recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Trečiasis pėstininkų Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Vytauto pulkas** – Lietuvos kariuomenės karinis dalinys, veikęs 1919–1926 m. ir 1935–1940 m.

Istorija
--------

Pulką 1919 m. gegužės 4 d. Raseiniuose organizavo 1-osios brigados vadas karininkas Pranas Liatukas Šiaulių bataliono pagrindu. Nuo rugpjūčio pulkas dalyvavo kovose su bolševikais Dauguvos fronte, prie Daugpilio. 1920 m. vasario 26 d. pulkui suteiktas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Vytauto vardas.

Trečiojo pėstininkų pulko karininkai, pulkininkas leitenantas B. Bilminas ir majoras J. Gricius į svečius į Macikų dvarą atvyko pulko automobiliu. 1924 m.
1920 m. pulkas gynė nuo lenkų Lietuvos žemes prie Suvalkų, Kalvarijos, pasižymėjo mūšiuose prie Varėnos, Lentvario, Vievio, Rykantų po to saugojo demarkacijos liniją Vievis – Dubingiai – Zarasai.

1926 m. rugpjūčio 31 d. pulkas buvo išformuotas, bet 1935 m. vėl suformuotas. Pulko štabas buvo Kėdainiuose, o daliniai stovėjo Raseiniuose ir Seredžiuje.

TSRS okupavus Lietuvą, 1940 m. rugsėjo 1 d. pulkas buvo išskaidytas, didžioji jo dalis įėjo į Raudonosios armijos 259-ojo šaulių pulko sudėtį.

Pulko vadai
-----------

* 1919 m. karininkas Pranas Liatukas
* 1919 m. karininkas Ignas Musteikis
* 1920 m. majoras Jonas Gricius
* 1922–1924 m. majoras Aleksandras Jakaitis
* 1925–1926 m. pulkininkas Vincas Šaudzis
* 1935–1939 m. Generalinio štabo pulkininkas Viktoras Giedrys
* 1939–1940 m. pulkininkas Petras Genys

Šaltiniai
---------

1. ↑   A. Liekis Lietuvių karyba ir ginkluotė , 543 psl.

* III pėstininkų Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Vytauto pulkas
| **Bassariscus astutus** |
| --- |
| Šiaurės Amerikos basariskasŠiaurės Amerikos basariskas (*Bassariscus astutus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Meškėniniai  *( Procyonidae)* |
| Gentis: | Basariskai  *( Bassariscus)* |
| Rūšis: | Šiaurės Amerikos basariskas  *( Bassariscus astutus)* |

 |
| Binomas |
| ***Bassariscus astutus***Lichtenstein, 1830 |
| Paplitimo arealas |

**Šiaurės Amerikos basariskas** (*Bassariscus astutus*) – meškėninių (*Procyonidae*) šeimos žinduolis. Paplitę Šiaurės ir Centrinėje Amerikoje: šiaurėje arealas siekia Oregoną, rytuose – Alabamą. Driekiasi į pietus iki vidurio Meksikos.

Kūno ilgis 30–42 cm. Uodegos ilgis 31–44 cm. Sveria 0,8–1,3 kg. Poruojasi balandžio pradžioje. Veda 1–5 jauniklius. Kūnas primena katės, uodega ilga, dryžuota ir pūkuota.

Gyvena įvairiuose arealuose – tarp uolų, kanjonuose, krūmynuose, ąžuolynuose, pušynuose, kalnų miškuose, pajūryje. Veiklūs naktį. Laikosi pavieniui. Vikriai šokinėja tarp uolų, laipioja stačiais paviršiais. Minta paukščiais, smulkiais žinduoliais, vabzdžiais, augalais. Medžioti dėl kailio. Išgyvena ~7 metus, nelaisvėje – iki 16.

Savo areale vadinamas angl. *ringtail, ring-tailed cat, miner's cat, civet cat, cacomistle*, isp. *cacomixtle, rintel, basáride, basarisco*, nav. *mąʼii dootłʼizhí*.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Bassariscus astutus, *Animal Diversity Web*


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šiaurės Amerikos basariskas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
„The Mirage" pastatas
**The Mirage** (liet. *Miražas*) – viešbutis ir kazino, įsikūręs Las Vegase, Nevadoje. Kazino priklauso MGM Mirage kompanijai. Auksinę eksterjero spalvą suteikia auksas, naudojamas languose. Kazino plotas užima 8 412,2 m², o viešbutis turi 3 044 kambarius.

„The Mirage" buvo atidarytas 1989 metų lapkričio 22 diena,bei buvo renovuotas 2002 ir 2005 metais.

„The Mirage" turi 76 000 l talpos akvariumą su daugiau nei 450 žuvų rūšių. Yra 30 m aukščio atriumas su uždaru atogrąžų mišku. Priešais „The Mirage" yra ugnikalnis, kuris išsiveržia kas naktį, priklausomai nuo sezono. Kas valandą vyksta ugnies šou. Didžiuliai ugnies kamuoliai suderintai pasirodo pagal muziką ir nušviečia šalia esančias marias.

Išnašos
-------

1. ↑  Schulz, Bailey (December 14, 2021). „MGM will sell iconic Las Vegas Mirage Hotel in $1 billion deal". *USA Today*. Nuoroda tikrinta December 16, 2021.
2. ↑  Burbank, Jeff (November 23, 1989). „The Mirage opens its doors". *Las Vegas Sun*. Nuoroda tikrinta May 3, 2022.
3. 1 2 3 4  Joe Filipowicz (January 10, 2014). „The Mirage Hotel has Fun, Free and Family Friendly Things To Do". FamilyVacationHub.com. Nuoroda tikrinta January 24, 2017.

Nuorodos
--------

* *The Mirage* oficiali svetainė Archyvuota kopija 2008-05-16 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Vincenzo Cantiello |
|  
Vincenzo Cantiello 2014 m. |
| Biografija |
| Gimė | 2000 m. rugpjūčio 25 d. (23 metai)  Sant'Arpinas, Italijos vėliava Italija |
| Žanrai | pop, soul |
| Veikla | dainininkas |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 2009–dabar |

**Vincenzo Cantiello** (g. 2000 m. rugpjūčio 25 d. Sant’Arpine) – italų dainininkas, 2014 m. vaikų „Eurovizijos" konkurso nugalėtojas.

Biografija
----------

Savo muzikinę karjerą pradėjo dainuodamas bažnyčios chore ir miesto renginiuose. 2013 metais išleido pirmąjį singlą pavadinimu „Glitter & Gold". Didžiausio pripažinimo atlikėjas sulaukė po dalyvavimo muzikiniame šou *Ti lascio una canzone*. Vincenzo pateko į projekto finalą, o nugalėtoja tuo metu tapo Federica Falcon, 2014 metais vaikų „Eurovizijoje" atstovavusi Maltai.

Vincenzo yra labai emocionali asmenybė ir dainuoja su didele aistra. Jis mėgsta klausytis įvairių žanrų muzikos ir tokiu būdu formuoja savo asmeninį stilių. 2014 metais jis atstovavo Italijai vaikų „Eurovizijos" dainų konkurse Maltoje. Ten Vincenzo atliko dainą „Tu Primo Grande Amore" (liet. *Tu mano pirmoji didžioji meilė*), kuri pasakoja apie įsimylėjusio paauglio jausmus. Tai galinga baladė, apjungianti italų muzikines tradicijas ir šiuolaikinį skambesį. Konkurse atlikėjas užėmė pirmą vietą surinkęs 159 taškus, dvylika taškų aplenkė antroje vietoje likusius Bulgarijos atstovus.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2013: *Glitter & Gold*
* 2014: *Tu primo grande amore*

Šaltiniai
---------

1. ↑  „2014 m. „Vaikų Eurovizijos" nugalėtoja – Italija". eurodiena.lt. 2014-11-15.
2. ↑  „First singer for 2014 chosen: Federica Falzon for Malta!" (anglų). junioreurovision.tv. 2014-04-20. Suarchyvuotas originalas 2014-10-06. Nuoroda tikrinta 2015-04-12.
3. ↑  „Vincenzo's first love" (anglų). junioreurovision.tv. 2014-10-28. Suarchyvuotas originalas 2015-01-07. Nuoroda tikrinta 2015-04-12.

Nuorodos
--------

* Vincenzo Cantiello biografija *junioreurovision.tv* svetainėje

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Malta Gaia Cauchi  *„The Start"*** |  **Vaikų Eurovizijos dainų konkurso nugalėtojas**2014 | Po to:**–** |
| Prieš tai:**–** |  **Italijos atstovas vaikų Eurovizijoje**2014 | Po to:**–** |
**Zyberto spaustuvė** – spaustuvė ir leidykla, veikusi 1865–1944 m. Klaipėdoje, dabartinio viešbučio „Viktorija" vietoje.

Istorija
--------

Buvusi „F. V. Horcho našlės" spaustuvė, kurią 1865 m. nusipirko Šilokarčemos (dab. Šilutė) spaustuvėlės savininkas Frydrichas Vilhelmas Zybertas. F. V. Zybertui mirus, 1900 m. savininku tapo jo sūnus Hermanas Vilhelmas Zybertas, nuo 1922 m. priklausė akcinei bendrovei, į kurią įėjo ir Zybertų šeimos nariai. 1866 m. F. V. Zybertas nusipirko E. Vaikinio, o 1872 m. – A. H. Štobės spaustuves ir tapo viso krašto poligrafijos pramonės savininku.

Įmonė turėjo spaustuvę, litografiją, knygrišyklą, knygyną. Spaudos įmonėje buvo leidžiamos knygos, įvairūs smulkūs leidiniai lietuvių kalba, skirti Mažajai Lietuvai. Įmonė leido laikraščius lietuvių ir vokiečių kalbomis. Pirmasis laikraštis, leistas nuo 1867 m. Klaipėdoje, buvo „Memeler Zeitung" (*Klaipėdos laikraštis*). F. V. Zybertas 1872 m. nupirko ir iki 1944 m. leido žymiausią leidinį – dienraštį „Memeler Dampfboot" (*Klaipėdos garlaivis*). Zyberto spaustuvė spausdino periodinius leidinius „Pakajaus balsas", „Keleivis", „Lietuviškos kalendros". 1905–1940 m. čia ėjo „Lietuviška ceitunga", nuo 1923 m. žurnalas „Žiburėlis".

F. V. Zybertas ir jo vardu pavadinta įmonė iki 1919 m. parengė gausų būrį poligrafininkų. Bendrovės nuveiktus darbus temdo prieš Antrąjį pasaulinį karą skleista priešiška Lietuvai propaganda. Po karo spaustuvės įkūrėjo vaikaitis Frydrichas Vilhelmas Zybertas įmonę atkūrė Oldenburge (Vokietija), ten atnaujino ir „Memeler Dampfboot" leidimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „F.V.Zybertas". Klaipėdos biblioteka. Suarchyvuotas originalas 2008-06-14.
| **Nasua nasua** |
| --- |
| Paprastasis koatis (Nasua nasua)Paprastasis koatis (*Nasua nasua*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Meškėniniai  *( Procyonidae)* |
| Gentis: | Tikrieji koačiai  *( Nasua)* |
| Rūšis: | Paprastasis koatis  *( Nasua nasua)* |

 |
| Paplitimo arealas |

**Paprastasis koatis** (*Nasua nasua*) – meškėninių (*Procyonidae*) šeimos žinduolis. Paplitęs tropinėje Pietų Amerikoje – nuo Kolumbijos ir Venesuelos iki Argentinos ir Urugvajaus, taip pat vakariniuose ir rytiniuose Andų šlaituose iki 2500 m aukščio.

Kailis tamsiai rudas ar pilkas, apačia balta. Ilgis 41–67 cm bei 32–69 cm ilgio uodega. Sveria 3–6 kg.

Gyvena įvairaus tipo miškuose, krūmynuose, dažnai pasirenka antrinius miškus ir krūmynus, pamiškes. Laisvėje išgyvena 7–8 metus, nelaisvėje – >17.

Aktyvus dieną, gerai plaukioja, laipioja medžiais. Maitinasi vaisiais, bestuburiais, paukščiais, kiaušiniais, smulkiais žinduoliais, driežais, dvėseliena. Rausiasi tarp šiukšlių, kartais užpuola vištas.

Vietiniai pavadinimai: isp. *Coatí (de cola anillada)*, port. *Quati-de-cauda-anelada, quati-da-américa-do-sul, quati-do-nariz-marrom, coati, mundé, quatimundé, quatimundé*.

Paprastasis koatis

Šaltiniai
---------

1. ↑  *paprastàsis koãtis*. Žinduolių pavadinimų žodynas: lotynų, lietuvių, anglų, prancūzų, rusų, vokiečių kalbomis / [rengė P. Bluzma (ats. red.), R. Mažeikytė, E. Mickevičius, J. Prūsaitė, K. Baranauskas, R. Baleišis]. – Vilnius : Ekologijos inst. l-kla, 2002
2. 1 2 3 4  Nasua nasua, *Animal Diversity Web*


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastasis koatis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Šis straipsnis apie tiltą Klaipėdoje. Apie tiltą Vilniuje skaitykite straipsnyje Pilies tiltas (Vilnius).*

| Pilies tiltas |
| --- |
|  |
| 

Pilies tiltasPilies tiltas

55°42′31″š. pl. 21°07′44″r. ilg.﻿ / ﻿55.7085°š. pl. 21.1290°r. ilg.﻿ / 55.7085; 21.1290﻿ (Pilies tiltas (Klaipėda))Koordinatės: 55°42′31″š. pl. 21°07′44″r. ilg.﻿ / ﻿55.7085°š. pl. 21.1290°r. ilg.﻿ / 55.7085; 21.1290﻿ (Pilies tiltas (Klaipėda)) |
|  |
| **Vieta** | Klaipėda |
| **Pastatytas** | 1826 m. |

**Pilies tiltas** – varstomasis tiltas per Danės upę Klaipėdoje, Lietuvoje.

Maždaug pusiaukelėje tarp Pilies tilto ir upės žiočių per piliavietės kanalą nutiestas Pasukamasis tiltas.

Istorija
--------

Pirminis tiltas, medinis, pastatytas 1826 m. ir pakeitė keltą per Danę. Tuomet vadintas Frydricho Vilhelmo III sūnaus princo *Karolio* vardu. 1877–1878 m. perstatytas, o XX a. pradžioje, nutiesus tramvajaus liniją, pakeistas metaliniu.
Po Antro pasaulinio karo, 6-ame dešimtmetyje atstatytas šiek tiek arčiau Biržos tilto (apie 50 metrų) ir pradėtas vadinti *Pilies tiltu*. Atstačius tiltą jis padarytas pakeliamu tiltu. Tilto konstrukcija išskirtinė – ji buvo ne suvirinta, o sutvirtinta kniedėmis.

Rekonstrukcijos
---------------

Pilies tiltas po rekonstrukcijos, 2017 m.
Tiltas rekonstruotas apie 1966–1968 m. 

Senos tilto konstrukcijos buvo sprogdinamos, aplinkinių namų gyventojams buvo nurodyta apklijuoti langų stiklus popieriaus „kryžiais", kaip karo metu. 

Prieš rekonstrukciją buvo pastatytas laikinas medinis tiltas per upę dabartinės Karlskronos aikštės – Teatro gatvės ašyje, kad nebūtų krovininiu transportu apkrautas centre esantis Biržos tiltas. 

Kapitalinis remontas pradėtas 2014 m. kovo mėn. kuris truko iki metų pabaigos. Darbininkams teko demontuoti tilto konstrukcijas ir dalį jų atnaujinimui gabenti į gamyklą. Jos buvo remontuojamos, perdažomos ir vėl grąžintos sumontavimui. Kai kurios konstrukcijos atnaujintos vietoje. Už 12,9 mln. litų suremontuotos metalinės ir gelžbetoninės laikančiosios tilto konstrukcijos, atlikti hidraulinės tilto pakėlimo sistemos remonto darbai, pakeistas tilto pakėlimo mechanizmas, sistema automatizuota, atlikti paviljono vidaus ir išorės apdailos darbai, naujai įrengta pakeliamos tilto dalies ir prietilčių važiuojamosios dalies danga. Naujai įrengti ir suremontuoti pėsčiųjų ir dviračių takai, tiltas pritaikytas žmonėms su negalia, įrengti 4 pakeliami kelio užtvarai, kurie užtvers automobilių eismą tilto pakėlimo metu. Dėl naujai sumontuoto pakėlimo mechanizmo ši procedūra užtruks vos kelias minutes. Tiltą apšvies saulės ir vėjo gaminamą elektrą naudojantys šviestuvai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Pilies tilto uždarymas: valdžia ragina reaguoti supratingai". Klaipėda. 2014-03-14. Suarchyvuota iš originalo 2014-04-06. Nuoroda tikrinta 2014-04-06.
2. ↑


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pilies tiltas (Klaipėda)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

| Artimiausi tiltai per Danę |
| --- |
| prieš srovę: | **Pilies tiltas (Klaipėda)** | pasroviui: |
| Biržos tiltas | – |
|  |
| --- |
| Volvo T6 |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Volvo Cars |
| Dizaineris (-iai) | Per Gyllenspetz |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Klasė | koncepcinis |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | Benzininis:2922 cm³ I6 |
| Išmatavimai |
| Kita informacija |

**Volvo T6** – koncepcinis koncerno „Volvo" automobilis, visuomenei pristatytas 2005 m. „SEMA" automobilių parodoje. Automobilis išleistas vienetiniu egzemplioriumi, daugelis detalių pagamintos rankomis. Buvo svarstoma galimybė automobilį paleisti nedidelei serijinei gamybai. Šešių cilindrų, 2,9 l darbinio tūrio variklis panaudotas iš serijinio sedano „Volvo S80". Variklis turi dvi turbinas, kurių dėka pasiekiama 300 AG galia, o didžiausias greitis 328 km/h. Variklis sumontuotas galinėje automobilio dalyje. 2004 m. žurnalas „Hot Rod" „Volvo T6" išrinko metų hotrodu. Automobilio dizainą kūrė Peras Gylenspetsas iš „Labyrint studio", o automobilio kūrimu užsiėmė Laifas Tufvesonas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Volvo T6 street rod named "Hot Rod of the Year"". *Edmunds Inside Line*. Edmunds. 2005-01-25. Suarchyvuotas originalas 2008-06-20.
2. ↑  Spinelli, Mike (2005-11-01). „Swedes at SEMA: Volvo's T6 Roadster Concept". *Jalopnik*. Suarchyvuotas originalas 2012-05-27. Nuoroda tikrinta 2014-09-16. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|deadurl=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
**Jardeu Ribeiro**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Jardeu Ribeiro Chaves |
| Gimimo data | 1999 m. sausio 6 d. (25 metai) |
| Gimimo vieta | [[]], Brazilija |
| Ūgis | 174 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Afogados |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2023–  2023  2024– | [[]]  Telšių „Džiugas"  Afogados | 00 0(0)15 0(1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. birželio 7 d.. |

**Žardo Ribeiras Šavesas** (*Jardeu Ribeiro Chaves*; g. 1999 m. sausio 6 d.) – futbolininkas iš Brazilijos, puolėjas.

Karjera
-------

Žaidėjas futbolininko karjerą pradėjo gimtinėje.

### FC Džiugas

#### A lyga: 2023 m.

2023 m. tapo aišku, kad žaidėjas rungtyniaus „Džiugo" klube.

2023 m. kovo 5 d. debiutavo A lygoje rungtynėse prieš FK Žalgiris. Pasirodė po keitimo ir žaidė iki finalinio švilpuko.

2023 m. balandžio 1 d. rungtynėse prieš FK Riteriai pasižymėjo pelnydamas įvartį. Tuo metu pirmavo varžovai, o žaidėjas išlygino rezultatą (1:1). Rungtynių pabaigoje turėjo galimybė pasižymėti mušdamas vienuolikos metrų baudinį, bet Armantas Vitkauskas atrėmė smūgį. Rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1.

2023 m. gegužės 9 d. pasižymėjo dviem įvarčiais LFF taurės turnyro antrojo turo rungtynėse prieš FK Šilutė. Po žaidėjo tikslaus smūgio rezultatas tapo 1:0, dar kartą pasižymėjo antrame kėlinyje (3:0), o rungtynės baigėsi „Džiugo" klubo pergale rezultatu 5:0.

Statistika
----------

A lygos statistika.

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |
| **2023** | **FC Džiugas** | 14 | 1 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

su FC Džiugas
*

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
* fcdziugas.lt svetainė


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | FC Džiugas sudėtis |  |
| · 1 Marius Paukštė · 3 Miroslavas Puškarovas · 6 Tomas Dombrauskis · 7 Martynas Vasiliauskas · 13 Tomas Rapalavičius · 16 Airimas Pilipavičius · 23 Jurgis Jankauskas · 24 Dejan Trajkovski · 33 Lukas Ankudinovas · 40 Domas Jankevičius · 51 Dominykas Kubilinskas · 56 Gvidas Girdvainis · 62 Serhijus Kulynyčius · 77 Aurimas Stulga · 99 Jardeu Ribeiro · Orlandas Jakas · Emilis Gasiūnas · Mantas Pikčiūnas · Ivans Baturins
 |
Treneris: Lietuva Andrius Lipskis |
Winamp|  |
|  |
| Kūrėjas | Nullsoft |
| Pirmoji versija | 1997 m. balandžio 21 d. |
| Stabili versija | 5.666.3516 |
| Parašyta | C ir C++ |
| Operacinė sistema | MS-DOS, Windows, OS X, Android |
| Tipas | Muzikos grotuvas |
| Licencija | Freemium |
| Svetainė | www.winamp.com |

**Winamp** – daugiaformatis, apvalkalų (*skins*) keitimo galimybę turintis nemokamas audio/video failų grotuvas, sukurtas Time Warner padalinio Nullsoft. Pirmąją „Winamp" versiją 1997 m. išleido Džastinas Frenkelis (Justin Frankel).

2004 m. lapkritį paskutinis originalios „Winamp" komandos narys pasitraukė iš komandos gretų.

Prie Winamp išpopuliarėjimo daug prisidėjo tai, kad tai buvo viena iš pirmųjų Windows aplinkoje veikiančių programų, naudojančių apvalkalus.

Versijos
--------

Dabartinės Winamp versijos yra 5.x, tačiau 4-tos Winamp versijos niekada nebuvo. Versijos numeris 5 populiariai aiškinamas tuo, kad ši versija apjungė visas gerąsias 2-ros ir 3-čios versijos savybes – 2+3=5.

Išnašos
-------

1. ↑  „THE HISTORY OF WINAMP!". 2011-06-02. Suarchyvuotas originalas 2013-02-04. Nuoroda tikrinta 2015-11-06.

Nuorodos
--------

* Oficiali „Winamp" svetainė
* Klasikiniai „Winamp" parsisiuntimai Archyvuota kopija 2005-12-19 iš Wayback Machine projekto.
* „Winamp" lietuvių kalba Archyvuota kopija 2005-04-28 iš Wayback Machine projekto.
* „Winamp" instaliavimo vadovas
| **Romualdas Kvintas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1953 m. birželio 16 d.Žagarė |
| Mirė | 2018 m. spalio 20 d. (65 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Eglė Kvintienė |
| Vaikai | Ieva, Ona, Simas |
|  |
| Veikla | skulptorius, pedagogas |
|  |
| Alma mater | 1981 m. LSSR dailės institutas |

**Romualdas Kvintas** (1953 m. birželio 16 d. Žagarėje – 2018 m. spalio 20 d. Vilniuje) – Lietuvos skulptorius.

Biografija
----------

1960–1971 m. mokėsi Telšių 3-ojoje vidurinėje mokykloje. 1975–1981 m. studijavo Lietuvos dailės institute. 1982–1990 m. ir 1993–1994 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytojas. Nuo 1983 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Nuo 1990 m. laisvas menininkas. Nuo 2001 m. Niujorko skulptorių Gildijos narys.

Kūryba
------

Skulptūras kūrė daugiausia iš bronzos ir medžio, dažnai naudojo polichromiją, kartais derino skirtingas medžiagas. Kūrė portretus (Džavaharlalas Neru, 1981 m.; Borisas Dauguvietis, 2005 m.), memorialines lentas (Hermanas Perelšteinas, 1998 m.; Ferdinandas Ruščicas, 1999 m.; Kazimieras Antanavičius, 2003 m.), mažųjų formų („Uodas", 1979 m.; „Langas", 1983 m.) ir dekoratyvinę („Inkliuzas" Fanano, Italija, 1989 m.; „Chlojė" Lietuvos bankas, Vilnius, 1997 m.) skulptūrą. Skulptūrose vyrauja žmogaus figūra („Laukimas", 1988 m.; „Apaštalas Jonas", 2002 m.; Romain Gary, 2005 m.; Daktaras Cemachas Šabadas, Danielius Dolskis, abi 2006 m.; Vytautas Kernagis, 2009 m. Leonardas Koenas, 2019 m.), dažni raitelio ar kentauro, augaliniai motyvai (Gyvybės medis, 1986 m.), kai kurios kompozicijos abstrakčios. Portretai realistiniai, figūrinės kompozicijos stilizuotos, aptakių formų.

Nuo 1979 m. dalyvavo parodose ir simpoziumuose Lietuvoje ir užsienyje (Olandija, JAV, Slovakija, Vokietija, Prancūzija ir kitur). Individualios parodos:

* Vilnius – 1994 m. 1997 m. 2002–2003 m.
* Klaipėda – 2001 m. 2004 m.
* Bremenas, Badenas (Šveicarija) – abi 1990 m.
* Ciurichas – 2000–2001 m.

Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, A. Tretjakovo galerija Maskvoje, Klaipėdos ir Kauno dailės muziejai.

* Danielius Dolskis KauneDanielius Dolskis Kaune
* Cemachas Šabadas VilniujeCemachas Šabadas Vilniuje

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eglė Mikalajūnaitė. *Romualdas Kvintas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 384 psl.
Koordinatės: 53°09′01″ š. pl. 23°11′02″ r. ilg.﻿ / ﻿53.15028°š. pl. 23.18389°r. ilg.﻿ / 53.15028; 23.18389

|  Balstogės Visų Šventųjų cerkvė |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Balstogės stačiatikių dekanatas |
| **Gyvenvietė** | Balstogė |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1894 m. |

**Balstogės Visų Šventųjų cerkvė** (lenk. *Cerkiew Wszystkich Świętych w Białymstoku*) – cerkvė esanti Balstogės mieste, *ul. Władysława Wysockiego 1* gatvėje. Cerkvė priklauso Balstogės Visų Šventųjų stačiatikių parapijai. Cerkvė pavadinta Visų šventųjų garbei. Cerkvė buvo pastatyta miesto stačiatikių kapinėse 1892–1894 metais. 1987 m. rugpjūčio 3 d. cerkvė buvo įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balstogės Visų Šventųjų cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Cerkvės nuotraukos Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.;
* Cerkvės istorija (lenk.) Archyvuota kopija 2011-03-18 iš Wayback Machine projekto.;
* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
**Judo laiškas** – viena iš Naujojo Testamento knygų. Laiško autorius vadina save Judu, Jokūbo broliu. Tai reiškia, kad jis galėjo būti vienas iš Jėzaus „brolių" ar „pusbrolių", minimų evangelijose. Šiuo laišku siekiama sustiprinti krikščionis, kad jie galėtų atremti klaidų skleidėjų mokymus. Judo laiško tekstas iš dalies sutampa su Antrojo Petro laiško antru skyriumi.

Turinys
-------

Laiško autorius ragina kovoti už tikėjimą, perspėja apie klaidų skleidėjus, cituoja ištrauką iš apokrifinės Enocho knygos. Laiškas užbaigiamas šlovinimo malda.

Autentiškumas
-------------

Euzebijus „Ekliaziastinėje istorijoje" jį priskiria „Antilegomena" arba ginčytiniems raštams, nors Judo laiškas ir buvo daugelio pripažįstamas. Abejones dėl šio laiško autentiškumo sustiprino tai, kad jame cituojama apokrifinė Enocho knyga. Origenas (veikale „Prieš Celsą"), Jeronimas ir Augustinas Judo laiško nelaikė kanoniniu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biblijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1992. 107 psl.
2. ↑   Archyvuota kopija 2009-05-13 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Judo laiškas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Mokas (reikšmės).*
Koordinatės: 55°27′26″š. pl. 25°53′42″r. ilg.﻿ / ﻿55.457351°š. pl. 25.895138°r. ilg.﻿ / 55.457351; 25.895138

Mokas ir Mokiukas
Informacinis stendas
**Akmenys „Mokas ir Mokiukas"** – du masyvūs rieduliai Aukštaitijos nacionalinio parko teritorijoje, gulintys prie kelio  **4930**  Tauragnai–Šeimatis–Daunoriai , Šeimaties kaime. Beje, mokais, mokienėmis ir mokiukais vadinamų riedulių randama ir kitose Lietuvos vietose (žinomiausias – Mokas Ukmergės rajone).

Legenda
-------

Senų senovėje gyvenęs žmogus, vardu Mokas. Turėjęs jis žmoną ir sūnų. Darbšti buvo Moko šeima, dirbusi už visą giminę. Tačiau nusivylęs žmonių tingumu, Mokas nusiminęs ir pats nustojęs dirbti. Žmonės ėmė ant jo pykti, tad teko Mokui keltis kitur. Kartu su žmona ir sūnumi jis iškeliavo šiaurės link. Tačiau kelią pastojo Tauragno ežeras, kurį reikėjo perplaukti. Mokas pamokė žmoną ir sūnų plaukiant nesigręžioti ir nežiūrėti atgal. Sūnus paklausęs, o Mokienė nepaklausiusi ir nuskendusi. Verkęs Mokas, išlipęs ant kranto ir stovėjęs tol, kol suakmenėjęs. Ir dabar jis toje vietoje tebestovi. O Tauragno dugne liko Mokienė – didelis akmuo, į kurį žvejai dažnai tinklus suplėšo.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RUtenos rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Nacionaliniai parkai | 
Aukštaitijos nacionalinis parkas |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Labanoro regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Alių telmologinis • Balčių telmologinis • Indubakių geologinis • Pakalnių geomorfologinis • Stabulankių geologinis • Vaiskūnų geomorfologinis • Vajelių geologinis • Žiezdrių kraštovaizdžio |
|  |
| Savivaldybės draustiniai | 
Ąžuolijos botaninis-zoologinis • Vyžuonų botaninis |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Akmenys „Mokas ir Mokiukas" • Vosgėlių akmuo |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Bikūnų daugiakamienė liepa • Kartuvių kalnas • Klykių ąžuolas • Lygamiškio (Krokulės) šaltinis • Pakalnių ąžuolas • Rašės versmės Laumės Akys • Šeimyniškių atodanga ir konglomerato uola • Šuminų pušis • Utenio akmuo • Ūniškių ąžuolas • Varniškių II ąžuolas • Varniškių liepa |
|  |
| Savivaldybės gamtos paveldo objektai | 
Akmuo „Laumės valtis" • Biliakiemio Puntukas • Laumės akmuo • Varniškių šaltinis • Žiezdrių akmuo |

 |
| Sjamo ežeras |
| --- |
| Sjamo ežeras ties SiapsiaSjamo ežeras ties SiapsiaSjamo ežeras ties Siapsia |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija (Karelijos Respublikos vėliava Karelijos Respublika) |
| Plotas | 266 km² |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 6,7 m |
| Didžiausias gylis | 24,5 m |
| Įteka | Mažoji Suna, Sudakas, Kivačas, Kudama, Souda ir kt. |
| Išteka | Siapsia |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Sjamo ežeras

  |
| **Koordinatės** |  61°55′0″ š. pl. 33°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿61.91667°š. pl. 33.16667°r. ilg.﻿ / 61.91667; 33.16667Koordinatės: 61°55′0″ š. pl. 33°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿61.91667°š. pl. 33.16667°r. ilg.﻿ / 61.91667; 33.16667 |

**Sjamo ežeras** (rus. *Сямозеро*, karel. *Seämärvi*) – ežeras Rusijoje, Karelijoje, Priažos rajone, 65 km į vakarus nuo Petrozavodsko. Ilgis 24,6 km, plotis iki 15,1 km. Gylis siekia 24,5 m. Kranto linija labai vingiuota. Krantai daugiau žemi, būdingi smėlio paplūdimiai bei akmenynai, kai kur pasitaiko skardingų pakrančių. Gausu salų. Ežeras užšąla lapkričio – gruodžio mėnesiais, atitirpsta balandį – gegužę. Sjamo ežeras protakomis ir upeliais jungiasi su daugeliu ežerų, rytuose išteka Šujos intakas Siapsia.

Ežere gyvena 21 žuvų rūšis: lašišos, sykai, starkiai, kiršliai, seliavos, ešeriai, vėgėlės, kuojos, lydekos, meknės, šapalai, karšiai, strepečiai, plakiai, pūgžliai.

Vykdoma pramoninė žvejyba, turizmas. Svarbiausios gyvenvietės prie Sjamo ežero yra Esoila, Kudama, Siapsia.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 413
Kruizo kontrolės ikona
**Kruizo kontrolė** (taip pat vadinama **greičio kontrolė** ir **auto kruizas**) – sistema, automatiškai kontroliuojanti transporto priemonės greitį. Ši sistema yra servomechanizmas, kuris perima priemonės akseleratoriaus valdymą atitinkamo greičio palaikymui.

Automobiliuose ši sistema jau buvo pradėta naudoti XX a. pradžioje Wilson-Pilcher ir Peerless Motor Company kompanijų. Šią sistemą 1788 m. išrado inžinieriai James Watt ir Matthew Boulton garo mašinoms valdyti.

Dabartinę naudojamą sistemą 1948 m. išrado JAV inžinierius Ralph Teetor. Pirmasis automobilis su dabartine kruizo kontrolės sistema buvo 1958 m. Imperial, kuriame sistema buvo valdyta ant prietaisų skydelio.

1965 m. amerikiečių American Motors kompanija savo automobiliuose pradėjo naudoti sistemą, kurios principas buvo pasiekus tinkamą greitį ir paspaudus atitinkamą mygtuką užfiksuoti greitį ir perimti jo išlaikymą.

Privalumai ir trūkumai
----------------------

Pagrindiniai tokios sistemos privalumai:

* Tai labai palengvina vairavimą ilgose kelionėse (palengvėja fizinis krūvis vairuotojui, didesnis komfortabilumas) autostradose ir neapkrautuose keliuose.
* Tinkamas sistemos naudojimas gali padėti išvengti didesnių kuro sąnaudų bei galimybių viršyti greitį.

Tuo tarpu netinkamai naudojant sistemą, galimi tokie trūkumai:

* per didelis greitis posūkiuose, kuriuose reikia sumažinti greitį;
* nelygus ir slidus kelias gali priversti sistemą veikti netinkamai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  USA102519859 Archyvuota kopija 2019-09-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  1958 Chrysler Auto Pilot (brochure)
3. ↑  How Cruise Control Systems Work
4. ↑  „Explained: The different kinds of cruise control and how they work". *Shropshire Star* (anglų). Telford, Shropshire, UK. Nuoroda tikrinta 2020-09-20.
5. ↑  „Adaptive Cruise Control". *Audi A8 Betriebsanleitung* [*Audi A8 User's Manual*]. 292.561.4E0.00 (vokiečių). Audi AG. September 2008. p. 107.
6. ↑  „What Do You Do If Your Car is Sliding on Ice?" (amerikiečių anglų). Scott's Fort Collins Auto. 2018-02-21. Suarchyvuota iš originalo 2023-03-12. Nuoroda tikrinta 2023-03-12.
| **Sergejus Šoigu** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1955 m. gegužės 21 d. (68 metai)Čadanas, Tuva, RTFSR |
| Tautybė | tuvis |
|  |
| Veikla | Rusijos politikas, valstybės veikėjas |
| Pareigos | Rusijos Federacijos gynybos ministras |
|  |
| Alma mater | Krasnojarsko politechnikos institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Rusijos Federacijos Didvyris, Ordinas Už nuopelnus Tėvynei, Garbės ordinas |
|  |
|  **Vikiteka** | Sergejus Šoigu |
| Parašas |
|  |

**Sergejus Kužugetovičius Šoigu** (rus. *Серге́й Кужуге́тович Шойгу́*, tuv. *Сергей Күжүгет оглу Шойгу* g. 1955 m. gegužės 21 d. Tuvoje) – Rusijos politikas, valstybės veikėjas, Rusijos gynybos ministras (nuo 2012 m. lapkričio mėn.). Armijos generolas (2003 m.). Rusijos Federacijos Didvyris (1999 m.). Partijos Vieningoji Rusija tarybos narys, Rusijos Federacijos saugumo tarybos narys (nuo 1996 m.).

Biografija
----------

1977 m. Krasnojarsko politechnikos institute įgijęs inžinieriaus-statybininko specialybę, dirbo statybos įmonėse. 1985–1988 m. vadovavo statybos trestui Abakane, vėliau buvo TSKP funkcionierius.

1990–1991 m. buvo RSFSR architektūros ir statybos reikalų komiteto pirmininko pavaduotojas. 1991 m. pradėjo kurti Rusijos nepaprastųjų situacijų ir gelbėjimo sistemą: buvo Rusijos gelbėtojų korpuso vadovas, vėliau – Valstybinio nepaprastųjų situacijų, civilinės gynybos ir stichinių nelaimių pasekmių likvidavimo komiteto pirmininkas, 1994–2012 m. – Rusijos Federacijos nepaprastųjų situacijų ministras (2000 m. sausio-gegužės mėn. kartu buvo ir vicepremjeras).

2012 m. gegužės 11 d. išrinktas Maskvos srities gubernatoriumi. 2012 m. lapkričio mėn. paskirtas Rusijos Federacijos gynybos ministru.

S.Šoigu vienintelis ministras, dirbęs visose Rusijos vyriausybėse.

Nuorodos
--------

* Naujas rusų gelbėtojas Archyvuota kopija 2014-09-07 iš Wayback Machine projekto.- str. lrytas.lt

Šaltiniai
---------

1. ↑  Шойгу, Сергей (Lentapedia.ru inf.)

  



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Anatolijus Serdiukovas** | **Rusijos gynybos ministras** nuo 2012 m. lapkričio mėn. | Po to:**–** |
| Prieš tai:**Borisas Gromovas** | **Maskvos srities gubernatorius** 2012 m. gegužės-lapkričio mėn. | Po to:**Andrejus Vorobjovas** |
| Prieš tai:**–** | **Rusijos Federacijos nepaprastųjų situacijų ministras** 1994–2012 m. | Po to:**Vladimiras Pučkovas** |
**Po Zodiaku** – Lietuvos mokslų akademijos jaunųjų mokslininkų klubas. Vienija visuomeniškai aktyvius mokslininkus bei įvairių sričių inteligentus Vilniuje. 
Klubo veiklos tikslas buvo diskusijos aktualiais mokslo, kultūros ir politikos klausimais. Į kasmėnesinius klubo susirinkimus buvo kviečiami iškilūs Lietuvos veikėjai, menininkai, mokslininkai.

Istorija
--------

Klubas buvo įsteigtas 1969 m. vasario 14 d. Klube buvo demokratiškai diskutuojama kultūros, politikos, mokslo klausimais.
1988 m. birželio 2 d. Verkiuose vykusios diskusijos metu svarstyti Lietuvos ekonominio savarankiškumo klausimai. Klubo narys Saulius Lapienis (g. 1955 m.) pasiūlė renginio dalyviams kitą dieną, t. y. birželio 3 d. ateiti į Lietuvos MA rūmus, kur ir buvo įsteigtas Sąjūdis. Klubo „Po Zodiaku" nariai nuo pat pradžios tapę aktyviais Sąjūdžio organizacinės veiklos pionieriais ir rėmėjais.

Pirmininkai
-----------

1969-1971 m. Apolinaras Čepulis
1971-1973 m. Algirdas Gaižutis

Nuorodos
--------

Klubas „Po Zodiaku" atšventė 40-metį
Gabrielė Posaner
**Gabrielė Posaner** (*Gabriele Possanner*, 1860–1940 m.) – pirmoji moteris daktarė, atlikusi medicinos praktiką Austrijoje. Ji buvo Austrijos teisininko Benjamino Posanerio dukra. 1880 m. Gabrielė kartu su savo šeima persikėlė į Vieną, nes jos tėvas buvo paskirtas Imperijos iždo skyriaus vedėju.

Iš pradžių Gabrielė dirbo medicinos pareigūne Bosnijoje ir Hercegovinoje, kur musulmonų moterys nesutiko būti apžiūrimos daktarų vyrų. 1894 m. įgijo medicinos laipsnį Ciuricho universitete, tačiau tik nuo 1897 m. gavo teisę atlikti medicinos praktiką, kai išlaikė egzaminus Vienoje. Taip ji tapo pirmąja moterimi, kuri baigė medicinos studijas Vienos universitete. Po to ji buvo vienintelė moteris daktarė Austrijos-Vengrijos ligoninėje iki 1903 m.

Literatūra
----------

* *Possanner von Ehrenthal Gabriele Freiin*, by M. Jantsch, in „Austrian Biographical Encyclopedia 1815–1950" (OBL). Volume 8, Austrian Academy of Sciences, Vienna, 1983, ISBN 3-7001-0187-2, pg. 222.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Buffalo Medical Journal*. 1896. pp. 910–.
2. 1 2  „Gabriele Possanner von Ehrenthal". 20 August 2013. Suarchyvuotas originalas 2018-03-24. Nuoroda tikrinta 2018-03-24.
3. 1 2  Geocaching. „GC4RXAA Vienna Science Quest 7 - Frauen in Wissenschaft (Multi-cache) in Wien, Austria created by OpenScience". *Geocaching.com*.
4. 1 2  „Women Students".
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Lophophanes cristatus** |
| --- |
| Europinė kuoduotoji zylė (Lophophanes cristatus)Europinė kuoduotoji zylė (*Lophophanes cristatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Zyliniai  *( Paridae)* |
| Gentis: | Kuoduotosios zylės  *( Lophophanes)* |
| Rūšis: | Europinė kuoduotoji zylė  *( Lophophanes cristatus)* |

 |
| Binomas |
| ***Lophophanes cristatus***Linnaeus, 1758 |

**Europinė kuoduotoji zylė** (*Lophophanes cristatus / Parus cristatus*) – zylinių (*Paridae*) šeimos paukštis, kuris lengvai atpažįstamas iš smailaus kuoduko. Dydis – 11-12 cm. Kūno viršutinė pusė rusvai pilka. Skruostai balsvi. Snapas juodas, kojos rusvos.

Plačiai paplitusi pušūnų miškuose Vidurio ir Šiaurės Europoje, taip pat lapuočių miškuose Prancūzijoje ir Pirėnų pusiasalyje. Didžiojoje Britanijoje sutinkama tik senuosiuose pušynuose Škotijoje. Lietuvoje dažna, aptinkama ištisus metus, spygliuočių miškuose.

Lizdą krauna uoksuose, kartais inkiluose. Deda 5-7 balsvus kiaušinius, išmargintus raudonai rudomis dėmėmis. Peri 15-18 dienų. Jaunikliai lizdą palieka po 19 dienų. Išveda dvi vadas. Minta smulkiais vabzdžiais, taip pat lesa pušų ir eglių sėklas (dažniausiai žiemą).

Giesmė

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Europinė kuoduotoji zylė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Topo ežeras |
| --- |
| Topo ežero Lambašgubos įlankaTopo ežero Lambašgubos įlankaTopo ežero Lambašgubos įlanka |
| Vieta | Rusijos vėliava Rusija (Karelija) |
| Plotas | 986 km² |
| Kranto linijos ilgis | 545 km |
| Kilmė | ledyninė, dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 8 m |
| Didžiausias gylis | 56 m |
| Išteka | Pongoma, Sofjaga |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Topo ežeras

  |
| **Koordinatės** |  65°39′0″ š. pl. 32°00′0″ r. ilg.﻿ / ﻿65.65000°š. pl. 32.00000°r. ilg.﻿ / 65.65000; 32.00000Koordinatės: 65°39′0″ š. pl. 32°00′0″ r. ilg.﻿ / ﻿65.65000°š. pl. 32.00000°r. ilg.﻿ / 65.65000; 32.00000 |

**Topo ežeras** (rus. *Топозеро*) – ežeras Rusijoje, Karelijos Respublikos šiaurėje, Louhio rajone. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 75,3 km, plotis iki 30,3 km. Kranto linija labai raižyta (jos ilgis 545 km), gausybė įlankų, užutėkių. Krantai neaukšti, akmeningi, apaugę spygliuočių miškais. Pietrytiniai krantai daugiausia pelkėti. Yra net 144 salos, kurių bendras plotas 63 km².

Nuo 1966 m. Topo ežeras yra Kumos tvenkinio dalis. Pietryčiuose ežeras sujungtas su Pongomos upe (įteka į Baltąją jūrą), šiaurės vakaruose iš Topo ežero į Piao ežerą išteka Sofjaga. Ežeras užšąla lapkričio pabaigoje ar gruodžio pradžioje, o atitirpsta antroje gegužės pusėje ar birželio pradžioje.

Ežere gausu žuvies (seliavos, sykai, kiršliai, stintos ir kt.). Vandens turizmas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 431
| **Regina Parnarauskienė** |
| --- |
| Gimė | 1934 m. sausio 20 d.Notėnai, Kelmės valsčius |
| Mirė | 2022 m. gegužės 5 d. (88 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Karveliškių kapinėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Juozas |
| Vaikai | Kęstutis |
|  |
| Veikla | gydytoja, rezistencijos dalyvė |
| Organizacijos | Vilniaus universiteto Medicinos fakultetas |
|  |
| Išsilavinimas | hab. biomedicinos mokslų daktarė |
| Alma mater | 1958 m. Kauno medicinos institutas |

**Regina Parnarauskienė** (1934 m. sausio 20 d. Notėnuose, Kelmės valsčiuje – 2022 m. gegužės 5 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytoja, rezistencijos dalyvė.

Biografija
----------

Gimė netoli Kelmės. Jos gimtasis kaimas pokariu nukentėjo nuo tremčių. Norėdama išvengti tremties, kartu su šeima slapstydavosi. Jos tėvai glaudė partizanus, juos aprūpino. Sulaukusi 12-os, tapo partizanų ryšininke, tačiau buvo suimta ir kankinta. 

1945–1952 m. mokėsi Kelmės gimnazijoje. 1952–1958 m. studijavo Kauno medicinos institute. Jai pavyko įstoti tik su fiktyviais dokumentais. Baigusi institutą, 1958–1962 m. dirbo gydytoja neurologe Joniškyje. 1964 m. pradėjo dėstyti Vilniaus universitete. 1989 m. įgijo hab. mokslo daktaro laipsnį, o 1990 m. gavo profesorės vardą.

R. Parnarauskienė buvo Lietuvos, Europos ir pasaulio neurologų bei Lietuvos insulto asaciacijos narė. Taip pat buvo Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio (LLKS) valdybos pirmininko pavaduotoja. Ilgus metus dirbo kaip profesorė Vilniaus universiteto Neurologijos centre. Jai kaip partizanų ryšininkei ir už kitus patriotinius nuopelnus buvo suteiktas Laisvės kovų dalyvio statusas. Buvo TS-LKD narė.

Mokslinė veikla
---------------

Per visą savo akademinį darbo laikotarpį parašė per 300 mokslinių straipsnių, yra vadovėlio „Nervų ligos" bendraautorė, knygų apie specifines nervų ligas autorė.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Mirė habilituota medicinos mokslų daktarė, profesorė REGINA PARNARAUSKIENĖ. ELTA. 2022-05-06. Nuoroda tikrinta 2022-05-07.
2. ↑  „Mirė laisvės kovų dalyvė profesorė Regina Parnarauskienė". *lrt.lt*. 2022-05-06. Nuoroda tikrinta 2024-02-20.
3. 1 2  Regina Parnarauskienė. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2018-09-25. Nuoroda tikrinta 2022-05-07.
4. 1 2  Mirė laisvės kovotoja gydytoja prof. Regina Parnarauskienė. alkas.lt. 2022-05-06. Nuoroda tikrinta 2022-05-07.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Muscicapa striata** |
| --- |
| Pilkoji musinukė (Muscicapa striata)Pilkoji musinukė(*Muscicapa striata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Musinukiniai  *( Muscicapidae)* |
| Gentis: | Tikrosios musinukės  *( Muscicapa)* |
| Rūšis: | Pilkoji musinukė  *( Muscicapa striata)* |

 |
| Binomas |
| ***Muscicapa striata***Pallas, 1764 |

**Pilkoji musinukė** (*Muscicapa striata*) – musinukinių (*Muscicapidae*) šeimos žvirblinis paukštis. Viršutinė kūno pusė pilka, kakta ir viršugalvis neryškiai dryžuoti. Apatinė kūno pusė balsva su nežymiais dryželiais ant pagurklio ir krūtinės. Šonai rusvo atspalvio. Snapas ir kojos juosvos.

Peri daugelyje Europos regionų ir vakarų Azijoje. Migruojantys paukščiai – žiemoja Afrikoje ir pietvakarių Azijoje.

Lietuvoje dažna rūšis. Gyvena miškuose, parkuose. Lizdą krauna inkiluose, uoksuose, pastogėse ir kt. Deda 4-6 melsvai balsvus kiaušinius, išmargintus tamsesnėmis dėmelėmis. Peri 12-13 dienų. Po 11-14 dienų suaugę jaunikliai palieka lizdą. Išveda vieną vadą (gegužės – birželio mėn.). Minta skraidančiais vabdžiais.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pilkoji musinukė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Žaidimo modifikacija** arba **modas** – tam tikri pakeitimai kompiuterinio žaidimo programinės įrangos kode, siekiant priversti žaidimą veikti kitokiu būdu nei buvo numatyta originalioje versijoje. Žaidimų modifikacijas paprastai kuria žaidimų žaidėjai ar gerbėjai.

Aprašymas
---------

Tokie pakeitimai gali būti daromi bet kurio žanro žaidimui, bet modifikacijos populiariausios pirmojo asmens šaudyklių, vaidmenų žaidimų ir realaus laiko strateginių žaidimų tarpe. Modus kuria tiek plačioji visuomenė, tiek žaidimų kūrėjai. Tam tikra prasme modai gali būti laikomi visiškai naujais žaidimas, tačiau jie nėra savarankiškai veikianti programinė įranga ir, norint juos paleisti, reikalauja iš naudotojo turėti įdiegtą originalią versiją.

Modifikacijų būną įvairių tipų: nauji daiktai, ginklai, veikėjai, priešai, modeliai, tekstūros, lygiai, siužeto linijos, muzika, pinigai, šarvai, gyvybių skaitiklis ir žaidimo režimai. Jie gali būti vieno žaidėjo arba kelių žaidėjų režimo pobūdžio. Modai, kurie žaidimui prideda naujo turinio, paprastai vadinami daliniais perdirbiniais, tuo tarpu modai, kuriais iš esmės sukuriamas naujas žaidimas, – visiškais perdirbiniais, o tie modai, kurie ištaiso klaidas, – neoficialiais pataisymų paketais.

Žaidimai, skirti PC platformai, dažnai projektuojami taip, kad būtų galima daryti pakeitimus kode be didelių sunkumų. Tokios modifikacijos suteikia papildomą peržaidimo vertę ir susidomėjimą. Internetas, suteikdamas daug sąnaudų nereikalaujančią terpę, skatina modifikacijų kūrimą ir platinimą, tad modifikacijos tapo svarbiais kai kurių žaidimų komercinės sėkmės veiksniais. Tokie žaidimų kūrėjai kaip „id Software", „Valve Software", „Mojang", „Re-Logic", „Bethesda Softworks", „Firaxis", „Crytek", „Creative Assembly" ir „Epic Games" teikia plataus spektro kūrimo įrankius ir dokumentaciją, tokiu būdu padėdami modų kūrėjams ir bandydami sėkmingai pasinaudoti galima sėkme, kurios sulaukė populiarusis „Counter-Strike", sukurtas „Half-Life" pagrindu.

Siekiant atskirti žaidimų modifikacijas nuo originalo, pastarajam naudojamas terminas *vanilla*.

Žymesni modai
-------------

Žemiau pateikta keletas žaidimų modifikacijų, kurios iš esmės tapo atskirais, nuo originalo atsiejamais kūriniais:

* „Team Fortress" – „Quake 2" kelių žaidėjų režimo modifikacija;
* „Urban Terror" – „Quake 3 Arena" modifikacija;
* „Defense of the Ancients" – „Warcraft 3" modifikacija;
* „Counter-Strike" – „Half-Life" modifikacija, tapo atskiru komerciniu produktu;
* „Garry's Mod" – „Half-Life 2" sandbox tipo modifikacija;
* „DayZ" – „ArmA II" modifikacija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Poor, Nathaniel (2013-09-24). „Computer game modders' motivations and sense of community: A mixed-methods approach". *New Media & Society*. **16** (8): 1249–1267. doi:10.1177/1461444813504266.
2. ↑  „archyvo kopija" (PDF). p. 12. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2018-11-28. Nuoroda tikrinta 2020-07-24.
*Kitos reikšmės – Kama.*
Estiška kama (neišmaišyta)
**Kama** – estiškoje virtuvėje populiarus tradicinis smulkiai maltų miltų mišinys. Kaimyninėje suomiškoje virtuvėje jis vadinamas *talkkuna*. Kamos ar *talkkuna* milteliai – tai mišinys iš skrudintų miežių, rugių, avižų ir pupelių miltų. Avižų miltai gali būti pakeičiami kviečių miltais ar į juos gali būti pridedama sumaltų juodųjų pupelių.

Istoriškai kama buvo negendantis maisto produktas, lengvas persinešti ir pagaminti bei greitai numalšinti alkį su sviestu ar lašiniais. Jo nereikėjo kepti, kadangi jis buvo ir taip jau skrudintas.

Šiais laikais kama naudojama gaminti kai kuriems desertams. Daugiausiai ji mėgstama per pusryčius, sumaišyta su pienu, pasukomis ar kefyru. Dažnai pasaldinama su cukrumi ir ypač mėlynėmis, rečiau su kitais vaisiais ar medumi ar išvis be saldžių priedų. Tai pat naudojama pieno ir grietinės desertams kartu su miško uogomis, kurių randama Estijoje ir Suomijoje.

Estijoje kamą galima nusipirkti kaip suvenyrą. Tai vienas iš išskirtinių estiškų nacionalinių patiekalų.

Rusiškoje virtuvėje panašus produktas iš avižinių miltų vadinamas *tolokno*, švediškoje – *skrädmjöl* (daugiausiai Vermlando provincijoje, čia užneštas miško suomių).

Šnekamojoje estų ir suomių kalbose „kama" taip pat reiškia „dalykus", bet taip gali būti pavadinami ir narkotikai.

* Estiškas kamos desertas Vakarų Viru aps.Estiškas kamos desertas Vakarų Viru aps.
* Talkkuna miltai*Talkkuna* miltai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eesti Toit infoserver v2.0.3.0 Archyvuota kopija 2007-12-17 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°07′51″š. pl. 21°54′48″r. ilg.﻿ / ﻿55.13085°š. pl. 21.913205°r. ilg.﻿ / 55.13085; 21.913205

|  |
| --- |
| **Pagėgių savivaldybės meno ir sporto mokykla** |
| Pagėgių savivaldybės meno ir sporto mokykla herbasPagėgių savivaldybės meno ir sporto mokykla herbas |
| Pagėgių savivaldybės meno ir sporto mokykla |
| **Adresas** | Pagėgiai, Vilniaus g. 48 |
| **Direktorius(-ė)** | Evelina Norkienė |
| **Mokinių skaičius** | 239 |
| **Įkūrimo data** | 2001 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | {{{laidos}}} |
| **Pedagogų skaičius** | 15 |

**Pagėgių savivaldybės meno ir sporto mokykla** – neformaliojo vaikų švietimo mokykla ir formalųjį švietimą papildančio ugdymo mokykla, savivaldybės biudžetinė įstaiga, padedanti vaikams lavinti sportinius bei meninius įgūdžius ir gebėjimus. Mokykla įsikūrusi Pagėgiuose, Vilniaus g. 48, jos kodas Juridinių asmenų registre – 195450429. Mokykloje yra trys skyriai: muzikos, dailės ir sporto. Mokykloje dirba 15 mokytojų, mokosi 239 mokiniai.

Istorija
--------

2001 m. pradėjo veikti Pagėgių savivaldybės Papildomojo ugdymo mokykla. Pirmaisiais metais mokykloje dirbo 12 mokytojų, mokėsi 63 mokiniai. Mokykloje veikė muzikos (fortepijono, akordeono, varinių pučiamųjų instrumentų klasės) ir sporto skyrius (tinklinio, krepšinio, futbolo, žirginio, lengvosios atletikos, orientacinio sporto grupės). 2003 m. muzikos skyriuje atsidarė chorinio dainavimo klasė, o sporto skyriuje - laisvųjų imtynių grupė. 2007 m. atidarytas dailės skyrius.

Nuo 2013 m. mokyklos pavadinimas pakeistas į „Pagėgių savivaldybės Meno ir sporto mokykla".

Programos
---------

Muzikos skyriuje yra fortepijono, akordeono, chorinio dainavimo ir varinių pučiamųjų instrumentų klasės. Dirba 7 mokytojai, mokosi 65 mokiniai.

Dailės skyriuje dirba 3 mokytojai, mokosi 29 mokiniai. Vaikai yra mokomi piešimo, tapybos, skulptūros, kompozicijos, dailėtyros pagrindų.

Sporto skyriuje yra krepšinio, tinklinio, futbolo, laisvųjų imtynių, lengvosios atletikos grupės. Šiame skyriuje dirba 5 treneriai, sportuoja 145 mokiniai.

Direktoriai
-----------

* Evelina Norkienė (nuo 2003)
* Kęstutis Bytautas (2001–2003)

Žinomi mokytojai
----------------

* Danutė Lapienė-Staponaitė, chorvedė

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
* Mokyklos *Facebook* profilis