recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Prie Lietuvos oro linijų lėktuvo *Percival Q 6* stovi vyriausybinė delegacija, 1939 m. spalio 7 d. skrendanti į Maskvą pasirašyti 
Lietuvos–TSRS savitarpio pagalbos sutartį. Iš kairės: Jonas Norkaitis, Stasys Raštikis, Juozas Urbšys ir Kazys Bizauskas.
**Jonas Norkaitis** (1892 m. lapkričio 25 d. Pervazninkuose, Kidulių valsčiuje – 1983 m. kovo 22 d. Bad Mergentheime, Badene-Viurtemberge, Vakarų Vokietijoje) – Lietuvos ekonomistas ir diplomatas, Vokietijos lietuvių bendruomenės veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Marijampolės gimnazijoje, kurią baigė 1912 m. Po to Sankt Peterburgo universitete studijavo fiziką ir matematiką. Dar studijų metais pradėjo dirbti Sankt Peterburgo pašto tarnyboje. Vėliau grįžo į Nepriklausomybę paskelbusią Lietuvą ir 1919–1923 m. buvo Jurbarko muitinės, o 1920–1923 m. – kartu ir Virbalio muitinės viršininku.

1923 m. paskirtas Klaipėdos muitinės viršininku ir Lietuvos Respublikos finansų ministerijos įgaliotiniu Klaipėdos kraštui. 1925 m. persikėlė į Kauną (arch. Arno Funko suprojektuotas Jono Norkaičio gyvenamasis namas K. Būgos g. 41 / V. Mykolaičio-Putino g. 8 yra pripažintas architektūros paminklu). Dešimt metų tarnavo Lietuvos Respublikos finansų ministerijos Prekybos departamento direktoriumi, o 1935–1940 m. – Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos Ekonominio departamento direktoriumi.

Dalyvavo steigiant *Lietuvos cukraus AB*, 1931–1940 m. renkamas jos pirmininku. Priklausė Lietuvos energijos komiteto ekonominei komisijai. Nuo 1936 m. buvo skiriamas skaitlingų ekonominių derybų su užsienio valstybėmis delegacijų vadovu. 1939 m. buvo tarptautinių derybų su TSRS dalyvis, po kurių buvo pasirašyta Lietuvos–TSRS savitarpio pagalbos sutartis.

1940 m. J. Norkaitis su šeima pasitraukė į Vokietiją. 1942 m. grįžo į Lietuvą, okupacinės vokiečių vadovybės buvo paskirtas Daukšiagirės valstybinių ūkių administratoriumi. Artėjant Antrojo pasaulinio karo frontui, 1944 m. išvyko į Vokietiją. Po kiek laiko įsikūrė Bad Mergentheime, kur iki mirties gyveno.

Klaipėdos lietuvių draugijos „Aukuras" narys. Po Antrojo pasaulinio karo priklausė VLIK'ui, buvo išrinktas šios organizacijos Kontrolės komisijos pirmininku. Karo pabėgėliai tautiečiai jį buvo išrinkę ir Lietuvos Raudonojo Kryžiaus organizacijos pirmininku Europai.

Sūnus Jonas Norkaitis – Vokietijos lietuvių bendruomenės veikėjas ir mecenatas.

Šaltiniai
---------

* Jonas Norkaitis (1892-11-25–1983-03-22) // www.archyvai.lt Archyvuota kopija 2019-03-06 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°45′44.38″ š. pl. 25°11′21.06″ r. ilg.﻿ / ﻿54.7623278°š. pl. 25.1891833°r. ilg.﻿ / 54.7623278; 25.1891833

|  |
| --- |
| **Avižienių gimnazija** |
| Avižienių gimnazija herbasAvižienių gimnazija herbas |
| Avižienių gimnazija |
| **Adresas** | Avižieniai, Vilniaus rajonas |
| **Direktorius(-ė)** | Alicija Bilinska |
| **Mokinių skaičius** | 500 |
| **Įkūrimo data** | 1964 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 44 |

Gimnazija 2017 m.
**Vilniaus rajono Avižienių gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Avižieniuose (Vilniaus raj.), Sudervės g. 8, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lenkų ir lietuvių kalbomis. Įstaigos kodas 191314684.

Istorija
--------

Avižienių aštuonmetė mokykla įkurta 1964 m. rugsėjo 12 d. Mokinių skaičius sparčiai augo, todėl netrukus tapo ankšta ir nuo 1970 m. pradėta dirbti dviem pamainom. Išaugo mokytojų skaičius. Mokykla tapo viena iš geriausių aštuonmečių mokyklų Vilniaus rajone. Nuo pat susikūrimo pradžios mokykloje buvo lenkiškos, lietuviškos ir rusiškos klasės.

Naujasis mokyklos priestatas duris atvėrė 1979 m. Tada senojoje mokykloje įsikūrė pradinių klasių mokiniai, biblioteka, technologijų kabinetai, valgykla, o naujojoje tęsė mokslus 5-8 klasių mokiniai. Į trečiąjį aukštą perkelti fizikos ir chemijos kabinetai. Kūno kultūros pamokos ir sportinė veikla vyko erdvioje sporto salėje. Vykstant švietimo reformai, mokykla reorganizuota į devynmetę, vėliau – į nepilną vidurinę, nuo 1988 m. – į vidurinę. 1990 m. mokykla išlydėjo pirmą abiturientų laidą.

Nuo 1998 m. mokykloje vykdomas profilinis mokymas, yra du profiliai (humanitarinis ir realinis), 4 pakraipos: šiuolaikinių kalbų, socialinių mokslų, tiksliųjų mokslų, gamtos mokslų.

Direktoriai
-----------

* 1964 m. Česlovas Živuško
* 1973 m. Boleslov Geben
* 1976 m. Voicech Spevak
* 1979 m. Leokadija Lapinskienė
* 1987 m. Franc Dudarevič
* 1999 m. Lilijana Matijošienė
* 2003 m. Valerija Orševska
* 2021 m. Alicija Bilinska

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Jurijs Andrejevs** (*Jurijus Andrejevas*, g. 1957 m. sausio 16 d. Rygoje) – Latvijos futbolo treneris, buvęs Latvijos rinktinės vyriausiasis treneris.

Per savo futbolininko karjerą Andrejevas kelerius metus žaidė gynėjo pozicijoje komandos FK Daugava sudėtyje, taip pat rungtyniavo SSRS jaunių rinktinėje.

Trenerio karjerą pradėjo kaip vaikų treneris. 1994 m. su FK Pārdaugava Latvijos čempionate užėmė 6 vietą. Nuo 1995 m. buvo vyriausiojo trenerio Aleksandro Starkovo padėjėjas Skonto FC komandoje, o nuo 2001 m. – ir Latvijos rinktinėje. Per savo karjerą treniravo ir Latvijos U-16, U-18 ir U-21 rinktines. 2004 m. kai Latvijos rinktinė žaidė Europos čempionate, buvo trenerio padėjėjas.

2004 m. rudenį, kai Starkovas paliko ir rinktinę, ir Skonto FC, Andrejevas tapo abiejų šių komandų vyriausiuoju treneriu. Latvijos rinktinėje vyriausiojo trenerio pareigose Andrejevas debiutavo 2004 m. rugsėjo 8 d. rungtynėse prieš Liuksemburgo rinktinę (4:3). 2004 m. su Skonto FC tapo Latvijos čempionu. 2005 m. vasarą po Skonto FC pralaimėjimo UEFA Čempionų lygos kvalifikaciniame turnyre Makedonijos klubui „Rabotnički" rezultatu 0:6, Andrejevas pasitraukė iš pareigų, tęsdamas darbą tik Latvijos rinktinėje. Jurijaus Andrejevo vadovaujama Latvijos rinktinė pabaigė 2006 m. pasaulio čempionato kvalifikacinį turnyrą, bei pradėjo EURO-2008 kvalifikacinį ciklą. Jo vadovaujama rinktinė šiame cikle sužaidė 4 rungtynes, tačiau po pralaimėjimo Lichtenšteino rinktinei rezultatu 0-1 2007 m. kovo 28 d. Andrejevas atsistatydino iš pareigų.

Latvijos rinktinei vadovavo 31 rungtynėse (8 pergalės, 7 lygiosios, 16 pralaimėjimų, įvarčių santykis 37:47)

2007–2008 m. sezone treniravo Liepojos „Metalurgs" klubą.
|  |
| --- |
|  |
| Forma | Visuomeninė bendrovė |
| Pramonė | Automobilių |
| Įkurta | 1758 m. |
| Centrinė būstinė | Oberhauzenas, Vokietija |
| Produkcija | Sunkvežimiai, autobusai, varikliai |
| Tinklalapis |  |

**MAN SE** – viena didžiausių pasaulio inžinerijos kompanijų, gaminanti sunkvežimius, autobusus, dyzelinius ir benzininius variklius. Kompanija įsikūrusi Miunchene, Vokietijoje.

2008 m. kompanijoje 120-yje pasaulio šalių dirbo 51 300 darbuotojų. MAN daug investavo naujose rinkose, tokiose kaip Indija, Lenkija, Turkija ir JAV.

MAN logotipas
MAN kompanijos gaminiai dažnai pelno įvairius pasaulio apdovanojimus. Tarp jų žymiausi Metų sunkvežimio 2006 ir 2008 m. Metų autobuso 2006 m. ir daug Vokietijos verslo inovacijų apdovanojimų.

MAN pradžia laikoma 1758 m. kuomet savo veiklą pradėjo vienintelė plieno organizacija Rūro srityje „St. Antony". 1808 m. prie jos prisijungė dar dvi plieno įmonės. 1921 m. šis susivienijimas buvo pavadintas *Maschinenfabrik Augsburg Nürnberg* (vok. 'Augsburgo ir Niurnbergo mašinų gamykla') arba sutrumpintai **M.A.N.**

Ant visų MAN kompanijos pagamintų transporto priemonių yra toks pat logotipas – užrašas MAN bei po apačia pavaizduotas liūto profilis. Liūto simbolis paimtas iš autobusų gamintojos *Büssing AG*, kurią MAN įsigijo 1971 m.

Dakaro ralis
------------

2007 m. Hansas Steisi nugalėjo Dakaro ralyje, vairuodamas MAN sunkvežimį.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: MAN SE** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RVokietija DAX indekso bendrovės |
| --- |
|  |
| 

Adidas ·
Airbus ·
Allianz ·
BASF ·
Bayer ·
Beiersdorf ·
BMW ·
Brenntag ·
Continental ·
Covestro ·
Delivery Hero ·
Deutsche Bank ·
Deutsche Börse ·
Deutsche Post ·
Deutsche Telekom ·
E.ON ·
Fresenius ·
Fresenius Medical Care ·
HeidelbergCement ·
HelloFresh ·
Henkel ·
Infineon Technologies ·
Linde ·
Mercedes-Benz ·
Merck ·
MTU Aero Engines ·
Munich Re ·
Porsche ·
Puma ·
Qiagen ·
RWE ·
SAP ·
Sartorius ·
Siemens ·
Siemens Energy ·
Siemens Healthineers ·
Symrise ·
Volkswagen ·
Vonovia ·
Zalando
 |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Auvietai** (viet. *Âu Việt*, kin. 甌越, pinyin: *Ōuyue*) – istorinė tajų-kadajų tauta, senovėje gyvenusi dab. šiaurės Vietname ir pietinėje Kinijoje. Auvietai koncentravosi dab. Kinijos Guangsi provincijoje bei Šiaurės rytų Vietname. Jie laikomi tiesioginiais dabartinių džuangų, nungų protėviais.

Auvietais kartais vadinama ir kita etninė grupė, tuo metu gyvenusi Džedziango provincijos pietuose. Kad nemaišyti, pastarieji auvietai vadinami terminu rytiniai ou (kin. 東甌, pinyin: *Dong'ou*), o Guangsi auvietai - terminu **vakariniai ou** (viet. *Tây Âu*, kin. 西越, pinyin: *Xī Ōu*).

Istorija
--------

Kinų šaltiniuose auvietai minimi kaip viena iš šimto vietų tautų, gyvenusių į pietus nuo Jangdzės upės baseino. Joms buvo priskiriamos pačios įvairiausios lingvistinės grupės. Avietai apibūdinami kaip nešioję trumpus plaukus, juodinęsi dantis ir darę tatuiruotes.

Vėlyvuoju laikotarpiu dalis auvietų sukūrė gentinę konfederaciją **Namkuongą** (viet. *Nam Cương*) su sostine dab. Kaobango provincijoje. Auvietai prekiavo ir kariavo su savo pietiniais kaimynais lakvietais (austroaziečiai). 258 m. pr. m. e. Namkuongo vadas An Zuongas (viet. *An Dương Vương*, čunomas: 安陽王) nukariavo lakvietus, prijungė jų karalystės Vanlango teritorijas ir sukūrė Aulako karalystę. Auvietams maišantis su lakvietais išsivystė vietnamiečių tautybė. Likę savo žemėse auvietai ilgainiui išsivystė į džuangus ir nungus.
| ***Uodega vizgina šunį*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Wag the Dog |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Barry Levinson |
| Scenaristas (-ai) | Hilary Henkin  David Mamet |
| Vaidina | Dustin Hoffman  Robert De Niro  Anne Heche |
| Metai | 1997 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 97 min. |
| Biudžetas | 15 mln. JAV dolerių |
| Pajamos | 43 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Uodega vizgina šunį** (angl.  *Wag the Dog*) – 1997 m. režisieriaus Barry Levinson sukurta politinė satyra, kurioje pagrindinius vaidmenis atliko Dustin Hoffman ir Robert De Niro. 2 Oskarams nominuotame filme pasakojama apie politikos užkulisius JAV prezidento rinkimų išvakarėse. „Rotten Tomatoes" jį įvertino 85% teigiamų atsiliepimų.

Juostos pagrindu tapo tuo metu neseniai pasibaigęs su JAV prezidentu Bilu Klintonu ir stažuotoja Monika Levinski susijęs sekso skandalas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Dustin Hoffman – Stenlis Motsas
* Robert De Niro – Konradas Brenas
* Anne Heche – Vinifreda Ames
* Denis Leary – Fadas Kingas
* Kirsten Dunst – Treisė Laim
* William H. Macy – Čarlzas Jangas
* Woody Harrelson – seržantas Viljamas Šumanas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Iki JAV prezidento rinkimų likus 11 dienų, perrinkimo siekiantis šalies vadovas apkaltinamas seksualiai priekabiaujantis prie Baltuosiuose Rūmuose ekskursijoje apsilankiusios skautės. Problemą spręsti pakviestas Konradas Brenas sugalvoja nukreipti visuomenės dėmesį inscenizuojant galimą karinį konfliktą su Albaniją, kurios teroristai grasina šaliai. Planui įgyvendinti jis pasamdo Holivudo prodiuserį Stenlį Motsą, kuris entuziastingai imasi darbo.

Viskas klojasi sėkmingai, kol į netikrą karą ima kištis CŽV ir tenka keisti planus. Be to, iš nelaisvės išlaisvintu kariu jie pasirenka seržantą Šumaną, kuris, kaip paaiškėja, iš tiesų yra nuteistas armijos teismo. Karo planuotojams pavyksta sėkmingai baigti sumanymą, tačiau po to, kai prezidentas perrenkamas antrai kadencijai, Motsas pareiškia ketinantis visuomenei atskleisti visą tiesą.

Apdovanojimai
-------------

### Oskaras

* Geriausias aktorius (nominacija) – Dustin Hoffman
* Geriausias adaptuotas scenarijus (nominacija) – Hillary Henkin, David Mamet

### Auksinis gaublys

* Geriausias filmas (nominacija)
* Geriausias aktorius (nominacija) – Dustin Hoffman
* Geriausias scenarijus (nominacija) – Hillary Henkin, David Mamet

### BAFTA

* Geriausias scenarijus (nominacija) – Hillary Henkin, David Mamet

### Satelito apdovanojimas

* Geriausias aktorius (nominacija) – Dustin Hoffman
* Geriausia antro plano aktorė (nominacija) – Anne Heche
| Nortamptonšyro kriketo stadionas |
| --- |
|  |
| Vieta | Nortamptonas, Anglija |
| Atidarytas | 1885 m. |
| Savininkas | Vakarų Nortamptonšyro savivaldybė |
| Operatorius | Nortamptonšyro kriketo klubas |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 6 500 sėdimos vietos |
| Nuomininkai | Nortamptonšyro kriketo klubas |

**Nortamptonšyro kriketo stadionas** – įvairių paskirčių stadionas Nortamptone, Anglijoje. Nortamptonšyro kriketo stadionas yra trečias pagal dydį stadionas Nortamptono miesto teritorijoje.

Istorija
--------

Nuo 1897 m. iki 1994 m. stadione namų rungtynes žaidė Northampton Town FC. 

1999 m. stadione vyko 1999 m. kriketo pasaulio taurė. 

Nuo 2011 m. stadionas pritaikytas muzikos koncertams ir festivaliams.

Galerija
--------

* Varžybos stadioneVaržybos stadione
* Futbolo varžybos stadione 1981 m.Futbolo varžybos stadione 1981 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  What is Sixfields' capacity? All you need to know about the home of Northampton Town

Nuorodos
--------

* Oficiali stadiono svetainė
| **Aušra Kaziliūnaitė** |
| --- |
| Gimė | 1987 m. lapkričio 28 d. (35 metai)Vilnius, Lietuva |
|  |
| Veikla | poetė |
|  |
| Alma mater | 2011 m. Lietuvos edukologijos universitetas |
| Žinomas (-a) už | „Mėnulis yra tabletė" |

**Aušra Kaziliūnaitė** (g. 1987 m. lapkričio 28 d. Vilniuje) – lietuvių poetė.

Biografija
----------

2011 m. baigė istorijos studijas Lietuvos edukologijos universitete, 2013 m. – religijos mokslų magistrantūrą Vilniaus universitete. 2020 m. apsigynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją.

Aušros Kaziliūnaitės poezija kultūrinėje spaudoje pasirodė 2002 m. Pirmoji knyga „Pirmoji lietuviška knyga" išleista 2007 m. Rašytoja yra gavusi ne vieną premiją.

Kūrėja yra dirbusi knygų apžvalgininke, kino kritike, žurnaliste. Aktyviai dalyvauja Lietuvos literatūriniame gyvenime: veda kūrybos vakarus, viešai skaito savo eilėraščius, yra sudariusi poezijos almanachų.

Kūryba versta į anglų, rusų, prancūzų, latvių ir kitas kalbas.

Nuo 2012 m. – Lietuvos rašytojų sąjungos narė.

Kūrybos bruožai
---------------

Aušros Kaziliūnaitės kūryba – šiuolaikiška, postmoderni, ryškūs paradokso, absurdo, siurrealizmo bruožai. Poezijoje sugriaunama bet kokia stabili tapatybė. Poezija yra trūkinėjanti, nepaklūstanti jokiems dėsniams, kartais nelogiška ir neturinti aiškiai nusakomos prasmės.

Bibliografija
-------------

* *Pirmoji lietuviška knyga (poezija)*. – Kaunas: Nemunas, 2007.
* *20% koncentracijos stovykla (poezija)*. – Kaunas: Kitos knygos, 2009.
* *Mėnulis yra tabletė (poezija)*. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2014.
* *Esu aptrupėjusios sienos (poezija)*. – Vilnius: Kitos knygos, 2016.
* *Nematomos metamorfozės (poezija lietuvių, anglų, lenkų k.)*. – Gdanskas: Kultūros institutas Miejskiej, 2017.
* *Jūros nėra (poezija)*. – Vilnius: Kitos knygos, 2021.

Nuorodos
--------

* Rašytojų sąjungos informacija
* Aušros Kaziliūnaitės eilėraščiai
***Chicago Tribune***|  |
| Kategorijos | Dienraštis |
| 

---

 |
| Redaktorius | Mitch Pugh |
| Įsteigta | 1847 m. |
| Kompanija | Tribune Publishing |
| Adresas | Freedom Center (Čikaga) |
| Kalba | Anglų k. |
| ISSN | ISSN 1085-6706 |
| 

---

 |
| **Tinklalapis:**  |

**Chicago Tribune** – JAV dienraštis. Jį įkūrė James Kelly, John E. Wheeler ir Joseph K. C. Forrest, o pirmasis numeris buvo išleistas 1847 m. birželio 10 d. Tai šeštasis pagal perkamumą laikraštis JAV.

Dienraštis priklauso leidyklai „Tribune Publishing" ir nuo 1925 iki 2018 m. buvo įsikūręs dangoraižyje „Tribune Tower" adresu 435 North Michigan Avenue, Čikaga, Ilinojaus valstija, o tada persikėlė į Čikagos pastatą „One Prudential Plaza".

Anksčiau laikraštis buvo spausdinamas viename dideliame lape, tačiau nuo 2009 m. sausio 13 d. pradėtas leisti nedideliu (bulvariniu) formatu. Darbo dienomis parduodama apie 450 000, o sekmadieniais – daugiau kaip 800 000 laikraščio vienetų.

Išnašos
-------

1. ↑  „The 10 Most Popular Daily Newspapers In The United States". *WorldAtlas* (anglų). Nuoroda tikrinta 2023-08-01.
2. ↑  „Leaving Tribune Tower: 'The world's most beautiful office building'". *Chicago Tribune* (anglų). 2018-06-02. Nuoroda tikrinta 2023-08-01.
3. ↑  „Tribune to launch tabloid for newsstands". Chicago Tribune. 2009-01-13. Nuoroda tikrinta 2023-08-01.
4. ↑  „Chicago Tribune Building III". *chicagology.com*. Nuoroda tikrinta 2023-08-01.
Vilniaus Šv. Dvasios vienuolynas - Lietuvos ortodoksų dvasinis centras.
**Vilniaus ir Lietuvos vyskupija** (rus. *Виленская и Литовская епархия*) – vienintelė Rusijos stačiatikių bažnyčios (Maskvos patriarchato) vyskupija Lietuvoje. Arkivyskupo sostas yra Vilniaus Dievo Motinos Ėmimo į Dangų katedroje. Arkivyskupijai priklauso 5 dekanatai:

* Vilniaus miesto stačiatikių dekanatas;
* Vilniaus Dievo Motinos Ėmimo į Dangų katedraVilniaus apskrities stačiatikių dekanatas;
* Kauno stačiatikių dekanatas;
* Klaipėdos stačiatikių dekanatas;
* Visagino stačiatikių dekanatas.

Arkivyskupijai vadovauja Vilniaus ir Lietuvos Metropolitas Inocentas (Inokentijus).

Istorija
--------

Vyskupija įkurta 1839 m. Jos sienos įjungė Vilniaus ir Gardino gubernijas. 1845 m. katedra buvo perkelta į Vilnių iš Gardino gubernijos. Po Pirmojo pasaulinio karo vyskupijos teritorija priklausė nepriklausomoms Lietuvai ir Lenkijai. 1940 m. nuosavybė ir teritorija buvo nacionalizuotos.

Nuorodos
--------

*
2006-2013 m. teismo pastatas
1995–2006 m. teismo pastatas
**Vilniaus miesto antrasis apylinkės teismas** (sutr. *Vilniaus m. 2-asis apylinkės teismas*) – bendrosios kompetencijos teismas, nagrinėjęs civilines ir baudžiamąsias bylas bei jo kompetencijai įstatymų priskirtas administracinių teisės pažeidimų bylas.

Istorija
--------

1958 m. įkurtas Vilniaus miesto Stalino rajono liaudies teismas. 1961 m. pervadintas į Vilniaus miesto Spalio rajono liaudies teismą.

1990 m. pervadintas į Vilniaus miesto antrąjį apylinkės teismą.

2013 m. sujungtas su Vilniaus miesto pirmuoju, trečiuoju ir ketvirtuoju apylinkių teismais.

Teismo veiklos teritorija apėmė Vilniaus miesto Pilaitės, Vilkpėdės, Grigiškių, Karoliniškių, Lazdynų, Naujamiesčio, Panerių seniūnijas.

Pirmininkai
-----------

* 2005–2011 m. Daiva Kazlauskienė

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-09-07 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali teismo tinklavietė Archyvuota kopija 2010-06-12 iš Wayback Machine projekto.

Vilniaus apygardos teismo teritorijoje esantys apylinkės teismai

Druskininkų |
Visagino |
Ignalinos |
Molėtų |
Šalčininkų |
Širvintų |
Švenčionių |
Trakų |
Ukmergės |
Varėnos |
Vilniaus rajono |
Vilniaus miesto 1-asis |
Vilniaus m. 2-asis |
Vilniaus m. 3-asis |
Vilniaus m. 4-asis |
Zarasų
**Vilniaus kolegijos Pedagogikos fakultetas** (VK PDF) Vilniaus kolegijos padalinys (fakultetas), rengiantis pedagogus. Per 70 gyvavimo metų parengė apie 8000 specialistų.

Adresas: Studentų g. 39A Vilnius

Istorija
--------

1940 m. rugsėjo 1 d. Trakuose įkurta lietuviška Mokytojų seminarija.

1957 m. Mokytojų seminarija perkelta į Vilnių ir 1958 m. pavadinta Vilniaus pedagogine mokykla.

1991 m. mokykla buvo reorganizuota į Vilniaus aukštesniąją pedagogikos mokyklą.

2002 m. mokykla reorganizuota į Vilniaus kolegijos Pedagogikos fakultetą.

Studijos
--------

Studentai priimami į šias pirmosios pakopos profesinio bakalauro studijų programas (suteikiamas kvalifikacinis laipsnis, profesinė kvalifikacija):

* Lietuvių gestų kalbos vertimas: Gestų kalbos profesinis bakalauras;
* Pradinio ugdymo pedagogika: Pradinio ugdymo pedagogikos profesinis bakalauras, pedagogas;
* Socialinė pedagogika: Socialinės pedagogikos profesinis bakalauras, pedagogas; Specializacijos - Kultūrinių renginių organizavimas, Darbas su rizikos grupės vaikais.

Nuorodos
--------

* Fakulteto puslapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Vilniaus lietuvių sporto klubas** – tarpukaryje Vilniuje veikusi sporto organizacija. Jos tikslas – žadinti susidomėjimą sportu ir fizine kultūra Vilniaus krašto lietuvių visuomenės tarpe, sudaryti galimybę sportuoti savo nariams.

Istorija
--------

Iniciatyva suburti neabejingus sportui tautiečius kilo Vilniaus lietuvių studentų sąjungos sporto sekcijos nariams. Buvo sudaryta iniciatyvinė grupė įstatams paruošti, 1935 m. jie buvo patvirtinti. Vytauto Didžiojo gimnazijos salėje 1935 m. lapkričio 20 d. įvyko steigiamasis susirinkimas. Valdybos pirmininku išrinktas Bronius Untulis, vicepirmininku – Leonardas Palevičius; į valdybą dar pateko Augustinas Mačionis, J.Pivorius ir St.Micius (ūkvedys).

Veikė stalo teniso, slidinėjimo, baidarių, gimnastikos, lengvosios atletikos ir žaidimų sekcijos. Pastarosiose dvejose dalyvavo ir sportininkės merginos. Buvo įsigyta nemaža sporto inventoriaus. 1937 m. į valdybą vietoj A.Mačionio ir J.Pivoriaus išrinkti Jadvyga Kazlauskaitė ir Vladas Blažys.

Klubui augo graži pamaina – Vilniaus moksleivių tarpe sportas buvo populiarus, miesto gimnazistų pagrindu sudaryta komanda laimėjo 1938 m. Tautinės lietuvių olimpiados tinklinio varžybas. Vytauto Didžiojo gimnazijoje fizinio lavinimo mokytoju dirbo *Varšuvos centrinio fizinės kultūros instituto* ir Vilniaus universiteto auklėtinis Pranas Žižmaras. Grąžinus miestą Lietuvai, šio Klubo pagrindu buvo suformuota *Vilniaus sporto apygarda* (pirmininkas Pr.Žižmaras), o 1940 m. birželio 16 d. surengtos pirmosios futbolo ir lengvosios atletikos varžybos Vilnius–Kaunas. 

Prasidėjęs Antrasis pasaulinis karas sportinę veiklą mieste paralyžiavo ir klubo veikla nutrūko.

Šaltiniai
---------

* A.Juškevičius, J.Maceika. *Vilnius ir jo apylinkės* / 3–iasis leidimas/. – Vilnius: Mintis, 1991 p. 241
* *Debesų karžygis. Legenda apie Praną Žižmarą* (sud. Gražina Mareckaitė). – Vilniius: Trys žvaigždutės, 2007 p. 92-132
| **Aleksejus Rykovasrus. *Алексей Ива́нович Ры́ков*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1881 m. vasario 25 d.Saratove |
| Mirė | 1938 m. kovo 15 d. (57 metai)Maskvoje |
| TSRS Liaudies komisarų tarybos pirmininkas |
| Vadovavo | 1924 m. vasario 2 d. -1930 m. gruodžio 19 d. (6 metai) |
| Ankstesnis | Vladimiras Leninas |
| Vėlesnis | Viačeslavas Molotovas |
| Darbo ir gynybos tarybos pirmininkas |
| Vadovavo | 1926 m. sausio 19 d. -1930 m. gruodžio 19 d. (4 metai) |
| Ankstesnis | Levas Kamenevas |
| Vėlesnis | Viačeslavas Molotovas |
|  |
| Veikla | tarybinis valstybės ir partinis veikėjas, buvęs Rusijos ir TSRS TSRS Liaudies komisarų tarybos pirmininkas, Lenino įpėdinis |
|  |
|  **Vikiteka** | Aleksejus Rykovas |
| Parašas |
|  |

**Aleksejus Rykovas** (rus. *Алексей Ива́нович Ры́ков*, 1881 m. vasario 25 d. Saratove – 1938 m. kovo 15 d. Maskvoje) – tarybinis valstybės ir partinis veikėjas, buvęs Rusijos ir TSRS TSRS Liaudies komisarų tarybos pirmininkas, Lenino įpėdinis.

Biografija
----------

Komunistų partijoje veikė nuo 1898 m. 1900 m. baigė Saratovo klasikinę gimnaziją, įstojo į Kazanės universiteto Teisės fakultetą, pašalintas po arešto. Veikė pogrindyje, buvo ištremtas.

1917 m. buvo Maskvos ir Peterburgo Tarybų prezidiumo narys. Pirmojoje tarybinėje vyriausybėje buvo Vidaus reikalų ministras.

1918–1921 m. ir 1923–1924 m. buvo Aukščiausios Liaudies ūkio tarybos pirmininkas. Nuo 1921 iki 1924 m. – RTFSR ir TSRS Liaudies komisarų tarybos pirmininko pavaduotojas. Po Lenino mirties 1924–1930 m. vadovavo Rusijos ir TSRS vyriausybėms, tuo pat metu 1926–1930 m. buvo TSRS Darbo ir gynybos komiteto pirmininkas.

1931–1936 m. buvo TSRS pašto ir telegrafo liaudies komisaras.

1905–1907 m. 1917–1918 m. ir 1920–1934 m. buvo RKP(b) CK narys (1907–1912 ir 1934–1937 m. – kandidatas į CK narius), 1924–1930 m. – VKP(b) CK Politinio biuro narys. 1937 m. vasario mėn. areštuotas, pašalintas iš CK ir iš partijos. Buvo teisiamas TSRS Aukščiausiojo Teismo karinės kolegijos atvirame parodomajame procese. Paskutiniame žodyje pasakė „Noriu, kad tie, kas dar neatskleisti ir nepasidavė, tuoj pat tai padarytų. Jūs turite padėti vyriausybei atskleisti ir likviduoti visų kontrrevoliucinių organizacijų likučius".

1938 m. kovo 13 d. nuteistas mirties bausme, po dviejų dienų sušaudytas.

Reabilituotas tik 1988 m. Tuo pat metu TSKP CK Partinės kontrolės komitetas A. Rykovą vėl grąžino į TSKP narius..

A.Rykovas buvo ryškus bolševikinio judėjimo veikėjas, nuo jaunų dienų turėjęs savo nuomonę ir jos laikęsis: gimnazijoje puikiai mokėsi, tačiau negavo atestato su pagyrimu, nes demonstratyviai nelankė cerkvės. Pasisakė prieš kursą į socialistinę revoliuciją. Iš pirmosios tarybinės vyriausybės atsistatydino, reikalaudamas, kad ji būtų koalicinė, o ne grynai bolševikinė. Palaikė NEPo įvedimą, prieštaravo prieš ypatingomis priemonėmis diegiamą kolektyvizaciją ir industrializaciją, dėl ko buvo pašalintas iš aukščiausių postų.

Nuorodos
--------

* Рыков А.И. Archyvuota kopija 2008-12-16 iš Wayback Machine projekto. Главы правительства: 1923–1991.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Рыков Алексей Иванович (ХРОНОС)
| *Apocalypto* |
| --- |
| Apocalypto viršelis |
| James Horner garso takelis |
| Išleistas | 2006 m. |
| Žanras | garso takelis, filmų muzika |
| Trukmė | 60:33 |
| Įrašų kompanija | Hollywood Records |
| Prodiuseris | Simon Rhodes ir James Horner |

**Apocalypto** – amerikiečių kompozitoriaus James Horner 2006 m. sukurtas garso takelis, skirtas Melo Gibsono filmui apie majus – „Apokalipto".

Garso takelio muzika sukurta kompozitoriaus James Horner, o vokalai – pakistaniečių dainininko Rahat Nusrat Fateh Ali Khan ir anglų muziko Terry Edwards. „Apocalypto" yra trečiasis garso takelis, sukurtas bendradarbiaujant Horneriui ir Gibsonui. Ankstesni kompozitoriaus kūriniai sukurti Gibsono filmams „Žmogus be veido" ir „Narsioji širdis".

Kuriat garso takelį Horneris atsisakė chorinės muzikos, tačiau panaudojo platų arsenalą egzotiškų instrumentų: jūrinį trimitą, švedišką žievės trimitą, Ugandos žverių ragus, taip pat susintetintus garsus. „Apocalypto" garso takelis įrašytas Londono „Abbey Road" studijoje. Prie kūrimo prisidėjo pučiamųjų instrumentų specialistas Tony Hinnigan.

Dainų sąrašas
-------------

Visą muziką sukūrė: James Horner.

| Nr. | Pavadinimas | Trukmė |
| --- | --- | --- |
| 1. | „From the Forest..."   | 1:55 |
| 2. | „Tapir Hunt"   | 1:31 |
| 3. | „The Storyteller's Dreams"   | 3:41 |
| 4. | „Holcane Attack"   | 9:28 |
| 5. | „Captives"   | 3:06 |
| 6. | „Entering the City with a Future Foretold"   | 6:05 |
| 7. | „Sacrificial Procession"   | 3:40 |
| 8. | „Words Through the Sky - The Eclipse"   | 5:11 |
| 9. | „The Games and Escape"   | 5:15 |
| 10. | „An Elusive Quarry"   | 2:15 |
| 11. | „Frog Darts"   | 2:45 |
| 12. | „No Longer the Hunted"   | 5:50 |
| 13. | „Civilisations Brought by Sea"   | 2:20 |
| 14. | „To the Forest..."   | 7:31 |
| **60:33** |

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2007-07-17 iš Wayback Machine projekto.
| **Lionginas Kunevičius** |
| --- |
| Gimė | 1932 m. sausio 28 d.Alytus |
| Mirė | 1994 m. vasario 28 d. (62 metai)ten pat |
|  |
| Veikla | Lietuvos kunigas, tikinčiųjų teisių sąjūdžio dalyvis. |
|  |
| Alma mater | 
* 1951 m. Vilniaus universitetas;
* 1953-1958 m. Kauno kunigų seminarija.

 |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 1999 m. Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžius |

**Lionginas Kunevičius** (1932 m. sausio 28 d. Alytuje – 1994 m. vasario 28 d. ten pat) – Lietuvos kunigas, tikinčiųjų teisių sąjūdžio dalyvis.

Atminimo lenta Lukšių bažnyčioje

Biografija
----------

Nuo 1951 m. studijavo Vilniaus universiteto Filologijos fakultete, 1953–1958 m. – Kauno kunigų seminarijoje; 1958 m. įšventintas kunigu. Iš pradžių Kauno Kristaus Prisikėlimo parapijos vikaras, vėliau dirbo sielovadinį darbą įvairiose Kauno arkivyskupijos ir Vilkaviškio vyskupijos parapijose: Didvyžiai (Vilkaviškio raj.), Gerdašiai (Lazdijų raj.), Būdvietis, Lukšiai, nuo 1991 m. – Angelų Sargų bažnyčios Alytuje altaristas.

1975–1988 m. pogrindinio periodinio leidinio „Aušra" redaktorius ir daugumos straipsnių autorius. Nuo 1983 m. dalyvavo pogrindyje atkurto Tikinčiųjų teisėms ginti katalikų komiteto veikloje, pasirašinėjo visas svarbiausias kunigų peticijas sovietinės valdžios institucijoms. Parašė eilėraščių.

Įvertinimas
-----------

* 1999 m. Vyčio Kryžiaus ordino Karininko kryžius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arūnas Streikus. *Lionginas Kunevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 263 psl.
**Vilniaus lietuvių komitetas**, 1919–1935 m. **Laikinasis Vilniaus lietuvių komitetas**, 1935–1939 m. **Tautinis Vilniaus lietuvių komitetas** – Vilniaus krašto lietuviams ir jų organizacijoms atstovavęs politinis centras, 1919–1940 m. veikęs Vilniuje.

Istorija
--------

Įkurtas 1919 m. balandžio 22 d. Steigėjai: Danielius Alseika, Jonas Basanavičius, Mykolas Biržiška, Bronislava Biržiškienė, Sofija Čiurlionienė, Augustinas Janulaitis, Ignas Jonynas, Vytautas Matulaitis, Pranas Mašiotas, Ona Mašiotienė, J. Šepetys, Juozas Tumas-Vaižgantas, Jonas Vabalas-Gudaitis.

Lenkijos okupacinei administracijai komiteto pavadinime įžvelgus Lietuvos pretenzijas į Vilniaus kraštą, 1935 m. pabaigoje pavadintas Tautiniu Vilniaus lietuvių komitetu. Komiteto veikla buvo varžoma, 1937 m. vasario 16 jis uždarytas, veikė slaptai. Legaliai ėmė veikti 1939 m. spalio mėn. Lietuvai atgavus Vilnių ir Vilniaus kraštą. TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rugsėjo 9 d. uždarytas.

Veikla
------

Veikdamas kaip neoficiali Lietuvos Respublikos atstovybė, komitetas informuodavo Lietuvos vyriausybę apie Vilniaus krašto ir Lenkijos įvykius, Lietuvos ir Lenkijos piliečiams teikė teisinę pagalbą. Lietuvių teises gynė Lenkijos valdžios įstaigose, teismuose, tarptautinėse tautinių mažumų konferencijose, jų dalyvius informuodavo apie lietuvių bendruomenės padėtį, jos vardu Tautų Sąjungai, apaštaliniam nuncijui Varšuvoje, Lenkijos vyriausybei rašė pareiškimus, protestus, memorialus. Lietuvos Respublikos vyriausybės skiriamomis lėšomis komitetas finansavo Vilniaus krašto lietuvių švietimą, periodinę spaudą, kitų organizacijų veiklą, kultūrą – rengė tautines šventes, parodas, leido knygas.

Pirmininkai
-----------

* Mykolas Biržiška – 1919-1922 m.
* Danielius Alseika – 1923-1928 m.
* Konstantinas Stašys – 1928–1940 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vilniaus lietuvių komitetas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 428 psl.
| Draugystės ordinas |
| --- |
| Ordino ženklas ir juostelė |
| Valstybė Rusijos vėliava Rusija |
| Tipas | civilinis ordinas |
| Tinkamumas | Rusijos ir užsienio šalių piliečiai |
| Apdovanojama už | už didelį indėlį į tautų draugystės bendradarbiavimo stiprinimą, už ypač vaisingą veiklą suartinant ir praturtinant tautų kultūras ir taikos ir santykių tarp valstybių stiprinimą. |
| Būklė | juo apdovanojama |
| Statistika |
| Įkurtas | 1994 m. |
| Vyresnumo tvarka |
| Vyresnis  | Garbės ordinas |
| Jaunesnis  | Tėvų šlovės ordinas |
| Susiję | Tautų draugystės ordinas (TSRS) |

**Draugystės ordinas** (rus. *орден Дружбы*) – Rusijos Federacijos valstybinis apdovanojimas. Įsteigtas 1994 m. kovo 2 d.

Draugystės ordino pirmtakas yra TSRS Tautų draugystės ordinas, įsteigtas 1972 m. Išliko senajame ordine naudota penkiakampės žvaigždės forma.

Ordino projekto autorius – dailininkas Aleksandras Žukas (*Александр Борисович Жук*), kuris buvo ir Tautų draugystės ordino ženklo autorius.

Ordino statutas
---------------

Draugystės ordinu apdovanojami Rusijos piliečiai už:

* didelį indėlį stiprinant nacijų ir tautų draugystę ir bendradarbiavimą,
* aukštus pasiekimus vystant Rusijos ekonominį ir mokslinį potencialą,
* ypatingai vaisingą veiklą suartinant ir abipusiai praturtinant nacijų ir tautų kultūrą, stiprinant taiką ir draugiškus santykius tarp valstybių.

Draugystės ordinas nešiojamas kairėje krūtinės pusėje. Turint kitų ordinų jis segamas po Garbės ordino.

Hierarchijoje vyresnis ordinas yra Garbės ordinas.

Ordino ženklo aprašas
---------------------

Draugystės ordino ženklas – sidabrinė penkiakampė žvaigždė, kurią sudaro žvaigždiškai sklindantys auksaspalviai spinduliai. Žvaigždės centre – Žemės rutulio atvaizdas, kurio atskiros detalės padengtos spalvotu emaliu. Žemės rutulį supa lauro vainikas, padengtas žaliu emaliu. Vainike – raudono emalio taškai, vaizduojantys lauramedžio uogas.
  
Antrojoje ženklo pusėje – reljefinis užrašas *Мир и дружба* ('Taika ir draugystė') bei ženklo numeris. Atstumas tarp priešingų žvaigždės spindulių – 44 mm.

Ordino ženklas ausele ir grandele sukabintas su penkiakampe plokštele, aptraukta Draugystės ordino juosta. Ordino juosta yra 14 mm pločio šilkinio muaro juosta, kurios centre – 12 mm žalia juostelė, o abiejuose pakraščiuose – 6 mm pločio žydros juostelės.

Daugystės ordinu apdovanoti režisierius Rimas Tuminas bei dirigentas Gintaras Rinkevičius

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  [neveikianti nuoroda]


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Draugystės ordinas (Rusija)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Stepas Janušonis** |
| --- |
| Gimė | 1933 m. gegužės 11 d.Pasvalio vienkiemis, Pasvalio valsčius |
| Mirė | 2008 m. rugpjūčio 10 d. (75 metai) |
| Palaidotas (-a) | Rokantiškių kapinės |
| Sutuoktinis (-ė) | Vida Janušonienė |
| Vaikai | Darius Janušonis, Julius Janušonis, Jūratė Janušonytė |
|  |
| Veikla | radijo inžinierius |
| Partija | 1964 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1957 m. Kauno politechnikos institutas |

**Stepas Janušonis** (1933 m. gegužės 11 d. Pasvalio vienkiemis, Pasvalio valsčius – 2008 m. rugpjūčio 10 d.) – Lietuvos radijo inžinierius, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1957 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1959–1963 m. Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos specialiojo konstravimo biuro laboratorijos vadovas. 1963–1981 m. Vilniaus konstravimo biuro „Venta" vyr. inžinierius. 1966 m. Maskvos mikroprietaisų institute apgynė disertaciją „Kai kurios slenkstinių elementų kūrimo problemos", technikos mokslų kandidatas. 1980 m. ten pat apgynė disertaciją „Naujų technologinių kelių paieška ir tyrimas tikslu tobulinti pagrindinius loginių integrinių schemų parametrus ir bazinės technologijos sukūrimas", technikos mokslų daktaras.

1981–1991 m. LSSR mokslų akademijos Puslaidininkių fizikos instituto sektoriaus, laboratorijos vadovas, nuo 1989 m. direktoriaus pavaduotojas technologijai. 1991–1998 m. bendrovės „Saulės energija" viceprezidentas. Nuo 1998 m. Mokslininkų sąjungos instituto direktorius. 1999 m. Lietuvos nacionalinės saulės programos 2000–2005 m. koordinatorius.

Palaidotas Vilniaus Rokantiškių kapinėse.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių tyrimų svarbiausios kryptys – dirbtinių planarinių sistemų formavimasis, jų taikymas mikroelektronikoje, nanotechnologijoje, saulės elementų technologijoje, atsinaujinančių energijos šaltinių plėtra Lietuvoje. 21 išradimas (iki 1984 m.).

Bibliografija
-------------

* Radijo mėgėjo vadovas, Vilnius, 1960 m.
* Mikroelektronika, Vilnius, 1975 m.
* Formavimasis puslaidininkių technologijoje, su Vida Janušoniene, Vilnius, 1985 m.
* Kaip saulės šviesą paversti elektra, su kitais, Vilnius, 1999 m.
* Dirbtinių planarinių sistemų formavimasis. Teorija ir taikymas (*Selfformation of the Artificial Planar Systems. Theory and Application*), su V. Janušoniene, Vilnius, 2004 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Stepas Janušonis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 104
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Jį vedė mokslininko pašaukimas, 2008-09-04 Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  *Stepas Janušonis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 532 psl.

Nuorodos
--------

* Stepo Janušonio publikacijos Archyvuota kopija 2008-05-26 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 56°04′15″š. pl. 23°28′34″r. ilg.﻿ / ﻿56.0709°š. pl. 23.4760°r. ilg.﻿ / 56.0709; 23.4760

|  Meškuičių šv. Stanislovo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Meškuičiai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1897 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia.*
**Meškuičių šv. vyskupo Stanislovo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Meškuičių miestelyje, 1,4 km į pietryčius nuo magistralinio kelio  **A12**  Ryga–Šiauliai–Tauragė–Kaliningradas , tarp Mūšos dešiniųjų intakų Tautinio ir Voverkio. Istoristinė, turi neogotikos bruožų.

Istorija
--------

Šiaulių klebono Liauksmino rūpesčiu 1677 m. Meškuičiuose pastatyta medinė bažnyčia. Ji buvo Šiaulių parapijos filija. Bažnyčiai 1681 m. dovanoti 4 valakai žemės. Ją vyskupas perdavė Šiaulių klebonui. Sunykusi bažnyčia 1792 m. atstatyta. XIX a. (iki 1863 m.) veikė parapinė mokykla. 1844 m. įsteigta parapija. Bažnyčia 1857 m. gerokai remontuota ir dekoruota.

Gyventojai 1893 m. prašė Vilniaus generalgubernatoriaus leidimo pasistatyti mūrinę bažnyčią. Valdžia leido statyti tik medinę. Tokios parapijiečiai nenorėjo. Kai 1896–1899 m. bažnyčių atstatymui nereikėjo valdžios leidimo, Meškuičiuose per 1897 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (darbais rūpinosi klebonas Kazimieras Gaudesius). Ją 1920 m. konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. Kauno metropolijos kurijos iniciatyva 1934 m. įsteigta altarija.

Po Antrojo pasaulinio karo iš Meškuičių į Kryžių kalną (6 km) eidavo maldininkų procesijos. Meškuičiuose ilgai (1968–1986) klebonavo Jonas Aleksiūnas (1901–1987 m.).

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, turi neogotikos bruožų, su trisiene apside, dvibokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora akmenų mūro, su arkiniais vartais. Virš jų yra Kristaus, nešančio kryžių, statula.

Galerija
--------

* 2015 m.2015 m.
* Vakarinis fasadasVakarinis fasadas
* Šv. Marijos statula vakarinio fasado viršūnėjeŠv. Marijos statula vakarinio fasado viršūnėje
* Jėzaus Kristaus statula virš bažnyčios vartųJėzaus Kristaus statula virš bažnyčios vartų
* Bažnyčios vargonaiBažnyčios vargonai
* Bažnyčios altoriusBažnyčios altorius
* Bažnyčios altoriusBažnyčios altorius
* Bažnyčios lubų plafonasBažnyčios lubų plafonas

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Meškuičių šv. Stanislovo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Bažnyčios nuotraukų galerija[neveikianti nuoroda]

* Meškuičių šv. Stanislovo bažnyčia
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jonas Diržys** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1874 m. lapkričio 6 d.Rusija Rokiškio apskritis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1944 m. gruodžio 20 d. (70 metų)Lietuva Kaunas |
| Palaidotas (-a) | Seniavos kapinėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Emilija Čerskytė-Diržienė |
| Lietuvos Respublikos Seimo atstovas |
|  |
| Veikla | politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos ūkininkų sąjunga |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * Gedimino ordinas
 |

**Jonas Diržys** (1874 m. lapkričio 6 d. Palūšniuose – 1944 m. gruodžio 20 d. Kaune) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Paauglystėje dirbo kalvio padėjėju. Iki 1920 m. gyveno ir dirbo geležinkelio depo Maskvoje, kur turėjo nuosavą namą. I Pasaulinio karo metais bolševikų buvo suimtas ir įkalintas. Apie 1920 m. grįžo į Lietuvą. Lietuvos ūkininkų sąjungos narys.

1923 m. lapkričio 6 d. – 1926 m. birželio 2 d. Antrojo Seimo atstovas. Priklausė Lietuvos ūkininkų sąjungos frakcijai, įėjusiai į Lietuvos krikščionių demokratų partijos bloką.

Į Antrąjį Seimą kandidatavo V (Panevėžio) rinkimų apygardoje pagal Lietuvos ūkininkų sąjungos sąrašą, tačiau išrinktas nebuvo. 37 posėdyje (1923 11 06) Seime pakeitė Lietuvos ūkininkų sąjungos narį Adolfą Butkį. Nuo 39 posėdžio (1923 11 12) Seime buvo Darbo ir socialinės komisijos narys, o nuo 134 posėdžio (1924 11 14) - Finansų ir biudžeto komisijos II sekretorius. 
Seime aktyviai dalyvavo svarstant ir priimant įstatymų projektus. Buvo dažnas kalbėtojas iš tribūnos. Atstovaudamas LŪS, reiškė konservatyvią poziciją, gindamas ūkininkų, darbdavių bei savininkų interesus. Kritikavo siekius griežtai nustatyti darbo dienos ilgumą, argumentuodamas žemės ūkio darbų specifika. Nuolat pasisakydavo už finansavimo žemės ūkiui didinimą ir priešingai - finansavimo Vidaus reikalų ministerijai mažinimą (1924 12 02, 141 posėdis). 
Kadencijos metu dažnai įsiveldavo į karštą polemiką su kairiųjų Seimo frakcijų atstovais. 

Po 1926 m. dirbo Lietuvos geležinkelio Jonavos depo viršininku. Palaidotas Kauno Seniavos kapinėse.

Literatūra
----------

* Lietuvos Respublikos Seimų I (1922-1923), II (1923-1926), III (1926-1927), IV (1936-1940) narių biografinis žodynas (sud. Aivas Ragauskas, Mindaugas Tamošaitis). - Vilnius: Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla, 2007. - 847 p.: iliustr.

Nuorodos
--------

* DIRŽYS Jonas (1874–1944) | lrs.lt
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Empicoris vagabundus** |
| --- |
| Klajoklinė plėšriablakė (Empicoris vagabundus)Klajoklinė plėšriablakė (*Empicoris vagabundus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Šešiakojai  *( Hexapoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Straubliuočiai  *( Hemiptera)* |
| Pobūris: | Blakės  *( Heteroptera)* |
| Šeima: | Plėšriablakės  *( Reduviidae)* |
| Pošeimis: | Emesinae  *( Emesinae)* |
| Triba: | Ploiariolini  *( Ploiariolini)* |
| Gentis: | Empicoris  *( Empicoris)* |
| Rūšis: | Klajoklinė plėšriablakė  *( Empicoris vagabundus)* |

 |
| Binomas |
| ***Empicoris vagabundus***Linnaeus, 1758 |

**Klajoklinė plėšriablakė** (*Empicoris vagabundus*) – plėšriablakių šeimos atstovas.

Kūno ilgis – 5,3 – 7 mm.  

Spalva varijuoja nuo gelsvai rudos iki rudos. Antenos ir kojos ilgos su skersiniais tamsiais dryžiais, apaugusios šereliais. Priekinių kojų poros šlaunys sustorėjusios ir ilgesnės nei galva ir krūtinė kartu paėmus. Straubliukas lenktas (pjautuvo formos), taip pat skersai dryžuotas. Suglausti ant nugaros sparnai yra ilgesni už pilvelį. Pterostigmos be tamsių taškų.

Dažniausiai gyvena ant medžių bei krūmų lapų, kamienų – pvz. ant kerpėmis apaugusių gudobelių (*Crataegus*) ir dygiųjų slyvų (*Prunus spinosa*).

Suaugėliai plėšrūs – medžioja smulkius nariuotakojus, tokius kaip amarai (*Aphididae*), šiengraužiai (*Psocoptera*).

Paplitusi visoje Europoje.
*Šis straipsnis apie vyriausybės formą.  Apie ekstremistų karinę grupuotę, kuri pasiskelbė esanti islamo valstybė skaitykite straipsnyje Islamo valstybė.* 
**Islamo valstybė** (arab. دولة إسلامية = *dawlah islāmiyyah‎*) – valdymo forma, kuri remiasi islamo teise. Terminas „Islamo valstybė" buvo naudojamas apibūdinti įvairias istorines politikos kryptis ir islamo pasaulio valdymo teorijas. Šis arabiškas terminas reiškia šiuolaikinę idėją, susijusią su islamizmu.

Valdymo forma šalyse su musulmonų dauguma: ██ Islamo valstybė

██ Valstybinė religija

██ Pasaulietinė valstybė

Išnašos
-------

1. ↑  Ayubi, Nazih N.; Hashemi, Nader; Qureshi, Emran (2009). "Islamic State". In Esposto, John L.. *The Oxford Encyclopedia of the Islamic World*. Oxford: Oxford University Press. .
2. ↑  Esposito, John L. (2014). "Islamic State". *The Oxford Dictionary of Islam*. Oxford: Oxford University Press.. "[Islamic State] Modern ideological position associated with political Islam.".
3. ↑  Hashmi, Sohail H. (2004). "Dawla". In Richard C. Martin. *Encyclopedia of Islam and the Muslim World*. MacMillan Reference. "One also finds in contemporary Islamist writings the neologism *dawla Islamiyya*, or *Islamic state*.".
Koordinatės: 55°37′57″š. pl. 23°59′43″r. ilg.﻿ / ﻿55.632428°š. pl. 23.995181°r. ilg.﻿ / 55.632428; 23.995181

|  Vadaktų koplyčia-mauzoliejus |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Radviliškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vadaktai |
| **Adresas** | Vytauto g. 2 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | XIX a. pab. |
| **Stilius** | klasicizmas |

**Vadaktų koplyčia-mauzoliejus** – Liaudos krašto dvarininkų Liutkevičių giminės mauzoliejus, esantis Vadaktuose (Sidabravo sen.) Radviliškio rajone, netoli kelio  **3406**  Šeduvos g. st.–Vadaktai–Krekenava  (100 m į vakarus). Koplyčia stūkso Vadaktų Šv. Agotos bažnyčios šventoriaus tolimajame kampe, senųjų kapinių pusėje. Pastatyta vietos bažnyčios fundatorių Liutkevičių atminimui. Nurodoma pastatymo data 1883 m.

Koplyčios pastato angos – durų pagrindiniame fasade ir nišų kraštinėse sienose – aklinai užmūrytos. Įėjimo į koplyčią niša uždengta masyviu metaliniu skydu, ant kurio iškiliomis raidėmis lenkų kalba įrašyti palaidotųjų vardai ir gyvenimo datos: Liutkevičiai Zigmantas (1820–1893) ir Agota (1813–1902). Statinys turi klasicizmo bruožų.

Istorija
--------

Naujieji Vadaktų dvaro savininkai Agota Liutkevičienė ir Zigmantas Liutkevičius 1883 m. perstatė ir restauravo dabartinę Vadaktų bažnyčią. Šį indėlį byloja įrašas atminimo lentoje bažnyčioje.

* Koplyčia orientuota ta pačia kryptimi kaip ir bažnyčiaKoplyčia orientuota ta pačia kryptimi kaip ir bažnyčia
* Pastatas šventoriaus kampe užima vietą šalia kapiniųPastatas šventoriaus kampe užima vietą šalia kapinių
* Frontono fragmentasFrontono fragmentas
* Įrašas ant koplyčios įėjimo skydoĮrašas ant koplyčios įėjimo skydo

Šaltiniai
---------

1. ↑  Radviliškio rajono sakralas. Vadaktai Archyvuota kopija 2023-08-07 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vadaktų koplyčia-mauzoliejus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Wodokty - tak umiera Lauda *kresy.pl*
* Katarzyna Buczek. Sprawozdanie z obchodów Roku Henryka Sienkiewicza na Litwie *bazhum.muzhp.pl*
| Aukštadvario herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2008-11-26* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Aukštadvario herbas** – vienas iš Aukštadvario heraldikos atributų.

Aprašas
-------

Herbo sidabriniame lauke du raudoni šokantys upėtakiai nugaromis, skydo viršuje - raudona kunigaikščio karūna su auksiniais lankais.

Istorija
--------

Pro Aukštadvarį ėjo senovinis kelias iš Lietuvos į Lenkiją, vadintas *karališkuoju traktu*. Aukštadvario dvaras priklausė Lietuvos didžiajam kunigaikščiui. 1906 m. Aukštadvaryje pradėjo veikti upėtakių veisimo ūkis. Šiomis vertingomis žuvimis aprūpinęs Vilniaus ir Kauno aukštuomenę. Svarstant herbo idėjas, nuspręsta pabrėžti Aukštadvario išskirtinumą.

Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 2008 m. lapkričio 26 d. patvirtino dekretu Nr. 1K-1608.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Aukštadvario vėliava

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pajusk Lietuvą: ant Aukštadvario herbo puikuojasi upėtakiai, nors tvenkiniai seniai užpelkėję (nuotraukos, video) *lrytas.lt*
2. ↑  Dekretas Nr. 1K-1608 „Dėl Aukštadvario herbo tvirtinimo" *infolex.lt*