recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Grigorijus Sijatvinda** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Григо́рий Сиятвинда |
| Visas vardas | Григо́рий Дэ́видович Сиятвинда |
| Gimė | 1970 m. balandžio 26 d. (53 metai)Maskva, RTFSR |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorius |

**Grigorijus Sijatvinda** (rus. *Григо́рий Сиятвинда*, g. 1970 m. balandžio 26 d. Tiumenėje) – iš Zambijos kilęs Rusijos teatro ir kino aktorius.

Biografija
----------

Gimė 1970 m. Tiumenėje. Motina – rusė, kilusi iš Tiumenės. Tėvas – kilęs iš Zambijos, aštuntojo dešimtmečio viduryje atvykęs studijuoti į SSRS.

Taisyklingesnė pavardės rašyba – Siatuinda, tačiau dėl transkripcijos klaidos ji tapo Sijatvinda. Nuo 2 iki 5 metų jis gyveno Zambijoje, o kai išsiskyrė tėvai, su mama grįžo į Tiumenę. Daugiau nei metus tarnavo sovietinės armijos (tankų kariuomenės) gretose.

Kine debiutavo 1997 m. Valerijaus Čikovo režisuotame filme „Nevaidink kvailio…".

Apdovanotas „Žuvėdros" apdovanojimu nominacijoje „Proveržis" (1999 m.) ir „Stabo" apdovanojimu nominacijoje „Metų viltis" (2000 m.) už 14 vaidmenų suvaidinimą spektaklyje „Kvartetas".

2003 m. už klasikinio ir modernaus repertuaro vaidmenų atlikimą apdovanotas Valstybine literatūros ir meno premija. Tais pačiais metais jis trumpai buvo NTV programos „Rytas" vedėjas.

2005 m. pasirodžius filmui „Lavonėliai", kuriame atliko bandito „Baklažano" vaidmenį, staiga tapo žinomas plačiajai visuomenei.

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
* kinopoisk.ru
* kino-teatr.ru
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Nyderlandų vėliava*Vlag van Nederland* |
|  |
| Naudojimas |  Nacionalinė vėliava |
| Santykis | 2:3 |
| Priimta | 1575 m. |
| Aprašas | Audeklas iš trijų lygių horizontalių spalvų juostų: viršutinės – raudonos, vidurinės – baltos, žemutinės – mėlynos |

**Nyderlandų vėliava** (ol. *Vlag van Nederland*) – horizontali trispalvė, kurios juostos raudona, balta ir mėlyna. Oficiali Nyderlandų vėliava nuo 1937 metų vasario 19 d.

Istorija
--------

Pirmoji Nyderlandų vėliava buvo oranžinės, baltos ir mėlynos spalvų. Oranžinė spalva – dėl to, kad sukilimo vadas Vilemas Oranietis, vėliau tapęs pirmuoju nepriklausomų Nyderlandų valdytoju, buvo kilęs iš vokiškosios Nasau dinastijos ir paveldėjęs dar savo dėdės Pietų Prancūzijoje įsigytą Oranžo (Orange) kunigaikštystę. Iš čia kilo jo ir palikuonių vardas *Oranžietis* arba *Oranietis*. Beveik po šimto metų, 1689-aisiais, jo įpėdinis valdytojo poste Vilemas III Oranietis (1650–1702) tapo ir Anglijos karaliumi Viljamu III, 1690 m. Šiaurės Airijoje sumušė prancūzų remiamus sukilėlius katalikus, ir nuo to laiko Airijoje gyvenantys protestantai iki šiol švenčia Oranžinę dieną (*Orange day*). Oranžinę spalvą rasime ir šiandieninėje Airijos vėliavoje, tačiau pačių Nyderlandų vėliavoje jos nebeliko – nuo XVII a. ją pakeitė raudona. Nėra tikrai žinoma, kodėl taip nutiko. Vienų nuomone oranžinė spalva pamažu virto raudona dėl dažų gamybos sunkumų, kitų teigimu, dėl to, kad Oraniečių dinastija prarado populiarumą, kuo, aišku, sunku patikėti, nes ir šiandien ši dinastija sėkmingai tebevaldo šalį.

Spalvos
-------

| Vėliavos proporcijos ir spalvos |
| --- |
|
| Spalvų sistema | Raudona | Balta | Mėlyna |
| CMYK | 0.83.78.32 | 0.0.0.0 | 77.47.0.48 |
| RGB | 173,29,37 | 255,255,255 | 30,71,133 |
| HEX | #AD1D25 | #FFFFFF | #1E4785 |

**Europos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Herbai |

 


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nyderlandų vėliava** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Grigiškių pilkapynas |
| --- |
| Pilkapiai netoli dujotiekio trasos |
| 

Grigiškių pilkapynasGrigiškių pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°40′6″ š. pl. 25°6′56″ r. ilg.﻿ / ﻿54.66833°š. pl. 25.11556°r. ilg.﻿ / 54.66833; 25.11556Koordinatės: 54°40′6″ š. pl. 25°6′56″ r. ilg.﻿ / ﻿54.66833°š. pl. 25.11556°r. ilg.﻿ / 54.66833; 25.11556 |

 |
| Vieta | Vilnius |
| Seniūnija | Grigiškių seniūnija |
| Plotas | 49 394 m² |
| Tirtas | 1972 m. 1974-1977 m. m. |
| Registro Nr. | 3512 |

**Grigiškių pilkapynas** arba **Naravų pilkapynas** – pilkapynas Vilniaus miesto savivaldybės teritorijoje, apie 0,5 km į rytus nuo Grigiškių, 0,3 km į pietus nuo Neries kairiojo kranto, miške, į šiaurės rytus nuo Grigiškių kapinių, viena dalis už dujotiekio trasos, kita dar tolėliau, už geležinkelio pylimo.

Tyrimai
-------

Vieno ha plote 1972 m. buvo išlikęs 61 pilkapis. Istorijos instituto archeologai 1972 ir 1974–1977 m. (tyrimų vadovė Ona Kuncienė) ištyrė 50 pilkapių, 1998–1999 m. – Jonas Stankus ištyrė dar 3 pilkapius. Pilkapiai paplokšti, pusrutulio formos, sampilai 8–12 m ir 20–25 m skersmens, iki 1,5 m aukščio. Mirusieji laidoti sudeginti su įkapėmis. V a. – VIII a. 25 pilkapiai su akmenų vainikais, ant jų pagrindo buvo 8–15 cm storio degėsių sluoksnis, juose palaidoti 1-5 sudeginti mirusieji. Šiuose pilkapiuose aptikta ir simbolinių kapų, kuriuose aptikta tik ginklų. VIII a. – X a. 15 pilkapių pagrindus supo 1–2 m pločio ir 0,5-0,8 m gylio grioviai, 10 pilkapių buvo be kapų.

Sampilai apipustyti, deformuoti, daugelyje iškastos duobės, dalis sampilų sunaikinta tiesiant Panerių-Grigiškių geležinkelį, dujotiekį, įrengiant Grigiškių kapines.

Vyrų kapuose rasta darbo įrankių (geležinių peilių, siauraašmenių pentinių kirvių, geležinių ylų), ginklų (geležinių įmovinių ir įtveriamųjų ietigalių, kovos kirvių, antskydžių), papuošalų (geležinių ir žalvarinių apyrankių storėjančiais galais, žiedų), diržų sagčių, lipdytų puodų, moterų kapuose – darbo įrankių (geležinių peilių, adatų, ylų, pjautuvų, molinių verpstukų), papuošalų (apgalvių, žalvarinių juostinių ir įvijinių žiedų, geležinė lankinė segė trikampe kojele, žalvarinių antkaklių, segių, žalvarinių juostinių apyrankių, žalvarinių įvijinių žiedų, diržų sagčių ir kt.). Pilkapyno radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 3512 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Jonas Stankus. *Grigiškių pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 166 psl.
**Kontas** (gr. κοντός; lot. *contus*) – ilga medinė kavalerijos ietis.
Tokias ietis naudojo persai, pvz. Achemenidų kavalerija – katafraktai.

To meto meno paminkluose pavaizduoti kontai būdavo apie 4 m ilgio, nors būdavo ir ilgesnių. Ilgesnius kontus naudodavo partų ir sasanidų klibanarijai, tokias ilgas ietis gebėdavo panaudoti tik puikiai treniruoti kavaleristai. Kontus valdydavo abiem rankomis, o žirgą – kojomis, kam irgi reikėjo nuolatinių treniruočių.

Romėnai irgi perėmė kontus, kurie būdavo valdomi abiem rankomis. Tik bizantiečių katafraktai kontarionus (konto analogus) valdydavo viena ranka, pasikišę po pažastimi, panašiai, kaip vėliau būdavo valdomos riterių ietys.

Kontarijai
----------

Raitieji ietininkai kontarijai (lot. *contarii*) pirmą kartą pasirodė Vespasiano armijoje Pirmojo žydų-Romos karo metais (66–70 m.), galbūt remiantis 55-63 m. Armėnų ir partų kampanijų patirtimi.

Pirmas kontarijų dalinys buvo Trajano organizuota ala *Ala I Ulpia contariorum*, o pirmas visiškai šarvuotų kontarijų (katafraktų) dalinys buvo Adriano suformuota ala *Ala I Gallorum et Pannoniorum cataphracta*. Šių dalinių poreikis pajustas po kovų su sarmatais Dunojaus žemupyje.

Žodžio *contus* kilmė
---------------------

Žodis lot. *contus* reiškė ilgą tvirtą kartį, su antgaliu viename gale. Dažniausiai tokias kartis naudodavo valtims ar laivams stumti remiantis į dugną sekliame vandenyje. Taip pat jomis matuodavo vandens gylį.

Romėnai vėliau tuo pačiu žodžiu ėmė vadinti ir ilgąsias panašaus ilgio ietis.

Vėliau iš lot. *contus* atsirado kitų kalbų žodžiai, reiškiantys kavalerijos ietis: veng. *gönder*, turk. *gönder*, arab. quntariya.

Nuorodos
--------

1. ↑  Erdkamp P (2007) *Companion to the Roman Army* [Blackwell Companions to the Ancient World]. p. 261–162.
2. ↑  Contus Archyvuota kopija 2010-12-13 iš Wayback Machine projekto. In: Smith W. (1875) *A Dictionary of Greek and Roman Antiquities*, John Murray, London.
| Roanokas |
| --- |
| Roanokas Virdžinijoje Roanokas Virdžinijoje |
| **Ilgis** | 725 km |
| **Baseino plotas** | 25 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 230 m³/s |
| **Ištakos** | Apalačai |
| **Žiotys** | Atlanto vandenynas |
| **Šalys** | JAV |

**Roanokas** (angl. *Roanoke River*) – upė rytų JAV, Virdžinijos ir Šiaurės Karolinos valstijose. Prasideda Apalačų kalnų sistemoje, Žydrųjų kalnų rytiniame šlaite. Aukštupyje teka giliu slėniu. Toliau teka į pietryčius Pidmonto plynaukšte ir Atlanto vandenyno žemuma. Įteka į Atlanto vandenyno Albemarlo užutėkį.

Ant Roanoko įrengti Smit Mountaino ir Lyzvilio tvenkiniai bei hidroelektrinės. Žemupyje laivuojama.

Roanoko upės slėnyje kūrėsi vienos pirmųjų Anglijos kolonijų Amerikoje – Roanokas, Virdžinija, Karolina.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 354
|  Palenkės Lešnos Šv. Petro ir Povilo bazilika |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Šiaurinis Palenkės Bialos |
| **Gyvenvietė** | Palenkės Lešna |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1752 m. |
| **Stilius** | barokas |


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Palenkės Lešnos Šv. Petro ir Povilo bazilika** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Palenkės Lešnos Šv. Petro ir Povilo bazilika** (lenk. *Bazylika św. Piotra i św. Pawła w Leśnej Podlaskiej*) – katalikų bazilika esanti Palenkės Lešnos kaime. Bazilikoje įsikūrusi Palenkės Lešnos Šv. Mergelės Marijos Gimimo parapija.

Istorija
--------

Bazilika buvo pastatyta 1731-1752 m. baroko architektūros stiliumi, architektas *Vincentas Rachetis*. 1758 m. šventovę pašventino Lucko vyskupas Antanas Erazmas Valavičius. 1956 m. spalio 18 d. šventovė buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą. Nuo 1984 m. turi bazilikos statusą.

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Parapijos tinklalapis (lenk.) Archyvuota kopija 2010-07-29 iš Wayback Machine projekto.;
* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).

Koordinatės: 52°07′45″ š. pl. 23°01′39″ r. ilg.﻿ / ﻿52.12917°š. pl. 23.02750°r. ilg.﻿ / 52.12917; 23.02750
Koordinatės: 55°48′56″š. pl. 22°04′17″r. ilg.﻿ / ﻿55.8155°š. pl. 22.0714°r. ilg.﻿ / 55.8155; 22.0714

|  |
| --- |
| **Medingėnų mokykla** |
| [[Vaizdas:|Medingėnų mokykla herbas|center|100px]] |
| Medingėnų mokykla |
| **Adresas** | Mokyklos g. 1, Medingėnai |
| **Direktorius(-ė)** | Mečislovas Lakačauskas |
| **Mokinių skaičius** | 94 |
| **Įkūrimo data** | 1926 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 16 |

**Medingėnų mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Rietavo savivaldybėje, Medingėnuose, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191132272. Steigėjas Rietavo savivaldybės taryba. Dabar tai Tverų gimnazijos skyrius.

1926 m. įsteigta pradžios mokykla, 1947–1995 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 1995 m. pagrindinė mokykla.

Istorija
--------

2015 m. vasarą
Medingėnuose mokykla įkurta 1926 m. Vaikų mokėsi nedaug, daugiau jų susirinkdavo tik vėlyvą rudenį, kai laukuose pasibaigdavo ganiava. Žiemą, užėjus dideliems šalčiams, mokykloje darbą tekdavo nutraukti. 1947 m. Medingėnuose įkurta septynmetė mokykla. 1962 m. išleista pirmoji 14 aštuntokų laida. 

Mokykla kurį laiką veikė trijuose pastatuose. 1966 m. ji perkelta į naująjį pastatą, čia darbą pradėjo ir vakarinė mokykla (7-9 klasės). Iki 2012 m. buvo pagrindinė mokykla, vėliau tapo Tverų gimnazijos skyriumi.

Direktoriai
-----------

* 1974 m. Mečislovas Lakačauskas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tverų gimnazijos Medingėnų skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-17).
2. ↑  Rietavo savivaldybės Medingėnų pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-17).

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2013-05-07 iš Wayback Machine projekto.
| Sen Tropezaspranc. *Saint-Tropez* |
| --- |
|        |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

Sen TropezasSen Tropezas

43°16′24″ š. pl. 6°38′23″ r. ilg.﻿ / ﻿43.27333°š. pl. 6.63972°r. ilg.﻿ / 43.27333; 6.63972﻿ (Sen Tropezas)Koordinatės: 43°16′24″ š. pl. 6°38′23″ r. ilg.﻿ / ﻿43.27333°š. pl. 6.63972°r. ilg.﻿ / 43.27333; 6.63972﻿ (Sen Tropezas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| **Regionas** | Provansas-Alpės-Žydrasis Krantas |
| **Departamentas** | Varas |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 4 352  |
| **Plotas** | 15,18 km² |
| **Tankumas** (2017) | 287 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Sen Tropezas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Señ Tropèzas |

**Sen Tropezas** (pranc. *Saint-Tropez*) – miestelis pietų Prancūzijoje, ~100 km į vakarus nuo Nicos, Varo departamente, Viduržemio jūros pakrantėje (prie Sen Tropezo įlankos), Prancūzijos rivjeroje. Tai vienas žymiausių Prancūzijos kurortų. Yra jachtų ir valčių prieplauka, kursuoja keltai į Nicą, Kanus, Sen Maksimą, Sen Rafaelį. Artimiausias oro uostas yra La Molyje (už 15 km). Sen Tropeze veikia keletas prabangių viešbučių, pakrantėje driekiasi smėlio paplūdimiai (populiarus nudizmas). Yra X a. citadelė, pramogų parkas, 3 bažnyčios.

Istorija
--------

Antikiniuose šaltiniuose minimos kelios gyvenvietės, galimai sietinos su dabartine gyvenviete (*Heraclea-Caccaliera, Athenopolis*). Sen Tropezo pavadinimas kilo nuo romėnų krikščionių kankinio Šv. Torpeso (stačiatikių tradicijoje žinomo kaip Šv. Trofimas). Jo nukirsdintas kūnas esą buvo išmestas plaukti valtyje ir iš Pizos nuplaukė į dab. Sen Tropezą.

IX–X a. pakrantę buvo užėmę arabai. 976–980 m. Provanso kunigaikštis Viljamas I išstūmė musulmonus ir Sen Tropeze pastatė tvirtovę. XI ir XIII a. popiežių bulėse minimas Sen Tropezo dvaras. XVI a. miestelis turėjo savivaldą (savo laivyną, kariuomenę). 1637 m. Sen Tropezas atrėmė ispanų laivyno antpuolį.

Nuo XX a. pr. pradėjo augti turistinė miestelio reikšmė. Čia pradėjo lankytis pop industrijos įžymybės (Koko Šanel, Bridžit Bardo), čia įkvėpimo tapybai sėmėsi Polis Sinjakas, Anri Matisas, Pjeras Bonaras, Albertas Markė ir kt.

* Sen Tropezas prie Sen Tropezo įlankosSen Tropezas prie Sen Tropezo įlankos
* Miestelio architektūraMiestelio architektūra
* Švč. Dievo Motinos bažnyčia ir prieplaukaŠvč. Dievo Motinos bažnyčia ir prieplauka
* Pampelonne paplūdimys*Pampelonne* paplūdimys

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Europa*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Señ Tropèzas.
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Ngalopai |
| --- |
|  |
| Gyventojų skaičius | ~300 000 |
| Populiacija šalyse | Butano vėliava Butanas |
| Kalba (-os) | botijų |
| Religijos | Tibeto budizmas |
| Giminingos etninės grupės | tibetiečiai |

**Ngalopai** – antra pagal dydį Butano etninė grupė. Kadangi jie kontroliuoja vyriausybę bei kultūrą, paprastai yra vadinami tiesiog **butaniečiais**.

Seniau jie dar buvo vadinami **bhotijais**, turint galvoje, kad jie atėjo iš „Bod" arba kitaip Tibeto. Tačiau šiuo terminu tai pat vadintos ir kitos giminingos tautos Sikime, Nepale, todėl jo buvo atsisakyta. Jie gyvena centrinėje ir vakarinėje Butano dalyse, dauguma kalba dzongkha kalba, kuri labai gimininga tibetiečių kalbai.

Ngalopai užsima žemdirbyste. Praktikuoja lamaizmą (Drukpa sektos, tuo jie skiriasi nuo ryčiau gyvenančių Šarčopų) ir stato dideles šventyklas, vadinamas dzongais. Jiems būdingas aprangos kodas, vadinamas driglam namža. Mitybos tradicijos beveik nesiskiria nuo Tibeto virtuvės.

Taip pat skaitykite
-------------------

* šarčopai
* lhotsampai
* lopai
* lajapai
* lepčai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Organinėje chemijoje
--------------------

**Peroksidai** – junginiai turintys funkcinę grupę:

ROOR'
Jie lengvai skyla į radikalus:

RO·
Tai lemia jų svarbą kaip katalizatorių daugelyje reakcijų, ypač polimerų sintezėje. Kartu tai reiškia ir kitą dalyką - tai jautrūs inicijuojantys sprogmenys.

Neorganinėje chemijoje
----------------------

**Peroksidas** – cheminis junginys turintis O22− jonų. Paprastai jie susidaro degant šarminiams metalams ar šarminių žemių metalams ore ar deguonyje.

Vandenilio peroksidas yra geriausiai žinomas pavyzdys.

Metalų peroksidai – labai aktyvūs junginiai. Tai stiprūs oksidatoriai, kurie reaguoja net su vandeniu sudarydami vandenilio peroksidą. Oksiduoja kitus metalus iki oksidų.

Labai įdomi ir kartu naudinga reakcija, kurios metu galima pakeisti nuolat susidarantį anglies dioksidą deguonimi. Tai naudojama povandeniniuose laivuose:

2Na2O2 + 2CO2 → 2Na2CO3 + O2
Be peroksidų ir oksidų egzistuoja ir superoksidai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Senovės Armėnijos regionasParskahaik arba Nor Širakan, Պարսկահայք կամ Նոր Շիրական |
| --- |
|  |
| Šalis | Iranas (V. Azerbaidžanas) |
| Tautos | armėnai |
| **Ankstesnis pav.** | **Gilzanas** |
| **Vėlesnis pav.** | Bradostas |
|  |
|  |

**Persarmėnija**, **Parskahaikas** arba Nor Širakan (arm. Պարսկահայք, arm. Նոր Շիրական), **Sigriana** (graikų šaltiniuose) – istorinis Senovės Armėnijos regionas, esantis į vakarus nuo Urmijos ežero, dab. Irano šiaurės vakarinėje dalyje. Šiuo metu regionas priklauso istoriniam Kurdistanui (arba Pietų Azerbaidžanui).

Geografija
----------

Regionas buvo pietryčiausia Istorinės Armėnijos dalis, pasienyje su Persijos imperija, nuo ko ir kilo jo pavadinimas. Rytuose ribojosi su Urmijos ežeru, kuris skyrė nuo Atropatenos, vakaruose – su Kordžajaku, šiaurėje – su Vaspurakanu. Skirtingai nei kiti Armėnijos regionai, buvę Armėnijos kalnyne, jis buvo sąlyginai lygioje teritorijoje – Urmijos lygumoje.

Ananijus Širakacis savo „Geografijoje" mini, kad regionas garsėjo laukiniais asilais. Armėnai dalijo šį nachangą į 9 apskritis (gavarus): Aili, Mari, Trapi, Acvers, Yrna, Tambers, Zarehavan, Zaravand ir Her.

Istorija
--------

I tūkst. pr. m. e. pradžioje regionas buvo vadinamas **Gilzanu**, čia buvo keletas nairių valstyblių. Gali būti, kad regione buvo ir šventasis nairių miestas Mucaciras, dievo Chaldžio garbinimo centras.

VIII a. pr. m. e. regionas prijungtas prie Urartų imperijos ir vėliau dėl jo varžėsi Asirija ir Mana, vėliau jį valdė Medijos ir Achemenidų imperijos.

Ilgainiui čia įsitvirtino armėnai, ir regionas tapo viena iš Armėnijos karalystės provincijų. Dėl ypatingos strateginės padėties ji buvo administruojama specialaus vietininko, tituluojamo *bdešchu*. Armėnai palengva apgyvendino regioną, kuriame buvo žymi asirų populiacija. Čia plito krikščionybė, buvo statomos armėnų bažnyčios. Žymios krikščionių armėnų ir asirų populiacijos regione išliko labai ilgai, čia vis dar ryškus krikščioniškas paveldas.

387 m. po Armėnijos padalinimo, Persarmėnija prijungta prie Sasanidų imperijos. Vėlesniais laikais regionas kolonizuotas kurdų, jis tapo žinomas kaip Bradostas.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Armėnijos istoriniai regionai |
| --- |
|  |
| Didžioji Armėnija(ašcharai) | 
Aukštutinė Armėnija (Karenitida) · Copkas (Sofena) · Aldznikas (Arzanena) · Turuberanas (Tarontida) · Mokas (Moksoena) · Korčaikas (Korduena) · Parskahaikas (Sigriana) · Vaspurakanas (Basorepida) · Siunikas · Arcachas (Orchistena) · Utikas (Otena) · Paitakaranas (Kaspiana) · Taikas (Taochija) · Gugarkas (Gogarena) · Airaratas (Araksena) |  |
|  |
| Kita | 
Mažoji Armėnija · Kilikijos Armėnija |

 |
| Sena |
| --- |
|  Sena Paryžiuje |
| **Ilgis** | 776 km |
| **Baseino plotas** | 78 600 km² |
| **Vidutinis debitas** | 250 m³/s |
| **Ištakos** | Langro plynaukštė |
| **Žiotys** | Lamanšas |
| **Šalys** | Prancūzija |
|  |
|  **Vikiteka** | Sena |

**Sena** (pranc. *Seine*) – upė Prancūzijoje. Sena dalija Paryžių į dvi dalis; per upę eina 35 tiltai.

Sena prasideda Langro plynaukštėje ir teka *Paryžiaus baseinu*. Įteka į Lamanšo sąsiaurio Senos įlanką prie Havro, sudarydama estuariją (ilgis ~ 25 km, plotis 2–10 km).

Senos vidutinis debitas ties Paryžiumi ~ 250 m³/s, netoli žiočių 400–500 m³/s. Dėl jūros potvynių vandens lygis prie Ruano svyruoja 2 m, prie Havro 7,5 m. Vandeningiausia Sena būna lapkričio – kovo mėnesiais.

Sena laivuojama nuo Trua miesto. Iki Ruano plaukia jūrų laivai. Kanalai jungia Seną su Soma, Šelde, Masu, Reinu, Sona, Luara.

Didžiausi Senos intakai: Obas (*Aube*), Marna (*Marne*), Uaza (*Oise*), Jonas (*Yonne*).

Nuorodos
--------

* Sena Archyvuota kopija 2007-04-20 iš Wayback Machine projekto. **(**pranc.**)**

Vikižodynas
| ***Nežaiskite su tigrais*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Ricchi, ricchissimi... praticamente in mutande |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Sergio Martino |
| Prodiuseris (-iai) | Segio BorelliLuciano MartinoMaurizio Pastrovich |
| Metai | 1982 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 115 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Nežaiskite su tigrais** (it.  *Ricchi, ricchissimi... praticamente in mutande*) – 1982 m. Italijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Pippo Franco – Čezarė Domeničis
* Edwige Fenech – Frančeska
* Renato Pozzeto – Bertas Del Pra
* Lino Banfi – Marijo Zamboni
* Adriana Russo – Marija Domeniči
* George Hilton – princas Omaras
* Pippo Santonastano – teisėjas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmą sudaro 3 istorijos, vykstančios teisme, o jų herojai – ne savo valia patekę į keblias situacijas.

Čezarė Domeničis neturi pinigų, tačiau bet kokia kaina nusprendžia nuvežti šeimą atostogauti prie jūros. Atokiame paplūdimyje jie pasistato pašiūrę, tačiau kitą rytą greta jų įsikuria nudistai ir Čezarei tenka suktis iš padėties, stengiantis apsaugoti savo vaikų moralę...

Marijo Zambonis, atvykęs su šeima į viešbutį, susipažįsta su įspūdingos išvaizdos vokiete ir stengiasi bet kokiu būdu nueiti su ja į pasimatymą, tačiau tam nuolat kliudo žmona ir duktė...

Bankrutuojančios laivų statyklos savininkas Bertas Del Pra stengiasi parduoti savo verslą turtingam arabų šeichui, kuris, susipažinęs su šio žmona Frančeska, taip pat nori ją įtraukti į sandorį. Bertas priešinasi, tačiau, spaudžiamas kreditorių ir darbininkų, galiausiai ją įkalba permiegoti su šeichu. Jiems atvykus pas šį į namus, paaiškėja, kad turtingasis arabas yra netradicinės seksualinės orientacijos ir jį domina Bertas, o ne jo žmona...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Poloninų nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Parko kraštovaizdis Parko kraštovaizdis |
| **Vieta:** | Slovakija |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Snina |
| 

Žemėlapis rodantis Poloninų nacionalinis parkas vietą.Poloninų nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 49°02′40″ š. pl. 22°25′30″ r. ilg.﻿ / ﻿49.04444°š. pl. 22.42500°r. ilg.﻿ / 49.04444; 22.42500Koordinatės: 49°02′40″ š. pl. 22°25′30″ r. ilg.﻿ / ﻿49.04444°š. pl. 22.42500°r. ilg.﻿ / 49.04444; 22.42500 |
| **Plotas:** | 298,1 km² |
| **Įkurtas:** | 1997 m. |
| **Valdymas:** | Správa NP Poloniny |
|  **Vikiteka:** | Poloninų nacionalinis parkas |

**Poloninų nacionalinis parkas** (svk. *Národný park Poloniny*) – saugoma gamtos teritorija šiaurės rytų Slovakijoje, Prešovo krašte, Ukrainos ir Lenkijos pasienyje. Įkurtas 1997 m. ir apima Rytų Karpatų kalnų dalį – Bukoveco kalnus. Atskiros parko teritorijos yra UNESCO pasaulio paveldo objekto, Karpatų pirmykščių bukų miškų, dalis.

Parkas yra retai gyvenamoje teritorijoje į šiaurės rytus nuo Sninos, drauge su keletu kitų parkų kaimyninėse šalyse sudaro Rytų Karpatų biosferos rezervatą. Apie 80 % teritorijos dengia miškai, kuriuos sudaro daugiausia bukai (šlaituose) ir kėniai (viršukalnėse). Čia yra didžiausi Slovakijos sengirių plotai, iš kurių svarbiausias – Stužicos miškas. Poloninų nacionaliniame parke sutinkami reti, nykstantys gyvūnai, pavyzdžiui, rudasis lokys, lūšis, pilkasis vilkas, įveisti stumbrai.

Be to, parke yra kelios senovinės medinės bažnyčios (Topolioje, Uličske Krivėje ir Ruski Potoke).

* Stužicės miškasStužicės miškas
* Zbojaus upelisZbojaus upelis
* Starinos tvenkinysStarinos tvenkinys
* Ruski Potoko bažnyčiaRuski Potoko bažnyčia
**Pirognomiškumas** (angl. *pyrognomity*) – kaitinamos medžiagos (mineralo, metalo) savybė imti švytėti, nors įkaitimo temperatūra tebėra žema, žemesnė, negu daugelio kitų medžiagų, kai šios ima švytėti nuo įkaitimo. Šis reiškinys susijęs su medžiagos struktūros persitvarkymu, kurio metu išsiskiria papildoma šiluma. Švytėjimas būna vienkartinis, nes po struktūros persitvarkymo medžiaga nebeturi sukauptos energijos.

Pirognominiai mineralai (angl. *pyrognomic minerals*) yra, pvz. alanitas ir gadolinitas. 

Terminą *pirognominis* 1840 m. įvedė vokiečių chemikas ir mineralogas *Theodor Scheerer* (1813-1873). Terminas *pirognominis* mineralogijoje vartojamas labai retai.
Pirognomiškumą dar anksčiau buvo stebėję *William Hyde Wollaston* ir *Jöns Jacob Berzelius*.

Nuorodos
--------

* Theodor Scheerer, *Erörterung der plutonischen Natur des Granits und der damit verbundenen krystallinischen Silikate (nach einer Übersetzung von Frapolli)* / *Discussion sur la nature plutonique du granite et des silicates qui s′y rallient (traduit de l′allemand par L. Frapolli)*, Bulletin de la Société géologique de France, 2e série, IV, p. 468-498, 1847
* Pabst A. (1952) The metamict state. In: The American Mineralogist. Vol. 37, Nr.3-4.
* Pyrognomity of minerals. In: Mindat.org.
| Ženevos kantonas |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Ženevos kantono vėliava | Ženevos kantono herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| **Administracinis centras** | Ženeva |
| **Rajonų skaičius** | 45 |
| **Oficialios kalbos** | Prancūzų |
|  |
| **Gyventojų** (2018 gruodis) | 499 480 |
| **Plotas** | 282,49 km² |
| **Tankumas** (2018 gruodis) | 1 768 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | CH-GE |
|  |
| **Tinklalapis** | www.ge.ch |
|  **Vikiteka** | Ženevos kantonasVikiteka |

**Ženevos kantonas** – labiausiai į vakarus nutolęs Šveicarijos kantonas, beveik iš visų pusių apsuptas Prancūzijos. Oficialus kantono pavadinimas prancūziškai yra *République et Canton de Genève*. Kaip kai kurie kiti Šveicarijos kantonai (Tičinas, Nešatelio kantonas, Juros kantonas), Ženevos kantonas save vadina respublika, įeinančia į Šveicarijos federacijos sudėtį.

Kantonas yra pietvakariniame Šveicarijos kampe ir laikomas kosmopolitiškiausia Šveicarijos vieta.

Geografija
----------

Ženevos kantonas iš La Bariletės
Kantono plotas 282 km². Jis beveik atskirtas nuo kitų Šveicarijos kantonų ir ribojasi tik su Vo. Dabartinės kantono ribos atsirado 1815 m. 2007 m. Ženevos kantone gyveno 438 177 žmonės, iš kurių 163 951 (arba 37.42 %) yra užsieniečiai.

Istorija
--------

Ženeva buvo nepriklausoma respublika iki 1798 m. bet Šveicarijos „amžinas sąjungininkas" nuo 1584 m. Per Napoleono karus Prancūzija buvo aneksavusi Ženevą. Po išlaisvinimo 1813 m. Ženeva prisijungė prie Šveicarijos 1815 m. kaip dvidešimt antras kantonas, o jos teritorija buvo išplėsta Prancūzijos ir Savojos sąskaita per Vienos kongresą.

|  |  |
| --- | --- |
| **Šveicarijos kantonai** |  |
| Apencelis-Auserodenas | Apencelis-Inerodenas | Argau | Bazelis (miestas) | Bazelis (sritis) | Bernas | Ciurichas | Cugas | Fribūras | Glarusas | Graubiundenas | Jura | Liucerna | Nešatelis | Nidvaldenas | Obvaldenas | Sankt Galenas | Šafhauzenas | Švicas | Tičinas | Turgau | Uris | Valė | Vo | Zoloturnas | Ženeva |
**Aleksandras Kriščiūnas** (g. 1945 m. kovo 28 d. Kaune) – Lietuvos fizioterapinės medicinos ir reabilitacijos gydytojas, kardiologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1968 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1985 m. medicinos mokslų daktaras. 2004 m. Latvijos universiteto garbės daktaras.

1973–1991 m. dirbo Širdies ir kraujagyslių fiziologijos ir patologijos mokslinio tyrimo institute; 1985–1991 m. Organizacinės ir metodinės laboratorijos vedėjas. Nuo 1991 m. Kauno medicinos universiteto Reabilitacijos klinikos vadovas, nuo 1992 m. profesorius.

Nuo 1992 m. Lietuvos reabilitologų asociacijos valdybos pirmininkas, nuo 1996 m. Pasaulinės reabilitologų asociacijos medicinos tarybos narys, nuo 2003 m. Baltijos šalių reabilitologų asociacijos prezidentas.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo pagrindinė sritis – ligonių ir neįgaliųjų reabilitacijos programų parengimas ir įgyvendinimas. Parašė daugiau kaip 250 mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Dubens pragulos ir jų gydymas, su kitais, 1998 m.
* Antrinė išeminės širdies ligos profilaktika, su kitais, 1999 m.
* Sergančiųjų lėtinėmis nespecifinėmis plaučių ligomis funkcinės būklės nustatymas ir kineziterapija, su kitais, 1999 m.
* Pragulų etiopatogenezė, konservatyvus gydymas ir profilaktika, su R. Savicku, 2005 m.
* Reabilitacija, vadovėlis, su kitais, 1993 m. 2 leid. 1996 m.
* Vidaus ligos, vadovėlis, su kitais, t. 1 1996 m.
* Reabilitacijos pagrindai, vadovėlis, 2008 m.

Įvertinimas
-----------

* 2005 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aleksandras Kriščiūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 78 psl.
**Pirokolodijus** (rus. *пироколлодий*; angl. *pyrocollodion*) – D. Mendelejevo 1892 m. išrasta nitroceliuliozės forma, turinti 12,6 % azoto. Netirpus etanolyje, tirpsta etanolio ir dietilo eterio mišinyje. Degdamas uždaroje erdvėje nepalieka kietų likučių ar nuosėdų, nesudaro dūmų.

Pirokolodinis parakas
---------------------

Iš pirokolodijaus D. Mendelejevas sukūrė *pirokolodinį paraką* (rus. *пироколлодийный порох*). Tai nitroceliuliozinis parakas, kurį sudaro gerai tirpi nitroceliuliozė ir tirpiklis bei priedai, stabilizuojantys degimą. D. Mendelejevas stengėsi sukurti chemiškai vienalytį produktą, kuris tuo skirtųsi nuo tuometinių užsieninių analogų: prancūziškas bedūmis parakas buvo dviejų skirtingu lygiu nitrintų nitroceliuliozių mišinys, angliškas – nitroceliuliozės ir nitroglicerolio mišinys.

Pirmieji pirokolodinio parako bandymai buvo atlikti 1893 m. šaudant 305 mm kalibro laivų patrankomis.
Buvo siūloma pirokolodijų naudoti kaip paraką Rusijos kariniame laivyne artilerijos šoviniams užtaisyti. Gamyba nebuvo pradėta dėl organizacinių nesutarimų. Vėliau irgi negamintas dėl kai kurių technologinių trūkumų.

Nuorodos
--------

1. ↑  Прищепенко В.Н. (2004) Ратник русской науки. In: Дуэль. N.11 (360) 16 марта 2004 г.

* Bernadou J.B. (1901) Smokeless powder, nitro-cellulose, and theory of the cellulose molecule
* Пироколлодийный порох rusiškoje vikipedijoje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |


|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį biografinį straipsnį reikėtų sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, prašome sutvarkyti šį straipsnį. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą.Priežastys, dėl kurių straipsnis laikomas nesutvarkytu, aiškinamos straipsnyje Nesutvarkyti straipsniai.  |

**Aleksandras Jonušas** (1935 m. spalio 27 d. – 2018 m. sausio 3 d.) – Lietuvos lakūnas, sklandytojas.

Biografija
----------

Sklandyti A. Jonušas pradėjo 1951 m. 1958 m. buvo vienas iš Pociūnų aerodromo įkūrėjų, o nuo 1963 m. iki 1986 m. vadovavo Kauno aviacijos sporto klubui. Jam vadovaujant buvo išvystyta Pociūnų aerodromo infrastruktūra, Pociūnai tapo pagrindiniu Lietuvos sklandymo centru.[reikalingas šaltinis] A. Jonušo iniciatyva Kaune buvo įkurtas akrobatinio skraidymo klubas, gauta reikiama aviacijos technika. Išugdė įžymių aviacijos sportininkų, tapusių SSRS čempionais ir rinktinės nariais, dalyvavusiais Europos ir pasaulio čempionatuose.[reikalingas šaltinis] Vienu metu A. Jonušas buvo Kubos sklandymo rinktinės vyr. treneriu. 1986–1992 m. jis vadovavo Prienų eksperimentinei sportinės aviacijos gamyklai, kuri buvo pagrindinė SSRS sklandytuvų gamykla, gaminusi rekordinius sklandytuvus, kuriais skraidė SSRS, Anglijos, Austrijos, Argentinos, Bulgarijos, Ispanijos, Čekijos, JAV, N. Zelandijos Portugalijos, PAR, Vokietijos ir kitų valstybių geriausieji sklandytojai.[reikalingas šaltinis] LAK-12 sklandytuvų buvo pagaminta ir parduota per 230 vienetų. Atgimimo laikotarpiu A. Jonušas buvo vienas iš aktyviausių Lietuvos aeroklubo atkūrimo veikėjų, dalyvavusių Lietuvos nepriklausomybės atkūrime ir įtvirtinime.[reikalingas šaltinis]

Išnašos
-------

1. ↑  Įamžintas aviatoriaus A.Jonušo atminimas. Gyvenimas. Nuoroda tikrinta 2022-05-09.

Įvertinimas
-----------

* 1993 m. liepos 14 d. apdovanotas Dariaus ir Girėno medaliu.
**Pirotolas** (angl. *pyrotol*) – sprogstamoji medžiaga, gaminta po Pirmojo pasaulinio karo iš perteklinių kordito ir kitų bedūmių parakų atsargų, pridedant natrio salietros.

Pirotolas buvo pigus sprogalas, todėl jis buvo pardavinėjamas fermeriams, kurie pirotolu sprogdindavo kelmus, riedulius ir valydavo griovius. Fermeriams pardavinėjamas pirotolas buvo supakuotas cilindro formos gabalais kaip ir dinamitas, bet pusantro karto galingesnis ir daugiau kaip dukart pigesnis.

*DuPont* kompanija pirotolo gamybą pradėjo 1924 m. rugsėjo 4 d.
  
Baigiantis po karo likusioms bedūmių parakų atsargoms pirotolo gamyba menkėjo ir vėliau buvo nutraukta. Viso *DuPont* gamykla pagamino apie 10,5 tūkst. tonų pirotolo.

Katastrofos
-----------

* 1925 m. spalio 27 d. JAV sudegė *DuPont* kompanijos pastatas (angl. *No. 2 Dynamite Mixing House*), kuriame buvo maišomas pirotolas. Vienas žmogus mirė nuo nudegimo.
* 1927 m. gegužės 18 d. naudojant pirotolą ir dinamitą buvo susprogdinta pradinė mokykla *Bath* miestelyje (Mičiganas, JAV), o netrukus – automobilis prie jos. Žuvo 45 žmonės (37 mokiniai ir 7 suaugę), 58 buvo sužeisti.

Nuorodos
--------

1. ↑  War salvaged explosive now available to farmers. Archyvuota kopija 2015-09-21 iš Wayback Machine projekto. In: *The Vigo County Journal*. Vol.6, Nr.10
2. ↑  DuPont Plant History Archyvuota kopija 2011-08-18 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Explosive Products Manufactured Archyvuota kopija 2011-08-18 iš Wayback Machine projekto.
| **Aleksandras Krukauskas** |
| --- |
| Gimė | 1939 m. sausio 24 d.Kaunas |
| Mirė | 2004 m. rugsėjo 3 d. (65 metai)Vilnius |
| Vaikai | Modestas Krukauskas |
|  |
| Veikla | sporto žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | 1963 m. Lietuvos veterinarijos akademija, 1985 m. Visuomenės mokslų akademija prie SSKP CK |

**Aleksandras Krukauskas** (1939 m. sausio 24 d. Kaune – 2004 m. rugsėjo 3 d. Vilniuje) – Lietuvos sporto žurnalistas, redaktorius, partinis veikėjas.

Biografija
----------

1957 m. baigė Kauno 13-ąją vidurinę mokyklą. 1957–1958 m. dirbo „Drobės" fabrike. 1958–1963 m. studijavo Lietuvos veterinarijos akademijoje. 1964–1965 m. tarnavo sovietinėje armijoje. 1966–1982 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa" korespondentas, skyriaus vedėjas, vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1982–1985 m. studijavo Visuomenės mokslų akademijoje prie SSKP CK Maskvoje.

1984–1988 m. LKP CK sekretoriaus padėjėjas. 1988–1992 m. laikraščio „Sportas" vyr. redaktorius. 1992–1993 m. laikraščio „Olimpinis sportas" redaktorius. 1994–1999 m. laikraščio „Lietuvos sportas" vyr. redaktoriaus pavaduotojas. 1999–2000 m. laikraščio „Sportas" vyr. redaktorius. Rašė įvairiomis sporto ir sportininkų gyvenimo temomis.

Nuo 1988 m. Lietuvos sporto žurnalistų federacijos prezidentas. Nuo 1989 m. Lietuvos žurnalistų sąjugos, nuo 1993 m. Tarptautinės sporto žurnalistų asociacijos (AIPS) narys. Vienas „Kilnaus žaidimo" (*Fair play*) judėjimo pradininkų ir populiarintojų Lietuvoje.

Bibliografija
-------------

* Šiltas šaltas Lilehameris. – Vilnius: LTOK leidykla, 1995. – 94 p.: iliustr. – ISBN 9986-535-04-2

Įvertinimas
-----------

* 1978 m. Sporto žurnalistų konkurso „Auksinė plunksna" pirmoji premija
* 1979 m. LTSR nusipelnęs žurnalistas
* 1997 m. Lietuvos kilnaus sportinio elgesio laureatas
* 2004 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius
* 2004 m. KKSD Sporto garbės komandoro ženklas
* 2004 m. LTOK Olimpinė žvaigždė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 249 psl.
2. ↑  Jonas Žilinskas. *Aleksandras Krukauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 139 psl.
3. ↑
4. ↑
5. ↑
| Negras, Čišojus, Salinasas |
| --- |
|  Čišojaus upė |
| **Ilgis** | 418 km |
| **Baseino plotas** | 12150 km² |
| **Vidutinis debitas** | 551 m³/s |
| **Ištakos** | Kučiumataneso kalnagūbris |
| **Žiotys** | Usumasinta |
| **Šalys** |  Gvatemala,  Meksika |

**Čišojus** (isp. *Río Chixoy*) – upė šiaurės vakarų Gvatemaloje; viena iš Usumasintą sudarančių upių. Prasideda Kučiumataneso kalnagūbryje, į pietus nuo Huehuetenango. Aukštupyje vadinama **Negru** (*Río Negro*) ir teka į rytus Huehuetenango ir Kičės departamentais, Kučiumataneso kalnagūbrio pašlaite, tarpukalnių slėniu. Ties La Esmeralda upė patvenkta Čišojaus hidroelektrinės užtvanka. Už jos upė daro vingį į šiaurės vakarus ir yra vadinama Čišojumi. Vėliau pasuka į šiaurę, šiaurės rytus, teka miškingomis aukštumomis. Sudaro ribą tarp Kičės ir Aukštutinio Verapaso departamentų. Žemupyje išteka iš aukštumų, pradeda smarkiai meandruoti. Toliau sudaro Gvatemalos-Meksikos sieną, kur vadinama **Salinasu** (*Río Salinas*). Netoli Benemerito de Las Amerikas miestelio susilieja su Pasjonu ir sudaro Usumasintą.

Didžiausi intakai: Salama, Karčela (dešinieji).

Kičės departamente ant upės planuojama įrengti Šalalos hidroelektrinę.

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **José Carlos Sebastián Gomez Maraschio (Piru Saez)** |
| --- |
| Gimė | 1983 m. gegužės 20 d. (39 metai)Mar del Plata, Argentina |
|  |
| Veikla | Argentinos aktorius ir dainininkas. |

**José Carlos Sebastián Gomez Maraschio** (*Piru Saez*, g. 1983 m. gegužės 20 d. Mar del Plata, Argentina) – Argentinos aktorius ir dainininkas.

Šeimą sudaro – mama, tėvas, sesuo, brolis, pats Piru gyvena su teta, dėde, pussesere.

Iki serialo "Maištingas amžius" bare dirbo padavėju.

Piru yra aktorius bei dainininkas, groja gitara, būgnais. Piru muzikinė karjera prasidėjo baruose, kavinėse, paplūdimyje.
Piru dalyvavo realybės šou, ten jis tikrai puikiai pasirodė, bet, deja, nelaimėjo. Jis ten sužavėjo ar net šokiravo tuometinį jaunimą savo apsirengimo stiliumi ir šukuosena. Vėliau, po pasirodymo "Rebelde way", Piru turėjo labai daug fanų ne tik Argentinoje, bet ir Rusijoje, o dabar ir pačioje Lietuvoje. O dabar jis vaidina seriale "El Refugio" apie grupę jaunuolių, kurie ieško savo gyvenimo tikslo, ieško to, kas padėtų jiems atsiskleisti.

Piru dirbo tame mieste, kur įrašė savo pirmąją kasetę ir jos dėka pateko į "Rebelde way", jis koncertavo kartu su "Erreway" ir parodė ką sugeba. Jis dainavo panašaus stiliaus dainas, kaip ir su savo grupe "Diecisiete" (Septyniolikmečiai). Na o dabar Piru gros paaugliams skirtą popsą su serialo grupe "Rolabogan".

Filmografija
------------

| Metai | Pavadinimas | Vaidmuo | Žanras |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002–2003 | "Rebelde Way" | Rokas Fuentes – Echague (2003) | TV serialas |
| 2003–2004 | "Floricienta" | Piru (2003) | TV serialas |
| 2006 | "El Refugio (de los Sueños)" | Piru | TV serialas |

Įrašų sarašas
-------------

### Garso takeliai

* 2003: Rebelde Way

### Erreway

* 2006: Erreway en Concierto

### Rolabogan

* 2006: Rolabogan
| Laukžemės kapinynas |
| --- |
| Kapinyno ir senųjų kapinių bendras vaizdas iš vakarų pusės |
| 

Laukžemės kapinynasLaukžemės kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°04′30″š. pl. 21°11′44″r. ilg.﻿ / ﻿56.074988°š. pl. 21.195645°r. ilg.﻿ / 56.074988; 21.195645Koordinatės: 56°04′30″š. pl. 21°11′44″r. ilg.﻿ / ﻿56.074988°š. pl. 21.195645°r. ilg.﻿ / 56.074988; 21.195645 |

 |
| Vieta | Kretingos rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Darbėnų seniūnija |
| Plotas | 0,36 ha |
| Naudotas | I tūkstantmečio II pusė – II tūkstantmečio pradžia. |
| Žvalgytas | 1982, 1992 m. |
| Registro Nr. | 6254 (AV531) |

**Laukžemės kapinynas** (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas - 6254; senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV531) yra šiaurės vakariniame Kretingos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Laukžemėje (Darbėnų seniūnija), 0,65 km į šiaurės vakarus nuo kelių Būtingė–Laukžemė ir Darbėnai–Laukžemė kryžkelės, Šventosios kairiajame krante.

Vieta
-----

Įrengtas aukštumos pakraštyje, kurį iš šiaurės juosia Šventosios slėnis, o iš kitų pusių supa dirbami laukai. Teritorija dirvonuoja, pailga rytų - vakarų kryptimi, 80 m ilgio ir 45 m pločio. Paviršius lygus, laidojimo žymių nesimato. Šiaurės rytinė dalis apaugusi medžiais, o šiauriniame pakraštyje yra Laukžemės senosios kapinės. 

Teritorijos plotas – 0,36 ha.

Istorija
--------

Išaiškintas 1935 m. Ariant lauką ir kasant iš aukštumos žvyrą buvo rasta žmonių kaulų ir įvairių dirbinių, tarp kurių buvo IX a. apskrita ažūrinė segė (saugoma Vytauto Didžiojo karo muziejuje).

1971 m. įrašytas į vietinės reikšmės archeologijos paminklų sąrašą (AV531).

Datuojamas I tūkstantmečio antrąja puse – II tūkstantmečio pradžia. Priskiriamas kuršiams.

### Tyrimai

1982 m. žvalgė Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo Mokslinis centras (tyrimų vadovas Vilnius Morkūnas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas. - Vilnius, 1977. - T. 3. - P. 61, Nr. 331
2. ↑  Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas. - Vilnius, 1973. - P. 250

* Kretingos rajono gamtos ir kultūros paminklų ir saugotinų objektų katalogas. - Vilnius: Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas, 1976
* Kretingos rajono kapinių apskaitos duomenys (1982 m. lauko darbai). - Kaunas: Visasąjunginio žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų instituto Vakarų filialas, 1983

Nuorodos
--------

* Kultūros vertybių registras: Laukžemės senkapis II vad. Markapiais, Žvyro kalnu, Kretingos r. sav. (Darbėnų sen.)
| 2023 m. Orisos traukinių susidūrimas |
| --- |
| Susidūrimo diagrama |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 2023 m. birželio 2 d. |
| Laikas | 19:00 (UTC+5:30) |
| Vieta | Bahangos geležinkelio stotis, Belešvaras, Orisa, Indija |
| Aukos |
| Žuvo: 288  Sužeistų: virš 1175 |

 |

**2023 m. Orisos traukinių susidūrimas** – geležinkelių katastrofa, įvykusi Indijos rytinėje Orisos valstijoje. 2023 m. birželio 2 d. apie 19:00 vietos laiku keleivinis traukinys „Coromandel Express", keleivinis traukinys „SMVT Bengaluru–Howrah SF Express" ir trečiasis krovininis traukinys susidūrė netoli Balešvaro miesto. Susidūrimo metu žuvo bent 288 žmonės. Tai viena didžiausių geležinkelio katastrofų Indijos istorijoje.

Susidūrimas
-----------

2023 m. birželio 2 d. apie 19:00 vietos laiku (15:30 Lietuvos laiku) du keleiviniai ir vienas krovininis traukiniai susidūrė važiuodami Hauros–Čenajaus geležinkeliu netoli Bahangos geležinkelio stoties, Belešvaro rajone, rytų Orisoje. Susidūrimo metu sužeista bent 1000 žmonių, o 288 žuvo.

Nelaimės metu pirmasis keleivinis traukinys nuvažiavo nuo bėgių, o jo vagonai nuvirto ant gretimo kelio, kuriuo priešinga kryptimi važiavo antrasis keleivinis traukinys. Galiausiai į abu traukinius rėžėsi ir trečiasis krovininis traukinys.

Reakcija
--------

Indijos geležinkeliai ir Orisos valstijos bei Vakarų Bengalijos valdžia įvedė specialiuosius pagalbos numerius nukentėjusiems nuo nelaimės. 

Nelaimės vietoje pagalbą teikė 15 ugniagesių komandų, apie 100 medikų ir 200 policijos personalo.

Pasekmės
--------

Po nelaimės sustabdytas geležinkelių transportas regione: 49 traukiniai atšaukti, o dar 38 pakeitė maršrutą. Atšauktas birželio 3 d. turėjęs vykti *Mumbajaus CSMT - Madgaon Vande Bharat Express* traukinio maršruto atidarymas.

Indijos geležinkeliai paskelbė apie kompensacijų išmoką:

* Žuvusių žmonių šeimoms - 1 mln. ₹
* Stipriai sužeistiesiems avarijos metu - 200 tūkst. ₹
* Silpnai sužeistiems avarijos metu - 50 tūkst. ₹

Šaltiniai
---------

1. ↑  India train crash: More than 280 dead after Odisha incident
2. ↑  Indijoje per traukinių susidūrimą žuvo mažiausiai 50 žmonių, 500 buvo sužeisti
3. ↑  At least 207 dead, 900 injured in massive train crash in Odisha, India
4. ↑  Rescue Teams At Odisha Train Crash Site, Ops To Last 3 More Hours: Official
5. ↑  Odisha tragedy: What we know so far after accident involving three trains
**Aleksandras Kurnajevas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Aleksandr Aleksandrovich Kurnayev |
| Gimimo data | 1985 m. liepos 1 d. (37 metai) |
| Gimimo vieta | Rusija |
| Ūgis | 182 cm |
| Svoris | 72 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
|  | FC Zenit Saint Petersburg |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2004200520062007-20082008-201020112012- | FC Zenit St. Petersburg (rezervai)FC SKA Rostov-on-DonFC Spartak LukhovitsyFC Dynamo VologdaFC Dynamo St. PetersburgFK Žalgiris VilniusFK Pskov 747 | 19 (1)17 (1)08 (0)47 (4)42 (1)27 (1)8 (0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 21 Birželio 2012. |

**Aleksandras Kurnajevas** (rus. *Александр Александрович Курнаев*; g. 1985 m. liepos 1 d.) – Rusijos futbolininkas, žaidžiantis FK Žalgiris Vilnius komandoje saugo pozicijose.

Sankt Peterburgo „Zenit" akademijoje užaugęs ir šios ekipos dublerių gretose rungtyniavęs A. Kurnajevas pastaruosius trejus metus žaidė Rusijos I lygos Sankt Peterburgo „Dinamo" klube.

2005 metais jis žaidė Rostovo prie Dono „SKA", 2006 metais – Lukovicų „Spartak", 2007–2008 metais – Vologdos „Dinamo" ekipose. 2011 m. vasarį pasirašė kontraktą su Vilniaus "Žalgirio" komanda. Komandoje debiutavo 2011 m. kovą jau pirmose sezono rungtynėse su FBK Kaunas ekipa. Prieš 2012 m. sezoną sutartis abipusiu sutarimu buvo nutraukta. ir žaidėjas išvyko į trečios pagal stiprumą Rusijos lygos klubą - FK Pskov 747.

Nuorodos
--------

* Statistika iš www.futbolinis.lt

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2012-02-05 iš Wayback Machine projekto.