recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Myotis nattereri**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Natererio pelėausis (*Myotis nattereri*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Šikšnosparniai  *( Chiroptera)* |
| Pobūris: | Mažieji šikšnosparniai  *( Microchiroptera)* |
| Šeima: | Lygianosiniai  *( Vespertilionidae)* |
| Gentis: | Pelėausiai  *( Myotis)* |
| Rūšis: | Natererio pelėausis  *( Myotis nattereri)* |

 |
| Binomas |
| ***Myotis nattereri***Kuhl, 1817 |

**Natererio pelėausis** (*Myotis nattereri*) yra lygianosinių šeimos (*Vespertilionidae*) šikšnosparnis. 
Daugelyje šalių tai yra saugoma rūšis. Kaip ir visi mažieji šikšnosparniai jis geriausiai orientuojasi naudodamiesi ne akimis, o ausimis (ultragarsinė echolokacija). Jie skleidžia ultragarsą ir atpažįsta nuo aplinkinių objektų atsispindėjusį aidą.

Požymiai
--------

Kailis ilgaplaukis, nugaros kailis rusvai pilkos spalvos. Poplaukis yra šviesiai pilkas arba baltas. Ilgis 40-50 mm, sparnų plotis 245-280 mm, svoris 5-10 gramų. Natarerio pelėausio ausys yra santykinai mažos, beveik nesiekiančios 20 mm, pailgos formos.

Mityba
------

Minta nedideliais vabzdžiais, pvz. musėmis, uodais, naktiniais drugeliais, taip pat vorais ir vikšrais. Juos medžioja daugiausia miškuose, daugiausia pažeme.

Poilsio vietos
--------------

Vasarą poilsio įsitaiso pastatų fasadų skylėse ir atbrailose. Čia ilgesniam laikui nepasilieka, nes poilsio vietą keičia kas 1-4 dienas. Žiemą stengiasi poilsiui naudoti požemines olas, bunkerius ar senus rūsius. Kadangi nuolat pastebimi individai su apšalusiomis ausų viršūnėlėmis, manoma, kad dalis jų žiemoja ne požeminėse slėptuvėse, bet mažai nuo šalčio apsaugotose vietose, pvz. medžių drevėse.

Nuorodos
--------

* Natererio pelėausis (Myotis nattereri Kuhl) Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto.
Natalio provincija
**Natalis** – nuo 1910 m. Pietų Afrikos Sąjungos, 1961–1994 m. Pietų Afrikos Respublikos provincija prie Indijos vandenyno. Plotas 87 000 km², 3 mln. gyventojų (1960 m.). Centras – Pitermaricburgas.

Istorija
--------

Portugalų keliautojas Vasko da Gama, plaukdamas iš Portugalijos į Indiją 1497 m. gruodžio 25 d. per Kalėdas pasiekė žemę, kurią pavadino Nataliu (port. *Natal – Kalėdos*). 1824 m. įkurta europiečių pirklių kolonijos gyvenvietė Port-Natalis (dab. Durbanas). Natalio teritorijoje apie 50 metų vyko būrų, vietos gyventojų zulų ir įsigalėti Natalyje siekusių britų susirėmimai. XIX a. ketvirtame dešimtmetyje Natalio teritorijos šiaurinė dalis priklausė Zulų karalystei. 1837 m. būrai įveikė zulus ir atimtose iš jų žemėse įkūrė *Natalio respubliką*. 1843 m. ją kontroliuoti pradėjo ir prie Kapo kolonijos prisijungė britai. Ilgainiui Natalis įgijo savarankiškos kolonijos statusą.

1893 m. Natalio kolonijai suteikta savivalda. Per 1899–1902 m. Būrų karą Natalį trumpam užvaldė būrų kariuomenė, bet 1902 m. britai kolonijoje vėl atkūrė savo valdžią. 1910 m. Natalis inkorporuotas į Didžiosios Britanijos dominiją Pietų Afrikos Sąjungą, teritorijai suteiktas provincijos statusas. XX a. devintame – dešimtame dešimtmečiais vykstant Afrikos nacionalinio kongreso ir Inkatos laisvės partijos šalininkų ginkluotiems susirėmimams natalyje žuvo apie 10 000 žmonių. 1994 m. žlugus apartheidui Natalis tapo viena iš 9 Pietų Afrikos Respublikos provincijų – Kvazulu-Natalis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  '**. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 85 psl.**
**Paletės keitimas** – kompiuterinių žaidimų grafikos kūrime naudojamas metodas, kuriuo nauji objektai kuriami tiesiog pakeičiant senų objektų paletės spalvas. Naudojamas atskirti dviejų žaidėjų veikėjams, įvesti naujus personažus, sukurti lengvai vizualiai identifikuojamą žaidimo daiktų hierarchiją (pvz. retesni daiktai atrodo taip pat, tik yra kitos spalvos), sportiniuose žaidimuose kaip būdas atskirti dvi komandas, ir kitur.

Svarbiausia paletės keitimo atsiradimo priežastis buvo kompiuterio atminties taupymas. Ankstyvais kompiuterinių žaidimų laikais, kuomet pagrindinės laikmenos buvo žaidimo kasetės, atmintis buvo labai brangi ir taupytina. Kadangi šiuo būdu naujiems objektams nereikėdavo kurti naujos grafikos, būdavo sutaupoma ir kompiuterio atminties, ir sumažėdavo darbo prie žaidimo kūrimo. Vienas žymiausių paletės keitimo atvejų buvo ankstyvieji Mortal Kombat serijos žaidimai, dažnai pristatydavę naujus nindzių ar kt. veikėjus, kurie atrodydavo lygiai kaip senesni veikėjai tik kitokių spalvų drabužiais (pvz. Scorpion ir Sub-Zero). Super Mario žaidime antras veikėjas Luigi buvo sukurtas pakeičiant Mario paletę.

Nuorodos
--------

* Straipsnis apie paletės keitimą TV tropes puslapyje
* Straipsnis apie paletės keitimą Mortal Kombat enciklopedijoje
* Straipsnis apie įvairius šį metodą naudojusius žaidimus PC world Archyvuota kopija 2015-06-19 iš Wayback Machine projekto.
| Mlavalenk. *Mława* |
| --- |
|              |
| *Miesto rotušė* |
|  |
| 

MlavaMlava

53°07′37″š. pl. 20°21′29″r. ilg.﻿ / ﻿53.127°š. pl. 20.358°r. ilg.﻿ / 53.127; 20.358﻿ (Mlava)Koordinatės: 53°07′37″š. pl. 20°21′29″r. ilg.﻿ / ﻿53.127°š. pl. 20.358°r. ilg.﻿ / 53.127; 20.358﻿ (Mlava) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Mazovijos vaivadija |
| **Apskritis** | Mlavos apskritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | XV a. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 31 047  |
| **Plotas** | 35,5 km² |
| **Tankumas** (2021) | 875 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 06-500; 06-501 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Mlava |

**Mlavà**  (lenk. *Mława*) – miestas centrinėje Lenkijos dalyje. Mlavos apskrities centras.

Istorija
--------

Pirmą kartą Mlava paminėta 1426 m. liepos 2 d. kai trys Mazovijos princesės atvyko į apylinkės teismą. Nėra žinoma, ar Mlava iki to laiko jau buvo apgyvendinta, nes nėra tai įrodančių dokumentų. Po trejų metų Mlava buvo pripažinta miestu ir 1521 m. vykstant lenkų-kryžiuočių karui, buvo nusiaubta ir užimta vokiečių ordino. 1659 m. miestas buvo sudegintas Švedijos karių, o 1795 m. Abiejų Tautų Respublikos III padalijimo metu tapo Prūsijos karalystės dalimi. XIX a. miestas buvo Plocko gubernijos Mlavos apskrities centras.

Miestas yra Mazovijos vaivadijoje (nuo 1999 m.), prieš tai (1975–1998 m.) – Cechanovo. Per 1939 m. įsiveržimą į Lenkiją miesto šiaurinėje dalyje įvyko didžiulis mūšis, pareikalavęs daugiau nei 4 tūkst. aukų.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pasaulio vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006–2014. (VLKK versija)
2. ↑  *Mława*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. VI (Malczyce — Netreba). Warszawa, 1885, 527 psl. **(**lenk.**)**
| Chodžeilisuzb. *Xoʻjayli, Хўжaйли* |
| --- |
| 

ChodžeilisChodžeilis

42°24′0″ š. pl. 59°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.40000°š. pl. 59.43333°r. ilg.﻿ / 42.40000; 59.43333﻿ (Chodžeilis)Koordinatės: 42°24′0″ š. pl. 59°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿42.40000°š. pl. 59.43333°r. ilg.﻿ / 42.40000; 59.43333﻿ (Chodžeilis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Uzbekijos vėliava Uzbekija |
| **Vilajetas** | Karakalpakijos vilajetas |
| **Rajonas** | rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 104 589  |
| **Altitudė** | 73 m |

**Chodžeilis** (arba ***Chiudžailis***; karakalpak. *Xojeli*) – miestas vakarų Uzbekistane, Karakalpakitane, Amudarjos kairiajame krante, 15 km į vakarus nuo Nukuso. Rajono centras. Pro miestą eina Turkmėnabato-Makato geležinkelis bei kelias Nukusas-Kunja Urgenčas. Upių uostas.

Vystoma tekstilės pramonė: šilko verpimas, medvilnės apdirbimas, kilimų gamyba, siuvimas. Taip pat gaminamos statybinės medžiagos, stiklas, apdirbami maisto produktai. Į pietvakarius nuo Chodžeilio yra IV a. pr. m. e.-XIV a. Mizdachano archeologinis architektūros kompleksas (svarbus nekropolis).

Istorija
--------

Chodžeiliui miesto teisės suteiktos 1926 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Chodžeilis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| **Jaroslavas Nikolajevas** |
| --- |
| Gimė | 1899 m. balandžio 30 d.Šiauliai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1978 m. liepos 1 d. (79 metai)Leningradas, TSRS |
|  |
| Veikla | Dailininkas |

**Jaroslavas Nikolajevas** (1899 m. balandžio 30 d. Šiauliuose, Rusijos imperija – 1978 m. liepos 1 d. Leningrade, TSRS) – dailininkas, laikomas vienu iš žymiausių Leningrado dailės mokyklos atstovų.

Biografija
----------

Gimė 1899 m. balandžio 30 d. Šiauliuose, teisininko šeimoje. Iškart po gimimo tėvai išvyko gyventi į Sankt Peterburgą, kur gyveno 1899-1906 metais. Nuo 1906 m. gyveno Tomske, kur 1917 m. baigė gimnaziją. 1915-1917 m. papildomai lankė dailės mokyklą. 1919-1930 m. gyveno ir dirbo Irkutske. Nuo 1927 m. dalyvaudavo parodose. Nuo 1930 m. gyveno Leningrade, 1932 m. tapo Leningrado dailininkų sąjungos nariu. Dirbo Leningrado radijo literatūros redakcijoje. 1948-1951 m. vadovavo Leningrado dailininkų sąjungai. Tapė kūrinius istorine tematika. Mirė 1978 m. liepos 1 d. Leningrade.

Nuorodos
--------

* Biografija (rus.)
* Leningrado dailininkų mokykla (ang.)
| Mnichovo Hradištėček. *Mnichovo Hradiště* |
| --- |
|              |
| *Rūmai Mnichovo Hradištėje* |
|  |
| 

Mnichovo HradištėMnichovo Hradištė

50°31′17″ š. pl. 14°58′25″ r. ilg.﻿ / ﻿50.52139°š. pl. 14.97361°r. ilg.﻿ / 50.52139; 14.97361﻿ (Mnichovo Hradištė)Koordinatės: 50°31′17″ š. pl. 14°58′25″ r. ilg.﻿ / ﻿50.52139°š. pl. 14.97361°r. ilg.﻿ / 50.52139; 14.97361﻿ (Mnichovo Hradištė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Čekijos vėliava Čekija |
| **Kraštas** | Vidurio Čekijos kraštas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1279 (pirmas paminėjimas)1931 (miesto teisės) |
| **starosta** | *Arnošt Vajzr* |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 8 536  |
| **Plotas** | 34,32 km² |
| **Tankumas** (2006) | 249 žm./km² |
| **Altitudė** | 240 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 294 11 - 295 01 |
| **Tinklalapis** | www.mnhradiste.cz |
|  **Vikiteka** | Mnichovo Hradištė |

**Mnichovo Hradištė** (ček. *Mnichovo Hradiště*; vok. *Münchengrätz*) – miestas Vidurio Čekijos krašte.

Istorija
--------

Austrijos pašto ženklas su miesto pašto antspaudu (1887 m.)
Miestas pirmą kartą paminėtas šaltiniuose 1279 m. Jame stovi rezidencinė Renesanso laikų pilis, anksčiau priklausiusi Valenšteinams (*Wallenstein*). Habsburgų monarchijos karvedžio ir politiko Albrechto fon Valenšteino (*Albrecht von Wallenstein*) palaikai 1723 m. buvo perlaidoti iš Jičyno į pilį Mnichovo Hradištėje.

Miestas žinomas ir kaip vieta, kur Prūsija, Austrija ir Rusija 1833 m. rugsėjo 12 d. pasirašė Miunchengreco (*Münchengrätz*) sutartį. Sutartimi šios valstybės sutarė palaikyti konservatyvizmą Europoje ir pasaulyje. Norėdamos atsverti šią sąjungą D. Britanija, Prancūzija, Ispanija ir Portugalija pasirašė *Keturšalės sąjungos* sutartį (1834 m. balandžio 22 d.). Taip pirmą kartą Europos politikoje susiformavo du priešingi politiniai blokai. Pirmas politinis įvykis, kur du blokai susidūrė buvo Portugalijos sosto krizė 1833-39 m.

Iki 1918 m. miestas priklausė Austrijai-Vengrijai, priklausė to paties vardo rajonui, vienam iš 94 Bohemijos *Bezirkshauptmannschaften*.

Galerija
--------

* Miesto gatvėMiesto gatvė
* Masaryko aikštėMasaryko aikštė
* Rotušė Masaryko aikštėjeRotušė Masaryko aikštėje
* Mnichovo Hradištės oro uostasMnichovo Hradištės oro uostas
* Geležinkelio stotisGeležinkelio stotis

Nuorodos
--------

1. ↑  Die postalischen Abstempelungen auf den österreichischen Postwertzeichen-Ausgaben 1867, 1883 und 1890, Wilhelm KLEIN, 1967
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| CenterNatalija Iščenko |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant: Rusijos vėliava Rusija** |
| Dailusis plaukimas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2008 Pekinas | Komanda |
| **Auksas** | 2012 Londonas | Komanda |
| **Auksas** | 2012 Londonas | Duetai |
| **Auksas** | 2016 Rio de Žaneiras | Komanda |
| **Auksas** | 2016 Rio de Žaneiras | Duetai |

**Natalija Iščenko** (rus. *Наталья Серге́евна Ищенко*, g. 1986 m. balandžio 6 d. Smolenske) – Rusijos dailiojo plaukimo sportininkė. Daugkartinė olimpinė, pasaulio ir Europos čempionė.

Biografija
----------

2008 m. vasaros olimpinių žaidynių čempionė komandinėje rungtyje. 2012 m. olimpinė čempionė duetų ir komandų rungtyse. 2016 m. olimpinė čempionė duetų ir komandų rungtyse. 

2017 m. balandį sportininkė paskelbė apie sportinės karjeros pabaigą. Rusė pelnė 19 pasaulio čempionės ir 12 Europos čempionės aukso medalių. Nuo 2017 m. Kaliningrado srities sporto viceministrė.

Nuorodos
--------

* FINA svetainėje Archyvuota kopija 2020-07-09 iš Wayback Machine projekto.
| ***Sekso monstras*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Sex Monster |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Mike Binder |
| Scenaristas (-ai) | Mike Binder |
| Vaidina | Mariel Hemingway  Mike Binder  Renee Humphrey |
| Metai | 1999 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 97 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Sekso monstras** – 1999 m. JAV sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Mariel Hemingway – Laura Barns
* Mike Binder – Martis Barnsas
* Renee Humphrey – Didi
* Taylor Nichols – Bilis
* Missy Crider – Diva
* Joanna Heimbold – Evė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Martis Barnsas nori paįvairinti savo ir žmonos Lauros seksualinį gyvenimą. Geriausias tam būdas – seksas trise ir Martis įvairiais būdais įkalbinėja žmoną surasti merginą jų eksperimentui. Laura nesužavėta tokios įdėjos, tačiau galiausiai nusileidžia ir į svečius pakviečia savo bendradarbę Divą. Martis džiūgauja, tačiau netrukus supranta, kad viskas pakrypo nenumatyta linkme – Laura ir Diva vis daugiau laiko praleidžia kartu ir Martis pats tampa pašaliniu išlaisvintose žmonos fantazijose.
| Jaros gyvenvietės |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Jaros gyvenvietėsJaros gyvenvietės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°43′50″ š. pl. 25°17′50″ r. ilg.﻿ / ﻿55.73056°š. pl. 25.29722°r. ilg.﻿ / 55.73056; 25.29722Koordinatės: 55°43′50″ š. pl. 25°17′50″ r. ilg.﻿ / ﻿55.73056°š. pl. 25.29722°r. ilg.﻿ / 55.73056; 25.29722 |

 |
| Vieta | Anykščių rajonas |
| Seniūnija | Svėdasų seniūnija |
| Aukštis | 6-7 m |
| Plotas | 30x20 |
| Naudotas | neolitas |
| Žvalgytas | 1933-1934 |
| Tirtas | 1975-1976, 1985 m. |

**Jaros gyvenvietės** – keturios neolito archeologinės gyvenvietės Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, Jotkonių kaimo (Svėdasų seniūnija) pietrytiniame pakraštyje, Jaros upės ir buvusio Jaros ežero pakrantėse.

Gyvenvietės
-----------

1933–1934 m. tiesinant Jaros vagą, rasta kaulinių ir raginių neolito įrankių. Gyvenvietes tyrinėjo Istorijos institutas, tyrimų vadovas Algirdas Girininkas. Pirmoji ir antroji gyvenvietės yra Jaros dešiniajame krante. Jose 1975–1976 m. rasta židinių, viduriniojo ir vėlyvojo neolito titnaginių dirbinių, virvelinės keramikos šukių su tekstiliniais ir sukiniais įspaudais.

1976 m. Jaros dešiniajame krante, į pietus nuo Jaros ir Aluočio santakos rasta trečioji gyvenvietė. Gyvenvietė apardyta potvynių, jos rytinis pakraštys sunaikintas tiesinant Jaros vagą. Per 1985 m. tyrinėjimus rasta viduriniojo neolito akmeninių kirvių, kaltų, tinklo pasvarų, kaulinių ir raginių strėlių antgalių, smaigų, skobtelių, kirvio mova su skyle kotui, peilis, titnaginių dirbinių, medinio bučiaus liekanų, šukių puodų, kurių vidinės sienelės šiek tiek brūkšniuotos.

Jaros kairiajame krante, prie Jaros ištakos iš buvusio Jaros ežero, priešais antrąją gyvenvietę yra ketvirtoji gyvenvietė. Apardyta per Pirmąjį pasaulinį karą kasant apkasus. 1985 m. joje rasta vėlyvojo neolito titnago dirbinių – peilių, grandukų, skelčių, nuoskalų, keramikos.

Jaros gyvenvietės priskiriamos Narvos kultūrai, su pastebima Nemuno kultūrai ir virvelinės keramikos kultūrai būdinga įtaka. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Girininkas. *Jaros gyvenvietės*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 571 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Seksto Pompėjaus atvaizdas ant denaro, skirto pažymėti pergalę prieš Oktaviano laivyną.
**Sekstas Pompėjus** (*Sextus Pompeius*, pilnas vardas **Sekstas Pompėjus Didysis Pamaldusis**, lot. *Sextus Pompeius Magnus Pius*, 68–35 m. pr. m. e.) – senovės Romos respublikos karvedys, Gnėjaus Pompėjaus Didžiojo jauniausiasis sūnus.

Labiausiai žinomas kova prieš Cezarį kartu su Metelu Scipionu ir Katonu Jaunesniuoju. Šios kovos buvo pralaimėtos, Scipionas ir Katonas nusižudė, o vyresnysis Pompėjaus brolis Gnėjus buvo nužudytas, bet pačiam Sekstui pavyko pabėgti į Siciliją.

Po Cezario mirties antrasis triumviratas nukreipė savo dėmesį į Brutą ir Kasijų, todėl Sekstas Pompėjus Sicilijoje turėjo laiko surinkti armijai, ypač stipriam laivynui ir pasiruošti kovai. 39 m. pr. m. e. kautynės pasibaigė lygiosiomis, ir triumvirai su Sekstu pasirašė taiką. Markas Antonijus norėjo savo legionus panaudoti kovoje prieš partus.

Kova atsinaujino 37 m. pr. m. e. tačiau Mesinos jūrų mūšyje Sekstas sugebėjo įveikti Oktaviano pajėgas. Dar sykį Pompėjus įveikė Oktavianą 36 m. pr. m. e. bet vos po mėnesio Agripos vadovaujamas laivynas pagaliau visiškai sutriuškino Seksto laivyną ir jūrų bazę Naulocho mūšyje. Pats vadas pabėgo.

35 m. pr. m. e. Sekstas Pompėjus buvo pagautas Mileto mieste (dab. Turkijos teritorija) ir Marko Antonijaus vietininkas Markas Ticijus jį nužudė be teismo, kas prieštaravo Romos respublikos įstatymams. Po kelerių metų, prasidėjus konfliktui tarp Antonijaus ir Oktaviano, pastarasis šią žmogžudystę panaudojo kaip vieną iš teisinių ginklų prieš Antonijų.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Pompėjų giminė

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sekstas Pompėjus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Vergų upė |
| --- |
| Baltieji pelikanai Vergų upės slenksčiuose Baltieji pelikanai Vergų upės slenksčiuose |
| **Ilgis** | 434 km |
| **Baseino plotas** | 616 400 km² |
| **Ištakos** | Atabaskos ež. |
| **Žiotys** | Didysis Vergų ežeras |
| **Šalys** | Kanada |
|  |
|  **Vikiteka** | Vergų upė |

**Vergų upė** arba **Sleivas** (angl. *Slave River*, pranc. *Rivière des Esclaves*) – upė Kanadoje, Albertoje ir Šiaurės Vakarų teritorijose. Išteka iš Atabaskos ežero, teka į šiaurės vakarus, įteka į Didįjį Vergų ežerą. Ties Fort Smitu Sleive gausu slenksčių. Tai viena populiariausių kajakų plaukiotojų upių pasaulyje. Vergų upės pakrantėse įsikūrusios gausios baltųjų pelikanų kolonijos. Upė 18 a. viduryje pavadinta pagal vietos indėnų genties *Slavey*, gyvenusios šalia upės, vardą, kuris klaidingai buvo išverstas į anglų kalbos žodį *slave* (vergas).
Šokinėjimas su pogo
Pogo lazdos apvertimas
**Pogo šuoliai** (angl. *Extreme Pogo, Xpogo*) – ekstremalus šokinėjimas su spyruokliuojančia pogo lazda. Ši sporto šaka apima kaskadinių triukų atlikimą ant specialiai sukurtų, profesionalių pogo lazdų, su kuriomis galima pašokti į daugiau kaip 3 m aukštį. Panašių elementų gali būti atliekama ir varžybose su BMX dviračiais ar riedlentėmis. Kasmet rengiama pogo šuolių pasaulio čempionato serija „Pogopalooza" (*Xpogo World Championship Series*).

Istorija
--------

„Xpogo" bendruomenėje priimta, kad Dave Armstrong iš Provo, Jutos valstijos, JAV, greičiausiai buvo pirmasis asmuo XX a. pabaigoje, sąmoningai ir nuosekliai stengęsis atlikti triukus ant tradicinės spyruokliuojančios pogo lazdos. Jis sukūrė ir svetainę *Xpogo.com*, kad galėtų pasidalyti savo šuolių nuotraukomis ir vaizdo įrašais. Netrukus keletas kitų sportininkų pradėjo savarankiškai rodyti savo sugebėjimus šioje srityje: Nick McClintock, Nick Ryan, Fred Grzybowski, Dan Brown, Rick Gorge ir Matt Malcolm. Visi, manydami, kad yra originalios sporto šakos kūrėjai, galiausiai susivienijo ir prisijungė prie *Xpogo.com*, kur ėmė demonstruoti atliekamus triukus, savo patyrimą skleidė kitais kanalais. Nuo 2000 iki 2004 m. „Xpogo" tapo žinomas daugiausiai JAV ir Nyderlanduose.

Taip pat skaitykite
-------------------

* BASE šuoliai

* Vertikalus šuolisVertikalus šuolis
* Šuolio elementasŠuolio elementas
* Pogopalooza varžybos*Pogopalooza* varžybos
* Grupinis oro kūlvirstisGrupinis oro kūlvirstis
* Parodomieji šuoliaiParodomieji šuoliai

Nuorodos
--------

* Xpogo.com
* Video: Extreme pogo pro achieves record-breaking 11 foot jump
Koordinatės: 56°6′21″ š. pl. 22°17′7″ r. ilg.﻿ / ﻿56.10583°š. pl. 22.28528°r. ilg.﻿ / 56.10583; 22.28528

|  Nevarėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Telšių |
| **Savivaldybė** | Telšių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Nevarėnai |
| **Adresas** | Telšių g. 2 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1785 m. |

 *Kitos reikšmės – Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.*
**Nevarėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Nevarėnų miestelyje, prie Mažeikių–Telšių kelio, Burbesio (Markijos baseino) dešiniajame krante. Liaudies architektūros formų, architektūros paminklas.

Istorija
--------

2015 m. vasarą
1602 m. grafas Zabiela pastatė bažnyčią, Žemaičių vyskupas Merkelis Giedraitis paskyrė šiai bažnyčiai kunigą, o Lietuvos didysis kunigaikštis Zigmantas Vaza užrašė fundaciją. Ji buvo Alsėdžių, vėliau – Telšių parapijos filija. 1679–1842 m. Nevarėnai priklausė Telšių klebonui.

1785 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. Nuo 1814 m. veikė parapinė mokykla. Blaivybės įvedimo proga 1858 m. kapinėse pastatyta akmenų mūro koplytėlė. 1911 m. įkurta parapija.

Kultūrinės vertybės
-------------------

Bažnyčios viduje gana daug senų sakralinės dailės paminklų. Liaudiški, vietinių meistrų darbo altoriai. Jie turi klasicizmo ir ampyro stiliaus bruožų. Didžiajame altoriuje įkomponuota skulptūrinė Nukryžiavimo grupė: Švč. Mergelė Marija, Veronika ir Magdelena. Viename šoniniame altoriuje yra šv. Simono ir Judo Tado, kitame – šv. Jurgio paveikslas.

Mediniame chore, remiamame šešių kolonų, įrengti vargonai. Jų prospektas puoštas reljefiniu drožinėjimu, vazomis, kiauraraščiu ornamentu. Idomios vargonų choro grindys, sukaltos medinėmis didžiagalvėmis vinimis.

Vienas iš vertingesnių, kabančių ant sienos, yra šv. Romualdo paveikslas. Tai romantizmo epochos tapybos pavyzdys, sukurtas dailininko A. Čapskio 1839 m.

Bažnyčioje gausu įvairių medinių skulptūrų. Vargonų chore kabo stilizuotas Nukryžiuotasis su stilingu perizonijumi. Jis galėtų būti vienalaikis su didžiuoju altoriumi.

Architektūra
------------

Bažnyčia vienanavė, liaudies architektūros formų, netipiško kryžminio plano, lubos ir sienos tapytos. Pagrindinis fasadas užbaigtas stoginuku, atskirtas frontonas, virš jo – keturkampis beveik neproporcingai mažas bokštelis su piramidiniu stogeliu.

Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi dviaukštė medinė varpinė (XVIII a.); čia palaidotas Nevarėnų klebonas Valentinas Šikšnys (1914–1984 m.), 1948–1955 m. Sibiro kalinys, pastatytas paminklas Žemaitijos partizanams, už Lietuvos laisvę žuvusiems 1957 m.

Galerija
--------

* VarpinėVarpinė
* Smailės kryžiusSmailės kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 1679 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nevarėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Nevarėnų Nukryžiuotojo Jėzaus parapija
| ***Seksualinio maniako išpažintis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Roberto Bianchi Montero |
| Metai | 1972 |
| Žanras | giallo |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Seksualinio maniako išpažintis policijos viršininkui** (it. *Rivelazioni di un maniaco sessuale al capo della squadra mobile*) – 1972 m. Italijoje sukurtas giallo filmas.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Mieste viena po kitos žudomos vietinės aukštuomenės moterys, o prie jų kūnų visuomet paliekamos kelios nuotraukos, įrodančios, jog šios buvo neištikimos. Inspektorius Kapuana, tiriantis nusikaltimus, apklausia visus vyrus ir meilužius, tačiau neranda jokių įrodymų ar motyvų. Laikraščiams vis daugiau rašant apie siautėjantį maniaką, vienas vyras prisipažįsta įvykdęs šiuos nusikaltimus. Inspektorius jį suima ir tuomet sulaukia telefono skambučio. Tikrasis maniakas sakosi supykęs ant policininko, nes šis nenori tirti bylos iki galo, dėl to reikalas tampa asmeniškas ir sekančia auka dar tą patį vakarą taps jo žmona Barbara. Kada Kapuana paprieštarauja, kad kiekviena auka buvo neištikima, maniakas patikina inspektorių, kad šio žmona taip pat turi meilužį, apie kurį šis neįtaria. Norint rasti žudiką, inspektorius turi pirmiau rasti žmonos meilužį. Ėmęs svarstyti visus įmanomas variantus, jis galiausiai nusprendžia, kad tai bus jo paties sūnėnas. Kapuana vyksta į jo butą, prieš tai telefonu įspėjęs, kad jų romanas atskleistas. Pro balkono langą jis mato kaip maniakas nužudo jo žmoną, o tuomet pats žudiką nušauna...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Farley Granger – inspektorius Kapuana
* Sylva Koscina – Barbara Kapuana
* Silvano Tranquillini – Paolo
* Annabella Incontrera – Franka
* Chris Avram – profesorius Kasalis
* Krista Nell – Renata
* Femi Benussi  – Serena
* Susan Scott – Lili
Koordinatės: 48°48′51″š. pl. 23°10′11″r. ilg.﻿ / ﻿48.8142°š. pl. 23.1697°r. ilg.﻿ / 48.8142; 23.1697

Kraštovaizdis nuo Vereco perėjos
**Vereco perėja** (ukr. *Верецький перевал*; dar žinomas kaip ***Rusios vartai***, lot. *Porta Rusciae*) – perėja Ukrainoje, Karpatuose, vedanti per Vandenskyros kalnagūbrį. Išsidėsčiusi Užkarpatės srityje (Volovecio rajonas) ir Lvovo srityje (Skolės rajonas), Stryjaus ir Latoricos upių vandenskyroje, 841 m aukštyje virš jūros lygio.

Istorija
--------

Anot legendos, 895 m. per Vereco perėją ėjo vengrų gentys. 1914–1915 m. čia vyko Pirmojo pasaulinio karo kovos tarp Rusijos, Austrijos-Vengrijos ir Vokietijos imperijos kariuomenių. Prieš pat prasidedant Antrajam pasauliniam karui, 1939 m. čia masiškai nužudyta 600 ukrainiečių partizanų, priklausiusių Karpatų Sičei.

* Paminklas žuvusiems už Ukrainos laisvę 1939 m. Paminklas žuvusiems už Ukrainos laisvę 1939 m.
* Paminklas 1100-osioms metinėms, kai ugrofinai perėjo šias vietoves, pastatytas 2008 m. Paminklas 1100-osioms metinėms, kai ugrofinai perėjo šias vietoves, pastatytas 2008 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jackson P. The Mongols and the West, 1221—1410. — London: Routledge, 2005. — P. 63.
2. ↑  *ВЕРЕ́ЦЬКИЙ ПЕРЕВА́Л* // ЕСУ
3. ↑  «Карпатська Січ» – без міфів і легенд. 2010-04-04, Ua-reporter.com (tikrinta 2022-04-28).
Sekstanto žvaigždynas
**Sekstantas** (*Sekstans*, *Sex*) – 47-as pagal dydį žvaigždynas, išsidėstęs abipus dangaus pusiaujo. 1687 m. žvaigždyną pavadino J. Hevelijus (įtraukė į *Firmamentum Sobiescianum sive Uranographia* atlasą), įamžindamas astronominį prietaisą, kurio neteko 1679 m. namuose kilus gaisrui.

Tai vienas blyškiausių žvaigždynų. Tik 5 žvaigždės yra ryškesnės nei 5,5. Ryškiausia žvaigždė – Sekstanto Alfa (regimasis ryškis – 4,5). Nė viena žvaigždė nepatenka tarp 200 ryškiausių.

Žvaigždynas matomas didžiumai pasaulio gyventojų. Lietuvoje žvaigždynas matomas vasario – balandžio mėnesiais.

Išnašos
-------

1. ↑  Walter Scott Houston & Stephen James O'Meara (1999), *Deep-sky Wonders*, Sky Publishing Corporation, ISBN 978-0-933346-93-2
2. 1 2  *Sextans*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-05-18.
3. 1 2 3 4  Michael E. Bakich. *The constellation Sextans, the Cigar Galaxy (M82), and spiral galaxy NGC 3077*. Astronomy.com, 2014-03-06. Nuoroda tikrinta 2021-05-18.
4. ↑  Jokūbas Sūdžius. *Sekstantas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-05-18.
**Slapyvardis** (**pseudonimas**) – vietoje tikrojo vardo naudojamas sugalvotas asmenvardis. Neretai vienas asmuo naudoja daugiau nei vieną slapyvardį. Jį gali sugalvoti pats asmuo, jį gali sukurti draugai, vadovai ar bendradarbiai. Kartais slapyvardis po kurio laiko tampa oficialiais vardu ir pavarde.

Slapyvardžiai gali būti *vienanariai* (vieno dėmens), *dvinariai* (imituoja vardą ir pavardę) bei *kelianariai*.

Lietuvoje
---------

LDK raštijoje slapyvardžiai pradėti XVI a. Pirmasis žinomas, bet neiššifruotas slapyvardis – *Deodatas Septenijus*, šiuo vardu pasirašyta 1529 m. I Lietuvos Statuto lotyniškoji Goštautų panegirika.

Slapyvardžiai plačiai naudoti spaudos draudimo metais, kai dauguma nelegalioje spaudoje rašiusiųjų autorių naudojo po keletą slapyvardžių. Kai kurie žymūs rašytojai ir visuomenės veikėjai ir jų slapyvardžiai:

* Simonas Daukantas – *Antons Dagys*, *J. Devinakis*, *Jonas Girdenis*, *Jonas Purvys*, *Jonas Ragaunis* ir kt.
* Vincas Kudirka – *Kapsas*, *Paežerių Vincas*,
* Jonas Jablonskis – *Rygiškių Jonas*.

Dalis rašytojų geriau žinomi slapyvardžiais – Maironis, Žemaitė, Šatrijos Ragana, Salomėja Nėris, Juozas Baltušis, arba vardu, pavarde ir slapyvardžiu – Gabrielė Petkevičaitė-Bitė, Juozas Tumas-Vaižgantas, Vincas Mykolaitis-Putinas. Kartais vienu slapyvardžiu pasirašinėjo keli autoriai – Lazdynų Pelėda (seserys Sofija Pšibiliauskienė ir Marija Lastauskienė).

Daugumą iki 1917 m. vartotų lietuviškų slapyvardžių surinko ir iššifravo Vaclovas Biržiška, nemažai iššifravo Julius Būtėnas, Leonas Gudaitis, Antanas Alpis ir kiti.

Internete
---------

Didėjant interneto skvarbai Lietuvoje slapyvardžiai tapo labai populiarūs, ir dažnai naudojami interneto forumuose bei komentaruose, siekiant paslėpti savo tikrąjį vardą. Ilgainiui tai tapo sistemine yda ir naudojama asmeniniams ar rasistiniams įžeidinėjimas.

Slapyvardžiais piktnaudžiauja asmenys, provokuojantys tuščias diskusijas, kivirčus internetiniame bendravime, vadinami troliais.

Literatūra
----------

* Lietuviškieji slapyvardžiai: lietuviškos spaudos iki 1990 m. slapyvardžių sąvadas (sud. Jonas Mačiulis). – Vilnius: Lietuvos nacionalinė M. Mažvydo biblioteka, 2004. – ISBN 9955-541-28-8
	+ T. 1: Autoriai, 2004. – 363 p. – ISBN 9955-541-26-1
	+ T. 2: Slapyvardžių žodynas, 2004. – 1156 p. – ISBN 9955-541-27-X
* Apie lietuviškuosius slapyvardžius: straipsnių rinkinys (sud. Jonas Mačiulis). – Vilnius: Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka, 2008. – 220 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-541-96-7

Nuorodos
--------

* Slapyvardžiai – lietuvio sielos ir epochos prieštaravimų atspindys Archyvuota kopija 2015-02-07 iš Wayback Machine projekto.
Jabjum. XVIII a. tibetietiška thanka
**Jabjum** (tibet. ཡབ ཡུམ​  = *Yab-yum* 'tėvas-motina') – Tibeto budizmo mene sutinkamas simbolis – vyriška ir moteriška figūros sueities pozoje. Šis vaizdinys kyla iš ezoterinių tantrinių mokymų (anutarajoga tantros). Panašus vaizdinys sutinkamas ir hinduistinėje tantroje, kur vadinamas *maithuna*. Jabjum pozoje vaizduojama tūžmioji Vadžrajoginės hipostazė Vadžaravarahė ir rūstusis Heruka Čakrasamvara. Ši pora vadinama Hevadžra. Gali būti vaizduojamos ir kitos poros, pvz. buda Samantabhadra ir Samantabhadrė.

Jabjum motyvas aptinkamas ant tibetietiškų piešinių (thankų), vaizduojamas skulptūromis ir bareljefais. Galimas ir neikoninis vaizdavimas jantra arba mandala. Jabjum reiškia priešybių vienybę, kosminių principų hierogamiją, tai dualizmo transcendencijos priemonė. Vyriška figūra atspindi vyrišką, veiklų, gabų principą (upają), atjautą (karuną), o moteriška – pasyvų, išminties principą (pradžnią), erdvę. Jabjum konfigūracija naudojama tantrinėse idamų meditacijose, susitapatinant su šia priešybių sąjunga. Yra ir fizinė jabjum praktika (sadhana), vadinama *karmamudrā*. Tikima, kad sueities metu kylantis palaimos ir nedvejybės jausmas yra palanki akimirka išsivaduoti iš karmos ir pasiekti atbudimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vajrayogini, *Encyclopaedia Britannica*
2. ↑  Keown, Damien. (2003). *A Dictionary of Buddhism*, p. 338. Oxford University Press.
3. ↑  Yab-Yum Archyvuota kopija 2020-03-18 iš Wayback Machine projekto. Encyclopedia Tibetica S19



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jabjum** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

JPMorgan Chase & Co.| JPMorgan Chase logo |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Bankininkystė ir Finansinės paslaugos |
| Įkurta | 1799 m. |
| Centrinė būstinė | Niujorkas, JAV |
| Darbuotojų | 236,810 (2010) |

**„JPMorgan Chase & Co."** – stambus JAV bankas, įsteigtas 1799 m. Bendrovė yra viena svarbiausių finansinių paslaugų tiekėjų JAV rinkoje, turinti 2 trilijonų JAV dolerių turtą ir didžiausią rinkos kapitalizaciją. „JPMorgan Chase" yra trečias pagal turimų indėlių vertę tarp JAV bankų, šiuo rodikliu atsiliekanti tik nuo „Wells Fargo" ir „Bank of America" bankų. „JPMorgan Chase" alternatyvaus investavimo fondų padalinys yra didžiausias tokio pobūdžio fondas JAV, valdantis 53,5 milijardų JAV dolerių vertės turtą. Įmonė susiformavo po „Chase Manhattan Corporation" ir „J.P. Morgan & Co." bendrovių susijungimo 2000 m. „JPMorgan Chase & Co." prekinis ženklas naudojamas investicinės bankininkystės, turto valdymo ir privačiosios bankininkystės padaliniams. „JPMorgan Chase & Co." kartu su „Bank of America", „Citigroup" ir „Wells Fargo" yra vienas iš svarbiausių JAV komercinių bankų.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RJungtinės Amerikos Valstijos Dow Jones indekso bendrovės |
| --- |
|  |
| 
3M | American Express | Apple | Boeing | Caterpillar | Chevron | Cisco | Coca-Cola | DowDuPont | ExxonMobil | Goldman Sachs | Home Depot | IBM | Intel | Johnson & Johnson | JPMorgan Chase | McDonald's | Merck | Microsoft | Nike | Pfizer | Procter & Gamble | The Travelers Companies | UnitedHealth Group | United Technologies Corporation | Verizon | Visa | Walmart | Walgreens Boots Alliance | Walt Disney |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Copernicia prunifera** |
| --- |
| Vaškinė kopernicija (*Copernicia prunifera*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Arekiečiai  *( Arecales)* |
| Šeima: | Arekiniai  *( Arecaceae)* |
| Gentis: | Kopernicija  *( Copernicia)* |
| Rūšis: | Vaškinė kopernicija  *( Copernicia prunifera)* |

 |

**Vaškinė kopernicija** (*Copernicia prunifera*, port. *Carnaúba*) – arekinių (*Arecaceae*) šeimos palmių rūšis, paplitusi pusiau sausringose šiaurės rytų Brazilijos teritorijose (ypač Searos valstijoje).

Medis užauga iki 15 m aukščio, kamieno skersmuo siekia 25 cm. Laja apvali. Lapai delniški, 1,5 m pločio, padengti stora vaško kutikule. Lapkočiai dygliuoti. Žiedynas – 2 m ilgio šluotelė, sudaryta iš dvilyčių, gelsvai rudų žiedų. Vaisiai apskriti, 2,5 cm skersmens, rudi ar juodi.

Iš vaškinės kopercijos lapų vaškinės kutikulės gaminamas karnaubo vaškas. Jis naudojamas kaip maisto priedas, iš jo sudaroma vaškinė dražė, tablečių danga. Taip pat naudojamas kaip kosmetikos, buitinės chemijos gaminių priedas. Palmės vaisiai ir šerdis valgomi, lapai naudojami būstų statyboje.

* Augavietė Kaatingos krašteAugavietė Kaatingos krašte
* LajaLaja
* LapaiLapai
* Karnaubo vaškasKarnaubo vaškas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Vakarų Majo Kebis*Mayo-Kebbi Ouest* |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Čado vėliava Čadas |
| **Administracinis centras** | Pala |
| **Departamentai** | 2 |
| **Subprefektūros** | 8 |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 569 087 |
| **Plotas** | 14 000 km² |
| **Tankumas** (2009) | 41 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | TD-MO |

**Vakarų Majo Kebio regionas** (pranc. *Région du Mayo-Kebbi Ouest*, arab. منطقة مايو كيبي الغربي = *Minṭaqâtu Māyū Kībbī l-Ġarbī*) – administracinis regionas Čado pietvakarinėje dalyje. Vakaruose turi sieną su Kamerūnu. Administracinis centras – Pala.

Geografija
----------

Regionas yra savanų gamtinėje srityje. Prateka Majo Kebio upė.

Gyventojai
----------

Regionas priklauso Adamavos kultūrinei zonai. Dalis gyventojų kalba smulkiomis čadinėmis kalbomis (gidarai, peviai, herdžiai), kiti kalba Adamavos-Ubangio kalbomis (tupuriai, mundangai). Pastarieji buvo sukūrę gentinę valstybėlę Lerės lamidatą. Yra fulbių.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Vakarų Majo Kebio regionas padalintas į 2 departamentus (skliaustuose – administracinis centras):

* Majo–Dalaho departamentas (Pala)
* Lak Lerės departamentas (Lerė)

|  |  |
| --- | --- |
|  **Čado regionai** |  |
| Bata | Bahr El Gazelis | Borku | Enedis | Ežerų | Gera | Hadžeras-Lamisas | Kanemas | Mandulas | Ndžamena | Rytų Logonė | Rytų Majo Kebis | Salamatas | Sila | Šaris–Bagirmis | Tandžilė | Tibestis | Vadajus | Vadi Fira | Vakarų Logonė | Vakarų Majo Kebis | Vidurio Šaris |
| Slavatičėlenk. *Sławatycze* |
| --- |
|        |
| *Kaimo centras* |
|  |
| 

SlavatičėSlavatičė

51°45′46″ š. pl. 23°33′10″ r. ilg.﻿ / ﻿51.76278°š. pl. 23.55278°r. ilg.﻿ / 51.76278; 23.55278﻿ (Slavatyčės)Koordinatės: 51°45′46″ š. pl. 23°33′10″ r. ilg.﻿ / ﻿51.76278°š. pl. 23.55278°r. ilg.﻿ / 51.76278; 23.55278﻿ (Slavatyčės) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Liublino vaivadija Liublino vaivadija |
| **Apskritis** | Palenkės Bialos apskritis |
| **Valsčius** | Slavatičės valsčius |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 2 647  |
| **Altitudė** | 153 m |
|  |
| **Pašto kodas** | PL 21-515 |
| **Tinklalapis** | www.slawatycze-gmina.pl |
|  **Vikiteka** | Slavatičė |

**Slavatičė** (lenk. *Sławatycze*, blrs. *Славатычы*) – kaimas Lenkijos rytuose, Slavatičės valsčiuje, Palenkės Bialos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 44 km į pietryčius nuo Palenkės Bialos ir apie 88 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Kaimas įsikūręs kairiajame Vakarinio Bugo upės krante, Kodenio lygumoje. Šalia kaimo yra Slavatičės-Domačevo pasienio punktas.

Istorija
--------

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose kaimas paminėtas 1499 metais. Iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. XVI a. įkurta Slavatičės Rūpestingosios Dievo Motinos parapija. 1577 m. gyvenvietei suteiktos miesto teisės. 1761 m. įkurta Slavatičės Rožinio Dievo Motinos parapija. Po 1863 m. sukilimo gyvenvietei atimtos miesto teisės. 

1910-1912 m. pastatyta Slavatičės Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė. 1913-1919 m. pastatyta Slavatičės Rožinio Dievo Motinos bažnyčia. Iki II pasaulinio karo kaime gyveno apie 1000 žydų ir veikė Slavatičės žydų kapinės. II pasaulinio karo pradžioje gyvenvietė buvo sumbombarduota ir susprogdintas šalia buvęs tiltas per Bugo upę.

* Rožinio Dievo Motinos bažnyčiaRožinio Dievo Motinos bažnyčia
* Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvėRūpestingosios Dievo Motinos cerkvė
* 
* 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSlavatičės valsčiaus gyvenvietės |
| --- |
|  |
| 
Jablečna • Kuzavka Kolonija • Kživovulka • Kživovulka Kolonija • Lišna • Mošcice Dolnė • Novosiulkai • Parošla • Pniskai • Sajuvka • Slavatičė • Slavatiče Kolonija • Terebiskai • Zankuvas  |  |

 |
| **Janas Krosasest. *Jaan Kross*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1920 m. vasario 19 d.Talinas, Estija |
| Mirė | 2007 m. gruodžio 27 d. (87 metai)Talinas, Estija |
|  |
| Veikla | estų rašytojas, politinis veikėjas |
|  |
| Išsilavinimas | profesorius |
| Alma mater | 1944 m. Tartu universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Jaan Kross |

**Janas Krosas** (est. *Jaan Kross*; 1920 m. vasario 19 d. Taline, Estija – 2007 m. gruodžio 27 d. ten pat) – estų rašytojas, politinis veikėjas.

Biografija
----------

1944 m. Tartu universitete baigė teisę.

Iki 1946 m. dėstytojas (vėliau ir *Artes Liberales* profesorius nuo 1998 m.). 1944 m. pavasarį vokiečių okupantų (Ostlando reichskomisariatas) buvo suimtas šešiems mėnesiams ir įtariamas "nacionalizmu", 1946 m. – sovietų suimtas, ištremtas į Sibirą. Iki 1954 m. praleido Gulage; grįžo į Taliną. 1955 m. įvairiuose žurnaluose paskelbė eilėraščių. Nuo to laiko laisvasis rašytojas. Nuo 1958 m. Estijos rašytojų sąjungos narys.

1992-1993 m. parlamentaras.

Nuorodos
--------

* „Jaan Kross ist tot", Spiegel Online, 27. Dezember 2007.
| Žuruena |
| --- |
| Žuruenos upė Žuruenos upė |
| **Ilgis** | 1240 km |
| **Vidutinis debitas** | 1426 m³/s |
| **Ištakos** | Paresiso kalnai |
| **Žiotys** | Tapažosas |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Žuruena |

**Žuruena** (port. *Rio Juruena*) – upė Brazilijoje, Mato Groso valstijoje; viena iš Tapažosą sudarančių upių (Amazonės baseinas). Prasideda Paresiso kalnuose, visai netoli Gvaporės ištakų. Aukštupyje vadinama Ananina (*rio Ananiná*). Teka Brazilijos plokščiakalniu šiaurės, šiaurės rytų kryptimi. Aukštupyje ir vidurupyje gausu slenksčių, krioklių. Žemupyje teka riba tarp Mato Groso ir Amazonės valstijų. Susilieja su Teles Piresu ir sudaro Tapažosą.

Augusto krioklys Žuruenoje
Didžiausi intakai:

* dešinieji – Saueruina, Sangė, Arinosas;
* kairieji – Kamararė, Žunina, Žuinamirinas, San Žuan da Bara, Bararati.

Žuruena Amazonės baseino žemėlapyje
Dėl slenksčių upė laivybai netinkama. Poplūdis būna gruodžio-balandžio laikotarpiu. Prie Žuruenos yra keletas indėnų rezervacijų bei Žuruenos nacionalinis parkas. Didžiausia gyvenvietė prie upės – Žuruena.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juruena (Rio Juruena, Žuruenà)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  Amazon Basin: Fontanilhas, UNH/GRDC
3. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
4. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
| Žutautų senosios kapinės |
| --- |
| Kapinių vaizdas iš šiaurės – šiaurės vakarų pusės |
| 

Žutautų senosios kapinėsŽutautų senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°51′04″š. pl. 21°28′49″r. ilg.﻿ / ﻿55.851009°š. pl. 21.480384°r. ilg.﻿ / 55.851009; 21.480384Koordinatės: 55°51′04″š. pl. 21°28′49″r. ilg.﻿ / ﻿55.851009°š. pl. 21.480384°r. ilg.﻿ / 55.851009; 21.480384 |

 |
| Vieta | Kretingos rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Žalgirio seniūnija |
| Plotas | 0,33 ha |
| Naudotas | XVI–XIX a. |
| Registro Nr. | 6276 (AV553) |

**Žutautų senosios kapinės**, kitaip – **Žutautų senkapis**, vad. **Markapiais** (registrinis kultūros paveldo objektas: unikalus kodas - 6276; senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV553) – neveikiančios kapinės pietrytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Žutautuose (Žalgirio seniūnija), 1,1 km į šiaurės rytus nuo kelio Kartena–Mikoliškiai, Žutautų miške, keliuko Žutautai–Bumbuliai dešinėje pusėje, kairiajame Kartenalės upelio krante.

Kapinės
-------

Įrengtos smėlingoje, vakarų – rytų kryptimi pailgoje kalvelėje, apaugusioje mišku. Paviršius nelygus, rytinė dalis iškasinėta bulviarūsių duobių, pietrytinis kraštas nukastas, šiaurės rytinėje dalyje guli betoninis antkapis. Mažosios architektūros statinių nėra. Palei šiaurės vakarinį pakraštį nuo kelio pusės supiltas žemių pylimas.

Teritorijos plotas – 0,33 ha, perimetras – 247 m.

Istorija
--------

Įrengtos XVI a. bendro naudojimo žemėje. Vadinamos Markapiais, Senkapiais, Kapeliais. Jose laidoti Žutautų gyventojai. Nuo XIX a. nenaudojamos, tik retsykiais buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai. Miško žemė, kurioje yra kapinės, nuo 1920 m. valstybinė, priklauso Kretingos miškų urėdijai. Iki II pasaulinio karo buvo aptvertos karčių tvora.

1932 m. šalia kapinių pradėjus kasti smėlį aptikta keliomis eilėmis palaidotų žmonių griaučių su įkapėmis, tarp kurių buvo kardas, keli durtuvai, balnakilpės, monetų. 

Apie 1947 m. kapinėse slapta palaidotas nežinomas Lietuvos partizanas, netoli kurio kapo buvo pastatytas koplytstulpis (sunykęs).

1964 m. miško darbininkas Šleinius, kasdamas smėlį, aptiko 1570–1595 m. žmogaus kapą, kuriame rado 3 monetas – Lenkijos karaliaus Jono Albrechto grašį bei LDK didžiųjų kunigaikščių Žygimanto Senojo ir Žygimanto Augusto pusgrašį, kaldintus 1513 ir 1563 m. Monetos pateko į Vytauto Didžiojo karo muziejų Kaune.

1972 m. paskelbtos vietinės reikšmės archeologijos paminklu – Žutautų (Medsėdžių) senkapiu (AV553)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eugenijus Ivanauskas. Monetos ir žetonai Lietuvos senkapiuose 1387–1850. - Vilnius, 2001, p. 224
2. ↑  Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas. - Vilnius, 1973, p. 252

* Julius Kanarskas. Žutautų kaimo kapinės (Žalgirio apyl. Kretingos raj.). - Kretinga, 1993 // Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. - F. 4, b. 262

Nuorodos
--------

* Kultūros vertybių registras
Vest Pointo panorama
**Vest Pointas** (angl. *West Point*) – JAV karo akademija Niujorko valstijoje, į šiaurę nuo Niujorko, prie Hadsono upės.

1778 m. įkurta amerikiečių tvirtovė Vest Pointas, esanti vakariniame Hadsono upės krante, apie 57 km į šiaurę nuo Niujorko, turėjo didelę strateginę reikšmę. Tai buvo pagrindinė kliūtis britų veržimuisi prie Šampleno ežero ir Kanados. Britai vis dar tikėjosi atkirsti Naująją Angliją nuo kitų sukilėlių kolonijų. Vietą fortui išrinko George Washington, o įtvirtinumus suprojektavo Tadas Kosciuška. Ir šiandien paminklas T. Kosciuškai stovi karo akademijos parke.

Nuo 1802 m. Vest Pointe pagal kongreso nutarimą buvo įkurta Jungtinių Valstijų karo akademija ir į pirmą kursą priimta dešimt kadetų. Iš pradžių akademija veikė tik kaip artilerininkų ir inžinierių mokykla.

1817 m. Vest Pointo akademijos komendantu tapo majoras Silvanusas Tajeris (*Sylvanus Thayer*), kuris daug padarė, kad Vest Pointas taptų panašus į šiandieninį.

Akademija užima daugiau nei 6 475 ha žemės. Per ketverius metus apie 4 400 kadetų gauna ir karinį, ir akademinį išsilavinimą. Mokydamiesi mažomis grupėmis po 12–15, jaunuoliai studijuoja humanitarinius, socialinius, fizikos, inžinerinius ir karinius mokslus. Kandidatai, kurių daugumą paskiria JAV Senatas ir Atstovų rūmų nariai, privalo būti 17–22 metų, nevedę ir fiziškai tinkami, turi atitikti akademinius reikalavimus, keliamus stojant į universitetą.

Nuo 1976 m. moterys taip pat priimamos kadetėmis.

Nuo 1812 m. karo Vest Pointo diplomantai dalyvavo visuose Amerikos karuose.

Nuorodos
--------

* Oficiali Vest Pointo internetinė svetainė **(**angl.**)**
Ilja Repinas. *Veros Vasiljevnos Veriovkinos portretas* (1916 m.)
**Vera Abeg-Veriovkina** (rus. *Вера Васильевна Абегг-Веревкина*, pranc. *Veronika Abegg-Verevkine*; 1872 m. sausio 28 d. Kaune, Rusijos imperija – 1960 m. gegužės 11 d. Sent Andre d'Ala, Prancūzija) – Lietuvoje, Rusijoje, Uzbekistane ir Prancūzijoje kūrusi tapytoja.

Biografija
----------

Gimė kauniečio Vilhelmo Abego šeimoje. Sankt Peterburge lankė Centrinę (barono Šteglico) piešimo mokyklą, 1893 m. mokėsi privačiai pas Ilją Repiną. 1893–95 m. studijavo Sankt Peterburgo dailės akademijoje. 1896 m. ištekėjo už Kauno gubernatoriaus Piotro Veriovkino brolio Vsevolodo (1872–1924). Vyro giminėje menininkė rado supratimą – paveikslus tapė ir jo motina Jelizaveta Veriovkina, ir sesuo Mariana Veriovkina.

Šeima persikėlė gyventi į Bucharą (dab. Uzbekistanas), ten Vera Veriovkina kūrė etiudus. 1903 m. Veriovkinai pervažiavo į Lietuvą, valdė Pažaislio ir Maželiškių dvarus. 1909 m. gyveno Kaune. Pirmojo pasaulinio karo metais V.Veriovkina Rusijos kariuomenėje dirbo gailėstingąja sesute. Su vyru išsiskyrė. 1916 m. gyveno Suomijos Kuokkalos (dab. Repino) vietovėje, bendravo su savo mokytoju Ilja Repinu, tapė.

Pokaryje grįžo į Lietuvą ir, apie 1920–1923 m. pardavusi Pažaislio dvarą, emigravo į Prancūziją. Apsistojo Nicoje, apie 1926 m. persikėlė į Paryžių. Tapė paveikslus, gyveno skurdžiai. 1949 m. paskelbė prisiminimus apie dailininką Ilją Repiną.

V.Veriovkinos kūrybai būdingi modernizmo bruožai: tapant peizažus buvo linkusi į impresionizmą, o kuriant portretus – į ekspresionizmą. Darbai saugomi I.Repino muziejuje Repino miestelyje (dab. Rusija) ir Pierre'o Gochtowt'o kolekcijoje Prancūzijoje.

Šaltiniai
---------

* Lietuvos dailininkų žodynas, II tomas. – Lietuvos kultūros tyrimų institutas: Vilnius, 2012 psl. 424
* Репин И.Е. *Портрет В.В.Веревкиной.* 1916. ПГХГ