recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Jonas Bonaventūras Krasinskis** |
| --- |
|  |
| Krasinskiai |
| Šlepovron (herbas) |
| Šlepovron (herbas) |
|  |
| Gimė | 1639 m. birželio 10 d.Cechanuvas |
| Mirė | 1717 m. liepos 21 d. (78 metai) |
| Tėvas | Jonas Kazimieras Krasinskis |
| Motina | Uršulė Gžybovska |
| Sutuoktinis (-ė) | Teresė Chodkevičiūtė, Teresė Jadvyga Jablonovska |
| Vaikai | Stanislovas Bonifacijus Krasinskis |
|  |
|  **Vikiteka** | Jonas Bonaventūras Krasinskis |

**Jonas Bonaventūras Krasinskis** (1639 m. birželio 10 d. m. 1717 m. liepos 21 d.) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas.

Biografija
----------

Krasinskių rūmai
Jono Bonaventūros Krasinskio kapas
Buvo Jono Kazimiero Krasinskio ir Uršulės Gžybovskos sūnus. Jaunystėje studijavo Olandijoje ir Prancūzijoje. 1665 metais gavo pulkininko laipsnį. Taip pat buvo Varšuvos, Lomžos, Novokorčino, Pšasnyšo, Štumo, Opinogorsko seniūnas bei Karūnos didysis referentas.

1669 metais buvo Mykolo Kaributo Višnioveckio elektorius nuo Varšuvos žemės. 1688 metais tapo Plocko vaivada. Susijęs su Jono Sobieskio rūmais. Dalyvavo Vendeno mūšyje 1683 metais.

Jono Sobieskio elektorius nuo Varšuvos žemės 1674 metais. Buvo Augusto Stipriojo elektorius 1697 metais.

Šeima
-----

Jo žmonos buvo: Teresė Chodkevič (1645-1672) Lietuvos didžiojo žirgininko Jono Kazimiero Chodkevičiaus duktė, Jadvyga Teresė Jablonovska (apie 1659-1892) Karūnos didžiojo etmono Stanislovo Jono Jablonovskio duktė.

Išnašos
-------

1. ↑  Porządek na seymie Walnym Electiey. Między Warszawą a Wolą przez opisane artykuły do samego tylko aktu Elekcyey należące uchwalony y postanowiony, roku […] 1669 [słow.] dnia wtorego […] maia, [b.n.s].
2. ↑  Volumina Legum, t. V, Petersburg 1860, s. 157.
3. ↑  Volumina Legum, t. V, Petersburg 1860, s. 443.

Nuorodos
--------

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Samuelis Jurgis Pražmovskis** |  **Plocko vaivada**1688 | Po to:**Pranciškus Janas Zaluskis** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Rubiaceae** |
| --- |
| Arabinis kavamedis (Coffea arabica)Arabinis kavamedis (*Coffea arabica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Raudiniai  *( Rubiaceae)* |

 |

**Raudiniai** (*Rubiaceae*) – magnolijūnų (*Magnoliophyta*) augalų šeima, kuriai priklauso daugiamečiai žoliniai augalai, o tropikuose ir subtropikuose – ir visžaliai bei krūmai ar puskrūmiai. Lapai priešiniai, su prielapiais. Žiedai susitelkę į šluotelės pavidalo žiedynus. Žiedai smulkūs, taisyklingi, keturnariai. Vaisius – sausas skeltavaisis, subyrantis į du vaisiukus.

Pasaulyje auga 6000-10000 rūšių, priklausančių maždaug 600 genčių (žr. Pasaulio raudinių gentys) 

Šeimoje yra vaistinių, dažinių augalų; iš jų vertingi yra kavamedis (*Coffea*), chininmedis (*Cinchona*) ir kiti vaistiniai dekoratyviniai, vaistiniai bei vertingą medieną tiekiantys augalai.

Lietuvoje auga šių genčių augalai:

* Šerardija, arba artvenis (*Sherardia*)
* Kimbara (*Cruciata*)
* Lipikas (*Galium*)

Į Lietuvos raudonąją knygą įrašyti šie raudiniai:

* Pavasarinė kimbara (*Cruciata glabra*)
* Plačialapis lipikas (*Galium rubioides*)
* Trižiedis lipikas (*Galium triflorum*)
* Dirvinė šerardija (*Sherardia arvensis*)
| Naujoji upė |
| --- |
| **Ilgis** | ~420 km |
| **Ištakos** | Akarajaus kalnai |
| **Žiotys** | Koranteinas |
| **Šalys** |  Gajana/ Surinamas |

**Naujoji upė** (angl. *New River*, ol. *Nieuwe Rivier*), dar vadinama *Aukštutiniu Koranteinu* – upė Pietų Amerikoje, Koranteino aukštupio baseine. Ji sudaro vakarinę Tigri teritorijos, dėl kurios priklausomybės nesutaria Gajana ir Surinamas, ribą. Prasideda Akarajaus kalnuose, teka šiaurėn. Susiliejusi su Kuruniu sudaro Koranteiną.

Pagrindiniai intakai: Amingė, Maipuris, Oronokė (dešinieji), Ibivara (kairysis).

Baseinas apaugęs džiunglėmis, retai gyvenamas (keli indėnų kaimai).

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Naujóji ùpė.
3. ↑  Stroomgebied van de Coeroeni en Litani (1920)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jonas Bortkevičius** |
| --- |
| Gimė | 1871 m. kovo 13 d.Viešose, Ukmergės apskritis |
| Mirė | 1909 m. sausio 6 d. (37 metai)Sankt Peterburge |
| Sutuoktinis (-ė) | Felicija Bortkevičienė |
|  |
| Veikla | inžinierius, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas. |
|  |
| Alma mater | Peterburgo technologijos institutas |

**Jonas Bortkevičius** (1871 m. kovo 13 d. Viešose, Ukmergės apskritis – 1909 m. sausio 6 d. Sankt Peterburge) – inžinierius, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.

Biografija
----------

Baigė Vilniaus realinę mokyklą ir Peterburgo technologijos institutą.

Vedęs Feliciją Povickaitę ir pramokęs lietuvių kalbos, apsigyveno Vilniuje. Įsitraukė į draugijos Dvylika Vilniaus apaštalų veiklą. Rūpinosi lietuviškos spaudos gabenimu į Vilnių bei jos platinimu. Gautą spaudą slėpdavo ir savo namuose. Padėjo lietuviams atgauti Vilniaus Šv. Mikalojaus bažnyčią, kurioje taip pat buvo slepiama lietuviška spauda. Tarnavo intendantūroje, buvo laikomas didesniu valdininku, todėl kilo mažiau pavojaus sulaukti kratų. Panaikinus spaudos draudimą prisidėjo steigiant „Šviesos" bendrovę knygoms leisti, taip pat prie lietuviškų laikraščių leidimo Vilniuje.
| Krinčino herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2012-10-26* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Krinčino herbas** – Krinčino miestelio ir seniūnijos (Pasvalio rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

Aprašas
-------

Herbe yra mėlyname lauke stulpo pozicijoje trys sidabrinės stilizuotos versmės. Svarstant galimus Krinčino herbo motyvus, bendru vietos gyventojų atstovų ir Lietuvos heraldikos komisijos nutarimu, nuspręsta Krinčino miestelio herbe pavaizduoti tris trykštančias sidabrines (heraldikoje sidabras reiškia vandenį) versmes. Šios versmės primena autentiškąjį miestelio pavadinimą – Paversmius, kurių vardas ir kilo nuo tų versmių, turinčių gydomųjų savybių, nes jų vanduo prisotintas sieros ir kitų mineralų, kurios ir šiandien veržiasi, mušasi iš žemės jau šimtus, o gal tūkstančius metų.

Istorija
--------

Herbą 2012 m. spalio 26 d. patvirtino Lietuvos Respublikos Prezidentė dekretu Nr. 1K-1251. Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Patvirtintas Krinčino herbas. Archyvuota kopija 2021-08-25 iš Wayback Machine projekto. 2012-11-05, Pasvalys.lt (tikrinta 2021-08-25)].
2. ↑  LR Prezidento dekretas Nr. 1K-1251
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Venesuela** – federacinė respublika, valdoma prezidento ir Vienerių rūmų Nacionalinio Steigiamojo susirinkimo.
Dabartinė konstitucija priimta 1999 m. gruodžio 30 d.

Prezidentas
-----------

Prezidentas renkamas visuotiniu balsavimu šešeriems metams (gali perrinkti antrai kadencijai).
Paskutiniai rinkimai vyko 2006 m. gruodžio 3 d. (Sekantys rinkimai 2012 m. gruodžio mėn.) Dabartinis prezidentas ir vyriausybės vadovas yra Hugo Chávez (nuo 1998 m.)

*Pastaba:* 1999 m. Nacionalinis steigiamasis susirinkimas rengė naują konstituciją, pagal kurią prezidentavimo laikotarpis pailgėjo iki šešerių metų. 2000 m. liepos 30-ąją d. įvyko rinkimai, kurių rezultatai po šio konstitucijos pakeitimo, buvo: Hugo Chávez – 62.9 %, Manuel Rosales – 36.9 %; Hugo Chávez perrinktas prezidentu.

Įstatymų leidžiamoji valdžia
----------------------------

Vienerių rūmų Nacionalinis Steigiamasis susirinkimas (167 vietos; nariai renkami visuotiniu balsavimu penkeriems metams; trys vietos rezervuotos vietiniams Venesuelos gyventojams). Paskutiniai rinkimai vyko 2005 m. gruodžio 4 d.; artimiausi – 2010 m.
| ***Širdyje*** |
| --- |
|  |
| Pavadinimas | En plein cœur |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Pierre Jolivet |
| Scenaristas (-ai) | Paul Thomas Anderson |
| Vaidina | Gérard Lanvin  Virginie Ledoyen  Carole Bouquet  Guillaume Canet |
| Metai | 1998 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 101 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Širdyje** (pranc. *En plein cœur*) – 1998 m. Prancūzijoje sukurta romantinė kriminalinė drama pagal Georges Simenon romaną.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Dvi merginos Sesilė ir Samira bando prasimanyti pinigų pavogdamos piniginę, tačiau joje neranda grynųjų. Tuomet jos, grasindamos žaisliniu pistoletu, mėgina apiplėšti juvelyrinę parduotuvę, tačiau šios savininkas pasipriešina, suveikia signalizacija ir policija sučiumpa Samirą. Išsigandusi Sesilė kreipiasi į savo vaikiną barmeną Vincentą, kad šis patvirtinų jos alibi, o vėliau nuvyksta pas advokatą Mišelį Farnesį, kuriam gražina pavogtą piniginę ir paprašo būti jos gynėju. Šis jau seniai neužsiima tokio pobūdžio bylomis, tačiau, susižavėjęs jauna mergina, sutinka padėti, tuo nustebindamas savo žmoną Vivianą ir kitus kolegas.

Byla pavyksta puikiai ir, Vincento liudijimo dėka, Sesilė išteisinama, tačiau Viviana vis labiau pavyduliauja vyrui. Galiausiai Mišelis iš tiesų suartėja su Sesile ir palieka žmoną, tačiau į judviejų santykius nuolat braunasi Vincentas, kuris neketina paleisti buvusios merginos. Mišelis su Sesile keletą kartų keičia gyvenamąją vietą, tačiau Vincentas juos vis randa, nes Sesilė pati nenori nutraukti judviejų romano ir blaškosi tarp dviejų vyrų.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Gérard Lanvin – advokatas Mišelis Farnesis
* Carole Bouquet – Viviana Farnes
* Virginie Ledoyen – Sesilė Made
* Guillaume Canet – Vincentas Maze
* Aurelie Verillon – Samira
* Jean-Pierre Lorit
* Denis Podalydes
* Anne Le Ny
* Nadia Barentin
* Mar Sodupe

Apdovanojimai
-------------

* Cezario apdovanojimas (nominacija) – geriausias naujas aktorius (G. Canet)
* Veronos kino festivalis (nominacija) – geriausias filmas

Šaltiniai
---------

1. ↑  „En plein coeur". *frenchfilms.org*. Nuoroda tikrinta 2021-04-22.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Jonas Bučinskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1950 m. lapkričio 7 d. (72 metai)Vainutas, Šilutės rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Eliutė |
| Vaikai | Marius, Ingvilė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Jurbarko rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Jonas Bučinskas** (g. 1950 m. lapkričio 7 d. Vainute, Šilutės rajonas) – Lietuvos ir Jurbarko rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1954 m. dėl nesutarimų su okupacine administracija tėvams teko išvykti į Karaliaučiaus kraštą. Į Lietuvą grįžo 1959 m. 1969 m. baigė Vainuto vidurinę mokyklą. 1974 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, miškų ūkio inžinierius.

1974 m. Šilutės miško pramonės ūkio Pagėgių girininkijos girininko pavaduotojas, 1976 m. Kintų girininko pavaduotojas, 1978 m. Švėkšnos girininkas. 1981 m. Jurbarko miško pramonės ūkio Striplaukio medienos perdirbimo cecho dešimtininkas, cecho techninis vadovas, nuo 1990 m. cecho viršininkas. 1995–1997 m. Jurbarko rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 1999 m. Jurbarko miškų urėdijos privačių miškų tarnybos viršininkas, Jurbarko miškų urėdijos medelyno viršininkas. 2007–2011 m. Jurbarko rajono savivaldybės administracijos direktorius, 2011–2012 m. Jurbarko rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

Partijos Lietuvos krikščionys demokratai, nuo 2008 m. Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai narys, TS-LKD Jurbarko skyriaus pirmininko pavaduotojas. 1995–1997 m. 1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Eliutė, vaikai Marius, Ingvilė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Post-punk |
| Stilistinė kilmė | Pankrokas, eksperimentinis rokas, krautrock, dub, elektroninė muzika, fank, avantgardas, art rock, pasaulio etninė muzika, džiazas, glamrokas, disko |
| Kultūrinė kilmė | XX a. 8 deš. vidurys–pabaiga, JAV, Jungtinė Karalystė ir Australija |
| Išvestiniai žanrai | Industrial, synthpop, new pop, noise rock, dark wave, indie rock, dance-rock, neo-psichodelika, alternatyvus rokas, house, post-rock |
| Subžanrai |
| Gotikinis rokas, punk-funk |
| Mišrūs žanrai |
| Post-hardcore, post-punk revival |

**Post-punk** – roko muzikos išvestinis žanras, atsiradęs XX a. aštuntojo dešimtmečio pankų judėjimo metu. Nors muzika pasižymi daugybe pankroko elementų, post-punk gausu įvairių kitokių, eksperimentinių priemaišų. Neretai sutinkami elektroninės muzikos, avantgardo elementai, taip pat naudojami netradiciniai muzikos įrašymo būdai. Neretai šio žanro dainos yra apie meną bei politiką.

Vienos garsiausių šio žanro grupų – „Joy Division", „Talking Heads", „Siouxsie and the Banshees". Neilgai trukus kartu su post-punk išsivystė ir tokie žanrai kaip industrial, gotikinis rokas ir no wave. Žanro populiarumas išblėso XX a. devintojo deišimtmečio viduryje, kai išpopuliarėjo new pop, alternatyvus ir indie rokas. Tačiau žanras atgimė XXI a. pradžioje kaip post-punk revival ir išlieka populiarus iki šiol.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Venesuelos judėjimas į socializmą** (**MAS**, *Movimiento al socialismo*) – Venesuelos kairioji socialinės demokratijos politinė partija.

Istorija
--------

Įsteigta 1968 m. iš *Venesuelos komunistų partijos* po TSRS invazijos į Čekoslovakiją pasitraukusių komunistų. 1971 m. pavadinta *Venesuelos judėjimas į socializmą*. 1980 m. į ją įsiliejo *Revoliucinės kairės judėjimas* ir 1990 m. MAS jau buvo trečia pagal narių skaičių Venesuelos partija po Venesuelos krikščionių socialistų partijos ir Venesuelos demokratinio veikimo partijos. Tačiau rinkimuose neperžengdavo 5 % barjero.

1998 m. rinkimuose gavo 3 vietas senate ir 18 vietų Nacionaliniame kongrese. Po 1999 m. savivaldybių rinkimų turėjo 23 merus ir 216 tarybų narių. 1998 m. prezidento rinkimus laimėjo Hugo Čavesas Frias. MAS iš pradžių rėmė jį, tačiau po H. Čaveso perrinkimo 2000 m. atsiribojo nuo jo kraštutinės kairiosios politikos.

2000 m. parlamento rinkimuose gavo 6 vietas, bet 2005 m. rinkimuose MAS nedalyvavo dėl galimų rinkimų rezultatų klastojimo, įtarusi, kad buvo suklastoti ir 2004 m. referendumo dėl leidimo H. Čavesui dalyvauti prezidento rinkimuose trečią kartą.

Suvažiavime renkama Nacionalinė direkcija ir Vykdomasis komitetas. Veikia jaunimo organizacija. Socialistų Internacionalo konsultacinis narys nuo 2003 m. spalio 27 d.

**Pirmininkai**:

* 1995 m. Gustavas Markesas,
* 1999 m. Argelija Laja,
* 2003 m. Felipė Mujica.
| Posadasas*Posadas* |
| --- |
| *Posadasas. Tolumoje – Paranos upė* |
|  |
| 

PosadasasPosadasas

27°19′0″ p. pl. 55°53′0″ v. ilg.﻿ / ﻿27.31667°š. pl. 55.88333°r. ilg.﻿ / 27.31667; 55.88333﻿ (Posadasas)Koordinatės: 27°19′0″ p. pl. 55°53′0″ v. ilg.﻿ / ﻿27.31667°š. pl. 55.88333°r. ilg.﻿ / 27.31667; 55.88333﻿ (Posadasas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Misjoneso provincija Misjoneso provincija |
| **Departamentas** | Kapitalio departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1870 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 252 981  |
| **Altitudė** | 120 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.posadas.gov.ar |
|  **Vikiteka** | Posadasas |

**Posadasas** (isp. *Posadas*) – miestas šiaurės rytų Argentinoje, Tarpupio regione, Paranos kairiajame krante, priešais Paragvajaus miestą Enkarnasjoną. Misjoneso provincijos administracinis centras. 312,1 tūkst. gyventojų (2007).

Istorija
--------

1615 m. kovo 25 d. tėvas *Roque Gonzáles de Santa Cruz* įkūrė *Anunciación de Itapúa* gyvenvietę, kuri laikui bėgant persikėlė į kitą Paranos krantą ir suformavo dabartinį Enkarnasjono miestą. Gyvenvietė dabartinėje vietoje atsikūrė 1628 m. Trigubo Aljanso karo metu 1867 m. brazilai įkūrė *Trinchera de San José* karinę bazę. Karo pabaigoje 1879 m. miestas pavadintas Argentinos konfedreacijos vyriausiojo valdytojo *Gervasio Antonio de Posadas* garbei. 1884 m. liepos 30 d. Posadasas tapo Misjoneso provincijos sostine.

Susisiekimas
------------

Paranos krantinė
Tiltas, jungiantis su Enkarnasjonu
*San Roque González de Santa Cruz* tiltas per Paranos upę jungia su Enkarnasjonu. Keliai į Puerto Igvasu, Korjentesą ir Santo Tomę. Geležinkelis į Konkordiją. 7 km nuo miesto yra *General José de San Martín* oro uostas, iš kurio vyksta reguliarūs reisai į Buenos Aires. Be to, yra svarbus uostas prie Paranos upės, kuria gabenami kroviniai į La Platos regioną.

Ekonomika ir švietimas
----------------------

Baldų, tabako, maisto, tekstilės, metalo apdirbimo pramonė. Turizmas. Posadase yra Misjoneso nacionalinis universitetas, *Almirante Storni* karinės jūrų laivininkystės licėjus.

Lankytini objektai
------------------

* 1633 m. jėzuitų įkurtos Santa Anos gyvenvietės griuvėsiai, esantys 40 km nuo miesto, įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą,
* miesto centrinė aikštė *Plaza de 9 de Julio*, su monumentais ir parku,
* 1937 m. įkurta katedra,
* *Aníbal Cambas* muziejus, kuriame eksponuojami istoriniai eksponatai nuo senųjų indėnų kultūrų iki karo metų,
* amfiteatras,
* *Bajada Vieja* – turkų ir libaniečių gyvenamasis rajonas su būdinga kultūra,
* Paranos krantinė.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* www.welcomeargentina.com/posadas
* Misjoneso universitetas
| Naujoji Žagarė |
| --- |
| Gyvenvietė panaikinta XX a. pradžioje |
| Naujosios Žagarės miestelio aikštė |
|  |
| 

Naujoji ŽagarėNaujoji Žagarė

 |
| **Koordinatės** | 56°21′29″š. pl. 23°15′25″r. ilg.﻿ / ﻿56.358°š. pl. 23.257°r. ilg.﻿ / 56.358; 23.257﻿ (Naujoji Žagarė)Koordinatės: 56°21′29″š. pl. 23°15′25″r. ilg.﻿ / ﻿56.358°š. pl. 23.257°r. ilg.﻿ / 56.358; 23.257﻿ (Naujoji Žagarė) |
|  |
| **Apskritis** | Šiaulių apskrities vėliava Šiaulių apskritis |
| **Savivaldybė** | Joniškio rajono savivaldybės vėliava Joniškio rajono savivaldybė |
| **Seniūnija** | Žagarės seniūnija |
|  |
| **Istoriniai pavadinimai** | rus. *Новые Жагоры; Жагоры Новые* |

**Naujoji Žagarė** – buvęs miestelis Joniškio rajono savivaldybėje, dabar centrinė ir pietrytinė Žagarės miesto dalis, kurią Švėtės upė skiria nuo Senosios Žagarės. Naujojoje Žagarėje yra dauguma dabartinio Žagarės miesto svarbiausių objektų – miesto aikštė, mūrinė Naujosios Žagarės Šv. apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia, Žagarės dvaras, dvi Žagarės sinagogos. Naujosios Žagarės žydų kapinės (minimos nuo 1748 m.) yra už miesto, važiuojant Raktuvės keliu pietryčių kryptimi.

Istorija
--------

Dabartinėje Žagarės vietoje iki XIX a. pabaigos buvo du savarankiški miesteliai – Senoji Žagarė kairiajame upės krante ir Naujoji Žagarė dešiniajame. XVI a. 1-ojoje pusėje apie Vilniaus vyskupo Jono dvarą dešiniajame Švėtės krante išaugo Naujoji Žagarė, kuri 1547 m. vadinama miesteliu, o 1592–1595 m. šaltiniuose jau vadinama miestu. Apie 1623 m. pastatyta Naujosios Žagarės bažnyčia, kurios statybai aukojo karalius Žygimantas III. XVII a. Naujoji Žagarė priklausė Šiaulių valsčiui.

Abu miesteliai labai nukentėjo per XVII–XVIII a. Šiaurės karus. Nuo XVIII a. 1-osios pusės čia kūrėsi žydai, veikė kahalai, XVIII a. 2-ojoje pusėje pastatytos pirmosios sinagogos. Nuo 1776 m. Naujojoje Žagarėje veikė Šiaulių verpimo ir audimo manufaktūros skyrius. 1857 m. miestelius nupirko Dmitrijus Naryškinas. 1897 m. Naujojoje Žagarėje gyveno 5602 žmonių. XIX a. pabaigoje Naujojoje Žagarėje buvo Žagarės valsčiaus būstinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žagarės istorinis kelias. Archyvuota kopija 2021-09-27 iš Wayback Machine projekto. 2019-03-28, Am.lt (tikrinta 2022-03-10).
2. ↑  Žagarė. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-03-10).
3. ↑  Žagarė. Kontikis.lt (tikrinta 2022-03-10).
4. ↑  s:ru:ЕЭБЕ/Ново-Жагоры. Географическо-статистический словарь Российской империи, T. 2 (Дабанъ — Кяхтинское Градоначальство). СПб, 1865, 219 psl.
5. ↑  *Żagory (1) Nowe*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. XIV (Worowo — Żyżyn). Warszawa, 1895, 728 psl. **(**lenk.**)**
| Posos de Kaldasas*Poços de Caldas* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Posos de KaldasasPosos de Kaldasas

21°47′0″ p. pl. 46°33′0″ v. ilg.﻿ / ﻿21.78333°š. pl. 46.55000°r. ilg.﻿ / 21.78333; 46.55000﻿ (Posos de Kaldasas)Koordinatės: 21°47′0″ p. pl. 46°33′0″ v. ilg.﻿ / ﻿21.78333°š. pl. 46.55000°r. ilg.﻿ / 21.78333; 46.55000﻿ (Posos de Kaldasas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Pietryčių regionas |
| **Valstija** | Minas Žeraisas Minas Žeraisas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1872 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 166 085  |
| **Altitudė** | 1 196 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Posos de Kaldasas |

**Posos de Kaldasas** (port. *Poços de Caldas*) – miestas pietryčių Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, 243 km į šiaurę nuo San Paulo, Mantikeiros kalnagūbryje, užgesusio ugnikalnio kalderoje. Yra oro uostas, plentai į Bauru, Pozo Alegrę. Posos de Kaldasas garsėja savo karštosiomis, mineralinėmis (sieringomis) versmėmis, balneologinis ir klimatinis kurortas, kurio gydyklose ir sanatorijose gydomos reumatinės, odos, virškinimo, kvėpavimo organų ligos. Taip pat vystoma mašinų gamybos, spalvotosios (aliuminio) metalurgijos, chemijos, stiklo, maisto (ypač sūrių) pramonė. Miesto apylinkėse kasami boksitai.

Posos de Kaldase veikia branduolinių tyrimų institutas, istorijos muziejus, bazilika, daug žaliųjų plotų, parkų, krioklių. Stovi Kristaus Atpirkėjo paminklas.

Istorija
--------

Posos de Kaldasas įkurtas 1872 m. aukso ieškotojų bandeirantų ir pavadintas pagal karštosiomis versmėmis žymų Kaldas da Rainjos miestą Portugalijoje. Miesto teisės suteiktos 1875 m.

* Miesto bazilikaMiesto bazilika
* Antonijo Karlošo gydyklosAntonijo Karlošo gydyklos
* Antašo krioklysAntašo krioklys

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Posos de Kaldasas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jonas Bucevičius** |
| --- |
| Gimė | 1883 m. spalio 13 d.Judrėnai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1967 m. (~84 metai)Lodzė, Lenkijos Liaudies Respublika |
|  |
| Veikla | Advokatas, politikas. |

**Jonas Bucevičius** (1883 m. spalio 13 d. Judrėnuose, Rusijos imperija – 1967 m. Lodzėje, Lenkijos Liaudies Respublika) – advokatas, visuomenės veikėjas, politikas, Lietuvos III Seimo narys.

Biografija
----------

Gimė 1883 m. spalio 13 d. Judrėnuose. Baigė Liepojos gimnaziją, vėliau studijavo teisę Sankt Peterburgo universitete. 1912 m. pradėjo dirbti advokatu. 1921 m. grįžo į šeimos dvarą Judrėnuose, pradėjo dirbti advokatu Šiauliuose. 1926 m. išrinktas į III Lietuvos seimą. 1945 m. išvyko gyventi į Lenkiją. Mirė 1967 m. Lodzėje.

Literatūra
----------

* Mieczysław Jackiewicz, "Polacy na Litwie 1918-2000. Słownik biograficzny", ISBN 8388455729, za: "Ostatni polscy posłowie do litewskiego III sejmu", "Znad Wilii", 23/1999.
Šerniniai kalavijai
**Šerninis kalavijas** (vok. *Schweinschwerter*) – specialios konstrukcijos medžioklinis kalavijas, skirtas šernams medžioti.

Šerniniai kalavijai pasirodė XV a. pabaigoje, ir iki XVI a. vidurio juos gamino Vokietijoje ir Ispanijoje. Jų nemažai išliko įvairiose ginklų kolekcijose. Iki tol stambių žvėrių medžioklėn imdavo paprastus ilgus kalavijus. Specialūs medžiokliniai kalavijai į madą atėjo 1470 m. Burgundijoje.

Konstrukcija
------------

Rankena panaši į kavalerijos kalavijo rankeną. Efesas paprastai neturėdavo lankelių, tai paaiškinama tuo, kad žvėris nefechtuoja, tad sudėtingas efesas nereikalingas.

Geležtė būdavo apie 85 cm ilgio. Didelė dalis geležtės (pvz. trys ketvirtadaliai) geležtės yra strypo formos, o galinė dalis – juostos pavidalo, su ašmenimis ir smaigaliu. Neretai geležtė turėjo kiaurinę skylę, pro kurią buvo perkišamas metalinis skersinis, kurio galai neretai būdavo kiek atlenkti link smaigalio. Šis skersinis neleidžia kalavijui pernelyg giliai įsmigti į šerną. Panašius skersinius turi ir medžioklinės ragotinės.

Medžioklinių kalavijų makštys būdavo ypatingos – jos turėdavo papildomas makštis, kuriose laikydavo tokius medžiotojo įrankius kaip mėsinėjimo peilis, yla sausgyslėms atskirti.

XVI a. pradžioje medžiokliniai kalavijai ėmė keistis – geležtės ėmė trumpėti, lengvėti, kol iš šių kalavijų atsirado medžiokliniai peiliai.

Nuorodos
--------

1. ↑  Du šerniniai kalavijai (piešiniai)[neveikianti nuoroda]

* В. Бехайм. Энциклопедия оружия.Часть II. Оружие нападения.§ 1. Холодное оружие Меч Archyvuota kopija 2009-04-03 iš Wayback Machine projekto.
| Karnalisकरनाल |
| --- |
| *Divalio proga papuoštas Karnalis* |
|  |
| 

KarnalisKarnalis

29°41′0″ š. pl. 76°59′0″ r. ilg.﻿ / ﻿29.68333°š. pl. 76.98333°r. ilg.﻿ / 29.68333; 76.98333﻿ (Karnalis)Koordinatės: 29°41′0″ š. pl. 76°59′0″ r. ilg.﻿ / ﻿29.68333°š. pl. 76.98333°r. ilg.﻿ / 29.68333; 76.98333﻿ (Karnalis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Harjana Harjana |
| **Rajonas** | Karnalio rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 357 334  |
| **Plotas** | 87 km² |
| **Tankumas** (2011) | 4 107 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Karnalis |

**Karnalis** (angl. *Karnal*, hind. करनाल, IAST: *Karnāl*) – miestas Indijoje, Harjanos valstijoje, 120 km į šiaurę nuo Delio, netoli Jamunos upės. Rajono centras. Plentai ir geležinkeliai į Delį, Amritsarą. Vystoma žemės ūkio mašinų, avalynės, kosmetikos gamyba, tekstilės, maisto (aliejaus) pramonė. Prekyba medvilne, druska, kviečiais, metalo dirbiniais. Vyksta kasmetinė arklių mugė. Pienininkystės institutas.

Istorija
--------

Pasak legendos, miestas įkurtas „Mahabharatoje" minimo karžygio Karnos. Jo garbei ir pavadintas.

1739 m. vasario 24 d. prie miesto įvyko didelis Karnalio mūšis tarp šacho Nadyro Persijos kariuomenės ir Mogolų imperijos Muhamedo Šacho pajėgų. Persai, laimėję mūšį, įsiveržė į Delį.

1805 m. Karnalis užimtas britų, nuo 1811 m. čia veikė jų karinis postas (1840 m. dėl maliarijos protrūkio panaikintas).

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. 
4. ↑
5. ↑  King Karna returns to his land – Karnal. Mythology inspires ambitions, a larger-than-life portrayal of past events in order to add awe, plus a few nickels to the government kitty by way of tourism, *Tribune of India*
6. ↑  *Karnal*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Postgrandžas |
| --- |
| Stilistinės ištakos: | Purvinasis rokasAlternatyvusis rokasSunkusis rokasAlternatyvusis metalas |
| Kultūrinės ištakos: | apie 1990m. Florida, Ontarijas, Pietinė Kalifonija, Sietlas, Džordžija |
| Tipiniai muzikiniai instrumentai: | Elektrinė gitara - Bosinė gitara - Būgnai |
| Vyraujantis populiarumas: | gan didelis, nuo 1990 m. egzistuoja iki dabar |
|  |

**Postgrandžas** – alternatyviojo roko požanris, atsiradęs XX a. paskutiniame dešimtmetyje kaip purvinojo roko išvestinis požanris. Iš pradžių šis pavadinimas buvo vos ne paniekinamai naudojamas apibūdinti grandžo skambėjimą mėgdžiojančioms grupėms. Tuo metu postgrandžo grupėmis vadintos „Bush", „Candlebox" ir „Collective Soul".

Istorija
--------

XX a. 10 deš. pabaigoje postgrandžas susiformavo į aiškų stilių, kuris jungė purvinojo roko garsą ir estetiką su mažiau intensyviu ir mažiau šaižiu nei tonu. Postgrandžas išpopuliarėjo XX a. paskutiniame dešimtmetyje ir išliko populiarus XXI a. pirmame dešimtmetyje. Populiarumo susilaukė tokios postgrandžo grupės kaip Foo Fighters, Puddle of Mudd, Staind, Nickelback, Creed ir Matchbox Twenty.

Jų muzika turi iškraipytą gitaros garsą, nerimo pilnus dainų žodžius ir garsiai – tylią purvinojo roko dinamiką, kurią perteikia komerciniu būdu.

Su keliomis išimtimis, dauguma postgrandžo grupių atvirai nesako, kad buvo įkvėptos grandžo grupių. Jie greičiau sako, kad buvo įkvėpti grupių, kurios įkvėpė patį grandžą. Tai būtų The Melvins, ir ankstyvi Led Zeppelin ir Black Sabbath pasirodymai. Vis dėlto tos grupės yra daugiau įkvėptųjų postgrandžo atlikėjų idealai, negu tikrieji grunge įkvėpėjai.

Pirmieji dideli postgrandžo albumai buvo „Sixteen Stone", sukurtas britų grupės Bush ir grupės Live „Throwing Copper". Albumai turėjo daug hitų - singlų, visai kitaip negu tų dienų grunge atlikėjai Nirvana ar Pearl Jam, kurie naujausiuose albumuose hitų turėjo tik kelis.

1994 m. postgrandžas su pačiu alternatyviuoju roku pralenkė purvinąjį roką ir tapo populiariausia roko kryptimi Amerikoje. Vis dėlto, kelios grupės, sugebėjusios prisitaikyti, išliko. Labiausiai žinoma tai būtų Dave Grohl grupė Foo Fighters, kurios pirmieji du albumai jau priklausė postgrandžui. Po tūkstantmečio pasikeitimo, grupė ėmė groti melodingesnes, panašias į klasikinį roką dainas. Visi Foo Fighters albumai pasiekė top 10 nuo 1995 m. Šiuo metu yra dar daug grupių, susikūrusių po 1990 m. kurios vis dar sėkmingai dirba su šiuo požanriu. Tai Nickelback, Three Days Grace, Foo Fighters, Puddle of Mudd, Seether ir 3 Doors Down. Visos jos išleidžia albumus, kurios pasieka Billboard 200 populiariausių įrašų sąrašą.
Poseidonijas (Nr. 1) prie Giedros jūros
**Poseidonijas** (lot. *Posidonius*, 31°48′š. pl. 29°54′r. ilg.﻿ / ﻿31.8°š. pl. 29.9°r. ilg.﻿ / 31.8; 29.9) – FFC (suardyto dugno) smūginis Mėnulio krateris, esantis Giedros jūros šiaurės rytų pusėje. Pavadintas senovės graikų geografo Poseidonijo (m. apie 51 m. pr. m. e.) vardu.

Poseidonijo krateris (1, žr. schemą) yra Giedros jūros šiaurės rytų pusėje. Skersmuo 95 km. Jo sienos siekia 2,3 km aukštį virš dugno. Kraterio dugnas yra pakilęs dėl vėlesnių vulkanizmo procesų, dėl kurių taip pat susiformavo dugno raukšlių sistema. Palei rytinę sieną eina ryškus reljefo gūbrys, susidaręs tikriausiai įgriuvus sienai. Poseidonijas turi aiškius kažkada jo centre buvusių kalnų pėdsakus. Prie kraterio centro yra mažesnis, 15 km skersmens krateris Poseidonijas A.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Moore, Patrick; Rees, Robin. *Patrick Moore's Data Book of Astronomy*. Cambridge University Press, 2014, p. 72

* *The Cambridge Photographic Moon Atlas*. Cambridge University Press, 2012, p. 82
Paro oro uostas
**Butano transporto** sistemą sudaro kelių ir oro transportas. Šalyje veikia tik vienas tarptautinis oro uostas – Paro oro uostas.

Istorija
--------

Iki 1961 m. šalyje nebuvo asfaltuotu kelių, todėl vyravo keliavimas pėsčiomis ar raitomis. Dėl tokios itin nepatogios transporto sistemos Butano vyriausybė pradėjo keleto etapų kelių plėtros sistemą. Pirmojo plėtros etapo (1961 - 1966 m.) buvo pastatytas pirmasis asfaltuotas kelias. Tai buvo 175 kilometrų kelias tarp Paro ir Timpu. Vėliau statyboms vykdyti buvo atgabenti 30 000 darbininkų iš Indijos ir Nepalo.

Apie 1975 m. šalyje jau buvo nutiesta 1500 kilometrų kelių. Beveik visi nutiesti rankiniu būdu. Dėl kalnuoto Butano reljefo, daugelis kelių yra palei upes. Pagal šeštąjį plėtros planą Butano vyriausybė, bendradarbiaujant su Indijos valdžia, ketina plėsti ir statyti kelius palei penkias pagrindines šalies upes.

Geležinkelis
------------

2008 m. Butanas neturėjo geležinkelio sistemos. 2006 m. Butanas ir Indija pasirašė planą, pagal kurį Butane bus statoma geležinkelio sistema ir jungiama su Indiją.

Išnašos
-------

1. ↑

 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAzijos transportas pagal šalis |
| --- |
|  |
| 
Afganistanas | Armėnija | Azerbaidžanas | Bahreinas | Bangladešas | Butanas | Brunėjus | Filipinai | Gruzija | Indija | Indonezija | Irakas | Iranas | Izraelis | Japonija | Jemenas | Jordanija | Jungtiniai Arabų Emyratai | Kambodža | Kataras | Kazachstanas | Kinija | Kirgizija | Kuveitas | Laosas | Libanas | Malaizija | Maldyvai | Mianmaras | Mongolija | Nepalas | Omanas | Pakistanas | Pietų Korėja | Rytų Timoras | Rusija | Saudo Arabija | Singapūras | Sirija | Šiaurės Korėja | Šri Lanka | Tadžikija | Tailandas | Taivanas | Turkija | Turkmėnija | Uzbekija | Vietnamas |

 |
| ***Kontrabandininkas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Il contrabbandiere |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Lucio Fulci |
| Scenaristas (-ai) | Ettore SanzoGianni De ChiaraLucio FulciGiorgio Mariuzzo |
| Metai | 1980 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Kontrabandininkas** (it.  *Il contrabbandiere*) – 1980 m. Italijoje sukurtas kriminalinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Fabio Testi – Luka Ajelo
* Ivana Monti – Adelė Ajelo
* Guido Alberti – donas Moronė
* Venantino Venantini – Tarantino
* Ajita Wilson – Luiza
* Saverio Marconi – Luidžis

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jaunasis Luka ir jo brolis vertėsi cigarečių kontrabanda ir viskas jiems sekėsi gana neblogai, kol mieste nepasirodė nauja gauja. Norėdami užsiimti narkotikų gabenimu, jie siūlo bendradarbiauti vietiniams kontrabandininkams, o šiems atsisakius, pradeda negailestingą karą. Žuvus Lukos broliui, šis nusprendžia keršyti, nenumatydamas, kad tai sukels mirtiną pavojų jo žmonai ir sūnui...
Butano gyventojai
Gyventojų kitimas 1961–2003 m. Per šį laikotarpį gyventojų skaičius padidėjo pustrečio. Grafike gyventojų skaičius yra pateikiamas tūkstančiais.
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Butano demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 716 896 (2012 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**

* *0–14 m.:* 28,9 % (104 622 vyrai ir 100 383 moterys)
* *15–64 m.:* 65,3 % (245 054 vyrai ir 217 864 moterys)
* *65 m. ir vyresni:* 5,7 % (21 347 vyrai ir 19 157 moterys) (2011 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 24,8 m.
* *vyrų:* 25,4 m.
* *moterų:* 24,2 m. (2011 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 1,175 % (2011 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 18,75 gimimų/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 6,99 mirčių/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)

**Migracijos indeksas:** 0 migrantų/1000 gyv. per metus (2011 m. apsk.)

**Urbanizacija:**

* *mieste gyvenančių žmonių skaičius:* 35 % (2010 apsk.)
* *mieste gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:* 3,7 % (2010–15 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas:**

* *Gimimo metu:* 1,05 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,04 vyro vienai moteriai
* *15–64 metų:* 1,12 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 1,11 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 1,1 vyro vienai moteriai (2011 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas:**

* *bendra:* 42,17 mirčių/1000 gimimų
* *vyrų:* 42,82 mirčių/1000 gimimų
* *moterų:* 41,49 mirčių/1000 gimimų (2011 m. apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 67,88 m.
* *vyrų:* 67,01 m.
* *moterų:* 68,79 m. (2011 apsk.)

**AIDS/ŽIV:**

* *paplitimas tarp suaugusiųjų:* 0,2 %
* *bendras skaičius:* <1000
* *mirčių skaičius:* <100 (2009 m. apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 47 %
* *vyrų:* 60 %
* *moterų:* 34 % (2003 m. surašymas)

**15–24 m. amžiaus gyventojų nedarbo lygis:**

* *bendras:* 6,3 %
* *vyrų:* 5,5 %
* *moterų:* 7,2 % (2008 m. apsk.)

**Religijos:**

* *budistai:* 75 %
* *hinduistai:* 25 %

**Etninės grupės:**

* *butaniečiai:* 50 %
* *nepaliečiai:* 35 %
* *vietinės gentys:* 15 %

Šaltiniai
---------

* Butanas CŽV pasaulio faktų knygoje (anglų kalba) Archyvuota kopija 2010-12-28 iš Wayback Machine projekto.

  

v • a • r **Azijos gyventojai** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachija |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Šerninės ieties antgalis (42 cm ilgio), apie 1430 m.
**Šerninė ietis** (angl. *boar spear*) – speciali ietis šernų medžioklei. Tai palyginti trumpa masyvi ietis, kurios stambus antgalis turi žemiau geležtės ant movos du statmenus sparnus. Šie sparnai neleidžia įsiutusiam šernui užsimauti ant ieties ir prisiartinti prie medžiotojo. Tokios ietys plačiai naudotos Vokietijoje ir Skandinavijoje.

Šernines ietis naudodavo ir kaip karo ginklą, nes:
a) antgalio sparnais kautynėse būdavo patogu užkabinti priešininkų skydus,
b) neleisdavo iečiai per giliai įsmigti, ypač ginantis nuo kavalerijos. Tai leisdavo greičiau išlaisvinti ginklą, sumažindavo lūžimo tikimybę. 

XV a. kaip kovinę ietį ėmė naudoti ilgesnį šerninės ieties variantą *chiavarina*.

Šerninės ieties ilgis apie 2 m. Ieties kotą dažnai apvyniodavo odiniu dirželiu, kad kotas mažiau slystų. Kotas dažniausiai būdavo daromas iš uosio. 
Antgalis būdavo tvirtas ir platus, ant koto tvirtinamas patvaria mova.

Šerninės ietys herbuose
-----------------------

* Kunreuth bendruomenės (Bavarija) herbas*Kunreuth* bendruomenės (Bavarija) herbas
* Madfeldo kaimo (Šiaurės Reinas-Vestfalija) herbasMadfeldo kaimo (Šiaurės Reinas-Vestfalija) herbas
* Hemhofen  bendruomenės (Bavarija) herbas*Hemhofen* bendruomenės (Bavarija) herbas
| ***Kontrolė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Control |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Tim Hunter |
| Scenaristas (-ai) | Todd SlavkinDarren Swimmer |
| Metai | 2004 |
| Žanras | trileris |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Kontrolė** (angl.  *Control*) – 2004 m. JAV sukurtas ir Bulgarijoje nufilmuotas trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Ray Liotta – Ly Rėjus Oliveris
* Willem Dafoe – daktaras Maiklas Kouplandas
* Michelle Rodriguez – Tereza
* Stephen Rea – daktaras Arlo Peneris
* Polly Walker – Barbara Koupland
* Kathleen Robertson – Iden Ros

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Ly Rėjus Oliveris nuteistas mirties bausme suleidžiant nuodų injekciją. Egzekucija įvykdoma liudininkų akivaizdoje, tačiau po kurio laiko Ly atsibunda morge, kur gydytojai pasako jam suleidę anestetikų. Mirtininkui pasiūlomas sandėris: jis lieka gyvas, tačiau dalyvauja eksperimente bandant naujus vaistus, arba jam tiesiog morge suleidžiama mirtina injekcija.

Eksperimentui vadovauja daktaras Maiklas Kouplandas. Eksperimentas tęsiasi mėnesius ir Ly Rėjaus elgesys pradeda keistis į gerą ir valdyti savo agresiją, nors kiti dalyviai patiria įvairių vaistų sukeltų negalavimų. Galiausiai, norint įsitikinti eksperimento veiksmingumu, Ly Rėjus išleidžiamas į laisvę, tačiau išlieka nuolat stebimas. Jis randa darbą, artimai susidraugauja su nauja pažįstama Tereza, tačiau praeitis jį pasiveja, kuomet Ly atpažįsta vienos iš jo aukų brolis. Ly Rėjus pagrobiamas, o Kouplandas sužino, kad šiam visą laiką buvo duodami ne eksperimentiniai vaistai, o jokio poveikio neturintis placebas...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kontrolė** – procesas, kuriuo siekiama užtikrinti, kad reali veikla atitiktų planuojamą, faktinė situacija - norimą.

Kontrolė numato sistemingą faktinės veiklos stebėjimą, siekiant nustatyti nukrypimus nuo veikiančių reikalavimų, taisyklių bei normų, analizuoti nukrypimų priežastis ir rengti pasiūlymus nukrypimams pašalinti.

Kontrolės paskirtis – užtikrinti, kad tikslai būtų pasiekti, formuojant planus konkrečiam laiko tarpui. Įvertinant tai, jog organizacija, junginys funkcionuoja neapibrėžtumo sąlygomis, galimi nukrypimai nuo numatyto plano. Svarbu, kad valdymo subjektas laiku sužinotų apie esamus nukrypimus. Jei nesugebama išsiaiškinti nukrypimų ir jų ištaisyti, tai organizacija tikslo gali ir nepasiekti.

Elementai
---------

Kontrolės funkcija susideda iš pagrindinių elementų:

* normatyvų, kriterijų ar standartų nustatymas;
* pasiektų rezultatų matavimas (apskaita);
* pasiektų rezultatų palyginimas (analizė) su nustatytais kriterijais bei reikalingų veiksmų nustatymas.
* nukrypimų nuo standartų konstatavimas, pasirinktų veiksmų keitimas.
Totorių sąsiauris
**Totorių sąsiauris** (rus. *Татарский пролив*) – sąsiauris tarp Eurazijos žemyno ir Sachalino salos. Per Nevelskio sąsiaurį, Amūro limaną ir Sachalino įlanką jungia Ochotsko jūrą ir Japonijos jūrą.

Fizinė geografinė charakteristika
---------------------------------

Ilgis 663 km, plotis pietinėje dalyje iki 324 km, šiaurinėje dalyje – iki 40 km, siauriausioje vietoje (Nevelskio sąsiauris) – 7,3 km. Sekliausia vieta farvateryje – 8 m.

Totorių sąsiauris yra šalčiausia Japonijos jūros dalis. Žiemą čia susidaro ir laikosi virš 90 % Japonijos jūros ledo. Pagal daugiamečių stebėjimų duomenis pietinėje dalyje ledų laikotarpis trunka 40–80 d. o šiaurinėje dalyje – 140–170 d. Ledo storis gali siekti 1,5 m.

Projektai
---------

Stalino valdymo metais buvo pradėta realizuoti Sachalino geležinkelio tunelio idėją, tačiau projektas liko nepabaigtas.[reikalingas šaltinis] Buvo kurtas ir projektas sujungti žemyną su Sachalinu damba, kuri turėjo susilpninti šaltosios Primorės srovės įtaką ir pagerinti Primorės krašto rytų klimatą.

1968 m. pradėta statyti Vostočno uostą neužšąlančiame Vrangelio užutėkyje, ir projektas buvo atidėtas.

Etimologija
-----------

Totorių sąsiauris buvo žinomas ir kaip *Tartarijos įlanka* (*Gulf of Tartary*; 1851 m. žemėlapis).
X–XVIII a. žodžiu *tartars* daugelyje Europos kalbų vadino ne tik totorius (Kazanės, Krymo ar Sibiro), bet ir daug kitų tiurkiškų Eurazijos tautų, gyvenusių ne tik prie Juodosios jūros ir į vakarus nuo Uralo kalnų, bet ir rytus nuo Uralo iki Sachalino, Kurilų ir Kamčiatkos.

Totorių sąsiaurio uostai
------------------------

* Sovetskaja Gavanė
* Vaninas
* Sachalino Aleksandrovskas
* Nevelskas
* Cholmskas
* De-Kastris
* Šachtiorskas
* Uglegorskas

Nuorodos
--------

1. ↑  № 37 (535) / Климат-контроль Archyvuota kopija 2019-02-13 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Pamela Kyle Crossley *The Manchus*. Blackwells Publishers, 1997. Стр. 1-3
| Šernų kapinynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Šernų kapinynasŠernų kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°38′55″ š. pl. 21°19′5″ r. ilg.﻿ / ﻿55.64861°š. pl. 21.31806°r. ilg.﻿ / 55.64861; 21.31806Koordinatės: 55°38′55″ š. pl. 21°19′5″ r. ilg.﻿ / ﻿55.64861°š. pl. 21.31806°r. ilg.﻿ / 55.64861; 21.31806 |

 |
| Vieta | Klaipėdos rajonas |
| Seniūnija | Dovilų seniūnija |
| Naudotas | III–VII a. |
| Tirtas | 1891 m. |
| Registro Nr. | A401P / 16358 / AR1702 |

**Šernų kapinynas** – senovinė laidojimo vieta, rasta Klaipėdos rajone, Šernų miško 37 ir 22 kvartaluose, Minijos kairiajame krante.

Radinius sudaro 110 griautinių kapų, kuriuose laidota III–VII a. Dalis mirusiųjų laidota drauge su žirgais. Rasta įkapių, kurias sudarė dalgiai, peiliai, įmautiniai kirviai, pentinai, žalvariu kaustytų diržų liekanos, diržų sagtys, geležiniai dvinariai žąslai, skydų antskydžiai, įmautiniai ietigaliai, moliniai puodeliai, įvairūs papuošalai (žalvariniai antkakliai, apyrankės, kabučiai, smeigtukai, segės, kepurėlės, puoštos žalvarinėmis sraiginėmis įvijomis ir sankabėlėmis, emalio ir stiklo karoliai). Taip pat rasta I–III a. romėnų monetų, žalvarinė vyro statulėlė iš Mažosios Azijos (rasta 1905 m.).

800 m² plotą Šernų kapinyne 1891 m. ištyrė Albertas Becenbergeris. Iki 1945 m. radiniai saugoti Karaliaučiaus muziejuje „Prussia".

Šaltiniai
---------

* KVR duomenys

1. ↑  *Šernų kapinynas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 171
*Kitos reikšmės – Žiedas (reikšmės).*

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kontraceptinis žiedas** – kontracepcijos priemonė: tai lankstus mažą hormonų kiekį turintis maždaug 5 cm skersmens žiedas, saugantis nuo neplanuoto pastojimo. Žiedas įdedamas į makštį vieną kartą per mėnesį: jis ten laikomas tris savaites. Visą šį laikotarpį kontraceptinis žiedas nuolat išskiria ypač mažą moteriškų lytinių hormonų kiekį, taip saugodamas nuo nepageidaujamo nėštumo. Po 21 dienos žiedas iš makšties ištraukiamas ir laukiama ateinant mėnesinių. Po šios pertraukos reikia įsidėti naują žiedą. Kontraceptiniame žiede yra dviejų rūšių moteriškųjų hormonų: estrogenų ir progestinų (tokių, kokių yra ir kontraceptinėse tabletėse). Šie hormonai stabdo kiaušinėlio brendimą kiaušidėse. Kontraceptinio žiedo veikimo principas iš esmės tapatus kontraceptinėms tabletėms ir turi panašų veiksmingumą.

Hormonus išsiskirti skatina kūno temperatūra. Per makšties sienelę jie patenka tiesiai į kraujotaką, aplenkdami skrandį bei kepenis. Idealaus naudojimo atveju jo kontracepcijos veiksmingumas yra apie 99 proc.

Naudojant kontraceptinį žiedą moters organizme hormonų pusiausvyra keičiasi mažiau nei naudojant oralinę kontracepciją, vartojamą kasdien ar keliskart per savaitę.[reikalingas šaltinis]