recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Gardnerio uolos
**Gardnerio uolos** (havajiečių kalba *Puhahonu*) – dvi rifų apsuptos uolos, priklausančios Havajų salyno Šiaurės Vakarų salų grupei. Artimiausia sausuma – Prancūzų fregatų sekluma, 220 km į p.r. ir Maro rifas, 250 km. į š. v. Rifo plotas apie 2 400 km².

Svarbiausi duomenys
-------------------

* Koordinatės: 25°01′N, 167°59′W
* Plotas: 2,4 ha
* Aukštis: 58 m
* Gyventojų skaičius: negyvenama.

Gardnerio uolas 1820 m. aptiko JAV banginių medžioklės laivas „Maro", vadovaujamas kapitono Džozefo Aleno (*Joseph Allen*).

Salos geologinė istorija analogiška kitoms šios grupės saloms – tai likutis suirusio ugnikalnio, priklausančio Havajų – Imperatoriaus kalnagūbriui, kuris susiformavo šiai tektoninės plokštės vietai slenkant virš karštojo taško, dabar esančio po povandeniniu Loihi ugnikalniu. Tada vulkaninė veikla iškėlė ugnikalnį, kuris po tam tikro geologinio laikotarpio užgeso, milžiniškas lavos svoris įlenkė Žemės plutą, ir ugnikalnis ėmė grimzti, o jo pakraščiai apaugo koralais.

Aplinkui Gardnerio uolas veisiasi retų rūšių žuvys, neaptinkamos prie kitų šio archipelago salų, auga daug koralų, kurių nėra kaimyninėse Nekerio ir Nihoa salose. Ant uolų peri daug paukščių.

Nuorodos
--------

* Išsamus Havajų valstijos žinynas (anglų k.)
* Gardnerio uolų aprašymas Archyvuota kopija 2008-11-20 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)

Koordinatės: 25°01′ š. pl. 167°59′ v. ilg.﻿ / ﻿25.017°š. pl. 167.983°r. ilg.﻿ / 25.017; 167.983

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RHavajų salynas |
| --- |
|  |
| Didžiosios salos | 

Havajai (sala) | Maui | Kahoolavė | Lanai | Molokai | Oahu | Kauai | Niihau
 |  |
|  |
| Havajų Šiaurės Vakarų salos | 

Nihoa | Nekerio sala | Prancūzų fregatų sekluma | Gardnerio uolos | Maro rifas | Laisanas | Lisianskio sala | Perlo ir Hermeso atolas | Midvėjaus atolas | Kurės atolas
 |
|  |
| Ugnikalniai | 

Loihi | Kilauea | Mauna Loa | Mauna Kea
 |
|  |
| Vietovės, salelės, kiti objektai | 

Honolulu | Perl Harboras | Lehua | Kaula |

 |
*Sodų Afroditė*, rom. kopija, Luvras.
**Alkamenas** (gr. Ἀλκαμένης, V a. pr. m. e.) – senovės graikų skulptorius, klasikinės epochos atstovas, kilęs iš Lemno salos. Dirbo Atėnuose, jo mokytojas ir galimas konkurentas buvo Fidijas. Alkamenas buvo žinomas dėl kruopštumo ir darbų užbaigtumo, pagal antikinius šaltinius mažai ką tenusileisdamas savo mokytojui kūrė dievų atvaizdus iš marmuro, bronzos, aukso ir dramblio kaulo, iš kurių žinomesnės buvo Hefaisto ir „Sodų Afroditės" statulos.

Herma su *Propilėjų Hermio* galva, kopija, Stambulo archeologijos muziejus.
Graikų keliautojas Pauzanijas mini, kad Alkamenas buvo vieno iš Dzeuso šventyklos Olimpijoje frontonų autorius, tačiau tai chronologiškai ir stiliškai yra neįmanoma.

Prieš graikams kolonizuojant Lemno salą, buvo užsakyta Atėnės skulptūra. Kolonija galėjo klestėti tik taikoje, todėl būsimieji kolonistai pageidavo ramios, šventiškos, malonios deivės atvaizdo. Skulptūros buvo dvi, rinkimai vyko Atėnų akropolyje. Konkuravo Alkamenas ir Fidijas su savo sukurta „Atėne Lemniete". Kol abi statulos buvo ant žemės, visi gyrė Alkameno darbą. Fidijo Atėnė atrodė nenatūraliai ištįsusi, su ilgu kaklu ir rankomis, todėl užsakytojai pasirinko Alkameno padarytą skulptūrą. Fidijas paprašė palaukti ir užkelti skulptūras ant aukštų postamentų (pamatų). Užkėlus statulas, visi pamatė, kad Fidijo „Atėnė Lemnietė" yra normali, o Alkameno, – lyg susitraukusi. Tuomet visi žiūrėję suvokė, kad Fidijas žinojo, kaip pasikeis aukštai pastatyta skulptūra. Taip Alkamenas pralaimėjo varžybas.

Alkamenui priskiriamas „Propilėjų Hermis", stovėjęs Atėnų akropolyje, kurio kopija rasta Pergame, dabar eksponuojamas Stambulo archeologijos muziejuje. Originalus kūrinys yra marmurinė Akropolio skulptūra „Proknė ir Itijas", esanti Akropolio muziejuje. Luvre laikoma Afroditės permatomais drabužiais statula yra galima jo garsiosios „Sodų Afroditės" kopija. Anot Pauzanijo, Atėnų agoroje stovėjo Alkameno sukurta Arėjo skulptūra, kuri dabar siejama su „Borgezių Arėju", esančiu Luvre.

Išnašos
-------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alkamenas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Antikos žodynas, Alma littera, Vilnius, 1998 m. 26-27 p.
2. ↑
3. ↑  Dalia Dilytė, Heladės šviesa, leid. „Lietus", VIlnius, 1994, 124 p.
|  |
| --- |
| „Alive" |
|  |
| Pearl Jam singlas |
| iš albumo *Ten* |
| Išleistas | 1991 m. rugpjūčio 1 d. (1991-08-01) |
| Formatas | CD, CS, LP |
| Įrašytas | 1991 m. sausio 29 d. |
| Žanras | Grunge, alternatyvus rokas |
| Trukmė | 05:40 |
| Įrašų kompanija | Epic |
| Autorius | Eddie Vedder, Stone Gossard |
| Prodiuseris | Rick Parashar, Pearl Jam |
| Pearl Jam singlų chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **„Alive"** (1991) | „Even Flow" (1992) |

 |

**„Alive"** – amerikiečių alternatyvaus roko grupės „Pearl Jam" daina. Ji buvo išleista kaip debiutinis grupės singlas, taip pat vėliau buvo įtraukta į debiutinį albumą „Ten". Muziką parašė gitaristas Stone Gossard, ieškodamas savo naujai grupei vokalisto. Eddie Vedder įrašė žodžius, pasakojančius istoriją apie vaiką, sužinanti, jog jo tėvas seniai miręs ir jog jis gyvena su patėviu (istorija paremta jo gyvenimu).

Daina debiutavo 16 vietoje Jungtinėje Karalystėje, o JAV oficialiai nebuvo išleistas. Daina buvo kelis kartus pertvarkyta, šios versijos pasirodė grupės 2004 m. išleistame geriausiųjų dainų rinkinyje „Rearviewmirror (Greatest Hits 1991–2003)" bei 2009 m. išleistame „Ten" perleidime. Daina pasiekė 16 vietą „Billboard Mainstream Rock Tracks" tope.

Dainai buvo sukurtas vaizdo klipas, kuriame nespalvotai nufilmuotas grupės pasirodymas. Jame būgnais groja tuometinis būgnininkas Matt Chamberlain, tačiau įraše jis nedalyvavo. 1992 m. MTV vaizdo klipų apdovanojimuose šis klipas buvo nominuotas geriausio alternatyvaus klipo nominacijoje.

Kūrinyje skambanti gitaros solo partija neretai yra įtraukiama į geriausių visų laikų solo sąrašus. Nuo pat grupės susikūrimo ši daina yra labai dažnai atliekama koncertuose.

Dainų sąrašas
-------------

Visas dainas parašė Eddie Vedder ir Stone Gossard, išskyrus, kur išskirta


|  |  |
| --- | --- |
| Europietiškas 7" singlas1. „Alive" – 5:40
2. „Once" – 3:51

Europietiškas 12" singlas / JAV CD singlas1. „Alive" – 5:40
2. „Once – 3:51
3. „Wash" (Ament, Gossard, Krusen, McCready, Vedder) – 3:34

Japoniškas CD singlas1. „Alive" (gyvai) – 4:57
2. „Even Flow" (naujai įrašytas) – 5:07
3. „Wash" (Ament, Gossard, Krusen, McCready, Vedder) – 3:35
4. „Dirty Frank" (Abbruzzese, Ament, Gossard, McCready, Vedder) – 5:39

 | JAV reklaminis CD singlas1. „Alive" – 4:20

Ispaniškas reklaminis 7" singlas1. „Alive" (gyvai) – 4:55

JAV reklaminis CD singlas1. „Alive" – 5:41
2. „Wash" (Ament, Gossard, Krusen, McCready, Vedder) – 3:34
3. „I’ve Got a Feeling" (Lennon, McCartney) – 3:37
 |

Topai
-----

| Topas (1992) | Aukščiausiavieta |
| --- | --- |
| Australija | 9 |
| Belgija | 16 |
| Vokietija | 44 |
| Airija | 13 |
| Olandija | 13 |
| Naujoji Zelandija | 20 |
| Lenkija | 16 |
| Jungtinė Karalystė | 16 |
| JAV „*Billboard* Mainstream Rock Tracks" | 16 |
| JAV „*Billboard* Modern Rock Tracks" | 18 |
| Topas(2009) | Aukščiausiavieta |
| JAV „*Billboard* Digital Songs" | 66 |

Nuorodos
--------

* „Alive" vaizdo klipas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Tvarkyklė** (angl. *driver*) – specialios paskirties programa, sukurianti tam tikrą abstrakcijos lygmenį, vykdant tam tikrus veiksmus, dažniausiai – kreipiantis į įrenginius ar duomenis. Skirtingai, nei daugelis kitų programų, tvarkyklės nėra skirtos tiesioginiam darbui su naudotoju, o pasiekiamos tik per kitas, taikomąsias programas arba kitas tvarkykles.

Tipiškas tvarkyklių panaudojimo atvejis – ODBC: egzistuoja šimtai skirtingų formatų, kuriais saugomi duomenys, todėl labai sunku sukurti programas, kurios galėtų duomenis skaityti iš bet kokių šaltinių. Tačiau galima sukurti vieną programinę sąsają, kuri būtų vienoda visoms duomenų rūšims ir tada kurti atskiras programas – tvarkykles, kurios atitinkamus duomenis padarytų pasiekiamais per vieną, konkrečią ODBC apibrėžtą sąsają. Tokiu būdu, ODBC tvarkykles gali tiekti už atitinkamą duomenų formatą (šaltinį) atsakingos įmonės, o ODBC sąsają naudojantys programuotojai yra užtikrinti, kad jų programoms bus pasiekiami įvairių rūšių duomenys.

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje naudojami diskutuotini terminai.**Daugiau apie kompiuterinius terminus skaitykite žodynėlyje. |
| Dotnuvos herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2022-06-15* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Dotnuvos herbas** – vienas Dotnuvos miestelio ir seniūnijos (Kėdainių rajonas) heraldikos atributų.

Aprašas
-------

Herbo ištakomis tapo unikalus radinys. Dotnuvos vardas istorijos šaltiniuose pirmąsyk minimas XIV a. 2-ojoje pusėje, todėl vietovės tapatybei iliustruoti pasirinktas tuo laikotarpiu Dotnuvos apylinkėse (tarp Dotnuvėlės ir Kruosto) rastos sidabrinės pasaginės segės su žirgelių galvomis galuose vaizdinys. Be to, miestelis turi gilias pranciškonų tradicijas – vienuoliai įnešė reikšmingą indėlį į Dotnuvos istoriją. Dėl to nuspręsta herbe pavaizduoti originalią figūrą, atspindinčią tiek realų archeologinį radinį, tiek pranciškonų atributą.

Istorija
--------

2022 m. birželio 15 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1K-1022. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis. Herbas ir vėliava pašventinti liepos 6 d. Dotnuvos bažnyčioje, mišias aukojo klebonas Gražvydas Geresionis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Minėdama savo 650-ąjį gimtadienį Dotnuva turės savo herbą, vėliavą ir antspaudą. 2022-02-19, Rinkosaikste.lt (tikrinta 2022-08-13).
2. ↑  650-ojo gimtadienio proga pašventinta Dotnuvos vėliava![neveikianti nuoroda] 2022-07-07, Kedainiai.lt (tikrinta 2022-08-13).
Koordinatės: 55°58′22″š. pl. 24°59′53″r. ilg.﻿ / ﻿55.9729°š. pl. 24.9980°r. ilg.﻿ / 55.9729; 24.9980

|  |
| --- |
| **Alizavos pagrindinė mokykla** |
| Alizavos pagrindinė mokykla herbasAlizavos pagrindinė mokykla herbas |
| Alizavos pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Berželių g. 12, Alizava |
| **Direktorius(-ė)** | Gintaras Paškauskas |
| **Mokinių skaičius** | 132 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 17 |

**Kupiškio rajono Alizavos pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kupiškio rajone, Alizavoje, Berželių g. 12, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190046347. Steigėjas – Kupiškio rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Mokykla įsteigta 1910 m. lapkričio 1 d. 1950 m. tapo septynmete, o 1957–1958 m. reorganizuota į vidurinę. 1952–1954 m. Alizavos pakraštyje pastatytas naujas medinis pastatas, šalia jo 1964 m. pastatytas mūrinis dviaukštis priestatas. 1954 m. įkurtas bendrabutis, 1964 m. – 4 butų namas mokytojams. 1985 m. pristatyta sporto salė.

Nuo 2000 m. tapo pagrindine mokykla. 2019 m. prijungta Salamiesčio pagrindinė mokykla.

Direktoriai
-----------

* Paulina Glemžaitė (1948–1951 m.);
* Adolfas Pateckas (1951–1952 m.);
* Kazys Melaika (1952–1959 m.);
* Jonas Valeška (1959–1960 m.);
* Aldona Jurevičiūtė (1960–1962 m.);
* Stanislovas Rugaitis (1962–1974 m.);
* Janina Tamošiūnienė (1975–1986 m.);
* Gintaras Paškauskas (nuo 1986 m.).

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Lichtenšteino demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 34 761 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 16,6 %
* *15-64 m.:* 69,4 %
* *65 m. ir vyresni:* 13,9 % (2009 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 41 m.
* *vyrų:* 40,4 m.
* *moterų:* 41,5 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 0,702 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 9,75 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 7,39 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 4,66 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 14 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 0,5 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,01 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 0,99 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 0,98 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,76 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 0,94 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 4,25 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 80,06 m.
* *vyrų:* 76,59 m.
* *moterų:* 83,53 m. (2009 apsk.)

**10 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 100 %
* *vyrų:* 100 %
* *moterų:* 100 %

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Lichtenšteinas (angliškai) Archyvuota kopija 2018-12-26 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Lichtenšteino miestai

  

v • a • r **Europos gyventojai** 

Airija |
Albanija |
Andora |
Armėnija |
Austrija |
Azerbaidžanas |
Baltarusija |
Belgija |
Bosnija ir Hercegovina |
Bulgarija |
Čekija |
Danija |
Estija |
Graikija |
Gruzija |
Islandija |
Ispanija |
Italija |
Jungtinė Karalystė |
Juodkalnija |
Kazachija |
Kosovas |
Kroatija |
Latvija |
Lenkija |
Lichtenšteinas |
Lietuva |
Liuksemburgas |
Makedonija |
Malta |
Moldavija |
Monakas |
Norvegija |
Nyderlandai |
Portugalija |
Prancūzija |
Rumunija |
Rusija |
San Marinas |
Serbija |
Slovakija |
Slovėnija |
Suomija |
Švedija |
Šveicarija |
Turkija |
Ukraina |
Vatikanas |
Vengrija |
Vokietija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Šiuolaikinė Mėlynoji Jungtinės Karalystės vėliava
**Mėlynoji vėliava** – Jungtinės Karalystės jūrų vėliava. Ją sudaro Jungtinės Karalystės vėliava viršutiniame kairiajame ketvirtyje(*kantonas*), mėlyname fone. Naudojama kai kurių organizacijų ir teritorijų, turinčių ryšį su Jungtine Karalyste. Naudojama paprasta arba pažymėta ženklu ar emblema dešinėje pusėje.

Mėlynoji vėliava kito kartu su Jungtinės Karalystės vėliava. Atsirado XVII a. – Šv. Jurgio kryžius (žr. „Anglijos vėliava") viršutiniame kairiajame kampe, mėlyname fone. 1707 m. sąjungos sutartimi Škotija, Anglija ir Velsas susijungė į Didžiosios Britanijos Karalystę, atsirado nauja Mėlynoji vėliava su Jungtine vėliava viršutiniame kairiajame ketvirtyje. 1800 m. sąjungos sutartimi prie Jungtinės Karalystės prisijungė Airija, o 1801 m. sausio 1 d. prie Jungtinės Karalystės vėliavos ir, atitinkamai, prie Mėlynosios vėliavos, buvo pridėtas Šv. Patriko kryžius.

* Šiuolaikinė Jungtinės Karalystės Mėlynoji vėliava Šiuolaikinė Jungtinės Karalystės Mėlynoji vėliava
* Britų Mėlynoji vėliava (1707–1801) Britų Mėlynoji vėliava (1707–1801)
* Anglijos Mėlynoji vėliava XVII a. Anglijos Mėlynoji vėliava XVII a.

Užjūrio teritorijų vėliavos
---------------------------

**Dabartinės vėliavos:**

* Angilijos vėliava
* Valstybinė Bermudų jūrų vėliava
* Valstybinė Gibraltaro jūrų vėliava
* Britų Mergelių salų vėliava
* Kaimanų salų vėliava
* Folklando (Malvinų) salų vėliava
* Montserato vėliava
* Pitkerno vėliava
* Šv. Elenos salos vėliava
* Pietų Džordžijos ir Pietų Sandvičo salų vėliava
* Terkso ir Kaikoso vėliava

**Buvusios vėliavos:**

* Jonijos respublikos vėliava (britų protektoratas 1815–1864)
* Britų Honkongo(1870–1997) vėliava

Nacionalinės vėliavos
---------------------

* Australijos vėliava
	+ Naujojo Pietų Velso vėliava
	+ Kvynslando vėliava
	+ Pietų Australijos vėliava
	+ Tasmanijos vėliava
	+ Viktorijos vėliava
	+ Vakarų Australijos vėliava
* Fidžio vėliava(žydras fonas)
* Naujosios Zelandijos vėliava
	+ Kuko salų vėliava
* Tuvalu vėliava(žydras fonas)

Kitos vėliavos
--------------

* Ceilono vėliava
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Obels obuolio skerspjūvis
Obuolio sandara
**Obuolys** (lot. *pome*, iš lot. *pōmum* 'vaisius') – sultingasis netikrasis vaisius su 3–5 lizdais ir 2–3 sėklomis lizde, būdingas daliai erškėtinių šeimos augalų iš obelinių pošeimio. Būdinga plona odelė (*egzokarpas*), sultingas minkštimas (*mezokarpas*) ir kieti sėklas supantys lukštai (*endokarpas*).
Obuoliai susidaro iš apatinės mezginės, kuri erškėtiniuose formuojasi dėl hipantijaus – išsiplėtusio žiedsosčio, suaugusio su vaislapėliais bei androcėjaus (kuokelyno) apačia. Hipantijus dalinai ir visiškai gaubia vaislapėlius (toks darinys ir yra apatinė mezginė). Vėliau vaislapėliai panyra minkštime (tai mezokarpas). Egzokarpas (obuolio odelė) yra hipantijaus darinys, ant jo lieka priaugusio kuokelių kotelių ir taurėlapių likučiai. Tokių būdu obuolys yra grupė lapavaisių, apaugusių hipantijaus minkštimu. Minkštime gali būti sklereidžių telkiniai, tai būdinga, pvz. kriaušėms.
Obelinių žieduose ginecėjus (vaislapynas) būna apokarpinis.

Obelų, kriaušių, šermukšnių, svarainių, cidonijų obuoliai yra lapavaisinio tipo. Tuo tarpu gudobelių, kaulenių obuoliukai yra kaulavaisinio tipo, kadangi sėklas gaubia sumedėjęs apvalkalas.

Prinokę obuoliai būna raudoni, geltoni, žalsvi ar įvairiaspalviai.

Obuolėlis
---------

Smulkūs obuolio tipo vaisiai, dažniausiai sutelkti žiedynuose, vadinami *obuolėliais* (pvz. šermukšnio, aronijos). Aronijos ir medlievos obuolėlių minkštimas yra labai sultingas, uogiško tipo, todėl žmonės šiuos vaisius dažniausiai vadina tiesiog uogomis.

* ObuoliaiObuoliai
* KriaušėsKriaušės
* Malus florentina*Malus florentina*
* Malus sikkimensis*Malus sikkimensis*
* Paprastojo šermukšnio vaisiai – obuolėliaiPaprastojo šermukšnio vaisiai – obuolėliai
* Baltažiedė šliandra (Mespilus germanica)Baltažiedė šliandra (*Mespilus germanica*)
* SvarainiaiSvarainiai
|  |
| --- |
| Sürpriz |
| Kilmė | Vokietijos vėliava Vokietija  Turkijos vėliava Turkija |
| Žanrai | popmuzika |
| Aktyvumo metai | 1999–2002 |
| Nariai |
| Cihan Özden  Deniz Filizmen  Yasemin Akkar  Filiz Zeyno  Savaş Uçar  Bülent Ural |

**Sürpriz** (iš turkų k. – staigmena) – vokiečių-turkų muzikos grupė, atstovavusi Vokietijai 1999 m. „Eurovizijos" dainų konkurse. Ją sudarė šeši turkų kilmės atlikėjai.

Istorija
--------

Grupę subūrė Cihan Özden 1999 metais specialiai Vokietijos nacionalinei „Eurovizijos" atrankai su daina „Reise nach Jerusalem – Kudüs'e seyahat" (liet. *Kelionė į Jeruzalę*), kurią sukūrė Ralph Siegel ir Bernd Meinunger. Kovo 12 d. Brėmene vykusioje atrankoje grupė užėmė antrą vietą, nusileidę tik nugalėtojai tapusiai Corinnai May. Tačiau po kelių dienų paaiškėjo, kad May atlikta daina išleista dar 1997 metais kito atlikėjo, o tai prieštarauja taisyklėms ir buvo diskvalifikuota. Šaliai „Eurovizijoje" visgi pasirinkti antroje vietoje likę „Sürpriz". Konkursinę dainą atliko anglų, vokiečių, turkų ir hebrajų kalbomis, o surinkti 140 taškų leido atstovams pakilti iki trečios vietos.

Nors grupė sėkmingai pasirodė „Eurovizijoje", tačiau komercinės sėkmės nesulaukė, o daina „Reise nach Jerusalem – Kudüs'e seyahat" nepateko į Vokietijos singlų topus. 2000 metais įrašytas albumas buvo išleistas tik Turkijoje. Su keliais pasikeitimais grupė gyvavo iki 2002 m.

Narys Yasemin „Jazz" Akkar 2013 metais dalyvavo trečiajame „The Voice of Germany" sezone.

Nariai
------

* Cihan „Chicco" Özden (g. 1976 m. birželio 9 d. Miunchene)
* Deniz Filizmen (g. 1978 m. sausio 30 d. Miunchene)
* Yasemin „Jazz" Akkar (g. 1982 m. spalio 5 d. Miunchene)
* Filiz Zeyno (g. 1969 m. liepos 28 d. Hamburge)
* Savaş Uçar (g. 1967 m. balandžio 26 d. Stambule)
* Bülent Ural (g. 1973 m. sausio 24 d. Miunchene)

Diskografija
------------

### Albumai

* 2000: *Sürpriz*

### Singlai

* 1999: *Reise nach Jerusalem – Kudüs'e seyahat*

Nuorodos
--------

* Daina „Reise nach Jerusalem – Kudüs'e seyahat"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Guildo Horn  *„Guildo hat euch lieb!"*** |  **Vokietijos atstovai Eurovizijoje**1999 | Po to:**Stefan Raab  *„Wadde hadde dudde da?"*** |
| Džeimsas |
| --- |
| Džeimsas netoli Džeimstauno Džeimsas netoli Džeimstauno |
| **Ilgis** | 1143 km |
| **Baseino plotas** | 57 200 km² |
| **Ištakos** | Misūrio plynaukštė |
| **Žiotys** | Misūris |
| **Šalys** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |

**Džeimsas** (angl. *James River*), **Dakota** (*Dakota River*), **Džimas** (*Jim River*) – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Šiaurės ir Pietų Dakotoje; ilgiausias, kairysis Misūrio intakas. Prasideda Misūrio plynaukštėje, teka į pietus labai plačiu slėniu prerijų lygumomis, Didžiųjų lygumų pakraščiu. Ties Janktonu įteka į Misūrį.

Vasaros liūtys sukelia labai aukštus potvynius. Džeimso vanduo naudojamas drėkinimui. Prie upės įsikūrę Džeimstauno, Aberdino miestai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 133
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Dželaletdinastot. *Cələletdin*** |
| --- |
| Aukso ordos chanas |
| Aukso orda |
| Gimė | 1380 |
| Mirė | 1412 m. (~32 metai) |
| Tautybė | Totorius |
| Tėvas | Tochtamyšas |
| Aukso ordos chanas |
| Valdė | 1411–1412 |
| Pirmtakas | Temuras |
| Įpėdinis | Kerim Berdėjus |

**Dželaletdinas** (tot. *Cäläletdin*, lenk. *Dzielal Ed Dyn*, 1380−1412) − Aukso ordos chanas (1411−1412); vienas įtakingiausių Tochtamyšo sūnų.

Po to, kai Aukso ordoje valdžią užgrobė Edigėjus, Dželaletdinas pabėgo į Maskvą, o vėliau atvyko į Lietuvą pas Vytautą. Vytautas suteikė prieglobstį Dželaletdinui ir įkurdino jį su visa svita Trakuose.

Dželaletdinas kovojo Vytauto pusėje Žalgirio mūšyje.

1411 m. Dželaletdinas kartu su savo broliais įsiveržė į Aukso ordą ir nusiaubė ordos ulusus. Nesugebėdamas pasipriešinti, Edigėjus pabėgo į Chorezmą. Tokiu būdu Dželaletdinas paėmė valdžią Aukso ordoje.

Tačiau valdė Dželaletdinas trumpai: pasak metraščių, 1412 m. Dželaletdinas buvo nužudytas savo brolio *Kerim Berdėjaus*.
| ***Dekameronas: skaistuolių teritorija*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Virgin Territory |
| Kilmės šalis |  JAV Italija Prancūzija |
| Režisierius | Devidas Lilandas |
| Prodiuseris (-iai) | Dino De Laurentiis |
| Scenaristas (-ai) | Džiovanis Bokačas (knyga)Devidas Lilandas |
| Kompozitorius | Ilanas Eškeris |
| Vaidina | Heidenas Kristensenas Miša BartonTimas Rotas |
| Metai | 2007 |
| Žanras | Romantinė drama |
| Trukmė | 97 min. |
| Kalba | Anglų, rusų |
| Platintojas | The Weinstein Company |
| Biudžetas | 38 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Dekameronas: skaistuolių teritorija** (angl. *Virgin Territory*) – 2007 m. romantinė drama pagal italų rašytojo Džiovanio Bokačo knygą „Dekameronas". 

Filmo premjera įvyko 2007 m. gruodžio 17 d. Graikijoje.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kaip linksmai ir gražiai gyveno Florencija XIV a.! Kurtizanės ir dailininkai, linksmybės ir prabanga... Bet 1346 m. gražus gyvenimas baigėsi – į Europa atėjo „juodoji mirtis", baisus, nieko nepasigailintis maras. Lorencas de Lambertis, kaip ir daugelis, palieka mirštantį miestą, tikėdamas išsigelbėti nuo ligos, tuo pačiu ir nuo savo persekiotojo Džerbino de la Rato. Saugią užuovėją jis randa – moterų vienuolyne, įsidarbindamas ten apsimetęs kurčnebyliu.

Tuo tarpu, maras pasiima Pompinėjos tėvus. Kartu su nelaime, ant merginos pečių nukrenta rūpesčiai dėl tėvų turto, kurį nori pasisavinti besąžinis Džerbinas. Jis merginą šantažuoja bankrotu, esą tėvas liko jam skolingas didelę pinigų sumą. Padėčiai ištaisyti yra tik vienas kelias – ištekėti už jo.

Pompinėja iš vis nesiruošia tapti Džerbino žmona nes yra susižadėjusi su kažkokiu rusų, kunigaikščiu Džeržinskiu, kuris jau iš Naugardo jau važiuoja pas ją į Florenciją. Ateina diena, kai Pompinėja savo artimiausius draugus pasikviečia į sužadėtuvių puotą, kuri įvyks užmiesčio viloje, netolo moterų vienuolyno, kur rožes prižiūri sodininkas Lorencas. Pompinėja atsitiktinai pamato Lorencą ir būsimasis jaunikis jau pamirštas. Į vienuolyną, vienuolės apdarais, patekusi Pompinėja padovanoja Lorencui aistringą bučinį.

Kol įsimylėjėliai mėgaujasi užplūdusiais jausmais, Pompinėjos draugai važiuoja pas ją į svečius iš gražiosios Florencijos į senąją Toskaną. Žinoma, kelyje niekas nenuobodžiauja, nes kompanija vis patenka į įvairias pikantiškas situacijas.

Aktoriai
--------

* Heidenas Kristensenas – Lorencas
* Miša Barton – Pampinėja
* Timas Rotas – Džerbino
* Ana Galiena – vienuolyno viršininkė
* Metju Rysas – kunigaikštis Džeržinskis
* Rozalinda Halsted – Felomena
* Kristoferis Iganas – Dioneo
* Silvija Kolloka – sesuo Lizabeta

ir kt.

Išnašos
-------

1. ↑  Filmo aprašymas Archyvuota kopija 2010-12-17 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* KINO RECENZIJA: „Dekameronas. Skaistuolių teritorija"
* Archyvuota kopija 2010-08-19 iš Wayback Machine projekto.
* Apdovanojimai ir nominacijos (Anglų kalba)
| Regioninis Bresto sporto kompleksas |
| --- |
|  |
| Vieta | Brestas, Baltarusija |
| Atidarytas | 1937 m. |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 10 060 sėdimų vietų |
| Lauko matmenys | 105 x 68 m |
| Nuomininkai | FK Dynama-Brest |

**Regioninis Bresto sporto kompleksas** (blrs. *Абласны спартыўны комплекс «Брэсцкi»*) – daugiafunkcis stadionas Breste, Baltarusijoje. 

Šiuo metu kompleksas labiausiai naudojamas futbolo rungtynėms ir jame namų rungtynes žaidžia klubas FK Dynama-Brest.

Istorija
--------

Stadionas buvo pastatytas 1937 m. ir pavadintas **„Spartako"** stadionu. 1972 m. jis pervadintas į **„Dinamo"** stadioną, o 1996 m. kompleksas buvo renovuotas.

Kitas miesto „Dinamo" stadionas buvo pastatytas 1989 m. ir šiuo metu jame žaidžia rezervinė klubo FK Dynama-Brest komanda.

Šaltiniai
---------

1. ↑  OSK istorija Archyvuota kopija 2011-09-14 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Stadiono informacija Archyvuota kopija 2020-10-21 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* OSK oficiali svetainė Archyvuota kopija 2017-07-22 iš Wayback Machine projekto.
* Dynama-Brest futbolo klubo oficiali svetainė Archyvuota kopija 2011-08-25 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Douglas Holding AG|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Mažmeninė prekyba |
| Įkurta | 1949 m. |
| Centrinė būstinė | Hagenas, Vokietija |
| Svarbiausi darbuotojai | Henning Kreke(prezidentas ir CEO)Jörn Kreke(tarybos pirmininkas) |
| Produkcija | Kvepalai, knygos, papuošalai, drabužiai, konditerija |
| Pajamos | €3,321 mlrd. (2009/2010 m.) |
| Darbuotojų | 24 655 (2010 m. rugsėjis) |
| Tinklalapis | www.douglas-holding.de |

**Douglas Holding AG** – Vokietijos mažmeninės prekybos parfumerijos bendrovė. Būstinė – Hagenas. Tinklas vienija apie 1 528 parduotuvių (iš jų apie 1 088 Vokietijoje, kitos parduotuvės – Europoje ir JAV).

Istorija
--------

Beveik prieš 200 metų J. Skotas Duoglas emigravo į Vokietiją.

1821 m. Hamburge atidarė parfumerijos ir muilo fabriką, tuo įėjo į Europos mažmeninės prekybos istoriją. Ankstyvajame XIX a. Douglasas buvo muilo ir parfumerijos pramonės pradininkas. „Parfümerie Douglas" – tai pirmoji parduotuvė, atidaryta 1910 m. Jungfernstiege, populiariausiame Hamburgo prekybos bulvare.

1969 m. po neramumų dešimtmečio „Hussel AG", kuri 1989 m. buvo pervadinta į „DOUGLAS HOLDING AG", ėmė vadovauti „Douglas" parfumerijai Hamburge. Dabar ją sudaro šešios nedidelės parduotuvės. Taip išplėsta įmonės veikla ir siūlomas didesnis asortimentas. „Hussel AG" tuo metu priklausė ir konditerijos kompanija „Hussel Süßwaren-filialbetrieb GmbH", įkurta 1949 metais Parfumerijos verslas klestėte klestėjo.

1974 m. „Douglas" įžengė į tarptautinę „Ruttner" parfumerijos rinką Vienoje. Daugybės antrinių bendrovių įsteigimas paskatino žaibišką verslo klestėjimą.

Nuorodos
--------

* Douglas Holding AG svetainė Archyvuota kopija 2008-10-22 iš Wayback Machine projekto.
* Douglas LT
| Sysola |
| --- |
| Sysola Kargoroto draustinyje Sysola Kargoroto draustinyje |
| **Ilgis** | 487 km |
| **Baseino plotas** | 17 200 km² |
| **Vidutinis debitas** | 33 m³/s |
| **Ištakos** | Šiaurės skliautkalvės |
| **Žiotys** | Vyčegda |
| **Šalys** | Rusija |

**Sysola** (rus. *Сысола*) arba **Syktyvas** (kom. *Сыктыв*) – upė Rusijoje, Kirovo srityje ir Komijoje; kairysis Vyčegdos intakas (Šiaurės Dvinos baseinas). Prasideda Šiaurės skliautkalvėse teka šiaurės vakarų, šiaurės kryptimi. Už Koigorodoko gyvenvietės pradeda labai vingiuoti, sudaro meandras. Įteka į Vyčegdą ties Syktyvkaru.

Didesni intakai: Komas, Tybju, Didžioji Vizinga (kairieji), Nydymas, Lėpju, Poinga (dešinieji). Upė užšąla spalio pabaigoje arba lapkritį, o atitirpsta balandžio pabaigoje arba gegužės pradžioje. Poplūdis trunka iki birželio vidurio. Žemupyje laivuojama. Didesnės gyvenvietės prie Sysolos: Koigorodokas, Griva, Palauzas, Ybas, Vylgortas, Krasnozatonskis, Syktyvkaras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 411
| **Psathyrella candolleana** |
| --- |
| Dekandolio trapiabudė (*Psathyrella candolleana*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Pievagrybiniai  *( Agaricaceae)* |
| Gentis: | Trapiabudė  *( Psathyrella)* |
| Rūšis: | Dekandolio trapiabudė  *( Psathyrella candolleana)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Dekandolio trapiabudė** (*Psathyrella candolleana*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, trapiabudžių (*Psathyrella*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Miškai, parkai, raistai, žolėtos, drėgnos vietos.

* **Augimo laikas**

Nuo pavasario iki vėlyvo rudens.

* **Pagrindiniai požymiai**

Lakšteliai šokolado spalvos, sporos nedidelės, rudos.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 5–7 cm skersmens, iš pradžių varpelio formos, vėliau horizontali, su gūbreliu, plaušuota, matinė, gelsva, kreminė, balsva ar net balta, plonamėsė, pakraščiai su dalinio apdangalo liekanomis. Jauni lakšteliai balti, greitai tampa rusvi, rusvai rudi, šokoladiniai, priaugtiniai. Kotas 5–8×0,3–0,5 cm, baltas, kreminis rusvas, tuščiaviduris, į pagrindą storėjantis, prie pagrindo labai plaušuotas. Trama balta, nekarti, be ypatingo kvapo. Sporos 7–8,5×3,5–5 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė ir kotas gelsvos, kreminės spalvos, labai trapūs.

Auga drėgnose, šlapiose žolėtose, dilgėlėtose vietose, ant žemės, supuvusių šakelių ar lapų, grupėmis. Valgoma, menkavertė, labai dažna.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 232 psl.

Nuorodos
--------

* Dekandolio trapiabudės nuotraukos


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dekandolio trapiabudė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Regina Drūsienė** |
| --- |
| Gimė | 1958 m. lapkričio 1 d. (64 metai)Lygainiuose, Kauno raj. |
| Tėvai | Algirdas Rudžianskas, Marijona Rudžianskienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Algis Drūsys |
| Vaikai | Auksė Drūsytė-Žukauskienė (g. 1989 m.)Jaunius Drūsys (g. 1995 m.) |
|  |
| Veikla | pedagogas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Regina Drūsienė** (g. 1958 m. lapkričio 1 d. Lygainiuose, Kauno raj.) – Lietuvos pedagogė.

Biografija
----------

1966–1969 m. mokėsi Vosiškių pradinėje mokykloje, 1969–1970 m. – Varekonių pradinėje mokykloje, 1970–1977 m. baigė Babtų vidurinę mokyklą. 1982 m. baigė Vilniaus universiteto Matematikos fakultetą, įgijo matematikos dėstytojos specialybę.

1982–1986 m. Anykščių Jono Biliūno gimnazijos matematikos mokytoja, 1986–2005 m. – direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2005 m. šios mokyklos direktorė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* 2000 m. Savivaldybių tarybų rinkimai. Regina Drūsienė *vrk.lt* Archyvuota kopija 2019-03-20 iš Wayback Machine projekto.
| ***Judo bučinys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Judas Kiss |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Sebastian Gutierrez |
| Scenaristas (-ai) | Sebastian Gutierrez |
| Vaidina | Carla GuginoSimon BakerEmma ThompsonTil Schweiger |
| Metai | 1998 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 98 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Judo bučinys** (angl. *Judas Kiss*) – 1998 m. JAV sukurtas trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Carla Gugino – Koko Čavez
* Simon Baker – Jaunėlis Armstrongas
* Emma Thompson – FTB agentė Sedė Hokins
* Alan Rickman – detektyvas Deividas Frydmanas
* Gill Bellows – Lizardas
* Til Schweiger – Rubenas Rubenbaueris
* Hal Holbrook – senatorius Rupertas Hornbekas
* Greg Wise – Benas Daisonas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Koko Čavez ir Jaunėlis Armstrongas – smulkiais nusikaltimais besiverčianti porelė. Nusprendę, kad tokia veikla mažai pelninga, jie nusprendžia pagrobti kompiuterių genijų Beną Daisoną ir pareikalauti už jį 4 milijonų dolerių išpirkos. Į pagalbą pasitelkiami dar du nusikaltėliai – Lizardas ir Rubenas – tačiau planas vos nežlunga, kai Koko nušauna liudininke tapusią moterį. Netrukus paaiškėja, kad žuvusioji – senatoriaus Hornbeko žmona ir nusikaltimui tirti metamos didelės FTB ir policijos pajėgos.

Gilindamiesi į bylą, tyrėjai gauna įrodymų, kad pagrobtasis ir žuvusioji buvo meilužiai, tačiau apie tai nieko nenorintis girdėti senatorius pasiunčia samdomą žudiką, kad šis susidorotų su nusikaltėliais. Įtardami, kad žmogžudystė galėjo būti neatsitiktinė, šie stengiasi užkirsti kelią galimam senatoriaus kerštui, tuo tarpu į kampą įvarytame pagrobėjų būryje atsiranda išdavikas, pasirengęs išduoti savo draugus dėl asmeninio saugumo...

Apdovanojimai
-------------

* „Cognac Festival du Film Policier" – kritikų apdovanojimas
* „Pari Film Festival" – „Grand Prix" apdovanojimas
*Kitos reikšmės – Daugiakamieniai medžiai.*
Koordinatės: 56°15′50″š. pl. 23°20′34″r. ilg.﻿ / ﻿56.26386°š. pl. 23.34279°r. ilg.﻿ / 56.26386; 23.34279

Reibiniškio miško dvikamienis ąžuolas|  
Reibiniškio miško dvikamienis ąžuolas, 2015 m. |
| Vieta | Reibiniškių miškas, Joniškio rajonas |
| Rūšis | paprastasis ąžuolas |
| Aukštis | 27,8 m |
| Apimtis (1,3 m aukštyje) | 4,00 m |

**Reibiniškio miško dvikamienis ąžuolas** – išskirtinis ąžuolas, valstybės saugomas botaninis gamtos paveldo objektas Joniškio rajone, Skaistgirio seniūnijoje, Joniškio miškų urėdijos Skaistgirio girininkijos (18 kv.) teritorijoje, Reibiniškių miške. 

Ažuolo kamienas
„Dvikamienio ąžuolo" poilsiavietė
Ąžuolas pasiekiamas iš kelio  **1608**  Skaistgirys–Jurdaičiai–Jankūnai , pasukus pusiaukelėje tarp Skaistgirio ir Jurdaičių į pietvakarius, į žvyruotą miško kelią. Už 1 km privažiuojama kelių sankirta su prie jos įrengta poilsio aikštele. Čia pastatyta medinė rodyklė „Dvikamienis ąžuolas". Paėjus miško taku apie 200 m iki griovio, pasukti apie 30 m į dešinę. Medį sunku pastebėti, nes auga supamas tankaus miško, nėra informacinio stendo, neaptvertas.

Medžio išskirtinė detalė – du jo liemenys, tarp kurių 30 cm ertmė. 2,5 m aukštyje liemenys suauga į vieną kamieną, o aukščiau vėl atsiskiria. Gamtos paminklu ąžuolas paskelbtas 1960 m. o valstybės saugomiems gamtos paveldo objektams priskirtas 1987 m.

Nuo „Dvikamienio ąžuolo" poilsiavietės vykstant tuo pačiu keliu tiesiai, už 2,8 km privažiuojama saugoma Žeimių vinkšna.

Duomenys
--------

* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur* L.)
* Kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 4,00 m
* Aukštis – 27,8 m
* Amžius – neskelbiama

Nuorodos
--------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
* Joniškio miškų urėdija. Lankytinos vietos Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RJoniškio rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Žagarės regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Mūšos tyrelio telmologinis • Pabalių botaninis • Vilkijos hidrografinis |
|  |
| Savivaldybės draustiniai | 
Eglynlaukio botaninis • Satkūnų botaninis • Švėtės slėnio botaninis |
|  |
| Biosferos poligonai | 
Gedžiūnų miško • Gubernijos miško |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Gumbuotasis Vaineikių ąžuolas • Žagarės ozas |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Beržynės ąžuolas • Brolių akmuo • Buivydo ąžuolas • Magnaus Butlerio dvaro liepa • Maldenių ąžuolas • ~~Raistų ąžuolas~~ • Raistų liepa • Reibiniškio miško dvikamienis ąžuolas • Švedpolio šaltinis • Švėtės atodanga • Taučiūnų liepa • Tyrelio akmuo • Veršių ąžuolas • Žagarės atodanga • Žagarės miško veimutinė pušis • Žeimių vinkšna |

 |
| Pleščejevo ežero nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Pleščejevo ežeras Pleščejevo ežeras |
| **Vieta:** | Rusijos vėliava Rusija(Jaroslavlio srities vėliava Jaroslavlio sritis) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Zalesės Pereslavlis |
| 

Žemėlapis rodantis Pleščejevo ežero nacionalinis parkas vietą.Pleščejevo ežero nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 56°45′0″ š. pl. 38°43′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.75000°š. pl. 38.71667°r. ilg.﻿ / 56.75000; 38.71667Koordinatės: 56°45′0″ š. pl. 38°43′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.75000°š. pl. 38.71667°r. ilg.﻿ / 56.75000; 38.71667 |
| **Plotas:** | 237,9 km² |
| **Įkurtas:** | 1988 m. |

**Pleščejevo ežero nacionalinis parkas** (rus. *Национальный парк «Плещеево озеро»*) – saugoma gamtos sritis Rusijoje, Jaroslavlio srities pietuose (Pereslavo raj.). Įsteigtas 1988 m.

Parkas apima Pleščejevo ežerą ir jo apyežeres su gausiu gamtiniu bei istoriniu paveldu. Parke yra S. F. Charitonovo dendrologijos sodas (Zalesės Pereslavlio mieste), senovės slavų šventu laikytas Mėlynasis akmuo, Aleksandro kalnas, ant kurio buvo merių gyvenvietė, vėliau – vienuolynas, archeologinė senovės rusų miesto Kleščino (XI–XII a.) vieta.

48 % parko ploto dengia miškai – daugiausia beržynai, drebulynai, eglynai ir pušynai. Plačialapių medžių medynų gana negausu. Ties šiomis vietomis eina šiaurinė paprastojo ąžuolo arealo riba.

Tarp parke sutinkamų retesnių gyvūnų rūšių paminėtini taurieji elniai, stirnos, voverės skraiduolės, kurmėnai, pilkieji garniai, pilkosios žąsys, gervės, gulbės giesmininkės, ereliai žuvininkai, jūriniai ereliai, sakalai keleiviai, juodieji gandrai, žvyrės, juodieji apolonai.

* Atstatytas gynybinis bokštelis ant Aleksandro kalnoAtstatytas gynybinis bokštelis ant Aleksandro kalno
* Pleščejevo ežeras nuo Aleksandro kalnoPleščejevo ežeras nuo Aleksandro kalno
* Mėlynasis akmuoMėlynasis akmuo
* Pušynas ežero pakrantėjePušynas ežero pakrantėje

Šaltiniai
---------

1. ↑
**Judita Leister** (ol. *Judith Leyster* ar *Leijster*, 1609 m. liepos 28 d.(?), Harlemas, Nyderlandai – 1660 m. vasario 10 d. Hemstedė) – XVII a. Nyderlandų tapytoja. Vertinama reikšmingiausia dailininke-moterimi tarp XVII olandų „aukso amžiaus" tapytojų.

Biografija
----------

Judita Leister gimė 1609 m. Harleme, pakrikštyta liepos 28 d. Jos tėvas Jan Willemsz valdė alaus bravorą, pavadinimu *Leyster*. Iš to kilo giminės pavardė. Nieko nežinoma apie Juditos mokslus. 1628 m. ji minima Harlemo menininke. Iš kart po to šeima persikėlė į Vrelando miestelį netoli Utrechto, 1629 m. − į Zandamą prie Amsterdamo. Neaišku, ar Judita keliavo su šeima. Kelionės gali paaiškinti Utrechto karavadžistų stiliaus įtaką jos kūryboje. Kita vertus, ši įtaka galėjo persiduoti iš kurio nors F. Halso aplinkos tapytojų. Ji dokumentuota liudytoja 1631 m. lapkritį Harleme F. Halso vaiko krikštynose. Gali būti, kad Judita mokėsi pas Frans Pietersz de Grebber (1573–1643). Gali būti, kad mokėsi pas Fransą Halsą. Tikėtina, kad Judita galėjo mokintis pas F. Halso brolį tapytoją Dirką Halsą. Nuo 1629 m. žinomi datuoti ir pasirašyti Juditos paveikslai. Tikėtina, kad ji pradėjo dirbti savarankiškai nuo 1627 m.

1633 m. Judita Leister buvo priimta į Harlemo Šv. Luko vardo tapytojų gildiją. 1635 m. minima, kad ji turėjo tris mokinius. Vienas jų, Willem Woutersz, perėjo mokintis pas F. Halsą ir Judita Leister pareikalavo iš jo motinos sumokėti netesybas. 1636 m. Judita Leister ištekėjo už tapytojo Jan Miense Molenaer (1609/1610–1668). Po vedybų Judita tapė mažai. Jos ir vyro paveikslus sunku atskirti, nes jie naudojosi ta pačia studija, tais pačiais modeliais ir tikriausiai dirbo prie vienas kito paveikslų. Su vyru Judita persikėlė į Amsterdamą, kur gyveno bent iki 1648 m. kada šeima įsigijo namą Hemstedėje prie Harlemo. Judita Leister mirė 1660 m. vasario 10 d. Hemstedėje. Jos kūrybinis stilius artimas F. Halso manierai ir iki XIX a. pabaigos visa Leister kūryba buvo priskiriama Fransui Halsui arba jo aplinkos tapytojams. Juditos Leister paveiksluose dažniausiai vaizduojami vienas ar pora veikėjų kasdieniškose situacijose, ji yra nutapiusi natiurmortų.

Darbų galerija
--------------

* „Serenada" (1629, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Autoportretas" (apie 1630, Nacionalinė Vašingtono dailės galerija)
* „Berniukas ir mergaitė su kate ir unguriu" (Nacionalinė Londono galerija)
* „Natiurmortas" (privatus rinkinys)
* „Berniukas, grojantis su fleita" (1630-1640, Nacionalinis Švedijos muziejus, Stokholmas)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Judith Leyster** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vašingtono dailės galerijos informacija
* Encyclopaedia Britannica
* wga.hu
**Regresija** – situacija, kuomet naujesnė programos versija dėl pakeitimų programos kode nebeatlieka arba klaidingai atlieka funkciją, kuri buvo teisingai atliekama ankstesnėse versijose. **Regresinis testavimas** – testavimo rūšis, kurios pagrindinė paskirtis – patikrinti, ar naujas kodas išlaiko ankstesnėse versijose veikiantį funkcionalumą, testuojant ne tik pasikeitusias sritis bei modulius, bet visą funkcionalumą.

Regresijų pasitaiko todėl, jog įvairios programos dalys dažnai yra labai glaudžiai tarpusavyje susiję, ir programuotojas, taisydamas ar plėsdamas vienos dalies darbą, gali neapsižiūrėjęs pažeisti su ja susijusios kitos dalies darbą.

Efektyviausias būdas kovai su regresijomis – turėti automatinių testų rinkinį, kuris detaliai patikrintų visos programos darbą. Toks testų rinkinys leidžia sumažinti keitimų (ypač nedidelių) riziką, neinvestuojant daug resursų visos programos darbo testavimui.

Kaip kraštutinė priemonė naudojamas nenutrūkstamas testavimas, kuomet testų rinkinys veikia nuolat, automatiškai patikrindamas programą po kiekvieno keitimo.

Nuorodos
--------

* Straipsnis apie nenutrūkstamą testavimą (anglų k)
| **Regina Maželytė-Taurinskienė** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. rugpjūčio 2 d.Utena |
| Mirė | 2020 m. lapkričio 23 d. (68 metai)Klaipėda |
| Sutuoktinis (-ė) | Algirdas |
|  |
| Veikla | grafikė, pedagogė |
|  |
| Išsilavinimas | dailininkė – grafikė |
| Alma mater | 1976 m. Lietuvos valstybinis dailės institutas |

**Regina Maželytė-Taurinskienė** (1952 m. rugpjūčio 2 d. Utenoje – 2020 m. lapkričio 23 d. Klaipėdoje) – lietuvių grafikė, pedagogė.

Biografija
----------

Gimė Utenoje, tarnautojų šeimoje. 1959–1963 m. mokėsi Utenos II vidurinėje mokykloje, nuo 1963 iki 1970 m. mokėsi Vilniaus Mikalojaus Konstantino Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje. 1970–1976 m. Lietuvos valstybiniame dailės institute studijavo dailės pedagogiką ir grafiką, o po studijų įgijo dailininkės – grafikės kvalifikaciją. 

Baigusi studijas ji atvyko į Klaipėdą pagal paskyrimą. Klaipėdos vaikų dailės (dabar Adomo Brako) mokykloje nuo 1977 m. rugsėjo 1 d. iki 2019 m. dėstė piešimą ir grafiką. Taip pat dėstė dailę ir Eduardo Balsio menų gimnazijoje, Vydūno ir Rubliovo vidurinėse mokyklose, Muzikos centre, Klaipėdos kultūros ir Žvejų rūmuose, buvo konsultantė uostamiesčio ir Respublikos meno seminaruose. Nuo 1977 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

Kūryba
------

Nuo 1976 m. dalyvavo parodose. Surengė asmeninių kūrybos parodų Klaipėdoje (1977, 1993, 1996, 2003 m.), Skuode (1983 m.), Palangoje ir Telšiuose (1988 m.), Kretingoje, Šilutėje, kituose Lietuvos miestuose. Iliustravo šešias rašytojų V. Vitkausko, N. Kepenienės, O. Davydavičiūtės, K. Kauko, D. Roberts poezijos ir prozos knygas.

Išraižė estampų, ekslibrisų, taikomosios grafikos kūrinių, paskutiniais savo gyvenimo metais labiausiai domėjosi akvarele. Jos kūrybai būdingi tikrove dvelkiantys, nesudėtingi, kiek romantizuoti vaizdiniai. Kartu su kitais dailininkais sukūrė freskų, akrilo technika nutapė kūrinių ikimokyklinio ugdymo įstaigoms, individualiems bei visuomeniniams interjerams.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. 1 2
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Regina Paliukaitytė** |
| --- |
| Gimė | 1940 m. sausio 6 d.Kaunas |
| Mirė | 2015 m. vasario 7 d. (75 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Karveliškių kapinėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Aleksandras Guobys |
| Vaikai | Eglė Guobytė-Bučienė, Rūta Guobytė-Žiemienė |
|  |
| Veikla | aktorė, pedagogė |
|  |
| Alma mater | 1961 m. LSSR konservatorija |

**Juzefa Regina Paliukaitytė-Guobienė** (1940 m. sausio 6 d. Kaune – 2015 m. vasario 7 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro ir kino aktorė, pedagogė.

Biografija
----------

Vyras – teatrologas Aleksandras Guobys (g. 1932).

1957 m. baigė Utenos gimnaziją, 1961 m. LSSR valstybinę konservatoriją. 1961–1964 m. Šiaulių dramos teatro, 1964–1993 m. LSSR valstybinio akademinio dramos teatro aktorė. 1993–1997 m. Vilniaus universiteto scenos kalbos dėstytoja, kartu ir Lietuvos muzikos akademijos Teatro ir kino fakulteto scenos dėstytoja. Sukūrė virš 100 vaidmenų. Dalyvavo radijo ir televizijos vaidinimuose, telefilmuose, radijo laidose, kaip skaitovė – koncertuose. Palaidota Karveliškių kapinėse.

Vaidmenys teatre
----------------

Nesė – A. Kronino „Kepurininko pilis", Larisa – A. Ostrovskio „Bekraitė", Skylienė ir Ona Duonutė – V. Krėvės „Žentas" ir „Skirgaila", Nataša – J. Radzinskio „104 puslapiai apie meilę", Margarita – J. Gėtės „Faustas", Alia – S. Mrožeko „Tango", Johana – Ž. P. Sartro „Altonos atsiskyrėliai", Morta ir Ieva-Teresė – Just. Marcinkevičiaus „Mindaugas" ir „Katedra", Aldonsa-Dulsinėja – D. Vasermano ir D. Deriono „Žmogus iš Lamanšos", Regana – V. Šekspyro „Karalius Lyras", Karalienė Bona – J. Grušo „Barbora Radvilaitė" ir kt.

Filmografija
------------

* 1966 m. Jausmai, rež. Algirdas Dausa, Almantas Grikevičius
* 1969 m. Ave, Vita, rež. Almantas Grikevičius
* 1975 m. Nerami rudens diena, rež. Algimantas Kundelis
* 1980 m. Žaltvykslės, rež. Gytis Lukšas
* 1985 m. Nebylys, rež. Vidmantas Bačiulis

Apdovanojimai
-------------

* 1969 m. už Agnės vaidmenį kino filme „Jausmai" – Pabaltijo, Baltarusijos ir Moldavijos kino festivalyje suteiktas geriausios moters vaidmens atlikėjos vardas
* 1990 m. Lietuvos nusipelniusi artistė
* 1995 m. „Poezijos pavasario" laureatė

Literatūra
----------

* Aktorė Regina Paliukaitytė: gyvenimo ir kūrybos fragmentai / sud. Eglė Bučienė. – Vilnius: Artaviva, 2005. – 110 p.: iliustr. – ISBN 9955-9800-0-1