|  |  |
| --- | --- |
|    | **Dėmesio! Straipsnis šiuo metu yra aktyviai redaguojamas.**Prašome nedaryti straipsnio pakeitimų, kol šis pranešimas yra rodomas. Tokiu būdu išvengsime redagavimo konfliktų.Norėdami sužinoti kas dirba prie straipsnio ir kada prasidėjo redagavimo sesija, skaitykite redagavimo istoriją. |


| **Vincentas Slendzinskis** |
| --- |
|  |
| Autoportretas 1862 m. |
| Gimė | 1838 m. sausio 2 d.Skrebinai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1909 m. rugpjūčio 6 d. (71 metai)Vilnius, Rusijos imperija |
| Palaidotas (-a) | Bernardinų kapinėse |
| Tėvas | Aleksandras Slendzinskis |
| Motina | Karolina Korgaudaitė |
| Sutuoktinis (-ė) | Ona De Rotte-Čechavičienė-Slendzinskienė (Balcevičiūtė) |
| Vaikai | Liudomiras Slendzinskis, Juozapas Slendzinskis |
|  |
| Veikla | Dailininkas, tapytojas |
|  |
| Alma mater | Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokykla |
|  |
|  **Vikiteka** | Vincentas Slendzinskis |

**Vincentas Slendzinskis** (1838 m. sausio 2 d. Skrebinuose, Rusijos imperija – 1909 m. rugpjūčio 6 d. Vilniuje, Rusijos imperija) – dailininkas, tapytojas, 1863 m. sukilimo dalyvis.

Biografija
----------

Vincentas Slendzinskis gimė 1838 m. sausio 2 d. Skrebinuose, netoli Jonavos dailininko tapytojo Aleksandro Slendzinskio ir jo žmonos Karolinos Korgaudaitės šeimoje. Be Vincento šeimoje augo šeši vaikai. Žymus buvo ne tik Vincento tėvas, bet ir senelis Martynas, buvęs tarėjas, iždininkas, pirklys ir Vilniaus miesto burmistras. Slendzinskių šeima 1808–1822 m. turėjo namus Pilies, Didžiosios ir Stiklių gatvių kampe (dab. Didžioji g. 15). 
Vaikystę Vincentas leido ne tik Vilniuje, bet ir keliaudamas po Lietuvą su tėvu. Tėvas buvo pirmasis jo tapybos mokytojas. Vėliau V.Slendzinskis mokėsi Kanuto Rusecko studijoje Vilniuje. 
1855 – 1863 m. Vincentas Slendzinskis studijavo Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje vadovaujamas portretisto Sergejaus Zeriankos, kuris skatino tapyti iš natūros. Studijų laikotarpiu V.Slendzinskis sukūrė vieną žymiausių realizmo paveikslų Lietuvoje - „Senutė veria siūlą į adatą". Studijų metais dalyvavo Peterburgo dailės akademijos konkursuose, buvo apdovanotas bronzos, sidabro ir sidabro didžiuoju medaliais. Baigęs studijas, V.Slendzinskis sugrįžo į Vilnių.

Dalyvavo 1863 m. sukilime, buvo ištremtas į Sibirą, vėliau gyveno Kniagininą, vėliau gyveno Charkove, Žemutiniame Naugarde ir Sumuose. 1867 m. Sankt Peterburgo dailės akademija suteikė V. Slendzinskiui laisvojo dailininko vardą. 1872 m. atvyko į Krokuvą, nuo 1873 m. kelerius metus gilino studijas Drezdene. 1883 m. gavo leidimą grįžti į Vilnių. Tapė peizažus, portretus, buitinės, istorinės, mitologinės ir religinės tematikos kompozicijas. Realistiniams kūriniams didelę įtaką turėjo demokratinė XIX a. II pusės rusų dailė. Mirė 1909 m. rugpjūčio 6 d. Vilniuje, palaidotas Bernardinų kapinėse. Sūnus Ludomir Sleńdziński taip pat buvo dailininkas.

Darbai
------

Žymesni darbai – realistinės buitinės kompozicijos: „Senutė veria adatą" (1860 m.), „Našlaitė" (1873 m.), „Lietuvių vaikai" (1873 m.), „Mergaitės balina drobę" (1874 m.), „Mergaitė prie durų" (1879 m.); portretai: A. Kirkoro (1860 m.), autoportretas (1862 m.), A. Makoveckio (1866 m.), P. Gulbickytės-Stankevičienės (1887 m.); peizažai: „Miškas" (1874 m.), „Vilniaus Bernardinų sodas ir pilies kalnas" (1886 m.); istorinės, mitologinės ir religinės tematikos kompozicijos: „Kęstutis pagrobia Birutę" (1887 m.), „Linksmybės dievaičio Ragučio šventė" (1895 m.), „Šv. Kazimieras meldžiasi mėnulio šviesoje".

* Senutė veria siūlą į adatą, 1860 m.Senutė veria siūlą į adatą, 1860 m.
* Senukas, 1895 m.Senukas, 1895 m.
* Danielius tarp liūtų, 1859 m.Danielius tarp liūtų, 1859 m.
* Elžbieta Radvilienė, 1884 m.Elžbieta Radvilienė, 1884 m.
* Izabelė Lubomirska, 1875 m.Izabelė Lubomirska, 1875 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vida Girininkienė. Bernardinų kapinės. 1810–2010. Vilnius: Versus Aureus. 2010. ISBN 978-9955-34-278-6.
2. ↑  Marius Vyšniauskas. Dailininkas sukilėlis, 2013. Skelbta svetainėje „Bernardinai.lt"
3. ↑  Vincentas Slendzinskis Visuotinėje lietuvių enciklopedijoje.
4. ↑   R.K.Hrysko. Marcin Slendzinski - senior wilenskiego rodu, 2001. Ananke. Nr. 4 (30), Bialystok.
5. 1 2 3  Marius Vyšniauskas. Menininkų šeimos pažiba - Vincentas Slendzinskis, 2017. Taurosta Nr. 5.
6. ↑  Biografija I Archyvuota kopija 2007-01-18 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑  Biografija II Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.