recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Oskaras KlemasОскар Карлович КлеммOskar von Klemm** |
| --- |
|  |
| Oskaras Klemas |
| Gimė | 1822 m. liepos 23 d.Mintaujoje |
| Mirė | 1891 m. sausio 22 d.Vilnius |
| Tautybė | Baltijos vokietis |
|  |
| Veikla | rusų generolas |
|  |
| Žinomas (-a) už | Kauno tvirtovės komendantas |

**Oskaras Klemas** (rus. *Оскар Карлович Клемм*, vok. *Oskar Martin von Klemm*; 1822 m. liepos 23 d. Mintaujoje, Rusijos imperija – 1891 m. sausio 22 d. Vilniuje, Rusijos imperija) – carinės Rusijos generolas, Kauno tvirtovės pirmasis komendantas, jai vadovavęs 1887–1889 m.

Biografija
----------

O. Klemas savo karinę karjerą pradėjo praporščiku 1840 m. 1870–1875 m. buvo 17-osios pėstininkų divizijos (*17-я пехотная дивизия*) vadu, 1871 m. jam buvo suteiktas generolo leitenanto laipsnis. 1886 m. buvo paskirtas nedidelės Bendero tvirtovės komendantu, vėliau trumpai ėjo Maskvos komendanto pareigas, po to – išsiųstas tarnauti į Kauno guberniją. 

### Lietuvoje

Nuo 1887 m. rugsėjo 13 d. iki 1889 m. rugsėjo 4 d. buvo pirmuoju ką tik pastatytos Kauno tvirtovės komendantu, gyveno Aukštosios Fredos dvare, pertvarkytame karinėms reikmėms. Jam vadovaujant buvo užbaigta tvirtovės statyba, suformuota jos įgula, artilerija. Tai buvo trumpas, tačiau sudėtingas tvirtovės gyvavimo pradžios laikotarpis. 1889 m. balandžio 9 d. paskirtas Vilniaus karinės apygardos vadovo padėjėju, tačiau 1891 m. vasario mėn. generolo karjerą nutraukė mirtis.

Vilniuje tarnavęs bei miręs generolas buvo palaidotas Kaune, kaip manoma, jo paties valia. Pats generolas savo tarnybą tvirtovėje vertino kaip savo aukščiausią gyvenimo pasiekimą. O. Klemo kapas su masyviu antkapiniu akmeniu išlikęs senosiose Fredos kapinėse.

Anot miesto istorijos žinovų pasakojamos legendos, 1887 m. į Kauną atvykęs komendantas laukė Kauno gubernatoriaus vizito, manydamas, kad civilinė miesto valdžia turi pirma prisistatyti naujai karinei vadovybei. Tuo tarpu miesto gubernatorius manė kitaip ir taip pat laukė naujai paskirto komendanto prisistatymo civilinei vadovybei. Abu valdininkai du mėnesius negalėjo nuspręsti, kuris iš jų svarbesnis bei savo susipažinimą pradėjo nuo abipusių skundų į Peterburgą.

Šeima
-----

O. Klemo kapas Fredos kapinėse
Oskaras Klemas buvo septynių vaikų tėvas. Jo sūnus Vasilijus (*Василий Оскарович Клемм*, 1861-1938 m.) buvo pirmuoju Rusijos imperijos konsulu Indijoje, Rusijos pilietinio karo metais buvo admirolo A. Kolčako diplomatiniu atstovu Vladivostoke. Vyresnis Oskaro brolis Vilhelmas Klemas (*Вильгельм Карлович Клемм*, 1815–1891 m.) buvo žinomu carinės Rusijos topografu bei dailininku, vadovavo Vyriausios inžinierių valdybos braižybos dirbtuvėms.

2011 m. Kaune viešėjo *Bolton-King-Beck-Klemm-Grootten* šeimos atstovai, susirinkę iš Anglijos, Australijos, Prancūzijos bei Suomijos. Saugodami istorinę atmintį apie savo giminės garsųjį protėvį, jie aplankė vietas, susijusias su generolo O. Klemo gyvenimu.

Šaltiniai
---------

* *Klemm, Oskar Martin (v.)* // Baltisches Biographisches Lexikon digital

Nuorodos
--------

* Oskaro Klemo karinė veikla Archyvuota kopija 2012-02-03 iš Wayback Machine projekto.
* O. Klemo kapas *livejournal.com* forume
Oskaras MinkovskisOskaro Minkovskio kapas
**Oskaras Minkovskis** (*Oskar Minkowski*, 1858 m. sausio 13 d. Aleksote, Kaune – 1931 m. birželio 18 d. Visbadene) – vokiečių patofiziologas, terapeutas. Matematiko ir fiziko Hermano Minkovskio brolis.

Biografija
----------

1867 m. pradėjo mokytis Kauno gubernijos gimnazijoje. 1872 m. su šeima persikėlė gyventi į Karaliaučių, kur įstojo į Senamiesčio gimnaziją. Vėliau studijavo mediciną Strasbūro ir Fryburgo universitetuose. Medicinos daktaro disertaciją apgynė Karaliaučiuje.

Dirbo, vėliau profesoriavo: nuo 1888 m. – Strasbūro, nuo 1904 m. – Kelno, nuo 1905 m. – Greifsvaldo, nuo 1909 m. – Breslau universitetuose. 1926 m. išėjo į pensiją.

Darbai
------

Minkovskis tyrinėjo tuo metu nepagydomą ligą – cukrinį diabetą, išaiškino kasos vaidmenį. 1889 m. kartu su Jozefu fon Meringu eksperimentais įrodė, kad diabetas išsivysto dėl kasos pažeidimo. Atradimas atvėrė kelią išskirti kasos hormonui – insulinui ir leido jį sukurti.

1887 m. O. Minkovskis nustatė hipofizės vaidmenį akromegalijos atradimui. Jis tyrinėjo kepenų veiklą, šlapimo ir pieno rūgšties apykaitą, podargos patogenezę. 1900 m. ištyrė ir aprašė 8 hemolizinės anemijos atvejus, pasireiškiančius paveldima chroniška gelta. O. Minkovskio ir šį hemolizinės anemijos atvejį aprašiusio prancūzų terapeuto Šorafo garbei liga vadinama Minkovskio-Šorafo liga.

Po Oskaro Minkovskio mirties buvo surinkti jo moksliniai darbai: 14 monografijų, straipsniai vadovėliams, daugiau nei 170 publikacijų ir paskaitų.

Nuorodos
--------

* Trumpa biografija Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto.
| ***Žaidimas su ugnimi*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Le Jeu avec le feu |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Italija |
| Režisierius | Alain Robbe-Grillet |
| Scenaristas (-ai) | Alain Robbe-Grillet |
| Metai | 1975 |
| Žanras | drama |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Žaidimas su ugnimi** (pranc.  *Le Jeu avec le feu*) – 1975 m. sukurta drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jean-Louis Trintignant – Francas
* Philippe Noiret – Džordžas de Saksas
* Anicee Alvina – Karolina de Saks
* Sylvia Kristel – Diana
* Agostina Belli – Marija, de Saksų tarnaitė
* Charles Millot
* Vernon Dobtcheff
* Jacques Seiler
* Michel Berto
* Christine Boisson

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Vieną dieną bankininką Džordžą de Saksą aplanko 2 vyrai, kurie pareiškia, kad jo dukra Karolina pagrobta ir bus sugrąžinta tik jam sumokėjus išpirką – milijoną dolerių. Priešingu atveju mergina bus atiduota kaip prostitutė į viešnamį. Kaip įrodymas pateikiamas jos rašytas raštelis, po to vyrai, apsvaiginę bankininką, pasišalina. Atsigavęs šis grįžta namo, kur randa sveiką Karoliną ir kuri tvirtina, kad jo niekas nepagrobė. Tėvui parodžius jos rašytą raštelį, mergina prisimena, kad jį pasirašė ją užkalbinusiam nepažįstamam vyrui.

Bankininkas nusprendžia, kad nusikaltėliai iš tiesų planavo pagrobti Karoliną, tačiau greičiausiai apsiriko ir sugavo kitą merginą. Jei taip, tikėtina, kad, supratę klaidą, jie vis tik bandys pagrobimą pakartoti. Jis kreipiasi pagalbos į privatų detektyvą Francą (šiuo pasirodo besąs vyras, gatvėje prašęs Karolinos pasirašyti raštelį), o pastarasis pasiūlo merginą paslėpti jo pažįstamos moters Erikos pensione, kuriame gali apsistoti jaunos merginos, kurioms reikalinga vienokia ar kitokia pagalba. Bankininkas sutinka ir vyru perrengta Karolina nuvežama į pensioną, kuris, kaip paaiškėja, iš tiesų yra viešnamis, skirtas tenkinti pačius keisčiausius turtuolių įgeidžius, o Karolinos nuotrauka kabo ant sienos kartu su kitų merginų atvaizdais.

Tuo metu Francas su keliais parankiniais toliau grobia įvairias merginas: prostitutę, nuotaką iš bažnyčios. Karoliną aplanko tėvas ir ši mėgina pasidalinti savo pastebėjimais, tačiau jis atrodo netikįs. Mergina naktį bando pabėgti, tačiau durys užrakintos, lauke teritoriją saugo pikti šunys, o galiausiai jai ištrūkti neleidžia pats Francas.

Kadangi iš jo ir toliau reikalaujama pinigų, bankininkas sutinka sumokėti, tačiau kartu su policija paspendžia spąstus. Nusikaltėliai sugeba nepastebėti paimti pinigus ir pats bankininkas tampa įtariamuoju...
**Nuosavybės teisės** – teisės (subjektinės galimybės) savo nuožiūra, nepažeidžiant įstatymų ir kitų asmenų teisių ir interesų, valdyti, naudoti nuosavybės teisės objektą ir juo disponuoti. Savininkas turi teisę perduoti kitam asmeniui visą nuosavybės teisės objektą ar jo dalis, arba tik konkrečias teises. Savininko teisių triadą sudaro valdymas, naudojimas ir disponavimas.

Teisių perleidimo paslaugos
---------------------------

Nekilnojamojo turto perleidimas įsigalioja tik jį įvykdžius specialia tvarka. Ją gali atlikti tik įgalioti asmenys. Tokias paslaugas dažniausiai teikia notarai.

Paslaugas sudaro nuosavybės teisių perdavimo akto parengimas, parašų patvirtinimas (paliudijimas) ir akto įregistravimas nekilnojamojo turto registre. Paslaugas daugelyje valstybių atlieka notarai ir (arba) advokatai. Kai kur – nekilnojamojo turto makleriai (pvz. Švedija). Stipriai reguliuojamose rinkose paslaugų kainos aukštos, nors šios paslaugos nėra kokybiškesnės nei mažiau reguliuojamose rinkose[1].

Nuosavybės apyvarta ES-27 siekė apie 1 800 mlrd. eurų arba 16 % ES BVP (2005 m.), o nuosavybės teisių perleidimo paslaugų apyvarta – 16,7 mlrd. eurų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Study COMP/2006/D3/003 Conveyancing Services Market (ZERP)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Phyllobius argentatus** |
| --- |
| Sidabražvynis lapinukas (Phyllobius argentatus)Sidabražvynis lapinukas (*Phyllobius argentatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Straubliukiniai  *( Curculionoidea)* |
| Šeima: | Straubliukai  *( Curculionidae)* |
| Gentis: | Lapinukai  *( Phyllobius)* |
| Rūšis: | Sidabražvynis lapinukas  *( Phyllobius argentatus)* |

 |
| Binomas |
| ***Phyllobius argentatus***Linnaeus, 1758 |

**Sidabražvynis lapinukas** (**Sidabrinis lapinukas**) (*Phyllobius argentatus*) – straubliukų (*Curculionidae*) šeimos vabalas.

Požymiai
--------

Vabalas 3,5-6 mm ilgio. Kūnas siauras, juodas, padengtas ryškiais aukso žalumo ir melsvais žvyneliais. Antsparniai be žvynelių, dar apaugę pasišiaušusiais geltonais plaukeliais. Antenos ir kojos rusvos, šlaunys dažnai tamsesnės. Straubelio pamatas ne siauresnis už galvą, per vidurį nėra išilginės vagutės. Akys didelės.

Polifagas. Kenkia įvairiems lapuočiams medžiams, taip pat obelims, kraušėms ir kitiems vaismedžiams.

Paplitimas
----------

Paplitę Europoje iki Norvegijos pietų, vidurio Švedijos ir Suomijos, bei Azijoje, rytuose iki Japonijos. Lietuvoje dažnas. Gyvena ant lapuočių, retai ir ant spygliuočių. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sidabražvynis lapinukas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
SNES/Super Famicom pultas (matoma Japonijos Super Famicom versija), kuris išpopuliarino tokį pulto išdėstymą, vėliau naudotą daugelyje modernių pultų
**Žaidimų pultas** – įvesties įrenginys, jungiamas prie žaidimų kompiuterio ir skirtas kompiuteriniams žaidimams valdyti. Vienas iš žaidimų valdymo įrenginių tipų. Žaidimų pultas laikomas dvejomis rankomis ir daugiausia valdomas nykščiais.

Daugelis kompiuterinių žaidimų konsolių valdomos išimtinai žaidimų pultais. Žaidimų pultus taip pat galima naudoti ir valdant asmeninius kompiuterius, paprastai žaidžiant žaidimus, kurie suprojektuoti žaisti su pultu (kaip, pvz. konsolių žaidimai, pritaikyti asmeniniams kompiuteriams). Asmeniniams kompiuteriams skirtų žaidimų pultų pavyzdžiais būtų Asus Eee Stick, Gravis PC, Microsoft SideWinder ir Saitek Cyborg.

Egzistuoja ir tokie žaidimų valdymo įrenginiai, kurie geba emuliuoti kompiuterio klaviatūrą ar pelę. Jie sukurti tam, kad būtų galima apeiti tokių valdymo įrenginių palaikymo kompiuteriuose nebuvimą. Tai pat esti programinė įranga (kaip, pvz. JoyToKey, Xpadder ar Pinnacle Game Profiler), kuri gali atlikti tokią pačią funkciją.

Konstrukcija
------------

Žaidimų pultą paprastai sudaro krypties valdiklis ir kiti mygtukai, skirti valdyti abejomis rankomis. Kairėje esantys krypčių klavišai paprastai valdomi kairiuoju nykščiu, dešinėje esantys kitos funkcijos mygtukai – dešiniuoju nykščiu. Senesni krypties valdikliai buvo kryžminės formos ir turėjo keturias kryptis (angl. taip pat vadinti *joypad* arba *d-pad*), bet daugelis modernių pultų papildomai (arba kaip pakaitalą) turi po vieną ar daugiau analoginių kreiptukų.

Kai kurie standartiniai žaidimų pultai palei kraštus taip pat turi papildomus mygtukus, centre įmontuotą „Start" mygtuką, pasirinkimo ir režimo mygtukus bei nedidelį, vidinį motorą, kuris skleidžia vibraciją ir tokiu būdu sukuria atsakomąją reakciją. Naujausi žaidimų pultai taip pat pasižymi gana sudėtinga integruota operacine sistema, prieiga prie interneto, bevieliu ryšiu.

* NES pultas
* 6 mygtukų Sega Genesis pultas
* Sega Dreamcast pultas su Visual Memory Unit (VMU)
* Belaidis Xbox 360 pultas
* Standartinis Wii U pultas su ekranu

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Žaidimų pultas*. Enciklopedinis kompiuterijos žodynas / Valentina Dagienė, Gintautas Grigas, Tatjana Jevsikova; Matematikos ir informatikos institutas. – Vilnius : TEV, 2008
2. 1 2  „Gamepad". *Techopedia.com*. Nuoroda tikrinta 2021-01-29.
3. ↑  „Gamepad". *Computerhope.com*. Nuoroda tikrinta 2021-01-29.
4. ↑  *Vaizdo žaidimų pultas*. Enciklopedinis kompiuterijos žodynas / Valentina Dagienė, Gintautas Grigas, Tatjana Jevsikova; Matematikos ir informatikos institutas. – Vilnius : TEV, 2008
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Nuolatinė elektros srovė (raudona kreivė). Horizontalioje ašyje atidedamas laikas, o vertikalioje srovės stipris arba įtampa.
**Nuolatinė elektros srovė** – elektros srovė, kurios stipris ir kryptis laikui bėgant nekinta.

Sąlygos elektros srovei atsirasti
---------------------------------

Nuolatinė elektros srovė atsirasti ir tekėti gali tik tada, kai medžiagoje yra laisvųjų elektringųjų dalelių. Jeigu teigiamieji ir neigiamieji krūviai susiję vienas su kitu atomuose arba molekulėse, tai jų judėjimas nesukels elektros srovės. Bet laisvųjų krūvių egzistavimo dar nepakanka srovei atsirasti. Elektringųjų dalelių tvarkingam judėjimui sukelti ir palaikyti reikia jėgos, veikiančios jas tam tikra kryptimi. Kai ši jėga nustoja veikti, kryptingas elektringųjų dalelių judėjimas nutrūksta dėl varžos, kurią sukelia metalų kristalinės gardelės jonai arba elektrolitų neutraliosios molekulės. Paprastai elektrinis laukas laidininko viduje yra priežastis, sukelianti ir palaikanti elektringųjų dalelių kryptingą judėjimą. Tik statikos atveju, kai krūviai nejuda, elektrinis laukas laidininko viduje lygus nuliui.

Nuolatinės srovės darbas ir galia
---------------------------------

Elektrinėje grandinėje vyksta įvairūs energijos virsmai. Kai elektringosios dalelės laidininke juda kryptingai, elektrinis laukas atlieka darbą. Šį darbą įprasta vadinti *srovės darbu*. Srovės darbas *A* grandinės dalyje lygus srovės stiprio *I*, įtampos *U* ir laiko *t*, per kurį atliekamas darbas, sandaugai:

{\displaystyle A=IU\Delta t}.
Pagal energijos tvermės dėsnį šis darbas turi būti lygus nagrinėjamos grandinės dalies energijos pokyčiui. Todėl energija, išsiskirianti nagrinėjamoje grandinės dalyje per laiką *Δt*, lygi srovės darbui. 
Bet kuris elektrinis prietaisas, lempa, elektros variklis ir t. t. yra apskaičiuoti tam tikram energijos kiekiui suvartoti per laiko vienetą. Todėl kartu su srovės darbu labai svarbią reikšmę turi srovės galios sąvoka. Srovės galia lygi srovės darbo per laiką *Δt* ir to laiko santykiui:

{\displaystyle P={\frac {A}{\Delta t}}.}
Taikant Omo dėsnį grandinės daliai, šią galios išraišką galima užrašyti keliomis ekvivalenčiomis formulėmis:

{\displaystyle P=I\cdot U=I^{2}R={\frac {U^{2}}{R}},}
kur *R* – elektrinė varža.

| Elektros srovės darbas | Elektros srovės galia |
| --- | --- |
| {\displaystyle A=qU} | {\displaystyle P={\frac {A}{t}}} |
| {\displaystyle A=UIt} | {\displaystyle P=UI} |
| {\displaystyle A={\frac {U^{2}}{R}}t} | {\displaystyle P={\frac {U^{2}}{R}}} |
| {\displaystyle A=I^{2}Rt} | {\displaystyle P=I^{2}R} |
| {\displaystyle A=Pt} | {\displaystyle -} |

Nuolatinės elektros srovės žymėjimas
------------------------------------

Simbolis gali būti atvaizduotas Unicode ženklu U+2393 (​⎓​)
Koordinatės: 55°29′31″š. pl. 23°20′15″r. ilg.﻿ / ﻿55.4919°š. pl. 23.3374°r. ilg.﻿ / 55.4919; 23.3374

|  |
| --- |
| **Žaiginio Pranciškaus Šivickio mokykla-daugiafunkcis centras** |
| Žaiginio Pranciškaus Šivickio mokykla-daugiafunkcis centras herbasŽaiginio Pranciškaus Šivickio mokykla-daugiafunkcis centras herbas |
| Žaiginio Pranciškaus Šivickio mokykla-daugiafunkcis centras |
| **Adresas** | Mokyklos g. 1, Žaiginys |
| **Direktorius(-ė)** | Rita Šilvienė |
| **Mokinių skaičius** | 100 |
| **Įkūrimo data** | 1821 m. |
| **Uždarymo data** | 2020 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 17 |

**Raseinių rajono Žaiginio Pranciškaus Šivickio mokykla-daugiafunkcis centras** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Žaiginyje (Raseinių raj.), Mokyklos g. 1, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190104359. Steigėjas Raseinių rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Pirmoji mokykla Žaiginyje įsteigta 1821 m. vietos vienuolių pranciškonų, vykdant 1820 m. Žemaitijos vyskupo Juozapo Arnulfo Giedraičio aplinkraštį. 1929–1939 m. Žaiginio pradžios mokyklą baigė 62 mokiniai. 1934 m. pastatytas pirmasis valstybinės mokyklos pastatas. Nuo 1950 m. septynmetė mokykla. 1964 m. pastatytas aštuonmetės mokyklos pastatas.

1994 m. iš Žaiginio akcinės bendrovės nupirkta sporto salė. 1996 m. mokyklai suteikiamas kraštiečio Pranciškaus Baltraus Šivickio (1882–1968) vardas, į mokyklos patalpas įkeliama Žaiginio kaimo biblioteka, Raseinių rajono savivaldybės viešosios bibliotekos filialas. 1998 m. skiriamos lėšos centrinio šildymo sistemos, vandentiekio, sanitarinių mazgų įrengimui, įrengiama maitinimo patalpa. 2000 m. mokykla išleidžia pirmąją dešimtokų laidą. Tais pačiais metais į mokyklą atkeliauja pirmasis kompiuteris. 2005 m. atlikta mokyklos pagrindinio pastato langų renovacija. 2007 m. steigėjo sprendimu reorganizuotas Rinkšelių skyrius. 2010–2012 m. veikė Žaiginio Pranciškaus Šivickio pagrindinės mokyklos Vosiliškio skyrius.

2013 m. rugsėjo 1 d. Žaiginio Pranciškaus Šivickio pagrindinė mokykla reorganizuota į mokyklą-daugiafunkcį centrą, o 2020 m. uždaryta, nors vietos gyventojai tam priešinosi.

Direktoriai
-----------

* 1993 m. Rita Šilvienė

Žymūs mokytojai
---------------

* Gitana Rašimienė, direktoriaus pavaduotoja ugdymui

Žymūs mokiniai
--------------

* Janina Matulienė, bibliotekininkė, Kėdainių visuomenininkė

Nuorodos
--------

1. ↑  Raseinių r. Žaiginio Pranciškaus Šivickio mokykla-daugiafunkcis centras. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-07-23).
2. ↑  Žaiginio bendruomenė savo mokyklą gins teisme. 2020-04-28, Raseiniunaujienos.lt (tikrinta 2022-07-23).

* Žaiginio Pranciškaus Šivickio mokykla-daugiafunkcis centras Archyvuota kopija 2020-08-13 iš Wayback Machine projekto.
**Valdas Stanislovas Laurinavičius** (g. 1949 m. balandžio 18 d. Buduose, Kuršėnų valsčius) – Lietuvos biochemikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1972 m. baigė Vilniaus universiteto Chemijos fakultetą. 1990 m. technikos mokslų daktaras.

Nuo 1974 m. dirba Biochemijos institute, 1981–1989 m. Fermentinių analizatorių sektoriaus, nuo 1989 m. Bioanalizės skyriaus vedėjas, nuo 2004 m. ir instituto direktorius, nuo 1996 m. profesorius. Nuo 2001 m. Lietuvos mokslų akademijos narys ekspertas.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrimų sritys – fermentų struktūra ir veikimo mechanizmai, fermentų imobilizacija, stabilizacija, modifikacija, biologiniai jutikliai, heterogeninių procesų veikimo mechanizmų modeliavimas. Su kitais sukūrė biologinių jutiklių gliukozės, pieno rūgšties, šlapalo, cholesterolio kiekiui organizme nustatyti, biologiniams jutikliams pritaikė polifermentines sistemas, chemiškai modifikuotus anglies elektrodus.

Bibliografija
-------------

* Organinė ir bioorganinė chemija, 2002 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Valdas Stanislovas Laurinavičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 623 psl.
Koordinatės: 56°03′54″š. pl. 24°24′27″r. ilg.﻿ / ﻿56.0649°š. pl. 24.407441°r. ilg.﻿ / 56.0649; 24.407441

|  |
| --- |
| **Pasvalio Lėvens pagrindinė mokykla** |
| Pasvalio Lėvens pagrindinė mokykla herbasPasvalio Lėvens pagrindinė mokykla herbas |
| Pasvalio Lėvens pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Kalno g. 34, Pasvalys |
| **Direktorius(-ė)** | Aida Abukevičienė |
| **Mokinių skaičius** | 542 |
| **Įkūrimo data** | 1987 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 72 |

Lėvens pagrindinė mokykla
**Pasvalio Lėvens pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pasvalyje, Kalno g. 34, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290615290. Steigėjas Pasvalio rajono savivaldybės taryba.

Filialai:

* Pasvalio Lėvens pagrindinės mokyklos Kiemelių pradinio ugdymo skyrius
* Pasvalio Lėvens pagrindinės mokyklos Ustukių pagrindinio ugdymo skyrius
* Pasvalio Lėvens pagrindinės mokyklos Valakėlių skyrius
* Pasvalio Lėvens pagrindinės mokyklos Žilpamūšio pradinio ugdymo skyrius

Istorija
--------

Mokykla atidaryta 1987 m. Joje mokėsi 861 moksleivis, dirbo 55 pedagogai. 1988 m. išleista 1-oji 63 abiturientų laida. 1997 m. mokyklos dešimtmečio proga įkurtas mokyklos muziejus.

1991–2002 m. mokykloje veikė suaugusiųjų klasės, 2002 m. įsikūrė Jaunimo ir suaugusiųjų mokymo centras. Nuo 2000 m. rugsėjo 1 d. mokykla vadinama Lėvens vidurine mokykla. 2002 m. mokykla išleido paskutinę – 15-ąją abiturientų laidą. 2003 m. mokykla tapo Lėvens pagrindine mokykla.

2023 m. sausio 13 d. po įvykusio 2023 m. Pasvalio rajono dujotiekio sprogimo mokykloje laikinai buvo atidarytas pagalbos ir nakvynės punktas evakuotiems Paberžių ir Balsių kaimų gyventojams.

Direktoriai
-----------

* 1987 m. Arvydas Kontenis
* 1993 m. Danis Vaišnoras
* 2011 m. Aida Abukevičienė
* 2012 m. Lina Rauckienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Dujotiekio sprogimas Pasvalio rajone: ugnis lokalizuota, gyventojai raginami užsidaryti langus ir likti namuose". *lrt.lt*. Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija. 2023 m. sausio 13 d. Nuoroda tikrinta 2023 m. sausio 13 d..

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2007-08-18 iš Wayback Machine projekto.
| **Valdemaras Ramšas** |
| --- |
| Gimė | 1969 m. gegužės 3 d. (54 metai)Lietuva Nevarėnai, Telšių rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Rūta |
| Vaikai | Paulius, Jurgita |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Telšių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tvarka ir teisingumas |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio universitetas |

**Valdemaras Ramšas** (g. 1969 m. gegužės 3 d. Nevarėnai, Telšių rajonas) – Lietuvos ir Telšių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

2004 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, inžinierius energetikas.

2004–2008 m. Telšių miesto seniūnijos seniūnas. 2008–2011 m. Telšių rajono savivaldybės meras. Nuo 2011 m. UAB „Ekspertika" direktorius komercijai.

2007 m. (dėl užimamų seniūno pareigų mandato buvo atsisakęs) ir 2008–2017 m. Telšių rajono savivaldybės tarybos narys.

2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Telšių rajono skyriaus narys.

Sutuoktinė Rūta, vaikai Paulius, Jurgita.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-23 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Vyriausioji rinkimų komisija Archyvuota kopija 2008-05-05 iš Wayback Machine projekto.
| Elniakampio piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Elniakampio piliakalnisElniakampio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°46′57.9″ š. pl. 24°59′25.4″ r. ilg.﻿ / ﻿54.782750°š. pl. 24.990389°r. ilg.﻿ / 54.782750; 24.990389Koordinatės: 54°46′57.9″ š. pl. 24°59′25.4″ r. ilg.﻿ / ﻿54.782750°š. pl. 24.990389°r. ilg.﻿ / 54.782750; 24.990389 |

 |
| Vieta | Vilniaus rajonas |
| Seniūnija | Sudervės seniūnija |
| Aukštis | 20-24 m |
| Plotas | 65x54 |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1971 |
| Registro Nr. | AR1451/ 5661 / A1246P |

**Elniakampio piliakalnis**, *Velniakampis, Geležiai* – piliakalnis ir gyvenvietė Vilniaus rajono savivaldybės teritorijoje, Elniakampio miške, Sudervės seniūnija. Pasiekiamas iš plento  **171**  Bukiškis–Sudervė–Dūkštos  Vaigeliškėse pasukus pro Geležių Antkalnius link Rastinėnų, Bubose pasukus į dešinę vakaruosna link Šiurmonių, pavažiavus iki staigesnio kelio posūkio į kairę ir pasukus į dešinę šiaurės kryptimi, pavažiavus 300 m iki čia esančių sodybų, nuo jų paėjus į mišką šiaurėn 450 m – yra miško 51 kvartalo šiaurės vakarų krašte.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, juosiamoje dviejų mažų bevardžių upelių slėnių. Aikštelė beveik keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 65x54 m dydžio. Joje rasta brūkšniuotos ir grublėtos keramikos. Šiaurės rytų šlaite, 4 m žemiau aikštelės krašto iškastas 4 m pločio, 0,4 m gylio griovys, už kurio supiltas 24 m ilgio, 1 m aukščio nuo griovio, 8 m pločio pylimas 1 m aukščio išoriniu šlaitu. Pietvakarių šlaite, 2 m žemiau aikštelės yra 8 m pločio į vakarus per 1,5 m nuolaidėjančios terasos žymės. Šlaitai statūs, 20-24 m aukščio, viršutinėje 6 m aukščio dalyje pastatinti.

Piliakalnis apardytas arimų, apaugęs apie 1969 m. sodintomis pušimis.

Tyrimai
-------

1971 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 35000 m². Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 2 195 000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Karmazinų piliakalnis 5 km | Veršiobalio piliakalnis 9 km | Maišiagalos piliakalnis 10 km |  |
| Kalninių Mijaugonių piliakalnis 24 km |  | Mažosios Riešės piliakalnis 14 km |
| Bražuolės piliakalnis 13 km | Naujosios Rėvos piliakalnis 5 km | Avižienių piliakalnis 12 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 31 (31)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.208
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 364-365.
* Покровский Ф. В. Археологическая карта Виленской губернии. Вильна, 1893, c. 69.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Elniakampis
Koordinatės: 55°33′23″ š. pl. 25°11′50″ r. ilg.﻿ / ﻿55.55639°š. pl. 25.19722°r. ilg.﻿ / 55.55639; 25.19722


| Elmininkų tvenkinys |
| --- |
| Elmininkų tvenkinys |
| Vieta | Lietuva (Anykščių rajonas) |
| Plotas | 0,093 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,52 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 3,2 m |
| Didžiausias gylis | 7,0 m |
| Tūris | 0,000312 km³ |
| Įteka | Elmė |
| Išteka | Elmė |

**Elmininkų tvenkinys** – tvenkinys Anykščių rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Anykščių, Elmininkų kaimo pietvakariniame pakraštyje. Susidaręs patvenkus Elmės upę (Šventosios intakas) 10,4 km nuo jos žiočių. Ilgis iš pietų į šiaurę 1,15 km, plotis iki 0,15 km. Altitudė 115,5 m. Pietinės tvenkinio dalies krantai aukštoki, šlaitai apaugę medžiais ir krūmynais. Vakarinėje ir pietinėje pakrantėse plyti dirbami laukai.

Debitas:

* Upės: 0,17 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 13,2 m³/s

Užtvanka 100 m ilgio, 8 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1975 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| **Lepiota ventriosospora** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Pievagrybiniai  *( Agaricaceae)* |
| Gentis: | Žvynabudėlė  *( Lepiota)* |
| Rūšis: | Pilvotasporė žvynabudėlė  *( Lepiota ventriosospora)* |

 |
|  Index Fungorum |


|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

**Pilvotasporė žvynabudėlė** (*Lepiota ventriosospora*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, žvynabudėlių (*Lepiota*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Miškai, parkai, tarp žolių.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Sporos didelės, verpstiškos, pilvotos, kepurėlė rudai ochrinė.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 4–6 (8) cm skersmens, retai didesnė, varpiška, paplokščia, su lygiu ar suaižėjusiu gūbreliu, ochrinė, rudai ochrinė, viduryje tamsesnė, plaušuota, žvynuota, pakraščiai nulinkę žemyn, kartais suskeldėję. Lakšteliai balti, platūs, minkšti. Kotas 4–10×0,4–1 cm, su draiskanotu žiedu, virš kurio baltas, žemiau jo apaugęs kepurėlės spalvos žvyneliais, plaušeliais. Trama plona, balta, minkšta, malonaus kvapo ir skonio. Sporos verpstiškos, 16–22×4 (5)–6 μm.

**Būdingi požymiai:** ši rūšis labai panaši į skydinę žvynabudėlę, skiriasi šiek tiek didesniais tamsesnės spalvos vaisiakūniais, didelėmis pilvotomis sporomis.

Auga pavieniui, grupelėmis, panašiai kaip ir skydinė. Valgoma, menkavertė. Nedažna.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 203 psl.
| **Zeferinas Jonutis** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. rugpjūčio 25 d.Janapolė, Varnių valsčius |
| Mirė | 2015 m. vasario 11 d. (79 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Gražina Jonutienė |
| Vaikai | Marius Jonutis, Jurga Jonutytė |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | 1963 m. Vilniaus universitetas |

**Zeferinas Jonutis** (1935 m. rugpjūčio 25 d. Janapolėje, Varnių valsčius, Telšių apskritis – 2015 m. vasario 11 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1958 m. baigė Palangos vidurinę mokyklą, 1963 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakulteto žurnalistikos specialybę.

1961–1965 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa" korespondentas, skyriaus vedėjas. 1965–1969 m. žurnalo „Moksleivis" redaktorius. 1969–1977 m. laikraščio „Tiesa" korespondentas, skyriaus vedėjas. 1977–1980 m. Lietuvos kino studijos scenarinės kolegijos redaktorius. 1980–1986 m. laikraščio „Tiesa" skyriaus vedėjas. 1986–1989 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos atsakingasis sekretorius. 1989–1993 m. žurnalo „Šeima" vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1993 m. dienraščio „Lietuvos rytas" vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas.

Bibliografija
-------------

* Graži gyvenimo diena. – Vilnius: Mintis, 1975. – 17 p.
* Neramūs gandrai: apsakymai. – Vilnius: Vaga, 1978. – 231 p.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 193 psl.
MRT-Mercedes| Vaizdas:ManorF1Logo.png |
| Pilnas pavadinimas | Manor Racing |
| Bazė | Banduris, JK |
| Komandos direktorius (-iai) | Stephen Fitzpatrick |
| Technikos direktorius | John McQuilliam |
| 2022 m. Formulės 1 sezonas |
| Lenktynininkai | 31.Prancūzija Esteban Ocon94. Vokietija Pascal Wehrlein |
| Testuotojai | Indonezija Rio Haryanto |
| Variklis | Mercedes |
| Padangos | Pirelli |
| Karjera Formulėje 1 |
| Pirmos lenktynės | 2016 m. Australijos Grand Prix |
| Dalyvavo lenktynių | 21 |
| Konstruktorių taurės | - |
| Lenktynininkų taurės | - |
| Lenktynių pergalės | - |
| Pole pozicijos | - |
| Greičiausi ratai | - |
| 2016 m. pozicija | 11 (1 taškas) |

**Manor Grand Prix Racing Limited** – Formulės 1 komanda iš Jungtinės Karalystės. Šiuo pavadinimu ekipa startavo 2016 m. sezone.

2010–2015 m.
------------

Komandos priešistorė prasidėjo 2010 m. sezone su Virgin Racing ekipa. Tais pačiais metais ši komanda savo pagrindiniu rėmėju pasirinko Marussia kompaniją ir ekipa vadinosi „Marussia Virgin Racing". 2012 m. sezone ekipa jau vadinta Marussia F1.

Po 2014 m. sezono ši ekipa paskelbė bankrotą. 2015 m. sausio 19 d. bankroto administratoriai pranešė, kad atsirado galimybė grąžinti visus ekipos įsiskolinimus. 2015 m. vasario 19 d. kompanija oficialiai buvo atstatyta nauju „Manor Marussia F1 Team" pavadinimu. Buvęs Sainsbury's vadovas Justin King tapo pagrindiniu komandos investuotoju. 2015 m. sezone komanda išlaikė „Marussia" pavadinimą ir įsigijo britišką licenciją. 2016 m. sausio 19 d. ekipa oficialiai pervadinta į „Manor Racing".

Nuo 2016 m.
-----------

2016 m. vasarį komanda pranešė, kad naujais jos lenktynininkais taps buvęs DTM čempionas Pascal Wehrlein ir Rio Haryanto iš Indonezijos. Taip pat šiame sezone naujuoju aerodinamikos specialistu tapo buvęs Scuderia Ferrari narys Nicholas Tombazis, o Pat Fry tapo komandos konsultantu.

Įpusėjus sezonui R. Haryanto pakeitė prancūzas Esteban Ocon.

Lenktynėse Austrijoje Pascal Wehrlein pelnė vienintelį komandos tašką sezone.

2017 m. sausio mėnesį buvo pranešta, kad komandos savininkei "Just Racing Services" buvo iškelta bankroto byla. Tai sukėlė abejones dėl komandos galimybių dalyvauti 2017 m. sezone.

Nuorodos
--------

* Oficiali komandos svetainė Archyvuota kopija 2015-03-14 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marussia’s administrators say the team will exit administration on February 19
2. ↑  Marussia may return to F1 in 2015 as Manor after agreeing debt deal
3. ↑  Manor Racing
4. ↑  Manor Racing
5. ↑  Ex-Ferrari F1 engineering director Pat Fry to Manor as consultant
6. ↑  Manor Racing enter administration and are on brink of collapse Archyvuota kopija 2017-01-08 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Manor Racing** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Elmenteitos kultūra** – neolito archeologinė kultūra, pavadinta pagal Elmenteitos ežero (Kenija), prie kurio tyrinėtas Gamblės urvas, pavadinimą.

Arealas
-------

Elmenteitos kultūra 1 tūkstantmetyje pr. m. e. buvo paplitusi dab. Kenijoje ir Tanzanijos šiaurinėje dalyje. Elmenteitos kultūros dirbiniai panašūs į ankstyvesnės Kenijos-Kafros kultūros, keramika turi bruožų, būdingų Afrikos šiaurinėje dalyje plitusių kultūrų keramikai, ūkis primena dabartinį masajų ūkį. Manoma, Elmenteitos kultūros elementų buvo išlikę ir pirmame m. e. tūkstantmetyje.

Kultūra
-------

Elmenteitos kultūros žmonės gyveno uolinėse, urvinėse ir atvirose gyvenvietės. Žemumose kūrė mažas atviras, aukštumose – dideles, dažniausiai uolines gyvenvietes. Vertėsi pusiau klajokline gyvulininkyste – augino galvijus, ožkas ir avis, iš dalies medžiokle, žvejyba ir maisto rinkimu. Gyvenvietėse rasta daug dirbinių iš obsidiano: ilgų skelčių, retušuotų buka nugarėle peilių, galinių gremžtukų, mikrolitų (trikampių, segmentų); dauguma dirbinių gaminti skeltine technika, dar rasta ir akmeninių indų, rankinių girnų bei į kirvį panašių dirbinių. Keramika mažai ornamentuota, dažniausiai tiesiomis ar šiek tiek profiliuotomis sienelėmis taurės ir rutulio formos puodynės.

Mirusiuosius laidojo su opalo, agato, amazonito karoliais, šalia gyvenvietės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Egidijus Šatavičius. *Elmenteitos kultūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 476 psl.
| *Victim of Love* |
| --- |
| Victim of Love viršelis |
| Elton John studijinis albumas |
| Išleistas | 1979 m. spalio 13 d. |
| Įrašytas | 1979 m. rugpjūtį |
| Žanras | disko |
| Trukmė | 35:45 |
| Prodiuseris | Pete Bellotte |
| Elton John chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „The Thom Bell Sessions" (1979) |  **„Victim of Love" (1979)** | „21 at 33" (1980) |

 |

„**Victim of Love**" – tryliktasis britų atlikėjo Elton John studijinis albumas, išleistas 1979 m. Albume groja disko žanro muzika, nors buvo išleista gerokai vėliau po disko muzikos bangos, dėl ko tai yra nelabai sėkmingas albumas ir kritikų dažnai vertinamas kaip vienas prasčiausių Eltono Džono darbų. Kita vertus, singlas tokiu pačiu pat pavadinimu kaip ir albumas – „Victim of Love" kažkiek susilaukė sėkmės, užimdamas 31-ąją vietą Jungtinių Valstijų „Billboard Hot 100" sąraše, 38-ąją vietą Australijoje ir 46-ąją vietą Kanadoje, nors kitame pastarosios „Canadian Adult Contemporary" sąraše užėmė 11-ą vietą. Disko kategorijoje, tai yra „Billboard Disco Top 100" (JAV) sąraše, užėmė tik 55-ąją vietą.

Albumas trunka tik apie 35 minutes – tai trumpiausias Eltono Džono studijinis albumas per jo visą karjerą, įskaitant ir tai, kad jis yra netipinis. Šį albumą įrašinėjant jis nekūrė melodijų, nei tekstų ir negrojo pianinu ar klavišiniais. Vienintelis jo įnašas tai tik vokalai. Taipogi šio albumo platinti jis nelabai stengėsi, savo koncertuose ir kituose pasirodymuose niekada negrojo nei vienos iš šio albumo dainų.

Dainų sąrašas
-------------

#### Pirmoji pusė

1. „Johnny B. Goode" (Chuck Berry) – 8:06
2. „Warm Love in a Cold World" (Pete Bellotte, Stefan Wisnet, Gunther Moll) – 4:30
3. „Born Bad" (Bellotte, Geoff Bastow) – 5:16

#### Antroji pusė

1. „Thunder in the Night" (Bellotte, Michael Hofmann) – 4:40
2. „Spotlight" (Bellotte, Wisnet, Moll) – 4:24
3. „Street Boogie" (Bellotte, Wisnet, Moll) – 3:56
4. „Victim of Love" (Bellotte, Sylvester Levay, Jerry Rix) – 4:52

Išnašos
-------

1. ↑  Whitburn, Joel (2004). *Hot Dance/Disco: 1974-2003*.
2. ↑  Elton John – setlist.fm

  

v • a • r **Elton John studijiniai albumai** 

Empty Sky · Elton John · Tumbleweed Connection · Madman Across the Water · Honky Château · Don’t Shoot Me I’m Only the Piano Player · Goodbye Yellow Brick Road · Caribou · Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy · Rock of the Westies · Blue Moves · A Single Man · Victim of Love · 21 at 33 · The Fox · Jump Up! · Too Low for Zero · Breaking Hearts · Ice on Fire · Leather Jackets · Reg Strikes Back · Sleeping with the Past · The One · Duets · Made in England · The Big Picture · Songs From The West Coast · Peachtree Road · The Captain & The Kid · The Diving Board · Wonderful Crazy Night
| **Carduelis chloris** |
| --- |
| Žaliukės (*Carduelis chloris*) patinas ir patelėŽaliukės giesmė |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Kikiliniai  *( Fringillidae)* |
| Gentis: | *Carduelis*  *( Carduelis)* |
| Rūšis: | Žaliukė  *( Carduelis chloris)* |

 |
| Binomas |
| ***Carduelis chloris***Linnaeus, 1758 |

Žaliukės paplitimo arealas: ██ Peri, pastebima visus metus

██ Peri, pastebima tik vasaromis

██ Žiemoja

██ Išplatinta žmonių

**Žaliukė** (*Chloris chloris* arba *Carduelis chloris*) – kikilinių (*Fringillidae*) šeimos paukštis.

Paplitimas
----------

Eurazijoje žaliukės arealas driekiasi nuo Atlanto iki Uralo, šiaurinė riba eina centrine Suomija, Kamos aukštupiu, pietinė – Viduržemio jūros pakrante, Mažąja Azija, Volgos žemupiu, Uralo vidurupiu. Yra izoliuotas arealas Vidurinėje Azijoje, taip pat gyvena Šiaurės Afrikoje, Viduržemio jūros salose.

### Lietuvoje

Lietuvoje dažnas paukštis. Stebima ištisus metus, aptinkama visoje šalies teritorijoje. Manoma, kad peri iki 250 000 porų.

Išvaizda
--------

Patino viršutinė kūno pusė gelsvai žalia, apatinė geltona, žalio atspalvio. Patelė panaši į patiną, bet blankesnių, rusvai gelsvų spalvų. Snapas balsvas, kojos rausvos. Jaunikliai panašūs į patelę, jų nugara dėmėta, o antuodegis rudas. Patinų kūno ilgis 88,9 mm, kūno masė 28,1 g, patelių kūno ilgis 86,1 mm, masė 26,8 g.

Elgsena
-------

Gyvena miškų pakraščiuose, gyvatvorėse, soduose, parkuose, kapinėse, sodybose ir kituose želdynuose kur yra eglių, kėnių, tujų ar pocūgių. Gyvena būreliais po 2-3 poras, o vasaros pabaigoje ir rudenį telkiasi į didesnius būrius, laikosi linų, javų laukuose, prie sodybų.

Lizdą krauna krūmuose, iki 3 m aukštyje. Lizdui naudoja šakneles, sausą žolę, kerpes, samanas, vidų iškloja įvairiais plaukais, augalų pūkais. Deda 5-6 melsvai baltus su rudomis dėmelėmis kiaušinius. Peri 13-14 dienų. Išaugina dvi vadas. Jaunikliai lizde išbūna apie 14 dienų. Gyvena apie dešimt metų, seniausi individai užfiksuoti sulaukę 12–13 metų.

Mityba
------

Žaliukė maitinasi įvairių augalų pumpurais, lapeliais, garstukų, rūgčių, svėrių, kiečių, šeryčių, linų, grikių, usnių, guobų, kanapių, vinkšnų, pušų, skirpstų, eglių, maumedžių sėklomis. Taip pat lesa vabzdžius bei jų lervas (straubliukus, sprindžius, pjūklelius, lapsukius).

Galerija
--------

* Patinėlis
* Patelė
* Lizdas su kiaušiniais
* Kiaušiniai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jusys, V. Karalius, S. Raudonikis, L. *Lietuvos paukščių pažinimo vadovas*. Lietuvos ornitologų draugija, 2020, p. 264
2. ↑  Fransson, T. Jansson, L. Kolehmainen, T. Kroon, C. & Wenninger, T. (2017). *EURING list of longevity records for European birds*
3. ↑  „Lietuvos fauna": Paukščiai 2. Vilnius, „Mokslas", 1991 m.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žaliukė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Lucanidae** |
| --- |
| Paprastasis elniavabalis (Lucanus cervus)Paprastasis elniavabalis (*Lucanus cervus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Šeima: | Elniavabaliai  *( Lucanidae)* |

 |

**Elniavabaliai**, **elniaragiai** (*Lucanidae*) – vabalų (*Coleoptera*) šeima, kuriai priklauso stambūs ir vidutinio dydžio vabalai. Jų antenos aiškiai alkūniškos, stiebelis ilgas, buoželė šukiška. Priekinės kojos rausiamojo tipo. Mandibulės, ypač patinų, didelės, kai kurių rūšių primena elnio ragus. Jomis patinai, kaip elniai, grumiasi dėl patelės.

Pasaulyje apie 1100 rūšių. Dauguma jų būdingi tropikams ir subtropikams.

Vystymasis
----------

Lervos stambios, pasagos formos su ruda galvute. Vystosi trūnijančioje ąžuolų, rečiau kitų lapuočiu medžių, senų kelmų, šaknų ar rąstų medienoje. Prieš virsdamos lėliukėmis iš išgraužų pasidaro sau „lopšelį". Kai kurios rūšys prieš virsdamos lėliukėmis išlenda iš trūnijančios medienos ir įsirausia į dirvožemį. Vabalai minta lapuočių medžių, ypač ąžuolo bei beržo, tekančiomis sultimis.

Reikšmė
-------

Nors dėl savo ragų atrodo grėsmingi, tačiau paėmus į ranką žmogui nieko nepadarys. Vabalai naudingi: greitina trūnijančios medienos irimą.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje randamos 6 rūšys:

| Gentis: *Ceruchus* |
| --- |
|  | Šiaurinis elniavabalis *Ceruchus chrysomelinus* Hochenwarth, 1785 | Rūšis įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. |
| Gentis: *Dorcus* |
|  | Platusis elniavabalis *Dorcus parallelipipedus* Linnaeus, 1758 | Dažniausia Lietuvoje elniavabalių rūšis |
| Gentis: *Lucanus* |
|  | Paprastasis elniavabalis *Lucanus cervus* Linnaeus, 1758 | Rūšis Lietuvoje laikoma išnykusia. Iš LRK sąrašo išbraukta 2019 m. |
| Gentis: *Platycerus* |
|  | Blindinis elniaragis *Platycerus caprea* De Geer, 1774 | Labai panašus į žygiškajį elniavabalį |
|  | Žygiškasis elniavabalis *Platycerus caraboides* Linnaeus, 1758 |  |
| Gentis: *Sinodendron* |
|  | Cilindriškasis elniavabalis *Sinodendron cylindricum* Linnaeus, 1758 | Patinų galva su stačiu ragu. |

Nuorodos
--------

* Elniavabalių pagalbos linija Archyvuota kopija 2018-01-29 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 56°01′08″š. pl. 21°15′13″r. ilg.﻿ / ﻿56.018798°š. pl. 21.253475°r. ilg.﻿ / 56.018798; 21.253475

|  Darbėnų koplyčia Kretingos gatvėje |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Kretingos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Darbėnai |
| **Adresas** | Kretingos g. 9 |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1910 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Darbėnų koplyčia Kretingos gatvėje** arba **Magdalenos Vitkauskytės koplyčia, Koplytėlė su Nukryžiuotojo skulptūra** stovi Darbėnuose (Kretingos raj.), privačios sodybos kampe šalia Kretingos gatvės, ties sankryža su Rožių gatve, kelyje į Kretingą, 400 m į pietus nuo Darbėnų bažnyčios.

Koplyčios viduje
Galinis fasadas
Koplyčia yra architektūros ir dailės paminklas, nuo 1993 m. įrašytas į LR Kultūros vertybių registrą. Ją pastatė 1910 m. Darbėnuose gyvenusi Magdalena Vitkauskytė, švietėjos Onos Vitkauskytės motina.

Architektūra
------------

Koplyčia yra būdingas Žemaičių krašto mūrinės sakralinės architektūros statinys. Jis neogotikinio stiliaus, raudonų plytų mūro su tinku, kampuose sustiprintas kontraforsais. Priekinio fasado frontonas laiptuotas, su skydu. Jo karnizą ir plokštumos viršų puošia geometrinio motyvo ornamentai. Frontono plokštuma, viršutinė sienų dalis tinkuotos. Virš frontono iškilęs dvišlaitis atikas su betoniniu kryžiumi. Atiko viduryje įspausta pastatymo data „1910". Priekinėje sienoje įrengta arkinės formos durų anga, kurioje įstatytos medinės arkinės į viršų smailėjančios dvivėrės durys, viršutinėje dalyje įstiklintos. Šoniniuose fasaduose yra po dvi sujungtas smailiaarkės formos angas, galiniame fasade – apvali anga. Pastato perimetru įrengtas profiliuotų plytų karnizas, angų apvadai. Stogas piramidinis, dengtas skarda. 

Statinio lubos skliautinės. Viduje yra medinė polichrominė, vietinio liaudies meistro sukurta Nukryžiuotojo skulptūra. Jos dydis 112 cm, šalia stovi dvi mažesnės šventųjų skulptūrėlės.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Darbėnų kapinių koplyčia

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 9473 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Darbėnų koplyčia Kretingos gatvėje** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kretingos muziejus. Darbėnų koplyčia Kretingos gatvėje[neveikianti nuoroda]. *limis.lt*
* Kretingos krašto enciklopedija. Darbėnų mstl. koplytėlė su Nukryžiuotojo skulptūra Archyvuota kopija 2020-02-13 iš Wayback Machine projekto.. *kretvb.lt*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Cladonia rangiferina** |
| --- |
| Elninė šiurė (*Cladonia rangiferina*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Aukšliagrybūnai  *( Ascomycota)* |
| Klasė: | Aukšliagrybiai  *( Ascomycetes)* |
| Eilė: | Lekanoriečiai  *( Lecanorales)* |
| Šeima: | Šiuriniai  *( Cladoniaceae)* |
| Gentis: | Šiurė  *( Cladonia)* |
| Rūšis: | Elninė šiurė  *( Cladonia rangiferina)* |

 |

**Elninė šiurė** (*Cladonia rangiferina*) – šiurinių (*Cladoniaceae*) šeimos kerpių rūšis. Auga tundroje, pušynuose, aukštikalnėse.

Gniužulas šviesiai pilkas, šakotas, tankus, 3-10 cm aukščio. Auga žemės paviršiuje (rūgštingoje dirvoje). Gerai pakenčia sausrą, tiesioginius saulės spindulius. Auga lėtai, 3–5 mm per metus.

Elninė šiurė yra pagrindinis šiaurės elnių raciono elementas. Šiomis kerpėmis žiemą taip pat minta ir kitos elnių rūšys, avijaučiai. Skandinavijoje iš elninės šiurės gaminamas cukrus, spiritas (akvavito gamybai). Nencai šias kerpes naudoja liaudies medicinoje.

Elninių šiurių sąžalynas. Suomija

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Elninė šiurė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Vicente Fox Quesada** |
| --- |
| Meksikos prezidentas |
|  |
| Gimė | 1942 m. liepos 2 d. (80 metų)Mechikas, Meksika |
| Meksikos prezidentas |
| Ėjo pareigas | 2000 m. gruodžio 1 d. – 2006 m. lapkričio 30 d. |
| Ankstesnis | Ernesto Zedillo |
| Vėlesnis | Felipe Calderón |
|  |
| Partija | Meksikos nacionalinė veiksmo partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Vicente Fox |

**Visentė Foksas Kesada** (*Vicente Fox Quesada*; g. 1942 m. liepos 2 d.) – Meksikos verslininkas ir politikas, 55-asis Meksikos prezidentas, ėjęs šias pareigas nuo 2000 m. gruodžio 1 d. iki 2006 m. lapkričio 30 d.

V. Fox laimėjo 2000 m. rinkimus ir tapo pirmuoju Meksikos politiku iš opozicijos, laimėjusiu prezidento rinkimus nuo 1910 m. ir pirmuoju per 71 metus nugalėjusiu Meksikos institucinės revoliucinės partijos atstovą.

Baigęs 6 metų kadenciją politikas su šeima grįžo į savo gimtąją Gvanachuato valstiją bei prižiūri savo vardo mokymų centrą, biblioteką ir muziejų.

Taip pat politikas dažnai viešai reiškia savo nuomonę įvairiais klausimais šalyje ir užsienyje.

2016 m. buvęs Meksikos prezidentas tapo aršiu JAV prezidento rinkimų dalyvio Donald Trump kritiku. V. Fox dažnai reikšdavo nuomonę apie D. Trump pažadus statyti sieną tarp Meksikos ir JAV. Meksikos politiko nuomone, jo šalis niekada nesutiks mokėti už šią sieną ir tai yra „JAV mokesčių mokėtojų lėšų švaistymas".

Šaltiniai
---------

1. ↑  End of era for all-powerful party
2. ↑  Centro Fox Archyvuota kopija 2017-06-04 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Vicente Fox: Wall is stupid, waste of money


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Ernesto Zedillo** | **Meksikos prezidentas**2000–2006 | Po to:**Felipe Calderón** |