recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Latvių senovinio folkloro grupė „Vilki"
Lenkų apeiginio folkloro grupė „Percival"
*Apie žurnalą skaitykite straipsnyje „Būdas" (anksčiau „Liaudies kultūra")*

**Folkloras** (iš angl. *folk* – tauta, liaudis ir *lore* – žodinė tradicija, paveldas) – tautos žodinės tradicijos visuma. Tai yra liaudies dainos, raudos, pasakos, sakmės, legendos, padavimai, mitai, mįslės, minklės, patarlės, priežodžiai, žaidimai, burtai ir kerėjimo formulės, oracijos. Kartais sąvoka suprantama plačiau ir įskaitoma dar papročiai, apranga, buities reikmenų, liaudies dailė, muzikos instrumentai. Ribos nėra griežtai nustatomos. Siaurąja prasme atitinka sąvoką „tautosaka" (vertinys iš *folk lore*), plačiąja – „liaudies kultūra".

Folkloras klasifikuojamas į dainuojamą ir sakytinę tautosaką, tačiau ši klasifikacija sąlyginė – būna ir dainuojamos pasakos ar mįslės. Folkloras kaip mokslinė disciplina nagrinėjama folkloristikoje, etnologijoje, kalbotyroje, literatūroje ir (etno)muzikologijoje. Folkloro duomenys labai svarbūs nagrinėjant mitologiją ir religijos istoriją. Modernioji etnologija į folklorą įtraukia ir vadimąją miesto folklorą *graffiti*, bendravimo būdus telefonu, internetu ir kt.

Folkloras kai kur buvo ar liko svarbi priemonė tautinei identifikacijai, pvz. lietuviams ar estams Sovietų Sąjungoje. Su nepriklausomybe menkėjo folkloro reikšmė. Folkloras išliko sunormintas, stilizuotas, vaidinamas ir tapo savotiška preke turizmui ir eksportui.

Išnašos
-------

1. ↑  *Tautosaka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013
2. ↑  *Folkloras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
| **Torgos tracheliotos** |
| --- |
| Afrikinis ausuotasis grifas (*Torgos tracheliotos*) |
| nykstanti rūšis |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Vanaginiai paukščiai  *( Accipitriformes)* |
| Šeima: | Vanaginiai  *( Accipitridae)* |
| Pošeimis: | Gypinae  *( Gypinae)* |
| Gentis: | **Afrikiniai ausuotieji grifai**  *( Torgos)* |
| Rūšis: | Afrikinis ausuotasis grifas  *( Torgos tracheliotos)* |

 |
| Binomas |
| ***Torgos tracheliotos***Forster, 1791 |

**Afrikinis ausuotasis grifas** (*Torgos tracheliotos*) – vanaginių paukščių (*Accipitriformes*) būrio, *Gypinae* pošeimio plėšriųjų paukščių rūšis, paplitusi visame Afrikos žemyne ir Arabijos pusiasalyje.

Tai yra vienintelis *Torgos* genties narys.

Afrikiniai ausuotieji grifai lesa dramblio maitą

Kūno sandara
------------

Afrikinis ausuotasis grifas yra vienas iš didžiausių grifų. Paukščio kūno ilgis yra iki 115 cm, o išskleistų sparnų plotis iki trijų metrų. Plunksnų spalva dažniausiai būna tamsiai ruda. Paukščio snapas juodas, akys tamsios, kojos žydrai pilkos. Galva plika, kaklo šonuose yra odos raukšlės, primenančios ausis (iš čia – pavadinimas).

Paplitimas
----------

Gyvena Šiaurės Afrikoje nuo Atlanto vandenyno iki Raudonosios jūros, taip pat Arabijos pusiasalyje, Pietuose arealas driekiasi palei Indijos vandenyną iki pat Pietų Afrikos pietinio kyšulio.

Mityba
------

Afrikinis ausuotasis grifas – maitėdis. Minta daugiausia kritusių nedidelių atrajotojų maita. Ją randa sekdamas kitų rūšių grifus.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* monaconatureencyclopedia

Literatūra
----------

* Галушин В.М, Дроздов Н.Н. Ильичёв В.Д. Константинов В.М, Курочкин Е.Н. Полозов С.А. Потапов Р.Л, Флинт В.Е. Фомин В.Е. *Фауна Мира: Птицы: Справочник*. – М: Агропромиздат, 1991. – С. 77. – 311 с. – ISBN 5-10-001229-3.

Šaltiniai
---------

1. ↑  vlkk.lt / Afrikinis ausuotasis grifas
| **Calomyscidae** |
| --- |
| Calomyscus sp.*Calomyscus* sp. |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Peliniai žiurkėnukai  *( Calomyscidae)* |

 |

**Peliniai žiurkėnukai** (*Calomyscidae*) – graužikų (*Rodentia*) šeima. Paplitę Irane, Afganistane, Azerbaidžane, Pakistane, Sirijoje ir kt. Šeimoje viena gentis ir 7 rūšys:

* Pelinis žiurkėnukas (*Calomyscus bailwardi*). Paplitęs Irane.
* *Calomyscus baluchi*
* *Calomyscus firiusaensis*
* *Calomyscus hotsoni*
* *Calomyscus mystax*
* *Calomyscus tsolovi*
* *Calomyscus urartensis*

Paplitimas ir buveinė
---------------------

Aptinkamas Vakarų ir Vidurinėje Azijoje, arealas tęsiasi nuo Sirijos ir Irano vakaruose iki Turkmėnistano, Afganistano ir Pakistano rytuose. Gyvena stepėse, pusdykumėse ir kalnuotų regionų miškuose, 400–3500 m aukštyje virš jūros lygio.

Vėlyvojo mioceno laikotarpiu gyveno Europoje.

Išvaizda
--------

Kūno ilgis 7–9 cm, uodegos 8–10 cm. Svoris iki 30 g. Kūnas panašus į mažos pelės. Kailis labai švelnus ir lygus. Nugarinės dalies spalva svyruoja nuo rausvos, smėlio iki šviesiai pilkšvai rudos, o ventralinės dalys ir kojos dažniausiai baltos. Snukis smailus, akys didelės. Ausys didelės, apvalios ir be plaukų. Pėdos ilgos ir plonos. Visos letenos penkiapirštės, nagai maži ir gležni. Uodega ilgesnė už galvą ir kūną, dvispalvė, tankiai plaukuota ir baigiasi ilgų plaukų kuokštu. Neturi skruostų maišelių. Patelės turi 3 poras spenių. Lytinio dimorfizmo nėra.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Calomyscidae (mouse-like hamsters)". *Animal Diversity Web*. Nuoroda tikrinta 2024-02-28.
2. ↑  Wilson & Reeder (2005), *Calomyscus*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

„Omo trikampis", padedantis įsiminti dėsnio taikymą (U:I=R, U:R=I, I·R=U)
Eksperimentinis įrodymas. Dėl matavimo paklaidų taškai nėra griežtai vienoje tiesėje
**Omo dėsnis** – fizikinis dėsnis, nusakantis įtampos, srovės stiprio ir laidininko varžos priklausomybę elektros grandinėje. Pavadintas šio dėsnio atradėjo – Georgo Omo vardu.

Omo dėsnis grandinės daliai
---------------------------

Omo dėsnio grandinės daliai matematinė išraiška:

{\displaystyle U=I\cdot R}
čia:

* *U* – įtampa arba potencialų skirtumas, [V] - *Voltas*;
* *I* – srovės stipris, [A] - *Amperas*;
* *R* – laidininko varža, [Ω] - *Omas*.

Omo dėsnis visai grandinei
--------------------------

Omo dėsnis taip pat naudojamas visai grandinei, bet kitokioje matematinėje išraiškoje:

{\displaystyle I={\varepsilon \over {R+r}}}
čia:

* {\displaystyle \varepsilon } – grandinės EV (elektrovara), [V];
* {\displaystyle I} – srovė, [A];
* {\displaystyle R} – visų grandinės elementų varža, [Ω];
* {\displaystyle r} – šaltinio varža, [Ω].

Omo dėsnio diferencialinė išraiška
----------------------------------

Bet kokios formos laidininke, kuriuo teka srovė išskirkime be galo mažą elementą, kurio ilgis {\displaystyle {\mathsf {d}}l}, plotas {\displaystyle {\mathsf {d}}S}. Šis elementas sutampa su {\displaystyle {\vec {j}}} kryptimi ({\displaystyle {\vec {j}}} yra srovės tankis). Tada srovės stipris išskirtame elemente bus

{\displaystyle {\mathsf {d}}I={j}{{\mathsf {d}}S}}
įtampa:

{\displaystyle U=E{\mathsf {d}}l}
kur {\displaystyle E} – elektrinio lauko stipris.
Laidininko varža:

{\displaystyle R=\rho {\frac {dl}{dS}}}
Įrašom viską į {\displaystyle I={\frac {U}{R}}} ir gaunam:

{\displaystyle jdS={\frac {Edl}{\rho {\frac {dl}{dS}}}}}
suprastinam viską ir gaunam:

{\displaystyle j={\frac {E}{\rho }}=\sigma E}.
{\displaystyle {\vec {j}}} ir {\displaystyle {\vec {E}}} yra vektoriniai dydžiai, o {\displaystyle \rho } ir {\displaystyle \sigma } – skaliariniai. Kadangi {\displaystyle {\vec {j}}||{\vec {E}}}, tai

{\displaystyle {\vec {j}}=\sigma {\vec {E}}={\frac {\vec {E}}{\rho }}}
ši lygybė vadinama Omo dėsnio diferencialine išraiška.

### Paprasčiausias pritaikymo pavyzdys

Tarkime, norime prijungti šviesos diodą prie automobilio akumuliatoriaus.
Diodo vartojama srovė 20 miliamperų arba 0,02 amperų.
Diodo vartojama įtampa 2,5 volto. Automobilio akumuliatoriaus įtampa 12 voltų.
Iš dvylikos voltų atimame du su puse volto gauname devynis su puse volto
{\displaystyle 12-2,5=9,5}
Šiuos padaliname iš turimos srovės 0,02 amperų ir gauname 475 omus.
Tokią varžą mums reiktų prijungti nuosekliai šviesos diodui.
Iš tiesų reikėtų nepamiršti, kad automobilyje faktinė įtampa dirbant varikliui yra apie 14 voltų.

Nuorodos
--------

* Omo dėsnis | Physics - Quizizz
* Omo dėsnis grandinės daliai
* Omo dėsnio taikymas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bragaport. *Braga* |
| --- |
|              |
| *Bragos miesto vaizdas* |
|  |
| 

BragaBraga

41°32′40″ š. pl. 8°25′20″ v. ilg.﻿ / ﻿41.54444°š. pl. 8.42222°r. ilg.﻿ / 41.54444; 8.42222﻿ (Braga)Koordinatės: 41°32′40″ š. pl. 8°25′20″ v. ilg.﻿ / ﻿41.54444°š. pl. 8.42222°r. ilg.﻿ / 41.54444; 8.42222﻿ (Braga) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Portugalijos vėliava Portugalija |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 196 434  |
| **Plotas** | 183,51 km² |
| **Tankumas** (2022) | 1 070 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Braga |
|  |
| **Kirčiavimas** | Bragà |

**Braga** – miestas šiaurės vakarų Portugalijoje; savivaldybės centras. Geležinkelio stotis. Stovi Bragos katedra, 7 bažnyčios, 8 muziejai, išlikęs Bragos pilies bokštas, arkivyskupų rūmai, naujieji miesto vartai, XVIII a. rotušė, teatras, daug fontanų.

Istorija
--------

Seniausias Portugalijos miestas. Romėnų laikais vadinta ***Brakara Augusta*** (lot. *Bracara Augusta*).
Braga turi ilgą religinio ir prekybinio centro istoriją. XII a. ji tapo Portugalijos arkivyskupijos buveine ir religine šalies sostine. Šiais laikais ji gyvuoja kaip bažnytinė Portugalijos sostinė ir svarbiausias Minjo miestas.

Sportas
-------

* SC Braga (futbolas)

Mieste 2004 m. vyko XII Europos futbolo čempionatas.
**Sūrjavanšiai** (angl. *Suryavanshi*) – asmenys, priklausantys Senovės Indijos *Saulės dinastijai* (angl. *Suryavansha, Suryavam(n)sham*; hind. हिन्दी; skr. सूर्यवंश = IAST: *sūrya-vaṃśa*). Sūrjavanšių klanas yra senovinis kšatrijų klanas.

Sūrjavanšiai laikomi seniausia ir didžiausia kšatrijų gimine.
*Sūrjavanša* dinastija dar vadinama *Adityavansa* (skr. आदित्यवंश), *Mitravansa* (skr. मित्रवंश), *Arkavanśa* (skr. अर्कवंश) ir *Ravivansa* (skr. रविवंश). Ankstyvieji sūrjavanšiai laikė saulės dievą (Sūrja, Aditjai ar *Arka*) savo kuladevata ir faktiškai buvo saulės garbintojai.

Gudžarai tikėjo esantys kilę iš Sūrjavanšių ir Čandravanšių kšatrijų. Gudžarų antspaudai turėdavo Saulės emblemą. Gudžarų garbės titulas Mihira reiškia 'Sūrja'. Pvz. *Samrat Mihira Bhoja*)

Išnašos
-------

1. ↑  Kamal Prashad Sharma; Surinder Mohan Sethi (1997). *Costumes and ornaments of Chamba*. ISBN 978-81-7387-067-5.
2. ↑  Lālatā Prasāda Pāṇḍeya (1971). *Sun-worship in ancient India*. Motilal Banarasidass. p. 245.
3. ↑  Chandrasekharendra Saraswati (Jagatguru Sankaracharya of Kamakoti); Śaṅkarācārya, Bharatiya Vidya Bhavan (2001). *Śri Śaṅkara Bhagavatpādācārya's Saundaryalaharī*. Bharatiya Vidya Bhavan. p. 339.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 15°18′0″ p. pl. 35°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿15.30000°š. pl. 35.70000°r. ilg.﻿ / 15.30000; 35.70000

| Čilva |
| --- |
| Palydovinė nuotraukaPalydovinė nuotraukaPalydovinė nuotrauka |
| Vieta | Malavis |
| Plotas | iki 600 km² |
| Didžiausias gylis | 2 m |

**Čilva** (angl. *Lake Chilwa*) – ežeras pietryčių Malavyje, šalia Mozambiko sienos, į pietus nuo Čiutos ežero. Ilgis iš šiaurės į pietus 60 km, plotis 40 km. Ežeras labai seklus, gylis siekia vos 2 m. Plotas kinta priklausomai nuo kritulių kiekio, vyrauja ~600 km². Čilvą supa didžiuliai šlapynių plotai. Po didelių liūčių Čilvos ir Čiutos šlapynių vandenys susilieja. Vakarinėje pusėje yra Čisi sala (plotas 12–21 km²).

Ežere gausu žuvies, vykdoma žvejyba (sugaunama ~20 % žuvies šalyje). Čilvos pakrantėse sutinkami ~160 rūšių paukščiai.

Svarbiausia gyvenvietė prie Čilvos – Kačulu.
| Pali Aikės nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Parko kraštovaizdis su bazaltiniu bokštu pirmame plane Parko kraštovaizdis su bazaltiniu bokštu pirmame plane |
| **Vieta:** | Čilės vėliava ČilėMagelano ir Čilės Antarktidos regiono vėliava Magelano ir Čilės Antarktidos regionas |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Punta Arenasas |
| 

Žemėlapis rodantis Pali Aikės nacionalinis parkas vietą.Pali Aikės nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 52°06′0″ p. pl. 69°44′0″ v. ilg.﻿ / ﻿52.10000°š. pl. 69.73333°r. ilg.﻿ / 52.10000; 69.73333Koordinatės: 52°06′0″ p. pl. 69°44′0″ v. ilg.﻿ / ﻿52.10000°š. pl. 69.73333°r. ilg.﻿ / 52.10000; 69.73333 |
| **Plotas:** | 50,3 km² |
| **Įkurtas:** | 1970 m. |
| **Valdymas:** | Nacionalinė miškų korporacija |
|  **Vikiteka:** | Pali Aikės nacionalinis parkas |

**Pali Aikės nacionalinis parkas** (isp. *Parque nacional Pali Aike*) – saugoma gamtos teritorija pietų Čilėje, pačiuose Patagonijos pietuose, Magelano regione ir provincijoje, Argentinos pasienyje, 196 km į šiaurės rytus nuo Punta Arenaso. Įsteigtas 1970 m.

Nacionalinis parkas apima Čilei priklausančio Pali Aikės vulkaninio lauko dalį. Būdingi erozijos paveikti vulkaniniai kraštovaizdžiai – Morada del Diablo ir kiti krateriai, urvai, atlikuonys, bazaltiniai bokštai. Taip pat yra vulkaninių ežerų, vadinamų marais – pagrindinis jų yra Anos lagūna.

Būdingi sausųjų stepių kraštovaizdžiai, kuriuose vyrauja eraičinai *Festuca gracillima*, žilės *Senecio filaginoides*. Tarp prarajų auga *Adesmia boronioides*, paparčiai, plukės, taip pat žemuoginės čilmirtės, kietalapiai raugerškiai. Bazaltinis paviršius padengtas kerpėmis. Gausu guanakų, taip pat dažnos pilkosios lapės, šarvuočiai, mažieji nandai, pumos, Humbolto skunsai, flamingai, sakalai keleiviai, amerikiniai pelėsakaliai, magelaninės žąsys, suopiniai ereliai ir kt.

Pali Aikės nacionaliniame parke yra svarbių archeologinių vietų – Pali Aikės ir Felo urvuose rasta 11 000 metų senumo stovyklaviečių ir pirmųjų šio krašto gyventojų veiklos požymių. Vėliau Pali Aikėje gyveno tehuelčai, medžioję čia guanakus ir nandus.

* Parko reginysParko reginys
* GuanakaiGuanakai
* Vaizdas iš Pali Aikės urvoVaizdas iš Pali Aikės urvo

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  PARQUE NACIONAL PALI AIKE, *rutadelosparques.org*
2. ↑  Parque Nacional Pali Aike, *conaf.cl*
Koordinatės: 54°41′17″ š. pl. 25°12′54″ r. ilg.﻿ / ﻿54.68806°š. pl. 25.21500°r. ilg.﻿ / 54.68806; 25.21500

Telecentras| Forma | AB |
| Pramonė | Duomenų perdavimas |
| Centrinė būstinė | Sausio 13-osios g. 10,04347 Vilnius |
| Svarbiausi darbuotojai | CEO Remigijus Šeris |
| Savininkas (-ai) | SuMin |
| Darbuotojų | 153 (2023-07) |
| Padaliniai | Vilniaus televizijos bokštas |
| Tinklalapis | TeleCentras.LT |

2023 m.
**Telecentras** (*Lietuvos radijo ir televizijos centras*) – Lietuvos telekomunikacijų įmonė.

Istorija
--------

Savo veiklos pradžia laiko 1926 m. birželio 12 d. kai pirmą kartą iš Kauno radijo stoties buvo išsiųsti lietuviško radijo garsai. 1957 m. balandžio 30 d. pradėtas TV programų siuntimas.

Veikla
------

Eksploatuoja didžiausius radijo ir televizijos programų siuntimo tinklus Lietuvoje – tiek antžeminės analoginės televizijos, tiek ir antžeminės skaitmeninės televizijos (DVB-T). TV programų glaudinimo standartą MPEG-4 AVC/H.264 bendrovė pradėjo naudoti 2006 m. Jį įdiegus, atsirado galimybė vienu DVB-T tinklu transliuoti 10 kokybiškų skaitmeninės TV programų. Be to, naudojant šį standartą galima transliuoti ir didelės raiškos TV programas.

2009 m. pirmoji ES pradėjo naudoti 4G mobiliojo ryšio „WiMAX" tinklą interneto paslaugoms teikti; „WiMAX" forumo narys.

Paslaugos
---------

Šiuo metu teikia radijo ir televizijos programų siuntimo, duomenų centrų, debesų kompiuterijos, duomenų perdavimo, radiotechninės įrangos talpinimo, bei kitas ITT paslaugas. Bendrovės valdomame Vilniaus televizijos bokštas teikia viešojo maitinimo ir aukščio pramogų paslaugas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* MEZON
* WiMAX forumas
1904 m. tureris *Mercedes Simplex*. Vairuotojas ir keleiviai vilki to meto apsaugine automobilininkų apranga.
1920 m. tureris *Studebaker Big Six* su nuleistu viršumi. Tiesi linija nuo radiatoriaus iki gale dumpliškai sudėto viršaus rodo, kad šis tureris yra torpedos tipo.
**Tureris** (angl. *touring car, tourer*) – XX a. pradžios atviro lengvojo automobilio su 5 ar daugiau sėdimų vietų kėbulo tipas. Tureriai turėdavo 2 ar 4 dureles. Dažnai viršutinė korpuso linija (kituose automobiliuose atitinkanti langų apatinę liniją) būdavo ties priekinėmis durelėmis pažeminta, kad automobilis atrodytų sportiškesnis. Tureriai dažniausiai turėdavo nuleidžiamą stogą ir šonines užuolaidas. Ankstyvųjų modelių varikliai paprastai būdavo arba priekyje, arba automobilio centre. Vėliau iš turerių išsivystė šiuolaikiniai sedanai.

Tureriai buvo populiarūs XX a. pradžioje, jie konkuravo su rodsteriais ir raneboutais. Jungtinėse Valstijose atsirado keli turerių variantai, populiariausias buvo 4 durelių tureris su nuleidžiamu stogu.

Daugelis *Ford Motor Company* 1908–1927 m. gamintų Modelio T automobilių buvo keturduriai ar triduriai (šiuose vairuotojas į savo vietą sėsdavo per priekinę keleivio vietą) tureriai. Jų buvo pagaminta 6 519 643 vienetai (o iš viso Modelio T buvo pagaminta apie 15 000 000 vienetų. Taigi, 5 keleivių tureriai buvo populiariausias to meto kėbulo modelis, jie sudarė 44 % visų per tuos 18 metų pagamintų Fordo automobilių. Antras populiariausias to meto kėbulo tipas buvo sunkvežimis (gamintas Modelio T bazėje).

Užtrauktos šoninės užuolaidėlės, kurias turėjo kai kurie modeliai, pridengdavo keleivius nuo vėjo ir kritulių. Sulankstytas turerio stogas už užpakalinės sėdynės sudarydavo nemažą masę, kuri vadinama angl. *fan*). Buvo sulankstyto nuleidžiamo stogo dangalai (angl. *fan covers*), kurie saugojo stogą ir medinius jo lankus, kol stogas būdavo nuleistas.

Turerių populiarumas ėmė nykti 3-iojo dešimtmečio pradžioje, kai ėmė populiarėti automobiliai su uždarais keleivių salonais, kurie ėmė išstumti didelius atvirus automobilius.

Nuorodos
--------

1. ↑  Stein, Jess, red. (1975) [1968]. *The Random House College Dictionary* (Revised leid.). New York, NY USA: Random House. p. 1389. ISBN 0394436008. „**touring car,** an open automobile designed for five or more passengers."
2. ↑  *The Macquarie Dictionary of Motoring*. Sydney, Australia: Macquarie Library. 1986. p. 485. ISBN 0949757357. `{{cite book}}`: `|editor-first=` nėra `|editor-last=` (pagalba); Nežinomas parametras `|editorn-last=` ignoruotas (pagalba)
| Bosumtvio ežeras |
| --- |
|  |
| Vieta | Ganos vėliava Gana |
| Plotas | 49 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4800 km |
| Kilmė | meteorinė |
| Vidutinis gylis | 45 m |
| Didžiausias gylis | 81 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Bosumtvio ežeras

  |
| **Koordinatės** |  6°30′0″ š. pl. 1°24′0″ v. ilg.﻿ / ﻿6.50000°š. pl. 1.40000°r. ilg.﻿ / 6.50000; 1.40000Koordinatės: 6°30′0″ š. pl. 1°24′0″ v. ilg.﻿ / ﻿6.50000°š. pl. 1.40000°r. ilg.﻿ / 6.50000; 1.40000 |

**Bosumtvio ežeras** – ežeras Ganoje, apie 30 km į pietryčius nuo Kumasio miesto. Susidaręs meteorito krateryje, vienintelis natūralus Ganos ežeras.

Ežeras nenuotakus, maitinasi lietaus vandeniu. Baseino plotas – 400 km². Skersmuo – ~8,5 km.

Ežeras susidarė 10,5 km skersmens, ~1,07 mln m. amžiaus krateryje (pleistocenas). Tektitai, išsibarstę už 1000 km, randami Dramblio Kaulo Krante ir vandenyno nuosėdose vakarinėje Afrikos pakrantėje, priskiriami šiam krateriui. Pagal jų pasiskirstymą sumodeliuotas meteorito smūgis – ~500 m skersmens, 20 km/s greičiu ir 30-50 laipsnių kampu iš rytų.

Dugno nuosėdos leidžia spręsti apie klimato istoriją. 2004 m. išgręžta keletas iki 540 m gylio grežinių. Ežero istorijoje buvo periodų kai jis pripildydavo ežerą ir tekėdavo per kraštus, ar susitraukdavo iki nedidelės kūdros ir į kraterį įžengdavo miškas. Paskutinis sausasis periodas pasibaigė prieš 300 m. Tai, kad netolimoje praeityje ežeras buvo seklesnis, liudija ir vandens apsemti medžiai.

Ašančiai laiko ežerą šventu. Manoma kad čia mirusieji atsisveikina su dievu Tvi.

Nuorodos
--------

www.worldlakes.org

ImpactDatabase
Atvykę samnitai rado konsulą Kurijų Dentatą savo ūkyje valgantį keptas ropes.
**Manijus Kurijus Dentatas** (lot. *Manius Curius Dentatus*; m. 270 m. pr. m. e.) – žymus romėnų karvedys, valstybės veikėjas.

Manoma, jog kilęs iš sabinų. Anot Plinijaus Vyresniojo, gavęs prievardį *Dentatas* (liet. *dantytas*), nes gimęs su vienu dantimi.

*Homo novus*. Liaudies tribūnas laikotarpiu tarp 298–291 m. pr. m. e. Vetavo Apijaus Klaudijaus Ceko pasiūlymą uždrausti plebėjams dalyvauti konsulų rinkimuose. 290 m. pr. m. e. pergalėmis prieš samnitus ir sabinus užbaigė samnitų karus. Per vienerius metus triumfavo net du kartus. Norėdamas nuraminti sabinus, suteikė jiems pilietybę be teisės balsuoti tautos susirinkimuose (lot. *civitas sine suffragio*).

Vedė romėnų kariuomenę Benevento mūšyje 275 m. pr. m. e. 272 m. pr. m. e. cenzorius.

Pasižymėjo kuklumu ir paprastumu, buvo nepaperkamas. Atvykusiems su dovanomis samnitų pasiuntiniams atsakė „geriau valdysiąs tuos, kurie valdo turtus, nei pats tapsiąs turtingas". Dalijant sabinų žemes Dentatui už nuopelnus valstybei buvo pasiūlytas namas ir 500 jugerų žemės, tačiau jis pasirinko tik 7 jugerus – tiek, kiek priklausė bet kuriam piliečiui, ir pats ją dirbo. Mirė toks neturtingas, kad svetimi žmonės manė esant reikalinga jo dukrai surinkti kraitį.

Nuorodos
--------

1. ↑  Plinijus Vyresnysis. Gamtos istorija, 7.68.
2. ↑  Valerijus Maksimas. Įsimintini poelgiai ir posakiai, 4.3.5.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Manijus Kurijus Dentatas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |
| --- |
|   **Romos konsulas**   |
|  |
| *Anksčiau valdė:*Lucijus Postumijus MegelasGajus Junijus Babulkas Brutas | **Manijus Kurijus Dentatas (290 m. pr. m. e.)***kartu su Publijumi Kornelijumi Rufinu* | *Vėliau valdė:*Markas Valerijus Maksimas KorvinasKvintas Cedicijus Noktva |
| Straipsnių serijos apie Senovės Romą dalis |


|  |
| --- |
|   **Romos konsulas**   |
|  |
| *Anksčiau valdė:*Kvintas Fabijus Maksimas GurgitasGajus Genucijus Klepsina | **Manijus Kurijus Dentatas (275 m. pr. m. e.)***kartu su Lucijumi Kornelijumi Lentulu* | *Vėliau valdė:***Manijus Kurijus Dentatas**Servijus Kornelijus Merenda |
| Straipsnių serijos apie Senovės Romą dalis |


|  |
| --- |
|   **Romos konsulas**   |
|  |
| *Anksčiau valdė:***Manijus Kurijus Dentatas**Lucijus Kornelijus Lentulas | **Manijus Kurijus Dentatas (274 m. pr. m. e.)***kartu su Servijumi Kornelijumi Merenda* | *Vėliau valdė:*Gajus Fabijus Dorsonas LicinasGajus Klaudijus Kanina |
| Straipsnių serijos apie Senovės Romą dalis |
Buveinė 2023 m.
Buveinė 2009 m.

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

**Lietuvos dailininkų sąjunga** – Lietuvos savanoriška kūrybinė organizacija, vienijanti profesionalius dailininkus ir dailėtyrininkus, skatinanti ir propaguojanti sąjungos narių kūrybą, ginanti jų autorines teises, rengianti ir dalyvaujanti kūrybiniuose projektuose.

1940–1941 m. vadinosi *Lietuvos dailininkų profesine sąjunga*, 1941–1944 m. ir nuo 1989 m. – vėl *Lietuvos dailininkų sąjunga*, 1944–1989 m. – *LTSR dailininkų sąjunga*.

Istorija
--------

Lietuvos dailininkų sąjunga įsteigta 1935 m. Kaune. 1938 m. prie jos prisijungė Lietuvos dailininkų draugija. 1941–1944 m. prie TSRS dailininkų sąjungos Maskvoje veikė LTSR dailininkų sąjungos biuras, kuris vėliau prisijungė prie LTSR dailininkų sąjungos. 1944–1994 m. Lietuvos dailininkų sąjungai priklausė Lietuvos dailės fondas.

Lietuvos meno kūrėjų asociacijos narė. Nuo 1990 m. – Tarptautinės meno asociacijos (IAA), nuo 1996 m. Europos menininkų tarybos (ECA) narė.

Veikla
------

Veikia Grafikos, Skulptūros, Tapybos, Tekstilės, Scenografijos, Dailėtyros, Taikomųjų, Monumentaliųjų menų sekcijos. Turi teritorinius skyrius Kaune, Šiauliuose, Panevėžyje ir Klaipėdoje. 2008 m. vienijo 1310 narių.

Konferencijos – suvažiavimai šaukiami kas 4 metai, jose tvirtinama taryba, renkamas pirmininkas. Lietuvos dailininkų sąjungai priklauso:

* Galerija „Arka" Vilniuje, nuo 1990 m.
* Šv. Jono gatvės galerija Vilniuje, nuo 1991 m.
* Dailininkų sąjungos galerija Vilniuje, nuo 1993 m.
* Galerija „Kairė-Dešinė" Vilniuje, nuo 1995 m.
* Galerija „XX" Panevėžyje, nuo 1993 m.
* „Meno parkas" Kaune, nuo 1997 m.
* Klaipėdos galerija, nuo 1998 m.
* Lietuvos dailininkų sąjungos leidykla, nuo 1997 m. iki 2002 m. *Dailės leidybos ir informacijos centras*, leidžianti dailės albumus, knygų seriją „Šiuolaikiniai Lietuvos dailininkai", žurnalą „Dailė".

1998–2006 m. leistas informacinis leidinys „Mėnraštis". Nuo 2007 m. balandžio mėn. rengiamas informacinis leidinys „Dailėraštis", kuris spausdinamas ir platinamas kaip savaitraščio „Literatūra ir menas" priedas.

Pirmininkai
-----------

* Justinas Vienožinskis – 1935–1936 m.
* Viktoras Vizgirda – 1936–1938 m.
* Adomas Smetona – 1938–1940 m.
* Antanas Žmuidzinavičius – 1940 m.
* Mečislovas Bulaka, Stepas Žukas – abu 1940–1941 m.
* Adalbertas Staneika – 1942–1944 m.
* Liuda Vaineikytė – 1944–1956 m.
* Vytautas Mackevičius – 1956–1958 m.
* Jonas Kuzminskis – 1958–1982 m.
* Konstantinas Bogdanas – 1982–1987 m.
* Bronius Leonavičius – 1987–1992 m.
* Algimantas Biguzas – 1992–1994 m.
* Gvidas Raudonius – 1994–1998 m.
* Vaclovas Krutinis – 1998–2008 m.
* Eugenijus Nalevaika – 2008 - 2012 m.
* Edita Utarienė - 2012 - 2020 m.
* Eglė Ganda Bogdanienė – nuo 2020 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos dailininkų sąjunga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 205 psl.

Nuorodos
--------

* Lietuvos dailininkų sąjungos svetainė
| ***Kodas: L.O.B.I.A.I*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | National Treasure |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Jon Turteltaub |
| Prodiuseris (-iai) | Jerry BruckheimerJon Turteltaub |
| Scenaristas (-ai) | Jim KoufOren Aviv |
| Kompozitorius | Trevor Rabin |
| Vaidina | Nicolas CageJustin BarthaDiane Kruger Sean BeanJon Voight |
| Metai | 2004 |
| Žanras | Nuotykių |
| Trukmė | 131 min. |
| Kalba | anglų |
| Platintojas | Buena Vista International |
| Biudžetas | 100 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Kodas: L.O.B.I.A.I** (angl. *National Treasure*) – 2004 m. JAV nuotykių filmas, pasakojantis apie paslėptų tamplierių ordino ir masonų brolijos lobių paieškas. Filmo siužetas turi bendrų bruožų su filmais: „Da Vinčio kodas" ir „Prarasti Tamplierių lobiai".

Filmo premjera įvyko 2004 m. lapkričio 8 d. Pasadenoje, JAV.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*


|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šio puslapio ar jo dalies stilius neatitinka Vikipedijos kalbos standartų.**Jei galite, pakoreguokite stilių, kad tiktų enciklopedijai. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą. |

Archeologas ir lobių ieškotojas Benas Geitsas bando surasti legendinį tamplierių ordino riterių lobį. Šis lobis tapo savotišku Geitsų šeimos prakeiksmu, nes XVIII a. pabaigoje netikėtai rastų ir vėl dingusių brangenybių nesėkmingai ieškojo ir Beno tėvas Patrikas, ir senelis Džonas…

Būtent senelis Džonas Adamsas Geitsas ir atskleidė anūkui paslaptį, jog vieno mistiškiausių ir turtingiausių kryžiuočių ordinų lobį kažkada paslėpė ne kas kitas, o pirmieji JAV prezidentai Džordžas Vašingtonas, Tomas Džefersonas ir Bendžiaminas Franklinas. Paaiškėja, kad nuorodos rodančios kur paslėptos brangenybės, reikia ieškoti JAV nepriklausomybės deklaracijoje ir… ant vieno dolerio banknoto!

Benas Geitsas pradeda žūtbūtines lobio paieškas, o jam į pagalbą ateina kompiuterių specialistas Railis ir mokslininkė Ebigeil. Tačiau varžovai taip pat nesnaudžia: brangenybių bet kokia kaina gviešiasi ciniškas britų turtuolis Ianas ir visas FTB specialiųjų agentų būrys. Ar pavyks herojams aplenkti konkurentus, išvengti mirtinų pavojų ir įminti vieną keisčiausių ne tik Amerikos, bet ir viso pasaulio istorijos mįslių?

Aktoriai
--------

* Nicolas Cage – Benas Geitsas
* Justin Bartha – Railis
* Diane Kruger – Ebigeil Čeiz
* Sean Bean – Ianas
* Jon Voight – Patrikas Geitsas
* Harvey Keitel – Piteris Sedaskis
* Christopher Plummer – Džonas Adamas Geitsas

ir kt.

Tęsinys
-------

Iš pradžių filmo kūrybinė grupė neplanavo kurti tęsinio, bet filmo populiarumas pakeitė jų nuomonę. 2005 m. buvo pradėtas tęsinio filmavimas. 2007 m. gruodžio 13 d. įvyko filmo „Kodas L.O.B.I.A.I.: Paslapčių knyga" peržiūra, o gruodžio 21 d. – pasaulinė premjera.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2008-10-04 iš Wayback Machine projekto. Filmo „Kodas: L.O.B.I.A.I" apžvalga
2. ↑   Archyvuota kopija 2008-10-24 iš Wayback Machine projekto. Filmo aprašymas

Nuorodos
--------

* Kodas: L.O.B.I.A.I svetainėje Internet Movie Database
* Apdovanojimai ir nominacijos
* Box Office Mojo statistika apie filmo pajamas
**Orestas Kostykas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Orestas Kostykas  Костик Орест Михайлович |
| Gimimo data | 1999 m. balandžio 17 d. (24 metai) |
| Gimimo vieta | nežinoma, Ukraina |
| Ūgis | 189 cm |
| Svoris | 78 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | vartininkas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2018  2018  2019–  2022  2023 2024– | FK Veres  FK Niva  FK Lviv → FK Jonava (skol.)  DFK Dainava  Žetìsu FK Taldyķorǵan | 00 0(0)00 0(0)20 0(0)05 0(0)08 0(0)00 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2024 m. gruodžio 26 d.. |

**Orestas Kostykas** (ukr. *Костик Орест Михайлович*; g. 1999 m. balandžio 16 d.) – Ukrainos futbolininkas.

Karjera
-------

Žaidė įvairiuose klubuose Ukrainoje. 2016–2017 m. sezone rungtyniavo mėgėjiškame Lvivo „Opir", o 2017–2018 m. – Zoločivo „Sokil" klube.

Nuo 2018 m. atstovavo Rivnės „Veres" klubui. Rungtyniavo Rivnės „Veres" klubo jaunimo komandose. Buvo registruojamas pagrindinėje ekipoje, bet savo šanso nesulaukė.

2018 m. antroje pusėje atstovavo Ternopilio „Nivos" klubui. 

2019 m. m. sausį persikėlė į „Lvivo" klubą. Šiame klube jį užklupo karas. 2022 m. balandį persikėlė į Lietuvą.

### FK Jonava

2022 m. nuomos pagrindais atstovavo „Jonavos" klubui. Debiutavo jonaviškių gretose A lygoje 2022 m. balandžio 16 d. (gimimo dienos proga) rungtynėse prieš „Džiugo" klubą. Jonaviškiai minimaliu rezultatu 0:1 nusileido telšiškiams.

2022 m. liepos mėn. paliko Jonavos klubą.

### DFK Dainava

2023 m. lepos mėn. prisijungė prie DFK Dainava. 2023 m. rugpjūčio 20 d. debiutavo klube A lygos rungtynėse prieš FK Žalgiris.

2024 m. sausio mėn. tapo žinoma, kad futbolininkas paliko Alytaus klubą.

Statistika
----------

A lygos ir Pirmos lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|
| **2022** | **FK Jonava** | 5 | (11) |
| **2023** | **DFK Dainava** | 7 | (7) |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa;

Šaltiniai
---------

1. ↑  A LYGA 2022; 8. turas; JONAVA 0:1 DŽIUGAS
2. ↑  alyga.lt: 2022-04-16 Jonava 0-1 Džiugas
3. ↑  Soccerway: Jonava 0-1 Džiugas
4. ↑  sportas.lt: Jonava 0-1 Džiugas
5. ↑  sportas.lt naujienos: Vartininkas iš Ukrainos

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
**Flickr**|  |
| **Pavadinimas** | Flickr |
| **Savininkas** | SmugMug |
| **Kūrėjas** | Ludicorp |
| **Komercinė?** | taip, bet galima naudotis apribota nemokama versija |
| **Paskirtis** | nuotraukų publikavimas |
| **Registracija** | peržiūrai – nebūtina; nuotraukų įkėlimui – būtina |

**„Flickr"** – socialinis tinklas, priklausantis „SmugMug" bendrovei. 

Tai interneto svetainė, kurios paskirtis – nuotraukų publikavimas internete. Svetainė ypač mėgiama internetinius dienoraščius (*blog*) rašančių žmonių, nes jie „Flickr" albumuose gali patogiai ir nemokamai laikyti savo nuotraukas bei kitas grafines rinkmenas. Svetainei populiarumo suteikia galimybė įkeliamoms nuotraukos priskirti raktinius žodžius, pagal kuriuos naršytojams patogu rasti norimas nuotraukas.

„Flickr" yra sukurta „Ludicorp" kompanijos; žiniatinklyje svetainė pasirodė 2004 m. vasarį. 2005 m. kovą „Yahoo!" kompanija įsigijo „Ludicorp" kartu su „Flickr". 2017 m. „Verizon" bendrovė įsigijo „Flickr". 2019 m. parduota „SmugMug" bendrovei.

Pagal nutylėjimą įkeliamoms nuotraukoms priskiriamos autorinės teisės jas įkėlusiems asmenims, tačiau „Flickr" taip pat suteikia galimybę visoms iliustracijoms priskirti vieną iš šešių Creative Commons licencijų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Photo Site a Hit With Bloggers". Wired, Daniel Terdiman. 2004-12-09. Suarchyvuota iš originalo 2012-12-17. Nuoroda tikrinta 2008-08-28.
2. ↑  Tiffany, Kaitlyn (6 February 2019). „Flickr will soon start deleting photos — and massive chunks of internet history". *Vox*.

Nuorodos
--------

* *Flickr* svetainė
* *Flickr* tinklaraštis Archyvuota kopija 2007-10-11 iš Wayback Machine projekto.
**Fantomas** (pranc. *Fantômas*) – literatūrinis ir kino personažas, nesugaunamas nusikaltėlis, kurio vardas yra tapęs bendrine sąvoka.

Istorija
--------

Pirmos knygos viršelis
Fantomo personažą sukūrė du prancūzų rašytojai Pierre Souvestre ir Marcel Allain 1911 m. Per 3 metus iki Souvestre mirties jie spėjo sukurti net 32 romanus. Toks didelis produktyvumas paaiškinamas tuo, kad knygos buvo ne rašomos, o stenografuojamos.
Vėliau Allainas vienas taip pat grįžo prie Fantomo temos ir išleido dar 11 knygų.

Nors romanai nėra laikomi didelės literatūrinės vertės, kritikai sutaria, kad juose puikiai atskleista to laikmečio Prancūzijos dvasia, o Fantomas – tarsi paskutinis romatiškas herojus. Nors jis ir nusikaltėlis, dažnai pasirodantis su juoda kauke, tačiau tuo pat metu gebantis persirengti ir apsimesti bet kuo – gydytoju, teisėju, kunigu arba Olandijos karaliumi. Tai kriminalinis genijus, negailestingas, neturintis autoritetų, bebaimis ir visada išsisukantis iš jam spendžiamų spąstų. 

Kartais jis lyginamas su Maurice Leblanc sukurtu džentelmeniško vagies Arsenijaus Lupeno personažu, tačiau, skirtingai nuo pastarojo, nevengia nei prievartos, nei žmogžudysčių. Romanuose yra užsimenama ir apie Fantomo sūnų, taip pat nusikaltėlį Vladimirą. 

Kiti pagrindiniai romanų veikėjai: 

* policijos inspektorius Žiuvas, persekiojantis Fantomą;
* Žeromas Fandoras, kurio tėvus nužudė Fantomas ir kuris pats buvo apkaltintas įvykdęs šį nusikaltimą, tačiau Žiuvo dėka išteisintas;
* Helena, Fantomo giminaitė, galbūt jo duktė, tapusi Fandoro sužadėtine ir jam padedanti gaudyti nusikaltėlį;
* ledi Mod Beltam, Fantomo aukos lordo Beltamo našlė, vėliau tapusi šio meiluže;
* Bazilis, valkata, dažnai padedantis Žiuvui ir Fandorui.

Kūriniai paprastai buvo feljetono stiliaus, todėl ilgalaikis jų populiarumas šiame žanre laikomas fenomenaliu.
Apie Souvestre ir Allain kūrybą rašė tokie žymūs literatai kaip Umberto Eco ir Jean Cocteau, o Fantomas tapo ne tik literatūros, bet ir kino ar komiksų personažu.

Knygos
------

Pirmasis romanas apie Fantomą buvo išleistas 1911 m. paskutinis – 1963 m. Lietuvių kalba buvo išspausdintos 4 knygos:

* „Fantomas" (1991)
* „Žiuvas prieš Fantomą" (1993)
* „Tuščias karstas" (1993)
* „Naktinis vežikas" (1994)

Filmai
------

Pirmą kartą Fantomo nuotykiai buvo ekranizuoti 1913-14m. kuomet režiserius Louis Feuillade sukūrė 5-is valandos trukmės filmus.

1920 m. režisierius Edward Sedgwick sukūrė 20-ies dalių serialą, kuris neišliko.

Žymiausia ekranizacija laikoma Andre Hunebelle 1964–67 m. trilogija „Fantomas", „Fantomas įsisiautėjo", „Fantomas prieš Skotland Jardą", tačiau ji gerokai skiriasi nuo originalių kūrinių nes yra komedija.

1980 m. buvo išleistas 4 dalių TV serialas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Helmut Berger.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Садуль, Жорж (1958). *Всеобщая история кино*. 2 (Кино становится искусством 1909–1914). М.: Искусство. pp. 426–429.
| **Apolonija Nistelienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1925 m. rugpjūčio 6 d.Kaune |
| Mirė | 2023 m. rugsėjo 14 d. (98 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Vytautas Nistelis |
|  |
| Veikla | Lietuvos architektė |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetasVilniaus universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Apolonija Nistelienė |

**Apolonija Nistelienė-Gugaitė** (1925 m. rugpjūčio 6 d. Kaune – 2023 m. rugsėjo 14 d. Kaune) Lietuvos inžinierė architektė.

Biografija
----------

1944–1950 m. mokėsi Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Architektūros fakultete, 1944–1948 m. Istorijos-filologijos fakultete, 1949–1951 m. Vilniaus universiteto Istorijos filologijos fakultete.

1950–1985 m. Komunalinio ūkio projektavimo instituto Šiaulių skyriaus architektė, vėliau dirbo kitose miesto įstaigose.

Lietuvos architektų sąjungos narė.

Kūryba
------

Sukūrė tipinius vidurinės mokyklos (1952 m.), vaikų darželio (1953 m.) projektus. Projektavo Šiaulių miesto Santuokų rūmus (su I. Laurušu, 1975 m.), įrengė parduotuvės „Vaikų pasaulis", kino teatrų, 20-ties vaistinių Šiaulių regione interjerus. Prisidėjo prie Šiaulių parko, skverų, įstaigų teritorijų, kapinių Šiauliuose ir Šiaulių regione apželdinimo. Sukūrė mažosios architektūros formų (kioskų, vartų, tvorų ir kt.) bei sakralinės architektūros Šiaulių ir kitose Lietuvos bažnyčiose.

Paskelbė straipsnių architektūros klausimais respublikos ir Šiaulių miesto periodikoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Apolonija Nistelienė-Gugaitė. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
2. ↑  Drėmaitė, Marija (2014). „Sovietinė ritualinė architektūra – santuokų ir laidotuvių rūmai Lietuvoje". *Lituanistika*. p. 53. ISBN 9786094471100. Nuoroda tikrinta 2024-02-25.
| **Paulė Kuzmickienė** |
| --- |
|  |
| 2023 m. |
| Gimė | 1978 m. balandžio 30 d. (45 metai)Utena |
|  |
| Pareigos | Seimo narė |
| Partija | TS-LKD |

**Paulė Kuzmickienė** (g. 1978 m. balandžio 30 d. Utenoje) – Lietuvos politikė.

Biografija
----------

1996 m. baigė Utenos 4-ąją vidurinę mokyklą, 2005 m. – Vilniaus pedagoginį universitetą.

2000–2007 m. Lietuvos darbo rinkos mokymo tarnybos Ugdymo kokybės skyriaus vyr. specialistė. 2007–2009 m. dirbo Kvalifikacijų tarnyboje.

2009–2010 m. užsienio reikalų ministro Vygaudo Ušacko patarėja. 2010–2012 m. ministro pirmininko Andriaus Kubiliaus patarėja regioninės politikos klausimais. 2012–2014 m. Europos Parlamento narės Radvilės Morkūnaitės-Mikulėnienės patarėja. 2014–2019 m. Tėvynės sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų vykdomojo sekretoriaus pavaduotoja.

Nuo 2019 m. Seimo narė.

2011–2019 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2023-03-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
| Plungės herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 1997-06-06* |
|  |
|  *LSSR priimtas 1969* |
|  |
|  *LDK priimtas 1792-01-13* |
|  |
| Ž • A • R |

**Plungės herbas** – vienas iš Plungės miesto ir Plungės rajono savivaldybės heraldikos atributų.

Aprašas
-------

Herbo mėlyname lauke raudonu kaspinu perrištas auksinis kviečių pėdas, virš jo – auksinė Dievo Apvaizdos akis.

Simbolika
---------

* Kviečių pėdas – reiškė, kad vietovė turtinga.
* Dievo Apvaizdos akis – buvo Ketverių metų seimo ideologinis simbolis.

Istorija
--------

1792 m. sausio 13 d. Lietuvos ir Lenkijos valdovas Stanislovas Augustas Plungei suteikė miesto teises ir herbą – „kviečių pėdas, laisvai surištas karmazininiu kaspinu, o virš varpų – Dievo Apvaizda". Herbas išlikęs iki šių dienų. 1792 m. viduryje miesto herbas ir savivalda panaikinti. 1969 m. jis pirmą kartą atkurtas oficialiai (herbo autorius - Arūnas Tarabilda). Tada dėl ideologinių motyvų Dievo Apvaizdos akis buvo pakeista į saulę. Bet ir ši modifikacija 1970 m. uždrausta. 

Herbas atkurtas dar kartą 1990 m. Herbo etalono autorius – dailininkas Arturas Aliukas. Tuomet jį patvirtino Lietuvos heraldikos komisija, o 1997 m. birželio 6 d. dekretu Nr. 1312 patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Dėl Plungės miesto herbo patvirtinimo". *1997 m. birželio 6 d. dekretas Nr. 1312*. Lietuvos Respublikos Prezidentas. Nuoroda tikrinta 2024-03-10.
| **Sibirinis šeškas** |
| --- |
| Sibirinis šeškas (Mustela sibirica)Sibirinis šeškas (*Mustela sibirica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Kiauniniai  *( Mustelidae)* |
| Pošeimis: | *Mustelinae*  *( Mustelinae)* |
| Gentis: | Šeškai  *( Mustela)* |
| Rūšis: | Sibirinis šeškas  *( Mustela sibirica)* |

 |
| Binomas |
| ***Mustela sibirica***Pallas, 1773 |

**Sibirinis šeškas** (*Mustela sibirica*) – kiauninių šeimos plėšrus žinduolis, kuris daugiausiai sutinkamas Azijoje. Yra įrašytas į Raudonąją knygą.

Paplitimas
----------

Sibirinis šeškas gyvena beveik visoje Azijoje: Sibire (išskyrus poliarinius regionus), Tibete, Gobio dykumoje, taip pat Uralo kalnuose. Manoma, kad kažkada gyvenęs Japonijoje.

Išvaizda
--------

Sibirinio šeško kūnas yra plonas, aukštas ir su trumpomis kojomis. Turi ilgą, purią uodegą. Patinai yra šiek tiek didesni nei patelės. Patino kūno ilgis be uodegos yra 28-39 cm, uodegos ilgis – 15-21 cm, svoris 650-820 g, patelių kūno ilgis 25-30 cm, uodegos – 13-16 cm, svoris 360-430 g. Galvos forma suspausta, pailga. Ausys plačios, žemos ir apvalios. Kailio spalva vasarą yra ruda, žiemą ji tampa ryškesnė, panaši į aukso spalvą. Viršutinė lūpa ir apatinė žandikauliai aplink nosį yra balti, kaip ir europinės audinės. Sibirinio šeško žiemos kailis yra labai storas ir purus.

Elgesys
-------

Sibirinis šeškas yra naktinis gyvūnas, išskyrus motinas su jaunikliais. Jie yra sėslūs, nors kartais jie migruoja, kad rastų maisto. Medžioja naktį. Nakties metu medžioklės plotai yra apie 10-12 km, kartais 18-20 km. Sibirinis šeškas puikiai moka šokinėti, sugeba laipioti medžiais.

Pagrindiniai natūralūs priešininkai yra dideli paukščiai.

Mityba
------

Sibirinio šeško mitybos racioną daugiausiai sudaro vandeniniai pelėnai, pelės, voverės, vabzdžiai, kai kurie mažesni paukščiai, varlės, taip pat mėgsta kiaušinius, riešutus, uogas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Abramov, A. V.; Duckworth, J. W.; Choudhury, A.; Chutipong, W.; Timmins, R.J.; Ghimirey, Y.; Chan, B.; Dinets, V. (2016). „*Mustela sibirica*". *The IUCN Red List of Threatened Species*. IUCN. **2016**: e.T41659A45214744. doi:10.2305/IUCN.UK.2016-1.RLTS.T41659A45214744.en. Nuoroda tikrinta 15 January 2018. `{{cite journal}}`: Nežinomas parametras `|last-author-amp=` ignoruotas (`|name-list-style=` suggested) (pagalba)
| Rožinis ežeras |
| --- |
| Valtys ežereValtys ežereValtys ežere |
| Vieta | Žaliojo kyšulio pusiasalis, Senegalo vėliava Senegalas |
| Plotas | 3 km² |
| Kilmė | druskoežeris |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Rožinis ežeras

  |
| **Koordinatės** |  14°50′0″ š. pl. 17°14′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.83333°š. pl. 17.23333°r. ilg.﻿ / 14.83333; 17.23333Koordinatės: 14°50′0″ š. pl. 17°14′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.83333°š. pl. 17.23333°r. ilg.﻿ / 14.83333; 17.23333 |

**Retba** arba **Rožinis ežeras** (pranc. *Lac Rose*) – ežeras Žaliojo kyšulio šiaurėje, Senegale, į šiaurės rytus nuo Dakaro. Ežeras žinomas dėl jo neįprastos spalvos ir itin aukštos druskos koncentracijos.

Ežeras taip vadinamas dėl jo rožinės spalvos vandens. Ežerui spalvą duoda ežere gyvenantys *Dunaliella salina* halofilai dumbliai, kurie išskiria raudoną pigmentą. Spalva ryškiausia sausuoju laikotarpiu, kadangi drėgnuoju metu krituliai atskiedžia pigmento koncentraciją. Esant aukštai druskos koncentracijai, ežero spalva gali pakisti į raudoną.

Ežero druskos koncentracija – viena aukščiausių pasaulyje. Ji siekia net 40 %. Dėl to ežeras palaiko vietinę druskos industriją. Apie 1000 žmonių dirba ežere kasdien. Iš ežero kasmet išgryninama ir surenkama 24–34 tūkst. tonų druskos.

Ežeras yra viena lankomiausių vietų Senegale. Nuo 2005 m. Pasaulio paveldo sąrašo kandidatė. Prie ežero būdavo Dakaro ralio finišas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  John Misachi. „Lake Retba". *WorldAtlas* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-11-03.
2. 1 2  „Lake Retba". *Atlas Obscura* (anglų). Nuoroda tikrinta 2021-11-03.
**Lietuvos muilas** – Lietuvos muilo gamybos bendrovė, veikusi XX a. Panevėžyje, Staniūnų g. 1.

Istorija
--------

Akcinę bendrovę „Lietuvos muilas" 1932 m. įsteigė kooperatyvų sąjungos „Lietūkis", „Pienocentras" ir bendrovė „Maistas". Pradėjo veikti 1933 m. Gamino skalbiamąjį, kelių rūšių tualetinį, t. p. skystąjį pramonėje naudojamą muilą, nuo 1938 m. – ir sėmenų aliejų. 1938 m. pagamino 714 t skalbiamojo, 67 t tualetinio muilo, 144 t ratų tepalo ir apie 64 000 dėžučių batų tepalo. Bendrovėje dirbo apie 100 darbuotojų. 1940 m. nacionalizuota.

Po Antrojo pasaulinio karo gamino tualetinį ir skalbiamąjį muilą, sėmenų ir sojų aliejų. 1948 m. pagamino 240 t muilo, 1000 t aliejaus. 1965 m. pradėtas gaminti skystasis tualetinis muilas ir techninis glicerolis, aliejaus gamyba iš A perkelta į Vilniaus „Raudonosios žvaigždės" fabriką. 1976 m. bendrovė prijungta prie Vilniaus aliejaus ir riebalų pramonės gamybinio susivienijimo ir pavadinta Panevėžio muilo fabriku. Devintame - dešimtame dešimtmetyje fabrikas gamino apie 20 pavadinimų kietąjį („Jurginas", „Nevėžis", „Palanga", „Pelenė", „Ramunė", „Šatrija", „Šypsena", „Vaikų", „Žemuoginis" ir kt.) ir 4 rūšių skystąjį tualetinį muilą. 1983 m. pagamino 4400 t muilo; dirbo 130 darbuotojų.

1990 m. susivienijimą išskaidžius į savarankiškas bendroves fabrikas tapo akcine bendrove „Panevėžio muilas". 1998 m. kontrolinį akcijų paketą įsigijo ir bendrovę prisijungė bendrovė „Naujoji Ringuva", įkurta 1920 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos muilas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 281 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tuniso ežeras |
| --- |
| Tuniso ežero panoramaTuniso ežero panoramaTuniso ežero panorama |
| Vieta | Tuniso vėliava Tunisas |
| Plotas | 37 km² |
| Kilmė | Lagūna |
| Vidutinis gylis | 1 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Tuniso ežeras

  |
| **Koordinatės** |  36°49′0″ š. pl. 10°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.81667°š. pl. 10.25000°r. ilg.﻿ / 36.81667; 10.25000Koordinatės: 36°49′0″ š. pl. 10°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.81667°š. pl. 10.25000°r. ilg.﻿ / 36.81667; 10.25000 |
|  |
|  Vikiteka | Tuniso ežeras |

**Tuniso ežeras** (arab. بحيرة تونس) − natūraliai susiformavusi lagūna tarp Tuniso miesto ir Tuniso įlankos.

Ežero plotas yra 37 km², ilgis − 10 km, o plotis − 5 km.

Romos imperijos laikais ežere buvo supilta damba, perskyrusi ežerą į dvi dalis. Dabartiniais laikais damba naudojama kaip automobilių ir traukinių kelias, jungiantis La Guleto uostą ir pakrantės miestus Sidį Bou Saidą bei La Marsą. Šiaurinėje ežero dalyje yra Čiklio sala, kadaise buvusi ispanų tvirtove, o 1993 m. paskelbta gamtos draustiniu. Rytiniame ežero krante yra seniau didelis ir galingas Kartaginos miestas. Pietinėje ežero dalyje pastatytas didelis turizmo centras.