recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***Faraono kariuomenė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Pharaoh‘s Army |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Robby Henson |
| Scenaristas (-ai) | Robby Henson |
| Metai | 1995 |
| Žanras | karinė drama |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 500 tūkst. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Faraono kariuomenė** (angl.  *Pharaoh‘s Army*) – 1995 m. sukurtas filmas apie JAV pilietinį karą. Juostoje nerodomi karo veiksmai, o pasakojama apie paprastų žmonių bandymus išgyventi. Titruose pažymima, kad filmo pagrindas yra tikra istorija, o pagrindinis herojus – berniukas – neturi vardo.

Pavadinimas „Faraono kariuomenė" paimtas iš Senojo Testamento citatos, kuomet kunigas pasakoja berniukui apie žydų pabėgimą iš Egipto per Raudonąją jūrą.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Chris Cooper – kapitonas Džonas Halas Abstonas
* Patricia Clarkson – Sara Anders
* Kris Kristofferson – kunigas
* Robert Joy – Čikaga
* Richard Tyson – Rodis
* Frank Clem – Nelis
* Will Lucas – berniukas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kentukio valstija, JAV pilietinio karo metai. Filmas prasideda Saros Anders dukters laidotuvių scena. Moters vyras išėjo į karą Konfederacijos kariuomenės pusėje ir moteris liko su paaugliu sūnumi. Naktį po laidotuvių Šiaurės kariuomenę palaikantys žmonės iškasa mergaitės palaikus ir įpykusi motina palaidoja ją savo kieme.

Po keleto dienų Andersų namuose pasirodo Šiaurės kariuomenės karių būrys, turintis įsakymą konfiskuoti viską, ką ras jos namuose. Darant kratą vienas iš kareivių nukrinta nuo kopėčių ir sunkiai susižaloja. Būriui vadovaujantis kapitonas Abstonas nusprendžia keletą dienų palaukti, kol šis pasijus geriau. Nors moteris ir kareiviai neslepia vienas kitam priešiškumo ir neapykantos, jie priversti leisti laiką kartu. Kapitonas, pats buvęs fermeris, bando pagelbėti Sarai ūkio darbuose, taip tarsi mėgindamas kompensuoti netektį, kurią jie patys ir sukelia. Aiškėja, kad kareiviai nėra dalyvavę mūšiuose, kad į kariuomenę atėjo turėdami pačius įvairiausius tikslus, o kapitonui vis sunkiau suvaldyti vyrus, ypač Rodį, vienintelį turintį kovinės patirties. Bijodama dėl savo ir sūnaus gyvybės, Sara slapčia nusiunčia jį pas vietinį kunigą, kad šiam praneštų apie apylinkėse pasirodžiusius jankius...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Farahasفراه |
| --- |
| 

FarahasFarahas

32°20′0″ š. pl. 62°07′0″ r. ilg.﻿ / ﻿32.33333°š. pl. 62.11667°r. ilg.﻿ / 32.33333; 62.11667﻿ (Farahas)Koordinatės: 32°20′0″ š. pl. 62°07′0″ r. ilg.﻿ / ﻿32.33333°š. pl. 62.11667°r. ilg.﻿ / 32.33333; 62.11667﻿ (Farahas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Afganistano vėliava Afganistanas |
| **Provincija** | Faraho provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 37 400  |
| **Altitudė** | 650 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Farahas |

**Farahas** (pers. فراه = *Farāh*) – miestas pietvakarių Afganistane, Sistano baseine, prie Farahrudo upės; provincijos centras. Keliai į Kandaharą, Heratą, Zarandžą, yra oro uostas. Prekybinis ir žemdirbystės centras. Yra tvirtovė, menanti Aleksandro Didžiojo laikus.

Dauguma miesto gyventojų (>90 %) – puštūnai.

Istorija
--------

Vietovė žinoma jau nuo graikų invazijos laikų, kai Aleksandras Makedonietis čia įkūrė fortą. Valdant partams, Farahas buvo vienas svarbiausių Arijos miestų. Vėliau priklausė Sasanidams. Farahas pateko į Didžiojo Chorsano kraštą ir buvo valdomas įvairių musulmoniškų dinastijų. XIX a. tapo Afganistano dalimi.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Knygos viršelis, kurioje Fantomas Juodulys debiutuojantis istorijoje „Peliukas Mikis pergudrauja Fantomą Juodulį"
**Fantomas Juodulys** – fiktyvus Volto Disnėjaus komiksų charakteris, pasirodantis Peliuko Mikio pasaulio serijose kaip vienas didžiausių nusikaltėlių ir priešų. Debiutavo jis 1939 m. serijoje „Peliukas Mikis pergudrauja Fantomą Juodulį".

Daugelis dailininkų per dešimtmečius vystė Fantomo Juodulio istoriją. Pirmasis pakartotinis pasirodymas buvo italų komikse *Topolino e il doppio segreto di Macchia Nera* (autoriai: Guido Martina ir Romano Scarpa) 1955 m. Jungtinėse Valstijos Juodulys komiksuose atgijo tik 1964 m. kada, pradedant „Fantomo Juodulio sugrįžimu", per porą metų buvo piešiamos istorijos apie nusikaltėlio darbelius. 8-ajame dešimtmetyje dailininkas Rogeris Armstrongas ėmė piešti Juodulį su akimis ir jis atrodė tarsi šešėlis, nebe paprastas žmogus su apsiaustu.

Per ilgą nusikalstamumo karjerą, Fantomas Juodulys susikrovė didžiulius turtus pinigų, kuriuos investavo į verslą. Jo finansinė galia leidžią jam įvykdyti ambicingiausius planus.
Koordinatės: 55°47′13″ š. pl. 25°31′21″ r. ilg.﻿ / ﻿55.78694°š. pl. 25.52250°r. ilg.﻿ / 55.78694; 25.52250

**Kamajų šilas** – miškas šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, 2 km į pietryčius nuo Kamajų. Priklauso Rokiškio miškų urėdijai (Kamajų girininkijai). Apima 11,6 km² plotą. Be paties Kamajų šilo, į masyvą dar patenka Milniškių, Rudabalio, Nemenių miškai.

Būdingas banguotas paviršius. Dirvožemiai jauriniai šilaininiai silpnai sujaurėję smėliai, velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai. Patenka į Šetekšnos baseiną – prateka Šetekšnos intakas Uosija su savo intakais (Prašuviu, Lėškupiu, Šeduikių upeliu).

Medynai:

* pušynai: 53 %
* eglynai: 22 %
* beržynai: 21 %
* drebulynai: 2 %
* baltalksnynai: 1 %
* juodalksnynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 32 % medynų, pusamžiai medžiai 50 %, pribręstantys 10 %, brandūs 8 %.

Kamajų šile gyvena briedžiai, stirnos, šernai, usūriniai šunys. Įveista maumedžių, pocūgių, retų augalų.

Šile ir greta įsikūrę kaimai: Kariūnai, Pikietai, Kuokšiai, Šilinė, Šermukšnynė, Gaveikiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kamajų šilas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 194
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Peru gyvenančio paukščio *Sula variegata* lizdas, padarytas iš guano
**Guanas** (isp. *guano*, iš kečua *huanu* 'mėšlas') – bekvapė medžiaga, natūraliai susidaranti iš jūrų paukščių ar šikšnosparnių suirusių išmatų likučių, turinti daug azoto (apie 9 % amoniako) ir fosforo (apie 13 % P2O5) junginių. Guane yra ne tik daug amoniako, bet ir šlapimo, fosforo, oksalo rūgščių, daug nitratų.

Naudojamas kaip efektyvios azoto ir fosforo trąšos. Dideli guano klodai yra Pietų Amerikoje (Peru, Bolivijoje), Pietų Afrikoje (Namibijos pakrantėje), Ramiojo vandenyno salose. Yra paskaičiuota, kad dabar egzistuojančiame guane yra tiek fosforo, kad jo kaip trąšos Žemės žemės ūkiui pakaktų 30-čiai metų.

Iš guano buvo išskirtas guaninas, kuris dėl to gavo dabartinį savo pavadinimą.

Guano kasyklos
--------------

Geriausias guanas randamas sauso klimato kraštuose, kadangi kitaip lietaus vanduo iš guano išplauna nitratus, kurie yra labai tirpūs. Guanas kasamas įvairiose salose, pvz. Nauru ir Činča (*Chincha Islands*) Ramiajame vandenyne, *Juan de Nova* saloje Indijos vandenyne ir kitur. Tos salos ilgai buvo paukščių kolonijų vietos, ir jose susikaupė daugelio metrų storio paukščių išmatų, virstančių guanu, klodai.

XIX a. žinoma guano gavybos vieta buvo Peru. Guaną tenai kasė kelis šimtmečius. Peru pakrantėse, smulkiose uolėtose salelėse, kur neprieidavo keturkojai plėšrūnai ir žmonės, buvo susidarę didžiuliai guano telkiniai. Kormoranas *Phalacrocorax bougainvillii* buvo vienas pagrindinių guano gamintojų toje Ramiojo vandenyno pakrantėje. Kitos daugiau prisidėjusios rūšys buvo Peru pelikanas *Pelecanus thagus* ir padūkėlis *Sula variegata*.

Guanas buvo strateginė žaliava dėl dviejų priežasčių:

* kaip biologiškai panaudojamų fosforo ir azoto junginių šaltinis guanas buvo ir yra gera trąša,
* kaip nitratų turtinga medžiaga ilgą laiką buvo parako gamybos žaliava.

Su guano gavybos ginčais susijęs ir Ramiojo vandenyno karas, tarp kurio priežasčių buvo ir guano bei iš jo susidarančios kalio salietros kasybos klausimai.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Fosforitai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Guanas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Ilguma** (geografinė ilguma) – viena iš Žemės paviršiaus taško geografinių koordinačių, nurodanti, kiek į rytus ar į vakarus nuo pradinio (Grinvičo) dienovidinio nutolęs Žemės paviršiaus taškas.

Geografinė ilguma matuojama laipsniais (nuo 0° iki 180°) ir yra rytų ir vakarų. Priešingai nei platuma, kurios vienas laipsnis lygus apie 111 km, ilgumos laipsnio ilgis priklauso nuo platumos ir tiksliai lygus (111.320 + 0.373sin²φ)cosφ (kilometrų).

Ilgumos nustatymas
------------------

Tariamai perpjovus Žemės rutulį plokštuma, einančia per Žemės polius (Š ir P), jos centrą (C) ir tašką (B ar D), kurio geografinę ilgumą reikia nustatyti, gaunama elipsė, einanti per ieškomą tašką ir žemės polius. Tokia elipsės pavidalo kreivė vadinama dienovidiniu.

Sutarta, kad dienovidinis, einantis per Grinvičo astronomijos observatoriją (netoli Londono), laikoma *nuliniu (pradiniu) dienovidiniu* ir jam suteikta 0° ilguma.

Kampas (α) tarp bet kurio dienovidinio ir pradinio dienovidinio, matuojamas ties Žemės pusiauju, kurio viršūnėje yra žemės centras (kampas BCD) yra vadinamas geografine ilguma.

Geografinė ilguma nebūna didesnė nei 180°, todėl buvo įvestos sąvokos rytų ilguma ir vakarų ilguma. Jei per ieškomą tašką išvestas dienovidinio kampas su pradiniu dienovidiniu yra ne daugiau kaip 180°, o atstumas nuo pradinio dienovidinio iki ieškomo taško einant į rytus yra mažesnis nei einant į vakarus, tai tuomet ta ilguma vadinama *rytų ilguma*, o priešingu atveju – *vakarų ilguma*.
| Beherdenas*Bäherden* |
| --- |
| 

BeherdenasBeherdenas

38°26′0″ š. pl. 57°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.43333°š. pl. 57.43333°r. ilg.﻿ / 38.43333; 57.43333﻿ (Beherdenas)Koordinatės: 38°26′0″ š. pl. 57°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.43333°š. pl. 57.43333°r. ilg.﻿ / 38.43333; 57.43333﻿ (Beherdenas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Turkmėnijos vėliava Turkmėnija |
| **Velajatas** | Ahalo velajatas |
| **Rajonas** | Bahardeno etrapas |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 24 139  |
| **Altitudė** | 159 m |

**Beherdenas** (turkm. *Bäherden*) – miestas pietų Turkmėnistane, Ahalo velajate, 101 km į šiaurės vakarus nuo Ašchabado, Kopetdago šiaurinėje pašlaitėje. Pro miestą eina pagrindinis Turkmėnistano plentas М37, yra geležinkelio stotis prie Ašchabado-Turkmėnbašio linijos, greta driekiasi Karakumų kanalas. Už 19 km nuo Baharli yra Bahardeno urvas su požeminiu ežeru.

Istorija
--------

Gyvenvietė žinoma nuo XIX a. išaugo nutiesus geležinkelį. Vadinta Bahardenu (rus. *Бахарден*). Sovietmečiu turėjo miesto tipo gyvenvietės statusą, veikė kilimų audimo fabrikas. Miesto statusas suteiktas 2008 m.

Kurį laiką vadintas **Baharli** (turkm. *Baharly*), bet 2018 m. atstatytas senasis pavadinimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| ***Before and After*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Barbet Schroeder |
| Prodiuseris (-iai) | Barbet SchroederSusan Hoffman |
| Scenaristas (-ai) | Rosellen Brown (romanas)Ted Tally |
| Kompozitorius | Howard Shore |
| Vaidina | Meryl StreepLiam NeesonEdward FurlongJulia WeldonAlfred Molina |
| Metai | 1996 |
| Žanras | Drama, trileris |
| Trukmė | 108 min. |
| Kalba | anglų k. |
| Platintojas | Hollywood Pictures |
| **IMDb įrašas** |

**Before and After** – 1996 m. filmas, pastatytas pagal 1992 m. to paties pavadinimo Rosellen Brown romaną. Filmą režisavo Barbet Schroeder. Meryl Streep vaidina daktarę Carolyn Ryan, Liam Neeson vaidina Ben Ryan, Edward Furlong vaidina Jacob Ryan, Julia Weldon vaidina Judith Ryan.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Carolyn ir Ben Ryan patiria tikrą košmarą, kuomet jų sūnus yra apkaltinamas nužudęs savo merginą. Tėvų nesutarimai dėl to, kaip reikėtų išspręsti šią situaciją, sukuria daug įtampos.

Nuorodos
--------

* Before and After svetainėje Internet Movie Database
Lietuvos gen. prokuratūra (2020)
Lietuvos gen. prokuratūra (2009)
**Generalinė prokuratūra** – aukščiausia, kai kuriose valstybėse, ikiteisminį tyrimą kontroliuojanti arba netgi pati atliekanti „rezonansinius" ikiteisminius tyrimus teisėsaugos institucija, „pagrindinė prokuratūra" (lot. *generalis* - pagrindinis).

Struktūra
---------

Vadovauja prezidento arba parlamento skiriamas generalinis prokuroras.

Susideda iš keleto skyrių: Organizuoto nusikalstamumo ir korupcijos tyrimo, Specialiųjų tyrimų ir pan. genersalinis prokuroras ir jo pavaduotojai kontroliuoja ikiteisminius tyrimus vykdomus saugumo struktūrose. Generalinės prokuratūros sprendimai gali būti skundžiami ikiteisminio tyrimo teisėjui.

Lietuva
-------

*Pagrindinis straipsnis – Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra*.
Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštystėje veikė Lietuvos prokuroras, kuris tyrė nusikaltimus prieš karalių ir valstybę.

Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra yra viešasis juridinis asmuo. Ji turi atsiskaitomąją sąskaitą banke, antspaudą su Lietuvos valstybės herbu ir pavadinimu „Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra".

Vokietija
---------

*Pagrindinis straipsnis – Vokietijos generalinė prokuratūra*.
Generalinė prokuratūra (GStA) Vokietijoje yra prie aukštesniojo žemės teismo vok. *Oberlandesgericht* esanti prokuratūra, federalinės žemės teisėsaugos institucija. Atlieka ikiteisminius dėl tokių baudžiamųjų veikų kaip valstybės išdavimas, veikos, nukreiptos prieš išorinį valstybės saugumą ir kt. Taip pat dalyvauja apskundžiant apylinkės ir žemės teismų nuosprendžius, apylinkės teismų sprendimus skirti baudas ir kt. Generalinis žemės prokuroras prižiūri jo apygardos prokuratūrų veiklą, yra saistomas federalinės žemės Teisingumo ministerijos nurodymų (*Weisungen*). Generalinis prokuroras prie Vokietijos Aukščiausiojo Teismo, vok. Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof (GBA), yra Federacijos (lygmens) baudžiamojo persekiojimo institucija.

Nuorodos
--------

* Lietuvos generalinės prokuratūros svetainė Archyvuota kopija 2007-04-19 iš Wayback Machine projekto. (lietuvių, anglų k.)
Koordinatės: 54°27′59″š. pl. 24°03′16″r. ilg.﻿ / ﻿54.4663°š. pl. 24.0545°r. ilg.﻿ / 54.4663; 24.0545

|  Rumbonių Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Alytaus |
| **Savivaldybė** | Alytaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Rumbonys |
| **Statybinė medžiaga** | pušiniai rąstai |
| **Pastatyta** | 1795 m. |

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*
**Rumbonių Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Rumbonių kaime, už 8 km į šiaurę nuo Alytaus, Nemuno kairiajame krante. Liaudies architektūros formų, turi klasicizmo elementų.

Istorija
--------

Rumbonių dvaro savininkas Barnabas Kživkovskis 1741 m. pastatydino medinę bažnyčią, 1742 m. įkūrė altariją. 1745 m. įkurta parapija. Varšuvos apeliacinio teismo pirmininkas, Rumbonių dvarininkas Simas Vyšniauskas 1795 m. pastatydino dabartinę medinę bažnyčią.

1823 m. pamokslai lietuviškai sakyti tik 2 kartus per metus. Po 1863 m. į Rumbonis paskirtas klebonas Augustinas Radzinskas (buvo iki mirties 1895 m.) katekizmo mokė ir pamokslus sakė lietuviškai. Vikaro, vėliau klebono Juozo Karužos (Rumbonyse 1895–1922 m.) rūpinimusi lenkų kalba bažnyčioje panaikinta. Giedota lietuviškai. Jis suremontavo bažnyčią, sutvarkė kapines. Bažnyčią 1913 m. puošė skulptorius Kazys Kriščiukaitis ir dailininkas Antanas Žmuidzinavičius.

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi klasicizmo elementų, bebokštė, stačiakampio plano, halinė, su šešių kolonų portiku. Vidus trijų navų. Šventoriuje stovi XIX a. medinė varpinė. Bažnyčios kompleksui priklauso ir gretima kapinių koplyčia.

Galerija
--------

* 
* 
*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rumbonių Švč. Trejybės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos svetainė Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
* Rumbonių bažnyčia
AM9511-1 Arithmetic koprocesorius
**Koprocesorius** (angl. *Coprocessor*) – procesorius, padedantis kompiuterio centriniam procesoriui atlikti kai kuriuos veiksmus arba pats juos atliekantis. Tokiems veiksmams jis būna specialiai pritaikytas ir juos atlieka sparčiau negu centrinis procesorius. Fiziškai koprocesorius gali būti atskira mikroschema arba integruota į centrinį procesorių (kaip tai daroma matematinius koprocesorius montuojant į procesorius, pradedant Intel 486DX).

Koprocesoriai skirstomi į:

* Bendrosios paskirties matematinius koprocesorius, kurie paprastai pagreitina veiksmus su slankiojo kablelio skaičiais;
* Įvesties-išvesties koprocesorius (pvz. Intel 8089), kurie perima įvesties-išvesties kontrolę iš centrinio procesoriaus arba praplečia procesoriaus standartinę adresų erdvę;
* Koprocesorius, skirtus atlikti specifinius algoritmus.

Koprocesorius gali būti leidžiami su to paties gamintojo procesoriais (pavyzdžiui, Intel gamino procesorių 8086 su koprocesoriais 8087 ir 8089) arba gaminami kitoje įmonėje (pavyzdžiui, Weitek 1064 skirtas M68k ir 1067 skirtas Intel 80286).

Taip pat skaitykite
-------------------

* Procesorius
* Matematinis koprocesorius
Ricinos erdvinė struktūra. **A** (mėlyna) ir **B** (geltona) grandinės.
**Ricinas** – augalinių baltymų nuodas (fitotoksinas).

Savybės
-------

Ricinas yra ypač toksiškas, ypatingai aerozolio pavidalu: žmonėms vidutinė mirtina dozė yra 0,3 mg/kg. Ricino toksiškumas yra: 0,00015 mg/kg (baltoms pelėms), 0,02 mg/kg (žiurkėms), 0,2 mg/kg (jūrų kiaulytėms)[1].

Tai bekvapiai milteliai, lengvai tirpūs vandenyje. Ricinas neprasiskverbia per odą. Paprastai apsinuodijama per kraują, nurijus. Prasiskverbimas per plaučius šiek tiek blogesnis (toks metodas ne visada veiksmingas).

Biochemija
----------

Ricino toksiškumo mechanizmas apima baltymų sintezės slopinimą ribosomose.

### Struktūra

Ricino molekulė yra globulinis glikozilintas heterodimeras, kurio masė yra 60–65 kDa. Grandinių A ir B masės yra maždaug vienodos: atitinkamai 32 ir 34 kDa.

Gamyba
------

Paprastojo ricinmedžio pupelių sėklos – ricino šaltinis.
Ricinas gaunamas perdirbant paprastojo ricinmedžio (*Ricinus communis*) augalo vaisių.

Panaudojimas
------------

### Medicinoje

Skirtingai nei ricinos aliejus, rafinuotas ricinas medicinoje nenaudojamas, nors ir buvo sukurti būdai, kaip jį naudoti gydant vėžį[2] ir skiepijant.

### Kaip cheminis ginklas

Yra žinoma, kad ricinas yra 6 tūkstančius kartų toksiškesnis už kalio cianidą. Kadangi užmušti suaugusį žmogų pakanka nedidelės smeigtuko galvutės dydžio dozės, ricino naudojimą kaip masinio naikinimo ginklą nuo Pirmojo pasaulinio karo tyrė įvairių šalių karinės tarnybos, tačiau dėl daugybės trūkumų ši medžiaga nebuvo priimta.

Tačiau slaptosios tarnybos vartojo riciną. Vienas garsiausių incidentų, susijusių su ricinu, buvo bulgarų disidento Georgio Markovo nužudymas, kuris 1978 m. rugsėjo 7 d. apnuodytas dūriu iš specialiai sukurto skėčio[3]. Remiantis kitais šaltiniais, žudiko ginklas buvo pneumatinis ginklas, paleidęs mikrokapsulę, užpildytą ricinu ir užmaskuotą kaip skėtis. G. Markovui paskirta dozė buvo ne didesnė kaip 0,45 miligramo (450 μg).

Aleksandras Solženicynas teigė, kad KGB bandė jį apnuodyti ricinu, tačiau kiti šaltiniai šios informacijos nepatvirtino.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Straipsnis chemijos enciklopedijoje (rusų k.)
2. ↑  Ricin cancer therapy tested at BBC
3. ↑  *Rózsa L. Nixdorff K.* 2006. Biological Weapons in Non-Soviet Warsaw Pact Countries. p. 157–168. In: Wheelis M. Rózsa L. Dando M. (eds.) 2006. Deadly Cultures: Biological Weapons since 1945. Harvard University Press.

Nuorodos
--------

* Paprastojo ricinmedžio pupelės tyrimai (Purdue universitetas)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Ricimeras
**Flavijus Ricimeras** (apie 405 m. – 472 m. rugpjūčio 18 d.) buvo germanų generolas, kuris V a. viduryje faktiškai valdė Vakarų Romos imperiją. Jo galios pagrindas buvo *Magister militum* postas, kuriuo jis naudojosi sodindamas į sostą marionetinius imperatorius ir juos žudydamas.

Ricimero tėvas buvo Rechila, svebų karalius, valdęs Galiciją ir išpažinęs arijonizmą. Jo motina buvo vizigotų karaliaus Valijos sesuo ar dukra. Ricimeras jaunystę praleido Valentiniano III rūmuose, kur pasižymėjo kaudamasis *Magister militum* Flavijaus Etijaus būriuose.

Valentiniano ir Etijaus mirtis 454–455 m. sukūrė politinį vakuumą. Iš pradžių sostą užėmė Petronijus Maksimas, tačiau jis buvo nužudytas, kai vandalų karalius Geizerichas nusiaubė Romą 455 m. gegužę. Vizigotai imperatoriumi paskyrė Avitą, kuris atvykęs į Romą Ricimerui suteikė *Magister militum* postą. Iš germanų samdinių jis surinko naują armiją ir laivyną.

Po Geizericho išvykimo galingas vandalų laivynas blokavo Italijos krantus. 456 m. Ricimero laivynas nugalėjo vandalus prie Korsikos krantų. Be to vandalai buvo nugalėti sausumoje, netoli Agridžento Sicilijoje. Tokiu būdu įgijęs Romos senato paramą Ricimeras metė iššūkį Avitui ir jį nugalėjo kruviname Pjačencos mūšyje 456 m. spalio 16 d. Avitas buvo paimtas į nelaisvę, priverstas tapti Pjačencos vyskupo po kurio laiko jis buvo nužudytas. Po to Rytų Romos imperatorius Leonas I suteikė Ricimerui patricijaus titulą.

Nuo to laiko Ricimeras valdė likusią Vakarų Romos imperiją (Italiją ir Pietų Galiją), tačiau dėl germaniškos kilmės jis negalėjo valdyti kaip imperatorius. Jam liko du keliai: panaikinti Vakarų Romos imperiją ir valdyti kaip Konstantinopolio vietininkui, kitaip *dux*, arba paskirti marionetinį imperatorių. Ricimeras pasirinko antrą kelią ir dažnai monetose šalia imperatoriaus buvo jo vardas.

457 m. Ricimeras imperatoriumi paskyrė Majorianą, kuris pasirodė kaip labai savarankiškas ir stiprus valdovas. Majorianą nugalėjo Geizerichas (tikriausiai dėl išdavystės) 461 m. netoli Valencijos. Po to Ricimeras jį atstatydino ir nužudė rugpjūčio 7 d. Majoriano įpėdinis Libijus Severas buvo sukalbamesnis, bet jo paskyrimui nepritarė Leonas I, o Galijoje jam priešinosi Egidijus. Po Libijaus mirties 465 m. Ricimeras 8 mėnesius valdė be imperatoriaus.

Po ilgų nesutarimų su Geizerichu Ricimeras pasirinko Leono I kandidatą Antemijų, kurio dukrą Alipiją jis vedė diplomatijos sumetimais.

Ricimeras vadovavo daliai pajėgų nesėkmingame Leono I ir Antemijaus žygyje prieš Geizerichą 468 m.

Po ketverių metų Ricimeras išvyko į Milaną telkti armijos prieš imperatorių. Milano vyskupas sugebėjo gauti trumpalaikes paliaubas po kurių Ricimeras su savo kariais buvo Romoje. Jis paskelbė imperatoriumi Olibrijų ir po trijų mėnesių apgulties užėmė miestą 472 m. liepos 1 d. Praėjus 2 mėnesiams po Antemijaus mirties miršta ir Ricimeras. Jo patricijaus titulas atiteko sūnėnui Gundobadui.
| Benuė |
| --- |
| Benuė ties Jola Benuė ties Jola |
| **Ilgis** | 1300 km |
| **Baseino plotas** | 441 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 3170 m³/s |
| **Ištakos** | Adamava |
| **Žiotys** | Nigeris |
| **Šalys** | Kamerūnas, Nigerija |
|  |
|  **Vikiteka** | Benuė |

**Benuė** (pranc. *Bénoué*, angl. *Benue River*) – upė Kamerūne ir Nigerijoje; Nigerio kairysis intakas. Prasideda Adamavos kalnyno rytiniuose šlaituose, šiauriniame Kamerūne. Teka į vakarus. Kalnyną kerta giliais tarpekliais, toliau teka lyguma, plačiu slėniu. Įteka į Nigerį netoli Lokodžos.

Didžiausi intakai: Majo Kebis ir Taraba.

Benuė būna patvinusi nuo birželio iki rugsėjo. Laivuojama nuo Ibio miesto, o lietinguoju sezonu – nuo Garua (900 km nuo žiočių). Prie Benuė įsikūrę Garua, Jolos, Ibio, Makudžio, Lokodžos miestai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 59
| ***„Beprotiška meilė"*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis | Rusijos vėliava Rusija |
| Režisierius | Aliona Zvancova |
| Metai | 2008 |
| Žanras | Drama |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | rusų |
| Biudžetas | 300 000 dolerių |

**Beprotiška meilė** (rus. *Сумасшедшая любовь*) – 2017 metų rusiškas filmas, drama.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Anastasija ir Andrėjus dirba vienoje firmoje, yra kolegos ir meilužiai. Tačiau tai yra jų paslaptis, apie kurią nežino niekas, net Nastios geriausia draugė. Vieną rytą ji stovėjo kamštyje, o jos veidrodėlį kliudė ir nulaužė motorolerininkas, kuris dingo iš įvykio vietos. Vėliau ji susipažįsta su Kostia. Jai darosi aišku, kad tasai eismo įvykio kaltininkas yra būtent jis. Jų santykių aiškinimasis persikėlė į garažą, bet vyrukas turi tik 40 rublių ir nesugebėtų niekaip atsipirkti. Nastia pasiūlo susitikti "Venecijoje", restorane į kurį įleidžia tik pagal sąrašus. Keistuolis atvyko motoroleriu. Ji labai nustebo, kai be problemų įėjo į šią vietą. (Nors prieš tai superžvaigždė liko neįleista.) Jie kartu vakarieniauja, net šoka .Ji net pabučiuoja naują pažįstamą, tačiau tik tam, kad paerzintų čia esantį Andrėjų. Kitą rytą atėjusi į darbą ji randa daugybę balionų, radijas ištransliuoja palinkėjimą nuo Kostios. Vakare jie eina į karaokės barą. Vėliau lankosi koncerte, net miške geria kisielių. Mergina puikiai supranta, kad Kostia niekaip neįsipaišo į jos gyvenimo planus, tačiau su juo linksma, puikiai sutaria ir smagiai leidžia laiką. Tiesa, mergina nežino, kad jis serga keista liga. Staiga gali tapti „daržove", o po kažkurio laiko paleistas iš ligoninės vėl grįžta į normalų gyvenimą, galvoja, kad jam 17 metų ir džiaugiasi gyvenimu tarsi vaikėzas.

Aktoriai
--------

*Aktorius – veikėjas*
* Svetlana Antonova (rus. *Светлана Антонова*) – Anastasija (Nastia).
* Michailas Truchinas (rus. *Михаил Трухин*) – Kostia.
* Andrėjus Finiaginas (rus. *Андрей Финягин*) – karjeristas Andrėjus.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* kinopoisk.ru
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Palono botaninis draustinis |
| --- |
| botaninis-zoologinis draustinis |
| Palono upelis Palono upelis |
| **Vieta:** | Ariogalos seniūnija, Raseinių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| 

Žemėlapis rodantis Palono botaninis draustinis vietą.Palono botaninis draustinis

  |
| **Koordinatės:** | 55°17′01″ š. pl. 23°27′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.28361°š. pl. 23.45278°r. ilg.﻿ / 55.28361; 23.45278Koordinatės: 55°17′01″ š. pl. 23°27′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.28361°š. pl. 23.45278°r. ilg.﻿ / 55.28361; 23.45278 |
| **Plotas:** | 1,16 km² |
| **Įkurtas:** | 2006 m. |

**Palono botaninis draustinis** – draustinis Raseinių rajone;
Siekiant išsaugoti unikalų, žmogaus ūkinės veiklos beveik nepaliesto švaraus upelio etaloninį pavyzdį, jo šlaitus ir slėnį, atodangas, 2006 m. patvirtinus Aplinkos ministerijai pateiktą Dubysos regioninio parko ir jo zonų ribų planą, buvo įsteigtas Palono botaninis draustinis, užimantis 116 ha plotą į šiaurės vakarus nuo Ariogalos (Raseinių raj.). Tai mažiausias draustinis, įeinantis į Dubysos regioninio parko konservacinę zoną.

Draustinis įsiterpęs tarp Kirkšnovės ir Gynėvės – į Europos laukinės gamtos ir gamtinės aplinkos apsaugos (Berno konvencijos) saugomų rūšių teritoriją.
Geografinė padėtis yra tarp 55017.968‘ ir 52016.845‘ geografinės platumos ir 23028.201‘ ir 23026.853‘ geografinės ilgumos.

Palono botaniniame draustinyje rastos 277 augalų rūšys. Šios rūšys priklauso 41 eilei ir 59 šeimoms. Gausiausios šeimos yra astrinių (*Asteraceae*) – 34 rūšys, erškėtinių (*Rosaceae*) – 28 rūšys, miglinių (Poaceae) – 28 rūšys, pupinių (*Fabaceae*) – 21 rūšis, notrelinių (*Lamiaceae*) – 14 rūšių, gvazdikinių (*Caryophylaceae*), vėdryninių (*Ranunculaceae*), salierinių (*Apiaceae*) – po 12 rūšių. Visose kitose šeimose rūšių yra mažiau nei 10.

Tirtoje teritorijoje rasta į Lietuvos raudonąją knygą įrašyta rūšis: melsvasis gencijonas – *Gentiana cruciata L.* (2 kategorija). Rastos 5 augavietės. Augavietės aptinkamos tik kairėje Palono pakrantėje, molingame dirvožemyje.

Gausiai auga šios Lietuvoje apyretės rūšys: paprastojo skirpsto (*Ulmus minor Mill.*) forma kamštinis skirpstas (*U. suberosa Moench*), bestiebė usnis (*Circium acaule Scop.*), Paprastasis raugerškis (*Berberis vulgaris L.*), gumbuotoji uolaskėlė (*Saxifraga hirculus L.*), gegužinė žvynašaknė (*Latharaea squamaria L.*), paprastoji karlina (*Carlina vulgaris L.*) ir kt.

Rastos kelios gausios paprastojo skroblo (*Carpinus betulus L.*) augavietės.

Draustinyje išlikę senieji vadinamieji „arklių keliai".

Palono ir Dubysos santaka
Koordinatės: 54°56′10″š. pl. 24°27′26″r. ilg.﻿ / ﻿54.9361°š. pl. 24.457251°r. ilg.﻿ / 54.9361; 24.457251

|  |
| --- |
| **Palomenės pagrindinė mokykla** |
| Palomenės pagrindinė mokykla herbasPalomenės pagrindinė mokykla herbas |
| Palomenės pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Lomenos g. 14, Palomenė |
| **Direktorius(-ė)** | Rasa Zinevičienė |
| **Mokinių skaičius** | 155 |
| **Įkūrimo data** | 1917 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 18 |

2014 m.
**Kaišiadorių rajono Palomenės pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaišiadorių raj. Palomenėje, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290595560. Steigėjas Kaišiadorių rajono savivaldybės taryba. Filialas Kaišiadorių raj. Palomenės pagrindinės mokyklos Tauckūnų pradinio ugdymo skyrius.

Istorija
--------

Mokykla Smilgių kaime įsteigta 1917 m. 1935 m. visos mokyklos mokiniai buvo perkelti į Palomenės pradžios mokyklą, kuri įsikūrė Igno Navelsko namuose. Tuo metu Palomenėje mokytojais dirbo Romanas Karpis ir jo žmona Vanda Karpienė. Pradžios mokykloje veikė 4 skyriai. Ketvirtame skyriuje mokiniai laikė egzaminus.

1945 m. įsikūrė pastate, kuris stovėjo netoli bažnyčios. Viename namo gale buvo paštas, o kitame – 4 klasių pradžios mokykla. Kita mokyklos dalis buvo įsikūrusi dabartinės parduotuvės „Vilagis" patalpose. 1951 m. pradžios mokykla tapo septynmete mokykla, 1961 m. aštuonmete mokykla. 1964 m. pastatyti du mediniai mokyklos pastatai, įkurtas internatas. 1970 m. pastatyta mūrinė mokykla, į kurią persikėlė 5-8 klasės, pradinė mokykla liko įsikūrusi mediniame pastate, o dabartinėje parduotuvėje buvo mokyklos sporto salė ir dirbtuvės. Nuo 1985 m. visų klasių mokiniai pradėjo mokytis mūriniame pastate, o į medinį pastatą perkeltos dirbtuvės. Nuo 1986 m. mokykla devynmetė, nuo 1999 m. - dešimtmetė (pagrindinė) mokykla.

2005 m. rudenį atidarytas naujas mokyklos priestatas su sporto sale. 2006 m. pradėta senojo pastato renovacija. 2006 m. rugpjūčio mėn. uždarytas Neprėkštos pradinio ugdymo skyrius, kurio mokiniai lanko pagrindinę mokyklą.

Direktoriai
-----------

* 1945 m. Juozas Cibulskas;
* 1952 m. Kazys Balaševičius;
* Jonas Kralikauskas, Genutė Baguševičienė, Povilas Nistelis, Violeta Gailevičiūtė, Virmantas Steponavičius, Ričardas Janulis, Regina Briginienė;
* Rasa Zinevičienė.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos CVA F391, aprašas 3, B.1754, L.335-336.
**General Motors Motorama** – automobilių paroda, 1949–1961 m. organizuota bendrovės „General Motors". Parodos tikslas buvo sužadinti lankytojų apetitą ir pakelti automobilių pardavimus, pristatant įvairius, iki tol nematytus automobilių koncepcinius ir halo modelius.

Idėja – surengti parodą – 1931 m. kilo tuometiniam „GM" generaliniui direktoriui Alfred P. Sloan. Parodos gyvavimo laikotarpiu joje apsilankė apie 10,5 mln. lankytojų.

Istorija
--------

Po Antrojo pasaulinio karo, 1949 m. sausio mėn. paroda pirmą kartą buvo surengta Waldorf Astoria viešbutyje, Niujorke. Tuomet ji vadinosi **Transportation Unlimited Autorama**. Ją aplankė beveik 600 000 žmonių. Buvo pristatyti septyni Cadillac automobiliai, kaip kad *Series 61* kupė ir *Series 62* sedano modeliai.

1950-ųjų parodos metu buvo pristatytas Cadillac Debutante kobrioletas, nudažytas leopardo odos spalvomis. 1952 m. Cadillac atšventė 50-asias gamybos metines, ta proga buvo pristatytas Cadillac Eldorado kobrioletas.

Apie 1953 m. parodai išplitus po visą šalį, ji tapo žinoma kaip „Motorama". Viso tais metais parodą aplankė per 1,4 mln. lankytojų, atidarymo dieną Niujorke – apie 45 000. Buvo pristatyti Buick Wildcat, Pontiac La Parisienne, Oldsmobile Starfire, Chevrolet Corvette, Cadillac Orleans ir Le Mans koncepciniai automobiliai. 1954 m. parodą aplankė apie 1,9 mln. lankytojų, buvo pristatyti šie modeliai: Oldsmobile F88 ir Cutlass, Buick Wildcat II, Chevrolet Nomad universalas, General Motors Firebird XP-21 ir Pontiac Bonneville Special, Cadillac El Camino, Cadillac La Espada ir Cadillac Park Avenue. Visi buvo pagaminti iš stiklaplastiko.

1956 m. apsilankė per 2,2 mln. lankytojų, tarp pristatytų automobilių buvo Buick Centurion.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: General Motors Motorama** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Gunnell, John, Editor (1987). *The Standard Catalog of American Cars 1946-1975*. Kraus Publications. ISBN 0-87341-096-3.  745–757 psl.
Koordinatės: 55°54′02″š. pl. 21°08′34″r. ilg.﻿ / ﻿55.900434°š. pl. 21.142712°r. ilg.﻿ / 55.900434; 21.142712


|  |
| --- |
| **Vydmantų gimnazija** |
| Vydmantų gimnazija herbas |
|  |
| **Adresas** | Mokyklos g. 4, Vydmantai |
| **Direktorius(-ė)** | Rasa Stonkuvienė |
| **Mokinių skaičius** | 385 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 39 |

**Kretingos rajono Vydmantų gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Vydmantuose (Kretingos raj.), Mokyklos g. 4, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190283613.

Istorija
--------

1930 m. LR švietimo ministro Konstantino Šakenio įsakymu atidaryta Virkštininkų pradžios mokykla. Vedėja paskirta mokytoja Bronė Zalovskienė.

1973 m. pastatyta nauja pradinė mokykla. 1987 m. pradėjo veikti devynmetė mokykla. Direktoriumi paskirtas Povilas Nekrašas. 1988 m. nepilnoji vidurinė mokykla perorganizuota į Vydmantų vidurinę mokyklą.

1991 m. išleista pirmoji abiturientų laida.

2001–2004 m. įvykdyta mokyklos renovacija: 2002 m. pradinių klasių mokiniai pradėjo mokytis naujame korpuse, tais pačiais metais pastatyta aktų salė.

2014 m. rugsėjo 1 d. reorganizuota į Kretingos r. Vydmantų gimnaziją.

Direktoriai
-----------

* Povilas Nekrašas
* 2012 m. Asta Burbienė
* 2017 m. Rasa Stonkuvienė

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2012-09-13 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Vygandas** – germanų kilmės vardas, reiškiantis „kovotojas" (*wigan* – kovoti). Kiti vardo variantai – **Vygantas**, **Vygintas**, **Vygaudas**. Mot. variantas **Vygantė**, **Vygaudė**. Vardo kilmė kartais klaidingai kildinama iš lietuviškų žodžių „išvydo" ir „gandas", tuo tarpu kai Vygandas Marburgietis (Wigand von Marburg) (1365–1409 m.) yra seniausias žinomas šio vardo kilmės šaltinis Lietuvoje – kryžiuočių ordino heroldas (diplomatas) Prūsijoje, vokiečių kalba eiliuotai rašęs Teutonų ordino kroniką. (Tiesa, lietuvių kunigaikštis Vykintas gyveno dar anksčiau, XIII amžiuje, tačiau jo vardo kilmė nenurodoma.)

Asmenybės
---------

* Vygandas Marburgietis – kryžiuočių ordino heroldas (diplomatas)

### Lietuvių asmenybės

* Vygantas – lietuvių kunigaikštis
* Vygaudas Ušackas – diplomatas
* Vygandas Telksnys – kompozitorius
* Vygandas Račkaitis – rašytojas
* Vygantas Vareikis – istorikas

Vardo variantai kitose kalbose
------------------------------

* Vokiečių kalba: Wigand, Wiegand, Wiegandt
| **Vygandas Telksnys** |
| --- |
| Gimė | 1934 m. birželio 24 d.Saldutiškis, Linkmenų valsčius |
| Mirė | 1991 m. gruodžio 17 d. (57 metai)Vilnius |
| Tėvas | Adolfas Telksnys |
|  |
| Veikla | kompozitorius |

**Vygandas Jonas Telksnys** (1934 m. birželio 24 d. Saldutiškyje, Linkmenų valsčius, Utenos apskritis – 1991 m. gruodžio 17 d. Vilniuje) – Lietuvos kompozitorius.

Biografija
----------

Buvo silpnos sveikatos: būdamas mažas, nukrito ir susižeidė stuburą, padarinius jautė visą gyvenimą. 1953 m. baigė Krakių vidurinę mokyklą. 1953–1957 m. Kauno politechnikos institute studijavo elektrotechniką, baigęs keturis kursus, išstojo. 1957–1962 m. mokėsi Kauno Juozo Gruodžio muzikos mokykloje, 1962–1963 m. Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos muzikos technikume kompozicijos specialybės. Dėl ligos mokslą nutraukė. 1957–1961 m. Kauno mokytojų namų, 1962–1963 m. Vilniaus mokytojų namų estradinių ansamblių vadovas.

2003 m. jo vardu pavadinta gatvė Kėdainiuose.

Kūryba
------

Pirmoji Vygando Telksnio daina, išgarsinusi kompozitorių, buvo „Kaunas naktį" (1958 m.), kurią atliko Virgilijus Noreika. Nuo 1958 m. daugiausia kūrė pramogines dainas, muziką videofilmams, dramos spektakliams.

Sukūrė televizijos operetę „Girnų muziejus" (libretas Č. Valatkos ir Pr. Raščiaus, 1974 m.), muziką operetei „Tetulės Emilijos lobis" (1974 m.), muziką operai „Karlsonas, kuris gyvena ant stogo" (1989 m.), roko siuitą „Duokit garo" (1978 m.).

Kūrė miuziklus vaikams, iš jų populiariausi: „Didysis burtininkas", „Karlsonas, kuris gyvena ant stogo" (abu 1978 m.), „Raganiukė" (1981 m.).

Sukūrė dainų Dainų dainelių renginiams, tremtinių chorams, televizijos spektakliams, per 150 instrumentinių kūrinių. Išleido 8 plokšteles suaugusiems ir 3 vaikams. Iš viso užrašyta per 1000 įvairių kūrinių.

Žymiausi estradiniai kūriniai:

„Ant Vilniaus kalvų", „Du miestai", „Gera būti žmogumi", „Kada kvepia žiedai", „Kai tavo akys man šypsosis", „Mano senai mokyklai", „Motinos dangus", „Nebark manęs, mamyt", „Neringai", „Nerūpestingas vaikinas", „Parnešt saulėtekio einu", „Pavasario knyga", „Raganėlės vestuvės", „Senelė mylėti neleidžia", „Širdžiai reikia širdies", „Tavo žodžių šviesa", „Vilniui", „Vyrai šoka", „Žydėjimo šviesa".

Kūriniai melodingi, lyriški, kai kurie turi humoro.

### Diskografija (LP)

* Vygando Telksnio estradinės dainos, 1972 m.
* Vygando Telksnio estradinės dainos, 1978 m.
* Neklauskit meilės vardo... (Vygandas Telksnys, Paulius Širvys), 1984 m.
* Mažylis ir Karlsonas, kuris gyvena ant stogo (Astrid Lindgren), 1985 m.
* Paklydusi akimirka, 1987 m.

Įvertinimas
-----------

* 1984 m. LSSR nusipelnęs kultūros veikėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Stasys Žlibinas. *Vygandas Telksnys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 304
5. ↑
6. ↑

Literatūra
----------

* Vaikas, nusileidęs iš dangaus: Vygando Telksnio asmenybės fenomenas: monografija / Rita Aleknaitė-Bieliauskienė. - Vilnius: Versmė: Knygų kelias, 2011. - 255 p.: iliustr. + 1 garso diskas (CD). - ISBN 978-9955-589-30-3

Nuorodos
--------

* Vygando Telksnio dainos (mp3 - soundcloud.com)
Koordinatės: 55°17′04″š. pl. 23°57′17″r. ilg.﻿ / ﻿55.2844°š. pl. 23.9547°r. ilg.﻿ / 55.2844; 23.9547


|  |
| --- |
| **Lietuvos sporto universiteto Kėdainių „Aušros" progimnazija** |
| [[Vaizdas:|Lietuvos sporto universiteto Kėdainių „Aušros" progimnazija herbas|center|100px]] |
|  |
| **Adresas** | Chemikų g. 30, Kėdainiai |
| **Direktorius(-ė)** | Lina Adomaitienė |
| **Mokinių skaičius** | 746 |
| **Įkūrimo data** | 1985 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 66 |

**Lietuvos sporto universiteto Kėdainių „Aušros" progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kėdainiuose, Chemikų g. 30, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191019591.

Istorija
--------

Šeštoji Kėdainių miesto mokykla įkurta 1985 m. naujame mikrorajone Chemikų gatvėje. Mokėsi 815 mokinių, buvo 25 paralelės klasės, dirbo 34 pedagogai. Pirmasis mokyklos direktorius – Adolfas Kulnickas. 1987 m. mokyklą baigė pirmoji moksleivių laida. 1992 m. mokykla pavadinta „Aušros" vardu.

2004 m. rugsėjo 1 d. prie mokyklos prijungtas Keleriškių pradinės mokyklos skyrius.

2012 m. rugsėjo 1 d. mokykla pertvarkyta į Kėdainių „Aušros" sveikatinimo ir sporto pagrindinę mokyklą. Tais pačiais metais išleista paskutinė dvyliktokų laida. 2015 m. mokyklą baigė paskutinė dešimtokų laida, buvo sudaryta bendradarbiavimo sutartis su Lietuvos sporto universitetu, mokykla tapo Lietuvos sporto universiteto Kėdainių „Aušros" progimnazija.

2020 m. pradžioje prie mokyklos pradėtas statyti 2380 m² ploto daugiafunkcis aikštynas.

Direktoriai
-----------

* Adolfas Kulnickas, 1985 m.
* Ovidijus Kačiulis, 2010 m.
* Neringa Vaicekauskienė, 2016 m.
* Lina Adomaitienė, 2020 m.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  „Aušros" progimnazijoje paminėtas trisdešimtmečio jubiliejus. Kėdainių mugė. Nuoroda tikrinta 2022-05-03.
2. ↑  *Istorija*. Kedainiuausra.lt. Nuoroda tikrinta 2022-05-03.
3. ↑  „Prie Kėdainių „Aušros" progimnazijos intensyviai pradėtas statyti 2,38 tūkst. kv. m daugiafunkcis aikštynas". Statybunaujienos.lt. Nuoroda tikrinta 2022-05-03.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
**Liudvigas Aleksandras Vilhelmas Katchė** (vok. *Ludwig Alexander Wilhelm Kattchée*; 1824 m. rugpjūčio 25 d. Kėdainiuose, Kauno gubernija, Rusijos imperija – 1906 m. gruodžio 2 d. Kaune, Kauno gubernija, Rusijos imperija) – iš Lietuvos kilęs Rusijos imperijos karo gydytojas ir Pakaunės dvarininkas.

Biografija
----------

Gimė malūninko Ernsto Katchės šeimoje. 1844 m. baigęs Mintaujos gimnaziją, toliau studijavo mediciną Dorpato universitete. 1851 m. stojo tarnybon į Rusijos imperijos kariuomenę. Tarnavo *Tverės raitosios artilerijos Septintojoje brigadoje* jaunesniuoju, o nuo 1856 m. – vyresniuju karo gydytoju. Krymo karo metu dalinys buvo dislokuotas Besarabijoje ir Chersone. 1862 m. išleistas į ilgalaikes atostogas, kurių metu stažavosi Berlyne ir Vienoje. Po to paskirtas į *Bugo ulonų divizijos Šeštąjį pulką* Lenkijoje. 

1864–1872 m. tarnavo tose pačiose pareigose Kaune, taip pat ir Kėdainiuose. 1868 m. prie Kauno įsigijo Paltiškių dvarelį. Jį kurį laiką prižiūrėjo sūnėnas Emilis fon Katchė (1863–1946), būsimasis Kauno vokiečių realinės gimnazijos pirmasis direktorius (pastarojo sūnus Aleksandras Katchė – Lietuvo kariuomenės karininkas). 

1872–1878 m. buvo *26 Pėstininkų divizijos* gydytoju Gardino gubernijoje, pasiųstas dalyvavo Rusijos–Turkijos kare. 1879–1884 m. paskirtas vyresniuoju gydytoju į *Rygos karinę ligoninę*. 1884–1890 m. tarnavo korpuso gydytoju *Antrojoje armijoje* Vilniuje. Suteikus slaptojo patarėjo laipsnį išleistas į dimisiją. Vedęs nebuvo, nuo 1890 m. gyveno Paltiškių dvarelyje.

Šaltiniai
---------

* *Kattchée, Ludwig Alexander Wilhelm* // Baltisches Biographisches Lexikon digital
* Ulrich von Kattchée. *Emil von Kattchée* // Annaberger Annalen 19/2011
| **Algirdas Briedis** |
| --- |
| Gimė | 1938 m. gruodžio 19 d.Bariūnai, Joniškio valsčius |
| Mirė | 2022 m. spalio 2 d. (83 metai) |
| Palaidotas (-a) | Panemunės kapinėse |
|  |
| Veikla | sporto gydytojas, Šiaulių miesto politinis ir visuomenės veikėjas |
|  |
| Alma mater | 1976 m. Kauno medicinos institutas |

**Algirdas Briedis** (1938 m. gruodžio 19 d. Bariūnuose, Joniškio valsčiuje – 2022 m. spalio 2 d.) – sporto gydytojas, Šiaulių miesto politinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1961 m. baigė Kauno medicinos institutą. Šiaulių sporto medicinos dispanserio vyr. gydytojas, Sporto medicinos centro vyr. gydytojas.

1988 m. Lietuvos tautinio olimpinio komiteto (LTOK) atkūrimo dalyvis, LTOK Šiaulių tarybos pirmininkas. 1997 m. Lietuvos olimpinė akademijos Šiaulių filialo vadovas. Kredito unijos „Savas rūpestis" valdybos pirmininko pavaduotojas.

1988–1991 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis, 1990–1995 m. Šiaulių savivaldybės tarybos deputatas. Buvo Lietuvos gydytojų sąjungos narys.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Mirė gydytojas ALGIRDAS BRIEDIS. Skrastas. 2022-10-04. Nuoroda tikrinta 2022-10-04.
2. ↑  Edmundas Švedas. ALGIRDAS BRIEDIS. Lietuvos sporto enciklopedija. 2022-05-18. Nuoroda tikrinta 2022-10-04.
**Algirdas Bargelis** (g. 1938 m. lapkričio 15 d. Kaune) – Lietuvos inžinierius mechanikas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1961 m. baigė Kauno politechnikos instituto Mechanikos fakultetą, įgijo mašinų gamybos technologijos, metalo pjovimo staklių ir įrankių inžinieriaus kvalifikaciją. 1974 m. apgynė kandidato disertaciją „Ilgalaikio ciklinio stiprumo kriterijaus tyrimas". 1997 m. apgynė habilituoto daktaro disertaciją „Mechaninių komponentų gamybos rengimo modeliavimas", habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Nuo 1961 m. Kauno politechnikos instituto (nuo 1990 m. Kauno technologijos universitetas) bendradarbis, dėstytojas, nuo 1978 m. docentas, Mechanikos ir mechatronikos fakulteto Integruotos gamybos mokomosios laboratorijos vadovas, nuo 1997 m. profesorius. Kartu ir Šiaulių universiteto Technologijos fakulteto Mechaninės technologijos katedros profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbiausi darbai apie mechanikos inžineriją, gamybos kompiuterizavimą. Per 80 mokslinių straipsnių ir darbų autorius, daugelio tarptautinių konferencijų dalyvis.

Bibliografija
-------------

* Remontinių ir įrankinių cechų projektavimas, 1982 m.
* Mechaninių ir suvirinimo cechų projektavimas, 1986 m.
* Mechaninio apdirbimo procesų rengimo automatizavimas, su R. Mankute, 1997 m.
* Mechanikos gaminių gamybos rengimo automatizavimas, 1996 m.
* Integruotos gamybos pagrindai, vadovėlis, 1998 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Profesorių Algirdą Bargelį 60-čio proga![neveikianti nuoroda]
2. ↑  *Algirdas Bargelis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 648 psl.
| **Liudvigas Čibirovasrus. *Людвиг Александрович Чибиров*** |
| --- |
| Gimė | 1932 m. lapkričio 19 d. (90 metų)Cchinvalyje |
|  |
| Veikla | Rusijos etnografas, istorikas, Gruzijos ir Pietų Osetijos politikas, pirmasis nepripažintos Pietų Osetijos respublikos prezidentas (1996-2001 m.). |

**Liudvigas Čibirovas** (rus. *Людвиг Александрович Чибиров* ; g. 1932 m. lapkričio 19 d. Cchinvalyje) – Rusijos etnografas, istorikas, Gruzijos ir Pietų Osetijos politikas, pirmasis nepripažintos Pietų Osetijos respublikos prezidentas (1996–2001 m.).

Biografija
----------

1956 m. Šiaurės Osetijos L. Chetagurovo vardo valstybino pedagoginio instituto Istorijos fakultete su pagyrimu baigė etnografijos specialybę. Baigė aspirantūrą, istorijos mokslų daktaras (habilituoto daktaro analogas). Nuo 1978 m. Pietų Osetijos valstybinio pedagoginio instituto rektorius, nuo 1993 m. spalio – Pietų Osetijos respublikos Aukščiausios Tarybos pirmininkas.

1996 m. gegužės 16 d. L. Čibirovas ir Gruzijos prezidentas Eduardas Ševardnadzė Maskvoje pasirašė Memorandumą apie saugumo užtikrinimo ir Gruzijos-P. Osetijos konflikto šalių tarpusavio pasitikėjimo stiprinimo priemones. Šis dokumentas buvo labai svarbus ieškant taikaus konflikto sprendimo, kadangi jame pasirašiusios šalys įsipareigojo nenaudoti jėgos ar grasinimo jėga.

1996 m. lapkričio 10 d. buvo išrinktas pirmuoju Pietų Osetijos prezidentu. 2001 m. prezidento rinkimus pralaimėjo (antruoju P. Osetijos prezidentu tapo Eduardas Kokoitys).

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**postas sukurtas** | **Pietų Osetijos prezidentas**1996-2001 | Po to:**Eduardas Kokoitys** |

Nuorodos
--------

* „Čibirovui - 75"[neveikianti nuoroda]
* Apdovanojimai[neveikianti nuoroda]