recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Aleksandras Ulanas** |
| --- |
| Mirė | 1740 m.Studzianka |
| Sutuoktinis (-ė) | Marijana Achmatovič |
|  |
| Veikla | rotmistras, pulkininkas |

**Aleksandras Ulanas** (lenk. *Aleksander Ułan*) (? – apie 1740 m. Studziankoje) – LDK vėliavos totorių pulko rotmistras, LDK totorių pulko pulkininkas. Manoma, kad nuo pulkininko pavardės pradėtas naudoti lengvosios kavalerijos rūšies terminas - ulonai.

Biografija
----------

Gimė Ašmenos apylinkėse, *Lostajų* kaime Lietuvos totorių šeimoje. 1704 m. tapo vėliavos totorių pulko rotmistru. 1713 m. tapo totorių pulko pulkininku. 1715-1716 m. kovojo karaliaus Augusto II pusėje kovose dėl karaliaus sosto. Apie 1730 m. pulkininko vadovaujamas totorių pulkas pradėtas vadinti pagal savo vado pavardę - ulonais. Buvo vedęs *Marijaną Achmatovič*.

Literatūra
----------

* Jan Tyszkiewicz. Tatarzy na Litwie i w Polsce. Studia z dziejów XIII-XVIII w. Warszawa 1989, ISBN 83-01-08894-X
* Stanisław Kryczyński. Kronika wojenna Tatarów Litewskich, Związek Tatarów Rzeczypospolitej Polskiej, Gdańsk 1997, ISSN 1234-9267

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės totoriai Archyvuota kopija 2013-12-09 iš Wayback Machine projekto.
Kėdainių miškų urėdijos būstinė
Iškirstas miškas Kėdainių rajone
*Atnešk į girią jautrią širdį, čia džiaugsmo pasisemt ateik, bet prisimink, kad medžiams irgi, nors krislo nuoširdumo reik.* Josvainių girininkija
**Kėdainių miškų urėdija** − iki 2018 m. – viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą.

Kėdainių miškų urėdija įkurta 1919 m. Tuo metu urėdijos miškų teritoriją administravo 3 girininkijos.

Kėdainių miškų urėdijoje buvo 43 865 ha miškų. Iš jų valstybinės reikšmės − 21 919 ha. Paskutinis Kėdainių miškų urėdas − Juozas Girinas.

Urėdijos miškai buvo 4 savivaldybių teritorijose − Kėdainių, Jonavos, Raseinių ir Kauno.

Miškų urėdijos teritorijoje buvo dalis Krekenavos regioninio parko, 4 valstybiniai ir 25 savivaldybės draustiniai, 3 miškų biosferos poligonai. 1971 metais įkurtas unikalus Skinderiškio dendroparkas (su viena gausiausių Lietuvoje dendrologinių kolekcijų − virš 1300 rūšių, formų ir veislių medžių, krūmų, lianų).

Per 2018 m. urėdijų reformą Kėdainių miškų urėdija. Jos teritorija atiduoda Lietuvos miškų urėdijos Radviliškio padaliniui.

Urėdijos valstybinius miškus administravo 8 girininkijos.

Girininkijos
------------


|  |  |
| --- | --- |
| **Girininkija** | **Girininkijos vieta** |
| **Seniūnija** | **Gyvenvietė** |
| Ąžuoloto | Kėdainių miesto seniūnija | Stasiūnai |
| Dotnuvos | Dotnuvos seniūnija | Žemaičiai |
| Josvainių | Josvainių seniūnija | Juodkaimiai |
| Kėdainių | Kėdainių miesto seniūnija | Kėdainiai |
| Labūnavos | Pelėdnagių seniūnija | Labūnava |
| Lančiūnavos | Vilainių seniūnija | Lančiūnava |
| Pašušvio | Krakių seniūnija | Pašušvys |
| Skaistgirio | Josvainių seniūnija | Skaistgiriai |

Taip pat skaityti
-----------------

* Kėdainių rajono miškai

Nuorodos
--------

* Kėdainių miškų urėdijos tinklalapis
| Kungradasuzb. *Qo‘ng‘irot, Қўнғирот* |
| --- |
| 

KungradasKungradas

43°02′59″ š. pl. 58°51′15″ r. ilg.﻿ / ﻿43.04972°š. pl. 58.85417°r. ilg.﻿ / 43.04972; 58.85417﻿ (Kungradas)Koordinatės: 43°02′59″ š. pl. 58°51′15″ r. ilg.﻿ / ﻿43.04972°š. pl. 58.85417°r. ilg.﻿ / 43.04972; 58.85417﻿ (Kungradas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Uzbekijos vėliava Uzbekija |
| **Vilajetas** | Karakalpakijos vilajetas |
| **Rajonas** | rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 63 589  |
| **Altitudė** | 60 m |

**Kungradas** (karakalpak. *Qon‘ırat*) – miestas vakarų Uzbekistane, Karakalpakijos Respublikoje, Amudarjos deltoje, į šiaurės vakarus nuo Nukuso. Rajono centras. Per miestą eina Turkmenabato-Makato geležinkelis bei Nukuso-Muinako kelias. Veikia oro uostas. Už 8 km į vakarus nuo Kungrado prasideda praktiškai negyvenama Ustiurto plynaukštė.

Tekstilės (medvilnės apdirbimo), maisto (pieno), chemijos pramonė. Svarbus dujų paskirstymo centras: per miestą eina dujotiekiai iš Azijos į Europą, veikia Bucharos-Uralo ir Vidurinės Azijos-Centro dujotiekių kompresorių stotys.

Istorija
--------

Kungradas nuo seno priklausė Chorezmo valstybei. Miesto teisės suteiktos 1962 m. Iki 1969 m. vadinosi ***Železnodorožnu*** (*Железнодорожный*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kungradas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
Juodosios saulės simbolis Vevelsburgo pilies grindyse
"Obergruppenführersaal"
**Juodoji saulė** (vok. *Schwarze Sonne*) – okultinis simbolis, ypač garbintas nacistinėje Vokietijoje, kai SS ir kitos nacių organizacijos pradėjo tyrinėti galimą „arijų rasės" kilmę. 

Nors šis simbolis, kaip ir svastika, buvo naudojamas dar tautų kraustymosi laikais, dabar jis daugiau siejamas su nacionalsocializmu ir neonaciais. Labiausiai išreikštas ornamentas su Juodąja saule randamas Vevelsburgo pilies marmuro grindyse, buvusioje SS grupenfiurerių salėje, kurioje naciai buvo įrengę okultinių apeigų vietą. Šiais laikais šį simbolį kaip atpažinimo ženklą naudoja neonaciai ir naujieji pagonys.

Juodoji saulė laikoma paslaptingu reiškiniu alchemijoje, neaprėpiamos energijos ir galios šaltiniu, žmonėse užslėpta mistine jėga, kurią galima išlaisvinti, bet negalima suvokti protu. Tai tamsioji žmogaus sielos pusė, kuri leidžia suvokti, kaip transformuojasi siela, surasti sielos prigimtį.

Išnašos
-------

1. ↑  Juodoji saulė – naujasis simbolis Archyvuota kopija 2009-04-27 iš Wayback Machine projekto. **(**vok.**)**

Nuorodos
--------

* Juodosios saulės fenomenas („Literatūra ir menas")
* Juodoji saulė - teosofinės idėjos Archyvuota kopija 2007-12-13 iš Wayback Machine projekto. (liet. k.)
* Straipsniai apie Juodąją saulę **(**rus.**)**
* Vevelsburgo pilies Grupenfiurerių salės nuotrauka[neveikianti nuoroda]
* Apie filmą „Juodoji saulė" (Imdb.com)
Koordinatės: 55°17′49″š. pl. 23°59′52″r. ilg.﻿ / ﻿55.2969°š. pl. 23.9978°r. ilg.﻿ / 55.2969; 23.9978


|  |
| --- |
| **Kėdainių profesinio rengimo centras** |
| [[Vaizdas:|Kėdainių profesinio rengimo centras herbas|center|100px]] |
| Kėdainių profesinio rengimo centras |
| **Adresas** | Šėtos g. 105, Kėdainiai |
| **Direktorius(-ė)** | Dangiras Kačinskas |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 2001 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** |  |

**Kėdainių profesinio rengimo centras** – valstybinė profesinio rengimo institucija, veikianti Kėdainiuose, Šėtos g. 105, teikianti pirminį ir tęstinį profesinį mokymą dėstomąja lietuvių kalba. Įstaigos kodas 111966767. Mokykloje yra 3 skyriai – profesinio mokymo skyrius, suaugusiųjų ir tęstinio mokymo skyrius, gimnazijos skyrius.

Istorija
--------

1940 m. Lančiūnavos kaime, Kognovickio dvare, įsteigta Lančiūnavos žemesnioji žemės ūkio mokykla, kuri vėliau tapo Lančiūnavos tarybiniu ūkiu- technikumu, o 1990 m. – Lančiūnavos žemės ūkio mokykla. 1947 m. iš Raguvėlės į Šlapaberžės kaimą buvo atkelta žemės ūkio mechanizacijos mokykla, vėliau tapusi Šlapaberžės 11-ąja kaimo vidurine mokykla, o 1990 m. – Šlapaberžės žemės ūkio mokykla. 1960 m. Kaplių kaime buvusioje Mašinų techninės stoties bazėje buvo įkurta Šėtos 6-oji profesinė technikos mokykla, vėliau pavadinta kaimo profesine technikos mokykla Nr. 13, 1989 m. – Kaplių žemės ūkio mokykla. 1963 m. Kėdainių chemijos kombinate įsteigta Kėdainių miesto profesinė technikos mokykla Nr. 27, 1966 m. įsikūrusi Šėtos g. 105, 1990 m. pavadinta Kėdainių politechnikos mokykla.

2001 m. liepos 1 d. Kėdainių politechnikos mokykla, Lančiūnavos, Šlapaberžės ir Kaplių žemės ūkio mokyklos reorganizuotos į Kėdainių profesinio rengimo centrą. Tuo metu centrą sudarė Kaplių, Politechnikos, Lančiūnavos ir Šlapaberžės skyriai. 2012 m. rugsėjo 1 d. reorganizuotas Kaplių skyrius, pakeisti centro skyrių pavadinimai – Politechnikos skyrius į Pramonės ir paslaugų skyrių, Lančiūnavos skyrius į Transporto ir verslo skyrių. 2014 m. rugsėjo 1 d. centre pradėtos komplektuoti I ir II gimnazijos klasės. 2019 m. rugsėjo 1 d. panaikintas Transporto ir verslo skyrius.

2021 m. centre mokėsi 477 mokiniai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kėdainių profesinio rengimo centras. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-28).
2. ↑  Apie mus. 2020-01-10, Lm.lt (tikrinta 2022-04-28).
3. ↑  „Kėdainių profesinio rengimo centro bendruomenė jubiliejų šventė visą savaitę". Rinkos aikštė. Nuoroda tikrinta 2022-04-28.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos profesinio mokymo įstaigos
* Oficiali svetainė
**Julijonas Lindė-Dobilas** (1872 m. lapkričio 15 d. Dovydai, Joniškėlio valsčius – 1934 m. gruodžio 2 d. Panevėžys) – Lietuvos rašytojas, kunigas, pedagogas.

Biografija
----------

1898 m. baigė Kauno kunigų seminariją, įšventintas kunigu. Kunigavo Latvijoje (Skaistkalnėje, Pilbergėje, Lyvberzėje, Alūkstoje), Varniuose. Per Pirmąjį pasaulinį karą mokytojavo Jekaterinoslave (dab. Dnipras). Nuo 1922 m. Panevėžio gimnazijos mokytojas, nuo 1926 m. – direktorius. Su kitais įkūrė moksleivių sambūrį „Meno kuopa" ir jam vadovavo.

Palaidotas Panevėžio Kristaus Karaliaus Katedros kapinėse.

Kūryba
------

Svarbiausiame kūrinyje – romane „Blūdas, arba Lietuva buvusios Rusijos revoliucijos mete" (1912 m. 2 leid. 1990 m.) – realistiškai vaizduojami 1905–1907 m. revoliucijos įvykiai, kritikuojama konservatyvioji dvasininkija. Tai pirmasis lietuvių psichologinis romanas. Sukūrė etinės problematikos dramas „Širdis neišturėjo" (1921 m.) ir „Kur laimė?" (1930 m.), apsakymų („Juodnugaris", „Kūčios", „Valiūtė"). Jo studija „Ar paseno Tenas: Jo „Meno filosofijos" kritika" (1927 m.) sukėlė ginčų ir aštrią polemiką su J. Eretu. Parašė straipsnių apie literatūrą, estetiką, rašytojus. Publicistikai (rinkiniai „Į slėpiningąjį dvasios pasaulį", išl. 1996 m.) būdinga filosofinė, kultūrologinė problematika, aukšto dvasinio polėkio apibendrinimai, intelektuali kalba.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Stonys. *Julijonas Lindė-Dobilas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 402 psl.

Literatūra
----------

* Rapolas Šaltenis. *Tarp dangaus ir žemės. Dobilo gyvenimo ir darbų pėdsakais*: biografinė apybraiža. Vilnius: Vaga, 1990.
* Juozas Brazauskas. *Skaisčios širdies žmogus – Julijonas Lindė-Dobilas*: biografinė apybraiža. Panevėžys: D. Rudžio individuali įmonė, 2018.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 57°26′39″ š. pl. 57°00′54″ r. ilg.﻿ / ﻿57.44417°š. pl. 57.01500°r. ilg.﻿ / 57.44417; 57.01500

Kunguro urvas
Požeminis vanduo
**Kunguro urvas** – vienas didžiausių ir vienintelis kokybiškai pritaikytas turizmui urvų Permės krašte. Urvas paskelbtas Rusijos gamtos paminklu. Įėjimas į požemius yra dešiniajame Sylvos upės krante, Kunguro miesto pakraštyje Filipovkos kaime (100 km nuo Permės).

Kunguro urvo ilgis – 5600 m. 1,5 km pritaikyta turizmui. Urve yra 60 požeminių ežeriukų. Didžiausio ežeriuko tūris 1300 m³, o gylis siekia 3 m.

Ekskursijos vyksta nuo 1914 m. o 1969 m. atidarytas turizmo biuras.

* Pirmasis urvo paminėjimas – XVIII a.
* Pasak legendos Jermakas 1578–1579 m. žiemojo urvo apylinkėse
* 1703 m. Semionas Remezovas nubraižė pirmąjį urvo planą
* 1959 m. urve atrasta pirmykštė tapyba.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kunguro urvas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Julijus Martovasrus. *Лев Мартов*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1873 m. lapkričio 24 d.Konstantinopolyje |
| Mirė | 1923 m. balandžio 4 d. (49 metai)Šionberge, Berlyne |
|  |
| Veikla | Rusijos socialdemokratijos veikėjas |
| Partija | Socialdemokratai |
|  |
|  **Vikiteka** | Julijus Martovas |

J.Martovas (sėdi dešinėje) „Kovos sąjunga darbininkų klasei išvaduoti" (1897)
**Julijus Martovas** (rus. *Лев Мартов*, tikroji pavardė – **Julijus Osipovičius Cederbaumas** rus. *Юлий Осипович Цедербаум*, 1873 m. lapkričio 24 d. Konstantinopolyje – 1923 m. balandžio 4 d. Šionberge, Berlyne) – Rusijos socialdemokratijos veikėjas.

Biografija
----------

Julijus Cederbaumas gimė Turkijoje 1873 m. pasiturinčių žydų šeimoje.
1891 m. studijuodamas Petrapilyje įsijungė į socialdemokratų veiklą, už tai 1892 m. iš Petrapilio ištremtas į Vilnių. Iki 1895 m. dirbo Vilniaus Lietuvos socialdemokratų grupėje, bendradarbiavo su Andriumi Domaševičium ir Alfonsu Moravskiu bei kitais lietuvių darbininkų vadovais.

1895 m. Petrapilyje įsteigė pogrindinę organizaciją „Kovos sąjunga darbininkų klasei išvaduoti" vadovas. Policijai susekus šią organizaciją, 1896–1899 m. ištremtas į Sibirą, Turuchanską. Ten įstojo į RSDDP.

1901 m. gyveno emigracijoje užsienyje, buvo vienas iš laikraščių „Iskra" ir „Zaria" steigėjų bei redaktorių. 1903 m. II RSDDP suvažiavime pasisakė prieš V. Uljanovo radikalųjį bolševizmą. 1906 m. ištremtas į užsienį, Paryžiuje ir Londone leido laikraščius „Socialdemokrat", „Golos socialdemokrata", „Luč". Bendradarbiavo su Georgijumi Plechanovu, Iraklijumi Cereteliu ir kitais reformistinio sparno Rusijos socialdemokratais.

Apibendrindamas 1905–1907 m. revoliucijos išvadas, siūlė sukurti platų profsąjungų tinklą, steigti kooperatyvus, kaimų ir gyvenviečių tarybas, savivaldybes.

1917 m. grįžo į Rusiją, vadovavo menševikų opozicijai Rusijos Stegiamajame susirinkime. 1920 m. nusivylęs Rusijos socialdemokratų bolševikų politika, vėl išvyko, įsteigė teorinį žurnalą „Socialističeskij vestnik", dalyvavo steigiant Vienos Internacionalą.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kunenės regionas |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Namibijos vėliava Namibija |
| **Administracinis centras** | Opuvas |
| **Apygardų skaičius** | 6 |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 68 244 |
| **Plotas** | 144 255 km² |
| **Tankumas** (2001) | 0,47 žm./km² |

**Kunenės regionas** – vienas iš 13-os Namibijos regionų, esantis šalies šiaurinėje dalyje, prie Atlanto vandenyno. Administracinis centras – Opuvas. Plotas 144 255 km². Gyventojų – 68 244 (2001 m. duomenys). Gyventojų tankumas – 0,6/km². Regione daugumą sudaro himbų tautos atstovai.

Regionas skirstomas į 6-ias apygardas. Šiaurės rytuose Kunenės regionas ribojasi su Erongo, Ošanos, Ošikoto, rytuose – Otdžozondžupos, pietuose – Erongo regionais.

|  |  |
| --- | --- |
| **Namibijos regionai** |  |
| Chomasas | Erongas | Hardapas | Kaprivis | Karasas | Kunenė | Očozondžupa | Okavangas | Ohangvena | Omahekė | Omusatis | Ošana | Ošikotas |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Sluoksninis gėrimas B-52
**Sluoksninis gėrimas** (angl. *layered drink*), *sluoksninis kokteilis* – kokteilio rūšis, kurį sudaro skirtingo tankio likeriai ar kiti gėrimai, supilti kad sudarytų nuo trijų iki septynių sluoksnių. Apatiniai sluoksniai būna didžiausio tankio, kuo aukščiau, tuo tankis mažesnis. Didžiausią tankį turi daugiausia cukraus ir mažiausiai etanolio turintys gėrimai, tad jie pilami pirmieji. Tokie ingredientai būna vaisių sultys bei grietinėlės likeriai. Labiausiai alkoholiniai gėrimai naudojami viršutiniams sluoksniams, pvz. romas, turintis 75% etanolio.

Sluoksniai paprastai sudaromi daugiau dėl gražumo, negu dėl skonio.

Sluoksniniai gėrimai paprastai siurbiami pro šiaudelį, vienas sluoksnis po kito. Ruošiant sluoksninį gėrimą svarbu atidžiai pilti ingredientus, kad sluoksniai nesusimaišytų. Tiesa, kai kurie tokie gėrimai (vadinamieji angl. *shooter*) geriami vienu ypu, visi sluoksniai išsyk.
| **Dendroaspis polylepsis** |
| --- |
| Juodoji mamba (*Dendroaspis polylepsis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Žvynaropliai  *( Squamata)* |
| Pobūris: | Gyvatės  *( Serpentes)* |
| Šeima: | Aspidai  *( Elapidae)* |
| Gentis: | Mambos  *( Dendroaspis)* |
| Rūšis: | Juodoji mamba  *( Dendroaspis polylepsis)* |

 |

**Juodoji mamba** (*Dendroaspis polylepsis*) – viena nuodingiausių pasaulio gyvačių. Paplitusi Afrikoje, daugiausiai krūmynais apaugusioje savanoje ar tiesiog krūmynuose.

Ilgis iki 4,3 m. Tai viena iš didžiausių nuodingųjų gyvačių pasaulyje. Suaugusių individų viršutinė kūno dalis tamsiai ruda arba juoda, apatinė – šviesiai ruda arba pilkšvai balta. Jauni individai žali. Gyvena krūmynuose, medžių išvartose, tačiau medžiuose gyventi prisitaikiusi prastai. Neretai įsikuria žmonių būstuose, kur ieško graužikų. Juda labai gretai, iki 19,5 km/h. Pasiruošusi kirsti juodoji mamba suploja kaklą, garsiai šnypščia, rodo juodos spalvos burną. Minta graužikais, smulkiais ropliais, smulkiais paukščiais, varliagyviais. Išgyvena iki 12 metų.

Juodosios mambos nuoduose gausu bioaktyvių neurotoksinų ir kardiotoksinų, tarp jų ir kalciseptino. Vienu juodosios mambos įkandimu į organizmą patenka 400 mg nuodų, o mirtina dozė suaugusiam žmogui yra 10 – 15 mg. Po įgėlimo pajuntamas galvos svaigimas, pykinimas, silpnumas, burnos ertmės ir galūnių dilgčiojimas, pojūčių sutrikimai. Nesuteikus pagalbos vėliau pasireiškia konvulsijos, širdies, kvėpavimo sustojimas, koma, galiausiai – mirtis. Tuojau po įkandimo nepaveikus organizmo priešnuodžiais – mirtingumas 99 %. Paprastai mirtis ištinka per 30 – 60 minučių.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2008-09-28 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juodoji mamba** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Riccardo Castellani** |
| --- |
| Gimė | 1910 m. vasario 26 d.Bodensdorfas, Austrija-Vengrija |
| Mirė | 1977 m. balandžio 21 d. (67 metai)Barčisas, Italija |
|  |
| Veikla | poetas |
|  |
| Alma mater | Urbino universitetas |

**Rikardas Kastelanis** (it. *Riccardo Castellani*, 1910 m. vasario 26 d. Bodensdorfas, Austrija-Vengrija – 1977 m. balandžio 21 d. Barčisas, Italija) – friulų poetas.

Biografija
----------

R. Kastelanio vaikystė ir jaunystė glaudžiai susijusi su Karnija. Pirmojo pasaulinio karo metais jo tėvas, prekiavęs mediena Austrijoje, Vila Santinoje, Karnijoje, atidarė smuklę, o Inviline lentpjūvę. 1921 m. potvyniai tėvo verslui pridarė nuostolių ir šeima buvo priversta išvykti į San Floreano di Kazarsą, o 1924 m. apsigyveno Kazarsoje. Paauglystėje R. Kastelanis buvo dailidės mokinys ir dirbo įvairius darbus, kol įsidarbino įmonėje, kurioje dirbo ir tėvas. R. Kastelanio mokslai buvo fragmentiški, tačiau, kaip savamokslis, R. Kastelanis ugdymuisi skyrė daug pastangų ir 1935 m. Katerinos Perkoto institute Udinėje išlaikė magistrantūros egzaminus. Tapo pradinių klasių mokytoju. 1948 m. jau vedęs ir turėdamas tris vaikus, Urbino universitete įstojo į kalbų fakultetą. Mokslinį laipsnį gavo 1956 m. o nuo 1962 m. vidurinėse mokyklose dėstė vokiečių kalbą.

R. Kastelanio poezijos šaknys susijusios su Č. Bortoto kūryba. Drauge su šiuo poetu R. Kastelanis dalyvavo friulų pedagoginiuose renginiuose, poetiniuose ir lingvistiniuose debatuose, jis tyrė ir rinko friulų tautosaką, moksliškai nagrinėjo friulų tarmes. R. Kastelanis oponavo P. P. Pazolinio, įtakingos to meto friulų kultūrinio ir visuomeninio gyvenimo figūros, poetikai ir jo friulų kalbos vartojimui, tai jam atrodė atėję iš pašalės ir iš esmės svetima friulų kalbos vertybėms. Pirmosios R. Kastelanio eilės pasirodė 1943 m. žurnale „Ce fastu?", jis laikomas vienu žymiausių friulų pokario poetų. R. Kastelanis rašė ir prozą. Siekė išsaugoti friulų kalbą. R. Kastelanis ir Dž. D’Aronkas buvo draugai.

Išnašos
-------

1. 1 2  Maria Cristina Cescutti. „CASTELLANI RICCARDO (1910 - 1977)". DIZIONARIO BIOGRAFICO DEI FRIULANI. Nuoroda tikrinta 2021-10-31.

Bibliografija
-------------

* R. Kastelanio bibliografija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kunharas |
| --- |
| Kunharas Narano apylinkėse Kunharas Narano apylinkėse |
| **Ilgis** | 166 km |
| **Ištakos** | Lulusaras |
| **Žiotys** | Dželamas |
| **Šalys** | Pakistanas |
|  |
|  **Vikiteka** | Kunharas |

**Kunharas** (urd. کنہار = *Kunhār*) – upė šiaurės Pakistane, daugiausia Chaiber Pachtunchvos provincijoje; Dželamo dešinysis intakas (Indo baseinas). Išteka iš Lulusaro ežero, telkšančio kalnuose, Kaghano slėnyje. Šiuo slėniu upė teka daugiausia į pietvakarius, maitinama kalnų ledynų. Įteka į Dželamą 5 km į pietus nuo Muzafarabado, Laisvajame Kašmyre.

Vaizdingas Kunharo aukštupys saugomas Lulusaro-Dudipatsaro nacionaliniame parke. Pagrindinis miestas prie upės – Naranas.

Persų šaltiniuose upė minima kaip Nain Sukhas.

* Rėva KunhareRėva Kunhare
* Kunharo slėnisKunharo slėnis
* Upė Kagano slėnyjeUpė Kagano slėnyje
* Mustangai Kunharo pakrantėseMustangai Kunharo pakrantėse
| ***Lasius fuliginosus*** |
| --- |
| Juodoji medžių skruzdėlė darbininkė |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Plėviasparniai  *( Hymenoptera)* |
| Pobūris: | Smaugtapilviai  *( Apocrita)* |
| Antšeimis: | Vapsviniai  *( Vespoidea)* |
| Šeima: | Skruzdėlės  *( Formicidae)* |
| Gentis: | *Lasius*  *( Lasius)* |
| Pogentė: | *Dendrolasius* |
| Rūšis: | Juodoji medžių skruzdėlė  *( Lasius fuliginosus)* |

 |

**Juodoji medžių skruzdėlė** (*Lasius fuliginosus*) – smulki, apie 4–5 mm ilgio skruzdėlė iš
*Lasius* genties, *Formicinae* pošeimio .

Aprašymas
---------

*Lasius fuliginosus* galva.
*Lasius fuliginosus* darbininkės.
Šios skruzdėlės yra blizgančios, juodos (patelės tamsiai rudos). Jų galva iš kitų *Lasius* gentainių išsiskiria širdies forma. Turi stiprų kvapą. Naujos kolonijos sukuriamos parazituojant motinėlei kitų *Lasius* rūšių skruzdėlių lizduose, kur įsibrovėlė nužudo šeimininkę motinėlę. Kaip ir rudosios miškų skruzdėlės, sugeba lizduose reguliuoti temperatūrą. 

Gyvena senų medžių drevėse, sausuolių plyšiuose, įsirengdamos išėjimus tarp šaknų. Lizdai ertmėse sulipdomi iš „kartono" – smulkintos medienos ir seilių mišinio. Gausios kolonijos naudojasi savo pramintais takais pasiekti maisto šaltinius – vabzdžius mirmekofilus.

Paplitimas
----------

Tai miško skruzdėlė, plačiai paplitusi nuo Europos iki Rytų Sibiro. Gyvena drėgnuose lapuočių ir mišriuose miškuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lasius* skruzdėlės



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juodoji medžių skruzdėlė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* *Lasius fuliginosus* aprašymas (rusų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Armerasisp. *Armero* |
| --- |
|        |
| *Armero liekanos* |
|  |
| 

ArmerasArmeras

4°57′0″ š. pl. 74°54′0″ v. ilg.﻿ / ﻿4.95000°š. pl. 74.90000°r. ilg.﻿ / 4.95000; 74.90000﻿ (Armeras)Koordinatės: 4°57′0″ š. pl. 74°54′0″ v. ilg.﻿ / ﻿4.95000°š. pl. 74.90000°r. ilg.﻿ / 4.95000; 74.90000﻿ (Armeras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Kolumbijos vėliava Kolumbija |
| **Departamentas** | Tolimos departamentas Tolima |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1895 m. |
| **Meras** | Luis Patricio Loñez |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 1 358  |
| **Altitudė** | 331 m |

**Armeras** (isp. *Armero*) – miestas Kolumbijoje, Tolimos departamente, 94 km nuo Ibagės, 331 m aukštyje, Ruiso ugnikalnio papėdėje.

Miestas įkurtas 1895 m. 1908 m. įgijo savivaldybės statusą. Pradžioje vadintas *Lorensu*, tačiau 1930 m. pervadintas *José León Armero* garbei. Buvo žemės ūkio ir gyvulininkystės centras.

Armero tragedija
----------------

1985 m. Armero miestas tapo viena didžiausių ugnikalnių išsiveržimų aukų. Po 134 metų pertraukos, 1984 m. prabudo Ruiso ugnikalnis. Jo aktyvumas didėjo iki 1985 m. lapkričio 13 d. nakties. Tada ugnikalnis išsiveržė ir vulkano pelenai bei 60 m storio laharai kalno šlaitais pradėjo leistis link Armero. Dauguma miesto gyventojų (~21 tūkst.) buvo palaidoti po purvo ir pelenų sluoksniu net neprabudę. Armeras tapo antrąja Pompėja.

Pagrindine nelaimės priežastimi tapo ne Ruiso išsiveržimas, bet jau prieš 2 mėnesius dėl ugnikalnių veiklos pasitvenkusi Laguniljos upė. Išsiveržimo naktį milžiniškas ledo luitas nuo Ruiso atskilo ir nukrito į Lagunilją ir šios vandenys, susimaišę su pelenais ir purvu suformavo milžiniškus laharus. Laharų greitis siekė 300 mylių per valandą. Miestas buvo sunaikintas per 15 minučių.

Vieno iš Kolumbijos civilinės saugos departamento pareigūnų, kitą rytą atvykusių į Armerą žodžiai buvo: *Dios mio, Armero ha sido borrada del mapa* („Dieve mano, Armeras buvo ištrintas iš žemėlapio").

Armeras po nelaimės
*Kitos reikšmės – Medžių alėjos.*
Koordinatės: 55°26′31″š. pl. 22°47′44″r. ilg.﻿ / ﻿55.4418992°š. pl. 22.7955513°r. ilg.﻿ / 55.4418992; 22.7955513

Julinų dvaro liepų alėja
**Julinų dvaro liepų alėja** – gamtos paveldo objektas, esantis Pužuose, Raseinių rajone. 2012 m. jis paskelbtas valstybės saugomu. Liepų alėja auga už 2 km į šiaurės rytus nuo Nemakščių, pasukus iš kelio  **196**  Ariogala–Raseiniai–Kryžkalnis , Balčios upelio prieigose. Objektas nuorodomis nepažymėtas.

Julinų dvaro liepų alėja kartu su Pšemislo Neveravičiaus uosiu Pužų kaime auga buvusio Julinų dvaro teritorijoje, kur gimė ir gyveno vienas pirmųjų pripažintų Lietuvos išradėjų, aštuonračio savaeigio vežimo konstruktorius Pšemislas Neveravičius. 

Dvarą menanti įspūdinga liepų alėja riboja jo teritorijos vakarinį ir šiaurinį pakraščius. Alėjos ilgis – 150 m, vidutinis alėjos medžių skersmuo siekia 1 m, aukštis – 26 m, amžius – 200 m. Storiausios liepos kamieno apimtis 1,3 m aukštyje – 3,2 m, aukštis – 23,5 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-12-25 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras Archyvuota kopija 2021-01-26 iš Wayback Machine projekto.
* Naujai paskelbti gamtos paveldo objektai Raseinių rajone

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RRaseinių rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Dubysos regioninis parkas • Tytuvėnų regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Balčios hidrografinis • Dubysos ichtiologinis • Jukainių geomorfologinis • Pašešuvio kraštovaizdžio • Praviršulio tyrelio botaninis-zoologinis |
|  |
| Biosferos poligonai | 
Blinstrubiškio miško |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Akmenės akmuo • Rinkšelių akmuo • Skirtino akmuo |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Dubenuotas akmuo • Gražusis Plauginių miško ąžuolas • Julinų dvaro liepų alėja • Kengių liepa • Lelyko atodanga • Mikalojaus Daukšos ąžuolas • Molavėnų ąžuolas • Pakalniškių akmuo • Pašešuvio tufų atodanga • Pšemislo Neveravičiaus uosis • ~~Vienišoji Zvėgių miško pušis~~ |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Aphanopus carbo** |
| --- |
| Juodoji kalavija Funšalio turguje, Madeira |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Ešeržuvės  *( Perciformes)* |
| Šeima: | Kalavijinės  *( Trichiuridae)* |
| Gentis: | Kardžuvės  *( Aphanopus)* |
| Rūšis: | Juodoji kalavija  *( Aphanopus carbo)* |

 |

**Juodoji kalavija** (*Aphanopus carbo*) – gilavandenė kalavijinių šeimos žuvis, sutinkama Atlanto vandenyne tarp 69° ir 27° šiaurės platumos, 180–1700 m gylyje. Užauga iki 110 cm.

Aprašymas
---------

Juodosios kalavijos kūnas labai ištęstas, tamsiai varinės spalvos su vaivorykštiniu atspalviu. Burna didelė, su stipriais, į iltis panašiais dantimis. Burnos vidus ir žiaunų ertmės – juodos.

Vertė
-----

Juodoji kalavija yra ekonomiškai svarbi Pirėnų pusiasalio šalių ir ypač Madeiros salos žuvininkystei, kur ji laikoma vertingu maisto produktu ir kainuoja nepigiai.

Apsauga
-------

Priskiriamos prie per intensyviai žvejojamų rūšių.
**Richard Reeve Baxter** (1921 m. vasario 14 d. Niujorke 1980 m. rugsėjo 25 d. Bostone) – amerikiečių teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas, humanitarinės teisės specialistas,  Harvardo universiteto (1959–1979) profesorius, Tarptautinio Teisingumo Teismo (ICJ) teisėjas.

Biografija
----------

Brown universitete, Harvardo, Kembridžo ir Džordžtauno universitetuose studijavo teisę. 1942 m. Brown universiteto teisės bakalauras, 1948 m. – Harvardo u. teisės bakalauras.

Nuo 1959 m. profesorius, JAV URM, JAV gynybos ministerijos teisės patarėjas.
Nuo 1978 m. ICJ teisėjas. Vietoj jo vėliau išrinktas Stephen Myron Schwebel.

Nuo 1977 m. Tarptautinės teisės instituto (Institut de Droit international) narys.

Bibliografija
-------------

* *Documents on the St. Lawrence Seaway. A Selection of Documents.* London 1960 und New York 1961
* *The Law of International Waterways. With Particular Regard to Interoceanic Canals.* Cambridge, Mass. und London 1964
* *The Panama Canal: Background Papers and Proceedings.* New York 1965 (bendraautoris)
* *The Law of International Drainage Basins.* New York 1967 (bendraautoris)

Nuorodos
--------

* ASIL Presidents: Richard Reeve Baxter Archyvuota kopija 2011-01-07 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Chulijas Archentino Roka*Alejo Julio Argentino Roca Paz*** |
| --- |
|  |
| Generolas ir prezidentas Ch. Roka |
| Gimė | 1843 m. liepos 17 d.Tukumane |
| Mirė | 1914 m. spalio 19 d. (71 metai)Buenos Airėse |
|  |
| Veikla | Argentinos armijos generolas ir prezidentas |
|  |
|  **Vikiteka** | Julio Argentino Roca |

**Chulijas Archentino Roka** (*Alejo Julio Argentino Roca Paz*; 1843 m. liepos 17 d. Tukumane – 1914 m. spalio 19 d. Buenos Airėse) – Argentinos armijos generolas ir prezidentas (1880–1886 m. ir 1898–1904 m.).

Chulijas Roka gimė Tukumano mieste, čia garsioje šeimoje. Užbaigė valstybinį koledžą Konsepsion del Urugvajaus mieste. Būdamas 15 metų įstojo į Argentinos Konfederacijos armiją. Dar būdamas paaugliu, Roka tapo jaunosios artilerijos karininku ir kariavo Buenos Airių apylinkėse. 1865–1870 m. kariavo Trigubo Aljanso kare prieš Paragvajų. Po generolo José M. Arredondo sukilimo numalšinimo, prezidentas Aveljaneda Rokai suteikė generolo laipsnį. 1877 m. jis tapo karo ministru. Roka susidūrė su indėnų pasipriešinimu Patagonijoje. 1878–1879 m. vykdytų kampanijų prieš indėnus metu, nužudyta apie 1250 vietinių gyventojų ir dar apie 3000 paimta į nelaisvę. Dėl šios sėkmingos kampanijos, prezidentas Aveljaneda Roką pasirinko savo įpėdiniu.

1880 m. spalio 12 d. Roka pradėjo savo, kaip prezidento, darbą. Prezidentas ėmė vykdyti aktyvią federalistinę politiką. Nacionalizuota dalis bažnyčios turto ir perimtos kai kurios jos funkcijos (pvz, gyventojų registravimas, švietimas). Dėl to pašlijo Argentinos ir Vatikano santykiai. Ekonomika perėjo į valstybės kontrolę. Didelė imigracija padėjo išlaikyti aukštą ekonominį lygį. Tačiau buvo labai išsikerojusi korupcija. 1886 m. buvo surengtas pasikėsinimas prieš Chuliją Roką.

Pasibaigus kadencijai, Roka tapo senatoriumi ir vidaus reikalų ministru. 1895 m. prezidentu tapus José Evaristo Uriburu, Roka tapo senato prezidentu. Jis dukart pavadavo ir sergantį prezidentą. 1897 m. *Partido Autonomista Nacional* partija leido Rokai kandidatuoti į prezidentus antrą kartą. 1898 m. spalio 12 d. jis be konkurencijos vėl tapo Argentinos vadovu. 1901–1902 m. Argentina įsivėlė į sienų konfliktą su Čile. Jo kadencija baigėsi 1904 m.

1912–1914 m. Roka buvo ypatinguoju ambasadoriumi Brazilijoje.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Nicolás Avellaneda** | **Argentinos Prezidentas**1880–1886 | Po to:**Miguel Juárez Celman** |
| Prieš tai:**José Evaristo Uriburu** | **Argentinos Prezidentas**1898–1904 | Po to:**Manuel Quintana** |
|  |
| --- |
| Girmantė Vaitkutė |
| Gimė | Vilnius |
| Kūrinių kalbos | lietuvių, anglų |
| Veikla | dainininkė, solistė |
| Instrumentai | vokalas, smuikas, fortepijonas, fleita |
| Susijusi veikla | Bekešo vilkai, Sounds in G |
| Svetainė |  |

**Girmantė Vaitkutė** – Lietuvos dainininkė, kūrėja, buvusi grupės „Bekešo vilkai" pagrindinė solistė, buvusi Sounds in G vedėja. Groja smuiku, fleita, fortepijonu, tačiau scenoje dažniausiai pasirodo tik atlikėjos amplua.

Daug metų dainavo gospel chore „Sounds in G", vėliau pati tapo jo vadove. Kelerius metus buvo žinomų atlikėjų – Rositos Čivilytės, Jurgos Šeduikytės, Donato Montvydo, Povilo Meškėlos, Česlovo Gabalio, Rūtos Ščiogolovaitės ir kitų pritariančioji atlikėja.

Nuo 2009-ųjų Girmantė ryžosi pradėti dainuoti savarankiškai ir parengė solinę programą „Gerų filmų garsios dainos", kurią pristatė muzikiniame klube „Tamsta". Sulaukusi sėkmės, Girmantė sukūrė dar kelis koverių projektus, tokius kaip „Tribute to Whitney Houston", „Meeting Adele", „Beyonce Unplugged". Taip pat dalyvavo *a cappella* kolektyvo „Voice Lab" veikloje, bei dainavo su funk ir acid jazz grupe „Bekešo vilkai".

2013 m. įgarsino Elzos personažą Walt Disney Pictures filme „Ledo šalis" (angl. *Frozen*).

2014 m. žiemą Girmantė išleido pirmąjį solinį albumą „Mood".

2020 sausį Girmantė su Andrejumi Polevikovu, Denisu Murašovu ir Andriumi Kairiu išleido liaudies muzikos ir džiazo albumą „Upės".

Dalyvavimas „Eurovizijoje"
--------------------------

*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Lietuva 2013 m. Eurovizijoje.*
2013-ųjų m. atrankoje Girmantė Vaitkutė užėmė 2/3-ią vietą.

Dalyvavimas „Auksiniame balse"
------------------------------

*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Auksinis balsas (2 sezonas).*
Girmantė Vaitkutė dalyvavo finale 2013 m. gruodžio 8 d.

Šaltiniai
---------

1. ↑  www.lrytas.lt Straipsniai su žyme Girmantė Vaitkutė
2. ↑  www.15min.lt Naujienų: 28, Galerijų: 4; 2013 gruodis Archyvuota kopija 2013-10-27 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  www.music.lt Girmantė Vaitkutė
4. ↑  „Naujame Girmantės albume susilieja džiazo ir liaudies muzikos upės". *lrytas.lt*. 2020-01-21. Nuoroda tikrinta 2020-02-04. „Dainininkė Girmantė Vaitkutė drauge su džiazo trio – Andrejumi Polevikovu, Denisu Murašovu bei Andriumi Kairiu – išleido naują albumą „Upės", kuriame tarsi dvi tėkmės susilieja džiazo bei liaudies muzikos stiliai."
5. ↑  www.eurovizija.net Nacionalinė atranka 2013: Girmantė Vaitkutė – Time to Shine
6. ↑  www.15min.lt Girmantė Vaitkutė apie „Euroviziją": trijų minučių eteryje kaina – trys mėnesiai darbo Archyvuota kopija 2013-12-25 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑  www.music.lt Dar trys nacionalinės „Eurovizijos" atrankos pusfinalio dalyviai: Linas Adomaitis, Gintarė Korsakaitė ir Girmantė Vaitkutė
8. ↑  www.15min.lt ir žmonės.lt „Auksinis balsas" interviu
9. ↑  www.lrytas.lt Girmantė Vaitkutė uždainavo *a capela* Archyvuota kopija 2013-12-26 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Estadio Ricardo Saprissa Aymá |
| --- |
|  |
| Vieta | Tibaso San Chuanas, San Chosė prov. Kosta Rika |
| Koordinatės | 9°57′55″ š. pl. 84°04′31″ v. ilg.﻿ / ﻿9.96528°š. pl. 84.07528°r. ilg.﻿ / 9.96528; 84.07528Koordinatės: 9°57′55″ š. pl. 84°04′31″ v. ilg.﻿ / ﻿9.96528°š. pl. 84.07528°r. ilg.﻿ / 9.96528; 84.07528 |
| Pradėtas statyti | 1966 m. |
| Atidarytas | 1972 m. rugpjūčio 27 d. |
| Savininkas | Deportivo Saprissa |
| Paviršius | dirbtinė veja |
| Statybos kaina | 15 mln. kolonų |
| Talpa | 23 112 |
| Lauko matmenys | 105 x 68 m |
| Nuomininkai | Deportivo SaprissaKosta Rika Kosta Rika |

**Rikardo Saprisos Aimos stadionas** (isp. *Estadio Ricardo Saprissa Aymá*) – futbolo stadionas, esantis Kosta Rikos sostinės San Chosė aglomeracijoje, Tibaso kantone, San Chuano gyvenvietėje. Talpa – 24 000 vietų. Pavadintas žymaus Salvadoro ir Kosta Rikos futbolininko, sporto populiarintojo Rikardo Saprisos garbei. Šiame stadione namų rungtynes žaidžia klubas „Deportivo Saprissa" bei Kosta Rikos vyrų futbolo rinktinė.

Pradžioje „Saprissa" klubas nuomavosi Kosta Rikos nacionalinį stadioną, tačiau klubo įkūrėjas Rikardas Saprisa norėjo turėti nuosavą stadioną. 1965 m. Tibase jis įsigijo žemės plotą, o 1966 m. pradėtos statybos. Bet oficialus „Estadio Ricardo Saprissa Aymá" įvyko tik 1972 m. Atidarymo varžybose „Saprissa" klubas sužaidė lygiosiomis (1:1) su svečiais iš Gvatemalos „C.S.D. Comunicaciones".

2003 m. dėl nuolatinių tropinių liūčių natūrali stadiono veja pakeista į sintetinę. Kurį laiką tai buvo didžiausias ir svarbiausias Kosta Rikos stadionas, tačiau 2011 m. jį pralenkė naujas Kosta Rikos nacionalinis stadionas.

Estadio Ricardo Saprissa Aymá dažna vyksta grandioziniai koncertai. Čia yra koncertavusios tokios žymios grupės ir atlikėjai kaip Ricky Martin, Shakira, Andrea Bocelli, The Black Eyed Peas, Alejandro Sanz, Bon Jovi, Iron Maiden, Plácido Domingo, Green Day, Guns N' Roses, Miley Cyrus, Metallica, Aerosmith ir kt.
**Tafonomija** (gr. τάφος 'kapas' + gr. νόμος 'dėsnis') – mokslas, paleontologijos skyrius, nagrinėjantis fosilijų susidarymo iš organizmų kūnų ir liekanų sąlygas. 

Tafonomija studijuoja visas šios proceso stadijas:

* organizmų kūnų ar liekanų telkinių (tanatocenozės, nekrocenozės) susidarymas,
* kūnų ir liekanų pernešimas,
* kūnų ir liekanų palaidojimas uolienose (tafocenozių susidarymas),
* suakmenėjimas (fosilizacija), kurio metu susidaro oriktocenozės.

Tafonomistai tyrinėja tokius reiškinius kaip kūnų ir liekanų irimas, diagenezė, paviršių apaugimas sklerobiontais ir jų sukeliama bioerozija. Sklerobiontai yra organizmai, kurie gyvena ant kietų paviršių, pvz. kriauklių ar uolų. 

Tafonominiai tyrimai svarbūs atkuriant paleobiocenozes, senovinių organizmų egzistavimo ir nuosėdų kaupimosi fosilijų radimo vietose sąlygas. Tafonomijos duomenys svarbūs aiškinantis geologinių metraščio nepilnumo priežastis. 

Tafonomiją kaip mokslinę discipliną 1940-1957 m. sukūrė paleontologas Ivanas Jefremovas. TSRS MA Mongolijos paleontologinės ekspedicijos (1946-1949 m.), kuriai vadovavo J. Orlovas ir I. Jefremovas, parodė šios tada naujos paleontologijos srities vaisingumą.

Nuorodos
--------

1. ↑  Taylor, P. D. and Wilson, M. A. (2003) Palaeoecology and evolution of marine hard substrate communities Archyvuota kopija 2009-03-25 iš Wayback Machine projekto.. In: *Earth-Science Reviews* 62: 1-103

* *И. А. Ефремов* Что такое тафономия?[neveikianti nuoroda]
* The Journal of Taphonomy
* *И. С. Копырин* Тафономия Archyvuota kopija 2014-02-22 iš Wayback Machine projekto.
* Plant Taphonomy and Taphonomy Links
* International Plant Taphonomy Meeting
**Ricardo da Silva Faria**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Ricardo da Silva Faria |
| Gimimo data | 1992 m. vasario 9 d. (31 metai) |
| Gimimo vieta | Rio de Žaneiras, Brazilija |
| Ūgis | 175 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | Saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 20122021 | FK Nevėžis KėdainiaiFC Hegelmann Litauen | 003 0(?)012 0(1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 5 liepos 2020. |

**Rikardinjas** arba **Rikardas da Silva Farija** (*Ricardo da Silva Faria*; g. 1992 m. vasario 9 d.) – Brazilijos futbolininkas, rungtyniaujantis saugo pozicijoje.

Karjera
-------

Ricardinho gimė 1992 m. Rio de Žaneire. Nuo devynerių iki 2012 metų treniravosi ir atstovavo vienam garsiausių Brazilijos klubų „Flamengo". Yra žaidęs Clube de Regatas do Flamengo U20 ekipoje.

2012 m. atvyko į Lietuvą ir žaidė FK Nevėžis Kėdainiai. Pirmoje lygoje sužaidė trejas rungtynes.

Tais pačiais metais išvyko į Lenkijos Lečnos GKS „Gornik" klubą.

2013 m. išvyko į Maltą ir žaidė šios šalies čempionate. Teko pažaisti graikų GS Kallithea, trečiame divizione; Jordanijos Kufrsoum SC klube. 

2017 m. vėl grįžo į Maltą ir žaidė Tarxien Rainbows, Zejtun Corinthians FC, Sirens FC ekipose. Sėkmingiausias brazilui etapas šioje šalyje buvo „Tarxien Rainbows" klube, kai per 23 sužaistas rungtynes pelnė 10 įvarčių.

Nuo 2021 m. atstovauja Kauno rajono „Hegelmann Litauen" klubui, kuris debiutavo A lygoje. 2021 m. balandžio 13 d. rungtynėse prieš FK Panevėžys pelnė įvartį, kurio dėka HL išlygino rezultatą 2:2 ir iškovojo tašką prieš vienus iš pirmenybių lyderių.

2021 m. liepos 2 d. paskelbta, kad dėl šeimyninių aplinkybių žaidėjas nutraukė sutartį su klubu. Brazilas sužaidė 12 A lygos rungtynių ir pasižymėjo įvarčiu, bei atliko tris rezultatyvius perdavimus.

Statistika
----------

A lygos statistika.

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|
| **2021** | **FC Hegelmann Litauen** | 12 | 1 |
|

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* Soccerway
* Transfermarkt
**Arminas Lipšys** (1937 m. gegužės 14 d. Laumalės, Kretingos valsčius – 2006 m. sausio 23 d. Hiutenfeldas, Vokietija) – Vokietijos lietuvių bendruomenės veikėjas.

Biografija
----------

1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją, gyveno Špakenbergo karo pabėgėlių stovykloje. 1955–1997 m. dirbo Darmštadto metalo apdirbimo įmonėje. Anksti įsitraukė į Darmštadto lietuvių visuomeninę veiklą, nuo 1977 m. aktyvus Vokietijos lietuvių bendruomenės veikėjas, 1990–1998 m. pirmininkas. 1982–2006 m. Vasario 16-osios gimnazijos rėmimo fondo narys.

Organizavo Vokietijoje vykusius svarbiausius Europos lietuvių renginius – IV Pasaulio lietuvių jaunimo kongresą 1979 m. Europos lietuvių dienas 1989 m. t. p. Europos lietuviškųjų studijų savaites (nuo 1993 m.), kurį laiką vadovavo labdaros draugijai, rėmusiai Lenkijos lietuvius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Linas Saldukas. *Arminas Lipšys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 438 psl.
FOTA logotipas
**Formulės 1 komandų asociacija** (sutrumpintai **FOTA**) jungia grupę Formulės 1 komandų. Ši grupė buvo sukurta 2008 m. liepos 29 d. kai visos Formulės ekipos pasirašė susitarimą Maranele.

Pirmuoju asociacijos prezidentu buvo Ferrari prezidentas Luca Cordero di Montezemolo, o nuo 2011 m. sezono jai vadovauja McLaren vadovas Martinas Whitmarshas. Viceprezidento pareigas užima prancūzas Renault ekipos atstovas Ericas Boullier. Christianas Horneris iš Red Bull Racing vadovauja sporto taisyklių grupei, o Scuderia Ferrari technikos direktorius Aldo Costa vadovauja technikos taisyklių darbo grupei.

**FOTA narės:**

| Komanda | Šalis | Bazė |
| --- | --- | --- |
| Force India | Indija Indija | Jungtinė Karalystė Silverstounas, Jungtinė Karalystė |
| Lotus | Malaizija Malaizija | Jungtinė Karalystė Hingemas, Jungtinė Karalystė |
| McLaren | Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė | Jungtinė Karalystė Vokingas, Jungtinė Karalystė |
| Mercedes | Vokietija Vokietija | Jungtinė Karalystė Breklis, Jungtinė Karalystė |
| Renault GP | Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė | Jungtinė Karalystė Enstonas, Jungtinė Karalystė |
| Marussia | Rusija Rusija | Jungtinė Karalystė Banberis, Jungtinė Karalystė |
| Williams | Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė | Jungtinė Karalystė Grouvas, Jungtinė Karalystė |
| **Komandos, pasitraukusios iš organizacijos** |
| Scuderia Ferrari | Italija Italija | Italija Maranelas, Italija |
| Red Bull Racing | Austrija Austrija | Jungtinė Karalystė Milton Keinsas, Jungtinė Karalystė |
| Toro Rosso | Italija Italija | Italija Faenza, Italija |
| Sauber | Šveicarija Šveicarija | Šveicarija Hinvilis, Šveicarija |

Po to, kai buvo sukurta ši asociacija, visos komandos įgavo teisę turėti savo balsą pasitarimuose ir susirinkimuose su FIA.

Po 2009 m. balandžio 30 d. FIA naujų taisyklių 2010 m. sezonui pateikimo, FOTA narės pradėjo ginčą su šia organizacija. FOTA prieštaravo šioms taisyklėms ir birželio 18 d. paskelbė, kad po 2009 m. sezono sukurs alternatyvų Formulei 1 čempionatą.

Nepaisant iš pradžių buvusios visų FOTA narių vienybės šiuo klausimu, Williams F1 ir Force India ekipos pasirašė su FIA sutartį dėl dalyvavimo čempionate 2010 m. tad jų narystė FOTA buvo sustabdyta.

2009 m. birželio 24 d. FIA oficialiai paskelbė, kad pasiekė susitarimą su FOTA narėmis ir kitais metais visos ekipos dalyvaus viename čempionate.

2010 m. iš organizacijos pasitraukė HRT komanda, o 2011 m. gruodžio pradžioje viena paskui kitą ją paliko ir Ferrari, Red Bull bei Sauber ekipos.

Išnašos
-------

1. ↑  F1 teams in new association bid
2. ↑  FOTA vadovybėje – pokyčiai
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  Oficialu: „Formulėje-1" pasiekta taika
7. ↑  FOTA palieka ir „Sauber"

Nuorodos
--------

* Oficiali FOTA svetainė
Koordinatės: 55°18′48″š. pl. 26°36′04″r. ilg.﻿ / ﻿55.3132216°š. pl. 26.6011037°r. ilg.﻿ / 55.3132216; 26.6011037


|  Tverečiaus Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Ignalinos |
| **Savivaldybė** | Ignalinos rajonas |
| **Gyvenvietė** | Tverečius |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1906 m. |
| **Stilius** | neogotika |

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*
**Tverečiaus Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Tverečiaus miestelyje, 9 km į pietus nuo Vydžių ir 1 km nuo Lietuvos ir Baltarusijos valstybės sienos.

Istorija
--------

Tverečiuje 1501 m. buvo pastatyta medinė bažnyčia, įkurdinti reguliarieji atgailos kanauninkai. 1622 m. Petras Pacas bažnyčiai paskyrė Erzveto palivarką ir Kukučių kaimą. Jo žmona 1644 m. dovanojo Jauniškės kaimą. Trakų vaivada Mikalojus Pacas 1662 m. pastatė naują bažnyčią ir vienuolyną. XVIII a. pabaigoje veikė parapinė mokykla. 1812 m. bažnyčia apiplėšta, išvogti sidabriniai liturginiai reikmenys. Rusijos valdžia 1832 m. vienuolyną uždarė. Vietoj sudegusios 1862 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia.

1880–1885 m. Tverečiuje klebonavęs Jonas Burba pamokslus sakė ir pamaldas laikė lietuviškai. Jo rūpesčiu 1884 m. suprojektuota nauja mūrinė bažnyčia, tačiau jos valdžia statyti neleido. 1886–1892 m. klebonavęs Mykolas Masiulis (1857–1906) klebonijoje įsteigė slaptą lietuvišką mokyklą. Caro valdžia jį 1891 m. uždarė į Gardino vienuolyną. XIX a. antrojoje pusėje į Tverečių buvo skiriami lietuviškai nemokantys kunigai. Vikaras K. Majevskis pramoko lietuviškai ir apie 1875 m. pamokslus ėmė sakyti lietuvių kalba. Kai bažnyčioms statyti nereikėjo valdžios leidimo, inžinierius B. Kokijevskis-Kozėla 1898 m. suprojektavo kitą mūrinę bažnyčią. Klebono Antano Slapšio-Slapšinsko pastangomis ir parapijiečių lėšomis 1906 m. pastatyta dabartinė (1901 m. senoji bažnyčia nugriauta, pamaldos laikytos klebonijoje).

Per Pirmąjį pasaulinį karą buvo apgriauti bažnyčios bokštai. Iki 1925 m. suremontuoti. Arkivyskupo Romualdo Jalbžikovskio 1928 m. įsakymu Tverečiaus bažnyčioje pamaldos pradėtos laikyti tik lenkų kalba. Nuo 1932 m. vargonininkavęs Leonas Bielinis (1882–1941 m.) Tverečiaus apylinkėje užrašė liaudies dainų su melodijomis, rinko tautosaką. Klebonas Mykolas Prielgauskas 1936 m. teistas neva už pavardžių lietuvinimą. Nuo 1948 m. klebonavęs Juozapas Karaliukas (1908–1963) 1951 m. suimtas ir 5 m. kalintas.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, dvibokštė, su žemesne apside. Vidus bazilikinis, 3 navų, atskirtų pilioriais, skliautuotas. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Nuorodos
--------

* Tverečiaus Švč. Trejybės parapija Archyvuota kopija 2009-05-30 iš Wayback Machine projekto.