recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| 4-oji Žemgalos pėstininkų divizija |
| --- |
| Veikimo laikas | 1920-1940 |
| Valstybė | Latvijos vėliava Latvija |
| Lojalumas | Latvijos Respublika |
| Rūšis | divizija |
| Yra dalis | Latvijos kariuomenė |
| Būstinė | Daugpilis |
| Vadovybė |
| pirmasis vadas | generolas majoras Oskaras Dangeris |
| paskutinis vadas | generolas majoras Žanis Bahas |

**4-oji Žemgalos pėstininkų divizija** (latv. *4. Zemgales kājnieku divīzija*) – Latvijos kariuomenės divizija, suformuota 1920 m. pradžioje. Tai buvo ketvirtoji Latvijos Respublikos divizija. 

Divizijos štabas buvo suformuotas Žemutinės Kuržemės karinės apygardos, kuriai vadovavo pulkininkas Oskaras Dankeris, pagrindu. 
Į divizijos sudėtį įėjo:

* 10-asis Aizputės pėstininkų pulkas,
* 11-asis Duobelės pėstininkų pulkas,
* 12-asis Bauskės pėstininkų pulkas,
* Žemgalos artilerijos pulkas,
* 1-asis kavalerijos pulkas.

1920 m. gegužės pabaigoje divizijos pulkai buvo permesti prie sienos su TSRS, kur užėmė pietinę fronto dalį nuo Asvejos ežero iki Dauguvos. TSRS-Lenkijos karo metu divizijos kontroliuojama teritorija praplėsta ir piečiau Dauguvos, apėmė žemes piečiau Daugpilio, į kurias pretendavo Lenkija. 

Lenkijos-Lietuvos karo metu (1920 m. spalis) 12-asis Bauskės pulkas užėmė dalį Ilūkstės apskrities, kurią buvo užėmę lietuviai. 

Nuo 1921 m. divizija buvo dislokuota Daugpilyje. 1940 m. po Latvijos okupacijos, Latvijos kariuomenė buvo performuota į DVRA 24-ąjį šaulių korpusą. Iš Žemgalos ir Latgalos divizijų buvo suformuota tarybinė 183-oji šaulių divizija.

Divizijos vadai
---------------

* 1920 m. sausis – 1932 m. sausis: generolas Oskaras Dankeris (iki 1925 m. birželio - pulkininkas).
* 1932 m. sausis – 1933 m. vasaris: generolas Martinas Hartmanis.
* 1933 m. vasaris – 1936 m. spalis: generolas Rudolfas Bangerskis.
* 1936 m. spalis – 1940 m.: generolas Žanis Bahas.
**Vladimir Stojković**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Vladimir Stojković |
| Gimimo data | 1983 m. liepos 28 d. (40 metų) |
| Gimimo vieta | Loznica, Serbija |
| Ūgis | 1,95 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Fayha FC |
| **Pozicija** | vartininkas |
| Jaunimo klubai |
| –20002000–2002 | LoznicaCrvena Zvezda |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2002–20042003–20042004–20052005–20062006–200720072007–2011200920102010-20112011-201320142014–20162016–20172017–20212021– | Crvena Zvezda→ Leotar *(skol.)*ZemunCrvena ZvezdaNantes→ Vitesse *(skol.)*Sporting CP→ Getafe *(skol.)*→ Wigan Athletic *(skol.)*→ Partizan *(skol.)*PartizanErgotelis FCMaccabi HaifaNottingham ForestPartizanFayha FC | 1 (0) 34 (0)22 (0)10 (0)8 (0)9 (0)5 (0)4 (0)26 (0)60 (1)11 (0)66 (0)20 (0)94 (0)56 (0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2006–2018 | Serbija Serbija | 84 (0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023.
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023. |

**Vladimiras Stojkovičius** (g. 1983 m. liepos 28 d.) – Serbijos futbolininkas, rungtyniaujantis vartininko pozicijoje.

Profesionalo karjerą pradėjo Crvena Zvezda klube, bet daugiau jame žaidė tik nuo 2004 m. kelis sezonus praleidęs silpnesniuose klubuose. 2006 m. perėjo į Prancūzijos „Nantą", bet ten sužaidė tik keletą rungtynių ir po trenerių kaitos komandoje daugiau nežaidė, buvo paskolintas „Vitesse Arnhem" komandai. 2007 m. Stojkovičius tapo „Sportingo" klubo žaidėju, sužaidė keletą varžybų, gavo traumą ir prarado pagrindinio vartininko poziciją Rui Patrício. Išsigydęs traumą liko tik 3-uoju vartininku, todėl praktiškai nežaidė. Vėliau skolintas „Getafe", „Wigan Athletic" klubams. Ten daugiausia pavadavo traumuotus vartininkus arba žaidė ne pagrindinės svarbos varžybose. 2010 m. vartininkas paskolintas serbų klubui FK Partizan, nuožmiam gimtojo Stojkovičiaus Crvena Zvezda klubo priešininkui.

Stojkovičius į Serbijos ir Juodkalnijos rinktinę pradėtas kviesti 2006 m. Nors už ją dar nebuvo sužaidęs nė vienų varžybų, kaip atsarginis vartininkas paimtas į 2006 m. pasaulio čempionatą. Javier Clemente tapus serbų treneriu, Stojkovičius gavo pagrindinio vartininko poziciją. Buvo 2008 m. olimpinės rinktinės nariu. Dalyvavo 2010 m. pasaulio čempionate, kur išsaugojo tuščius vartus varžybose su Vokietiją ir atrėmė Lukašo Podolskio baudinį.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Vokietija 2006 | I etapas | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Pietų Afrika 2010 | I etapas | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Rusija 2018 | I etapas | 3 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vladimir Stojković profilis svetainėje National-Football-Teams.com
| Tores del Painės nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Painės Kordiljera nuo Pehoės ežero kranto Painės Kordiljera nuo Pehoės ežero kranto |
| **Vieta:** | Magelano ir Čilės Antarktidos regionas, Čilės vėliava Čilė |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Puerto Natalesas |
| 

Žemėlapis rodantis Tores del Painės nacionalinis parkas vietą.Tores del Painės nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 51°0′0″ p. pl. 73°0′0″ v. ilg.﻿ / ﻿51.00000°š. pl. 73.00000°r. ilg.﻿ / 51.00000; 73.00000 |
| **Plotas:** | 2 400 km² |
| **Įkurtas:** | 1959 m. |
| **Lankomumas:** | 143 253 (2012 m.) |
| **Valdymas:** | Corporación Nacional Forestal |

**Tores del Painės nacionalinis parkas** (isp. *Parque Nacional Torres del Paine*) – UNESCO saugomas biosferos draustinis Čilėje, Patagonijos regione. Nacionalinis parkas buvo įsteigtas 1959 m. UNESCO organizacijos narių.

Šiame parke stūkso trys granito monolitai Paino stulpai, kurie sudaro Painės Kordiljeros kalnų grandinę. Painės stulpai, siekia beveik 2,5 kilometro aukštį. Į šį parką taip pat įeina dalis nusidriekusios trečios pagal dydį ledynų virtinės pasaulyje. Pietų Patagonijos ledo kepurė Tores del Painės nacionaliniame parke apima Grėjaus, Pingo, Tindalo ledynus. Taip pat čia galima rasti tyvuliuojančius Grėjaus, Pehoės, Nordenšeldo ir Sarmjento ežerus bei Painės upę.

Tores del Painės nacionalinis parkas yra vienas iš didžiausių bei lankomiausių parkų Čilėje. Šis parkas pritraukia 150 000 lankytojų kasmet, iš jų 60 % yra užsieniečiai. Šiame parke yra vaizdingas „W" raidės formos maršrutas aplink Painės Kordiljeros masyvo viršukalnes, o stovyklauti turistams galima tik tam tikrose vietose. 2012 m. Patagonijai būdingas labai permainingas oras ir uraganinis vėjas čia nusinešė 5 gyvybes, o 2005 m. ir 2011 m. dėl neatsargaus elgesio su ugnimi kilo didžiuliai gaisrai, todėl buvo uždrausta kūrenti laužus.

Galerija
--------

* Pehoės ežerasPehoės ežeras
* Grėjaus ledynasGrėjaus ledynas
* Nordenšeldo ežerasNordenšeldo ežeras

Išnašos
-------

1. ↑  Sidetracked: Torres del Paine W Trek // Patagonia
**Klaipėdos apygardos teismas** - vienas iš Lietuvos bendrosios kompetencijos apygardos teismų, nagrinėjančių jo kompetencijai priskirtas baudžiamąsias ir civilines bylas pirmąja arba apeliacine instancija. Būstinė - Klaipėda.

Klaipėdos apygardos teisme dirba 26 teisėjai, 61 valstybės tarnautojas, 27 darbuotojai, dirbantys pagal darbo sutartis (2024 m. kovo 1 d. duomenimis).

Skyriai
-------

* Baudžiamųjų bylų skyrius, pirmininkė Daiva Jazbutienė
* Civilinių bylų skyrius, pirmininkas Aurimas Brazdeikis

Vadovybė
--------

Teismo pirmininkas Marius Dobrovolskis, nuo 2019 m. liepos 1 d.

Veiklos teritorija
------------------

Klaipėdos apygardos teismo veiklos teritorijoje veikia šie apylinkės teismai:

1. Klaipėdos apylinkės teismas
2. Plungės apylinkės teismas
3. Tauragės apylinkės teismas.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Klaipėdos apygardos administracinis teismas

Nuorodos
--------

* Oficialus Klaipėdos apygardos teismo tinklalapis Archyvuota kopija 2009-01-25 iš Wayback Machine projekto. (lietuvių, anglų k.)
| **Poa annua** |
| --- |
| Vienametė miglė (Poa annua)Vienametė miglė (*Poa annua*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Miglė  *( Poa)* |
| Rūšis: | Vienametė miglė  *( Poa annua)* |

 |

**Vienametė miglė** (*Poa annua*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos, miglių (*Poa*) genties augalas. Lietuvoje labai dažna, auga praktiškai visur.

Vienmetis, dvimetis, retai daugiametis, nedidelius tankius kerelius arba veją sudarantis žolinis augalas. Stiebai 5-30 cm aukščio, švelnūs, dažniausiai gulsti, kylantys. Ūgliai ties bambliais dažnai įsišaknija. Lapai trumpi, gležni, ploni, šviesiai žali, neblizgantys arba kiek blizgantys, su 2 vagelėmis, ant lapalakščio būna skersinių raukšlių, vauriška viršūne ir nemažu, iki 2-3 mm ilgio, apykaklės formos liežuvėliu. Žiedynas – piramidiška, trumpa šluotelė. Apatinės šluotelės šakutės pavieniui arba po dvi atsišakoja nuo pagrindinės žiedyno ašies. Varputėse po 3-7 žiedus, žalios, žalsvai gelsvos arba violetinio atspalvio. Varpažvyniai skiauterėti, viršūnės nusmailėjusios. Žiedažvyniai be akuotų. Vaisius – žvynągrūdis, nes prie grūdo lieka žiedažvyniai su plonais pieviniais kraštais.

Žydėti pradeda balandžio mėn. Dažna visoje Lietuvoje. Auga pievose, laukuose, pakelėse, kiemuose, šiukšlynuose, daržuose.

Geras pašarinis augalas ganyklose, nes gyvuliai noriai ėda, pakenčia trypimą, greit atželia, tinka gazonams. Daržuose ir pasėliuose dažna ir įkyri piktžolė, kuri dauginasi per visą vegetacijos periodą, todėl ją reikia nuolat naikinti

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 134 psl.

Vienametės miglės žiedas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vienametė miglė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Seksologija |
| --- |
|  |
| 
Seksualinės orientacijos
* + Aseksualumas
	+ Biseksualumas
	+ Heteroseksualumas
	+ Homoseksualumas

 |
| 
Lyties tapatybės
* + Cislytiškumas
	+ Translytiškumas

 |
| 
Seksualumas ir visuomenė
* + Socialinė lytis
	+ Lyties išraiška
	+ Seksualinės fantazijos
	+ Lytinis potraukis
	+ Lytiniai santykiai
	+ Lytinis susilaikymas
	+ Lytinis švietimas
	+ Lytinis fetišizmas
	+ Lytiniai nukrypimai
	+ Išprievartavimas
	+ Tvirkinimas
	+ Pornografija
	+ Prostitucija
	+ Seksualinė revoliucija
	+ Seksualinis objektifikavimas
	+ Seksualinis priekabiavimas
	+ Flirtas

 |
| 
Lytinė sveikata
* + Abortas
	+ Kontracepcija
	+ Lytiškai plintančios ligos
	+ Lytiniai sutrikimai
	+ Dirbtinis apvaisinimas
	+ Nevaisingumas
	+ Vaisingumas

 |
| 
Lytinė raida
* + Lytinis brendimas
	+ Menopauzė
	+ Andropauzė

 |
| 
Reprodukcinė sistema
* + Lytiniai organai
	+ Lytiniai hormonai

 |
| 
Mokslo šakos
* + Ginekologija
	+ Andrologija

 |
| Ž • A • R |

**Pagalbinis (dirbtinis) apvaisinimas** – apvaisinimas, kuomet sėkla yra įvedama į moters makštį arba gimdą specialiais prietaisais (o natūraliam apvaisinimui užtenka tiesiog sueities). Šis apvaisinimo metodas dažniausiai taikomas tuomet, jei vyras serga ligomis, trukdančiomis atlikti normalų lytinį aktą (sueitį) arba sutrikdančiomis jo dauginimosi funkciją (spermatogenezės patologija, lytinių organų anomalijos, lytinių liaukų nepakankamumas, varpos trauminiai pažeidimai, erekcijos ir ejakuliacijos sutrikimai, sėklidžių hidrocelė, kapšelio patinimai ir kt.). Kartais priežastis pagalbiniam apvaisinimui būna moters ligos (makšties raidos anomalijos, vaginizmas, gimdos kaklelio nepraeinamumas spermatozoidams), taip pat – spermatozoidų žūtis dar makštyje arba gimdos kaklelyje, skirtingi vyro ir moters rezus veiksniai, sutuoktinių medicininės ar genetinės charakteristikos, sukeliančios paveldimų susirgimų riziką kūdikiui ir pan.

Dažniausiai pagalbinis apvaisinimas taikomas ištekėjusioms moterims, kurių vyrai nevaisingi, retkarčiais – vienišoms moterims arba lesbietėms. Dažniau būna apvaisinama su donoro sėkla, rečiau – su sutuoktinio. Sėkla gali būti įvedama iškart po to, kai gaunamas ejakuliatas, arba paimant specialiomis sąlygomis užšaldytą spermą. Inseminacija (sėklos įvedimas) gali būti atliekama į makštį, į gimdos kaklelį arba į gimdą, priklausomai nuo to, koks būdas (atsižvelgiant į medicinę apžiūrą) tikėtina bus veiksmingiausias. Po inseminacijos lytinis gyvenimas turi būti sustabdomas 3 mėnesių laikotarpiui. Pagalbinio apvaisinimo efektyvumas siekia 7–22 proc. apvaisinant sutuoktinio sėkla, ir 30–60 proc. – donoro sėkla.

Alternatyvus pagalbinio apvaisinimo metodas – apvaisinimas in vitro (mėgintuvėlyje).
Koordinatės: 54°41′37″š. pl. 25°25′24″r. ilg.﻿ / ﻿54.6935°š. pl. 25.4232°r. ilg.﻿ / 54.6935; 25.4232

| Naujosios Vilnios senasis stadionas |
| --- |
|  |
| Oficialus pavadinimas | Naujosios Vilnios senasis stadionas |
| Vieta | Vilnius, Karklų g. |
| Paviršius | Žolė |

**Naujosios Vilnios senasis stadionas** – stadionas, esantis Naujojoje Vilnioje, Gerovės parke, kairiajame Vilnios upės krante.

Istorija
--------

Kelias į stadioną
Ištakos siekia maždaug 1944 m. Tuo metu jis buvo vadinamas „boisko"; manoma, jog tai tebuvo tik šienaujama pieva, naudota kaip stadionas. 1956 m. prie staklių įmonės „Žalgiris" buvo įsteigtas futbolo klubas FK Žalgiris. Maždaug tuo metu ir buvo pastatytas dabartinis stadionas su jam priklausančiais statiniais. Šiuo metu stadionas apleistas, statiniai išgriuvę. Šioje vietoje planuojama statyti Naujosios Vilnios futbolo kompleksą, tačiau projektavimo darbai sustabdyti, laukiant Vilniaus miesto savivaldybės finansavimo projektavimo darbams. Stadiono aplinka ir prieigos kasmet tvarkomos akcijos „Darom" metu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  N. Vilnios senasis stadionas
2. ↑  Akcija „Darom 2013" N. Vilnios parke (Vilniaus miesto taškai)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Naujosios Vilnios senasis stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Naujosios Vilnios senasis stadionas (Futbolinis.lt)
* Naujosios Vilnios senasis stadionas (Openstreetmap.org)
Bujumbos tarptautinis oro uostas
Burundžio ekonomikos vystymosi trūkumas yra tai, kad trūksta transporto. Šalis yra be išėjimo prie jūros ir neturi geležinkelio. Šalis turi 14 480 km kelių, iš kurių 7 % lieka neuždaryti visokiu oro. 2000 m. Burundyje buvo 7000 lengvųjų mašinų ir 9300 sunkvežimių.

Jūrų transportas
----------------

Burundis yra priklausomas nuo Tanzanijos, Ugandos, Demokratinės Kongo Respublikos ir nuo Zambijos. Tanganikos ežeras padeda plukdyti krovinius iš Kingomos miesto Tanzanijoje į Der es Salaam miestą, kuriame yra geležinkelis.

Oro transportas
---------------

Oro transportas yra palaikomas „Air Burundi", kuris skrenda į Ruandą, Tanzaniją ir Demokratinę Kongo Respubliką. Tarptautiniai skrydžiai tiekiami oro kompanijų „Air Zaïre", „Sabena", bei kitų oro linijų. Bujumba mieste yra tarptautinis oro uostas. Burundis turi dar šešis mažesnius oro uostus, taip pat kaip ir daugybę sraigtasparnių nusileidimo aikštelių. 1997 m. 11 000 keleivių buvo pasinaudoję tarptautinėmis, bei vietinėmis paslaugomis.

Nuorodos
--------

v • a • r **Afrikos šalių transportas** 

Alžyras • Angola • Beninas • Bisau Gvinėja • Botsvana • Burkina Fasas • Burundis • CAR • Čadas • Dramblio Kaulo Krantas • Džibutis • Egiptas • Eritrėja • Etiopija • Gabonas • Gambija • Gana • Gvinėja • Kamerūnas • Kenija • Komorai • Kongas • Kongo DR • Lesotas • Liberija • Libija • Madagaskaras • Malavis • Malis • Marokas • Mauricijus • Mauritanija • Mozambikas • Namibija • Nigerija • Nigeris • Pietų Afrika • Pusiaujo Gvinėja • Ruanda • San Tomė ir Prinsipė • Seišeliai • Senegalas • Siera Leonė • Somalis • Sudanas • Svazilandas • Tanzanija • Togas • Tunisas • Uganda • Vakarų Sachara • Zambija • Zimbabvė • Žaliasis Kyšulys  
  
Britų Teritorijos Indijos vandenyne • Majotas • Reunjonas • Šv. Elena
***Versus***|  |
| 

---

 |
| Vyriausiasisredaktorius | Vidas Rachlevičius |
| Leidėjas | Versus Media |
| Pirmasisleidimas | 2006 m. |
| Adresas | Vilnius, Lietuva |
| Tiražas | 7 000 egz. |
| 

---

 |
| **Tinklalapis:** eversus.lt |

**„Versus"** – 2006–2011 m. leistas verslo žurnalas. Žurnalas buvo pradėtas leisti, kai Vidas Rachlevičius paliko dienraščio „Verslo žinios" leidžiamo žurnalo „Verslo klasė" vyriausiojo redaktoriaus postą.

Leidinyje spausdinta pažintinė informacija, rašiniai apie verslą, gyvenimo būdą, naujausias technologijas, įvairius visuomenės reiškinius. Iš pradžių buvo leidžiamas 7 tūkst. egzempliorių tiražu.

Nuo 2011 m. dėl smarkiai kritusių reklamos pajamų bei susidariusios 170 tūkst. litų skolos spaustuvei „Spaudos kontūrai" žurnalo leidimas buvo sustabdytas. Rachlevičius tuomet tikino žurnalo leidybą atnaujinti 2012 m. pavasarį arba rudenį, tačiau leidinys prekybos vietų taip ir nepasiekė. Nuo to laiko žurnalas buvo platinamas *eversus.lt* svetainėje, kuri 2015 m. dingo iš saityno neva tai dėl techninių kliūčių, tačiau tinklalapis nuo to laiko buvo nepasiekiamas.

Išnašos
-------

1. ↑  Digrytė, Eglė (2006-06-15). „A.Katkevičius iš viešųjų ryšių grįžta į žurnalistiką". *delfi.lt*. Delfi. Nuoroda tikrinta 2024-03-12.
2. ↑  Digrytė, Eglė (2006-08-01). „V.Rachlevičius leis žurnalą „Versus"". *delfi.lt*. Delfi. Nuoroda tikrinta 2024-03-12.
3. ↑  „Verslo žinios": "Pristabdomas žurnalo „Versus" leidimas
4. ↑  „15min": Dėl skolų „Versus" žurnalas kol kas nebus leidžiamas
5. ↑  „Verslo žinios": „eVersus.lt" redaktorius tikina, kad portalas nemirė
| RK3140 |
| --- |
| **privažiuojamasis kelias prie Talačkonių nuo kelio "Panevėžys-Pasvalys-Bauskė".** |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 0,8 km |
| Pabaiga | Talačkoniai |
| Apskritys | Panevėžio |

**RK3140** – rajoninis kelias, tarnaujantis kaip privažiuojamasis kelias prie Raubonių nuo magistralinio kelio  **A10**  Panevėžys–Pasvalys–Bauskė . Kelio ilgis – 0,8 km.

Kelias tarnauja kaip atšaka nuo magistralinio kelio  **A10**  Panevėžys–Pasvalys–Bauskė  E67 Helsinkis-Talinas-Ryga-Panevėžys-Kaunas-Varšuva-Vroclavas-Praha  ir kerta Talačkonių gyvenvietę.

Išnašos
-------

1. ↑ . Vilnius21.lt. Nuoroda tikrinta 2022-07-24.

v • a • r **Pasvalio apylinkių rajoniniai keliai** 

3101 - 3102 - 3104 - 3105 - 3106 - 3107 - 3108 - 3109 - 3110 - 3111 - 3112 - 3113 - 3114 - 3115 - 3116 - 3117 - 3118 - 3119 - 3120 - 3121 - 3122 - 3123 - 3124 - 3125 - 3126 - 3127 - 3128 - 3129 - 3130 - 3131 - 3132 - 3133 - 3134 - 3135 - 3136 - 3137 - 3138 - 3139 - 3140 - 3141 - 3142 - 3143 - 3144
| **Sergejus Lavrovas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1950 m. kovo 21 d. (73 metai)Maskva, RTFSR |
|  |
| Veikla | Rusijos diplomatas, politikas |
| Pareigos | Rusijos Federacijos užsienio reikalų ministras |
|  |
| Alma mater | Maskvos tarptautinių santykių institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Ordinas Už nuopelnus Tėvynei, Garbės ordinas |
|  |
|  **Vikiteka** | Sergejus Lavrovas |
| Parašas |
|  |

**Sergejus Lavrovas** (rus. *Серге́й Ви́кторович Лавро́в*, g. 1950 m. kovo 21 d. Maskvoje) – rusų diplomatas, politikas, Rusijos užsienio reikalų ministras ir Rusijos Federacijos saugumo tarybos narys.

Biografija
----------

1972 m. baigęs Maskvos tarptautinių santykių institutą (*МГИМО*) dirbo TSRS ambasadoje Šri Lankoje, 1976–1981 m. – TSRS URM tarptautinių ekonominių organizacijų skyriuje.

1981–1988 m. buvo vyr.patarėjas TSRS ambasadoje prie Jungtinių Tautų Niujorke, vėliau dirbo TSRS URM tarptautinių ekonominių organizacijų valdyboje, 1991–1992 m. vadovavo Tarptautinių organizacijų valdybai.

1992 m. pradžioje paskirtas Rusijos URM tarptautinių organizacijų ir globalių problemų departamento direktoriumi, nuo balandžio mėn. – Rusijos užsienio reikalų ministro pavaduotojas, kuravo tarptautinių organizacijų, ekonominio bendradarbiavimo, žmogaus teisių, kultūrinio bendradarbiavimo ir NVS reikalus.

1994–2004 m. buvo Rusijos nuolatinis atstovas prie Jungtinių Tautų organizacijos.

Nuo 2004 m. kovo 9 d. – Rusijos užsienio reikalų ministras. Juo dirba jau ketvirtoje Rusijos vyriausybėje.

2011 m. gruodžio 5-6 dienomis jis dalyvavo Vilniuje vykusiame ESBO šalių užsienio reikalų ministrų susitikime.

Papildoma informacija
---------------------

* S.Lavrovas laisvai kalba anglų, prancūzų ir sinhalų kalbomis.
* Užkietėjęs rūkalius S.Lavrovas dirbdamas JT, konfliktavo su K.Ananu, bandžiusiu uždrausti rūkyti šios organizacijos būstinėje Niujorke, o vizito metu Dubline vos nesumokėjo 3000 eurų baudos už rūkymą kavinėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑   (DELFI inf.)
2. ↑

  



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Igoris Ivanovas** | **Rusijos Federacijos užsienio reikalų ministras** nuo 2004 m. kovo mėn. | Po to:**-** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Jamaikos atstovų rūmai
Dabartinė **Jamaikos** konstitucija buvo priimta 1962 m. Jamaikos įstatymų leidžiamojo organo, dvipartinio jungtinio komiteto. 1962 metais Jamaika atgavo nepriklausomybę.

Jamaikos, kaip ir Jungtinės Karalystės, valstybės valdovas yra karalius Karolis III, kuriam atstovauja generalgubernatorius.

Jamaikos parlamentas sudarytas iš dviejų dalių: atstovų rūmų ir senato. Atstovų rūmų nariai yra renkami tiesiogiai. Partijos, turinčios daugumą, lyderis tampa ministru pirmininku. Senatoriai yra renkami ministro pirmininko ir opozicijos lyderio.

2006 vasarį ministrė pirmininkė Portia Simpson-Miller buvo išrinkta vyraujančios tautiečių partijos, kuomet jos pirmtakas James Patterson pasitraukė iš posto. Simpson-Miller yra pirmoji moteris, tapusi Jamaikos ministre pirmininke, per visą šios šalies istoriją. Buvęs ministras pirmininkas James Patterson išsilaikė poste nuo 1992 Michael Manley atsistatydinimo. James Patterson buvo perrinktas 3 kartus. Paskutinis iš jų įvyko 2002 metais. Dabartinis opozicijos lyderis yra Bruce Golding.

Jamaikoje yra 2 dominuojančios partijos. Tai tautiečių ir darbo partijos.

Jamaika yra pilnateisė ir aktyvi Karibų bendruomenės (CARICOM) narė.
**Tūkstantmečio karta** (angl. *millennials; Y karta*) – karta, gimusi 1981–1996 m.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje iš dalies persidengianti su *nepriklausomybės karta*, tačiau dalis Lietuvos vyresnių tūkstantmečio kartos atstovų gimė Tarybų Sąjungoje. Tai nepriklausomos Lietuvos geopolitinių įvykių paveikta jaunuolių bei vaikų karta. Labiausiai juos paveikė Lietuvos įstojimas į Europos Sąjunga, NATO, taip pat emigracija, globalizacija.

Nors ir Lietuvoje esminiai geopolitiniai įvykiai nesutapo su anglosaksų šalių (JAV, JK) istorija, kuriose buvo išplėtota kartų teorija (X, Y, Z kartos), tačiau technologijų vystymosi atžvilgiu jaunuolių aplinka mažai skyrėsi. Nuo 2005 m. Lietuvoje didėjo interneto skvarba, pradėjo plėtotis socialinė žiniasklaida, o 2010 m. sekė išmaniųjų telefonų ir mobilaus interneto banga. Tai nulėmė šios kartos palankesnį požiūrį į elektroninę komerciją, dalijimosi ekonomiką, virtualų bendravimą socialiniuose tinkluose, internetinę informaciją (Vikipediją, vlogus, blogus, podkastus), įvairias skaitmenines pramogas (pvz. „Spotify", „Netflix").

Išnašos
-------

1. ↑  „Defining generations: Where Millennials end and Generation Z begins". *Pew Research Center*. Nuoroda tikrinta 2020-04-14.
2. ↑  „Nepriklausomybės vaikai – lietuviškų prekių ženklų gerbėjai". *M360*. Delfi. 2017-03-11. Nuoroda tikrinta 2024-03-12.
3. 1 2  Koskienė, Nijolė (2015-01-07). „Kartų skirtumai: kuri pavojingiausia, kuri geriausia, kas toliau?". *www.ikimokyklinis.lt*. Delfi. Nuoroda tikrinta 2024-03-12.
4. ↑  „Prekes internetu pernai pirko pusė Lietuvos interneto vartotojų". *M360*. Delfi. 2017-01-30. Nuoroda tikrinta 2024-03-12.
5. ↑  „Dalijimosi ekonomika: kai kur lietuviai lenkia švedus". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2018-10-23.
| **Darius Kaminskas** |
| --- |
| Gimė | 1966 m. kovo 16 d. (58 metai)Klaipėdoje |
| Sutuoktinis (-ė) | Aušrelė |
| Vaikai | Justinas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kėdainių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1999 m. Naujoji sąjunga,
* 2004 m. Darbo partija,
* 2006 m. Pilietinės demokratijos partija,
* 2010 m. Darbo partija
* 2015 m. nepartinis

 |
|  |
| Alma mater | 1992 m. Kauno medicinos institutas |

**Darius Kaminskas** (g. 1966 m. kovo 16 d. Klaipėdoje) – Lietuvos ir Kėdainių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1984 m. baigė Klaipėdos 19-ąją vidurinę mokyklą, 1992 m. – Kauno medicinos institutą, gydytojas. 2006 m. baigė Kauno technologijos universitetą, viešojo administravimo magistras.

1995–2016 m. VĮ Kėdainių ligoninės Akušerijos – ginekologijos skyriaus gydytojas, 2004–2016 m. skyriaus vedėjas. Nuo 1998 m. užsiėmė privačia praktika.

1999 m. Naujosios sąjungos, 2006–2009 m. Darbo partijos, 2006 m. Pilietinės demokratijos partijos narys.

2000–2016 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys, 2002–2004 m. vicemeras.

Nuo 2016 m. Seimo narys.

Sutuoktinė Aušrelė, vaikas Justinas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2017-09-26 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Lazdijų herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 1994-07-11* |
|  |
|  *LSSR priimtas ~1970* |
|  |
|  *LDK priimtas 1597-05-17* |
| Ž • A • R |

**Lazdijų herbas** - vienas iš Lazdijų raj. savivaldybės ir Lazdijų miesto heraldikos atributų.

Aprašas
-------

Herbo raudoname lauke stovintis auksinis briedis raudonu liežuviu. Po briedžiu - trys juodi raktai barzdelėmis į viršų. Du sukryžiuoti lyg Andriaus kryžius, trečias kerta juos vertikaliai.

Istorija
--------

1597 m. gegužės 17 d. karalius Zigmantas Vaza Lazdijams suteikė Magdeburgo teises. Ši data laikoma miesto gimtadieniu. Dokumente, kuriuo Lazdijams buvo suteikta miesto privilegija, yra nupieštas ir miesto antspaudas – herbas: briedis, o po juos trys raktai raudoname fone.

1994 m. liepos 11 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 351.

Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Lazdijų vėliava
Pobedos kalnas – aukščiausia Čerskio kalnagūbrio viršūnė
**Čerskio kalnagūbris** (rus. *хребет Черского*) – kalnų sistema Rusijoje, šiaurės rytų Sibire, Jakutijoje ir Magadano srityje. Nusidriekęs pietryčių kryptimi 1500 km nuo Janos žemupio iki Kolymos aukštupio. Įsiterpęs tarp Oimiakono kalnyno ir Momo-Selenjacho tarpukalnių dubumos. Pagrindiniai kalnagūbriai: Chadaranio, Tas Chajachtų, Čemalginsko, Kurundios, Čibagalacho, Borongo. Aukščiausias taškas – Pobedos kalnas (3147 m, Ulachan Čistajo kalnagūbryje).

Susidarė mezozojaus periode. Yra aukso, alavo, akmens anglių telkinių. Kalnagūbrius skiria grabenai. Vyrauja vidutinkalnių reljefas; virš 2000–2500 m iškilusios viršūnės turi alpinį reljefą. Virš 350 slėninių ir karų ledynų, kurių bendras plotas 157 km². Išplitęs amžinasis įšalas. Šiauriniuose šlaituose iki 300 m, pietiniuose – iki 1100 m auga maumedžių retmiškiai; daugiausia užpelkėję; aukščiau – kedrų ir alksnių sąžalynai, taip pat akmenuota ir krūmynų tundra. Kalnyną tyrinėjo rusų geologas ir geografas S. Obručevas, kuris 1926 m. kalnagūbrį pavadino lietuvių kilmės geografo J. Čerskio garbei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Ronald Richter dirba prie Huemulo projekto.
**Huemulo projektas** (isp. *Proyecto Huemul*) – slaptas projektas, vykdytas austrų mokslininko Ronald Richter ir remtas Argentinos vyriausybės, vadovaujamos Chuano Perono. 1948 m. Richteris įtikino Peroną, kad jis galįs atlikti branduolinę sintezę iš ličio-deuterio reakcijos, ko dar nepavyko atlikti nė vienai šaliai. Atlikus reakciją, būtų galima gaminti pigią elektros energiją. Šiam projektui reikėjo itin aukštos temperatūros ir išskirtinių fizinių sąlygų. Huemulo projektui skirta 62 mln. pesų. II pasaulinio karo metu vokiečių mokslininkai Walther Gerlach ir Kurt Diebner atliko daug eksperimentų su deuteriu. Jais remdamasis Richteris pradėjo darbus. 1949 m. Huemulo saloje (Nauel Uapio ežere) esančioje laboratorijoje pradėti laboratoriniai darbai. 1951 m. kovo 24 d. Richteris informavo Peroną, kad eksperimentai buvo sėkmingi. Tačiau Richterio lydinys nebuvo vykęs. Jis, vykdydamas sintezę, neatsižvelgė į kai kuriuos faktorius ir įvėlė klaidų. 1948 m. Argentinos ekonomika klestėjo, todėl šalis galėjo leisti pinigus šiam brangiam projektui. 1955 m. rugsėjį, nuvertus Peroną, naujoji valdžia projektą nutraukė.

Nors šis projektas ir nebuvo plataus masto ar itin sėkmingas, tačiau tai buvo pirmas kartas, kai valstybė vykdė atominius bandymus taikiais tikslais. Ir dabar išlikę labaratorijos griuvėsiai Huemulo saloje, o gretimame Bariločės mieste ir dabar vykdomi branduoliniai tyrimai.
Koordinatės: 55°56′12″š. pl. 23°17′44″r. ilg.﻿ / ﻿55.9367°š. pl. 23.2956°r. ilg.﻿ / 55.9367; 23.2956

| Šiaulių savivaldybės stadionas |
| --- |
|  |
| Vieta | Lietuva Šiauliai, S. Daukanto g. 23 |
| Atidarytas | 1962 m. |
| Savininkas | Šiaulių savivaldybė |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 4000 sėdimų vietų |
| Nuomininkai | FA ŠiauliaiMFK Gintra-Universitetas |

**Šiaulių miesto savivaldybės stadionas** – įvairios paskirties stadionas Šiauliuose, miesto centrinėje dalyje, į šiaurės vakarus nuo Senamiesčio, S. Daukanto g. 23. Talpina 4000 žiūrovų. Jame namų rungtynes žaidžia FA Šiauliai ir FC Gintra.

Stadionas turi vaizdo ekraną, tribūną su stogu. Yra įrengtos vietos ir neįgaliesiems. Ateityje čia planuojama rengti ir Lietuvos nacionalinės vyrų rinktinės varžybas.

Istorija
--------

Atidarytas 1962 m.

Galerija
--------

* Svečių tribūnaSvečių tribūna
* Bėgimo takai bei pagrindinė tribūnaBėgimo takai bei pagrindinė tribūna
* ŠvieslentėŠvieslentė
* Stadiono planasStadiono planas

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2010-05-11 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-04-18 iš Wayback Machine projekto.
**Drugelio efektas** – chaoso teorijos metafora, nusakanti ypatingo jautrumo pradinėms sąlygoms koncepciją. T.y. kad maži dinaminės sistemos pradinių sąlygų trikdžiai gali sukelti didelius pokyčius ilgalaikėje sistemos elgsenoje.

Drugelio efektas yra dažnas tropas fantastikoje, pristatančioje keliones laiku ar nagrinėjančioje „o kas, jei" įvykių sąlygas.

Idėjos ir sąvokos kilmė
-----------------------

Didelis jautrumas pradinėms sąlygoms buvo pastebėtas ir aprašytas literatūroje jau seniau, pvz. XIX a. pab. Henri Poincaré plačiai išnagrinėtoje trijų kūnų problemoje. Vėliau jis išsakė mintį, kad toks reiškinys gali būti dažnas, pvz. meteorologijoje. Idėja, kad vienas drugelis gali sukelti atgarsį tolimesniuose istoriniuose įvykiuose pirmą kartą pasirodė Ray Bradbury 1952 m. istorijoje apie keliones laiku *„A Sound of Thunder"*.

Pats terminas „drugelio efektas" siejamas su chaoso teoretiku Edward Norton Lorenz, kurį jis išpopuliarino savo darbuose apie chaoso teoriją. Pirmuose palyginimuose jis naudojo kiro analogiją, kurią vėliau pakeitė drugeliu. Kertiniu momentu termino išpopuliarėjime laikomas 1972 m. 139-ame „American Association for the Advancement of Science" susitikime A. Lorenz skaitytas pranešimas *„Does the flap of a butterfly’s wings in Brazil set off a tornado in Texas?"* (liet. *Ar gali drugelio sparnų plazdenimas Brazilijoje sukelti tornadą Teksase?*) .

Drugelio efekto metafora nusako idėją, kad drugelio sparnai gali sukurti nedidelius pokyčius atmosferoje, kurie gali pakeisti tornado kelią arba užlaikyti, pagreitinti ar netgi sutrukdyti jo atsiradimą tam tikroje vietovėje. Mosuojantys sparnai vaizduoja mažus pokyčius pradinėse sistemos sąlygose, kurie sukelia įvykių grandinę, vedančią prie didelio masto permainų. Drugelis nesukelia tornado tuo požiūriu, kad suteikia jam energijos, bet sukelia tornadą tuo atžvilgiu, kad jo sparnų mostas yra esminė dalis pradinėse sąlygose, sukuriančiose tornadą (jei drugelis nesumosuotų sparnais, sistemos trajektorija galėtų būti visiškai kita ir tornadas nesusiformuotų).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stephen Wolfram. *A New Kind of Science*. Nuoroda tikrinta 2010-12-13.
2. ↑  Does the flap of a butterfly’s wings in Brazil set off a tornado in Texas? Archyvuota kopija 2010-06-03 iš Wayback Machine projekto.. Nuoroda tikrinta 2010-12-13.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Estijos kunigaikštystė** arba **Estijos hercogystė** (lot. *Ducatus Estonie*, dan. *Hertugdømmet Estland*), dar vadinama **Danijos Estija** – Danijos karalystės vasalinė valstybė, kuri gyvavo nuo 1219 iki 1346 m. dabartinėse šiaurės Estijos teritorijose.

Istorija
--------

Iki kunigaikštystės įkūrimo jos teritorijose egzistavo senovės estų žemės Revala, Viruma ir Harja. Kunigaikštystės įkūrimas buvo dalis kryžiaus žygių į Pabaltijį proceso, kuomet Romos popiežius suteikė Danijos karaliui Valdemarui II visišką laisvę kolonizuoti pagonių estų žemes. Po sutarties su Rygos vyskupu, karalius 1219 išsilaipino šiaurinėje Estijoje, ten, kur dabar yra Talinas. Ten danų pajėgos susirėmė su vietinių pagonių pajėgomis. Pasak legendos, būtent šio mūšio metu iš dangaus pasirodė Danijos vėliava, tapusi visų Skandinavijos vėliavų propotipu.

Kadangi tuo pat metu Livonijos ordinas kolonizavo estų teritorijas iš pietų, susikirto Danijos ir Livonijos interesai. Pirminė siena tarp Livonijos ir Danijos buvo nustatyta 1220 m. kuomet Danija, be dviejų šiaurinių žemių, gavo ir Harjos bei Jervos žemes. Tačiau 1227 m. Livonija išvijo danus iš Estijos. Po dešimties metų, 1238 m. Livonijai nusilpus po nesėkmingo Saulės mūšio, ordinas sudarė naują sutartį su Danija, pagal kurią Danija atgavo senąsias Revalos, Virumos ir Harjos žemes. Sugrįžę danai pradėjo karą su Naugardo respublika, per kurį nukariavo dalį vodų žemių.

Svarbiausi kunigaikštystės centrai buvo Revalis, Rakverė ir Narva.

1332 m. mirus Danijos karaliui Kristofui II, karalystėje prasidėjo neramumai, kurie reiškėsi ir Estijoje, kur kovojo kelios politinės jėgos. Tuo pat metu krašto gilumoje sukilo estai (Estų sukilimas (1343)), ir tuo pasinaudojęs Livonijos ordinas užėmė teritorijas. 1346 m. Danija pardavė ordinui Estiją už 19 tūkst. Kelno markių. Oficialiai valdžios perdavimas įvyko lapkričio 1 d.

Valdymas
--------

Kunigaikštystę oficialiai valdė Estijos kunigaikštis (dan. *Hertug af Estland*), kurio nuo 1269 m. buvo tituluojami Danijos karaliai. Realią valdžią teritorijoje nuo 1240 m. turėjo Danijos skiriami vicekaraliai (lot. *Capitaneus*. Jų sąrašas yra:

* ? 1240–1248
* Saxo Aginsun 1248–49
* Stigot Agison 1249
* Saxo 1254–57
* Jakob Ramessun 1259
* Woghen Palissun 1266
* Siverith 1270
* Eilard von Oberch 1275–1279
* Odewart Lode 1279–1281
* Letgast 1285
* Friedrich Moltike 1287
* Johann Sialanzfar 1288
* Nils Axelsson 1296
* Nikolaus Ubbison 1298
* Johann Saxesson 1304
* Johannes Canne 1310
* Ago Saxisson 1312–1313
* Heinrich Bernauer 1313–1314
* Johannes Kanna 1323
* Heinrich Spliit 1329
* Marquard Breide 1332–1335
* Konrad Preen July 1340 – May 1343
* Bertram von Parembeke 1343
* Stigot Andersson 1344–1346
**Vokiečių ordino valstybė** (vok. *Deutschordensstaat*) – Vokiečių ordino teokratinė feodalinė valstybė, gyvavusi 1230–1525 m. Baltijos jūros rytinėje pakrantėje, dab. Lenkijos, Lietuvos, Latvijos ir Estijos teritorijų vakarinėse dalyse ir Rusijos Kaliningrado srityje.

Istorija
--------

Vokiečių ordino valstybinis darinys egzistavo Kulmo žemėje nuo 1230 m. Vokiečių ordino valstybė faktiškai įkurta po užkariavimų Prūsijoje, kai 1309 m. Soldino taika markgrafas Valdemaras Brandenburgietis už 10 000 markių pardavė savo teises į Dancigą, o ordino sostinė buvo perkelta iš Venecijos į Marienburgą.

Vokiečių ordino valstybė 1260 m.
1346 m. Vokiečių ordinas iš Danijos įsigijo Šiaurės Estiją ir perdavė ją valdyti Livonijos ordinui. Valdant didžiajam magistrui Vinrichui fon Kniprodei (1351–1382 m.) valstybė įgijo didžiausią galią, netgi buvo privertusi Lietuvos Didžiąją Kunigaikštiją ir jos valdovus 1382 m. Jogailą ir 1384 m. Vytautą atsisakyti teisių į Žemaitiją. 1409 m. Žemaičių sukilimas davė dingstį kryžiuočių lemiamam karui su Lietuvos Didžiaja Kunigaikštija ir Lenkija. 

Kryžiuočiams 1410 m. pralaimėjus Žalgirio mūšį valstybę užgriuvo didžiulių kontribucijų našta, teko didinti mokesčius, todėl 1440 m. 53 smulkieji dvarininkai ir 19 miestų, tarp jų – Dancigas, Elbingas ir Torunė, įėję į Hanzos sąjungą, įkūrė Prūsijos konfederaciją, siekdami nusikratyti Vokiečių ordino valdžios. 1454 m. prasidėjus Prūsų sąjungos inspiruotam sukilimui, kilo Trylikos metų karas, pasibaigęs Vokiečių ordino sutriuškinimu. Konfederacijos miestai, taip pat ir Marienburgas, pagal Antrąją Torunės taiką atiteko Lenkijos karalystei kaip jos provincija Karališkoji Prūsija. Vokiečių ordino valstybės sostine tapo Karaliaučius.

Vokiečių ordino valstybės sostinė Marienburgas
1525 m. Vokiečių ordino didysis magistras Albrechtas Brandenburgietis kartu su visa Ordino valstybe priėmė liuteronų tikėjimą ir įkūrė pasaulietišką Prūsijos kunigaikštystę.

Valdymas
--------

Valstybės galva – Vokiečių ordino didysis magistras asmeniškai per savo administraciją kontroliavo visą Prūsiją. Didysis magistras taip pat buvo Marienburgo pilies komendantas ir ordino iždininkas. Jis taip pat buvo Hanzos Lygos narys, gaudamas dalį Lygos muitų mokesčių. XIII–XV a. Vokiečių ordino valstybėje buvo 20-25 komtūrijos, stambesni administraciniai teritoriniai vienetai – (vok. *Komtureien*) ir smulkesnės fogtilijos, kurias valdė fogtai (vok. *Vögte*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kryžiuočių ordinas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, VI t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1980. T.VI: Kombinacija-Lietuvos, 196-197 psl.
2. ↑  Mažosios Lietuvos enciklopedija, I–II t. Vilnius, 2000–2003
Danilas Kviatas|  
Daniil Kvyat 2016 m. Bahreino Grand Prix |
| Gimė | Даниил Вячеславович Квят1994 m. birželio 26 d. (29 metai)Ufa, Rusija |
| Karjera Formulėje 1 |
| Tautybė | Rusija rusas |
| Komanda | Scuderia AlphaTauri |
| Automobilio numeris | 26 |
| Dalyvauta GP | 67 (65 startai) |
| Čempionas | 0 |
| Pergalių | 0 |
| Podiumai | 2 |
| Taškai | 132 |
| Pole pozicijos | 0 |
| Greičiausių ratų | 1 |
| Pirmas GP | 2014 m. Australijos Grand Prix |
| Paskutinis GP | 2017 m. JAV Grand Prix |

**Danilas Kviatas** (rus. *Дании́л Вячесла́вович Квят*, g. 1994 m. balandžio 26 d.) – Formulės 1 lenktynininkas iš Rusijos, „Scuderia AlphaTauri" komandos narys.

Karjera
-------

Iki Formulės 1 jis lenktyniavo Formulės BMW, „Renault" ir GP 3 čempionatuose. 2012 m. D. Kviatas tapo Formulės *Renault 2.0 Alps*, o 2013 m. – GP 3 čempionu.

2013 m. spalio mėnesį rusas pasirašė sutartį su Formulės 1 „Toro Rosso" ekipa.

Prieš 2015 m. sezono pradžią rusas pasirašė sutartį su „Red Bull" komanda.

2016 m. gegužės 5 dieną prieš pat lenktynes Barselonoje Danilas Kviatas buvo grąžintas į „Toro Rosso" komandą, o vietoj jo Maksas Verstapenas buvo priimtas į „Red Bull".

2017 m. rugsėjo 26 d. rusą „Toro Rosso" komandoje pakeitė prancūzas Pjeras Gasli. 2017 m. JAV Grand Prix D. Kviatas vėl grįžo į „Toro Rosso" gretas, kai į „Renault" perėjo Karlosas Sainsas jaunesnysis. Tačiau po šių lenktynių „Toro Rosso" atsisveikino su rusu ir likusiam sezonui naudojosi Brendono Hartlio ir Pjero Gasli paslaugomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Scuderia Toro Rosso is pleased to announce that Daniil Kvyat will drive for the team from the start of the 2014 Formula 1 season
2. ↑  Daniil Kvyat says he is 'honoured' by his promotion to Red Bull for 2015
3. ↑  PIERRE GASLY TO DRIVE WITH SCUDERIA TORO ROSSO Archyvuota kopija 2017-09-26 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Kvyat won’t return to Toro Rosso – Marko

Nuorodos
--------

* Oficiali lenktynininko svetainė Archyvuota kopija 2011-05-08 iš Wayback Machine projekto.
Žaibo išlydis danguje (kartu su jį lydinčiu griaustiniu) gali išgąsdinti žmogų.
**Astrafobija** (iš sen. gr. ἀστραπή – 'žaibas' ir sen. gr. φόβος – 'baimė') arba **trontofobija** – liguista griaustinio ir žaibo baimė, specifinės fobijos tipas.

Žmogus su astrafobija dažnai bus sunerimęs per perkūniją, netgi tada, kai pats supranta, kad pavojus minimalus. Kai kurie simptomai pasireiškia kartu, kaip ir kitų fobijų, pvz. drebulys, verkimas, prakaitavimas, panikos priepuoliai, staigus noras naudotis vonia, pykinimas, baimės jausmas, ir greitas širdies plakimas, tačiau astrafobijai būdingos ir specifinės reakcijos. Daugelis žmonių, kuriems būdinga astrafobija, ieškosi pastogės nuo audros. Jie gali slėptis po lova, apklotu, spintoje, rūsyje arba kitose vietose, kur jaustųsi esą saugūs. Jų pastangos dažniausiai yra sumažinti griaustinio garsą: žmogus gali užsidengti ausis ir užsidaryti langus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Johnson, Trevor "Fear of Thunder – Dealing With Astraphobia. "Fear of Thunder- Dealing with Astraphobia. 30 Jan. 2009. EzineArticles.com. 14 Oct 2009
Dobrynės ordino riterio skydas
**Dobrynės ordinas**, arba **Dobrynės broliai** (oficialus lot. ordino pavadinimas greičiausiai buvo *Fratres militiae Christi Prussiae* – **Prūsijos Kristaus kariuomenės broliai** vok. *Orden von Dobrin*, lenk. *Zakon Dobrzyński*) − nuo 1223(?) iki 1238 m. Prūsijoje, Kujavijoje (daugiausia jos šiaurės rytų dalyje, t. y. būsimoje Dobrynės žemėje) ir Palenkėje veikęs katalikiškas vienuolių riterių ordinas.

Istorija
--------

Spėjama, kad Dobrynės ordiną kaip savotišką Prūsijos vyskupo kariuomenę tarp 1218 m. ir 1228 m. (R. Batūros manymu – galbūt 1223 m.) įsteigė pirmasis Prūsijos vyskupas (nuo 1215 m.) Kristijonas kartu su jį rėmusiu Mazovijos ir Kujavijos kunigaikščiu Konradu Mazoviečiu (rašytiniuose šaltiniuose Dobrynės ordinas minimas nuo 1228 m. kuomet jis buvo patvirtintas popiežiaus Grigaliaus IX). Šio ordino uždaviniai buvo prūsų christianizacija ir ginkluota kova su pagonimis prūsais, tiksliau, Mazovijos bei Kujavijos šiaurinių pakraščių apsauga nuo prūsų kariuomenės siaubiamųjų puolimų bei vėlesnis Prūsijos užkariavimas. Ordinas priėmė Tamplierių ordino statutą, jo nariai vilkėjo baltą apsiaustą su raudonais kalaviju ir Dovydo žvaigžde. Iš pradžių ordinui priklausė 15 vokiečių riterių, atvykusių iš Žemutinės Saksonijos ir Meklenburgo; apie 1234 m. ordino riterių skaičius buvo išaugęs iki 35 (dauguma tų riterių buvo kilę iš minėtų Vokietijos kraštų).

1228 m. liepos pr. Konradas Mazovietis Dobrynės ordinui perleido prūsų bent nuo 1224–1225 m. kontroliuotos Kulmo žemės kaimynystėje, Vyslos dešiniajame krante stovėjusią Dobrynės pilį su Dobrynės kaštelionija (pastarosios teritorija apėmė kiek vėliau susiformavusios Dobrynės žemės pietryčių dalį), tačiau netrukus po ordino riterių įsikūrimo Dobrynės pilyje prūsų kariuomenė šią pilį užblokavo, – todėl nuo 1228 m. ar 1229 m. Prūsijos teritorijoje ordino veikla apsiribojo vien vienuolių cistersų misijinių kelionių apsauga.

1229–1230 m. Kujavijos šiauriniame pakraštyje, o 1231–1232 m. – ir Kulmo žemėje įsikūrus Konrado Mazoviečio atsikviestam kariniu atžvilgiu daug pajėgesniam Kryžiuočių ordinui, 1233–1235 m. didžioji Dobrynės ordino brolių dalis prisijungė prie kryžiuočių ordino. Sumažėjusį Dobrynės ordiną Konradas 1237 m. kovo pr. įkurdino Drohičino pilyje, kurią mazoviečiai tada bandė paversti svarbia Jotvos užkariavimo baze.

1238 m. Voluinės kunigaikštystės kunigaikščiui Danilai Haličiečiui užėmus Drohičiną ir paėmus į nelaisvę Dobrynės ordino magistrą Brunoną, ordinas faktiškai nustojo gyvuoti, o likę gyvi jo nariai prisijungė prie Joanitų ordino. Po to Drohičine kurį laiką veikė tik Dobrynės ordino įsteigta bažnyčia (sudegė 1241 m. Drohičiną puolant chano Batu kariuomenės daliniui).

* Riterių aprangaRiterių apranga
* Ordino raitelisOrdino raitelis
* Kareivio aprangaKareivio apranga

Išnašos
-------

1. ↑  *Dobrynės ordinas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 41 psl.
| El Bolsonas*El Bolsón* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

El BolsonasEl Bolsonas

41°58′0″ p. pl. 71°32′0″ v. ilg.﻿ / ﻿41.96667°š. pl. 71.53333°r. ilg.﻿ / 41.96667; 71.53333﻿ (El Bolsonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Rio Negro provincija Rio Negro provincija |
| **Departamentas** | Bariločės departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1902 m. gegužės 3 d. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 13 560  |
|  |
| **Tinklalapis** | www.elbolson.com.ar |
|  **Vikiteka** | El Bolsonas |

**El Bolsonas** (isp. *El Bolsón*) – miestas Argentinoje, Anduose, pačiuose Rio Negro provincijos pietvakariuose, Piltrikitrono kalno papėdėje, Čilės pasienyje. Išsidėstęs prie Bariločės–Eskelio kelio. 13,6 tūkst. gyventojų.

El Bolsono apylinkėse žmonės greičiausiai gyveno jau prieš 14 tūkst. metų. Seniausi radiniai datuojami 11,5 tūkst. m. Čia apsigyveno mapučių, tehuelčų gentys. Ispanams pradėjus kolonizuoti Pietų Ameriką į regioną traukė kolonizatorių ekspedicijos. El Bolsono apylinkės įsisavintos XIX a. vykdant prezidento Chulijaus Rokos inicijuotą „Dykumos užkariavimą". El Bolsonas įkurtas 1926 m.

Maisto (mėsos, sūrių, alaus, šokolado) pramonė. Svarbus turistinis centras. Sportinė žūklė, žygiai į kalnus, laipiojimas uolomis, plaukiojimas kalnų upėmis, slidinėjimas. El Bolsonas svarbiausias turistinis punktas vykstantiems į gretimoje Čubuto provincijoje esantį Los Alerseso nacionalinį parką.

Nuorodos
--------

* www.elbolson.com
* www.bolsonweb.com Archyvuota kopija 2020-11-03 iš Wayback Machine projekto.
* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2006-05-18 iš Wayback Machine projekto.

El Bolsono apylinkės
Aukštimatis nustato orlaivio skrydžio altitudę (aukštį).
**Altitudė** (pranc. *l'altitude*) – vietovės, statinio, bet kurio kito objekto ar jo taško vertikalus aukštis nuo sutartinio atskaitos taško. Paprastai geografijai, geodezijai, kartografijai, meteorologijai, architektūrai, aviacijai, fizikai, biologijai atskaitos tašku tarnauja jūros lygis.

Altitudės įtaka
---------------

Didžiausią įtaką altitudė turi organizmams, nes priklausomai nuo aukščio kinta atmosferos ar vandens slėgis, temperatūra, drėgmė, o tai lemia organizmų galimybes gyvuoti ar net išgyventi tam tikrame aukštyje. Staigus aukščio nuo jūros lygio ir su juo susijusių veiksnių pasikeitimas gali sukelti negrįžtamus organizmo sandaros pokyčius. Su šiomis problemomis dažniausiai susiduria lakūnai, alpinistai, narai.

Atmosferos slėgis turi tiesioginę priklausomybę nuo altitudės. Slėgį jūros lygyje sutarta laikyti 1 atm (atmosfera), jis lygus 760 mm gyvsidabrio stulpelio, arba 1013,25 mb (milibaras), arba 1013,5 hPa (hektopaskalis). 1000 m aukštyje gyvsidabrio stulpelio aukštis siekia 674 mm Hg, 4800 m aukštyje 416 mm Hg, o 8848 m. (Everestas) tik 236 mm Hg.

Istorija
--------

Pirmąjį žinomą aukščio matavimą atliko Eratostenas, matuodamas Gizos piramidžių aukštį. Nustatyti žemės paviršių lygių skirtumus pirmiesiems prireikė Senovės Romos akvedukų statytojams. Ypatingai daug žemės lygio matavimų buvo atlikta XIX a. pradžioje. Todėl atsirado būtinybė įvesti žemės lygio standartus.

Altitudė tarptautinėje sistemoje
--------------------------------

* Austrija 1875 m. altitudės atskaitos tašku priėmė Adrijos jūros vandens lygį.
* Prancūzija 1885–1897 m. atlikusi vidutinius matavimus, atskaitos tašku pasirinko jūros lygį prie Marselio.
* Šveicarija visiems aukščiams matuoti pasirinko Ženevos altitudę, kuri lygi 373,6 m. aukščiau Marselio atskaitos taško.
* Vokietija 1879 m. altitudės matavimams pasirinko vidutinį jūros lygį Amsterdame. Ši altitudė buvo pavadinta *normaliu nuliu* (*NN*).

Nustatyti bendrą visiems altitudės standartą būtinybė iškilo pradėjus kurti pasaulinę Vietos nustatymo sistemą GPS, nes jūros lygis nėra vienodas dėl Žemės geoidinės formos ir kitų faktorių. Pavyzdžiui, Panamos kanalo jungiamų Atlanto ir Ramiojo vandenynų vandens lygių skirtumas yra 20 cm. Todėl pagrindu buvo priimta Pasaulinė geodetinė sistema WGS84 (*World Geodetic System 1984*), kurioje įvertinama gravitacija ir naudojamos trimatės koordinatės.

Nuorodos
--------

* Visų pasaulio miestų altitudės Archyvuota kopija 2011-05-14 iš Wayback Machine projekto.
* Altitudės skaičiavimo metodika (Prancūzų kalba)