno Varšuvoje, nuo 1919 m. Vilniuje, mokytojavo A. Mickevičiaus gimnazijoje, Vilniaus menininkų draugijos įkurtuose piešimo kursuose. Nuo 1929 m. dalyvavo Vilniaus dailininkų plastikų draugijos veikloje, parodose Lietuvoje ir Lenkijoje, 1935 m. Varšuvoje surengė individualią parodą.

Kūryba
------

Nutapė portretų (Nikodemo Silvanavičiaus portretas, H. Marinovskos portretas 1938 m.), architektūros paminklų interjerų (Vilniaus bernardinų vienuolyno fragmentas, Šv. Mykolo bažnyčios interjeras), natiurmortų („Natiurmortas su verbomis" 1929 m.), kaimo peizažų, žanrinių kompozicijų („Motinos minis valstiečio šeimoje" 1909 m.), religinių paveikslų. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rima Rutkauskienė. *Marijonas Kuleša*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 214 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Villa Lugano**| **Plotas** | 9,2 km² |
| **Gyventojų sk.** | 114 253 |
| **Gyventojų tankumas** | 12 418 žm./km² |
| ***Komuna*** | C8 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** |  |
| 

---

 |

**Vilja Luganas** (isp. *Villa Lugano*) – kvartalas, esantis pietvakarinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. 

Kvartalas apribotas *Eva Perón, Gral. Paz, José Barros Pazos, Lisandro de la Torre, Cnel Roca, Escalada* gatvių. Kvartalas įkurtas 1908 m. ir pavadintas jo įkūrėjo José Ferdinando Francisco Soldati gimtojo miesto Lugano (Šveicarija) garbei. 1909 m. įkurta geležinkelio stotis, o 1910 m. pirmasis aerodromas šalyje.

Vilja Lugano daugiabučių kvartalas

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
**Marijona Paleckaitė-Čižauskienė** (1892 m. rugsėjo 26 d. Mt. Carmele, PA – 1966 m. vasario 19 d. Elizabethe, NJ, JAV) – dainininkė (koloratūrinis sopranas), chorvedė ir vargonininkė.

Biografija
----------

Anksti pasireiškė jos muzikiniai sugebėjimai. Dainuoti pradėjo nuo 14 metų. 1910 m. Mt. Carmele pirmoji iš rankraščio atliko Stasio Šimkaus dainą „Kur bakūžė samanota" ir „Oi greičiau, greičiau" Baltimorėje. Su Juozu Naujaliu ir Miku Petrausku važinėjo po lietuvių kolonijas ir koncertavo.

Dainuoti mokėsi pas Tarumianz. 1914–1916 m. lankė *New England Conservatory* Bostone, MA, o 1918–1923 m. *Peabody Conservatory of Music* Baltimorėje, MD. Solo dainavo su simfoniniu orkestru *Public Auditorium* ir vasaros parkuose. 1917 m. dainavo pirmajame lietuvių kongrese Madison Square Gardene, NY, 1918 m. koncertavo Vašingtone, 1926 m. Filadelfijos miesto 150 metų jubiliejiniame koncerte ir kitur. Iš viso dalyvavo per 500 koncertų, dainavo per radiją, atliko pagrindinius vaidmenis daugelyje operečių, įdainavo plokštelių.

Klivlande, OH, suorganizavo net keturis chorus. Su ypatingu pasisekimu 1923–1930 m. dirbo ir koncertavo su 100 mergaičių choru. Sėkmingai vadovavo Moterų sąjungos kuopų suaugusiųjų ir jaunimo chorams. Išugdė gerų giesmininkų lietuvių parapijų chorams. Kurį laiką vargonininkavo ir vadovavo chorui Šv. Mykolo lietuvių parapijoje Šamokine (Pa), Baltimorėje vadovavo dideliam moterų ir mergaičių ansambliui. Su chorais ir kaip solistė koncertavo daugelyje JAV miestų ir lietuvių kolonijų.

Ji viena žymiausių Amerikos lietuvių katalikių moterų veikėja, apie dešimtmetį buvo Moterų sąjungos Centro valdybos narė, ketverius metus – pirmininkė. Kurį laiką buvo lietuvių radijo valandėlių programos vedėja, rūpinosi visais lietuvių kultūrinio gyvenimo klausimais, rėmė lietuvių spaudą ir pati joje rašė muzikos klausimais. Jos vyras Jonas Čižauskas žinomas muzikas.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
| Viliūnų valsčiusAmtsbezirk Willuhnen |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1874 – 1945** |  |

 |
| *Viliūnų valsčius Pilkalnio apskrityje* |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Provincija** | Rytų Prūsija |
| **Administracinis centras** | Viliūnai |
|  |
| **1874–1945** | Pilkalnio apskritis |

**Viliūnų valsčius** (vok. *Amtsbezirk Willuhnen*) – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Pilkalnio apskričiai. Valsčiaus centras buvo Viliūnuose.

Istorija
--------

Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms" iš 14 kaimo bendruomenių ir 5 dvaro apygardų. 1928 m. panaikintos visos dvaro apygardos: Viliūnų dvaro apygarda prijungta prie Viliūnų kaimo, Ežerupių – prie Plynių kaimo, Bačkelių ir Bačkių – prie Kumelupių kaimo, Diržkiemio – prie Užalksnių kaimo (naujoji seniūnija pavadinta Diržkiemio kaimo bendruomene). 1928–1945 m. Viliūnų valsčių sudarė 14 kaimo bendruomenių: Bylių, Diržkiemio, Juodeglynų, Juodžių, Kailių, Kiečių, Kumelupių, Kuzmų, Lenkčių, Opšriūtų, Paulikų, Plynių, Viliūnų ir Žydžių.

Valsčius buvo pietinėje apskrities dalyje. Valsčiuje buvo vienintelis apskrityje Viliūnų ežeras, tekėjo Ežerupės, Vėžupės, Paduodupės ir Briedupės upeliai, vakariniame pakraštyje telkšojo nedidelė Paniabalio pelkė. Valsčiaus teritoriją kirto Pilkalnio–Širvintos plentas ir Pilkalnio siauruko Grumbkaukaičių–Širvintos atšaka. Didžiausia gyvenvietė 1939 m. buvo valsčiaus centras ir bažnytkaimis Viliūnai (289 gyv.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vasilijus Safronovas, Valsčius, 2, Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-10-03.
2. ↑  *Amtsbezirk Willuhnen*, Territoriale Veränderungen in Deutschland und deutsch verwalteten Gebieten 1874–1945 (vok.). Nuoroda tikrinta 2021-10-24.
3. ↑  Landkreis Pillkallen Archyvuota kopija 2021-10-05 iš Wayback Machine projekto. verwaltungsgeschichte.de (vok.). Nuoroda tikrinta 2021-10-24.
| **Vilius Navickas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1959 m. spalio 14 d. (63 metai)Kaune |
| Sutuoktinis (-ė) | Jolanta |
| Vaikai | Jurgita, Audrius |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 2001 m. TS-LKD |
|  |
| Alma mater | 1982 m. Vilniaus inžinerinės statybos institutas |

**Vilius Navickas** (g. 1959 m. spalio 14 d. Kaune) – Lietuvos ir Vilniaus miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1977 m. baigė Vilniaus 15-ąją vidurinę mokyklą, 1982 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius – mechanikas.

1982–1991 m. Valstybinės autoinspekcijos transporto techninės priežiūros inspektorius. 1991–2003 m. UAB „VEDA" direktorius, 2003 m. UAB „Eurokubas" patarėjas – konsultantas, 2005 m. UAB „Euro-Construct" direktorius.

2001–2010 m. TS-LKD Vilniaus miesto skyriaus narys, pašalintas iš partijos kilus skandalui dėl daryto spaudimo Vilniaus savivaldybės kontrolieriui Šarūnui Skučui, reikalaujant tendencingai atlikti tyrimus.

Nuo 2007 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys. 2009–2010 m. ėjo Vilniaus miesto mero pareigas.

Sutuoktinė Jolanta, vaikai Jurgita, Audrius.

Nuorodos
--------

1. ↑  Vilniaus meras plūdo neparankų savivaldybės kontrolierių, *Balsas.lt*, 2010.09.13.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Juozas Imbrasas** | **Vilniaus miesto meras**2009–2010 | Po to:**Raimundas Alekna** |