recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Walery Eljasz-Radzikowskio (1841-1905 m.) paveikslas *Lechas*
"Kunigaikštis Čekas"
Lecho, Čeko ir Ruso ąžuolai Rogaline, Lenkija
**Lechas** – legendinis lenkų protėvis, Gniezno įkūrėjas ir Lenkijos valstybės įkūrėjas. Pagal legendą, senovėje gyveno trys broliai - Lechas, Čekas ir Rusas, kurie sukūrė tris slavų tautas:

* Lenkiją (poetiškai dar vadinama *Lechija*)
* Bohemiją (dabar didžioji dalis Čekijos)
* Ruteniją (dabar Ukraina ir Baltarusija)

Pagal vieną legendos variantą, trys broliai išėjo į medžioklę ir sekdami kiekvienas savo grobį patraukė skirtingomis kryptimis. Rusas patraukė į rytus, Čekas į vakarus ir įsikūrė ant Ripo kalno, iškilusio virš kalvoto Bohemijos krašto, o Lechas keliavo į šiaurę, kol priėjo nuostabų baltą erelį, saugantį savo lizdą. Nustebintas to vaizdo, jis nusprendė ten įsikurti. Jis pavadino gyvenvietę (grodą) Gnieznu (lenkiškai būdvardis nuo *gniazdo* t. y. "lizdo") ir padarė Baltą Erelį savo herbu ir jis liko Lenkijos herbu iki šių dienų.

Kiti Lecho vardo variantai: **Lechus**, **Lachus**, **Lestus** ir **Leszek**. Čekas ar **Praotec Čech** lotyniškai vadinamas **Bohemus**, o vokiškai - **Böhm**.

Panaši legenda (su iš dalies pakeistais vardais) aptikta dviejose skirtingose Kroatijos vietose: Krapinos Kajkavijos dialekte Zagorjėje (Šiaurės Kroatija) ir Poljicos Chakavijos dialekte prie Adrijos jūros (Centrinė Dalmatija). S. Sakačas 1940 m. aprašė ir išstudijavo kroatišką legendos variantą.

Legenda prieš realybę
---------------------

Anksčiausiai Lechas, Čekas ir Rusas paminėtas lenkiškuose šaltiniuose, "Didesnės Lenkijos kronokose", parašytose 1295 m. Gniezne ar Poznane. Bohemijos kronikose Čekas pasirodo vienas ar tik su Lechu ir minimas kaip Bohemus Kosmo XII a. pr. kronikoje.

Legenda teigia bendrą lenkų, čekų ir rūtėnų kilmę ir rodo, kad jau XIII a. bent trys slavų tautos manė, kad yra genetiškai ir lingvistiškai susijusios ir turėjo bendrą kilmę.

Legenda taip pat bando paaiškinti kai kurių etnonimų kilmę (Lechija, Čekija, Rutenija). Iš tiesų Lechijos pavadinimas kilęs nuo *Lędzianie* genties.

Lechas, Čekas ir Rusas yra trys didžiuliai ąžuolai šalia Rogalino rūmų. kiekvienas iš jų daugiau nei 700 metų senumo.

Nuorodos
--------

1. ↑  Reges Et Principes Regni Poloniae Adrian Kochan Wolski; Riksarkivet E 8603; BUV 18.24.1.17  Archyvuota kopija 2009-01-22 iš Wayback Machine projekto. Quote: LECHUS adest, a quo deducta colonia nostra est.
2. ↑  Krapina-Kijev-Ararat, *Priča o troje braće i jednoj sestri*. Život 21/3: 129–149, Zagreb
Manhatanhendžas 2016 m. liepą
**Manhatanhendžas** (angl. *Manhattanhenge*, taip pat vadinamas **Manhatano saulėgrįža**) – laikas, kuomet Saulė saulėlydžio ir saulėtekio metu susilygina su rytų arba vakarų krypties gatvėmis Manhatane, Niujorke. Kiekvienas iš šių įvykių pasikartoja po du kartus per metus, vasaros ir žiemos saulėgrįžų metu. Saulėlydžiai įvyksta maždaug gegužės 28 ir liepos 13 dienomis, o saulėtekiai – gruodžio 5 ir sausio 8 dienomis. Geriausios vietos stebėti Manhatanhendžą būna 14-oje, 23-oje, 34-oje, 42-oje ir 57-oje gatvėse.

Terminą *Manhatanhendžas* pirmą kartą pavartojo 1997 m. „Natural History" žurnale astrofizikas, niujorkietis Neilas Degrasas Taisonas. Ši mintis kilo jam apsilankius Jungtinėje Karalystėje stovinčiame Stounhendže, kuris buvo pastatytas kaip astronominė stebykla.

Dauguma Manhatano gatvių yra pastatytos 29° laipsnių kampu, tad kai saulėtekio azimutas yra 299° (29° iš šiaurės į vakarus), saulėtekis susilygina su gatvių išdėstymu. Pastaruoju metu šis įvykis sulaukia didelio Niujorko gyventojų dėmesio. Panašūs reiškiniai vyksta ir kituose miestuose, kurių gatvių išdėstymas yra šiaurės-pietų ir rytų-vakarų kryptimis. Saulę savo miestų gatvėse stebi Baltimorės, Čikagos, Toronto, Monrealio, Milton Keinso ir Kembridžo gyventojai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jenkins, Alejandro (2013). „The Sun's position in the sky". *European Journal of Physics* **34** (3): 633–652. Bibcode:2013EJPh...34..633J. arXiv:1208.1043. doi:10.1088/0143-0807/34/3/633.  Nežinomas parametras `|s2cid=` ignored (pagalba)
2. ↑  „Manhattanhenge 2020". *rove.me*.
3. ↑  Gruskin, Abigail. „The Night the Sun Didn’t Kiss the Grid". *www.westsidespirit.com* (anglų). Nuoroda tikrinta 2022-03-14.
4. ↑  Iezzi, Teressa (2015-05-29). „How Neil deGrasse Tyson Discovered Manhattanhenge". *Fast Company*.
5. ↑  Tyson, Neil deGrasse. "Manhattanhenge" on the Hayden Planetarium website
6. ↑  Lee, Jennifer 8. (2009-06-01). „Manhattanhenge". *New York Times*. Nuoroda tikrinta 2017-07-09.
7. ↑  Why Do People Love Manhattanhenge So Much?
8. ↑  Chicagohenge
9. ↑  Experience "Manhattanhenge" in Toronto
10. ↑  Sun sets at "Montréal North"
11. ↑  Story of cities #34: the struggle for the soul of Milton Keynes
12. ↑  Sun Worship in Cambridge
| **Manigirdas Motekaitis** |
| --- |
| Gimė | 1938 m. balandžio 17 d. (85 metai)Kaunas |
| Tėvai | Izabelė Motekaitienė |
|  |
| Veikla | pianistas, vargonininkas, pedagogas |
|  |
| Alma mater | De Paulio universiteto muzikos mokykla |

**Manigirdas Motekaitis** (g. 1938 m. balandžio 17 d. Kaunas) – Lietuvos pianistas, vargonininkas, pedagogas.

Biografija
----------

Motina Izabelė Motekaitienė. Vaikystėje skambinti fortepijonu mokėsi pas V. Jakubėną. 1949 m. persikėlęs į JAV mokėsi pas A. Kučiūną, A. Čerepniną ir kitus. Baigė De Paulio universiteto muzikos mokyklą Čikagoje, 1961 m. gavo bakalauro, 1963 m. – magistro laipsnį.

Nuo 1954 m. Čikagos tėvų jėzuitų koplyčios vargonininkas, Linkolno operos ir Čikagos lietuvių operos akompanuotojas. Nuo 1955 m. Čikagoje turi fortepijono ir vargonų studiją. Koncertavo kaip solistas, akompanuotojas, su kameriniais ansambliais ir simfoniniam orkestrais. 1978 m. su Čikagos filharmonijos orkestru Čikagos muzikos festivalių konkursuose laimėjo tris medalius. Koncertavo Kanadoje, Belgijoje, Vokietijoje, Lenkijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Manigirdas Motekaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 515 psl.
| *Uncharted 4: A Thief's End* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | Naughty Dog |
| Leidėjas | Sony Computer Entertainment |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 2016 m. gegužės 10 d. |
|
| Žanras (-ai) | nuotykių, veiksmo |
| Režimas | Vieno žaidėjo, kelių žaidėjų |
|
| Reitingai | ESRB: T PEGI: 16 |
| **Platforma** | PlayStation 4 |
| Versija |  |
| Variklis |  |
| Reikalavimai |  |
| Platinimas |  |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas | *Uncharted 3: Drake's Deception* |
| Kitos dalys | Uncharted |
|  |

**Uncharted 4: A Thief's End** („Neištirta: vagies galas") – 2016 m. nuotykių ir veiksmo kompiuterinis žaidimas, išleistas „PlayStation 4" konsolei. Žaidime pasakojama patyrusio nuotykių ir lobių ieškotojo Neiteno Dreiko istorija, pradėta ankstesniuose „Uncharted" serijos žaidimuose. 

Žaidime didelę dalį užima Neiteno laipiojimai naudojantis įvairiomis sienų atbrailomis, skersiniais ir pan. šokinėjimas naudojantis lynu, sėlinimas ir priedangų naudojimas, bei tiesioginės kovos su priešininkais šaudant. Sprendžiami nesudėtingi galvosūkiai ir renkami išslapstyti trofėjai. Žaidime yra kelių žaidėjų kovos, susiskirsčius tarpusavyje į du būrius, scenarijus.

*Metacritic* suvestinės duomenimis, „Uncharted 4: A Thief's End" kritikai įvertino 93 balų iš 100 vidurkiu. Žaidimas buvo sutiktas su dideliu ažiotažu ir per pirmąją savaitę parduotas 2,7 mln. kopijų tiražu.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Po nuotykių žaidime „Uncharted 3: Drake's Deception" N. Dreikas yra vedęs žurnalistę Eleną Fišer ir jie drauge ramiai gyvena be nuotykių, Neitenas užsiima paprasto nuskendusio turto gelbėtojo darbu. Netikėtai Neiteną aplanko iš jaunystės laikų laikytas žuvusiu vyresnysis brolis Samuelis (Semas), kuris paprašo pagalbos. Kartu su Neitenu prieš 15 metų jie Panamoje ieškojo XVII a. pirato Henry Avery lobio ir susišaudymų kalėjime metu Samuelis buvo pašautas. Neitenas laikė ji žuvusiu, tačiau brolis išgyveno 15 metų sugautas ir uždarytas kalėjime. Narkomafijos bosas Hector Alcazar padėjo jam pasprukti iš kalėjimo, tačiau atsilyginimo vardan Samueliui teko prižadėti surasti pirato Henry Avery 400 mln. dolerių vertą lobį, apie kurį jis prikalbėjo kalėjime. Pusę šio lobio pareikalavęs narkomafijos bosas davė Samueliui 3 mėnesius laiko jį surasti. Samuelis ryžosi kreiptis į brolį pagalbos. Norėdamas padėti Neitenas priverstas leistis į pavojingas senovės pirato lobio paieškas kartu su broliu ir į pagalba pasikviestu praeities nuotykių bendrininku Saliu, tačiau šio lobio siekia ne jie vieni... 

 Neitenas (dešinėje) ir Salis žaidimo metu

Išnašos
-------

1. ↑  metacritic.com
2. ↑  ign.com

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* giantbomb.com
| ***Uncovered*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Uncovered |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė Ispanija Prancūzija |
| Režisierius | Jim McBride |
| Scenaristas (-ai) | Michael HirstJim McBrideJack Baran |
| Vaidina | Kate Beckinsale |
| Metai | 1994 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 112 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Uncovered** – 1994 m. režisieriaus Jim McBride sukurtas kriminalinis filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko tuo metu pradedančioji aktorė Kate Beckinsale.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Kate Beckinsale – Julija
* John Wood – Sezaras
* Sinéad Cusack – Menču
* Paudge Behan – Dominykas
* Peter Wingfield – Maksas
* Helen McCrory – Lola
* Art Malik – Alvaro

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Restauratorė Julija, kuriai buvo patikėtas paveikslo „Žaidimas šachmatais" iš privačios kolekcijos atnaujinimas, aptinka, kad šiame po dažų sluoksniu slepiasi keistas užrašas lotynų kalba „Kas nužudė riterį?" Kartu su savo viršininke Menču ji kreipiasi patarimo paveikslų ekspertą Alvaro, kuris anksčiau buvo jos mokytojas ir meilužis. Tuo labai nepatenkintas Julijos dėdė Sezaras, bijantis, kad šios ryšys su Alvaro gali vėl atsinaujinti.

Paveikslo šeimininkas, ligotas donas Manuelis papasakoja jai apie paveiksle pavaizduotus žmones ir Julija nusprendžia, kad pateikto klausimo atsakymas gali slypėti pačioje šachmatų partijoje, nes kai kurie jame pavaizduoti žmonės iš tiesų buvo nužudyti. Kartu su Sezaru ji susipažįsta su jaunu plevėsa Dominyku, puikiai žaidžiančiu šachmatais, ir Menču sutinka jį pasamdyti tam, kad Dominykas atkurtų šachmatų partiją nuo pradžių.

Tai, kas pradžioje atrodė kaip kelių šimtmečių mįslė, staiga tampa pavojingu žaidimu: miršta Alvaro, vėliau – paveikslo šeimininkas Manuelis. Julija sužino, kad jos dėdė Sezaras yra Manuelio brolis, kurie nebendravo daugiau kaip 40 metų. Dominykas, bandanti įvairius ėjimus, įspėja saugotis juodosios karalienės, įtardamas, kad pagrindinis tikslas yra baltoji karalienė – Julija, prie kurios durų po kiekvienos mirties kažkas palieka vieną iš figūrų.

Po to, kai Julijos namuose aptinkama negyva Menču, suimamas buvęs jos meilužis Maksas. Dominykas negali suprasti, kodėl mirė Menču, kuriai partijoje buvo tekęs pėstininko vaidmuo. Kartu su Julija jis vyksta į buvusius Manuelio namus, kuriuose dabar šeimininkauja jo giminaitė Lola, manydama, kad ši ir yra juodoji karalienė, tačiau čia paaiškėja, kad jie klydo…
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Liežuvinis ryklės nervas
**Liežuvinis ryklės nervas** (lot. *nervus glossopharyngeus*) – galvinių nervų IX poros mišrus nervas. Prasideda pailgosiose smegenyse, išeina iš kaukolės ertmės ir pasiekia liežuvio šaknį, kur suskyla į galines šakas. Motorinės (judinamosios) skaidulos inervuoja ryklės raumenis, parasimpatinės – pausinę seilių liauką. Dar yra skaidulos, kurios inervuoja liežuvio gleivinės užpakalinę dalį, kur yra pyliminiai speneliai. Šis nervas iš kaukolės ertmės per jungo angą išeina kartu su klajokliniu ir priediniu nervais.

  


| Galviniai nervai (*nervi craniales*) |
| --- |
|  | I. Uoslės nervas - II. Regos nervas - III. Judinamasis akies nervas - IV. Skridininis nervas - V. Trišakis nervas - VI. Atitraukiamasis nervas - VII. Veidinis nervas - VIII. Prieangio ir sraigės nervas - IX. Liežuvinis ryklės nervas - X. Klajoklinis nervas - XI. Priedinis nervas - XII. Poliežuvinis nervas |
**Uncharted** – kompiuterinių žaidimų serija, kurią sukūrė JAV kompanija „Naughty Dog" išskirtinai „PlayStation" konsolėms. Tai nuotykių ir veiksmo žaidimų serija, kurioje žaidėjas iš trečiojo asmens perspektyvos valdo nuotykių ieškotoją Neiteną Dreiką, kuris žaidimų istorijoje yra spėjamas istorinio anglų keliautojo Frensio Dreiko palikuonis. Neitenui Dreikui žaidimų eigoje ieškoti praeities lobių padeda žurnalistė Elena Fišer ir draugas, bei mentorius Viktoras Salivanas (trumpiau − Salis). „Uncharted" žaidimai prilyginami Indianos Džounso nuotykiams kompiuterinėje erdvėje.

Pirmoji serijos dalis „Uncharted: Drake's Fortune" buvo išleista 2007 m. Žaidimai susilaukė komercinės sėkmės ir palankaus kritikų įvertinimo. Antroji žaidimų dalis „Uncharted 2: Among Thieves" minima aukštose vietose geriausių visų laikų žaidimų sąrašuose: pagal „Empire" žurnalą – 22-oje vietoje (2015 m.), pagal gamesradar.com tinklalapį – 7-oje (2015 m.).

Žaidimai
--------

Pagrindinių žaidimų serija:

| Pavadinimas | Išleidimo metai | Platforma | Išplatintų kopijų skaičius, mln. vnt. (2015 m. kovas) | Kritikų įvertinimas pagal Metacriticsvetainę |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| „Uncharted: Drake's Fortune" | 2007 | „PlayStation 3" | 4,8 | 88/100 |
| „Uncharted 2: Among Thieves" | 2009 | „PlayStation 3" | 6,5 | 96/100 |
| „Uncharted 3: Drake's Deception" | 2011 | „PlayStation 3" | 6,6 | 92/100 |
| „Uncharted: The Nathan Drake Collection"(Pirmųjų trijų žaidimų vieno žaidėjo misijų rinkinys) | 2015 | „PlayStation 4" | - | 87/100 |
| „Uncharted 4: A Thief's End" | 2016 | „PlayStation 4" |  | 93/100 |
| „Uncharted: The Lost Legacy" | 2017 | „PlayStation 4" |  | 84/100 |

 Neitenas (dešinėje) ir Salis „Uncharted 4: A Thief's End" žaidimo metu. Žaidimų veiksmas vyksta miestų aplinkoje, egzotinėse vietovėse (salose, džiunglėse). Jų metu šaudant ir sėlinant kovojama su priešininkais, sprendžiami aplinkos patekimo galvosūkiai, renkami trofėjai.
Kiti kūriniai:

* 2009 m. „Uncharted: Eye of Indra", video komiksai.
* 2011 m. „Uncharted: Golden Abyss", žaidimas. Platforma – „PlayStation Vita", kūrėjas – „Sony Bend Studio".
* 2011 m. „Uncharted: The Fourth Labyrinth", romanas.
* 2011–2012 m. „Uncharted" komiksai. Publikuota „DC Comics".
* 2012 m. „Uncharted: Fight for Fortune", žaidimas. Platforma – „PlayStation Vita", kūrėjai – „Sony Bend Studio" ir „One Loop Games".

Išnašos
-------

1. ↑  empireonline.com
2. ↑  gamesradar.com
3. ↑  forbes.com
4. ↑  metacritic.com
5. ↑  metacritic.com
6. ↑  metacritic.com
7. ↑  metacritic.com
8. ↑  metacritic.com
9. ↑  metacritic.com

Nuorodos
--------

* „Naughty Dog" oficialus žaidimo puslapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Rosa** |
| --- |
| Paprastasis erškėtis (Rosa canina)Paprastasis erškėtis (*Rosa canina*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Gentis: | Erškėtis  *( Rosa)* |

 |

**Erškėtis**  (*Rosa*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos augalų gentis. Įvairios tautos *Rosa* vardu vadindavo ne tik erškėtį, bet ir daugelį kitų ryškiažiedžių augalų. Genčiai priklauso 0,3-2,5 m aukščio krūmai, kurių stiebai dažniausiai dygliuoti, lapai neporiškai plunksniški. Žiedai ryškūs, susitelkę galinėse bei pažastinėse skėtiškose kekėse. Vaisiai maži riešutėliai, apgaubti mėsinga ryškiaspalve mase.

Rūšys
-----

Gentyje yra apie 350 rūšių, iš kurių didesnė dalis paplitusių Šiaurės pusrutulio vidutinio klimato zonoje. Tropinėse ir subtropinėse srityse erškėčiai auga kalnuose, pietų pusrutulyje laisvai jie neauga. Lietuvoje natūraliai auga 9 erškėčių rūšys, bet darželiuose auginama introdukuotų rūšių, kurios atsparios šalčiams ir gerai peržiemoja.

* Paprastasis erškėtis (*Rosa canina*)
* Grūdėtasis erškėtis (*Rosa rubiginosa*)
* Švelnialapis erškėtis (*Rosa mollis*)
* Miškinis erškėtis (*Rosa majalis*)
* Raukšlėtalapis erškėtis (*Rosa rugosa*)
* Tankiadyglis erškėtis (*Rosa spinosissima*)
* Raudonlapis erškėtis (*Rosa rubrifolia*)
* Geltonasis erškėtis (*Rosa foetida*)
* Prancūzinis erškėtis (*Rosa gallica*)

  

* Kietalapis erškėtis (*Rosa caesia*)

Pritaikymas
-----------

Erškėčiai plačiai kultivuojami. Nuo seno mėgstamiausi ir dažniausiai auginami dekoratyviniai augalai yra iš laukinio erškėčio išvestos kultūrinės veislės – rožės. Laukinės rūšys taip pat sodinamos gyvatvorėse, iš erškėčių vainiklapių gaminamas eterinis aliejus, iš žievės gaunami raugai ir dažai. Kulinarijoje iš erškėčių vaisių verdama uogienė, susmulkintų šviežių uogų galima įberti į kompotus, džemus ar kisielius.

Alternatyvioji medicina
-----------------------

Erškėtrožių vaisiai vartojami medicinoje kaip vitamino C šaltinis. Labai populiari jų uogų arbata, nes ji tonizuoja, stiprina organizmą, saugo nuo aterosklerozės ir uždegiminių ligų bei skatina raudonųjų kraujo kūnelių gamybą. Arbatą patariama gerti sergant širdies ir kraujagyslių, centrinės nervų sistemos, medžiagų apykaitos ligomis.

Uogų antpilas tinka sergantiems avitaminoze bei sveikstantiems po sunkių ligų. Jis gydo gastritą, skrandžio ir dvylikapirštės žarnos opaligę, lėtines kepenų ir tulžies pūslės ligas, stiprina smulkias kraujagysles, todėl tinka sergantiems hipertenzija bei patyrusiems insulto priepuoplį.

Uogų sėklų aliejus veiksmingai gydo ilgai negyjančias ir pūliuojančias odos žaizdas. Tinka gydyti opinį kolitą, dermatitą, pragulas, nušalimus, maitinančioms kūdikius motinoms tepti įtrūkusius krūtų spenelius.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Erškėtis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Mano mylimas prieše |
|  
Serialo reklaminis plakatas |
| Žanras | Drama |
| Režisierius (-iai) | Šarūnas Mikulskis |
| Vaidina | Vilija MatačiūnaitėVaidotas ValiukevičiusGediminas GirdvainisDalia MichelevičiūtėJanina MatekonytėArvydas DapšysEglė Driukaitė |
| Kilmės šalis |  Lietuva |
| Sezonų skaičius | 2 |
| Trukmė | 22 minutės |
| Transliacija |
| Originalus kanalas | VRS grupė |
| Originalus laikotarpis | 2010 m. kovo 1 d. |

„**Mano mylimas prieše**" – lietuvių režisieriaus sukurtas lietuviškas serialas, kurio premjera buvo 2010 metų kovo 1-ąją dieną.

Serialo tema
------------

Serialas prasideda Tomo brolio žūtimi. Augustas nusižudė, nes jį paliko jo mergina Milda, kilusi iš garsios šeimos. Tomas nori atkeršyti jo brolį "nužudžiusiai" merginai. Tačiau atvykęs į garsiąją viešbučio savininko šeimą Tomas įsimylį vieną iš įvaikintų dukrų – Miglę. Kaip viskas klostytis lieka neaišku. Ar Tomas pasirinks kerštą, ar meilę?

Antrasis serialo sezonas neatsitiktinai pristatytas Grybų dvaro arklidėse, nuostabioje vietoje, į kurį persikels nemažai serialo veiksmo. Čia, žirgų, gamtos ir grožio apsuptyje, suksis dar galingesni aistrų verpetai. Turtingas žirgyno savininkas Ignas (akt. Jurgis Domaševičius) bandys suvilioti gražiąją veterinarijos gydytoją Miglę (akt. Vilija Matačiūnaitė) ir išskirti ją su savo teisėtu vyru Tomu (akt. Vaidotas Valiukevičius - Milanno).Įsimylėjusi jaunuolių pora - Tomas su Migle švenčia savo antrąsias vestuvių metines ir rengiasi ilgam bei laimingam gyvenimui. Tačiau tarp poros artimųjų atsiras norinčių kuo greičiau suardyti šią meilės idilę...

Aktoriai
--------

* Ramūnas Šimukauskas - *Liudvikas, viešbučio rankos, akys ir širdis*,
* Gediminas Girdvainis - *Mykolas, „viešbutinkas" iki pašaknų,*
* Vilija Matačiūnaitė - *Miglė, viena iš Mykolo globojamų seserų*, Mildos sesuo, Eglės geriausia draugė. Tomo žmona.
* Eglė Driukaitė - *Milda, Miglės sesuo, jos priešingybė*,
* Brigita Arsobaitė – *Eglė, Miglės geriausia draugė ir bendramintė*,
* Antanas Šurna - *Algimantas, Mykolo advokatas ir draugas*,
* Rimgaudas Karvelis - *Leonas, proto balsas, viską matantis ir girdintis*,
* Andrius Paulavičius - *Hubertas, žmogus „be tabu"*,
* Ramunė Kurienė - *Livija, karjeros moteris, ištikima Mykolo pavaduotoja*,
* Dalius Mertinas - *Edmundas, vienišas patyręs daktaras*,
* Janina Matekonytė - *Adelė, pora su Mykolu*,
* Dalia Michelevičiūtė - *Liusė, viešbučio virtuvės šefė*,
* Vaidotas Valiukevičius - *Tomas, baigęs ekonomikos mokslus, linksmas, pašėlęs*, Miglės vyras
* Tomas Rinkūnas - *Paulius, Mykolo sūnus, bandantis perimti tėvo verslą*.

Nuorodos
--------

Oficialus serialo puslapis Archyvuota kopija 2010-04-03 iš Wayback Machine projekto.

Serialo informacinis puslapis „Obuolyje" Archyvuota kopija 2010-02-23 iš Wayback Machine projekto.
„Eurojackpot" bilietas
**Loterija** (it. *lotteria*) – organizuotas žaidimas iš pinigų ar daiktų pagal nusipirktus bilietus ar kita tvarka. Skiriama momentinė ir tiražinė loterijos. Rengia valstybės, savivaldos, komercinės, labdaros ir kitos organizacijos. Dalis surinktų lėšų panaudojama įvairiems visuomeniniams tikslams, paramai, labdarai.

Didžiausios pasaulyje organizuojamas loterijos: „Mega Millions", „Powerball", „EuroMillions", Eurojackpot, "Vikinglotto"".

Lietuvoje
---------

1990 m. Lietuvos tautinis olimpinis komitetas pradėjo organizuoti pirmąją Lietuvos istorijoje momentinę loteriją „Olimpas". 1992 m. jis įsteigė loterijų organizavimo bendrovę „Olifėja".

2023 m. sausio 1 d. Lietuvoje įsigaliojo naujas įstatymas pagal kurį loterijoje negali dalyvauti jaunesni negu 18 metų amžiaus asmenys.

Išnašos
-------

1. ↑  *Loterija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008
2. ↑  1990 m. – pirmoji „lietuviška" loterija „Olimpas"
3. ↑  Nuo šių metų sausio 1 d. nepilnamečiai negalės dalyvauti loterijose
| Lazduonėnų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Lazduonėnų piliakalnisLazduonėnų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°19′32.3″ š. pl. 21°52′03.1″ r. ilg.﻿ / ﻿55.325639°š. pl. 21.867528°r. ilg.﻿ / 55.325639; 21.867528Koordinatės: 55°19′32.3″ š. pl. 21°52′03.1″ r. ilg.﻿ / ﻿55.325639°š. pl. 21.867528°r. ilg.﻿ / 55.325639; 21.867528 |

 |
| Vieta | Šilutės rajonas |
| Seniūnija | Vainuto seniūnija |
| Aukštis | 14 m |
| Plotas | 35x32 |
| Naudotas | 1 tūkstantmetis - XIII a. |
| Žvalgytas | 1963 |
| Registro Nr. | A504P / 3389 / AR1112 |

**Lazduonėnų piliakalnis**, *Pilaitė, Maža pilaitė, Pilalė* (registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A504P, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1112) – piliakalnis Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Lazduonėnų kaimo, Vainuto seniūnija. Pasiekiamas iš kelio Degučiai – Sartininkai pasukus į Lazduonėnus, iš jų centro keliuku pavažiavus į kairę 550 m šiaurės vakarų kryptimi iki jo pabaigos – yra kitame Lazduonos krante.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos krašte, Lazduonos dešiniajame krante, santakoje su bevardžiu upeliu. Iš rytų, pietų ir pietvakarių jį juosia upelių slėniai. Šlaitai statūs, 14 m aukščio. Aikštelė ovali, 35 m ilgio šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi ir 32 m pločio. Ją iš visų pusių juosia pylimas, kuris aukščiausias šiaurinėje pusėje – 8,5 m aukščio ir 34 m pločio. Kitur pylimas žemėja iki 1,5 m aukščio, 10 m pločio. Šiaurės pusėje 9 m aukščio išorinis pylimo šlaitas leidžiasi į 6 m pločio, 1 m gylio griovį, už kurio supiltas antras 75 m ilgio, 1 m aukščio, 7 m pločio pylimas. Už jo iškastas antras 7 m pločio, 1 m gylio griovys. Rytiniame aikštelės krašte yra 2,5 m pločio senasis įvažiavimas į ją.

Piliakalnis apardytas arimų, iki 1935-1936 m. ji buvo ariama, pylimas išgadintas žvėrelių urvų. Jis apaugęs lapuočiais.

Tyrimai
-------

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1963 m. atliko Lietuvos istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - XIII a.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Juodžių piliakalnis 6 km  Gedikų piliakalnis 17 km | Norgėlų piliakalnis 9 km  Padievaičio piliakalnis 22 km | Dapkiškės piliakalnis 13 km  Pakisio piliakalnis 15 km |  |
|  |  | Vilkų Lauko piliakalnis 13 km  Dapkiškių piliakalnis 25 km |
| Kaukėnų pilis 17 km  Akmeniškių piliakalnis 2 km | Birštoniškių piliakalnis 24 km | Aukštupių piliakalnis 17 km  Kreivėnų piliakalnis 15 km  Vartūliškių piliakalnis 22 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Lietuvos TSR archeologijos atlasas, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 94 (Nr. 371)

* Crome H. Verzeichnis der Wehranlagen Ostpreußens // Prussia. 1938. Bd. 32. T. I, p. 102.
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.182
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернии. Вильна, 1899.

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalnių atlasas Archyvuota kopija 2009-04-18 iš Wayback Machine projekto.
* Lietuvos piliakalniai
Koordinatės: 54°14′05″š. pl. 23°30′55″r. ilg.﻿ / ﻿54.2346°š. pl. 23.5152°r. ilg.﻿ / 54.2346; 23.5152

|  |
| --- |
| **Lazdijų meno mokykla** |
| [[Vaizdas:|Lazdijų meno mokykla herbas|center|100px]] |
| Lazdijų meno mokykla |
| **Adresas** | Nepriklausomybės a. 6, Lazdijai |
| **Direktorius(-ė)** | Diana Tulabienė |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1967 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** |  |

**Lazdijų meno mokykla** – meninio ugdymo institucija, veikianti Lazdijuose, vykdanti neformalųjį švietimą vaikams ir suaugusiesiems. Įstaigos kodas 190614198, steigėjas – Lazdijų rajono savivaldybė.

Istorija
--------

Įkurta 1967 m. spalio 1 d. kaip Lazdijų vaikų muzikos mokykla. 1969 m. atidaryta pučiamųjų instrumentų klasė, 1979 m. pradėta priimti mokinius į chorinio dainavimo skyrių, 1983 m. atidaryta smuiko klasė. 1989 m. rugsėjo 1 d. mokykla įsikūrė dabartinėse patalpose miesto centre, atidarytas dailės skyrius ir mokyklos skyrius Veisiejuose. 1989 m. mokyklai suteiktas meno mokyklos statusas.

1998 m. atidaryta estradinio dainavimo klasė ir mokyklos skyrius Seirijuose, 2001 m. – skyrius Šventežeryje, 2002 m. atnaujinta smuiko klasės veikla, 2004 m. įsteigta gitaros klasė, 2006 m. atidarytas skyrius Krosnoje. 2007 m. Veisiejuose atidaryta meninės kalvystės klasė, 2018 m. įsteigtas skyrius Šeštokuose. 2021 m. įsteigta trombono klasė.

Direktoriai
-----------

* Diana Tulabienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lazdijų meno mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2023-01-22).
2. ↑  Apie mokyklą. Lmm.lt (tikrinta 2023-01-22).
3. ↑  Lazdijų meno mokykla. Vz.lt (tikrinta 2023-01-22).

* Oficiali svetainė
|  |
| --- |
| **Lazdininkų seniūnija** |
| Valsčius | {{{sav}}} |
| Centras | Lazdininkai |
|  |
| Gyventojai (1923) | 917 |
| Gyvenvietės | 6 |

**Lazdininkų seniūnija** – istorinis teritorinis-administracinis vienetas, buvęs šiaurės vakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, į vakarus-šiaurės vakarus nuo Darbėnų, abipus kelio Darbėnai-Palanga-Šventoji ir Darbos upelio.

Istorija
--------

Įkurta 1861 m. kaip smulkiausias valstiečių luominės savivaldos administracinis-teritorinis vienetas. Priklausė Kauno gubernijos Telšių apskrities Darbėnų valsčiui, kuris 1915 m. tapo naujai įkurtos Kretingos apskrities dalimi. 1915–1918 m. buvo vadinama Lazdininkų vyrija, o 1940 ir 1944 m. komunistinės Lietuvos valdžios pertvarkyta į Lazdininkų apylinkę.


| Administracinis-teritorinis pavaldumas |
| --- |
| 1861–1915 m. | Darbėnų valsčius, Telšių apskritis |
| 1915–1944 m. | Darbėnų valsčius, Kretingos apskritis |

Seniūnijai vadovavo, viešuosius bendruomenės reikalus tvarkė ir gyventojus atstovavo seniūnijos kaimų atstovų sueigoje (tarpukariu – krivūlėje) renkamas seniūnas (1915–1918 m. – šaltyšius), o jį pavadavo seniūno padėjėjas.

1899 m. Lazdininkų seniūnas buvo iškėlęs bylą, reikalaudamas grąžinti lietuvišką spaudą lotyniškais rašmenimis.

Seniūnai:
1932 m. – Kazys Čiapronas, seniūno padėjėjas – Jonas Ruokis.

Administracinis centras: Lazdininkai.

Seniūnijai priklausę kaimai
* 1870 m. – Daubėnai, Daubėnų vnk. Lazdininkai, Sausdravai, Sereikiai.
* 1919–1940 m. – Daubėnai, Kadagynai, Kalnalaukis, Lazdininkai, Mažučiai, Sausdravai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bronius Kviklys. Mūsų Lietuva, t. 4. Vilnius: Mintis, 1991, p. 290.
2. ↑  Savivaldybių žinynas. Kaunas, 1932, p. 599.

* Išrašas iš Kauno gubernijos Telšių apskrities taikos teisėjo apylinkių ir valsčių 1870 m. sąrašo. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas, f. 16, b. 5, psl. 79.
* Lietuvos gyventojų apgyvendintos vietos. Kaunas, 1925, psl. 111-112.
| **Salmanas ibn Abdulazizas Al Saudas  سلمان بن عبد العزیز آل سعود** |
| --- |
|  |
| Karalius Salmanas 2020 metais |
| Saudidai |
| Gimė | 1935 m. gruodžio 31 d. (87 metai)Rijadas, Saudo Arabijos vėliava Saudo Arabija |
| Tautybė | arabas |
| Religija | islamas |
| Saudo Arabijos karalius |
| Ėjo pareigas | 2015 –  |
| Pirmtakas | Abdula ibn Abdulazizas Al Saudas |

**Salmanas ibn Abdulazizas Al Saudas** (arab. سلمان بن عبد العزیز آل سعود = *Salmān ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd*, g. 1935 m. gruodžio 31 d.) – Saudo Arabijos karalius nuo 2015 metų.

Salmanas gimė 1935 metais. Jis buvo vienas iš septynių pirmojo Saudo Arabijos karaliaus Abdulazizo sūnų su jo mėgstama žmona Hasa bint Achmed Al Sudairi. Tikima, kad jis yra 25-asis iš 45 karaliaus Abdulazizo sūnų. 1955−1960 m. ir 1963−2011 m. jis buvo Rijado valdytoju ir prižiūrėjo miesto virtimą iš 200 000 gyventojų kaimiškos gyvenvietės be vandentiekio į 5 milijonų gyventojų metropolinį centrą. 2011 m. jis paskirtas gynybos ministru, 2012 m. išmirus vyresniems broliams − kronprincu (įpėdiniu). Saudo Arabijos karaliumi Salmanas paskelbtas 2015 m. sausio 23 d. penktadienį, tos dienos rytą mirus jo pusbroliui, karaliui Abdula. Jis tapo septintuoju Saudo Arabijos karaliumi. Pirmojoje savo kalboje Salmanas pažadėjo politikos tęstinumą suiručių arabų valstybėse metu. Tikima jį esant labai konservatyvių pažiūrų ir įžengimo į sostą metu, jam esant 79-erių metų amžiaus, tikima jį buvus silpnos sveikatos. Beveik iškart po to, kai Salmanas tapo karaliumi, Saudo Arabija įsikišo į Jemeno politinę krizę karinėmis priemonėmis. 2017 m. jis patvirtino dekretą, kuriuo nuo 2018 m. vidurio Saudo Arabijoje leista moterims vairuoti automobilius. 2017 m. birželį karalius Salmanas patvirtino kronprincu sūnų Mohamedą bin Salmaną vietoj jo pusbrolio Mohamedo bin Najefo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Slate, Jan 23, 2015
2. ↑  aljazeera.com, 19 Jun 2012
3. ↑  Reuters, 23 January 2015
4. ↑  The Guardian, Fri 23 Jan 2015
5. ↑  delfi.lt, 2017 m. rugsėjo 26 d.
6. ↑  BBC News, 21 June 2017
D. Britanijos lengvieji kreiseriai *Edinburgh*, *Hermione* ir *Euryalus* lydi laivų vilkstinę, kurios nuotraukoje nematyti.
**Operacija „Alebarda"** (angl. *Operation Halberd*) – Antrojo pasaulinio karo laikų D. Britanijos karinio laivyno operacija 1941 m. rugsėjo mėn. kurios tikslas buvo palydėti prekybinių laivų vilkstinę iš Gibraltaro į Maltą.

Devynių prekybinių laivų vilkstinė išplaukė 1941 m. rugsėjo 24 d. lydima artimos palydos, kuriai vadovavo kontradmirolas *Harold Martin Burrough*. Tolimąją palydą sudarė *H junginys* (*Force H*), vadovaujamas admirolo *James Sommerville*, kurį sudarė lėktuvnešis *Ark Royal*, trys linijiniai laivai *Nelson*, *Rodney* ir *Prince of Wales* bei penki kreiseriai ir 18 eskadrinių minininkų. Operacijos tikslas buvo apsaugoti vilkstinę nuo Italijos antvandeninių laivų.

Italijos karinis laivynas rugsėjo 26 d. bandė atakuoti vilkstinę, bet neaptiko jos ir pasuko atgal, kai sužinojo kad britų palydą sudaro keli linijiniai laivai ir lėktuvnešis. Linijinis laivas *Prince of Wales*, lydimas lėtesnio *Rodney* tuščiai bandė pasivyti italų laivyną. Rugsėjo 27 d. piečiau Sardinijos į *Nelsono* pirmagalį pataikė italų torpednešio torpeda, rimtai pažeisdama laivą. Rugsėjo 27 d. *H junginys* pasuko atgal į Gibraltarą.

Italijos aviacija prarado 21 lėktuvą, numuštą britų laivyno aviacijos ir laivų priešlėktuvinės artilerijos.

Į britų prekybinį laivą *Imperial Star* pataikė kita torpednešio aviacinė torpeda, ir laivą vėliau nuskandino atidarę kingstonus.

Rugsėjo 28 d. vilkstinė atvyko į Maltą ir pristatė 85 tūkst. tonų krovinių.

Nuorodos
--------

1. ↑  *The Italian Navy in WW2*, Sadkovich, p181
2. ↑  *The Royal Navy and the Mediterranean Convoys*, p28
3. ↑  *The Italian Navy in WW2*, Sadkovich, p182
| **Audrys Karalius** |
| --- |
|  |
| Audrys Karalius |
| Gimė | 1960 m. gruodžio 20 d. (62 metai)Vilnius |
| Vaikai | Džiugas Karalius, Urtė Karalaitė |
|  |
| Veikla | Lietuvos architektas, visuomenininkas |

**Audrys Karalius** (g. 1960 m. gruodžio 20 d. Vilniuje) – Lietuvos architektas, Lietuvos architektų rūmų tarybos narys. Laikraščio „Statybų pilotas" redaktorius, straipsnių architektūros ir urbanistikos klausimais autorius. Kauno architektų bendruomenės renginių iniciatorius.

Biografija
----------

1978 m. - baigė Ukmergės Jono Basanavičiaus gimnaziją. Nuo 1983 m. – Tarptautinio architektūros studentų idėjų konkurso „SIKON" įkūrėjas ir kuratorius, 1984 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, Architektūros fakultetą. 1984–1989 m. dirbo Kauno miestų statybos projektavimo institute architektu. 1988 m. – Sąjūdžio Kaune dalyvis, Miestų statybos projektavimo instituto Sąjūdžio kuopelės pirmininkas, 1989–1990 m. Lietuvos architektų sąjungos Kauno skyriaus atsakingasis sekretorius. 1990–1991 m. Kauno miesto vyriausiasis architektas. Nuo 1992 m. užsiima privačia architekto praktika, vadovauja projektavimo įmonei Architekto A. Karaliaus dirbtuvės. 1996 m. įkūrė ir vadovauja leidyklai „PVZ" (UAB įmonės „Pėvėzė" vadovas). 1996–1998 m. Architektūros apžvalgos žurnalo „Arkitektas" leidėjas, 1998–2009 m. dvisavaitinio laikraščio „Statybų pilotas" vyriausias redaktorius. Nuo 2000 m. Europos Sąjungos premijos „Už šiuolaikinę architektūrą", Mies van der Rohe fondo nepriklausomas ekspertas, atstovaujantis Lietuvai. Nuo 2010 m. internetinio architektūros ir kultūros portalo Pilotas.lt redaktorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Audrys Karalius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
| Krymo operacija |
| --- |
| Priklauso: Rytų frontas Pirmajame pasauliniame kare ir Rusijos pilietinis karas |
| Krymo operacijos, kurią 1918 m. surengė Ukrainos Liaudies Respublikos kariuomenė, schema |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1918 m. balandžio 13 – 25 d. |
| Vieta | Krymas |
| Rezultatas | Ukrainos ir Krymo karinė ir strateginė pergalėVokietijos karinė ir taktinė pergalė |

 |
| Konflikto šalys |
| Vokietijos imperija Vokietijos imperija Ukrainos Liaudies Respublika Krymo liaudies respublika |  Tauridės Tarybų Socialistinė Respublika |
| Vadovai ir kariniai vadai |
|  Robertas Košas Michailas Sablinas Petro Bolbochanas |  Antonas Sluckis  † Janas Tarvackis  † |

**Krymo operacija** – karinė operacija įvykusi 1918 m. balandį, kai Ukrainos kariuomenė ir Vokietijos imperijos kariuomenė išvalė Krymą nuo bolševikų.

Operacija
---------

Padedant Vokietijos imperijai, per Krymo puolimą, Tauridės Tarybų Socialistinę Respubliką greitai užėmė Ukrainos Liaudies Respublikos pajėgos, kurioms vadovavo Petro Bolbochanas. Iki 1918 m. balandžio pabaigos dauguma Centrinio vykdomojo komiteto ir Liaudies komisarų tarybos narių, įskaitant tarybos vadovą Antoną Sluckį ir vietos bolševikų vadą Janą Tarvackį, buvo areštuoti ir sušaudyti Aluštoje sukilusių Krymo totorių, kaip atsaku į tai, kad anksčiau, vasario mėn. bolševikai nužudė totorių nepriklausomybės lyderį Nomaną Čelebicihaną. Balandžio 30 d. buvo panaikinta Tauridės SSR.

Ukrainos karo laivai Sevastopolio uoste, 1918 m.
Ir ukrainiečių, ir vokiečių tikslas buvo kontroliuoti Juodosios jūros laivyną, įtvirtintą Sevastopolyje. 1918 m. balandžio 29 d. buvęs štabo viršininkas Michailas Sablinas iškėlė Ukrainos Liaudies Respublikos spalvas ir perkėlė dalį savo laivyno į Novorosijską, kad išgelbėtų jį nuo vokiečių užgrobimo. Leninas jam įsakė nuplukdyti savo laivus, bet jis atsisakė tai padaryti.

Dauguma laivų grįžo į Sevastopolį, kur juos iš pradžių kontroliavo vokiečiai, kol 1918 m. lapkričio mėn. juos ėmė kontroliuoti sąjungininkai, kurie vėliau laivus atidavė baltagvardiečiams.

Išnašos
-------

1. ↑  Tynchenko, Yaros (23 March 2018), *The Ukrainian Navy and the Crimean Issue in 1917-18*. Nuoroda tikrinta 14 spalio 2018
2. ↑  Germany Takes Control of Crimea, New York Herald (18 May 1918)
3. ↑  Hrabovsky, S. *Три місяці свободи*, The Ukrainian Week. 19 February 2008.
4. ↑  Operation Fleet For Ukraine, The Ukrainian Week (16 May 2011)
Jaučiaganio žvaigždynas
**Jaučiaganis** (*Bootes*, *Boo*) – 13-as pagal dydį šiaurinio pusrutulio ryškus žvaigždynas. Mūsų platumoje matomas beveik ištisus metus, kadangi yra arti šiaurinio dangaus poliaus. Randamas pratęsiant Didžiųjų Grįžulo Ratų „ieną" nuo „vežimo", kol pataikoma į labai ryškią žvaigždę – Arktūrą. Kitas lietuviškas pavadinimas – **Sėjikas**.

Mitai
-----

*Arktūras* lietuviškai reiškia 'lokio varovas' (kartu su Skalikais vejantis lokę (Didieji Grįžulo Ratai atitinka lokę).

Kita versija sieja Jaučiaganį su Filomeliu, Demetros ir Jasono sūnumi.

Pagal trečiąją versiją Jaučiaganis – vynuogynų darbininkas Ikarijus, kuris atrado vyno gaminimo paslaptį ir vynu pavaišino draugus. Ryte pagirioti draugai pamanė, kad Ikarijus juos norėjo nunuodyti ir užmušė jį. Vyno dievas Bakchas (ar Dionisas) Ikarijų įkėlė į dangų. Žvaigždė ε Boo vadinama **Ikaru** (**Ikarijumi**).

Ryškiausios žvaigždės
---------------------

* Arktūras – α Boo -0m,05 (4-a pagal ryškumą dangaus žvaigždė)
* **Nekaras** – β Boo 3m,49
* **Ikaras** (*Ikarijus*, *Mirakas*) – ε Boo 2m,79
* **Mufridas** – η Boo 2m,68
* **Seginas** – γ Boo 3m,49

Kiti objektai
-------------

* Meteoritų srautas *Bootidai*;
* Kamuolinis spiečius NGC 5466

Nuorodos
--------

* The Deep Photographic Guide to the Constellations: Bootes
| Laisvieji kazokai*ukr.* Вільне козацтво' |
| --- |
|  |
| Įkurtos | 1917 m. |
| Išformuotos | 1918 m. |
| Pajėgų rūšys | pėstininkai, teisėsauga |
| Štabo būstinė | Ukrainos Liaudies Respublika Ukraina |
| Žmogiškieji resursai |
| Aktyvus  personalas | 60 000 (pirmajame laisvųjų kazokų suvažiavime) |

**Laisvieji kazokai** (ukr. *Вільне козацтво*) – Ukrainos kazokai, kurie 1917 m. pavasarį Ukrainos Liaudies Respublikoje buvo suorganizuoti kaip savanorių milicijos daliniai. Laisvieji kazokai laikomi šiuolaikinių Ukrainos nacionalinių teisėsaugos organizacijų, tokių kaip Ukrainos nacionalinė gvardija, pirmtakais.

Pagrindinis šių milicijos būrių tikslas buvo užtikrinti vietos gyventojų saugumą ir civilinę tvarką.

1917 m. spalio 3 d. buvusioje kazokų sostinėje Čyhyryne įvyko pirmasis Visos Ukrainos laisvųjų kazokų suvažiavimas. Suvažiavimas išrinko visos Ukrainos atamaną, kuriuo tapo generolas Pavlas Skoropadskis.

Laisvųjų kazokų daliniai pasižymėjo per Ukrainos–sovietų karą (ypač nuo 1917 m. gruodžio mėn. iki 1918 m. balandžio mėn.) ir buvo išformuoti 1918 m. gegužės-birželio mėn. 1918 m. sausio-balandžio mėn. Ukrainos vyriausybė bandė sukurti Laisvuosius registruotus kazokų būrius krašto saugumui užtikrinti, tačiau po Pavlo Skoropadskio vadovaujamo balandžio perversmo visos Laisvųjų kazokų formuotės buvo oficialiai išformuotos.

Šaltiniai
---------

* *О. Й. Щусь. ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ З'ЇЗД ВІЛЬНОГО КОЗАЦТВА 1917 Archyvuota kopija 2016-06-04 iš Wayback Machine projekto. //*
* *Гай-Нижник П. П. . Вільне козацтво Archyvuota kopija 2016-06-03 iš Wayback Machine projekto. // Енциклопедія Сучасної України. — Т.4. — К.: Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2005. — С.547.*
* *Лободаєв Володимир. Революційна стихія. Вільнокозацький рух в Україні 1917—1918 рр. -Київ: Темпора, 2010.*
*Kitos reikšmės – Panemunės koplyčia (reikšmės).*
Koordinatės: 55°08′55″š. pl. 22°57′34″r. ilg.﻿ / ﻿55.148682°š. pl. 22.959543°r. ilg.﻿ / 55.148682; 22.959543

|  Panemunės koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Jurbarko rajonas |
| **Gyvenvietė** | Panemunė (Jurbarkas) |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |

**Panemunės koplyčia** – mauzoliejinė koplyčia, esanti Panemunės kaime, paribyje su Naukaimiu (Skirsnemunės sen.), Jurbarko rajone, apie 7 km į šiaurės rytus nuo Skirsnemunės. Koplyčia stūkso už 400 m į vakarus nuo kelio kelio  **146**  Raseiniai–Šilinė . Ji užima apaugusį medžiais plotelį, kurį supa atviri dirbami laukai. Čia nėra privažiavimo, 200 m į pietus teka Antvardės upelis.

Galinis fasadas
Atokiai stovinti koplyčia aklinai uždaryta masyviomis geležinėmis durimis ir langinėmis. Aplinka prižiūrėta, neseniai (2016 m. duomenimis) atlikti kai kurie pastato remonto darbai: sumūryti įėjimo laiptai, sutvarkytas akmenų grindinys aplink cokolį.

Istorija
--------

Tarpukaryje aplinkinės žemės priklausė ponams Jasinskiams. Netoli koplyčios, į vakarų pusę, stovėjo Panemunės dvaras. Koplyčioje buvo rengiamos pamaldos, į kurias eidavo vietos žmonės.

Sovietmečiu koplyčia buvo įtraukta į Respublikinio žemėtvarkos projektavimo instituto parengtą „Lietuvos TSR Jurbarko rajono gamtos, istorijos ir kultūros paminklų katalogą", turėjo suteiktą saugotino objekto eilės numerį „89sg", kartografuota 1969-1972 m. laikotarpyje. Trumpame katalogo įraše nurodyta prasta mūrinės Panemunės koplyčios būklė: apleista, išdaužytais langais, išluptomis grindimis. Taip pat nurodyta buvusio Panemunės dvaro (eilės nr. „88sg") vieta: Antvardės upelio dešinysis krantas, 600 m į vakarus nuo kelio Raseiniai-Šilinė, 600 m į šiaurės vakarus nuo Zosės Vitkauskienės sodybos.

Architektūra
------------

Koplyčia mūrinė, su laidojimo rūsiu. Tūris kompaktinis, stačiakampio plano, su pusapskrite apside, 1 aukšto. Stogas dvišlaitis, dengtas skardos lakštais. Priekinio fasado frontone, virš įėjimo durų, sumūrytas reljefinis kryžius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Wykaz części majątków polskich w Republice Litewskiej w latach 1919-1939. 365. Jasiński, Poniemuniek, Rosienie
2. 1 2  Respublikinis žemėtvarkos projektavimo institutas. Lietuvos TSR Jurbarko rajono gamtos, istorijos ir kultūros paminklų katalogas. II leidimas, 1982 m. 53 p.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Panemunės koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Panemunės koplyčia: iš tolo gerai matoma, bet sunkiai prieinama (video) *mlaikas.lt* Archyvuota kopija 2022-01-23 iš Wayback Machine projekto.
* Panemunės koplyčia Jurbarko rajone YouTube svetainėje
Tado Kosciuškos gatvė XX a. viduryje
Tado Kosciuškos gatvė

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tado Kosciuškos gatvė Suvalkuose** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Tado kosciuškos gatvė Suvalkuose** (lenk. *Ulica Tadeusza Kościuszki w Suwałkach*) - tai viena iš judriausių ir ilgiausių Suvalkų miesto gatvių, kurioje yra įsikūrę Suvalkų miesto rotušė, Suvalkų krašto muziejus ir Gegužės 3 dienos Konstitucijos parkas. XIX a. pab.–XX a. pr. gatvė neoficialiai buvo vadinama *Peterburgo prospektu* (mat buvo Trakto Sankt Peterburgas–Varšuva dalimi) arba kartais įvardijama kaip *Kauno traktas* (nes iš Suvalkų vedė į Kauną). 

Dalį gatvėje iškilusių pastatų suprojektavo architektai Antonijus Koracis, Chrystian Piotr Aigner, Henrikas Markonis ir *Karol Majerski*.

Šaltiniai
---------

* Suvalkų miesto aprašymas Archyvuota kopija 2010-05-22 iš Wayback Machine projekto.
* Suvalkų miesto tinklalapis

Nuorodos
--------

* Tado Kosciuškos gatvės nuotrauka XX a. viduryje Archyvuota kopija 2007-09-28 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Uolinių kalnų kalnagūbris
**Kalnagūbris** – kalnų grandinė, ribojama žemumų arba nuo kitos kalnų grupės atskirta kalnų perėjomis, tarpekliais bei upėmis. Atskiri kalnai iš tos pačios grupės nebūtinai turi turėti tokią pačią geologinę sandarą; kalnas gali būti susiformavęs per kelis skirtingus kalnodarų procesus.

Andai yra ilgiausia kalnų sistema, Himalajų kalnai aukščiausi, Arktinė Kordiljera yra pati šiauriausia kalnų sistema, kurioje yra aukščiausias Šiaurės Amerikos taškas.

Kalnagūbriai iškyla kaip tektoninių plokščių susidūrimo pasekmė. Pavyzdžiui, Himalajų kalnai susidarė susidūrus Indijos plokštei su Eurazijos plokšte. Per daug milijonų metų ties susidūrimo vieta susidaro „grublėta zona", vadinama kalnų sistema. Taip pat viena plokštė gali palįsti po kita; tokiu būdu susiformavo Vezuvijus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kalnagūbris*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-08-24.
|  |
| --- |
| Osteosarkoma |
|  
Osteosarkomos histopatologija |
| ICD-10 | C40-C41 |
| ICD-9 | 170 |
| LigųDB | 9392 |

**Osteosarkoma** – piktybinis kaulinio audinio navikas. Tai dažniausiai pasitaikantis pirminis kaulų piktybinis navikas. Jis vystosi iš kaulinio audinio, kartais gali būti susijęs su buvusia infekcija, trauma, Paget liga. Pastebėta, kad svarbią reikšmę turi tumoro supresinių genų mutacijos. Dažniausiai serga 10–25 metų amžiaus asmenys, vyrai du kartus dažniau nei moterys. Naviko dažniausia lokalizacija – ilgieji vamzdiniai kaulai, beveik 50 % atvejų jis aptinkamas apie kelio sritį.

Simptomai
---------

Pasireiškia gana stiprus nuolatinis skausmas, patinimas, gali atsirasti patologinių lūžių. Kiek rečiau pasitaiko šlubavimas, taip pat judesių amplitudės sumažėjimas, silpnumas, atsiranda galūnės veninė stazė – kraujas nenuteka iš kojų, jos patinsta. Kaule navikas auga, plečiasi, iškelia antkaulį į minkštuosius audinius, gali plėstis į sąnarį bei metastazuoti.

Diagnozavimas
-------------

Diagnozavimo tikslais atliekama rentgenografija – matoma netaisyklingos formos, iš kaulo ribų išeinanti destrukcijos zona, kaulo pragraužimas (piktybiškumo požymis), stebimas ties naviko kraštu antkaulio pakilimas – „stogelis" (Coldman‘o trikampis). Radioizotopiniu skenavimu nustatomas izotopo kaupimas. Išsamesnę informaciją suteikia kompiuterinės tomografijos, magnetinio rezonanso tyrimas. Angiografija rodo minkštųjų audinių būklę. Laboratoriniuose kraujo tyrimuose nustatomas LDH, šarminės fosfatazės kiekio padidėjimas.

Gydymas
-------

Gydant atliekama radikali chirurginė operacija – naviko pašalinimas. Reikalinga polichemoterapija (prieš operaciją, kurios trukmė 8-12 sav. ir po operacijos, kuri trunka 6-12 mėn.). Taip pat taikoma ir radioterapija. 20-80 % ligonių pirminės diagnozės metu jau būna metastazės į plaučius. Jos gali būti šalinamos, tačiau tai nepagerina ligonio išgyvenamumo.

Šaltiniai
---------

* „What is osteosarcoma?" (cancer.org) Archyvuota kopija 2015-12-12 iš Wayback Machine projekto.
* „Osteosarcoma and Malignant Fibrous Histiocytoma of Bone Treatment (PDQ®)" (cancer.gov)
**Vaida Urmonaitė-Maculevičienė** (g. 1958 m. Šiauliuose) – teisininkė, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėja.

Biografija
----------

1976 m. baigė Šiaulių 9-ąją vidurinę mokyklą,1988 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete – vientisąsias teisės studijas, įgijo teisininko kvalifikaciją.

Nuo 1988 m. liepos mėn. iki 1990 m. rugpjūčio mėn. Teismo ekspertizės mokslinio tyrimo instituto jaunesnioji mokslinė bendradarbė, nuo 1990 m. rugsėjo mėn. Valstybinės teisinės informacijos departamento mokslinė bendradarbė, nuo 1991 m. vasario mėn. Vilniaus miesto prokuratūros skyriaus prokurorė, nuo 1995 m. sausio mėn. Vilniaus apygardos prokuratūros skyriaus vyr. prokuroro pavaduotoja, nuo 1997 m. gruodžio mėn. Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės teismo, nuo 2000 m. vasario mėn. Vilniaus miesto 2-ojo apylinkės teismo teisėja, nuo 2002 m. birželio mėn. LR generalinio prokuroro pavaduotoja, nuo 2005 m. gruodžio mėn. LVAT teisėja.

Moka rusų, anglų kalbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vaida Urmonaitė-Maculevičienė Archyvuota kopija 2013-12-03 iš Wayback Machine projekto. (CV, foto; NTA inf.)
2. ↑  Vaida Urmonaitė-Maculevičienė Archyvuota kopija 2010-02-21 iš Wayback Machine projekto. (LVAT inf.)