recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Džeimsas Džordžas Freizeris** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1854 m. sausio 1 d.Glazgas, Škotija |
| Mirė | 1941 m. gegužės 7 d. (87 metai)Kembridžas, Anglija |
| Tautybė | škotas |
|  |
| Veikla | antropologas |
| Sritis | socialinė antropologija, lyginamoji religijotyra |
| Organizacijos | Glazgo universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | James Frazer |

**Džeimsas Džordžas Freizeris** (*James George Frazer*; 1854 m. sausio 1 d. – 1941 m. gegužės 7 d.) – Britanijos religijotyrininkas, antropologas. Laikomas vienu svarbiausių šiuolaikinės antropologijos ir lyginamosios religijotyros pradininkų.

Biografija
----------

Gimė Škotijoje, chemiko šeimoje. Mokėsi Glazgo universitete ir Kembridžo Šv. Trejybės kolegijoje, baigė klasikinių kalbų studijas. Dėstė Glazgo, Liverpulio universitetuose, tačiau daugiausia – Kembridžo Šv. Trejybės kolegijoje. Pats į ekspedicijas nevyko, tyrė misionierių surinktą medžiagą.

Gavo sero titulą.

Mokslinė veikla
---------------

Džeimsas Freizeris laikomas evoliucionistu. Pagrindines savo idėjas išdėstė daugiatomiame veikale „Aukso šakelė", kuriame lygino pasaulio tautų magijos, mitologijos, totemizmo, animizmo, tabu apraiškas, folklorą. Pasak Freizerio, žmonijos raidoje iš magijos kyla religija, o šią pakeičia mokslas, žmogaus veiksmus lemia noras valdyti aplinką. Gentinėje bendruomenėje to siekiama magija ir burtais. Maginiai veiksmai neduoda norimų rezultatų, todėl žmogus kreipiasi, kaip tiki, į jo gebėjimus pranokstančias galias. Taip formuojasi religija. Remdamasis šia teorija aiškino mitų, ritualų, simbolinių papročių suvokimą. Daug dėmesio skyrė „šventojo karaliaus", mirštančio ir prisikeliančio dievo sampratoms.

Buvo šiuolaikinės religijos, ypač katalikybės kritikas. Pats prijautė neoplatonizmo ir hermetizmo idėjoms.

Vėlesni religijotyrininkai Freizerio evoliucionizmą aršiai kritikavo, daugelis jo idėjų buvo atmestos.

Bibliografija
-------------

Svarbiausi veikalai:

* *Aukso šakelė* (*The Golden Bough*, 12 tomų, 1907–1915 m.)
* *Totemizmas ir egzogamija* (*Totemism and Exogamy*, 1910 m.)
* *Tabu ir sielos pavojai* (*Taboo and the Perils of the Soul*, 1911 m.)
* *Tikėjimas nemirtingumu ir mirusiųjų garbinimas* (*The Belief in Immortality and the Worship of the Dead*, 3 t. 1913–1924 m.)
* *Folkloras Senajame Testamente* (*Folk-Lore in the Old Testament*, 1918 m.)
* *Žmogus, Dievas ir nemirtingumas* (*Man, God, and Immortality*, 1927 m.)
* *Mirties baimė primityviojoje religijoje* (*The Fear of the Dead in Primitive Religion*, 1933–1936 m.)

Iš lotynų kalbos išvertė Ovidijaus *Fasti*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *James Frazer*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
2. ↑  Josephson-Storm, Jason (2017). „Chapter 6: The Revival of Magick: Aleister Crowley". *The Myth of Disenchantment: Magic, Modernity, and the Birth of the Human Sciences.* University of Chicago Press.
3. ↑  Ellwood R. S. Alles G. D. *The Encyclopedia of World Religions, Facts on File*; Revised ed. edition (November 1, 2006).
| Vankuveris*Vancouver* |
| --- |
| *Evergreen bulvaras Vankuveryje* |
|  |
| 

VankuverisVankuveris

45°38′0″ š. pl. 122°36′0″ v. ilg.﻿ / ﻿45.63333°š. pl. 122.60000°r. ilg.﻿ / 45.63333; 122.60000﻿ (Vankuveris (JAV))Koordinatės: 45°38′0″ š. pl. 122°36′0″ v. ilg.﻿ / ﻿45.63333°š. pl. 122.60000°r. ilg.﻿ / 45.63333; 122.60000﻿ (Vankuveris (JAV)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-8)------ vasaros: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Vašingtono valstija Vašingtonas (valstija) |
| **Apygarda** | Klarko apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1825 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 161 791  |
| **Plotas** | 129,1 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 253 žm./km² |
| **Altitudė** | 52 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Vankuveris |

**Vankuveris** (angl. *Vancouver*) – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurės vakaruose, Vašingtono valstijoje, šiaurinis Portlando priemiestis. Jūrinis uostas prie Kolumbijos upės. Medienos apdirbimo, popieriaus pramonė. Veikia Vašingtono universiteto filialas.

Rasinė sudėtis: 80,9 % – baltieji, 10,4 % – lotynoamerikiečiai, 5,0 % – azijiečiai, 2,9 % – juodaodžiai, po 1 % – indėnai ir Ramiojo vandenyno salų gyventojai, 4,3 % – kitų rasių, 4,8 % – mišrios kilmės.

Fort Vankuverio muziejus

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta činukų žemėse. Indėnai išmirė nuo ligų, o 1824 m. įkurtas Fort Vankuverio prekybinis taškas. 1855 m. pavadinimas pakeistas į Vankuverį, 1857 m. suteiktas miesto statusas. Veikė karinė bazė. 1917 m. tiltu sujungtas su Portlandu. 1937 m. Vankuveryje baigėsi rusų piloto Valerijaus Čkalovo kelionė iš TSRS į JAV per šiaurės ašigalį. Vėliau veikė aliuminio gamykla.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 81
**Aukštieji kūno kultūros kursai** – aukštoji kūno kultūros mokykla, veikusi 1934–1938 m. Kaune prie Kūno kultūros rūmų.

Turintieji brandos atestatą buvo priimami tikraisiais, neturintieji jo – laisvaisiais klausytojais. Mokslas trukdavo 2 metus. Kursai rengė kūno kultūros ir karinio parengimo mokytojus (vyrus) bei kūno kultūros mokytojas ir gailestingąsias seseris.

Dėstomos disciplinos buvo suskirstytos į 6 grupes: pedagogika, medicina, fizinio lavinimo teorija, karo mokslas, mankšta, karo pratybos. Kursai išleido 3 laidas, 106 absolventus, iš jų 99 su diplomais.

Kursuose dėstė Karolis Dineika, Antanas Jurgelionis, Algirdas Vokietaitis ir kiti žymiausi to meto specialistai. Kursų direktorius – Vytautas Augustauskas.

1938 m. Vytauto Didžiojo universitete įsteigus Kūno kultūros katedrą kursai uždaryti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Česlovas Mančinskas. *Aukštieji kūno kultūros kursai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 234 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 Vėliavos santykis: 19:36
 Jūrinė vėliava
**Vanuatu vėliava** buvo patvirtinta 1980 m. vasario 13 d.

Vanua’aku partija atvedė Vanuatu į nepriklausomybė 1980 m. partijos spalvos – raudona, žalia, geltona ir juoda – buvo parinktos valstybės vėliavos pagrindu. Parlamento komitetas parinko galutinį vėliavos dizainą remdamasis vietinių menininkų pasiūlymais.

Žalia spalva reiškia šalies turtingumą, raudona reiškia šernų ir žmonių kraują, o juoda – ni-Vanuatu žmones. Vanuatu premjeras pareikalavo geltonos spalvos fimbros, kad juoda išsiskirtų. Tad geltonos spalvos Y formos fimbra reiškia evangelijos šviesą einančią per Ramiojo vandenyno salas (apie 90 % yra krikščionys).

Geltona emblema juodoje spalvoje yra šerno iltis, turtingumo simbolis Vanuatu dėvimas kaip pakabutis, ir du namele paparčio lapai. O tų lapų 39 lapeliai simbolizuoja 39 Vanuatu parlamento narius.

**Okeanijos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Australija · Fidžis · Kiribatis · Maršalo Salos · Mikronezija · Nauru · Naujoji Zelandija · Palau · Papua Naujoji Gvinėja · Samoa · Saliamono Salos · Tonga · Tuvalu · Vanuatu
Amerikos Samoa · Guamas · Kuko Salos · Marianos Šiaurinės Salos · Naujoji Kaledonija · Niujė · Norfolkas · Pitkernas · Prancūzijos Polinezija · Tokelau · Volisas ir Futūna |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
|  |
| --- |
| James Morrison |
|  
Morrison koncerto metu, 2019 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | James Morrison Catchpole |
| Gimė | 1984 m. rugpjūčio 13 d. (38 metai)Derbis, Derbišyras, Anglija, Jungtinė Karalystė |
| Žanrai | Soul, poprokas |
| Veikla | Dainininkas, dainų autorius |
| Instrumentai | Vokalas, gitara, pianinas |
| Aktyvumo metai | 2006–dabar |
| Įrašų kompanija | Stanley Park, Polydor, Interscope, Island |
| Svetainė | jamesmorrisonmusic.com |

**James Morrison** *(gimtasis vardas **James Morrison Catchpole**, g. 1984 m. rugpjūčio 13 d.)* – britų atlikėjas iš Derbio. Savo karjerą pradėjo 2006 m. išleidęs debiutinį singlą „You Give Me Something", kuris susilaukė didelio pasisekimo Europoje, Australijoje, Japonijoje ir Irane. Tais pačiais metais išleistas debiutinis albumas „Undiscovered", pasiekęs pirmąją vietą Jungtinėje Karalystėje. 2007 m. Morrison laimėjo „Brit Awards" apdovanojimą geriausio solinio atlikėjo nominacijoje. 2023 m. duomenimis, Morrison yra išleidęs penkis studijinius albumus, iš kurių du pasiekė pirmąsias vietas Jungtinėje Karalystėje.

Diskografija
------------

* *Undiscovered* (2006)
* *Songs for You, Truths for Me* (2008)
* *The Awakening* (2011)
* *Higher Than Here* (2015)
* *You're Stronger Than You Know* (2019)

Išnašos
-------

1. ↑  James Morrison | Artist | Official Charts
2. ↑  Reuters

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* James Morrison svetainėje Last.fm
Togo gyventojų sk. kitimas 1961-2003 m.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Togo demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 6 587 239 (2010 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 41,4 %
* *15-64 m.:* 55,8 %
* *65 m. ir vyresni:* 2,8 % (2010 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 19,2 m.
* *vyrų:* 18,9 m.
* *moterų:* 19,4 m. (2010 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 2,773 % (2010 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 35,88 gimimų/1000 gyv. per metus (2010 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 8,15 mirčių/1000 gyv. per metus (2010 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 0 migrantų/1000 gyv. (2010 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 42 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** 4,3 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,03 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1 vyras vienai moteriai
* *15-64 metų:* 0,96 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,63 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 0,97 vyro vienai moteriai (2010 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 53,23 mirusiųjų/1000 gimimų (2010 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 62,25 m.
* *vyrų:* 59,74 m.
* *moterų:* 64,83 m. (2010 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 60,9 %
* *vyrų:* 75,4 %
* *moterų:* 46,9 % (2002 m.)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Togas (angliškai) Archyvuota kopija 2020-08-31 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Togo miestai


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Togo demografija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Šiuolaikinis suomiškas peilis
XX a. 4-tą dešimtmetį pagamintas suomiškas peilis, vadintas „NKVD finka"
**Suomiškas peilis**, **finka** (rus. *финский нож, финка*) – vienašmenis peilis tiesia siaura geležte, kuri dažniausiai su grioveliais. Nuo tikro suomiško peilio *puukko* skiriasi tuo, kad dažniausiai turi geležtės griovelius ir nedidelę skersinio formos gardą.   

Šis pagal *puukko* sukurtas peilis buvo paplitęs Rusijos imperijoje ir TSRS, ypač XX a. pirmoje pusėje. Šis peilių tipas išpopuliarėjo dar carinėje Rusijoje, kai Suomija buvo Rusijos dalis, kadangi *puukko* buvo (ir yra) labai mėgstami Suomijoje.   

Finkos buvo mėgstamos profesionalių vagių. Panašūs peiliai Rusijos vagių buvo vadinami „plunksna" (*перо*), todėl buvo suvokiami kaip nusikaltėlių atributas, uždraustas ginklas (tuo tarpu *puukko* buvo buitinis ir verslo įrankis). Kaip tik tokį peilį eilėraštyje „Laiškas motinai" (*Письмо матери*) minėjo rusų poetas Sergejus Jeseninas:

…И тебе в вечернем синем мраке
Часто видится одно и то ж:
Будто кто-то мне в кабацкой драке
Саданул под сердце *финский нож*…
TSRS suomiškas peilis buvo uždraustas 1935 m. baudžiamajame kodekse.

Harcerių uniforminis peilis - finkos variantas
TSRS-Suomijos kare 1939-1940 m. suomiai *puukko* sėkmingai naudojo kaip kovos peilius (durklų pakaitalus). Todėl 1940 m. į Raudonosios Armijos ginkluotę buvo priimtas vadinamasis „žvalgo peilis" NR-40 (*нож разведчика* НР-40), kuris buvo rusiškojo suomiško peilio variantas su S formos skersinuku. Šis peilis buvo populiarus kariškių tarpe, o kartu ir tarybinėje to meto kultūroje (tarybiniais laikais praktiškai visi TSRS vyrai atitarnaudavo kariuomenėje).   

Tokios išvaizdos suomiškus peilius ėmė gaminti nelegaliai namuose, cechuose ir pan. Daug finkų gamindavo kolonijose, kur kaliniai dirbdavo su metalo apdirbimo įranga. Finka tapo „zekų peiliu", kalinių gamintiems peiliams būdingos rankenos, surinktos iš skirtingų spalvų medžiagos (plastiko ir pan.).   

Rusijoje suomiški peiliai tik 1996 m. buvo išbraukti iš draudžiamų ginklų sąrašo. XX a. paskutinį dešimtmetį ir XXI a. pirmąjį dešimtmetį Rusijoje įvairios kompanijos gamina, reklamuoja ir pardavinėja senųjų finkų kopijas ar kuria naujus jų modelius.

Iš rusiškojo suomiško peilio Lenkijoje atsirado lenkiški peiliai *finka harcerska* – harcerių (skautų) uniforminiai peiliai.
| **Toccara Jones** |
| --- |
|  |
| Toccara Jones |
| Gimė | 1981 m. kovo 13 d. (42 metai)Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
|  |
| Veikla | JAV modelis ir realybės šou dalyvė. |
| Organizacijos | Wilhelmina Models |
|  |
|  **Vikiteka** | Toccara Jones |

**Toccara Jones** (g. 1981 m. kovo 13 d. Daitone) – JAV modelis.

Dalyvavo trečiajame realybės šou „America's Next Top Model" sezone ir užėmė 7 vietą.

Biografija
----------

Gimė Daitone. Baigė *Stivers meno mokyklą* kur specializavosi teatro ir šokio disciplinose. Pelnė gimtojo miesto raktą.

Modelio karjerą pradėjo nuo realybės šou „America's Next Top Model", kuriame užėmė 7 vietą. AOL vykusioje apklausoje išrinkta kaip viena iš labiausiai įsimintinų dalyvių. Po konkurso pasirašė kontraktą su Niujorko modelių agentūra Wilhelmina Models kaip plius dydžio modelis.

Jones fotografavosi *Be*, *The Next Level*, *Black Men*, *Black Hair*, *Braids* ir *King* žurnalų viršeliams. Buvo Ashley Stewart, Avon, Torrid ir Target reklaminis veidas. 2009 m. fotografavosi Vogue žurnalui ir tapo pirmąją plius dydžio juodaode manekene kada nors fotografavusis visame Vogue tarptautiniam tinkle.

Filmografija
------------

* *I Got a Thang for You* (2008)
* *Celebrity Fit Club* (2008)
* *Take the Cake*
* *Celebrity Paranormal Project*
* *E! True Hollywood Story*
* *The Tyra Banks Show*
* *Girlfriends*
* *All of Us*
* *America's Next Top Model*

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2009-08-03 iš Wayback Machine projekto.
* imdb.com:Toccara Jones
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Together yra garsus French house duetas, kurį sudaro Dj Falcon ir Thomas Bangalter. Grupė ilgai nedirbo, tačiau paliko gana didelį pėdsaką french house muzikoje, nes tiek Thomas, tiek Dj Falcon padeda kitiem prancūzų atlikėjam kurti muziką.

Biografija
----------

Abu dirbdami kartu išleido singlą „So Much Love to Give" ir „Together". Dar prieš grupės atsiradimą Dj Falcon sukūrė kitokią Eric Prydz dainos versiją Call on me, kuri kartais net buvo manoma, buvo sukurta pačių Together narių, tačiau jie patys pripažino, kad Eric Prydz tikrasis autorius, o Dj Falcon tik remixo kūrėjas.
Viena iš dainų „Together" prasideda vieno spektaklio ištrauka, kuri skamba: „A time has come to make a decision: are we in this thing alone, or are we in it together?", kas išvertus reiškia: „Atėjo laikas apsispręsti, ar mes šiame dalyke vieni, ar mes jame kartu?". Būtent išvertus iš anglų kalbos together ir verčiasi „kartu". Kitą dainą „So much love to give" buvo sukurta pasinaudojus daina Love's Such a Wonderful Thing, kurią atliko The Real Thing. Vėliau ją perkūrė grupė Freeloaders. Dainos „Together" frazes galima išgirsti Daft Punk Alive 2007 pasirodymo albume.
„Olsterio analų" rankraštis
**Airijos kronikos** – tai šiuolaikinis pavadinimas hipotetinio bažnytinių analų rinkinio su Airijos istorijos įvykių nuo 432 iki 911 m. e. m. aprašymais. Kronikas kūrė bažnyčių ir vienuolynų neįvardinti metraštininkai.

Keli išlikę analai labai panašūs, pateikiantys įvykių istoriją ta pačia seka ir dėstymu, kol 911 m. juose jau tęsiami atskiri pasakojimai. Tai „Inišfaleno analai", „Olsterio analai", „*Scoti* kronika", „Klonmaknoiso analai", „Tigernacho analai", „*Roscrea* analai", „Boilo analai" ir „Airijos fragmentiniai analai".

Turinys
-------

Įvykiai dėstomi atskiruose skyriuose su atskirų metų pavadinimais. Daugelį skyrių tesudaro vienas ar du sakiniai, o kai kurie metai teturi vieną ar du įrašus. Štai per 806 m. Ajonos abatijos antpuolį vikingai išžudė visus jos gyventojus, ir tai kronikoje užrašyta, kaip įprasta, trumpai: „Ajonos bendruomenę išžudė svetimšaliai, tai yra, šešiasdešimt aštuonis (aukų skaičius)".

Daugelis įrašų Kronikų skyriuose yra nekrologai. Mirties priežastis metraštininkams buvo svarbi kaip mirties „dvasinės kokybės" rodiklis, nes ji tarsi nurodė, ar velionis keliaus į dangų, ar į pragarą.

Po 800 m. vikingų išpuolių aprašymai (kaip paminėtame pavyzdyje) taip pat sudaro didelį skaičių įrašų. Kituose įrašuose minimi astronominių įvykių stebėjimai, pvz. saulės užtemimas, vykęs 512 m. birželio 29 d. Dalis įvykių už Airijos ribų taip pat minimi Kronikose. Kai kurie VIII ir IX a. laikotarpiai iš Anglijos istorijos yra tiksliau nušviečiami, nei Anglosaksų kronikoje.

Mažiausiai iki VII a. vidurio Kronikos buvo datuojamos pagal kalendų (mėnesio pradžios dienų) seką po laisvos sausio 1–osios. Ši schema, kaip ir dauguma pasaulio istorijos joje iki 400 m. daugiausiai rėmėsi romėnų teologo Rufino Akviliečio, kūrusio V a. pradžioje, raštais.

Literatūra
----------

* Charles-Edwards, T.M. (2006). *The Chronicle of Ireland*. Liverpool University Press. ISBN 0-85323-959-2
* Evans, N. (2010) *The Present and the Past in Medieval Irish Chronicles*, Woodbridge & Rochester, Boydell & Brewer

Nuorodos
--------

* Airių kronikos ir jų chronologija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kpalimės gatvė
Šiame straipsnyje pateikiama informacija apie **Togo transporto sistemą.**

Traukinių sistema
-----------------

* Geležinkelių sistemos ilgis – 525 km (1995 m.) su 1 000 mm tipo bėgiais.
* 2007 m. Togas prisijungė prie AfricaRail programos.

Sausumo keliai
--------------

* 7 520 km
* asfaltuoti – 2 736 km
* neasfaltuoti 5 144 km (1996 m.)

Vandens keliai
--------------

* 50 Mono upės kilometrų yra naudojami vandens transportui.

### Uostai

Toge yra naudojami du uostai – Kpėmė ir šalies sostinė Lomė.

Oro transportas
---------------

* 9 oro uostai (1999 m.)
* 2 asfaltuotais pakilimo takais, 7 – neasfaltuotais.
* Pagrindinis oro uostas – Lomė-Tokoin oro uostas

v • a • r **Afrikos šalių transportas** 

Alžyras • Angola • Beninas • Bisau Gvinėja • Botsvana • Burkina Fasas • Burundis • CAR • Čadas • Dramblio Kaulo Krantas • Džibutis • Egiptas • Eritrėja • Etiopija • Gabonas • Gambija • Gana • Gvinėja • Kamerūnas • Kenija • Komorai • Kongas • Kongo DR • Lesotas • Liberija • Libija • Madagaskaras • Malavis • Malis • Marokas • Mauricijus • Mauritanija • Mozambikas • Namibija • Nigerija • Nigeris • Pietų Afrika • Pusiaujo Gvinėja • Ruanda • San Tomė ir Prinsipė • Seišeliai • Senegalas • Siera Leonė • Somalis • Sudanas • Svazilandas • Tanzanija • Togas • Tunisas • Uganda • Vakarų Sachara • Zambija • Zimbabvė • Žaliasis Kyšulys  
  
Britų Teritorijos Indijos vandenyne • Majotas • Reunjonas • Šv. Elena
Altiplano žemėlapis
Altiplanas ties Puno miestu, Peru
Ujūnio druskos lyguma, Bolivija
**Altiplanas** (isp. *Altiplano*; „aukšta lyguma") arba **Puna** – aukščiausias ir didžiausias pasaulyje plokščiakalnis po Tibeto, esantis Anduose. Įsiterpęs tarp Andų kalnagūbrių (Rytų ir Vakarų Kordiljerų), Čilės, Argentinos, Bolivijos ir Peru teritorijose. Vyraujantis aukštis – 3300 m. Priešingai nei Tibete, čia vyrauja masyvios viršūnės bei aktyvūs ugnikalniai (vakaruose). Pietvakariuose Altiplanas glaudžiasi su Atakamos dykuma.

Pleistoceno periode dabartinėje Altiplano vietoje telkšojo didžiulis Ballivián ežeras. Dabar jo likučiai yra Titikakos, Poopo ežerai. Ežerui išdžiūvus, susidarė druskos lygumos, iš kurių svarbiausia Salar de Uyuni. 

Klimatas šaltas, pusiau sausas arba sausas. Metinės temperatūros vidurkis svyruoja nuo 3 °C vakaruose iki 12 °C Titikakos pakrantėje. Metinis kritulių kiekis atitinkamai svyruoja nuo mažiau nei 200 mm iki 800 mm. Labai didelis paros temperatūros skirtumas (nuo neigiamos naktį iki virš 15 °C dieną). Žemiausios temperatūros Altiplane užfiksuojamas pietvakariuose, birželio-liepos mėnesiais. Beveik visi metų krituliai iškrenta gruodžio-kovo mėnesiais. Likusi metų dalis būna šalta, sausa, vėjuota ir saulėta. Tarp balandžio ir rugsėjo mėnesių gali iškristi ir sniegas (ypač šiaurėje), tačiau tai nutinka palyginti retai (1-5 kartus per metus). 

Didžiausias Altiplano miestas – Bolivijos sostinė La Pasas.

Nuorodos
--------

* Altiplano nuotraukos Archyvuota kopija 2007-05-15 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Airiško viskio buteliai
**Airiškas viskis** (air. *Fuisce* arba *Uisce beatha*) – tai viskis, gaminamas Airijoje. Pagrindinis airiško ir škotiško viskio skirtumas yra tas, kad džiovinant airiškam viskiui skirtą salyklą nenaudojamos durpės (ši taisyklė turi išimčių).

Dėl daugybę šimtmečių trukusios sunkios ekonominės padėties, Airijoje daugelis viskio daryklų jungėsi tarpusavyje arba bankrutavo. Šiuo metu Airijos teritorijoje veikia 3 viskio daryklos – Midleton, Bushmills ir Cooley (kiekviena jų gamina daug skirtingų viskio rūšių).

Viskio gamybos pradžia Airijoje datuojama XII a. viduriu. „Old Bushmills" darykla skelbiasi esanti seniausia licencijuota darykla pasaulyje, nes 1608 m. iš karaliaus Jokūbo VI gavo licenciją viskio gamybai.

Rūšys
-----

* **Single Malt** – salyklinis vienoje įmonėje puodo formos aparatu distiliuotas viskis
* **Single Grain** (vienas grūdas) – grūdų viskis, distiliuotas vienoje įmonėje kolonos formos aparatu
* **Blended Whiskey** – maišytas viskis
* **Pure pot still whiskey** – tik Airijoje gaminama rūšis iš salyklinių ir paprastų miežių (pastarųjų gali būti net 60 %) puodo formos distiliavimo aparatu
**Grenlandijos Siumut partija** (**SIUMUT** (*Pirmyn*) – Grenlandijos kairioji politinė partija.

Istorija
--------

Įkurta 1977 m. liepos 29 d. Kvakortoke, priešinantis Danijos kolonizacinei politikai. 1979 m. pasiekė, kad būtų sudaryta Grenlandijos vyriausybė, rūpinasi gamtosauga, tausojančia plėtra, siekia atviros demokratijos. Pasiekė, kad Grenlandija būtų pripažinta nebranduoline zona. Siekia valstybinės žvejybos ir pramonės kontrolės, didesnės salos autonomijos.

Nuo 1979 m. vadovauja koalicijai. Šalies Ministras pirmininkas buvo Džonatanas Motzfeldtas. 1987 m. landstingo rinkimuose gavo 39,8 % balsų ir 11 vietų, 2002 m. – 10 vietų. 2005 m. rinkimuose laimėjo 30,7 % balsų ir 10 iš 31 vietos Landstinge bei sudarė Hanso Enokseno vyriausybę.

Siumut nuolat turi savo atstovą ir Danijos parlamente.

### Struktūra

Kas 3 metai šaukiama generalinė asamblėja renka 13 narių, atstovaujančių visoms bendruomenėms, vykdomąjį komitetą.

Leidžia laikraštį „Siumut". Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 1986 m.

### Pirmininkai

* 1977 – 1987 m. ir 1998–2002 Džonatanas Motzfeldtas, nuo 2002 m. garbės pirmininkas,
* 1987 – 1998 m. Larsas Emilis Johansenas,
* 2002 m. – Hansas Enoksenas.

Nuorodos
--------

Oficiali svetainė
Koordinatės: 55°49′02″š. pl. 23°01′49″r. ilg.﻿ / ﻿55.8171013°š. pl. 23.0301762°r. ilg.﻿ / 55.8171013; 23.0301762


| Pumpuris |
| --- |
|  |
| Vieta | Šiaulių rajonas, Lietuva |
| Plotas | 0,018 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,57 km |
| Kilmė | Ledyninis |
| Vidutinis gylis | 5 m |
| Didžiausias gylis | 7 m |
| Išteka | bevardis upelis |

**Pumpuris** arba **Pumpuriukas** (kodas 14040006) – ežeras šiaurės Lietuvoje, Šiaulių rajone, apie 8 km į pietvakarius nuo Bubių, 1,5 km į pietus nuo kelio  **215**  Bubiai–Ramučiai , Kurtuvėnų regioniniame parke. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,24 km, plotis – iki 0,08 km. Vandens paviršiaus altitudė – 127 m. Iš ežero išteka šiaurės rytuose bevardis upeliukas, kuris už 0,1 km įteka į Pumpuriuko ežerą (Ventos-Dubysos kanalo intako Kurtuvos baseinas). Pasiekiamas nuo kelio į Ramučius Margėse pasukus į Laisvučius, toliau pėsčiomis miško taku į pietus. Pakrantės sunkiai prieinamos, pelkėtos. Pakrantės kalvotos. Ežerą supa Laisvučių miškas. Pro ežerą veda Jautmalkės gamtos centro parengtas pažintinis maršrutas, taip pat kalnų dviračių (MTB) trasos „33" bei „50" ir „31" trasos, taip pat orientavimosi trasos.

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Suso–Masos nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Pelkėtas Masos žemupys Pelkėtas Masos žemupys |
| **Vieta:** | Maroko vėliava Marokas |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Tiznitas |
| 

Žemėlapis rodantis Suso–Masos nacionalinis parkas vietą.Suso–Masos nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 30°05′0″ š. pl. 9°40′0″ v. ilg.﻿ / ﻿30.08333°š. pl. 9.66667°r. ilg.﻿ / 30.08333; 9.66667Koordinatės: 30°05′0″ š. pl. 9°40′0″ v. ilg.﻿ / ﻿30.08333°š. pl. 9.66667°r. ilg.﻿ / 30.08333; 9.66667 |
| **Plotas:** | 338 km² |
| **Įkurtas:** | 1991 m. |

**Suso–Masos nacionalinis parkas** (arab. متنزه سوس ماسة الوطني = *Matanzah Sūs Māsah al-watanī*) – saugoma gamtos teritorija pietvakarių Maroke, Suso–Masos–Dra regione, tarp Agadiro ir Sidi Ifnio. Užima 338 km² plotą. Įkurtas 1991 m.

Parkas apima Atlanto vandenyno pakrantę, Masos ir Suso upių žemupius. Būdingi smėlynų plotai, pusdykumės, sausringos stepės, oazės. Parke saugomos retų gyvūnų buveinės – čia yra vienos iš nedaugelio labai retų šiaurinių plikųjų ibių buveinės, taip pat gyvena marmurinės antys, rudieji ibiai, girnovės, Odveno žuvėdros, raudonkakliai lėliai, storasnapiai vieversiai, atlasinės devynbalsės, baltabruvės raudonuodegės. Parko teritorijoje į natūralias buveines grąžinami iš jų išnykę gyvūnai – stručiai, oriksai, adaksai, sacharinės gazelės, dorkai.

Šiaurinis plikasis ibis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Susu |
| --- |
|  |
| Gyventojų skaičius | 3.5 mln. |
| Populiacija šalyse | Gvinėja (2,04 mln), Siera Leonė, Senegalas |
| Kalba (-os) | susu |
| Religijos | islamas |
| Giminingos etninės grupės | jalunkai |
|  |
|  **Vikiteka:** | Susu |

**Susu** (savivardis *soso*) – Afrikos tauta, paplitusi vakarinėje Gvinėjoje (25-30 proc.), taip pat šiaurės vakarų Siera Leonėje, pietvakarių Senegale.

Susu kalba susu kalba, kuri priklauso Nigerio-Kongo šeimos Mande grupei (taigi, gimininga mandingų kalboms), ir kuri yra svarbiausia prekybinė kalba vakarų Gvinėjoje, daugiausia ja šnekama Gvinėjos sostinėje Konakryje.

Istorija
--------

Nėra aiškiai žinoma, kur yra susu protėvynė, bet labiausiai paplitusi hipotezė teigia, kad jie gyveno Futa Džalono regione kartu su nalu, temne, jalunkų, bagų ir kitų etninių grupių pirmtakais, ir kažkuriuo metu, greičaiausiai XVI a. stumiami gyvulių augintojų fulbių migravo į vakarus, į pajūrio žemumas.

Susu ir kitos pajūrio tautos
Susu savo apgyvendintose teritorijose pamažu išvystė klestinčią prekybą tarp Futa Džalono aukštumų ir pakrantės, kur prekiavo europiečiai. Jie prekiavo augalo etiopinės ksilopijos (*Xylopia aethiopica*) vaisiais, prieskoniais, palmių aliejumi ir vergais.

Jų visuomenė didele dalimi buvo panaši į kitų Senegambijos regiono tautų struktūrą: čia buvo aristokratija (*horon*), amatininkų kastos (*niamakala*) ir karo belaisviai (*jon*). Susu sukūrė daug smulkių valstybinių junginių.

Susu buvo vieni pirmųjų, kuriuos Gvinėjoje pajungė prancūzai, čia įkūrę Pietinių upių koloniją. Šiuo metu dauguma jų gyvena Gvinėjoje, aktyviai dalyvauja šalies politikoje.

|  |  |
| --- | --- |
| **Senegambijos istoriniai regionai ir tautos** |  |
| **Regionai**: Futa Toras (Tekrūras, Denankė, Futa Toras) | Džolofas (Vaalo, Kajoras, Baolis, Sinė, Salumas) | Bambukas (Bondu, Chaso) | Futa Džalonas (Futa Džalonas) | Kaabu | Romarongas (mende, Solimana, Koya, konai, limbai, kuranko)  **Pakrantė**: volofai | sererai | džolai | bainukai | kerakai | mandžakai | bižogai | balantai | papeliai | biafai | nalu | landomai | bagai | susu | šerbrai |
Suslėgtas gamtines dujas naudojantis autobusas Italijoje
**Suslėgtos gamtinės dujos** (angl. *Compressed natural gas*) – suspaustos gamtinės dujos, daugiausia naudojamas transporto priemonėse kaip kuras, vietoje benzino, dyzelino ar propano. Suslėgtos gamtinės dujos yra pigesnės nei kitos kuro rūšys, o sudegusios kelia daug mažesnį neigiamą poveikį šiltnamio efektui. Gamtinės dujos suspaudžiamos specialiose kompresorinėse stotyse, o transporto priemonės jomis užpildomos specialiose degalinėse.

Privalumai ir trūkumai
----------------------

Svarbiausi suslėgtų gamtinių dujų privalumai, lyginant jas su kitomis kuro rūšimis:

* Pigesnės, nei bet kuri naftos pagrindu gaunama kuro rūšis;
* Visiškai sudega, nepalikdamos suodžių;
* Mažesnės, palyginus su kitomis kuro rūšimis, transporto priemonių aptarnavimo išlaidos;
* Nesukelia metalų korozijos;
* Dėl aukštos degimo temperatūros, mažesnė savaiminio užsidegimo tikimybė;

Pagrindinis suspaustų gamtinių dujų trūkumas – joms saugoti ir gabenti transporto priemonėse reikia įrengti didesnes nei įprastinėms kuro rūšims talpyklas. Dėl šios priežasties suslėgtos gamtinės dujos retai naudojamos lengvuosiuose automobiliuose.

Panaudojimas
------------

Suslėgtos gamtinės dujos daugiausia pasaulyje naudojamos visuomeniniame transporte, pikapuose, kai kuriose valstybėse ir lokomotyvuose. Daugiausia suslėgtomis gamtinėmis dujomis varomos transporto priemonės paplitę Pakistane, Irane, Argentinoje, Brazilijoje, Indijoje. Pastaraisiais metais, kylant įprastinio kuro kainoms, suslėgtomis gamtinėmis dujomis varomų transporto priemonių gausėja JAV, Kanadoje. Iš Europos valstybių daugiausių tokių transporto priemonių eksploatuojama Italijoje, Prancūzijoje, Šiaurės šalyse.

Suslėgtos ir suskystintos gamtinės dujos
----------------------------------------

Neretai suslėgtos gamtinės dujos painiojamos su suskystintomis gamtinėmis dujomis. Pagrindinis skirtumas – dujų saugojimo forma. Suskystintos gamtinės dujos laikomos nespaustos ir atšaldytos nuo –160 °C iki –150 °C. Todėl jas lengva transportuoti dideliais atstumais jūrų keliu ir prieš pateikiant galutiniam vartotojui, šios dujos konvertuojamos į suslėgtas gamtines dujas. Kadangi suslėgtų gamtinių dujų nebūtina šaldyti, jų laikymas ir pervežimas pigesnis nei suskystintų gamtinių dujų.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje suslėgtos gamtinės dujos pradėtos naudoti autobusų parkuose dar 1984 m. Vėliau, kilus ekonominei krizei, ir esant žemoms įprastinio kuro kainoms, naudoti suslėgtų gamtinių dujų nebeapsimokėjo. Iki 2013 m. naudojantis Europos Sąjungos parama, Vilniaus, Kauno, Klaipėdos ir Šiaulių autobusų parkai įsigis naujų suspaustas gamtines dujas naudojančių autobusų.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Gamtinių dujų renesansas?
2. ↑   Didžiuosiuose Lietuvos miestuose padaugės ekologiškų autobusų ir troleibusų



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Suslėgtos gamtinės dujos** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* SG dujos Archyvuota kopija 2013-06-21 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°30′39.51″ š. pl. 23°6′54.53″ r. ilg.﻿ / ﻿55.5109750°š. pl. 23.1151472°r. ilg.﻿ / 55.5109750; 23.1151472

Dubenuotas (Žalpių) akmuo
**Dubenuotas akmuo**, taip pat **Akmuo su „Velnio ir Dievo pėdomis"** arba **Žalpių akmuo** – dubenuotasis mitologinis akmuo Raseinių rajone, 2 km į šiaurės rytus nuo Lyduvėnų, į šiaurę nuo Žalpių kaimo, netoli Lapišės upelio, įeina į Dubysos regioninio parko teritoriją. Pasiekiamas 200 m ilgio pažintiniu taku, einančiu nuo kelio  **3544**  Šiluva–Lyduvėnai . Paskelbtas saugomu 1964 m.

Akmuo su „Velnio ir Dievo pėdomis" 2000 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 5593).

Apibūdinimas
------------

Tai 3,8 x 3,9 m dydžio ir 1,3 m aukščio tamsiai pilkas granitogneisas. Pietvakarinė dalis nuskelta žaibo. Akmenyje yra 50 cm ilgio, 8-15 cm pločio duobutė, vadinama „Dievo pėda". Kitoje dalyje yra 14 cm ilgio ir 7,5 cm pločio „Velnio pėda". Tai unikalus akmuo, kurioje yra ir Dievo, ir Velnio „pėdos". Akmuo apaugęs kiparisine patisa.

Apie Žalpių akmenį pasakojamas toks padavimas (pasakojo Stepanija Stonienė g. ~1885 m. užrašytas 1935 m.):  

*Kitąsyk stovėjęs ant to akmens Dievas. Atlėkęs prie jo Velnias ir atsisėdęs šalia. Dievas kai stūmęs Velnią, Velnias nugriuvęs, palikęs įmynęs pėdą ir nuspyręs akmens kampą. Ir dabar ten naktimis pasirodo Velnias. Naktį niekas neina į tą pelkę, ypač prie akmens, net arkliai ir tie bijo artyn prieiti.*

* TakasTakas
* Prie akmensPrie akmens

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Akmuo". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2016-04-27.

Nuorodos
--------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
* Dubysos regioninis parkas. Žalpių akmuo su pėdomis

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RRaseinių rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Dubysos regioninis parkas • Tytuvėnų regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Balčios hidrografinis • Dubysos ichtiologinis • Jukainių geomorfologinis • Pašešuvio kraštovaizdžio • Praviršulio tyrelio botaninis-zoologinis |
|  |
| Biosferos poligonai | 
Blinstrubiškio miško |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Akmenės akmuo • Rinkšelių akmuo • Skirtino akmuo |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Dubenuotas akmuo • Gražusis Plauginių miško ąžuolas • Julinų dvaro liepų alėja • Kengių liepa • Lelyko atodanga • Mikalojaus Daukšos ąžuolas • Molavėnų ąžuolas • Pakalniškių akmuo • Pašešuvio tufų atodanga • Pšemislo Neveravičiaus uosis • ~~Vienišoji Zvėgių miško pušis~~ |

 |
| The Elder Scrolls Legends: Battlespire |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | Bethesda Softworks |
| Leidėjas | Bethesda Softworks |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | {{{išleidimo data}}} |
|
| Žanras (-ai) | Veiksmo RPG |
| Režimas | Singleplayer  Multiplayer |
|
| Reitingai | **M** (Mature) |
| **Platforma** | PC |
| Versija |  |
| Variklis | XnGine |
| Reikalavimai | 450 MB ir daugiau vietos kietajame diske |
| Platinimas | CD-ROM |
|
| Licencija | Komercinė |
| Pirmtakas |  |
| Kitos dalys | The Elder Scrolls Adventures: Redguard  The Elder Scrolls Travels |
| www.uesp.net |

**The Elder Scrolls Legends: Battlespire** – 1997 m. pasirodęs veiksmo RPG žanro kompiuterinis žaidimas, kurio veiksmas vyksta *The Elder Scrolls* pasaulyje. Žaidimas buvo platintas tik asmeniniams kompiuteriams.

Apžvalga
--------

„The Elder Scrolls Legends: Battlespire" žaidimo aplinka
„The Elder Scrolls Legends: Battlespire" yra vienas iš pirmųjų „Bethesda Softworks" kompanijos žaidimų, kurių veiksmas vyksta maginės fantastikos pasauliuose. Žaidimą sudaro du režimai: *singleplayer* (vieno žaidėjo žaidimas) ir *multiplayer* (kelių žaidėjų žaidimas). *Singleplayer* režimą sudaro 7 skirtingi lygiai, kuriuose žaidėjui tenka vykdyti įvairias užduotis. *Multiplayer* režime galima žaisti tik prisijungus per „Mplayer", „GameSpy Arcade" ir „Kali" tinklus. Žaidimas turi savo siužetą ir istoriją, kurioje žaidėjas turi kovoti prieš įvairias pabaisas ir savo priešus. „The Elder Scrolls Legends: Battlespire" žaidimas veikia tik 16bit VESA 2.0 programos režime, vėliau norėta žaidimo variklį derinti su 3dfx vaizdo plokšte, bet buvo persigalvota.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Žaidimo žaidėjas tampa burtininku ir ramiai mokosi burtininkų mokykloje *Battlespire*, bet staiga mokyklą užpuola piktojo *Mehrunes Dagon* kariai ir išžudo visus burtininkus mokykloje. Žaidėjui tenka kariauti su demonais ir gelbėti paskutinį savo gyvą draugą nuo *Mehrunes Dagon*… Sunaikinęs visas pabaisas, žaidėjas suranda *Mehrunes Dagon*, jį nužudo ir išgelbsti savo draugą.

Nuorodos
--------

* http://www.uesp.net Neoficialus The Elder Scrolls Legends: Battlespire žaidimo tinklalapis **(**angl.**)**
* http://www.imperial-library.info/ Archyvuota kopija 2008-07-05 iš Wayback Machine projekto. Kitas The Elder Scrolls Legends: Battlespire žaidimo tinklalapis **(**angl.**)**
* http://www.uesp.net The Elder Scrolls žaidimų serijos mėgėjų svetainė **(**angl.**)**

  


v • a • r **The Elder Scrolls** 

|  |  |
| --- | --- |
| Žaidimai | Arena  • Daggerfall  • Morrowind (Tribunal  • Bloodmoon)  • Oblivion (Knights of the Nine  • Shivering Isles)  • Skyrim |
| Susiję žaidimai | Battlespire • Redguard • Travels |
| Pasauliai | Mundus • Nirn • Nirn žemynai • Oblivion |
| Tamriel provincijos | Black Marsh • Cyrodiil • Elsweyr • Hammerfell • High Rock • Morrowind • Skyrim • Summerset Isle • Valenwood |
Prūsijos grenadieraus kepurė.
Frydricho Didžiojo kareiviai. Antrasis dešinės – grenadierius su grenadieraus kepure.
**Grenadieriaus kepurė**, *grenadierka* (rus. *гренадерка*) – grenadierių uniforminė kepurė su kutais viršūnėje, Frydricho Didžiojo laikais pakeitusi trikampes skrybėles. Grenadierių kepures naudojo Prūsijos ir Rusijos kareiviai.

1802 m. pavyzdžio Rusijos kariuomenės grenadierka
-------------------------------------------------

Kepurės priekyje buvo didelis skardinis ženklas su dvigalviu ereliu ir devizu „Dievas su mumis" viršutinėje dalyje.

Šias kepures gamindavo ne centralizuotai, ne valdiškuose fabrikuose ar manufaktūrose, o privačiose amatininkų dirbtuvėse įvairiuose miestuose, o kartais – tiesiog grenadierių pulkuose. Todėl grenadierių kepurių gamybos technologijos buvo įvairios.

Kutai, sudaryti iš 4 sektorių (kryžmai du balti, du iš oranžinės ir juodos vilnos), rodė, kad kepurė – puskarininkio. Balti kutai žymėjo eilinių kepures.
Kutų centrai buvo pulkų spalvos – t. y. centrų spalva sutapo su antpečių ir kepurių graižų spalvomis.

Kepurės buvo siuvamos iš grubaus vilnonio audinio, užtempto ant kepurės karkaso. Kepurės graižo išorinė dalis būdavo skardinė. Kepurės viršaus karkasas būdavo daromas iš banginio ūso arba karklo vytelių, kurias kartais sutvirtindavo rago juostelėmis. Pamušalas drobinis, o apatinis kraštas turėdavo vidinę odinę juostelę.

Nuorodos
--------

* Гренадерские шапки образца 1802 года
* В.Королев (1991) Гренадерка образца 1802 года. „Орел", 1991, №1
* Обер-офицер и рядовой 1756–1762 годов Archyvuota kopija 2005-02-20 iš Wayback Machine projekto.
*Apie valsčių Gardino gubernijoje žr. Parečos valsčius*.
Koordinatės: 53°53′š. pl. 24°08′r. ilg.﻿ / ﻿53.88°š. pl. 24.13°r. ilg.﻿ / 53.88; 24.13

| Pariečės valsčius |
| --- |
| Laikotarpis: 1919 – 1939 |
| 


 |
| Apytikrė valsčiaus vieta dabartinės Baltarusijos žemėlapyje |
| **Adm. centras:** | Pariečė |
|  |
| Lenkija Lenkija |
| Vilniaus apygarda (1919–1920)  Naugarduko apygarda (1920–1921)  Balstogės vaivadija (1921–1939) | Gardino apskritis (1919–1939) |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Pariečės valsčius** (lenk. *gmina Porzecze*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Baltarusijos ir pietų Lietuvos teritorijoje. Centras – Pariečė. 1919–1925 m. valsčiui priklausė šie dabartinei Lietuvai priklausantys kaimai: Ratnyčia, Švendubrė, Jaskonys, Latežeris, Dubas, Piesčiai, Senovė, Naujasodė ir Daržinėlės.

Istorija
--------

Valsčius įkurtas 1919 m. 1925 m. liepos 1 d. dalis šiaurės rytinių valsčiaus kaimų prijungti prie naujai įkurto Marcinkonių valsčiaus, o šiauriniai kaimai – prie naujai įkurto Druskininkų valsčiaus. 1939 m. rugsėjo pabaigoje valsčių užėmė Raudonoji Armija ir prijungė prie Baltarusijos TSR, Balstogės srities. 1940 m. valsčius buvo panaikintas ir įtrauktas į Pariečės rajoną.

* Skirmuntų audinių fabrikas 1930 m. PariečėjeSkirmuntų audinių fabrikas 1930 m. Pariečėje
* Pariečės gatvelė tarpukaryjePariečės gatvelė tarpukaryje

Gyventojai
----------

Pagal 1921 m. surašymą valsčiuje gyveno 6404 žmonės:

* Lenkai – 77,63% (4972);
* Baltarusiai – 12,96% (830);
* Lietuviai – 6,9% (442);
* Žydai – 2,09% (134);
* Rusai – 0,26% (17);
* Vokiečiai – 0,14% (9).

Šaltiniai
---------

1. ↑  1921 m. Lenkijos gyventojų surašymo duomenys (lenk.)
| **Boletus satanas** |
| --- |
| Šėtoninis baravykas (*Boletus satanas*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Baravykiniai  *( Boletaceae)* |
| Gentis: | Baravykas  *( Boletus)* |
| Rūšis: | Šėtoninis baravykas  *( Boletus satanas)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Šėtoninis baravykas** (lot. *Boletus satanas*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, baravykų (*Boletus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Lapuočių miškai, ypač kalkingi ąžuolynai su liepomis, lazdynais.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kotas į apačią gumbiškai išsipūtęs, su raudonu tinkleliu.

Vaisiakūniai stambūs, mėsingi. Kepurėlė užauga iki 30 cm skersmens, o kotas iki 10 cm storio. Kepurėlės paviršius matinis, blyškiai pilkas, be rausvo ar rožinio atspalvio, paspaudus patamsėja – pasidaro žalsvai pilkas. Vamzdeliai gelsvi, iki 3 cm ilgio, o poros švelniai raudonos, karmino raudonumo, paspaudus – žalsvai melsvos. Kotas labai storas, jaunas – beveik apvalus, prie vamzdelių odiškai geltonas, žemiau – karmino raudonumo, pasipuošęs tokio pat raudonumo tinkleliu. Trama šviesi, beveik balta, perlaužus ar perpjovus truputį mėlynuoja, riešuto skonio, specifinio kvapo. Sporos 10–16×5–6,5 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė pilka, trama šiek tiek mėlynuoja.

Auga grupelėmis, pavieniui. Nevalgomas, silpnai nuodingas. Rastas Vilniaus apylinkėse ir Smalininkuose, Jurbarko rajone. Taip pat rastas Joniškio rajone, Beržininkuose ir Rokiškio rajone, Juodupėje.

Papilitimas
-----------

Bendras paplitimas: Europa, Amerika, Azija (Japonija).

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 55 psl.

Nuorodos
--------

* Šėtoninio baravyko nuotraukos


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šėtoninis baravykas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 20°31′30″ p. pl. 29°19′30″ v. ilg.﻿ / ﻿20.52500°š. pl. 29.32500°r. ilg.﻿ / 20.52500; 29.32500

Trindado salos uolos
**Trindadas ir Martin Vazas** (portug. *Arquipélago de Trindade e Martim Vaz*) – Brazilijai priklausantis vulkaninės kilmės salynas Atlanto vandenyne. 1502 metais jį atrado portugalų jūrininkas Estêvão da Gama.

Geografija
----------

Salynas susideda iš šešių atskirų salų:

* *Ilha Trindade* (Trindado sala) (20°31′30″ p. pl. 29°19′30″ v. ilg.﻿ / ﻿20.52500°š. pl. 29.32500°r. ilg.﻿ / 20.52500; 29.32500)
* *Ilhas de Martim Vaz* (Martin Vazo salos) (20°30′ p. pl. 28°51′ v. ilg.﻿ / ﻿20.500°š. pl. 28.850°r. ilg.﻿ / 20.500; 28.850)
	+ *Ilha do Norte* yra 300 m į šiaurę-šiaurės vakarus nuo Martin Vazo salos, aukštis – 75 m. (20°30′ p. pl. 28°51′ v. ilg.﻿ / ﻿20.500°š. pl. 28.850°r. ilg.﻿ / 20.500; 28.850)
	+ *Ilha da Racha* (Martin Vazo sala). Krantas nusėtas rieduliais. (20°30′18″ p. pl. 29°20′42″ v. ilg.﻿ / ﻿20.50500°š. pl. 29.34500°r. ilg.﻿ / 20.50500; 29.34500)
	+ *Rochedo da Angulha* – plokščia, apvali uola esanti 200 m į šiaurės vakarus nuo Martin Vazo salos. aukštis – 60 m.
	+ *Ilha do Sul* yra 1 600 km į pietus nuo Martin Vazo salos. *Ilha do Sul* yra pats ryčiausias Brazilijos taškas. (20°31′ p. pl. 28°51′ v. ilg.﻿ / ﻿20.517°š. pl. 28.850°r. ilg.﻿ / 20.517; 28.850)

Trindadas
---------

**Trindadas** – nedidelė sala esanti 1 200 km nuo Brazilijos krantų. Nuo kranto driekiasi gajotai ir povandeniniai kalnai, kurie tęsiasi keletą šimtų kilometrų į rytus, kartais uolų pavidalu išlįsdami iš vandens. Trindado salos plotas – 8 km², bet tai tik mažoji gigantiško povandeninio vulkaninio kūgio dalis, kuri virš abisalės iškyla beveik iš 5 km gylio. Jei pridėtume 600 m kyšančius vandens paviršiuje, tai būtų vienas aukščiausiu pasaulio ugnikalnių. Viršvandeninės ugnikalnio dalies amžius – 2 mln. metų. Aplinkiniai gajotai ir povandeninės uolos nepakankamai ištirti, bet jų plokščias paviršius byloja, kad maždaug prieš 65 mln. metų jie galėjo būti arti vandens paviršiaus. Neatmetama galimybė, kad toks likimas laukia visos Trindado salos, jei atsinaujintų vulkaninis aktyvumas.
Koordinatės: 55°56′6.03″ š. pl. 24°20′34.84″ r. ilg.﻿ / ﻿55.9350083°š. pl. 24.3430111°r. ilg.﻿ / 55.9350083; 24.3430111

|  Pumpėnų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Pasvalio |
| **Savivaldybė** | Pasvalio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pumpėnai |
| **Adresas** | P. Cvirkos g. 10 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1818 m. |

**Pumpėnų Švč. Mergelės Marijos Škaplierinės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pumpėnų miestelyje, 0,5 km į rytus nuo kelio  **A10**  Panevėžys–Pasvalys–Bauskė , Įstro (Lėvens dešiniojo intako) kairiajame krante. Vėlyvojo baroko stiliaus, turi ir klasicizmo bruožų.

Istorija
--------

Galinė dalis
Spėjama, kad pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1638 m. (mat vienas 1915 m. į Rusiją išvežtas varpas buvo pažymėtas 1638 m. data). Iki 1675 m. Jurgis ir Povilas Zavadskiai įkurdino Pumpėnuose karmelitus ir jiems pastatė medinę bažnyčią. Ji su vienuolynu 1770 m. sudegė. Nuo 1782 m. veikė parapinė mokykla. Vienuoliams dovanotą palivarką su 16 kiemų iki 1784 m. atėmė Juozapas Šiška.

1784–1818 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1820 m. Pumpėnuose gyveno 5 vienuoliai karmelitai. Jie turėjo jurisdiką miestelyje. 1820–1832 m. bažnyčioje pastatyti 3 nauji altoriai. Rusijos valdžia 1832 m. vienuolyną uždarė, vienuolyno pastatas liko parapijai. 1880 m. gegužės 25 d. pavyskupis Aleksandras Beresnevičius bažnyčią konsekravo. Iš kunigo Teodoro Strasevičiaus palikimo 1803 m. pastatyta senelių prieglauda. 1830 m. iš akmenų išmūryta varpinė, apmūrytas šventorius.

1853–1859 m. klebonavęs J. Ulasevičius perstatė prieglaudą, išlaikė parapinę mokyklą, remontavo bažnyčią. Klebonas Jonas Šimkevičius 1898 m. įrengė 20 registrų vargonus (pirmieji vargonai įrengti iki 1804 m.), vargonus pastatė žinomas Panevėžio krašto vargondirbys Martynas Masalskis. 2007 metais vargonus restauravo Antanas Šauklys. Specialistai šį instrumentą vertina, nes vamzdžiai yra rankų darbo, veikiausiai gaminti paties M.Masalskio dirbtuvėse Ariogaloje. 1900–1915 m. klebonavęs Juozapas Viksva atstatė ūkinius trobesius, atnaujino bažnyčią, šventoriaus tvorą (palaidotas šventoriuje). 1912 m. įsikūrė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius, 1913 m. įsteigęs arbatinę ir kepyklą.

XXI a. pradžioje parapijos klebonu tapo iš Argentinos atvykęs kunigas misionierius Domingo Avellaneda.

Architektūra
------------

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, turi ir klasicizmo bruožų, stačiakampio plano (64 × 32,5 m) halinė, bebokštė, su pusapskrite apside, 3 priestatais. Vidus 3 navų, skliautuotas. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame yra senos kapinės, į tvorą įkomponuota akmenų skaldos mūro varpinė.

Pumpėnų bažnyčios panorama iš priekioPumpėnų bažnyčios panorama iš priekio

Nuorodos
--------

1. ↑  15 metų Lietuvoje gyvenantis kun. Domingo Avellaneda: kiekvienas turi atrasti, kas jam trukdo šypsotis. 2019-05-20, Bernardinai.lt (tikrinta 2021-11-21).

* Parapija
* Bažnyčios vargonai Archyvuota kopija 2008-09-19 iš Wayback Machine projekto.