recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tūro grašis |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1260 – XIV a.** | → |

 |  |
| *Liudviko IX grašis* |
|  |
| **Naudojo:** | Prancūzijos karalystė |
| **Metalas:** | sidabras (pradžioje: 4,52 g) |
|  |
| **Smulkesnis vnt.:** | denjė: 1/12 (vėliau santykis kito) |

**Tūro grašis** (pranc. *Gros tournois*) arba **torneselis**, **tornezė** – prancūziška sidabrinė moneta, naudota XIII–XIV a.

Raida
-----

Itališkas grašis (it. *grosso*) Prancūziją pasiekė XIII a. ir tapo svarbia moneta, kadangi smulkūs sidabriniai pamažu nuvertėjantys denjė nebegalėjo patenkinti augančios ekonomikos poreikių. Tūro grašiai pradėti kaldinti Tūro mieste, ir iš pradžių jie turėjo 4,22 g sidabro, t. y. buvo verti maždaug 12 tuometinių Tūro denjė. Todėl Tūro grašis atitiko vieną teorinį piniginį vienetą – sū (sū buvo lygus 12 denjė ir 1/20 livro).

Tačiau grašio kokybė pamažėle prastėjo: 1365 m. jis jau teturėjo 2,55 g sidabro. Netolygiai nuvertėjant denjė, keitėsi ir grašio santykis su denjė: 1365 m. vienas Tūro grašis prilygintas 15 Tūro denjė.

Per Šimtametį karą karalius Jonas II (1319–1364) ėmė kaldinti ypač prastos kokybės grašius, kurie dar buvo vadinami *baltaisiais* (pranc. *Gros blanc*).

Įtaka
-----

Tūro grašis tapo pavyzdžiu kitoms viduramžių Europos šalims, ir XIII a. pabaigoje -XIV a. pradžioje pradėtas kaldinti kitose šalyse ir kitais pavadinimais. Anglijos karalystėje jis tapo žinomas kaip groutas ir prilygintas 4 pensams. 1300 m. pradėtas kaldinti Prahos grašis (prilygintas 12 denarų), 1338 m. – Meiseno grašis.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tūro grašis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Can-linn |
|  
Can-linn 2014 m. |
| Biografija |
| Kilmė | Airijos vėliava Airija |
| Žanrai | pop, folk |
| Kūrinių kalbos | anglų, airių |
| Nariai |
| Thomas Spratt  Torik Shebani  Sarah May Rogers |

**Can-linn** – Airijos muzikinė grupė. „Can-linn", išvertus iš airių kalbos, reiškia „dainuoti kartu".

2014 m. vasario 28 d. su dainininke Kasey Smith laimėjo Airijos Eurovizijos atrankos konkursą *Eurosong*, todėl 2014 m. Eurovizijoje Kopenhagoje jie išrinkti atstovauti savo šaliai. Su daina „Heartbeat" pasirodė gegužės 8 dieną, antrojo pusfinalio metu. Ten jie užėmė 12 vietą ir į finalą nepateko.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2014 – Heartbeat (su Kasey Smith)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Can-linn** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Facebook tinklalapis

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Ryan Dolan  *„Only Love Survives"*** |  **Airijos atstovai Eurovizijoje  (su Kasey Smith)**2014 | Po to:**Molly Sterling  *„Playing with Numbers"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Inula helenium** |
| --- |
| Didysis debesylas (Inula helenium)Didysis debesylas (*Inula helenium*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Debesylas  *( Inula)* |
| Rūšis: | Didysis debesylas  *( Inula helenium)* |

 |

**Didysis debesylas** (*Inula helenium*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos daugiametis žolinis augalas, užaugantis iki 1,5 m aukščio. Stiebas stačias, plaukuotas. Lapai pražanginiai, dideli. Šakniastiebis storas, kvapnus, žiedai – žiedynas, geltonas graižas. Vaisius – lukštavaisis. 

Žiedai
Auga drėgnose vietose arba daržuose, gėlynuose. Žydi liepos – rugpjūčio mėnesiais. Vaisiai subręsta rugsėjo mėnesį.

Farmakologinės savybės
----------------------

Vaistinė medžiaga – šakniastiebis su šaknimis, kurie kasami pavasarį arba (dažniau) rudenį, geriau trečiaisiais arba antraisiais augimo metais. Turi daug eterinių aliejų, saponinų, inulino, vitamino E ir kitų medžiagų.

Dažniausiai vartojamas debesylo nuoviras sergant kvėpavimo takų ligomis, cukrinio diabeto, aterosklerozės, radikulito gydymui, kaip virškinamojo trakto veiklos reguliatorius. Taip pat yra antimikrobinė, kraujodarą stiprinanti priemonė. Įeina į šlapimą varančios arbatos sudėtį. Naudingas kaip raumenų ir protinės veiklos aktyvatorius esant nuovargiui, persitempimui.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didysis debesylas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Equisetum telmateia**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Didysis asiūklis (Equisetum telmateia)Didysis asiūklis (*Equisetum telmateia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Domenas: | Eukariotai  *( Eukaryota)* |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Asiūklūnai  *( Equisetophyta)* |
| Klasė: | Asiūklainiai  *( Equisetopsida)* |
| Šeima: | Asiūkliniai  *( Equisetaceae)* |
| Gentis: | Asiūklis  *( Equisetum)* |
| Rūšis: | Didysis asiūklis  *( Equisetum telmateia)* |

 |

**Didysis asiūklis** (*Equisetum telmateia*) – asiūklinių (*Equisetaceae*) šeimos asiūklių (*Equisetum*) genties augalų rūšis, priklausanti sporinių induočių augalų grupei. Tai daugiametis žolinis augalas, kurio gyvenimo ciklą sudaro dviejų kartų – sporofito ir gametofito – kaita. Auga šlapiose, ypač šaltiniuotose vietose, miškų pelkėse. Sporifikuoja balandžio – gegužės mėnesiais. Lietuvoje labai retas, įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

Morfologija
-----------

Didžiojo asiūklio, kaip kitų rūšių asiūklių, stiebas yra nariuotas, išilgai vagotas, suskirstytas į bamblius ir tarpubamblius. Sporifikuojantys stiebai iki 100–120 cm aukščio ir 10-15 mm storio, makštys su 20-40 dantelių. Varpa 4-6 cm ilgio, tuščiavidurė.

Vegetatyvinis stiebas baltas arba gelsvai baltas, 100–150 cm aukščio, storas, apie 10 mm skersmens, viršutinė jų dalis šakota. Šakos žalios, briaunotos.

Paplitimas
----------

Didysis asiūklis randamas pietų Europoje, Šiaurės Amerikos vakarų pakrantėje, bei Jungtinės Karalystės pietuose. Tai labai reta rūšis Lietuvoje, šiuo metu aptinkama tik šalies pietuose ir pietryčiuose. 

Didžiojo asiūklio daigas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Minkevičius A. Lietuvos TSR Flora 1t. – Vilnius: Valstybinė politinės ir mokslinės literatūros leidykla, 1959
2. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 35–36
3. ↑
4. ↑  Gudžinskas, Z. and Rasimavičius, M. 2017. Distribution, state and conservation of Equisetum telmateia in Lithuania. *Botanica*, *23*(1), pp.17-32.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didysis asiūklis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Medaliai |
| --- |
| Madison Kocian |
| **Atstovaujant:  JAV**  |
| Sportinė gimnastika |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2016 Rio de Žaneiras | Komanda |
| **Sidabras** | 2016 Rio de Žaneiras | Lygiagretės |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2014 Nandzingas | Komanda |
| **Auksas** | 2015 Glazgas | Komanda |
| **Auksas** | 2015 Glazgas | Lygiagretės |

**Madison Kocian** (g. 1997 m. birželio 15 d.) – JAV sportinės gimnastikos atstovė, olimpinė čempionė.

Biografija
----------

2014 m. atstovavo JAV Panamerikos žaidynėse, kuriose pelnė sidabrą lygiagrečių varžybose ir auksą komandinėje rungtyje. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio čempionate Kocian pelnė auksą komandinėje rungtyje. 2015 m. pelnė savo pirmąjį pasaulio čempionato individualųjį medalį - auksą lygiagrečių rungtyje. Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse amerikietė tapo olimpine čempione komandinėje rungtyje su Jungtinių Amerikos Valstijų nacionaline rinktine. Kocian pelnė sidabrą lygiagrečių rungtyje.

Nuorodos
--------

* IGF svetainėje
*Canary Wharf*, 2010 m.
*Canary Wharf*, 2008 m.
**„Canary Wharf"** – modernusis Londono verslo centras. Jis yra vienas iš dviejų pagrindinių Londono komercinių bei finansinių centrų, kartu su „Londono Sičiu". Šioje finansų šerdyje yra daugiausiai dangoraižių, prarėžusių Jungtinės Karalystės dangaus skliautą. Ir šiais laikais yra didžiųjų bankų „Barclays", „Credit Suisse", „HSBC" ir „Citigroup" būstinės, iškilios teisinių paslaugų įmonės „Clifford Chance" bei stambios audito ir mokesčių konsultavimo bendrovės „KPMG" būstinės. Kiekvieną dieną jame dirba 90000 žmonių.

Ištakos
-------

Britanijos vyriausybė 1980 m. nusprendė urbanizuoti rytinį Londono Docklandso rajoną. Prieš tai jis sudarė vieno didžiausių pasaulio uosto branduolį. Visų pirma, tai buvo tuo metu didžiausias visame pasaulyje projektas – numatyta per trejus metus visiškai urbanizuoti 300 tūkstančių kvadratinių metrų plotą ir pastatyti 24 pastatus, tarp jų – ir 60 aukštų dangoraižį „One Canada Square", tuo metu aukščiausią Londono pastatą. Investuotojams, norintiems imtis projekto sukurti modernų architektūrinį pastatų kompleksą Šunų saloje – vietoje, vadinamoje „Canary Wharf", buvo garantuoti sumažinti žemės mokesčiai ir suteikta daugybė lengvatų. Būtent ši vieta, vos prieš 20 metų vadinta „Thatcher ekonominės politikos stebuklu" ir pavyzdžiu, kaip privati nekilnojamojo turto įmonė per trumpą laiko tarpą gali atnaujinti ir urbanizuoti ištisą miesto rajoną. Turėdama tokias garantijas, 1987 metais „Olympia & York" perpirko statybos teises į „Canary Wharf" projektą ir žemės sklypą iš amerikiečių investicijų konsorciumo, kuris jau buvo numojęs ranka į savo planus pradėti statybas. Pirmieji dangoraižiai buvo pabaigti statyti 1991 m. tačiau prieš pat „Canary Wharf" rajono atidarymą Londono komercinio nekilnojamojo turto burbulas subliuško ir nekilnojamojo turto plėtotoja „Olympia & York" išvysčiusi „Canary Wharf" vietovę sugriuvo prislėgta milžiniškos skolų naštos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  [neveikianti nuoroda] Verslo klasė – Nekilnojamasis turtas – rizika ir geriausiems.
2. ↑  [neveikianti nuoroda] Verslo klasė – Nekilnojamasis turtas – rizika ir geriausiems.

Nuorodos
--------

* youtube.com / 4K, London Flight | Canary Wharf (*Canary Wharf dieną*) ir 4K, London at Night | Canary Wharf Drone Flight (*Canary Wharf naktį*). Abu video siužetai nufilmuoti 2022 m. panaudojus droną.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Canary Wharf** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Konstantinas Jackus Liubomirskis** |
| --- |
|  |
| Liubomirskiai |
| Herbas «Šreniava» |
| Herbas «Šreniava» |
|  |
| Gimė | 1620 m. |
| Mirė | 1663 m. (~43 metai) |
| Tėvas | Stanislavas Liubomirskis |
| Motina | Sofija Aleksandrovna Ostrogiškė |
| Sutuoktinis (-ė) | Domicelė Barbora Ščaniavska |
|  |
|  **Vikiteka** | Konstantinas Jackus Liubomirskis |

Kunigaikštis **Konstantinas Jackus Liubomirskis** (1620–1663) – Lenkijos aristokratas, Karūnos didysis raikytojas (1658), Karūnos didysis pataurininkas (1658–1663), Sončo ir Belocerkovo seniūnas. Jaroslavo valdytojas.

Biografija
----------

Lenkijos magnatų Liubomirskių giminės atstovas, herbo „Szreniawa" savininkas. Rusios ir Krokuvos vaivados, kunigaikščio Stanislavo Liubomirskio (1583–1649) jaunesnysis sūnus nuo santuokos su Sofija Aleksandrovna Ostrogiške (1595–1622). Vyresnieji broliai – Krokuvos vaivada Aleksandras Mikalojus (1614–1677) ir Karūnos lauko etmonas Jurgis Sebastijonas (1616–1667).

Po savo tėvo mirties Konstantinas Jackus Liubomirskis paveldėjo dalį tėvo valdų.

Žymus karo vadas ATR karuose su sukilusiais Ukrainos kazokais (1648–1654), Švedija (1655–1660) ir Rusijos valstybe (1654–1667). 1655 metais Švedijos kariai užgrobė ir išgrobė Novo-Vuisničiaus pilį. 1658 metais gavo Karūnos didžiojo raikytojo pareigybę, tais pačiais metais buvo paskirtas Karūnos didžiuoju pataurininkiu.

Šeima
-----

1648 metais vedė Domicelę Barborą Ščaniavską (m. iki 1676), nuo santuokos su kuria palikuonių neturėjo. Po trejų metų po vyro mirties Domicelė Ščaniavska 1667 metais ištekėjo antrą kartą už Guzovo seniūno Mikalojaus Viktorino Grudzinskio (apie 1636–1704).

Literatūra
----------

* W. Kłaczewski, Jerzy Sebastian Lubomirski, Wrocław 2002, wyd. Ossolineum, ISBN 83 04 04592 3.

Nuorodos
--------
| **Aung San Su Dži** |
| --- |
|  |
| Aung San Su Dži (2013 m.) |
| Gimė | 1945 m. birželio 19 d. (77 metai) |
| Tėvas | Aung San |
| Motina | Khin Kyi |
| Sutuoktinis (-ė) | Aleksander Aris |
| Vaikai | Alexander Aris, Kim Aris |
|  |
| Veikla | Mianmaro opozicijos politikė ir Nacionalinės Demokratijos Lygos generalinė sekretorė |
| Partija | Nacionalinė demokratijos lyga |
|  |
| Alma mater | Delio universitetas, Šv. Hugo koledžas, Londono universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 
* 1990 m. Sacharovo premija;
* 1991 m. nobelio taikos premija.
* Džavaharlalio Nehru premija
* Tarptautinė Simono Bolivaro premija
* Ulofo Palmės premija
* Kongreso aukso medalis

 |
|  |
|  **Vikiteka** | Aung San Suu Kyi |

**Aung San Su Dži** (mjan. အောင်ဆန်းစုကြည်  = *aung hcan: cu. krany*, g. 1945 m. birželio 19 d.) – Mianmaro opozicijos politikė ir Nacionalinės Demokratijos Lygos generalinė sekretorė.

1990 m. rinkimuose nacionalinė demokratijos lyga pelnė 59 % balsus ir 81 % vietų parlamente. Dar prieš rinkimus Aung San Su Dži buvo paskirtas namų areštas. 1989 m. liepos 20 d.- 2010 m. lapkričio 13 d. laikotarpiu politikė praleido iš viso 15 metų namų arešte.

1990 m. Aung San Su Dži pelnė Sacharavo premiją, 1991 m. jai skirta Nobelio taikos premija. 1992 m. apdovanota specialiais Indijos ir Venesuelos vadovybių prizais.

2016 m. balandžio 6 d. užėmė Mianmaro valstybės patarėjos postą (*de facto* vyriausybės vadovės).

Politikės tėvas buvo žymus Mianmaro nacionalistas Aung Sanas.

2021 m. vasario 1 d. karinio perversmo Mianmare metu suimta ir įkalinta.

Kritika
-------

Su Dži, garsėjusi susikurtu žmogaus teisių gynėjos įvaizdžiu, sulaukė aršios kritikos dėl atsisakymo padėti šalyje persekiojamai rohinjų tautai, o 2017 m. – netgi raginimų atšaukti Nobelio taikos premiją. Būdama faktine šalies lydere, Su Dži nedarė nieko, kad užkirstų kelią rohinjų krizei, ypač po 2017 m. rugpjūčio 25 d. vykusio konflikto su Rohinjų išvadavimo armija. Ši problema buvo įvardijama kaip viena didžiausių pabėgėlių krizių ir etninio valymo atvejų po II pasaulinio karo.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  www.bbc.co.uk
3. ↑  „Aung San Suu Kyi becomes Myanmar state counselor: spokesman". Xinhua News. 6 April 2016. Nuoroda tikrinta 6 April 2016.
4. ↑  BBC, *Myanmar coup: Aung San Suu Kyi detained as military seizes control*
5. ↑  Schwartz, Kirrily (6 September 2017). „Should Aung San Suu Kyi give back her Nobel Peace Prize?". *News.com.au*. Nuoroda tikrinta 6 September 2017.
6. ↑  „Is the world getting Myanmar wrong?". *The Economist*. 26 October 2017.
| ***Tūzas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Asso |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Castellano & Pipolo |
| Scenaristas (-ai) | Castellano & Pipolo |
| Vaidina | Adriano Celentano  Edwige Fenech  Sylva Koscina |
| Metai | 1981 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Tūzas** (it.  *Asso*) – 1981 m. Italijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Adriano Celentano – Tūzas
* Edwige Fenech – Silvija
* Sylva Koscina – Enricheta
* Renato Salvatori – Bretela
* Pippo Santonastaso – banko valdytojas Morganas
* Gianni Magni – žudikas
* Sando Ghiani – policininkas
* Elisabetta Viviani
* Dino Cassio
* Gerry Bruno

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Geriausias mieste pokerio žaidėjas Tūzas veda ir pažada žmonai daugiau nebelošti. Vis tik, kai į miestą atvyksta kitas garsus žaidėjas Marselietis, Silvija leidžia vyrui paskutinį kartą sudalyvauti žaidime. Tūzas laimi didelę sumą, tačiau grįžtantį namo jį nušauna samdomas žudikas.

Tūzas grįžta į namus kaip vaiduoklis, tačiau jį gali matyti tik žmona ir tik tol, kol jį myli. Silvija patiki Tūzo mirtimi tik iškviesta atpažinti kūno ir priversta dalyvauti laidotuvėse. Vaiduoklis nori išrinkti žmonai tinkamą vyrą ir mėgina ją supiršti su savo bankininku Morganu. Tūzas padeda jai laimėti didesnę sumą pinigų žirgų lenktynėse, kad ši turėtų priežastį pasimatyti su bankininku, tačiau sužino, jog šis taip pat našlys, jau eilę metų gedintis savo žmonos Enrichetos. Tūzui pavyksta juos supiršti, tačiau kelyje nuolat painiojasi Bretela – baro šeimininkas, seniai įsimylėjęs Silviją. Galiausiai jis kreipiasi į tą patį žudiką, kad šis atliktų dar vieną užsakymą – nužudytų Morganą, – o šiam atsisakius, atsikrato juo. Miręs žudikas pasirodo Tūzui ir papasakoja, kad Bretela užsakė jo žmogžudystę, o dabar pagrobė Morganą. 

Tūzas pagrobia policijos komisarą ir, persekiojamas policijos, pasiveja Morgano automobilį, tuo išgelbėdamas bankininką. Šis spėja laiku atvykti į vestuves, tačiau atsisako ją vesti, nes mano, kad jam išsigelbėti padėjo Enricheta ir jis negali suteršti jos atminimo. Silvija dėl to nepyksta, nes tikisi ir toliau gyventi su Tūzu, tačiau prie pokerio stalo pamato lošėją, labai panašų į jos vyrą ir juo susižavi. To pakanka, kad Tūzas pranyktų ir atsidurtų rojuje, kur Dievas laukia jo, kad sužaistų pokerio partiją...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Tukumano aglomeracija naktį
**Didysis Tukumanas** (isp. *Gran San Miguel de Tucumán*) – metropolinė aglomeracija Argentinoje, Tukumano provincijos centrinėje dalyje, abipus Sali upės. Susiformavusi aplink San Migel de Tukumano miestą. Apima *Capital* departamentą ir 5 departamentų dalis: *Cruz Alta, Yerba Buena, Tafí Viejo* ir *Lules*. Aglomeracijoje gyvena 738,5 tūkst. gyventojų (2001 m.). Tai 5 pagal dydį šalies aglomeracija ir didžiausia Argentinos Šiaurės Vakaruose.

Sudaro šie miestai ir gyvenvietės:

* San Migel de Tukumanas – 527,2 tūkst. gyv.
* Banda del Rio Sali – 58,0
* Džerba Buena – Markos Pasas – 50,1
* Vilja Mariano Moreno – El Kolmenaras – 48,7
* Alderetesas – 32,5
* El Manantialis – 12,6
* *Diagonal Norte – Luz y Fuerza – Los Pocitos – Villa Nueva Italia* – 7,3
* *Barrio San Felipe* – 1,5
* *Barrio San José III* – 0,8
| **Rhinanthus serotinus** |
| --- |
| Didysis barškutis (*Rhinanthus angustifolius*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Džiovekliniai  *( Orobanchaceae)* |
| Gentis: | Barškutis  *( Rhinanthus)* |
| Rūšis: | Didysis barškutis  *( Rhinanthus serotinus)* |

 |
| Binomas |
| ***Rhinanthus serotinus***(Schönh.) Oborny |
| **Sinonimai** |
| 

|  |
| --- |
| *Rhinanthus angustifolius* (C.C.Gmel.) |

 |

**Didysis barškutis** (*Rhinanthus serotinus*) – džioveklinių (*Orobanchaceae*) šeimos barškučių (*Rhinanthus*) genties augalas. Savaime auga Eurazijoje, taip pat ir Lietuvoje.

Ekologija
---------

Auga pievose, dirvonuose, pamiškėse, miško aikštelėse, pasėliuose. Randamas iki 1300 m aukštyje.

Tai pusiau parazitinis augalas, kuris haustorijomis prikimba prie varpinių žolių, dobilų ir kitų augalų šaknų ir siurbia iš jų maisto medžiagas. Žiedus lanko kamanės, rečiau drugiai.

Biologija
---------

Tai vienmetis, 20-60 cm žolinis augalas. Stiebas keturbriaunis, status, su raudonai rudais taškeliais, beveik plikas, šakotas arba nešakotas. Lapai lancetiški, karbuotai pjūkliški, priešiniai.

Žiedai susitelkę kekėmis stiebo ir šakų viršūnėse. Apatinės pažiedės tokios pat kaip lapai, šviesiai žalios, viršutinės trikampės, dantytos. Taurelė odiška, iš šonų suplota, išsipūtusiu pagrindu. Vainikėlis suaugtinis, dvilūpis, geltonas, 1,5-1,8 cm ilgio, jo vamzdelis ilgas, išlinkęs. Kuokeliai keturi. Viršutinė lūpa išgaubta kaip šalmas, su dviem ilgesniais violetiniais danteliais, o apatinė nedidelė, triskiautė, prisispaudusi prie viršutinės.

Vieni barškučiai žydi vasarą, kiti – rudenį. Vaisius – plokščia, apskrita dėžutė, skylanti per šonus. Sėklos suplotos, sparnuotos, 3 mm ilgio.

Tai nuodingas augalas, ypač sunokus sėkloms, nes jose daugiausia susikaupia nuodingojo glikozido aukubino.

* Stiebas ir lapai
* Žiedas
* Žiedynas
* Porūšis *grandiflorus*

Nuorodos
--------

* Didžiojo barškučio mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per theplantlist.org (anglų k.)
* Rhinanthus serotinus – Nature Gate

Literatūra
----------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didysis barškutis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vasarą žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Vilnius, Mokslas, 1987, 120 p.
* Enciklopedinė miško knyga, Gediminas Isokas, Vilnius, Mintis, 2001, 294 p. ISBN 5-417-00831-1
|  Langiai |
| --- |
| Langių vadas (1902 m.)Langių vadas (1902 m.) |
| Gyventojų skaičius | ~1,5 mln. |
| Populiacija šalyse | Ugandos vėliava Uganda |
| Kalba (-os) | langių |
| Religijos | prigimtinė tikyba, krikščionybė |
| Giminingos etninės grupės | ačioliai, alurai, luo, adholai, kumamai, kiti nilotai |
|  |
|  **Vikiteka:** | Langiai |

**Langiai** – Rytų Afrikos tauta, priklausanti nilotams, luo tautų grupei. Gyvena vidurio Ugandoje, Kiogos apyežerėje. Populiacija – 0,978 mln. žmonių (2002 m. – 1,5 mln.). Kalba langių kalba, priklausančia Nilo-Sacharos kalboms. Dauguma išpažįsta prigimtinę tikybą, kiti – krikščionys (katalikai, anglikonai).

Tauta susidarė XV–XIX a.

Verčiasi dirvine žemdirbyste (sorgai, sezamas, pupos, žemės riešutai, pirštūnės, nuo XX a. – medvilnė), gyvulininkyste (trumparagiai zebu), medžiokle. Išvystę odų išdirbimo amatą.

Langių gyvenvietės kompaktiškos, pusapvalio plano, sudarytos iš 10–150 būstų, statytų iš plaušplyčių.

Tradicinis rūbas susideda iš odinių prikyščių ir juostų.

Vartoja daugiausia augalinį maistą.

Tradicinės visuomeninės sanklodos pagrindą sudaro patrilinijinės giminės.

Langiai turi turtingą tautosaką, išlikęs protėvių kultas.

* Dabartiniai langiaiDabartiniai langiai
* Langių būstasLangių būstas
* Tradicinis būgnasTradicinis būgnas
* Langių žemės UgandojeLangių žemės Ugandoje

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ланго*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
**Madison Less**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Madison Abigail Less |
| Gimimo data | 1998 m. balandžio 27 d. (25 metai) |
| Gimimo vieta | Hinklis, Ohajas, JAV |
| Ūgis | 175 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Maccabi Kishronot Hadera |
| **Numeris** | 99 |
| **Pozicija** | vartininkė |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2021  20222022– | Šymkent BIIK-Kazygurt  FC Gintra Maccabi Kishronot Hadera | 0? 0(?)03 0(0)0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 22 d.. |

**Medison Ebigeil Les** (*Madison Abigail Less* g. 1998 m. balandžio 27 d.) – amerikiečių futbolininkė, vartininkė. 

Žaidė ir Lietuvoje. Šiuo metu atstovauja Maccabi Kishronot Hadera (Izraelis).

Karjera
-------

Gintra 3-0 Saned (Žiemos taurės finalas); vartuose – Madison Less (oranžine apranga).
Gintra 3-0 Saned (Žiemos taurės finalas); vartuose – Madison Less (oranžine apranga).
Iš Ohajo valstijos kilusi vartininkė studijavo Sinsinačio Universitete (angl. *University of Cincinnati*). Žaidė universiteto futbolo ekipose.

### Šymkento „BIIK-Kazygurt"

2021 m. sezone atstovavo Kazachstano čempionei Šymkento „BIIK-Kazygurt". Su šia ekipa 2021 m. vasarą debiutavo UEFA Čempionių lygos turnyre. Šymkento klubo strategu tuo metu dirbo „Gintros" vyriausiasis treneris Kalojanas Petkovas. Ekipoje žaidė kita „Gintros" naujoke Samantha Rosette.

### FC Gintra

2022 m. persikėlė rungtyniauti į Lietuvą. Atstovavo „Gintros" klubui.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai | @ |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **„Gintra"** | 3 | 0 |  |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai
----------

**FC Gintra**
* **Lietuvos čempionė**:2022 m.
* **LMFA Žiemos taurės turnyro nugalėtoja**: 2022 m.

**Šymkent BIIK-Kazygurt**
* **Kazachstano čempionė**: 2021 m.

Asmeninė informacija
--------------------

* Tėvai:
* Verslo administravimo magistrė

Šaltiniai
---------

1. ↑  gobearcats.com Informacija
2. ↑  „Gintros naujokė". *gintra.lt*. Suarchyvuotas originalas 2022-03-02.
3. ↑  lrt.lt: Gintros naujokė
4. ↑  FC GINTRA 2022 m. sezone
5. ↑  „LMFA Žiemos taurė (2022 m.)". *fkgintra.lt*. Suarchyvuotas originalas 2022-09-27.

Nuorodos
--------

* Instagram
* lietuvosfutbolas.lt
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* SOFASCORE
* Globalsportsarchive
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Saperda carcharias** |
| --- |
| Didysis drebulenis (Saperda carcharias)Didysis drebulenis (*Saperda carcharias*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Lapgraužiniai  *( Chrysomeloidea)* |
| Šeima: | Ūsuočiai  *( Cerambycidae)* |
| Pošeimis: | Niūrūnėnai  *( Lamiinae)* |
| Gentis: | Drebuleniai  *( Saperda)* |
| Rūšis: | Didysis drebulenis  *( Saperda carcharias)* |

 |
| Binomas |
| ***Saperda carcharias***Linnaeus, 1758 |
| Sinonimai |
| * **Didysis drebulinis ūsuotis**

 |

**Didysis drebulenis** (*Saperda carcharias*) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas.

Aprašymas
---------

Kūnas 20 - 30 mm ilgio. Kūnas juodas, masyvus. Apaugęs tankiais, smulkiais rusvais arba gelsvais, rečiau balsvais arba pilkšvais plaukeliais. Antsparniai su stambiais plikais taškais. Ūsai ilgi, vienuolikos narelių, patinų ūsai ilgesni už kūną.

Vabalai skraido birželio – rugsėjo mėnesiais.  

Pažeidžia drebules, gluosnius ir kitus minkštuosius lapuočius. Labai žalingas kenkėjas. Lervos medienoje graužia vertikalius, iki 15 cm ilgio takus, kurie būna pilni rupių ilgų išgraužų. Čia jos praleidžia dvi žiemas, lėliukėmis virsta trečių metų pavasarį. Pažeidimo vietoje kamienai storėja. Jaunos drebulės pažeistos dažnai žūsta.

Paplitimas
----------

Paplitę Europoje, šiaurinėje Korėjoje ir šiaurės Kinijoje. Lietuvoje dažnas.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Lietuvoje gyvenantys ūsuočiai

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didysis drebulenis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Viktoras Žeimys** (1934 m. liepos 17 d. Gargžduose, Klaipėdos r.), choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija
----------

Mokėsi Gargždų vidurinėje mokykloje, o 1951–1958 su pertrauka (tarnavo sovietinėje armijoje) choro dirigavimo mokėsi Klaipėdos muzikos mokykloje (dėst. K. Griauzdė ir A. Buzys). 1958–1963 choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Armino klasė). Studijų metais vadovavo Vilniaus miesto įvairiems vokaliniams ansambliams.

1963–1965 Kelmės rajoninių kultūros namų meno vadovas, chorų ir vokalinių ansamblių organizatorius, koncertų rengėjas. 1965–1967 Lietuvos valstybinio radijo ir televizijos garso režisierius, vyrų vokalinio okteto dalyvis. Keletą metų buvo Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos vyrų choro „Elektronika" chormeisteris ir vyrų vokalinio ansamblio vadovas. 1968–1988 Lietuvos valstybinio akademinio dainų ir šokių liaudies ansamblio „Lietuva" vyr. chormeisteris. Chorą parengė daugeliui koncertinių programų, su juo koncertavo Lietuvoje ir užsienyje.

Nuo 1988 Vilniaus kultūros mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, 1988–1993 moksleivių choro studijos vadovas.

V. Žeimys – respublikinių dainų švenčių konsultantas, chorų ir ansamblių apžiūrų bei konkursų žiuri narys, 1970, 1980 ir 1985 respublikinių dainų švenčių dirigentas. 1977 jam suteiktas nusipelniusio artisto garbės vardas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Aukštųjų Himalajų slėnis:Langtang |
| --- |
|  |
| Šalis | Nepalas (Rasuva, Sindhupalčokas) |
| Tautos | rytiniai tamangai (apie 5000) |
|  |
| Langtangas - Nr. 49 žemėlapyje |

**Langtangas** – regionas Aukštuosiuose Himalajuose, Nepalo teritorijoje, pavadintas dėl šiaurėje esančio Langtango himalio (vienas iš kalnagūbrių, sudarantis Centrinius Himalajus). Nors jame nėra tokių aukštų viršūnių, kaip Khumbu slėnyje (aukščiausias kalnas Langtang Lirung yra 7246 m), regionas yra mėgstamas turistų dėl patogios padėties. Jis yra išsidėstęs į šiaurę nuo Katmandu.

Langtango regionas (apibrėžiamas Nacionalinio parko teritorijos) sudarytas iš trijų didelių slėnių:

* **Langtango slėnis** – ryčiausias
* Helambu slėnis – centrinis
* Trisuli slėnis- vakariausias

Gyventojai
----------

*Pagrindinis straipsnis – Tamangai*.
Langtango slėnio gyventojai yra tamangai, kurie save kildina iš karių, kuriuos Himalajuose VIII a. apgyvendino Tibeto karalius. Vėliau tamangai paplito po didelę dalį Nepalo, įskaitant Vidurines kalvas, tačiau viena jų pirminių tėvynių yra Langtango slėnis.

Tamangų kalba skiriasi nuo tibetiečių kalbos, tačiau kultūriškai tamangai artimi tibetiečiams ir kitoms gretimoms Aukštųjų Himalajų tautoms. Jie išpažįsta Tibeto budizmą.

Nacionalinis parkas ir turizmas
-------------------------------

Gosaikundos ežerai
Slėnyje ir aplinkiniuose kalnuose įkurtas Langtango nacionalinis parkas. Apie 25 procentai parko apaugę mišku, svarbiausios medžių rūšys yra ąžuolai, klevai, pušys, rododendrai. Iš gyvūnų paplitę Himalajinis lokys, Himalajinis taras, mažoji panda. Parko augalija ir gyvūnija žymi pereinamąją ribą tarp Indo-malajinės ir palearktinės įvairovės.

Slėnyje yra ir žymių religinių vietų, kurios pritraukia piligrimus. Aukštai Himalajuose yra Gosainkunda ežerai, laikomi šventaisiais Hinduizme. Budistų piligrimų mėgstama vieta yra Kjandžin vienuolynas.

Nuorodos
--------

* Langtango nacionalinis parkas Archyvuota kopija 2009-12-31 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSvarbiausi Aukštųjų Himalajų slėniai ir tautos (bhotijai) |
| --- |
|  |
| Vakariniai Himalajai | 
 Suru **·**  Drasas (purikai) **·**  Zanskaras (zanskariai) **·**  Spitis (spičiai) **·**  Lahulis (lahauliai) **·**  Bhagiratis (džadhai) **·**  Mana **·**  Niti (marčhai, tolčhai) **·**  Džoharas (džohariai) **·**  Mahakali (rangkai) |  |
|  |
| Centriniai Himalajai | 
 Humla (humlai) **·**  Dolpo (dolpai) **·**  Mustangas (lovai, seke) **·**  Kali Gandaki (thakaliai, čantjaliai) **·**  Nar (nar phu) **·**  Manangas(manangbai) **·**  Buru Gandaki (nubri, ghale) **·**  Šiar Khola (tsumai, baaramu, tamangai) **·**  Trisuli (kjerungai) **·**  Helambu (Helambu šerpai) **·**  Langtangas (tamangai) **·**  Džiri (džireliai) **·**  Khumbu (šerpai) **·**  Arunas (jamphu, naaba) **·**  Tamuras (valungbai, thudamai) |
|  |
| Rytiniai Himalajai | 
Čumbi (gromai) **·**  Laja (lajapai) **·**  Lunana (lunanapai) **·**  Tavangas (Tavango monpai)  |

 |
| Aulamas |
| --- |
| **Ilgis** | 12,1 km |
| **Baseino plotas** | 25,3 km² |
| **Ištakos** | Pučekų miškas |
| **Žiotys** | Nevėžis |
| **Šalys** | Lietuva |

**Aulamas** – upelis Lietuvoje, Panevėžio rajone; Nevėžio dešinysis intakas. Prasideda Pučekų miške, šalia Bajoriškėlių kaimo ir Juostos upelio. Pradžioje teka mišku į šiaurę Juostos hidrografinio draustinio pakraščiu. Nuo Margučių pasuka į vakarus, šiaurės vakarus, teka laukais ir pamiškėmis. Įteka į Nevėžį (Ekrano marių galą) 147,6 km nuo jo žiočių, į pietryčius nuo Dembavos, šalia Pajuosčio aerodromo.

Žymesnių intakų neturi. Visa vaga, išskyrus patį žemupį, ištiesinta. Vidurupyje sudarytas tvenkinys (karjeras). Kaimai prie Aulamo: Margučiai, Kulbagalys, Pučekai, Dvarininkai, Karužiškiai.

Vandenvardis *Aulamas* kildinamas iš ide. *\*aulo-s* „pailga įduba, vamzdis, klonis".

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 53
| **Zigmas Pranas Gružinskas** |
| --- |
| Gimė | 1948 m. lapkričio 11 d.Čiurlionys, Krokialaukio valsčius |
| Mirė | 2014 m. vasario 10 d. (65 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Violeta Podolskaitė |
| Vaikai | Rūta, Linas, Dominykas |
|  |
| Veikla | televizijos operatorius |
|  |
| Alma mater | 1971 m. Vilniaus pedagoginis institutas |

**Zigmas Pranas Gružinskas** (1948 m. lapkričio 11 d. Čiurlionyse, Krokialaukio valsčius – 2014 m. vasario 10 d. Vilniuje) – Lietuvos televizijos operatorius.

Biografija
----------

1955–1961 m. mokėsi Balbieriškio vidurinėje mokykloje, 1961–1966 m. Kapsuko Jono Jablonskio vidurinėje mokykloje. 1966–1971 m. studijavo Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos ir geografijos fakultete.

1971–1972 m. Sasnavos vidurinės mokyklos fizinio lavinimo mokytojas. 1973 m. gegužės-spalio mėn. tarnavo sovietinėje armijoje Vilniuje, karių dainų ir šokių ansamblyje – šokėjas. 1973 m. „Dinamo" sporto draugijos instruktorius. Nuo 1973 m. su pertrauka – Lietuvos televizijos operatorius, 1993–2001 m. vyr. operatorius, meno vadovas. 1983 m. baigė aukštuosius TV operatorių kursus Maskvoje. Nuo 2002 m. spalio mėn. UAB „Viginta" marketingo ir pardavimų direktoriaus pavaduotojas.

Lietuvos televizijoje nufilmavo vaidybinių, dokumentinių, trumpametražių filmų, daugiau kaip 60 televizijos spektaklių. 1994 m. pelnė LRT „Auksinę bitę" už geriausią operatoriaus darbą meniniame filme „Procesas". 2011 m. įteikta Petro Abukevičiaus premija. Nuo 2001 m. Lietuvos kinematografininkų sąjungos narys.

Žmona aktorė Violeta Podolskaitė (g. 1953). Vaikai: Rūta (g. 1977), Linas (g. 1981), Dominykas (g. 1995).

Palaidotas Kairėnų kapinėse.

Filmografija
------------

* 1979 m. Kaimynai, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1982 m. Barbora Radvilaitė, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1986 m. Benjaminas Kordušas, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1988 m. Vilius Karalius, rež. Vidmantas Bačiulis
* 1989 m. Atleisk mums, Viešpatie!, rež. Bronius Morkevičius
* 1992 m. Valdžia, rež. Juozas Sabolius
* 1994 m. Procesas, rež. Algimantas Puipa
* 1994 m. Iš skruzdėlių gyvenimo, rež. Janina Lapinskaitė
* 1996 m. Medininkai: Nebaigta byla, rež. Vanda Vainoraitė
* 1997 m. Monsinjoras, rež. Vanda Vainoraitė
* 1999 m. Lietuvos diplomatijos šefas, su R. Navicku, rež. Juozas Sabolius

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Zigmas Pranas Gružinskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 238 psl.
2. ↑
3. ↑  Mirė LRT operatorius Z. Gružinskas, 2014-02-10
| **Zigmas Rimša** |
| --- |
| Gimė | 1911 m. spalio 31 d.Sankt Peterburgas,  Rusija Rusijos imperija |
| Mirė | 2001 m. kovo 30 d. (89 metai)Torontas,  Kanados vėliava Kanada |
| Palaidotas (-a) | Torontas |
| Pilietybė | Rusijos Imperijos  Lietuvos Respublikos  Kanados |
| Ėjo pareigas | Lietuvos aeroklubo generalinis sekretorius |

**Zigmas Rimša** (1911 – 2001) – Lietuvos aviacijos atsargos karininkas, ryšių ir aviacijos inžinierius, pirmojo lietuviško motosklandytuvo (1938 m.) konstruktorius, Lietuvos aeroklubo generalinis sekretorius (1940 m.).

Biografija
----------

1921 m. su tėvais grįžo į Lietuvą. Baigė Ukmergės gimnaziją, Ciuricho politechnikos institute (Šveicarija) studijavo mechaniką bei aeronautiką, studijas baigė 1935 m.

1935 m. rugsėjo 18 d. buvo pašauktas į Lietuvos kariuomenę. 1936 m. rugsėjo 15 d. baigus Karo mokyklą (XI aspirantų laida) suteiktas aviacijos atsargos jaunesniojo leitenanto laipsnis ir paleistas į aviacijos karininkų atsargą.

1936 m. spalio 15 d. įsidarbino Kauno radijo stoties inžinieriumi. 1937 m. su Krašto apsaugos ministerijos stipendija baigė aviacijos radiotechnikos studijas Šveicarijoje.

Z. Rimša aktyviai dalyvavo Lietuvos aerokolubo veikloje, dėstė LAK aviamodeliuotojų kursuose, LAK lakūnų ruošimo kursuose, rašė žurnale „Mūsų sparnai", išmoko skraidyti lėktuvu. Kelis kartus buvo išrinktas į LAK valdybą, nuo 1940 m. liepos 12 d. ėjo LAK tarybos ir valdybos sekretoriaus pareigas.

1937 m. rugsėjį pradėjo dėstyti Kauno Aukštesniojoje technikos mokykloje. Nuo 1939 m. dėstė Vytauto Didžiojo universiteto Technikos fakultete.

1937 m. sukonstravo pirmąjį Lietuvoje motosklandytuvą „KEVA", kurį pastatė Gabrielius Miliūnas.

1938 m. Susisiekimo ministerijos siuntimu kartu su J. Dženkaičiu ir S. Mockūnu iš Didžiosios Britanijos parskraidino nupirktus Lietuvos oro linijų keleivinius lėktuvus Percival Q.6.

1939 m. Baltijos šalių aviacijos varžybose, lėktuvų perskridime Talinas-Kaunas kartu su V. Ašmensku užėmė 5-ąją vietą.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1948 m. emigravo į Kanadą, 1953–1976 m. dirbo „Pratt & Whitney" Monrealio padalinyje konstruktoriumi, vėliau skyriaus vedėju.

1981 m. persikėlė į Torontą. Mirė ir palaidotas Toronte.

Apdovanojimai
-------------

* Vytauto Didžiojo ordino 3 laipsnio medalis (1936).

Literatūra
----------

* „Lietuvos kariuomenės karininkai 1918–1953" VI tomas.
* Viktoras Ašemenskas, *Lietuvos Aero Klubas 1927–1940 metais.* Vilnius: KAM, 54, 178–179 psl.
* „Aviacijos inž. Z. Rimša." *Plieno sparnai,* Nr. 6, 2001, 89 psl.
* Rimša Zigmas, Plieno sparnai
* Zigmas Rimša, Plieno sparnai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Aurangabadasऔरंगाबाद |
| --- |
| *Mauzoliejus Aurangabade* |
|  |
| 

AurangabadasAurangabadas

19°46′0″ š. pl. 75°17′0″ r. ilg.﻿ / ﻿19.76667°š. pl. 75.28333°r. ilg.﻿ / 19.76667; 75.28333﻿ (Aurangabadas)Koordinatės: 19°46′0″ š. pl. 75°17′0″ r. ilg.﻿ / ﻿19.76667°š. pl. 75.28333°r. ilg.﻿ / 19.76667; 75.28333﻿ (Aurangabadas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Maharaštra |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 1 167 649  |
| **Altitudė** | 513 m |

**Aurangabadas** (angl. *Aurangabad*) – miestas Indijoje, Maharaštros valstijoje. 1,02 mln. gyventojų (2005). Išvystyta medvilnės ir šilko pramonė. Didelis turizmo centras su pasaulio paveldo objektais. Šalia miesto yra Aurangzebo mauzoliejus ir Pan Čakki kapas VII a. statytoje budistų šventykloje.

Istorija
--------

Kadaise miesto vietoje buvo *Kirki* (*Khadki*) kaimas. Miestą XVII a. pradžioje įkūrė Malikas Ambaras ir pavadino **Fatehpura** („Pergalės miestas"). Iki 1818 m. buvo Didžiųjų Mogolų rezidencija, po Aurangzebo mirties miestas pradėtas vadinti **Aurangabadu**. tuo metu jame gyveno virš 200 000 gyventojų.
**Lubano ežero gyvenvietės** (latv. *Lubāna ezera mitrājs*) – neolito ir ankstyvojo bronzos amžiaus gyvenviečių kompleksas Latvijoje, Balvų, Lubanos, Maduonos, Rėzeknės ir Rugajų savivaldybėse, Lubano ežero senuosiuose ir dabartiniuose krantuose bei ežero apylinkėse esančių upelių krantuose. Valstybės saugomi 24 archeologiniai paminklai.

Tyrimai
-------

1963–1982 m. Lubano ežero gyvenvietes tyrė F. Zagorskis ir Ilzė Luozė. Atrasta apie 20 gyvenviečių. Neolito pradžios Uosos, Sūliagalo, Zvidzės gyvenvietėse (4–3 tūkstantmetis pr. m. e.) rasta Narvos kultūrai būdingos keramikos, viduriniojo neolito Sulkos, Piestinios, Kvapanų, Nainiekstės gyvenvietėse (3 tūkstantmečio pr. m. e. antra pusė) – šukinės ir Piestinios tipo keramikos, vėlyvojo neolito ir ankstyvojo bronzos amžiaus Aboros, Einių, Lagažos gyvenvietėse (2 tūkstantmečio pr. m. e. pradžia) – virvelinės ir brūkšniuotu paviršiumi keramikos. Gyvenvietėse taip pat rasta kaulo, rago, titnago, gintaro, medžio dirbinių, pastatų liekanų, mirusiųjų kapų. neolito laikotarpiu Lubano ežero gyvenvietės buvo gintaro apdirbimo centras. 1964 m. I. Luozė Nainiekstės gyvenvietėje rado 218 gintaro papuošalų, apie 3000 neapdorotų gabaliukų ir nuoskalų, daug apskritų sagų su V formos skylutėmis, cilindrinių karolių, įvairių dirbinių (nebaigtų gaminti karolių, pakabučių); rasta titnago grąžtelių ir smiltainio akmenų – šlifavimui. Gintaro dirbinių ir ruošinių rasta ir Aboros, Kvapanų gyvenvietėse. Gintarą iš Baltijos jūros pakrantės ruošinių pavidalu, matyt, atgabendavo žmonės, vertęsi mainais. Lubano ežero gyvenvietės dirbtuvėse (panašios gintaro apdirbimo dirbtuvės rastos Šventosios 23-oje gyvenvietėje) pagaminti papuošalai nukeliaudavo į Suomiją, Karelijos, Pskovo sritis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lubāna ezers*, Nacionālā enciklopēdija. Nuoroda tikrinta 2020-11-01.
2. ↑  *Lubano ežero gyvenvietės*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 650 psl.

Koordinatės: 56°45′41″š. pl. 26°51′14″r. ilg.﻿ / ﻿56.7614744°š. pl. 26.8538475°r. ilg.﻿ / 56.7614744; 26.8538475

Literatūra
----------

* Ilze Loze. Piltuvkausu kultūras keramikas atradumi Lubāna ezera mitrzemē, Arheoloģija un etnografija, Rīga, t. 2003, XXI,
* Ilze Loze. Zemkopības ieviešana Latvijas teritorijā (Lubāna ezera baseins), Arheoloģija un etnografija, Rīga, 1997, t. XlX
* Ilze Loze. Lubāna ezera mitrāja neolīta dzintars un tā apstrādes darbnīcas. – Rīga: Latvijas vēstures institūta apgāds, 2008. ISBN 9984992489
| Lubano šlapynių gamtos draustinis |
| --- |
| Lubano ežero vakarinė pakrantė Lubano ežero vakarinė pakrantė |
| **Vieta:** | Balvų, Gulbenės, Maduonos, Rėzeknės ir Varaklianų savivaldybės Latvijos vėliava Latvija |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Lubana |
| 

Žemėlapis rodantis Lubano šlapynių gamtos draustinis vietą.Lubano šlapynių gamtos draustinis

  |
| **Koordinatės:** | 56°48′56″ š. pl. 26°54′36″ r. ilg.﻿ / ﻿56.81556°š. pl. 26.91000°r. ilg.﻿ / 56.81556; 26.91000Koordinatės: 56°48′56″ š. pl. 26°54′36″ r. ilg.﻿ / ﻿56.81556°š. pl. 26.91000°r. ilg.﻿ / 56.81556; 26.91000 |
| **Plotas:** | 513,44 km² |
| **Įkurtas:** | 2009 m. |
|  **Vikiteka:** | Lubano šlapynių gamtos draustinis |

**Lubano šlapynių gamtos draustinis** (latv. *Lubāna mitrāju dabas liegums*) – saugoma gamtos teritorija Latvijoje, Balvų, Gulbenės, Maduonos, Rėzeknės ir Varaklianų savivaldybėse. Įkurtas 2009 m. sujungus 12 atskirų draustinių bei pridėjus Lubano ežero ir jo pakrančių teritorijas. Plotas 51 344 ha (kitais duomenimis – 51 632 ha). Draustinis apima didžiausią Latvijoje Lubano šlapynių kompleksą, kuris 2003 m. įtrauktas į Ramsaro konvencijos tarptautinės svarbos šlapynių sąrašą.

Draustinio kraštovaizdis
Draustinyje saugomi užliejamų pievų, aukštapelkių, pelkinių miškų, vakarų taigos, pelkėtų lapuočių miškų, miškapievių ir kiti biotopai, suskaičiuotos 224 paukščių rūšys, iš kurių 185 – perinčios. Lubano ežeras ir gretimi žuvininkystės tvenkiniai – viena svarbiausių migruojančių paukščių poilsio ir maitinimosi vietų šalyje ir viena iš penkių geriausių perėjimo vietų 29 saugomoms paukščių rūšims – mažajam ereliui rėksniui, paprastajam jūriniam ereliui, gulbei giesmininkei, griežlei, stulgiui, ereliui žuvininkui ir kitoms. Baltaskruostei žuvėdrai, kūdriniam tilvikui, juodakakliam kragui ir terekijai – tai vienintelė perėjimo vieta šalyje.

Draustinio teritorijoje yra valstybės saugomų archeologinių paminklų – neolito ir ankstyvojo bronzos amžiaus gyvenviečių.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Lubāna mitrājs*, Dabas aizsardzības pārvalde. Nuoroda tikrinta 2020-10-31.
2. ↑  *Akceptēti dabas lieguma „Lubāna mitrājs" individuālie aizsardzības un izmantošanas noteikumi* Archyvuota kopija 2020-11-07 iš Wayback Machine projekto. Vides aizsardzības un reģionālās attīstības ministrija, 2009-02-10. Nuoroda tikrinta 2020-10-31.
3. ↑  *The List of Wetlands of International Importance*, The Ramsar ConvetionSecretariat, p. 29. 2020-10-21. Nuoroda tikrinta 2020-10-31.
4. ↑  *Lubāna ezers*, Nacionālā enciklopēdija. Nuoroda tikrinta 2020-10-31.
| **Zigmas Kuzmickis** |
| --- |
| Gimė | 1898 m. kovo 10 d.Rembovas (*Rębowo*),Plocko gubernija |
| Mirė | 1976 m. liepos 30 d. (78 metai)Kaunas |
| Palaidotas (-a) | Petrašiūnų kapinės |
|  |
| Veikla | Lietuvos literatūros ir kalbos tyrinėtojas, pedagogas, filologijos mokslų kandidatas (1966 m.). |

**Zigmas Kuzmickis** (1898 m. kovo 10 d. Rembove, Plocko gubernijoje – 1976 m. liepos 30 d. Kaune) – Lietuvos literatūros ir kalbos tyrinėtojas, pedagogas, filologijos mokslų kandidatas (1966 m.).

Biografija
----------

1905 m. tėvams grįžus į Lietuvą, vaikystę praleido Kunigiškių kaime (dab. Anykščių rajone), lankė Kunigiškių pradžios mokyklą. 

1912–1915 m. mokėsi Šiaulių gimnazijoje. Prasidėjus karui, kartu su gimnazija evakavosi į Voronežą (Rusija) ir ten 1917 m. ją baigė.

Grįžęs į Lietuvą, 1919 m. lapkritį baigė buhalterijos ir kooperacijos kursus.

1919–1922 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje, buvo karo valdininkas. 1922 m. rugsėjo–gruodžio mėn. buvo „Kario" redaktorius. 1920–1921 m. kartu mokėsi Jono Jablonskio lietuvių kalbos kursuose, ruošdamasis studijoms. 1922 m. pabaigoje paleistas iš kariuomenės.

1926 m. baigė Lietuvos universiteto Humanitarinių mokslų fakultetą. 1926–1928 m. redagavo dienraščio „Lietuva" priedus „Sekmoji diena", „Iliustruotoji Lietuva", 1927 m. išleido literatūrinį almanachą „Gubos". 1933–1937 m. Švietimo ministerijos inspektorius. 1937–1939 m. dėstė Kauno „Aušros" mergaičių gimnazijoje, Klaipėdos, Panevėžio, Vilniaus pedagogikos institutuose. 1939–1941 m. Vilniaus V gimnazijos direktorius. 1941–1953 m. mokytojavo Kauno gimnazijose, 1951–1971 m. Kauno politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1968 m. docentas.

Paskelbė straipsnių apie mokyklą, pedagogiką, kalbos, literatūros ir jų dėstymo klausimais, nagrinėjo dorovines kultūros ir auklėjimo problemas. Jo vadovėliai gerai metodiškai parengti, pateikta klausimų ir kitų didaktinių užduočių. Parašė atsiminimų apie Vaižgantą, B. Sruogą, Vydūną, J. Jablonskį ir kitus. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Įamžinimas
----------

* Z. Kuzmickio gatvė Kaune, Žemuosiuose Šančiuose.
* Atminimo lenta su bareljefu Kaune, V. Putvinskio g. 41.
* Memorialinis muziejus Kaune, Raseinių g. 26.
* Kauno Vinco Kudirkos bibliotekos Z. Kuzmickio padalinys.

Bibliografija
-------------

* Lietuvių kalbos sintaksė, vadovėlis, 1930 m.
* Lietuvių kalbos gramatika, vadovėlis, 1933 m. 4 leid. 1938 m.
* Lietuvių skaitymai, chrestomatija moksleiviams, 1932 m. 2 leid. 1934 m.
* Mokyklos skaitymai, chrestomatija moksleiviams, 1937 m.
* Lietuvių literatūra, vadovėlis, 5 d. 1931–1934 m. – pirmoji išsamesnė, prie gimnazijos programų priderinta lietuvių literatūros istorija.

Literatūra
----------

* Teresė Bukauskienė, Ramutis Karmalavičius. Zigmas Kuzmickis. Kaunas, 1991 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ramutis Karmalavičius. *Zigmas Kuzmickis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 351 psl.
2. ↑

Nuorodos
--------

* Z. Kuzmickio biografija (*anykstenai.lt*)
| **Aurelija Malinauskaitė** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. gegužės 4 d. (62 metai)Radviliškyje |
|  |
| Veikla | Lietuvos istorikė, muziejininkė |
| Organizacijos | Šiaulių Aušros muziejus |
| Pareigos | bendradarbė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Aurelija Malinauskaitė** (g. 1961 m. gegužės 4 d. Radviliškyje) – Lietuvos istorikė, muziejininkė, gidė.

Biografija
----------

Nuo 1981 m. Šiaulių Aušros muziejaus Dailės skyriaus bendradarbė. Dirbdama 1985 m. neakivaizdiniu būdu baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą. Muziejaus Naujosios istorijos sektoriaus bendradarbė. Nuo 1997 m. Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centro įgaliota atstovė Šiaulių apskrityje.

Dalyvauja respublikinėse kraštotyros ekspedicijose. 1944–1953 m. ginkluoto pasipriešinimo tema paskelbė straipsnių leidiniuose „Gruzdžiai", „Kuršėnai. Lygumai. Stačiūnai", „Lietuviškos spaudos keliai Šiaurės Lietuvoje. 1864-1904-2004" ir kt.

Bibliografija
-------------

* Partizanų kovos Šiaulių krašte, 1996 m.
* Laisvės kovos Prisikėlimo apygardoje, 1998 m.
* Politinių kalinių, tremtinių, partizanų laiškai Šiaulių Aušros muziejuje, 2001 m.
* Spaudos draudimo (1864–1904) ir pogrindžio (1940–1990) leidiniai Šiaulių Aušros muziejuje, kompaktinė plokštelė, viena sudarytojų

Šaltiniai
---------

1. ↑   Aurelija Malinauskaitė. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka