recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Maldaknygė lietuvių kalba (XX a. pr.)
**Maldaknygė** – maldų knyga, skirta pasauliečiams.

Maldaknygių pradžia siejama su vėlyvaisiais viduramžiais. Maldų tekstai – vienas ankstyviausių ir pamatinių bažnytinės literatūros žanrų. Viduramžių maldaknygės buvo rankraštinės, kai kurios, skirtos aukštiems asmenims, puošniai iliuminuotos.

Trys lietuviškos ranka įrašytos maldos 1503 Strasburge išleistoje kn. *Tractatus sacerdotalis* yra vieni iš seniausių lietuviškų tekstų, datuojamų XVI a. pradžia. XVI a. pradžioje pasirodė pirmos spausdintos maldaknygės, vadinamos įvairiais pavadinimais, dažnai *hortulus* arba šio lotyniško žodžio vertimu *darželis*, pvz. populiari XIX a. liet. liuteronų maldaknygė *Rojaus darželis* (1807), išversta iš vokiečių k. (Paradiesgärtlein, 1612). Tam tikros rūšies katalikiškų maldų rinkiniai taip pat buvo vadinami įvairiai (pvz. Marijai skirtos maldos – rožančius).

Pirmos spausdintos lietuviškos maldaknygės buvo paruoštos Martyno Mažvydo ir publikuotos jo raštuose. Pirmoji katalikų maldaknygė Lietuvoje parengta Jurgio Kasakauskio – Rožančius švenčiausios Marijos panos (1681). Katalikiškos maldos daugiausia verstos iš lenkų k. XVII a. ėmė atsirasti ir smulkesnės, įvairių katalikiškų brolijų maldaknygės, buvo išleista pirmoji evangelikų reformatų lietuviška maldaknygė, parengta S. Minvydo ir Jono Božimovskio vyresniojo (*Maldos krikščioniškos*), išspausdinta kartu su kitomis knygomis bendru *Knygos nobožnystės krikščioniškos* pavadinimu 1653, vėliau kartota. XVIII – XIX a. evangelikų reformatų maldaknyges pildė ir redagavo Mykolas Ceraskis ir Samuelis Nerlichas.

Lietuviškų maldų kūrimo ir vertimo istorijoje išskirtinai svarbi yra Danieliaus Kleino maldaknygė Naujos maldų knygelės, kuri pirmą kartą buvo išleista sykiu su jo giesmynu 1666. Maldaknygė daugiausia sudaryta iš originalių, paties Kleino sukurtų maldų, kurioms nemažą įtaką darė žymaus vokiečių barokinių maldų autoriaus J. Arndto maldų poetika ir struktūra. Įvairių redaktorių vis papildoma ir redaguojama Kleino maldaknygė buvo leidžiama iki pat XX a.

Nuorodos
--------

Literatūros enciklopedija Archyvuota kopija 2006-07-01 iš Wayback Machine projekto.
| **Balys Brazdžionis** |
| --- |
| Gimė | 1916 m. gruodžio 3 d.Žaliosios viensėdis, Piniavos valsčius, Panevėžio apskritis |
| Mirė | 1996 m. spalio 6 d. (79 metai)Čikaga, JAV |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |

**Balys Brazdžionis** (1916 m. gruodžio 3 d. senuoju stiliumi lapkričio 20 d. Žaliosios viensėdyje, Piniavos valsčius, Panevėžio apskritis – 1996 m. spalio 6 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos žurnalistas.

Biografija
----------

Nuo 1934 m. bendradarbiavo leidiniuose Jaunasis ūkininkas, Ūkininkas, „Ūkininko patarėjas", „Karys", „Lietuvos žinios", „Pavasaris".

Nuo 1947 m. gyveno Anglijoje. Buvo Bredfordo lietuvių sąjungos pirmininkas, rašinius spausdino laikraščiuose „Britanijos lietuvis", „Išeivių draugas". Nuo 1952 m. gyveno JAV, Čikagos radijo programos biuletenio „Pasaulio lietuvių žinios" redaktorius ir žurnalo „Karys" karių gyvenimo skyriaus vedėjas, fotokorespondentas, rašė į laikraščius „Draugas", „Darbininkas", „Tėviškės žiburiai".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 72 psl.
Oro slėgio žemėlapis. Teritorijos Pietų Sibire ir Centrinėje Azijoje, veikiamos Azijos anticiklono, pasižymi ypač aukštu slėgiu (raudona spalva)
**Azijos anticiklonas** (kitaip *Azijos maksimumas, Sibiro anticiklonas, Sibiro maksimumas*) – aukšto atmosferos slėgio sritis Azijoje, susidaranti kasmet žiemomis. Jo centras – virš Mongolijos. Azijos anticiklonas yra vienas sezoninių atmosferos veiklumo centrų. Susidaro formuojantis ir išsilaikant aukšto slėgio sritims virš atvėsusio žemyno. Iš Azijos anticiklono šaltas oras slenka per Kiniją ir Japoniją į pietus ir pietryčius (žiemos Azijos musonas).

Veikiant Azijos anticiklonui jo centre temperatūra nukrenta žemiau -40 °C, o slėgis pakyla virš 1041 milibarų. Dėl šio anticiklono Sibire temperatūros pasiekia rekordinį šaltį (-67,8 °C Verchojanske 1885 m.), o oro slėgis – maksimumą (1083,8 milibarai Agatoje, Krasnojarsko krašte 1968 m.). Azijos anticiklonas žiemomis lemia klimatą ne tik virš Sibiro, šiaurės ir centrinės Kinijos, Vidurinės Azijos, bet jo šaltos oro masės gali įsiveržti ir į Europą (iki pat Italijos) arba Pietryčių Azijos (iki Malaizijos, Filipinų). Azijos anticiklonas pradeda formuotis rugpjūtį, maksimumą pasiekia sausį, o paliauja balandį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arūnas Bukantis. *Azijos anticiklonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
2. ↑  John E. Oliver. *Encyclopedia of world climatology*, 2005
| Katovicailenk. *Katowice* |
| --- |
|              |
| *Katovicų miesto centras* |
|  |
| 

KatovicaiKatovicai

50°15′00″ š. pl. 19°00′00″ r. ilg.﻿ / ﻿50.25000°š. pl. 19.00000°r. ilg.﻿ / 50.25000; 19.00000﻿ (Katovicai)Koordinatės: 50°15′00″ š. pl. 19°00′00″ r. ilg.﻿ / ﻿50.25000°š. pl. 19.00000°r. ilg.﻿ / 50.25000; 19.00000﻿ (Katovicai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Silezijos vaivadija |
| **Valsčius** | Katovicų miesto valsčius |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1885 |
| **Miesto prezidentas** | Marcin Krupa |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 290 553  |
| **Plotas** | 164,64 km² |
| **Tankumas** (2020) | 1 765 žm./km² |
| **Altitudė** | 245−357 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 40-001 iki 40-999 |
| **Tinklalapis** | www.katowice.eu |
|  **Vikiteka** | Katovicai |

**Katovi̇̀cai**  (lenk. *Katowice*) – miestas-apskritis Lenkijos pietuose, Silezijos vaivadijos sostinė. Katovicai – miestas Silezijos aukštumose, apie 50 km nuo Karpatų ir 100 km nuo Sudetų kalnų. Per miestą teka Klodnicės ir Ravos upės. Sudaro aglomeraciją, kurioje gyvena ~3,5 mln. žmonių. Yra tarptautinis oro uostas, plentų ir geležinkelių mazgas.

Juodoji ir spalvotoji metalurgija, mašinų (kasybos pramonės įrenginių, prietaisų, staklių, poligrafijos mašinų, katilinių įrangos), elektrotechnikos, optikos ir tiksliųjų prietaisų, chemijos, maisto (mėsos, pieno), popieriaus, poligrafijos, siuvimo pramonė, metalo gaminių, statybinių medžiagų, porceliano, baldų, ortopedijos reikmenų gamyba. Apylinkėse – dideli akmens anglių telkiniai ir kasyklos (Silezijos baseinas).

Veikia 1968 m. įkurtas universitetas, keletas institutų, 3 teatrai (Silezijos, šokio, lėlių), filharmonija, planetariumas, zoologijos sodas, keletas muziejų, meno galerija.

Istorija
--------

Katovicų miesto planas
Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose paminėtas 1598 m. tačiau randama ir ankstesnių paminėjimų, kaip Dabo (1299 m.) ar Bogucicės (1299 m.) kaimelių pavadinimai, kurie tapo Katovicų miesto dalimis. 1955 m. po Stalino mirties miestas pervadintas *Stalinogrudu*, ankstesnis vardas sugrąžintas 1957 m. kovo 27 d. Katovicai Silezijos vaivadijos sostine tapo 1999 m. Miestas yra svarbiausias Aukštutinės Silezijos pramonės rajono centras.

Sportas
-------

* GKS Katowice (futbolas)
* FC Katowice (futbolas)

Katovicuose vyko 2009 m. Europos krepšinio čempionatas, 1976 m. pasaulio ledo ritulio čempionatas ir kt.

Galerija
--------

* Miesto centrasMiesto centras
* Vakarinis miestasVakarinis miestas

Šaltiniai
---------

1. POLAND: Major Cities, *citypopulation.de*
2. ↑  POLAND: Major Cities, *citypopulation.de*
3. POLAND: Major Cities, *citypopulation.de*
4. ↑  POLAND: Major Cities, *citypopulation.de*
5. ↑  Pasaulio vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006–2014. (VLKK versija)
6. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 202
7. ↑  *Katowice*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
Azizą galbūt vaizduojantis reljefas (I–III m. e. a.)
**Azizas** (*Azizos*, *Aziz*) – Palmyros arabų garbinta dievybė, aušrinės žvaigždės dievas. Vaizduotas jojantis ant kupranugario drauge su broliu Arsu, nors, kaip nurodoma viename šaltinyje, Azizas vaizduotas jojantis ant arklio, o Arsu – kupranugario. Sirijoje Azizas garbintas drauge su astraliniu dievu Monimu (*Hesperos*) kaip aušrinės žvaigždės dievas (*Phosphoros*).

Imperatorius Julianas savo tekste „Himnas karaliui Helijui" Azizą tapatino su Arėju: „Žinau, kad Arėjas, kurį sirai, gyvenantys Emesoje, vadina Azizu…"

Išnašos
-------

1. ↑  Drijvers, H. J. W. (2015). *Cults and Beliefs at Edessa*. Brill Publishers. pp. Chapter Six: THE CULT OF AZIZOS AND MONIMOS AND OTHER ARAB DEITIES. ISBN 978-90-04-29562-9.
2. ↑  Texidor, Javier (1979). *The Pantheon of Palmyra*. Eeiden: E.J.Brill. p. 70. ISBN 90-04-05987-3.
3. ↑  Drijvers, H.J.W. (1980). *Cults and Beliefs at Edessa* (Jan 31, 2020 ed.). Leiden: E.J.Brill. p. 150. ISBN 90-04-06050-2.
4. ↑  Flavius Claudius Julianus; Wright, Emily Wilmer Cave (tr.). „Hymn to King Helios (154)".
Žemės ūkio ministerijos pastatas
**Estijos Respublikos žemės ūkio ministerija** (est. *Eesti Vabariigi Põllutööministeerium*) – Estijos Vyriausybės pagrindinė institucija, atsakinga už žemės ūkio politikos vykdymą.

Ministerija įsikūrusi Lai tänav 39/41, Taline.

Ministerijos įsteigimo data laikoma 1918 m. lapkričio 12 d. pirmuoju jos vadovu buvo paskirtas daktaras Jaan Raamot. Jos veiklą reglamentuoja Estijos Vyriausybės įstatymas Nr.264, patvirtintas 2004 m. liepos 30 d. 

Ministerijos skyriai:

* Administracinis
* Vidaus audito
* Žuvininkystės
* Žemės ūkio produktų apdirbimo ir prekybos
* Kaimo plėtros
* Žemės ūkio rinkos reguliavimo
* Augalų apsaugos
* Maisto ir veterinarijos
* Mokslo ir pažangos
* Ryšių su užsieniu ir Europos Sąjungos institucijomis koordinavimo

Ministrai
---------

Estijos žemės ūkio ministro postą nuo 2007 m. užima Helir-Valdor Seeder (g. 1964 m.).

Nuorodos
--------

* Estijos žemės ūkio ministerijos oficiali svetainė
* Memorandumas dėl bendradarbiavimo su Baltijos šalių žemės ūkio ministerijomis[neveikianti nuoroda]
| Kolobžegaslenk. *Kołobrzeg* |
| --- |
|        |
| *Kolobžego Rotušės aikštė* |
|  |
| 

KolobžegasKolobžegas

54°11′00″ š. pl. 15°35′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.18333°š. pl. 15.58333°r. ilg.﻿ / 54.18333; 15.58333﻿ (Kolobžegas)Koordinatės: 54°11′00″ š. pl. 15°35′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.18333°š. pl. 15.58333°r. ilg.﻿ / 54.18333; 15.58333﻿ (Kolobžegas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Vakarų Pamario vaivadija Vakarų Pamario vaivadija |
| **Apskritis** | Kolobžego apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 44 340  |
| **Plotas** | 25,67 km² |
| **Tankumas** (2021) | 1 727 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Kolobžegas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Kolòbžegas |

**Kolobžegas** (lenk. *Kołobrzeg*) – miestas šiaurės vakarų Lenkijoje, Vakarų Pamario vaivadijoje, prie Baltijos jūros ir Parsentos upės žiočių. Jūrų uostas. Geležinkeliai į Košaliną, Bialogradą, Goleniuvą, plentai į Gdanską, Ščeciną, Poznanę. Išvystyta radioelektronikos, žuvies apdirbimo pramonė, turizmas. Klimato ir balneologinis purvo kurortas (gydomos kvėpavimo organų, endokrininės, odos, reumatinės, judėjimo ir atramos organų ligos, kraujotakos sutrikimai).

Kolobžege yra jūreivystės mokyklų kompleksas. Gdynės jūrų žvejybos mokslinio tyrimo instituto filialas, miesto, Lenkijos ginkluotųjų pajėgų muziejai, šiuolaikinio meno ir kitos galerijos.

XIII–XIX a. architektūros paminklai (Švč. Mergelės Marijos kolegiatas, kankinimų pastatas, švyturys, rūmai, rotušė).

Istorija
--------

Įkurtas VII–VIII a. Nuo IX a. tvirtovė, XII a. pabaigoje užimta vokiečių (iki 1945 m. vadintas ***Kolbergu***). Senas druskos gavybos centras. 1255 m. gavo miesto teises. Nuo XIV a. pradžios priklausė Hanzai. XVI a. mieste nutiestas vandentiekis.

Per Trisdešimties metų karą 1631–32 m. užimtas Švedijos kariuomenės, 1648 m. atiteko Brandenburgui. 1758 m. sugriautas Rusijos kariuomenės, labai nuniokotas per II pasaulinį karą.

Sportas
-------

* HSV Groß Born (futbolas)

Šaltiniai
---------

1. POLAND: Major Cities, *citypopulation.de*
2. ↑  POLAND: Major Cities, *citypopulation.de*
3. POLAND: Major Cities, *citypopulation.de*
4. ↑  POLAND: Major Cities, *citypopulation.de*
5. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 218
6. ↑  *Kołobrzeg*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
**Koliučis** (rus. *Колючий*) – buvusi sakų rinkėjų gyvenvietė apie 70 km į šiaurės rytus nuo Rešiotų geležinkelio stoties, Poimos (Biriusos kairysis intakas) kairiajame krante, prie geležinkelio Nižniaja Poima – Karabula (Transsibiro magistralės atšaka), Nižnij Ingašo rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija.

Istorija
--------

Koliučis buvo Poimos miško chemijos ūkio centrinė gyvenvietė. 1939–1940 m. į šią vietą atitremta lenkų iš Lenkijos rytinės dalies. Pirmąją žiemą beveik visi jie mirė, jų barakai sudeginti, kapinės sunaikintos.

Lietuviai
---------

1948 m. birželio mėn. ištremta apie 150 šeimų iš Lietuvos, daugiausia ūkininkai. Iš Rešotų iki Poimos upės jie ėjo pėsti, į Koliučį atplukdyti upe. Iš pradžių tremtiniai gyveno eglišakių palapinėse. Pirmąją žiemą daug žmonių mirė. 1950 m. atitremta apie 100 ukrainiečių. Tremtiniai statė namus Koliučio ir kitose ūkio gyvenvietėse, rinko sakus. Kitame Poimos krante, apie 2 km į rytus nuo Koliučio, buvo kaimas tuo pačiu pavadinimu, ten gyveno 10–20 lietuvių tremtinių šeimų. 1957–1958 m. dauguma lietuvių iš Koliučio grįžo į Lietuvą. Lietuvos lenkai ir lenkais užsirašę lietuviai dar anksčiau išvyko į Lenkiją. XX a. septintame dešimtmetyje gyvenvietė sudegė, kapinės sunaikintos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Koliučis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 737 psl.

Koordinatės: 56°43′08″š. pl. 97°58′39″r. ilg.﻿ / ﻿56.7188266°š. pl. 97.9774475°r. ilg.﻿ / 56.7188266; 97.9774475
Žalvarinė šova
**Žalvaris** – vario lydinys, kurio svarbiausias legiruojantysis elementas yra cinkas. Cinkas lydinį sustiprina, daro jį plastiškesnį, atsparesnį dilimui, tačiau mažiau laidų elektrai ir šilumai, mažiau atsparų korozijai. Žalvaris lengvai liejamas ir deformuojamas. Sukietinamas šaltuoju deformavimu; plastiškumą atgauna, atkaitinamas rekristalizaciniu būdu 600–700 °C temperatūroje. Žalvaris, kuriame yra daugiau nei 20–30 % cinko, po deformavimo pakaitinamas iki 250–300 °C, kad nesutrūkinėtų nuo įtempimų ar chemiškai agresyvios aplinkos. Vienfazis žalvaris, kuris turi apie 15 % cinko ir 0,5 % aliuminio, yra gražios spalvos, atsparus korozijai, lengvai auksuojamas ir emaliuojamas; iš jo daromi papuošalai, pasižymėjimo ženklai, monetos. Vienfazis žalvaris, turintis iki 10 % cinko, yra tompakas (10–20 % cinko turintis vadinamas pusiau tompaku); iš jo daromi radiatorių ir kondensatorių vamzdeliai, furnitūra, papuošalai. Žalvaris, kuris turi apie 30 % cinko, yra labai plastiškas; iš jo spaudimu gaminamos šovinių tūtelės.

Dvifazis žalvaris, be cinko kartais dar turi alavo, aliuminio, švino, nikelio; alavas padidina atsparumą korozijai jūros vandenyje (jūrinis žalvaris), aliuminis – stiprumą, kietumą ir atsparumą korozijai. Žalvaris, legiruotas švinu (iki 3 %), lengviau pjaunamas (automatinis žalvaris). Mašinų ir prietaisų, laivų šiluminės įrangos detalės daromos iš dvifazio žalvario.

Žalvaris pradėtas naudoti jau III tūkstantmetyje pr. m. e. Artimuosiuose Rytuose. Iki XVIII a. buvo lydomas iš vario su cinko rūda ir medžio anglimis. Nuo XIX a. žalvarį pradėta lydyti tiesiog su cinku. Lietuvoje pradėtas naudoti XVI a. pr. m. e.

Žodis „žalvaris" yra kilęs iš žodžių „žalias" ir „varis", tad dar kartais vadinamas dviejų žodžių junginiu „žalias varis".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Žalvaris*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė, 471 psl.
2. ↑


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žalvaris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Lauris Ketunenassuom. *Lauri Kettunen*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1885 m. rugsėjo 10 d.Joroinenas, dab. Suomija Suomija |
| Mirė | 1963 m. vasario 23 d. (77 metai)Helsinkis, Suomija Suomija |
|  |
| Veikla | kalbininkas |

**Lauris Ketunenas** (suom. *Lauri Kettunen*, 1885 m. rugsėjo 10 d. Joroinene, Suomijoje – 1963 m. vasario 23 d. Helsinkyje, Suomijoje) – suomių kalbininkas, poliglotas.

Biografija
----------

L. Ketunenas 1913 m. apgynė mokslų daktaro disertaciją. 1914–1929 m. Helsinkio universitete buvo suomių kalbos katedros docentas, 1919–1925 m. Tartu (tuomet Dorpato) universitete ėjo Baltijos finų kalbų profesoriaus pareigas. 1938–1953 m. Helsinkio universitete buvo nuolatinis estų ir jai giminingų kalbų profesorius.

L. Ketunenas daug rašė suomių ir kitų Baltijos finų kalbų istorinės gramatikos klausimais. Rinkdamas kalbinę medžiagą, L. Ketunenas daug keliavo po Baltijos finų tautas: ekspedicijose jis aplankė estus, vodus, vepsus, lyvius ir karelus, taip pat – Švedijoje girių suomius.

Išnašos
-------

1. ↑  Uppslagsverket.fi Archyvuota kopija 2013-12-17 iš Wayback Machine projekto. viitattu 27.12.2011
2. ↑  Hänninen & Koponen, lk 11, 26
3. ↑  Hänninen & Koponen, s. 16
4. ↑  Hänninen & Koponen, s. 21, 78
5. ↑  Kettunen 1960, s. 425
6. ↑  Hänninen & Koponen, s. 12–18, 23

Literatūra
----------

* Osmo Hänninen & Lauri Koponen: Palava henki ja kieli. Snellman-instituutin B-sarja 26. s. 16. Snellman-instituutti, 1991.
* Lauri Kettunen: Matkapakinoita ja muita muistelmia 1925–1960. Omakustanne, 1960.
|  |
| --- |
| Esther Ofarim  hebr. ‏אסתר עופרים‏‎ |
|  
Esther Ofarim 1966 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1941 m. birželio 13 d. (82 metai)  Safed, Britų Palestinos vėliava Britų Palestina |
| Žanrai | pop, liaudies muzika |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1959–dabar |
| Įrašų kompanija | Hed Arzi, Israphon, Philips, EMI |
| Susijusi veikla | Abi Ofarim |
| Svetainė | esther-ofarim.de |

**Esther Ofarim** (hebr. ‏אסתר עופרים‏‎; g. 1941 m. birželio 13 d. Safed) – Izraelio dainininkė.

Biografija
----------

Esther gimė Safede, Sirijos žydų šeimoje. 1959 m. susipažino gitaristu ir šokėju Abi Ofarim, už kurio vėliau ištekėjo. Esther dainuoti pradėjo nuo vaikystės, atlikdama hebrajų ir tarptautines liaudies dainas.

1960 m. Esther atliko epizodinį vaidmenį Otto Preminger filme „Exodus". 1961 metais laimėjo dainų festivalį Tel Avive, kur ji atliko dainas „Saëni Imchá Bemachol" ir „Naamah". Tais pačiais metais su vyru persikėlė į Ženevą. Po dvejų metų atlikėja atstovavusi Šveicarijai 1963 m. Eurovizijos konkurse, su daina „T’en va pas" užėmė antrąją vietą.

Septintojo dešimtmečio viduryje duetas Esther ir Abi Ofarim įgijo didelį populiarumą Vokietijoje dėl hitais tapusių dainų „Noch einen Tanz" (1966) ir „Bee Gees" koverio „Morning of my Life" (1968). 1968-aisiais išleistas singlas „Cinderella Rockefella" pateko į topus daugelyje šalių, taip pat ir Jungtinėje Karalystėje. Duetas yra koncertavęs Niujorke ir Londone, o 1969 metais pora gastroliavo visame pasaulyje. 1970 metais pora išsiskyrė.

Po skyrybų atlikėja pradėjo solinę karjerą, iki šiol aktyviai užsiima muzikine veikla.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Esther Ofarim** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tinklalapis

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Jean Philippe  *„Le retour"*** |  **Šveicarijos atstovė Eurovizijoje**1963 | Po to:**Anita Traversi  *„I miei pensieri"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Chaenotheca chlorella**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Žalsvoji žiovenė (*Chaenotheca chlorella*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Aukšliagrybūnai  *( Ascomycota)* |
| Klasė: | Aukšliagrybiai  *( Ascomycetes)* |
| Eilė: | *Caliciales*  *( Caliciales)* |
| Šeima: | Brylūniniai  *( Coniocybaceae)* |
| Gentis: | Žiovenė  *( Chaenotheca)* |
| Rūšis: | Žalsvoji žiovenė  *( Chaenotheca chlorella)* |

 |
| Binomas |
| ***Bazzania trilobata***(Ach.) Müll. Arg. 1968 |

**Žalsvoji žiovenė** (*Chaenotheca chlorella*) – brylūninių (*Coniocybaceae*) šeimos kerpių rūšis.

Aprašymas
---------

Auga ant įvairių medžių (dažniau lapuočių) pūvančios stačių stuobrių ir drevių medienos natūralios kilmės, dažniausiai senuose ir drėgnuose miškuose. Neaptinkama jaunuose miškuose ir miškuose, iš kurių pašalinama negyva mediena. Kerpei būdingas grūdiškai karpotas, pilkai žalsvas žiauberiškas gniužulas ir 0,4 – 0,8 mm aukščio vaisiakūniai apoteciai, kurių kotelis juodas, o galvutė su geltona apnaša. Sporos rutuliškos ir pailgai elipsidinės. Panašiausia yra rudagalvė žiovenė (*Chaenotheca phaeocephala*), kuri auga ant medžių žievės ir ne tokiose pavėsingose vietose, o jos aukšliasporės būna tik rutuliškos. Labai dažnos auksagalvės žiovenės (*Chaenotheca chrysocephala*) apoteciai taip pat būna su geltona apnaša, tačiau jos gniužulas visada ryškiai geltonas, o ne pilkas.

Paplitimas
----------

Kosmopolitinė rūšis, randama įvairiuose žemynuose (išskyrus Afriką) borealinėje ir vidutinių platumų zonose. Šiltesnio klimato juostuose – kalnuose.

Lietuvoje žinomos 29 radimvietės. Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Literatūra
----------

Rašomavičius Valerijus, Lietuvos raudonoji knyga, Kaunas: „Lututė", 2007. psl. 743. ISBN 978-9955-692-71-3
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |


|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus** – trūksta Šablonas:Infolentelė muzikos atlikėjas**Jei galite, sutvarkykite.** |

**Lauris Reinikas** (latv. *Lauris Reiniks*, g. 1979 m. liepos 11 d. Duobelėje) – latvių pop muzikantas.

Iki šiol išleido 4 solo albumus, iš kurių albumas *Lidot savādāk* tapo Auksiniu. Žinomiausios Laurio Reiniko dainos yra *Es neesmu neprātīgs*, *Tev šodien vienalga*, *Tik balti*, *Es tev apmulsis*, taip pat *Sirds sadeg neparasti*, kuri 2002 m. gavo metų vertingiausios dainos titulą Latvijas Radio 2 *Muzikiniame Banke* ir nugalėjo nominacijoje Radio hitas 2002 Latvijos Muzikos įrašų metų apdovanojimuose, taip pat nugalėjo kaip geriausias solo atlikėjo video LNT muzikos video apdovanojimų ceremonijoje. Daina *Tell Me*, kurią Lauris atliko kartu su Marija Naumova 2003 m. gavo autorinių teisių agentūros AKKA/LAA apdovanojimą kaip daugiausiai grota daina radijuje ir televizijoje.
2003 m. kartu su Martinu Freimaniu ir Yana Key buvo suformuotas Eurovizijos trio F.L.Y. ir grupės atlikta daina *Hello From Mars* įtikinamai nugalėjo Latvijos nacionalinėje atrankoje.

Lauris Reinikas kaip aktorius dalyvavo ir dvejuose miuzikluose: 2004/2005 m. miuzikle *Mūzikas skaņas* ir 2005 m. miuzikle *Autoplanēta*. Jis yra buvęs ir reklaminiu veidu kelioms kompanijoms, taip pat reklamos balsas kompanijos Coca-Cola dainai *Mazajiem, lielajiem*.

2005 m. Lauris Reinikas atstovavo Latviją Europos Sąjungos koncertiniame ture po Slovakijos didžiuosius miestus. O duetas *And You Came* iš jo naujausiojo albumo *Debesskrāpju spīts*, kurį muzikantas atliko kartu su estų dainininke Maarja, tapo populiaria daina abiejų atlikėjų gimtinėse ir pradėjo skambėti taip pat kitų šalių radijo stotyse.

Jau nuo 1998 m. Lauris Reinikas yra buvęs TV laidų vedėju Latvijos Televizijoje.

Diskografija
------------

* *Planet 42* (2002)
* *Lidot savādāk* (2003)
* *Tik balti* (2003)
* *Never Look Back* (su F.L.Y.) (2003)
* *Debesskrāpju spīts* (2005)
* *Nakts veikalā* (2007)
* *Es skrienu* (2010)
* *Aš bėgu* (2011)
* *Ma jooksen* (2011)
* *Lauris Reiniks Ziemassvētkos* (2012)
* *Lauris Reiniks – Labāko dziesmu izlase* (2017)

Nuorodos
--------

* laurisreiniks.com
„Žaltvykslė", Arnold Böcklin 1882 m. paveikslas
**Žaltvykslė** arba **pelkių ugnis** (lot. *ignis fatuus* – 'apgaulinga ugnis') – vaiduokliška klaidžiojanti šalta liepsna, kuri regima švytinti naktį, dažniausiai miškuose, pelkėse, prie vandens telkinių. Tai dažnas folkloro motyvas – pasakojama, kad žaltvykslė paklaidina keliautojus, yra maginių, piktavalių jėgų apraiška. Klaidžiojančios ugnies motyvas aptinkamas ne tik Europos kraštų folklore, bet ir Azijoje, Pietų Amerikoje.

Žaltvykslės fenomeną 1776 m. bandė paaiškinti Alesandras Volta, kai atrado metaną. Jis teigė, kad pelkių ugnis tai natūralus fenomenas, susidarantis pelkėtose vietovėse išsiskiriant dujoms. Šią teoriją parėmė Joseph Priestley ir Pierre Bertholon de Saint-Lazare. Nors ši teorija buvo kritikuota, dabar moksliškai priima pelkių ugnį traktuoti kaip fosfino, difosfano arba metano oksidaciją. Šios dujos susidaro organinio irimo proceso metu ir sukelia fotonines emisijas. Kadangi fosfinas ir difosfanas užsidega nuo kontakto su deguonimi, šios dujos gali nesunkiai įžiebti metaną. Be to, fosfino oksidacijos metu susidaro fosforo pentoksidas, kuris su vandens garais sudaro fosforo rūgštį. Tiesa, mokslininkams nėra pavykę sukurti pelkių ugnies laboratorinėmis sąlygomis – nuo liudininkų aprašytos ji skirdavosi savo žalia spalva, gausiais dūmais.

Alternatyviai žaltvykslė aiškinama švytinčiais grybais, jonvabaliais, kitais bioliuminescensiniais organizmais.

Dabar pranešimai apie žaltvyksles reti, tai siejama su pelkių melioracija.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Nagos ugnies kamuoliai
* Švento Elmo ugnis

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
| **Raimundas Razmislavičius** |
| --- |
| Gimė | 1958 m. balandžio 22 d. (65 metai)Sodeliai, Panevėžio rajonas |
| Tėvas | Vitoldas Razmislavičius |
| Motina | Angelė Razmislavičienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Laima Razmislavičienė |
| Vaikai | Agnė, Toma, Vainius |
|  |
| Veikla | politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tvarka ir teisingumas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus inžinerinis statybos institutas |

**Raimundas Razmislavičius** (g. 1958 m. balandžio 22 d. Panevėžio raj.) – Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1965–1969 m. mokėsi Sodelių pradinėje mokykloje, 1969–1976 m. Gelažių vidurinėje mokykloje. 1976–1981 m. studijavo Vilniaus inžinerinio statybos instituto Mechaninės technologijos fakultete, įgijo inžinieriaus mechaniko išsilavinimą. 1981–1982 m. dirbo Anykščių autotransporto įmonėje inžinieriumi technologu. 1982–2008 m. tarnavo vidaus reikalų sistemoje.

1982–1989 m. Anykščių rajono Vidaus reikalų skyriaus Valstybinės autoinspekcijos kelių priežiūros vyresnysis inspektorius, 1989–1991 m. Anykščių rajono Vdaus reikalų skyriaus Valstybinės autoinspekcijos poskyrio viršininkas. 1991–1998 m. Anykščių rajono Policijos komisariato kelių policijos vyresnysis inspektorius, 1998–1999 m. Policijos komisariato Savivaldybių policijos komisaras inspektorius. 1999–2008 m. Anykščių rajono policijos komisariato vadovas, komisaras. Nuo 2003 m. pakeitus pareigų pavadinimą, Anykščių rajono policijos komisariato viršininkas, 2006–2008 m. ir vyresnysis komisaras.

2008–2009 m. uždarosios akcinės bendrovės „Jaros sauga" generalinis direktorius. Nuo 2009 m. UAB „Šerifai" steigėjas ir direktorius. Tarptautinės policijos asociacijos Anykščių skyriaus narys.

1990 m. išrinktas Anykščių rajono savivaldybės tarybos deputatu, 1992 m. atsisakė mandato dėl savo pareigų. Nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys partijos Tvarka ir teisingumas sąraše.

Nuo 1999 m. Anykščių Jono Biliūno gimnazijos bendruomenės tarybos pirmininkas.

Žmona Laima, dukterys Agnė, Toma, sūnus Vainius.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| Lokaušėlė |
| --- |
|  Lokaušėlė ties Linkavičiais |
| **Ilgis** | 10,0 km |
| **Baseino plotas** | 36,5 km² |
| **Ištakos** | Skilvionių miškai |
| **Žiotys** | Nevėžis |
| **Šalys** | Lietuva |

**Lokaušėlė** arba **Lokauša** – upelis Lietuvoje, Panevėžio rajono pietvakariuose, Krekenavos seniūnijoje; Nevėžio dešinysis intakas. Prasideda Skilvionių miškuose, 1 km į rytus nuo Žibartonių. Teka į rytus, žemupyje – į pietryčius. Įteka į Nevėžį 93,3 km nuo jo žiočių, ties Linkavičiais (3 km į pietus nuo Krekenavos).

Intakas – Paltis (dešinysis).

Aukštupio vaga sureguliuota, kitur vaga natūrali, sudaro gilų slėnį. Lokaušėlės žemupio slėnis patenka į Krekenavos regioninį parką. Kaimai prie upės: Skilvioniai, Skripija, Papalčiai, Želniškiai, Mairiškiai, Linkavičiai.

Nemaišytina su kiek šiauriau tekančiu kitu Nevėžio intaku **Lokauša**.

Vandenvardis kildinamas nuo gyvūno pavadinimo *lokys, lokė*.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Sostinės regionas (Danija)dan. *Region Hovedstaden* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Danijos vėliava Danija |
| **Administracinis centras** | Hileriodas |
| **Savivaldybių skaičius** | 29 |
| **Vadovas** | Vibeke Storm Rasmussen |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 1 662 285 |
| **Plotas** | 2 561 km² |
| **Tankumas** (2009) | 649 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Sostinės regionas (Danija)Vikiteka |

**Sostinės regionas** arba **Hovedstadeno regionas** (dan. *Region Hovedstaden*) – vienas iš 5 Danijos regionų. Įkurtas 2007 m. sausio 1 d. Danijos savivaldybių reformos metu. Jos metu 14 apskričių (*amter*) buvo perskirstytos į 5 regionus. Sostinės regionas regionas sudarytas iš buvusių Frederiksborgo ir Kopenhagos apskričių ir Kopenhagos, Frederiksbergo ir Bornholmo komunų.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RDanijos regionai |
| --- |
|  |
| 
Pietų Danija · Sostinės regionas · Šiaurės Jutlandija · Vidurio Jutlandija · Zelandija | Danija |

 |

Koordinatės: 55°56.39′ š. pl. 12°18′ r. ilg.﻿ / ﻿55.93983°š. pl. 12.300°r. ilg.﻿ / 55.93983; 12.300
| **Kazys Preikšas** |
| --- |
| Gimė | 1903 m. birželio 14 d.Verbūnai, dab. Šiaulių rajonas |
| Mirė | 1961 m. gruodžio 5 d. (58 metai)Seirijai, Lazdijų rajonas |
|  |
| Veikla | valstybės ir partinis veikėjas |
| Partija | 1920 m. LKP / SSKP |

**Kazys Preikšas** (1903 m. birželio 14 d. Verbūnuose, dab. Šiaulių rajonas – 1961 m. gruodžio 5 d. Seirijuose, Lazdijų rajonas) – sovietinis valstybės ir partinis veikėjas.

Biografija
----------

1921–1924 m. ir 1927 m. LKP Šiaulių rajono komiteto narys. 1924–1926 m. kalintas. 1927 m. apsigyveno SSRS. 1931 m. Maskvoje baigė Tarptautinę Lenino mokyklą. 1931 m. rugpjūčio mėn. grįžo į Lietuvą, buvo LKP CK sekretoriato narys.

1931 m. gruodžio mėn. suimtas (Prano Jankaus pavarde) ir 1933 m. vasario mėn. nuteistas 18 m. kalėti. Per pasikeitimą politiniais kaliniais 1933 m. spalio mėn. išleistas į SSRS. Minske dirbo laikraščio „Raudonasis artojas" redakcijoje. 1935–1937 m. mokėsi Vakarų tautinių mažumų komunistinio universiteto, vėliau Tarptautinės Lenino mokyklos aspirantūroje. Nebaigęs aspirantūros išvyko į Ispaniją. 1937–1939 m. dalyvavo Ispanijos pilietiniame kare. 1939 m. internuotas Prancūzijoje. 1939–1940 m. Maskvoje dirbo Užsienio kalbų literatūros leidyklos lietuvių redakcijos redaktoriumi.

1940 m. liepos mėn. grįžo į Lietuvą. 1940 m. rugpjūčio 15 d. – 1948 m. lapkričio 25 d. LKP(b) propagandos ir agitacijos sekretorius. 1941 m. ir 1945–1954 m. dar ir žurnalo „Komunistas" atsakingasis redaktorius. 1942 m. LKP CK atstovas 16-oje lietuviškoje divizijoje. 1948–1960 m. LSSR MT pirmininko pavaduotojas. 1950 m. jo iniciatyva nuo Vilniaus arkikatedros nuverstos ir susprogdintos šventųjų skulptūros. 1960–1961 m. gruodžio 5 d. LSSR užsienio reikalų ministras.

1940–1961 m. LKP CK narys. 1940–1954 m. LKP CK biuro narys. 1941–1954 m. SSRS AT, 1947–1961 m. LSSR AT deputatas.

Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Atminimo įamžinimas
-------------------

* 1962 m. gruodžio 22 d. jo vardu pavadintas Šiaulių pedagoginis institutas (iki 1989 m.)
* 1978 m. Šiauliuose pastatytas paminklinis biustas (skulpt. Nijolė Gaigalaitė, archit. Vytautas Gabriūnas)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Romas Šarmaitis. *Kazys Preikšas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. - 436
| **Raimundas Mockeliūnas** |
| --- |
| Gimė | 1927 m. gegužės 3 d. (96 metai) |
| Mirė | 2006 m. rugsėjo 7 d. (79 metai) |
|  |
| Veikla | veterinarijos gydytojas |
| Organizacijos | Lietuvos veterinarijos akademija |
| Pareigos | prorektorius |
|  |
| Išsilavinimas | biomedicinos mokslų daktaras |
| Alma mater | Lietuvos veterinarijos akademija |

**Raimundas Mockeliūnas** (g. 1960 m. rugpjūčio 3 d. Kaišiadoryse) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1983 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1989 m. veterinarijos mokslų kandidatas. Stažavo 1988 m. Estijoje, 1990 m. Rusijoje, 1995 m. Švedijoje.

1983–2003 m. dirbo Lietuvos veterinarijos institute; 1990–1992 m. Neužkrečiamųjų ligų skyriaus vedėjas, 1993–2003 m. direktorius. 2003–2004 m. ir nuo 2006 m. Lietuvos veterinarijos akademijos prorektorius. 2005–2006 m. Švietimo ir mokslo viceministras.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių tyrimų sritis – epidemiologija, gyvulių reprodukcijos sutrikimai ir veterinariniai vaistai. Su kitais sukūrė 4 veterinarijos preparatus. Paskelbė apie 70 mokslinių straipsnių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Raimundas Mockeliūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 282 psl.
| **Loranas Fabiusaspranc. *Laurent Fabius*** |
| --- |
|  |
| Loranas Fabiusas |
| Gimė | 1946 m. rugpjūčio 20 d. (76 metai)Paryžiuje |
|  |
| Veikla | Prancūzijos politinis veikėjas, 1984–1986 m. ministras pirmininkas |
| Partija | 1974 m. Prancūzijos socialistų partija |
|  |
| Alma mater | Paryžiaus politinių mokslų institutas |
|  |
|  **Vikiteka** | Laurent Fabius |

**Loranas Fabiusas** (pranc. *Laurent Fabius*, g. 1946 m. rugpjūčio 20 d. Paryžiuje) – Prancūzijos politinis veikėjas, 1984–1986 m. ministras pirmininkas.

Biografija
----------

Paryžiaus antikvaro sūnus mokėsi Jansono de Saji ir Liudviko Didžiojo licėjuose, studijavo literatūrą Aukštojoje pedagoginėje mokykloje, vadybą Nacionalinėje administravimo mokykloje, politologiją Paryžiaus politinių mokslų institute.

Iki 1973 m. mokytojavo. 1974 m. Prancūzijos socialistų partijos (PS) narys. 1975 m. F. Mitterano ekonomikos patarėjas, nuo 1976 m. jo kanceliarijos vadovas. 1977–2001 m. Grand Kevilio savivaldybės mero pavaduotojas, 1995–2000 m. meras, 2000–2002 m. Senos Maritimo generalinės tarybos narys, 1986–1989 m. ir 1992–1995 m. Aukštutinės Normandijos regiono tarybos narys. 1978, 1981, 1986, 1988, 1993, 1997 ir 2002 m. rinktas Nacionalinio susirinkimo nariu.

1989–1992 m. Europarlamento narys. 1988–1992 m. ir 1997–2000 m. Prancūzijos Nacionalinio susirinkimo pirmininkas. 1979 m. *PS* nacionalinio sekretoriato narys.

1981–1983 m. ekonomikos ir finansų ministerijos biudžeto ministras, 1983–1984 m. pramonės ir tyrimų ministras, 1984–1986 m. Prancūzijos ministras pirmininkas, 2000–2002 m. ekonomikos, finansų ir pramonės ministras. 2004–2005 m. pasipriešino Europos Konstitucijos priėmimui Prancūzijoje. Nuo 2012 m. gegužės 16 d. – Prancūzijos užsienio reikalų ministras.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė.
| **Raimondas Šukys** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1966 m. spalio 27 d. (56 metai)Šiauliai |
| Sutuoktinis (-ė) | Adelė |
| Vaikai | Mindaugas, Monika |
|  |
| Veikla | teisininkas, politikas |
| Partija | 1994 m. LDDP, 1997 m. LLS, 2003 m. LiCS |
|  |
| Alma mater | 1992 m. Vilniaus universitetas |

**Raimondas Šukys** (g. 1966 m. spalio 27 d. Šiauliuose) – Lietuvos teisininkas, politikas, LR vidaus reikalų ir LR sveikatos apsaugos ministras, teisėtyrininkas civilistas.

Biografija
----------

1984 m. baigė Šiaulių J. Janonio vidurinę mokyklą. Tais pačiais metais įstojo į Vilniaus valstybinio universiteto Teisės fakultetą, jame 1992 m. su pagyrimu baigė teisės studijas ir įgijo teisininko kvalifikaciją. 1996 m. baigė VU doktorantūros studijas, parengė socialinių mokslų teisės krypties disertaciją (kol kas dar negynė).

1992–2004 m. VU Teisės fakulteto Civilinės teisės ir civilinio proceso katedros (dab. Privatinės teisės katedra) asistentas. Skaitė paskaitas vartotojų teisių gynimo ir konkurencijos teisės temomis, vedė civilinės teisės seminarus, vadovavo kursiniams ir baigiamiesiems darbams.

1991–1992 m. laikraščio „Šiaulių kraštas" teisininkas. 1992–1994 m. dirbo konsultacinėje bendrovėje „Verslo raktas". 1993–1994 m. LDDP frakcijos referentas. 1994–1997 m. LR Seimo Ekonominių nusikaltimų tyrimų komisijos patarėjas. 1998–1999 m. UAB „BNA grupė" juriskonsultantas. 1999–2000 m. LR Vyriausybės kanceliarijos Teisės ir teisėtvarkos departamento patarėjas civilinės teisės klausimais.

2000–2012 m. Seimo narys. Nuo 2006 m. liepos 12 d. iki 2007 m. gruodžio 10 d. LR vidaus reikalų ministras. 2000–2004 m. dirbo VIII Seimo Teisės ir teisėtvarkos komitete. 2000–2001 m. LRS TTK pirmininkas. 2001–2004 m. TTK pirmininko pavaduotojas.

Nuo 2009 m. rugsėjo 22 d. iki 2010 m. kovo 10 d. LR Seimo Pirmininko pirmasis pavaduotojas , 2010–2012 m. LR sveikatos apsaugos ministras.

2012–2013 m. teisingumo ministro patarėjas. 2013–2018 m. Seimo kontrolierius. Nuo 2019 m. Užimtumo tarnybos Šiaulių klientų aptarnavimo departamento vadovas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Šukio puslapis oficialioje LR Seimo svetainėje
2. ↑  Seimo NUTARIMO „Dėl R.Š ukio atleidimo iš Lietuvos Respublikos Seimo Pirmininko pirmojo pavaduotojo pareigų" PROJEKTAS
3. ↑


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Gintaras Jonas Furmanavičius** | **Lietuvos vidaus reikalų ministras**2006–2008 m. | Po to:**Regimantas Čiupaila** |
| Prieš tai:**Algis Čaplikas** |  **LR sveikatos apsaugos ministras**2010–2012 | Po to:**Vytenis Povilas Andriukaitis** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Lokautas** (angl. *Lockout*) – darbdavio tiesioginės kovos metodas. Darbuotojams neleidžiama dirbti, nemokamas darbo užmokestis. Jei streikuoja tik dalis darbuotojų, taip galima sukelti konfliktą, padedantį nutraukti streiką.

Formos
------

Žinomi du lokauto tipai:

* „Karštasis lokautas" (Vokietijoje – *heiße Aussperrung*) taikomas nesutarimo problemų turinčioje įmonėje, kur susiduria darbininkų ir darbdavio interesai.
* „Šaltasis lokautas" (vok. *kalte Aussperrung*) taikomas susijusiose įmonėse, darbdaviui teigiant, jog darbas negalimas todėl, jog neveikia susijęs padalinys, kuriam taikomas karštasis lokautas.

Priežastys
----------

Paprastai vyksta įnirtingi darbdavio ir profsąjungos ginčai dėl šaltojo lokauto pagrįstumo ir teisėtumo. Profsąjunga gali užginčyti, jog toks darbdavys gali neveikiančio padalinio paslaugas nusipirkti iš nestreikuojančias įmones valdančių savo kolegų.

Lokautas paprastai taikomas kaip atsakomoji priemonė į profsąjungos organizuotą streiką. „Puolamasis" (grynai darbdavio iniciatyva surengtas) lokautas, nors teoriškai ir galimas, praktiškai beveik niekada nepasitaiko.
| **Kazys Motūza** |
| --- |
| Gimė | 1909 m.Vilnius |
| Mirė | 1995 m. vasario 12 d. (~86 metai)Niujorkas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir JAV lietuvių dokumentinio kino režisierius, operatorius |

**Kazys Motūza** (1909 m. Vilnius – 1995 m. vasario 12 d. Niujorkas) – Lietuvos ir JAV lietuvių dokumentinio kino režisierius, operatorius.

Biografija
----------

1910 m. su tėvais emigravo į JAV. Kūrė kino kronikas. 1930–1940 m. su broliu Mečiu (1914 m. Niujorke – 1966 m.) grįžę į Lietuvą sukūrė dokumentinių spalvotų begarsių filmų apie Lietuvos miestus ir jų apylinkes, gamtą, istorijos įvykius, paminklus, šventes, kaimo darbus. Filmus rodė Lietuvos miestuose, JAV ir Kanados lietuvių kolonijose.

Po Antrojo pasaulinio karo filmavo BALF veiklą JAV, lietuvių renginius, Lietuvių dieną 1964 m. Pasaulinėje parodoje Niujorke. Mečiui mirus 1975 m. Kanados lietuvių švietimo tarybos Toronte užsakymu sukūrė filmą apie Lietuvą, trumpametražį filmą apie dailininką A. Tamošaitį.

Niujorko lietuvių filatelistų draugijos (įkurta 1954 m.) vienas steigėjų, pirmininkas ir biuletenio pirmasis redaktorius, veikalo „Lietuvos pašto ženklai" *Postage Stamp of Lithuania* 1978 m.) bendraautoris.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kazys Motūza*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 533 psl.
| **Raimundas Vaitiekus** |
| --- |
| Gimė | 1971 m. sausio 2 d. (52 metai)Pajūris, Šilalės rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Sigita |
| Vaikai | Ignas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Šilalės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | Lietuvos liberalų sąjungaLiberalų ir centro sąjunga |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Raimundas Vaitiekus** (g. 1971 m. sausio 2 d. Pajūryje, Šilalės rajonas) – Lietuvos ir Šilalės rajono savivaldybės bei Tauragės apskrities politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1994 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, ekonomistas – organizatorius.

Šilalės rajono savivaldybės administracijos Vietinio ūkio skyriaus vedėjas, 2003–2007 m. Šilalės rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 2009-2010 m. Tauragės apskrities viršininkas, nuo 2010 m. Ministro Pirmininko patarėjas.

1999 m. Lietuvos liberalų sąjungos, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Šilalės rajono skyriaus narys.

2003–2007 m. 2007–2009 m. bei 2010–2011 m. ir nuo 2011 m. (Šilališkių koalicija) Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys.

Šilalės techninių sporto šakų klubo narys. Sutuoktinė Sigita, sūnus Ignas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
| ***„Lokautas"„MS1: Kalėjimo griūtis"*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | angl. „Lockout"„MS One: Maximum Security" |
| Kilmės šalis | Prancūzija |
| Režisierius | Stephen Saint LegerJames Mather |
| Prodiuseris (-iai) | Luc BessonLeila Smith |
| Scenaristas (-ai) | Stephen St. LegerJames MatherLuc Besson |
| Vaidina | Guy Pearce  Maggie Grace ir kt. |
| Metai | 2012 |
| Žanras | Veiksmo, fantastinis |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | anglų |
| Platintojas | „Open Road Films" „FilmDistrict" |
| Biudžetas | 20 mln. USD |
| **IMDb įrašas** |

**Lokautas** (angl. *Lockout*), Lietuvoje platintas pavadinimu **MS1: Kalėjimo griūtis** (nuo angl. *MS One: Maximum Security*) – prancūzų 2012 m. veiksmo fantastinis filmas. Pagrindiniuose vaidmenyse – Guy Pearce ir Maggie Grace. Filme pasakojama apie specialaus agento misiją išgelbėti įkaite paimtą JAV prezidento dukterį kosminiame kalėjime MS1.

Istorija
--------

Filmą prodiusavo Luc Besson kompanija „EuropaCorp", „Canal+" ir „Ciné+". Filmavimo vieta − Belgradas, kurta Belgrado kino studijoje „PFI Studios". Filmo premjera įvyko 2012 m. balandžio 13 d. JAV. Filmas nebuvo ypatingai komerciškai sėkmingas, jo biudžetas siekė 20 mln. JAV dolerių ir pasaulio kino teatruose jis surinko apie 28,7 mln. JAV dolerių. Filmas susilaukė vidutinio kritikų įvertinimo, pagal Metacritic tinklalapio suvestinę filmas įvertintas 48 balų iš 100 vidurkiu. Buvo pagirta Guy Pearce vaidyba, išsakytos mintys, kad filmas labiau tinka DVD ar TV peržiūrai nei didiesiems kino teatrų ekranams. Filme yra veiksmo filmų parodijos elementų, jumoristinių situacijų, pokalbių.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Specialios slaptosios JAV tarnybos agentas Snou (akt. Guy Pearce) įtariamas kito agento nužudymu slaptų dokumentų nutekinimo tyrime. Snou tikina, kad įvyko klaida ir jis nekaltas. Už žmogžudystę Snou nuteisiamas ilgam užmigdymui stazės būsenoje naujame kosminiame kalėjime MS1, kuris sukasi Žemės orbitoje. Tuo metu į MS1 atvyksta JAV prezidento duktė Emili (akt. Maggie Grace), kurios atstovaujamas fondas remia kalėjimo veiklą.

Emili apklausia vieną iš stazės miego būsenos pažadintą kalinį, kuris apklausos metu pagrobia iš apsauginio pistoletą ir išsivaduoja. Užvaldęs kalėjimo valdymo pultą kalinys priverčia įkaitą išbudinti ir išlaisvinti kitus kosminės stoties kalinius, kurių kalėjime yra apie 500. Kaliniai įkaitu paima ir Emili. JAV prezidentas informuojamas apie situaciją. Specialioji slaptoji tarnyba imasi planų išlaisvinti prezidento dukterį. Jie planuoja pasiųsti Snou su specialia užduotimi išlaisvinti Emili iš kalėjimo. Snou iš pradžių atsisako, bet sužinojęs, kad kalėjime MS1 yra įkalintas žmogus, kuris žino, kur yra slapti dokumentai ir taip galima įrodyti jo nekaltumą − sutinka. Tuo tarpu Emili su apsauginio pagalba pabėga nuo kalinių.

Išnašos
-------

1. ↑  metacritic.com

Nuorodos
--------

* Filmo fanų svetainė
* allmovie.com
* „The New York Times" reviu
**Raimonds Krollis**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Raimonds Krollis |
| Gimimo data | 2001 m. spalio 28 d. (21 metai) |
| Gimimo vieta | Ryga, Latvija |
| Ūgis | 186 cm |
| Svoris | 82 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Spezia Calcio |
| **Numeris** | nežinoma |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Jaunimo klubai |
|  | Metta |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2018–2021  2021–2022  2023– | Metta/LU  Valmiera FC  Spezia Calcio | 49 0(16)59 0(37)00 00(0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2020– | Latvija Latvija | 27 0(3) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. sausio 28 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m. sausio 28 d.. |

**Raimondas Krolis** (*Raimonds Krollis*; g. 2001 m. spalio 28 d.) – Latvijos futbolininkas, puolėjas.

Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2020 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.

Karjera
-------

Karjeros pradžioje rungtyniavo Latvijoje, o vėliau laimę bandė užsienyje.

Žinoma, kad futbolo paslapčių sėmėsi Skonto akademijoje.

Nuo 2018 m. atstovavo Metta/LU klubui, kuris rungtyniavo Virsliga.

Nuo 2021 m. sausio mėn. priklausė Valmiera FC, kuris dominavo Virsliga. 2021 m. tapo vicečempionu, o 2022 m. – čempionu.

2023 m. sausio mėn. pasirašyta ketverių metų sutartis su Spezia Calcio (Italija), kuris tuo metu rungtyniavo Serie A.

Latvijos rinktinė
-----------------

2020 m. rugsėjo 6 d. žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje įvyko rungtynėse prieš Maltą, kurios baigėsi lygiosiomis 1:1. 54 minutę žaidėjui buvo parodyta geltona kortelė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Raimonds Krollis: nacionalinės rinktinės žaidėjas
2. ↑  Krollis sudarė sutartį su Specijos klubu
3. ↑  Malta vs. Latvia 2020-09-06

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Valmiera FC svetainė
* Globalsportsarchive