recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pranas Jonas Lubinas**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1910 m. sausio 7 d. |
| Gimimo vieta | Los Andželas, JAV |
| Mirties data | 1999 m. liepos 8 d. |
| Ūgis | 1,98 m |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | - |
| **Pozicija** | vidurio puolėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 1927–1931 m.1931–1932 m.1933 m.1934–1937 m.1940–1964 m. | UCLA BruinsPasadena MajorsThe Olympic ClubUniversal StudiosTwentieth Century Fox |  |
| Šalies rinktinė |
| 1936 m.1937–1939 m. | Jungtinės Amerikos Valstijos JAVLietuva Lietuva |  |
|  |

| Medaliai |
| --- |
|
|  Europos čempionatai |
| **Auksas** | Lietuva 1939 | Lietuva |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | Berlynas 1936 | JAV |

**Pranas Lubinas** (**Frank Lubin**; 1910 m. sausio 7 d. Los Andželas – 1999 m. liepos 8 d.) – Amerikos lietuvis krepšininkas, Lietuvos fizinio lavinimosi sąjungos narys, olimpinis ir Europos čempionas, kartais tituluojamas Lietuvos krepšinio krikštatėviu.

Biografija
----------

Gimė Los Andžele, abu tėvai buvo išeiviai iš Lietuvos. Mokykloje domėjosi įvairiom sporto šakom ir tik priešpaskutinėje klasėje pradėjo žaisti krepšinį. Greitai pateko į mokyklos rinktinę, o sekančiais metais – į simbolinę miesto rinktinę. 1927 m. pradėjo studijas UCLA universitete (Kalifornijos universitetas Los Andžele), kuriame žaidė kaip universiteto komandos narys. Po universiteto pradėjo žaisti AAU (Mėgėjiško Sporto Sąjunga) varžybose.

1936 m. Berlyno olimpiadoje, kurioje krepšinis buvo pirmą kartą įtrauktas kaip olimpinė sporto šaka, 198 cm ūgio vidurio puolėjas buvo JAV krepšinio rinktinės, iškovojusios auksą, kapitonas. JAV rinktinė žaidynėse nugalėjo Estiją (52:28), Filipinus (56:23), Meksiką (25:10), o finale nugalėjo Kanados rinktinę rezultatu 19:8. Pranas Lubinas vidutiniškai per rungtynes pelnė po 11 taškų (antras pagal rezultatyvumą komandoje).

Pagal trenerio nurodymą, žaidėjai buvo padalinti į dvi komandas, kurios žaidė pakaitomis, žaidė su Estija (pelnė 13 taškų) ir Meksika (9 taškai), o finale nedalyvavo.

1939 m. Europos čempionate, vykusiame Kaune, Pranas Lubinas atstovavo Lietuvos krepšinio rinktinę kaip žaidžiantysis treneris. Šiame čempionate Lietuva iškovojo pirmą vietą, Prano Lubino metimų dėka paskutinėmis finalo minutėmis palaužusi Latvijos rinktinę.

Vėliau krepšininkas grįžo į JAV, dirbo kino studijoje filmavimo grupės scenos darbininku, taip pat iki 54-rių metų žaidė AAU varžybose, buvo ne kartą išrinktas į „Visų Žvaigždžių" komandą.

Krepšinio šlovės muziejaus (*Helms Hall of Fame*) valdyba pripažino Praną Lubiną geriausiu Pietų Kalifornijos krepšininku mėgėju nuo 1900 m. iki 1950 m.

Su žmona, krepšininke Mary Agnes, susituokė 1935 m. vasario 9 d. ir užaugino du vaikus – sūnų ir dukrą.

Palaidotas Riversaide, Kalifornijoje.

Nuorodos
--------

* Krepšininko ir jo kapo nuotrauka
* Pranas Lubinas – Lietuvos krepšinio Krikštatėvis Archyvuota kopija 2011-07-09 iš Wayback Machine projekto.
| Slovakijos istorinis regionas:Spišas |
| --- |
|  |
| Šalis | Slovakija, Lenkija |
| Tautos | slovakai, vokiečiai, rusinai, vengrai |
| Valstybės | Vengrijos karalystė |
| Miestai | Popradas, Spišska Nova Vesė, Kežmarokas |
|  |
| Spišas dabartiniame žemėlapyje |

**Spišas** (svk. *Spiš*, veng. *Szepesség*, lenk. *Spisz*) – istorinis regionas Slovakijoje ir Lenkijoje, nuo XI a. pabaigos iki 1918 m. priklausęs Vengrijos karalystės administraciniam dariniui *Comitatus Scepusiensis*.

Geografija
----------

Spišo, priklausiusio Vengrijos karalystei, herbas
Šiandien tai vienas tarp 21 iš Slovakijos turistinių regionų. Spišą dalijasi Košicės ir Prešovo kraštai, į jį patenka 6 rajonai (kai kurie nepilnai): Poprado, Staros Liubovnios, Kežmaroko, Spišska Nova Vesės, Gelnicos ir Levočos. Visiškai nedidelė Spišo dalis apima ir kelias Lenkijos gminas – Tatrų Bukovinos, Lapše Nižnės ir Naujojo Targo. Viso regiono plotas sudaro 3,7 tūkst. km², tame tarpe Slovakijai priklauso 3,5 tūkst. km², Lenkijai – vos 195,5 km².

Spiše driekiasi Hernado ir Poprado upių slėniai, Aukštųjų Tatrų kalnai. Regione gyvena apie 320 000 žmonių, apie pusė jų susitelkę miestuose. Didžiausi miestai – Popradas, Spišska Nova Vesė, Kežmarokas.

Istorija
--------

Spišas po 1412 m. sutarties dėl dalies teritorijos perdavimo Lenkijai
Spišas buvo Didžiosios Moravijos dalis, jai žlugus atiteko Lenkijai, po XI a. – Vengrijos karalystei. Daugelis Spišo gyvenviečių sparčiai vystėsi, į jas nuo XII a. pakviečiant apsigyvenanti vokiečių kolonizatorius. Iki II Pasaulinio karo čia dar nemažai gyveno vokiečių. Daugelis mažesnių gyvenviečių buvo apgyvendintos lenkų persikėlėliais, ypač po 1412 m. lapkričio 8 d. susitarimo (*Treaty of Lubowla*) tarp Zigmanto Liuksemburgiečio ir Jogailos. 13 Spišo miestų buvo perduoti Lenkijai. Tarp kitų miestų, 360 metų valdytų Lenkijos, buvo Stara Liubovnia, Podolinecas, Spišska Sobota , Popradas ir Spišska Nova Vesė. Po 1772 m. įvykusio ATR padalijimo atiteko Austrijai.

Po Trianono sutarties regionas nuo 1920 m. oficialiai atiteko susikūrusiai Čekoslovakijai. 1902 m. nedidelė dalis, 195 km², dėl sienų ginčų buvo patvirtinta kaip Galicijos nuosavybė, po I Pasaulinio karo susijungusi su Lenkija. Šis plotas ilgam buvo tapęs teritorinių pretenzijų taikiniu tarp Lenkijos ir Čekoslovakijos. Po 1993 m. Čekoslovakijos skilimo Spišas atiteko Slovakijai.

Špišas ekonomiškai buvo atsilikęs regionas, nes jame daugiausiai buvo užsiimama žemės ūkiu ir miškininkyste, todėl nuo XIX a. pradėta vystyti turizmą kalnuose, žiemos sporto šakas, tiesti kelius. Regione gausu gamtos ir istorijos paminklų, keli iš jų įtraukti į UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą (Spišo pilis, Levoča). Įsteigti Slovakijos Rojaus, Pieninų nacionalinis parkas.

Nuorodos
--------

* Neoficiali Spišo svetainė
| Sapala*Zapala* |
| --- |
|  |
|  |
| 

SapalaSapala

38°54′0″ p. pl. 70°04′0″ v. ilg.﻿ / ﻿38.90000°š. pl. 70.06667°r. ilg.﻿ / 38.90000; 70.06667﻿ (Sapala)Koordinatės: 38°54′0″ p. pl. 70°04′0″ v. ilg.﻿ / ﻿38.90000°š. pl. 70.06667°r. ilg.﻿ / 38.90000; 70.06667﻿ (Sapala) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Neukeno provincija Neukeno provincija |
| **Departamentas** | Sapalos departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1913 m. liepos 12 d. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 31 534  |
|  |
|  **Vikiteka** | Sapala |

**Sapala** (isp. *Zapala*) – miestas Argentinoje, Neukeno provincijos centrinėje dalyje. 32 tūkst. gyventojų.

Miestas įkurtas 1913 m. liepos 12 d. kaip *Ferrocarril del Sud* geležinkelio stotis. Augo kaip svarbus tranzitinis centras. Geležinkelis dalina miestą į dvi dalis – senąjį prekybinį rajoną ir naują modernų gyvenamųjų namų rajoną.

Sapala – svarbus transporto mazgas. Keliai veda į Neukeną, Mendosą, Bariločę, Čilės miestus. Geležinkeliu sujungta su Neukenu. Planuojama pratęsti geležinkelį per Andus į Čilę. Svarbiausia ūkio šaka – cemento pramonė.

Netoli miesto yra Laguna Blanca nacionalinis parkas ir slidinėjimo trąsos. *Profesor Olsacher* minerologijos muziejus.

Nuorodos
--------

* Turizmas Sapaloje
* Sapala ir Laguna Blanca
* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2006-08-10 iš Wayback Machine projekto.
Baikonuro kosmodromas, Gagarino startas
**Kosmodromas** – teritorija, kurioje išsidėstę kosminių aparatų paleidimo kompleksai. Dažniausiai kosmodromai statomi mažai gyvenamuose plotuose, atokiau nuo gyvenviečių, kad nelaimės atveju būtų padaryta kuo mažiau žalos, ir turi daugiau nei vieną paleidimo kompleksą.

Tinkamiausia vieta kosmodromui – ekvatorius. Ekvatoriuje paleista raketa nešėja geriausiai išnaudoja Žemės sukimąsi ir gali sunaudoti 10 % mažiau energijos nei paleista šiaurėje arba pietuose.

Istorija
--------

Pirmoji raketa, kuri pasiekė kosmosą buvo V-2, paleista iš Pėnemiundės, Vokietijos, 1944 m. Antrojo pasaulinio karo metu. Po karo, sukurtos 70 V-2 raketų buvo atgabentos į *White Sands* kosmodromą atlikti testiniams paleidimams. 47 iš šių raketų pasiekė aukščius tarp 100 km ir 213 km.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Baikonuro kosmodromas
* Kuru kosmodromas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dyson, Marianne J. (2007). *Space and astronomy: decade by decade*. Infobase Publishing. p. 95. ISBN 978-0-8160-5536-4.
2. ↑  Ernst Stuhlinger, Enabling technology for space transportation (The Century of Space Science, page 66, Kluwer, ISBN 0-7923-7196-8)

Nuorodos
--------

* Astronautix
Koordinatės: 54°30′48.54″ š. pl. 23°52′48.11″ r. ilg.﻿ / ﻿54.5134833°š. pl. 23.8800306°r. ilg.﻿ / 54.5134833; 23.8800306

|  |
| --- |
| **Balbieriškio pagrindinė mokykla** |
| Balbieriškio pagrindinė mokykla herbasBalbieriškio pagrindinė mokykla herbas |
| Balbieriškio pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Klevų g. 10, Balbieriškis |
| **Direktorius(-ė)** | Stasys Valančius |
| **Mokinių skaičius** | 141 |
| **Įkūrimo data** | 1739 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 24 |

**Prienų rajono Balbieriškio pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Prienų raj. Balbieriškyje, Klevų g. 10, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190189338. Steigėjas Prienų rajono savivaldybės taryba. Filialas: Balbieriškio pagrindinės mokyklos ikimokyklinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

Mokyklos užuomazgos jau galėjo būti 1612 m. Evangelikų reformatų Sinodo archyvo medžiagoje minima, kad nuo šių metų miestelyje veikė evangelikų reformatų bažnyčia ir mokykla. Pirmąkart mokykla minima 1739 m. bažnyčios inventorinėje knygoje.

Tolesnės žinios apie mokyklą randamos tik nuo 1781 m. kad miestelyje veikė parapinė mokykla.

2012 m. prijungta Kunigiškių pagrindinė mokykla kaip skyrius, kuris buvo uždarytas 2015 m.

Direktoriai
-----------

* Stasys Valančius

Galerija
--------

* Ikimokyklinis skyriusIkimokyklinis skyrius
* Vidurinės mokyklos pastatasVidurinės mokyklos pastatas

Nuorodos
--------

1. ↑  Mokyklos istorija. Archyvuota kopija 2022-05-06 iš Wayback Machine projekto. Lm.lt (tikrinta 2022-05-06).

* Mokyklos svetainė
Arabeska mozaikoje. Ali Kapu rūmai, Isfahanas
 Arabeskos raštas abipus kolonos Alhambroje
**Arabeska** – sudėtingo piešinio ornamentas iš susipynusių stilizuotų augalinių arba geometrinių motyvų. Gali būti papildoma animalistiniais ir antropomorfiniais elementais, įrašais. Dengia visą dekoruojamąją plokštumą. Islamo mene arabeskomis dekoruojamos mečečių, mauzoliejų, rūmų sienos, mozaikos, knygos, parašai, kilimai ir kt.

Arabeska susiformavo islamo šalių mene, išvysčius Antikos ir Bizantijos ornamentinį meną. Vienas pirmųjų arabeskos pavyzdžių buvo VIII a. Damasko didžiosios mečetės mozaika. Vėliau arabeska sparčiai paplito po musulmonišką pasaulį, kur įgavo naujų formų. Europoje arabeska išpopuliarėjo ankstyvojo renesanso architektūroje ir taikomojoje dailėje (medžio, metalo dirbiniuose, audiniuose).

Arabeskos buvo ypač populiarios X−XV a. musulmoniškose šalyse. Arabeskos terminas yra europietiškos kilmės ir pradėtas vartoti nuo XV ar XVI a. kai renesanso menininkai naudojo islamiškus raštus knygų apipavidalinimui ir dekoratyviems knygų susegimams. Aloizas Ryglis (vok. *Alois Riegle*, 1858−1905) pirmasis aprašė arabeskų charakteringus bruožus: geometriškumą, tipingus vaizduojamus augalų elementus ir jų nenatūralų išaugimą iš vieno kito. A. Ryglis taip pat pažymėjo, kad arabeskos rašto elementai yra nesibaigiančiai susiję vienas su kitu, kas reiškia, kad arabeskos raštą galima tęsti be galo bet kuria kryptimi. Tuo arabeskos skyrėsi nuo vėlyvosios Antikos augalinių raštų, kuriame augaliniai motyvai atrodė ne tiek susiję, kiek įterpti į geometrinį karkasą. Arabų menininkai iš vėlyvosios Antikos ir Sasanidų meno perėmė kelis vaizduojamų augalų motyvus, kurių vaizdavimas šimtmečiais įsitvirtino arabeskose − tai akantas, vynuogių lapai, vynuogių kekės ir išvestinė augalinė forma palmetė. 

Pirmasis pilnai geometrizuotas arabeskos raštas datuojamas X a. viduriu. Vienas anksčiausių pavyzdžių išliko Kordobos mečetėje, raižyto marmuro plokštėse michrabo įėjimo abejose pusėse. XIV a. kinų meno poveikyje, pradėtos naudoti kitų augalų formos − chrizantemos, lotoso, bijūno. XVI a. Osmanų imperijoje paplito fantastiniai *saz* stiliaus augalų motyvai. Šių dviejų raštų rūšių traktavimas buvo laisvesnis, jie išstūmė arabeskų naudojimą ir, nors jie galėjo būti jungiami į geometrines formas, bet to nebuvo daroma. XVII a. pabaigoje į islamo meną pradėjus veržtis Europos baroko augalinių raštų formoms arabeskų naudojimas galutinai sunyko.

* Arabeska Feso medresėjeArabeska Feso medresėje
* Arabeska AlhambrojeArabeska Alhambroje
* Arabeska osmanų miniatiūrojeArabeska osmanų miniatiūroje
* Arabeskos motyvas Michelštato herbeArabeskos motyvas Michelštato herbe

Literatūra
----------

* Jonathan M. Bloom, Sheila S. Blair. *The Grove Encyclopedia of Islamic Art and Architecture*. Oxford University Press Inc. 2009, p. 65

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Arabeska*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 25°39′ š. pl. 50°47′ r. ilg.﻿ / ﻿25.650°š. pl. 50.783°r. ilg.﻿ / 25.650; 50.783

Viešbutis Havaro saloje
Havaro vėliava
**Havaro salos** (arab. جزر حوار = *Juzur Ḥawār*) – negyvenamų salų grupė Bahreino įlankoje, prie vakarinių Kataro krantų. Priklauso Bahreinui, įeina į Pietų muchafazą. Plotas – 52 km². Salyną sudaro 36 salos bei dar daug smulkių seklumų, nerijų, uolų. Didžiąją dalį salyno užima Havaro sala, kurios plotas 41 km², aukštis – 22 m.

Kitos salos:

* Pietų Suvadas (arab. سُوَاد اَلْجَنُوبِيَّة = *Suwād al Janūbīyah*)
* Šiaurės Suvadas (arab. سُوَاد اَلشَّمَالِيَّة = *Suwād aš Šamālīyah*)
* Rytų Rubudas (arab. رَبَض اَلشَّرْقِيَّة = *Rubuḍ Al Šarqiyah*)
* Vakarų Rubudas (arab. رَبَض اَلْغَرْبِيَّة = *Rubuḍ Al Gharbiyah*)
* Muhazvaras (*Umm Hazwarah*)
* Um Džinis (*Umm Jinni*)
* Adžira (arab. عَجِيرَة = *Ajirah*)
* Bu Sadado grupė (arab. جُزُر بُو سَدَاد = *Juzur Bū Sadād*)
* Al Hadžijato grupė (*Al Hajiyat*)
* Al Vukuro grupė (arab. جُزُراَلْوُكُور = *Juzur Al Wukūr*)
* Bu Tamuro grupė (*Bu Tammur*)
* Džazirat Maštanas (arab. جَزِيرَة مَشْتَان = *Jazīrat Maštān*)
* Al Mutaridas (arab. اَلْمُعْتَرِض = *Al Mu`tariḍ*)
* Fašt Bu Thauras (arab. فَشْت بُو ثَوْر = *Fašt Bū Thawr*)

Havaro salos yra vos 1,9 km nuo Kataro kranto ir 19 km nuo Bahreino krantų. Dėl jų ilgai vyko teritoriniai ginčai tarp šių dviejų šalių, tačiau 2001 m. dvišaliu susitarimu salynas oficialiai pripažintas Bahreinui, tačiau Džinano (arab. جَنَان = *Jinān*) sala priskirta Katarui.

Salose yra išlikę laukinės gamtos – gyvena nykstantys Sokotros kormoranai, baltieji oriksai, džeiranai, aplinkiniuose vandenyse plaukioja diugoniai.

Seniau Havaro salas buvo apgyvendinusi beduinų davasirų gentis. 1820 m. čia būta dviejų kaimų. Dabar salos negyvenamos, Havaro saloje yra viešbutis ir policijos postas, aplink salas žvejoja vietiniai žvejai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Trijntje Keever
**Trijntje Cornelisdochter Keever** (1616 m. balandžio 10 arba 16 d. Edame, Nyderlandai – 1633 m. liepos 2 d. Tar Vyne, Nyderlandai) – aukščiausia visų laikų moteris, kurios ūgis jai mirus buvo 2 m 54 cm. Trijntje tuo metu buvo 17 metų.

Biografija
----------

Trijntje Keever buvo Kornelijaus Keeverio ir Annos Pouwels dukra. Kornelijus dirbo laivo kapitonu, o Anna buvo jo kambarinė. Jie susituokė 1605 m. gegužės 24 d. Gimus dukrai, tėvai beveik iškart atkreipė dėmesį į jos spartų augimą. Kai mergaitei tebuvo devyneri, jos ūgis jau siekė 2 metrus. Trijntje netgi atvyko aplankyti Bohemijos karalius Frederikas V, jo žmona Elizabeth ir princesė Amalia, kurie norėjo įsitikinti, kad jų žemėse tikrai gyvena devynmetė, aukštesnė negu dauguma Europos vyrų. Vėliau jos tėvai vežiojo ją po šalį ir rodė žmonėms už pinigus. Trijntje gavo „didelės mergaitės" pravardę (ol. *De Groote Meid*).

Mergina mirė sulaukusi 17 metų nuo vėžio. Ji buvo palaidota gimtajame Edamo mieste. Jo rotušėje kaba nežinomo dailininko paveikslas, kuriame Trijntje pavaizduota natūralaus dydžio. Taip pat išlikę ir jos batai, kurie pagal šių laikų dydžių skalę būtų 54 dydžio (36 cm ilgio).

Taip pat skaitykite
-------------------

* Aukščiausias žmogus pasaulyje Robert Wadlow
**Pasikartojantis kodas** (angl. *duplicate code*) – ta pati instrukcijų seka programos tekste pasikartoja dukart ar daugiau. Tokią programą sunkiau prižiūrėti (jei pasikartojančiame fragmente aptinkama klaida, ją reikia taisyti iškart keliose vietose).. Pasikartojantis kodas yra rimta ir paplitusi programavimo problema. Manoma, jog daugelyje didesnių sistemų jis sudaro apie 10%–15% viso kodo.

Pavyzdys
--------

Pavyzdžiui, sakiniai:

```
 int s1 = 0;
 for (int i = 0; i < 10; i = i + 1)
 s1 = s1 + i \* i;
 int s2 = 0;
 for (int i = 0; i < 10; i = i + 1)
 s2 = s2 + i;

```

daug aiškiau atrodytų bei būtų greičiau vykdomi sujungti į vieną:

```
 int s1 = 0;
 int s2 = 0;
 for (int i = 0; i < 10; i = i + 1)
 {
 s1 = s1 + i \* i;
 s2 = s2 + i;
 }

```

Trijų pakartojimų taisyklė
--------------------------

Yra žinoma "trijų pakartojimų taisyklė", kurios autoriai siūlo imtis pertvarkymų (atsikratant pakartojimo) jei kodo fragmentas kur nors kartojasi daugiau nei du kartus. Kiti šaltiniai siūlo apskritai vengti bet kokių pasikartojimų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Spinellis, Diomidis. „The Bad Code Spotter's Guide". InformIT.com. Nuoroda tikrinta 2008-06-06.
2. ↑  Kapser, C.; Godfrey, M.W. ""Cloning Considered Harmful" Considered Harmful," 13th Working Conference on Reverse Engineering (WCRE), pp. 19-28, Oct. 2006
3. ↑  Martin Fowler; Kent Beck; John Brant; William Opdyke; Don Roberts (1999). *Refactoring: Improving the Design of Existing Code*. Addison-Wesley Professional. ISBN 978-0201485677.
4. ↑
**Simainis** (nevart. *hamburgeris*, *burgeris* ) – sumuštinis ar suvožtinis, kurio pagrindinė sudedamoji dalis yra termiškai apdorota mėsa. Dažniausiai tai apkeptos maltos jautienos (liaud. faršo) paplotėlis kvietinėje bandėleje.

Gali būti ir kapotas kotletas, plėšyta mėsa ar vientisas mėsos (pvz. vištienos krūtinėlės) gabalėlis, dedamas tarp perpjautos bandelės dalių. Be mėsos, sumuštinyje dažniausiai dedama yra kitų priedų, pvz. daržovės (salota, kopūstas, agurkas (gali būti marinuotas), svogūnas, pomidoras) ir padažai (kečupas, majonezas, BBQ) ir kiti.

Variantai
---------

* Sūrainis (liaud. *čyzas*, nuo angl. *cheeseburger*) – mėsainis su sūriu. Dažnai tai lydytas sūris arba riekelė čederio. Paprastai turi apie 100 kalorijų daugiau nei mėsainis.
* Vištienos sumuštinis (angl. *chickenburger*) – mėsainis, kurioje vietoj jautienos dedama termiškai apdorota vištiena.
* Žuvainis (angl. *fishburger*) – mėsainis, kurioje vietoj mėsos dedama termiškai apdorota žuvis, pvz. grilyje apkepta file.
* Vegetariškas sumuštinis (angl. *Veggie burger*) – mėsainis, kurio gamybai naudojami tik vegetariški ingridientai, pvz. apkepta cukinija vietoj mėsos.
* Tofuburgeris – mėsainis, kuriame vietoj mėsos yra sojų varškė.

Istorija
--------

1900 m. liepos 27 d. amerikiečių gastronomas Lui Lesingas savo gimtajame mieste Niu Hevene pardavė pirmąjį mėsainį.

Pavadinimas kilo iš Vokietijos didmiesčio Hamburgo pavadinimo, iš kurio žmonės emigravo į Ameriką. Vokiškai žodis „hamburgeris" reiškia daiktavardį ar būdvardį, nurodantį Hamburgo kilmę.

1967 m. JAV pristatytas vienas žinomiausių mėsainių – Big Mac.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-12-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Tina, Haupert Build a better burger. Boston Healthy Living Examiner (July 3, 2009).
3. ↑   Online Etymology Dictionary


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mėsainis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 56°14′50″š. pl. 21°56′16″r. ilg.﻿ / ﻿56.2471°š. pl. 21.9378°r. ilg.﻿ / 56.2471; 21.9378

|  Pašilės šv. Kazimiero koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Skuodo |
| **Savivaldybė** | Skuodo rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pašilė (Skuodas) |
| **Adresas** | Ylakių g. 2A |
| **Statybinė medžiaga** | metalas, medis |
| **Pastatyta** | 2002 |

**Pašilės šv. Kazimiero koplyčia** – koplyčia, stovinti Skuodo rajone, Ylakių seniūnijoje, Pašilės kaime, šalia kelio  **2701**  Seda–Pašilė–Ylakiai , priešingoje pusėje nuo gyvenvietės. Priklauso Ylakių Viešpaties Apreiškimo Švč. Mergelei Marijai parapijai. Pavadinta šventojo Kazimiero vardu.

Pastatyta Pašilės senosiose kapinėse. Jos neveikiančios, užima 0,01 ha plotą, apjuosta statinių tvora su metaliniais vartais nuo kelio pusės. Aplink koplyčią išlikę keletas medinių ir geležinių kryžių.

Istorija
--------

Koplyčia iškilo 2002 m. Ją pastatė tautodailininkas Kazimieras Krapauskas, gyvenęs gretimuose Vaičaičiuose, dedikavęs broliams, medžio meistrams Kostui ir Antanui Beržanskams (įrašas lentoje koplyčios priekyje). Koplyčią pašventino Šv. Pijaus X brolijos (katalikų tradicionalistų) kunigas Naujokaitis. „Bažnyčios žinios" (nr. 13, 2004-02) rašė:

> „Spalio 5 d. kun. Naujokaitis pašventino nedidelę koplytėlę Pašilės kaime (Skuodo r.), kurią pastatė apylinkėje garsus tautodailininkas Kazimieras Krapauskas. Iškilmingose mišiose dalyvavo apie 120 žmonių iš Pašilės, Ylakių, Mažeikių, Skuodo, Klaipėdos. Deja, kol kas nėra galimybės koplytėlėje pradėti reguliarų mišių laikymą, nes tai kone tolimiausias nuo Kauno Lietuvos kampelis".
> 
> 

Koplyčia už kapines juosiančios tvorosĮ Ylakius paskyrus parapijos kleboną Vytautą Petrauską (2010-2018), koplyčioje buvo pradėtos aukoti šv. mišios. Pastaraisiais metais ji dar buvo lankoma gegužinių pamaldų giedotojų, vėliau tapo mažai naudojama.

Koplyčios viduje (vaizdas pro langą)

Architektūra
------------

Koplyčios pastatas stačiakampio plano, su pusapskrite apside, su iškylančiu keturkampiu bokšteliu. Jo priekyje įtaisyta šv. Kazimiero skulptūra, medinis kryžius, dedikacinė lenta. Ant galinio kraigo iškyla geležinis kryžius. Viduje pastatytas altorėlis, iškabinti šventųjų paveikslai, yra sėdimos vietos. Pastatas suręstas iš metalinio karkaso, apkalto apdailinėmis lentomis.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pašilės šv. Kazimiero koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Ylakių parapija (dekanato inf.)
2. ↑  Skuodo rajono sakralas Archyvuota kopija 2021-10-21 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Šv. Pijaus X brolija. Bažnyčios žiniosArchyvuota kopija 2021-11-01 iš Wayback Machine projekto.
| **Bronislava Jacevičiūtė** |
| --- |
| Gimė | 1919 m. vasario 1 d.Šalteniai, Kupiškio valsčius |
| Mirė | 2013 m. liepos 3 d. (94 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Rokantiškių kapinėse |
|  |
| Veikla | dailininkė tapytoja |
|  |
| Alma mater | 1943 m. Vilniaus universitetas, 1948 m. Vilniaus dailės institutas |

**Bronislava** (**Bronė**) **Jacevičiūtė-Jėčiūtė** (1919 m. vasario 1 d. Šalteniuose, Kupiškio valsčius – 2013 m. liepos 3 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė tapytoja.

Biografija
----------

1930–1933 m. mokėsi Kupiškio progimnazijoje, 1933–1938 m. Panevėžio mergaičių gimnazijoje. 1938–1942 m. studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą Vytauto Didžiojo universitete ir Vilniaus universitete. 1948 m. baigė Vilniaus dailės institutą. 1950–1976 m. su pertrauka Vilniaus dailės instituto (nuo 1951 m. LSSR dailės institutas) dėstytoja. 1953–1957 m. dirbo Liaudies kūrybos namuose.

Palaidota Vilniaus Rokantiškių kapinėse.

Kūryba
------

Nutapė teminių kompozicijų („Linelius roviau ne viena…", 1959 m.; „Nemuno šalies pasakos jaunam P. Cvirkai", 1963 m.; „Į šventę", 1965 m.), peizažų (ciklas „Medžiai", 1967 m.; „Ratnyčėlė", 1975 m.), portretų (Janina Degutytė, 1973 m.; Jonas Biliūnas, 1975 m.; Vaižgantas, Antanas Vienažindys, abu 1983 m.; Antanas Miškinis, 1988 m.), natiurmortų. Ankstyvuosiuose paveiksluose ryškus siužeto akcentavimas, vėlesni, ypač peizažai – meistriškai atlikti, apibendrinto piešinio, sodraus potėpio, ryškesnių spalvų. Sukūrė plakatų.

Nuo 1949 m. dalyvavo parodose. Individualios parodos surengtos Vilniuje 1959 m. Kaune 1960 m. Šiauliuose 1969 m. Panevėžyje 1979 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.

Įvertinimas
-----------

* 1969 m. LSSR nusipelniusi meno veikėja
* 2008 m. Kupiškio rajono garbės pilietė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Netekome tapytojos Bronislavos Jacevičiūtės Jėčiūtės Archyvuota kopija 2014-02-03 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Nijolė Adomonytė. *Bronė Jacevičiūtė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 89
3. ↑  Rima Rutkauskienė. *Bronislava Jacevičiūtė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 460 psl.
4. ↑  Suteikti dar du garbės vardai, 2008−04−26

Literatūra
----------

* Tapytoja Bronislava Jacevičiūtė-Jėčiūtė / Aušra Jonušytė, vertėjas Mantas Marmakas. – Kupiškis: Kupiškio etnografinis muziejus, 2005. – 79 p.: iliustr. – ISBN 9955-9849-0-2
|  Batakai |
| --- |
| Batakų tobų šeimaBatakų tobų šeima |
| Gyventojų skaičius | ~6 mln. |
| Populiacija šalyse | Indonezija |
| Kalba (-os) | batakų kalbos, indoneziečių |
| Religijos | krikščionybė, islamas, tradicinė religija |
| Giminingos etninės grupės | kiti malajai |

**Batakai** – Pietryčių Azijos tautų grupė, gyvenanti Indonezijoje, Sumatros salos šiaurinėje dalyje. Populiaciją sudaro apie 6 mln. žmonių, dauguma jų gyvena Šiaurės Sumatros provincijoje (4,8 mln.), taip pat yra Riau, Džakartos, Vakarų Javos, Vakarų Sumatros provincijose. Kalba batakų kalbomis, priklausančiomis malajų-polineziečių kalbų grupei, išvystę savo raštą. Dauguma musulmonai ir krikščionys (protestantai), dalis išpažįsta tradicinį tikėjimą, vadinamą *Parmalim*.

Batakai skiriami į 6 grupes: tobai, karai, timorai, pakpakai, angkolai ir mandailingai.

Tradiciškai verčiasi žemdirbyste: augina ryžius, kavamedžius, tabaką, daržoves. Amatai: audimas, kalvystė, medžio drožyba, puodininkystė. Batakai turi savitą architektūrą: pastatai statomi ant polių ir pasižymi itin dideliais kraigais. Socialiniuose santykiuose didelę svarbą turi socialinė, giminystės hierarchija.

* Tradicinė batakų architektūraTradicinė batakų architektūra
* JuvelyrikaJuvelyrika
* Medžio raižybaMedžio raižyba
* Batak kalendorius pagamintas iš kaulo, XX a. Priklauso Indianapolio Vaikų muziejui.Batak kalendorius pagamintas iš kaulo, XX a. Priklauso Indianapolio Vaikų muziejui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Batakai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
**Khris Middleton**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | James Khristian Middleton |
| Gimimo data | 1991 m. rugpjūčio 12 d. (32 metai) |
| Gimimo vieta | Čarlstonas, Pietų Karolina, JAV |
| Ūgis | 201 cm |
| Svoris | 101 kg |
| Pravardė | Kash Money |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Milvokio „Bucks" |
| **Numeris** | 22 |
| **Pozicija** | Lengvasis kraštas/Atakuojantis gynėjas |
| NBA naujokų birža |
| 2012 m. | 39 šaukimu,Detroito „Pistons" |
| Profesionalūs klubai |
| 2012–20132013–dabar | Detroito „Pistons"Milvokio „Bucks" |  |
| Šalies rinktinė |
| 2019- | Jungtinės Amerikos Valstijos Jungtinės Amerikos Valstijos |  |
|  |

**Krisas Midltonas** (angl. *James Khristian Middleton*; g. 1991 m. rugpjūčio 12 d.) – JAV krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Milvokio „Bucks" komandoje. 2012 m. NBA naujokų biržoje krepšininką 39-uoju šaukimu pašaukė Detroito „Pistons" komanda. Prieš patekdamas į NBA, K. Midltonas žaidė Teksaso A&M universiteto krepšinio komandoje.

Karjera universitete
--------------------

2009 m. K. Midltonas prisijungė prie Teksaso A&M universiteto krepšinio komandos.

Debiutiniame sezone K. Midltonas vidutiniškai pelnė po 7,2 taško, bei atkovojo po 3,7 kamuolio per rungtynes.

Antrajame sezone K. Midltonas pelnė po 14,3 taško per rungtynes – daugiausiai komandoje.

Karjera NBA
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį straipsnį ar jo skyrių reikėtų peržiūrėti.**Būtina ištaisyti gramatines klaidas, patikrinti rašybą, skyrybą, stilių ir pan.Ištaisę pastebėtas klaidas, ištrinkite šį pranešimą.  |

### Detroito „Pistons" (2012-2013)

2012 m. NBA naujokų biržoje krepšininką 39-uoju šaukimu pašaukė Detroito „Pistons" komanda.

K. Midltonas didžiąją dalį savo debiutinio sezono praleido NBA G-Lygoje, Fort Veino „Mad Ants" komandoje. Savo pirmajame sezone K. Midltonas sužaidė tik 27 reguliariojo sezono rungtynes..

### Milvokio „Bucks" (2013-dabar)

2013 m. liepos 31 d. K. Midltonas buvo išmainytas į Milvokio „Bucks" komandą už Brandoną Dženingsą. 

Savo pirmajame sezone Milvokio „Bucks" komandoje, K. Midltonas pelnė po 12,1 taško, atkovojo po 4 kamuolius ir atliko 2 rezultatyvius perdavimus. 

2015 m. liepos 9 d. K. Midltonas pasirašė penkerių metų kontrakto pratęsimą, kurio vertė siekė 70 mln. JAV dolerių. 

2019 m. sausį K. Midltonas pirmąkart savo karjeroje buvo išrinktas į NBA Visų žvaižgdžių rungtynes. 

2021 m. krepšininkas tapo NBA čempionu, įveikus Finikso „Suns" komandą.

Šalies rinktinė
---------------

K. Midltonas atstovavo JAV vyrų krepšinio rinktinei 2019 m. pasaulio krepšinio čempionate ir 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kuriose iškovojo auksą.

Pasiekimai
----------

* 2020 m. vasaros olimpinės žaidynės - 11 Auksas
* 2021 m. NBA čempionas
* 2019, 2020, 2022 m. NBA visų žvaigždžių rungtynių žaidėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2020-12-17 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
6. ↑
7. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ben Barron** |
| --- |
| Gimė | 1896 m. balandžio 5 d.Kaunas, Rusijos imperija |
| Mirė | 1993 m. gruodžio 17 d. (97 metai)Čarlstonas, Pietų Karolina, JAV |
|  |
| Veikla | verslininkas, karininkas |

**Ben Barron** (1896 m. balandžio 5 d. Kaune – 1993 m. gruodžio 17 d. Čarlstone, Pietų Karolina, JAV) – Lietuvos žydų kilmės JAV verslininkas ir karininkas.

Biografija
----------

Gimė 1896 m. balandžio 5 d. Kaune. Vienas būdamas 14 metų 1910 m. emigravo į JAV, kur apsigyveno ir pradėjo dirbti pas savo dėdę Zelig Behrmann Pietų Karolinoje. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui įstojo į JAV kariuomenę, kovojo Prancūzijoje. 1919 m. baigė tarnybą ir grįžo dirbti pas dėdę. 1923 m. nusipirko apleistą verslą ir pavadino *Barron’s Department Store*. Ilgainiui jo verslas išaugo į didžiausią Monks Kornerio miesto verslą, vėliau visos Berkelio apskrities verslą. Savo verslą pardavė 1960 m. Buvo vienas iš Berkelio banko įkūrėjų ir prezidentas iki 1952 m. Buvo tarptautinės Lions organizacijos narys. Jo garbei pavadinta viena iš Monks Kornerio gatvių. 1931 m. vedė Josephine Sidenberg su kuria susilaukė dviejų vaikų Edmund ir Zelda. Mirė 1993 m. gruodžio 17 d. Čarlstone.

Literatūra
----------

* The Berkeley Independent, December 22, 1993, by H. Allen Morris (Independent Editor)
* The Story of the South Carolina Lowcountry, 1956, by Herbert Ravenel
| **Hubertas Grušnys** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. birželio 19 d.Vilnius |
| Mirė | 2006 m. spalio 21 d. (45 metai)Pociūnai, Prienų raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Rūta Grušnienė |
| Vaikai | Ramunė Grušnytė-MikalauskienėGiedrė Grušnytė |
|  |
| Veikla | Radijo stočių steigėjas, verslininkas |
| Organizacijos | M-1, M-1 plius, Lietus, Laluna |
| Pareigos | Savininkas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Hubertas Grušnys** (1961 m. birželio 19 d. Vilniuje – 2006 m. spalio 21 d. Pociūnuose, Prienų raj.) – lietuvių radijo darbuotojas, žiniasklaidos verslininkas.

Biografija
----------

1979 m. baigė Vilniaus 22–ąją vidurinę mokyklą, atliko karinę prievolę TSRS kariuomenėje, 1984–1986 m. studijavo VU Teisės fakultete.

1982 m. tapo VU Teisės fakulteto laborantu. 1987 m. laisvalaikio renginiams organizuoti įsteigė Vilniuje jaunimo klubą „Lazdynai". 1989 m. įkūrė jaunimo radijo stotį „M-1" (pirmoji privati radijo stotis Rytų Europoje), buvo jos generaliniu direktoriumi. Vėliau įkūrė radijo stotis „M-1 plius" ir „Lietus", buvo jų savininku.

Lietuvos radijo ir televizijos asociacijos viceprezidentas, Žurnalistų ir leidėjų etikos komisijos narys.

2006 m. spalio 21 d. pilotuodamas savo dvimotorį lėktuvą *Diamond DA42 Twin Star* žuvo Pociūnų aerodrome. Lėktuvo sparną nurėžė metalinis trosas, kuriuo į orą yra paleidžiami sklandytuvai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Virginija Majorovienė „Hubertas Grušnys | Sėkmės džentelmenas", „Laima", 2001 kovas, nr. 3(90), 20-24 p.
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 158 psl.
5. ↑  Lėktuvo avarijoje žuvo H. Grušnys
6. ↑  delfi.lt : Dėl H. Grušnio žūties kaltinamas aerodromo darbuotojas
| **Algirdas Genevičius** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. birželio 21 d.Dovainonys, Lietuvos TSR |
|  |
| Veikla | Politikas, ekonomistas |

**Algirdas Genevičius** (g. 1952 m. birželio 21 d. Dovainonyse, Lietuvos TSR) – Lietuvos politikas, ekonomistas, nuo 2014 m. iki 2016 m. LR aplinkos ministerijos viceministras. Buvęs partijos Tvarka ir teisingumas narys, vėliau Lietuvos socialdemokratų darbo partijos (LSDDP) narys. Nuo 2022 m. Demokratų partijos "Vardan Lietuvos" narys.

Biografija
----------

Gimė 1952 m. birželio 21 d. Dovainonyse. Iki 1967 m. mokėsi Dovainonių aštuonmetėje mokykloje, 1967–1970 m. – Kauno technikos mokykloje. 1991 m. baigė Vilniaus universiteto Pramonės ekonomikos ir valdymo fakultetą, įgijo ekonomisto kvalifikacinį laipsnį. Nuo 1992 m. statybinės firmos UAB "Laigirda" savininkas ir vykdomasis direktorius. Nuo 2014 m. iki 2016 m. LR aplinkos ministerijos viceministras. Sulaukęs pensinio amžiaus tapo aktyviu Demokratų partijos "Vardan Lietuvos" nariu.

Nuorodos
--------

* Biografija
* Naujasis aplinkos viceministras Algirdas Genevičius kuruos atliekų sektorių Archyvuota kopija 2015-11-03 iš Wayback Machine projekto.
| **Josef Lada** |
| --- |
|  |
| Josef Lada (1940 m.) |
| Gimė | 1887 m. gruodžio 17 d.Hrusicė, Čekijos karalystė |
| Mirė | 1957 m. gruodžio 14 d. (69 metai)Praha |
|  |
| Veikla | tapytojas, iliustratorius ir rašytojas |
|  |
|  **Vikiteka** | Josef Lada |
| Parašas |
|  |

**Josefas Lada** (*Josef Lada*; 1887 m. gruodžio 17 d. Hrusicėje, Čekijos karalystėje – 1957 m. gruodžio 14 d. Prahoje) – čekų tapytojas, iliustratorius ir rašytojas. Labiausiai žinomas kaip Jaroslavo Hašeko romano „Šauniojo kareivio Šveiko nuotykiai" iliustratorius. 1963 m. pelnė *Deutscher Jugendliteraturpreis* premiją.

Jo vardu pavadintas asteroidas *17625 Joseflada*.

Biografija
----------

Gimė batsiuvio šeimoje. 14-kos metų išvyko į Prahą ir tapo knygryšio mokiniu.

Būdamas savamokslis, sukūrė savo stilių kaip laikraščių karikatūristas, o vėliau – kaip iliustratorius. Kūrė peizažus, freskas, kostiumus spektakliams ir kino filmams. Bėgant metams sukūrė paveikslų ir piešinių, vaizduojančių tradicines čekų profesijas.

Parašė ir iliustravo Mikešo, mažo juodo katino, kuris mokėjo kalbėti, nuotykius.

Lada sukūrė beveik 600 Šveiko personažų karikatūrų, kuriose Austrijos-Vengrijos karininkai ir valstybės tarnautojai vaizduojami nekompetentingi, piktnaudžiaujantys ir dažnai girtuokliaujantys. Visuose vėlesniuose Šveiko leidimuose buvo naudojamos Lados iliustracijos, išskyrus 2008–2009 m. čekų leidinį, kurį iliustravo Petr Urban.

Lietuvišką 2010 m. leidimą yra iliustravęs dail. Vitalijus Suchockis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  [Schmadel, Lutz (2003). Dictionary of Minor Planet Names, volume 1. Springer. p. 847. ISBN 9783540002383. Nuoroda tikrinta 12 August 2012.]
2. ↑  [Hašek, Jaroslav; Lada, Josef, 1887–1957; Parrott, Cecil Sir, 1909–1984 (1973), The good soldier Svejk and his fortunes in the World War, Heinemann: in association with Penguin, ISBN 978-0-434-31375-4]
3. ↑  [Hašekas, Jaroslavas „Šauniojo kareivio Šveiko nuotykiai pasauliniame kare"; – Vilnius: Tyto Alba, 2010. – 718(5) p. 2 -as leid. Vertė: Almis Grybauskas. ISBN 978-9986-16-793-8]

Nuorodos
--------

* Oficialus tinklspis
**Anthony Borg Barthet** (g. 1947 m. kovo 25 d. Valletta, Malta) – Maltos teisininkas, Europos Teisingumo Teismo (EBTT) teisėjas, buvęs EBTT generalinis advokatas, Maltos notaras.

Biografija
----------

Tėvas Victor Borg, motina – Mary Barthet.

1972 m. įgijo viešojo notaro diplomą. Maltos karališkojo universiteto teisės mokslų daktaras (1973 m.). Nuo 1975 m. Maltos valstybės tarnybos notaras; Respublikos patarėjas nuo 1978 m. vyresnysis Respublikos patarėjas nuo 1979 m. generalinio advokato padėjėjas (iki 1988 m.), nuo 1989 m. iki 2004 m. generalinis advokatas (paskyrė Maltos prezidentas); Maltos universiteto civilinės teisės dėstytojas (1985–1989 m.); Maltos universiteto Tarybos narys (1998–2004 m.); teisingumo vykdymo komisijos narys (1994–2004 m.); Maltos arbitražo centro valdytojų komiteto narys (1998–2004 m.); Teisingumo Teismo teisėjas nuo 2004 m. gegužės 11 d..

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2010-12-03 iš Wayback Machine projekto. Pranešimas spaudai (apie paskyrimą EBTT)
2. ↑  EBTT informacija **(**liet.**)**
3. ↑   Archyvuota kopija 2008-11-22 iš Wayback Machine projekto. Interviu
| ***Dorelikas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Arriva Dorellik |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Steno |
| Scenaristas (-ai) | Castellano & Pipolo |
| Metai | 1967 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Dorelikas** (it.  *Arriva Dorellik*) – 1967 m. Italijoje sukurta komedija.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Dorelikas – pagarsėjęs nusikaltėlis, kurio ieško tiek Prancūzijos, tiek Anglijos policija. Nors jis įvykdė daugybę nusikaltimų, banko sąskaita tuščia ir jo gražuolė sekretorė Eva, niekaip nesulaukianti pasiūlymo tekėti, nusprendžia jį palikti. 

Norėdamas gauti pelningą užsakymą, Dorelikas patalpina skelbimą laikraštyje ir netrukus sulaukia pasiūlymo: į jį kreipiasi paslaptingas ponas Diuponas su keistu užsakymu – nužudyti visus likus šalyje gyvenančius 800 Diuponų, kad užvaldyti palikimą. Už kiekvieną auką Dorelikui pažadama 1000 dolerių, o užduočiai atlikti jis turi vieną mėnesį...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Johnny Dorelli – Dorelikas
* Margaret Lee – sekretorė Eva
* Alfred Adam – inspektorius Savalas
* Terry-Thomas – inspektorius Grynas
* Riccardo Garrone – Vladimiras Diuponas
* Didi Perego – Giselė Diupon
* Piero Gerlini – Rafaelis Diuponas
* Rossella Como – Barbara
**Bonifratrų vienuolynas** (blrs. *Kляштар баніфратаў* ) – Romos katalikų bonifratrų vienuolynas Baltarusijos Naugarduko mieste.

Istorija
--------

Ligoniais besirūpinantis Bonifratrų vienuolių ordinas LDK teritorijoje pradėjo kurtis XVII a.: 1635 m. prie Šv. Kryžiaus bažnyčios įsteigtas vienuolynas Vilniuje, o 1649 m. jie pradėjo savo veiklą Naugarduke. LDK pakancleris Kazimieras Leonas Sapiega bonifratrų vienuoliams išlaikyti skyrė lėšas už aštuonerių namų nuomą miestelyje ir pajamas iš aštuonių margų palivarko. Mediniame vienuolyne buvo įrengta dešimties lovų špitolė ir koplyčia Šv. Mišioms aukoti, pastatai suręsti miestelio centre, Kalvių (dab. Gegužės 1–osios) gatvėje. Kai kurių baltarusių istorikų nuomone, čia vėliau iškilo ir mūrinė dvibokštė bažnyčia. Pastatai galutinai sunyko XX a. pr. dabar šioje vietoje stovi gyvenamieji namai.

Šaltiniai
---------

* *Кляштор бонифратов* / Новогрудок // radzima.org
* Żmigrodzki J. *Nowogródek i okolice*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

**Margareta Higgins Sanger** (1879 m. rugsėjo 14 d. – 1966 m. rugsėjo 6 d.) – JAV gimdymo kontrolės kūrimo ir įteisinimo aktyvistė, lytinio švietimo pedagogė, rašytoja ir slaugytoja.

Veikla
------

**M. Sanger** populiarino terminą „gimstamumo kontrolė" (angl. *birth control*), atidarė pirmąją Jungtinėse Amerikos Valstijose gimdymo kontrolės kliniką ir įsteigė organizacijas, kurios išsivystė į Amerikos planuojamos tėvystės federaciją. 

Margaretos pastangos prisidėjo prie kelių teismo bylų, padėjusių legalizuoti kontracepciją Jungtinėse Amerikos Valstijose. Dėl jos ryšių su „Planned Parenthood" federacija Margaret Sanger buvo dažnai kritikuojama žmonių, nusistačiusių prieš abortus, nors ji pati turėjo griežtą nusistatymą dėl kontracepcijos ir abortų – jiems nepritarė.

1916 m. Brukline ji atidarė pirmąją nėštumo kontrolės kliniką.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Editors, The (1 June 2012). „Political Attacks on Planned Parenthood Are a Threat to Women’s Health". Scientific American. Nuoroda tikrinta 7 June 2018.
2. ↑  Benjamin, Hazel C. (January 1, 1938). „Lobbying for Birth Control". The Public Opinion Quarterly. 2 (1): 48–60.
3. ↑  Vicki Cox (January 1, 2009). Margaret Sanger. Infobase Publishing. pp. 7
Kadžarų eros poetų Ferdowsi, Unsuri ir Asjadi miniatiūra
**Abul Qasim Hasan Unsuri Balkhi** (pers. ابوالقاسم حسن عنصری بلخی) – X-XI amžių (mirė 1039 arba 1040 m.) persų poetas. 

Manoma, kad Unṣurī gimė Balkh mieste (dab. Afganistanas). Lieteratūriniai gebėjimai jam padėjo tapti Mahmudo gaznaviečio karališkojo dvaro poetu. Sultonas Maḥmudas Unsurio gebėjimus įvertino jam suteikdamas "poetų karaliaus" titulą (pers. *Malik-us Shu'ara*).

Teigiama, kad jo *Divaną* (poemų sąrašą) sudarė apie 30 tūkst. kūrinių (*distich*), iš kurių iki šiandien išliko tik apie 2,5 tūkst. 

Vienas žinomiausių Unsuri kūrinių - romantinis epas *Vāmiq u 'Adhrā*, parašytas kaip dialogas tarp erelio ir varnos, kuriame poetų karalius Unsuri lygina savo statusą su neseniai prie dvaro prisijungusio jauno poeto statusu.

Šaltiniai
---------

* (EN) E.G. Browne. *Literary History of Persia*. (Four volumes, 2,256 pages, and twenty-five years in the writing). 1998. ISBN 0-7007-0406-XISBN 0-7007-0406-X
* (EN) Bashiri, Iraj. „A Brief Note on the Life of Abul Qasim 'Unsuri". Bashiri Working Papers on Iran and Central Asia.
* (EN) Rypka, Jan, *History of Iranian Literature*. Reidel Publishing Company. 1968 OCLC 460598. ISBN 90-277-0143-1
* (EN) Cf. Thomas Hägg, 'The Oriental Reception of Greek Novels: A Survey with Some Preliminary Considerations', *Symbolae Osloenses*, 61 (1986), 99–131 (p. 106), DOI: 10.1080/00397678608590800 .

1. ↑  Cf. Thomas Hägg, 'The Oriental Reception of Greek Novels: A Survey with Some Preliminary Considerations', *Symbolae Osloenses*, 61 (1986), 99–131 (p. 106), DOI: 10.1080/00397678608590800 .
| **Nerijus Šidlauskas** |
| --- |
| Gimė | 1978 m. liepos 27 d. (45 metai)Kalvarija, Kapsuko rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Ilona |
| Vaikai | Vakaris |
|  |
| Veikla | pedagogas, Lietuvos ir Kalvarijos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos liaudies partijaLiberalų sąjūdisPolitinis komitetas „Siekime kartu" |
|  |
| Alma mater | 2001 m. Lietuvos kūno kultūros akademija |

**Nerijus Šidlauskas** (g. 1978 m. liepos 27 d. Kalvarijoje, Kapsuko rajone) – pedagogas, Lietuvos ir Kalvarijos savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Kalvarijos vidurinėje mokykloje. Išlaikęs brandos egzaminus, 1996 m. įstojo į Lietuvos kūno kultūros akademiją. Baigęs studijas, įgijo kūno kultūros mokytojo, futbolo trenerio specialybes. Grįžęs į gimtąjį miestą, 2001 m. pradėjo dirbti Kalvarijos sporto centro vaikų futbolo treneriu. 2001–2005 m. – Liubavo pagrindinės mokyklos kūno kultūros mokytojas. 2005–2011 m. – Kalvarijos sporto centro direktorius.

2011–2013, 2015–2019, 2019–2023 m. Kalvarijos savivaldybės tarybos narys. Nuo 2023 m. – savivaldybės meras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2015 m. kovo 1 d. savivaldybių tarybų rinkimai. vrk.lt. Nuoroda tikrinta 2023-05-04.
2. ↑  Nerijus Šidlauskas – Kandidatai. vrk.lt. Nuoroda tikrinta 2023-05-04.
3. ↑  Nerijus ŠIDLAUSKAS (II) – Kandidatai, kandidatų sąrašai. vrk.lt. Nuoroda tikrinta 2023-05-04.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vincas Plikaitis** | **Kalvarijos meras**2023– | Po to:' |
| Storių kalnas |
| --- |
| **Aukštis** | 194 m |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |
| **Kalnynas** | Baltijos aukštumos |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Storių kalnas

  |
| **Koordinatės:** | 55°29′19.5″ š. pl. 25°8′59.4″ r. ilg.﻿ / ﻿55.488750°š. pl. 25.149833°r. ilg.﻿ / 55.488750; 25.149833Koordinatės: 55°29′19.5″ š. pl. 25°8′59.4″ r. ilg.﻿ / ﻿55.488750°š. pl. 25.149833°r. ilg.﻿ / 55.488750; 25.149833 |

**Storių kalnas** – moreninė kalva Lietuvoje, Anykščių rajone, 4 km į pietryčius nuo Anykščių, Storių kaimo apylinkėse. Patenka į Anykščių regioninį parką. Ši kalva yra Sėlių aukštumos, Rubikių moreninio masyvo, Storių kalvyno aukščiausia vieta. Aukštis virš jūros lygio – 194 m. Kalva keiminė, sudaryta iš sluoksniais suklostyto akmeningo molio, smėlio, žvirgždo. Paviršių dengia moreninis priemolis, akmenys.

Aukščiausioji kalva storiečių vadinama Didžiuoju kalnu, mažesnės – Eglėkalniu, Liepkalniu, Ožiakalniu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Storių kalnas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 111
| **Cytisus** |
| --- |
| *Cytisus nigricans* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Pošeimis: | *Faboideae*  *( Faboideae)* |
| Gentis: | Raipstas  *( Cytisus)* |

 |

**Raipstas** (*Cytisus*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos krūmų ir medžių gentis.

Tai neaukštas, 1–3 m aukščio (retai 4), gausiai šakotas krūmas. Jaunos šakos briaunotos, kartais sparnuotos žalios. Lapai trilapiai. Žiedai geltoni, oranžiniai, rečiau kelių spalvų. Dalis rūšių dekoratyvios, bet gali tapti invazinėmis.

Raipstas paplitęs Europoje, Šiaurės Afrikoje, Vakarų Azijoje. Iš viso gentyje yra 30-70 rūšių (naudojamos skirtingos klasifikacijos). Lietuvoje auga šluotinis raipstas (*Cytisus scoparius*) – invazinė rūšis. Kitos svarbesnės rūšys – gausiažiedis raipstas (*Cytisus multiflorus*), gauruotasis raipstas (*Cytisus villosus*), ruožuotasis raipstas (*Cytisus striatus*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Zigmantas Gudžinskas. *Raipstas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
2. ↑



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raipstas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Istorinės Rumunijos regionai:Muntenia |
| --- |
|  |
| Šalis | Rumunija |
| Tautos | Rumunai |
| Valstybės | Valakija |
| Miestai | Bukareštas |
|  |
|  |

**Muntenija** (rumun. *Muntenia*), **Didžioji Valakija** – istorinė Rumunijos provincija, apimanti pietrytinę dabartinės Rumunijos dalį.

Geografija
----------

Muntenija apima rytinę Valakijos lygumos dalį. Regionas pietuose ir rytuose ribojamas Dunojaus, kuris skiria nuo Dobrudžos (rytuose) ir Bulgarijos (pietuose). Šiaurėje Karpatų kalnai skiria nuo Transilvanijos. Šiaurės rytuose Muntenija pereina į Moldavijos regioną. Dalį sienos tarp Muntenijos ir Moldavijos sudaro upės Milcovas ir Siretas. Vakaruose ribojamas Olto upės, kuri yra riba tarp Muntenijos ir Oltenijos.

Tradiciškai Muntenija kartu su Oletnija sudaro istorinę Valakiją (rumun. *Țara Românească*), kurios teritorija sutampa su istorine Valakijos kunigaikštyste. Kadangi Muntenija yra laikoma pagrindine Valakijos dalimi, Rumunų kalboje žodžiai *Muntenia*, ir *Țara Românească* (bei retai vartojamas *Valahia*) neretai yra sinonimai.

Administracija
--------------

*Constantin Lecca*: „Moldavai ir muntenai tapo broliais"
Munteniją sudaro:

* 10 apskričių (žudecų), įeinančių visa savo teritorija:
	+ Breilos apskritis
	+ Buzeu apskritis
	+ Kelerašio apskritis
	+ Ardžešo apskritis
	+ Dimbovicos apskritis
	+ Džurdžu apskritis
	+ Jalomicos apskritis
	+ Ilfovo apskritis
	+ Prahovos apskritis
	+ Teleormano apskritis
* 3 apskritys, įeinančios dalimi teritorijos:
* Vrančos apskritis (pietinė dalis)
* Vilčos apskritis (rytinė dalis)
* Olto apskritis (rytinė dalis)

Muntenijoje yra ir Rumunijos sostinė Bukareštas.
Kiti svarbūs Muntenijos miestai:

* Breila
* Buzeu
* Piteštis
* Ploještis
* Tirgovištė

Nuorodos
--------

1. ↑  „The Muntenia Region" Archyvuota kopija 2011-09-30 iš Wayback Machine projekto.. Rest Romania SRL. Retrieved 12 January 2010.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RRumunijos-Moldavijos istoriniai regionai |
| --- |
|  |
| Valakija | 
Muntenija · Oltenija · Dobrudža  |  |
|  |
| Moldavija | 
Vakarų Moldavija · Besarabija · Bukovina |
|  |
| Transilvanija | 
Transilvanija · Maramurešas · Banatas · Krišana |

 |