recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Judoma |
| --- |
| **Ilgis** | 765 km |
| **Baseino plotas** | 43 700 km² |
| **Vidutinis debitas** | 342 m³/s |
| **Ištakos** | Suntar Chajata |
| **Žiotys** | Maja |
| **Šalys** | Rusija |

**Judoma** (rus. *Юдома*) – upė Rusijoje, Chabarovsko krašto teritorijoje ir jo pasienyje su Jakutija; Majos dešinysis intakas (Aldano baseinas). Susidaro susiliejus Nitkano ir Amvijos upėms, prasidedančioms Suntar Chajatos kalnagūbrio šlaituose. Teka į pietus ir pietvakarius pagal Judomos kalnagūbrio šlaitą. Žemupyje sudaro kilpas. Įteka į Mają 179 km nuo jos žiočių, ties Ust Judoma.

Didžiausi intakai: Sarendikatas, Bykas, Jetavna, Akačenas, Kiutepas, Džapkanga (dešinieji), Derbis, Ladis, Niulikas, Gorbis (kairieji).

Judomos tėkmė greita, vaga vingiuota, gausu povandeninių akmenų, rėvų, seklumų. Laikosi užšalusi nuo spalio iki gegužės, potvynio maksimumas būna birželį (debitas – 1081 m³/s).

Upė laivuojama 217 km nuo žiočių ruože. Prie Judomos yra Jugorjonoko gyvenvietė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Юдома*,Большая советская энциклопедия, T. XXX (Экслибрис—Яя). – Москва: Советская энциклопедия, 1978
2. ↑
Koordinatės: 55°37′ š. pl. 21°53′ r. ilg.﻿ / ﻿55.617°š. pl. 21.883°r. ilg.﻿ / 55.617; 21.883

Rietavo miškai Žadvainų apylinkėse
**Judrėnų–Lėgų miškai** (arba ***Rietavo miškai***) – miškų masyvas Rietavo savivaldybės, Šilalės ir Klaipėdos rajonų savivaldybių teritorijų sandūroje, abipus Jūros upės, 6 km į pietus nuo Rietavo.

Geografija
----------

Judrėnų–Lėgų miškai priklauso Rietavo miškų urėdijos Žadvainų, Girėnų ir Judrėnų girininkijoms. Susideda iš Plungės, Spraudės, Judrėnų, Volungiškės, Gvaldų ir Lėgų miškų. Masyvas apie 10 km ištįsęs iš šiaurės rytų į pietvakarius. Plotas 5890 ha, mišku apaugę 4980 ha. Valstybinės reikšmės miškų 60 %.

Paviršius banguotas, išraižytas Jūros ir jos intakų (dešinysis – Letausas ir jo intakai Žygis, Dauba, Plunkė, kairysis – Rindė ir jos intakai Nevelis, Deguva, Aitra) slėnių. Masyvo šiaurinė dalis nusausinta.

Medynai
-------

Augavietės derlingos laikinai įmirkusios, vietomis įmirkusios ir pelkinės. 90 % miškų yra IV grupės ūkiniai, 10 % III grupės apsauginiai. Kultūrinės kilmės medynų 22 %. Eglynų 50 %, beržynų 26 %, juodalksnynų 14%, pušynų 4 %, baltalksnynų 3 %, drebulynų 2 %, uosynų 1 %. Jaunuolynai sudaro 22 %, pusamžiai medynai 45 %, bręstantys 18 %, brandūs 15 %. Medynų vidutinis amžius 55 m. bonitetas 11,1, skalsumas 0,70, tūris 205 m³/ha.

Judrėnų miško 96 kvartale yra koplyčia. Masyvo pietvakarių pakraštyje yra Aitros hidrografinio draustinio dalis.

Istorija
--------

1944–1953 m. Judrėnų–Lėgų miškuose veikė Lietuvos partizanai, kurie priklausė Žemaičių legionui, nuo 1946 m. pavasario – Žemaičių apygardos Šatrijos rinktinei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Brukas, Dalius Žygelis. *Judrėnų–Lėgų miškai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 758 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Gomalis |
| --- |
| Gomalio upė Gomalio upė |
| **Ilgis** | ~400 km |
| **Ištakos** | Paktikos provincija |
| **Žiotys** | Indas |
| **Šalys** | Afganistanas, Pakistanas |

**Gomalis** (urd. گومل = *Gūmal*, pušt. ګومل = *Gūmal*) – upė Afganistane ir Pakistane; Indo dešinysis intakas. Prasideda į pietryčius nuo Gaznio, Paktikos provincijoje. Aukštupyje teka per puštūnų gilzajų žemes į pietryčius, ten turi daug vardų (Gamalgadas, Gamalarudas ir kt.). Toliau teka per Pakistaną, Pietų Vaziristano sritį, sudaro ribą tarp Chaiber Pachtunchvos ir Beludžistano provincijų. Žemupyje sudaro derlingą Gomalio slėnį. Įteka į Indą 30 km į pietus nuo Dera Ismail Chano.

Didžiausi intakai – Kundaras, Žobas (dešinieji).

Žemiau santakos su Žobu įrengtas didelis tvenkinys.

Gomalio upė siejama su „Rigvedoje" minima Gomati (skr. गोमती = IAST: *gomatī́* – „karvingoji") upe.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Kašmyro istorija** |
| **Gandharos istorija** |
| Gonandų dinastija |
| Korkatų dinastija |
| Utpalių dinastija |
| Loharų dinastija |
| Šamasudinų dinastija |
| *Mogolų dinastija* |
| *Duranių dinastija* |
| *Sikhų imperija* |
| *Džamu-Kašmyro karalystė* |
| Kašmyro konfliktas |

**Gonandų dinastija** – dinastija, valdžiusi Kašmyro valstybę VI–VII a. Tai buvo pirmoji stipri nepriklausomo Kašmyro dinastija, kurios metu buvo padėti pagrindai vėlesniam valstybės klestėjimui.

Ją VIII a. pradžioje pakeitė Korkatų dinastija.

Istorija
--------

Iki gonandų Kašmyrą valdė svetimšalių imperijos, ir vieni paskutiniųjų užkariautojų buvo eftalitai.

Gonandų laikais Kašmyras išsiveržė iš siauro kalnų slėnio ir pradėjo užkariavimus, kurie išplėtė valstybės teritoriją.

Kultūra
-------

Pirmieji gonandai buvo budistai. Karaliaus Meghvagano žmona pastatydino didelį budistinį vienuolyną, kuriame galėjo gyventi studentai, atvykstantys į Kašmyrą mokytis. Pats Meghavanas uždraudė savo šalyje žudyti gyvulius.

Vėlesnieji valdovai propagavo hinduizmą. Žymiausias jų buvo Praverseinas II, kurio laikams priskiriama daugybė hinduistinių šventyklų ir sostinės Šrinagaro (tuometinio Praverseinpuro) įkūrimas.
| ***Pakvaišę dėl Merės*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | There's Something About Mary |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Bobby FarrellyPeter Farrelly |
| Prodiuseris (-iai) | Bobby FarrellyPeter Farrelly |
| Scenaristas (-ai) | Ed DecterJohn J. StraussPeter FarrellyBobby Farrelly |
| Vaidina | Cameron DiazMatt DillonBen StillerCris ElliotLee Evans |
| Metai | 1998 |
| Žanras | Romantinė komedija |
| Trukmė | 119 min. |
| Kalba | anglų |
| Platintojas | 20th Century Fox |
| Biudžetas | 23 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Pakvaišę dėl Merės** (angl. *There’s Something About Mary*) – brolių Farelly sukurta komedija. Filmas nominuotas dviem Auksiniams gaubliams, taip pat 11-kai įvairių apdovanojimų, taip pat pelnė 16 prizų.

Amerikos filmų institutas šiam filmui skyrė 27 vietą geriausių XX a. komedijų sąraše.

„Total Film" žurnalo skaitytojai 2000 m. filmą išrinko tarp 100 geriausių visų laikų komedijų (4 vieta).

Trumpa santrauka
----------------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Į mokyklos išleistuves moksliukas Tedas turėjo eiti drauge su gražiausia klasės mergina Mere. Tačiau jį ištiko neįtikėtina ir… labai pikantiška nelaimė – užtrauktuku jis prisižnybo savo pasididžiavimą.

Svajonių pasimatymas taip ir neįvyko. Po kelių dešimčių metų Tedas, niekaip negalintis atsikratyti minčių apie mylimąją, pasamdo privatų detektyvą, kad šis surastų Merę. Tačiau seklys, ją suradęs, pats įsimyli, todėl Tedui pameluoja – neva jo buvusi mylimoji virto storule ir turi penkis vaikus. Kol detektyvas mano atsikratęs konkurento ir inirtingai mergina gražuolę, Tedas nusprendžia pats pamatyti Merę.

Aktoriai
--------

*Aktorius – vaidmuo*
* Cameron Diaz – *Mary*
* Matt Dillon – *Pat Healy*
* Ben Stiller – *Ted Stroehmann, privatus detektyvas*
* Chris Elliot – *Hillary*
* Lin Shaye – *Magda*
* Jeffrey Tambor – *Sully*
* Markie Post – *Sheila Jensen*
* Keith David – *Chalie Jensen*

Apdovanojimai
-------------

* MTV filmų apdovanojimai – geriausias metų filmas
* MTV filmų apdovanojimai – Cameron Diaz už geriausią moters vaidmenį
* MTV filmų apdovanojimai – Matt Dillon už geriausią niekšo vaidmenį
**Šilutės miškų urėdija** − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą.

Šilutės miškų urėdija įkurta 1945 m. 1947 m. ji buvo panaikinta, o jau 1950 m. Klaipėdos miškų ūkis suskirstytas į du savarankiškus padalinius − Šilutės ir Kretingos miškų ūkius.

Šilutės miškų urėdijos administruojamoje teritorijoje bendras miškų plotas sudaro − 53 786 ha, iš jų valstybinės reikšmės miškai − 34 015 ha. Urėdijos miškai išsidėstę trijų savivaldybių − Klaipėdos, Šilutės ir Pagėgių teritorijose. Urėdijos teritorijos miškingumas − 24,6 %.

Šilutės miškų urėdas − Vaidas Bendaravičius.

Saugomos teritorijos miškų urėdijoje užima 26 954 ha, iš jų − regioniniai parkai ir draustiniai − 11 671 ha. Urėdijos teritorijoje išskirti Nemuno deltos ir Rambyno regioniniai parkai, 16 valstybinių draustinių: Graumenos hidrografinis draustinis, Kintų botaninis draustinis, Meškinės pedologinis draustinis, Norkaičių botaninis draustinis, Pleinės telmologinis draustinis, Stemplių kraštovaizdžio draustinis, Svencelės telmologinis draustinis, Veiviržo kraštovaizdžio draustinis, Minijos ichtiologinis draustinis, Veiviržo ichtiologinis draustinis, Jūros ichtiologinis draustinis, Senosios Rusnės ornitologinis draustinis, Sausgalvių pievų botaninis−zoologinis draustinis, Vainuto miškų biosferos poligonas.

Šilutės miškų urėdijos miškai suskirstyti į 12 girininkijų.

Girininkijos
------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Girininkija** | **Girininkijos vieta** |
| **Seniūnija** | **Gyvenvietė** |
| Kintų | Kintų seniūnija | Kintai |
| Norkaičių | Saugų seniūnija | Norkaičiai |
| Pagėgių | Pagėgių seniūnija | Pagėgiai |
| Pėžaičių | Agluonėnų seniūnija | Ažpurviai |
| Rambyno | Lumpėnų seniūnija | Lumpėnai |
| Stemplių | Švėkšnos seniūnija | Stemplės |
| Šiaudėnų | Gardamo seniūnija | Bliūdsukiai |
| Šilutės | Šilutės seniūnija | Šilutė |
| Švėkšnos | Švėkšnos seniūnija | Inkakliai |
| Vainuto | Vainuto seniūnija | Vainutas |
| Žemaičių Naumiesčio | Žemaičių Naumiesčio seniūnija | Makiai |
| Žemaitkiemio | Usėnų seniūnija | Žemaitkiemis |

Nuorodos
--------

* Šilutės miškų urėdijos tinklalapis
**David di Donatello** – kino apdovanojimai, kuriuos įsteigė ir teikia Italijos kino akademija (L'accademia del Cinema Italiano (ACI)). Jo pavadinimas kilęs nuo skulptoriaus Donatelo žymiausio kūrinio „Dovydas"

Istorija
--------

Pirmą kartą „David di Donatello" prizas buvo įteiktas Romoje 1955 m. pavasarį. Sumanytas kaip Oskaro atitikmuo, pradžioje jis buvo skirtas išrinkti Italijos ir užsienio kino filmus. Apdovanojimo steigėjai buvo kultūros klubas „The Open Gate". Vėliau apdovanojamųjų ratas išsiplėtė, įtraukiant kitus kino industrijos dalyvius: scenaristus, aktorius, prodiuserius, techninius darbuotojus ir kita.

1957 – 1980 m. apdovanojimų teikimo vieta buvo graikų teatras Taorminoje, Taorminos kino festivalio metu. Vėliau ceremonija persikėlė į Florenciją, tada vėl grįžo į Romą. Apdovanojimų teikimą remia respublikos prezidentas ir miesto kultūros departamentas.

Apdovanojimų kategorijos
------------------------

* geriausias filmas
* geriausias režisierius
* geriausias naujas režisierius
* geriausias scenarijus
* geriausias prodiuseris
* geriausias aktorius
* geriausia aktorė
* geriausias antrojo plano aktorius
* geriausia antrojo plano aktorė
* geriausia muzika
* geriausia kinematografija
* geriausios dekoracijos
* geriausi kostiumai
* geriausias montažas
* geriausias garsas
* geriausias užsienio filmas
* geriausias užsienio režisierius
* geriausias užsienio aktorius / aktorė
* geriausias Europos filmas

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Nachmanas Dušanskisrus. *Нахман Ноахович Душанский*** |
| --- |
| Gimė | 1919 m. gruodžio 29 d.Šiauliai |
| Mirė | 2008 m. vasario 20 d. (88 metai)Haifa, Izraelis |
|  |
| Veikla | TSRS valstybės saugumo Lietuvoje veikėjas. |

**Nachmanas Dušanskis** (rus. *Нахман Ноахович Душанский*, 1919 m. gruodžio 29 d. Šiauliai – 2008 m. vasario 20 d. Haifa, Izraelis) – TSRS valstybės saugumo Lietuvoje veikėjas, tiesiogiai dalyvavęs ir vadovavęs sovietų valdžiai nepalankių Lietuvos gyventojų žudynėms ir kankinimams.

Biografija
----------

Nuo 1934 m. priklausė nelegaliai Lietuvos komjaunimo sąjungai, nuo 1940 m. – LKP. Už antivalstybinę veikla 1936 m. birželio – 1937 m. balandžio mėn. ir 1937 m. balandžio – 1940 m. birželio mėn. kalintas. 1940–1941 m. dirbo NKVD Telšių apskrities skyriuje, leitenantas. Dalyvavo gyventojų suėmimuose ir trėmimuose. 1941 m. birželio mėn. prasidėjus karui poilsiavo Sočyje, grįžo į Šiaulius, bet vokiečiams puolant pasitraukė į TSRS gilumą. Maskvoje baigė NKVD mokyklą ir įvairiuose Jaroslavlio, Smolensko sričių lageriuose dirbo tardytoju.

1944 m. rugpjūčio 1 d. grįžęs į Lietuvą dirbo Kaune vyr. operatyviniu įgaliotiniu. Vėliau tapo MGB Kauno poskyrio, kovojančio su „nacionalistiniu pogrindžiu" (partizanais), viršininko pavaduotoju, viršininku. 1953–1954 m. LTSR MVD 4-osios valdybos 3-ojo skyriaus viršininko pavaduotojas. 1954–1960 m. LTSR KGB 4-osios valdybos 2-ojo skyriaus viršininko pavaduotojas, 1956 m. papulkininkis, 1960–1967 m. 2-osios valdybos 2-ojo skyriaus 1-ojo poskyrio viršininkas, 1967–1971 m. – 5-ojo skyriaus viršininko pavaduotojas. 

1971 m. rugpjūčio 20 d. išleistas į atsargą. 1964 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. Nuo 1971 m. dirbo įvairiose įstaigose.

Planavo ir organizavo (su kitais) Lietuvos partizanų Tauro, Dainavos, Prisikėlimo ir kt. apygardų štabų likvidavimą, dalyvavo operacijose nužudant J. Vitkauską, J. Lukšą ir kitus partizanų vadus, vadovavo A. Ramanausko–Vanago suėmimo operacijai; pasirašinėjo suėmimo orderius, tardė. 13 mėnesių trukusio tardymo metu Vanagui buvo 5 kartus išdurta dešinė akis, jis buvo gyvas karpomas žirklėmis, o paskui susiuvamas, jam buvo nupjauti lytiniai organai. 

1989 m. apsigyveno Izraelyje. Dėl nusikalstamos veiklos Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra 1996 m. jam iškėlė baudžiamąją bylą, bet Izraelis atsisakė jį išduoti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  iremember.ru. Душанский Нахман Ноахович
2. ↑  *Nachmanas Dušanskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 233 psl.
| ***Na, labas, Oksana Sokolova*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis | Rusijos vėliava Rusija |
| Režisierius | Kirillas Vasiljevas |
| Vaidina | Valentina Mazunina  Viktoras Dobronravovas |
| Metai | 2018 |
| Žanras | Komedija |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | rusų |

**Na, labas, Oksana Sokolova** (rus. *Ну, здравствуй, Оксана Соколова!*) – 2018 m. rusiška komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Iljos svajonei, atrodytų, lemta išsipildyti. Jis rytojaus dieną turėtų vesti laidą „Vyrų" radijuje. Čia dirba vien vyrai, į eterį leidžiamos vyriškos dainos, aptariami vyriški reikalai.Visą naktį jis lėbavo ir šūkavo: „Sveiki, aš Ilja Naganas!!!" Ryte jis atsibudo savo bute, bet dingo jo balsas. Draugai nesupranta, ką jis sako. Iš po kaldros išlindo mergina, vardu Oksana Sokolova. Ji skaito iš lūpų. Sutarė vykti kartu į vyrų radiją. Pakeliui užsuko pas gydytoją. Jis davė kažkokių vaistų. Į radijo patalpas merginos neįleido. Ilja sėdasi prie pulto ir prabyla... moterišku balsu. Vyrų radijuje to nėra buvę. Ilja nesugalvoja nieko kito, kaip prisistatyti Oksana Sokolova. Radijo vadovybė ieško paslaptingos vedėjos, banditai ieško Iljos. Mieste vyksta keisti dalykai, o radijo piaro darbuotojai tai paverčia šou. Nesvarbu, ar griūva policijos nuovados siena, ar kažkas siautėja miesto ligoninėje. Viskas į naudą reitingų viršūnėse esančiai laidai.

Aktoriai
--------

*Aktorius – veikėjas*
* Viktoras Dobronravovas (Виктор Добронравов) – didžėjus, kurio vardas Iljas „Naganas" Popovas.
* Valentina Mazunina (Валентина Мазунина) – Oksana Sokolova.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* kinopoisk.ru
* Валентина Мазунина kino-teatr.ru svetainėje
* Виктор Добронравов kino-teatr.ru svetainėje
| Nabras |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Eritrėjos vėliava Eritrėja |
|  |
| Aukštis | 2218 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |  |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2011 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 13°22′0″ š. pl. 41°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿13.36667°š. pl. 41.70000°r. ilg.﻿ / 13.36667; 41.70000Koordinatės: 13°22′0″ š. pl. 41°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿13.36667°š. pl. 41.70000°r. ilg.﻿ / 13.36667; 41.70000 |

**Nabras** – veikiantis ugnikalnis (stratovulkanas) pietrytinėje Eritrėjoje, Pietinės Raudonosios Jūros administraciniame regione. Stūkso Danakilių įduboje ir yra vienas iš daugelio vulkaninių kalderų kompleksų šiame Didžiojo riftinio slėnio regione. Sudarytas iš ignimbito.

Nors Nabro išsiveržimai istorijoje nebuvo užfiksuoti, 2011 m. birželio 13 d. ugnikalnis netikėtai išsiveržė. Susidaręs 50 km pločio ir kelių šimtų km ilgio vulkaninių pelenų šleifas nusidriekė per Etiopiją, Sudaną, Egiptą.

Nuorodos
--------

* Global Volcanism Program, Smithsonian Institution
Nevos įlanka Peterhofe
Vaizdas nuo Peterburgo
**Nevos įlanka** (rus. *Невская губа*) – ryčiausia Suomių įlankos dalis, tarp Kotlino salos ir Nevos žiočių.

Geografija
----------

Rytuose Nevos įlanka remiasi į Nevos deltą, vakaruose jos riba yra linija tarp Lysyj Noso, Kronštadto ir Lomonosovo. Paviršiaus plotas iki pastatant Sankt Peterburgo užtvanką nuo potvynių apėmė 329 km² (maždaug 22 km ilgio ir 15 km pločio).

Gylis – nuo 3 iki 5 m. Visa pakrantė priklauso Sankt Peterburgo miestui. Nuo Baltijos jūros ją skiria Sankt Peterburgo užtvanka. Palei šiaurinę pakrantę išsidėsčiusios Sankt Peterburgui priklausančios gyvenvietės – Lachta, Lysyj Nos ir Olgino, palei pietinę – taip pat Sankt Peterburgui priklausantys miestai ir gyvenvietės, tarp jų Peterhofas, Strelna ir Lomonosovas.

Iki užtvankos pastatymo Nevos įlanka dažnai patvindavo užliedama Sankt Peterburgą, ypač pučiant vakarų vėjams, kurie patvenkdavo Nevą ir staigiai sukeldavo vandens lygį. Užtvanka sumažino potvynius, tačiau į rytus nuo jos esanti įlanka tapo labai užteršta, nes viena vertus į ją patenka nuotekomis užteršti Nevos vandenys, kita vertus užtvanka sumažino vandens apytakos su likusia Baltijos jūra galimybes.

Vasaros mėnesiais Nevos įlankos vidutinė temperatūra siekia 17–19° C. Nuo lapkričio iki balandžio įlanka užšąla, tačiau laivai ja plaukioja visus metus padedami ledlaužių.

Kita
----

Nuo XIX a. pr. įlanka dar vadinama *Markizo bala* (*Маркизова лужа*) pagal Žaną Baptistą Traverse – Rusijos laivyno ministrą 1811–1828 m. kuris laikė seklius įlankos vandenis idealiais laivyno pratyboms.

Nuorodos
--------

1. ↑   Archyvuota kopija 2007-06-06 iš Wayback Machine projekto.
| New York Times Building |
| --- |
|  |
| Vieta | 620 Eighth AvenueNiujorkas, Niujorkas, JAV10018 |
| Statusas | Užbaigtas |
| Statybų pradžia | 2003 m. |
| Statybų pabaiga | 2007 m. |
| Paskirtis | Biurai |
| Antena | 319 m |
| Stogas | 228 m |
| Aukštų sk. | 52 |
| Plotas | 143 000 m² |

**New York Times Building** – dangoraižis vakarinėje vidurinio Manhatano dalyje, Niujorke. Statybų projektas buvo paskelbtas 2001 m. gruodžio 13 d. Pastatas užbaigtas 2007 m. viduryje. Dangoraižio dizainą kūrė Renzo Piano. 

Pastate yra įsikūrusi „The New York Times Company" įmonė, kuri leidžia „The New York Times" dienraštį bei dar 18 kitų laikraščių. 2008 m. duomenimis, pastatas kartu su Chrysler Building dalijasi trečią vietą tarp aukščiausių pastatų Niujorke.

Galerija
--------

* Pastato statybos 2006 m. rugsėjo mėn.
* Alain Robert kopia į New York Times Tower 2008 m. birželio 5 d.
* 
*

Nuorodos
--------

* New York Times Tower tinklalapis Archyvuota kopija 2007-07-09 iš Wayback Machine projekto.
| Kojhaikės provincija*Provincia de Coyhaique* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
| **Regionas** | Aiseno regionas Aiseno regionas |
| **Administracinis centras** | Kojhaikė |
| **Komunų skaičius** | 2 |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 62 622 |
| **Plotas** | 12 943 km² |
| **Tankumas** (2022) | 5 žm./km² |

**Kojhaikės provincija** (isp. *Provincia de Coyhaique*) – viena iš keturių provincijų, sudarančių Aiseno regioną, esantį pietų Čilėje. Administracinis centras – Kojhaikė.

Geografija
----------

Provincija ribojasi su Palenos provincija šiaurėje, Argentina rytuose, Cheneral Kareros provincija pietuose ir Aiseno provincija vakaruose.

Paviršius daugiausia kalnuotas, stūkso Patagonijos Andai. Yra *Dos Lagunas* gamtos paminklas, Kojhaikės, Sero Kastiljo, Simpsono upės gamtos paminklai.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Provinciją sudaro 2 komunos:

* Lago Verdės komuna. Centras – Lago Verdė
* Kojhaikės komuna. Centras – Kojhaikė

Šaltiniai
---------

1. ↑  CHILE: Administrative Division, *citypopulation.de*
Šimousos žemė Japonijos žemėlapyje
**Šimousos žemė** (下総国; *Shimousa no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra Čibos prefektūra. Kartu su Kadzusos žeme, buvo vadinamos *Soušiū*.

Šimousa ribojosi su Hitačio, Kadzusos, Kodzukės. Musašio ir Šimocukės žemėmis.

Senoji žemės sostinė buvo įkurta netoli šių laikų Ičikavos, nors feodaliniais laikotarpiais, svarbesniu miestu buvo Sakura.

Istorija
--------

Ankstyvuoju Edo laikotarpiu, Šimousa buvo padalinta į šiuos feodus:

* Kurihara, pavaldi Naruse Masanariui
* Koga, pavaldi Macudairai (Todai) Jasunagai
* Sekijado, pavaldi Macudairai (Hisamacu) Jasumoto
* Jamadzaki, pavaldi Okabei Nagamoriui
* Jamakava (įsteigta 1609 m.), pavaldi Macudairai (Hisamacu) Sadacunai
* Ino (panaikinta 1613 m.), pavaldi Hondai Narišigei
* Ivatomi (panaikinta 1613 m.), pavaldi Houdžiui Udžikacu
* Sakura, pavaldi Dojui Tošikacu
* Iida: (įkurta 1608 m. panaikinta 1613 m.), pavaldi Aojamai Narišigei
* Omigava, nuo 1602 iki 1610 m. pavaldi Dojui Tošikacu. 1612 m. - Andou Šigenobu
* Morija (10 000 koku), pavaldi Tokiui Sadajošiui

Nuorodos
--------

* Apie žemę

  

Senosios Japonijos žemės

Akis |
Ava |
Ava |
Avadžis |
Bingo |
Bičiu |
Bidzenas |
Bungo |
Budzenas |
Cušima |
Čikugo |
Čikudzenas |
Čišima |
Deva |
Ečigas |
Ečidzenas |
Ečiū |
Harima |
Hida |
Higas |
Hitačis |
Hidaka |
Hidzenas |
Hokis |
Hiūga |
Iburis |
Idzu |
Idzumas |
Idzumis |
Iga |
Ijas |
Ikis |
Inaba |
Isė |
Išikaris |
Ivamis |
Jamaširas |
Jamatas |
Jošinas |
Kaga |
Kajus |
Kavačis |
Kadzusa |
Kijis |
Kitamis |
Koudzukė |
Kuširas |
Mikava |
Mimasaka |
Minas |
Musašis |
Mucu |
Nagatas |
Nemuras |
Notas |
Okis |
Omis |
Ošima |
Osumis |
Ovaris |
Sadas |
Sagamis |
Sanukis |
Sacuma |
Secu |
Suou |
Suruga |
Šima |
Šimousa |
Šimocukė |
Šinanas |
Širibešis |
Tadžima |
Tamba |
Tangas |
Tešis |
Tokačis |
Tosa |
Toutoumis | 
Vakasa
**Aleksas Andriuškevičius** (g. 1959 m. kovo 7 d. Panevėžyje) – Lietuvos dailininkas, pedagogas.

Biografija
----------

1983 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1983–1986 m. mokytojavo Garliavoje. Nuo 1988 m. dėsto Kauno dailės institute.

Kūryba
------

Ankstyvoji tapyba fotorealistinė („Miestiečiai" I, „Modistė", visi 1985 m. „Kūnai" 1987 m.) Vėliau pradėjo kurti objektus, akcijas, žemės meną, videomeną, su grupe „Post Ars", kurios narys nuo 1989 m. – performansus (ciklai „Raušenbergo įkvėpimas", „Kojos", „Raštai", visi 1989 m.) Nuo 1990 m. susidomėjo konceptualiuoju ir proceso menu, raiškoje ėmė vyrauti minimalizmas (piešinių serija „Trys valandos darbo" 1990 m.), dažnos gamtos ir kultūros santykio, laiko problemos („Lėktuvas", „Plunksnos", abu 1995 m.)

Nuo 1983 m. dalyvauja parodose, festivaliuose. 1993 m. parodoje „Europa-Bienale Niederlausitz II" Vokietijoje su „Post Ars" pelnė pagrindinį prizą, Prancūzijos ir Baltijos šalių videomeno festivalyje Rygoje – II premiją. Jo kūrinių turi Lietuvos, Estijos, Izraelio muziejai.

Darbai
------

Šaltiniai
---------

1. ↑  Danutė Zovienė. *Aleksas Andriuškevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 500 psl.
| Aleksandrovas*Александров* |
| --- |
|              |
| *Šv. Trejybės soboras* |
|  |
| 

AleksandrovasAleksandrovas

56°24′00″ š. pl. 38°43′00″ r. ilg.﻿ / ﻿56.40000°š. pl. 38.71667°r. ilg.﻿ / 56.40000; 38.71667﻿ (Aleksandrovas (miestas))Koordinatės: 56°24′00″ š. pl. 38°43′00″ r. ilg.﻿ / ﻿56.40000°š. pl. 38.71667°r. ilg.﻿ / 56.40000; 38.71667﻿ (Aleksandrovas (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Vladimiro sritis Vladimiro sritis |
| **Rajonas** | Aleksandrovo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 62 713  |
| **Plotas** | 25 km² |
| **Tankumas** (2010) | 2 509 žm./km² |
| **Altitudė** | 190 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Aleksandrovas |

 *Kitos reikšmės – Aleksandrovas (reikšmės).*
**Aleksandrovas** (rus. *Александров*) – miestas Rusijoje, Vladimiro srityje, 111 km į šiaurės rytus nuo Maskvos, prie Serajos upės (Kliazmos baseinas). Rajono centras. Turi du priemiesčius – Struniną ir Karabanovą. Yra vietinis oro uostas, stotis prie Maskvos-Jaroslavlio geležinkelio.

Elektrotechnikos, chemijos, tekstilės, maisto pramonė. Veikia dailės, Marinos Cvetajevos meno muziejai.

Paveldas
--------

Miestas žymus savo paveldu, kartais įtraukiamas į Rusijos Aukso žiedą. Yra šventyklų kompleksas (buv. Aleksandrovo kremlius), kurį sudaro Švč. Trejybės soboras (1513 m.), 3 cerkvės (XVI a.), Dangun Ėmimo vienuolynas (XVII a.).

* Uspenskio cerkvėUspenskio cerkvė
* Pokrovo cerkvėPokrovo cerkvė
* Aleksandrovo kremlius 1919 m.Aleksandrovo kremlius 1919 m.

Istorija
--------

Miestas rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1434 m. vadintas **Aleksandrovo Sloboda**. 1564–1572 m. buvo Ivano Rūsčiojo rezidencija (pastatytas kremlius), opričninos centras. 1578 m. buvo įkurta viena pirmųjų Rusijos spaustuvių. Miesto teisės suteiktos 1778 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aleksandrovas (miestas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Aleksandrs Laime** |
| --- |
| Gimė | 1911 m. liepos 19 d.Ryga, Rusijos imperija |
| Mirė | 1994 m. kovo 21 d. (82 metai)Kanaima, Venesuela |
| Sutuoktinis (-ė) | Vilma Laime |
| Vaikai | Alexander Laime |
|  |
| Veikla | keliautojas, tyrinėtojas |

**Aleksandras Laimė** (*Aleksandrs Laime* arba *Alejandro Laime*; g. 1911 m. liepos 9 d. – m. 1994 m. kovo 21 d.) – latvių keliautojas, tyrinėtojas. Tai pirmas žinomas vakarietis, sausuma pasiekęs Anchelio krioklį.

Gimė Rygoje. 1939 m. išvyko į Venesuelą, kur pradėjo tyrinėti šalies pietines džiungles. 1949 m. buvo Rut Robertson ekspedicijos, pasiekusios sausuma Anchelio krioklį, nariu. 1955 m. Laimė įkopė į Aujantepui viršūnę ir kartu su vietiniu gidu Manueliu Fiorentino atrado sudužusį Džimio Eindželo lėktuvą „Flamingo". Aleksandras Laimė ištyrinėjo stalkalnio paviršių, suteikė vardus jame prasidedančioms upėms. Upei, kuri sudaro Anchelio krioklį, jis suteikė Gaujos (*Rio Gauya*) vardą (pagal Gaujos upę Latvijoje), tačiau šis pavadinimas neprigijo ir dabar upė vadinama Kerepu (pagal pemonų kalbą). Kitas upes jis įvardino Venta, Uogre bei Dauguva.

Aleksandras Laimė taip pat džiunglėse ieškojo Eindželo išgarsintos „Aukso upės". Pasakojama, kad po Laimės mirties jo namuose rasta skardinė su 20 tūkst. dolerių. Keliautojas gyveno atsiskyręs saloje Karao upėje, Gran Sabanos regione. 1994 m. jis ruošėsi vėl kopti į Aujantepui, bet mirė dėl širdies smūgio.

2011 m. Rusijos režisierius Vladislavas Ščepinas apie Aleksandrą Laimę sukūrė dokumentinį filmą „Aleksandras Laimė ir Anchelio krioklio deimantai" (*Aleksandrs Laime un Anhela ūdenskrituma dimanti*).
| **Benediktas Jankauskas** |
| --- |
| Gimė | 1941 m. kovo 20 d. (82 metai)Plokščiai, Platelių valsčius |
| Sutuoktinis (-ė) | Genovaitė Jankauskienė |
|  |
| Veikla | agrochemikas, dirvožemininkas |
| Partija | 1963 m. SSKP, nuo 1991 - nepartinis |
|  |
| Alma mater | 1964 m. Vilniaus pedagoginis institutas |

**Benediktas Jankauskas** (g. 1941 m. kovo 20 d. Plokščiuose, Platelių valsčius) – Lietuvos agrochemikas, dirvožemininkas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1955–1958 m. mokėsi Plungės, 1958–1959 m. Kulių vidurinėje mokykloje. 1959–1964 m. studijavo Vilniaus pedagoginio instituto Gamtos-geografijos fakultete. 1964–1967 m. dirbo Žemdirbystės instituto Samališkės bandymų stotyje, 1967–1975 m. Vėžaičių filiale. 1972 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

Nuo 1975 m. dirbo Kaltinėnų bandymų stotyje, 1975–1979 m. stoties ir jos eksperimentinio ūkio direktorius. 1979–1988 m. Žemdirbystės instituto Vėžaičių filialo Kalvų žemdirbystės sektoriaus vedėjas. 1988–2000 m. Kaltinėnų bandymų stoties direktoriaus pavaduotojas mokslo reikalams, 2000–2002 m. vyr. mokslo darbuotojas, 2002–2009 m. direktorius. 1995 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras. Vienas Žemaitijos kolegijos Rietave steigėjų. Plungiškių draugijos narys. Nuo 2009 m. - pensininkas; studijuoja senovės Žemaitijos (kartu ir Lietuvos) istoriją, domisi lokaliąja giminės istorija.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo kryptys: agrochemija, dirvotyra, Žemaitijos kalvotų dirvų apsauga nuo erozijos, aplinkos apsauga, augalų fiziologija,senovės istoria. Paskelbė 161 mokslinį straipsnį mokslo darbuose ir tarptautinuose moksliniuose žurnaluose; 58 - moksliniuose-gamybiniuose žurnaluose. Mokslinių publikacijų cituojamumo indeksas I-index – 11 (2021 m.).

Bibliografija
-------------

* Vandens erozija ir kovos su ja priemonės, 1979 m.
* Agrochemiko žinynas, su kitais, 1984 m.
* Tręšimas ir aplinkos tarša, 1989 m.
* Dirvų apsauga nuo erozijos, 1990 m.
* Dirvožemio erozija, 1996 m.
* Labženčių giminė, Plungė, 2013 m.
* Žemaičių Jankauskų ir Labženčių giminės, Kaunas, 2015 m.
* Dainioujemuojė senuovės ėstuorėjė Āistiu: Žemaitėjės ėr Lietovuos. Kaunas, 2016. 76 p.
* Istorijos fragmentai Aisčiai pervadinti Baltais Publikacijos. Kaunas, 2017. 299 p.
* Slaptoji Lietuvos istorija Nutylėti pasakojimai apie aisčius, pervadintus baltais. „Obuolys", 2018, 286 p.
* Giesmė Aisčiams Eiliuota istorijos santrauka. Kaunas, 2020. 124 p.
* Baltais pervadintų AISČIŲ istorijos fragmentai žodynėlio forma. Kaunas, 2022. 638 p.

Įvertinimas
-----------

* 1997 m. Valdo Adamkaus premija

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-05-31 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Benediktas Jankauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 98
3. ↑   Archyvuota kopija 2008-12-27 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  *Benediktas Jankauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 512 psl.
**Klientelizmas** (lot. *clientēla* 'santykiai tarp patrono ir nuo jo priklausomo (kliento)') – nelygiaverčiai išteklių ir paslaugų mainai, išnaudojamo pobūdžio santykiai tarp turtingesnio, galingesnio *patrono* (lot. *patronus* 'globėjas, užtarėjas') ir mažiau turtingo, silpnesnio *kliento* (lot. *cliens* 'pasekėjas, priklausomasis'). Šios sąvokos turinį apibrėžė antropologai ir sociologai, apibūdindami tradicinių, agrarinių visuomenių hierarchinius santykius. Maždaug 1970 m. ją ėmė vartoti politologai.

Klientelizmo bruožai
--------------------

Klientelistiniuose santykiuose dominuoja ekonomiškai, socialiai ar politiškai stipresnis patronas, siūlantis savo paslaugas (tai gali būti finansinė parama arba emocinis palaikymas) mainais už kliento moralinę arba materialinę paramą. Pasak Utrechto universiteto profesoriaus F. Van Waarden, klientelistiniai santykiai sudaro palankias sąlygas korupcijai, kai valstybinės institucijos (patronas) bendradarbiauja su interesų grupėmis (klientais) ir įgyvendina jų poreikius. Tokie santykiai gali komplikuoti bendrųjų interesų formulavimą ir ne visada paisyti atskirų socialinių grupių interesų, riboti jiems atstovaujančių organizacijų ar asociacijų savarankiškumą.

Klientelizmas prieštarauja demokratijos principams, nes neatsižvelgiama į viešuomenės interesus, priimant sprendimus neįtraukiama visuomenė. Klientelizmas yra specifinis interesų grupių bei valstybės santykių tipas, kuris atsiranda kai valstybinės institucijos tampa susijusios su dominuojančia interesų grupe ir nuo jų priklauso. Taip viešoji politika įgyja privatumo, o viešosios institucijos – nelegalumo atspalvių.

Klientelizmo pavyzdžiai
-----------------------

Vienas iš klasikinių klientelizmo pavyzdžių – Sicilijos mafija. Be kriminalinės veiklos, mafija taip pat teikia paslaugas, kurias turėtų užtikrinti valstybė. Pavyzdžiui, saugo skurdžiai gyvenančių žmonių turtą, padeda vykdyti sutartis. Tai abipusės naudos veikla, nes taip mafija gauna legalių finansinių šaltinių. Tuo metu Meksikoje vietos brokeriai mainais už balsus ir paramą suteikia valstiečiams paskolas, žemės sklypus, saugumą ir priemones, reikalingas pasėliams parduoti.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  F. van Waarden, `Dimensions and types of policy networks', European Journal of Political. Research, 21 (1992), 29-52
4. ↑
5. ↑  Transparency International "The Anti-Corruption Plain Language Guide" www.transparency.org
Baltijos miestų sąjungos logotipas
Organizacijos sekretoriatas Gdanske
**Baltijos miestų sąjunga** (**BMS**) – Baltijos jūros valstybių miestus (daugiau nei 100) vienijanti organizacija. 

BMS turi stebėtojo statusą Baltijos jūros valstybių taryboje (CBSS), HELCOM, CLRAE, taip pat palaiko glaudžius ryšius su Europos Komisija, Šiaurės šalių ministrų taryba ir kt.

Būstinė Gdanske, Lenkija.

Istorija
--------

1990 m. Lenkijoje įvyko pirmieji laisvi savivaldybių rinkimai, ir Gdanskas pakvietė kitų Baltijos regiono miestų atstovus atšvęsti šio reikšmingo įvykio. Tada gimė mintis įkurti organizaciją, skatinčią savivaldybių bendradarbiavimą, prisidėjimą prie demokratijos ugdymo bei regiono ekonominės, socialinės ir kultūrinės plėtros.

1991 m. Gdanske įvyko pirmoji BMS konferencija. Steigimo dokumentą pasirašė 32 Baltijos miestų atstovai iš 10 regiono valstybių.

1991 m. į organizaciją įstojo Klaipėda, 1993 m. – Palanga. Be šių miestų iš Lietuvos BMS priklauso: Kaunas (nuo 1994 m.), Panevėžys (1994 m.), Šiauliai (1994 m.), Gargždai (2007 m.), Tauragė (2017 m.) ir Jonava (2019 m.)

Struktūros
----------

Institucijos – generalinė konferencija, prezidiumas, prezidentas, valdyba, kitos struktūros – sekretoriatas, komisijos ir darbo grupės.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Generalinio štabo karininkai** (rus. *Офицеры Генерального Штаба* – karininkų kategorija carinės Rusijos kariuomenėje paskutinį XIX a. trečdalį – XX a. pradžioje. Tai buvo karininkai, baigę visą Nikolajaus Generalinio štabo akademijos kursą ir priskirti Generaliniam štabui. Tai reiškė, kad šie karininkai ateityje galės būti paskirti į pareigas Rusijos Generaliniame štabe.

Karininkai, baigę apmokymą Generalinio štabo akademijoje ir gavę pavadinimą *Generalinio štabo karininkas*, būdavo paskiriami tarnauti kariniuose daliniuose, dažniausiai – jų štabuose. Tokie karininkai būdavo įtraukti į du karininkų sąrašus – Generalinio štabo karininkų sąrašą ir į kariuomenės rūšies, kurioje tarnavo, karininkų sąrašą.

Generalinio štabo karininkas būdavo tituluojamas prie laipsnio pridedant žodžius „Generalinio štabo", pvz. *Generalinio štabo kapitonas*. Gavus aukštesnį laipsnį priedėlis „Generalinio štabo" būdavo perkeliamas naujam laipsniui, t. y. *Generalinio štabo kapitonas* tapdavo *Generalinio štabo papulkininkiu*. Šis titulavimas likdavo tol, kol karininkas likdavo Generalinio štabo sąrašuose.

Štabuose (nuo divizijos iki karinės apygardos) ir atskirų brigadų bei tvirtovių štabuose būdavo pareigybės, kurias užimti galėdavo tik Generalinio štabo karininkai. Vienu iš Generalinio štabo karininkų štabuose uždavinių būdavo karo veiksmų žurnalų (ar kelio žurnalų, apgulties žurnalų ir kt.) vedimas.

Generalinio štabo karininkams paprastai trūkdavo rikiuotės karininko patirties, kuriai papildyti Rusijos kariuomenėje egzistavo cenzinio vadovavimo principas.

1851 m. į Generalinio štabo akademiją įstojo tik 7 karininkai, todėl karininkų skatinimui stoti mokytis buvo suteikiama daug lengvatų. Po to į akademiją ėmė stoti vidutiniškai po 36 karininkus per metus.
| Pakutuvėnų paminklas rezistentams |
| --- |
|  |
| 

Pakutuvėnų paminklas rezistentamsPakutuvėnų paminklas rezistentams

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°53′57″š. pl. 21°38′27″r. ilg.﻿ / ﻿55.899247°š. pl. 21.640741°r. ilg.﻿ / 55.899247; 21.640741Koordinatės: 55°53′57″š. pl. 21°38′27″r. ilg.﻿ / ﻿55.899247°š. pl. 21.640741°r. ilg.﻿ / 55.899247; 21.640741 |

 |
| Vieta | Plungės rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Šateikių seniūnija |
| Aukštis | 1,93 m |
| Plotas | 2 m² |
| Naudotas | Pastatytas 2016 m. |

**Pakutuvėnų paminklas Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Daugvaišo kuopos partizanams ir rėmajams atminti** yra pietrytinėje Plungės rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Pakutuvėnuose (Šateikių seniūnija), 3,63 km į pietryčius nuo magistralinio kelio  **A11**  Šiauliai–Palanga  ir Aleksandravo Minijos gatvės sankryžos, kelio Pakutuvėnai–Mamiai–Baltmiškiai kairėje pusėje.

Paminklas
---------

Paminklas stovi pakelėje, dirbamo lauko pakraštyje. Jis dviejų tarpsnių, tamsiai pilkos spalvos, stambaus grūdėtumo granito. Postamentas žemas, gulsčio stačiakampio pavidalo, šlifuotas. Virš jo kyla statmena, netaisyklingos formos, link viršaus siaurėjanti paminklinė plokštė, kurios priekinė pusė šlifuota, o šonai ir nugarinė pusė – grubiai tašyti.

Plokštės priekinėje pusėje iškaltas lotyniškas kryžius ir memorialinis užrašas: „ČIA BUVO K. JONUŠO / SODYBA // UŽ 120 m. BUVO / VYTAUTO GRIGALAUSKO / SODYBA // UŽ MIŠKO 1 km STOVI / ATMINIMO ŽENKLAS / 1946.10.01 ŽUVUSIEMS / KARDO RINKTINĖS / PARTIZANAMS // UŽ JŲ RĖMIMĄ KALĖJO: / KOSTAS DRUNGILAS / JUOZAS IR STASYS / VASILIAUSKAI / IŠ MAŽIAVŲ K. / ALBINAS LUBYS IŠ MAŽIAVŲ K. // A. G." Kryžius ir užrašas paryškinti baltais emulsiniais dažais. 

Paminklo aukštis – 1,93 m, plotis – 89 cm, storis – 41 cm.

Istorija
--------

1946 m. spalio 1 d. MVD vidaus kariuomenės 354-ojo šaulių pulko kareiviai ir MVD Kretingos apskrities skyriaus stribai ties Kartenos ir Kulių valsčių sandūra esančiuose Pakutuvėnų ir Mažiavų kaimuose vykdė baudžiamąją operaciją, ieškodami partizanų. Jos metu Kulių valsčiaus Mažiavų kaimo ūkininko Kosto Drungilo sodyboje jie apsupo 6 Kardo rinktinės Daugvaišo (Kulių) kuopos partizanus, iš kurių 4 (Jurgis Burba, Pijus Juzikis, Danielius Petrauskas, Vladas Šipalis) žuvo. Partizanai broliai Juozapas ir Stanislovas Vasiliauskiai iš Mažiavų kaimo, sodybos savininkas Kostas Drungilas, o taip pat partizanų rėmėjas Albinas Lubys iš Pakutuvėnų kaimo buvo suimti, kalinti ir išvežti į lagerius.

Iš Pakutuvėnų kilusio tremtinio Algimanto Grigalausko iniciatyva kaime 2016 m. spalio 1 d. atidengtas paminklas politinio kalinio ir tremtinio dalią patyrusiems Mažiavų ir Pakutuvėnų partizanams ir jų rėmėjams atminti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vakarų Lietuvos partizanų sritis. Atlasas: Kęstučio, Prisikėlimo, Žemaičių apygardos. – Parengė E. Jankauskienė, R. Trimonienė, D. Žygelis. – Vilnius, 2010. – P. 167, eil. nr. 46-4
2. ↑  Lietuvos gyventojų genocidas, 1944–1947. – Vilnius: LGGRTC, 1998. – T. 2. – D. 1 (A-J). – P. 413; 2002. – T. 2. – D. 2 (K-S). – P. 361; 2005. – T. 2. – D. 3 (Š-Ž). – P. 329
| ***Prodiuseris*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Prodiuseris |
| Kilmės šalis | Lietuva |
| Režisierius | Antanas Žygavičius |
| Prodiuseris (-iai) | Antanas ŽygavičiusErikas Perlikovskis |
| Metai | 2005 |
| Žanras | Video apybraiža |
| Trukmė | 10 min. |
| Kalba | lietuvių |

**Prodiuseris** (angl. *The Producer*) – 2005 m. Antano Žygavičiaus Lietuvoje sukurta video apybraiža.

Apie filmą
----------

Scenaristas pateikia naujo trilerio siužetą prodiuseriui ir, atidavęs bemiegių naktų rezultatą, slapčia įjungia ant stalo paliktą vaizdo kamerą. Taip prasideda filmas, kuriame užfiksuota natūrali „Praktika Films" prodiuserio reakcija į scenarijų, kuris taip ir nebuvo įgyvendintas. Tačiau vietoje jo pasaulį išvydo „Prodiuseris" – keista 10 min. trukmės video apybraiža. Tai jau antras visai neplanuotai susuktas Antano Žygavičiaus filmas po groteskiško „Profesionalas", kuriame debiutavo pagrindinis „Prodiuserio" herojus Erikas Perlikovskis.

Nuorodos
--------

* Filmo „Prodiuseris" svetainė
**Prognostika** (gr. prognōstikos – numatantis) – mokslas apie prognozavimo dėsnius ir metodus. Prognostikos tikslas – sukurti metodologiją, kuri padėtų padidinti prognozavimo metodų ir procedūrų efektyvumą. Prognostika yra teorinė bei taikomoji. Teorinė tiria prognozavimo ypatumus, jo metodų kūrimo ir optimalaus tarpusavio derinimo principus, prognozių patikimumo nustatymo būdus, įvairių teorijų, tokių kaip tikimybių, lošimų, operacijų tyrimo, sprendimų priėmimo, pritaikymą prognozavime. Taikomoji prognostika įeina į mokslines disciplinas kaip jų prognozavimo teorija. Ji būna medicininė, biologinė, ekonominė, demografinė, socialinė.

Istorija
--------

Kaip savarankiškas mokslas, prognostika išsivystė iš XIX a. antros pusės – XX a. pradžios gamtos (agrometeorologijos, hidrometeorologijos) ir visuomenės mokslų (ypač ekonomikos) bei medicinos prognostinių tyrimų. XX a. 7 dešimtmečio viduryje atlikti pirmieji teoriniai darbai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Prognostika*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IX t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1982. T.IX: Pintuvės-Samneris, 219 psl.
| ***Profesionalai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Professionals |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Richard Brooks |
| Scenaristas (-ai) | Richard Brooks |
| Vaidina | Burt LancasterLee MarvinRobert RyanClaudia Cardinale |
| Metai | 1966 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 117 min. |
| Kalba | anglų ir ispanų |
| **IMDb įrašas** |

**Profesionalai** (angl.  *The Professionals*) – 1966 m. sukurtas ir 3 Oskarams nominuotas vesternas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Burt Lancaster – Dalvortas
* Lee Marvin – Riko
* Robert Ryan – Erengardas
* Woody Starde – Džeikas
* Claudia Cardinale – Marija
* Jack Palance – Raza
* Ralph BEllamy – Grantas
* Marie Gomez – Čikita

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Turtingas teksasietis Džo Grantas nusamdo trejetą vyrų, vadovaujamų Riko, išlaisvinti jo žmoną Mariją, pagrobtą meksikiečių revoliucionieriaus Razos. Riko įkalba nusamdyti dar vieną vyrą, sprogmenų specialistą Dalvortą ir ketvertas išsiruošia į Meksiką. Du iš jų, jau anksčiau susidūrę su Raza, žino, kad šis turi daugiau kaip 150 vyrų ir niekada anksčiau negrobė žmonių.

Pasinaudojus netikėtumu, ketveriukei pavyksta įsiveržti į Razos valdas ir pagrobti Mariją, tačiau jiems, persekiojamiems meksikiečių, dar reikia nusigauti iki JAV sienos. Negana to, paaiškėja, kad Marijos niekas nebuvo pagrobęs, o pas Razą ji pabėgo savo noru ir visai netrokšta grįžti pas vyrą...

Apdovanojimai
-------------

* Oskaras (nominacija) – geriausias režisierius (Richard Brooks)
* Oskaras (nominacija) – geriausias scenarijus (Richard Brooks)
* Oskaras (nominacija) – geriausia spalvota kinematografija
* Auksinis gaublys (nominacija) – geriausias filmas
* Auksinis gaublys (nominacija) – perspektyviausia nauja aktorė (Marie Gomez)
* Laurel apdovanojimas – geriausia veiksmo drama
* Laurel apdovanojimas – geriausias aktorius (Lee Marvin)
|  *Richard Thompson*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Richard Thompson |
| Gimė | 1985 m. birželio 7 d. (37 metai) |
| Atstovauja (-vo) |  Trinidadas ir Tobagas |
| Aktyvumo metai | 2007 - dabar |
|  |
| Rungtys | Sprintas |
| Asmeniniai rekordai | 60 m: 6,51  100 m: 9,85  200 m: 20,18 |
| Klubas | LSU Tigers |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**0 | **Sidabras**2 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  **NACAC lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**2 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Richard Thompson** (g. 1985 m. birželio 7 d.) – Trinidado ir Tobago sprinteris, olimpinis vicečempionas.

Biografija
----------

Sportininkas atstovauja Luizianos valstijos universiteto (LSU) lengvosios atletikos klubui *LSU Tigers*.

Thompson tarptautinio masto varžybose startavo 2007 m. sudalyvavęs Šiaurės Amerikos, Centrinės Amerikos ir Karibų čempionate. Tąkart sportininkas pelnė aukso medalį 100 m bėgime ir bronzą kartu su nacionaline komanda 4x100 m estafetės bėgime. Tais pačiais metais sportininkas startavo pasaulio čempionate, kuriame pasiekė ketvirtfinalį, bet savo bėgime liko paskutinis ir galutinėje rikiuotėje tenkinosi 31-32 vietomis. 2008 m. Thompson laimėjo NCAA uždarų patalpų ir atviro stadiono čempionatus, bei dalinosi aukso medaliu su komandos nariais Centrinės Amerikos ir Karibų čempionate. Tais pačiais metais vykusiose 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas nustebino patekdamas į 100 m bėgimo finalą, kuriame distanciją įveikęs per 9,89 s pelnė sidabro medalį. Thompson taip pat pelnė dar vieną olimpinį sidabro medalį 4x100 m bėgimo estafetėje. 2009 m. pasaulio čempionate bėgikas 100 m bėgime liko 5-as, bei pelnė sidabrą estafetės bėgime. 2011 m. pasaulio čempionatas sportininkui nenusisekė. Pusfinalyje atbėgęs 3-ias į finalą jis nepateko ir galutinėje rikiuotėje buvo dešimtas.

Nuorodos
--------

* Richard Thompson IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2012-10-18 iš Wayback Machine projekto.
**Beotukai** XV-XVI amžiuje buvo vietiniai Niufaundlando salos gyventojai. Šiuo metu jie jau išnaikinti. *Beothuk* beotukų kalba reiškia *žmonės*. Beotukų kilmė tiksliai nežinoma, bet manoma, kad tai buvo algonkinų gentis, maždaug prieš 1000 metų pakeitusi Dorseto kultūrą.

Ankstyvieji kontaktai
---------------------

Spėjama, kad beotukai ir buvo vikingų aprašytieji skrelingai, tačiau tiksliai tai dar nėra žinoma.

Pirmieji žinomi kontaktai su beotukais buvo užmegzti 1497 m. atvykus Džonui Kabotui. Apytiksliais skaičiavimais, tuo metu salose galėjo būti nuo 1000 iki 5000 vietinių gyventojų.

Europiečiai beotukus vadindavo „raudonaisiais indėnais", kadangi šie išsidažydavo raudonąja ochra. Vėliau šis terminas pradėtas vartoti visų Šiaurės Amerikos vietinių gyventojų apibūdinimui ir įgavo negatyvų atspalvį.

Vasaromis beotukai žvejodavo pakrantėse, žiemomis – medžiodavo miškuose. Rudenį statydavo specialias užtvaras, kad pasuktų migruojančius karibu elnius laukiančių medžiotojų link. Kaupdavo maisto atsargas žiemai.

Skirtingai, nei kitos indėnų gentys, beotukai stengdavosi išvengti kontaktų su europiečiais, ir šių gyvenvietėms plečiantis, traukdavosi į salų gilumą. Dėl žemių praradimų, kautynių su europiečiais ir mikmakais, europinių ligų (ypač – tuberkuliozės) 1768 metais jų skaičius sumažėjo iki 400, o 1829 m. beotukai buvo oficialiai „išnykę". Paskutiniai žinomi beotukai gyveno šalia Eksploitso upės žiočių.

Europiečių grobimai
-------------------

Demasduwit
Yra dvi garsios istorijos, kai beotukai buvo pagrobti europiečių.

1819 metais Demasduwit (vėliau pavadinta Mary March) buvo pagrobta anglų, tikintis, kad galės būti vertėja tarp kolonistų ir savo genties. Tačiau netrukus ji mirė nuo tuberkuliozės.

Jos dukterėčia, paauglė vardu *Shanawdithit*, buvo paskutinė žinoma grynakraujė beotukų genties atstovė. Ją pagrobė 1823-iaisiais ir pavadino Nancy. Paskutinius šešerius savo gyvenimo metus ji pasakojo apie tautos kultūrą ir gyvenimo būdą William Cormack'ui, paskui taip pat mirė nuo tuberkuliozės.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Beotukai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* **Newfoundland and Labrador Heritage**: The Beothuks Archyvuota kopija 2005-10-26 iš Wayback Machine projekto.
| **Carex digitata** |
| --- |
| Pirštuotoji viksva (*Carex digitata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Šeima: | Viksvuoliniai  *( Cyperaceae)* |
| Gentis: | Viksva  *( Carex)* |
| Rūšis: | Pirštuotoji viksva  *( Carex digitata)* |

 |

**Pirštuotoji viksva** (*Carex digitata*) – viksvuolinių (*Cyperaceae*) šeimos, viksvų (*Carex*) genties augalas.

Daugiametis, ryškiai žalias, 10-30 cm aukščio retakeris augalas su neilgu šliaužiančiu šakniastiebiu. Stiebų gausu, jų pamatinę dalį gaubia raudonai violetinės, blizgančios makštys. Lapai palaipsniui smailėjančia viršūne, beveik tokio pat ilgio kaip stiebas arba šiek tiek trumpesni. Žiedynas retas, iš 3-4, atokiai viena nuo kitos pirštiškai išsiskėtusių varpučių. Viršūninė varputė kuokelinė, trumpakotė. Piestelinės varputės 2-3, ilgakotės, pažiedės pailgos, rausvai rudos, plėviniu pakraščiu ir šviesiu ruoželiu per vidurį. Vaisiai plėviniuose, maždaug tokio pat dydžio kaip ir pažiedės maišeliuose, kurių viršūnėje trumpas, kūgiškas, šiek tiek kreivas snapelis. Vaisius platina skruzdėlės.

Žydi balandžio ir gegužės mėn. Auga visoje Lietuvoje eglynuose, pušynuose, lapuočių bei mišriuose miškuose, vidutinio derlingumo ir drėgnumo dirvožemiuose.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 140 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pirštuotoji viksva** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |