recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Ričonėit. *Comune di Riccione* |
| --- |
| *Romos aikštė* |
|  |
| 

RičonėRičonė

44°0′00″ š. pl. 12°39′00″ r. ilg.﻿ / ﻿44.00000°š. pl. 12.65000°r. ilg.﻿ / 44.00000; 12.65000﻿ (Ričonė)Koordinatės: 44°0′00″ š. pl. 12°39′00″ r. ilg.﻿ / ﻿44.00000°š. pl. 12.65000°r. ilg.﻿ / 44.00000; 12.65000﻿ (Ričonė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Emilija-Romanija Emilija-Romanija |
| **Provincija** | Riminio provincija |
|  |
| **Meras** | Massimo Pironi |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 35 815  |
| **Plotas** | 17,11 km² |
| **Tankumas** (2010) | 2 093 žm./km² |
| **Altitudė** | 12 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 47838 |
| **Tel. kodas** | 0541 |
| **Tinklalapis** | www.comune.riccione.rn.it |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Martynas Turietis |

**Ričonė** (it. *Riccione*) – miestas Italijoje, Emilijoje-Romanijoje, Riminio provincijoje.

Istorija
--------

Seniausi Ričionės radiniai yra iš II a. pr. m. e. bet miestas galėjo būti įkurtas anksčiau. Romos respublikos laikais jis buvo vadinamas *Vicus Popilius* ir buvo žinomas dėl tilto per Melo upę. Po to miestas minimas tik 1260 m. kai jį įsigijo Agolanti šeima, susijusi su Riminio valdovais Malatestomis. XVII a. pajūryje buvo pastatyti stebėjimo bokštai apsisaugoti nuo piratų.

Kaip turistinis objektas Ričonė išgarsėjo XIX a. pabaigoje, kai turtingi Bolonijos gyventojai čia pradėjo statytis vilas. XX a. ketvirtame dešimtmetyje per metus apsilankydavo 30 tūkst. turistų, buvo 80 viešbučių. B. Musolinis 1934 m. mieste pasistatė vilą.

Po Antrojo pasaulinio karo turistų srautas dar labiau išaugo. Čia lankėsi Pelé, dainininkė Mina, Ugo Tognazzi, Vittorio De Sica ir kiti.

Žymūs vietiniai
---------------

* Carlotta Montanari, aktorė.
* Martina Colombari, Miss Italija 1991 m. aktorė.
* Mattia Pasini, motociklininkas.
* Isabella Santacroce, rašytoja.
* Andrea Speziali, dizaineris.

Išnašos
-------

1. ↑  IMDB
| Šiaurės Sosva |
| --- |
| **Ilgis** | 754 km |
| **Baseino plotas** | 98 300 km² |
| **Vidutinis debitas** | 860 m³/s |
| **Ištakos** | Uralo kalnai |
| **Žiotys** | Mažoji Obė |
| **Šalys** | Rusija (Chantų Mansija) |

**Šiaurės Sosva** (rus. *Северная Сосьва*) – upė Rusijoje, Tiumenės srityje, Chantų-Mansių autonominėje apygardoje; Obės kairysis intakas. Prasideda Šiaurės Uralo kalnuose, susiliejus Didžiosios ir Mažosios Sosvos upėms. Pradžioje teka į šiaurę, vėliau į rytus plačiu slėniu pelkėta ir miškinga Vakarų Sibiro lyguma. Žemupyje pasuka į šiaurę ir teka Obės slėniu, su Obe jungiasi daugybe protakų. Įteka į vakarinę Obės atšaką – Mažąją Obę.

Didžiausias intakas – Liapinas (kairysis). Upė užšąla spalio pabaigoje ar lapkričio pradžioje, o atitirpsta balandžio pabaigoje arba gegužę. Laivuojama 660 km nuo žiočių ruože. Prie Šiaurės Sosvos įsikūrusi Beriozovo prieplauka.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 378-379
Transsacharos plentas tarp Insalos ir Tamanraseto
Geležinkelio tiltas
Alžyro uostas
**Alžyro transportas** dėl nevienodų gamtinių sąlygų išsivystęs netolygiai. Susisiekimas daug geresnis šalies šiaurėje, tuo tarpu dykumoje yra vos kelios transporto arterijos.

Geležinkeliai
-------------

Bendras geležinkelių ilgis 3973 km, iš jų elektrifikuotų 283 km  (pagrindinis geležinkelis – Rabatas – Tunisas, kertantis daugelį šiaurinių šalies miestų: Alžyrą, Oraną, Setifą, Anabą).

Vėžės plotis 1435 mm (2888 km) ir 1055 mm (1085 km). Geležinkeliuose naudojami plieniniai, mediniai ir gelžbetoniniai pabėgiai, vieno bėgių bėgmetrio svoris yra 45 ir 54 kg.

Šalies geležinkelius valdo nacionalinis operatorius SNTF (*Societé Nationale des Transports Ferrovaires*), veikiantis nuo 1962 m.

Pagrindiniai pervežami kroviniai – geležies rūda, fosfatai, anglis. Apie 20 proc. užsienio prekybos vykdoma per geležinkelius.

Keliai
------

Kelių ~104 000 km (pagrindiniai „Transsacharos plentas" Alžyras – Niamėjus, Rabatas – Alžyras), iš jų asfaltuotų 71,7 tūkst. km.

Automobilių keliais pervežami 85 proc. vidaus reisais važiuojančių keleivių ir 73 proc. visų Alžyro krovinių.

Vamzdynai
---------

Naftotiekiai, dujotiekiai jungia naftos ir dujų telkinius su pajūrio uostais.

Jūrų transportas
----------------

Pagrindiniai jūrų uostai: Bedžaja, Arzevas, Alžyras, Anaba, Oranas. Tarptautiniai oro uostai įrengti Alžyre, Orane, Anaboje, daugelis mažesnių miestų turi vietinius oro uostus. Išvežama nafta ir suskystintos dujos (3/4 šalies eksporto), be to vynas (1/6), vaisiai ir daržovės (1/6), geležies rūda, tabakas, popierius. Prekyba su JAV, Italija, Prancūzija, Japonija ir kt. šalimis.

Nuorodos
--------

v • a • r **Afrikos šalių transportas** 

Alžyras • Angola • Beninas • Bisau Gvinėja • Botsvana • Burkina Fasas • Burundis • CAR • Čadas • Dramblio Kaulo Krantas • Džibutis • Egiptas • Eritrėja • Etiopija • Gabonas • Gambija • Gana • Gvinėja • Kamerūnas • Kenija • Komorai • Kongas • Kongo DR • Lesotas • Liberija • Libija • Madagaskaras • Malavis • Malis • Marokas • Mauricijus • Mauritanija • Mozambikas • Namibija • Nigerija • Nigeris • Pietų Afrika • Pusiaujo Gvinėja • Ruanda • San Tomė ir Prinsipė • Seišeliai • Senegalas • Siera Leonė • Somalis • Sudanas • Svazilandas • Tanzanija • Togas • Tunisas • Uganda • Vakarų Sachara • Zambija • Zimbabvė • Žaliasis Kyšulys  
  
Britų Teritorijos Indijos vandenyne • Majotas • Reunjonas • Šv. Elena

Šaltiniai
---------

1. ↑  Большая Российская энциклопедия: В 30 т. / Председатель науч.-ред. совета Ю. С. Осипов. Отв. ред С. Л. Кравец. Т. 1. А – Анкетирование. – М.: Большая Российская энциклопедия, 2005. – 766 с.: ил.: карт.
2. 1 2 3  Железнодорожный транспорт: Энциклопедия / Гл. ред. Н. С. Конарев. – М.: Большая Российская энциклопедия, 1994. – 559 с.: ил. (стр. 26)
3. ↑  Большая Российская энциклопедия: В 30 т. / Председатель науч.-ред. совета Ю. С. Осипов. Отв. ред С. Л. Кравец. Т. 1. А – Анкетирование. – М.: Большая Российская энциклопедия, 2005. – 766 с.: ил.: карт.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šiaurės Portugalija*Portugal do Norte* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Portugalijos vėliava Portugalija |
| **Administracinis centras** | Portas |
| **Subregionų skaičius** | 8 |
| **Savivaldybių skaičius** | 81 |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 3 689 173 |
| **Plotas** | 21 278 km² |
| **Tankumas** (2011) | 173 žm./km² |

**Šiaurės Portugalija** arba **Šiaurės regionas** (port. *Região Norte*) – vienas iš Portugalijos regionų, apima šalies šiaurinę dalį, įsiterpęs tarp Vidurio Portugalijos pietuose ir Ispanijos šiaurėje bei rytuose. Sostinė – Portas.

Geografija
----------

Šiaurės Portugalija pasižymi vėsesniu klimatu, vešlesne žaluma, didesne upių gausa nei likusi Portugalijos dalis. Šiaurinė regiono dalis vadinama *Costa Verde* („žaliasis krantas"). Šiaurės rytuose yra Mirandos kraštas, kuriame kalbama mirandiečių kalba. Pagrindinės upės – Dueras, Minjas, Saboras, Tenega, Kavadas, Lima.

Svarbiausi miestai: Portas, Braga, Bragansa, Viana do Kastelas, Gimarainsas, Vila Realas, Vila Nova de Gaja, Matozinjosas, Penafjelis.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Šiaurės Portugalija padalinta į 8 subregionus:

* Alto Traz oš Montišas
* Avė
* Kavadas
* Doras
* Doro-Vogos tarpupis
* Grande Portas
* Minjas-Lima
* Tamega

|  |  |
| --- | --- |
| **Portugalijos regionai** |  |
| Alentežas | Algarvė | Azorų salos | Lisabonos regionas | Madeira | Šiaurės Portugalija | Vidurio Portugalija |
| ***Lošėjas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis | Lietuva |
| Režisierius | Ignas Jonynas |
| Scenaristas (-ai) | Kristupas Sabolius,Ignas Jonynas |
| Operatorius | Janis Eglitis |
| Kompozitorius | Paulius Kilbauskas,Domas Strupinskas |
| Vaidina | Vytautas Kaniušonis, Oona Mekas, Romuald Lavrynovič, Valerijus Jevsejevas, Lukas Keršys, Jonas Vaitkus, Artūras Šablauskas, Simonas Lindešis |
| Metai | 2014 |
| Žanras | Drama, trileris |
| Trukmė | 110 min. |
| Kalba | lietuvių |
| Platintojas | Garsų pasaulio įrašai |
| Premjera | 2014 m. rugsėjo 26 d. |
| Premjera Lietuvoje | 2014 m. rugsėjo 26 d. |
| **IMDb įrašas** |

**Lošėjas** – lietuvių filmas, kurį režisavo Ignas Jonynas. Premjera Lietuvoje įvyko 2014 m. rugsėjo 26 d.

2014 m. „Sidabrinės gervės" apdovanojimuose filmas laimėjo 5 prizus, tarp jų Metų geriausio ilgametražio filmo kategorijoje.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Įtaigus, dinamiškas ir provokuojantis „Lošėjas" nusitaiko į ribinėse situacijose esančius žmones, kurie yra žymiai arčiau mūsų nei gali pasirodyti iš pirmo žvilgsnio. Nusivylę ir nebeturintys ko prarasti filmo personažai ilgainiui atsiduria tiesiog per arti mirties ir padaro ją pasipelnymo įrankiu. Iš mirties galima lošti. Kaip? Apie tai pasakoja filmo siužetas.

Vincentas yra geriausias greitosios pagalbos stoties darbuotojas, kurio aistra – įvairiausi azartiniai lošimai. Persekiojamas skolininkų, jis priverstas imtis ko nors radikalaus, kad grąžintų nuolat pralošiamus pinigus. Vincentui gimsta idėja sukurti su jo profesija susijusį nelegalų žaidimą. Iš pradžių makabriškas užsiėmimas sudomina tik greitosios pagalbos darbuotojus, bet netrukus ima sparčiai plėstis. Kolegos medikai tampa lošimo agentais, o Vincentas – bankininku. Finansiniai reikalai vis gerėja, bet žaidimui pasipriešina gydytoja Ieva, su kuria Vincentą sieja ką tik užsimezgęs aistringas ryšys. Netrukus jis bus priverstas lemtingai pasirinkti – žaidimas ar meilė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Įteikti „Sidabrinės gervės 2014" apdovanojimai

Nuorodos
--------

* Losejas svetainėje Internet Movie Database
| Šiaurės Matabelelandas*Matabeleland North Province* |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: ([[UTC{{{UTCv}}}]]) |
|  |
| **Valstybė** | Zimbabvės vėliava Zimbabvė |
| **Administracinis centras** | Lupanė |
| **Rajonai** | 7 |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 700 000 |
| **Plotas** | 75 025 km² |
| **Tankumas** (2002) | 9 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | ZW-MC |

**Šiaurės Matabelelandas** (angl. *Matabeleland North Province*) – Zimbabvės provincija šalies vakaruose. Plotas siekia 75 025 km² ir 2002 m. gyveno maždaug 0,7 milijono gyventojų. Sostinė – Lupanė.

Ribojasi:

* rytuose – Midlandso provincija,
* šiaurės rytuose – Vakarų Mašonalando provincija,
* pietuose – Pietų Matabelelando provincija ir miestas Bulavajas.
* vakaruose – Botsvana.

Vieninteliai du provincijos miestai – Hvangė (*Hwange*) ir Viktorija Folsas (*Victoria Falls*).

Provincija pavadinta *Matabelelandu* pagal joje gyvenančius šiaurinius ndebelius, kurie dar vadinami ir *matabeliais*.

Šiaurinio Matabelelando provincija buvo sukurta 1974 m. ankstesnę provinciją Matabelelandą padalinus į dvi provincijas – Šiaurės Matabelelandą ir Pietų Matabelelandą. 1997 m. provincija vėl patyrė teritorinį keitimą – nuo jos buvo atskirta provincijos sostinė Bulavajas.

Rajonai
-------

Šiaurės Matabelelando rajonai
Šiaurės Matabelande yra 7 rajonai:

* Binga
* Bubis
* Hvangė
* Lupanė
* Nkajis
* *Tsholotsho*
* Umguza

Geografija
----------

Visas Matabelelando regionas visas pasižymi atšiaurumu, lyginant su kitais Zimbabvės regionais. Jame mažiau kritulių negu tokiuose regionuose kaip Mašonalandas ir stinga vandens. Žemės mažiau derlingos nei kitose provincijose, čia neauga komercinės kultūros, o kaimiečiai ūkininkai paprastai negali užsiauginti tiek maisto, kad išmaitintų šeimas. Tačiau kolonijiniais laikais čia buvo daug galvijų rančų, ir galvijų auginimas pasirodė sėkmingesnis nei augalinių kultūrų auginimas.

Natos aukštupys teka Šiaurės Matabelelandu, kol įteka į Botsvaną kur išsilieja Makgadikgadžio lygumose.

Regione nėra nors kiek žymesnių aukso, kalkakmenio, akmens anglies, metano, medienos išteklių.
Hvangės nacionalinis parkas, didžiausias Zimbabvės gyvūnų rezervatas, yra pavyzdys, rodantis gausias žvėrių populiacijas.

Žinomiausia geografinė Šiaurės Matabelelando įžymybė yra Viktorijos krioklys. Šis didžiausiu pasaulyje laikomas krioklys yra Zambezės upėje, kuri teka valstybės siena,

Nuorodos
--------

1. ↑  Heinrich Böll Stiftung | Afrika
2. ↑  C. Michael Hogan (2008) *Makgadikgadi*, The Megalithic Portal, ed. A. Burnham


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RZimbabvės provincijos |
| --- |
|  |
| 
Bulavajas · Hararė · Manikalandas · Masvingas · Midlandsas · Pietų Matabelelandas · Rytų Mašonalandas · Šiaurės Matabelelandas · Vakarų Mašonalandas · Vidurio Mašonalandas |  |

 |
| ***Adelinos amžius*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Age of Adaline |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Lee Toland Krieger |
| Scenaristas (-ai) | J. Mills GoodloeSalvador Paskowitz |
| Vaidina | Blake LivelyMichiel HuismanHarrison Ford |
| Metai | 2015 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 112 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 25 mln. JAV dolerių |
| Pajamos | 52,4 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Adelinos amžius** (angl.  *The Age of Adaline*) – 2015 m. JAV sukurtas fantastinis romantinis filmas apie moterį, kuri po išgyventos avarijos liovėsi senti.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1908 m. gimusi Adelina Džouns, būdama 29, pateko į automobilio avariją. Mašinai nusiritus į upę, moterį ištiko mirtis, tačiau po keleto minučių į ją trenkęs žaibas ją atgaivino. Šio įvykio pasekoje Adelinos kūnas prarado savybę senti. Kurį laiką ši aplinkybė jos netrikdė, tačiau, metams bėgant, jos draugės paseno, duktė užaugo, o amžinai jauna Adelina ėmė kelti vis daugiau klausimų aplinkiniams. Kuomet ja susidomėjo FTB, Adelina nusprendė kas 10 metų vis keisti savo tapatybę ir gyvenamąją vietą, o vienintelis žmogus, žinantis paslaptį, liko duktė.

Praėjo beveik 80 metų, kuomet Adelina susipažįsta jaunu filantropu Elisu Džounsu. Kaip įpratusi, moteris vengia artimesnių santykių, tačiau Eliso atkaklumas ir dukters prašymas galų gale liautis bėgus nugali – Adelina sutinka susitikti su vaikino tėvais. Jų užmiesčio namuose merginos laukia staigmena – Eliso tėvas Viljamas kažkada buvo jos vaikinas...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Blake Lively – Adelina Bouman
* Michiel Huisman – Elisas Džounsas
* Harrison Ford – Viljamas Džounsas
* Anthony Ingruber – Viljamas jaunystėje
* Ellen Burstyn – Fleming Preskot
* Kathy Baker – Keitė Džouns
* Amanda Crew – Kiki Džouns
* Lynda Boyd – Regan

Pagrindinio vaidmens atlikėja pradžioje buvo numatyta aktorė Katherine Heigl, tačiau vėliau ji atsisakė dėl neseniai įvaikintos dukters. Vėliau jis buvo pasiūlytas Natalie Portman, tačiau ji taip pat atsisakė, kol galiausiai prodiuseriai susitarė su Blake Lively.
**Aušra Krasauskaitė** (g. 1987 m. spalio 23 d. Plungė) – Lietuvos baleto šokėja, choreografė ir šokio pedagogė.

Išsilavinimas
-------------

* 2007 m. Nacionalinė Mikalojaus Konstantino Čiurlionio menų mokykla, įgyta baleto artistės kvalifikacija.
* 2012 m. Klaipėdos universiteto Menų fakultetas, teatro bakalauras.
* 2014 m. Klaipėdos universiteto Menų akademijos Šokio katedra, šokio magistras.

Veikla
------

1998–2007 m. atliko praktiką Lietuvos nacionaliniame operos ir baleto teatre. Nuo 2008 m. Klaipėdos valstybinio muzikinio teatro baleto šokėja. Nuo 2013 m. Klaipėdos šokio teatro „PADI DAPI Fish" choreografė-šokėja. Nuo 2015 m. Klaipėdos universiteto menų akademijos asistentė. 2010 m. įkūrė savo vardo baleto studiją („Aušros Krasauskaitės baleto studija").

Sukūrė įvairius pagrindinius ir solinius vaidmenis. Pastatė šokio spektaklius „Akvariumai" ir „Bjaurusis GAGA". Atliko pagrindinį vaidmenį šokio filme „Pasaka" (režisieriai Agnija Šeiko ir Artūras Šimonis). Su Klaipėdos muzikinio teatro šokėjų trupe ir baleto artistais iš Vilniaus bei Kauno sukūrė šokio spektaklį „Karmen" apie prigimties pasirinkimo nebuvimą, stichišką moterišką energiją ir gaivališko prado išlaisvinimą (premjera įvyko 2017 m. rugpjūčio 11 d. Palangos koncertų salėje). Dalyvavo įvairiuose tarptautiniuose festivaliuose („Naujasis Baltijos šokis", „Gogolfest" ir kt.). Atstovavo Lietuvai tarptautinėje parodoje EXPO (2012 ir 2015 m.).

Už savo šokio spektaklius buvo kelis kartus nominuota įvairiems apdovanojimams (Padėkos kaukė ir kt.). Jos pačios režisuotas spektaklis „Karmen" šokio kūrėjai pelnė aukščiausią Lietuvos teatro apdovanojimą (2018 m.).

Apdovanojimai
-------------

* 2018 m. „Auksinis scenos kryžius" kategorijoje „Jaunojo menininko debiutas" – už šokio spektaklio „Karmen" choreografiją (pagal „Karmen siuitą", kompozitoriai Georges Bizet ir Rodionas Ščedrinas)

Nuorodos
--------

* Baleto šokėja, choreografė Aušra Krasauskaitė Archyvuota kopija 2018-03-05 iš Wayback Machine projekto.
* Auksinio scenos kryžiaus laureatė Aušra Krasauskaitė – laiminga teatro ir scenos „auka"
* Aušra Krasauskaitė: „Aš esu nuolatinėje audroje"
* Choreografė Aušra Krasauskaitė: apie „Karmen" be rožių ir raudonų sijonų
* A. Krasauskaitė: Karmen man įdomi savo fatališkumu
* Klaipėdietiška „Karmen siuita" – šiuolaikinis šokis be rožių ir raudonų sijonų Archyvuota kopija 2018-03-30 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°58′20″š. pl. 24°13′00″r. ilg.﻿ / ﻿55.9722°š. pl. 24.2168°r. ilg.﻿ / 55.9722; 24.2168

|  |
| --- |
|    **Vaitkūnų geležinkelio stotis** |
| **Adresas** | Vaitkūnai |
| **Atidaryta** | apie 1938 m. |
| **Uždaryta** | XX a. pabaiga |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | *Mikoliškis* |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 | ? |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | *Pušalotas* |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 | ? |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | ***Vaitkūnai*** |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 | ? |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | *Joniškėlis* |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Vaitkūnų geležinkelio stotelė** – buvusi stotis Vaitkūnų kaime (Pasvalio rajonas), prie Panevėžio–Joniškėlio geležinkelio. Dviejų aukštų mūrinis stoties pastatas – kultūros paveldo objektas (unikalus Nr. 21923).

Istorija
--------

1935–1938 m. buvo nutiestas Panevėžio–Joniškėlio siaurasis geležinkelis, panašiu laiku pastatyta Vaitkūnų stotis. Šio ruožo stotyse įrengti vandens bokštai, hidrokolonėlės, vandens šuliniai, semaforai. XX a. pabaigoje Panevėžio–Joniškėlio ruožu eismas apribotas, o 1996 m. liepos 1 d. išvis nutrauktas.

1996 m. Vaitkūnų stoties pastatas įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Panevėžio siaurojo geležinkelio kompleksas. Pavb.lt (tikrinta 2023-08-15).
2. ↑  Po dešimties metų pertraukos siaurukas sugrįžta į Joniškėlį. 2007-02-20, Delfi.lt (tikrinta 2023-08-15).
3. ↑  „Objekto Nr. 21923 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Smackdown! logotipas nuo 2019 m. spalio 4 d.
**Smackdown** **Live** – pramoginė sporto laida transliuojama nuo 1999 metų, priklausanti *World Wrestling Entertainment* kompanijai. Tai seserinė laida kitam WWE šou RAW. Šis šou rodomas JAV bei kitose pasaulio valstybėse.

Laidos koncepcija tai pramoginės amerikietiškos imtynės sumaišytos su vaidybos bei komedijos elementais, muzikos klipais ir prievarta. Nuo 2008 m. liepos 28 d. visoms WWE laidoms taikomas tas pats TV-PG (Lietuvoje **T**) reitingas.

Ši laida taip pat žinoma Smackdown *Live vardu, nes JAV yra rodoma tiesiogiai. Taip pat JAV Smackdown Live rodoma antradieniais*. SmackDown komisaras – Shane McMahon.
Šiuo metu lygos divizione kovotojai varžosi dėl 5 čempionų titulų.

* WWE Universalusis čempiono titulas (čempionas Roman Reigns)
* Tarpžemyninis čempiono titulas (čempionas Gunther)
* Smackdown moterų čempiono titulas (čempionė Rhea Ripley)
* Smackdown komandinių kovų čempiono titulai (čempionai Kevin Owens & Sami Zayn)
* WWE moterų komandinių kovų čempionių titulai (čempionės Carmella ir Queen Zelina)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* www.wrestlingas.lt Archyvuota kopija 2009-08-18 iš Wayback Machine projekto.
* imdb informacija
**Šiaurės Slėnio kartelis** (isp. *Norte del Valle Cartel*) – Kolumbijoje veikiantis narkotikų kartelis. Iškilo apie 1990 m. po Kalio ir Medeljino kartelių subyrėjimo ir tapo viena iš galingiausių nelegalios narkotikų prekybos organizacijų.

Įtakingiausi kartelio narkobaronai – Diego León Montoya Sánchez (Donas Diego), Wilber Varela (Jabón, Muilas) ir Hernando Gómez Bustamante (Rasguño). Diego Montoya iki pagavimo 2007 m. pabaigoje buvo FTB dešimties ieškomiausių žmonių sąraše.

Manoma, kad šiuo metu karteliui vadovauja Carlos Alberto Rentería Mantilla. Už informaciją apie jį, atvesiančią prie arešto, paskirta 5 milijonų dolerių premija.

Veikla
------

Pasak įrašų apie Diego León Montoya Sánchez FTB archyve, organizacija kaltinama kelių šimtų tonų kokaino eksportu iš Kolumbijos į Meksiką, iš kur savu ruožtu į JAV. Taip pat bendradarbiavimu su nelegaliomis ginkluotomis kraštutinių kairiųjų ir kraštutinių dešiniųjų teroristų grupuotėmis, konkurentų bei skolininkų už narkotikus žmogžudystėmis. 

Pasak RICO, tarp 1990 ir 2004 kartelis eksportavo daugiau nei 500 tonų kokaino už maždaug 50 milijardų dolerių sumą.

Kartelio nariai naudojasi teroristų organizacijos Autodefensas Unidas de Colombia pagalba, daugiausiai – narkotikų kelių, laboratorijų ir *Norte del Valle* narių bei sąjungininkų apsaugai.

Manoma, kad kartelis turi didelę įtaką Kolumbijos vyriausybėje ir teisėsaugoje. Tarp kitų dalykų ši įtaka naudojama stabdant dilerių perdavimą JAV teisėsaugai. Didelė tikimybė, kad organizacija turi priėjimą prie operatyvininkų Kolumbijoje daromų pokalbių įrašų.

Vidinis karas
-------------

2003 metais Hernando Gómez, Wilber Varela ir jų komanda pradėjo išdavinėti kartelio narius Jungtinėms Valstijoms, greičiausiai bandydami išsiderėti palankias pasidavimo sąlygas – neliečiamumą prieš įstatymus ir apsaugą. Tokio judėjimo nepalaikė Diego Montoya ir kiti narkobaronai. Prasidėjo vidiniai klanų karai, per kuriuos 2003–2004 žuvo virš 1000 žmonių. Kruvinas karas paskatino Kolumbijos vyriausybę sustiprinti kovą su narkomafija, ir 2004 buvo areštuota apie šimtą žudikų iš abiejų kartelio frakcijų, o 2005 – Julio César López, artimas Varelos partneris, ir Montojos kareivių vadas Carlos José Robayo Escobar. Konfiskuota turto daugiau, nei už 100 milijonų JAV dolerių, įskaitant beveik baigtą gaminti povandeninį laivą.

Karas paskatino kai kuriuos narius ieškoti teisėsaugos prieglobsčio ir bendradarbiauti su policija.

Nuorodos
--------

* DEA naujienos
* BBC naujienos
* BBC naujienos
| ***Šnipas iš U.N.C.L.E.*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Man from U.N.C.L.E. |
| Kilmės šalis |  JAVJungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė |
| Režisierius | Guy Ritchie |
| Scenaristas (-ai) | Guy RitchieLionel Wigram |
| Metai | 2015 |
| Žanras | veiksmo |
| Trukmė | 116 min. |
| Kalba | anglų, rusų,vokiečių ir italų |
| Premjera Lietuvoje | 2015 m. rugpjūčio 14 d. |
| Biudžetas | 75 mln. JAV dolerių |
| Pajamos | 109,6 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

 **Šnipas iš U.N.C.L.E.** (angl. *The Man from U.N.C.L.E.*) – 2015 m. režisieriaus Guy Ritchie sukurtas filmas, paremtas to paties pavadinimo 1964-1968 m. serialu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Henry Cavill – Napoleonas Solo
* Arnie Hammer – Ilja Kuriakinas
* Alicia Vikander – Gabi
* Elizabeth Debicki – Viktorija Vinčiguera
* Jared Harris – Saundersas
* Hugh Grant – Aleksandras Vaverlis
* Luca Calvani – dėdė Rudis
* Christian Berkel – Udo
* Marianna Di Martino
* David Beckham
* Simona Caparrini

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Šaltojo karo laikai. Berlyne buvęs sukčius ir meno kūrinių perpardavinėtojas, dabar tapęs CŽV agentu Napoleonas Solo padeda pabėgti į vakarinę miesto dalį dailiai mechanikei Gabi, kurios be žinios dingęs tėvas, kaip įtariama, padeda nusikaltėlių organizacijai kurti atominį ginklą. Jį persekioja rusų agentas Ilja Kuriakinas, tačiau netrukus abiem šnipams, vadovybėms nusprendus bendradarbiauti, tenka suvienyti jėgas. Kartu su Gabi jie vyksta į Italiją, kur ieško būdų prasiskverbti į nusikaltėlių organizaciją, kol atominė bomba dar nepagaminta. Abu šnipai ne tik kovoja dėl bendro tikslo, tačiau turi ir pavedimą atsikratyti varžovu, jei tik operacija bus sėkminga...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Seleukas I Nikatoras** |
| --- |
|  |
| Seleuko biustas (romėnų kopija) |
| Seleukidai |
| Gimė | ~358 m. pr. m. e.Orestida, Senovės Makedonija |
| Mirė | 281 m. pr. m. e.Lisimachija, Trakija |
| Tėvai | Antiochas, Laodikė |
| Sutuoktinis (-ė) | Apama, Stratonikė |
| Vaikai | Fila, Apama, Laodikė I, Achėjus, Antiochas I Soteras |
| Seleukidų karalius |
| Kelintas | 1 |
| Ėjo pareigas | 312 m. pr. m. e. – 281 m. pr. m. e. |
| Įpėdinis | Antiochas I Soteras |

**Seleukas I Nikatoras** (sen. gr. Σέλευκος Νικάτωρ; g. ~358 m. pr. m. e. – m. 281 m. pr. m. e.) – senovės graikų karvedys, dalyvavęs Aleksandro Makedoniečio žygiuose, po šio mirties – Seleukidų valstybės įkūrėjas ir valdovas.

Gimė Orestidos krašte Makedonijoje, buvo Pilypo II generolo Antiocho sūnus. Tarnavo karaliaus pažu. Makedonijos valdovu tapus Aleksandrui, su juo dalyvavo žygyje į Aziją. Jis nebuvo tarp pagrindinių Aleksandro karvedžių ir iki Aleksandro mirties minimas retai. 324 m. pr. m. e. vedė iš Sogdianos kilusią Apamą.

Po Aleksandro mirties Seleukas Nikatoras tapo vienu iš diadochų – generolų, kovojusių dėl imperatoriaus sosto. Po kelerius metus trukusio karo ir slapstymosi Egipte, Seleukas 312 m. pr. m. e. surinko armiją ir, gavęs Ptolemėjaus paramą, užkariavo Babiloną, taip duodamas pradžią Seleukidų valstybei. Anksčiau Babiloną valdęs Antigonas bandė žemes atgauti, bet pralaimėjo. Netrukus Seleukas užkariavo Mediją ir Partiją, toliau plėtė savo valdas į rytus iki Jaksarto ir Indo, taip užvaldydamas visą rytinę buvusios Aleksandro imperijos dalį. Vakaruose tuo tarpu tęsėsi Antigono puldinėjimai, tačiau palaipsniui įsitvirtino šalių riba Eufrato upe, kur Seleukas įkūrė Dura-Europo ir Nisibio miestus.

307 m. pr. m. e. Seleukas Mesopotamijoje įkūrė valstybės sostinę Seleukiją. Dėl to Babilonas prarado savo reikšmę, o netrukus visai sunyko. 305 m. pr. m. e. valdovas įsivėlė į karą su Maurijų dinastija Indijoje, tačiau pralaimėjo karaliui Čandraguptai ir su juo sudarė taiką. Seleukas nusiuntė Megasteną ambasadoriumi į Maurijų sostinę Pataliputrą. Valdovai apsikeitė dovanomis, Seleukas gavo 500 dramblių kavaleriją.

301 m. pr. m. e. valdovas dalyvavo svarbiame Ipso mūšyje (Frygijoje), kur kartu su Lisimachu ir Kasandro generolais nugalėjo Antigoną. Norėdamas pritraukti daugiau graikų į savo įtaką, Seleukas įkūrė Apamėjos, Antiochijos, Laodikės ir kt. miestus. Jis drauge su sūnumi Antiochu I Soteru užkariavo ir Mažąją Aziją. Užvaldęs praktiškai visą buvusią Aleksandro imperiją, išskyrus Egiptą ir Trakiją, Seleukas įžengė į Europą, siekdamas užimti Trakiją. Tačiau 281 m. pr. m. e. Ptolemėjus Keraunas nužudė Seleuką.

Seleukidų imperijos sostą perėmė Antiochas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Makedonijos vėliava
**Šiaurės Makedonijos vėliava** – vienas iš oficialių Šiaurės Makedonijos valstybinių simbolių. Tai raudonos spalvos vėliava su geltonos spalvos saule, iš kurios šviečia aštuoni spinduliai. Vėliava simbolizuoja „naująją laisvės saulę" (*ново сонце на слободата*), kuri minima Makedonijos himne. Vėliava priimta 1995 m.

Ankstesnės vėliavos versijos
----------------------------

Makedonijos vėliava 1991–1995 m.
Iki 1995 metų vėliavoje buvo vaizduojama „Verginos saulė" – Senovės Makedonijos valdovo Aleksandro Didžiojo simbolis. Kaip ir šalies pavadinimas, taip ir ši vėliava sukėlė kaimyninės Graikijos protestus. Makedonijos valdžia dalinai nusileido pakeisdama vėliavą, tačiau nekeisdama šalies pavadinimo.

Iki 1991 m. kai Makedonijos Socialistinė Respublika buvo Jugoslavijos sudėtyje, jos vėliava buvo raudonos spalvos su auksiniu žvaigždės kontūru viršutiniame kairiajame kampe.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šiaurės Makedonijos vėliava** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Europos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Herbai |
| **Antiochas II Tėjas** |
| --- |
|  |
| Antiocho II atvaizdas ant monetos |
| Seleukidai |
| Gimimo vardas | Antíochos |
| Gimė | ~287 m. pr. m. e.Sirija |
| Mirė | 246 m. pr. m. e. (~39–40 metų)Mažoji Azija |
| Tėvai | Antiochas I Soteras, Stratonikė |
| Sutuoktinis (-ė) | Laodikė, Berenikė |
| Vaikai | Seleukas II Kalinikas, Antiochas Hieraksas, Laodikė, Stratonikė Kapadokietė |
| Religija | senovės graikų religija |
| Seleukidų imperijos karalius |
| Ėjo pareigas | 261 – 246 m. pr. m. e. |
| Pirmtakas | Antiochas I Soteras |
| Įpėdinis | Seleukas II Kalinikas |
|  |
|  **Vikiteka** | Antiochas II Tėjas |

**Antiochas II Tėjas** (sen. gr. Ἀντίοχος Θεός, 287–246 m. pr. m. e.) – Seleukidų imperijos (Sirijos) karalius, valdęs nuo 261 iki 246 m. pr. m. e.

Karaliaus Antiocho I Sotero sūnus. Susivienijęs su Makedonijos karaliumi Antigonu II Gonatu dalyvavo II Sirijos kare (259–255 m. pr. m. e.) prieš Egipto karalių Ptolemają II Filadelfą. Susigrąžino tėvo prarastas žemes: Mažosios Azijos pakrantes su Mileto bei Efeso miestais ir Finikiją. Tuo tarpu Antigonas nugalėjo egiptiečių laivyną.

Milete nuvertęs tironą, Antiochas II miestiečių pradėtas garbinti kaip dievas (*Theos*). Vėliau savo kultą įtvirtino visoje valstybėje. Jonijos miestams suteikė laisvę, skatino miestų steigimąsi visoje imperijoje.

253 m. pr. m. e. dėl nežinomų priežasčių išsiskyrė su žmona Laodike ir vedė Ptolemajaus dukterį Berenikę. 246 m. pr. m. e. Antiochui II mirus, karalienės pradėjo tarpusavyje kariauti. Jo sūnus Seleukas II pakeitė tėvą Sirijoje, o Mažojoje Azijoje įsitvirtino kitas jo sūnus Antiochas Hieraksas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antiochas II Tėjas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
2. ↑  *Antiochus II Theos*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
| ***Harley Davidsonand the Marlboro Man*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Simon Wincer |
| Scenaristas (-ai) | Don Michael Paul |
| Vaidina | Mickey RourkeDon Johnson |
| Metai | 1991 |
| Žanras | veiksmo |
| Trukmė | 92 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 23 mln. JAV dolerių |
| Pajamos | 7,4 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Harlis Deividsonas ir Marlboro** (angl. *Harley Davidson and the Marlboro Man*) – 1991 m. JAV sukurtas veiksmo filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Mickey Rourke – Harley Davidson
* Don Johnson – Marlboro
* Chelsea Field – Virdžinija
* Daniel Baldwin – Aleksandras
* Giancarlo Esposito – Džimis
* Vanessa Williams- Lulu
* Tai Carrere – Kimiko
* Tom Sizemore – Čensas
* Mitzi Martin

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1996 m. Los Andželas. Baikeris Harlis ir kaubojus Marlboro sužino, kad jų mėgstamo baro savininkas įsiskolino didelę sumą, todėl su dar trim draugais nusprendžia jam padėti. Jie užpuola inkasatorių mašiną, tačiau vietoje pinigų joje aptinka didelę partiją naujos kartos narkotikų „krištolinė svajonė". Vyrai nusprendžia grąžinti narkotikus korumpuotam bankininkui mainais į reikalingą barui išpirkti pinigų sumą, ir nors sandėris įvyksta, vėliau smogikai grįžta ir nužudo Harlio bei Marlboro draugus ir baro šeimininką. Sugebėję pabėgti, vyrai nusprendžia parengti atsakomąjį puolimą...
| Merlas*Merlo* |
| --- |
|        |
| *Centrinė Merlo aikštė* |
|  |
| 

MerlasMerlas

34°39′0″ p. pl. 58°43′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.65000°š. pl. 58.71667°r. ilg.﻿ / 34.65000; 58.71667﻿ (Merlas (Buenos Airės))Koordinatės: 34°39′0″ p. pl. 58°43′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.65000°š. pl. 58.71667°r. ilg.﻿ / 34.65000; 58.71667﻿ (Merlas (Buenos Airės)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Buenos Airių provincija Buenos Airių provincija |
| **Departamentas** | Merlo partidas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 244 168  |
| **Altitudė** | 16 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Merlas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Mèrlas |

**Merlas** (isp. *Merlo*) – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijoje, Didžiųjų Buenos Airių aglomeracijoje, į pietvakarius nuo Buenos Airių, prie Rekonkistos upės. Partido centras. Yra geležinkelio stotis (1859 m.), prospektai į gretimus Morono, Moreno, Markos Paso ir kt. miestus. Yra Maloningosios Dievo Motinos bažnyčia (1864 m.).

Merlo centre, aplink geležinkelio stotį ir grl. San Martino prospektą įsikūrę vidurinės klasės gyvenamieji namai, o toliau pakraščiuose – darbininkų kvartalai.

Istorija
--------

Gyvenvietė ėmė kurtis XVIII a. žemvaldžio Fransisko de Merlo žemėse ir pradžioje vadinta Vilja San Antonio del Kaminu (*Villa San Antonio del Camino*). Ji oficialiai įsteigta 1755 m. Kurį laiką tai buvo maža gyvenvietė toliau nuo didesnių kelių, bet pradėjo sparčiai augti 1857 m. nutiesus geležinkelį. Miestą suplanavo argentiniečių architektas Pedras Benua.

Merlas XX a. pr.
Nuo XX a. antros pusės plėtojasi kaip Buenos Airių priemiestis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Mèrlas.
| ***Paulius, Kristaus apaštalas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Paul, Apostle of Christ |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Andrew Hyatt |
| Scenaristas (-ai) | Terence Berden Andrew Hyatt |
| Metai | 2018 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 108 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 5 ml. JAV dolerių |
| Pajamos | 22,6 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Paulius, Kristaus apaštalas** (angl.  *Paul, Apostle of Christ*) – 2018 m. sukurta biblinė drama, pasakojanti apie paskutiniuosius apaštalo Pauliaus gyvenimo metus. Evangelisto Luko vaidmenį atlikęs Jim Caviezel yra įkūnijęs Jėzų Kristų filme „Kristaus kančia" 2004 m.
Juostos filmavimo darbai buvo vykdomi Maltoje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* James Faulkner – apaštalas Paulius
* Jim Caviezel – evangelistas Lukas
* Olivier Martinez – Mauricijus, Mamertino kalėjimo prefektas
* Antonia Campbell-Hughes – Irenika, Mauricijaus žmona
* Joanne Whalley – Priscila
* John Lynch – Akila
* Noah Huntley – Publijus
* Alessandro Sperduto – Kasijus

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Didžiuliam gaisrui nusiaubus Romą, imperatorius Neronas padegimu apkaltina krikščionių bendruomenę. Prasideda nekaltų žmonių persekiojimas, kankinimas ir žudymas. Apaštalas Paulius suimamas ir, apkaltintas padegimo organizavimu, atsiduria Mamertino kalėjime, kuriame laukia mirties bausmės vykdymo. Kalėjimo prefektas Mauricijus, senas ir patyręs kareivis, kurio duktė serga nežinoma liga ir kuris pritaria Nerono veiksmams.

Gydytojas Lukas, padedamas kitų krikščionių, patenka į kalėjimą pas Paulių, kad šis savo žodžiu ir įžvalga sustiprintų persekiojamuosius. Čia jis pradeda rašyti Pauliaus pasakojimą, kol taip pat patenka Mauricijaus nemalonėn. Pastarasis nusprendžia Luką ir kitus krikščionis išsiųsti į areną nužudyti laukiniams žvėrims, tokiu būdu tikėdamasis permaldauti savo dievus dėl dukters ligos. Tuo metu keli aršūs krikščionys suorganizuoja įsiveržimą į kalėjimą, kad išvaduoti Paulių ir Luką, tačiau šie atsisako bėgti.

Kadangi dukrai vis blogiau, galiausiai Mauricijus surizikuoja pasikliauti Pauliumi ir leidžia Lukui ją apžiūrėti. Po gydymo mergaitė pasveiksta, Lukas paleidžiamas į laisvę, kur pradeda platinti savo rankraštį. Paulius lieka kalėjime, kol ateina laikas jo mirties bausmės vykdymui…
Dail. M.K.Čiurlionio sukurta „Rūtos" scenos uždanga
**Vilniaus lietuvių susivienijimas „Rūta"** – 1909–1914 m. Vilniuje veikusi lietuvių kultūros draugija. Įkurta Mykolo Sleževičiaus iniciatyva, ji jungė apie du šimtus narių.

Organizacijos tikslas – šviesti ir kultūriškai ugdyti tiek tuometiniame Vilniaus gubernijos centre Vilniuje, tiek ir jo apylinkėse gyvenančius lietuvius. Rengdavo paskaitas, koncertus, teatro spektaklius, poilsio vakarus. Į draugijos chorą susibūrė apie 50 dainininkų, repertuarą sudarė daugiausiai lietuvių kompozitorių Mikalojaus Konstantino Čiurlionio, Miko Petrausko, Česlovo Sasnausko, Stasio Šimkaus ir Juozo Naujalio kūriniai. 1914 m. buvo įdainuota ir išleista plokštelė. Choro vadovai: J.Kučinskas, V.Lopata, P.Marcinkevičius, K.Diržys, P.Adomavičius. Veikė vokalinis ansamlis ir orkestras – abiem vadovavo. J.Kučinskas. Populiarūs buvo draugijos organizuojami vakarai – vien tik 1910 m. jų buvo surengta 89, iš kurių 17 su vaidinimais.

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui draugijos veikla nutrūko.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Rūta (draugija)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vilniaus lietuvių susivienijimas Rūta*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XX (Rėv-Sal). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011. – 576 psl.
2. ↑  Alma Lapinskienė. *Vilnius „Ryto" aušroje: istorinė, kultūrinė retrospekcija*
| ***Exposed*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Exposed |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Gee Malik Linton |
| Scenaristas (-ai) | Gee Malik Linton |
| Vaidina | Keanu ReevesAna de ArmasMira Sorvino |
| Metai | 2016 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 102 min. |
| Kalba | anglų ir ispanų |
| Biudžetas | 6 mln. JAV dolerių |
| Pajamos | 206 tūkst. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Exposed** – 2016 m. JAV sukurtas filmas. Pradinis jo pavadinimas buvo „Dievo duktė" („Daughter of God"), tačiau vėliau jis buvo permontuotas, į pirmą planą iškeliant Keanu Reeves vaidintą personažą. Tai labai nepatiko juostos režisieriui, kuris netgi reikalavo, kad jo pavardė būtų išbraukta iš titrų (juose režisieriumi įvardintas Declan Dale). 

Juosta patyrė visišką finansinę nesėkmę, o svetainėje „Rotten Tomatoes" ją teigiamai vertina vos 8 proc. lankytojų.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Ana de Armas – Izabela de La Kruz
* Keanu Reeves – detektyvas Skotas Galbanas
* Christopher McDonald – leitenantas Galvėjus
* Mira Sorvino – Žanina Kulen
* Big Daddy Kane
* Laura Gomez

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Izabelė, grįždama po naktinės pamainos, metro pamato vyrą, kuris jai pasirodo esąs angelas. Tuo pat metu joje pačioje metro stotelėje nužudomas policininkas Kulenas. Šio porininkas, detektyvas Galbanas, bando rasti užpuoliką, iki kurio, kaip jis tiki, gali atvesti tuo pat metu metro buvusi mergina.

Galbanas ieško Izabelos, tačiau niekas nėra suinteresuotas tyrimu: miręs kolega buvo korumpuotas policininkas ir tiesos atskleidimas gali pakenkti ir šio reputacijai, ir išmokų šeimai panaikinimu.

Tuo tarpu Izabela, dirbanti su vaikais, pati gyvena su savo vaikino šeima, o pastarasis tarnauja Artimuosiuose Rytuose ir ryšį palaiko tik per kompiuterį. Vieną vakarą jis neprisijungia sutartu laiku ir šeima sužino, kad vaikinas žuvo. Kaip tik tą dieną Izabela sužino esanti nėščia. Ji pasakoja šeimai, kad tai ženklas, kurį jai davė metro matytas angelas, tačiau tuo niekas netiki. Vaikino šeima apkaltina ją neištikimybe ir išveja merginą į gatvę.

Tuo metu Izabela pradeda įtarti, kad viena iš mergaičių, lankančių jos grupę, namie patiria seksualinę prievartą. Tai pažadina jos pačios prisiminumus apie vaikystėje patirtą smurtą ir apie užslėptus prisiminimus metro stotelėje, kuomet ją užpuolė ir išprievartavo vėliau nužudytas policininkas Kulenas. Izabela eina kartu su mergaite į šios namus, kur, kilus konfliktui, nužudo šios tėvą. Į įvykio vietą atvyksta detektyvas Galbanas, kuris supranta radęs merginą, kurios taip ieškojo...
Teismo pastatas (Naujoji Vilnia)
**Vilniaus miesto ketvirtasis apylinkės teismas** (sutr. **Vilniaus m. 4-asis apylinkės teismas**) – buvęs bendrosios kompetencijos teismas, nagrinėjęs civilines ir baudžiamąsias bylas bei jo kompetencijai įstatymų priskirtas administracinių teisės pažeidimų bylas, apylinkės teismas Lietuvos sostinėje.

Veiklos teritorija buvo Vilniaus m. Naujosios Vilnios seniūnija.

Panaikintas sujungus Vilniaus miesto apylinkės teismus, įsteigus Vilniaus miesto apylinkės teismą.

Adresas: S. Batoro g. 41, LT-2048, Vilnius (Naujoji Vilnia).

Pirmininkai
-----------

* Iki 1986 m. Josifas Tomaševičius
* ~1991–1993 m. Artūras Drigotas
* 1993 m. kovas – 2007 m. gegužė – Vladislavas Lenčikas
* Nuo 2007 m. liepos iki panaikinimo – Jeugenijuš Jaglinski (g. 1964 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vilniaus miesto ketvirtasis apylinkės teismas: Veiklos teritorija Archyvuota kopija 2014-03-28 iš Wayback Machine projekto. (NTA inf.)
2. ↑  Vladislavas Lenčikas Archyvuota kopija 2010-03-06 iš Wayback Machine projekto.


Vilniaus apygardos teismo teritorijoje esantys apylinkės teismai

Druskininkų |
Visagino |
Ignalinos |
Molėtų |
Šalčininkų |
Širvintų |
Švenčionių |
Trakų |
Ukmergės |
Varėnos |
Vilniaus rajono |
Vilniaus miesto 1-asis |
Vilniaus m. 2-asis |
Vilniaus m. 3-asis |
Vilniaus m. 4-asis |
Zarasų
| ***Kultūristai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Pain & Gain |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Michael Bay |
| Vaidina | Mark WahlbergDwayne JohnsonEd Harris |
| Metai | 2013 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 129 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 26-35 mln. JAV dolerių |
| Pajamos | 86,2 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Kultūristai** (angl. *Pain & Gain*) – 2013 m. JAV sukurtas veiksmo filmas, paremtas tikrais įvykiais.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Mark Wahlberg – Danielis Lugo
* Dwayne Johnson – Polas Doilas
* Anthony Mackie – Adrianas
* Tony Shalhoub – Viktoras Keršou
* Ed Harris – Edas Diubua
* Bar Paly – Sorina
* Rebel Wilson – Robin

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Fitneso treneris Danielis Lugo nusprendė, kad yra būdas kaip greitai praturtėti. Kartu su dviem bičiuliais kultūristais Polu ir Adrianu jie nusprendžia pagrobti vieną iš savo klientų – nelegalų milionierių Viktorą Keršou, norėdami priversti jį perrašyti savo turtą pagrobėjams. Vis dėlto reikalai pakrypsta bloga linkme ir Viktoras atpažįsta Danielių. Pagrobėjams pavyksta priversti Viktorą pasirašyti dokumentus, paskui jie bando auką nužudyti, tačiau šis išgyvena ir nusamdo privatų detektyvą Edą Diubuą rasti pagrobėjus.

Tuo tarpu praturtėjusi trijulė sėkmingai taško pinigus. Danielius nusprendžia dalį jų investuoti, tačiau susitikime su verslininku Frenku Grinu jį netyčia nužudo. Kultūristai bando atsikratyti kūnu, tačiau policija juos suima...
**Machmudas, Astrachanės (Chadži-Tarchano) chanas** – trečiasis Didžiosios Ordos chanas 1459–1465 m. bei pirmasis Astrachanės chanas 1465–1476 m.

Biografija
----------

Kilęs iš Tukatimuridų šeimos, Čingizidų dinastijos šakos. Vyriausias Kiči Muchamado, Didžiosios Ordos chano, sūnus.

1459 m. mirus tėvui, paveldėjo sostą. Savo broliui Achmatui jis atidavė žemes Vidurio Pavolgyje, kur gyvavo pusiau nepriklausomos ordos.

Machmudui I priklausė stepės tarp Dniepro ir Volgos. Krymo chanas Chadži-Girėjus pretendavo į Aukso ordos palikimą, todėl netrukus įsiplieskė konfliktas tarp šių valdovų.

1465 m. Machmudas išvyko į žygį į Maskvos Didžiąją Kunigaikštystę arba į LDK pietus (dėl to tebesitęsia ginčai). Kertant Doną jį užpuolė Krymo chano kariuomenė, kuri nugalėjo Machmudą. Tuo pasinaudojo brolis Achmatas, užgrobęs Didžiosios Ordos žemes. Machmudas pasitraukė į Hadži-Tarchaną, kuris nuo seno buvo tukatimuridų ulusas.

1459 m. buvęs Didžiosios Ordos chanas pabėgęs į Chadži-Tarchaną, 1460 metais Machmudas šį chanatą ėmė valdyti savarankiškai, o jo valdos tapo nepriklausoma valstybe, nors ir buvo pripažįstama Didžiosios Ordos chanų viršenybė. Palaikė draugiškus santykius su savo galingais kaimynais – Nogajų Orda ir Didžiąja Orda.

Išliko Machmudo 1466 m. balandžio 10 d. žinutė (parašyta senąja totorių kalba) Osmanų sultonui Mehmedui II, kurioje jis siūlė sultonui taiką ir draugystę, buvo tikimasi, kad bus pripažinta Astrachanės chanato nepriklausomybė.

Remiantis įvairiais pranešimais, jis mirė 1471 ar 1476 m. Sostas atiteko jo sūnui Kasimui I.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kasimas I (Astrachanės chanas) – sūnus, sosto įpėdinis;
* Abdulkerimas (Astrachanės chanas) – sūnus, sosto įpėdinis;

Nuorodos
--------

* Р. Ю. Почекаев Цари ордынские. Санкт-Петербург, «Евразия» 2010 ISBN 978-5-91852-010-9
* Astrachanės chanatas Archyvuota kopija 2009-02-06 iš Wayback Machine projekto.
* Обретение Астрахани Archyvuota kopija 2017-01-16 iš Wayback Machine projekto.. Pagal P.H. Chlebnikovo medžiagą „Astrachanė senoje gadynėje" (1907 m.)

| Karališkieji titulai |
| --- |
| Prieš tai:**-** | **Astrachanės chanas**1465–1466 | Po to:**Kasimas I** |
| Prieš tai:**Kiči Muchamadas** | **Aukso Ordos chanas**1459–1465 | Po to:**Achmatas** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Didysis Vilniaus universiteto kiemas, XIX a. vidurys.
**Vilniaus meno mokykla** − Vilniaus universiteto architektūros, piešimo ir tapybos, skulptūros, grafikos (raižybos) katedros, veikusios 1793−1832 m.

Vilniaus meno mokykla − tai Lietuvos meninės kultūros reiškinys, susiformavęs XVIII−XIX a. sandūroje, kai Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės *Vyriausiojoje mokykloje* (*dab. Vilniaus universitetas*), įgyvendinant nacionalinę švietimo programą, buvo įsteigtos šios katedros, padėjusios pamatus Lietuvos profesionaliųjų architektų bei dailininkų rengimui:

* Architektūros katedra (įsteigta 1793 m.) priklausiusi fizikos ir matematikos fakultetui; 1793-1798 m. vadovavo L. Gucevičius, 1798−1812 m. vadovavo M. Šulcas, 1819−1832 m. vadovavo K. Podčašinskis;
* Piešimo ir tapybos katedra (įsteigta 1797 m.); 1797−1807 m. vadovavo P. Smuglevičius, 1819−1826 m. vadovavo J. Rustemas;
* Skulptūros katedra (įsteigta 1803 m.); 1803−1811 m. vadovavo A. Le Brenas, 1816−1826 m. vadovavo K. Jelskis;
* Grafikos katedra (įsteigta 1805 m.); 1810−1821 m. vadovavo (su pertraukomis) J. Saundersas, 1816−1820 m. vadovavo M. Podolinskis;
* Dailės katedra (nuo 1803 m. vadintos dailės skyriumi) priklausė literatūros ir laisvųjų menų fakultetui.

Nuo 1820 m. (nuo 1822 m. kasmet) buvo rengiamos Vilniaus meno mokyklos mokinių kūrinių parodos. Vilniaus meno mokykloje mokėsi J. Damelis, K. Ruseckas, J. Oleškevičius, V. Smakauskas, V. Vankavičius, P. Joteika, B. Kislingas, S. Čerskis, V. Dmachauskas ir kt.

Po Vilniaus universiteto uždarymo 1832 m. Vilniaus meno mokyklos atstovų suformuota meninės kūrybos kryptis veikė visą tolimesnę Lietuvos architektūros ir dailės raidą.

Dabar Vilniaus meno mokyklos profesorių ir mokinių kūryba pristatoma iliustruojant kūriniais, esančiais Lietuvos dailės muziejaus tapybos, grafikos ir skulptūros rinkiniuose. Lietuvos dailės muziejus yra surinkęs didžiausią Vilniaus meno mokyklos atstovų kūrinių rinkinį.