recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Goroka*Goroka* |
| --- |
| *Gorokos turgus* |
|  |
| 

GorokaGoroka

6°05′0″ p. pl. 145°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.08333°š. pl. 145.38333°r. ilg.﻿ / 6.08333; 145.38333﻿ (Goroka)Koordinatės: 6°05′0″ p. pl. 145°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.08333°š. pl. 145.38333°r. ilg.﻿ / 6.08333; 145.38333﻿ (Goroka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+10) |
|  |
| **Valstybė** | Papua Naujosios Gvinėjos vėliava Papua Naujoji Gvinėja |
| **Provincija** | Rytų Aukštumų provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2000) | 19 000  |
| **Altitudė** | 1 600 m |

**Goroka** – Papua Naujosios Gvinėjos Rytų Hailando provincijos sostinė. Mieste, kuris yra 1600 metrų virš jūros lygio gyvena apie 25000 gyventojų. Mieste yra oro uostas ir praeina aukštikalnių greitkelis. Klimatas čia yra švelnus, kartais vadinamas „amžinu pavasariu".

Mieste yra keletas nacionalinių institucijų: Krikščionių radijo misionierių draugija, Papua Naujosios Gvinėjos Medicinos tyrimų institutas, Nacionalinis filmų institutas, Melanezijos institutas, Melanezijos institutas, Raun Raun teatro kompanija ir Goroko Universitetas.
| **Pablo Fajardo** |
| --- |
| Visas vardas | Pablo Fajardo Mendoza |
| Gimė | 1972 m. (~51 metai)Ekvadoras |
| Pilietybė | Ekvadoro |
| Religija | katalikybė |
|  |
| Veikla | teisininkas, visuomenės veikėjas, žmogaus teisių aktyvistas |
| Sritis | Chevron nusikalstamos veiklos tyrimai |
|  |
| Išsilavinimas | teisininkas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Goldmano aplinkosaugos premija |

**Pablas Fachardas Mendosa** (*Pablo Fajardo Mendoza*; g. 1972 m. Ekvadore) – Ekvadoro teisininkas, visuomenės veikėjas, žmogaus teisių aktyvistas.

Biografija
----------

Gimė skurdžioje šeimoje, tačiau paskatintas kapucinų vienuolių išvyko į Kitą ir ten 2004 m. įgijo teisininko kvalifikaciją. Pablas Fachardas nuo 2003 m. kovoja už žmogaus teises, kurios pažeidinėjamos Ekvadoro šiaurės rytuose (Nueva Locha, San Karlas ir kt.) veikiančių naftos kompanijų. Jis yra *Frente para la Defensa de la Amazonia* (Amazonijos gynybos fronto) atstovas ir atstovauja ~30 000 žmonių, gyvenančių Lago Agrijo naftingoje srityje, kurioje JAV stambiojo kapitalo kompanija „Chevron-Texaco" grubiai pažeisdama aplinkosaugos ir žmogaus teisių normas, smarkiai užteršė aplinką. Fachardo ieškinys pasiekė Ekvadoro valdžią, teismas priteisė 28 mlrd. dolerių bendrovei „Chevron" nuostoliams atlyginti.

2007 m. Pablas Fachardas tapo CNN metų didvyrio titulo laimėtoju, 2008 m. su kolega Luisu Jansa apdovanotas Goldmano aplinkosaugos prizu (vadinamu „Žaliąja Nobelio premija"). Tuo nepatenkinti „Chevron" atstovai pradėjo viešųjų ryšių kampaniją prieš Fachardo.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2011-05-05 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
| **Cardamine flexuosa**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Lanksčioji kartenė (*Cardamine flexuosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Bastutiniai  *( Brassicaceae)* |
| Gentis: | Kartenė  *( Cardamine)* |
| Rūšis: | Lanksčioji kartenė  *( Cardamine flexuosa)* |

 |
| Binomas |
| ***Cardamine flexuosa***William Withering |

**Lanksčioji kartenė** (*Cardamine flexuosa*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos kartenių (*Cardamine*) genties augalas.

Biologija
---------

Dvimetis arba vienmetis žolinis augalas, išaugantis iki 10-20 cm aukščio. Žiedai smulkūs, 3–4 mm dydžio, su 4 kuokeliais. Žydi visą vasarą. Dalis sėklų sudygsta iš karto ir augalai žydi dar tais pačiais metais. Likusios tarnauja kaip ilgalaikis dirvožemio sėklų bankas. 

Lanksčiajai kartenei augti tinka brandūs šlapi miškai (spygliuočiai, lapuočiai, mišrūs), kuriuose daugiamečių žolinių augalų danga natūraliai dera su kartkartėmis užtvindomais ir plikais dirvožemio plotais. Pasitaiko augalų ant šlapių miško bei pamiškių keliukų, dažniausiai rupūžinių vikšrių (*Juncus bufonius*) sudaromose terofitų bendrijose. 

Gali būti painiojama su panašiais augalais – pavėsinėmis karčiosios kartenės (*Cardamine amara*) formomis arba gėlynuose pasitaikančiu adventyviniu (iš kitur perkeltu) augalu gauruotąja kartene (*Cardamine hirsuta*).

Populiacija Lietuvoje
---------------------

Lietuvoje lanksčioji kartenė nuo 2000 m. įrašyta į Raudonąją knygą.

Nustatytos 4 augavietės Kaišiadorių, Plungės, Tauragės ir Vilniaus rajonuose.Populiacijos gausios, bet nepastovios. 1997 m. Žiedelio ežero (Plungės raj.) apylinkių eglyne rasta gana gausi kartenės populiacija, kurią sudarė keli tūkstančiai individų. 1999 m. nustatyta, kad augalų ženkliai sumažėjo, atlikus miško retinimo darbus ir pasausėjus dirvožemiui bei suvešėjus žolių dangai. Panašūs pokyčiai vyko Dambravos miške (Kaišiadorių raj.). Negausi lanksčiųjų kartenių populiacija yra Ožkagirio miške (Tauragės raj.). 2004 m. aptikta gausi populiacija Dūkštų ąžuolyne (Vilniaus raj.). 

Grėsmę rūšies gyvavimui kelia staigūs miško buveinių pokyčiai dėl miško kirtimų.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2019-06-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Lietuvos Respublikos saugomų gyvūnų, augalų ir grybų rūšių sąrašas
3. ↑  Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, Lututė, 2007, 448 p. ISBN 978-9955-692-71-3



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lanksčioji kartenė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Pabalčių piliakalnis |
| --- |
|  |
| 

Pabalčių piliakalnisPabalčių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°28′25″ š. pl. 22°44′20″ r. ilg.﻿ / ﻿55.47361°š. pl. 22.73889°r. ilg.﻿ / 55.47361; 22.73889Koordinatės: 55°28′25″ š. pl. 22°44′20″ r. ilg.﻿ / ﻿55.47361°š. pl. 22.73889°r. ilg.﻿ / 55.47361; 22.73889 |

 |
| Vieta | Raseinių rajonas |
| Seniūnija | Nemakščių seniūnija |
| Naudotas | I tūkst. - II tūkst. pradžioje |

**Pabalčio piliakalnis** – piliakalnis stūksantis kairiajame Balčios krante, 5 km į šiaurės vakarus nuo Nemakščių, į rytus nuo piliakalnio praeina kelias Nemakščiai – Jauniškė.

Piliakalnis įrengtas aukštumos krašte. Piliakalnio aikštelė trikampė, orientuota rytų vakarų kryptimi, 22 m ilgio ir 26 m pločio rytiniame gale. Čia supiltas 60 m ilgio, 4 m aukščio (išlikęs tik šiaurės rytiniame krašte), 14 m pločio lanko formos pylimas. Rytiniame piliakalnio šlaite, 4 m aukščiau papėdės yra 7,5 m pločio pusmėnulio formos terasa. Rytinėje kalvos pašlaitėje iškastas 8 m pločio ir metro gylio lanko formos griovys. Šlaitai statūs, 15 m aukščio.

Į rytus ir į šiaurę nuo piliakalnio yra papilys. Jo 30 m ilgio ir 80 m pločio aikštelė orientuota rytų vakarų kryptimi. Jos pietinis kraštas 2 m stačiu šlaitu leidžiasi į 11 m pločio ir 70 cm gylio griovį.

Piliakalnis žiemą
Į rytus nuo piliakalnio, 1 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos, šlako. Aikštelėje buvo rasta sukamųjų girnų pusė, pjautuvas ir kitų radinių.

Piliakalnyje stovėjo Milžavos pilis, kuri 1385–1386 m. minima kaip piliavietė.

  


|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Plūsčių piliakalnis - 10 km |  | Danutės kalnas - 22 kmBarsukalnis - 22 km |  |
| Šimkaičių piliakalnis - 7 kmGudelių piliakalnis - 7 km |  |  |
| Ivangėnų piliakalniai - 10 km |  | Pužų piliakalnis - 4 kmMolavėnų piliakalniai - 9 kmIžiniškių piliakalnis - 9 km |

Nuorodos
--------

* Pabalčių piliakalnis
| **Mauritia flexuosa** |
| --- |
| Lanksčioji mauricija (*Mauritia flexuosa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Arekiečiai  *( Arecales)* |
| Šeima: | Arekiniai  *( Arecaceae)* |
| Gentis: | Mauricija  *( Mauritia)* |
| Rūšis: | Lanksčioji mauricija  *( Mauritia flexuosa)* |

 |
| **Sinonimai** |
| * *Mauritia minor*;
* *Mauritia setigera*;
* *Mauritia vinifera*
 |

**Lanksčioji mauricija** (*Mauritia flexuosa*) – arekinių (*Arecaceae*) šeimos palmių rūšis, paplitusi Pietų Amerikos tropikų šlapynėse.

Medžio aukštis ~35 m. Laja apskrita, apatinės šakos nulinkusios žemyn, lapai iki 6 m ilgio. Kamienas cilindriškas, 30–60 cm skersmens. Žiedai gelsvai oranžiniai, žydi gruodžio-balandžio mėnesiais. Jiems nužydėjus susidaro rudos spalvos vaisiai žvynuota odele. Jų vienas medis per metus sunokina apie 290 kg.

Lanksčiosios mauricijos vaisių minkštimas geltonos spalvos, valgomas, aliejingas (riebalai sudaro apie 20% masės), turtingas mikroelementų: karotinų, vitamino C, kalcio, kalio ir kt. Pačio minkštimo vaisiuje nėra daug dėl didelės sėklos ir storokos odelės.

Iš vaisių daromos sultys, džemas, fermentuotas vynas, spaudžiamas aliejus. Palmės pumpurai valgomi kaip daržovė, o sakai – geriami.

Galerija
--------

* MedžiaiMedžiai
* Žiedų kekėsŽiedų kekės
* VaisiaiVaisiai
* Vaisiaus minkštimasVaisiaus minkštimas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rodrigues, S. de Oliveira Silva, E. & de Brito, E. S. (2018). *Exotic Fruits Reference Guide.* Elsevier Science, p. 62
2. ↑  Rodrigues, S. de Oliveira Silva, E. & de Brito, E. S. (2018). *Exotic Fruits Reference Guide.* Elsevier Science, p. 63–4
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Pabradės herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2006-08-01* |
|  |
|  *LSSR priimtas 1969-12-30* |
|  |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Pabradės herbas** - vienas iš Pabradės heraldikos atributų.

Aprašas
-------

Herbo skydo sidabriniame lauke mėlyna banguota upės juosta, ją kerta juodas kairysis kaspinėlis, kurio kirtimo juostoje žymi 5 sidabriniai roundeliai. Lauko viršutinėje ir apatinėje dalyse po vieną stilizuotą raudoną sakalą. Juostos, kaspinėlio ir sakalų išilginėse ašyse eina sidabriniai siūlai (plonytės juostelės).

Istorija
--------

Miestas įsikūręs prie Žeimenos ir Dubingos santakos. Vietovardis yra priešdėlio *pa-* vedinys iš bendrinio žodžio *bradas*, *brasta*. Kol nebuvo tilto per Žeimeną, naudotasi brasta. Gyvenvietės augimą paspartino XIX a. antroje pusėje nutiestas Peterburgo-Varšuvos geležinkelis ir gyvenvietėje pastatyta geležinkelio stotis.

1966 m. prie LTSR kultūros ministerijos įkurta pirmoji TSRS respublikinė heraldikos komisija, per keletą darbo metų sukūrusi 46 miestų herbus, tarp jų ir Pabradės. Tuomet atsižvelgdamas į Pabradės vardo kilmę, dailininkas Arūnas Tarabilda panaudojo brastos motyvą, o stilizuoti sakalai turėjo rodyti senovės medžioklę. Netikėtai mirus dailininkui, jo pradėtą darbą užbaigė jo žmona Valerija Vilija Lipskytė-Tarabildienė. Herbas buvo patvirtintas 1969 m. gruodžio 30 d. tačiau nepraėjus nė metams, partinė valdžia herbus uždraudė naudoti. Atkūrus nepriklausomybę, nutarta išsaugoti garsaus kūrėjo palikimą, palikti „tarabildišką" stilių, tik herbo figūrą įdėti į standartinį skydą ir panaudoti metalus.

Dabartinio herbo etalono autorius – dailininkas Petras Savukynas. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2006 m. rugpjūčio 1 d. patvirtino dekretu Nr. 698.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Pabradės vėliava
| **Aleksandras Isačenkarus. *Исаченко Александр Никитович*** |
| --- |
| Gimė | 1903 m.Fiodorovka, Briansko sritis |
| Mirė | 1949 m. sausio 1 d. (~46 metai)Maskva |
|  |
| Veikla | sovietinis partinis veikėjas |
| Partija | 1926 m. VKP(b) |
|  |
| Alma mater | 1934 m. Maskvos V. Molotovo energetikos institutas |

**Aleksandras Isačenka** (rus. *Исаченко Александр Никитович*, 1903 m. Fiodorovka, Briansko sritis – 1949 m. sausio 1 d. Maskva) – sovietinis partinis veikėjas. Vienas Lietuvos sovietizavimo organizatorių.

Biografija
----------

Nuo 1926 m. VKP(b) narys. 1927 m. baigė darbininkų fakultetą, 1934 m. baigė Maskvos V. Molotovo energetikos institutą. Nuo 1934 m. Maskvos elektros gamyklos inžinierius konstruktorius, nuo 1938 m. Maskvos prožektorių gamyklos VKP(b) komiteto sekretorius. 1939–1943 m. VKP(b) Maskvos miesto Stalino rajono komiteto, 1944 m. Maskvos srities komiteto sekretorius. 1944 m. gruodžio mėn. VKP(b) CK atsiųstas į Lietuvą. 1944 m. gruodžio 30 d. – 1946 m. lapkričio 24 d. LKP(b) CK antrasis sekretorius. Kuravo pramonę, kadrus, kontroliavo bendrą politinę padėtį, Antano Sniečkaus veiklą. Aktyviai ieškojo ir šalino iš partinių, ūkinių organizacijų, administracinių vadovaujamųjų pareigų vadinamuosius „buržuazinius nacionalistus". Dėl įtaraus būdo ir intrigų susiklosčius įtemptiems santykiams su A. Sniečkumi apkaltintas komunistinės moralės normų pažeidimu.

1946 m. rugpjūčio mėn. Michailo Suslovo pavaduotojas F. Kovaliovas kartu su A. Sniečkaus „šešėliu" A. Isačenka „susiorganizavo" didelį kiekį tuo metu deficitinių prekių, likusių po respublikos žemės ūkio pasiekimų parodos, taip pat pretendavo įsigyti iš Vokietijos gautus baldus. Visa tai buvo pakrauta į vagoną ir turėjo būti išsiųsta jų šeimoms. Šiandien dar neaišku, kaip tai paaiškėjo, tačiau Lietuvos geležinkelių valdybos viršininkas Kožukovskis ir jo pavaduotojas Žemaitis atplėšė užanspauduotus konteinerius ir surašė aktą. Apie tai greitai sužinojo A. Sniečkus ir, su niekuo nepasitaręs pranešė į VKP(b) CK. Prasikaltusių čia niekas nesvarstė – jie iš karto buvo atšaukti į Maskvą.

1946 m. lapkričio 22 d. atleistas iš partinių pareigų LKP(b) CK ir atšauktas iš Lietuvos. 1947–1949 m. dirbo TSRS Ministrų Taryboje. 1944–1946 m. LKP(b) CK ir CK biuro narys, 1946–1949 m. TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Tininis. Komunistinio režimo nusikaltimai Lietuvoje 1944–1953, I–II t. Vilnius, 2003 m.
2. ↑  Eugenijus Grunskis, Vytautas Tininis. *Aleksandras Isačenka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 251 psl.
3. ↑  Snieckus [neveikianti nuoroda]
4. ↑  Vytautas Tininis. *Aleksandras Isačenka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. - 251 psl.

  


| Partijos politinės pareigos
 |
| --- |
| Prieš tai:**Vladas Niunka** | **LKP CK II sekretorius**1944–1946 m. | Po to:**Aleksandras Trofimovas** |
Koordinatės: 56°14′49″š. pl. 23°33′20″r. ilg.﻿ / ﻿56.246867°š. pl. 23.5556°r. ilg.﻿ / 56.246867; 23.5556

|  Kalnelio šv. Jono Krikštytojo koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Joniškio |
| **Savivaldybė** | Joniškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kalnelis |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | XIX a. pr. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Kalnelio kaimo Šv. Jono Krikštytojo kapinių koplyčia** yra Joniškio rajone, Kalnelio kaime, 4 km į vakarus nuo Joniškio, netoli kelių  **153**  Joniškis–Žagarė–Naujoji Akmenė  ir  **1619**  Kalnelis–Žadvainiai  sankirtos. Ji stūkso kaimo kapinėse ant Kalnelio piliakalnio (unik. kodas 23854). Prie kapinių vartelių pastatytas informacinis stendas skelbia, jog tai Joniškio rajono sakralinio kelio objektas.

Istorija
--------

Koplyčios prieigose
Pasak padavimų, gali būti pastatyta buvusioje senovės lietuvių tikybos šventoje vietoje - romuvoje. Koplyčia yra XIX a. pradžios liaudies architektūros statinys. 1939 m. koplyčia buvo suremontuota, pakeista dalis fasado konstrukcijų, pristatytas bokštelis, tačiau ši koplyčia yra išlaikiusi ir daug autentiškų elementų.

Architektūra
------------

Koplyčia vienabokštė, sienos apkaltos horizontaliai, stogas dengtas skarda. Yra trys nesudėtingų formų altoriai. Koplyčios bokšte kabo vertingas varpas (unik. kodas 7770). Koplyčia labai šviesi, prieš kelerius metus vidus išdažytas. 

Koplyčią supančiose kapinėse yra įdomių metalinių kryžių, mažai besikartojančiais elementais, tarp jų ir lietinis 1849 m. kryžius. Kaltinės kapaviečių tvorelės rodo aukštą kalvių meninį lygį.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kalnelio šv. Jono Krikštytojo koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Medinių koplytėlių ir bažnyčių keliu
* Kalnelio kaimo Šv. Jono Krikštytojo kapinių koplyčia Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Šv. Lauryno bažnyčia.*
Koordinatės: 56°00′56″š. pl. 21°32′26″r. ilg.﻿ / ﻿56.0156°š. pl. 21.5406°r. ilg.﻿ / 56.0156; 21.5406

|  Kalnalio šv. Lauryno bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Palangos |
| **Savivaldybė** | Kretingos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kalnalis |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1883 m. |

**Kalnalio šv. Lauryno bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kalnalio kaime, prie kelio  **226**  Kartena–Kūlupėnai–Salantai , Salanto (Minijos dešiniojo intako) dešiniajame krante.

Šv. Lauryno bažnyčia (1883 m.)

Istorija
--------

Klausgalvų kaimo šiaurės rytiniame pakraštyje, Kalnaliu vadinamos aukštumos kyšulyje nuo XVII a. stovėjo medinė koplyčia, priklausanti Salantų parapijai. Jai sunykus, kunigaikščio Andrejaus Oginskio rūpesčiu 1777 m. pastatyta Šv. Lauryno bažnyčia. Joje 1801 m. kovo 1 d. pakrikštytas būsimasis Žemaičių vyskupas Motiejus Kazimieras Valančius. 

Šalia bažnyčios išaugusi gyvenvietė XIX a. pavadinta Kalnaliu.

Bažnyčia 1882 m. vasarą sudegė (uždegė žaibas). Kunigo Simono Jucevičiaus ir parapijiečių rūpesčiu 1883 m. atstatyta. Priklausė Salantų parapijai. 1926 m. įkurta Kalnalio šv. Lauryno parapija.

Bažnyčia su varpine 1997 m. registruotos nekilnojamųjų kultūros vertybių registre.

Kalnalio varpinė (1884 m.)

Architektūra
------------

Bažnyčia medinė, kryžminio plano, vienbokštė, su 4 šoniniais bokšteliais. Šventoriaus vakariniame pakraštyje stovi keturkampės piramidės pavidalo 3 tarpsnių medinė varpinė (1884 m. perstatyta 1900 m.). Šventorių iš pietvakarių ir šiaurės vakarų pusių juosia palaidų, o pietryčiuose – mūrinių akmenų tvora. Į šiaurės rytus, rytus ir pietus nuo bažnyčios veikia kapinės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Unikalus objekto kodas 1453)

Nuorodos
--------

* „Bažnyčios kompleksas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-02-17.
* „Bažnyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-02-17.
* „Varpinė". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-02-17.
* šv. Lauryno parapija
* Kalnalio šv. Lauryno bažnyčia Archyvuota kopija 2018-02-18 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| **Kalnalio seniūnija** |
| Valsčius | {{{sav}}} |
| Centras | Kalnalis |
| Gyvenvietės | 4 (1870 m.) |

**Kalnalio seniūnija** – istorinis teritorinis-administracinis vienetas, buvęs Kretingos rajono savivaldybės teritorijos šiaurės rytinėje dalyje, į pietvakarius nuo Salantų.

Istorija
--------

Įkurta 1861 m. kaip valstiečių luominės savivaldos institucija. 1940 m. pab. pavadinta apylinke. 1941 m. birželio mėn. atkurta. 1944 m. spalio mėn. performuota į Kalnalio apylinkę.

Seniūnijai vadovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (krivulėje) renkamas seniūnas (1915-1918 m. - šaltyšius), o jį pavadavo seniūno padėjėjas.

Administracinis centras: Kalnalis.

Seniūnai: Petras Skirbutas (1932 m.)

Seniūnijos kaimai
1870 m.

* Klausgalvai
* Nasrėnai
* Barzdžiai
* Tinteliai


| Administracinis-teritorinis pavaldumas |
| --- |
| 1861–1880? m. | Grūšlaukės valsčius, Telšių apskritis |
| 1880?–1915 m. | Salantų valsčius, Telšių apskritis |
| 1915–1944 m. | Salantų valsčius, Kretingos apskritis |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos savivaldybių žinynas. - Kaunas, 1932. - P. 602
2. ↑  Списокъ мировыхъ участковъ и волостей Ковенской губерніи: Составленъ в 1870 году. - C. 78
| ***Mano brangus žudikas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Mio caro assassino |
| Kilmės šalis |  Italija Ispanija |
| Režisierius | Tonino Valerii |
| Scenaristas (-ai) | Roberto LeoniFranco Bucceri |
| Kompozitorius | Ennio Morricone |
| Metai | 1972 |
| Žanras | giallo |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Mano brangus žudikas** (it.  *Mio caro assassino*) – 1972 m. sukurtas giallo stiliaus filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* George Hilton – inspektorius Luka Peretis
* Marilu Tolo – Ana Borgesė
* Salvo Randone – Maro
* William Berger – Džordžijus Kanavesė
* Manuel Zarzo – Bozis
* Patty Shepard – Paola Rosi
* Elisa Mainardi

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Policijos inspektorius Luka Peretis tiriantis draudimo kompanijos tyrėjo nužudymą, aptinka sąsajas su kita sena byla – mergaitės bei jos tėvo pagrobimo ir nužudymo byla. Kiekvienas, kas bent kažką žino ir nori padėti, dar tą pačią naktį nužudomas nesugaunamo, tačiau inspektorius žingsnis po žingsnio artėja prie abiejų nusikaltimų išaiškinimo...
CD Knygos viršelis
**„Evangelijos linksmybės"** (pranc. *„La Vie De Jesus"* – Jėzaus gyvenimas) – Antuan Gabriel Pages (Leo Taksilio) knyga, išleista 1884 metais.

Knyga parašyta kaip Biblijos kritika ir parodija. Kūriniui būdinga tai, kad autorius nenaudoja specialios istorinės medžiagos, o tik retkarčiais pasiremia I amžiaus pr. m. e. ir pirmųjų mūsų eros amžių istorikų liudijimais.

Leo Taksilis daugiausia atpasakoja Naujojo Testamento tekstą, jame nutylėtas ar neaiškias vietas interpretuodamas bei užpildydamas savo satyriška kūryba, meniniais prasimanymais. Iš pasakojimo jaučiama, kad autorius yra laisvas nuo religinio fanatizmo. Jis bando įtikinti skaitytoją, kokie fantastiški ir prieštaringi yra evangelijos mitai, nori įrodyti, kad evangelija, skaitoma kritiškai, pati save demaskuoja ir pasmerkia.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Biblijos linksmybės

Nuorodos
--------

* Pilna knyga lietuviškai (pdf)
* theamusingbible.com: apie knygą ir autorių
* Devil Worship in France: apie knygą ir autorių
Koordinatės: 56°14′49″š. pl. 23°33′20″r. ilg.﻿ / ﻿56.2469°š. pl. 23.5556°r. ilg.﻿ / 56.2469; 23.5556

|  Kalnelio koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Joniškio |
| **Savivaldybė** | Joniškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kalnelis |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | XIX a. pr. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Kalnelio šv. Jono Krikštytojo koplyčia** yra Joniškio rajone, Kalnelio kaimo kapinėse, 4 km į vakarus nuo Joniškio, netoli kelių  **153**  Joniškis–Žagarė–Naujoji Akmenė  ir  **1619**  Kalnelis–Žadvainiai  sankirtos. Ji stūkso kaimo kapinėse ant Kalnelio piliakalnio (unik. kodas 23854). Prie kapinių vartelių pastatytas informacinis stendas skelbia, jog tai Joniškio rajono sakralinio kelio objektas.

Istorija
--------

Koplyčios prieigose
Pasak padavimų, gali būti pastatyta buvusioje senovės lietuvių tikybos šventoje vietoje - romuvoje. Koplyčia yra XIX a. pradžios liaudies architektūros statinys. 1939 m. koplyčia buvo suremontuota, pakeista dalis fasado konstrukcijų, pristatytas bokštelis, tačiau ši koplyčia yra išlaikiusi ir daug autentiškų elementų.

Architektūra
------------

Koplyčia vienabokštė, sienos apkaltos horizontaliai, stogas dengtas skarda. Yra trys nesudėtingų formų altoriai. Koplyčios bokšte kabo vertingas varpas (unik. kodas 7770). Koplyčia labai šviesi, prieš kelerius metus vidus išdažytas. 

Koplyčią supančiose kapinėse yra įdomių metalinių kryžių, mažai besikartojančiais elementais, tarp jų ir lietinis 1849 m. kryžius. Kaltinės kapaviečių tvorelės rodo aukštą kalvių meninį lygį.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kalnelio koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Medinių koplytėlių ir bažnyčių keliu
* Kalnelio kaimo šv. Jono Krikštytojo kapinių koplyčia Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| *EVE Online* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | CCP Games |
| Leidėjas | CCP Games |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 2003 m. gegužės 6 d. |
|
| Žanras (-ai) | MMORPG, Kosmoso simuliacija |
| Režimas | Keleto žaidėjų |
|
| Reitingai |  |
| **Platforma** | Windows, Mac OS X, Linux (palaikymas nutrauktas) |
| Versija | 8.2.467201 |
| Variklis | Trinity, Ambulation |
| Reikalavimai |  |
| Platinimas | Parsisiuntimas internetu |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas | {{{pirmtakas}}} |
| Kitos dalys |  |
|  |

**Eve Online** (dar užrašoma **EVE Online**) – CCP Games išleistas kompiuterinis MMO žaidimas. Didžiausia jo veiksmo dalis vyksta kosmose, Eve pasaulį sudaro dalis galaktikos su virš 7700 žvaigždžių sistemų. Dauguma žvaigždžių sistemų yra žvaigždžių vartais (angl. *„Stargate"*) sujungtos su viena ar daugiau kitų žvaigždžių sistemų. Sistemose gali būti planetų, jų palydovų, kosminių stočių, kirmgraužų, asteroidų juostų ir natūralių ar dirbtinų kompleksų – pastarieji savo paskirtimi maždaug atitinka kituose MMORPG randamus požemius. Žaidėjai EVE online pilotuoja erdvėlaivius ir gali užsiimti asteroidų kasyba, gamyba, prekyba, naujų teritorijų tyrinėjimu, piratavimu, smulkaus ar didelio masto kosmoso mūšiais. Beveik visi kosminiai laivai ir daiktai EVE pasaulyje yra gaminami pačių žaidėjų, o prekyba yra lokalizuota, t. y. norint įsigyti daiktą reikia nuvykti į stotį, kurioje jis parduodamas, ir nusipirkus nusigabenti kur reikia. Veikėjų įgūdžiai tobulėja realiu laiku, net kai žaidėjas nėra prisijungęs prie serverio. Žaidime egzistuoja sąlyginai laisva PvP (žaidėjas prieš žaidėją) kova, šiek tiek ribojama sektorių saugumo lygio, ir vadinamasis „full loot" – sunaikinto priešininko laivo krovinys ir detalės lieka toje pačioje vietoje, ir bet kas gali jas pasiimti.

EVE Online buvo išleistas 2003 m. gegužės mėnesį. 2012 m. kovo mėnesio duomenimis, EVE turėjo virš 400 000 žaidėjų.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

### Išnašos

1. ↑  Eve Online Quarterly Economic Newsletter, psl. 14
2. ↑  PC World: Inside Eve Online
| **Laima Jurevičienė** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. rugpjūčio 19 d. (63 metai)Klaipėda |
|  |
| Veikla | Lietuvių diplomatė |
| Pareigos | Lietuvos ambasadorė prie Europos Tarybos |

**Laima Jurevičienė** (g. 1959 m. rugpjūčio 19 d. Klaipėdoje) – lietuvių diplomatė, Lietuvos nepaprastoji ir įgaliotoji ambasadorė prie Europos Tarybos.

Biografija
----------

1982 m. baigė Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą, 1993–1994 m. VU studijavo tarptautinius ekonominius santykius.

1982–1985 m. buvo Chemijos ir cheminės technologijos instituto mokslinė bendradarbė, 1985–1988 m. – mokslinio gamybinio susivienijimo „Spartis" vyriausioji technologė, vėliau – Žemės ūkio ministerijos Maisto pramonės departamento vyr. specialistė.

1995 m. pradėjo dirbti Užsienio reikalų ministerijoje, Techninės pagalbos skyriaus pirmą sekretore, 2000–2003 m. buvo Lietuvos ambasados Danijoje pirmoji sekretorė.

2003–2006 m. dirbo Vyriausybės kanceliarijoje Užsienio politikos skyriaus patarėja, vėliau – Lietuvos ambasados Austrijos Respublikoje patarėja.

2009–2011 m. buvo URM Amerikos, Afrikos, Azijos ir Okeanijos departamento Artimųjų Rytų ir Afrikos skyriaus vedėja, vėliau – šio departamento direktoriaus pavaduotoja. 2012–2015 m. vadovavo URM Vystomojo bendradarbiavimo departamentui.

Nuo 2015 birželio 15 d. buvo Lietuvos Respublikos nepaprastoji ir įgaliotoji ambasadorė prie Europos Tarybos. 

2021 m. birželio viduryje tapo Lietuvos generaline konsule Los Andžele.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Prezidentė įteikė skiriamuosius raštus Lietuvos ambasadorei prie Europos Tarybos Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto. (president.lt inf.)
2. ↑  Skiriamuosius raštus įteikė naujoji Lietuvos nuolatinė atstovė prie Europos Tarybos Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto. (URM inf.)
3. ↑  Pristatome naująją generalinę konsule Los Andžele Laimą Jurevičienę (vakaruvejai.com inf.)



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vytautas Leškevičius** | **Lietuvos Respublikos ambasadorė prie Europos Tarybos** 2015-2021 m. | Po to:**Andrius Namavičius** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Manuelis Belgranasisp. *Manuel José Joaquín del Corazón de Jesús Belgrano*** |
| --- |
|  |
| Generolas Belgranas |
| Gimė | 1770 m. birželio 3 d.Buenos Airės, Peru vicekaralystė |
| Mirė | 1820 m. birželio 20 d. (50 metų)Buenos Airės, Jungtinės La Platos provincijos |
|  |
| Veikla | Argentinos nacionalinis didvyris, šalies vėliavos autorius. Ekonomistas, teisininkas, politikas, kariuomenės vadas |
|  |
|  **Vikiteka** | Manuel Belgrano |

**Manuelis Belgranas** (isp. *Manuel José Joaquín del Corazón de Jesús Belgrano*; g. 1770 m. birželio 3 d. Buenos Airėse – m. 1820 m. birželio 20 d.) – Argentinos nacionalinis didvyris, šalies vėliavos autorius. Ekonomistas, teisininkas, politikas, kariuomenės vadas.

Belgranas buvo pirmasis autonominės Argentinos vyriausybės generolas. 1812 m. jis sukūrė Argentinos vėliavą, o vasario 27 d. ją pirmą kartą iškėlė Rosarijuje, Paranos pakrantėje. Belgranas organizavo Chuchujaus egzodą ir taip paruošė dirvą pergalėms Argentinos Nepriklausomybės Kare. Jis buvo vienas iš pagrindinių Argentinos Nepriklausomybės Deklaracijos autorių. Belgranas pasisakė už monarchinę sistemą, kad karalius būtų renkamas iš inkų palikuonių. Tačiau ši idėja palaikymo nesusilaukė. Jis dalyvavo daugelyje ekspedicijų, kampanijų, dėl to jo sveikata pablogėjo. Mirė būdamas 50 metų amžiaus nuo edemos skurde ir pamirštas valdžios.

Manuelio Belgrano garbei daugelyje didesnių miestų yra pastatyti monumentai, Rosarijuje yra Valstybinės vėliavos monumentas, skirtas įamžinti vėliavos sukūrimą. Birželio 20 d. (mirties metinės) švenčiama kaip Nacionalinės vėliavos diena. Jo garbei pavadintas karinis laivas *ARA General Belgrano*, gatvės įvairiuose miestuose, kelios gyvenvietės.
| **Laima Raubiškienė** |
| --- |
| Gimė | 1950 m. rugpjūčio 8 d. (72 metai)Nariūnai, Zarasų rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Vincas |
| Vaikai | Ramūnas, Neringa |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Zarasų rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |

**Laima Raubiškienė** (g. 1950 m. rugpjūčio 8 d. Nariūnuose, Zarasų rajonas) – Lietuvos ir Zarasų rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja, kraštotyrininkė, istorinio žanro publicistė.

Biografija
----------

1968 m. baigė Zarasų M. Melninkaitės vidurinę mokyklą. Zarasų krašto muziejaus muziejininkė.

Nuo 1997 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Zarasų rajono skyriaus narė. 2000–2003 m. 2003–2007 m. ir 2007–2011 m. Zarasų rajono savivaldybės tarybos narė, opozicijos frakcijos vadovė.

Zarasų rajono kultūros fondo sekretorė, Kultūros ir meno bendrijos pirmininko pavaduotoja. Zarasų krašto muziejaus profesinės sąjungos pirmininkė. Dokumentinių knygų: "Zarasų apskrities savivalda" (1999), "Pašauktas mylėti artimą" (2001) autorė, monografijos "Zarasai laiko vilnyse" (2006) sudarytoja, daugelio publikacijų spaudoje autorė.

Sutuoktinis Vincas, vaikai Ramūnas, Neringa.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
**Laima Domikaitė** (g. 1958 m. birželio 16 d. Vilnius) – lietuvių operos dainininkė, mecosopranas.

Biografija
----------

1983 m. baigė Lietuvos konservatoriją, Elena Dirsienės-Mažrimaitės klasę. Nuo 1983 m. Lietuvos nacionalinio operos ir baleto teatro solistė. 1984–1985 m. stažavo Maskvos Didžiajame teatre pas J. Obrazcovą. Čia dainavo Olgos (Piotras Čaikovskis. „Eugenijus Oneginas"), Končakovnos (Aleksandras Borodinas. „Kunigaikštis Igoris"), Polinos (Sergejus Prokofjevas. „Lošėjas") partijas. 1991 m. stažavo Graco (Austrija) aukštojoje muzikos mokykloje (pas L. Šukytę).

Dainavo užsienio ir lietuvių kompozitorių monumentalių simfoninių vokalinių kūrinių solo partijas. Surengė solo koncertų su pianiste G. Ručyte-Landsbergiene. Koncertavo su lietuvių bei užsienio dirigentais ir orkestrais Lietuvoje, Rusijoje, Latvijoje, Estijoje, Ispanijoje, Vokietijoje ir kitur.

Vaidmenys
---------

* Dalila – Kamilis Sen Sansas. „Samsonas ir Dalila"
* Karmen – Žoržas Bizė. „Karmen"
* Suzuki – Džakomas Pučinis. „Madam Baterflai"
* Madalena – Džiuzepė Verdis. „Rigoletas"
* Mažylis – Vygandas Telksnys. „Mažylis"

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arvydas Karaška. *Laima Domikaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 63 psl.
Koordinatės: 55°18′57″š. pl. 21°00′10″r. ilg.﻿ / ﻿55.3157°š. pl. 21.0029°r. ilg.﻿ / 55.3157; 21.0029

**Angių kalnas** – 58 m aukščio kopa, stūksanti Lietuvai priklausančioje Kuršių nerijos dalyje, Nidos gyvenvietės šiaurėje; geomorfologinis gamtos paveldo objektas. Tai eolinio reljefo forma, priklausanti Kuršių nerijos Didžiajam kopagūbriui. Įeina į Angių geomorfologinį draustinį, yra jo pietvakarinėje dalyje. Netoliese, nuo Angių kalno atskirta 1,2 km pločio raguvos, dunkso kita kopa – Urbo kalnas.

Dabartinį pavidalą kopa įgavo, kai 1872−1875 m. vadovaujant miškininkui P. Gerhartui, buvo apželdinta kalninėmis pušimis, taip sustabdant eolinius procesus.

Kopos sandara tokia: daugiau nei iki 50 m gylio slūgso smulkiagrūdis smėlis, žemiau – jūrinis įvairiagrūdis, kuris pereina į žvirgždo – gargždo nuosėdas, po jomis 80 m gylyje slūgso moreninio priemolio pagrindas. Esama ir požeminio vandens, matuojant nuo kopos viršaus, jis slūgso 30 m ir didesniame gylyje.

Tarybiniais metais Angių kalnas įėjo į uždarą karinę zoną, ant jo stovėjo dideli kariniai statiniai. Atkūrus nepriklausomybę, 1995 m. kopa paskelbta valstybės saugoma.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *Angių kalnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-05-01.
2. 1 2 3 4 5  *Angių kalnas* Archyvuota kopija 2021-07-27 iš Wayback Machine projekto.. Nerija.lrv.lt. Nuoroda tikrinta 2022-05-01.
3. ↑  *Angių kalnas*. Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-05-01.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RNeringos savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Nacionaliniai parkai | 
Kuršių nerijos nacionalinis parkas |
|  |
| Biosferos poligonas | 
Kuršių marių |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Agilos kopa • Angių kalnas • Karvaičių kopa • Lydumo ragas • Marių mergelio atodanga • Naglių ragas • Raganos kalnas • Skirpsto kopa • Urbo kalnas • Vecekrugo kopa • Vingio kopa |

 |
| **Gunta Gryvalatv. *Gunta Grīva*** |
| --- |
| Gimė | 1942 m. liepos 11 d. (80 metų)Ryga |
|  |
| Veikla | latvių tapytoja |
|  |
| Alma mater | Latvijos dailės akademijaIljos Repino tapybos, skulptūros ir architektūros institutas |

**Gunta Liepinia–Gryva** (latv. *Gunta Liepiņa–Grīva*, 1942 m. liepos 11 d. Ryga) – latvių tapytoja.

Biografija
----------

1967 m. baigė Latvijos dailės akademiją, mokėsi pas E. Kalninį, 1973 m. – Iljos Repino tapybos, skulptūros ir architektūros institutą Leningrade. 1967–1969 m. dėstė Rygos J. Rozentalio dailės mokykloje.

Kūryba
------

Aliejumi ir akvarele nutapė portretų, peizažų, figūrinių kompozicijų („Pilnametystės šventė" 1968 m. „Nerimas" 1972 m. „Vijos Artmanės portretas", „Imanto Ziedonio portretas", abu 1975 m. „Žemės galia" 1984 m. „Autoportretas" 1989 m. „Ruduo" 1992 m.). Kūriniai poetiški, metaforiški, ryškių kontrastingų spalvų, laisvo ritmo, paremti improvizacija. Nuo 1966 m. dalyvauja parodose; individualios parodos: Jūrmala – 1975 m. Ryga – 1983 m. 1993 m. Paryžius – 1993 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lijana Šatavičiūtė. *Gunta Gryva*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 187 psl.
**Edgaras Brandtas** (*Edgar Brandt*; 1880–1960) – Prancūzijos ginklų konstruktorius, kompanijos, suprojektavusios 60 mm, 81 mm ir 120 mm minosvaidžius, įkūrėjas ir vadovas. Jo sukurtus minosvaidžius daug šalių kopijavo Antrojo pasaulinio karo metais ir po jo. Jis išrado artilerijos sviedinius su numetamais gaubtais (angl. *sabot*)[1], vystė HEAT šautuvines granatas, tuo žymiai prisidėdamas prie efektyvių prieštankinių pėstininkų ginklų su HEAT užtaisais kūrimo.

Brandto kompanijos istorija
---------------------------

1902 m. įkūrė kompaniją *établissements Brandt*, kuri gamino geležies dirbinius ir lengvuosius ginklus. Būstinė buvo Paryžiuje, adresu *76 rue Michel-Ange*.
  
1936 m. jo kompanija buvo nacionalizuota. Vėliau ji įsigijo kelias inžinerines kompanijas. Viena tokių kompanijų buvo 1938 m. įsigyta *société Mécanique Industrielle de Précision* (MIP) Tulėje (pranc. *Tulle*). Tais pačiais metais E. Brandtas atidarė įmonę *La Ferté-Saint-Aubin*, kur įsikūrė ir kompanijos centrinė būstinė.

1956 m. prie *établissements Brandt* buvo prijungta kompanija *Hotchkiss et Cie*, naujoji kompanija vadinosi *Hotchkiss-Brandt*. Ši 1966 m. prisijungė *Thomson* kompanija ir persivadino į *Thomson-Brandt Armements*. Dabar kompanija vadinasi *TDA Armements SAS* ir priklauso *Thales Group*.

Nuorodos
--------

1. ↑  Hogg I.V. *German Secret Weapons of the Second World War: The Missiles, Rockets, Weapons and New Technology of the Third Reich* (Greenhill Military Paperbacks). London: Greenhill Books. ISBN 1-85367-510-5.
**Laimano miškas** (arba **Laimano alfa miškas**) – visuma Laimano serijos alfa (neutralaus vandenilio) sugerties linijų atsirandančių tolimų galaktikų ir kvazarų spektruose.

Šios sugerties linijos atsiranda dėl tarpgalaktinių dujų debesų, per kuriuos turi praeiti tolimų galaktikų arba kvazarų šviesa. Pagal kvantinės fizikos dėsnius sugerti gali būti tik tam tikro dažnio fotonai.

Sugerties linijų miškas atsiranda dėl raudonojo poslinkio. Tarp mūsų ir tolimojo kvazaro skirtinguose atstumuose (taip pat su skirtingais raudonaisiais poslinkiais) yra neutralaus vandenilio debesų. Kiekvienas debesis palieka savo sugerties pėdsaką spektre. Kuo tolesnis debesis, tuo didesniu greičiu jis tolsta, tuo labiau Laimano alfa linijos padėtis, registruojama Žemėje dėl Doplerio efekto slenkasi ilgesnių bangų pusėn (palyginus su nejudančio vandenilio atomo Laimano alfa sugerties linijos ties 121,6 nm padėtimi). Realiai, pavyzdžiui, tolimo kvazaro spektre yra stebima plati emisinė Laimano alfa linija, dėl raudonojo poslinkio smarkiai pastumta į ilgesnių bangų pusę (net iki 875 nm). O nuo jo, į trumpesnių bangų ilgius, iki pat 121,6 nm stebimi šimtai "miško" - Laimano alfa sugerties linijų.

Laimano miškas labai svarbus tyrinėjant tarpgalaktinę medžiagą: jos pasiskirstymą, debesų tankį ir temperatūrą. Na o tiriant kitus elementus (helį, anglį, silicį galima nustatyti ir jų gausas tarpgalaktiniuose debesyse.

Debesis su dideliu neutralaus vandenilio tankiu duos plačius sugerties linijų sparnus. Tipiniai debesų matmenys yra nuo 100 iki 100000 šviesmečių.

Laimano miške iki raudonojo poslinkio z, lygaus 6, atskirų sugerties linijų gana daug. Tačiau kvazarams, kurių z>6 neutralaus vandenilio tarpgalaktinėje erdvėje yra tiek daug, kad Laimano miškas virsta taip vadinama Gunn-Peterson įduba (neutralus vandenilis, esantis už z>6 sugeria didžiąją dalį trumpabangio spinduliavimo kvazaro spektre). Iš esmės ši įduba rodo Visatos rejonizacijos epochos pabaigą.

Nuorodos
--------

* „Lyman alpha systems and cosmology". *Joanne D Cohn; Space Sciences Laboratory and Theoretical Astrophysics Center, UC Berkeley*. Nuoroda tikrinta 2005-08-23.
| **Laimduotas Murniekaslatv. *Laimdots Mūrnieks*** |
| --- |
| Gimė | 1922 m. gegužės 23 d.Vestiena, Maduonos rajonas |
| Mirė | 2011 m. (~89 metai) |
|  |
| Veikla | latvių tapytojas |

**Laimduotas Murniekas** (latv. *Laimdots Mūrnieks*, 1922 m. gegužės 23 d. Vestiena, Maduonos rajonas – 2011 m.) – latvių tapytojas.

Biografija
----------

1958 m. baigė Latvijos dailės akademiją Rygoje. 1953–1982 m. dirbo dailės kombinate „Maksla" Rygoje.

Kūryba
------

Nutapė poetiškų peizažų („Medžiai ir raudona saulė" 1967 m. „Saulė virš kalnų" 1969 m.), miestų vaizdų („Miestas. Raudoni stogai" 1970 m. – „Miestas naktį" 1973 m. „Ryga" 2002 m.), portretų (J. Krūminio, baleto solistės I. Abelės, 1964 m.), baleto ir sporto tematikos kompozicijų („Fechtuotojai" apie 1970 m. Sukūrė iliustracijų knygoms (Janis Rainis. Mįslė, 1962 m.) Kūrybai būdinga dekoratyvumas, kontrastingų, kartais pasteliniu spalvų deriniai. Parodose dalyvavo nuo 1953 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Laimduotas Murniekas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 607 psl.
| **Laima Štrimaitytė** |
| --- |
| Gimė | 1946 m. vasario 27 d. (77 metai)Naudžių kaimas (Šakių rajonas), Lietuva |
| Tautybė | lietuvė |
|  |
| Veikla | aktorė, įgarsintoja |
| Sritis | teatras, kinas, televizija |
| Organizacijos | Jaunimo teatras |
|  |
| Alma mater | Vilniaus kultūros švietimo technikumas, Lunačiarskio valstybinis teatro meno institutas |

**Laima Štrimaitytė – Žilienė** (g. 1946 m. vasario 27 d. Šakių rajone, Naudžių kaime) – lietuvių teatro ir kino aktorė, sukūrusi apie penkiasdešimt vaidmenų Jaunimo teatre.

Biografija
----------

Baigė Kazlų Rūdos vidurinę mokyklą, Vilniaus kultūros mokyklą (tuometinį Vilniaus kultūros švietimo technikumą), 1971 m. (neakivaizdžiai) – Maskvos Lunačiarskio teatrinio meno institutą.

Nuo 1965 m. – Jaunimo teatro aktorė. Pirmasis vaidmuo – Džiuljeta Šekspyro tragedijoje „Romeo ir Džiuljeta". Ji sukūrė Laurą T. Viljamso „Stikliniame žvėryne", Juliją V. Tendriakovo „Naktis po išleistuvių", Elzę J. Švarco „Drakone", Ireną Meškutę S. Šaltenio „Škac mirtie, visados škac", Ramelienę G. Kanovičiaus, S. Šaltenio „Katė už durų", Mari K. Higinso, Ž. K. Karjero „Harolde ir Modėj", Julija J. Marcinkevičiaus „Daukante", Angelę S. Šaltenio „Duokiškyje". Daug jos sukurtų vaidmenų – vaikai.

Televizijoje įgarsino ir dubliavo daug multiplikacinių ir meninių filmų.

Vyras – Gintas Žilys, Kauno valstybinio muzikinio teatro vadovas, sūnus Lukas Žilys (1972–2005) – buv. aktorius, kelių teatrų technikos direktorius.

Filmografija
------------

* 1969 – Ave, Vita, rež. Almantas Grikevičius
* 1973 – Linksmos istorijos, rež. Stasys Motiejūnas, Algimantas Kundelis, Gytis Lukšas
* 1977 – Kareivis ir dramblys, rež. Dmitrijus Kesajancas, Armenfilm
* 1980 – Andriaus mama – Andrius, rež. Algirdas Araminas
* 1990 – Vaikai iš "Amerikos" viešbučio, rež. Raimundas Banionis
* 2002 – Prokurorai, rež. Raimundas Banionis, Alvydas Šlepikas
* 2009 – Gėlės, rež. Giedrius Zubavičius.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Ingrida Jankauskaitė. *Pusšimtį vaidmenų teatre sukūrusi L.Štrimaitytė: nenorėjau būti nelaiminga, sena ir siautėjanti aktorė*, 15min.lt, 2020 m. rugsėjo 10 d.
**Raivis Jurkovskis**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Raivis Jurkovskis |
| Gimimo data | 1996 m. gruodžio 7 d. (26 metai) |
| Gimimo vieta | Liepoja, Latvija |
| Ūgis | 187 cm |
| Svoris | 73 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Riga FC |
| **Numeris** | nežinoma |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013  2014–2015  2016  2017–2020  2021  2022– | FK Liepājas Metalurgs  FK Liepāja  FK RFS  FK Liepāja  Dundalk FC  Riga FC | 00 0(0)15 0(2)27 0(6)91 0(7)29 0{0)27 0(1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2018– | Latvija Latvija | 34 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. sausio 28 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m. sausio 28 d.. |

**Raivis Andris Jurkovskis** (*Raivis Andris Jurkovskis*; g. 1996 m. gruodžio 7 d.) – Latvijos futbolininkas, gynėjas.

Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2018 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.

Karjera
-------

Karjeros pradžioje rungtyniavo Latvijoje.

2013 m. priklausė FK Liepājas Metalurgs ir rungtyniavo šio klubo dublerių ekipoje.

Nuo 2014 m. atstovavo FK Liepāja. Naujai suburta ekipa 2014 m. debiutavo Virsliga. 2015 m. tapo čempionais.

2016 m. perėjo į FK RFS. Virsliga debiutantai užėmė šeštą vietą.

Nuo 2017 m. vėl atstovavo FK Liepāja. 2017 m. tapo vicečempionu.

2021 m. atstovavo Dundalk FC (Airija). 2021 m. Premjer divizione šis klubas užėmė šeštą vietą.

Nuo 2022 m. tęsė karjerą Latvijoje. Rungtyniavo Riga FC. 2022 m. tapo vicečempionu.

Latvijos rinktinė
-----------------

2018 m. vasario 3 d. įvyko žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje draugiškose rungtynėse prieš Pietų Korėją.

Korėjiečiai nugalėjo latvius minimaliu skirtumu 1:0.

Pasiekimai
----------

### Klubiniai pasiekimai

Virslyga (1)
su FK Liepāja: 2015 m.
Latvijos futbolo taurė (1)
su FK Liepāja: 2017 m.
Airijos Supertaurė (1)
su Dundalk FC: 2021 m.
### Rinktinės pasiekimai

Baltijos futbolo taurė (1)
Nugalėtojas: 2018 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Raivis Jurkovskis Latvijos rinktinės narys
2. ↑  South Korea vs. Latvia 2018-02-03

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
**Miankalė** (pers. شبه جزیره میان‌کاله) - siauras ilgas pusiasalis Kaspijos jūroje Mazadarano provincijoje (šiaurės Iranas).

Pusiasalis atskiria Gorgano įlanką nuo likusios Kaspijos jūros. Pusiasalio aukštis virš jūros lygio yra 23 m, pusiasalyje yra keturi kaimai - *Ashuradeh*, *Qezel-e shomali*, *Qezel-Mehdi* ir *Qavasatl*. Sąsiaurio tarp rytinio pusiasalio galo ir žemyno žemyniniame krante yra Bender Torkemano uostas.

Ekologija
---------

Miankalės pusiasalis yra viena ekologiškai turtingiausių vietovių Vakarų Azijoje. Jame peri daug unikalių Kaspijos paukščių ir roplių rūšių, būdingų tam rajonui. Miankalės pusiasalis ir jo atkirsta įlanka yra tarptautinės reikšmės prieglobstis traukiantiems paukščiams. 

Šiai aplinkos apsaugos požiūriu svarbiai vietovei gresia joje vystomi pramonė ir turizmas. Vyriausybė planuoja viešbučių komplekso statybas pusiasalyje, jame numatoma statyti gyvenamus namus. 
  
Paskutiniais metais per pusiasalį migruojančių paukščių ryškiai sumažėjo. Intensyvi medžioklė ir žvejyba pažeidė pusiausvyrą bendrijose, tad daugelis vietinių rūšių atsidūrė ties išnykimo riba.

Nuorodos
--------

* Miankalės žemėlapis Wikimapijoje
**Daniel Wimmer**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Daniel Wimmer |
| Gimimo data | 1982 m. vasario 27 d. |
| Gimimo vieta | Vokietija |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Lietuvos moterų futbolo rinktinė |
| **Pozicija** | vyr. treneris |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2000–20032003–20042004–20052005–20062006–20092009–2011 | 1. FC Nürnberg IISSV Jahn Regensburg IISSV Jahn RegensburgDoxa KatokopiasSB DJK RosenheimTSV 1860 Rosenheim | 0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?) |
|  Treniruotos komandos |
| 2014–201520162016–20172017–20192019–20202022– | SpVgg Unterhaching (asistentas) SpVgg Unterhaching (akademijoje)1.FC Nuremberg U-171.FC Nuremberg U-191.FC Nuremberg (akademija)Lietuvos rinktinės vyr. treneris |
|  |

**Danielis Vimeris** (vok. *Daniel Wimmer* g. 1982 m. vasario 27 d.) – Vokietijos futbolo specialistas, futbolo treneris.

Biografija
----------

### Žaidėjo karjera

1.FC Nürnberg klubo sistemos auklėtinis. Žaidė gynėjo pozicijoje. Atstovavo šio klubo jaunimo ekipoms.

Žaidė SSV Jahn Regensburg klube. Buvo išvykęs į Graikiją, kur atstovavo Doxa Katokopias.

Karjeros pabaigoje žaidė Vokietijoje: SB Rosenheim ir TSV 1860 Rosenheim.

### Trenerio darbas

Nuo 2014 m. balandžio 6 d. dirbo trenerio asistentu SpVgg Unterhaching, o 2016 m. sausio 15 d. klubo akademijoje.

Nuo 2016 m. liepos 1 d. dirbo Niurnbergo klube. Iš pradžių su U-17 jaunimo ekipa, o vėliau U-19 bei klubo akademijoje.

Lietuvoje dirbo Lietuvos moterų futbolo rinktinės vyr. treneriu. Kovos krikštas įvyko Turkijoje, kur lietuvaitės kovojo su Uzbekistano rinktine draugiškame turnyre. uzbekės laimėjo rezultatu 1:0.

Pasiekimai
----------

### Komandiniai

<...>

### Asmeniniai

<...>

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2022-02-16 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* [ lietuvosfutbolas.lt]
* [ Soccerway]
* Transfermarkt (Žaidėjo karjera)
* Transfermarkt (Trenerio karjera)
* worldfootball
* [ playmakerstats.com]
* [ zerozero.pt]