recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Augustavo pedagoginė biblioteka** (lenk. *Biblioteka Pedagogiczna w Augustowie*) – Augustavo mieste esantis Suvalkų pedagogų švietimo centro padalinys. Biblioteka atidaryta 1952 metais. 2002 m. biblioteka tapo Suvalkų švietimo centro padaliniu. Biblioteka įsikūrusi ul. Młyńskiej 52 gatvėje ir jos plotas yra 230 m kv. 2009 m. bibliotekoje buvo 42,756 leidiniai iš kurių 39,963 sudarė knygos, 1,762 žurnalai ir 1,031 įvairūs kiti leidiniai. Bibliotekoje yra 1020 registruotų skaitytojų ir 2 darbuotojai. Bibliotekoje yra daug leidinių susijusių su edukologija, mokslu, informacinėmis technologijomis, taip pat yra ir grožinės literatūros leidinių. Bibliotekoje veikia pedagogų, bibliotekininkų, studentų mokymų centras, vykdomi seminarai, konferencijos ir literatūros vakarai. Bibliotekoje galima naudotis kompiuteriais ir internetu. 

Leidinių skaičiaus kaita:

* 1955 m. - 1 523;
* 1960 m. - 3 006;
* 1970 m. - 9 634;
* 1997 m. - 32 568;
* 2009 m. - 42 756.

Literatūra
----------

* Jarosław Szlaszyński, Andrzej Makowski: Augustów. Monografia historyczna. Augustów: Urząd Miejski w Augustowie, 2007 m. ss. 764, 768, 772. ISBN 978-83-925620-0-9.

Nuorodos
--------

* Bibliotekos tinklalapis (lenk.) Archyvuota kopija 2013-05-22 iš Wayback Machine projekto..
| Garden Grovasangl. *Garden Grove* |
| --- |
| *Miesto centrinį gatvė* |
|  |
| 

Garden GrovasGarden Grovas

33°46′44″ š. pl. 117°57′37″ v. ilg.﻿ / ﻿33.77889°š. pl. 117.96028°r. ilg.﻿ / 33.77889; 117.96028﻿ (Garden Grovas)Koordinatės: 33°46′44″ š. pl. 117°57′37″ v. ilg.﻿ / ﻿33.77889°š. pl. 117.96028°r. ilg.﻿ / 33.77889; 117.96028﻿ (Garden Grovas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-8)------ vasaros: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Kalifornija Kalifornija |
| **Apygarda** | Orindžo apygarda |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 170 883  |
| **Plotas** | 46,513 km² |
| **Tankumas** (2010) | 3 674 žm./km² |
| **Altitudė** | 27 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.ci.garden-grove.ca.us |
|  **Vikiteka** | Garden Grovas |

**Garden Grovas** (angl. *Garden Grove*) – miestas JAV, Kalifornijos valstijos pietuose, Orindžo apygardoje. Įsikūręs 40 km į pietryčius nuo Los Andželo (priklauso jo aglomeracijai). Gyventojų 170 tūkst. (2010 m. duomenys), iš jų net 47 tūkst. yra vietnamiečių kilmės.

Vystomos statybų, aeronautikos, biotechnologijų, paslaugų sferos. Nuo 1958 m. kasmet vyksta braškių festivalis.

Istorija
--------

Pirmasis vietovėje apsilankęs europietis buvo ispanų keliautojas Gasparas de Portola, tai padaręs 1769 m.

Garden Grovą 1874 m. įkūrė Alonzo Cook. Tais pačiais metais sudaryti mokyklos rajono ir metodistų bažnyčios planai. Tai daugiausia buvo kaimo gyvenvietė iki kol 1905 m. jos teritorija buvo nutiesta geležinkelio linija. Geležinkelio nutiesimas davė paspirtį pasėlių (auginti apelsinai, graikiniai riešutai, čili pipirai, vėliau ir braškės) gausėjimui.

XX a. pirmojoje pusėje miestą sukrėtė dvi gamtinės katastrofos. 1916 m. miestą užtvindė didžiulis potvynis, o 1933 m. didžiąją dalį senamiesčio sugriovė žemės drebėjimas. Pokario laikotarpiu čia gyventi atsikrausčius Antrojo pasaulinio karo veteranams, prasidėjo sparti plėtra. Garden Grovo gyventojų skaičius išaugo iki 44 tūkstančių. 1956 m. jam suteiktas miesto statusas. XX a. 8-ajame ir 9-ajame dešimtmečiuose teritorijoje pradėjo keldintis didelės azijiečių (pirmiausiai vietnamiečiai ir korėjiečiai) bendruomenės.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6 7  *Garden Grove*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-05-25.
Franz von Stuck autoportretas
**Francas fon Štiukas** (vok. *Franz von Stuck*, 1863−1928 m.) – Vokietijos tapytojas simbolistas, skulptorius.

Biografija
----------

Francas Štiukas gimė 1863 m. vasario 23 d. Tetenvaiso miestelyje rytų Bavarijoje. 1882−1884 m. mokėsi Miuncheno taikomosios dailės mokykloje, 1885 m. − tapybos Miuncheno akademijoje. Iš taikomosios dailės mokslų F. Štiukas perėmė dekoratyvumo pajautimą ir tapo puikiu piešėju. Tapyboje jis skyrė menką dėmesį formaliam mokymuisi ir buvo paveiktas A. Beklino ir F. fon Lenbacho kūrinių. Užsidirbdavo pragyvenimui kurdamas humoristines iliustracijas ir grafiką. 1889 m. F. Štiukas pagarsėjo paveikslu „Rojaus sargas". Jis tapo vienu iš Miuncheno secesijos įkūrėjų ir veliau − jos prezidentu. 1895 m. tapo Miuncheno dailės akademijos profesoriumi, 1906 m. jam suteiktas kilmingųjų rangas (prie pavardės jis galėjo naudoti „fon" priedėlį). Francas fon Štiukas buvo gerbiamu to meto tapytoju, Vienos, Berlyno, Dresdeno, Milano, Stokholmo akademijų garbės nariu. Jis mokė Miuncheno akademijoje iki savo mirties, nors vėlyvaisiais gyvenimo metais jo dailė buvo laikoma senamadiška. Tarp jo mokinių buvo Jozefas Albersas, Vasilijus Kandinskis ir Paulis Klė. Garsiausiu jo kūriniu įvardijamas paveikslas „Nuodėmė" (1893). Francas fon Štiukas mirė 1928 m. rugpjūčio 30 d. Miunchene. Gyvenimo metu jis taip pat kūrė skulptūras.

1897−1898 m. F. fon Štiukas su žmona Marija pasistatė savo projektuotą namą Miunchene, kuris 1992 m. tapo Štiuko vilos muziejumi. Už baldų dizainą 1900 m. F. fon Štiukas buvo apdovanotas aukso medaliu Paryžiaus pasaulinėje parodoje.

Darbų galerija
--------------

* „Rojaus sargas", 1889 m.
* „Nuodėmė", 1893 m.
* „Sfinkso bučinys", 1895 m.
* „Pavasaris", 1902 m.
* „Marija Franciska Ana", 1915 m.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Franz von Stuck** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  villastuck.de Archyvuota kopija 2011-09-25 iš Wayback Machine projekto.

* Norman, Geraldine. *Nineteenth-century Painters and Painting*. University of California Press, 1977 p. 101.
* F. fon Štiuko kūriniai chronologine tvarka
Medinė koplyčia
Medinė skulptūra parke

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Augustavo girios šventoji vieta** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Augustavo girios šventoji vieta** (lenk. *Święte Miejsce*) – tai vieta esanti Augustavo girioje, netoli Rospudos upės, į šiaurės vakarus nuo Augustavo miesto. Šalia šios vietovės yra Jalovo ežeras. Manoma, kad ši vieta tapo religinių kultų vieta dar pagonybės laikais. Šiuo metu čia stovi 1990 m. pastatyta medinė koplyčia, mediniai ir akmeniniai kryžiai. Čia pastatytas kryžius su įrašu kuriame teigiama, kad šioje vietovėje 1283 m. prieš išvykdamas į Sembą buvo pakrikštytas jotvingių karvedys Komantas. 1514 m. karalius Žygimantas Senasis šiose vietovėse leido įkurti Jono Krikštytojo stačiatikių cerkvės kapines. Kiekvienais metais birželio 24 d. čia buvo švenčiamos joninės.

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie šią vietovę (lenk.).

Koordinatės: 53°56′55″ š. pl. 22°52′28″ r. ilg.﻿ / ﻿53.94861°š. pl. 22.87444°r. ilg.﻿ / 53.94861; 22.87444
E120 biologinė bombytė
E120 biologinės bombytės pjūvio vaizdas
**E120** – smulki aviacinė bomba, kasetinės bombos antrinis šaudmuo, skirtas skleisti skysčiams su ligų sukėlėjais. Tai biologinio ginklo nešiklis, sukurtas JAV po 1960 m.

Istorija
--------

E120 bombytė yra vienas iš ginklų, kurie buvo sukonstruoti Jungtinėse Valstijose iki 1969–1970 m. kai JAV atsisakė puolamojo biologinio karo programos. E120 buvo sukonstruota 7-ojo dešimtmečio pradžioje. Šiuose šaudmenyse buvo numatyta naudoti biologinius užtaisus su tuliaremijos štamu *Schu S-4* (standartizuota kovinė veiklioji medžiaga *Agent UL*)

Charakteristikos
----------------

E120 bombytė rutulio formos, skersmuo 11,4 cm. Joje telpa 100 ml skysčio su biologiniu agentu. Panašiai kaip M139 bombytė E20 turi ploštelių pavidalo išorines briaunas (orientuotas „ilgumų" kryptimi), dėl kurių krentanti bombytė turi pradėti suktis, nukritus sudaužyti vidinį konteinerį ir raičiotis, pro specialią angą taškydama biologinį agentą.

Nuorodos
--------

1. ↑  Eitzen, Edward M. *Medical Aspects of Chemical and Biological Warfare Archyvuota kopija 2012-08-26 iš Wayback Machine projekto.*: Chapter 20 – Use of Biological Weapons, (PDF: p. 6), *Borden Institute*, Textbooks of Military Medicine, PDF via Maxwell-Gunter Air Force Base, accessed November 12, 2008.
2. 1 2 3  *Countermeasures*, Chapter 6 – An Overview of Emerging Missile State Countermeasures, p. 14, accessed November 12, 2008.
3. ↑  Pike, John E. „Tularemia" *globalsecurity.org*, accessed November 12, 2008.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: E120 (bomba)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kuneitraarab. القنيطرة |
| --- |
| *Kuneitros griuvėsiai, 2001 m.* |
|  |
| 

KuneitraKuneitra

33°07′0″ š. pl. 35°49′0″ r. ilg.﻿ / ﻿33.11667°š. pl. 35.81667°r. ilg.﻿ / 33.11667; 35.81667﻿ (Kuneitra)Koordinatės: 33°07′0″ š. pl. 35°49′0″ r. ilg.﻿ / ﻿33.11667°š. pl. 35.81667°r. ilg.﻿ / 33.11667; 35.81667﻿ (Kuneitra) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Sirijos vėliava Sirija |
| **Muchafaza** | Kuneitros muchafaza |
|  |
| **Altitudė** | 1 010 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kuneitra |

**Kuneitra** (arab. القنيطرة = *al-Qunaiṭira*) – apleistas miestas pietvakarių Sirijoje, Golano aukštumose; muchafazos centras. Miestas yra JTO taikdarių kontroliuojamoje demilitarizuotoje zonoje.

Istorija
--------

Miestas išaugo aplink osmanų karavansarajų, tapo Golano administraciniu centru, čia įsikūrė čerkesų bendruomenė. Sirijai tapus nepriklausoma valstybe, Kuneitra įgavo strateginę reikšmę, tapo svarbiu prekybiniu ir kariniu centru.

1967 m. birželio 10 d. Šešių dienų karo metu, Kuneitra buvo užimta Izraelio pajėgų. Miestas buvo smarkiai nuniokotas, o jo gyventojai evakuavosi. Sirija kelis kartus bandė miestą atkovoti, kol 1973 m. tai pavyko padaryti. Prasidėjo Jom Kipuro karas, Izraelis subombardavo sutelktas gausias Sirijos sausumos pajėgas ir atgavo teritorijos kontrolę. 1974 m. po tarptautinės sutarties Kuneitra grąžinta Sirijos kontrolei. Atsitraukdamos Izraelio pajėgos sulygino miestą su žeme. Iki šių dienų miestas išlikęs sugriautas, Sirija pastatė muziejų karo atminimui. Tik nedaugelis gyventojų sugrįžo į Kuneitrą, ir verčiasi daugiausia aptarnaudami JTO taikdarių pajėgas.
Nakiją vaizduojantis reljefas
**Nakija**, **Zakutu** (*Naqīʾa*, *Zakūtu*; ~728–668 m. pr. m. e.) – asirų karalienė motina, antroji Sinaheribo žmona, Asarhadono motina, Ašurbanipalo močiutė. Teigiama, kad Nakija yra geriausiai paliudyta moteris Asirijos imperijos istorijoje, be to, galbūt įtakingiausia moteris Asirijos istorijoje.

Nakijos įtaka išaugo, kai mirus Ašurnadinšumiui pirmuoju eilėje į sostą tapo jos sūnus. Būtent valdant sūnui Asarhadonui Nakija turėjo didžiausią įtaką.

Dviejuose įrašuose minima, kad Nakija sūnui Asarhadonui stačiusi rūmus. Mesopotamijos regione tokia veikla karalienei buvo neįprasta. Išlikę aukštų pareigūnų laiškai, adresuoti Nakijai, viename laiške, panašu, prašoma, kad į pietinę imperijos dalį karalienė atsiųstų pastiprinimą.

Iš kitų tekstų išsiskiria vadinamoji „Zakutu sutartis", anot kurios, Zakutu Ašurbanipalo brolius, visus dvariškius ir visą šalį susaisto nepalaužiama ištikimybe naujajam valdovui Ašurbanipalui. Tai vienintelis atvejis, kai asirų sutartyje šis vaidmuo tenka ne karaliui.

Išnašos
-------

1. ↑  Joshua J. Mark. *Zakutu*. World History Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2023-03-04.
2. 1 2  Gwendolyn Leick (2002). A Dictionary of Ancient Near Eastern Mythology, p. 116–117. ISBN 9781134641024.
3. ↑  Fink, Sebastian (2020). „Invisible Mesopotamian royal women?". In Carney, Elizabeth D.; Müller, Sabine. *The Routledge Companion to Women and Monarchy in the Ancient Mediterranean World*. London: Routledge. pp. 137–148. ISBN 978-0429434105. doi:10.4324/9780429434105-15.  Nežinomas parametras `|s2cid=` ignored (pagalba); Nežinomas parametras `|name-list-style=` ignored (pagalba)
4. 1 2 3 4 5 6  Charles Halton, Saana Svärd. Women's Writing of Ancient Mesopotamia. Cambridge University Press, 2018, p. 217.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 **Laktitolis** (*laktitas*, *laktozitolis*, *laktobiozitas*), **E966** – poliolis, ne cheminės sintezės produktas, o gaunamas iš natūralių medžiagų. Naudojamas kaip tūringasis saldiklis.

Disacharidas, sintetinis karbohidratuotas alkoholis, gaminamas iš pieno cukraus (laktozės), išgauto iš išrūgų (pieno). Karbohidratuotas alkoholis yra cheminis terminas, laktitolio sudėtyje nėra alkoholio (etanolio).

Cheminis pavadinimas 4-O-β-D-galaktopiranozil-D-gliucitolis. Cheminė formulė C12H24O11. Santykinė molekulinė masė 344,32. Kristaliniai produktai yra bevandeniai, monohidratas ir dihidratas.

Saldaus skonio kristalų pavidalo milteliai arba bespalvis tirpalas. Labai gerai tirpsta vandenyje. Mažo kaloringumo saldiklis.

Teikia ne tik energiją ar saldumą, bet ir konsistenciją, drėgmę, yra rišamoji medžiaga. Kaitinamas karamelizuojasi.

Maisto priedas
--------------

Europos Sąjungos E numerių sąraše esantis **E966**. Nepatvirtintas JAV.

Vartojimas
----------

Laktitolis naudojamas daugeliui kepinių ir konditerijos gaminių. Dažnai dedamas į diabetikams skirtus maisto produktus. 

Naudojamas kaip antikristalinė, tekstūrą gerinanti medžiaga apdorojant kepinius (ypač biskvitus), ledus, šokoladą, kietus ir minkštus saldainius, želė, uogienes, glajus, kramtomąją gumą.

Poveikis
--------

Lėtai virškinamas ir nevisiškai metabolizuojamas, tinkamas diabetu sergantiems žmonėms.

Paros norma nenustatyta. Pašalinis poveikis: laktitolį organizmas dalinai absorbuoja ir perdirba kaip gliukozę, likusi dalis fermentuojama storojoje žarnoje. Fermentacijos metu susidaro dujos, kurios aktyvina žarnyno veiklą ir gali sukelti vidurių pūtimą. Žmonėms netoleruojantiems šios medžiagos gali laisvinti vidurius. Pašalinis poveikis dažniausiai pasireiškia panaudojus 25-30 gramų vienkartinę dozę, kuri yra gerokai didesnė negu naudojama maiste. Nepatariama vartoti vaikams.
| Kundūzasکندوز |
| --- |
| 

KundūzasKundūzas

36°44′0″ š. pl. 68°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.73333°š. pl. 68.86667°r. ilg.﻿ / 36.73333; 68.86667﻿ (Kundūzas)Koordinatės: 36°44′0″ š. pl. 68°52′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.73333°š. pl. 68.86667°r. ilg.﻿ / 36.73333; 68.86667﻿ (Kundūzas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Afganistano vėliava Afganistanas |
| **Provincija** | Kundūzo provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 161 900  |
| **Altitudė** | 397 m |

**Kundūzas** (pers. قندوز = *Qundūz*) – miestas Afganistano šiaurės rytuose, prie sienos su Tadžikija; provincijos sostinė. Išsidėstęs prie Kundūzo upės, kuri drėkina oazę, kurioje įsikūręs miestas. Yra oro uostas, keliai į šiaurę link sienos su Tadžikija ir į pietus, link Kabulo. Svarbus ekonomikos centras, išvystyta tekstilės (ypač šilko ir medvilnės), maisto pramonė.

Istorija
--------

Senovėje miestas buvo žinomas kaip **Drapsaka**, jame lankėsi Aleksandras Makedonietis. XX a. valdant *Sher Khan Nasher* tapo viena turtingiausių visos šalies provincijų, kadangi sparčiai išvystė medvilnės sektorių. Kundūzas buvo paskutinis didesnis miestas, iš kurio JAV kariuomenė 2001 m. išvijo talibus. 2015 m. vasarą vyko kovos dėl miesto su talibais.

Sportas
-------

* Mawjhai Amu FC (futbolo klubas); įkurtas 2012 m. Nuo 2012 m. žaidžiantis Premjer lygoje.
* Kundūzo miesto stadionas;

Nuorodos
--------

* bundeswehr-journal.de (vokiškai)
Koordinatės: 55°17′48″š. pl. 23°58′06″r. ilg.﻿ / ﻿55.296801°š. pl. 23.968403°r. ilg.﻿ / 55.296801; 23.968403

|  Kėdainių kapinių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Kėdainių |
| **Savivaldybė** | Kėdainių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kėdainiai |
| **Adresas** | Dotnuvos g. 49 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1845 m. |
| **Stilius** | istorizmas, neogotika |

**Kėdainių Dotnuvos gatvės kapinių Čapskių koplyčia–mauzoliejus** – mauzoliejinė koplyčia, esanti Kėdainiuose, miesto šiaurės vakarinėje dalyje įsikūrusiose Dotnuvos gatvės kapinėse. Teritorija priklauso
Kėdainių Šv. Juozapo parapijai.

Koplyčia yra vietinės reikšmės kultūros paveldo objektas, 2012 m. įrašytas į LR kultūros vertybių registrą (unik. kodas 36587), architektūros paminklas. Stūkso kapinių centre. Yra rūsys su įrengtu kolumbariumu.

Istorija
--------

Grafo Marijono Čapskio 1845 m. pastatyta koplyčia buvo skirta šeimos narių palaidojimams. Žinių apie joje esančius palaidojimus trūksta. Beveik prieš dešimtmetį koplyčia buvo restauruota, tačiau jos vidus liko tuščias ir nebaigtas tvarkyti.

Aktyvūs kėdainiečiai, ypač lankantys artimųjų kapus, esančius Dotnuvos g. kapinėse, siekia, kad Čapskių koplyčia būtų teisiškai perduota parapijos žinion ir tarnautų kaip maldos namai. Joje būtų aukojamos Šv. Mišios už mirusiuosius ir svarbiomis tautai datomis, pagerbiamas kovotojų už tautos laisvę atminimas, nes kapinėse palaidoti 1919–1923 m. žuvę Lietuvos savanoriai. Galima būtų išnaudoti ir koplyčioje įrengtą kolumbariumą, kurio nišos šiuo metu tuščios, nors kažkada glaudė iškilių kraštiečių palaikus.

Kėdainių Šv. Juozapo parapija ne sykį kreipėsi į Vidaus reikalų ministeriją dėl koplyčios perėmimo, turi žodinius pažadus, kad ši koplyčia greičiausiai bus perduota bažnyčiai, leidžiant ją atnaujinti ir pritaikyti religinėms reikmėms. Anksčiau prašymas grąžinti koplyčią religinei bendrijai nebuvo savo laiku pateiktas iki 1996 m. kovo mėn.

Architektūra
------------

Koplyčios pastatas yra istorizmo laikotarpio su neogotikos elementais, kvadratinio plano, daugiau kaip 150 m², vienanavis, vieno aukšto su rūsiu–kolumbariumu. Dekoruotas portalas priekiniame pietvakarių fasade. Stogo forma dvišlaitė, su dekoratyviniu frontonėliu stogo viduryje, profiliuotu pastogės karnizu. Sienų angos ir nišos arkinės, su profiliuotais apvadais.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Kapinių koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2016-04-14.
3. ↑  Bažnyčia Kėdainiuose koplyčią gali tik išsinuomoti Archyvuota kopija 2016-05-08 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kėdainių kapinių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tikintieji laukia koplyčios atgimimo
| ***Moteris kaip draugė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Giovanni Veronesi |
| Metai | 2014 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 88 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Moteris kaip draugė** (it. *Una donna per amica*) – 2014 m. Italijoje sukurta romantinė komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Fabio De Luigi – Frančesko
* Laetitia Casta – Klaudija
* Valentina Lodovini – Lija
* Valeria Solarino – Ana
* Monica Scattini – Elga
* Geppi Cucciari – Sesilija
* Adriano Giannini – Džovanis
* Virginia Raffaele – Patricija

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Francesko ir Klaudija – artimiausi draugai jau daugelį metų. Tarp judviejų nėra jokių paslapčių, Klaudija netgi turi jo buto raktus ir gali bet kuriuo metu užsukti i svečius. Tačiau vieną dieną netikėtai Klaudija pareiškia ketinanti ištekėti už naujo pažįstamo Džovanio. Frančesko tuo metu susipažįsta su Lėja ir pasiūlo jai apsigyventi savo namuose, tačiau tuo pačiu metu pasiruošęs skubėti pas Klaudiją vos tik ši paprašo pagalbos. Lėja taip pat negali susitaikyti su dviprasmiška padėtimi ir liepia Frančesko priimti sprendimą: būti su ja ar galiausiai prisipažinti Klaudijai, kad ją myli...
| ***Moteris tarp šuns ir vilko*** |
| --- |
|  |
| Pavadinimas | Een vrouw tussen hond en wolf |
| Kilmės šalis |  Belgija Prancūzija |
| Režisierius | Andre Delvaux |
| Metai | 1979 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 111 min. |
| Kalba | olandų |
| **IMDb įrašas** |

**Moteris tarp šuns ir vilko** (it. *Een vrouw tussen hond en wolf*) – 1979 m. sukurtas filmas, rodytas Kanų kino festivalyje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Marie-Christine Barrault – Liv
* Rutger Hauer – Adrianas
* Roger Van Hool – Fransua
* Senne Rouffaer – kunigas
* Bert Andre
* Raf Reymen
* Hector Camerlynck
* Mathieu Carriere
* Jean-Claude Van Damme

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1940 m. Antverpenas. Flamandė Liv susituokia su vokiečiu Adrianu. Netrukus prasideda Antrasis pasaulinis karas ir vyras, vedamas ideologinių įsitikinimų, įstoja į kariuomenę ir išvyksta į frontą. 

Karo metais Liv savo namuose slepia prancūzų pasipriešinimo kovų dalyvį Fransua, kurį įsimyli. Karas baigiasi, tarnavę vokiečiams persekiojami, tačiau Liv, nors ir smerkiama dėl savo santuokos, išvengia bausmės. Netrukus namo grįžta ir Adrianas, tik dabar jis laiką leidžia namuose ir niekur neina lauk, o pats sau rašo atsiminimus. Liv supranta, kad nebemyli savo vyro, tačiau jiedu susilaukia sūnaus ir lieka gyventi kartu.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Šoninis skilvelis** (lot. *ventriculus lateralis*) - susisiekiančių plyšių sistema galvos smegenų didžiųjų pusrutulių baltojoje medžiagoje. Skilvelių ertmė nutįsta į visas keturias pusrutulių skiltis, todėl skiriamos šios skilvelio dalys: centrinė dalis, priekinis, užpakalinis ir apatiniais ragai. Šoniniai skilveliai yra du.

Centrinė dalis yra momeninėje skiltyje, horizontalaus plyšio formos. Plyšio vidiniame krašte yra šoninio skilvelio gyslinis rezginys, *plexus chorioideus*. Kaktinis priekinis ragas yra trumpa, plati ertmė kaktinėje skiltyje, jis per tarpskilvelinę angą susisiekia su trečiuoju skilveliu. Pakaušinis užpakalinis ragas yra trumpiausia skilvelio dalis, ertmė nutįstanti į pakaušinę skiltį. Šio rago vidinėje sienoje yra nedidelis iškilimas, vadinamas gaidžio pentinu, *calcar avis*. Smilkininis apatinis ragas - siauriausia ir labiausiai į apačią nusileidusi šoninio skilvelio dalis.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Glosuota teksto ištrauka. Graciano dekreto fragmentas
**Dekretistai** (nuo *dekretas*, iš lot. *decretus* 'paskirtas') – bažnytinės teisės mokykla (dekretistika), susiformavusi viduramžiais (XII a.), kurios veiklą XIII a. tęsė dekretalistika.

Kanonistai kaip ir glosatoriai moksliškai tyrinėjo bei komentavo teisinius tekstus, juos aiškino. Pvz. bažnytinės teisės sąvadą – Graciano dekretą (*Decretum Gratiani*).

Dekretistais laikomi *Stephan* iš *Tournai*, *Laurentius Hispanus*, *Goffredus* iš *Trani*, Rufin iš Bolonijos († prieš 1192 m.), Huguccio iš Pizos († 1210) ir Henricus de Segusia (1200–1271), kurio veikalas *Summa Aurea* tapo dekretalijų rinkinio *Liber extra* sudėtine dalimi.

Literatūra
----------

* Rudolf Weigand: *Die Naturrechtslehre der Legisten und Dekretisten von Irnerius bis Accurius und von Gratian bis Johannes Teutonicus* ISBN 3-88096-326-6
Topografinis Dekano plokščiakalnio žemėlapis
**Dekano plokščiakalnis** (hind. दक्कन का पठार, IAST: *Dekkan kā paṭhār*) – plokščiakalnis Indijoje, užimantis didžiąją šalies vidurinę ir pietinę dalį, iš rytų ir vakarų apribotas Rytų Ghatų ir Vakarų Ghatų, iš šiaurės – Vindhjos kalnų. Užima apie 1 mln. km² plotą. Būdingos laiptuotos lygumos, besileidžiančios iš vakarų į rytus nuo 600–900 iki 300–500 m. Vietomis yra atskirų kalnų masyvų ar kalvynų. Šiaurės vakaruose yra kalnagūbrių (Balaghatas, Adžanta, Satpura), perskirtų tektoninių įdubų, šiaurės rytuose – Čhota Nagpuro plynaukštė.

Dekano plokščiakalnis – prekambro platforma. Seismiškai šis regionas laikomas vienu stabiliausių pasaulyje. Dekano plokščiakalnis slūgso ant Indijos plokštės. Sudarytas iš smiltainio, kalkakmenio, molingųjų skalūnų; kalnų masyvai – iš gneiso ir kristalinių uolienų. Nuosėdinė danga – viršutinio karbono-juros nuosėdinės uolienos, šiaurės vakaruose – kreidos-paleogeno bazaltinė danga (trapai).

Klimatas subekvatorinis, musoninis. Per metus iškrenta 500–700 mm kritulių (daugiausia vasarą). Pagrindinės upės: Godavarė, Krišna, Mahanadė, Narmada, Kaverė. Jų vanduo naudojamas pasėlių drėkinimui, sudaryta daug tvenkinių. Kalnų pavėjiniuose šlaituose auga musoniniai lapus metančių medžių miškai, lygumoje – savanos ir retmiškiai. Kraštovaizdžiai daugiausia sukultūrinti (auginami sorgai, kviečiai, medvilnė). Yra akmens anglies, geležies, vario, chromo, mangano rūdos, žėručio, aukso telkinių. Įsteigtas Kanhos nacionalinis parkas. Didžiausi miestai: Bangaloras, Puna, Haidarabadas.

„Dekanas" (angl. *Deccan*) yra suanglintas prakritinio žodžio *dakkhin* variantas. Pastarasis kilo iš sanskrito žodžio *dakṣiṇa*, reiškiančio „pietūs".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 130–131
2. ↑  *Dekãno plokščiãkalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Mikalojus Kristupas Sapiega** |
| --- |
| Sapiegos |
| Lapinas (herbas) |
| Lapinas (herbas) |
|  |
| Gimė | 1613 m. |
| Mirė | 1639 m. birželio 2 d. (~26 metai)Vilnius |
| Tėvas | Kristupas Steponas Sapiega |
| Motina | Ana Holovčinskaitė |
| Sutuoktinis (-ė) | Siuzana Gosievskaitė |
| Vaikai | Jurgis Sapiega |

**Mikalojus Kristupas Sapiega** (lenk. *Mikołaj Krzysztof Sapieha*, blrs. *Мікалай Крыштаф Сапега*, 1613–1639 m. birželio 2 d. Vilnius) – LDK valstybinis veikėjas, Vilkijos seniūnas, Lietuvos lauko raštininkas (1639).

Biografija
----------

Lietuvos magnatų Sapiegų giminės, Čerėjos-Ružanų linijos atstovas, herbo „Lis" savininkas. Lietuvos didžiojo raštininko Kristupo Stepono Sapiegos (1590–1627) ir Anos Holovčinskaitės (m. 1643) vienintelis sūnus.

Po savo tėvo mirties 1627 metais Mikalojus Kristupas buvo auklėjamas dėdės Aleksandro Sapiegos. 1634 metais mokėsi Novodvorsko kolegiume, Krokuvoje.

1638 metais buvo išrinktas į Lietuvos tribunolą, o 1639 metais gavo Lietuvos lauko raštininko pareigybę. Mirė 1639 m. birželio 2 d. Vilniuje, galimai, buvo nunuodytas savo žmonos.

Šeima
-----

Buvo vedęs Siuzaną Gosievskaitę (m. 1660), Smolensko vaivados Aleksandro Korvino Gonsievskio ir Ievos Pacaitės dukterį. Vaikai:

* Jurgis Sapiega (m. iki 1652), karaliaus pulkininkas

Po Mikalojaus Kristupo Sapiegos mirties jo našlė Siuzana ištekėjo už Trakų kašteliono Jono Anzelmom Vilčeko.
Richard Posner (2006 m.)
**Richard Allen Posner** (g. 1939 m. sausio 11 d. Niujorke, JAV) – amerikiečių teisės filosofas, teoretikas, ekonominės teisės analizės mokyklos atstovas, Čikagos universiteto profesorius, JAV Apeliacinio Teismo teisėjas.

Posner studijavo Jeilio universiteto koledže ir Harvardo teisės mokykloje, kur jis buvo Harvard Law Review redaktorius, geriausias savo laidos teisės mokyklos absolventas. Posneris yra Honor Society Phi Beta Kappa narys.

Buvo JAV Konstitucinio Teismo teisėjo William Joseph Brennan (1962–1963) sekretorius, teisėjas William Joseph Brennan (1962–1963), dirbo JAV vertybinių popierių komisijoje (Federal Trade Commission), JAV generalinio solisitoriaus asistentas, *President's Task Force on Communications Policy* konsultantas.

Nuo 1968 m. Stenfordo universiteto Teisės mokyklos, nuo 1969 m. Čikagos universiteto Teisės mokyklos profesorius, kur jis iki šiol dėsto kaip vyresnysis lektorius, nuo 1981 m. JAV Federalinio Apeliacinio Teismo 7-osios apygardos teisėjas (į pareigas paskyrė JAV Prezidentas Ronaldas Reiganas), nuo 1993 iki 2000 m. teismo 7-osios apygardos pirmininkas.

Publikacijos (pasirinktinai)
----------------------------

* 1973: Ekonominė teisės analizė // Economic Analysis of Law.
* 2003: Teisė, pragmatizmas ir demokratija // Law, Pragmatism, and Democracy.
* 2009: Kapitalizmo „sugedimas". 2008 m. krizės perėjimas į depresiją // A Failure of Capitalism. The Crisis of '08 and the Descent into Depression. Harvard edition World, 368 pages Hardcover edition (Trade: May 2009).

Nuorodos
--------

* Becker-Posner tinklaraštis kartu su Gary Becker
* Biografija
Koordinatės: 21°55′17″ p. pl. 157°55′23″ v. ilg.﻿ / ﻿21.92139°š. pl. 157.92306°r. ilg.﻿ / 21.92139; 157.92306

Mangajos vaizdas iš kosmoso
**Mangaja** (angl. *Mangaia*) – vulkaninė sala Ramiajame vandenyne, priklausanti pietinei Kuko salų grupei, labiausiai nutolusi į pietus.

Geografija
----------

Geologai salą laiko seniausia vandenyne – 18 mln. metų. Virš jo dugno iškilusi 4750 m. Sausumos plotas – 51,8 km². Saloje dominuoja centrinė vulkaninė plynaukštė, apsupta fosilizuoto koralinio rifo (*makatea*), kurio uolos iškyla į 60 m aukštį. Tarp jų gausu požeminių olų su stalaktitais ir stalagmitais. Aukščiausia salos kalva **Rangi-motia** virš jūros lygio iškilusi 169 m. Pietinėje salos dalyje telkšo gėlavandenis ežeras **Tiriara**.

Salą sudaro 6 administraciniai rajonai: **Tava'enga, Karanga, Ivirua, Tamarua, Veitatei, Kei'a**. Jie dar skirstomi į smulkesnius administracinius vienetus tapere. Mangajoje gyvena apie 700 žmonių. Salos sostinė – **Oneroa** kaimas vakarinėje salos pusėje, kitos 2 gyvenvietės – **Tamarua** pietuose ir **Ivirua** šiaurės rytuose. Mangajoje moterys iš spalvingų kriauklelių gamina garsius Kuko salose vėrinius, kitus papuošalus, kuriuos įsigyja salos svečiai. Vietiniams žmonėms svarbus pragyvenimo šaltinis yra kokoso riešutai. Antropologų dėmesį čia patraukia daug pasakojamų legendų ir mitų. Vartojamos Kuko Salų maorių ir anglų kalbos.

Istorija
--------

Salos žemėlapis
Iki pirmųjų misionierių apsilankymo saloje gyveno karingai nusiteikusios gentys, kurios varžėsi dėl žemių ir maisto šaltinių. Rašytiniuose šaltiniuose minimas pirmasis iš europiečių 1977 m. čia apsilankė kapitonas Džeimsas Kukas, kuris nebuvo sutiktas svetingai. 1823 m. čia priešiškai buvo sutiktas ir misionierius Džonas Viljamsas. Nors 1988 m. saloje buvo paskelbtas britų protektoratas, vietinės gentys dar ilgai nepakluso centrinei valdžiai.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mangaja** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Mangajos rajonai
* Mangajos gamta Archyvuota kopija 2012-02-04 iš Wayback Machine projekto.
* Mangajos aprašymas
| **Ricardo Martinelli** |
| --- |
| Panamos prezidentas |
|  |
| Ricardo Martinelli |
| Gimė | 1952 m. kovo 11 d. (71 metai)Panamos miestas |
| Sutuoktinis (-ė) | Marta Linares |
| Vaikai | Ricardo Martinelli Linares, Luis Enrique Martinelli Linares, Carolina Martinelli Linares |
| Religija | Romos Katalikų Bažnyčia |
| Panamos prezidentas |
| Kelintas | 49 |
| Ėjo pareigas | 2009 m. liepos 1 d. –  |
| Ankstesnis | Martín Torrijos |
|  |
| Partija | Panamos „Demokratinė permaina" |
|  |
|  **Vikiteka** | Ricardo Martinelli |

**Rikardas Martinelis** (isp. *Ricardo Martinelli*) − Panamos politikas, verslininkas.

2009 m. gegužės 3 d. visuotiniuose šalies rinkimuose 61 % balsų išrinktas Panamos prezidentu. „Demokratinių permainų" partijai priklausantis R. Martinelis skurdžiai gyvenančių rinkėjų balsus pelnė žadėdamas kovoti su korupcija ir klestinčiu nusikalstamumu. Prezidento kadencijos metu yra vykdomas milijardais JAV dolerių vertinamas Panamos kanalo plėtros projektas.

Panama prezidentą renka kas penkeri metai, ir poste jis gali išbūti ne ilgiau nei vieną kadenciją.

Biografija
----------

Rikardas Martinelis yra Rikardo Martinelio Pardinio ir Glorijos Berokal Fabregos sūnus. Jo tėvas buvo italas.

Verslo magnatas Rikardas Martinelis išsilavinimą įgijo JAV (baigė Arkanzaso universitetą); jam priklauso didžiausias Panamoje prekybos centrų tinklas „Super 99". Pirmą kartą prezidento posto jis siekė 2004 metais, tačiau patyrė pralaimėjimą, surinkęs tik 5 % rinkėjų balsų. 2009 m. rinkimų kampanijos metu R. Martinelis vien reklamai išleido 35 milijonus dolerių.

Nuorodos
--------

* Rikardo Martinelio biografija[neveikianti nuoroda] (ispanų k.)
**„E-pay"** (liet. *elektroninis apmokėjimas*) – elektroninių sąskaitų, ataskaitų ir apmokėjimo sistema internete. Dokumentai pateikiami „Adobe Portable Document Format" (PDF) forma, todėl juos galima išsaugoti kompiuteryje, atsispausdinti ir pan. Taip pat egzistuoja apmokėjimo už paslaugas per šią sistemą galimybė. Turėdamas vieną asmeninę el. dokumentų saugojimo dėžutę „E-pay" sistemoje, vartotojas gali gauti įvairių paslaugų teikėjų sąskaitas ir jas apmokėti. Kiekvieną kartą, kai dokumentai patalpinami kliento „E-pay" dėžutėje, jis gauna pranešimą į registracijos metu nurodytą elektroninį paštą. Jei klientas pasirenka elektroninių sąskaitų gavimą su apmokėjimo toje pačioje sistemoje galimybe, sistema siunčia atitinkamam bankui nurodymą sąskaitoje esančią sumą pervesti iš kliento sąskaitos banke į paslaugos tiekėjo sąskaitą.

El. dokumentų pateikimu per „E-pay" naudojasi bankai, telekomunikacijų, draudimo, lizingo, komunalines paslaugas teikiančios įmonės ir daug kitų. Kiekvienam vartotojui suteikiamas unikalus prisijungimo vardas (vartotojo ID) ir slaptažodis, kurį jis gali keisti priklausomai nuo poreikių. Sistema veikia savarankiškai, bet gali būti integruojama paslaugos teikėjo interneto tinklalapyje.

**„M-pay"** sistema – tai SMS žinučių pagalba veikianti sistema, kuri priima, apdoroja ir perduoda paslaugų vartotojo sutikimą apmokėti jam pateiktas paslaugų teikėjų sąskaitas. Vartotojas į mobilųjį telefoną gauna žinutę, kurioje nurodytas sąskaitos siuntėjas, suma, apmokėjimo terminas ir apmokėjimo patvirtinimo kodas, kurį reikia išsiųsti operacijai skirtu numeriu. Toliau vartotojas gauna žinutę, kad sutikimas apmokėti yra priimtas ir galiausiai dar vieną pranešimą apie apmokėtą sąskaitą. Ši paslauga vartotojui nieko nekainuoja, kaip ir „E-pay" sistema gaunami dokumentai.

Visą procesą – el. sąskaitų pateikimą užsakovo klientams, atsiskaitymų informacijos administravimą ir detalios ataskaitos apie atsiskaitymus pateikimą užsakovui – valdo UAB „Itella Information".

Nuorodos
--------

* E-pay sistema
* M-pay sistema
| **Aleksandras Vasiliauskas** |
| --- |
| Gimė | 1940 m. sausio 25 d.Žvirgždžiai, Telšių rajonas |
| Mirė | 2016 m. rugsėjo 12 d. (76 metai)Vilnius |
| Tėvas | Antanas (1914–1968) |
| Motina | Aurelija (1918–1998) |
| Sutuoktinis (-ė) | Egidija |
| Vaikai | Violeta, Artūras, Lukas |
|  |
| Veikla | matematikas, ekonomistas |
| Partija | 1979 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1965 m. Vilniaus universitetas |

**Aleksandras Vasiliauskas** (1940 m. sausio 25 d. Žvirgždžiuose, Telšių rajonas – 2016 m. rugsėjo 12 d. Vilniuje) – Lietuvos matematikas, ekonomistas, LMA akademikas.

Biografija
----------

1958 m. baigė Pavandenės vidurinę mokyklą. 1958–1965 m. studijavo Vilniaus universiteto Fizikos ir matematikos fakultete. 1978 m. ekonomikos mokslų daktaras.

1965–1966 m. Lietuvos SSR mokslų akademijos Fizikos ir matematikos instituto jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1966–1969 m. LSSR Kaimo statybos ministerijos Centrinės statybos ekonomikos ir valdymo laboratorijos grupės vadovas, skyriaus viršininkas. 1969–1973 m. LSSR Valstybinio plano komisijos Skaičiavimo centro skyriaus vedėjas. 1973–1978 m. LSSR Valstybinio plano komiteto Liaudies ūkio planavimo ir ekonomikos instituto skyriaus vedėjas, 1978–1989 m. instituto direktorius.

1980–1993 m. Vilniaus valstybinio universiteto profesorius. 1993–1994 m. prezidento Algirdo Brazausko patarėjas ekonomikos klausimais. 1994–1995 m. Adolfo Šleževičiaus Vyriausybėje – LR ekonomikos ministras. 1995–1999 m. LMA Europos integracijos tyrimų centro direktorius, nuo 1999 m. LMA Ekonomikos instituto vyriausias mokslinis bendradarbis, nuo 2001 m. Kauno technologijos universiteto (KTU) profesorius valandininkas, nuo 2002 m. KTU tarybos pirmininkas, nuo 2009 m. LMA prezidiumo narys, Humanitarinių ir socialinių mokslų skyriaus pirmininkas.

Žmona Egidija (g. 1955 m.). Vaikai Violeta (1965–1993), Artūras (g. 1970 m.), Lukas (g. 1988 m.).

Mokslinė ir pedagoginė veikla
-----------------------------

Tyrė ekonominės informacijos teorijos, valdymo ir planavimo informacinių sistemų, Lietuvos integracijos į Europos Sąjungą, šalies ekonomikos plėtros veiksnių ir strategijos, firmų ir įmonių strateginio valdymo problemas. Paskelbė per 120 mokslinių darbų, parašė 2 monografijas, 4 brošiūras, 3 vadovėlius universitetų studentams. Parengė 8 socialinių mokslų daktarus. Vadovavo ekspertų grupėms rengiant Lietuvos ekonomikos plėtros ilgalaikes strategijas iki 2015 ir 2020 m. Lietuvos nacionalinę energetikos strategiją iki 2020 m.

1991, 1996, 2001 ir 2006 m. rinktas LMA narys ekspertu, nuo 2009 m. narys korespondentas, nuo 2011 m. tikrasis narys.

Įvertinimas
-----------

* 2007 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-12-03 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Aleksandras Vasiliauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 468
3. ↑
4. ↑
5. ↑

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Julius Veselka** | **Lietuvos ekonomikos ministras**1994–1995 m. | Po to:**Vytas Navickas** |
Koordinatės: 55°36′46″ š. pl. 25°44′12″ r. ilg.﻿ / ﻿55.61278°š. pl. 25.73667°r. ilg.﻿ / 55.61278; 25.73667


| Maneičių II tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Utenos rajonas) |
| Plotas | 0,15 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,69 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |

**Maneičių II tvenkinys** - tvenkinys Lietuvoje, Utenos rajone, 4,5 km į šiaurės rytus nuo Sudeikių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Alaušo ežero intakas) 0,7 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius - 0,84 km, plotis - iki 0,28 km. Yra 2 mišku apaugusios salos (0,24 ha ir 0,07 ha). Į didesniąją salą, esančią prie šiaurinio kranto, yra nutiestas tiltelis. Šiaurėje už 5 m pločio pylimo telkšo tos pačios altitudės (146,0 m) Maneičių I tvenkinys, pasroviui iškart telkšo Maneičių III tvenkinys. Rytinis ir pietinis krantai aukšti. Tvenkinį beveik iš visų pusių supa Ąžuolaušio miškas. Pietvakarinėje pakrantėje įsikūręs Maneičių kaimas.

Iki užtvenkimo toje vietoje telkšojo Varnakio ir Varnakėlio ežerai.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| **Aleksandras Udalcovas** |
| --- |
| Gimė | 1951 m. liepos 5 d. (71 metai) |
| Tautybė | rusas |
|  |
| Veikla | Rusijos diplomatas |
| Pareigos | Rusijos Federacijos ambasadorius Lietuvoje |
|  |
| Alma mater | Maskvos universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Draugystės ordinas |

**Aleksandras Udalcovas** (rus. *Александр Иванович Удальцов*, g. 1951 m. liepos 5 d. Maskvoje) – rusų diplomatas, buvęs Rusijos ambasadorius Lietuvoje (2013-2020 m.).

Biografija
----------

Gimė garsioje šeimoje – A.Udalcovo senelis Ivanas Udalcovas buvo Maskvos universiteto ir Maskvos tarptautinių santykių instituto rektorius, tėvas Ivanas Udalcovas – slavistas, TSRS ambasadorius Graikijoje.

1973 m. baigė istorijos studijas Maskvos universitete, 1985 m. – TSRS URM Diplomatinę akademiją. Dirbo TSRS ir Rusijos URM centriniame aparate bei užsienio atstovybėse, 1992–1994 m. buvo Rusijos URM Europos departamento valdybos viršininko pavaduotojas, 1994–1996 m. – Antrojo Europos departamento direktoriaus pavaduotojas.

1996 m. lapkričio mėn. –2001 m. vasario mėn. buvo Rusijos ambasadorius Latvijoje. 2001–2005 m. vadovavo Rusijos URM Antrajam Europos departamentui. 2005 birželio mėn. – 2010 m. balandžio mėn. buvo Rusijos ambasadorius Slovakijoje. Vėliau buvo ambasadorius ypatingiems pavedimams Rusijos URM.

Rusijos Prezidento V.Putino įsaku 2013 m. spalio 1 d. paskirtas Rusijos ambasadoriumi Lietuvoje.

Turi Ypatingojo ir įgaliotojo ambasadoriaus diplomatinį rangą. Moka anglų, čekų, lenkų ir slovakų kalbas.

Nuorodos
--------

* Rusijos Prezidento įsakas dėl A.Udalcovo paskyrimo

Šaltiniai
---------

1. ↑  Президент РФ Владимир Путин назначил своим указом Александра Удальцова послом России в Литве Archyvuota kopija 2013-12-16 iš Wayback Machine projekto. (РГРК «Голос России» inf.)


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vladimiras Čchikvadzė** | **Rusijos Federacijos ambasadorius Lietuvoje** 2013-2020 m. | Po to:**Aleksejus Isakovas** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Myrrhis** |
| --- |
| Kvapnioji garduoklė (Myrrhis odorata)Kvapnioji garduoklė(*Myrrhis odorata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Salieriniai  *( Apiaceae)* |
| Gentis: | Garduoklė  *( Myrrhis)* |

 |

 *Myrrhis odorata* 
**Garduoklė** (*Myrrhis*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje viena Lietuvoje retai auginama rūšis – **kvapnioji garduoklė** (*Myrrhis odorata*, angl. *Cicely, Sweet Cicely*). Tai daugiametis žolinis augalas su 2-4 kartus plunksniškai suskaldytais lapais. Šaknis stora ir šakota, stiebas tuščiaviduris, su negiliomis vagomis. Žiedynas – skėtis, o skėčiai su 8-15 stipinų. Žydi birželio – liepos mėn. Sulaukėję auga upelių šlaituose.

Augalas kvapnus, tinka kaip prieskonis sriuboms, o sėklos vartojamos veterinarijoje.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Garduoklė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Mandžiūrų kalba*manǯu gisun* |
| Kalbama | Mandžiūrija |
| Kalbančiųjų skaičius | 20 (2007), taip pat keli tūkstančiai išmokusių |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | nykstanti |
| Kilmė | Altajaus   tungusų-mandžiūrų    mandžiūrų grupė    mandžiūrų |
| Rašto sistemos | Mandžiūrų raštas |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | mnc |
| ISO 639-2 | mnc |

**Mandžiūrų kalba** – nykstanti kalba, priklausanti Altajaus kalbų šeimos tungusų-mandžiūrų kalbų grupės mandžiūrų pogrupiui. Vartojama Šiaurės rytų Kinijos Mandžiūrijos regione gyvenančių mandžiūrų, kurių dauguma kalba kiniškai. Šios kalbos vartotojų XX a. pabaigoje buvo likę vos kelios dešimtys. Dabar keli tūkstančiai žmonių gali kalbėti mandžiūrų kalba kaip antrąja kalba, ją išmokę per valstybines pradinio ugdymo programas ar nemokamas suaugusiųjų pamokas klasėse ar internetu.

Kinų ir mandžiūrų raštas (dešinėje) Uždraustajame mieste
Kinijos universitetuose dėstoma mandžiūrų kalba dėl savo istorinės ir kultūrinės reikšmės turi panašų statusą, kaip ir lotynų kalba ar senosios graikų ir slavų kalbos Europos universitetuose.

Tai buvo oficiali džurdžėnų kilmės Dzinų dinastijos kalba 1115-1234 m. viena iš oficialių Čingų dinastijos 1644-1912 m. kalbų Kinijoje ir Vidinėje Azijoje. Kaip ir kitos iš Sibiro kilusios kalbos, ji yra agliutinacinė kalba, demonstruojanti ribotą balsių harmoniją. Ji daugiausia siejama su protėvių džurdžėnų kalba, nors yra daug skolinių žodžių iš mongolų ir kinų kalbų. Mandžiūrų raštu rašoma vertikaliai pagal mongolų rašto pavyzdį, iš viršaus į apačią ir iš kairės į dešinę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mandžiūrų kalba*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008
2. ↑  „Ta Kung Pao: Saving Manchu Language and Reviving Manchu Culture" (kinų). 26 April 2015. Suarchyvuotas originalas 2017-11-08.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mandžiūrų kalba** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vikipedija mandžiūrų kalba
* mnc Duomenys apie kodu „mnc" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RTungūzų-mandžiūrų kalbos |
| --- |
|  |
| Šiaurės tungūzų (tungūzų) | 
evenų  **·**  evenkų  **·**  orokenų  **·**  negidalų |
|  |
| Pietų tungūzų (Amūro) | 
nanajų · orokų · oročių · ulčių · udegėjų |
|  |
| Mandžiūrų | 
*džurdžėnų* · mandžiūrų · šibe |
|  |
| *Pasviruoju šriftu* pažymėtos mirusios kalbos. |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Motinos pienas** – maitinančios moters pieno liaukų, esančių krūtyse, sekretas, skirtas kūdikiui maitinti. Kūdikio maitinimas motinos pienu vadinamas žindymu. Per pirmąsias 3-5 dienas po gimdymo išsiskiria tirštas gelsvas skystis – priešpienis, o vėliau – skystesnis baltas pienas, kurio sudėtis stabilizuojasi 2-3 savaitę. Sveikai žindyvei per parą pasigamina 1,0-1,5 litro pieno. 1 litro energetinė vertė – 2900 kJ (arba 700 kcal).

Reikšmė
-------

Motinos piene yra visų medžiagų, reikalingų kūdikiui. Labai vertingi jo baltymai ir riebalai, kurie panašūs į kūdikio kraujo serumo baltymus ir riebalus bei yra lengvai įsisavinami. Angliavandeniuose gausu B laktozės, padedančios daugintis žarnyno bakterijoms.

Piene taip pat yra mineralinių medžiagų (ypač – kalcio ir fosforo druskų, reikalingų kaulų ir raumenų formavimuisi), hormonų, fermentų, vitaminų. Itin svarbūs imunoglobulinai (pirmaisiais mėnesiai kūdikio organizme nesigamina), svarbūs apsisaugant nuo užkrečiamųjų ligų. Priešpienyje gausu biologiškai aktyvių medžiagų.

Pienas yra sterilus, šiltas, jo kiekis ir kokybė priklauso nuo motinos mitybos. Patartina valgyti šviežią, vitaminų gausų maistą. Draudžiama rūkyti, vartoti alkoholį, taip pat daug saldumynų, kavos, vaistus be gydytojo leidimo.
**Motinėlės draugija** – Lietuvos šalpos organizacija, veikusi 1906–1932 m. Kaune.

Istorija
--------

Įsteigta JAV veikiančios lietuvių įkurtos „Motinėlės" draugijos pavyzdžiu. Steigėjai Adomas Jakštas–Dambrauskas, Konstantinas Olšauskas, Kazimieras Steponas Šaulys. Tikslas – šelpti aukštosiose mokyklose studijuojantį katalikišką jaunimą. Draugija teikė studentams finansinę paramą vienkartinėmis pašalpomis ir stipendijomis. Iki Pirmojo pasaulinio karo ji turėjo apie 150 narių ir rėmėjų. Per Pirmąjį pasaulinį karą draugijos veikla nutrūko.

1920 m. A. Jakštas (Dambrauskas), M. Merkelis, Kazimieras Paltarokas, Petras Radzevičius ir Kazimieras Šaulys draugijos veiklą atkūrė. Draugija buvo įsteigusi atskirą fondą disertacijoms leisti. Valdybos pirmininkas – A. Jakštas (Dambrauskas), aktyvūs nariai visuomenės veikėjai Leonas Bistras, Blažiejus Česnys, Vladas Jurgutis, Juozas Končius, Juozas Meškauskas. 1932 m. spalio 8 d. draugija uždaryta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Tamašauskas. *Motinėlė (draugija)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 524 psl.
Craigslist|  |
| URL | craiglist.com |
| Tipas | klasifikuotų skelbimų svetainė |
| Registracija | nebūtina |
| Įkūrėjas | Craig Newmark |
| Startavo | 1995 m. |
| Dabartinė būklė | aktyvi |
| Vieta | JAV |

**Craigslist** – amerikiečių klasifikuotų skelbimų svetainė. Tai sėkmingas tinklalapis, 2019 m. turėjęs daugiau lankytojų nei Netflix, pelnantis apie milijardą dolerių per metus ir prižiūrimas vos penkiasdešimties darbuotojų.

Craigas Newmarkas įkūrė svetainę 1995 m. 

1996 m. ji išpopuliarėjo JAV, į kitus JAV ir Kanados miestus ji pradėjo plėstis 2000 m. o dabar apima 70 šalių.

2008 m. kovo mėn. ispanų, prancūzų, italų, vokiečių ir portugalų kalbos tapo pirmosiomis „Craigslist" palaikomomis ne anglų kalbomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jay Leon. „Why Does a Person Need a Craigslist Account?". Chron. Nuoroda tikrinta 2018-09-18.
2. ↑  Dave Johnson (2019). 11 mind-blowing facts about Craigslist, which makes more than $1 billion a year and employs just 50 people. businessinsider.com

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Aleksandras Ziskindas Maimonas** |
| --- |
| Gimė | 1809 m. liepos 18 d.Seirijai, Varšuvos kunigaikštystė |
| Mirė | 1887 m. liepos 12 d. (77 metai)Kelmė, Rusijos imperija |
|  |
| Veikla | Žydų rašytojas, talmudo mokytojas. |

**Aleksandras Ziskindas Maimonas** (1809 m. liepos 18 d. Seirijuose, Varšuvos kunigaikštystė – 1887 m. liepos 12 d. Kelmėje, Rusijos imperija) – Lietuvos žydų rašytojas, Talmudo ir Mišnos mokytojas.

Biografija
----------

Gimė 1809 m. liepos 18 d. Seirijuose. Rašė samprotavimus apie žydų religinę literatūrą. Rašydavo straipsnius į laikraštį *HaMagid*. 1872 m. minimas kaip *Rabbi Ziskind Maimon*. Paskutiniais gyvenimo metais gyveno Kelmėje, kur rašė knygą *Kovetz Maamariam ve’Inianim Shonim*, knygą po jo mirties 1894 m. išleido jo šeima. Berlo Kagano knygoje *Jewish Cities, Towns & Villages in Lithuania, New York 1991* (Žydų miestai, miesteliai ir kaimai Lietuvoje, Niujorkas 1991 m.) A. Maimonas apibūdinamas kaip rašytojas, mokytojas, filantropas ir visuomenės veikėjas. Mirė 1887 m. liepos 12 d. Kelmėje. Vaikaitis Moisiejus Maimonas buvo žymus dailininkas.

Nuorodos
--------

* Biografija I (angl.)[neveikianti nuoroda];
* Biografija II (angl.).