recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Eseisa*Ezeiza* |
| --- |
| *Eseisos gatvė* |
|  |
| 

EseisaEseisa

34°50′0″ p. pl. 58°31′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.83333°š. pl. 58.51667°r. ilg.﻿ / 34.83333; 58.51667﻿ (Eseisa)Koordinatės: 34°50′0″ p. pl. 58°31′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.83333°š. pl. 58.51667°r. ilg.﻿ / 34.83333; 58.51667﻿ (Eseisa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Buenos Airių provincija Buenos Airių provincija |
| **Departamentas** | Eseisos partidas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1885 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 160 219  |
| **Altitudė** | 12 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Eseisa |
|  |
| **Kirčiavimas** | Esei̇̃sa |

**Eseisa** (isp. *Ezeiza*) – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, 28 km į pietryčius nuo Buenos Airių. Partido centras. Į miestą veda greitkelis iš Buenos Airių, plentas į Kanjuelasą, yra didžiausias šalyje Ministro Pistarini tarptautinis oro uostas. Veikia universitetas, yra dvi katalikų bažnyčios.

Istorija
--------

Gyventojai dabartinio miesto vietose palaipsniui ėmė kurtis XVIII a. pab. Vietovė pavadinta pagal žemvaldį Chosė Mariją Eseisą (*José María Ezeiza*). 1885 m. nutiesus geležinkelį, išaugo gyvenvietė.

1973 m. birželio 20 d. minios žmonių susirinko į Eseisos oro uostą laukti iš tremties Ispanijoje grįžtančio Chuano Perono. Tarp nesutariančių peronistų grupuočių kilo riaušės, vadinamos Eseisos žudynėmis.

1994 m. Eseisos partidas atsiskyrė nuo Esteban Ečerverijos partido.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Esei̇̃sa.
*Kitos reikšmės – Ananda (reikšmės).*
**Ananda** (skr. आनन्द = IAST: *ānandá*) – svarbi hinduizmo teologinė kategorija, reiškianti džiugesį, dvasinę palaimą, malonę.

Pats žodis sutinkamas jau „Rigvedoje", bet išplėtotas upanišadose ir vėlesnėje religinėje-filosofinėje literatūroje. „Taityrija upanišadoje" teigiama, kad ananda – tai Brahmanas. Su ananda tapatinama dvasinį išsivadavimą pasiekusio žmogaus būklė. Advaita vedantos mąstymo srovėje ananda suvokiama kaip tobulas džiugesys, gyvasčiai (džyvai) išsilaisvinus iš kančių, nusidėjimų, ydų, dvejonių, kasdienių kūniškų ir protinių malonumų. Sugebėjęs pasiekti Brahmaną (tapęs „gyvu išlaisvintuoju" – džyvanmukta) visą likusį gyvenimą praleidžia anandos būvoje. Vėliau apie anandos pasiekimą panašiai aiškina naujosios vedantos mokytojai Šri Aurobindo ir Ramana Maharšis. Dvaita vedantoje ananda priskiriama prie labiau kasdienės būsenos, kylančios atliekant gerus darbus ir suvaldant klaidingas mintis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ananda*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
| **Anaksimenas Miletietissen. gr. Anaximenēs Milesios** |
| --- |
|  |
| Gimė | 585 m. pr. m. e. |
| Mirė | 525 m. pr. m. e. |
|  |
| Veikla | senovės graikų filosofas, Anaksimandro mokinys, paskutinis iš Mileto mokyklos. |
|  |
|  **Vikiteka** | Anaksimenas |

**Anaksimenas Miletietis** (sen. gr. Anaximenēs Milesios; apie 585–525 m. pr. m. e.) – senovės graikų filosofas, Anaksimandro mokinys, paskutinis iš Mileto mokyklos.

Pirmuoju pradu laikė orą. Kitos materijos rūšys, jo manymu, atsiradusios kondensuojantis orui. Sielą taip pat sudarąs oras, ugnis esanti išretintas oras. Tankėdamas oras virsta vandeniu, dar labiau tankėdamas – žeme ir galiausiai akmeniu. Oras, Anaksimeno teigimu, išreiškiąs begalybę, kintamumą, judėjimą, kokybės perėjimą į kiekybę, amžinumą, gamtos vienumą. Šilumos ir šalčio sukeltą oro judėjimą laikė gamtos kitimo priežastimis. 

Anaksimenas atrado, jog nejudančios žvaigždės skiriasi nuo planetų, sukūrė Saulės bei Mėnulio užtemimų, Mėnulio fazių hipotezes.

Anaksimeno darbų iki šių dienų nėra išlikę. Jo idėjas perteikė Diogenas Laertietis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, I t. MELI institutas, Vilnius.
| Atensasangl. *Athens* |
| --- |
|        |
| *Miesto rotušė* |
|  |
| 

AtensasAtensas

33°57′0″ š. pl. 83°23′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.95000°š. pl. 83.38333°r. ilg.﻿ / 33.95000; 83.38333﻿ (Atensas)Koordinatės: 33°57′0″ š. pl. 83°23′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.95000°š. pl. 83.38333°r. ilg.﻿ / 33.95000; 83.38333﻿ (Atensas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Džordžija Džordžija |
| **Apygarda** | Klarko apygarda |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 115 452  |
| **Plotas** | 306,2 km² |
| **Tankumas** (2010) | 377 žm./km² |
| **Altitudė** | 194 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.athensclarkecounty.com |
|  **Vikiteka** | Atensas |

**Atensas** (angl. *Athens*) – miestas-apygarda JAV, Džordžijos valstijos šiaurės rytuose. Atensą sudaro buvęs miestas (apygardos administracinis centras) ir Klarko apygarda. Tai universitetinis miestas, jame įsikūręs Džordžijos universitetas. Gyventojų 115 tūkst. (2010 m. duomenys).

Veikia Džordžijos meno muziejus, Džordžijos valstijos botanikos sodas, teatras, oro uotas.

Istorija
--------

XVIII a. pab. dabartinio Atenso miesto vietoje, ant Okonio upės (angl. *Oconee River*) krantų buvo įkurta prekybos gyvenvietė, pavadinta *Cedar Shoals* vardu. 1785 m. Džordžijos Generalinė Asamblėja Abraomui Boldvinui (*Abraham Baldwin*) suteikė chartiją Džordžijos universitetui įkurti. 1801 m. buvo pasirinkta vieta ant kalvos. Liepos 25 d. Džonas Miledžas (*John Milledge*), vienas iš projekto kontrolės grupės narių ir vėliau Džordžijos gubernatorius, nupirko 256 ha žemės sklypą ir perdavė jį universitetui. Aplinkinę teritoriją Miledžas pavadino Atensu, pagal Atėnų miestą Graikijoje. 1806 m. gruodį Atensas oficialiai tapo miesteliu. Pastatyti medvilnės verpimo fabrikai paspartino industrinę ir komercinę plėtrą.

JAV pilietinio karo metu Atensas buvo svarbus Konfederacijos pajėgų atsargų centras. Jo apylinkėse vyko keletas susišaudymų. Rekonstrukcijos laikais imta gerinti miesto infrastruktūrą, susisiekimo sistemą (geležinkeliai, plentai), imta leisti laikraščius, 1881 m. pastatytas policijos komisariatas, 1886 m. – mokyklos ir kt. 1888 m. pradėjo veikti mulų traukiamų tramvajų tinklas. 1904 m. pastatyta nauja rotušė.

1991 m. po praėjusiais metais vykusio balsavimo, pradinis miestas atsisakė savo teisių tam, kad suformuotų vieną darinį su Klarko apygarda, kuri bendrai paėmus vadinama Atenso-Klarko apygarda.

Miestų partnerystė
------------------

Atensas palaiko ryšius su:

* Graikija Atėnai, Graikija
* Italija Kortona, Italija
* Rumunija Jasai, Rumunija

* Istoriniai pastatai. 1936 m.Istoriniai pastatai. 1936 m.
* Teatro pastatasTeatro pastatas
* Paminklas konfederatamsPaminklas konfederatams
* Dvivamzdė patrankaDvivamzdė patranka
* Arka miesto centreArka miesto centre

Šaltiniai
---------

1. ↑  Hynds, Ernest C. (1974; 2009 ed.). *Antebellum Athens and Clarke County, Georgia*, pp. 2-4. University of Georgia Press.
2. ↑  Hynds 1974, p. 9.
3. ↑  Athens-Clarke County Unification History
| Tirkšlių herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2004-06-21* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Tirkšlių herbas** – vienas iš Tirkšlių miestelio (Mažeikių rajonas) heraldikos atributų.

Aprašas
-------

Tirkšlių širdžių koplytstulpis – pagrindinis herbo leitmotyvas
Herbo skydo mėlyname lauke sidabrinis stulpas su penkiomis viena virš kitos išdėliotomis raudonomis širdimis. Širdys pasirinktos pagal miestelio centre stovintį unikalaus koplytstulpio, kurio keturiuose šonuose išmūryta po penkias viena virš kitos išdėliotas raudonas širdis. Apie šį koplytstulpį sukurtos kelios legendos. Pasak vienos, jį 1667 m. pastačiusi vietos dvarininkė Važinskienė švedų nukankintam sūnui atminti. Kaip teigiama kitoje legendoje, koplytstulpį išmūrijęs Važinskis švedų nukankintam savo tarnui, neišdavusiam pasislėpusios jo žmonos su 4 vaikais, įamžinti.

Istorija
--------

2004 m. birželio 21 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 110. Herbo etalono autorius – dailininkė Laima Ramonienė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Penkių širdžių koplytstulpis Tirkšliuose. Mazeikiai.lt (tikrinta 2022-04-09).

* Tirkšlių herbas. Mažeikių krašto enciklopedija.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Anamo protektoratas安南都护府 |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **679 – 939** |  → |

 |
| *Anamas sudarė pietinę Lingnano dalį* |
|  |
| **Valstybė** | Kinijos imperija |
| **Administracinis centras** | Hanojus |
| **Châu** | 12 |

**Anamo generalinis protektoratas** (kin. 安南都护府, pinyin: *Ānnán???*, viet. *An Nam đô hộ phủ* – „Sutramdytų pietų generalinis protektoratas") – Tangų dinastijos Kinijos administracinis vienetas, buvęs dabartiniame šiaurės Vietname. Tai buvo vienas iš nedaugelio Tangų Kinijos generalinių protektoratų. Šis laikotarpis Vietnamo istorijoje dar vadinamas **Trečiuoju šiaurės dominavimu** (viet. *Bắc thuộc lần 3*). Vietname Anamo pavadinimas yra laikomas žeminančiu, ir vietoj jo naudojamas neutralesnis *Giao Chỉ* pavadinimas.

Raida
-----

Iki VI a. teritorija buvo valdoma kaip trys piečiausi Kinijos administraciniai vienetai dziunai (kin. 日南, pinyin: *Rinan*, kin. 交趾, pinyin: *Jiāozhǐ* ir kin. 九真, pinyin: *Jiuzhen*), priklausantys Dziaodžou provincijai.

Trečiasis Kinijos dominavimas prasidėjo 602 m. kuomet Sui dinastija nukariavo nepriklausomą šiaurės Vietnamo valstybę Vanšuaną (valdomą Ankstyvosios Li dinastijos) ir įjungė ją į imperiją. Vanšuano karalius Li Nam De II atsisakė sosto vardan taikos. 618 m. Sui viešpatavimą pakeitė Tangų viešpatavimas. Valdant Tangams, trys dziunai buvo sujungti į vieną administracinį vienetą. 624 m. šis administracinis vienetas pavadintas **Dziaodžou protektoratu** (交州都督府), o 679 m. galiausiai pervadintas Anamo (t. y. „sutramdytų pietų") generaliniu protektoratu. Šis protektoratas kartu su keturiais šiauresniais administraciniais vienetais – Guangdžou (広州)、, Dzingdžou (桂州)、 ir Youdžou (容州)、邕州 – priklausė didesnei Lingnano provincijai (kin. 嶺南五管, pinyin: *Lingnan Wuguan*).

Savotišką statusą šiam administraciniam vienetui suteikė krašto neramumas. Vietname vyko išsivadavimo kova, nuolat iškildavo vietos vadai, kurie siekdavo šalies nepriklausomybės nuo Kinijos. Žymiausi sukilimai vyko 722–723 (Mai šeimos valdymas), 791–802 (Phung šeimos valdymas) ir 819–820 m. Kinija turėjo nuolat kreipti dėmesį į šalies neramumą, čia laikyti savo karius.

X a. pradžioje pradėjus byrėti Tangų imperijai, 905 m. Khuc šeima inicijavo dar vieną Vietnamo sukilimą ir pakeitė Kinijos skirtus protektorato valdytojus. Taip Anamas gavo autonomiją, tačiau nominaliai pripažino Kinijos valdžią iki 939 m. kuomet čia iškilo visiškai nepriklausoma Ngo dinastija.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Protektoratą sudarė 13 administracinių vienetų džou (kin. 州, pinyin: *zhou*, viet. *châu*):

1. *Dziao* (交州, viet. *Giao*),
2. *Ai* (爱州, viet. *Ái*),
3. *???* (驩州),
4. *???* (峰州),
5. *???* (陆州),
6. *???* (演州),
7. *Čang* (长州, viet. *Thang*),
8. *Dziun* (郡州),
9. *???* (谅州),
10. *Vuan* (武安州, viet. *Vũ An*),
11. *Tanglin* (唐林州),
12. *Vuding* (武定州, viet. *Vũ Nga*),
13. *Qi* (贡州, viet. *Chi*).
| **Audrius Matonis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1965 m. balandžio 25 d. (58 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius |

**Audrius Matonis** (g. 1965 m. balandžio 25 d. Vilniuje) – žurnalistas, politikos apžvalgininkas.

Biografija
----------

1983 m. baigė Vilniaus S. Nėries vidurinę mokyklą, 1988 m. Vilniaus universiteto Istorijos fakultete – žurnalistikos specialybę. 1992 m. – stažavo JAV Ohajo universitete, JAV informacijos agentūroje (United States Information Agency) Vašingtone, NATO štabe Briuselyje, radijo stotyje „Amerikos balsas".

1986–1992 m. – Lietuvos radijo laidų užsieniui redakcijos korespondentas, jaunesnysis redaktorius, redaktorius. Nuo 1992 m. informacijos agentūros BNS vienas steigėjų, redaktorius, vyresnysis redaktorius, vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas,  2000–2008 m. Politikos skyriaus vyriausiasis redaktorius. 2008–2018 m. Lietuvos televizijos naujienų tarnybos vadovas.

Rengė komentarus Lietuvos radijui, vedė TV laidas „Visuomenės interesas" (LTV), „Ketvirtoji valdžia" (BTV), „Teisė žinoti", „Dienos tema" (LRT televizija).

Kita veikla
-----------

Lietuvos radijo ir televizijos komisijos pirmininko pavaduotojas, Strateginių studijų centro Stebėtojų tarybos narys, Demokratijos ir vystymo paramos fondo Valdybos narys, VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto Globėjų tarybos narys, Europos judėjimas Lietuvoje Tarybos narys.

Bibliografija
-------------

* *Prezidento suktukas*, bendraautoris Raimundas Lopata, Versus aureus, 2004 m. ISBN 9955-601-10-8

Įvertinimas
-----------

* 2003 m. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino ordino Riterio kryžius
* 2013 m. Estijos Marijos žemės ordino kryžius (V kategorija)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 315-316 psl.

Nuorodos
--------

* BNS svetainė
| **Manefa Miškinienė** |
| --- |
| Gimė | 1941 m. lapkričio 19 d. (81 metai)Rastiniai, Obelių valsčius |
|  |
| Veikla | biologė |
| Organizacijos | Vilniaus pedagoginis universitetas |
| Pareigos | profesorė |
|  |
| Išsilavinimas | habilituota biomedicinos mokslų daktarė |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |

**Manefa Miškinienė** (g. 1941 m. lapkričio 19 d. Rastiniuose, Obelių valsčius) – Lietuvos biologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija
----------

1969 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1995 m. biologijos mokslų daktarė

Nuo 1968 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1996 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) mokslo darbuotoja, nuo 1993 m. dėstytoja, 1993–2000 m. Mokslo skyriaus vedėja; nuo 2000 m. Technologinio ugdymo katedros profesorė.

Su kitais 1987–1995 m. parengė viščiukų broilerių lesinimo ir lesalų papildymo fermentiniais preparatais 6 rekomendacijas. Paskelbė apie 100 mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Mitybos fiziologija, 2001 m.
* Mityba, 2006 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Manefa Miškinienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 232 psl.
| **Audrius Zavadskis** |
| --- |
| Gimė | 1945 m. lapkričio 20 d.Šiauliai |
| Mirė | 2019 m. spalio 20 d. (73 metai) |
|  |
| Veikla | fotomenininkas, fotožurnalistas |

**Audrius Zavadskis** (1945 m. lapkričio 20 d. Šiauliuose – 2019 m. spalio 20 d.) – Lietuvos fotomenininkas, fotožurnalistas.

Biografija
----------

1963 m. baigė Vilniaus 7-ąją vidurinę mokyklą. 1963–1965 m. buvo Lietuvos kino studijos operatoriaus asistentas, 1965–1968 m. – šios studijos meninių filmų reklamos fotografas, 1968–1974 m. – leidyklos „Mintis" fotografas, 1974–1993 m. – žurnalo „Mūsų gamta" iliustracijų skyriaus redaktorius. 1993–1995 m. fotostudijos „Kodak" vedėjas. Nuo 1995 m. buvo A. Zavadskio personalinės studijos vedėjas (savininkas).

Bibliografija
-------------

* *Klaipėda*, fotoalbumas, 1977 m.
* *Lietuvos Nerija*, fotoalbumas, su B. Orentaite, 1973 m.

Nuorodos
--------

* Audriaus Zavadskio studija

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 573 psl.
| **Mykolas Žygimantaitis** |
| --- |
| Lietuvos kunigaikštis |
|  |
| Mykolas Žygimantaitis |
| Gediminaičiai |
| Gediminaičių stulpai |
| Gediminaičių stulpai |
|  |
| Mirė | 1452 m.Maskva |
| Tėvas | Žygimantas Kęstutaitis |
| Sutuoktinis (-ė) | 1) Anа Кujavietė,2) Efimija Mazovietė,3) Katerina Kujavietė |
|  |
|  **Vikiteka** | Mykolas Žygimantaitis |

**Mykolas Žygimantaitis** (m. 1452 m. pradžioje Maskvoje) – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės kunigaikštis.

Biografija
----------

Kilęs iš Gediminaičių, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Žygimanto Kęstutaičio sūnus.

Oficialiai pritarė tėvo su Lenkija 1432 m. spalio 15 d. sudarytai Gardino sutarčiai. 1435 m. jo vadovaujama Žygimanto Kęstutaičio kariuomenė per Pabaisko mūšį įveikė kito pretendento į Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės didžiojo kunigaikščio sostą Švitrigailos kariuomenę. Nugalėjus Švitrigailą rėmė tėvo pastangas apginti Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės savarankiškumą. 1440 m. kovo 20 d. žuvus tėvui pretendentas į Lietuvos didžiojo kunigaikščio sostą, dėl jo kovojo su Kazimieru Jogailaičiu, šis didžiuoju kunigaikščiu tapo 1440 m. birželio 29 m. Kovoje dėl sosto 1440–1441 m. Mykolą Žygimantaitį rėmė Trakų vaivadija ir Žemaitijos seniūnija, iki 1447 m. – Mazovija.

1448 m. pabėgo pas Krymo chaną Sejidą Achmatą, jo padedamas 1449 m. buvo užėmęs Starodubą, Severianų Naugardą, Kijevą. Pralaimėjęs Lietuvos didžiojo kunigaikščio Kazimiero Jogailaičio sąjungininko Maskvos didžiojo kunigaikščio tarnybinių totorių išvežtas į Maskvą. Mirė neaiškiomis aplinkybėmis, manoma, nunuodytas. Palaidotas Vilniaus arkikatedroje bazilikoje. Mykolo Žygimantaičio mirtimi baigėsi Kęstučio giminės vyriškoji linija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Edvardas Gudavičius. *Mykolas Žygimantaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 95 psl.

Nuorodos
--------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Strateginio valdymo ir politikos fakultetas** – vienas didžiausių Mykolo Romerio universiteto fakultetas, turintis daugiau nei 4000 studentų. Dieninėse, neakivaizdinėse ir vakarinėse (tik teisės ir valdymo studijų programa) studijose rengiami teisės bakalaurai ir magistrai bei viešojo administravimo magistrai. 

2010 metais reorganizuotas į Politikos ir vadybos fakultetą MRU tarybos nutarimu Nr. 1 UT-10.

Studijos
--------

Fakultete vyksta 3 pakopų studijos:

* Bakalauro (4 metų pagrindinės studijos);
* Magistrantūros (1.5 arba 2,5 metų specializuotos studijos);
* Doktorantūros (4 metų mokslininkų rengimo studijos).

Įgyjami kvalifikaciniai laipsniai
---------------------------------

* Teisės bakalauro,
* Teisės magistro,
* Viešojo administravimo magistro.

Nuorodos
--------

* Mykolo Romerio universiteto oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Laktacinė amenorėja** – fiziologiniai pokyčiai moters organizme po gimdymo, kuomet moteris nepatiria mėnesinių. Šis laikotarpis trunka įvairiai – nuo 4 iki 24 mėnesių ir kartais dar ilgiau.

Tai vienas iš kontracepcijos būdų, kuris galioja tuomet, kai moteris žindo kūdikį (laktacijos metu). Šio metodo patikimumas siekia maždaug 98 proc. tačiau tam yra būtinos trys sąlygos:

* moteriai po gimdymo dar nėra prasidėjusios mėnesinės,
* kūdikis yra pusės metų amžiaus arba mažesnis,
* kūdikis maitinamas krūtimi reguliariai, jam neduodama jokių papildomų skysčių ar maisto, nenaudojamas čiulptukas[reikalingas šaltinis] ir žindoma be didelių pertraukų (pertraukos ne ilgesnės nei 4 valandos visą parą).

Jeigu bent viena iš šių trijų sąlygų neišpildyta – moteris turi imtis kito kontracepcijos metodo. Maitinančiai motinai geriausiai tinka prezervatyvas, diafragma, gimdos kaklelio gaubtuvėlis, gimdos spiralė arba spermicidinės priemonės. Mišrios hormoninės piliulės nerekomenduotinos dėl juose esančio hormono estrogenų, kuris slopina pieno gamybą.
| Mynajusukr. *Минай* |
| --- |
| *Seminarija* |
|  |
| 

MynajusMynajus

48°35′31″ š. pl. 22°16′40″ r. ilg.﻿ / ﻿48.59194°š. pl. 22.27778°r. ilg.﻿ / 48.59194; 22.27778﻿ (Mynajus)Koordinatės: 48°35′31″ š. pl. 22°16′40″ r. ilg.﻿ / ﻿48.59194°š. pl. 22.27778°r. ilg.﻿ / 48.59194; 22.27778﻿ (Mynajus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos vėliava Ukraina |
| **Sritis** | Užkarpatės sritis Užkarpatės sritis |
| **Rajonas** | Užhorodo rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1830 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 3 088  |

**Mynajus** (ukr. *Минай*) – gyvenvietė vakarų Ukrainoje, Užkarpatės srities vakaruose, netoli Slovakijos pasienio.

Istorija
--------

Gyvenvietė pavadinimu *Ninai* žinoma nuo viduramžių. Tuo metu valda dažnai keitė savo feodalus, kurie buvo pavaldūs Vengrijos karūnai.

Po Pirmojo pasaulinio karo gyvenvietė teko Čekoslovakijai, o po Antrojo pasaulio karo perduota sovietų Ukrainai.

Sportas
-------

Pastaruoju metu gyvenvietę garsina futbolo klubas „Minaj", kuris buvo įkurtas 2015 m. iš pradžių žaidė mėgėjų lygoje, o vėliau tapo profesionaliu klubu. Debiutavo 2019/2020 m. Ukrainos futbolo Pirmoje lygoje.

Minaj Arena, futbolo stadionas, kurio talpa 3 000.

Gyventojai
----------

* 2001 m. – 3 088

Šaltiniai
---------

1. ↑
**Lakus kintamasis** – kintamasis, kurio reikšmė lygiagrečiai vykdomose gijose net ir trumpam negali tapti skirtinga nepažeidžiant algoritmo.

Kai kuriose sistemose yra efektyviau visus kiekvienos gijos naudojamus duomenis saugoti atskiroje, su ta gija susietoje atminties dalyje. Jei tie patys duomenys skaitomi bei keičiami ir iš kitos gijos, visų kopijų reikšmės automatiškai sulyginamos. Tačiau labai trumpam laikui gali susidaryti padėtis kuomet to paties kintamojo reikšmė skirtingose gijose skirtinga. Dažniausiai tai neturi jokios reikšmės, tačiau jei turi, tokią klaidą rasti itin sunku: paprastai neteisingas veiksmas pastebimas tik ilgai trunkančių automatinių testų.

Jei algoritmas reikalauja, jog kintamojo reikšmė skirtingose gijose niekada net ir trumpam netaptų skirtinga, toks kintamasis vadinamas lakiu (angl. *volatile*). Lakūs kintamieji deklaruojami specialiu raktažodžiu. Java kalboje  tas raktažodis yra **volatile**. Šį raktažodį turi ir C++, tačiau šioje kalboje jo reikšmė yra šiek tiek kita. Darbui su lakiais kintamaisiais C++ skirtos kitos konstrukcijos.

Lakūs kintamieji niekada neturi papildomų kopijų: reikšmės visada skaitomos iš pagrindinės, visoms gijoms bendros atminties ir ten pat įrašomos. Tačiau, palyginus su kitais kintamaisiais, tai užtrunka ilgiau. Geriausia kurti algoritmą taip, jog lakaus kintamojo problema apskritai neiškiltų, tačiau tai ne visada įmanoma.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Volatile Keyword in Java
2. ↑  Oracle dokumentacija apie **volatile**
3. ↑  C++ specifikacija, std::memory\_order
Manerheimo linijos padėtis
**Manerheimo linija** (suom. *Mannerheim-linja*) – Karelijos sąsmaukoje tarpukariu Suomijos pastatyti kariniai įtvirtinimai, skirti apsisaugoti nuo grėsmės iš TSRS. Įtvirtinimai, pavadinti generolo Karlo Gustavo Emilio Manerheimo garbei, buvo 136 km ilgio.

Įtvirtinimus statė iš betono (14 520 kubinių metrų), aukščiausios kokybės plieno, medienos ir kitų medžiagų.

Istorija
--------

Pavadinimą linijai sugalvojo suomis Jorma Gallen-Kallela, o visame pasaulyje išplatino užsienio žurnalistai. Linija statyta dviem etapais: 1920–1924 m. ir 1932–1939 m. Statant antrą kartą buvo atnaujinti kai kurie pasenę įtvirtinimai. Tolesnius linijos stiprinimo darbus sustabdė prasidėjęs Žiemos karas.

Manerheimo linija nusidriekė nuo Suomių įlankos iki Ladogos ežero, joje buvo 157 kulkosvaidžiais ir 8 artilerija ginkluotos atspariosios ugniavietės. Statant Manerheimo liniją buvo išnaudojami reljefo teikiami gynybiniai privalumai. Tam būdavo išnaudojamos net tokios menkos gamtos sudarytos kliūtys kaip išvirtę medžiai ar duobės.

Tranšėjos Manerheimo linijoje

Žiemos karas
------------

Žiemos karo (1939 m. gruodis – 1940 m. kovas) metu suomiams pavyko taip ilgai atsilaikyti prieš sovietus tik Manerheimo linijos dėka. Kariniai veiksmai Žiemos karo metu iš esmės vyko tik Manerheimo linijos teritorijoje. Tačiau Manerheimo linija buvo orientuota ne į stabilią fronto liniją, o į mobilius veiksmus, kai priešui leidžiama užimti teritoriją, o paskui jis išnaikinamas, naudojant mobilius padalinius bei užmaskuotus dotus. Manerheimo linijos dotai buvo slepiami už kalvų, šaudymo kryptys buvo nukreipiamos paraleliai fronto linijai arba netgi šiek tiek į Suomijos teritorijos gilumą, todėl rusų vykdyti artileriniai parengimai būdavo neefektyvūs.
Nepaisant didvyriško suomių priešinimosi, linija po du mėnesius trukusių intensyvių kautynių buvo pralaužta.

Pasibaigus Žiemos karui teritorija su linija atiteko TSRS, įtvirtinimai buvo sunaikinti.

Nuorodos
--------

* Willam R. Trotter. The Winter War, the Russo-Finnish War of 1939-40. Aurum Press Ltd, London 2003, ISBN 1-85410-932-4
* Manerheimo linija Archyvuota kopija 2003-11-25 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* Manerheimo linijos istorija Archyvuota kopija 2003-10-04 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* Filmas "Manerheimo linija (*Линия Маннергейма*) – 1940 m. propagandinis tarybinis dokumentinis filmas: 1 dalis 2 dalis 3 dalis 4 dalis
| **Aldona Vaišvilienė** |
| --- |
| Gimė | 1928 m. lapkričio 8 d.Biržuose |
| Mirė | 1998 m. lapkričio 15 d. (70 metų)Šiauliuose |
|  |
| Veikla | Lietuvos bibliotekininkė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Aldona Vaišvilienė** (1928 m. lapkričio 8 d. Biržuose – 1998 m. lapkričio 15 d. Šiauliuose) – Lietuvos bibliotekininkė, tautodailininkė.

Biografija
----------

1948 m. baigė Pasvalio gimnaziją. Nuo 1952 m. gyveno Šiauliuose, nuo 1953 m. Šiaulių viešosios bibliotekos (dabar Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka) bibliotekininkė. Dirbdama studijavo bibliotekininkystę Vilniaus universitete. Baigė 1960 m. 1960-1984 m. Muzikinės literatūros skyriaus vedėja. Vedė muzikos pamokėles jaunimui, vadovavo Kultūros liaudies universiteto muzikos fakultetui. 

Laivalaikiu mezgė, kūrė gobelenus, kilimus. Surengė keletą autorinių rankdarbių parodų, dalyvavo Šiaulių krašto tautodailininkų parodose. Nuo 1966 m. Lietuvos tautodailininkų sąjungos narė. Tarp kitų darbų – Šiaulių Romuvos pagrindinės mokyklos vėliava.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Aldona Vaišvilienė. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
| **Abdelfatahas el-Sisi** |
| --- |
| Egipto prezidentas |
|  |
| Gimė | 1954 m. lapkričio 19 d. (68 metai)Egiptas Kairas, Egiptas |
| Egipto prezidentas |
| Ėjo pareigas | 2014 m. birželio 8 d. – iki dabar |
| Ankstesnis | Adly Mansour (laikinasis) |
| Karinių pajėgų vadas |
| Ėjo pareigas | 2012 m. rugpjūčio 12 d. – 2014 m. kovo 26 d. |
| Ankstesnis | Mohamed Hussein Tantawi |
| Vėlesnis | Sedki Sobhi |
|  |
| Partija | Nepriklausomas |
| Parašas |
|  |

**Abdelfatahas Saidas Huseinas Chalilas el-Sisi** (arab. عبد الفتاح سعيد حسين خليل السيسي = *`Abde'l-Fattāḥ Sa'īd Ḥesayn Khalīl es-Sīsī*, g. 1954 m. lapkričio 19 d. Kaire, Egipte) – šeštasis ir dabartinis Egipto prezidentas, išrinktas 2014 m.

Biografija
----------

Po Egipto revoliucijos 2011 m. ir Mohamedo Morsio išrinkimo 2012 m. prezidento rinkimuose, Sisi buvo paskirtas Egipto gynybos ministru.

Būdamas Egipto gynybos ministru ir kariniu pajėgų vadu, Sisi dalyvavo kariniame perversme, kuris 2013 m. liepos 3 d. po protestų iš valdžios pašalino prezidentą Morsį. Pastarąjį pakeitė laikinasis prezidentas Adli Mansuras, kuris paskyrė naują ministrų kabinetą. Vėlesniais mėnesiais laikinoji vyriausybė padidino represijas prieš islamistinę Musulmonų broliją, mirties bausme nubausdama jos vadus ir 2013 m. rugpjūtį nužudydama šimtus ją palaikančių protestuotojų.

2014 m. kovo 26 d. Sisi baigė karinę karjerą ir pranešė planuojantis dalyvauti 2014 m. Egipto prezidento rinkimuose. Rinkimuose, kuriuose be Sisi dalyvavo tik dar vienas kandidatas, Sisi gavo daugiau negu 97 % balsų iš 47 % balsavusiųjų. Po inauguracijos į prezidentus 2014 m. birželio 8 d. Sisi vyriausybė stipriai išplėtė kariuomenės galias, todėl Sisi dažnai būna lyginamas su ankstesniais Egipto diktatoriais.

Sisi buvo pagrindinis kandidatas 2018 m. kovo 26−28 d. prezidento rinkimuose, visiems jo oponentams pasitraukus po šantažo, suėmimo ar rinkimų komiteto sukeliamų sunkumų siekiant juose dalyvauti. Sisi laimėjo šiuos rinkimus surinkęs 97 % balsų (dalyvavus 41,5 % rinkėjų).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Al Jazeera


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REgipto prezidentai |
| --- |
|  |
| 
Muhammad Naguib (1953–1954) • Gamal Abdel Nasser (1954–1970) • Muhammad Anwar al-Sadat (1970–1981) • Sufi Abu Taleb (1981) • Muhammad Hosni Mubarak (1981–2011) • Mohamed Hussein Tantawi (2011–2012) • Mohamed Morsi • (2012–2013) Adly Mansour (2013–2014) • Abdel Fattah el-Sisi (2014-) | Coat of arms of EgyptCoat of arms of Egypt |

 |
| **Aldona Petrulaitienė-Liukpetrytė** |
| --- |
| Gimė | 1938 m. kovo 30 d. (85 metai)Dalickų k. Pasvalio r. |
|  |
| Veikla | choro dirigentė ir pedagogė. |

**Aldona Petrulaitienė-Liukpetrytė** (1938 m. kovo 30 d. Dalickų k. Pasvalio r.) – choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija
----------

Baigusi Kriklinių septynmetę mokyklą, 1954–1958 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos mokykloje (dėst. A. Liberis). 1965–1970 m. choro dirigavimą neakivaizdiniu būdu studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Lopo klasė).

Nuo 1958 m. rudens Montviliškio (Kėdainių r.) kultūros namų meno vadovė, subūrė mišrųjį chorą. 1959–1963 m. Ramygalos (Panevėžio r.) kultūros namų meno vadovė, mišriojo choro ir vokalinių ansamblių vadovė. 1963–1970 m. Miežiškių (Panevėžio r.) kultūros namų meno vadovė ir vidurinės mokyklos muzikos mokytoja. Vadovavo vaikų ir vyresniųjų klasių mergaičių chorams; jaunučių chorą parengė 1964 m. I respublikinei moksleivių dainų šventei, o kultūros namų mišrųjį chorą 1970 m. respublikinei dainų šventei.

1971–1993 m. Panevėžio J. Švedo pedagoginės muzikos mokyklos choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja, 1980–1983 m. muzikinio auklėjimo skyriaus vedėja, merginų choro vadovė ir chormeisterė.

Nuo 1993 m. Miežiškių kultūros namų meno vadovė, merginų vokalinio ansamblio „Raskila" ir etnografinio ansamblio „Ratasai" vadovė, ikimokyklinio amžiaus vaikus moko dainuoti ir muzikuoti. Pedagogė buvo Panevėžio rajono dainų švenčių dirigentė.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Daria Sokołowska**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 2003 m. balandžio 20 d. (19 metų) |
| Gimimo vieta | ... Lenkija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | UKS SMS Łódź |
| **Pozicija** | gynėja |
| Jaunimo klubai |
| 20xx | Sportis KKP Bydgoszcz |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2022– | UKS SMS Łódź | 0? 0(?) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2022– | Lenkijos WU-19 | x 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022.
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2022. |

**Darija Sokolovska** (*Daria Sokołowska*, g. 2003 m. balandžio 20 d.) – Lenkijos futbolininkė, gynėja.

Karjera
-------

Sportis KKP Bydgoszcz auklėtinė.

Profesionalią karjerą pradėjo UKS SMS Łódź.

### 2022–2023 m. moterų čempionių lygos atranka

UEFA moterų čempionų lyga 2022–2023 m. kvalifikacinėse rungtynėse UKS SMS Łódź kovojo 5-oje grupėje. Pusfinalyje varžėsi UKS SMS Łódź ir Briuselio „RSC Anderlecht" (Belgija). O kitame pusfinalyje kovojo „Gintra" prieš Kuopio „Kups" (Suomija). Belgės įveikė lenkes rezultatu 3:2, Po Anna Rędzia ir Dominika Kopińska pelnytų įvarčių lenkės pirmavo rezultatu 2:0, bet neišlaikė persvaros ir pralaimėjo. O suomės rezultatu 2:0 nugalėjo Gintrą. Dėl trečios vietos grupėje kovojo lenkės ir šiaulietės. Rungtynėse prieš Belgijos ekipą Daria Sokołowska žaidė visas rungtynes.

Rinktinės
---------

Kitados atstovavo Lenkijos jaunimo rinktinėms.

Pasiekimai
----------

su UKS SMS Łódź
* 2022–2023 m. Ekstraliga.

Šaltiniai
---------

1. ↑  kobiecyfutbol.pl: naujienos
2. ↑  Anderlecht 3-2 UKS Lodz (2022-08-18)
3. ↑  FC Gintra 0-2 KuPS (2022-08-18)
4. ↑  RSSSF: 2021–2022 m. sezonas

Nuorodos
--------

* [ Oficiali klubo svetainė]
* kobiecyfutbol.pl (Apie žaidėją)
* SOCCERWAY (Apie žaidėją)
* [ FLASHSCORE] (Apie žaidėją)
* SOFASCORE (Apie žaidėją)
* [ soccerpunter] (Apie žaidėją)
* Globalsportsarchive
| **Aldona Skirutytė** |
| --- |
| Gimė | 1932 m. gegužės 17 d.Šiauliuose |
| Mirė | 2005 m. lapkričio 1 d. (73 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailininkė grafikė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus dailės institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 1970 m. LTSR valstybinė premija
* 1982 m. Lietuvos nusipelniusi meno veikėja
 |

**Aldona Skirutytė** (1932 m. gegužės 17 d. Šiauliuose – 2005 m. lapkričio 1 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė grafikė.

Biografija
----------

1950 m. baigė Šilutės 1-ąją vidurinę mokyklą, 1957 m. baigė Vilniaus dailės institutą. 1958-1959 m. žurnalo „Moteris" vyr. dailininke, 1962-1964 m. – Vilniaus dailės instituto Grafikos katedros vyr. dėstytoja.

Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

Kūryba
------

Nuo 1958 m. dalyvavo respublikinėse ir tarptautinėse parodose. Sukūrė estampų, (daugiausia tai spalvoti linoraižiniai): „Lietuva – taikos sesė" (1967), „Mano ežerėliai" (1967 m. Florencijos II tarptautinės grafikos bienalės aukso medalis), „Kuršis ir jūra" (1971 m.), triptikas „Senasis ir naujasis Vilnius" (1973 m.), „Skiriu Lietuvos miškams" (1975 m. Berlyno tarptautinės graviūrų parodos I premija), „Nerijos miestai" (1982 m.) ir kt. Sukūrė piešinių, atvirukų. Kūrybai būdinga savitai interpretuotos lietuvių liaudies grafikos tradicijos, dekoratyvumas, ornamentiškumas. Apdovanota Florencijos II tarptautinės grafikos bienalės aukso medaliu (Jugoslavija, 1965 m.), aukso medaliu Venecijoje (Italija, 1970 m.), specialia premija Frechene (Vokietija, 1972 m.), Vilniaus, Talino (Estija), Maskvos (Rusija) parodų premijomis ir diplomais.

Bibliografija
-------------

* Aldona Skirutytė, 1980 m.

Įvertinimas
-----------

* 1970 m. LTSR valstybinė premija
* 1982 m. Lietuvos nusipelniusi meno veikėja

Šaltiniai
---------

1. ↑   Aldona Skirutytė. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
2. ↑  Šilutės kraštas: enciklopedinis žodynas. Šilutė, 2000, p. 356.
**Kipišas** (kartais **Kipishas**, **Ramūnas Balčiūnas**; tikras vardas **Romanas Neyelovas**; 1979 m. – 2016 m. vasario 12 d.) – Lietuvos hip-hopo, regio muzikos atlikėjas, išgarsėjęs dalyvaudamas dueto „Kastaneda" muzikinėje veikloje nuo 2002 m.

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Gimė ukrainiečio ir lietuvės šeimoje. Išsiskyrus tėvams, kurį laiką gyveno pas tėvą Ukrainoje. Turėjo grafikos dizainerio išsilavinimą, buvo baigęs virėjų kursus. Buvo 2 kartus vedęs. Su antrąja žmona Lina augino dvi dukteris. Mirė nuo infarkto.

Muzikinė biografija
-------------------

Kipišas – Lietuvos „reggae" bei „hip – hop" muzikos atlikėjas, visada aktyviai dalyvavo muzikinėje veikloje. 2002 m. atlikėją pastebėjo įrašų kompaniją „Koja records", kurioje buvo pradėtas dviejų atskirų atlikėjų Luko ir Kipišo duetas „Kastaneda", Kipišui dalyvaujant buvo išleisti keturi albumai („Nesiparink", „Merginos", „Mūsų fiestos", „Viskas, ko reikia"). 2005 m. buvo išleisti du albumai, solinis „Lyriškas gangsteris" ir „Green Sun Club" albumas „Nebo Jamaiki". 2006 m. Kipišas atsiskyrė nuo projekto „Kastaneda" ir tęsė muzikinę karjerą kaip solo atlikėjas. Tais pačiais metais pavasarį buvo išleistas dar vienas solinis Kipišo albumas pavadinimu „Formatai – neformatai".

Kipišo kūryboje dominuoja „reggae", „r` n `b" ir „hip – hop" stiliaus kūriniai, taip pat šmaikštūs ir lyriški dainų žodžiai. Atlikėjas aktyviai koncertavo su skirtingomis programomis, dažnai kūrinius atlikdavo „gyvai". Paskutinio meto atlikėjo pusantros valandos trunkanti koncertinė programa nukreipta klubinės ir vakarėlių muzikos linkme.

Diskografija
------------

### Albumai

* Lyriškas gangsteris, 2004 m. balandžio 5 d.
* Formatai-neformatai, 2006 m. kovo 31 d.

### Radijo singlai

* „Daktaras Vasara", 2003 m.
* „Lyriškas gangsteris", 2004 m.
* „Pinigai, pinigai" (Jurga ir Willux), 2004 m.
* „Vaikystės draugai", 2006 m.
* „Formatai – neformatai", 2006 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Cream |
|  
Iš kairės į dešinę: Ginger Baker, Jack Bruce ir Eric Clapton (1966 m.) |
| Biografija |
| Kilmė |  Anglija |
| Žanrai | Psichodelinis rokasSunkusis rokasBliuzrokas |
| Aktyvumo metai | 1966–1968, 1993, 2005 |
| Buvę nariai |
| Jack BruceEric ClaptonGinger Baker |

**Cream** – 7-ojo dešimtmečio britų roko grupė, daugumos laikoma pirma sėkminga supergrupe muzikos istorijoje, savo gyvavimo metais pardavusi virš 15 milijonų albumų. Grupę sudarė 3 iš kitų grupių susirinkę nariai: bosistas/vokalistas Jack Bruce, gitaristas/vokalistas Eric Clapton bei būgnininkas Ginger Baker. Grupės muzikinį stilių sudarė bliuzroko, sunkiojo roko bei psichodelinio roko žanrų mišinys užpildytas psichodelinės tematikos dainų tekstais. Grupės trečiasis albumas Wheels of Fire tapo pirmuoju platininį pardavimų statusą gavusiu dvigubu albumu pasaulyje.

Diskografija
------------

Studijiniai albumai:

* 1966 – Fresh Cream
* 1967 – Disraeli Gears
* 1968 – Wheels of Fire
* 1969 – Goodbye
| **Abdal Vahidas IIarab.: أبو محمد الرشيد عبد الواحد بن المأمون** |
| --- |
| Maroko kalifas |
| Almochadai |
| Mirė | 1242 m. |
| Tėvas | Idris I Almamunas |
| Maroko kalifas |
| Valdė | 1232-1242 m. |
| Pirmtakas | Idris I Almamunas |
| Įpėdinis | Ali Asaidas |

**Abdal Vahidas II** (*Abû Muhammad ar-Rachîd `Abd al-Wâhid*, arab.: أبو محمد الرشيد عبد الواحد بن المأمون m. 1242 m.) – nuo 1232 m. Almochadų dinastijos Maroko kalifas.

Abdal Vahidas II-is buvo Idriso I Almamuno sūnus.

Istorija
--------

Tik 1236 m. po Jahijos Almutasimo mirties Abdal Vahidas II-is užėmė Marakešą, jis panaikino visas tėvo Idriso Almamuno įvestas naujoves, po ko daugelis gyventojų pripažino jį. Tais pačiais metais Tlemseno emyras Abu Jahija Jagmurasanas ir Tuniso emyras Abu Jahija I bin Zaijanas (Abu Yahya I bin Zayyan) paskelbė nepriklausomybę ir atsiskyrė nuo Maroko, o Andalūzijos centre krikščionis užėmė Kordobą. Pačiame Maroke Almochadus spaudė Marinidai (Banu Marin gentis), kuri buvo apsupusi Meknesą. Abdal Vahidas II-is mirė 1242 m. valdžią paveldėjo jo brolis Ali Asaidas.

Abdal Vahidas II-is turėjo šiuos vizirius:

* Abû Sa`îd ben Wânûdîn (1233-1233) (أبو سعيد بن وانودي abū sa`īd ben wānūdin);
* Abû Ibrâhîm (1235-1236) (أبو إبراهيم أبو حاقة بن أبي حفص abū ibrāhīm abū ḥāqa ben abī ḥafṣ);
* Abû Ishâq ben Wânûdîn (1236-1242) (أبو محمد بن وانودين abū isḥāq ben wānūdīn).

Nuorodos
--------

* *Istorinis žodynas* Archyvuota kopija 2008-01-29 iš Wayback Machine projekto.;
* *Musulmonų vadovai*.

| Karališkieji titulai |
| --- |
| Prieš tai:**Idris I Almamunas** | **Almochadų dinastija**1232-1242 m. | Po to:**Ali Asaidas** |
Kinų liaudies revoliucijos muziejus, 2007 m.
Pagrindinė muziejaus parodų salė su DF-1 raketa centre
**Kinų liaudies revoliucijos muziejus** (中国人民革命军事博物馆) – karinis muziejus Pekine, Kinijoje. Jame eksponuojama karinė įranga, naudota Liaudies Išlaisvinimo Armijos, įskaitant ir šiuolaikines karines technologijas.

Muziejų sudaro dešimt salių. Pagrindinėje – Ginklų salėje – eksponuojami šaltieji ginklai, šautuvai, artilerija, tankai, šarvuotieji transporteriai, priešlėktuviniai ginklai, reaktyviniai naikintuvai, raketos, raketsvaidžiai, kruizinės raketos. Taip pat yra ir užsienietiškos ginkluotės parodos, tame tarpe: septintajame – aštuntajame dešimtmetyje iš Tarybų Sąjungos pirkti ar gauti dovanų tankai, Kinijos pilietinio karo metu užgrobta JAV karinė technika, Korėjos karo metu užgrobta Jungtinių Tautų ginkluotė, Antrojo Kinijos – Japonijos karo metu užgrobta japonų ginkluotė.

Be ginkluotės, Ginklų salėje taip pat eksponuojama įranga iš Kinijos kosminės programos, palydovai, orbitinė kapsulė.

Kitose salėse su nedidelėmis išimtimis daugiausiai eksponuojami istoriniai artefaktai, filmai, skulptūros, žemėlapiai, paveikslai, plastikinės istorinių lyderių, mokslininkų ir karvedžių skulptūros ir panašiai.

Muziejaus lankymas yra nemokamas.

Nuorodos
--------

* china.org
| ***Juodoji jūra*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Black Sea |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė JAV Rusija |
| Režisierius | Kevin Macdonald |
| Scenaristas (-ai) | Dennis Kelly |
| Metai | 2014 |
| Žanras | nuotykių |
| Trukmė | 115 min. |
| Kalba | anglų ir rusų |
| **IMDb įrašas** |

**Juodoji jūra** (angl. *Black Sea*) – 2014 m. sukurtas nuotykių filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jude Law – kapitonas Robinsonas
* Scoot Mcnairy – Danielsas
* Ben Mendelsohn – Freizeris
* David Threlfall – Pitersas
* Konstantinas Chabenskis – Blekis
* Grigorijus Dobryginas – Morozovas
* Sergejus Puskepalis – Zaicevas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Atleistam iš pareigų povandeninio laivo kapitonui paslaptingas nuomininkas pateikia pasiūlymą vadovauti ekspedicijai ieškoti paskendusio povandeninio laivo Juodosios jūros pakrantėse. Šis priklausė nacistinei Vokietijai ir gabeno aukso krovinį. Tikėdamasis uždirbti daugybę pinigų ir atkeršyti buvusiam darbdaviui, kapitonas surenka komandą iš Rusijos ir Didžiosios Britanijos jūreivių ir leidžiasi į jūrą, kurioje patruliuoja Rusijos karinis laivynas, tačiau, laivui jau panėrus, supranta, kad jų tyko kur kas didesnis pavojus...
**Aldona Jurevičiūtė-Armonienė** (g. 1955 m. spalio 25 d. Kaune) – Lietuvos muzikos mokytoja ir choro dirigentė.

Biografija
----------

1973 m. baigė Kauno 26-ąją vidurinę mokyklą, 1975–1979 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Andrius Kairys). 1979–1982 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (doc. Regimanto Gudelio klasė).

Nuo 1982 m. Išlaužo (Prienų raj.) pagrindinės mokyklos muzikos mokytoja ir vaikų choro vadovė. Jaunių choras „Volungėlė" dažnai koncertuoja, gieda bažnyčioje, dalyvauja Prienų rajono, Dzūkijos krašto ir Lietuvos dainų šventėse Vilniuje.

1982–1986 m. Prienų rajoninių kultūros namų mišriojo choro ir rajono kultūros darbuotojų moterų choro vadovė. Abu kolektyvus parengė 1985 m. respublikinei dainų šventei, nemažai koncertavo.

Nuo 1986 m. Birštono kultūros namų (kultūros centro) moterų choro „Aušrinė" vadovė. Chorą parengė 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. – I Pasaulio lietuvių dainų šventei Kaune ir Vilniuje, taip pat 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje, dalyvavo 1997 m. moterų chorų šventėje – festivalyje „Aš atdarysiu dainų skrynelę" Kretingoje, koncertavo Lietuvoje, Moldavijoje ir Baltarusijoje.

Parengė G. B. Pergolesi „Stabat Mater" – koncertuose talkino Kauno kamerinis orkestras (dirigentas G. Dalinkevičius), Kauno Vytauto Didžiojo universiteto merginų choras (vadovas Viktoras Masevičius) ir Kėdainių moterų choras „Aušrinė" (vadovas Petras Labeckis).

A. Armonienė – Prienų rajono dainų švenčių dirigentė ir 1995 m. Dzūkijos krašto dainų šventės vyr. dirigentė. 1997 m. jai suteikta muzikos mokytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. – Vilnius, 1999.
| **Birutė Galdikas** |
| --- |
|  |
| B. Galdikas 2011 m. |
| Gimė | 1946 m. gegužės 10 d. (77 metai)Vysbadenas, Vokietija |
|  |
| Veikla | antropologė, gamtosaugininkė, orangutanų tyrinėtoja |

**Birutė Marija Filomena Galdikas-Brindamour, Galdikaitė** (1946 m. gegužės 10 d. Vysbadene, Vokietija) – lietuvių kilmės pasaulinio garso antropologė, gamtosaugininkė, žymiausia orangutanų tyrinėtoja, fizinės antropologijos daktarė (1969 m.) ir biologijos daktarė (1978 m.).

Biografija
----------

1966 m. baigė psichologiją Britų Kolumbijos universitete Vankuveryje, 1969 m. antropologiją – Kalifornijos universitete Los Andžele. Nuo 1979 m. Džakartos nacionalinio universiteto, nuo 1989 m. – ir Simono Fraserio universiteto Kanadoje profesorė.

Tyrinėti primatus paskatino žymus antropologas profesorius Luisas Lykis. 1967–1979 m. dalyvavo archeologiniuose kasinėjimuose Pietų Kalifornijoje, Balkanų šalyse. 1971 m. atvyko į Indoneziją, Tandžungputingo nacionaliniame parke įkūrė orangutanų stebėjimo centrą. Sukūrė ir įgyvendino septynis orangutanų tyrimų ir išsaugojimo projektus. 1986 m. įkūrė Tarptautinį orangutanų fondą Los Andžele, jo skyriai yra Indonezijoje, Australijoje, Kanadoje, Didžiojoje Britanijoje, jų prezidentė, Taivane (garbės pirmininkė). 1998 m. dalyvavo Baltijos psichologų konferencijoje Vilniuje. Indonezijos, JAV ir kelių tarptautinių mokslo draugijų narė.

Sengirės fondo globėja.

Jos gyvenimas ir darbai aprašyti 6 knygose, apie ją sukurta dokumentinių filmų Indonezijoje, Japonijoje, JAV, Prancūzijoje, Italijoje, Australijoje. Pelnė daug apdovanojimų.

Bibliografija
-------------

* Rojaus atspindžiai. Mano gyvenimas su orangutanais Borneo saloje (*Reflections of Eden. My Years with the Orangutans of Borneo*) 1995 m. 3 leid. 1999 m. vokiečių k. 1995 m. prancūzų k. 1997 m. lietuvių k. 2012.
* Vadovas po Tanjung Putingo nacionalinį parką (*A Guidebook to Tanjung Puting National Park*), su G. Shapiro, 1997 m.
* Orangutanų odisėja (*Orangutan Odyssey*), su N. Briggs, 1999 m.

Įvertinimas
-----------

* 1994 m. Jungtinių Tautų pasaulinė premija
* 1991 m. E. Bauerio Žemės didvyrės premija
* 1990 m. PETA humanitarinė premija
* 1997 m. Tylerių aplinkos apsaugos premija ir aukso medalis
* 2010 m. VDU garbės daktarės vardas
* 2010 m. Lietuvos Valstybės ordino „Už nuopelnus Lietuvai" karininko kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Galdikas-Brindamour, Birutė (1975 m. spalis). „Orangutans, Indonesia's "People of the Forest"". *National Geographic Magazine* **148** (4). pp. 444–473.
2. ↑
3. ↑  Algimantas Jakimavičius. *Birutė Galdikas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004

Nuorodos
--------

* birutegaldikas.lt Tarptautinis Birutės Galdikas globos fondas
* Tarptautinis orangutanų fondas
**Aldona Lapytė** (g. 1928 m. sausio 25 d. Maskvyčie, Zarasų apskrityje, Dusetų valsčiuje) – psichiatrė, KMU docentė.

Biografija
----------

Baigė išraiškos šokio pradininkės Danutės Nasvytytės studiją-mokyklą. 1946 m. baigė Kauno mokytojų seminariją, 1953 m. – Valstybinį Kauno universitetą. 1962 m. apgynė disertaciją, darbo vadovas akademikas Olegas Kerbikovas (1907–1965).

1946-1948 m. Kauno darbo jaunimo gimnazijos mokytoja, 1953-1955 m. Respublikinės Kauno psichoneurologinės ligoninės gydytoja, 1955–1956 m. Kauno medicinos instituto (KMI) nervų ir psichikos ligų katedros ordinatorė. 5 metus dėstė Kauno P. Mažylio medicinos mokykloje. 16 metų dirbo respublikinėje Kauno psichiatrijos ligoninėje (skyriaus vedėja, vyriausiojo gydytojo pavaduotoja). 1973–1990 m. dirbo KMI Psichiatrijos, neurologijos ir neurochirurgijos katedroje. 1990-2001 m. Respublikinės Vilniaus psichiatrijos ligoninės konsultantė. VDU psichiatrijos dėstytoja.

Paskelbė per 40 mokslinių darbų, išleido psichiatrijos terminų žodynėlį, yra vadovėlio „Nervų ir psichinės ligos" bendraautorė
Su med. dr. V.Mačiuliu tęsia vyro prof. Jono Šurkaus pradėtą psichiatrijos terminų žodyną.

Ištekėjusi, turi du vaikus. Vyras Jonas Šurkus (1919–1998), psichiatras. Sūnus Jonas Šurkus, toksikologas, Kauno medicinos universiteto klinikų gydytojas. Dukra Vilija Šurkutė, psichiatrė, dirbo Kauno psichiatrijos ligoninėje; rašo ir verčia psichiatrijos klausimais.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Aldona Lapytė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-10-16.
2. ↑  Docentė Aldona Lapytė - "žmogus, kuris moko psichiatrijos" / Solveiga Potapovienė // Lietuvos sveikata. - 2008, saus. 24-30 (Nr. 4), p. 13, 14.