recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***Šunys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Псы |
| Kilmės šalis |  TSRS |
| Režisierius | Dmitrijus Svetozarovas |
| Scenaristas (-ai) | Dmitrijus SvetozarovasArkadijus Krasilščikovas |
| Kompozitorius | grupė „Mašina vremeni" |
| Metai | 1989 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | rusų |
| **IMDb įrašas** |

**Šunys** (rus.  *Псы*) – 1989 m. Sovietų Sąjungoje sukurtas trileris. Juosta sulaukė kritikos dėl neva perdėto žiaurumo ir jos demonstravimas bei auditorija šalies cenzūros buvo gerokai apribota.

Filmo pagrindu tapo Aralo jūros nusekimo istorija, šioje teritorijoje ir buvo vykdomi filmavimo darbai.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jurijus Kuznecovas – Ivanas Maksimčiukas, būrio vadovas
* Michailas Žigalovas – „tylenis"
* Sergejus Kokovkinas – mokytojas
* Andrejus Krasko – medžiotojas
* Aleksejus Kričenkovas – nusikaltėlis
* Aleksandras Susninas – vairuotojas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Veiksmas vyksta Vidurinėje Azijoje, žmonių apleistoje teritorijoje. Anksčiau čia buvo pajūrio miestas, tačiau vėliau vanduo nuseko ir teritorija virto dykuma. Atokiau gyvenantys žmonės vis dažniau patiria vilkų užpuolimus, todėl valdžia, nesėkmingai rengusi šių medžioklę iš sraigtasparnio, nusprendžia pasiusti į apleistą miestą būrį medžiotojų, kurie sunaikintų kuo daugiau vilkų.

Pasiūlymu užsidirbti susigundo būrys vyrų, išsirengiančių į ekspediciją senu autobusu. Atvykę į apleistą miestą jie randa švyturyje gyvenančią čigonę su vyru, kelis marodierius, plėšikaujančius žmonių apleituose namuose ir sulaukėjusius šunis, paliktus žmonių ir kurie dabar „keršija" už šią skriaudą kiekvienam sutiktam...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Automatinis pistoletas** – pistoletas, kuris šūvio parako dujų energiją panaudoja iššautai tūtelei pašalinti, naujam šoviniui įstumti į lizdą ir iššauti, jei gaidukas (nuleistukas) nuspaustas. Šoviniai laikomi rankenoje įstatomose dėtuvėse kaip ir savitaisiuose pistoletuose.

Automatiniu pistoletu galima šaudyti serijomis. Kai kurie automatiniai pistoletai gali šaudyti trumpomis fiksuotomis serijomis (pvz. rusiškas OC-23 Drotik – serijomis po 3 šūvius). Šaudant serijomis automatinio pistoleto taiklumas mažėja, kadangi pistoletas vibruoja, o vamzdis kyla aukštyn. Šie neigiami efektai mažinami naudojant prie pistoleto pritvirtinamą sulankstomą petinę atramą ar kietą pistoleto dėklą, kuris panaudojamas kaip petinė atrama.

Angliakalbėje literatūroje *automatiniais pistoletais* (*automatic pistol*) dažnai vadina savitaisius pistoletus. Savitaisis pistoletas irgi užsitaiso automatiškai, bet iššauna tik dar kartą nuspaudus gaiduką. Tikrieji automatiniai pistoletai angliškai paprastai vadinami *machine pistol*. Šis žodis analogiškas vokiškam terminui *Maschinenpistole*, kuris reiškia pistoletą-kulkosvaidį.

Riba tarp automatinių pistoletų ir pistoletų – kulkosvaidžių
------------------------------------------------------------

Riba tarp automatinių pistoletų ir kompaktiškų pistoletų-kulkosvaidžių yra nelabai aiški. Pistoletai-kulkosvaidžiai dažnai turi dvi rankenas, gali turėti medinę ar kitokia tvirtą buožę. Automatiniai pistoletai savo konstrukcija ir išvaizda artimi savitaisiams pistoletams, jie dažniausiai nešiojami dėkluose, kas nėra būdinga pistoletams-kulkosvaidžiams.
  
Kai kurie ginklai gali būti priskiriami abiem kategorijoms iš karto. Pvz. Izraelio *Micro-Uzi* ar Čekijos *Škorpion vz. 61*, tiesa, pastarasis daugiau skiriasi nuo pistoletų, nes jo dėtuvė įstatoma ne į rankeną.

Naudojimas
----------

Automatinius pistoletus naudoja:

* policijos daliniai, užsiimantys įkaitų išlaisvinimo ir antiteroristinėmis operacijomis
* tarnybos, saugančios svarbius asmenis
* tarnybos, užsiimančios svarbių ir pavojingų nusikaltėlių sulaikymu (kova su narkotikų prekyba ir pan.)
* kariškiai mašinų įgulų (sraigtasparnių, tankų ir pan.) nariai, kuriems griozdiški šaulių ginklai pernelyg nepatogūs.
* kariškiai šturmo grupių nariai, kuriems tenka kautis labai artimos kovos sąlygomis (šturmuojant pastatus, požeminius įrenginius ir pan.).

Žinomiausi automatiniai pistoletai
----------------------------------

* Stečkino pistoletas APS
* begarsis Stečkino pistoletas APB
* OC-23 Drotik
* OC-33 Pernač
* Beretta 93
* Glock 18

* Beretta 93R (Italija)Beretta 93R (Italija)
* Glock 18C (Austrija)Glock 18C (Austrija)
* MAC-11 (JAV)MAC-11 (JAV)
* Škorpion vz.61 (Čekoslovakija), kartais priskiriamas automatiniams pistoletamsŠkorpion vz.61 (Čekoslovakija), kartais priskiriamas automatiniams pistoletams
* Steyr TMP (Austrija)Steyr TMP (Austrija)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Automatinis pistoletas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Abusiras |
| --- |
|  |
| Abusiro peizažas su Niuserės ir Neferirkarės piramidėmis |
| 

AbusirasAbusiras

 |
| Koordinatės | 29°54′0″ š. pl. 31°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿29.90000°š. pl. 31.20000°r. ilg.﻿ / 29.90000; 31.20000Koordinatės: 29°54′0″ š. pl. 31°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿29.90000°š. pl. 31.20000°r. ilg.﻿ / 29.90000; 31.20000 |
| Vieta | Egiptas |
| Istorija |
| Pastatytas | apie 2500−332 m. pr. m. e. |
| Tauta | egiptiečiai |
| Informacija |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 86 |

**Abusiras** (arab. بو صير = *Abūṣīr*) – archeologinė vietovė Egipte, vakariniame Nilo krante, 25 km piečiau Kairo, 2 km šiauriau Sakaros. Vienas iš senovės Memfio miesto nekropolių.

Abusiro (graik. *Busiris*) pavadinimas reiškia *„vieta, kur garbinamas Oziris"*. Jame gyventa medžiotojų nuo viduriniojo paleolito laikų. Vietovės svarba išaugo 5-osios Egipto dinastijos valdymo metu. Faraonas Userkafas (apie 2513−2506 m. pr. m. e.) jame pastatė saulės šventyklą Nekhen-Ra ir jo įpėdinis Sahurė įsteigė karališkąjį nekropolį, pastatė pirmąją piramidę Abusire. Sahurės piramidė buvo mažesnė už ankstesnes piramides, tačiau žymėjo piramidės komplekso statybų kulminaciją. Jame žymiai didesnė svarba buvo suteikta gausiai dekoruotoms laidojimo ir slėnio šventykloms. Kitos garsios piramidės: Neferirkarės ir Niuserės. Jos tikriausiai nebuvo baigtos ir išsilaikymo būklė labai prasta dėl jų statyboms panaudotų plaušaplyčių. Neferirkarės piramidė buvo didžiausia Abusire, jos originalus aukštis tikriausiai siekė 75 metrus. Faraonų ir didikų kapai Abusire buvo įrengiami iki Pirmojo tarpuvaldžio (apie 2180−2060 m. pr. m. e.). Viduriniosios karalystės pradžioje Abusiro karališkasis nekropolis buvo trumpam atgaivintas, bet vėliau jame daugiausiai laidoti paprasti žmonės. Pietvakarių Abusire yra didelių šachtų kapai, įrengti 26 ir 27-os dinastijų metu (747−332 m. pr. m. e.), kai Egiptą valdė Persijos imperija.

Vietovė kasinėta nuo apie 1830-ųjų. 1902−1908 m. Abusirą tyrė Ludwig Borchardt vadovaujama Vokiečių orientalistų draugijos misija, nuo 1960 m. tiria ilgalaikė Čekijos egiptologijos instituto misija. Abusiras yra UNESCO pasaulio paveldo sąrašo dalis kartu su Memfiu, Sakara, Dahšūru, Abu Ravašu ir Gizos nekropoliu.

* Sahurės laidojimo šventyklos liekanos Sahurės laidojimo šventyklos liekanos
* Sahurės piramidėSahurės piramidė
* Ptachepseso mastabaPtachepseso mastaba

Šaltiniai
---------

* Ian Shaw, Paul Nicholson. *The British Museum Dictionary of Ancient Egypt*. The American University in Cairo Press. 2002, p. 12
* *The Oxford Encyclopedia of Ancient Egypt*. Tomas I. Red. Donald B. Redford. Oxford University Press, − 2001, p. 5−7
* Encyclopaedia Britannica
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Pietų Sudano herbas** yra naudojamas šalies vyriausybės ir yra panašus į Sudano herbą. Herbą juosia užrašas anglų kalba *GOVERNMENT OF SOUTHERN SUDAN* (Pietų Sudano vyriausybė), o apačioje sutrumpinimas *GOSS*. Herbo centre yra pavaizduotas paukštis sekretorius, laikantis tradicinį afrikietišką skydą. Virš paukščio yra juosta su nacionaliniu šūkiu *Our victory* (mūsų pergalė), apačioje – kita juosta su užrašu *Republic of The Sudan* (Sudano Respublika).

Kitas herbo variantas
---------------------

Alternatyvus Pietų Sudano herbas
Taip pat yra Pietų Sudano vyriausybės ir kai kurių institucijų naudojamas kitas alternatyvus herbas. Jis labai panašus į kaimyninių Kenijos ir Ugandos herbus. Jo centre yra tradicinis afrikietiškas skydas, nuspalvintas Pietų Sudano vėliavos spalvomis. Kairėje skydą laiko klumpiasnapis, dešinėje – raganosis. Skydo apačioje pavaizduotos Nilo žiotys, o ant juostų parašytas šūkis – *Justice, Equality, Dignity* (teisingumas, lygybė, orumas).

**Afrikos valstybių herbai**

|  |
| --- |
| Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pietų Sudanas · Pusiaujo Gvinėja · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
| **Cinclus cinclus** |
| --- |
| Vandeninis strazdas (*Cinclus cinclus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Vandeniniai strazdai  *( Cinclidae)* |
| Gentis: | *Cinclus*  *( Cinclus)* |
| Rūšis: | Vandeninis strazdas  *( Cinclus cinclus)* |

 |
| Binomas |
| ***Cinclus cinclus***Linnaeus, 1758 |

**Vandeninis strazdas** (*Cinclus cinclus*) – vandeninių strazdų (*Cinclidae*) šeimos paukštis.

Paplitimas
----------

Europoje paplitęs nuo Pirėnų pusiasalio iki Uralo kalnų. Šiaurėje arealas siekia Kolos pusiasalį, Skandinaviją. Taip pat gyvena Šiaurės Afrikoje, Azijos kalnuotuose regionuose nuo Mažosios Azijos vakaruose iki Tibeto ir Himalajų rytuose. Žiemoja pietinėje arealo dalyje.

Lietuvoje aptinkama retai, tik žiemojantys (Žeimenos, Merkio, Šventosios baseinuose), dažniau praskrenda migruojantys šios rūšies atstovai.

Išvaizda
--------

Vandeninis strazdas dydžiu panašus į nedidelį strazdą. Viršutinė kūno pusė ruda, nugara ir uodega tamsiai pilkos. Gerklė, pagurklis ir krūtinė balta. Sveria: patinas 57-73 g, patelė 48-68 g.

Elgsena
-------

Gyvena šalia sraunių upių ir upelių. Skraido greitai palei upės vandens paviršių. Puikiai nardo, plaukioja ant vandens. Krante nuolat strykčioja, labai judrus. Giesmė melodinga ir labai garsi. Naktį miega upės pakrantėje. Lizdą krauna pakrantėje, po tiltais, uolomis, krantinių nišose. Lizdą suka iš sausų lapų, žolių, samanų. Deda 4-7 balsvus, rudai taškuotus kiaušinius. Peri 16-18 dienų. Kartais deda dvi dėtis per metus.

Mityba
------

Maistą renka po vandeniu, bėgiodamas upės dugnu, taip pat gaudo ant virš vandens ar pakrantėse išsikišusių akmenų, stuobrių. Minta vandens bestuburiais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Lietuvos fauna": Paukščiai 2. Vilnius, „Mokslas", 1991 m.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Elena Gaidienė** |
| --- |
|  |
| Elena Gaidienė, 2005 m. |
| Gimė | 1922 m. rugsėjo 21 d. (100 metų)Mikėniškio vkm. Utenos apsk. |
|  |
| Veikla | zoologė, ilgametė T. Ivanausko zoologijos muziejaus mokslo darbuotoja, Lietuvos entomologų draugijos narė. |

**Elena Gaidienė** (g. 1922 m. rugsėjo 21 d. Mikėniškio vkm. Utenos apsk.) – zoologė, ilgametė T. Ivanausko zoologijos muziejaus mokslo darbuotoja, Lietuvos entomologų draugijos narė.

1942 m. baigė Utenos gimnaziją, 1947 m. – Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultetą. 1948–1950 m. studijavo Vilniaus pedagoginiame institute, bet jo nebaigė.

1953–1988 m. Kauno Zoologijos muziejaus Bestuburių sektoriaus vadovė, nuo 1989 m. Entomologijos skyriaus vedėja. Nuo 1996 m. Ekologijos insituto neetatinė mokslinė bendradarbė.

Parengė disertaciją "Paprastosios pušies kankorėžių ir sėklų kenkėjai Lietuvos respublikoje" (neginta). Sudarė ir išspausdino T. Ivanausko zoologijos muziejaus entomologinių rinkinių katalogą (1993), leidinį apie šio muziejaus istoriją (1999) ir kt.

Paskelbė mokslinių ir populiarių straipsnių Lietuvos ir užsienio spaudoje. Daugiausia rašė apie pušies kenkėjus, kitais entomologijos, gamtos muziejų istorijos klausimais.

1981 m. E. Gaidienei suteiktas Lietuvos nusipelniusios kultūros švietimo darbuotojos vardas.

Darbai
------

* Kauno Tado Ivanausko zoologijos muziejus: 1919–1999 (sud. Elena Gaidienė). - Vilnius: Aldorija, 1999. - ISBN 9986-820-04-9
* Lietuvos Kauno Tado Ivanausko zoologijos muziejus: bibliografinė rodyklė: 1919-2009 (sud. Elena Gaidienė). – Kaunas: Lututė, 2010. – 56 p. – ISBN 978-9955-37-116-8
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Pietų Luangvos nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Drambliai kerta Luangvos upę Drambliai kerta Luangvos upę |
| **Vieta:** | Zambija |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Mfuvė |
| 

Žemėlapis rodantis Pietų Luangvos nacionalinis parkas vietą.Pietų Luangvos nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 13°0′0″ p. pl. 31°30′0″ r. ilg.﻿ / ﻿13.00000°š. pl. 31.50000°r. ilg.﻿ / 13.00000; 31.50000Koordinatės: 13°0′0″ p. pl. 31°30′0″ r. ilg.﻿ / ﻿13.00000°š. pl. 31.50000°r. ilg.﻿ / 13.00000; 31.50000 |
| **Plotas:** | 9050 km² |
| **Įkurtas:** | 1972 m. |
|  **Vikiteka:** | Pietų Luangvos nacionalinis parkas |

**Pietų Luangvos nacionalinis parkas** (angl. *South Luangwa National Park*) – nacionalinis parkas rytų Zambijoje, Šiaurės, Centrinėje ir Rytų provincijose, Luangvos upės slėnyje. Užima 9050 km² plotą.

Parkas skirtas apsaugoti mažai žmogaus paliestą plataus ir pelkėto Luangvos slėnio ekosistemą. Parke būdingi du ekoregionai – miškingos savanos, kuriose dominuoja dryžmedžiai (*Brachystegia*) bei žemutinę slėnio dalį dengiantys paprastųjų ausuonių (*Colophospermum mopane*) miškai. Parke galima išvysti daugelį regionui būdingų gyvūnų: žirafų, zebrų, afrikinių buivolų, dramblių, begemotų, antilopių gnu, liūtų, krokodilų ir kt. Dėl brakonieriavimo 1987 m. išnyko čia iki tol gyvenę juodieji raganosiai. Pietų Luangvos nacionalinį parką galima pasiekti iš Mfuvės. Parke įsteigtas Mfuvės lankytojų centras.

* ŽirafosŽirafos
* Vandeninis ožysVandeninis ožys
* BegemotaiBegemotai
* Paprastųjų ausuonių miškasPaprastųjų ausuonių miškas
| **Abu Jakubas Jusufas Iarab.  أبو يعقوب يوسف بن عبد المؤمن*abū ya`qūb yūsuf ben `abd al-mū'min*** |
| --- |
| Maroko kalifas |
| Almochadų dinastija |
| Gimė | 1138 m.Tinmalas |
| Mirė | 1184 m. liepos 30 d. (~46 metai)prie Evoros |
| Tėvas | Abdal Muminas |
| Maroko kalifas |
| Valdė | 1163 - 1184 m. |
| Pirmtakas | Abdal Muminas |
| Įpėdinis | Abu Jusufas I Jakubas Almansuras |

**Abu Jakubas Jusufas I** (arab.  أبو يعقوب يوسف بن عبد المؤمن *abū ya`qūb yūsuf ben `abd al-mū'min* g. 1138 m. Tinmalas – m. 1184 m. liepos 30 d.) – nuo 1163 m. Almochadų dinastijos Maroko kalifas.

Abu Jakubas Jusufas I-is buvo Abdal Mumino sūnus.

Istorija
--------

Abu Jakubas Jusufas I-is gimė Tinmalo kaimelyje, Nfiso upės aukštupio slėnyje, aukštajame Atlase. Dar iki tėvo mirties jis buvo vietininkas Sevilijoje. Tapęs vadovu Jusufas dar penkerius metus turėjo slopinti almochadų opoziciją. 1170 m. Jusufas pratęsė tėvo pradėtą kovą su Ibn Mardanišu, kuris palaikomas Aragono, Kastilijos ir Barselonos karalių puldinėjo almochadų teritorijas Ispanijoje. O 1172 m. žuvus Ibn Mardanišui visa musulmoniška Ispanija pripažino almochadų valdžią. Jusufas vedė Ibn Mardanišo dukrą ir apsistojo Sevilijoje. Su krikščionimis Jusufas sudarė septynerių metų taikos sutartį, kurią greitai Leono karalius Alfonsas IX (Alfonso IX of León) sulaužė.

Minaretas Sevilijoje pradėtas statyti 1184 m. Ispanija
Jusufo valdymo metu imperijoje suklestėjo statybos, vystėsi mokslas, filosofija ir literatūra. Du žymiausi islamo pasaulio filosofai, Ibn Tufeilas (Ibn Tufail) ir Ibn Rušidas/Averoes (Averroes), gyveno prie kalifo rūmų. Ypač sparčiai buvo statoma Sevilija. Čia buvo pastatytos dvi tvirtovės, uostas, tiltai per Guadalkiviro upę, akvedukas ir minaretas, dabar vadinamas *Giralda*. Pagal tą patį projektą buvo statomi Kutubijos mečetės minaretai Marakeše bei Rabate (dabar Hasano Bokštas).

1184 m. Jusufas pradėjo karą su Portugalija ir liepos 27-28 d. Santaremo apgulties metu buvo sužeistas. Grįžtant atgal į Seviliją liepos 30 d. Abu Jakubas Jusufas I-is prie Evoros mirė. Palaidotas gimtajame Tinmalo kaimelyje šalia Ibn Tumarto.

Abdal Muminas turėjo tris vizirius:

* Abû `Abd Allah (1166-1172) (abū ʿabd allah ben ibrāhīm, أبو عبد الله بن إبراهيم);
* Abû `Amarân (1173-1176) (abū ʿimrān ben `abd al-mūʾmin, أبو عمران بن عبد المؤمن);
* Abû Hafs (1176-1179) (abū ḥafṣ ben ʿabd al-mūʾmin, أبو حفص بن عبد المؤمن).

Nuorodos
--------

* *Istorinis žodynas* Archyvuota kopija 2008-01-29 iš Wayback Machine projekto.;
* *Musulmonų vadovai*.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2007-11-26 iš Wayback Machine projekto. Tinmalo mečetė Atlaso kalnuose


| Karališkieji titulai |
| --- |
| Prieš tai:**Abdal Muminas** | **Almochadų dinastija**1163-1184 m. | Po to:**Abu Jusufas I Jakubas Almansuras** |
**Elena Jakutytė** (1911 m. lapkričio 28 d. Buchara – 1999 m. kovo 9 d. Kaunas) – Lietuvos grafikė.

Biografija
----------

1932–1934 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo biologiją. 1950 m. baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą. 1950–1970 m. dėstė Kauno vidurinėje meno mokykloje (nuo 1969 m. Kauno J. Naujalio vidurinė meno mokykla).

Kūryba
------

Kūrė daugiausia linoraižinius ir monotipijas. Sukūrė ekslibrisų, atvirukų, knygų iliustracijų, apipavidalino knygų (Aleksejus Tolstojus. „Auksinis raktelis, arba Buratino nuotykiai" 1947 m.; „Vilkas ir ožiukai" 1949 m.) Kūriniams būdingos lietuvių liaudies grafikai artimos dekoratyvios, apibendrintos formos, ekspresyvi raižysena, liaudies dainų ir švenčių tematika, tautodailės motyvai; monotipijos laisvo, ekspresyvaus piešinio, subtilių pastelinių spalvų derinių.

**Svarbiausi kūriniai:**

* Kaukės, ciklas, 1957 m.
* Pavasaris, estampas, 1964 m.
* Šv. Jurgis, monotipija, 1965 m.
* Joninės, ciklas, 1966 m.
* Gegele raiboji, estampas, 1967 m.
* Oi tu rūta, rūta, estampas, 1968 m.
* Poeto sodas, estampas, 1969 m.

Parodose dalyvavo nuo 1952 m. Individualios parodos surengtos Kaune ir Vilniuje. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Regina Urbonienė. *Elena Jakutytė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 490 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Hydropotes inermis** |
| --- |
| Vandeninė stirna (*Hydropotes inermis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Elniniai  *( Cervidae)* |
| Gentis: | **Vandeninės stirnos**  *( Hydropotes)* |
| Rūšis: | Vandeninė stirna  *( Hydropotes inermis)* |

 |

**Vandeninė stirna** (*Hydropotes inermis*) – elninių (*Cervidae*) šeimos žinduolių rūšis, paplitusi Rytų Azijoje (įvairiuose rytų Kinijos regionuose, Korėjos demilitarizuotoje zonoje). Yra įveistų Britanijoje, Prancūzijoje.

Vandeninė stirna turi daug bruožų, nebūdingų kitiems elniams. Aukštis ties pečiais 45-55 cm, kūno ilgis 75-100 cm, svoris 9-14 kg. Kailis rudas. Užpakalinės kojos ilgesnės už priekines, todėl gyvūnas juda šuoliuodamas. Vandeninė stirna vienintelė iš elninių gyvūnų turi kanopines liaukas. Uodega 5-10 cm ilgio. Ausys apvalios, trumpos. Vandenininė stirna kaip ir kabargos neturi ragų, bet turi ilgus iltinius dantis.

Minta žolėmis, kitais augalais. Gyvena nedidelėmis bandomis pelkių, pakrančių žolynuose. Labai baikšti, skleidžia įvairius signalinius garsus.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Nuosavybė** – fiziniam ar juridiniam asmeniui priklausantis turtas (kilnojami, nekilnojami daiktai, materialus arba nematerialus turtas), kuriuo teises juo laisvai disponuoti, naudotis bei valdyti nustato teisės normos. Savininkas gali leisti ar drausti nuosavybe naudotis kitiems asmenims, reikalauti grąžinti daiktą iš neteisėto svetimo valdymo (plačiau žr. *daiktinė teisė*).

Formos
------

Nuosavybė pagal jos subjektą gali būti:

* asmeninė, bendroji arba kolektyvinė (pvz. pirmykštėje bendruomenėje visi daiktai visiškai ar iš dalies buvo bendri),
* privačioji, viešoji, valstybinė.

Nuosavybė gali ir neturėti subjekto; tokiu atveju įgijimo teisę nustato teisės normos, o jei jų nėra – kitos socialinės normos kaip papročiai, tradicijos ir kt.

Pagal materializacijos formas – materiali arba nemateriali (žr. intelektinė nuosavybė).

Atsiradimo momentas
-------------------

Nuosavybės teisė atsiranda:

* pirmojo radusio teisė (radus lobį, dalis priklauso valstybei, radus daiktą, nuosavybė pereina radėjui, jei per įstatymų nustatytą laiką neatsiranda savininkas);
* pagal valdymo senaties terminą (privalomi registruoti ir registruoti daiktai nepereina į nuosavybę pagal senaties terminą, privalomi registruoti, bet neregistruoti daiktai pereina jais besinaudojančių asmenų nuosavybėn per įstatymų nustatytą laiką, neprivalomi registruoti daiktai pereina naudojančiųjų nuosavybėn per įstatymų nustatytą laiką);
* paties savininko pagaminti daiktai iš savo ar niekieno medžiagų;
* iškeisti ar nupirkti daiktai;
* padovanoti ar paveldėti daiktai.

Objektas
--------

Nuosavybės objektas – daiktai, kitas turtas; istorijoje anksčiau nuosavybės objektu buvo pripažįstamas ir žmogus (žr. straipsnius vergovė, baudžiava).

Nuosavybės teisinį režimą nustato teisės normos. Kai kurių nuosavybės teisės objektų civilinė apyvarta yra ribojama. Pavyzdžiui, gali būti draudžiama įsigyti vienus ar kitus daiktus (ginklus, narkotikus).

Nuosavybės teisės
-----------------

*Pagrindinis straipsnis – Nuosavybės teisės*.
Nuosavybės teisės yra valdymas, naudojimas ir disponavimas.

Vikižodynas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Elena Baronienė** |
| --- |
| Gimė | 1883 m. sausio 16 d.Utenos valsčius |
| Mirė | 1961 m. (~78 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Jonas Baronas |
| Vaikai | Vytautas Baronas |
|  |
| Veikla | pedagogė, visuomenės veikėja |
|  |
| Alma mater | Bestuževo aukštieji moterų kursai |

**Elena Baronienė-Laumianskaitė-Laužikaitė** (1883 m. sausio 16 d. Utenos valsčius – 1961 m. Vilnius) – pedagogė, visuomenės veikėja, viena labiausiai apsišvietusių XX a. pradžios lietuvių moterų.

Biografija
----------

1903 m. baigė Šiaulių mergaičių gimnaziją. 1905–1906 m. dirbo Rygos lietuvių pradžios mokyklos mokytoja. 1906–1908 m. ir 1910–1911 m. studijavo Petrapilio Leshafto aukštuosiuose moterų kursuose. 1915–1917 m. studijavo Petrapilio Bestuževo aukštuosiuose moterų kursuose, fizikos matematikos fakultete.

1908–1910 m. Liepojos lietuvių dviklasės mokyklos vedėja. 1911 m. suimta už protestą prieš kalinių plakimą katorgos kalėjimuose, išleista be teisės gyventi universitetiniuose miestuose. 1912–1914 m. – Medemrodės Zubovų dvaro mokyklos mokytoja, dvaro darbininkų kultūros būrelių organizatorė. 1919–1926 m. – Ukmergės gimnazijos mokytoja. 1920 m. Ukmergėje įsteigė „Žiburėlio" draugiją, draugijos pastangomis buvo rengiamos loterijos, koncertai ir rinkliavos. Gautos lėšos buvo panaudojamos neturtingiems mokiniams šelpti. Už neturtingų mokinių mokslą apmokėdavo „Žiburėlio" draugija. Ji taip pat buvo aktyvi visuomeninkė. Buvo renkama atstove į vietos
Savivaldybės organus. Gimnazijoje jaunesnėms klasėms dėstė geografiją, o vyresnėms – fiziką. Ukmergės gimnazijos sodelyje buvo įrengta stotelė meteorologijos reiškiniams stebėti. Nuo 1926 m. – J. Tumėno brandos kursų mokytoja, nuo 1929 m. Kaune – Pažangiųjų moterų sąjungos Centro valdybos pirmininkė.

1932 m. Kaune įsigijo restoraną „Metropolis" ir pavertė jį pažangių inteligentų susibūrimo vieta.

Vyras Jonas Baronas – lietuvių-rusų kalbų žodyno autorius. Sūnus Vytautas Baronas.
| ***Nuogos moters portretas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Nudo di donna |
| Kilmės šalis |  Italija  Prancūzija |
| Režisierius | Nino ManfrediAlberto Lattuada |
| Metai | 1981 |
| Žanras | komedija |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Nuogos moters portretas** (it.  *Nudo di donna*) – 1981 m. Italijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Nino Manfredi – Sandro
* Eleonora Giorgi – Laura / Riri
* Georges Wilson – Zanetto
* Carlo Bagno – Giovanni
* Beatrice Ring – Beatrice

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Prekiatojo knygomis Sandro ir jo žmonos Lauros santuoką ištinka krizė. Apsistojęs pas savo naują pažįstamą fotografą jis atranda apsinuoginusios moters nuotrauką, kurioje esanti moteris be galo panaši į jo žmoną. Sužinojęs šios vardą (Riri), Sandro intensyviai pradeda ieškoti merginos. Radęs ją, niekaip negali nusiraminti: Riri atrodo visiška priešingybė Laurai: raudonplaukė, laisvai bendraujanti, nevengianti vyriškos kompanijos. Sandro, vis dar kankinamas abejonių, galiausiai įtiki, kad Riri ir Laura nėra tas pats asmuo, tačiau netrukus vėl pradeda abejoti. Galiausiai Riri dingsta, o kuomet po ilgų paieškų Sandro pavyksta ją rasti, ši siūlo pasirinkti: ji arba Laura. Sandro nusprendžia likti su Riri…
**Urbonas Raškevičius** OFM, lenk. *Urban Raszkiewicz* (1824 m. liepos 27 d. Šiauliuose, Rusijos imperija – 1909 m. rugsėjo 8 d. JAV) – Romos katalikų kunigas ir pedagogas Lenkijoje, Prūsijoje bei JAV. Pranciškonų vienuolis.

Biografija
----------

Augustavo gubernijos Smalėnų vienuolyne buvo įšventintas pranciškonų vienuoliu. 1848 m. rugsėjo 8 d. Vloclaveke įšventintas kunigu. Ilgą laiką profesoriavo dvasinėse seminarijose, nuo 1858 m. dėstė kanonų teisę tuo metu Prūsijai priklausančio Lankų miestelio teologinėje mokykloje. 1869–1871 m. gyveno pranciškonų vienuolyne Vronkose. Dėl kilusių nesutarimų 1872 m. persikėlė į Galiciją, vėliau – į Sileziją. 

Galiausiai nusprendė emigruoti į JAV. 1881 m. paskirtas lenkų katalikų Švč. Mergelės Marijos bažnyčios klebonu Indianos valstijos Otis miestelyje, šią šventovę rekonstravo. 1890–1891 m. kūrė Šv.Kazimiero parapiją  Hammonde (Indianos valstija). 1891 m. grįžo tarnauti į Otį, buvo paskirtas Fort Veino dekanato vadovu.

Šaltiniai
---------

* Waclal Kruszka. *Historya Polska w Ameryce*, tom XII. – Milwauke: 1908, psl. 3[neveikianti nuoroda]
* *Raszkiewicz, Rev. Urban, O.F.M.* // From: *Who's Who in Polish America* by Rev. Francis Bolek, Editor-in-Chief. – New York: Harbinger House, 1943
**Elena Dauguvietytė-Kudabienė** (1922 m. lapkričio 5 d. Dauguviečiai, Nemunėlio Radviliškio valsčius – 2003 m. liepos 22 d. Hamiltonas) – Lietuvos ir Kanados teatro aktorė, režisierė.

Biografija
----------

Tėvas Borisas Dauguvietis, sesuo Ksana Dauguvietytė-Šniukštienė. 1941–1944 m. lankė Kauno jaunojo žiūrovo teatro studiją, šiame teatre vaidino. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1948 m. vaidino Augsburgo, Vinipego lietuvių dramos teatruose. 1949–1999 m. Hamiltono (Kanada) lietuvių dramos teatro „Aukuras" režisierė ir aktorė. 1981–1997 m. dirbo Kanados TV bendrovėje CBC.

Žymesni vaidmenys
-----------------

* Augulė – Antanas Rūkas. Bubulis ir Dundulis, 1990 m.
* Poncija – Frederikas Garsija Lorka. Bernardas Albos namai, 1994 m.

Pastatyti spektakliai
---------------------

* Kazys Inčiūra. Vincas Kudirka, 1950 m.
* Eglė žalčių karalienė, 1984 m.
* Petras Vaičiūnas. Tėviškės pastogė, 1985 m.
* Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė. Pinigėliai, 1992 m.
* Stasys Laucius. Ponios Žydrienės bendrabutis, 1999 m.

Įvertinimas
-----------

* 2001 m. Gedimino 4 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Regina Lopienė. *Elena Dauguvietytė-Kudabienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 527 psl.
| **Michał Kośmiderski** |
| --- |
| Gimė | 1888 m. balandžio 10 d.Panevėžys, Rusijos imperija |
| Mirė | 1946 m. birželio 20 d. (58 metai)Bydgoščius, Lenkijos Liaudies Respublika |
|  |
| Veikla | Dvasininkas, publicistas |

**Michal Košmiderski** (1888 m. balandžio 10 d. Panevėžyje, Rusijos imperija – 1946 m. birželio 20 d. Bydgoščiuje, Lenkijos Liaudies Respublika) – dvasininkas, metodistas, publicistas.

Biografija
----------

Gimė 1888 m. balandžio 10 d. Panevėžyje, Gabrieliaus ir Marijos Jasiukevičiūtės šeimoje. Baigė Jekaterinoslavo gimnaziją. Studijavo matematiką Odesos universitete, bet vėliau perėjo mokytis į Sankt Peterburgo dailės akademiją. 1922 m. apsigyveno Lenkijoje, kur Konstancin-Jeziorna mieste dirbo matematikos ir fizikos mokytoju. Nuo 1926 m. dirbo laikraštyje *Pielgrzym Polski*. 1928 m. tapo metodistų dvasininku. 1933–1934 m. dirbo pastoriumi Peremislyje, 1938–1939 m. Lvove, 1939–1944 m. Varšuvoje, 1944–1945 m. Bydgoščiuje. 1938 m. išleido publikaciją *Zarys organizacji i dyscypliny Metodystycznego Kościoła w Polsce*. Mirė 1946 m. birželio 20 d. Bydgoščiuje.

Nuorodos
--------

* Biografija (lenk.) Archyvuota kopija 2014-10-25 iš Wayback Machine projekto.
| **Elena Gaputytė** |
| --- |
| Gimė | 1927 m. kovo 21 d.Drąseikiai, Joniškio valsčius |
| Mirė | 1991 m. spalio 4 d. (64 metai)Londonas |
|  |
| Veikla | Lietuvos skulptorė, tapytoja. |

**Elena Gaputytė** (1927 m. kovo 21 d. Drąseikiai, Joniškio valsčius – 1991 m. spalio 4 d. Londonas) – Lietuvos skulptorė, tapytoja.

Biografija
----------

Baigė Joniškio Aušros gimnaziją. 1946-1949 m. mokėsi Dailės ir amatų mokykloje Freiburge, 1948 m. išvyko į Kanadą, lankė Monrealio dailės muziejaus mokyklą. 1953-1956 m. studijavo Aukštojoje nacionalinėje dailės mokykloje Paryžiuje. 1956 m. persikėlė į Didžiąją Britaniją, 1960 m. įkūrė privačią dailės galeriją Saint Ivese (Kornvalio grafystė), 1964-1977 m. dėstė „Digby Stuart" kolegijoje ir Londono universitete.

Kūryba
------

Sukūrė specifinės vietos kūrinių („Viešpaties malda" 1978 m. „Tyros ir Paro salų pakrantėse", 1983 m. Berlyne, 1984 m. Londone), instaliacijų (ciklas „Mano vaikystės kalendorius" 1975 m. „Taikos Šviesos" 1981 m. 1983 m. „Tylus liudijimas" 1984 m. „Antrajame pasauliniame kare žuvusiųjų atminimui" 1985 m. „Rex" 1986 m. „Pranašystė. Po 50 metų" 1989 m.), skulptūrų. Kūriniai iš akmens, žemės, dažnai su ugnimi, turi performanso elementų, dažnai naudojamas muzikos akompanimentas. Kūrinių turi užsienio šalių galerijos, Lietuvos dailės muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ramutė Rachlevičiūtė. *Elena Gaputytė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 413 psl.
|  |
| --- |
| Michał Szpak |
|  |
| Biografija |
| Gimė | 1990 m. lapkričio 26 d. (32 metai)Jaslas, Lenkijos vėliava Lenkija |
| Žanrai | pop, rokas |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | 2009–dabar |
| Susijusi veikla | Whiplash |

**Michał Szpak** (g. 1990 m. lapkričio 26 d. Jasle) – Lenkijos dainininkas.

Gimė Jasle, pietryčių Lenkijoje. Ilgą laiką buvo sunkiojo roko grupės „Whiplash" narys, vėliau pradėjo solinę karjerą. 2011 metais dalyvavo lenkiškoje muzikinio šou „X faktorius" versijoje ir užėmė 2 vietą. Dainininkas yra grupių Queen, Muse, Pink Floyd, atlikėjų David Bowie, Marilyn Manson, Michael Jackson gerbėjas.

2016 m. gegužę su daina „Color of Your Life" atstovavo Lenkijai 2016 m. „Eurovizijos" dainų konkurse Švedijoje ir užėmė 8-ą vietą (3-ią vietą pagal žiūrovų balsus).

Diskografija
------------

* 2011: *XI* (EP)
* 2015: *Byle być sobą*

Nuorodos
--------

* Daina *Color Of Your Life*

  


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Monika Kuszyńska  *„In the Name of Love"*** |  **Lenkijos atstovas Eurovizijoje**2016 | Po to:**–** |
Michelin|  |
| Forma | Visuomeninė korporacija |
| Pramonė | Padangų gamyba, kelionių įranga |
| Įkurta | 1888 m. |
| Centrinė būstinė | Klermont-Feran, Prancūzija |
| Tinklalapis | www.michelin.com |

**Michelin** – didžiausia pasaulyje padangų gamintoja (2008 m. gruodis) iš Prancūzijos. Kompanija taip pat gamina įvairius gaminius kelionėms – atlasus, žemėlapius ir kt.

Oficialiai kompanija vadinasi *Manufacture Française des Pneumatiques Michelin* (pranc. Michelin padangų gamintoja iš Prancūzijos). Michelin būstinė yra Klermont-Feran mieste, 424 km į pietus nuo sostinės Paryžiaus. Be Michelin kompanija gamina ir Goodrich bei Uniroyal padangas.

Pagal rinkos apimtį pasaulyje Michelin žengia pirma, už savęs palikdama Bridgestone, Goodyear, Continental ir Pirelli.

Dalyvavimas Formulės 1 čempionate
---------------------------------

Michelin padanga ant Fernando Alonso Renault automobilio
Pirmą kartą į Formulę 1 Michelin atėjo 1977 m. Po 1984 m. sezono ji pasitraukė iš šio sporto laimėjusi du čempionų titulus su Brabham ir Ferrari.

2001 m. kompanija vėl tapo padangų tiekėja Formulėje 1. Pirmais metais ji savo produkciją tiekė Williams, Jaguar, Benetton, Prost ir Minardi. Kitais metais prie jų prisijungė ir Toyota bei McLaren. Tik sugrįžusi į Formulę 1 Michelin dažnai nesutardavo su FIA, tad po 2006 m. sezono ji pasitraukė iš šios sporto šakos. Iš viso Michelin padangas naudojanti ekipa nugalėjo keturiuose Formulės 1 pasaulio čempionatuose – 1979, 1984, 2006 ir 2007 m. Be šių laimėjimų Michelin yra pasiekusi 102 pergales.

Išnašos
-------

1. ↑  European Retail Sales Drop as Recession Deepens
2. ↑  Michelin Becomes World’s Largest Tire Maker Again Archyvuota kopija 2009-08-24 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Michelin** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali kompanijos svetainė

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPrancūzija CAC 40 indekso bendrovės |
| --- |
|  |
| 

Air Liquide · Airbus · Alstom · ArcelorMittal · AXA · BNP Paribas · Bouygues · Capgemini · Carrefour · Crédit Agricole · Danone · Dassault Systèmes · Engie · Essilor · Eurofins Scientific · Hermès International · Kering · Legrand · L'Oréal · LVMH · Michelin · Orange · Pernod Ricard · Publicis · Renault · Safran · Saint-Gobain · Sanofi · Schneider Electric · Société Générale · Stellantis · STMicroelectronics · Teleperformance · Thales · TotalEnergies · Unibail-Rodamco-Westfield · Veolia Environnement · VINCI · Vivendi · Worldline
 |

 |
Mudrų panaudojimas šokant šokį
**Mudra** (skr. मुद्रा = IAST: *mudrā*) – Indijos kultūros sąvoka – simbolinis ar apeiginis gestas. Sutinkama tiek hinduizmo, tiek budizmo, tiek džainizmo ikonografijoje bei dvasinėse praktikose. Paprastai tai pirštais arba rankomis rodomas gestas, nors gali būti ir viso kūno mudrų. Dažniausiai mudros vaizduojamos religinėje ikonografijoje bei atliekamos tradiciniuose šokiuose bei dramoje, kur perteikia emocijas ir simbolius, nors kartais taikomos ir kaip psichofiziologinės praktikos (pvz. hatha jogoje).

Deivė Šri, rodanti bebaimiškumo mudrą
Skiriamos skaistinamosios mudros (jomis pašvenčiamas adepto kūnas), sanskara (jomis dievybė įsivaizduojamai įsikuria kūne), aukojamosios (arba pūdža) mudros. Iš šimtų mudrų labiausiai žinoma nusilenkimo (andžali; ties krūtine sudėti delnai, *namaste* pasveikinimo dalis) ir meditavimo (dhjana; dešinė plaštaka delnu į viršų padėta ant kairės).

Budistinėje ikonografijoje paplitusios mudros – *abhaya-mudrā* (bebaimiškumas, pakeltas delnas), *bhūmisparśa* („žemė liudytoja", ranka, liečianti žemę), *dhyāna-mudrā* („meditacijos mudra", rankos sudėtos sterblėje delnais į viršų), *vitarka* („susitelkimas", delnas ištiestas, nykštys liečia smilių).

Žodis *mudrā* kildinamas iš veiksmažodinės šaknies *mud-* („džiūgauti, linksmintis" > *mudra* „linksmas, žvalus") ir etimologiškai giminiškas liet. *mudrùs* („šaunus, guvus, žvalus").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Seibutis. *mudra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
2. ↑  Buswell, Robert E.; Lopez, David S. (eds.). *The Princeton Dictionary of Buddhism* **1**. Princeton University Press. ISBN 978-0-691-15786-3. doi:10.1093/acref/9780190681159.001.0001.
3. ↑  Manfred Mayrhofer. Etymologisches Wörterbuch des Altindoarischen, II. Heidelberg: Carl Winter Verlag, 1996. p. 383
| Kukas |
| --- |
| **Ilgis** | 56 km |
| **Ištakos** | Kaolako ir Avaliko upių santaka |
| **Žiotys** | Veinraito įlankėlė (Čiukčių jūra) |
| **Šalys** |  Jungtinės Amerikos Valstijos |

**Kukas** (angl. *Kuk River*, inupiakų k. *Kuuk*) – upė JAV, Aliaskoje, Šiaurės Nuokalnių regione. Ilgis siekia 56 km. Prasideda susiliejus Avaliko ir Kaolako upėms, teka šiaurėn, kol įteka į Veinraito įlankėlę apie 10 km į pietryčius nuo Veinraito gyvenvietės. Įlankėlė jungiasi su Čiukčių jūra (Arkties vandenynas).

Upėvardis *Kuuk* inuitų kalba reiškia „upė". XIX a. žemėlapiuose upės, įtekančios į Veinraito įlankėlę, buvo įvardijamos įvairiai: „Koh", „Kong", „Tutua Wing", „Ku", „Kook", „Koo", „Kee".

Išnašos
-------

1. 1 2  Orth, Donald J.; United States Geological Survey (1971) [1967]. *Dictionary of Alaska Place Names: Geological Survey Professional Paper 567* (PDF). University of Alaska Fairbanks. United States Government Printing Office. p. 550.
2. 1 2  „Kuk River". *Geographic Names Information System*. United States Geological Survey. 2000-01-01. Nuoroda tikrinta 2021-03-22.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Vidùržemė**, arba **Vidùržemis** (angl. *Middle - earth*) – Dž. R. R. Tolkino sukurto pasaulio Ardos dalis (žemynas). „Viduržemė" – pažodinis senosios anglų kalbos žodžio *middangeard* (šis pasaulis, žmonių gyvenamos žemės) vertimas. Tolkino kalbomis Quenya ir Sindarin ši Ardos dalis vadinta atitinkamai *Endor* (*Endóre*) ir *Ennor*. Tolkino mitologijose Arda yra mūsų Žemė gilioje senovėje, o Viduržemės šiaurė ilgainiui virto Eurazija.

Pavadinimas
-----------

Žodis „vidurinė žemė, viduržemė" buvo senojoje anglų (*middanġeard*), vidurinėje anglų (*midden - erd* arba *middel - erd*), senojoje islandų (*Midgard*) kalbose. Tai yra germaniškas graikiško žodžio οικουμένη (oikoumene) atitikmuo. Oikoumene – tai „vieta, kur gyvena žmonės", fizinis pasaulis kaip priešprieša neregimiesiems.

Tolkiną taip pat įkvėpė ši ištrauka iš Cynewulfo poemos *Crist*:

*Eala earendel engla beorhtast / ofer middangeard monnum sended.*

(Būk pasveikintas, Earendeli, šviesiausias iš angelų, / žmonėms pasiųstas virš vidurinės žemės)

Vardas „earendel", kuris reiškia Aušrinę žvaigždę, o kartais vartojamas kaip vienas Kristaus vardų, buvo vienas tų ne iki galo aiškios kilmės senųjų angliškų tekstų žodžių, kurie tapo įkvėpimo šaltiniu sukurti jiems savitas etimologijas. Taip Tolkino mitologijose atsirado personažas *Eärendil* (Earendilis) – jūreivis, išprašęs iš Ardos galingųjų pagalbą elfams ir žmonėms, ir paskui pasiųstas plaukti dangumi kaip žvaigždė.

Terminą „Viduržemė" Tolkinas pradėjo naudoti 4-tojo dešimtmečio pradžioje. Juo buvo pakeistos ankstesnės tą patį regioną apibūdinanusios sąvokos „Great Lands" (Plačiosios žemės), „Outer Lands" (Išorinės žemės), „Hither Lands" (Šiapusinės žemės). Viduržemė yra vienas iš Ardos žemynų, esantis į rytus nuo didžiosios jūros Belegaero, kuri jį skiria nuo Amano. Neretai klystama, pavadinant Viduržeme visą Tolkino aprašytą pasaulį: tam turėtų būti naudojamas pavadinimas Arda, arba tiesiog Žemė.

Žemėlapiai
----------

Viduržemės dalių, kuriose vyksta „Hobito", „Žiedų valdovo" ir „Silmarillion" veiksmas, žemėlapiai yra pridėti prie šių knygų. Šiuos žemėlapius Dž. R. R. Tolkinas parengė drauge su sūnumi Kristoferiu (Cristopher). „Silmarillion" žemėlapiuose vaizduojamas kraštas *Beleriand* (Beleriandas) „Žiedų valdovo" žemėlapiuose neegzistuoja, nes po Pirmojo Viduržemės amžiaus („Žiedų valdovo" veiksmas vyksta Trečiajame) Beleriandas buvo užtvindytas.

Vikižodynas
Grenlandijos inuitų kajakas
**Kajakas** (inu. qajaq ) – siaura, nedidelė, vienvietė valtelė smailiais galais; kilusi iš arktinių kraštų. Medžio arba kaulo karkasas aptrauktas jūrinių gyvūnų oda, valties viduryje paliekama anga irkluotojui. Valtis irkluojama vienu dvimenčiu ar dviem nedideliais vienmenčiais irklais.

Kajakus maždaug nuo VI a. pr. m. e. pradėjo gaminti eskimai, gyvenę Kanados Arktiniame salyne ir vakarų Grenlandijoje. Panašius plaustus gamino ir senovės finougrai.

Dabar kajakais paprastai vadinamos nedidelės vienvietės baidarės, skirtos vandens turizmui (iš esmės, šiuolaikinės baidarės ir kajakai yra vienodi, terminas kajakas labiau paplitęs anglakalbėse šalyse, o baidarė – Rusijoje).

Panašios didesnės oda aptrauktos atviros valtys, yra vadinamos **umijakais**, jos buvo naudotos krovinių ir žmonių gabenimui, banginių medžioklėje.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Baidarė
* Kanoja
* Luotas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kajakas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  Taylor, Barbara. *Arktis ir Antarktis.* Vilnius: Alma littera, 1998, 51 psl. ISBN 9986-02-498-6.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Itakės vieta Graikijoje
Šiaurės Itakė
**Itakė** (gr. Ιθάκη) – viena iš Jonijos salų priešais vakarinę Graikijos pakrantę, Kefalonijos prefektūroje. Plotas 96 km². Aukščiausias taškas – Niritos (809 m). Pagrindinė gyvenvietė ir svarbiausias uostas – Vatis. Didelė dalis salos sugriauta per 1953 m. žemės drebėjimą.

3084 gyventojai. Dėl savo istorinės reikšmės labai lankoma turistų.

Istorija
--------

Itakė apgyvendinta nuo II tūkst. pr. m. e. Tai buvo Kefalonijos sostinė Mikėnų laikotarpiu. Romėnai užėmė Itakę II a. pr. m. e. o vėliau ji priklausė Bizantijai. Normanai valdė Itakę XII ir XIII a. o po trumpos turkų okupacijos sala atiteko Venecijos respublikai.

1797 m. pagal Kapo Formijo sutartį Itakė atiteko prancūzams. Ji buvo išvaduota bendrų rusų-turkų pajėgų 1798 m. ir tapo Septynių salų respublikos dalimi. 1807 m. Prancūzija vėl užėmė Itakę, o ją išvadavo Didžioji Britanija 1809 m. Pagal Paryžiaus sutartį 1815 m. Itakė tapo viena iš Jonijos salų jungtinių valstijų ir draugišku britų protektoratu. 1864 m. Londono sutartimi Jonijos salos, tarp jų Itakė, buvo atiduotos anglams palankiam naujam Graikijos karaliui Jurgiui I.

Mitologija
----------

Pagal Homero kūrinį „Odisėją" Itakė yra Odisėjo gimtinė.

Įžymūs Itakės gyventojai
------------------------

* Odysseas Androutsos (1788–1825), graikų nepriklausomybės karo herojus
* Andreas Lekatsas, verslininkas
* Anthony JJ Lucas (1862–1946), graikų-australų verslininkas
* Marino Lucas (1869–1931), graikų-australų verslininkas
* Ioannis Metaxas (1871–1941), generolas ir Graikijos diktatorius
* Dionysios Rodotheatos, kompozitorius

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Itakė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Graikijos regionai |
| --- |
|  |
| Žemyninė Graikija | 

|  |
| --- |
| 
Megara **·**  Atika **·**  Bojotija **·**  Fokidė **·**  Lokridė **·**  Doridė **·**  Malidė **·**  Dolopija **·**  Etolija **·**  Akarnanija **·**  Ftiotidė **·**  Tesalija **·**  Epyras |
|  |
| Peloponesas | 
Lakonija **·**  Mesenija **·**  Elidė **·**  Arkadija **·**  Achaja **·**  Argolidė **·**  Korintija |

 |  |
|  |
| Salos | 
 Kreta **·**  Euboja **·**  Kerkyra **·**  Paksis **·**  Lefkada  **·**  Itakė  **·**  Kefalonija **·**  Zakintas **·**  Kytira **·**  Rodas |
|  |
| Kolonijos | 
 Didžioji Graikija **·**  Eolidė **·**  Troada **·**  Jonija **·**  Doridė |
|  |
| Makedonija | 
 Botija **·**  Migdonija **·**  Pierija **·**  Chalkidikė **·**  Aukštutinė Makedonija **·**  Krestonija |

 |
| Čatyrtau |
| --- |
| Čatyrtau masyvasČatyrtau masyvas |
| **Aukštis** | 321,7 m |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija(Tatarstanas) |
| **Kalnynas** | Bugulmos–Belebėjaus aukštuma |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Čatyrtau

  |
| **Koordinatės:** | 54°53′0″ š. pl. 53°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.88333°š. pl. 53.18333°r. ilg.﻿ / 54.88333; 53.18333Koordinatės: 54°53′0″ š. pl. 53°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.88333°š. pl. 53.18333°r. ilg.﻿ / 54.88333; 53.18333 |
|  |
|  **Vikiteka** | Čatyrtau |

**Čatyrtau** (rus. *Чатыр-Тау*, tot. *Чатыртау*) – atlikuonis Rusijoje, pietryčių Tatarstane; viena aukščiausių respublikos vietų (321,7 m). Tai nedidelį kalnagūbrį (ilgis 12 km, plotis iki 4 km) menąs erozinis darinys, esantis 7 km nuo Aznakajevo, Bugulmos–Belebėjaus aukštumoje. Valstybinės reikšmės gamtos draustinis (nuo 2005 m.).

Čatyrtau šlaituose gyvena stepiniai švilpikai, paprastieji kurminiai lemingai, Eversmano žiurkėnai, pilkieji žiurkėniukai, stepiniai lemingai. Daugeliui šių rūšių – tai šiaurinė arealo riba.

XVIII a. Čatyrtau šlaituose buvo kasama vario rūda, išlikusios 57 kasimų angos.

* Čatyrtau žiemąČatyrtau žiemą
* Kalnas iš lėktuvoKalnas iš lėktuvo
* Reginys papėdėnReginys papėdėn
* Rudeninis kraštovaizdisRudeninis kraštovaizdis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Чатыр-тау: самая высокая точка Татарстана
Itaipu elektrinė
**Itaipu** (guaranių k. *Itaipu*, "dainuojantys akmenys; port. ir isp. *Itaipú*) – šiuo metu galingiausia planetos hidroelektrinė, užtvenkusi Paranos upę. Pradėjo veikti 1984 m. paskutiniai du iš planuotų 18 generatorių paleisti 1991 m. 2007 m. paleisti dar du papildomi generatoriai.

Elektrinės užtvankos ilgis 7,7 km, vidutinis debitas 10651 m³/s, aukščių skirtumas 120,3 m (nuo 220,3 iki 100 m altitudės). Pastačius elektrinę, susiformavo 200 km ilgio ir 1400 km² ploto marios.

18 turbinų po 700 megavatų (suminis didžiausias galingumas 12,6 gigavatų) per metus pajėgia pagaminti vidutiniškai 108 teravatvalandžių elektros energijos, tačiau faktinė gamyba siekia 90 TWh per metus. Ateityje, augant energijos poreikiui, ypač Brazilijoje, planuojama paleisti dar du generatorius po 700 MW ir padidinti bendrą galingumą iki 14 GW, o energijos pardavimą – iki 100 GWh per metus.

Kinijoje statoma Trijų tarpeklių užtvanka bus didesnio nominalaus galingumo, tačiau manoma, kad pagal metinės elektros energijos gamybos apimtis Itaipu išliks pirmoje vietoje.

Elektrinės statyba buvo finansuojama perpus Brazilijos ir Paragvajaus lėšomis. Paragvajus didžiąją pagamintos energijos dalį parduoda Brazilijai, o likusios elektros energijos pakanka finansuoti 90 % Paragvajaus poreikių. Brazilijos energetinėje sistemoje Itaipu pagamina 25 % visos šalyje sunaudojamos elektros energijos.

Paragvajaus pusėje esantys generatoriai tiekia 50 Hz, o Brazilijos – 60 Hz srovę.

Itaipu elektrinė priskiriama prie šiuolaikinių inžinerinių pasaulio stebuklų.

Itaipu elektrinės panorama, slenksčiai kairėje uždaryti

Nuorodos
--------

Šiuolaikiniai inžineriniai pasaulio stebuklai