recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| **Centro seniūnija** |
| Seniūnijos administracija |
| Savivaldybė | Kauno miesto savivaldybė |
| Centras | Kaunas |
| Adresas | Šv. Gertrūdos g. 7 |
| Seniūnas | Marius Švaikauskas (2022) |
|  |
| Gyventojai (2021) | 14 356 |
| Plotas | 4,58 km² |
| Tankumas (2021) | 3 134 žm./km² |
| Gyvenvietės | 0 |
|  |
|  |
|  |

**Centro seniūnija** – administracinis-teritorinis vienetas Kauno miesto savivaldybės centre, apimantis didžiąją dalį istorinio Kauno (Senamiestį ir Naujamiestį).

Seniūnijos vakarinėje dalyje – Senamiestyje yra Kauno arkivyskupo būstinė, taip pat seniausi Kauno pastatai – Kauno pilis, Perkūno namai, Kauno rotušė, centrinė senamiesčio Vilniaus gatvė, daug bažnyčių – Jėzuitų bažnyčia, Kauno arkikatedra bazilika, Vytauto bažnyčia, Šv. Gertrūdos, Šv. Mikalojaus, Šv. Kryžiaus, Seminarijos bažnyčios, Kauno gaisrinė.

Naujamiestyje įrengta pėsčiųjų gatvė Laisvės alėja, įsikūrę didžiausios Kauno aukštosios mokyklos – (LSMU, VDU, KTU), Kauno miesto savivaldybė, daug biurų, parduotuvių, paminklų, muziejų, Kauno apygardos ir apylinkės teismų rūmai, centrinis paštas, Kauno miesto poliklinikos Centro padalinys, Kauno soboras ir įrengti parkai – Ramybės parkas, Nemuno salos parkas, Santakos parkas. 2011 m. Naujamiestyje atidaryta didžiausia Baltijos šalyse Žalgirio arena.

Istorija
--------

|  |
| --- |
| **Seniūnijos istorija** |
| ***Metai*** | ***Plotas, km²*** | ***Gyventojų sk.*** | ***Gyvenvietės*** |
| 2001-04  *(Išsamiau)* |  | 19 349 |  |
| 2011 m.  *(Išsamiau)* |  | 14 723 |  |
| 2021 m.  *(Išsamiau)* | 4,58 | 14 356 |  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Centro seniūnija. Archyvuota kopija 2022-05-26 iš Wayback Machine projekto. Kaunas.lt (tikrinta 2022-05-26).
2. ↑  Centro seniūnija Archyvuota kopija 2022-05-26 iš Wayback Machine projekto.

* Centro seniūnijos gatvės. Kaunas21.lt

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RKauno miesto savivaldybės seniūnijos |
| --- |
|  |
| 
Aleksoto seniūnija – Centro seniūnija – Dainavos seniūnija – Eigulių seniūnija – Gričiupio seniūnija – Panemunės seniūnija – Petrašiūnų seniūnija – Šančių seniūnija – Šilainių seniūnija – Vilijampolės seniūnija – Žaliakalnio seniūnija |

 |
**Lietuvos vandens tiekėjų asociacija** – Lietuvos asociacija, vienijanti įmones, organizacijas ir fizinius asmenis, kurių veikla susijusi su vandentvarkos (vandentiekis ir kanalizacija) ūkiu. Būstinė Vilniuje, Laisvės pr. 117A.

Istorija
--------

Lietuvos vandens tiekėjų asociacija įkurta Vilniuje 1992 m. turi daugiau kaip 100 narių, iš jų – 50 vandentvarkos bendrovių (2007 m.). Asociacijai priklausančios įmonės tiekia – 90 % šalyje tiekiamo geriamojo vandens. Nuo 1995 m. Tarptautinės vandens tiekėjų asociacijos, nuo 2005 m. – Europos vandens tiekėjų asociacijos narė.

Veikla
------

Lietuvos vandens tiekėjų asociacija koordinuoja narių veiklą, atstovauja jų interesams valstybinės valdžios ir valdymo institucijose, plėtoja ryšius su giminingomis organizacijomis, teikia rekomendacijas dėl naujausių mokslo ir technikos laimėjimų taikymo vandentvarkos ūkyje, dalyvauja rengiant teisinius ir norminius dokumentus, rengia seminarus ir kursus, leidžia leidinius. 2000 m. Vilniuje įkūrė Vandentvarkos institutą, kuris rengia kursus, seminarus, tikslines programas, metodinę medžiagą, kaupia informaciją, leidžia ketvirtinį leidinį „Vandentvarka".

Prezidentai
-----------

* Albinas Griškevičius – 1992-1998 m.
* Artūras Abromavičius – 1998-2006 m.
* Stanislovas Benikasas- 2006-2009 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos vandens tiekėjų asociacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 347 psl.

Nuorodos
--------

* Lietuvos vandens tiekėjų asociacija
| **Betula lenta** |
| --- |
| Kvapusis beržas (*Betula lenta*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Hamameliažiedžiai  *( Hamamelididae)* |
| Šeima: | Beržiniai  *( Betulaceae)* |
| Gentis: | Beržas  *( Betula)* |
| Rūšis: | Kvapusis beržas  *( Betula lenta)* |

 |
| Kvapiojo beržo paplitimas |

**Kvapusis beržas** (*Betula lenta*) – viena iš beržų (*Betula*) genties medžių rūšių. Natūraliai paplitęs Šiaurės Amerikos rytuose, tačiau introdukuotas ir Europoje (taip pat ir Lietuvoje). 

Tai 20-25 m aukščio medis. Kamieno skersmuo 60 cm. Laja piramidinės formos. Žievė tamsiai ruda, dažnai vyšninė (tuo skiriasi nuo daugumos beržų). Jaunų šakelių žievė skleidžia kamparo aromatą. Lapai apvalaini, iki 12 cm ilgio, dantytais kraštais. Žiedai susitelkę žirginiuose. Mėgsta gilią, drėgną, bet gerai drenuojamą dirvą. Ilgaamžis. Mediena tamsiai rudos spalvos, tvirta.

Kvapusis beržas dekoratyvus, todėl dažnai auginamas parkuose, želdiniuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Коновалова Т. Ю. Шевырёва Н. А. Декоративные деревья и кустарники: Атлас-определитель. — М: ЗАО «Фитон+», 2007

Kvapusis beržas rudenį

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kvapusis beržas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Citrus × junos** |
| --- |
| Kvapusis citrinmedis (Citrus × junos)Kvapusis citrinmedis (*Citrus × junos*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Rūtiniai  *( Rutaceae)* |
| Gentis: | Citrinmedis  *( Citrus)* |
| Rūšis: | Greipfrutinis citrinmedis  *( Citrus × junos)* |

 |

**Kvapusis citrinmedis** (*Citrus × junos*) – rūtinių (*Rutaceae*) šeimos citrinmedžių (*Citrus*) genties augalų rūšis. Dar žinomas pagal japonišką pavadinimą **juzu** (jap. 柚子 arba ユズ = *yuzu*).

Manoma, kad išvestas Kinijoje sukryžminus rytinį citrinmedį ir mandariną. Vėliau paplito Korėjoje, o maždaug X a. pasiekė Japoniją.

Išvaizda
--------

Kvapusis citrinmedis yra iki 5 m aukščio visžalis medis su nedideliais tamsiai žaliais lapais. Žydi baltais ir kvapniais žiedais.

Vaisiai apie 4–7 cm skersmens, šiek tiek suploti. Nokdami keičia spalvą iš žalios į geltoną. Žievė nelygi, stora, turinti daug eterinių aliejų, kvapni. Minkštimo gan nedaug, jame daug sėklų. Minkštimas sultingas, rūgštus, turi kartumo.

Naudojimas
----------

Vaisiai populiarūs tradicinėse japonų ir korėjiečių virtuvėse. Jų tarkuota žievė ir sultys mažais kiekiais naudojami padažuose, gėrimuose (tiek gaiviuosiuose, tiek alkoholiniuose), desertuose, acto gamyboje.

Galerija
--------

* Neprinokę vaisiaiNeprinokę vaisiai
* Vaisiai ant medžioVaisiai ant medžio
* VaisiaiVaisiai
* Vaisių skerspjūvisVaisių skerspjūvis
* Iš vaisių pagaminta arbata ir marmeladasIš vaisių pagaminta arbata ir marmeladas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Low, K. (2019). *Asian Fruits and Berries.* McFarland, p. 216-220
2. ↑  Hosking, R. (2015). *A Dictionary of Japanese Food: Ingredients and Culture.* Tuttle Publishing, p. 176
**Marija Kurto-Mikasėnailė** (1937 m. kovo 25 d. Adutiškyje, Švenčionių r.), muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Baigusi Adutiškio vidurinę mokyklą, 1957–1961 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos technikume (dėst. L. Ragaišis).

Nuo 1961 Šalčininkų kultūros namų instruktorė, nuo 1963 m. meno vadovė. Suorganizavo kultūros namų mišrųjį chorą, koncertavusį Šalčininkuose, Trakuose, Varėnoje, Druskininkuose, Vievyje ir kitur. 1964–1966 m. Eišiškių kultūros namų direktorė, nuo 1966 m. rudens Eišiškių vaikų muzikos mokyklos direktorė, kultūros namų ir mokyklos chorų vadovė. 1965 m. respublikinei dainų šventei parengė kultūros namų moterų chorą, o 1975 m. ir 1985 m. mišrųjį chorą, kuris 1986 m. penkis koncertus surengė Lenkijoje ir nemažai savo bei aplinkiniuose rajonuose. 1980 m. respublikinei dainų šventei parengė Eišiškių vaikų muzikos mokyklos chorą. Chorams vadovavo iki 1987 m. Dirigavo buvusio Eišiškių rajono, taip pat Šalčininkų ir Trakų rajonų dainų šventėse.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Ana Ščetinina** (rus. *А́нна Ива́новна Щети́нина*; 1908 m. vasario 26 d. – 1999 m. rugsėjo 25 d.) – pirmoji moteris tolimojo plaukiojimo kapitonas pasaulyje, rusė.

Gimė 1908 m. vasario 26 d. geležinkelio stoties Okeanskaja gyvenvietėje netoli Vladivostoko (Rusija).
  
1925 m. įstojo į Vladivostoko jūrų technikumo Laivų vairavimo skyrių. Baigusi technikumą dirbo Kamčiatkoje, kur pakilo nuo paprasto jūrininko iki laivo kapitono.

Biografija
----------

Būdama 24 m. A. Ščetinina gavo šturmano diplomą, o būdama 27 m. tapo pirmąja moterimi pasaulyje tolimojo plaukiojimo kapitone. 1935 m. pagarsėjo tuo, kad laivu „Čavyčia" iš Hamburgo Arkties vandenynu atplaukė į Tolimuosius Rytus.

1938 m. kovo 20 d. A. Ščetinina buvo paskirta naujai įsteigto Vladivosotoko žvejybos uosto pirmąja viršininke.
  
1938 m. įstojo į Leningrado vandens transporto instituto Laivų vairavimo fakultetą.
  
Vokietijos-TSRS karo pradžioje ji dirbo Baltijos jūroje. Jos laivas bombarduojant evakavo Talino gyventojus, gabeno strateginius krovinius. Vėliau dirbo Ramiajame vandenyne, kur gabeno techniką ir karinius krovinius iš JAV. 1945 m. jos laivas dalyvavo išlaipinant desantą Sachaline.

Po karo A. Ščetinina buvo laivų „Askoldas", „Baskunčiakas", „Beloostrovas", „Dnestras", „Pskovas", „Mendelejevas" kapitonu Baltijos laivininkystėje.
  
Nuo 1949 m. dirbo Leningrado aukštojoje inžinerinėje jūrų mokykloje. Nuo 1951 m. buvo vyresnioji dėstytoja, o vėliau – laivų vairavimo fakulteto dekanė. 1956 m. tapo docente.
  
1960 n. buvo perkelta į Vladivostoko aukštąją jūrininkystės mokyklą (*Владивостокское высшее мореходное училище*) dirbti docente.

Apdovanojimai
-------------

Ana Ščetinina – Socialistinio darbo didvyrė, TSRS Jūrų laivyno garbės darbuotojas, Vladivostoko garbės pilietis, Rusijos Rašytojų sąjungos narė, *Tolimųjų Rytų jūrų kapitonų asociacijos* (*Дальневосточная ассоциация морских капитанов*) ir *Tarptautinės kapitonų asociacijų federacijos* (IFSMA, *The International Federation of Shipmasters' Associations*) garbės narė.
  
Apdovanota TSRS ir Rusijos valstybės apdovanojimais.

Vladivostoko Jūrų kapinėse jai pastatytas paminklas.
  
2006 m. spalio 20 d. jos vardu pavadintas kyšulys (Ščetininos kyšulys) Japonijos jūros Amūro įlankoje.

Nuorodos
--------

* 100 лет со дня рождения первой женщины-капитана
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Origanum majorana** |
| --- |
| Kvapusis mairūnas (Majorana hortensis)Kvapusis mairūnas (*Majorana hortensis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Notreliniai  *( Lamiaceae)* |
| Gentis: | Raudonėlis  *( Origanum)* |
| Rūšis: | Kvapusis mairūnas  *( Origanum majorana)* |

 |

**Kvapusis mairūnas** (*Origanum majorana*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos augalų rūšis. Dar vadinama *Majorana hortensis*, nurodomas ir *Origanum majorana* pavadinimu. 

Augalas 15-40 cm aukščio, apaugęs tankiais plaukeliais. Lapai trumpakočiai, kiaušiniški. Žiedynas susideda iš keleto žiedų puokščių. Vainikėlis baltas arba šviesiai rausvas. Žydi liepos – rugpjūčio mėn. 

Augalas vaistinis, kaupia eterinį aliejų, kuris vartojamas konservų, degtinės – likerių gamyboje. Išdžiovinta mairūno žolė vartojama kaip prieskonis dešroms ir kitiems valgiams. Vartojamas ir liaudies medicinoje. Kvapiajame mairūne yra flavonoido apigenino pasižyminčio antivėžiniu veikimu.

Lietuvoje auginamas retai, tačiau didžiojoje dalyje Europos tai svarbus prieskoninis augalas.

Žydintis mairūnas
| **Vaitiekus Albertas Gorskis** |
| --- |
| Gorskiai |
| Herbas „Nałęcz" |
| Herbas „Nałęcz" |
|  |
| Gimė | apie 1820 m. |
| Mirė | 1860 m. lapkričio 10 d. (~40 metų) |
| Palaidotas (-a) | Užuguostis |
| Tėvas | Leopoldas Gorskis |
| Motina | Teklė Šumkovskaitė |
| Sutuoktinis (-ė) | Aleksandra Zaleskaitė |
| Vaikai | Marija,Sofija |

**Vaitiekus Albertas Gorskis** (lenk. *Wojciech Albert Gorski*, apie 1820 m. – 1860 m. lapkričio 10 d.) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės (LDK) ir Abiejų Tautų Respublikos bajoras, Salantų dvarininkas, Telšių pavieto bajorų maršalka .

Giminė
------

Kilęs iš Lenkijos karalystės bajorų Gorskių giminės. Tėvas Leopoldas Gorskis (lenk. *Leopold Gorski*, 1787–1825), motina Teklė Šumkovskaitė (lenk. *Tekla Szumkowska*, apie 1800 m. – ?). Iš tėvo II santuokos broliai – Konstantinas Povilas Aleksandras Henrikas Gorskis (lenk. *Konstanty Paweł Aleksander Henryk Gorski*, 1823–1864 m.), Aleksandras Oktavijus Povilas Gorskis (lenk. *Aleksander Oktawian Paweł Gorski*, 1824 m. – ?), sesuo – Marija Teresė Liudmila fon Kaizerling (vok. *Maria Teresa Ludmiła von Kayserlingk*, 1822–1858 m.).

Apie 1810 m. susituokė su Aleksandra Zaleskaite (lenk. *Aleksandra Zaleska*, apie 1790 m. – ?).

Vaikai
* Marija Gorskytė-Zaleskienė (lenk. *Maria z Gorskich Zaleska*, apie 1820 m. – ?), ištekėjo apie 1840 m. vyras – Antanas Zaleskis (lenk. *Antoni Zaleski*, 1827–1885 m.), vaikai – Mykolas Zaleskis (lenk. *Michał Zaleski*, 1850–1888 m.) ir Juozapa Zaleskytė-Zaleskienė (lenk. *Józefa z Zaleskich Zaleska*, apie 1857 m. – ?).
* Sofija Gorskytė-Puzinienė (lenk. *Zofia z Gorskich Puzyna*, apie 1820 m. – ?), ištekėjo apie 1850 m. vyras – kunigaikštis Aleksandras Puzinas (lenk. *Aleksander Puzyna*, 1825–1905 m.).

Palaidotas Užuguosčio bažnyčios šventoriuje.

Dvarai
------

Iš tėvo paveldėjo Sepijoniškių dvarą (Trakų apskritis), administravo brolio Konstantino Povilo Aleksandro Henriko Gorskio Salantų dvarą (Telšių apskritis).

Veikla
------

Telšių pavieto bajorų maršalka.

1847 m. drauge su Grūšlaukės dvaro savininku Juozapu Tiškevičiumi remontavo Salantų bažnyčią.

Alberto Gorskio prašymu apie 1826 m. Salantų klebonu buvo paskirtas jo mokytojas, kunigas Stanislovas Čerskis, kuris čia įsteigė medžio raižyklą knygų iliustracijoms, žemėlapiams daryti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Paulius Vaniuchinas. Konstantinas Gorskis. Varšuvos universiteto profesorius iš Salantų: Nuo Skilandžių iki Salantų. – 2013 m.
2. ↑  Paulius Vaniuchinas. Salantų dvaro valdytojai: Nuo Skilandžių iki Salantų. – 2011 m. gruodžio 27 d.
3. ↑  Kazys Misius. Iš Salantų bažnyčios ir parapijos istorijos. – Salantų bažnyčia: istorija, meno vertybės ir žmonės. – Žemaičių praeitis. – Vilnius: Vilniaus dailės akademijos leidykla, 2011. – T. 15. – P. 26
4. ↑  Liudvikas Jucevičius. Mokyti žemaičiai. – Vilnius, 1975. – P. 47

Nuorodos
--------

* Wojciech Albert Gorski z Góry h. Nałęcz: Potomkowie Sejmu Wielkiego
**Marija Kazimiera Kaupaitė** (1880 m. sausio 6 d. Gudeliai I, Ramygalos valsčius – 1940 m. balandžio 17 d. Čikaga) – Lietuvos katalikų vienuolė, Šv. Kazimiero seserų kongregacijos įsteigėja ir generalinė vyresnioji. Nuo 1986 m. Dievo tarnaitė.

Biografija
----------

Brolis Antanas Kaupas. Brolio kviečiama 1897 m. atvyko į Skrantoną, susipažino su nazaretiečių vienuolijos gyvenimu. 1902–1905 m. mokėsi Šv. Kryžiaus vienuolyne Ingenbolyje (Šveicarija). 1905 m. Skrantone įstojo į Nekalčiausiosios Marijos Širdies seserų vienuolyną, 1907 m. – į Šv. Kazimiero seserų kongregaciją Mount Karmelyje, 1911 m. persikėlė į Čikagą, 1913 m. išrinkta kongregacijos generaline vyresniąja.

1920–1934 m. gyveno Pažaislyje, čia 1920 m. įkūrė vienuolyną. Lietuvoje įsteigė pradžios ir aukštesniųjų mokyklų, ligoninių, bendradarbiavo laikraštyje „Šaltinis" ir kitoje spaudoje.

Apdovanojimai
-------------

* 1933 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

Nuorodos
--------

* Marija Kazimiera Kaupaitė, Šv. Kazimiero Seserų Kongregacijos (LSSC) įsteigėja, Garbingoji Dievo Tarnaitė (1880-1940).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Viktoras Gidžiūnas O. F. M. Seserų kazimieriečių vienuolijos sukaktis 1907 — 1982
2. ↑  *Marija Kazimiera Kaupaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 629 psl.

Petras Bielskis. Lietuvos šv. Kazimiero draugijų egzistencinė problema. 2012. T. 5, p. 363
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Alexandri anabasis*, 1575
**Anabasis Alexandri** (gr. Ἀλεξάνδρου ἀνάβασις, Alexándrou anábasis 'Aleksandro žygis') – romėnų istoriko Ariano veikalas apie Aleksandrą Didįjį, vienas svarbiausių istorinių šaltinių apie šį istorinį veikėją.

Graikiškas terminas *anabasis* reiškia 'ekspedicija ar žygis nuo kranto į žemyno gilumą'. Šio žodžio antonimas yra *katabasis* 'žygis iš žemyno ar salos gilumos link pakrantės'. Veikalo pavadinimas į anglų kalbą tradiciškai verčiamas kaip angl. *The Campaigns of Alexander* 'Aleksandro kampanijos'.

Šis veikalas apie Aleksandrą yra vienas iš kelių visiškai išlikusių darbų, kuriuose aprašytas Aleksandro užkariaujamasis žygis. Arianas rėmėsi šaltiniais, kurie iki šių dienų neišliko, pvz. veikalais, kuriuos buvo parašę Aleksandro amžininkai Kalistenas (*Callisthenes*; Aleksandro mokytojo Aristotelio sūnėnas), Onesikritas (*Onesicritus*), Nearchas (*Nearchus*) ir Aristobulas (*Aristobulus*) bei kiek vėliau gyvenę autoriai kaip kad Kleitarchas (*Cleitarchus*). Svarbiausia, kad Arianas rėmėsi Aleksandro biografija, kurią parašė Ptolemėjas, vienas pagrindinių Aleksandro karvedžių.

Šis veikalas yra daugiausia karo istorijos veikalas, jame labai mažai rašoma apie Aleksandro asmeninį gyvenimą, jo vaidmenį Graikijos politikoje, priežastis, dėl ko pradėta kampanija prieš Persiją.
**advogato.org**|  |
| **Pavadinimas** | advogato.org |
| **Savininkas** | Raph Levien |
| **Kūrėjas** | Raph Levien |
| **Komercinė?** | ne |
| **Paskirtis** | Straipsnių publikavimas bei aptarimas, blogai, realių (neanoniminių) naudotojų socialinio tinklo kūrimas ir reputacijos nustatymas |
| **Registracija** | reikalinga |

**Advogato** buvo socialinio tinklo svetainė, skirta atvirą kodą kuriantiems programuotojams bei aktyviausiems jo naudotojams. Advogato yra sena bendruomenė, kurios nariais yra arba praeityje buvo daugelis plačiai žinomų atviro kodo kūrėjų ar rėmėjų (*Richard M. Stallman*, *Eric Raymond*, *Alan Cox*, *Bruce Perens*, *Jamie Zawinski* ir kiti). Svetainė buvo įkurta 1999 m ir veikė iki maždaug 2016 m.

Pasitikėjimo metrikų sistema
----------------------------

2008 m apie *Advogato* vis dar buvo rašoma jog tai beveik vienintelis pasaulyje realių naudotojų (ne anoniminių paskyrų) reputaciją priskiriantis socialinis tinklas, ar bent jau vienintelis toks iš tiesų didelis. Tais metais buvo rašoma jog tinklas turėjo 52981 reputacijos ryšius. Buvo 17489 „meistrai", 21977 „pakeleiviai", 8817 „naujokai" ir 4698 „stebėtojai".

Kiekvienas narys panorėjęs galėjo suteikti kitam nariui kokį nori rangą, tačiau jo sprendimo svoris priklauso nuo to, kokį rangą turi pats suteikėjas. Todėl jei, pavyzdžiui, du nauji naudotojai vienas kitam priskirs aukščiausią rangą niekas nuo to nepasikeis. Rango lygis „atitekėdavo" nuo keleto pačių žinomiausių narių kuriais neabejotinai pasitikima ir pasiskirstydavo po visą bendruomenę pagal tai, kaip patys dalyviai vertina vieni kitus. Šie rangai po to buvo gerai matomi daugelyje svetainės vietų (ties blogais, pasisakymais ir pan.)

Straipsniai
-----------

Visi nariai galėjo rašyti blogus (dienoraščius) tačiau tik aukštesniųjų rangų turėtojai gali rašyti straipsnius. Nauji straipsniai pasirodydavo pirmajame svetainės puslapyje. Juos galima buvo aptarti su straipsniu susijusioje diskusijoje. 

Svetainė taip pat leido kurti „projektus" kurie buvo tiesiog Wiki – redaguojami puslapiai. Kiekvienas narys pats nuspręsdavo, kokiam projektui ir kiek rimtai jis priklauso.

Kitos taisyklės
---------------

Išskyrus visiškai kraštutinius atvejus, pasisakymai šioje svetainėje buvo kitų narių netrinami ir neredaguojami. Kam nors išsakius nelabai vykusius teiginius, kiti dalyviai paprastai kreipdavosi prašydami pataisyti ar paaiškinti. Savo paties pasisakymus buvo galima trinti bei redaguoti kiek norint.

Šaltiniai
---------

1. ↑  angl. *it is*
almost the only example of a real-world, directed, weighted, large social network*. Massa, Paolo & Souren, Kasper & Salvetti, Martino & Tomasoni, Danilo. (2008). Trustlet, Open Research on Trust Metrics.. Scalable Computing: Practice and Experience. 9. researchgate.net Archyvuota kopija 2021-06-08 iš Wayback Machine projekto.*
2. ↑  Jesse Ruderman (2004). A comparison of two trust metrics Archyvuota kopija 2021-02-14 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kvarnerio įlanka
Vaizdas į Kvarnerio įlanką iš Rijekos
**Kvarneris**, *Kvarnerio įlanka* (kroat. *Kvarnerski zaljev*; it. *Golfo del Quarnaro, Golfo del Carnaro*, lot. *Sinus Flanaticus, Liburnicus sinus*) – įlanka šiaurinėje Adrijos jūros dalyje, tarp Istrijos pusiasalio ir žemyninės Kroatijos pajūrio dalies. Įlanka priklauso Kroatijos vidiniams vandenims.

Didžiausios salos Kvarnerio įlankoje yra Cresas, Krkas, Pagas, Rabas ir Lošinis. Kvarnerio įlankos dalis tarp Creso, Krko, Rabo ir Pago dar vadinamas kroat. *Kvarnerić* 'mažasis Kvarneris'), it. *Golfo del Quarnerolo; Golfo del Carnerolo*). Dalis į rytus nuo Krko ir Rabo vadinama *Senio sąsiauris* (*Senj Channel*).

Įlanka žinoma savo gyliu, todėl Rijekos miestas šiauriausioje dalyje turi jūros uostą, į kurį gali įplaukti *Capesize* dydžio laivai.

Salas jungia keltų linijos. Creso ir Lošinio salas ir Krką su žemynu jungia tiltai.
Įlankoje išvystyta žvejyba. Kvarnerio įlankos ir įlankos salų pakrantės mėgstamos turistų.

* Kvarnerio įlankos vaizdas iš Creso salosKvarnerio įlankos vaizdas iš Creso salos
* Kvarnerio įlankos žemėlapis (1887 m.)Kvarnerio įlankos žemėlapis (1887 m.)
* Kvarnerio įlanka, tolumoje Opatija ir RijekaKvarnerio įlanka, tolumoje Opatija ir Rijeka

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kvarneris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Marija Jačinovskaja-Kymantienė** |
| --- |
| Gimė | 1858 m.Šiauliai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1922 m. (~64 metai)Vilnius, Antroji Lenkijos Respublika |
|  |
| Veikla | pianistė, kompozitorė |

**Marija Jačinovskaja-Kymantienė** (1858 m. Šiauliuose, Rusijos imperija – 1922 m. Vilniuje, Antroji Lenkijos Respublika) – pianistė, kompozitorė.

Biografija
----------

Gimė 1858 m. Šiauliuose, baltarusių kilmės bankininko šeimoje. Baigė Sankt Peterburgo konservatoriją, ištekėjo už Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti iždininko Jono Kymanto. 1914 m. Vilniuje surengė koncertą lietuvių, baltarusių, lenkų ir rusų kalbomis. 1914-1918 m. vadovavo baltarusių chorui. 1911-1916 m. priklausė Vilniaus baltarusių muzikos-dramos klubui. Mirė 1922 m. Vilniuje.

Sesuo Katažina Jačinovska – žinoma lenkų pianistė.

Literatūra
----------

* Купала Я. Залётыя Аперэтка В. Дуніна-Марцінкевіча // Наша ніва. 1915. 6 лют.;
* Навіна А. Марыя Кімонтовая // Беларускі звон. 1922. № 18;
* Янушкевіч Я. Марыя Ячыноўская-Кімант // ЛіМ. 1986. 29 чэрв.
Anaerobinio dumblo pūdytuvo veikimo schema (pagal Turovskiy, 2006)
**Anaerobinis dumblo pūdymas** – procesas, kurio metu dalis nuotekų dumble esančių organinių junginių suskaidoma dėl mikroorganizmų veiklos, kurie juos paverčia biodujomis. Anaerobinio pūdymo metu suskaidoma apie 40 – 60 % organinių medžiagų esančių nuotekų dumble, teorinė biodujų išeiga yra apie 60 l/kg. Biodujas sudaro nuo 55 iki 70% metano, anglies dvideginio - nuo 30 iki 45%, kitų dujų nuo 1 iki 3%. Dujos dažniausiai naudojamos pačioje nuotekų valykloje šildymui arba kogeneracijai.

Reikalingos sąlygos
-------------------

Pūdymo procesas vyksta anaerobiniame pūdytuve. Tam, kad dumblo pūdymo procesas vyktų efektyviai, turi būti užtikrinamas nuolatinis maišymas, tolygus dumblo tiekimas bei šalinimas, bei svarbiausia – temperatūra, kuri būtų tinkama mikroorganizmams (mezofilams arba termofilams). Nuo temperatūros taip pat priklauso dumblo pūdymo proceso trukmė, kuri svyruoja nuo 4 iki 28 dienų.

Anaerobinis pūdytuvas ir dumblo paruošimo pastatas
Pūdytuvo turinio šildymas labai svarbus, nes didėjant temperatūrai didėja ir mikroorganizmų augimo greitis, biodujų susidarymas ir pūdymo proceso greitis.

Pūdymo termofiliniam temperatūriniam režimui būdinga temperatūra turi būti 50-57 oC, o  mezofiliniam – 35-38 oC. Rekomenduojama dumblo pūdymo trukmė pūdytuvuose yra ne mažesnė kaip 20 parų, esant mezofiliniam režimui ir 8 paros termofiliniam režimui.

Šaltiniai
---------
Koordinatės: 55°53′48″š. pl. 25°11′53″r. ilg.﻿ / ﻿55.8968°š. pl. 25.1980°r. ilg.﻿ / 55.8968; 25.1980

|  |
| --- |
| **Skapiškio pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Skapiškio pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Skapiškio pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Mokyklos g. 5, Skapiškis |
| **Direktorius(-ė)** | Birutė Zaborskienė |
| **Mokinių skaičius** | 172 |
| **Įkūrimo data** | 1755 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 30 |

**Kupiškio rajono Skapiškio pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Skapiškyje (Kupiškio raj.), Mokyklos g. 5, vykdžiusi pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190047634. Steigėjas – Kupiškio rajono savivaldybė. Dabar tai Kupiškio P. Matulionio progimnazijos skyrius.

Istorija
--------

1755 m. domininkonų vienuolyne įkurta pirmoji Skapiškyje pradinė mokykla. Mokyklos mokytojai buvo vienuoliai. Po 1831 m. sukilimo vienuolynas ir mokykla uždaryti. 1861 m. prie valsčiaus savivaldybės pastatytas pastatas mokyklai. Iki 1905 m. mokytojai buvo vien rusai ir dėstoma tik rusų kalba. Po spaudos draudimo panaikinimo dėstyta lietuvių ir rusų kalbomis.

1920 m. mokykla perkelta į buvusius vienuolyno rūmus. Buvo 4 skyriai, dirbo 4 mokytojai. 1922–1929 m. veikė progimnazija, 1923–1927 m. dvimečiai mokytojų kursai. Nuo 1934 m. pradinėje mokykloje buvo 6 skyriai. Veikė žydų pradinė mokykla, kuri 1938 m. sujungta su lietuvių mokykla.

1940 m. vėl įkurta progimnazija. Prasidėjus karui, 1941 m. ji uždaryta. 1942–1944 m. veikė amatų mokykla. 1944 m. atkurta progimnazija, kuri nuo 1950 m. vadinosi septynmete mokykla. 1952 m. įkurta vidurinė mokykla, 1957 m. išleista pirmoji abiturientų laida. 1964 m. pradėta statyti naują mokyklą. 1967 m. įvyko naujos mokyklos atidarymas. 1979 m. prie mokyklos pristatyti priestatai: sporto salė, valgykla.

2011 m. pakeistas mokyklos statusas iš vidurinės į pagrindinę. 2012 m. birželio 7 d. išleista pirmoji pagrindinės mokyklos dešimtokų abiturientų laida. Tuo metu mokykloje mokėsi 172 mokiniai. 2020 m. prijungta prie Kupiškio P. Matulionio progimnazijos kaip skyrius.

Direktoriai
-----------

* 1925 - 1927 Jurgis Andziulis
* 1927–1929 m. Juozas Žilvitis
* 1940–1947 m. Vladas Merkevičius
* 1948–1949 m. Jonas Beleckas
* 1949–1950 m. Antanas Liška
* 1950–1951 m. Alfonsas Vepštas
* 1951–1956 m. Alfonsas Rimkus
* 1956–1962 m. Stasys Merkys
* 1962–1992 m. Jonas Kaušakys
* nuo 1992 m. Birutė Zaborskienė

Nuorodos
--------

1. ↑  Kupiškio r. Skapiškio pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-20).
2. ↑  Kupiškio Povilo Matulionio progimnazijos Skapiškio skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-20).

* Mokyklos svetainė
| **Marija Dūdienė** |
| --- |
| Gimė | 1927 m. kovo 13 d.Simnas, Alytaus apskritis |
| Mirė | 2012 m. spalio 14 d. (85 metai) |
| Palaidotas (-a) | Petrašiūnų kapinės |
| Vaikai | Gintaras Dūda |
|  |
| Veikla | dailininkė tekstilininkė |
| Partija | 1961 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1952 m. LSSR dailės institutas |

**Marija Kalinaitė-Dūdienė** (1927 m. kovo 13 d. Simne, Alytaus apskritis – 2012 m. spalio 14 d.) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

Biografija
----------

1932–1938 m. mokėsi Šiaulių pradžios mokykloje, 1938–1944 m. Šiaulių mergaičių gimnazijoje. 1945–1951 m. studijavo Kauno taikomosios dekoratyvinės dailės institute, 1951–1952 m. LSSR dailės institute Vilniuje, įgijo dekoratyvinės dailės dailininkės specialybę. Mokytojai Juozas Balčikonis, Liudas Truikys, Sofija Veiverytė.

1952–1962 m. Kauno Stepo Žuko taikomosios dailės technikumo dėstytoja. 1962–1983 m. LSSR dailės instituto Kauno vakarinio skyriaus dėstytoja, nuo 1980 m. docentė. Nuo 1954 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė, 1958–1980 m. sąjungos valdybos narė.

Palaidota Petrašiūnų kapinėse.

Kūryba
------

Nuo 1954 m. dalyvavo parodose Lietuvoje ir užsienyje; individualios parodos surengtos Kaune (1997 m. 2002 m.), Raseiniuose (1997 m.).

Sukūrė teminių ir ornamentinių rištinių kilimų, batikų, tekstilės kompozicijų („Žydėk, Tarybų Lietuva", 1960 m.; „Pavasaris", triptikas „Laivai", abu 1962 m.; „Žemė žydi", „Pavasario šventė", abu 1975 m.; „Šventė", 1977 m.; „Laiko malūnas", 1997 m.; „Karšta linija", 1999 m.; „Suskaldytas stačiakampis", 2001 m.). Kūriniai nedidelio formato, ornamentinio dekoro, juose ryškios tautodailės tradicijos. Nuliejo akvarelių. Dailininkės kūrinių yra įsigiję Lietuvos dailės muziejus bei Nacionalinis Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejus.

Įvertinimas
-----------

* 1977 m. LSSR nusipelniusi meno veikėja

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Kas yra kas. Lietuvos moterys. – Kaunas: Neolitas, 2007. – 115 p.
3. ↑
4. ↑  Nijolė Lukšionytė. *Marija Dūdienė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 464
5. ↑  *Marija Dūdienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 180 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Anthoxanthum odoratum** |
| --- |
| Kvapnioji gardūnytė (Anthoxanthum odoratum)Kvapnioji gardūnytė (*Anthoxanthum odoratum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Gardūnytė  *( Anthoxanthum)* |
| Gentis: | Kvapioji gardūnytė  *( Anthoxanthum odoratum)* |

 |

**Kvapioji gardūnytė** (*Anthoxanthum odoratum*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos žolinių augalų rūšis. Paplitusi Eurazijoje.

Aukštis iki 100 cm. Lapai trumpi, platoki (3-5 mm pločio). Žiedynas – tanki, 4-6 cm ilgio šluotelė. Žydi nuo gegužės iki rugpjūčio mėn.

Tai malonaus kvapo augalas, turintis kumarino. Liaudies medicinoje žolės arbata naudojama nuo dusulio. Tačiau maistingumu ir derlingumu nepasižymi. Auga užliejamose pievose, upių krantuose. Mėgsta rūgščias dirvas.
|  |
| --- |
| Marija Lichtenfeld |
|  
Marija Lichtenfeld savo namuose (2016-01-24) |
| Pilnas vardas | Marija Rivka Chwoles-Lichtenfeld |
| Šalis | Lietuvos vėliava LietuvaIzraelio vėliava Izraelis |
| Gimė | 1923 m. vasario 10 d.Vilnius |
| Mirė | 2017 m. sausio 23 d. (93 metai)Ašdodas |

**Marija Lichtenfeld** (dar žinoma kaip ***Maria Rivka Chwoles-Lichtenfeld***; 1923 m. vasario 10 d. Vilniuje – 2017 m. sausio 23 d. Ašdode) – Lietuvos ir Izraelio dailininkė, tapytoja, šachmatininkė, dukart Lietuvos moterų šachmatų čempionė (1954 ir 1955 m.) ir vicečempionė (1951, 1952 m.). Lietuvos moterų šachmatų rinktinės narė. Izraelio moterų šachmatų čempionė (1957) m. Treneris (po karo) – Isakas Vistaneckis.

Biografija
----------

Brolis – Rafael Chwoles (1913-2002), tapytojas. Sesuo Elka.

Studijavo Vilniaus politechnikumo Dekoravimo ir kompozicijos skyriuje. Grojo smuiku, žaidė šachmatais. Nuo 1957 metų, anksčiau nei jos brolis Rafaelis, apsigyveno Lenkijoje. Iš jos emigravo į Izraelį. Čia tapo Moterų šachmatų čempione, varžybose pelnė įvairių prizų. Gyveno Ašdode, prie Viduržemio jūros. Dėstė šachmatus.

Izraelyje baigė aukštąją meno mokyklą, daug tapė, ypač gėles. Nuo vaikystės piešti mėgstanti moteris į Paryžių atvažiuodavo su broliu tapyti Monmartre. 1980 metais Paryžiuje eksponavo savo darbus kartu su Marku Šagalu-Katzu ir kitais žymiais dailininkais parodoje „Jidiš kultūra". Surengė kelias personalines parodas Paryžiuje (1985, 1987, 1988 m.). Dėstė dailę Ašdodo, Cholino ir Bat Jamo mokyklose. Ašdode reguliariai rengė parodas (1994, 1996, 1998, 2000, 2004 m.). 2007 metų vasarą parodą surengė ir Lietuvoje, Tolerancijos centre, Vilniuje (kartu su Idos Chwoles darbais).

Tapyba pasižymi nuoširdumu ir šiltumu. Gėlių kompozicijos spalvos – violetinė, žalia, geltona; į puokštes įterpiami ryškūs raudoni žiedai. Peizažas santūresnis; jame vyrauja šviesi pastelė. Darbų yra įsigiję Prancūzijos, Austrijos, JAV, Kanados ir kitų pasaulio šalių kolekcininkai. Kolekcija yra padovanota JAV Holokausto Memorialo muziejui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Chwoleso drobėse – ir prieškario Vilniaus vaizdai Archyvuota kopija 2015-07-01 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Balkienė FAMILY
3. ↑  Neriaakov.com inf. Archyvuota kopija 2015-07-01 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Paroda Vilniuje Archyvuota kopija 2015-07-01 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Maria Rivka Chwoles Lichtenfeld collection
6. ↑  Maria Rivka Chwoles Lichtenfeld collection


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvos moterų šachmatų čempionės |
| --- |
|  |
| Žaidėjų chronologinis sąrašas | 
Elena Raclauskienė · J. Čiukajeva · Marija Lichtenfeld · Marija Kartanaitė · Nina Špikienė · Vilhelmina Kaušilaitė · Ilana Rozentalienė · Lilija Benensonaitė · Rasa Bandzienė · Estera Epštein  · Marina Mališauskienė · Laima Domarkaitė · Renata Turauskienė · Vilma Paulauskienė · Rita Varnienė · Kamilė Baginskaitė · Dagnė Čiukšytė · Živilė Šarakauskienė· Viktorija Čmilytė · Daiva Batytė · Simona Kiseleva· Deimantė Daulytė· Vesta Kasputė· Salomėja Zaksaitė· Marija Šibajeva· |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**anacron** – Linux ir Unix programa periodiškam užduočių vykdymui, nenustatant konkretaus užduoties vykdymo laiko. Skirtingai nuo cron, *anacron* gerai tinka naudoti kuomet kompiuteris nėra nuolat įjungtas (kaip tipiškas naudotojo kompiuteris). Šiuo atveju su *anacron* galima nustatyti užduoties vykdymą kasdien ar kas savaitę (galima nurodyti bet kokį skaičių dienų). Užduotis bus įvykdyta kuomet, jos laikui atėjus, bus įjungtas kompiuteris.

*anacron* paprastai naudojama įvairioms „namų ūkio" operacijoms (periodiškam pasenusių bylų trynimui, failų indeksavimui, automatinei paieškai ir pan). *anacron* gali konfigūruoti tik administratoriaus teises sistemoje turintis operatorius.

Anacron užduočių lentelės standartinė vieta yra failas */etc/anacrontab*. Šios lentelės stulpelių paskirtis yra tokia:

*Periodas Pauzė Darbo\_vardas Komanda*

*Periodas* nurodomas dienomis, *pauzė* – minutėmis. *Darbo vardas* parenkamas laisvai, tačiau jame neturi būti tarpų ir įstrižų brūkšnelių. *Komanda* yra Linux komanda, kuri bus įvykdyta.

Pradėta vykdyti (paprastai automatiškai, įjungus kompiuterį) *anacron* perskaito užduočių lentelę ir patikrina, ar neatėjo laikas kurioms nors jos užduotims. Prieš pradėdama vykdyti užduotį, *anacron* palaukia skiltyje pauzė nurodytą trukmę. Jei vykdomas procesas išveda kokią nors informaciją, jis išsiunčiama administratoriui elektroniniu paštu.

Anacron parašė Itai Tzur.

Literatūra
----------

* Anacron lentelės formatas
* Anacron aprašymas
**Advokatas mokesčių teisės specialistas** (vok. *Fachanwalt für Steuerrecht*) – advokatas specialistas (*Fachanwalt*) mokesčių teisės srityje (mokesčių teisės specializacijos advokatas; advokatas mokestininkas); profesinis Vokietijos advokatų titulas. Vienas seniausių oficialiai pripažįstamų advokatų specializacijų Vokietijoje. Įtvirtintas Vokietijos advokatūros įstatyme (BRAO 43c §).

Išsimokslinimo sritys
---------------------

Advokatas turi įrodyti specialias žinias pagal sritis, kurias reguliuoja Advokatų specialistų nuostatai (vok. *Fachanwaltsordnung*, FAO). Tai yra:

* Buhalterinė apskaita ir balansų sritis, įskaitant metinių balansų teisę (*Buchführung und Bilanzwesen einschließlich des Rechts des Jahresabschlusses*, § 9 No 1 FAO),
* Bendroji mokesčių ir rinkliavų teisė, įskaitant vertinimo ir [mokesčių] proceso teisę (vok. „Allgemeines Abgabenrecht einschließlich des Bewertungs- und Verfahrensrechts*, § 9 Nr 2 FAO),*
* Specialioji mokesčių ir rinkliavų teisė dalinėse srityje „Pajamų, pelno ir verslo mokesčiai", „PVM ir nekilnojamojo turto įgijimo mokestis" bei „Paveldėjimo ir dovanojimo mokestis *(§ 9 Nr 3 FAO),*
* Vartojimo mokesčių-užsienio mokesčių ir mokesčių baudžiamosios teisės pagrindai (§ 9 № 4 FAO).

Be to, būtina įrodyti specialią praktinę patirtį – darbo su 50 bylų (plačiąja prasme). Tarp jų mažiausiai 10 oficialių teisinių procedūrų (vok. *rechtsförmliche Verfahren*), teisinio ginčijimo (ginčo teisenos) arba apeliacinio bylinėjimosi (vok. *Einspruchs- oder Klageverfahren*). Toliau turi būti bent 5 bylos būti susijusios su ne mažiau kaip 3 sritimis pagal FAO 9 § Nr. 3.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Miuncheno advokatūros inf. Archyvuota kopija 2010-11-29 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kūlimo volas** - įtaisas, skirtas kulti javams.

XIX a. dokumentuose ir etnografinėje medžiagoje aptinkama žinių, kad Lietuvoje buvo naudojami kūlimo volai. Kūlimo volas į Lietuvą pateko iš Vakarų Europos. Atsiradęs Šiaurės Italijoje, pateko į Prancūziją, o iš ten XIX a. pradžioje - į Vokietiją ir į Kuršą, o po to - į Lietuvą. XIX a. Lietuvoje vietoj spragilų buvo pradėtas naudoti vadinamasis *Veronos volas*. Jis būdavo gaminamas iš medžio - iš apie 1,2 m ilgio ir 0,5 m storio rąsto. Vėliau kūlimo voluose būdavo iškalami grioveliai. Dvaruose buvo pradėti naudoti geležimi apkaustyti volai. Valstiečiai, kuldami volu, javus klojime klodavo ratu. Šiuo ratu apvarydavo į volą pakinkytą arklį. Po to medinėmis šakėmis apversdavo apkultus javus, ir vėl būdavo važiuojama per juos su volu.

XIX a. antrojoje pusėje volus išstūmė kūlimo mašinos - kuliamosios. Ilgiau volai išliko Šiaurės ir Vidurio Lietuvoje.
| **Marija Lipčienė** |
| --- |
|  |
| Ledi Pamelos vaidmuo Danieliaus Obero operoje „Fra Diavolas" |
| Gimė | 1898 m. gruodžio 8 d.Rusija Kaunas |
| Mirė | 1970 m. spalio 5 d. (71 metai)Lietuva Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Mikas Lipčius |
| Vaikai | Aldona Lipčiūtė |
|  |
| Veikla | Lietuvos dainininkė (mecosopranas) |

**Marija Lipčienė-Marcinkevičiūtė** (1898 m. gruodžio 8 d. Kaune – 1970 m. spalio 5 d. ten pat) – Lietuvos dainininkė (mecosopranas).

Biografija
----------

1920–1924 m. studijavo dainavimą Kauno muzikos mokyklos V. Grigaitienės ir O. Marinio klasėje. 1924–1927 m. mokėsi Normalinėje muzikos mokykloje Paryžiuje ir privačiai pas F. Litviną. 1927–1940 m. Valstybės teatro, 1941–1948 m. Kauno muzikinės komedijos teatro solistė.

Vyras Mikas Lipčius, duktė pianistė Aldona Lipčiūtė, vaikaitis violončelininkas Saulius Lipčius.

Kūryba
------

Sukūrė apie 30 operų ir operečių vaidmenų. Atliko stambios formos kūrinių solo partijas (K. Sen Sanso oratoriją „Tvanas" ir kt.). Pirmoji atliko J. Nabažo ir kitų lietuvių kompozitorių vokalinius kūrinius. Koncertavo Rygoje, Taline, Paryžiuje. Parašė libretą J. Gruodžio baletui „Jūratė ir Kastytis".

Žymiausi vaidmenys
------------------

* Karmen – Žoržas Bizė. Karmen
* Amneris, Madalena, Azučena – Džiuzepė Verdis. Aida, Rigoletas, Trubadūras
* Marina, Smuklininkė – Modestas Musorgskis. Borisas Godunovas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Marija Lipčienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 431 psl.
| Kūlupis |
| --- |
| **Ilgis** | 7,6 km |
| **Baseino plotas** | 11,2 km² |
| **Ištakos** | Klausgalvai–Šalynas |
| **Žiotys** | Salantas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Kūlupis** – upelis Vakarų Lietuvoje, šiaurės rytinėje–rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje; dešinysis Salanto intakas.

Etimologija
-----------

Pavadinimas žemaičių tarmės kilmės, sudarytas iš žodžių žem. *kūlis* (liet. *akmuo*) ir *upė*.

Geografija
----------

Ištakos yra ties Klausgalvų ir Šalyno žemių riba, 0,86 km į vakarus nuo Šalyno dvaro. Didžioji dalis melioruota, paversta kanalu, tik žemupyje vaga natūrali. Aukštupyje minėtų kaimų riba trumpai teka į šiaurę–šiaurės rytus. Klausgalvų Medsėdžių pakraštyje pasuka tiesiai į rytus, o įtekėjęs į Klausgalvų kaimą, apjuosdamas Ąžuolyno mišką pasuka į pietus. Upelio vaga kerta kelius Klausgalvai–Klausgalvų Medsėdžiai–Pesčiai, Klausgalvai–Šalynas ir  **226**  Kartena–Kūlupėnai–Salantai . Į Salantą įteka Kūlupėnų rytiniame pakraštyje, 0,27 km į šiaurės rytus nuo geležinkelio Kužiai–Kretinga tilto per Salanto upę, 1,4 km nuo jos žiočių.

Gyvenvietės: Klausgalvai, Šalynas, Nasrėnai, Tinteliai, Kūlupėnai.

Dešiniajame krante yra Šalyno dvaro sodyba, kairiajame krante – Adolfo Jucio gimtoji sodyba, Šalyno žydų holokausto vieta, Nasrėnų senosios kapinės, Motiejaus Valančiaus paminklas ir gimtinės sodyba, Tintelių palivarko sodyba, I ir II senosios kapinės.

Nuorodos
--------

* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius
| Salavino nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Parko puošmena – Salvinas. Parko puošmena – Salvinas. |
| **Vieta:** | Tailandas |
| 

Žemėlapis rodantis Salavino nacionalinis parkas vietą.Salavino nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 18°09′53″ š. pl. 97°53′02″ r. ilg.﻿ / ﻿18.16472°š. pl. 97.88389°r. ilg.﻿ / 18.16472; 97.88389Koordinatės: 18°09′53″ š. pl. 97°53′02″ r. ilg.﻿ / ﻿18.16472°š. pl. 97.88389°r. ilg.﻿ / 18.16472; 97.88389 |
| **Plotas:** | 721,52 km² |
| **Įkurtas:** | 1994 |

**Salavino nacionalinis parkas** (taj. อุทยานแห่งชาติสาละวิน) – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Mehongsono provincijoje. Parkas įkurtas 1994 m. lapkričio 9 d.

Vieta
-----

Parkas užima 721,52 km², apima Sop Moejo (Sop Moei) ir Mesariango (Mae Sariang) apylinkes, Mianmaro pasienyje, 135 km į šiaurę nuo provincijos centro Mehongsono.

Flora ir fauna
--------------

Salavino nacionaliniame parke vyrauja drėgni visžaliai ir mišrūs miškai.
Iš retų augalų parke sutinkama: didysis tikmedis (*Tectona grandis*), kietavaisė ksilija (*Xylia xylocarpa*), stambiavaisis koralmedis (*Pterocarpus macrocarpus*), tamsioji dalbergija (*Dalbergia oliveri*), *Afzelia xylocarpa*, kvapioji hopėja (*Hopea odorata*), rudoji šorėja, *shorea siamensis*, bukalapis sparnenis (*Dipterocarpus obtusifolius*), gumbuotasis sparnenis (*Dipterocarpus tuberculatus*).

Parke gyvena: Indinis zambaras, Indijos muntjakas, šernas, Himalajinis lokys, Indokininis tigras, baltarankis gibonas, ožka (*Capricornis milneedwardsii*), gaūras, juodakaklis kiškis (*Lepus nigricollis*), palminis musangas, *Tupaia belangeri* ir kt. sutinkama daug paukščių: baltoji kielė, kuoduotasis keršasis tulžys (*Megaceryle lugubris*), pilkakepuris bulbiulis (*ycnonotus aurigaster*), rytinis plačiaburnis (*Eurystomus orientalis*), rudoji medšarkė (*Lanius cristatus*), tamsiakrūtė nendrinukė siuvėja (*Orthotomus atrogularis*)  ir kt.

Įžymiausios vietos
------------------

Turistams siūlomas valandos pasiplaukiojimas valtimis Salvino upe.

Išnašos
-------

1. ↑  Afzelia xylocarpa Archyvuota kopija 2010-05-06 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Shorea siamensis Archyvuota kopija 2014-01-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Tupaia belangeri Archyvuota kopija 2010-06-14 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Megaceryle lugubris
5. ↑  Lanius cristatus Archyvuota kopija 2009-08-17 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  Orthotomus atrogularis Archyvuota kopija 2013-04-16 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Parko svetainė Archyvuota kopija 2007-03-03 iš Wayback Machine projekto.
* Tailando nacionaliniai parkai Archyvuota kopija 2013-05-23 iš Wayback Machine projekto.
**Argentinos radikali pilietinė sąjunga** (**URC**, isp. – *Unión Cívica Radical*) seniausia veikianti Argentinos politinė partija.

Įkurta radikalių liberalų 1891 m. Jos lyderis Ipolitas Irigojenas 1916–1922 m. ir 1928–1930 m. buvęs Argentinos prezidentu, nacionalizavo JAV priklaususias naftos versloves, įvedė 8 val. darbo dieną. Jo darbus tęsė kitas radikalų lyderis Marcelas T. de Alvearas, valstybės valdymą ir partijos veiklą sutvarkęs pagal prancūzų pavyzdį. Tačiau šias reformas panaikino 1930 m. po JAV inspiruoto perversmo prezidentu tapęs A. Chustas.

1936 m. kairiosios partijos susibūrė į Liaudies frontą, tačiau atsispirti JAV ekspansijai jos nesugebėjo. Demokratines reformas pratęsė tik 1946 m. prezidentu išrinktas Chuanas Peronas, tačiau jis įkūrė savo partiją (nuo 1958 m. Chustisialistų partija). Po 1955 m. perversmo šalį valdė kariškiai, tačiau jau 1958 m. pirmuosiuose laisvuose rinkimuose prezidentu buvo išrinktas radikalas A. Frondisis. 1963 m. jį pakeitė Arturas Ilija. Bet 1966 m. valdžią vėl užėmė kariškiai. Tik 1973 m. rinkimuose kairiosios partijos susibūrė į Revoliucinį liaudies frontą, jo atstovas E. Kampora buvo išrinktas prezidentu. 1973 m. prezidentu vėl tapo Ch. Peronas, o po jo mirties 1974 m. – jo našlė ir viceprezidentė M. Martines de Peron.

Po karinio perversmo radikalai politinę veiklą atnaujino tik 1983 m. kandidatu į prezidentus pirmuosiuose demokratiniuose rinkimuose iškėlę Raulį Alfonsiną. Jis buvo perrinktas ir 1989 m. Politiniai siekiai apėmė platų spektrą – nuo liberalizmo iki socialdemokratijos. 1997 m. sudarius koaliciją su FREPASO, 1999 m. prezidentu išrinktas Fernando de la Rúa. 2001 m. Deputatų rūmuose gavo 71 vietą iš 257, 2005 m. liko antrąja partija, laimėjusi 10 vietų iš 127 Nacionaliniame kongrese ir 2 vietas iš 24 senate.

Struktūra
---------

Vadovaujantis organas – Nacionaliniame konvente renkamas 15 narių Nacionalinis komitetas. Veikia Jaunųjų radikalų, Darbininkų radikalų organizacijos, Regionų komitetas ir Deputatų blokas. Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 1996 m. rugsėjo 9 d. tikroji narė nuo 1999 m. lapkričio 8 d.

Pirmininkai
-----------

* 1999 m. Fernando de la Rúa,
* 2003 m. Angelas Rozas (Chaco),
* 2006 m. Cherardas Moralesas.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
**Psalmė** (hebr. ‏תהילים‏‎ vert. garbinimas) – religinė hebrajų giesmė, poezijos žanras. Psalmių poetika ir metrika pagrįsta sintaksiniais paralelizmais; atlikimo būdas – rečitatyvinis giedojimas. 

Didžioji dalis psalmių užrašyta Psalmyne, vienoje iš Biblijos dalių. Psalmyną sudaro 150 psalmių, iš kurių 73 tradiciškai priskiriamos Izraelio karaliui Dovydui. Biblijoje yra įvairaus turinio psalmių – Dievo šlovės, padėkos, skundo, atgailos, meldimo, gedulo, pranašysčių.

Nemažai psalmių buvo giedamos per pamaldas šventykloje, kitos – Izraelio tautos tremties laikais. Dalis psalmių išreiškia Izraelio tautos tikėjimą, kitos – labai individualios ir asmeniškos.

Psalmių vertimai į įvairias kalbas pradėjo plisti Reformacijos laikotarpiu. Šios religinės giesmės naudojamos katalikų ir protestantų (liuteronų, evangelikų reformatų) liturgijoje.

Pirmieji pilni psalmių vertimai į lietuvių kalbą bei parafrazės, pritaikytos liuteronų liturgijai, paskelbti Martyno Mažvydo leidiniuose (Katekizme, 1547 m. ir Giesmyne, 1566–1570 m.). Pirmasis visas psalmes į lietuvių kalbą išvertė Jonas Bretkūnas. Jas paskelbė Jonas Rėza 1625 m.

Yra sukurta religinių kūrinių, savo tematika ir stiliumi artimų hebrajų psalmėms. Stilizuotų psalmių yra parašę Jonas Aistis, Antanas Miškinis. Psalmes pažodžiui yra įgarsinęs Artūras Chalikovas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biblijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1993. 92 psl.