recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Gaurės herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2004-05-28* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Gaurės herbas** – Gaurės miestelio ir seniūnijos (Tauragės rajono savivaldybė) heraldinis simbolis.

Aprašas
-------

Sidabriniame lauke iš žalios papėdės augantis žalias ąžuolas, kurio šoninės šakos sudaro U pavidalo lają, virš ąžuolo - raudonas saulės diskas.

### Simbolika

* Ąžuolas - ąžuolas dėl savo medienos kietumo ir ilgaamžiškumo jau nuo Antikos laikų tapo jėgos, vyriškumo, nepriklausomybės, ištvermės ir tvirtumo įvaizdžiu. Pagonybės laikais ąžuolynai Lietuvoje buvo kulto centrais. Vėliau ąžuolas tapo didvyriškumo simboliu. Lietuvių liaudies dainose ąžuolas, ąžuolėlis – narsaus kario, Tėvynės gynėjo atitikmuo.
* Saulė – visų pasaulio tautų kultūrose vienas svarbiausių pradžių pradžios, prisikėlimo bei teisingumo simbolis, nes ji visiems vienodai šviečia, naikina tamsą, t. y. blogį.
* Sidabrinė skydo spalva - heraldikoje reiškia džiaugsmą, dorumą, skaistumą ir teisingumą.

Istorija
--------

Gaurės miestelis (Tauragės rajonas) istorinio herbo niekada neturėjo. Komisijoje svarstant naujo herbo idėjas kartu su seniūnijos atstovais buvo pritarta siūlymui herbe pavaizduoti ąžuolą ir saulę, siekiant įprasminti Gaurės gyventojų tvirtumą bei ryžtą parodytą kovose už Lietuvos laisvę ir nepriklausomybę, saugomą Gaurės ąžuolą.

Dailininkas Rolandas Rimkūnas parengė Gaurės herbo etaloną. Jį Heraldikos komisija aprobavo 2004 m. gegužės 28 d. (komisijos posėdžio protokolas Nr. 305). 2004 m. birželio 9 d. Prezidento dekretu patvirtintas miestelio herbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Visuotinė lietuvių enciklopedija (Gaurė)
**Nunadievis** (**Nanadievis**, **Nonadievis**, **Numadievis**) – pirmasis lietuvių dievas, minimas Hipatijaus metraštyje.

Voluinės metraštyje, rašant apie Lietuvos karaliaus Mindaugo krikštą 1252 m. pažymima, kad tas krikštas buvo apgaulingas – Mindaugas slapta aukojo savo dievams: pirmajam – *Nonadieviui* (rankraščiuose minima *Нънадѣеви*, *НонадЂеви*), *Teliaveliui* ir *Diverikzui* (šaltiniuose *Диверикъзоу, Деверикзу, Дивирикса*), *Kiškių dievui*, *Medeinai (Medeinui)* (Мѣидѣиноу, Медѣиноу). Mindaugas ir toliau garbino senuosius dievus, pirmiausia namų dievą, t. y. savo šeimos, savo dinastijos, o ano meto supratimu, ir visos valstybės dievą. Tokių dinastijos dievų turėjo ir kiti indoeuropiečiai.

Nonadievio vardo kilmė spėjama įvairiai: iš lietuviško žodžio „numas" (namas) – reiškė namų dievas. Tuomet turėjo būti Namadievis, tik per apsirikimą vietoj raidės m buvo parašyta raidė n. J. Lasickis (XVI a.) šį dievą vadina Namadieviu, arba Numadieviu. N. Vėlius šį dievą pakrikštijo Nunadieviu. Dainius Razauskas dievavardį Nunadievis siejo su žodžiu *nūnai* – t. y. nūnainykštis, dabartinių laikų dievas.

Nunadievis tikriausiai – eufemistinis kito lietuvių Dangaus dievo vardas, tapatinamas su Andajumi, Aukštėju Visagisčiu ir pan.

Literatūra
----------

1. 1 2  Mitologijos enciklopedija, 2 Tomas. Vilnius, Vaga, 1999, 288 p.

* Dainius Razauskas. Andajas, Nunadievis (ir Perkūnas): dar viena interpretacija. *Tautosakos darbai*, 1999, t. 11 (18), p. 105–117.
| ***Kelionė į vieną pusę  Grybai 3D*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | One Way Trip |
| Kilmės šalis |  Austrija  Šveicarija |
| Režisierius | Marcus Welter |
| Prodiuseris (-iai) | Valentin GreutertSimon Hesse |
| Scenaristas (-ai) | Matthias BauerBastian Zach |
| Vaidina | Sabrina Reiter  Melanie Winiger Herbert Leiser |
| Metai | 2011 |
| Žanras | Siaubo filmas |
| Trukmė | 89 min. |
| Kalba | vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Kelionė į vieną pusę** (angl. *One Way Trip*), Rusijoje žinomas **Grybai 3D** (rus. *Грибы 3D*) pavadinimu – austrų siaubo filmas, kuris pasirodė 2011 m.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Draugai sėda į mikroautobusą ir iš Ciūricho savaitgaliui vyksta ilsėtis į kalnus. Ten jie tikisi prisirinkti grybukų, nuo kurių apkvaištama. Į kelionė jie pasiima daug alaus ir tikisi gerai praleisti laiką. Kai sprogsta padanga, jie priversti sustoti. Prie jų prisijungė porelė ieškanti grybukų. Kai atvyko į mišką, pradėjo ieškoti tų miško gėrybių, o kai rado, išbandė. Apsinešę nuo jų sėdėjo prie laužo, kol vienas iš jų atėjo ir susmuko. Neaiškiomis aplinkybėmis susižeidęs Timo pasruvęs krauju. Jaunimas nusprendžia eiti ieškoti pagalbos. (Ne)laimei jie randa fermą. O toliau prasideda virtinė žudynių.

Veikėjai
--------

*Aktorius – veikėjas*
* Sabrina Reiter – Valerie.
* Melanie Winiger – Marlene.
* Herbert Leiser – Pius.
* Martin Loos – Robert.
* Aaron Hitz – Mike.
* Matthias Britschgi – Lars.
* Simon Kaeser – Thomas.
* Isabelle Barth – Sarah.
* Harry Lampl – Timo.
* Tanja Raunig – Lilli.

Nuorodos
--------

* IMBD svetainėje (anglų k.)
* Informacija kinopoisk.ru svetainėje (rusų k.)
* kinonews.ru
* Online-life svetainės informacija Archyvuota kopija 2018-03-10 iš Wayback Machine projekto.
* topfilmonline.ru svetainėje Archyvuota kopija 2018-03-10 iš Wayback Machine projekto.
| **Antanas Kulakauskas** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. balandžio 30 d. (71 metai)Laumakėje |
|  |
| Veikla | istorikas, politologas |
|  |
| Alma mater | 1975 m. Vilniaus universitetas |

**Antanas Kulakauskas** (g. 1952 m. balandžio 30 d. Laumakėje, Ignalinos raj.) – Lietuvos istorikas, politologas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1975 m. baigė Vilniaus universitetą. 1993 m. humanitarinių mokslų daktaras.

Nuo 1975 m. su pertraukomis, Vilniaus universiteto, 1994–1996 m. Vilniaus dailės akademijos, 1995–2005 m. Vytauto Didžiojo universiteto dėstytojas, 1997–2000 m. Istorijos katedros vedėjas, 2000–2005 m. Politikos mokslų ir diplomatijos instituto direktorius; nuo 1996 m. docentas. 2005–2012 m. dėstė M. Romerio universitete, Politinių mokslų katedros vedėjas. Nuo 2012 m. dėsto Vytauto Didžiojo universitete.

Nuo 2000 m. reiškiasi ir kaip publicistas, politinis komentatorius bei apžvalgininkas. 2006 m. tapo Lietuvos mokslininkų sąjungos pirmininku. 2016 m. Seimo rinkimuose kandidatavo politinės partijos „Lietuvos sąrašas" gretose .

Mokslinė veikla
---------------

Tiria XIX a. – XX a. Lietuvos visuomeninį ir politinį gyvenimą, lietuvių tapsmą moderniąja tauta, jos raidą. Su A. Bumblausku parengė Lietuvos istorijos programą vidurinėms mokykloms (1988 m.). 1990 m. su kitais įkūrė tęstinį mokslinį leidinį „Lietuvių atgimimo istorijos studijos". Vienas iš Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorių.

Bibliografija
-------------

* Carų valdžioje: XIX amžiaus Lietuva, su E. Aleksandravičiumi, 1996 m. lenkų kalba
* Kova už valstiečių sielas: Caro valdžia, Lietuvos visuomenė ir pradinis švietimas XIX a. viduryje, 2000 m.
* Nuo amžių slenksčio: Naujausia Lietuvos XIX amžiaus istoriografija, su E. Aleksandravičiumi, 2001 m.
* Gimtoji istorija, nuo 7 iki 12 klasės, vadovėlio kompaktinis diskas, vienas autorių, 2002 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Algirdas Matulevičius. *Antanas Kulakauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 209 psl.
| Slengių kapinės |
| --- |
| Senosios kapinės nuo bažnyčios pusės |
| 

Slengių kapinėsSlengių kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°44′06″š. pl. 21°11′17″r. ilg.﻿ / ﻿55.735114°š. pl. 21.188194°r. ilg.﻿ / 55.735114; 21.188194Koordinatės: 55°44′06″š. pl. 21°11′17″r. ilg.﻿ / ﻿55.735114°š. pl. 21.188194°r. ilg.﻿ / 55.735114; 21.188194 |

 |
| Vieta | Klaipėdos rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Sendvario seniūnija |
| Plotas | 0,2284 ha |
| Naudotas | nuo XIX a. |

**Slengių kapinės** – senosios, riboto laidojimo kapinės, esančios Klaipėdos rajono savivaldybėje, Sendvario seniūnijoje, Slengių kaime, 0,4 km į rytus nuo Palangos plento, šalia Slengių Šv. Jono Pauliaus II bažnyčios. Kapinės įsikūrusios netoli plečiamų naujų gyvenamųjų namų kvartalų. Užima stačiakampę 0,2284 ha teritoriją, kuri apaugusi pavieniais medžiais ir krūmais. Leidžiama laidoti į šeimynines kapavietes.

Šalia kapinių pastatyta nauja Šv. Jono Pauliaus II bažnyčia

Istorija
--------

Slengių kaimo kapinės patenka į Slengių kapinyno (V-XII a.) teritoriją. XIX a. įrengiant senąsias kaimo kapines, bei vėliau joms plečiantis, buvo sužalota pietinė kapinyno dalis. 1972 m. melioruojant žemę aplink senąsias kapines rasta įvairių archeologinių dirbinių iš buvusių suardytų palaidojimų.

2006 m. leista padidinti kapinių teritoriją. Tai sukėlė nepatogumų dešimtims būsimų naujakurių šeimų, įsigijusių sklypus netoli kapinių ir neinformuotų apie plečiamas sanitarinės zonos ribas. Teismo keliu kapinių plėtra buvo pripažinta neteisėta. Ilgą laiką aplinkinėje teritorijoje buvo verčiamas statybinis laužas, asfalto drožlės. Sklypus valdančios įmonės ne kartą baustos už aplinkosaugos reikalavimų nesilaikymą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kapinynas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Prokuratūra: Slengių kapinėse laidoti galima *klaipeda.diena.lt*
3. ↑  Slengių kapinės supriešino gyventojus *ve.lt*
4. ↑  Slengių kapinių plėtra – neteisėta *klaipeda.diena.lt*
5. ↑  Šalia kapų – sąvartynas *kauno.diena.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Slengių kapinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Slengių kaimo kapinės *cemety.lt*
* Klaipėdos rajono savivaldybės kapinių sąrašas. Sendvario seniūnija[neveikianti nuoroda] *klaipedos-r.lt*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kelionių draudimas** – ši draudimo rūšis aktuali vykstantiems į užsienį ir norintiems išvengti nenumatytų išlaidų. Priklausomai nuo draudiko siūlomų sąlygų, kelionių draudimas gali suteikti įvairaus pobūdžio finansinę apsaugą keliaujant kitoje šalyje: padengiamos išlaidos, atsiradusios dėl nelaimingo atsitikimo, paties gyventojo sukeltų netyčinių nuostolių ir padarytos žalos, taip pat praradus bagažą, gabenamus daiktus, prireikus medicinos paslaugų. Kai kurios bendrovės siūlo padengti netgi nuostolius, atsiradusius dėl to, kad kelionės pradžia dėl kokių nors priežasčių (pavyzdžiui, pavėlavimo) nusikėlė arba ji visiškai neįvyko. Draudimo įmoka, kaip ir daugelio kitų draudimo rūšių atveju, apskaičiuojama individualiai ir priklauso nuo šalies, į kurią vykstama. Be to, atsižvelgiama į tai, kiek laiko truks kelionė, kokia sumai norima draustis, nuo kokių žalų draudžiamasi, kokio pobūdžio yra kelionė (kelionės slidinėti ar į kalnus, tikėtina, bus vertinamos kaip rizikingesnės, todėl ir jų draudimas kainuos daugiau) ir panašiai.
| Kelionė į Atata (miuziklas) |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas originalo kalba |  |
|  |
| Kompozitorius | Juozas Širvinskas |
|  |
| Libreto autorius(-iai) | Kazys Saja |
|  |
| Pagal |  |
|  |
| Tekstų autorius |  |
|  |
| Premjeros data, teatras |  |
|  |
| Pastatymai Lietuvoje | Kauno valstybiniame muzikiniame teatre, 1978 m. |
|  |
| Žinomiausios dainos |  |
|  |
|  |
|  |

**Kelionė į Atata** – Juozo Širvinsko miuziklas, parašytas pagal Kazio Sajos libretą, Kazio Sajos apysakos „Žvangutis" motyvais.

Siužetas
========

### Pagrindiniai veikėjai

Ulys, Vilimas, Cilė Grigaitė, Cilės motina Grigienė, Butrimienė ir kiti.

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šio puslapio ar jo dalies stilius neatitinka Vikipedijos kalbos standartų.**Jei galite, pakoreguokite stilių, kad tiktų enciklopedijai. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą. |

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Du keliauninkai – Ulys ir Vilimas - atklysta į vieną kaimą, kur abiem į akis krenta gražioji Cilė Grigaitė. Draugai sutaria: kuris pirmasis, radęs vandens gyslą, iškas šulinį, tam ir atiteks nuotaka. Vilimas pirmasis įveikia šią užduotį, tačiau tinkamesnis jaunikis pasirodo Ulys, o Vilimas išeina, kur akys veda. Nelabai saldus ir Ulio gyvenimas - moterys graužia dėl neturto, o kaimiečiai įtaria jį susidėjus su velniu. Sodžiuje vėl pasimaišo Vilimas. Ulys numoja į viską ranka ir abu draugai iškeliauja ieškoti laimės į Atata šalį.

Pastatymai Lietuvoje
====================

Miuziklas pastatytas Kauno valstybiniame muzikiniame teatre 1978 m. Spektaklio režisierius Rimantas Vaitkevičius, scenografas Algis Kariniauskas, dirigentas Stanislovas Čepinskis, choreografė Irena Ribačiauskaitė.

**Pagrindiniai vaidmenys ir atlikėjai:**

* *Ulys* – Vytolis Christauskas
* *Vilimas* – Mykolas Rekys ir Juozas Malikonis
* *Cilė* – Danutė Dirginčiūtė
* *Grigienė* – Genovaitė Gontytė ir Stasė Repečkaitė
* *Butrimienė* – Stanislava Rapalienė

Šaltiniai
---------

1. 1 2  K Radvilaitė, „Scenoje - Lietuviškas miuziklas", Kauno tiesa, 1978 m. lapkričio 5 d.
2. ↑  Kauno Valstybinio Muzikinio Teatro spektaklių chronologinis sąrašas, ribos 1941-2021, 28 p. sudarytoja Lina Stankevičiūtė. Kauno Muzikinio Teatro Archyvas, 2021 09 01
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kelionė į Vakarus**| 
XIX a. iliustracija |
| **Autorius** | Vučengenas |
| **Šalis** | Mingų Kinija |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | *西遊記*, *Sijudzi* |
| **Šalis** | Mingų Kinija |
| **Kalba** | Kinų |
| **Išleista** | 1590 m. |

**Kelionė į vakarus** (paprotiniais rašmenimis: 西遊記; pinyin: *Xīyóujì*) – vienas iš keturių klasikinių romanų kinų literatūroje. Romanas, nenurodant autoriaus, išleistas besibaigiant Mingų dinastijai. XX a. kūrėju pripažintas Vučengenas. 
Istorinis romano pagrindas yra Tangų dinastijos vienuolio Siuandzango piligriminė kelionė Indijon. Prie pat Siuandzango autobiografijos buvo pridėta pasakos, tautosakos, fantastikos, mitologijos ir satyros elementų bei nuorodų į daoizmą, budizmą ir konfucianizmą. Romano Tangų vienuolį lydi visai pasakiški asmenys: beždžionių karalius Sunukungas, kuilys Džubadzė, vandenis Šaudzingas ir slibinas-arklys.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Agrostis canina** |
| --- |
| Šuninė smilga (*Agrostis canina*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Smilga  *( Agrostis)* |
| Rūšis: | Šuninė smilga  *( Agrostis canina)* |

 |

**Šuninė smilga** (*Agrostis canina*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos žolinių augalų rūšis. Natūraliai auga Eurazijoje, tačiau dabar paplitusi daugelyje pasaulio vietų.

Augalas daugiametis, 20-60 cm aukščio. Šakniastiebiai trumpi. Lapai linijiški, 2-15 cm ilgio, 1-3 mm pločio, su 4 mm ilgio lapkočiais. Žydi gegužės-liepos mėnesiais 3-16 cm ilgio šluotelėmis.

Auga pelkių, vandens telkinių pakrantėse, pelkėtose, drėgnose pievose. Lengvai dauginasi vegetatyviškai, suformuoja tankų velėnos sluoksnį.

Svarbus pašarinis augalas, labai dažnai sėjama kaip vejos žolė.

Žiedynas
|  *Kelly-Ann Baptiste*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Kelly-Ann Baptiste |
| Gimė | 1986 m. spalio 14 d. (35 metai) |
| Atstovauja (-vo) |  Trinidadas ir Tobagas |
| Aktyvumo metai | 2002-dabar |
|  |
| Rungtys | Sprintas |
| Asmeniniai rekordai | 60 m: 7.13  100 m: 10.84  200 m: 22.60 |
|  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Kelly-Ann Baptiste** (g. 1986 m. spalio 14 d.) – Trinidado ir Tobago sprinterė, pasaulio čempionato prizininkė.

Biografija
----------

### Jaunių varžybos

2003 m. Baptiste varžėsi pasaulio jaunių čempionate. Kanadoje vykusiose varžybose sportininkė užfiksavo 11,58 s rezultatą ir pelnė bronzos medalį.

### Jaunimo varžybos

Baptiste aukšto rango varžybose debiutavo 2002 m. sudalyvaudama pasaulio jaunimo čempionate Kingstone, Jamaikoje. 100 m bėgimo rungtyje sportininkė pasiekė pusfinalį, bet savo bėgime užėmė tik septintą vietą ir į finalą nepateko. 2004 m. sportininkė vėl dalyvavo pasaulio jaunimo čempionate. Šįkart pasirinkusi bėgti 200 m distanciją lengvaatletė finale užėmė ketvirtą vietą.

### Suaugusiųjų varžybos

2005 m. pasaulio čempionate Baptiste 100 m bėgime pasiekė 11,42 s laiką ir į psufinalių bėgimus nepateko. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sprinterė pasiekė ketvirtfinalį ir galutinėje rikiuotėje liko 25 tarp 85 startavusių sportininkių. 2009 m. pasaulio čempionate Baptiste startavo 100 m ir 200 m distancijose. Abiejose rungtyse pasiekė pusfinalių bėgimus, bet į finalus patekti nepavyko. 2010 m. Splite vykusiose kontinentinės taurės varžybose pelnė aukso medalius 100 m ir 4x100 m estafetės rungtyse. 2011 m. pasaulio čempionato metu Baptiste pirmą kartą iškovojo medalį. 100 m distanciją įveikusi per 10,98 s ji užėmė trečiąją vietą.

Nuorodos
--------

* Kelly-Ann Baptiste IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2011-08-23 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°49′19″ š. pl. 25°16′34″ r. ilg.﻿ / ﻿54.82194°š. pl. 25.27611°r. ilg.﻿ / 54.82194; 25.27611


| Gulbinų tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Vilniaus rajonas) |
| Plotas | 0,069 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,74 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,1 m |
| Didžiausias gylis | 4,2 m |
| Įteka | R-3 |
| Išteka | R-3 |

**Gulbinų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus rajone, 2 km į šiaurę nuo Didžiosios Riešės. Sudarytas užtvenkus R-3 upelį (Riešės intakas, Neries baseinas) 2,1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,76 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 147,2 m. Priešsroviui už 0,13 km telkšo Raudonojo Dvaro ežeras. Krantai vietomis aukštoki. Aplinkui plyti pievos. Šalia įsikūrę Jadvygiškių, Raudondvario, Paraudondvarių, Dvariškių gyvenvietės. Vakarine pakrante nutiestas kelias  **A14**  Vilnius–Utena .

Tvenkinys įrengtas 1978 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

Vaizdas nuo pietinio kranto
Vengriškas guliašas
**Guliašas** (veng. *gulyás*) – iš Vengrijos kilęs mėsos patiekalas. Tai paprastai iš jautienos, raudonų svogūnų, daržovių, paprikos miltelių, bulvių gaminama tiršta sriuba. Guliašas yra tradicinis vengrų piemenų, gyvulių augintojų patiekalas ir gamintas katile ant laužo.

Pradžioje mėsa pakepama gilioje keptuvėje arba puode. Paskui mėsa puode užpilama verdančiu vandeniu, dedamos apvirtos bulvės, paprika, pomidorų padažas arba švieži pomidorai, kiti prieskoniai, o kad patiekalas įgautų tirštumo dar dedami miltai.

Vengrijoje yra daug guliašo variantų (su makaronais, ryžiais, aviena ir kt.). Guliašas iš paukštienos su grietinės ir paprikos padažu vadinamas *Paprikás*. Guliašas su aštriu svogūnų, paprikų, pipirų padažu vadinamas piorkioltu (*Pörkölt*).

Guliašas gaminamas visoje Rytų Europoje, o panašūs gaminiai – Italijoje, JAV, Vokietijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  В. В. Похлебкин, Кулинарный словарь. М.: Центрполиграф, 1997
| **Antanas Klibavičius** |
| --- |
| Gimė | 1944 m. vasario 6 d. (79 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | miestotvarkos inžinierius |
| Organizacijos | Vilniaus Gedimino technikos universitetas |
| Pareigos | docentas |
|  |
| Išsilavinimas | technologijos mokslų daktaras |
| Alma mater | Kauno politechnikos institutas |

**Antanas Klibavičius** (1944 m. vasario 6 d. Kaunas - 2014 m. rugsėjo 9 d. Vilnius) – Lietuvos miestotvarkos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1966 m. baigė Kauno politechnikos institutą, 1974 m. technikos mokslų kandidatas.

Nuo 1971 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto (nuo 1991 m. Vilniaus technikos universitetas, nuo 1996 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas) dėstytojas, nuo 1976 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto Aplinkos inžinerijos fakulteto docentas. Stažavo 1978–1979 m. Ciuricho aukštojoje mokykloje, 1993 m. 1997 m. Ruro universitete Bochume. Dėstytojo veiklą baigė 2013 m.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių darbų svarbiausios sritys: miestų transportas, transporto sistemų modeliavimas, koordinuotas eismo valdymas, transporto poveikio aplinkai vertinimas. Paskelbė daugiau kaip 120 mokslinių straipsnių, informacinių leidinių.

Parengė koordinuoto eismo reguliavimo, parkavimo sistemų projektų, atliko 1995 m. Vilniaus miesto tramvajaus, 2004 m. su kitais – Klaipėdos uosto automobilių ir geležinkelio transporto poveikio aplinkai vertinimo tyrimus, 2005–2008 m. sudarė, su kitais, Kauno ir Klaipėdos miestų strateginius triukšmo žemėlapius.

Bibliografija
-------------

* Miestotvarka, vadovėlis, su kitais, 2000 m. elektroninis leidinys.
* Miestotvarka, su kitais, 2003 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Klibavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 771 psl.
| 1792 m. mažasis Rusijos imperijos atlasas |
| --- |
| **Tipas** | 46 žemėlapių atlasas |
| **Mastelis** | Įvairus |
| **Geografinė aprėptis** | Rusijos imperija ir gretimos teritorijos |
| Atlaso viršelis |
| **Leidybos metai** | 1792–1793 m. |
| **Leidėjas** | Типография Сытина |
| **Leidybos šalis** | Rusijos imperija |

**1792 m. mažasis Rusijos imperijos atlasas** (rus. *Атласъ Россiйской имперiи*) – mažo formato atlasas, išleistas 1792 m. ir papildytas 1793–1795 m. Atlasas buvo mažesnis nei 1792 m. didysis Rusijos imperijos atlasas, tačiau jame jau pateikiamos ir okupuotos Lietuvos žemės. Atlaso formatas buvo 20×26 cm. Po III ATR padalijimo buvo išleistas atnaujintas 1796 m. mažasis Rusijos imperijos atlasas.

Aprašymas
---------

Visos imperijos žemėlapis
Atlasas sudarytas 1792 m. Sankt Peterburge, išleistas ir vėliau 1793 m. Viso atlase buvo 46 žemėlapiai, 1793 m. ar vėliau prie atlaso pridėtos ATR okupuotos teritorijos.

Rusijos imperijos žemės, okupuotos iš ATR

Šaltiniai
---------

1. ↑  Атлас Российской империи. Prlib.ru (tikrinta 2021-10-16).
2. ↑  Атлас Российской империи, 1793 №26 "Карта новоприобретенных от Польши Россией областями в 1793 г." Livejournal.com (tikrinta 2021-10-16).
**Filipinų civilinis kodeksas** – pagrindinis Filipinų privatinės teisės šaltinis; civilinis kodeksas. Priimtas 1950 m.

Istorija
--------

Didelę įtaką padarė Ispanijos civilinis kodeksas, įvestas 1889 m. kai Filipinai buvo Ispanijos kolonija. Ispanijos civilinis kodeksas galiojo netgi Amerikos kolonizacijos metu. 1940 m. Prezidentas Manuel Quezon sudarė specialią komisiją naujajam Civiliniam kodeksui parengti (vadovas Ramon Avanceña). 
Tačiau Komisijos darbas buvo nutrauktas Japonijos invazijos Filipinuose metu, darbai buvo sunaikinti per mūšį dėl Manilos išlaisvinimo 1945 m.

1947 m. Prezidentas Manuel Roxas sudarė naują Komisiją. Vadovas Filipinų universiteto Teisės koledžo dekanas Jorge Bocobo. 

1947 m. gruodžio mėn. parengtas Projektas. Naująjį Kodeksą priėmė Filipinų Kongresas (patvirtino Aktu Nr. 386). 

1950 m. Filipinų CK įsigaliojo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arturo Tolentino (1990). Civil Code of the Philippines: Commentaries and Jurisprudence, Vol. I. Philippines: Central Lawbook Publishing Co. Inc.. pp. 6–7. ISBN 971-16-0124-9.
**Antanas Kondrotas** (1889 m. gegužės 1 d. Šukioniai, Stačiūnų valsčius – 1978 m. spalio 10 d. Kaunas) – Lietuvos inžinierius agronomas, daktaras.

Biografija
----------

1916 m. baigė Maskvos žemės ūkio institutą. 1918–1921 m. dėstė Charkovo žemės ūkio ir miškininkystės institute. 1921–1924 m. dirbo Lietuvos žemės ūkio ministerijoje. Nuo 1924 m. dėstė žemės ūkio akademijoje (nuo 1957 m. Lietuvos žemės ūkio akademija), 1928 m. joje įsteigė žemės ūkio mašinų kabinetą ir jam vadovavo. 1928–1950 m. ir 1957–1963 m. žemės ūkio mechanizacijos katedros vedėjas. 1938 m. daktaras, nuo 1939 m. profesorius.

Paskelbė mokslinių straipsnių apie žemės ūkio mašinas.

Bibliografija
-------------

* Žemės ūkio mašinos ir įrankiai, su kitais, 1938 m.
* Gyvulininkystės fermų mechanizavimas, vadovėlis, su J. Kantminu, 1969 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Kondrotas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 467 psl.
**Antanas Kaškelis** (1879 m. kovo 31 d. Saločių parapijoje Kiemėnų dvare – 1944 m. birželio 12 d. Šivelbeine, dab. Švidvinas, Lenkija) – Lietuvos kariuomenės karininkas, 1928 m. majoras, 1936 m. jūrų kapitonas.
Tėvai: Stanislovas Kaškelis ir Ona Brazdžiūnaitė.

Biografija
----------

1897 m. baigęs Rusijos prekybos laivyno mokyklą,  dirbo prekybos laivyne, nuo 1904 m. tarnavo Rusijos imperijos kariuomenėje. Baigęs Kronštato laivyno praporščikų kursus 1905 m. dalyvavo Japonijos-Rusijos karo veiksmuose Ramiajame vandenyne. 1907 m. baigė Aleksandro jūrų tolimojo plaukiojimo mokyklą Vladivostoke, įgijo kapitono kvalifikaciją. 1914 m. vėl mobilizuotas į Rusijos kariuomenę tarnavo Archangelsko uoste, vadovavo minų traleriams, jų rinktinei.

Grįžęs į Lietuvą 1919 m. lapkričio mėn. savanoriu stojo į Lietuvos kariuomenę. Iki 1927 m. tarnavo komendantūrose, Karinėje intendantūroje, karo transporto daliniuose. 1927–1932 m. pakrančių apsaugos laivo ir 1935–1939 m. Lietuvos karinio jūrų laivyno laivo „Prezidentas Smetona" kapitonas. 1933 m. sausio 26 d. paskirtas Klaipėdos krašto komendantūros raštvedžiu, laivo, perduoto kariuomenei, prižiūrėtojas, nuo 1935 m. balandžio 15 d. ėjo tik Šarvuočių rinktinės laivo „Prezidentas Smetona", remontuoto Liepojoje, prižiūrėtojo, o nuo 1935 m. liepos 20 d. vado pareigas. Rūpinosi, kad būtų įrengtas karinis jūrų uostas. 1939 m. išėjo į atsargą, tačiau dėl įvykio, kai 1937 m. rugpjūčio 17 d. staiga kilusios audros metu laivas buvo išmestas ant seklumos ties Šventąja, eilinis laipsnis suteiktas nebuvo.

Lietuvos Buriuotojų Sąjungos narys, vienas iš 1938 m. pirmosios tarptautinės buriavimo regatos Klaipėda – Nida organizatorių, regatos žiuri teisėjas.

1940 m. TSRS okupavus Lietuvą buvo suimtas, kalintas. 1943 m. kovo mėn. su šeima išvyko į Vokietiją.

Jo proproanūkis-sūnėnas yra Adomas Klimantavičius, kurio tėvas yra garsus fizikas ir ekonomistas Jonas Klimantavičius.

Apdovanojimai
-------------

1936 m. Vytauto Didžiojo 5 laipsnio ordinas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Visuotinė lietuvių enciklopedija, IV t.

* Gintautas Surgailis. Lietuvos karinis laivynas 1935–1940 m. Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademija, 2003 m.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 42°54′ š. pl. 20°52′ r. ilg.﻿ / ﻿42.900°š. pl. 20.867°r. ilg.﻿ / 42.900; 20.867

| Sitnica |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 90 km |
| **Baseino plotas** | 3 129 km² |
| **Vidutinis debitas** | 9,5 m³/s |
| **Ištakos** | Sazlijos tvenkinys, Uroševacas |
| **Žiotys** | Ibaras |
| **Šalys** | Kosovas |

**Sitnica** (alb. *Sitnicë*, serb. *Sitnica*) – 90 km ilgio upė Kosove; Kosovo Mitrovicoje įtekanti į Ibarą. Tai ilgiausia upė, tekanti vien tik Kosovo teritorijoje.

Istorija
--------

XIV a. valdant karaliui Milutinui, buvo iškastas kanalas, jungiantis Sazlijos tvenkinį ir Nerodimkos upę. Tai paskatino dirbtinės bifurkacijos susikūrimą, kadangi Nerodimka pietuose įteka į Lepanacą, taip priklausydama Egėjo jūros baseinui, o Sitnica šiaurėje – į Ibarą ir priklauso Juodosios jūros baseinui. Po Antrojo pasaulinio karo kanalas vėl buvo užkastas.
| **Micromphale perforans** |
| --- |
| Šiurkščiakotė smirdeklė (*Micromphale perforans*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Mažūniniai  *( Marasmiaceae)* |
| Gentis: | Smirdeklė  *( Micromphale)* |
| Rūšis: | Šiurkščiakotė smirdeklė  *( Micromphale perforans)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Šiurkščiakotė smirdeklė** (lot. *Micromphale perforans*) – mažūninių (*Marasmiaceae*) šeimos, smirdeklių (*Micromphale*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Spygliuočių, mišrieji miškai.

* **Augimo laikas**

Ištisus metus.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kotas juodas, šiurkštus, grūdėtas, viršuje gelsvas, dvokiantis.

Vaisiakūniai smulkučiai. Kepurėlė 0,5–1,5 cm skersmens, paplokščia, raukšlėta, viduryje įdubusi, pakraščiai vagoti, tampri, plona, rausvai ruda, rausva. Lakšteliai siauri, reti, pusiau nuaugtiniai arba net koto nepasiekia. Kotas siūliškas, iki 3 cm ilgio, matinis, šiurkštus, plaušuotai grūdėtas, lyg šarmotas, rudai juodas, prie lakštelių gelsvas. Trama membraninė, plona, tampri, nemalonaus dvokiančio kvapo, ypač patrinta tarp pirštų. Sporos 5–6 (8)×3–4 μm.

**Būdingi požymiai:** smulkučiai, dvokiantys grybai, augantys ant nukritusių spyglių.

Auga pavieniui, bet kartais kaip prisėta - viena šalia kitos, ant eglės, pušies spyglių, šimtai vaisiakūnių. Labai dažna. Spyglių saprotrofas. **Nevalgoma**.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 167 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šiurkščiakotė smirdeklė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| 1796 m. Prūsijos, Rusijos ir Austrijos monarchijų ribų žemėlapis |
| --- |
| **Tipas** | 16 žemėlapių rinkinys |
| **Mastelis** | 1 : 1 150 000 |
| **Geografinė aprėptis** | Abiejų Tautų Respublika |
|  |
| **Leidybos metai** | 1796 m. |
| **Leidybos šalis** | Prūsija |

**Prūsijos, Rusijos ir Austrijos monarchijų ribų žemėlapis** (vok. *Grenzkarte der Preussischen Russischen und Oestreichischen Monarchien in XVI Blättern*) – žemėlapių rinkinys, kurį sudarė ir Berlyne išleido vokietis Daniel Friedrich Sotzmann (1754–1840). Žemėlapių formatas 39×48 colių.

Aprašymas
---------

Žemėlapis sudarytas 1775 m. po pirmojo ATR padalijimo, tačiau išleistas tik 1796 m. Tuo metu D. F. Sotzmann buvo Prūsijos karališkosios mokslų akademijos oficialusis geografas. Tai vienas geriausių ir tiksliausių savo laikmečio ATR žemėlapių rinkinys.

Žemėlapiai, apimantys dabartinę Lietuvą|  |  |
|  |  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  1796 D. F. Sotzmann Wall Map of the Partitioning of Poland. Geographicus.com (tikrinta 2021-11-08).
**Antanas Klimavičius** (g. 1949 m. liepos 15 d. Varnagiriuose, dab. Krokialaukio seniūnija, Alytaus rajonas) – teisininkas, teisėjas, buvęs LR generalinis prokuroras.

Biografija
----------

Nuo 1968 m. iki 1970 m. atliko tarnybą sovietinėje kariuomenėje. Nuo 1971 m. iki 1976 m. studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, įgijo teisininko kvalifikaciją.

Nuo 1976 m. iki 1977 m. Kapsuko rajono prokuratūros stažuotojas, nuo 1977 m. Lietuvos TSR Transporto prokuratūros stažuotojas, nuo 1977 m. iki 1980 m. LTSR Transporto prokuratūros tardytojas, nuo 1980 m. iki 1993 m. Vilniaus miesto prokuratūros tardytojas, iki 1981 m. vyr. tardytojas, nuo 1981 m. iki 1986 m. ypatingai svarbių bylų tardytojas, nuo 1986 m. iki 1990 m. tardymo skyriaus viršininkas – Vilniaus miesto prokuroro pavaduotojas.

Nuo 1990 m. iki 1993 m. LR generalinės prokuratūros Nusikaltimų tyrimo departamento Vilniaus miesto prokuratūros tardymo skyriaus vyriausiasis tardytojas, nuo 1993 m. iki 1995 m. Vilniaus miesto prokuratūros Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos tyrimo skyriaus (ONKTS) vyriausiasis prokuroras, nuo 1995 m. iki 1998 m. Vilniaus apygardos prokuratūros ONKTS vyriausiasis prokuroras, nuo 1998 m. iki 2000 m. buvo Specialiųjų tyrimų tarnybos (STT) Tardymo skyriaus viršininkas, nuo 2000 m. gruodžio mėn. iki 2005 m. liepos 7 d. LR generalinis prokuroras, nuo 2005 m. liepos mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėjas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LAT informacija Archyvuota kopija 2008-05-06 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Dėl A. Klimavičiaus atleidimo iš Lietuvos Respublikos generalinio prokuroro pareigų (2005-07-07 Priėmė - Lietuvos Respublikos Prezidentas, Valstybės žinios, 2005-07-07, Nr. 83-3056)
3. ↑  Seimo nutarimo "Dėl pritarimo A. Klimavičiaus skyrimui Lietuvos Respublikos generaliniu prokuroru" projekto PRIEDAS (biografija) (2000-12-05 pateikė Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerija; 2000 m. lapkričio 29 d.; Daiva Šimkienė, STT Teisės personalo ir vidaus tyrimų skyrius)

Lietuvos Respublikos generaliniai prokurorai

Artūras Paulauskas (1987–1995)  |
Vladimiras Nikitinas (1995–1997)  |
Kazys Pėdnyčia (1997–2000)  |
Antanas Klimavičius (2000–2005)  |
Algimantas Valantinas (2005–2010)  |
Raimondas Petrauskas (2010)  |
Darius Valys (2010–2015)  |
Darius Raulušaitis (2015)  |
Evaldas Pašilis (2015–2021)  |
Nida Grunskienė (2021–2026)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| ***Dianthus barbatus*** |
| --- |
| Šiurpinis gvazdikas (Dianthus barbatus)Šiurpinis gvazdikas (*Dianthus barbatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Gvazdikažiedžiai  *( Caryophyllidae)* |
| Šeima: | Gvazdikiniai  *( Caryophyllaceae)* |
| Gentis: | Gvazdikas  *( Dianthus)* |
| Rūšis: | Šiurpinis gvazdikas  *( Dianthus barbatus)* |

 |

**Šiurpinis gvazdikas** (*Dianthus barbatus*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos, gvazdikų (*Dianthus*) genties daugiametis augalas. Natūraliai auga Pietų Europos kalnuose (Pirėnuose, Karpatuose, Balkanų kalnuose), tačiau kaip dekoratyvinis augalas auginamas visoje Europoje, Šiaurės Amerikoje.

Aukštis 40-70 cm, lapai žali arba melsvai žali, 4-10 cm ilgio, 1-2 cm pločio. Stiebo viršūnėje susiformuoja žiedynas. Žydi birželio-liepos mėnesiais, 2 cm skersmens žiedeliais. Žiedai kvapnūs, baltos, rausvos, raudonos, violetinės spalvos.

Lietuvoje šiurpiniai gvazdikai auginami darželiuose, kapinėse, gėlynuose.
**Annals of Improbable Research**, *AIR* ('Keistų tyrimų analai') – dvimėnesinis žurnalas, skirtas humorui moksle, imituojantis tipišką akademinį mokslo žurnalą. AIR skelbiamas nuo 1995 m. 6 kartus per metus. Jame paprastai skelbiamas bent vienas straipsnis apie mokslinį tyrimą keista ar nelaukta tema. Daugelis straipsnių būna apie realius ir pramanytus absurdiškus eksperimentus, kaip, pvz. obuolių ir apelsinų lyginimas naudojant infraraudonąją spektroskopiją. Taip pat skelbiamos tokios rubrikos kaip mokslinių institutų kavinių reitingai, išgalvoti skelbimai ir reklamos, keisti laiškai.

Retkarčiais AIR straipsniai yra realūs, pagrįsti tikrais faktais ir nušviečiantys realius reiškinius. Pvz. 2003 m. tyrėjas ir dokumentinių filmų prodiuseris *Nick T. Spark* AIR paskelbė keturių dalių straipsnį apie Merfio dėsnį, jo atsiradimo aplinkybes ir istoriją „Why Everything You know About Murphy’s Law is Wrong" ('Kodėl viskas, ką žinote apie Merfio dėsnį, yra netiesa'). Perrašytas ir išplėstas šis straipsnis virto 2006 m. birželį išleista knyga „A History of Murphy’s Law" ('Merfio dėsnio istorija').

Žurnalas *AIR* suteikia kasmetinę mokslo Ig Nobelio premiją, skiriamą už dešimt pasiekimų, kurie „pradžioje priverčia juoktis, o po to – susimąstyti".

Istorija
--------

*AIR* nėra pirmasis mokslinių parodijų žurnalas. 1955 m. buvo įkurtas „Journal of Irreproducible Results" ('Nepakartojamų rezultatų žurnalas'), kurio įkūrėjai buvo *Alex Kohn* ir *Harry Lipkin*. Daugelis jo redaktorių 1994 m. įskaitant redaktorių *Marc Abrahams*, išėjo, kai žurnalą nupirko leidėjas *George Scherr*. *Scherr* buvo ėmęs bylinėtis su *AIR*, kaltindamas, kad AIR labai panašus į *Journal of Irreproducible Results*, kad AIR pavogė pavadinimą „Ig Nobel Prize", bet visa tai pralaimėjo.

Žinomesni straipsniai
---------------------

* Scott A. Sandford, "Apples and Oranges – A Comparison Archyvuota kopija 2011-07-13 iš Wayback Machine projekto. "*AIR*, **Vol. 1, No. 3** (1995).
* Eric R. Schulman, "How to Write a Scientific Paper, "*AIR*, **Vol. 2, No. 5** (1996).
* Fiorella Gambale, "Does a Cat Always Land on Its Feet?, "*AIR*, **Vol. 4, No. 4** (1998).
* Ida Sabelis, "To Make Love as a Testee Archyvuota kopija 2011-06-13 iš Wayback Machine projekto. "*AIR*, **Vol. 7, No. 1** (2001).
* Lucas Kovar, "Electron Band Structure In Germanium, My Ass Archyvuota kopija 2011-09-28 iš Wayback Machine projekto. "*AIR*, **Vol. 7, No. 3** (2001).
* Ryan Shaun Baker, "The Sleep-Retardant Properties of My Ex-Girlfriend Archyvuota kopija 2011-09-28 iš Wayback Machine projekto. "*AIR*, **Vol. 8, No. 3** (2002).
* Mark Fonstad, William (Pugatch) Flynn, and Brandon Vogt, "Kansas Is Flatter Than a Pancake Archyvuota kopija 2010-07-30 iš Wayback Machine projekto. "*AIR*, **Vol. 9, No. 3** (2003).

Nuorodos
--------

1. ↑   Archyvuota kopija 2009-10-14 iš Wayback Machine projekto.

* Oficiali žurnalo „Annals of Improbable Research" svetainė
Grimaldis yra vakariniame Mėnulio matomosios pusės pakraštyje
**Grimaldis** (lot. *Grimaldi*, 5°30′p. pl. 68°18′v. ilg.﻿ / ﻿5.5°p. pl. 68.3°v. ilg.﻿ / -5.5; -68.3) – Mėnulio krateris, esantis Mėnulio matomosios pusės vakaruose. Pavadintas XVII a. italų astronomo ir fiziko Frančesko Grimaldžio (1618−1663) garbei.

Grimaldžio ir Ričiolio krateriai
Grimaldis yra į vakarus nuo Audrų vandenyno Mėnulio vakarinėje pusėje. Jo sienos (šlaitai) yra žemos, pakraščiai nelygūs, aplinkinės kalvos išraižytos lūžių ir įdubų. Skersmuo apie 172−222 km. Iš tikro tai nėra krateris, o sustingusios lavos laukymė daug didesnio Grimaldžio smūginio baseino vidurinėje dalyje. Paties baseino skersmuo siekia 430 km. Jis susidarė Prenektaro periode (>3,9 mlrd. metų). Į šiaurės vakarus nuo jo yra panašus Ričiolio krateris, kurio centrinėje dalyje irgi yra išsiliejusios lavos bazaltų. Grimaldis yra tamsiausio paviršiaus objektas matomojoje Mėnulio pusėje ir lengvai išsiskiria tarp šviesių apylinkių. Kai kurie žmonės tvirtina, kad mato jį iš Žemės plika akimi. Grimaldžio laukymės šiaurinė pusė yra kiek šviesesnė dėl to, kad padengta nuo apie 400 km šiauriau esančio Olberso A kraterio išmuštos medžiagos dulkėmis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Moore, Patrick; Rees, Robin. *Patrick Moore's Data Book of Astronomy*. Cambridge University Press, 2014, p. 61
2. ↑  Peter, Grego. *The Moon and How to Observe It*. Springer Science & Business Media, 2010, p. 29
3. ↑  Hall III, James A. *Moons of the Solar System*. Springer Science & Business Media, 2013, p. 29
4. ↑  Peter, Grego. *The Moon and How to Observe It*. Springer Science & Business Media, 2010, p. 188
| **Psathyrella velutina** |
| --- |
| Šiurkščioji trapiabudė (*Psathyrella velutina*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Pievagrybiniai  *( Agaricaceae)* |
| Gentis: | Trapiabudė  *( Psathyrella)* |
| Rūšis: | Šiurkščioji trapiabudė  *( Psathyrella velutina)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Šiurkščioji trapiabudė** (lot. *Psathyrella velutina*, sin. *P. lacrymabunda*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, trapiabudžių (*Psathyrella*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Pelkės, pamiškės, parkai, pagrioviai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė pašiurpusi, sporos karpotos, rudos.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–9 (10) cm skersmens, paplokščia, su buku gūbreliu, nešvariai gelsvai ruda, oranžiškai ruda, išblunkanti iki rusvos, apšepusi rausvais plaušeliais. Lakšteliai kreminiai, vėliau - rausvai rudi, seni - šokolado spalvos, priaugtiniai. Kotas 5–10×0,5–1,5 cm, netrapus, gelsvas, rusvas, viršutinėje dalyje baltai taškuotas. Trama gelsva, neplona, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 8–11×5–6,5 μm.

**Būdingi požymiai:** išplitusi pagiriuose, pakelėse, pamiškėse, tarp žolių.

Auga grupėmis, tarp žolių, drėgnose vietose, dažniausiai prie melioracijos griovių. Vienuose šaltiniuose nurodoma, kad valgoma tik menkavertė, kituose - nevalgoma ar net nuodinga. Dažna.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 233 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šiurkščioji trapiabudė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| 1796 m. mažasis Rusijos imperijos atlasas |
| --- |
| **Tipas** | 52 žemėlapių atlasas |
| **Mastelis** | Įvairus |
| **Geografinė aprėptis** | Rusijos imperija ir gretimos teritorijos |
| Atlaso viršelis |
| **Leidybos metai** | 1796 m. |
| **Leidėjas** | Типография Сытина |
| **Leidybos šalis** | Rusijos imperija |

**1796 m. mažasis Rusijos imperijos atlasas** (rus. *Атласъ Россiйской имперiи*) – mažo formato atlasas, išleistas 1796 m. Tai buvo atnaujintas atlasas po III ATR padalijimo – ankstesnis 1792 m. mažasis Rusijos imperijos atlasas ATR teritorijas padengė ne taip išsamiai, naujasis atlasas buvo ir šiek tiek didesnio formato – 23×28 cm.

Aprašymas
---------

Atlasas išleistas 1796 m. Sankt Peterburge, jame buvo 52 žemėlapiai. ATR okupuotos teritorijos buvo pavaizduotos 8 naujuose žemėlapiuose, kurie pateikia naująsias gubernijas, tuo metu vadintas rus. *намѣстничество*.

* Atlase pavaizduotos buvusios ATR teritorijos
* Braclavo gubernija Braclavo gubernija
* Kuršo gubernija Kuršo gubernija
* Minsko gubernija Minsko gubernija
* Podolės gubernija Podolės gubernija
* Slanimo gubernija Slanimo gubernija
* Vilniaus gubernija Vilniaus gubernija
* Voluinės gubernija Voluinės gubernija
* Voznesensko gubernija Voznesensko gubernija

Šaltiniai
---------

1. ↑  Атлас Российской империи. Prlib.ru (tikrinta 2021-10-16).
Koordinatės: 53°35′26″ š. pl. 20°17′08″ r. ilg.﻿ / ﻿53.59056°š. pl. 20.28556°r. ilg.﻿ / 53.59056; 20.28556

1773 m. statybos malūnas iš Vodzianų kaimo (Ostrudos apskr.)
**Liaudies statybos muziejus** (lenk. *Muzeum Budownictwa Ludowego – Park Etnograficzny*) – etnografinis muziejus po atviru dangumi vakarų Lenkijoje: Varmijos Mozūrų vaivadijos Olštyneko mieste. Didžiausias dėmėsys skiriamas liaudiškiems pastatams ir statiniams, o taip pat buitiniams daiktams ir namų ūkiui iš Mozūrijos, Varmijos bei Mažosios Lietuvos. Muziejaus adresas: 
11-015 Olsztynek, ul. Leśna 23. Direktorė Eva Vrochna (2021 m. duomenys).

Istorija
--------

Šios kultūros įstaigos ištakos siekia 1909 m. kai Karaliaučiuje buvo įkurtas *Rytprūsių tėviškės muziejus*. Į Karališkojo zoologijos sodo teritoriją iš įvairių Rytprūsių regionų buvo suvežti trobesiai, bylojantys apie krašto sakralinę, buitinę, pramoninę ir ūkinę veiklas. 1910–1913 m. naujai iškilo apie dvidešimt XVIII–XIX a. statytų objektų, taip pat atkurti du archeologiniai paminklai. Netrukus naujiems eksponatams ėmė trūkti vietos, tad 1937 m. nuspręsta muziejų perkelti prie Olštyneko (vok. *Hohenstein*). 

Eksponatus perkėlinėjo 1938–1942 m. procesas vyko ir Antrojo pasaulinio karo metu, tad nemažai jų dėl to meto pervežimo sunkumų nukentėjo ir kelionės tikslą pasiekė tik dvylika pastatų.

*Rytprūsių tėviškės muziejaus* vaizdai
--------------------------------------

* Puošni klėtis iš Lankupių (Klaipėdos apskr.)
* Lietuvininkų sodybos pastatai
* Atkurta bažnyčia
* Apie savo ašį pasisukantis malūnas (*paltrokas*)
* *Rytprūsių tėviškės muziejaus* fragmentas

Pokaryje jais menkai rūpintasi, tik 1949 m. paskirtas sargas ir pradėta restauracija. Priklausė Olštyno *Mozūrijos muziejui*, 1969 m. įkurtas atskiras muziejus dabartiniu pavadinimu. 1985 m. prijungti du miesto centre esantys pastatai: buv. evangelikų bažnyčia (joje įrengta parodų salė) ir gynybinės sienos bokštas, kuriame įkurdinta lenkų teisių gynėjui Vokietijoje Kšyštofui Celestynui Mrongovijui (lenk. *Krzysztof Celestyn Mrongovius*) skirta nuolatinė ekspozicija. 

2008 m. Muziejus įrašytas į Valstybinį rejestrą (lenk. *Państwowy Rejestr Muzeów*), kuriam priklauso svarbiausios šios srities kultūros įstaigos šalyje.

Šiuolaikinio muziejaus nuotraukos
---------------------------------

* Pelkininkų sodyba iš Pempių kaimo (Klaipėdos apsk.)
* Dvaro sandėlis iš Skandavos (Girdavos apsk.)
* Sodyba iš Mažosios Lietuvos: viduryje džiovykla iš Pempių, kiti pastatai iš Gilijos
* Žvejo iš Gilijos ūkinis pastatas (Labguvos apsk.)
* Atkurta geležies amžiaus kapavietė iš prūsų Sembos žemės

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Liaudies statybos muziejus Olštyneke** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* W. Chodkowska, K. Głowniak, M. Poniewski. *Muzeum Budownictwa Ludowego – Park Etnograficzny w Olsztynku* – Olsztynek: wyd. MBL-PE w Olsztynku, 2008
* Martynas Purvinas. *Muzeum Budownictwa Ludowego* // Mažosios Lietuvos enciklopedija, trečias tomas – Vilnius: Mažosios Lietuvos fondas, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006; 186 psl.

Nuorodos
--------

* Muziejaus internetinė svetainė
Instituto buveinė, dabar – Valstybinis Vilniaus Gaono žydų muziejus
**Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi institutas** – Lietuvos pagrindinių ūkio šakų ir socialinė sferos vadovaujančiųjų darbuotojų ir specialistų kvalifikacijos kėlimo įstaiga, veikusi 1966–1990 m. Vilniuje.

Istorija
--------

1966 m. vietoj Liaudies ūkio tarybos mokymo kombinato įsteigti Aukštieji vadovaujančiųjų ir inžinerijos technikos darbuotojų kvalifikacijos kėlimo kursai 1969 m. pertvarkyti į Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi institutą. 1988–1990 m. – Liaudies ūkio vadovaujančiųjų darbuotojų ir specialistų kvalifikacijos kėlimo institutas, 1990 m. pertvarkytas į Lietuvos vadybos akademiją prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės.

Veikla
------

Institute buvo taikomos to meto sąlygomis itin modernios vadybos kompetencijų ugdymo metodikos, plėtojami vadybos ir administravimo moksliniai tyrimai, teikiamos konsultacijos. Devinto dešimtmečio pabaigoje veikė 7 fakultetai:

* Valstybės valdymo ir teisės,
* Pramonės,
* Mašinų gamybos,
* Inžinerinis statybos,
* Paslaugų sferos,
* Pedagogikos,
* Finansų,
* filialai Kaune, Klaipėdoje ir Panevėžyje.

Dirbo apie 120 dėstytojų. Mokymosi trukmė 1–6 mėn. vienu metu galėjo mokytis 1300–1500 žmonių. 1969–1979 m. institute kvalifikaciją kėlė daugiau kaip 94 000, vėliau kasmet po 12 000 specialistų.

Direktoriai, rektoriai
----------------------

* V. Bajoriūnas – 1972–1981 m.
* R. Jonušas – 1981–1988 m.
* Kazimira Danutė Prunskienė – 1988–1990 m.
* Borisas Melnikas – 1990 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Borisas Melnikas. *Liaudies ūkio specialistų tobulinimosi institutas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 79 psl.