recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kokono baladės**| 
Pirmojo leidimo viršelis |
| **Autorė** | Renata Šerelytė |
| **Šalis** | Lietuva |
| **Žanras** | Apokaliptinė fantastika |
| **UDK:** | 821.172-31 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Kokono baladės |
| **Šalis** | Lietuva |
| **Kalba** | lietuvių |
| **Leidykla** | Alma littera |
| **Išleista** | 2014 m. |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 165 |
| **ISBN:** | 6090112941 |
| **ISBN-13:** | 978-9986-39-776-2 |
| **OCLC:** | 951450773 |

**Kokono baladės** – lietuvių rašytojos Renatos Šerelytės fantastinių novelių rinkinys, išleistas 2014 m. Novelių ašis – pasaulio pabaiga bei karštligiškos žmonių pastangos išgyventi apokalipsės akivaizdoje. Tokiomis sąlygomis tenka užmiršti išmoktas tiesas, nes logikos dėsniai ima nebeveikti. Knygoje Renata Šerelytė pašiepia nuolatines pasaulio pabaigos prognozes, ragina neprarasti humoro bei žaismingo požiūrio į gyvenimą. „Kokono baladės" vadinama pirmąja socialinės fantastikos žanro knyga Lietuvoje.

Knyga įtraukta į 2014 m. išleistų Kūrybiškiausių knygų dvyliktuką.

Nuorodos
--------

1. ↑   Socialinės fantastikos romanas „Kokono baladės"

* Knygos ištrauka Archyvuota kopija 2015-02-17 iš Wayback Machine projekto.
* Knygos recenzija (literaturairmenas.lt, 2014 04 18) Archyvuota kopija 2015-02-17 iš Wayback Machine projekto.
Semiramidė pavaizduota kaip amazonė (XVIII a. iliustracija)
**Semiramidė** (gr. Σεμίραμις), **Šamuramata** − legendinė Asirijos karalienė, identifikuojama kaip karaliaus Šamšiadado V babiloniete žmona Šamuramat , Adadnirario III motina; 810 – 806 m. pr. m. e. jam esant nepilnamečiu, buvo regentė. Apie jos asmenybę buvo sukurta daug legendų. Diodoras Sikulas, Justinas ir kiti istorikai pateikia legendas remdamiesi Ktesijumi iš Knido, kuris aprašė Semiramidę ir jos santykius su Ninu.

*Piemuo randa kūdikį Semiramidę*, iš E. Wallcousins paveikslo.
Semiramidė daugiausia kariavo Medijoje. Asirijoje ji buvo vadinama *Šamuramata*. Pasak legendos, ji Babilone įrengusi kabančiuosius Semiramidės sodus. Jie yra laikomi vienu iš septynių pasaulio stebuklų.

Semiramidė armėnų legendose
---------------------------

Pagal legendą Semiramidė išgirdo apie armėnų karaliaus Aros grožį ir pradėjo jo geisti. Ji paprašė Aros vesti ją, bet šis atsisakė. Tai išgirdus ji išžygiavo su Asirijos armija į Armėniją. Mūšis vyko Ararato slėnyje ir Ara buvo nužudytas. Kad išvengtų tolimesnio karo, Semiramidė meldė dievų prikelti Arą iš mirusiųjų. Ji, turėdama burtininkės reputaciją, taip pat mėgino nesėkmingai pati jį prikelti. Kai priartėjo armėnų kariai, norintys atkeršyti už savo valdovą, ji aprengė vieną savo meilužį kaip Arą ir paskleidė gandus, kad Ara prisikėlė iš mirusiųjų. Tokiu būdu baigėsi karas. Yra daug legendos pabaigos versijų, bet nė vienoje Ara nėra prikeliamas iš mirusiųjų.

Nuorodos
--------

Semiramidė – Babilono karalienė **(**angl.**)**


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Semiramidė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Jenna Ortega** |
| --- |
|  |
| Visas vardas | Jenna Marie Ortega |
| Gimė | 2002 m. rugsėjo 27 d. (20 metų)Koačela, JAV |
|  |
| Veikla | Aktorė |

**Džena Ortega** (angl. *Jenna Ortega*, g. 2002 m. rugsėjo 27 d. Koačeloje, Kalifornija, Jungtinės Amerikos Valstijos) – JAV kino aktorė. Labiausiai žinoma už pagrindinį vaidmenį seriale „Trečiadienė" (2022).

Biografija
----------

Džena Ortega gimė 2002 m. rugsėjo 27 d. Koačeloje, Kalifornija. Tėvas – Edvardas Ortega, motina – Natali Ortega. Aktorės karjerą pradėjo būdama 6 metų. Būdama 8 metų, vaidino televizijos seriale „Robas". Taip pat pasirodė mokslinės fantastikos filme „Geležinis žmogus 3" ir siaubo filme „Tūnąs tamsoje: antra dalis".

2022 metais atliko pagrindinį vaidmenį Netflix seriale „Trečiadienė", už tai buvo nuominuota Auksinio gaublio apdovanojimui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Loretta Racette (2022-12-06). „Meet Jenna Ortega Parents, Edward A. Ortega & Natalie Ortega". *Vizaca* (anglų). Nuoroda tikrinta 2023-02-05.
2. ↑  Priscilla Rodriguez (2016-04-15). „Jenna Ortega on Why She Looks Up to Gina Rodriguez". *Latina* (anglų). Suarchyvuotas originalas 2016-04-23.
3. ↑  Elizabeth Wagmeister (2015-09-04). „'Stuck In the Middle': Disney Channel Orders Comedy Starring Jenna Ortega". *Variety* (anglų). Nuoroda tikrinta 2022-12-24.
4. ↑  „Jenna Ortega Golden Globes". *Golden Globe Awards*. Nuoroda tikrinta 2022-12-16.
| Aršanas*Аршан* |
| --- |
| 

AršanasAršanas

51°54′30″ š. pl. 102°25′40″ r. ilg.﻿ / ﻿51.90833°š. pl. 102.42778°r. ilg.﻿ / 51.90833; 102.42778﻿ (Aršanas)Koordinatės: 51°54′30″ š. pl. 102°25′40″ r. ilg.﻿ / ﻿51.90833°š. pl. 102.42778°r. ilg.﻿ / 51.90833; 102.42778﻿ (Aršanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+9) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Buriatija Buriatija |
| **Rajonas** | Tunkos rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (1979) | 2 459  |

**Aršanas** (rus. *Аршан*) – gyvenvietė Rusijoje, pietvakarių Buriatijoje, Tunkos rajone, Rytų Sajanuose, prie Kyngaros upės (Irkuto intakas). Gyvenvietė yra 120 km į vakarus nuo Sliudiankos (geležinkelio stoties), 479 km nuo Ulan Udės. Balneoklimatinis kalnų kurortas. Virš Aršano iškilęs Tunkos kalnagūbris, apylinkėse yra 12 krioklių. Veikia dvi sanatorijos – „Aršanas" ir „Sajanai". Yra budistų šventykla (dacanas). Trykšta mineralinės versmės.

Istorija
--------

XIX a. pab. Aršaną pradėjo lankyti žmonės, norintys pasigydyti karštosiose versmėse. 1920–1925 m. įkurta poilsio infrastruktūra. 1927 m. pradėtas pilstyti vanduo. 1975–1979 m. Aršanas turėjo miesto tipo gyvenvietės statusą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 39

Aršanas. Bodhidharmos dacanas
| Kola*Кола* |
| --- |
|        |
| *Kolos Marijos Apreiškimo cerkvė* |
|  |
| 

KolaKola

68°52′50″ š. pl. 33°01′20″ r. ilg.﻿ / ﻿68.88056°š. pl. 33.02222°r. ilg.﻿ / 68.88056; 33.02222﻿ (Kola (miestas))Koordinatės: 68°52′50″ š. pl. 33°01′20″ r. ilg.﻿ / ﻿68.88056°š. pl. 33.02222°r. ilg.﻿ / 68.88056; 33.02222﻿ (Kola (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Murmansko sritis Murmansko sritis |
| **Rajonas** | Kolos rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1517 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 9 016  |
| **Altitudė** | 15 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kola |

**Kola** (rus. *Кола*) – miestas Rusijoje, Murmansko srityje, prie Kolos ir Tulomos upių santakos, greta jų žiočių Kolos įlankoje, 12 km į pietus nuo Murmansko centro. Rajono centras. Geležinkelio stotis prie Murmansko–Sankt Peterburgo linijos. Maisto (alaus, makaronų) pramonė. Yra 1804 m. pastatyta cerkvė, 1807 m. apskrities iždo pastatas.

Istorija
--------

Kola yra istorinis Kolos pusiasalio centras. Miesto vardas kilo nuo Kolos upės, kurios pavadinimas kildinamas iš samių *Koljok*, reškiančio „aukso upė". Tiksli Kolos įkūrimo data nežinoma, dabar plačiausiai pripažįstama versija kad miestas įkurtas 1517 m. nors seniau spėta, kad įkūrimo data buvusi 1264 m. (tačiau to nepatvirtina joks šaltinis). Senovėje tai buvo svarbus prekybos ir žvejybos centras, čia lankėsi švedų, olandų, norvegų pirkliai. Mieste buvo ostrogas, didelis medinis Kristaus Prisikėlimo soboras. 1700 m. prasidėjus Šiaurės karui, tvirtovė sustiprinta. 1780 m. Kolai oficialiai suteiktas miesto statusas, ji buvo apskrities centru Archangelsko gubernijoje. XIX a. pr. pastatyta mūrinė cerkvė.

1854 m. anglų laivynas suniokojo Kolos tvirtovę ir cerkvę. Miestas patyrė nuosmukį, buvo prijungtas prie Kemės apskrities. Vėliau miestas atsikūrė, 1883 m. vėl tapo apskrities centru. XX a. pr. Kolą nustelbė besikuriantis Murmanskas. 1965 m. Kolai oficialiai grąžintas miesto statusas.

* Prisikėlimo soboras XVII a.Prisikėlimo soboras XVII a.
* Buvusi apskrities iždinė (pastatyta 1807).Buvusi apskrities iždinė (pastatyta 1807).
* Prekybos rūmai (buvę kultūros namai)Prekybos rūmai (buvę kultūros namai)
* Murmanskas (pietinė dalis) ir Kola. Kolos įlanka ir Tulomos upė.Murmanskas (pietinė dalis) ir Kola. Kolos įlanka ir Tulomos upė.

Šaltiniai
---------

1. RUSSIA: Murmansk Oblast, *citypopulation.de*
2. ↑  RUSSIA: Murmansk Oblast, *citypopulation.de*
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 218
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kola |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 83 km |
| **Baseino plotas** | 3850 km² |
| **Vidutinis debitas** | 40 m³/s |
| **Ištakos** | Kolo ežeras |
| **Žiotys** | Barenco jūra |
| **Šalys** | Rusija |

**Kola** (rus. *Кола*) – upė šiaurės vakarų Rusijoje, Murmansko srities šiaurėje. Išteka iš Kolo ežero, teka į šiaurę. Prateka slenkstėtą ruožą ir Pulo ežerą (4 km nuo ištakų), toliau vagoje vėl kaitaliojasi slenkstėti ruožai su ramiais. Įteka į Barenco jūrą, Kolos įlanką ties Kolos miestu (drauge su Tulomos upe). Žemupio vagos plotis 120 m, gylis iki 2 m.

Didžiausi intakai: Kica, Orlovka (dešinieji), Tuchta, Medvežja (kairieji). Pavasarinis potvynis trunka nuo gegužės iki liepos. Iki XX a. Kolos upe ėjo susisiekimo kelias su Kandalakša. Prie Kolos esančios gyvenvietės: Pulozeras, Taibola, Kica, Loparskaja, Kildinstrojus, Magnetitai, Šongujis, Vychodnojus, Moločnas, Kola.
**Kosovas** – sąlyginai maža teritorija, kuri dėl savo sudėtingos reljefo struktūros turi kelias klimato sistemas.

Kosovas yra pietinėje Šiaurės pusrutulio platumoje ir yra veikiamas Viduržemio jūros ir žemyninio klimato. Svarbūs veiksniai, kurie lemia Kosovo klimatą yra: padėtis link Eurazijos ir Afrikos, hidrografinės masės (Atlanto vandenyno ir Viduržemio jūros), atmosferų masės (atogrąžų, arktinė ir žemyninė) ir kiti. Nežymūs veiksniai: reljefas, hidrografija, lygumos ir augmenija.

Klimatas regionuose
-------------------

Opojos regionas apačioje ir Paštriko kalnas centre.
Ibaro slėnio klimatą nulemia žemyninės oro masės. Dėl šios priežasties regione temperatūra žiemą gali nukristi iki -26 °C, o vasara čia būna labai karšta, vidutiniškai 20 °C, kartais iki 37 °C. Šiame regione vyrauja sausas klimatas ir vidutinis kritulių kiekis per metus – apie 600 mm. Metohijos regionas, kuriame yra Baltojo Drino upė, yra itin veikiamas karštų oro masių, kurios kerta Adrijos jūrą. Vidutinė temperatūra žiema būna nuo 0,5 °C iki 22,8 °C. Vidutinis kritulių kiekis – 700 mm per metus. Žiemoms būdingas gausus sniego kiekis.

Oro temperatūra
---------------

Vidutinė metinė Kosovo temperatūra yra 9,5 °C. Šilčiausias mėnuo – liepa (28,3 °C), šalčiausias – sausis (-18,7 °C).

| Miestas | Aukštis | Sau | Vas | Kov | Bal | Geg | Bir | Lie | Rgp | Rgs | Spa | Lap | Grd | Metai |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Peja | 523 | 0,1 | 1,3 | 5,9 | 11,5 | 15,4 | 19,5 | 22,2 | 20,9 | 17,7 | 12,6 | 7,9 | 0,8 | 11,3 |
| Prizrenas | 436 | 1,4 | 3,1 | 7,8 | 12,9 | 16,8 | 21,1 | 23,7 | 22,8 | 19,3 | 14 | 9,3 | 2,5 | 12,9 |
| Mitrovica | 521 | -0,7 | 0,5 | 5,3 | 10,5 | 14,9 | 18,9 | 21,5 | 20,3 | 16,8 | 11,9 | 7,2 | 0,5 | 10,6 |
| Priština | 630 | -0,9 | 0,1 | 4,8 | 10,5 | 14,9 | 19,1 | 21,1 | 20 | 16,3 | 11,8 | 7,1 | 0,3 | 10,4 |
|
Oro temperatūra Kosove Celsijais (°C)

Vėjai
-----

Vėjai Kosove yra atsitiktiniai meteorologiniai reiškiniai. Vidutinis vėjo greitis šalyje – 1,3 m/s. Galingos vėtros, kurios apgadina namus, yra būdingos kovo ir balandžio mėnesiams.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kosovas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Riza Çavolli 1993, p. 22
2. ↑  Departamenti i Gjeografisë 2004, p. 131
3. ↑  Riza Çavolli 1993, p. 25

Literatūra
----------

* Çavolli, Riza (1993). *Gjeografia e Kosovës*. ETMMK.
* Geographical Association of Kosova (2008). *Geographical Exploration*. SHOQATA E GJEOGRAFËVE TË KOSOVËS.
* Group of authors (2004). *40 Vjetori i Departamentit të Gjeografisë*. DEPARTAMENTI I GJEOGRAFISË. ISBN 9951-00-032-0

Nuorodos
--------

* 
* 
* Archyvuota kopija 2018-12-24 iš Wayback Machine projekto.
* 
* 
* 
* 
*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Semirečjės kazokas (1911 m. nuotrauka).
**Semirečjės kazokų kariuomenė** (rus. *Семиреченское казачье войско*) – 1867 m. įkurta kazokų kariuomenė, suformuota iš Sibiro kazokų kariuomenės 9-os ir 10-os pulkų apygardų. Buvo to meto Semirečjės srityje (dalis dabartinės Kirgizijos ir dalis dabartinės Kazachijos), centras buvo mieste Verne (rus. *Верный*, dabar – Almata).

Ši kazokų kariuomenė saugojo rytines Turkestano sienas, veikė kaip apsaugos kariuomenė, atliko kai kurias policines funkcijas. Jai per Semirečjės srities kariuomenės vadą (kuris kartu buvo ir skirtinis atamanas) vadovavo Vyriausia kazokų kariuomenių valdyba. Nuo 1899 m. Semirečjės srities kariuomenės vadas ir skirtinis atamanas buvo pavaldus Turkestano generalgubernatoriui.

XX a. pradžioje Semirečjės kazokų kariuomenė turėjo 4 šimtinių sudėties kavalerijos pulką. Karo metu ji turėjo suformuoti 3 kavalerijos pulkus ir 12 atskirųjų šimtinių.

Ši kazokų kariuomenė 1916 m. turėjo apie 45 tūkst. gyventojų, įsikūrusių 19 stanicų ir 15 nausėdijų. Semirečjės kazokai valdė apie 744 tūkst. hektarų žemės.

1917 m. iš 6107 tarnybai tinkamų kazokų kariuomenėje tarnavo 4167 kazokai. Po Spalio revoliucijos kazokai pasidalino – dalis palaikė bolševikus, dalis kovojo prieš. 1920 m. balandžio mėnesį Semirečjės kazokų kariuomenė buvo panaikinta.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Kosovo demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 1 804 838 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 27,7 %
* *15-64 m.:* 65,7 %
* *65 m. ir vyresni:* 6,6 % (2009 m. apsk.)

Kosovo žemėlapis pagal etninę sudėtį (2005 m.)
**Etninės grupės:**

* Albanai - 88 %
* Serbai - 6 %
* musulmonai - 3 % (bosniai ir goraniai)
* romai, ašlakaliai ir egiptiečiai - 2 %
* turkai - 1 %

**Religijos:** musulmonai, serbų ortodoksai, Romos katalikai

**Kalbos:** albanų (oficiali), serbų (oficiali), bosnių, turkų, romų.

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 25,9 m.
* *vyrų:* 25,4 m.
* *moterų:* 26,4 m. (2009 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,09 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,09 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 1,09 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,74 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 1,06 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 91,9 %
* *vyrų:* 96,6 %
* *moterų:* 87,5 % (2007 m. surašymas)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Kosovas (angliškai) Archyvuota kopija 2018-12-24 iš Wayback Machine projekto.

  

v • a • r **Europos gyventojai** 

Airija |
Albanija |
Andora |
Armėnija |
Austrija |
Azerbaidžanas |
Baltarusija |
Belgija |
Bosnija ir Hercegovina |
Bulgarija |
Čekija |
Danija |
Estija |
Graikija |
Gruzija |
Islandija |
Ispanija |
Italija |
Jungtinė Karalystė |
Juodkalnija |
Kazachija |
Kosovas |
Kroatija |
Latvija |
Lenkija |
Lichtenšteinas |
Lietuva |
Liuksemburgas |
Makedonija |
Malta |
Moldavija |
Monakas |
Norvegija |
Nyderlandai |
Portugalija |
Prancūzija |
Rumunija |
Rusija |
San Marinas |
Serbija |
Slovakija |
Slovėnija |
Suomija |
Švedija |
Šveicarija |
Turkija |
Ukraina |
Vatikanas |
Vengrija |
Vokietija
*Semtex* sprogstamoji medžiaga
**Semtex** – bendros paskirties plastiškoji sprogstamoji medžiaga, kurios pagrindinė dalis yra heksogenas arba PETN.[1] Naudojama kaip komercinė sprogstamoji medžiaga, pvz. griovimo darbams, taip pat kariniams reikalams. Ankstesni semtekso variantai buvo mėgstami teroristų, kadangi juos yra sunku aptikti[2]. Semteksas buvo panaudotas sprogdinant Pan Am Flight 103 reiso lėktuvą.

Sudėtis ir naudojimas
---------------------

Semtex yra keli variantai. Labiausiai paplitę variantai yra *Semtex A*, skirtas sprogdinimui, ir *Semtex H* (arba SE), skirtas sprogdinamajam kietinimui:[3]

| Komponentai | Semtex H | Semtex A |
| --- | --- | --- |
| PETN | 49.8 % | 94.3 % |
| heksogenas | 50.2 % | 5.7 % |
| dažiklis | Sudan I (raudonai oranžinis) | Sudan IV (raudonai rudas) |
| antioksidantas | N-fenil-2-naftilaminas |
| plastifikatorius | di-n-oktilftalatas, tri-*n*-butilcitratas |
| rišiklis | butadienstireninis kaučiukas |
|

Semtex 10SE pardavinėjamas plonais lakštais, paprastai 2 mm storio, iš abiejų pusių padengtais plonais plastiko lakštais ir suvyniotais į ritę. Šis semteksas yra skaisčiai baltas, atrodo beveik permatomas. Skirtas mangano plienui kietinti.
  
2008 m. gruodį kompanijos *Explosia* gaminių sąraše buvo 5 sprogstamosios medžiagos, kurių pavadinimas buvo *Semtex*.„[4]

Istorija
--------

Semteksą XX a. 6-ojo dešimtmečio pabaigoje išrado Stanislavas Brebera (*Stanislav Brebera*), *VCHZ Synthesia* chemikas. Mišinys pavadintas pagal Semtiną (*Semtín*), Pardubicės (Čekija) priemiestį, kur 1964 m. semteksą ėmė gaminti.[5] Vėliau gamyklą pervadino, ir ji tapo *Explosia s.a.*, *Synthesia* padaliniu.[6]

Semteksas lengvai minkomas kaip ir kitos plastiškosios sprogstamosios medžiagos (SM), pvz. C-4. Nuo kitų to meto plastiškųjų SM jis skyrėsi tuo, kad tiko naudoti platesniame temperatūrų intervale. Be to, semteksas skyrėsi spalva, jis buvo dažomas plytiškai oranžine spalva, o, pvz. C-4 buvo baltas.

Naujoji sprogstamoji medžiaga buvo plačiai eksportuojama. Pvz. Šiaurės Vietnamas Vietnamo karo metu gavo 14 tonų semtekso. Labai stambus vartotojas buvo Libija, kuri 1975–1981 m. iš *Omnipol* nupirko apie 700 tonų semtekso.

Semteksas populiarus, pvz. Artimųjų Rytų islamo ar Šiaurės Airijos IRA ir kt. airių kovotojų tarpe.

Semtekso eksportas sumažėjo po to, kai buvo susietas su teroristų sprogdinimais. Semtekso eksportą ėmė vis labiau varžyti, ir nuo 2002 m. visus Explosia pardavimus kontroliuoja vyriausybė.[7]
  
Po 2001 m. kasmet pagaminama tik apie 10 tonų semtekso, kuris daugiausia naudojamas Čekijos viduje.

Nuorodos
--------

1. ↑  Explosives – Compositions, Semtex
2. ↑  Schubert, Hiltmar. *Detection of Explosives and Landmines: Methods and Field Experience*. pp. 93-101 ISBN 1-4020-0692-6
3. ↑  Semtex Ingredients
4. ↑  Explosia a.s. on – line catalogue
5. ↑  "Brief history of plastic explosive Semtex„
6. ↑  A Brief History of Explosia a.s. in Data
7. ↑  Arie Farnam, "Czechs try to cap plastic explosives sales", *Christian Science Monitor*, 26 February 2002
**Arūnas Dudavičius** (g. 1963 m. liepos 31 d. Alytuje) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

1989 m. Vilniaus pedagoginiame institute baigė istoriją ir visuomenės mokslus. 1991 m. balandžio 17 d. – 1995 m. rugpjūčio 31 d. Savanoriškos krašto apsaugos tarnybos Alytaus rinktinės (dab. KASP Dainavos apygardos 1-oji rinktinė) vadas, 1995–2000 m. SKAT Vilniaus rinktinės vadas. 1997 m. sausio mėn. – 1998 m. liepos mėn. mokėsi Paryžiaus Jungtiniame gynybos koledže, 1998 m. lapkričio – gruodžio mėn. studijavo Prancūzijos nacionaliniame gynybos institute. 2000 m. birželio mėn. – 2001 m. vasario mėn. Krašto apsaugos savanorių pajėgų štabo viršininkas. Nuo 2001 m. vasario mėn. Generolo J. Žemaičio Lietuvos karo akademijos viršininko pavaduotojas kariniam rengimui. 2003 m. pulkininkas. 2006–2007 m. Didžiojo Lietuvos etmono Jonušo Radvilos mokomojo pulko vadas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Jurkevičius. *Arūnas Dudavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 179 psl.
**Simonas Varkala** (lenk. *Szymon Warkałło* 1863 m. gegužės 2 d. Girininkų kaime, Pakuonio valsčius, Kauno apskritis – 1949 m. Perstunyje, Lenkija) – lietuvių kilmės Romos katalikų kunigas Lenkijoje, Lietuvoje ir Baltarusijoje.

Biografija
----------

Kunigu įšventintas 1886 m. birželio 29 d. Vikaravo Kobyline (1886-90 m.), Lankeliškiuose (1890-95 m.), Miroslave (1895-99 m.), Plonkoje (1899–1900 m.). Tarnavo klebonu Petkove (1900-05 m.), Adamovičiuose (1905-06 m.), Silvanonyse (1906-15 m.), Mogiliave (1918 m.), Teoline (1918-19 m.) ir Perstunyje (1919–1949 m.).

Nors beveik visą kunigavimo laiką praleido ne Lietuvoje, bet palaikė santykius su lietuviais. 1919 m. Augustavo dekanas prašė vyskupo iškelti jį iš Perstunio kaip nelojalų Lenkijai. Klebonaudamas Perstunyje bendravo su vietos lietuviais, todėl, Balstogės vaivados nuomone, jį reikėtų perkelti toliau nuo pasienio. Nors vyskupas Jelbžikovskis ir pažadėjo tai padaryti, bet dėl kunigų trūkumo S. Varkala toliau liko Perstunyje. 1927 m. nesėkmingai bandė gauti Lenkijos pilietybę.

Brolis Juozas Varkala, 1904 m. viešėdamas pas Simoną Varkalą, buvo areštuotas už draudžiamos lietuviškos spaudos platinimą, turėjo išvykti į JAV, kur tapo žinomu verslininku ir visuomenės veikėju.

Šaltiniai
---------

* Ks. Witold Jemelity. Parafie polsko-litewske na Suwalszczyzne w latach 1919-1939[neveikianti nuoroda]
Koordinatės: 59°25′01″ š. pl. 26°15′41″ r. ilg.﻿ / ﻿59.41694°š. pl. 26.26139°r. ilg.﻿ / 59.41694; 26.26139

| Haljalos valsčiusest. *Haljala vald* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Estijos vėliava Estija |
| **Regionas** | Vakarų Viru |
| **Administracinis centras** | Haljala |
|  |
| **Gyventojų** (2000) | 2 858 |
| **Plotas** | 183,02 km² |
| **Tankumas** (2000) | 16 žm./km² |
| **Teritorijos kodas** |  0190 |
|  |
| **Tinklalapis** | www.haljala.ee |
|  **Vikiteka** | Haljalos valsčiusVikiteka |

**Haljalos valsčius** (est. *Haljala vald*) – valsčius šiaurės Estijoje, Vakarų Viru apskrityje. Valsčiuje gyvena 2,9 tūkst. žmonių (2000 m.), teritorija užima 183,02 km². 

Valsčiaus administracinis centras – Haljalos miestelis, įkurtas 1241 m. turintis 1,3 tūkst. gyventojų.

Gyvenvietės
-----------

* Miesteliai:

Haljala

* Kaimai:

Aaspere - Aasu - Aaviku - Auküla - Essu - Idavere - Kandle - Kavastu - Kisuvere - Kõldu - Kärmu - Lihulõpe - Liiguste - Pehka - Põdruse - Sauste - Tatruse - Vanamõisa - Varangu - Võle.

Galerija
--------

* Haljalos bažnyčiaHaljalos bažnyčia
* Kavastu dvaro bokštas – karvelidėKavastu dvaro bokštas – karvelidė
* Buvęs Kavastu malūnasBuvęs Kavastu malūnas
* Riedulys – gamtos paminklasRiedulys – gamtos paminklas
* Oruveskio ežerasOruveskio ežeras

Nuorodos
--------

* Valsčiaus internetinė svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Katancarasit. *Catanzaro* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

KatancarasKatancaras

38°54′0″ š. pl. 16°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.90000°š. pl. 16.60000°r. ilg.﻿ / 38.90000; 16.60000﻿ (Katancaras)Koordinatės: 38°54′0″ š. pl. 16°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.90000°š. pl. 16.60000°r. ilg.﻿ / 38.90000; 16.60000﻿ (Katancaras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Kalabrija Kalabrija |
| **Provincija** | Katancaro provincija |
|  |
| **Meras** | Rosario Olivo |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 93 315  |
| **Plotas** | 102,30 km² |
| **Tankumas** (2009) | 912 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Katancaras |
|  |
| **Kirčiavimas** | Katancãras |

**Katancaras** (it. *Catanzaro*; gr. Katantheros, Katastarioi Lokroi) – miestas Italijoje, Kalabrijoje, Katancaro provincijos ir Kalabrijos sostinė.

Miestas iškilęs ant kalno, o status Fiumarelos slėnis dalina miestą į dvi dalis, kurias jungia didelis plieninis tiltas (*Viadotto Morandi*), vienas aukščiausių Europoje, suprojektuotas architekto Riccardo Morandi 1960 m. Paplūdymio pusėje esantis *Catanzaro Lido* (5 km į pietus) turi uostą žvejybiniams laivams ir jachtoms. Miesto teritorijoje gyvena daugiau nei 150 tūkst. gyventojų. Katancaras vadinamas trijų „V" miestu dėl šventojo globėjo (Vitalianas), aksomo (it. *velluto*) ir vėjų (it. *venti*), pučiančių nuo Silos kalnų ir jūros.

Istorija
--------

Nesutariama dėl pavadinimo kilmės. Manoma, kad jis kilo iš Bizatijos generolų Kataro ir Zaro vardų, o kiti teigia, kad Zaras buvo upės pavadinimas (*Zarapotamo*), o *katà Zaro* reiškia „už upės". Pasak *Luigi Settembrini*, pavadinimas kilo nuo graikiško junginio kata'- antheros („ant gėlėtų kalvų").

Miestas buvo pastatytas ant trijų kalvų (Šv. Trifono arba Šv. Roko, Episkopato ir Šv. Jono) Bizantijos laikais.

XV a. valdant Aragonui Katancaras buvo pasaulinė šilko sostinė, gaminusi šilko nėrinius karalių rūmams ir Vatikanui. Pirkliai iš visos Europos vykdavo į Kalabrijos Redžo uostą nusipirkti šilko prieš Sekmines.

1528 m. sukilus Kalabrijos bajorams ispanų vietininkas su 11 tūkst. ištikimų karių mieste atlaikė ilgą apgultį ir už tai imperatorius Karolis V Katandzarui suteikė *magnifica at fidelissima* titulą ir teisę kalti monetas.

1783 ir 1832 m. didžiuliai žemės drebėjimai sugriovė senovinius pastatus ir pražudė daug žmonių. Normanų pastatyta pilis išliko iki šių laikų.

Sportas
-------

* FC Catanzaro (futbolas)
|  |
| --- |
| Halla Margrét |
|  
Halla Margrét 1987 m. Eurovizijoje |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Halla Margrét Árnadóttir |
| Gimė | 1964 m. balandžio 23 d. (59 metai)  Reikjavikas, Islandijos vėliava Islandija |
| Žanrai | pop, opera |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1984–dabar |

**Halla Margrét Árnadóttir**, žinoma kaip **Halla Margrét** (g. 1964 m. balandžio 23 d. Reikjavike) – Islandijos dainininkė, 1987 m. Eurovizijos dainų konkurse atstovavusi Islandijai.

Biografija
----------

Atlikėja muzikinę karjerą pradėjo 1984 metais. 1987 m. su balade „Haegt og hljott" (liet. *Lėtai ir tyliai*) laimėjo šalies nacionalinę atranką į Euroviziją. Konkurse Halla su 28 taškais užėmė šešioliktą vietą.

Po dalyvavimo Eurovizijoje pradėjo operos dainininkės karjerą. Šiuo metu ji gyvena Italijoje.

Nuorodos
--------

* Daina *Hægt og hljótt*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**ICY  *„Gleðibankinn"*** |  **Islandijos atstovė Eurovizijoje**1987 | Po to:**Beathoven  *„Þú og þeir (Sókrates)"*** |
Halogolandas apie 1000 m.
**Halogalandas**, **Holugalandas** (norv. *Hålogaland*) - istorinis regionas Šiaurės Norvegijoje. Jis gavo savo pavadinimą nuo senovinės **Halogalando karalystės**, kuri egzistavo VIII-IX a. prieš Haraldui Gražiaplaukiui suvienijant Norvegijos karalystę 872 m. Po suvienijimo Halogalandas egzistavo kaip šiauriausia Norvegijos provincija. 

Halogalandas plačiai minimas skandinavų sagose, pvz. *Heimskringloje*, o ypač - *Ynglingų sagoje* (norv. *Ynglinga Saga*).

Dabartinės reikšmės
-------------------

Šiais laikais žodis *Halogalandas* nėra vienareikšmis:

* Kartais *Halogalandu* vadinama visa Šiaurės Norvegija, įskaitant Svalbardą ir Jano Majeno salą.
* *Halogalandu* gali būti vadinamas Nordlandas ir Tromsas kartu.
* *Halogalandu* ar net *Vidurio Halogalandu* (norv. *Mid Hålogaland*) - dažnai vadina sritį, sudarytą iš mažesnių Ofoteno (*Ofoten*), Lofoteno (*Lofoten*) ir Vesteroleno (*Vesterålen*) rajonų bei Tromso apygardos Bjarkėjaus (*Bjarkøy*), Grantangeno (*Gratangen*), Harstado (*Harstad*), Ibestado (*Ibestad*), Kvefjordo (*Kvæfjord*) ir Skonlando (*Skånland*) savivaldybių. Retkarčiais *Halogalandu* vadina išvardintų teritorijų visumą be Lofoteno salyno.

Istorija
--------

Nuo VIII a. Halogalandas buvo karalystė, kurios žemės buvo tarp Namdaleno (dabartiniame *Nord-Trøndelag*) ir Lyngeno (dabartiniame Trumse (norv. *Troms*)). Kadangi Halogalando teritorija turi daug kalnuotų fjordų ir salų, ji buvo puikus prieglobstis vikingų laivams bei bazė keliaujantiems į Baltąją jūrą. Galbūt žinomiausias šio krašto gyventojas buvo Otaras iš Halogalando, žymus norvegų keliautojas. 

Po Norvegijos suvienijimo 872 m. Halogalandas atiteko Norvegijos karalystei, bet iš karto atiduotas Ladės jarlui Hakonui Grjotgardsonui (*Håkon Grjotgardsson*) kaip asmeninė paveldima valda. Beje, šis Triondelago valdovas irgi buvo kilęs iš Halogolando. Ladės jarlai viešpatavo krašte iki 1015 m. 

Vėliau **Halogalando provincija** (norv. *Håløygjafylke*) tapo Norvegijos karalystės dalimi, tačiau buvo išskirtinė tuo, kad nepriskirta nė vienam iš keturių tingų. 1308 m. suformavus lėnus, ji priskirta Bergenhiuso lėnui. 1660 m. vykdant administracinę reformą, Halogalando provincija tapo Nordlandeno lėnu.

Antrojo pasaulinio karo laikais Narvikas buvo svarbi karo bazė. 2008 m. buvo siūlyta, kad pavadinimas Halogalandas tiktų nepriklausomai Šiaurės Norvegijos valstybei, jei tokia būtų.[1]

Nuorodos
--------

1. ↑  Ønsker Nord-Norge som egen stat
| Nečkino nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Saulėlydis parke (Votkinsko raj.) Saulėlydis parke (Votkinsko raj.) |
| **Vieta:** | Rusijos vėliava Rusija(Udmurtijos vėliava Udmurtija) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Sarapulas, Votkinskas |
| 

Žemėlapis rodantis Nečkino nacionalinis parkas vietą.Nečkino nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 56°41′0″ š. pl. 53°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.68333°š. pl. 53.78333°r. ilg.﻿ / 56.68333; 53.78333Koordinatės: 56°41′0″ š. pl. 53°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.68333°š. pl. 53.78333°r. ilg.﻿ / 56.68333; 53.78333 |
| **Plotas:** | 207,52 km² |
| **Įkurtas:** | 1997 m. |
|  **Vikiteka:** | Nečkino nacionalinis parkas |

**Nečkino nacionalinis parkas** (rus. *Национальный парк «Нечкинский»*) – saugoma gamtos sritis Rusijoje, Udmurtijos pietryčiuose, Kamos vidurupio baseine, prie Votkinsko tvenkinio ir Sivos žiočių. Įsteigtas 1997 m.

Parke saugomi išskirtiniai Kamos vidurupio baseino gamtiniai kompleksai. Abi Kamos pakrantės pasižymi iškilia lyguma, tankiai ir giliai išraižyta tankaus upių, upelių tinklo, daugybės raguvų ir griovų. Kamos salpoje gausu senvagių, užakusių senvaginių ežerų. Būdingi eglynai, vešintys pramaišiui su beržais, liepomis, sibiriniais kėniais, pušimis. Vietomis yra ąžuolynų, o upių salpose želia drebulynai, įvairūs gluosniai. Nemažai pelkių (aukštapelkių, žemapelkių, tarpinių pelkių), telkšo Zabornojės ežeras (4,35 km²), trykšta Makarovo šaltinis. Tarp čia augančių retųjų augalų paminėtini: plačialapė klumpaitė, gumbuotoji kalipsė, miškinė plikaplaiskė, raudonasis garbenis.

Nečkino parke sutinkami briedžiai, voverės, pilkieji kiškiai, baltieji kiškiai, lūšys, miškinės kiaunės, bebrai, vilkai, rudieji lokiai, šernai, azijiniai burundukai, šeškai. Iš retesnių paukščių gyvena juodasis gandras, didysis apuokas, erelis žuvininkas, jūrinis erelis, didžioji kuolinga. Vandenyse plaukioja reti Volgos starkiai, paprastieji kūjagalviai, sibirinės lašišos, sterlės.

Parko teritorijoje yra neolito, bronzos ir geležies amžiaus archeologinių vietovių, šiame krašte vyko finougrų etnogenezė.

* Kamos pakrantėsKamos pakrantės
* Žiemiškas kraštovaizdisŽiemiškas kraštovaizdis
* Miško keliukasMiško keliukas
* Kamos vingis nuo Tichvino Dievo Motinos ikonos cerkvėsKamos vingis nuo Tichvino Dievo Motinos ikonos cerkvės

Šaltiniai
---------

1. ↑  Министерство природных ресурсов и экологии Российской Федерации
2. ↑
| **Simonas Kobeckas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1911 m. rugpjūčio 16 d.Trakai |
| Mirė | 1985 m. gegužės 10 d. (73 metai)Vilnius |
| Vaikai | Halina Kobeckaitė |
|  |
| Veikla | Lietuvos karaimų poetas, dramaturgas. |

**Simonas Kobeckas** (1911 m. rugpjūčio 16 d. Trakai – 1985 m. gegužės 10 d. Vilnius) – Lietuvos karaimų poetas, dramaturgas.

Biografija
----------

Duktė Halina Kobeckaitė. Apie 1930 m. baigė kelininkystę Vilniaus technikos mokykloje. 1930–1939 m. vadovavo kelių tiesimo darbams Vilniaus, Lucko apskrityse. 1939 m. Lietuvai atgavus Vilnių grįžo į Trakus. Po Antrojo pasaulinio karo vadovavo 1945–1946 m. Trakų, 1946–1948 m. Mažeikių, 1948–1955 m. Šiaulių-Joniškio kelių ruožo valdyboms, nuo 1956 m. dirbo inžinieriumi Santechnikos darbų treste Vilniuje.

Lenkijos okupacijos metais aktyvus Trakų karaimų bendruomenės mėgėjų teatro iniciatorius, parašė pjesių, vodevilių, intermedijų, lyrinių eilėraščių. Eilėraščiai spausdinti karaimų poezijos rinkinyje Karaimų eilės (*Karaj jyrlary* 1989 m.), su vertimais į lietuvių kalbą rinkinyje „Į Trakus paukščiu plasnosiu" (*Čypčychlej učma Trochka* 1997 m.). Parašė velionio atminimui pagerbti skirtų raudų (atliekamos per laidotuves), satyrinių eilėraščių, epigramų, humoristinių baladžių. Didesnė dalis kūrybos liko rankraščiuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Halina Kobeckaitė. *Simonas Kobeckas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 326 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**NUTS:SI** – Slovėnijos suskirstymo į teritorinius statistinius vienetus sistema. NUTS:SI yra NUTS (pranc. *Nomenclature des Unités Territoriales Statistiques*, **Teritorinių statistinių vienetų nomenklatūra**) – Europos Sąjungos unifikuotos teritorijų skirstymo į regionus sistemos, patvirtintos 2003 m. gegužės mėn. Europos Parlamento ir Tarybos Reglamentu (EB) Nr. 1059/2003, galiojančiu nuo 2003 m. liepos 1 d. dalis. 2005 m. spalio 26 d. NUTS sistema Europos Parlamento ir Tarybos reglamentu (EB) Nr. 1888/2005 buvo papildyta į Europos Sąjungą įstojus Čekijos Respublikai, Estijai, Kiprui, Latvijai, Lietuvai, Vengrijai, Maltai, Lenkijai, Slovėnijai ir Slovakijai.

Slovėnija apima visą NUTS 1 ir visą NUTS 2 lygmenis. NUTS 3 lygmenį atitinka Slovėnijos regionai, jie į smulkesnius administracinius vienetus toliau klasifikuojami pagal Bendrijos **Vietinių administracinių vienetų** sistemą **LAU** angl. *Local Administrative Units*.

| NUTS 1 | NUTS 2 | NUTS 3 |
| --- | --- | --- |
| Valstybė | Kodas | Žemės | Kodas | Regionai | Kodas |
| Slovėnija | SI0 | Slovėnija | SI00 | Pamurio regionas(Pomurska) |  SI001 |
| Padravos regionas(Podravska) |  SI002 |
| Karintijos regionas(Koroška) |  SI003 |
| Savos regionas(Savinjska) |  SI004 |
| Centrinės Savos regionas(Zasavska) |  SI005 |
| Žemutinės Savos regionas(Spodnjeposavska) |  SI006 |
| Krajinos regionas(Gorenjska) |  SI009 |
| Krajinos karsto regionas(Notranjsko–kraška) |  SI00A |
| Goricos regionas(Goriška) |  SI00B |
| Karsto regionas(Obalno–kraška) |  SI00C |
| Pietvakarių Slovėnijos regionas(Jugovzhodna Slovenija) |  SI00D |
| Centrinės Slovėnijos regionas(Osrednjeslovenska) |  SI00E |

|  |
| --- |
| Slovėnijos statistiniai regionai |
XVII a. rapenas (Bazelis)
1910 m. 1 rapeno moneta
1774 m. Liucernos kantono rapenas (viršuje) ir 2002 m. Šveicarijos rapenas (apačioje).
**Rapenas** (vok. *Rappen*) – smulki Šveicarijos moneta. Kaldinta senovėje, o dabar – smulkiausia Šveicarijos franko dalis.

Senieji rapenai
---------------

Rapenai Šveicarijoje kaldinamas nuo senai, jie buvo Berno (šveicariškosios) monetų sistemos dalis.

Pvz. XIX a. pirmoje pusėje 1 Argau frankas buvo lygus 10 bacenų ar 100 rapenų (*Rappen*). Argau kantonas kaldino bilonines 1, 2, 2½ ir 5 rapenų monetas.

Dabartiniai rapenai
-------------------

Vokiškai kalbančioje Šveicarijos dalyje 1/100 Šveicarijos franko vadinama *rapenu* (*Rappen*). Paprastai šis žodis nekaitomas, todėl sakoma ir rašoma „1 Rappen", „2 Rappen" ir t. t.

Prancūzakalbėje Šveicarijos dalyje šios monetos vadinamos *centimais* (*centime, centimes*), o italakalbėje – *čentezimais* (*centesimo, centesimi*).

Nuorodos
--------

* Swiss Circulating Coins


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rapenas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Liuonius Purvinis** |
| --- |
| Gimė | 1957 m. liepos 12 d. (65 metai)Strazdakalnyje, Utenos rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Lina |
| Vaikai | Žydrūnas, Kristina |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Utenos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos krikščionys demokrataiKrikščionių partija |
|  |
| Alma mater | 1994 m. Lietuvos žemės ūkio universitetas |

**Liuonius Purvinis** (g. 1957 m. liepos 12 d. Strazdakalnyje, Utenos rajonas) – Lietuvos ir Utenos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1994 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, hidromelioracijos inžinierius. 1995–2020 m. AB „Utenos melioracija" generalinis direktorius.

Lietuvos krikščionių demokratų partijos, partijos Lietuvos krikščionys demokratai, Krikščionių partija Utenos rajono skyriaus narys.

2003–2019 m. ir 2019–2021 m. Utenos rajono savivaldybės tarybos narys.

Lietuvos žemėtvarkos ir hidromelioracijos inžinierių sąjungos narys, Lietuvos melioracijos įmonių asociacijos prezidiumo narys. Žmona Lina, vaikai Žydrūnas, Kristina.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-15 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑
| **Romualdas Jacinkevičius** |
| --- |
| Gimė | 1941 m. balandžio 25 d.Panevėžyje |
| Mirė | 1990 m. gegužės 31 d. (49 metai)Pasvalyje |
|  |
| Veikla | muzikos mokytojas ir chorvedys. |

**Romualdas Jacinkevičius** (1941 m. balandžio 25 d. Panevėžyje – 1990 m. gegužės 31 d. Pasvalyje) – muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija
----------

Mokėsi Troškūnuose, Joniškėlyje, Radviliškyje ir Subačiuje. 1959–1963 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. J. Bagdonas). Mokydamasis dirbo meno vadovu Naujamiesčio, Geležių ir kituose Panevėžio rajono kultūros namuose.

Nuo 1965 m. iki mirties Pasvalio vidurinės (vėliau P. Vileišio) mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovas. Ypač sėkmingai dirbo su vyresniųjų klasių mišriuoju choru (60-80 dalyvių), kurį parengdavo rajoninėms dainų šventėms, taip pat 1969, 1977 ir 1987 m. respublikinėms moksleivių dainų šventėms. 1976, 1979 ir 1983 m. mokyklinių chorų zoninėse varžybose choras pelnė pirmąsias vietas, o respublikinėse prizines. Choras atliko sudėtingesnių dainų repertuarą, dažnai pasirodydavo koncertuose. Mokykloje pedagogas įrengė pavyzdingą muzikos kabinetą, siekė, kad moksleiviai pamiltų muziką ir chorinį dainavimą.

Be pedagoginio darbo, R. Jacinkevičius nuolat vadovavo Pasvalio miesto ir rajono vokaliniams ansambliams, kurie respublikiniuose „Sidabrinių balsų" konkursuose laimėdavo pirmąsias vietas, dažnai su ansambliais koncertuodavo, dalyvavo televizijos laidose. Buvo Pasvalio rajono dainų švenčių dirigentas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |
| --- |
| Raphael |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Miguel Rafael Martos Sánchez |
| Gimė | 1943 m. gegužės 5 d. (80 metų)  Linaresas, Ispanijos vėliava Ispanija |
| Žanrai | lotynų pop |
| Veikla | dainininkas, aktorius |
| Aktyvumo metai | 1959–dabar |
| Įrašų kompanija | Hispavox, EMI, Sony Music |
| Svetainė | raphaelnet.com |

**Miguel Rafael Martos Sánchez**, žinomas kaip **Raphael** (g. 1943 m. gegužės 5 d. Linarese) – garsus ispanų dainininkas ir televizijos, kino bei teatro aktorius.

Biografija
----------

Miguel Rafael Martos Sánchez gimė 1943 m. gegužės 5 d. Linarese, Chaeno provincijoje (Ispanija). Kai jam buvo devyni mėnesiai, jo šeima persikėlė į Madridą, o būdamas trejų, jis pradėjo dainuoti. Po metų Raphael prisijungė prie vaikų choro. Sulaukęs 9-erių, Zalcburge (Austrija) vykusiame konkurse jis buvo pripažintas geriausiu vaikų atlikėju Europoje.

Kai jam buvo devyniolika, su daina „Llevan" pelnė pagrindinį prizą garsiajame Benidorm tarptautiniame dainų festivalyje Ispanijoje. Raphael du kartus atstovavo Ispanijai „Eurovizijos" konkurse – 1966 ir 1967 metais. 1966 m. konkurse, vykusiame Liuksemburge, Raphael atliko dainą „Yo soy aquél", kuri užėmė septintą vietą, o 1967 m. „Eurovizijoje" dainą „Hablemos del amor", kuri užėmė šeštą vietą. Tai buvo pirmas kartas, kai Ispanija konkurse užėmė aukštą vietą.

Atlikėjas žinomas Europoje, Lotynų Amerikoje, JAV, Rusijoje bei Japonijoje.

1972 m. liepos 14 d. vedė žurnalistę ir rašytoją Natalia Figueroa. Pora turi tris vaikus: Jacobo, Alejandra ir Manuel.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raphael (dainininkas)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Conchita Bautista  *„¡Qué bueno, qué bueno!"*** |  **Ispanijos atstovas Eurovizijoje**1966, 1967 | Po to:**Massiel  *„La, la, la"*** |
Romuald 1974 m. Eurovizijos konkurse
**Romuald Figuier** (g. 1941 m. gegužės 5 d. *Saint-Pol-de-Léon*, Finisteras, Bretanė) – prancūzų dainininkas, geriau žinomas tiesiog kaip **Romuald**.

1964 metais Romuald atstovavo Monakui 1964 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Où sont-elles passées" (liet. *Kur jie išnyko*) ir užėmė 3 vietą.

Romuald įvairiuose tarptautiniuose konkursuose yra atstovavęs Monakui, Andorai, Prancūzijai ir Liuksemburgui. 1968 m. kaip Andoros atstovas, jis III tarptautiniame dainų festivalyje, kuris vyko Rio de Žaneire (Brazilija), užėmė 5 vietą. Po metų dar kartą pasirodė tame pačiame festivalyje, vėlgi atstovaudamas Andorai, ir dar kartą užėmė 5 vietą.

1969 m. Eurovizijoje, atstovaudamas Liuksemburgui, su daina „Catherine" užėmė 11 vietą, surinkdamas 7 taškus.

Trečiąjį kartą Eurovizijoje dalyvavo 1974 metais – šį kartą kaip Monako atstovas. Konkurse jis pasirodė su daina „Celui qui reste et celui qui s’en va" (liet. *Vienintelis, kuris pasilieka, ir vienintelis, kuris palieka*). Iš teisėjų gavęs 14 taškų, Romuald užėmė 4 vietą.

1973 m. jau kaip Prancūzijos atstovas, Romuald tarptautiniame dainų festivalyje Čilėje su daina „Laisse-moi le temps" (liet. *Duok man laiko*) užėmė 2 vietą ir pelnė geriausio atlikėjo prizą. Vėliau šį kūrinį visame pasaulyje išgarsino Frenkas Sinatra, perdainavęs jį anglų kalba („Let me Try Again").

Diskografija
------------

* 1963: Ma plus belle année
* 1964: Où sont-elles passées?
* 1964: Le temps des vacances
* 1965: Cow-boy
* 1965: C’est pas une vie
* 1965: Tout s’arrange quand on s’aime
* 1966: Passeport pour le soleil
* 1967: Chanson pour l'étrangère
* 1967: Je siffle ça
* 1968: Une rose à la mer
* 1969: Catherine
* 1969: Tous les printemps du monde
* 1971: Jesus Cristo
* 1972: Dis un petit mot
* 1972: Coeur de papillon
* 1973: Viens rêver sur l’eau
* 1974: Celui qui reste et celui qui s’en va
* 1975: Corps à corps
* 1975: L’adoption
* 1976: Malicia
* 1979: Tous les métros ratés
* 1984: Congo

Nuorodos
--------

* Daina *Celui qui reste et celui qui s’en va*


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Françoise Hardy  *„L'amour s'en va"*** |  **Monako atstovas Eurovizijoje**1964 | Po to:**Marjorie Noël  *„Va dire à l'amour"*** |
| Prieš tai:**Chris Baldo ir Sophie Garel  *„Nous vivrons d'amour"*** |  **Liuksemburgo atstovas Eurovizijoje**1969 | Po to:**David Alexandre Winter  *„Je suis tombé du ciel"*** |
| Prieš tai:**Marie  *„Un train qui part"*** |  **Monako atstovas Eurovizijoje**1974 | Po to:**Sophie  *„Une chanson c'est une lettre"*** |
**Romualdas Baušys**(g. 1958 m. lapkričio 2 d. Vilniuje) – Lietuvos skaičiuojamosios mechanikos bei informacinių technologijų specialistas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1982 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, 2000 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Nuo 1982 m. VISI (nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas; 1997–2001 m. Skaitinio modeliavimo mokslinės laboratorijos, nuo 2001 m. Grafinių sistemų katedros vedėjas. Nuo 2001 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbiausia mokslinių darbų sritis – kokybiškai įvertinta baigtinių elementų analizė, informacinių technologijų naudojimas inžinerinėms problemoms spręsti, genetinių algoritmų taikymas kompiuteriniame projektavime, trimačių objektų atkūrimas iš nuotraukų. Kartu su Čalmerso technologijos universiteto (Geteborgas, Švedija) mokslininkais tiria prisitaikančiųjų baigtinių elementų strategijas, 1995 m. sukūrė originalų baigtinių elementų diskretizacijos paklaidų įvertinimo metodą, kuris taikomas struktūrinės dinamikos bei akustikos uždaviniams spręsti, laiko baigtinių elementų metodą, paremtą trūkiuoju Galiorkino metodu.

Bibliografija
-------------

* Kompiuterinio projektavimo darbai: teorija, metodika, pavyzdžiai, užduotys, mokomoji knyga, bendraautorė Birutė Juodagalvienė, Vilniaus Gedimino technikos universitetas. Technika, 2006 m. ISBN 9986-05-941-0

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Romualdas Baušys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 730 psl.
| **Rapolas Gediminas Sakalnikas** |
| --- |
| Gimė | 1945 m. kovo 29 d. (78 metai)Rageliuose, Rokiškio raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Margarita |
| Vaikai | Jurgita |
|  |
| Veikla | gydytojas - kardiologas, Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1999 m. Lietuvių tautininkų sąjunga;
* 2005 m. Tėvynės sąjunga.

 |
|  |
| Alma mater | 1971 m. Kauno medicinos universitetas |

**Rapolas Gediminas Sakalnikas** (g. 1945 m. kovo 29 d. Rageliuose, Rokiškio raj.) – gydytojas kardiologas, Lietuvos ir Kauno miesto politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1962 m. medaliu baigė Biržų Juliaus Janonio vidurinę mokyklą. 1964–1967 m. atliko karinę tarnybą. 1971 m. su pagyrimu baigė Kauno medicinos institutą (KMI), gydytojas – kardiologas. 1978 m. apgynė medicinos mokslų kandidato disertaciją iš kardiologijos specialybės. 1993 m. apgynė habilitacinį darbą, habilituotas medicinos mokslų daktaras.

Profesinė veikla
----------------

1971–1974 m. atliko terapijos specialybės internatūrą ir toliau pagal paskyrimą dirbo apylinkės terapeutu Kėdainių rajoninėje centrinėje ligoninėje. Nuo 1974 m. KMI Kardiologijos instituto jaunesnysis, 1978 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis. 1986 m. suteiktas vyresniojo mokslinio bendradarbio mokslinis vardas, 1991 m. patvirtinta gydytojo kardiologo aukščiausioji kvalifikacinė kategorija. 1992–1997 m. instituto direktorius. Kauno medicinos universiteto Kardiologijos instituto vyriausiasis mokslo darbuotojas. VĮ Kauno medicinos universiteto klinikos gydytojas kardiologas.

Mokslinio darbo kryptis – lėtinės išeminės širdies ligos, ypač beskausmės jos formos paplitimas, ankstyva diagnostika, gydymas, antrinė prolifaktika, ligos eigos modeliavimas ir išeičių prognozavimas. Šiais klausimais yra paskelbęs per 170 mokslinių darbų, pranešimus skaitė Lietuvoje ir užsienio šalyse vykusiose konferencijose, simpoziumuose, pasitarimuose.

Politinė veikla
---------------

1999–2003 m. Lietuvių tautininkų sąjungos pirmininkas, 2005–2010 Tėvynės sąjungos narys. 1990–1995 m. Kauno miesto tarybos deputatas, 2003–2007 m. mokslo, kultūros ir švietimo komiteto pirmininkas, taip pat 2007–2011 Kauno miesto savivaldybės tarybos narys.

Visuomeninė veikla
------------------

Kauno medicinos akademijos tarybos, senato, rektorato narys, SAM Sveikatos programų koordinavimo centro tarybos narys. Amerikos širdies asociacijos narys, Pasaulinės hipertenzijos lygos patarėjų tarptautinio komiteto narys. Lietuvos hipertenzijos specialistų lygos pirmininkas, Lietuvos kardiologų draugijos pirmininko pavaduotojas, Europos kardiologų draugijos Garbės narys.

Žurnalo „Medicina" redkolegijos narys, „Lithuanian Journal of Cardiology" vyriausiasis redaktorius, „Kardiologų žinios" laikraščio vyriausiasis redaktorius.

Sutuoktinė Margarita, duktė Jurgita.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6  Valė Bartoševičienė. *Rapolas Gediminas Sakalnikas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-05-08.
2. ↑  *Kas yra kas Lietuvoje*, Politika, 2006, p. 905
| Nezdilė |
| --- |
| Nezdilė ties Viškūnais Nezdilė ties Viškūnais |
| **Ilgis** | 8,5 km |
| **Baseino plotas** | 59,8 km² |
| **Ištakos** | Kibalų apylinkės |
| **Žiotys** | Verseka |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |

**Nezdilė** – upelis Lietuvoje, Šalčininkų rajone; Versekos dešinysis intakas (Merkio baseinas). Prasideda Kibalų kaimo apylinkėse, 6 km į pietryčius nuo Pabarės. Teka į pietvakarius, įteka į Verseką (Eišiškių HE tvenkinį) 28,6 km nuo jos žiočių, priešais Versekos II kaimą.

Intakas – Juršiškės upelis (dešinysis).

Vaga iki vidurupio ištiesinta. Ties Miletiškėmis sudarytas Panezdilės tvenkinys. Prie upelio įsikūrę kaimai: Kibalos, Balandžiai, Viškūnai, Panezdiliai, Miletiškės, Naujadvaris.

Upėvardis *Nezdi̇̀lė* (*Nezdilia, Nezdilka*, lenk. *Niedziel*) kilęs arba iš asmenvardžio (pvz. rus. *Нездыло*), arba suslavinta iš \**Nedilė* ar \**Niedilė* – tada tai būtų ide. *\*neid-, \*nid-* („tekėti") vedinys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 230