recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Primož Brezec**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1979 m. spalio 2 d. (40 metų) |
| Gimimo vieta | Postoina, Slovėnija |
| Ūgis | 2,16 m |
| Svoris | 116 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | Centro puolėjas |
| NBA naujokų birža |
| 2000 m. | 27 šaukimu,„Indiana Pacers" |
| Profesionalūs klubai |
| 1998-20012001-20042004-20072007-2008-022008-02-20082008-20092009-201020102010-20112011-20122012-2014201520152015-2017 | Liublianos "Olimpija"Indiana "Pacers"Charlotte "Bobcats"Detroit "Pistons"Toronto "Raptors"Romos "Lottomatica"Philadelphia "76ers"Milwaukee "Bucks"Samaros "Krasnye Krylia"Krasnodaro "Lokomotiv-Kuban"Žemutinio Naugardo "Nizhny Novgorod"Larnakos "AEK"Kuveito "Al Kuwait"Larnakos "AEK" | 1,63,79,40,71,03,2 |
| Šalies rinktinė |
| 2003 |  Slovėnija |  |
|  |

**Primož Brezec** (g. 1979 m. spalio 2 d.) – buvęs Slovėnijos krepšininkas, skautas.

Karjera
-------

Profesionalaus krepšininko karjerą P. Brezecas pradėjo Liublianos „Olimpijos" klube 1998 m. 2000 m. NBA naujokų biržoje pirmojo rato pabaigoje žaidėją pasirinko „Indiana Pacers" komanda, tačiau jis joje, o kartu ir NBA lygoje debiutavo tik po sezono. Trys pirmieji sezonai šioje lygoje ir komandoje slovėnui nebuvo sėkmingi – žaidėjas vidutiniškai aikštėje praleisdavo tik po kiek daugiau nei 5 minutes, sužaisdamas maždaug 20 rungtynių per sezoną ir pelnydamas po 1,8 taško.

Asmeniniai rodikliai pagerėjo, kuomet „Charlotte Bobcats", naujai įsikūręs NBA klubas, krepšininką pasikvietė į savo gretas. P. Brezecas tapo pagrindiniu komandos vidurio puolėju, pradėdamas rungtynes starto penkete, jau pirmąjį sezoną aikštėje vidutiniškai praleisdamas daugiau nei po 30 minučių ir pelnydamas po 13 taškų. Antrajame sezone statistiniai rodikliai išliko beveik tokie patys, tačiau trečiajame sezone ženkliai krito. Prasidėjus 2007-2008 m. sezonui slovėnas kartu su argentiniečiu Walteriu Herrmannu persikėlė į „Detroit Pistons" ekipą, [1] o jau po keleto mėnesių buvo iškeistas į Juaną Dixoną ir persikėlė rungtyniauti į „Toronto Raptors" komandą.[2]

Pasibaigus sezonui krepšininkas nutarė grįžti į Europą ir pasirašė sutartį su Italijos lygoje rungtyniaujančia Romos „Lottomatica" ekipa.[3]

2009 m. rugpjūčio mėn. pasirašė sutartį su Philadelphia "76ers" klubu.[4] 2010 m. vasario 18 d. buvo iškeistas Milwaukee "Bucks" klubui.[5]

2017 m. rugsėjo pradžioje paskelbė baigiantis profesionalią krepšinio karjerą ir tapo Klivlando "Cavaliers" skautu.[6]

Pasiekimai
----------

* 1999, 2001 m. Slovėnijos čempionas;
* 1999, 2000, 2001 m. Slovėnijos taurės laimėtojas.
* 2017 m. Kipro taurės laimėtojas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  sports.espn.go.com: Bobcats acquire Mohammed from Pistons for Brezec, Herrmann
2. ↑  sports.espn.go.com: Pistons trade 7-footer Brezec to Raptors for Dixon
3. ↑  euroleague.net: Roma signs center Primoz Brezec
4. ↑
5. ↑
6. ↑
| **Šventas Serafimas iš Sarovorus. *Серафим Саровский*** |
| --- |
|  |
| Šventasis Serafimas pakeliui į Sarovą maitina mešką, 1903 |
| Gimimo vardas | **Prochoras Mošninas**rus. *Прохор Мошнин* |
| Gimė | 1759 m. liepos 19 d. |
| Mirė | 1833 m. sausio 2 d. (73 metai) |
| Religija | Ortodoksų Bažnyčia |
| Šventasis |
| Kanonizavo | 1903 m. |
| Šventė | sausio 15 ir rugpjūčio 1 d. |
|  |
| Veikla | vienas žinomiausių vienuolių ir mistikų Rusijos stačiatikių bažnyčioje. |
|  |
|  **Vikiteka** | Šv. Serafimas iš Sarovo |

**Šventas Serafimas iš Sarovo** (rus. *Серафим Саровский*, tikrasis vardas **Prochoras Mošninas**, rus. *Прохор Мошнин*, 1759 m. liepos 19 d. – 1833 m. sausio 2 d.) – vienas žinomiausių vienuolių ir mistikų Rusijos Stačiatikių bažnyčioje. Jis bandė perduoti pasauliečiams kontempliatyvųjį ir asketiškąjį vienuolynų mokymą ir teigė, kad kiekvieno krikščionio tikslas – jungtis su Šventąja Dvasia.

Ortodoksų Bažnyčia kanonizavo Serafimą 1903 m. ir jį mini sausio 15 d. bei rugpjūčio 1 d. (jo gimimo ir mirties datos pagal „peržiūrėtą Julijaus kalendorių"). Jo kanonizaciją (paskelbimą šventuoju) taip pat pripažino ir Romos Katalikų Bažnyčia. Jonas Paulius II vadino šv. Serafimą šventuoju už jo „žengimą per vilties slenkstį".

Jo mokymą užrašė vienas iš jo dvasinių mokinių Nikolajus Motovilovas. Garsiausia jo frazė: „Siek taikingos dvasios ir tūkstančiai aplink tave bus išgelbėti".

Biografija
----------

Šv. Serafimo tėvai, Izidorius ir Agata Mošninai gyveno Kurske, Rusijoje. Tėvas buvo pirklys, o Serafimas nelabai domėjosi verslu. Nuo mažens jis gyveno pamaldžiai, pasiaukojęs stačiatikių bažnyčiai. Kaip sako legenda, jį, dar mažą berniuką, išgydė Švč. Mergelės Marijos ikona, po to jis gebėjo matyti angelus.

1777 m. būdamas 19 metų, jis įstojo į Sarovo vienuolyną, 1786 m. davė vienuolio įžadus ir gavo Serafimo vardą, kuris hebrajų kalba reiškė „liepsnojantis". Greitai tapo diakonu, kiek vėliau – vienuolyno vyresniuoju kunigu-vienuoliu ir Divejevo vienuolyno dvasiniu vadovu. Greitai po to jis pasitraukė iš bendruomenės ir Sarovo vienuolyno ir išėjo gyventi į mišką. 25 metus jis gyveno atsiskyręs. Per tą laiką jo kojos taip ištino, kad jis sunkiai bepaėjo.

1815 m. jis pradėjo savo ermitaže priimti piligrimus. Greitai Serafimas išpopuliarėjo dėl galios gydyti ir įžvalgumo. Kartais per dieną jį aplankydavo šimtai piligrimų. Pasakojama, kad jis atsakydavo į savo svečių klausimus, jiems jų dar neuždavus.

Jis mirė priešais Dievo Motinos ikoną būdamas 73 metų.

Nuorodos
--------

* Šventosios Dvasios priėmimas
* Šv. Serafimas OrthodoxWiki
| Rugtupis |
| --- |
|  Rugtupis šalia savo žiočių |
| **Ilgis** | 4,8 km |
| **Baseino plotas** | 14,3 km² |
| **Ištakos** | Karsūniškių apylinkės |
| **Žiotys** | Neris |
| **Šalys** | Lietuva |

**Rugtupis** – upelis Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje; Neries kairysis intakas. Prasideda ties Karsūniškių kaimu, 2 km į šiaurę nuo Kazokiškių. Teka į pietryčius daugiausia laukais. Žemupio slėnis gilus, miškingas. Įteka į Nerį 104,2 km nuo jos žiočių, ties Kryžkeliu.

Turi nedidelį dešinįjį intaką. Žemupys patenka į Neries regioninį parką. Prie Rugtupio įsikūrę kaimai: Karsūniškės, Aliniškė, Kazokiškės, Ravališkės, Zabarija. Prie upės aptikta Zabarijos senovės gyvenvietė.

Upėvardis *Rugtupis* (arba *Rūgtupis*) žinomas tik iš raštų, jo autentiškumas abejotinas. Galimai kilęs iš žodžio *rūgti* („darytis rūgščiam").

Šaltiniai
---------

1. ↑   Lietuvos upės: B. Gailiušis, J. Jablonskis, M Kovalenkovienė, Kaunas, Lietuvos energetikos institutas, 2001, str. 445 - 449
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 283
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| KK219 |
| --- |
| **Bugeniai-Pikeliai** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 16,54 km |
| Pradžia | Bugeniai |
| Pabaiga | Pikeliai |
| Apskritys | Telšių |
|  |
| Ties Bugeniais |

**KK219** – krašto kelias, jungiantis Bugenius ir Pikelius. Kelio ilgis – 16,54 kilometro. Šiame krašto kelyje „juodųjų dėmių" nėra.

Maršrutas
---------

Kelias prasideda į šiaurę nuo Bugenių, sankryžoje su  **170**  Mažeikiai–Skuodas . Eina Mažeikių rajone. Prie kelio yra Ruzgai. Baigiasi Pikeliuose. Kelią kerta geležinkelis, jungiantis Mažeikius ir „Mažeikių naftos" įmonę. Kelias kerta Varduvą – Žibikų tvenkinį. Kelias juosia „Mažeikių Naftos" įmonę iš rytų ir šiaurės pusės.

v • a • r **Lietuvos Respublikos krašto keliai** 

101 - 102 - 103 - 104 - 105 - 106 - 107 - 108 - 109 - 110 - 111 - 112 - 113 - 114 - 115 - 116 - 117 - 118 - 119 - 120 - 121 - 122 - 123 - 124 - 125 - 126 - 127 - 128 - 129 - 130 - 131 - 132 - 133 - 134 - 135 - 136 - 137 - 138 - 139 - 140 -141 - 142 - 143 - 144 - 145 - 146 - 147 - 148 - 149 - 150 - 151 - 152 - 153- 154 - 155 - 156 - 157 - 158 - 159 - 160 - 161 - 162 - 163 - 164 - 165 - 166 - 167 - 168 - 169 - 170 - 171 - 172 - 173 - 174 - 175 - 176 - 177 - 178 - 179 - 180 - 181 - 182 - 183 - 184 - 185 - 186 - 187 - 188 - 189 - 190 - 191 - 192 - 193 - 194 -195 - 196 - 197 - 198 - 199 -
200 - 201 - 202 - 203 - 204 - 205 - 206 - 207 - 208 - 209 - 210 - 211 - 212 - 213 - 214 - 215 - 216 - 217 - 218 - 219 - 220 - 221 - 222 - 223 - 224 - 225 - 226 - 227 - 228 - 229 - 230 - 231 - 232
|  Makai |
| --- |
| Nukakų moteris su vaikuNukakų moteris su vaiku |
| Gyventojų skaičius | ~3650 |
| Populiacija šalyse | Kolumbijos vėliava KolumbijaBrazilijos vėliava BrazilijaVenesuelos vėliava Venesuela |
| Kalba (-os) | makų |
| Religijos | prigimtinė tikyba |
| Giminingos etninės grupės | tukanai (?), puinaviai (?) |

**Makai** (*makú, maco* iš arav. „nebyliai") arba ***nadahupai*** (*Nadahup*) – indėnų tauta (ar tautų grupė), gyvenanti šiaurės vakarų Amazonijoje: Kolumbijoje (Gvavjarės, Vaupeso dep.), Brazilijoje (Amazonės valst.) ir Venesueloje, Negro ir Žapuros tarpupyje, Vaupeso, Papurio ir kitų upių baseinuose. Populiacija apie 3000 žmonių. Vartoja keletą skirtingų makų-puinavių (nadahupų) kalbų, kurios galbūt giminingos tukanų kalboms, plinta ispanų ir portugalų kalbos. Pagal tikybą – prigimtinės religijos puoselėtojai.

Makų gentys:

* nukakai (*Nükâk*; San Chose del Gvavjarės sav. Kolumbija)
* hupdai ir juhupai (*Hupd'äh*; Brazilijos Amazonės valst. Kolumbijos Vaupeso dep.)
* kakvai (*Kakwâ*; Kolumbija)
* nadebai (*Nadëb*; Brazilijos Amazonės valst.)
* davai (*Dâw, Düw*; Brazilijos Amazonės valst.)

Makai laikomi šiaurės vakarų Amazonijos čiabuviais, juos iš dalies išstūmė tukanai. XIX–XX a. vid. nukentėjo nuo kaučiuko surinkėjų, bet išsilaikė izoliuotai. Vėliau į jų žemes ėmė skverbtis gyvulių augintojai, ūkininkai, vėliau – FARC partizanai. Daug makų pražuvo dėl ligų, ginkluotų susidūrimų su atėjūnais.

Makų gyvenamos sritys
Tradiciškai verčiasi kapline-lydimine žemdirbyste (ypač manijokų auginimu), medžiokle (pasitelkiant lankus su strėlėmis ir pučiamuosius vamzdžius), rankiojimu. Dalį metų praleidžia klajodami.

Gyvena nedidelėmis judriomis bendruomenėmis po 15–35 žmones. Stato didžiuosius namus (malokas), kuriuos galbūt perėmė iš tukanų, arba keletą nedidelių stačiakampio plano namelių be sienų, su dvišlaičiu stogu. Klajodami gyvena paprastose palapinėse.

Makai vaikšto nuogi ar pusnuogiai, vyrai nešioja puoštą genitalijų apdangalą su virvele.

Mitologija tyrinėta nedaug.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Маку*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
| **Princas Haris** |
| --- |
| Sasekso kunigaikštis |
|  |
|  Vindzorų dinastija |
| Visas vardas | Harry Charles Albert David |
| Gimė | 1984 m. rugsėjo 15 d. (38 metai)Londonas, Anglija |
| Tėvas | Princas Čarlzas |
| Motina | Princesė Diana |
| Sutuoktinis (-ė) | Meghan Markle |
| Sasekso kunigaikštis |
|  |
|  **Vikiteka** | Princas Henris |
| Parašas |
|  |

Princo Henrio monograma
**Sasekso kunigaikštis Henris** (angl. *Henry Charles Albert David*, geriau žinomas kaip **Princas Haris**; g. 1984 m. rugsėjo 15 d.) – jauniausias karaliaus Karolio III ir Princesės Dianos sūnus, Elžbietos II ir Princo Filipo anūkas. Jis penktas eilėje į Jungtinės Karalystės ir 15 užjūrio teritorijų sostą. Meghan Markle sutuoktinis.

Princas, kitaip nei jo brolis, baigęs mokyklą, universitetinio išsilavinimo nesiekė – įstojo į Karališkąją kavaleriją, kur įgijo jaunesniojo leitenanto, vėliau – leitenanto – laipsnį. 77 dienas tarnavo kare Afganistane, tačiau žiniasklaidai pradėjus tam skirti itin didelį dėmesį, grįžo į Jungtinę Karalystę.

2002 m. vasario 6 d. gavo Elžbietos II auksinio jubiliejaus medalį.

2008 m. gegužės 5 d. apdovanotas OSM medaliu už karinę tarnybą Afganistane.

2018 m. gegužės 19 d. susituokė su amerikiečių aktore Meghan Markle.

Šiuo metu Princas Henris aktyviai dalyvauja įvairiose prevencinėse, labdaros akcijose.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-01-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
| **Aphelocheiridae** |
| --- |
| Besparnė dugnablakė (*Aphelocheirus aestivalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Šešiakojai  *( Hexapoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Straubliuočiai  *( Hemiptera)* |
| Pobūris: | Blakės  *( Heteroptera)* |
| Šeima: | Dugnablakės  *( Aphelocheiridae)* |

 |

**Dugnablakės** (*Aphelocheiridae*) – blakių (lot. *Heteroptera*) šeima, kuriai priklauso nedidelės, iki 10 mm ilgio ovalaus plokščio kūno blakės.

Skirtingai nei plačiųjų vandenblakių, dugnablakių priekinės kojos nėra čiumpamosios. Užpakalinės kojos yra plaukiojamosios.

Šie vabzdžiai gyvena upelių ir ežerų dugne (iki 10 m gylio). Šioms blakėms būdingos ypač specifinės kvėpavimo adaptacijos – pilvelio gale jos neturi kvapinės.

Plačiai paplitusi įvairiuose Rytų pusrutulio regionuose, didžiausia įvairovė sutinkama atogrąžų Azijoje.

Iš viso yra žinoma apie 80 rūšių..

Lietuvoje
---------

Lietuvoje gyvena tik viena rūšis – besparnė dugnablakė (*Aphelocheirus aestivalis*, Fabricius, 1794)

Šaltiniai
---------

1. ↑   Stonis J. R. Remeikis A. Baužys D. „Pažinkime pasaulio vabzdžius. Blakės. Įvairovė ir pavadinimai". Vilnius: Lietuvos edukologijos universiteto leidykla, 2013, 128 p. ISBN 978-9955-20-880-8
Koordinatės: 54°40′24″š. pl. 25°21′27″r. ilg.﻿ / ﻿54.6732°š. pl. 25.3575°r. ilg.﻿ / 54.6732; 25.3575

|  Pavilnio Kristaus Karaliaus ir šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Naujosios Vilnios |
| **Savivaldybė** | Vilniaus miestas |
| **Gyvenvietė** | Vilnius |
| **Adresas** | Švarioji g. 3 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1935 m. |

**Pavilnio Kristaus Karaliaus ir šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vilniaus rytinėje dalyje, Aukštajame Pavilnyje. Pamaldos vyksta lietuvių ir lenkų kalbomis. Vienintelė Vilniaus miesto medinė katalikų bažnyčia.

Interjeras

Istorija
--------

1935 m. pastatytą dabartinę medinę bažnyčią tų pačių metų liepos 7 d. konsekravo arkivyskupas Romualdas Jalbžikovskis. 1946 m. įkurta parapija. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčią atnaujino kunigas Konstantinas Molis. 1977 m. vasario 18-osios naktį apiplėšta.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, trinavė, su prieangiu, bokšteliu.

Nuorodos
--------

* Parapijos svetainė
* Vilniaus (Pavilnio) Kristaus Karaliaus ir šv. Kūdikėlio Jėzaus bažnyčia
* Pavilnio Kristaus Karaliaus ir šv. Kūdikėlio Jėzaus Teresės bažnyčia Archyvuota kopija 2016-11-19 iš Wayback Machine projekto.
| Naujosios Rytų Prūsijos provincijavok. *Provinz Neuostpreußen*lenk. *Prusy Nowowschodnie* |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  ←  ←  | **1795 – 1807** |  →  → |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Prūsijos karalystė |
| **Administracinis centras** | Varšuva |
| **Departamentai** | 2 |
|  |
| **Gyventojų** | 914,610 (1806) |
| **Plotas** | 55 000 km² |

**Naujoji Rytų Prūsija** (arba **Naujieji Rytprūsiai**) (vok. *Neuostpreußen*, lenk. *Prusy Nowowschodnie*) – Prūsijos karalystės provincija 1795–1807 m. Centras – Varšuva. 1806 m. provincijoje gyveno 914 610 gyventojų, o plotas buvo apie 55,000 km². Ribojosi su Pietų Prūsija, Rytų Prūsija, Vakarų Galicija, Gardino gubernija ir Vilniaus gubernija.

Istorija
--------

Įkurta iš užimtų per trečiąjį Abiejų Tautų Respublikos padalijimą lenkų ir lietuvių žemių tarp Vyslos, Bugo ir Nemuno.

Buvo suskirstyta į 2 departamentus ir 17 apskričių:

* Balstogės departamentas:
	+ Balstogės
	+ Bielsko
	+ Bebro
	+ Dambravos
	+ Drohičino
	+ Kalvarijos
	+ Lomžos
	+ Marijampolės
	+ Supraslio
	+ Vygrių
* Plocko departamentas:
	+ Lipno
	+ Mlavos
	+ Ostrolenkos
	+ Plocko
	+ Pšasnyšo
	+ Pultusko
	+ Vyšogrudo

Lietuvių žemės (Užnemunė) įėjo į Balstogės departamento 3 šiaurines apskritis (vok. *Kreis*) – Marijampolės, Kalvarijos ir Vygrių. Provinciją panaikino 1807 m. Tilžės taika, dauguma žemių įėjo į Napoleono įkurtą Varšuvos kunigaikštystę, o Balstogės sritis atiteko Rusijos imperijai.

Valdytojai
----------

* Johann Heinrich von Günther (1795–1796);
* Friedrich Leopold von Schrötter (1796–1807).

* Provincija 1807 m.Provincija 1807 m.
* ATR padalijimaiATR padalijimai
* Prūsija 1806 m.Prūsija 1806 m.
* Prūsijos teritorijosPrūsijos teritorijos

Šaltiniai
---------

* *Naujoji Rytų Prūsija*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987.
Koordinatės: 55°26′16″š. pl. 25°02′51″r. ilg.﻿ / ﻿55.43771°š. pl. 25.047557°r. ilg.﻿ / 55.43771; 25.047557


| Pavirinčių dvaras |
| --- |
|  Dvaras 2017 m. |
| Vieta | PavirinčiaiKurklių seniūnijaAnykščių rajonas |
| Įkurtas | XVI a. |
| Rūmų stilius | Medinis |
| Bajorų giminės | BujkosKulbinskiaiPiotuchaiŽageliai |
| Parkas | Fragmentai |
| Pastatų būklė | Nykstantis |
| Savininkas | UAB "Avių slėnis" |

**Pavirinčių dvaras** – dvaras, esantis Virintos upės slėnyje, Pavirinčiuose, Kurklių seniūnijoje, Anykščių rajone už 3 kilometrų į šiaurės rytus nuo Kurklių. Ribojasi su Antakalnių, Kališkų kaimais. Įsikūręs dešiniajame Virintos upės krante.

Ūkinis pastatas
Pavirinčių koplyčia
Dvaro sodybą sudaro rūmų liekanos, oficina, ūkinis pastatas, arklidė, koplyčia.

Dvaro teritorijoje išlikusi sodyba dabar priklauso visų dvarų teritoriją apimančiam Pavirinčių kaimui, joje buvo 2 gyventojai (2000 m.).

XIX a. dvaras priklausė Žageliams. Apie 1898 m. mirus dvaro savininkui Eduardui Žageliui, jo turtą paveldėjo jo našlė Jadvyga Žagelienė ir dukterys Vanda Hoppen ir Marija Jokūbauskienė. XX a. pradžioje dvaro sodyba priklausė dvarininkei Vandai Žagelytei-Hoppen. 1923 m. Pavirinčių IV dvare buvo 1 sodyba – 32 gyventojai. Iki 1929 m. dvaro savininkei priklausė 251,5 hektaro žemės, dalį jos ji nuomodavo, dalį pardavė J. Galvonui. 

1932 m. dvaro savininkė pardavė visą turtą ir išvyko į Lenkiją. Dvaro pastatą su 28 hektarais žemės tuo metu įsigijo ir jame šeimininkavo valstybės tarnautojas Alfonsas Naiduškevičius su šeima. Iki Antrojo pasaulinio karo paskutinis dvaro savininkas buvo Petras Češūnas, turėjęs 31,2 ha žemės.

Po Antojo pasaulinio karo nacionalizuotame dvare veikė Mašinų-taktorių stoties bendrabutis. 1960–1965 m. buvusio dvaro teritorijoje buvo įkurta Kurklių tarpkolūkinė paukščių ferma. Čia iki 1984 m. veikė ir veterinarijos įmonė – ambulatorija. 1965 m. paukštyną panaikinus, dvaras buvo prijungtas prie kolūkio "Auksinė varpa", vėliau priklausė Puntuko kolūkiui, kol šis 1992 m. iširo.

XX a. 9-ajame dešimtmetyje dvarvietė buvo apleista ir sunyko, liko pavienių medžių.

Priklauso Kurklių parapijai. Kapinių nebuvo.

Pavirinčių IV dvare 1826 m. gimė gydytojas, keliautojas **Ignotas Žagelis**, 1933 m. – mokslininkė biologė botanikė **Jonė Naiduškevičiūtė-Vaičiūnienė**.

Dabar dvaro sodyba priklauso UAB „Avių slėnis".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ingrida Semaškaitė. „Lietuvos dvarai". Enciklopedinis žinynas. – Vilnius, „Algimantas", 2010. // psl. 1–512

2. Anykščių krašto vietovių žinynas. Pavirinčių dvaras.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Makalis |
| --- |
| Makalio žemupys Makalio žemupys |
| **Ilgis** | 320 km |
| **Baseino plotas** | 1492 km² |
| **Ištakos** | Majų kalnai |
| **Žiotys** | Belizas |
| **Šalys** | Belizas |

**Makalis** (angl. *Macal River*) – upė vakarų Belize, Kajo rajone; viena iš Belizo upę sudarančių upių. Prasideda Majų kalnuose, teka šiaurės, šiaurės vakarų kryptimi. Aukštupio vaga slenkstėta, o lygumoje sudaro meandras. Netoli San Ignasijo Makalis susilieja su Mopanu ir sudaro Belizo upę.

Intakai: Priveižionas, Onas, Frijas, Moljechonas, Ča Krykas, Kakao Kempas.

Upės žemupys laivuojamas. Poplūdis trunka nuo birželio iki rugpjūčio, o nuo kovo iki gegužės smarkiai nusenka. Vidurupyje Makalis patvenktas, sudarytas Čikibulio tvenkinys. Upės aukštupio baseine yra Kalnapušių kalnagūbrio rezervatas. Prie Makalio yra senovės majų miesto Kahal Pečo liekanos.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Nauja gadynė (reikšmės).*
„Naujoji Gadynė" 1906 m. nr. 1
**„Naujoji Gadynė"** – *savaitinis miesto ir sodžiaus darbininkų , bežemių ir mažažemių laikraštis*, pirmasis legalus Lietuvos socialdemokratų partijos žurnalas, leistas 1906 m. gegužės 3 d. - 1907 m. sausio 10 d. Vilniuje.

Istorija
--------

Oficialus leidėjas Jonas Jaks-Tyris. Leistas 4000 egz. tiražu. Spausdino I. Blumovičiaus, A. Syrkino spaustuvės Vilniuje. Išėjo 32 numeriai, 11 iš jų buvo konfiskuoti, redaktoriai ir leidėjas nubausti, leidinys uždraustas. Nuo 1907 m. sausio mėn. vietoje „Naujosios Gadynės" pradėtas leisti „Skardas".

Bendradarbiavo Petras Avižonis, Konstantinas Jasiukaitis, Jonas Krikščiūnas-Jovaras, Kleopas Jurgelionis, Antanas Purėnas ir kt. 

Oficialūs redaktoriai Elena Brazaitytė ir Antanas Purėnas. Faktiškai redagavo Stasys Matulaitis, Vincas Kapsukas.
Makaronų „po-flotski" porcija
**Makaronai „po-flotski"** (rus. *макароны по-флотски*, 'makaronai jūreiviškai') – rusiškos virtuvės patiekalas, kurio pagrindinės sudedamosios dalys yra atskirai išvirti makaronai, sumaišyti su pakepinta konservuota mėsa ar mėsos faršu. Be to, gali būti pridedama supjaustytų svogūnų ir pagal skonį druskos bei pipirų apkepimui su smulkinta mėsa. 

Panašūs patiekalai – su makaronais sumaišyta smulkinta mėsa – ruošiami tiurkų tautų virtuvėse (*laghman*, *beshbarmak*).

Istorija
--------

Pirmą kartą patiekalas su tokiu pavadinimu aprašytas 1955 m. išleistoje knygoje „Kulinarija", po to – 1965 m. leidinyje „Originalioji virtuvė". Tai reiškia, kad „jūreiviški" makaronai tapo plačiai žinomi po Antrojo pasaulinio karo.

Makaronų pavadinimo kilmė iki šiol išlieka neaiški, tačiau „makaronai po-flotski" minimi sovietų konstruktoriaus Boriso Čertoko (1912–2011) monografijoje, aprašiusioje įvykius, kurie vyko sovietų povandeniniame laive 1955 m. TSRS šie makaronai buvo gaminami konservų pavidalu, buvo vykdomi šio patiekalo konservacijos tyrimai. Patiekalas dėl savo paprastumo ir geros mitybinės vertės tapo vienu populiariausių namuose ruošiamų valgių, be to, buvo lengva pagaminti lauko sąlygomis. Jis buvo vaikų darželių, mokyklų, studentų ir darbininkų valgyklose, kariuomenės ir laivyno personalo valgiaraščiuose.

Receptas
--------

Vienai porcijai paruošti reikalingi:

* faršas (kiauliena su jautiena), arba mėsos konservų skardinė, 400 g,
* makaronai – 200–250 g,
* svogūnai – 2 galvutės,
* kepimo aliejus, druska, pipirai.

Makaronai išverdami atskirame puode, pasūdytame vandenyje, nupilami per sietelį. Mėsos faršas pasūdomas, pabarstomas pipirais ir kepamas ant keptuvės pamaišant iki 10 min. Atskirai (arba kartu) pakepinami smulkiai supjaustyti svogūnai. Makaronai sumaišomi su pakepintu faršu (arba panašiai paruoštais mėsos konservais).

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Makaronai po-flotski** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. 1 2  Кулинария. — Москва: Госторгиздат, 1955. — С. 566. — 960 с.
2. ↑  Частный П.М. Беспалов И.И. Лебедев А.С. Самобытная кухня. — Алма-Ата: Казахстан, 1965. — С. 159. — 295 с.
3. ↑ . Черток Б. Е. Ракеты и люди. — 2-е изд. — М.: Машиностроение, 1999. — 416 с. — 1 300 экз. — ISBN 5-217-02934-X
4. ↑  Консервная и овощесушильная промышленность. — Пищепромиздат, 1971. — Т. 26.
5. ↑  Макароны по-флотски. Пошаговый рецепт с фото
Koordinatės: 54°55′34.04″ š. pl. 23°38′57.12″ r. ilg.﻿ / ﻿54.9261222°š. pl. 23.6492000°r. ilg.﻿ / 54.9261222; 23.6492000

|  |
| --- |
| **Zapyškio pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Zapyškio pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Zapyškio pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 4, Kluoniškiai |
| **Direktorius(-ė)** | Raimondas Bartkus |
| **Mokinių skaičius** | 272 |
| **Įkūrimo data** | 1677 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 30 |

**Kauno rajono Zapyškio pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kluoniškiuose (Kauno raj.), Bažnyčios g. 4, vykdanti ikimokyklinio, priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191092511. Steigėjas Kauno rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1677 m. įkurta parapinė mokykla, 1865–1950 m. pradžios mokykla, nuo 1950 m. septynmetė, aštuonmetė, nuo 1967 m. Kluoniškiuose, nuo 1991 m. Zapyškio pagrindinė mokykla.

Zapyškyje mokykla įsteigta 1677 m. 1819 m. veikė elementarinė mokykla. 1865 m. įkurta Zapyškio pradinė dviejų komplektų mokykla. 1921 m. mokykloje mokėsi 95 mokiniai, dirbo du mokytojai. 1923 m. dėl patalpų stokos vienas komplektas perkeliamas į Kluoniškių kaimą. 1934 m. Zapyškyje pastatyta medinė 145,5 m² mokykla. Mokykla gavo 3129 m² žemės sklypą. Per Antrąjį pasaulinį karą mokykla sudegė.

1940 m. Zapyškyje veikė žydų pradinė mokykla, kurioje buvo 4 skyriai, mokėsi 20 mokinių. Lietuvių mokykloje tuo metu buvo 6 skyriai, dirbo 3 mokytojai. 1948 m. Dievogalos ir Kluoniškių kaimuose veikė pradinės mokyklos. 1951 m. Dievogalos pradinei mokyklai perduotas buvusios Zapyškio klebonijos patalpos.

Nuo 1950 m. mokykla septynmetė, nuo 1961 m. aštuonmetė mokykla. 1967 m. pastatyta dviaukštė mūrinė 987,94 m² mokykla Kluoniškių kaime.

Direktoriai
-----------

* Antanas Obcarskas
* Ona Žurauskienė
* Vladas Šlajus
* Raimondas Bartkus

Žymūs mokiniai
--------------

* Stasys Makūnas, Jurbarko rajono politikas
* Valerijus Makūnas, Kauno rajono politikas
* Leonas Milčius, signataras
* Rimantas Zizas, istorikas
* Antanas Sutkus, fotomenininkas

Galerija
--------

* Mokykla iki remonto, 2013 m.Mokykla iki remonto, 2013 m.
* Atnaujinta mokykla, 2023 m.Atnaujinta mokykla, 2023 m.
* Buvusi teritorija prie mokyklosBuvusi teritorija prie mokyklos
* Prie mokyklos – daugiafunkcis priestatas su sporto sale.Prie mokyklos – daugiafunkcis priestatas su sporto sale.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kauno r. Zapyškio pagrindinė mokykla *aikos.smm.lt*
2. ↑  Lietuvos Centrinis valstybinis archyvas
3. ↑  Kauno srities Panemunės rajono VK sprendimas Nr. 371
4. ↑  Zapyškio seniūnijoje bus atidaryta viena moderniausių Kauno rajono sporto salių *kaunas.kasvyksta.lt*

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
Koordinatės: 56°19′59″ š. pl. 23°11′2″ r. ilg.﻿ / ﻿56.33306°š. pl. 23.18389°r. ilg.﻿ / 56.33306; 23.18389



| Minčaičių karjeras |
| --- |
| Karjeras nuo šiaurinio kranto |
| Vieta | Lietuva (Joniškio rajonas) |
| Plotas | 0,213 km² |
| Kranto linijos ilgis | 6,16 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Išteka | kanalas |

**Minčaičių karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, 4 km į pietvakarius nuo Žagarės, į šiaurę nuo Minčaičių kaimo. Sudarytas išeksploatavus žvyro išteklius ir prisipildžius vandens. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 2,78 km, plotis – iki 0,13 km. Yra 4 a sala. Altitudė 70,7 m. Krantai neaukšti, beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmynais. Tvenkinį daugiausia supa pušynai (Šilelio miškas). Vandens perteklius nuteka 70 m ilgio kanalu į rytine pakrante tekančią Švėtės upę. Vakarine pakrante nutiestas kelias  **153**  Joniškis–Žagarė–Naujoji Akmenė , yra įrengtos 4 poilsiavietės (Musės, Širšių, Grybų ir Aleksandravo).

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
**Brazilijos politinė sistema** pagal šalies Konstituciją yra federacinė prezidentinė demokratinė respublika, kurios prezidentas yra kartu valstybės ir vyriausybės vadovas. Valstybėje veikia daugpartinė sistema.

Brazilijos sostinė – Brazilija.

Administracinė valstybės struktūra – federacija, tvarkoma pagal JAV modelį. Municipalitetai yra autonomiški politiniai vienetai.

Federacijos valdymo lygiai yra šie:

* Sąjunga (federacija),
* valstijos
* municipalitetai.

Institucijos, teisinė sistema
-----------------------------

Nacionalinis Kongresas (*Congrés national du Brésil*)
Sąjungos vykdomoji valdžia priklauso vyriausybei, vadovaujamai Prezidento. Ji gali būti perrinkta vienai kadencijai. Įstatymų leidžiamoji valdžia priklauso parlamentui (Nacionaliniam Kongresui), sudarytam iš 2 rūmų:

* Deputatų Rūmai
* Federacijos Senatas.

Deputatų Rūmų nariai renkami kas 4 metus proporcinio valstijų atstovavimo principu. Federacijos Senato nariai renkami 8 metams. Prezidentas turi veto teisę bei teisę tam tikrais atvejais inicijuoti naują įstatymą.

Teisinė sistema priklauso romėnų - germanų teisės sistemai. Svarbiausias teisės šaltinis yra įstatymas, aukščiausias pagal teisinę galią – šalies Konstitucija.

Nuorodos
--------

* brazilianpolitics.com Archyvuota kopija 2021-01-25 iš Wayback Machine projekto.
| ***Zapped*** |
| --- |
|  |
| Filmo plakatas |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Peter DeLuise |
| Prodiuseris (-iai) | Lisa Towers |
| Scenaristas (-ai) | Rachelle Skoretz |
| Kompozitorius | James Jandrisch |
| Vaidina | Zendaya  Spencer Boldman |
| Metai | 2014 |
| Žanras | Drama, komedija |
| Trukmė | 102 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Zapped. Stebuklinga programėlė** (angl. *Zapped*) – amerikiečių romantinė komedija, kuri pasirodė 2014 m. Režisierius Peter DeLuise.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Vestuvių puotoje Zoja sako tostą, tačiau jos kalbą nutraukia šuo. Po vestuvių mamos naujas vyras ir įbroliai gyvena kartu. Merginą erzina nešvara, netvarka, chaosas. O dar naujoji mokykla lyg iš siaubo filmo. Po mokyklos ji grįžta į namus, kurie nusiaubti. Vonioje negali pabūti viena. Į jos kambarį atėjo Harvis, įbrolių šuo ir ji susirado programėlę "klausau ir vykdau". Iš pradžių telefoną paima šuo ir neša jį į vonią. Paskui išmanusis metamas pro langą ant palydovinės lėkštės. Kitą rytą mergina bando savo išmanųjį. Šuo komandų neklauso, bet štai paštininkas ir įbroliai klusniai vykdo visus paliepimus. Po kurio laiko Zoja perauklėja ir savo šeimynos vyrus ir mokykloje visi tampa pavyzdingi, tačiau tai veikia tik vyrus. Ir ne visai taip, kaip ji įsakydavo. Galiausiai, šokėjų palaikymo kapitonė pavagia iš Zojos telefoną ir galvoja užvaldyti visų vyrų dėmesį.

Veikėjai
--------

*Aktorius – veikėjas*
* Zendaya : Zoey Stevens, pagrindinė veikėja.
* Chanelle Peloso : Rachel, Zojos geriausia draugė.
* Spencer Boldman : Jackson, 'vienišas vilkas', kuris domina Zoją.
* Emilia McCarthy : Taylor, šokėjų palaikymo komandos kapitonė, Zojos priešininkė kovoje dėl Džėksono dėmesio.
* Adam DiMarco : Adam Thompson, Zojios įbrolis, krepšininkas.
* Louriza Tronco : Yuki, Taylorės geriausia draugė, jos pakalikė ir mėgdžiotoja.
* Lucia Walters : Jeannie Stevens, Zojos mama.
* Aleks Paunovic : Ted Thompson, Zojios patėvis.
* William Ainscough : Ben Thompson, Zojos jauniausiasisįbrolis.
* Jedidiah Goodacre : Tripp, mokyklos nešvankuolis, nepasižymėjęs geromis manieromis.
* Connor Cowie : Zach Thompson, Zojos vidurinysis įbrolis (kulinaras).

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb svetainėje (anglų k.)
**Bryan Jiménez**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Bryan Jiménez González |
| Gimimo data | 1994 m. sausio 22 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Santo Domingas, Dominikos Respublika |
| Ūgis | 175 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas, krašto puolėjas |
| Jaunimo klubai |
| ????  ????  2012–2013 | Grisú  Los Arcos  Romanón |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2013–2014  2014–2015  2015  2016  2017  2018–2020  2020–2021  2021 | Club Siero  UD Ceares  Atlético Lugones  Atlántico FC  Moca FC  Atlético Vega Real  CD Mosconia  Telšių „Džiugas" | 35 0(7)29 0(2)08 0(0)0? 0(1)  14 0(1)09 0(0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2014 | Dominikos Respublika Dominikos Respublika | 4 (0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 14 birželio 2021.
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 14 birželio 2021. |

**Brajanas Chimenesas Gonsalesas** (*Bryan Jiménez González*; g. 1994 m. sausio 22 d.) – futbolininkas iš Dominikos Respublikos, turintis ir Ispanijos pilietybę, puolėjas.

Karjera
-------

Žaidė ispanų ir dominikiečių klubuose.

2020/21 m. sezone žaidė ispanų trečiame divizione ir atstovavo CD Mosconia. Sužaidė 14 rungtynių ir pasižymėjo vienu įvarčiu.

2021 m. sutartis buvo pasirašyta su Džiugu. Debiutavo A lygoje 2021 m. balandžio 3 d. rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.

2021 m. gegužės 12 d. kad abipusiu susitarimu nutraukta sutartis. A lygoje sužaidė devynerias rungtynes ir atliko du rezultatyvius perdavimus. Kartą atstovavo Džiugas B ekipai, kuri žaidė Antroje lygoje. Šiose rungtynėse užsidirbo geltoną kortelę 34 min. o 63 buvo pakeistas. Panerys telšiškius nugalėjo rezultatu 8:0.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|
| **2021** | **FC Džiugas** | 9 | 0 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Rinktinės
---------

Dominikos Respublikos nacionalinėje komandoje sužaidė keturias rungtynes.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* lietuvosfutbolas.lt
* transfermarkt.com
* soccerway
* national-football-teams.com
* lapreferente.com
*Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.*
Koordinatės: 55°15′07″š. pl. 25°59′33″r. ilg.﻿ / ﻿55.2520°š. pl. 25.9926°r. ilg.﻿ / 55.2520; 25.9926

|  Kaltanėnų Švč. Mergelės Marijos Angeliškosios bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Švenčionių |
| **Savivaldybė** | Švenčionių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kaltanėnai |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1909 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Kaltanėnų Švč. Mergelės Marijos Angeliškosios bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kaltanėnų miestelyje, Žeimenos kairiajame krante.

Bažnyčios interjeras

Istorija
--------

Jonas Narbutas Kaltanėnų pranciškonams 1633 m. paskyrė 14 valakų žemės. Apie tuos metus pastatyta bažnyčia ir vienuolynas. 1740 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia ir aštuoniakampė varpinė. 1772 m. pastatytas dviaukštis vienuolynas. 1796 m. įsteigta pranciškonų mokykla, nuo 1806 m. parapinė. 1820 m. pastatyta medinė kapinių koplyčia.

1832 m. Rusijos valdžia vienuolyną uždarė. Jam iki tol priklausė Antaniškės, Beržijos, Drūstėnų, Drūtūnų, Mačiutiškės, Maksiūnų ir Šakarvos kaimai. Architektas Antonas Filipovičius-Dubovnikas parengė vienuolyno perstatymo į bažnyčią projektą. Jis 1902 m. patvirtintas.

1903–1909 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Į Kaltanėnus 1898 m. paskirtas klebonas Mykolas Meštikas pamaldas pradėjo laikyti ir pamokslus sakyti lietuviškai (po 29 metų pertraukos). Jo rūpesčiu 1910 m. įkurtas Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius, įsteigta arbatinė. 1912 m. surengtas pirmas viešas lietuviškas vaidinimas. Lenkijos okupacijos metais veikė Šv. Kazimiero draugijos skyrius, 1933–1936 m. – „Ryto" skaitykla.

1928–1937 m. klebonavęs Nikodemas Vaišutis Lenkijos okupacinės valdžios persekiotas, baustas. Po Antrojo pasaulinio karo Kaltanėnuose kunigavo teologijos mokslų daktaras profesorius Norbertas Skurkis (1904–1972), (palaidotas šventoriuje), Sibiro tremtinys.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, vienabokštė. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora metalinė, su mūriniais stulpais.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 2017 m. gegužę2017 m. gegužę
* Šoninis fasadasŠoninis fasadas
* Vargonų chorasVargonų choras

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kaltanėnų Švč. Mergelės Marijos Angeliškosios bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kaltanėnų Švč. M. Marijos Angeliškosios parapija Archyvuota kopija 2017-07-04 iš Wayback Machine projekto.
Minusinsko duburio kraštovaizdis prie Jenisiejaus upės Minusinsko rajone
**Minusinsko duburys** (rus. *Минусинская котловина*) – tarpukalnių įduba Rusijoje, Pietų Sibire, Krasnojarsko krašte ir Chakasijoje, tarp Vakarų Sajano, Abakano, Kuznecko Alatau ir Rytų Sajano kalnų. Būdingas aukštis 200–300 m, didžiausias – 700 m.

Paviršius – daugiausia skliautkalvėmis nusėta lyguma su pavieniais žemakalniais ir kuestomis. Kalvagūbriai duburį dalina į keturis mažesnius. Minusinsko duburį sudaro paleozojaus skalūnai, smiltainis, klintis, tufas, liosas. Yra akmens anglių telkinių.

Klimatas vidutinių platumų žemyninis. Sausio vidutinė temperatūra -18 °C (žemiausia užregistruota -52 °C), liepos +21 °C (aukščiausia +45 °C). Kritulių iškrinta 240–500 mm per metus, daugiausia vasarą. Per duburį teka Jenisiejus su intakais (Abakanu, Oja, Tuba), telkšo Krasnojarsko tvenkinys. Yra gėlų ir druskingų nenuotakių ežerų.

Žemesnėse vietose plyti varpinių augalų ir akmeningos stepės. Verčiamasi drėkinamąja žemdirbyste, auginami javai, veisiami galvijai, avys, arkliai. Didžiausi miestai: Abakanas, Minusinskas, Sajanogorskas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 283
2. ↑  *Minusinsko duburys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Molės nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Drambliai Molės parke Drambliai Molės parke |
| **Vieta:** | Gana |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Larabanga |
| 

Žemėlapis rodantis Molės nacionalinis parkas vietą.Molės nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 9°42′0″ š. pl. 1°50′0″ v. ilg.﻿ / ﻿9.70000°š. pl. 1.83333°r. ilg.﻿ / 9.70000; 1.83333Koordinatės: 9°42′0″ š. pl. 1°50′0″ v. ilg.﻿ / ﻿9.70000°š. pl. 1.83333°r. ilg.﻿ / 9.70000; 1.83333 |
| **Plotas:** | 4840 km² |
| **Įkurtas:** | 1958 m. |
|  **Vikiteka:** | Molės nacionalinis parkas |

**Molės nacionalinis parkas** (angl. *Mole National Park*) – didžiausia Ganoje saugoma laukinės gamtos teritorija. Yra šalies šiaurės vakaruose, retai gyvenamuose savanų ir upių pakrančių miškų plotuose. Plyti plynaukštėje, o pietinę parko ribą žymi status sprūdis. Svarbiausios upės – Lovi ir Molė (Voltos baseinas).

Nacionalinio parko teritorijoje saugoma žmogaus mažai paveikta augmenija bei savanos gyvūnų arealai.

Būdingi augalai:

* medžiai ir krūmai – *Burkea africana*, *Isoberlinia doka*, viršūklis, tikrasis baobabas, afrikinė afzelija, sagmedis, afrikinis sviestmedis, kasija, kliedmis, detaris, grevija, gauruotasis koralmedis, sterkulija, indinis tamarindas, šliandrinis juodmedis, perlūnė ir kt.
* žolės – aneilema, blakstenis, jakšūnė, ruelija, sida, barzdotis, vėtrūnė, drėbūnas, šerytė ir kt.

Molės parke sutinkamos 93 žinduolių rūšys: drambliai, begemotai, buivolai, karpočiai. Tai svarbus prieglobstis pelkiniams ožiams, vandeniniams ožiams, galvijinėms antilopėms, oribėms, margosioms antilopėms, dukeriams. Iš beždžionių tarpo dažnai sutinkami žalieji pavianai, kolobai, žaliosios markatos, markatos husarai. Plėšrūnų nedaug, yra šiek tiek liūtų, hienų, leopardų. Parke suskaičiuotos 33 roplių rūšys (bukasnukis krokodilas, siaurasnukis krokodilas ir kt.), 344 paukščių rūšys (kautyninis erelis, baltagalvis grifas, palminis grifas, afrikinis balnasnapis, įvairūs garniai, abisininis žalvarnis, violetinis turakas, raudongerklis bitininkas, įvairios medšarkės ir kt.).

Parkas įkurtas 1958 m. Dėl prasto saugojimo didele problema tebelieka brakonieriavimas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Guostiniai** (latv. *Gostiņi*) – buvęs miestas Latvijoje (1933–1956 m.). Administraciškai priklausė Aizkrauklės rajonui, dabar prijungtas prie Pliavinių.

Istorija
--------

XVIII a. Guostinių teritorijoje buvo arklių pašto stotis ir perkėla per Aiviekstę. Guostinių formavimosi pradžia laikoma XIX a. pradžia, kai apie 1830 metus dabartinio miesto vietoje ant buvusio Krustpilio dvaro žemės įsikūrė miestelis. Jo iškilimas susijęs su Rusijos įstatymu, kuris uždraudė žydams įsigyti turto ir prekiauti Vidžemės ir Kuršo gubernijose. Iš pradžių miestelį daugiausia apgyvendino žydai, nes jis buvo Vitebsko gubernijoje ir geografiškai įsiterpė tarp Vidžėmės ir Kuršo gubernijų. Iki XX a. pražios buvo reikšmingas regiono prekybos ir ūkio centras. Stipriai nukentėjo I pasaulinio karo metu. Iš 192 namų nuniokoti buvo 152. Tarpukariu, 4-tajame dešimtmetyje gyventojai vertėsi prekyba (90 įmonių) ir smulkiaja pramone (70 įmonių), taip pat žvejyba ir sielių plukdymu. II pasaulinio karo metu vokiečiai nužudė kelis šimtus gyventojų.

1956 m. prijungti prie Pliavinių miesto.
Koordinatės: 55°30′45.79″ š. pl. 24°57′30.82″ r. ilg.﻿ / ﻿55.5127194°š. pl. 24.9585611°r. ilg.﻿ / 55.5127194; 24.9585611

|  Dabužių Kristaus Žengimo į Dangų bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Anykščių |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Dabužiai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1935 m. |
| **Stilius** | neogotika |

 *Kitos reikšmės – Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia.*
**Dabužių Kristaus Žengimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dabužių kaime, 10 km į vakarus nuo Anykščių. Turi neogotikos bruožų.

Istorija
--------

Dabužiuose 1800 m. buvo medinė, šiaudais dengta koplyčia. Joje 1913 m. pradėtos laikyti gegužinės pamaldos. Vyskupas 1915 m. įsakė Anykščių klebonui koplyčioje laikyti pamaldas kartą per mėnesį.

1916–1920 m. buvo nuolatinis kunigas – Jonas Baltušis. Prie koplyčios jis pristatė zakristiją. Kunigo Mykolo Rusecko rūpesčiu 1922 m. pastatyta klebonija, plytinė, įsteigtos kapinės. Kunigo Igno Bernotavičiaus ir Bronislovo Masioko, Dabužiuose klebonavusio 1934–1940 m. rūpesčiu 1926–1935 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (vadovavo techn. Antanas Banionis, prižiūrėjo inž. Pranciškus Markūnas). Ji 1940 m. konsekruota. Iš Pienionių dvaro koplyčios gauta liturginio inventoriaus.

Šventoriuje palaidotas 1958–1985 m. ilgiausiai Dabužiuose tarnavęs kun. Serafinas Žvinys (1924-1985).

Architektūra
------------

Bažnyčia turi neogotikos bruožų, vienabokštė, stačiakampio plano. Vidus 3 navų. Yra 3 altoriai (įrengė Antanas Leviška). Šventorius aptvertas, jame 1989 m. pastatytas ornamentuotas Atgimimo kryžius. Nuo 2009 m. stovi restauruotas paminklas lietuvių raštijos pradininkui Konstantinui Sirvydui (skulpt. Jonas Žukas).

Galerija
--------

* Bažnyčia turi neogotikos bruožųBažnyčia turi neogotikos bruožų
* Bažnyčią supa medžiaiBažnyčią supa medžiai
* Galinė dalisGalinė dalis
* Kun. S. Žvinio kapasKun. S. Žvinio kapas

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dabužių Kristaus Žengimo į Dangų bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Dabužių parapija (dekanato inf.)
| Ardiškių pilkapynas ir gyvenvietė |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Ardiškių pilkapynas ir gyvenvietėArdiškių pilkapynas ir gyvenvietė

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°53′10″ š. pl. 24°49′50″ r. ilg.﻿ / ﻿54.88611°š. pl. 24.83056°r. ilg.﻿ / 54.88611; 24.83056Koordinatės: 54°53′10″ š. pl. 24°49′50″ r. ilg.﻿ / ﻿54.88611°š. pl. 24.83056°r. ilg.﻿ / 54.88611; 24.83056 |

 |
| Vieta | Širvintų rajonas |
| Seniūnija | Kernavės seniūnija |
| Plotas | 450x50 |
| Naudotas | I tūkstantmečio vidurys - II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1989 |
| Tirtas | 1840 m. |

**Ardiškių pilkapynas ir gyvenvietė** – pilkapynas ir senovinė gyvenvietė Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje.

Paminklas
---------

Pilkapynas yra apie 0,15 km į šiaurę nuo Ardiškių kaimo, Neries dešiniajame krante, miške. 20 pilkapių yra išsidėstę apie 450 m ilgio ir 50 m pločio plote. Sampilai nuo 6 m iki 10–12 m skersmens, 0,3-1,0 m aukščio; sulėkštėję, dalis pilkapių apie 1935 m. buvo ariama. XIX a. pirmoje pusėje kai kuriuos pilkapius kasinėjo Eustachijus Tiškevičius ir Vladislovas Sirokomlė.

Apie 0,3 km į pietryčius nuo kaimo yra senovės gyvenvietė. Per 1989 m. žvalgomuosius tyrimus surasta lipdytinės ir žiestosios keramikos, geležies gargažių. Pilkapiai ir senovės gyvenvietė I tūkstantmečio viduryje – II tūkstantmečio pradžios. Radinius saugo Kernavės archeologinio ir istorinio rezervato muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ardiškių pilkapynas ir gyvenvietė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 740 psl.
| **Ardas HansonasArdo Hansson** |
| --- |
|  |
| A. Hansonas, 2016 m. |
| Gimė | 1958 m. liepos 15 d. (64 metai)Čikaga, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
|  |
| Organizacijos | Estijos bankas |
| Pareigos | valdytojas (2012–2019) |
|  |
| Išsilavinimas | ekonomikos daktaras (PhD) |
| Alma mater | Harvardo universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Ardo Hansson |

**Ardas Hansonas** (angl. *Ardo Hansson*, g. 1958 m. liepos 15 d. Čikagoje, JAV) – estų ir amerikiečių ekonomistas, Estijos banko valdytojas (2012–2019).

A. Hansonas buvo pinigų reformos Estijoje komiteto narys, laikomas plano susieti Estijos kroną su Vokietijos marke iniciatoriumi. Pasižymi kukliu gyvenimo būdu, dar žinomas „velniškojo orakulo" vardu. Ši pravardė prilipinta, nes ekonomistas išpranašavo paskutiniąją Estijos recesiją bei akcijų rinkų burbulo sprogimą 1997 m.

2017 m.

Biografija
----------

Ardas Hansonas gimė Čikagoje, estų imigrantų šeimoje, turi Estijos ir JAV pilietybes.

A. Hansonas baigė *Semiahmoo* vidurinę mokyklą Kanadoje, 1976–1980 m. studijavo Britų Kolumbijos universitete (Kanadoje), vėliau baigė Harvardo universitetą (JAV), kur 1982–1987 m. įgijo ekonomikos daktaro (PhD) laipsnį.

1991–1992 m. dirbo Estijos užsienio reikalų ministro patarėju, 1992–1995 ir 1997 m. buvo Estijos ministro pirmininko patarėju. Nuo 1993 iki 1998 m. dirbo Estijos banko valdyboje. Nuo 1998 iki 2012 m. buvo Pasaulio Banko vyresniuoju ekonomistu, atsakingu už Rytų Europos ir Balkanų valstybes, Kiniją. Šiuo laikotarpiu, 1999–2000 m. Pasaulio Banke buvo atsakingas už Lietuvą.

Nuo 2012 m. birželio 7 d. tapo Estijos banko valdybos pirmininku ateinančiai 7 metų kadencijai, šiame poste pakeisdamas Andresą Lipstoką.

Apdovanotas Estijos Baltosios žvaigždės ordinu (1998), *Luups* žurnalo paskelbtas Metų žmogumi (1997). Yra bendradarbiavęs žymiuose universitetuose, paskelbęs straipsnių moksliniuose žurnaluose. Moka estų ir anglų kalbas, šiek tiek – prancūzų ir švedų kalbas.

A. Hansono, geriausiai apmokamo Estijos pareigūno, vidutinis mėnesio atlyginimas – 22,8 tūkst. litų, kuriuos sudaro darbo užmokestis, premijos ir pašalpos (2008).

Šaltiniai
---------

1. ↑   Velniškasis orakulas
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto. A. Hansonas – Pasaulio Banko atstovas Lietuvai
3. ↑   A. Hansono vidutinis mėnesio atlyginimas

Nuorodos
--------

* A. Hansono biografija

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Andres Lipstok** | **Estijos banko valdytojas**2012–2019 | Po to:**Madis Müller** |
Įvairaus dydžio tekstūruotų sojos baltymų gabaliukai.
**Tekstūruoti sojos baltymai** arba **sojos mėsa** – maistui naudojamas daug baltymų turintis sojos produktas. Daugeliu atvejų tai nedideli, sausi, lengvi gelsvos spalvos gabaliukai, turintys nestiprų pupelių skonį. Verdant sugeria nemažai vandens, išsiplečia, suminkštėja, įgauna savitą, mėsą primenančią tekstūrą. Naudojami gaminant įvairius patiekalus, neretai kaip mėsos imitacija vegetariškuose valgiuose, taip pat ir kaip priedas, padidinantis pramoninių mėsos gaminių tūrį.

Sojos mėsa gaminama iš mažai aliejaus turinčių sojos miltų, juos verdant aukštame slėgyje, taip pakeičiant baltymų struktūrą. Iš gautos masės ekstruzijos būdu formuojami norimo dydžio gabaliukai, kurie galiausiai išdžiovinami. Galutinis produktas turi apie 50% baltymų, 30% angliavandenių, mažai riebalų, yra geras kalio, fosforo, kalcio, magnio, geležies, cinko šaltinis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Henk W. Hoogenkamp. *Soy protein and formulated meat products*. Wallingford, Oxon, UK: CABI Pub, 2005
2. ↑  Mian N. Riaz. *Soy Applications in Food*. CRC Press, 2005, p. 155–185
3. ↑  Edmond Lusas. *Modern texturized soy proteins: Preparation and uses[neveikianti nuoroda]*, 1996