recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| **Graikijos istorija** |
| **Senovės Graikijos istorija** |
| Rytų Romos imperija |
| Bizantijos imperija: |
| Justinianai > Heraklijai > Isaurai > Makedonai > Dukai > Komninai > Angelai > Paleologai |
| Frankokratija: |
| Lotynų imperija, Epyro desp. Morėjos desp. Nakso kun. Achajos kun. Atėnų kun. Tesalonikų kun. Jūrinė Venecija |
| *Osmanų imperija* |
| Rumelijos, Salų, Joaninos ejaletai |
| Graikijos karalystė |
| Graikijos pilietinis karas |
| Graikijos Respublika |

**Isaurų dinastija**, **Isaurai** (sen. gr. Ισαυρία, lot. *Isauri*) – Bizantijos imperatorių dinastija, valdžiusi 717–802 m.

Istorija
--------

Viduržemio jūros imperijos 800 m.
Kilo iš Isaurijos (Mažoji Azija, pietinė dalis, Sirija). Pradininkas sirų kilmės imperatorius Leonas III, buvęs Anatoliko temo strategas. Jis ir jo įpėdiniai Konstantinas V Kopronimas karinėmis ir administracinėmis reformomis sutvirtino pašlijusią Bizantijos imperijos vidaus padėtį. Jų laikais galutinai nusistojo provincijų karinė administracinė valdymo sistema – temai.

Leonas III, Konstantinas V, Leonas IV ir Konstantinas VI sėkmingai kariavo su bulgarais, arabų Damasko Omejadų dinastijos bei Bagdado Abasidų dinastijos kalifais.

Valdant Isaurams užmegzti diplomatiniai santykiai su Tanų dinastijos Kinijos imperatoriais, pagyvėjo prekyba Didžiuoju šilko keliu. Isaurai pertvarkė Konstantinopolio infrastruktūrą, pastatyta daug akvedukų, tiltų, taip pat bažnyčių, vienuolynų. To meto Bizantijos architektūra darė didelę įtaką Frankų valstybės menui ir architektūrai.

Isaurai rėmė VIII a. kilusį ikonoklastų judėjimą. Leonas III 730 m. uždraudė garbinti paveikslus, 754 m. Bažnytinis susirinkimas paveikslų garbinimą paskelbė erezija. Isaurai pasinaudojo juo siekdami riboti Bažnyčios įtaką, atiminėjo bažnyčių ir vienuolynų žemes, stengėsi suvienodinti bažnytinius kultus. Dėl planų ištekėti už Frankų valdovo Karolio Didžiojo paskutinė Isaurų dinastijos imperatorė Irena 802 m. buvo ištremta.

Isaurai
-------

* Leonas III Isauras – 717–741 m.
* Konstantinas V Kopronimas – 741–775 m.
* Leonas IV Chazaras – 775–780 m.
* Imperatorius Konstantinas VI – 780–797 m.
* Imperatorė Irena – 797–802 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Isaurų dinastija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 252 psl.



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Heraklėjų dinastija** |  **Bizantijos imperatoriai**717-802 | Po to:**Nikiforas I** |
Koordinatės: 55°36′31″š. pl. 24°44′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.608542°š. pl. 24.743129°r. ilg.﻿ / 55.608542; 24.743129

|  Juostininkų koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Anykščių |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Juostininkai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1941 m. |

**Juostininkų koplyčia** – veikianti koplyčia Juostininkuose, Anykščių rajone, šalia kelio  **1213**  Juostininkai–Raguva . Ją supa kaimo kapinės. Priklauso Troškūnų Švč. Trejybės parapijai.

Istorija
--------

1934 m. Juostininkų kaimo žmonės nusipirko išardytos senosios Andrioniškio bažnyčios statybines medžiagas. Medinė koplyčia pradėta statyti 1935 m. Buvo baigta ir pašventinta prieš pat karo pradžią Lietuvoje – 1941 m. birželio 8 d. Jai suteiktas Šv. Kryžiaus Išaukštinimo titulas. Jos viduje įrengtas altoriaus portatelis, nukaltas Raguvoje iš laukų akmens. 

XX a. antrojoje pusėje koplyčia buvo apleista. 1989–1990 m. tuometinio Troškūnų klebono Stasio Kazėno rūpesčiu buvo suremontuota ir vėl pradėta naudoti. 2001 m. Zenono Mačionio iniciatyva buvo atkurti 1914 metų statybos originalūs arkiniai kapinių vartai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Troškūnų Švč. Trejybės parapija

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juostininkų koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Juostininkų koplyčios istorija (*anykstenai.lt*)
**„Gazeta Wileńska"** (liet. *Vilniaus laikraštis*) – visuomenės politinis ir literatūros dienraštis, ėjęs 1906 m. Vilniuje lenkų kalba.

Istorija
--------

Išėjo 105 numeriai. Skelbėsi nepartiniu. Skleidė laisvės, lygybės, brolybės, taip pat lietuvių, lenkų ir baltarusių draugystės idėjas. Pripažino lietuvių tautos teises etnografinės Lietuvos ribose. Aštrioje laikraščių „Vilniaus žinios" ir „Kurjer Litewski" polemikoje tautinio, politinio ir kultūrinio apsisprendimo klausimais palaikė „Vilniaus žinias". Buvo paplitęs tarp lenkų ir baltarusių inteligentijos, dalies lietuvių ir lenkų dvarininkų, Vilniaus ir Kauno lietuvių. 

Bendradarbiavo Liudvikas Abramavičius, Mykolas Biržiška, Mykolas Brenšteinas, Jonas Jablonskis, Kazimieras Prapuolenis, Jurgis Šaulys, Jonas Vileišis, Tadas Vrublevskis.

Leido Mykolas Romeris ir L. Povstanskis, redagavo Z. Pietkievičius, M. Romeris.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Gazeta Wileńska*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 743 psl.
|  |
| --- |
| Straipsnių serija |
| **Budizmas** |
|  |
| 
Pagrindai 

|  |
| --- |
| Devyni vienijantys teiginiai
Taurusis aštuonialypis kelias
Keturios tauriosios tiesos
Trys brangenybės |

 |
| 
Pagrindinės sąvokos 

|  |
| --- |
| Trys būties požymiai:
Nepasitenkinimas · Laikinumas · Nesavastingumas
Dharma · Skandha · Šūnjata
Atbudimas · Nirvana · Atgimimas
Samsara · Sąlygotoji kilmė · Karma |

 |
| 
Veikėjai ir vietovės 

|  |
| --- |
| Mitologija · Sidharta Gautama
Buda · Bodhisatva ·
Piligrimystės vietovės |

 |
| 
Mokyklos 

|  |
| --- |
| Theravada
Hinajana · Mahajana
Vadžrajana · Lamaizmas
Čan · Dzen · Son  |

 |
| 
Tekstai 

|  |
| --- |
| Tripitaka · Pali kanonas
Mahajanos sūtros |

 |
| 
Sąvokos ir vardai 

|  |
| --- |
| Sanskritiškos kilmės 
Pali kalbos kilmės |

 |
| 
Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Atbudimas**, arba **bodhis** (*skr.* bodhi) – terminas, kuriuo budizme vadinamas sąmonės atsivėrimas tobulam tikrosios daiktų prigimties supratimui. Asmuo atbunda suvokimui, kad kiekvieną dabarties mirksnį visa kas yra tik tuštuma, kuri yra jis pats – ir net ištisa visata – ir kuri vienintelė įgalina jį suprasti tikrąją daiktų prigimtį. Šitaip išgyvenama tuštuma nėra nihilistinis nieko nebuvimas, o greičiau kažkas nesuvokiama, nepamąstoma, nejuntama ir begalybiška anapus būties ir nebūties. Tuštuma nėra toks objektas, kurį gali suvokti subjektas, kadangi pats subjektas yra ištirpęs tuštumoje.

Tobulas Budos Šakjamunio (istorinio Budos) atbudimas atvėrė Budos Dharmą, arba tai, ką vadiname budizmu. Iš esmės budizmas yra atbudimo religija, kadangi be šios patirties, be šito išgyvenimo nebūtų jokio budizmo.

Nors atbudimas savo prigimtimi visuomet yra toks pats, vis dėlto egzistuoja skirtingi šio išgyvenimo laipsniai. Jeigu būtų leista palyginti su sienos griovimu, tuomet įmanomų išgyvenimų skalė kistų nuo nedidelės kiaurymės atvėrimo (nedidelis proto atsivėrimas budizmo praktikui) iki visuotinio sienos sunaikinimo, kaip visiškas ir tobulas Budos Šakjamunio atbudimas. Įžvalgos aiškumo ir tikslumo skirtumai būtų didžiuliai, nors abiem atvejais atsivertų tas pats pasaulis, slypėjęs už sienos.

Šis pavyzdys gali paaiškinti pakopų skirtumus, bet jis gali suklaidinti, kad atbudimo metu atsiveria kažkoks pasaulis, kurį suvokia atbudęs subjektas. Be to jis perša mintį, kad atbudimo atvertas pasaulis, tuštumos pasaulis, yra kitoks nei kasdienis, reiškinių pasaulis. Bet taip nėra. Nuostabiojoje patirtyje pasidaro aišku, kad tuštuma ir reiškiniai, absoliutumas ir santykinumas yra visiškai vienas ir tas pats. O tikrovės tikrumo išgyvenimas yra niekas kitas, tik šio vieningumo išgyvenimas. Širdies sūtroje sakoma: „pavidalas yra tuštuma, o tuštuma yra ne kas kita, kaip pavidalas", taigi nėra jokių dviejų pasaulių.

Tobulajame atbudime ego pranyksta, jis miršta. Štai kodėl dzeno meistrai sako: „Sėdėdamas ant pagalvėlės turi numirti". Nes šios „mirties", šios „didžios mirties" rezultatas yra „didingas gyvenimas", laisvės ir ramybės kupinas gyvenimas.

Šaltiniai
---------

* The Shambala Dictionary of Buddhism and Zen.- Boston: Shambala, 1991.
* Pasaulio religijos.- Vilnius: Alma Littera, 1997.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Motininė įmonė** – įmonė su kitomis teisiškai savarankiškomis įmonėmis (dukterinėmis įmonėmis) susijusi tam tikrais tarpusavio (teisinės) priklausomybės ryšiais.

Motininės ir dukterinės įmonių tarpusavio priklausomybė gali būti pagrįsta ir ekonominiais (pvz. bendrai vadovaujama, koordinuojama dukterinių įmonių veikla), finansiniais ryšiais (motininė įgyja kontrolinį akcijų paketą).

Reikšmė
-------

**Finansinės atskaitomybės** atžvilgiu kai kuriose valstybėse motininės bendrovės yra įpareigojamos pateikti konsoliduotus koncerno finansinės apskaitos duomenis (balansus, ataskaitas).

**Teisinė** reikšmė gali pasireikšti tuo, kad motininėms bendrovėms nustatomi kokie nors įpareigojimai arba kaip nors kitaip nustatomas specialusis teisinis veiklos režimas, įtvirtinant motininės bendrovės teisės ir pareigas tam tikruose teisiniuose santykiuose.

**Mokesčių** atžvilgiu koncerno pajamų ir pelno apmokestinimo klausimai irgi vaidina didelį vaidmenį: konstatavus motininės ir dukterinės įmonių santykius, gali būti taikomos specialios taisyklės, jei tokios yra nustatytos atitinkamos teisės sistemos normų, reguliuojančių bendrovių veiklą (nacionalinėje, ES, tarptautinėje teisėje ir kt.).

**Vadybos** atžvilgiu tenka analizuoti, kaip ir kokiomis priemonėmis gali būti įgyvendinama įtaka arba naudojamasi tarpusavio priklausomybe, išnaudojant tokių santykių privalumus ir išvengiant neigiamų trūkumų, netinkamos veiklos pasekmių.
| **Motiejus Sobolevskis** |
| --- |
|  |
| Sobolevskiai |
| Herbas Ślepowron (Juodvarnis) |
| Herbas *Ślepowron* (Juodvarnis) |
|  |
| Gimė | 1724 m. |
| Mirė | 1804 m. (~80 metų) |
| Tėvas | Stanisklavas Sobolevskis |
| Motina | Minikas Gasiorovska |
| Sutuoktinis (-ė) | Eva Šydlovska |
| Vaikai | Teresė, Mariana, Valentas Faustinas, Monika |

  

**Motiejus Leonas Sobolevskis** (1724-1804) – pasiuntinys į seimą, Ketverių metų seimo senatorius, Varšuvos kaštelionas, nuo 1780 m. o po to Varšuvos vaivada, žemės ir Varšuvos miesto raštininkas 1764 metais.

Karaliaus kamergerio ir Čersko kašteliono Valentino Sobolevskio brolis. 

Buvo Stanislovo Augusto Poniatovskio elektorius nuo Varšuvos žemės ir pasiuntiniu nuo Varšuvos žemės į eleksinį seimą 1764 metais. 

Andriaus Mokronovskio konfederacijos narys 1776 metais ir pasiuntinys į 1776 metų seimą nuo Varšuvos žemės. 

Nuolatinės tarybos kancleris 1784-1786 metais. Buvo Ketverių metų konfedracijos narys. 

1792 m. Targovicos konfederacijos narys.

Išnašos
-------

1. ↑  Akt elekcyi Roku Tysiąć Siedemset Sześćdziesiątego Czwartego, Miesiąca Sierpnia, Dnia dwudziestego siódmego, s. 92.
2. ↑  Volumina Legum, t. VIII, Petersburg 1860, s. 528.
3. ↑   Kalendarzyk narodowy y obcy na rok ... 1792. ... Warszawa 1791, s. 313.
4. ↑   Korrespondent Warszawski Donoszący Wiadomości Kraiowe y Zagraniczne. 1792, no 53, s. 465.
| **Leccinum versipelle** |
| --- |
| Juosvažvynis raudonviršis (*Leccinum versipelle*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Baravykiniai  *( Boletaceae)* |
| Gentis: | Raudonviršis  *( Leccinum)* |
| Rūšis: | Juosvažvynis raudonviršis  *( Leccinum versipelle)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Juosvažvynis raudonviršis** (lot. *Leccinum versipelle*, sin. *L. testaceoscabrum*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, raudonviršių (*Leccinum*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Miškai, parkai, giraitės su beržo priemaiša.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kotas apaugęs juodais žvyneliais. Kepurėlė daugiau oranžinės spalvos.

Vaisiakūniai stambūs, mėsingi. Kepurėlė užauga iki 20 cm skersmens, plaušuota, žvynuota, oranžiškai geltona, geltonai ruda. Vamzdeliai iki 3 cm ilgio, pilkšvi, poros pilkšvos. Kotas 7–20×2–5 cm, baltas, jau jaunas būna juodai žvynuotas. Sporos 13–16×4–5 μm.

**Būdingi požymiai:** auga tik po beržais, trama balta, perlaužta ar perpjauta tampa violetiškai rožinė, purpuriškai ruda, ties koto pamatu žaliai mėlyna.

Dygsta lapuočių, spygliuočių ir mišriuose miškuose, didesnėmis ar mažesnėmis grupelėmis, retai pavieniui. Valgomas, labai vertingas.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 61 psl.

Nuorodos
--------

* Juosvažvynio raudonviršio nuotraukos


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juosvažvynis raudonviršis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Mylėti Anabelę*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Loving Annabelle |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Katherine Brooks |
| Scenaristas (-ai) | Olivia BohnhoffKatherine BrooksKaren Klopfenstein |
| Vaidina | Erin KellyDiane Gaidry |
| Metai | 2006 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 76 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Mylėti Anabelę** (angl.  *Loving Annabelle*) – 2006 m. JAV sukurta drama apie internate besimokančios merginos aistrą savo mokytojai.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Erin Kelly – Anabelė Tilman
* Diane Gaidry – Simona Bredli
* Laura Breckenridge – Kolins
* Michelle Horn – Kristen
* Gustine Fudickar – Ket
* Ilene Graff – motina Imakulata
* Wendy – senatorė Tilman

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Senatoriaus duktė Anabelė, jau pašalinta iš dviejų mokyklų, atsiunčiama mokytis į griežta tvarka garsėjančią katalikišką mokslo įstaigą. Kadangi mergina linkusi maištauti ir čia, valdytoja motina Imakulata paskiria poezijos mokytoją Simoną Bredli prižiūrėti Anabelę. 

Pamažu Simona ir Anabelė randa bendrą kalbą ir mokinė ima jausti vis stiprėjančią trauką savo mokytojai. Ši, jau išgyvenusi nelaimingą meilę moteriai, iš paskutiniųjų stengiasi atsitolinti nuo Anabelės, tačiau galiausiai pasiduoda aistrai, tik jų paslaptis netrunka išaiškėti...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Motinos didvyrės ordinas |
| --- |
| Motinos didvyrės ordinas |
| Valstybė TSRS vėliava TSRS |
| Tipas | civilinis ordinas |
| Tinkamumas | TSRS pilietės |
| Apdovanojama už | už 10 ar daugiau vaikų užauginimą |
| Būklė | nebeapdovanojama |
| Statistika |
| Įkurtas | 1944 m. liepos 8 d. |
| Viso apdovanota | 454 142 |
| Vyresnumo tvarka |
| Vyresnis  | nėra |
| Jaunesnis  | Motinos šlovės ordinas |

**Motinos didvyrės ordinas** (rus. *Орден «Мать-героиня»*) – ordinas, suteikiamas kartu su garbės vardu *Motina didvyrė*.

Ordino aprašymas
----------------

Motinos didvyrės ordino ženklas yra auksinė iškila penkiakampė žvaigždė penkiakampio su reljefiškais sidabriniais spinduliais fone.

Sidabrinio penkiakampio didžiausias skersmuo yra 28 mm, viso ordino aukštis su plokštele – 46 mm.

1945 m. TSRS pašto ženklas su Motinos didvyrės ordinu.
1975 m. kaldintuose ordino ženkluose būdavo 4,5±0,4402 g aukso, 11,525±0,974 g sidabro. Naudojamas 583 prabos auksas. Ordino ženklo masė – 17,5573±1,75 g.

Ordino žvaigždė ausele ir grandele sujungta su figūrine metaline plokštele, padengta raudona emale. Plokštelėje iškilas užrašas „Motina didvyrė" (*Мать героиня*). Plokštelės pakraščiai ir užrašas paauksuoti. Plokštelės antroje pusėje yra segtukas ženklui prisegti.

Viena pakopa žemesnis apdovanojimas – 1-ojo laipsnio Motinos šlovės ordinas.

Ordino ženklo projekto autorius – dailininkas I. Ganfas (*Ганф И. А.*).
| Dunakesisveng. *Dunakeszi* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys iš aukštai* |
|  |
| 

DunakesisDunakesis

47°38′0″ š. pl. 19°08′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.63333°š. pl. 19.13333°r. ilg.﻿ / 47.63333; 19.13333﻿ (Dunakesis)Koordinatės: 47°38′0″ š. pl. 19°08′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.63333°š. pl. 19.13333°r. ilg.﻿ / 47.63333; 19.13333﻿ (Dunakesis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Vengrijos vėliava Vengrija |
| **Medė** | Peštas |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 43 490  |
|  |
|  **Vikiteka** | Dunakesis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Dùnakesis |

**Dunakesis** (veng. *Dunakeszi*) – miestas šiaurės Vengrijoje, Pešto medėje, 16 km į pietvakarius nuo Budapešto centro, jo aglomeracijoje, šalia Dunojaus kairiojo kranto. Praeina Budapešto–Banska Bistricos plentas ir geležinkelis, miestą jungia Budapešto priemiestinių traukinių sistema. Vystoma medienos apdirbimo, statybinių medžiagų, poligrafijos, siuvimo, chemijos, maisto (vaisių ir daržovių konservavimo) pramonė, turizmas. Yra Šv. Mykolo bažnyčia (1756 m.).

2011 m. 84,1 % miesto gyventojų buvo vengrai, 1,5 % – čigonai, 1,1 % – vokiečiai.

Istorija
--------

Dunakesis rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1225 m.

1977 m. gavo miesto teises.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dunakeszi*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004

Miesto užrašas senuoju vengrų raštu
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Gaziabadasगाज़ियाबाद |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

GaziabadasGaziabadas

28°40′0″ š. pl. 77°25′0″ r. ilg.﻿ / ﻿28.66667°š. pl. 77.41667°r. ilg.﻿ / 28.66667; 77.41667﻿ (Gaziabadas)Koordinatės: 28°40′0″ š. pl. 77°25′0″ r. ilg.﻿ / ﻿28.66667°š. pl. 77.41667°r. ilg.﻿ / 28.66667; 77.41667﻿ (Gaziabadas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Utar Pradešas Utar Pradešas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 968 521  |
| **Altitudė** | 250 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Gaziabadas |

**Gaziabadas** (angl. *Ghaziabad*, hind. गाज़ियाबाद, IAST: *Gāziyābād*) – miestas šiaurės vidurio Indijoje, Utar Pradešo valstijoje. 1,20 mln. gyventojų (2005). Išsidėstęs prie Hindano (*Hindan*) upės – Jamunos intako, apie 20 km nuo Delio centro. Faktiškai tai Delio priemiestis, todėl čia stipriai išvystytas pramonės sektorius – gaminamos mašinos, elektriniai prietaisai, dažai, dviračiai, žibintai, tekstilės gaminiai. Maisto pramonė (daržovės, aliejus ir kt.), metalo apdirbimas, poligrafija.

Miesto apylinkėse dėl drėkinimo sistemų labai išaugo žemės ūkio sektorius, kurio produkcija išvežiojama po visą šalį – yra geležinkelis, praeina nacionalinė autostrada, o Delyje yra oro uostas.

Mieste yra 3 kolegijos, priklausančios Meratho unviersitetui. Gražiausi statiniai – *Dudheswer Nath* ir *Devi Durga* hinduistų šventyklos.

Istorija
--------

Miestą 1740 metais įkūrė *Ghazi – ud – din*, savo garbei jį pavadinęs *Ghaziuddinnagar* – vėliau šis pavadinimas redukavosi iki Gaziabado. 1857–1859 m. vyko intensyvios kovos su britų kolonizatoriais (Sipajų sukilimas).
| Medaliai |
| --- |
|
| Vyrų imtynės |
| **Atstovaujant: San Marino vėliava San Marinas**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Bronza** | 2020 Tokijas | 86 kg |
| Europos čempionatas |
| **Sidabras** | 2020 Roma | 86 kg |
| **Bronza** | 2021 Varšuva | 86 kg |
| Europos žaidynės |
| **Bronza** | 2019 Minskas | 86 kg |

**Mailzas Nazemas Aminas** (*Myles Nazem Amine*, g. 1996 m. gruodžio 14 d. Dirborne, JAV) – San Marino imtynininkas, kuris specializuojasi laisvojo stiliaus imtynėse, olimpinis prizininkas.

Biografija
----------

2019 m. Europos žaidynėse Amine laimėjo bronzos medalį. 2020 m. Europos čempionate laimėtas pirmasis medalis – bronza. 2021 m. San Marino atstovas pirmą kartą pateko į Europos čempionato finalą, bet jame pralaimėjo ir pelnė sidabro medalį.

Savo debiutinėse 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Amine buvo San Marini vėliavnešys atidarymo ceremonijoje. Sportininkas dalyvavo vyrų iki 86 kg laisvojo stiliaus imtynių varžybose. Amine iškovojo bronzos medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugpjūčio 5 d.
| **Juozapas Algirdas Katkus** |
| --- |
| Gimė | 1936 m. birželio 15 d.Kretinga / Pryšmančiai |
| Mirė | 2011 m. lapkričio 12 d. (75 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Alfonsa |
| Vaikai | Jūratė, Saulius |
|  |
| Veikla | inžinierius, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1964 m. Kauno politechnikos institutas |

**Juozapas Algirdas Katkus** (1936 m. birželio 15 d. Kretingoje (kitur – Pryšmančiuose) – 2011 m. lapkričio 12 d. Vilniuje) – inžinierius, technikos mokslų daktaras, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Užaugo daugiavaikėje šeimoje. 1948 m. tėvus ir tris seseris ištrėmė į Irkutsko sritį, o 1949 m. į Krasnojarsko kraštą išvežė ir likusią šeimos dalį. Sibire mokytis negalėjo. 1950–1957 m. dirbo miško paruošų darbininku, vairuotoju. Tik po devynerių tremties metų grįžo į Lietuvą, paleistas 1957 m. sausio 20 d.

1957–1960 m. Kretingos švietimo skyriaus vairuotojas-krovikas, kartu mokėsi vakarinėje mokykloje. 1960 m. Vilniuje eksternu išlaikė abitūros egzaminus.

Pakeitęs kai kuriuos biografijos faktus, įstojo ir 1964 m. baigė Kauno politechnikos institutą, o 1971 m. ir KPI aspirantūrą, apgynė technikos kandidato disertaciją. 1964–1992 m. KPI, vėliau Kauno technologijos universiteto Mašinų gamybos fakulteto asistentas, vyresnysis dėstytojas, docentas. Dėstė Alžyro universitete. 20 mokslinių išradimų ir 50 mokslinių publikacijų autorius.

1992–2000 m. Seimo narys, 1996–1999 m. Nacionalinio saugumo komiteto pirmininkas, 1999–2000 m. Nacionalinio saugumo ir gynybos komiteto pirmininkas ir NATO reikalų komisijos narys.

1989–1991 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio dalyvis, grupės įgaliotinis, Kauno technologijos universiteto Sąjūdžio tarybos pirmininkas, Sąjūdžio Kauno miesto tarybos pirmininkas, Kauno technologijos universiteto senato narys, 1992–1993 m. Lietuvos Sąjūdžio Seimo tarybos pirmininkas, 1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatoriai) pirmininko pavaduotojas.

Žmona Alfonsa, sūnus Saulius, dukra Jūratė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozapas Algirdas Katkus. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2018-08-01. Nuoroda tikrinta 2023-06-01.
2. ↑
3. ↑  *Juozapas Algirdas Katkus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. - 576 psl.
4. ↑  Mirė buvęs Seimo NSGK vadovas Juozapas Algirdas Katkus, 2011-11-12
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Mykolas Žalnieravičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1943 m. gegužės 5 d. (80 metų)Gilvyčiai |
|  |
| Veikla | Lietuvos folklorininkas, etnomuzikologas |
|  |
| Alma mater | Lietuvos konservatorija |

**Mykolas Žalnieravičius** (g. 1943 m. kovo 5 d. Gilvyčiuose, Šiaulių valsčius) – Lietuvos folklorininkas, etnomuzikologas.

Biografija
----------

1976 m. baigė Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetą.

Nuo 1961 m. įvairių saviveiklinių kolektyvų vadovas Šiauliuose. Nuo 1986 m. Šiaulių kultūros centro folklorinio ansamblio „Auda" vadovas, nuo 1996 m. Šiaulių miesto etninės kultūros centro vadovas, Etninės kultūros draugijos Šiaulių mieste pirmininkas. 2001 m. ansamblio „Turava" įkūrėjas ir meno vadovas. Vienas iš pagrindinių Žemaičių kultūrinio judėjimo organizatorių Šiaulių krašte.

Įvertinimas
-----------

* 1964-1997 m. įvairių meno saviveiklos kolektyvų respublikinių apžiūrų laureatas
* 1987 m. 1992 m. respublikinių vokalinių ansamblių „Sidabriniai balsai" laureatas.

Bibliografija
-------------

* Užgavėnės Šiaulių krašte, 1997 m.
* Mano kraštas, autorinis dainų rinkinys, 1997 m.
| Daktarų senosios kapinės |
| --- |
|  |
| 

Daktarų senosios kapinėsDaktarų senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°54′27″š. pl. 21°19′12″r. ilg.﻿ / ﻿55.907552°š. pl. 21.320072°r. ilg.﻿ / 55.907552; 21.320072Koordinatės: 55°54′27″š. pl. 21°19′12″r. ilg.﻿ / ﻿55.907552°š. pl. 21.320072°r. ilg.﻿ / 55.907552; 21.320072 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Kretingos seniūnija |
| Aukštis | 1,0 m |
| Plotas | 0,08 ha |
| Naudotas | XVII a. – XX a. pr. |
| Žvalgytas | 1959, 1982, 1992, 1995 m. |

**Daktarų senosios kapinės**, vadinamos *Kapeliais, Markapiais (Maro kapeliais), Senkapiais* – neveikiančios kapinės pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Daktarų kaime (Kretingos seniūnija), 0,12 km į rytus nuo kelio  **2331**  Slučkai–Daktarai , Raudonupio kairiajame krante.

Kapinės
-------

Įrengtos iki 1 m aukščio kalvelėje. Stačiakampio plano, pailgos šiaurės rytų - pietvakarių kryptimi, 50 m ilgio, 20 m pločio, buvusios apjuostos lauko akmenų pylimu, kurio išlikę tik pamatiniai rieduliai. 

Laidojimo žymių nesimato. Kapinėse stovi medinis monumentalus kryžius ir koplytėlė. Pakraščiuose auga lapuočiai medžiai ir krūmai. 

Teritorijos plotas – 0,08 ha, perimetras – 109 m.

Kapinių koplytėlė ir kryžius 1992 metais

Istorija
--------

Kapinės oficialiai veikė XVII–XVIII a. Nuo XVII a. jose laidoti Daktarų, o XVIII a. ir Grykšių kaimo gyventojai. Po 1795 m. kapinės buvo uždarytos, tačiau nuo XIX a. iki XX a. 2 dešimtmečio jose be kunigo buvo pakasami savižudžiai, nekrikštyti mirę kūdikiai, nuo epideminių ligų mirę gyventojai. Vadinamos *Kapeliais, Markapiais (Maro kapeliais), Senkapiais*.

Nuo seno kapinėse stovėjo keli monumentalūs, ornamentuoti kryžiai ir koplytėlė su šventųjų skulptūromis. Jiems sunykus, 1933 m. buvo pastatyta nauja koplytėlė ir kryžius. Koplytėlėje stovėjo Marijos Nekalto Prasidėjimo, Marijos Sopulingosios ir dviejų maldos pozoje klūpančių angelų skulptūrinė grupė.

Kapines juosė akmenų pylimas, kurio akmenis gyventojai panaudojo 1915 m. vokiečių sudegintoms kaimo sodyboms atstatyti.

1959 m. žvalgė Juozas Mickevičius, 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (tyrimų vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Julius Kanarskas, 1995 m. – Kultūros paveldo centras (istorikės Loreta Kazlavickienė, Jadvyga Verksnienė). 1974, 1982 ir 1995 m. kartografuotos.

Saugotinas kultūros paveldo objektas. 1972–1984 m. – vietinės reikšmės archeologijos paminklas (AV-521).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kretingos rajono kapinių apskaitos duomenys (1982 m. lauko darbai). (Kaunas), Visasąjunginio žemės ūkio aerofotogeodezinių tyrinėjimų instituo Vakarų filialas, 1983 m. – L. 92, 97
2. ↑  Julius Kanarskas. Daktarų kaimo kapinės (Kretingos apyl. ir raj.). 1993 m. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. – F. 4, b. 177
3. ↑  Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas. – Vilnius, 1973. – P. 250  
Objektai, išbraukti iš kultūros paminklų sąrašų. Kretinga, 1985 m. – Kretingos muziejaus mokslinis archyvas

Nuorodos
--------

* Julius Kanarskas. Daktarų kaimo senosios kapinės. – Kretingospranciškonai.lt
* Kretingos krašto enciklopedija: Daktarų senosios kapinės (Markapiai)[neveikianti nuoroda]
|  |
| --- |
| Guda |
|  
Guda 2010 m. festivalyje „Kamianica" |
| Biografija |
| Kilmė |  Baltarusija, Minskas |
| Žanrai | etninė muzika, neofolkloras |
| Kūrinių kalbos | gudų |
| Instrumentai | vokalas (*a capella*) |
| Aktyvumo metai | 1996– |
| Įrašų kompanija | БМАgroup |
| Nariai |
| Viktorija Michno, Hana Silivončyk, Darija Zujeva, Jekaterina Akimova, Liubovė Suvorova, Nasta Špilevskaja, Olga Jemljančik, Olga Tarasevič |

**Guda** – Baltarusijos etninės muzikos kolektyvas. Susibūrė 1996 m. Minske. Atlieka autentišką gudų liaudies muziką.

Grupės repertuaro pagrindą sudaro ritualinės dainos ir liaudies šokiai. „Guda" atlieka archajines dainas, stengiasi jas gaivinti, pasitelkdama įvairių etnografinių ekspedicijų medžiagą ir bendraudama su senaisiais liaudies tradicijų puoselėtojais.

„Guda" išsirutuliojo iš grupės muzikos tyrinėtojų, rinkusių senąsias dainas ir šokius. 2012 m. greta muzikos grupės įkurta tradicinių šokių mokykla.

Baltarusijos tradicinio folkloro grupė „Guda" yra išleidusi tris albumus. Albume „Dievų žaidimai" pristatomos archajiškos bei ritualinės baltarusių dainos, mitologiniai siužetai – albumas yra kaip tradicinis kiekvieno Baltarusijos regiono kalendorius. Trečiasis grupės albumas skiriamas vienai įdomiausių tradicijų ir ceremonijų baltarusių kultūroje – vestuvėms.

Albumai
-------

* *Архаічныя абрадавыя сьпевы* (2002 m.)
* *Ігры багоў* (2005 m.)
* *Вясельле* (2014 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Guda, skamba skamba kankliai
| **Russula nigricans** |
| --- |
| Juosvoji ūmėdė |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Ūmėdė  *( Russula)* |
| Rūšis: | Juosvoji ūmėdė  *( Russula nigricans)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Juosvoji ūmėdė** (*Russula nigricans*) – ūmėdžių (*Russula*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 8-10, (15-20) cm skersmens, jauna pusrutuliška, truputi gleivėta, senesnių iškili, paplokščia, ar įdubusi, mėsinga, sausa, matinė, šiurkšti, iš pradžių balta, balsva, vėliau pilka, pilkai juosva, juosva, rudai juoda. Lakšteliai balti, grybui senstant tamsėja, stori, platūs, reti, labai trapūs, priaugtiniai. Kotas 2-6 cm ilgio, 1-3 storio, iš pradžių baltas, pilkas, vėliau juosvas, sausas, kietas. Trama balta, perlaužus staigiai paraudonuoja, po to pajuosta, trapi, nekarti, malonaus kvapo.

Auga liepos–rugsėjo mėnesiais spygliuočių, kartais lapuočių miškuose. Į šią ūmėdę labai panaši juodmėsę ūmėdę (*Russula adusta*), tik jos lakšteliai plonesni, tankesni. Grybas valgomas šviežias, marinuotas arba sūdytas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vincentas Urbonas. *Grybai*. Vilnius: Mokslas, 1986. p. 89.
**Nemanja Bjelan**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Nemanja Bjelan |
| Gimimo data | 1993 m. lapkričio 16 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Kninas, Jugoslavija |
| Ūgis | ? cm |
| Svoris | ? kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | vartininkas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2017201720182019201920202021 | FK Kauno ŽalgirisFC StumbrasFK JonavaOFK ŽarkovoSD OyonesaHegelmann LitauenFK Garliava | 11 (0)01 (0)03 (0)05 (0)0? (?)00 (0)0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. kovo 25 d.. |

**Nemanja Bjelanas** (g. 1993 m. lapkričio 16 d.) – Serbijos ir Kroatijos pilietybes turintis futbolininkas, vartininkas.

Karjera
-------

Karjeros pradžia sietina su FK Sindjelic Belgrad, o vėliau FK Mladenovac (2013/14 m. sezonuose).

Nuo 2016 metų rungtyniavo F.B.K. Kaunas ekipoje, vėliau žaidė Kėdainių FK Nevėžis, FK Kauno Žalgiris, Kauno FC Stumbras ir FK Jonava ekipose.

Pastaraisiais metais treniravosi individualiai ir rungtyniavo Serbijoje (OFK Žarkovo) bei Ispanijoje (SD Oyonesa).

2020 m. sausį oficialiai pranešta, kad Nemanja atstovaus Kauno „Hegelmann Litauen" ekipą.

2021 m. rungtyniavo FK Garliava.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* lietuvosfutbolas.lt
* transfermarket
* flashscore
* Soccerway
| Obė |
| --- |
| Obė Surguto apylinkėse Obė Surguto apylinkėse |
| **Ilgis** | 3650 km |
| **Baseino plotas** | 2 990 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 12 700 m³/s |
| **Ištakos** | Altajus |
| **Žiotys** | Karos jūra |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija |
|  |
|  **Vikiteka** | Obė |

**Obė** (rus. *Обь*) – upė Rusijoje (ketvirta pagal ilgį), Vakarų Sibire, Altajaus krašte, Novosibirsko, Tomsko ir Tiumenės srityse.

Prasideda Altajuje, susiliejus Bijos ir Katūnės upėms (ties Bijsku). Ilgis 3650 km (nuo Katūnės ištakų – 4338 km, nuo Irtyšiaus ištakų – 5410 km). Baseino plotas 2990 tūkst. km². Vingiuoja į šiaurę, šiaurės vakarus plačiu slėniu Vakarų Sibiro lyguma. Skaidosi į pratakas ir atšakas. Įteka į Karos jūros Obės įlanką; sudaro deltą (plotas 4000 km²).

Svarbiausi intakai:

* dešinieji: Tomė, Čiulymas, Ketė, Tymas, Vachas, Tromjėganas
* kairieji: Alėjus, Vasiuganas, Didysis Juganas, Irtyšius, Šiaurinė Sosva

Vidutinis debitas – 12,7 tūkst. m³/s (didžiausias – 42,8 tūkst. m³/s, minimalus – 1650 m³/s). Aukštupyje patvinsta balandžio-birželio mėnesiais, žemupyje (kur išsilieja 40–45 km) – iki rugsėjo. Per metus nuneša 16 mln. tonų nešmenų. Užšąla nuo lapkričio iki balandžio pabaigos aukštupyje ir iki liepos pradžios žemupyje. Visa vaga laivuojama. Ties Novosibirsku patvenkta hidroelektrinės tvenkiniu. Svarbiausi pakrančių miestai ir uostai: Barnaulas, Novosibirskas, Kolpaševas, Nižnevartovskas, Surgutas, Neftejuganskas, Labytnangai.

Pavadinimai
-----------

Upės žemupyje gyvenantys nencai ją vadina *Саля-ям* („kyšulio upė"). Chantai ir mansiai ją vadina *Ас* („didelė upė"). Selkupai upę vadino *Квай, Еме, Куай* („didelė, vandeninga upė"). Pavadinimo Obė kilmė neaiški: vienu spėjimu, pavadinimas komių kilmės, ir susijęs su sniegu; yra bandymų pavadinimą laikyti indoeuropietiškos (tiksliau, iranėniškos) kilmės (ide. *\*āp-* „tekantis, gyvas vanduo", plg. liet. *upė*, skr. āp- „takūs vandenys", pers. āb, tadž. *об* „vanduo").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
| **Maurice Strong** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1929 m. balandžio 29 d.Oak Lake, Manitoba, Kanada |
| Mirė | 2015 m. lapkričio 27 d. (86 metai)Otava, Kanada |
|  |
| Veikla | aplinkosaugininkas, verslininkas |
| Sritis | aplinkos apsauga |
| Organizacijos | JTO, Petro-Canada |
| Pareigos | direktorius, patarėjas, generalinio sekretoriaus pavaduotojas |

**Maurice Strong** (1929 m. balandžio 29 d. – 2015 m. lapkričio 27 d.) – kanadiečių verslininkas, Jungtinių Tautų darbuotojas, aplinkosaugininkas. Jis laikomas moderniojo aplinkosaugos judėjimo pradininku ir vienu iš didžiausių aplinkosaugos idėjų populiarintųjų tarptautiniu mastu.

Biografija
----------

Maurice Strong gimė Kanados Manitobos provincijoje. Kadangi užaugo vargingoje šeimoje, mokykloje mokėsi trumpai ir anksti pradėjo dirbti. Iš pradžių Arktyje veiklą vykdžiusioje Hudson's Bay kompanijoje. Vėliau trumpai Jungtinių Tautų organizacijos sekretoriate, tačiau poziciją greitai paliko ir perėjo į privatų energetikos sektorių, vadovavo įvairioms kompanijoms.

1970 m. sugrįžo į JTO, dvejus metus buvo Jungtinių Tautų Žmogaus aplinkos konferencijos generaliniu sekretoriumi. 1973 m. tapo pirmuoju Jungtinių Tautų Aplinkos apsaugos programos direktoriumi. 1976 m. vėl paliko JTO ir dvejus metus vadovavo naftos kompanijai Petro-Canada. 1983–1987 m. buvo Brundtland komisijos nariu. 1985 m. – JTO generalinio sekretoriaus pavaduotoju. 1992 m. vėl vadovavo didžiajai JTO aplinkosaugos konferencijai – Žemės susitikimui. Prieš pasitraukdamas iš aktyvios veiklos, Maurice Strong taip pat ėjo Pasaulio Banko prezidento vyresniojo patarėjo pareigas.

Už gyvenimo pasiekimus Maurice Strong yra gavęs garbės daktaro laipsnius iš 41 universiteto Kanadoje, JAV, Europoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ted Munn. *Encyclopedia of Global Environmental Change*. Wiley, 2001, Vol.4, p. 406
2. ↑  John Barry, E. Gene Frankland. *International Encyclopedia of Environmental Politics*. Routledge, 2014, p. 434
3. ↑  Peter Dauvergne. *The A to Z of Environmentalism*. Scarecrow Press, 2009, p. 167
4. ↑  Ted Munn. *Encyclopedia of Global Environmental Change*. Wiley, 2001, Vol.4, p. 406
| **Regina Gražulevičienė** |
| --- |
| Gimė | 1941 m. gegužės 5 d. (82 metai)Žakaimė, Šilutės r. |
|  |
| Veikla | gydytoja kardiologė |
| Organizacijos | Vytauto Didžiojo universitetas |
| Pareigos | profesorė |
|  |
| Išsilavinimas | biomedicinos mokslų daktarė |

**Regina Gražulevičienė** (1941 m. gegužės 5 d. Žakaimėje, Šilutės r.) – Lietuvos gydytoja kardiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija
----------

1963 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1967 m. apgynė daktaro disertaciją „Kraujo ir aortos biocheminiai pokyčiai eksperimentinės aterosklerozės metu, imunizuojant audinių antigenais". 1992 m. suteiktas habilituotos biomedicinos mokslų daktarės laipsnis už mokslinį darbą „Kauno populiacijos ūminio miokardo infarkto registras: diagnostikos, baigčių ir epidemiologinės situacijos įvertinimas".

1968–1991 m. Kauno medicinos instituto (dab. Lietuvos sveikatos mokslų universitetas) Širdies ir kraujagyslių sistemos fiziologijos ir patologijos instituto mokslo darbuotoja, 1992–1994 m. vadovavo Kauno medicinos akademijos Kardiologijos instituto Kardiologinės tarnybos organizavimo laboratorijai. Nuo 1995 m. šio instituto Aplinkos epidemiologinės laboratorijos vedėja, nuo 1995 m. dar ir Vytauto Didžiojo universiteto dėstytoja. Nuo 1998 m. VDU Gamtos mokslų fakulteto Aplinkotyros katedros profesorė. Buvusi VDU Senato valdybos narė, Mokslo komiteto pirmininkė, VDU Botanikos sodo tarybos pirmininkė.

Mokslinė veikla
---------------

Tiria širdies ir kraujagyslių ligų epidemiologiją, aplinkos taršos poveikį sveikatai.

Ekspertinė veikla
-----------------

Europos Komisijos aplinkotyros ir sveikatos ekspertė.

Bibliografija
-------------

* Kauno populiacijos ūminio miokardo infarkto registras, 1992 m.
* Žmogaus ekologija, Kaunas: VDU leidykla, 2002 m. ISBN 9955-530-13-8.
* Aplinkos politika, mokomoji knyga, Kaunas: VDU leidykla, 2004 m. ISBN 9955-12-009-6.
* Aplinkos epidemiologija, mokomoji knyga, Kaunas: VDU leidykla, 2004 m. ISBN 9955-530-96-0.
* Aplinkos epidemiologija ir rizikos sveikatai įvertinimas, Kaunas: VDU leidykla, 2005 m. ISBN 9955-12-073-8.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos mokslo potencialas[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Gamtos mokslų fakultetas 1990-2010 Archyvuota kopija 2011-05-21 iš Wayback Machine projekto.. K.: Vytauto Didžiojo universitetas, 2011, 36 psl. [žiūrėta 2011 m. gegužės 2 d.]
3. ↑  *Regina Gražulevičienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 118 psl.
**Nemanja Lakičius-Pešičius**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Nemanja Lakičius-Pešičius  Немања Лакић-Пешић  Nemanja Lakić-Pešić |
| Gimimo data | 1991 m. rugsėjo 22 d. (31 metai) |
| Gimimo vieta | [[]], [[]] |
| Ūgis | 191 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Jaunimo klubai |
| iki 2009 | Rad U-19 |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2009–20152015–20162016–20172017–20192019–2020202020202020–20212021–20222022 | FK Donji SremFK Radnički NišSV KapfenbergKerala BlastersFK VoždovacFK NapredakFCI LevadiaOFK BačkaJavor-MatisRiteriai | 42 0(4)46 0(2)32 0(0)26 0(0)0? 0(?)05 0(0)08 0(0)05 0(0)22 0(1)10 0(2) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. kovo 3 d.. |

**Nemanja Lakičius-Pešičius** (*Немања Лакић-Пешић*; g. 1991 m. rugsėjo 22 d.) – futbolininkas iš Serbijos, gynėjas. Žaidė Lietuvoje. Atstovavo Vilniaus „Riterių" futbolo klubui.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo Serbijoje. Atstovavo gimtosios šalies klubams FK Donji Srem, FK Radnički Niš. 

Atstovavo Austrijos (SV Kapfenberg), Indijos (Kerala Blasters) klubams, o 2020 m. rungtyniavo Estijoje, Talino „Levadia" klube.

Grįžęs į Serbiją atstovavo OFK Bačka, Javor-Matis klubams.

### FK Riteriai

2022 m. rugsėjo 1 d. buvo paskelbta, kad tapo Vilniaus „Riterių" nariu.

2022 m. rugsėjo 3 d. oficialiai debiutavo A lygos rungtynėse prieš „Jonavos" klubą. Riteriai nugalėjo varžovus. Serbas rungtyniavo startinėje sudėtyje.

2022 m. rugsėjo 7 d. rungtynėse prieš FK Panevėžys pačioje rungtynių pabaigoje pelnė įvartį ir Riteriai nugalėjo panevėžiečius.

2022 m. spalio 9 d. pasižymėjo pelnydamas įvartį rungtynėse prieš FK Sūduva. FK Riteriai pirmavo rezultatu 1-0, tačiau nesugebėjo išlaikyti persvaros ir pralaimėjo 2-3. Nemanja Lakičius-Pešičius pelnė įvartį jau per pridėtą laiką ir sumažino varžovų persvarą.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **„Riteriai"** | 10 | 2 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

su FK Riteriai
* **A lyga**

Šaltiniai
---------

1. ↑  Oficiali „Riterių" klubo svetainė pristato naujoką iš Serbijos
2. ↑
3. ↑  sportas.lt naujienos: pasikeitimai „Riterių" klube
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Charales** |
| --- |
| Maurabragis (Chara)Maurabragis (*Chara*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Domenas: | Eukariotai  *( Eukaryota)* |
| Karalystė: | Pirmuonys  *( Protista)* |
| Skyrius: | Žaliadumbliai  *( Chlorophyta)* |
| Klasė: | Maurabragainiai  *( Charophyceae)* |
| Eilė: | Maurabragiečiai  *( Charales)* |

 |

**Maurabragiečiai** (*Charales*) - maurabragainių (*Charophyceae*) klasės vienintelė eilė. Tai sudėtingiausi žaliadumbliai. Būdingi įvairiasiūliai gniužulai. Tai vieninteliai dumbliai, kurių gametangės daugialąstės. Nesidaugina sporomis. Nelytiškai dauginasi krakmolingais gumbeliais, kurie auga ant rizoidų. Tiek stiebas, tiek lapai sudaryti iš bamblių ir tarpubamblių. Tarpubamblį sudaro 1 ilga ląstelė, kuri gali būti padengta žieviniu audiniu. Dėl savo ilgio maurabragių ląstelės dažnai naudojamos biofizikiniuose tyrimuose.

Šeima. Maurabraginiai (*Characeae*)

* Gentis. Maurabragis (*Chara*)
* Gentis. Žvakidumblis (*Lychnothamnus*)
**Regina Maleckaitė** (g. 1955 m. gegužės 23 d. Navikų k. Zarasų r.) – choro dirigentė.

Biografija
----------

1963–1974 m. mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (J. Svirskienės choro dirigavimo klasė). 1974–1979 m. choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. J. Motiekaičio klasė).

Nuo 1975 m. Lietuvos valstybinės konservatorijos (muzikos akademijos) Choro dirigavimo katedros koncertmeisterė, nuo 1979 m. Lietuvos radijo ir televizijos vaikų choro dirigentė. Choro meno vadovui ir vyr. dirigentui A. Girdzijauskui padėjo parengti daugelį koncertinių programų, koncertuose dažnai diriguodavo jaunesniajai choro grupei.

Nuo 1992 m. viso kolektyvo meno vadovė ir vyr. dirigentė. Choras daugiausia propaguoja lietuvių kompozitorių dainas ir sudėtingesnius kūrinius, koncertuoja Vilniuje ir kituose Lietuvos miestuose, dalyvauja įvairiuose kultūros renginiuose, padarė daug įrašų Lietuvos radijui ir televizijai. Dalyvavo 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje ir 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventėje – konkurse pelnė absoliučiai geriausio kolektyvo vardą. 1994 m. Japonijoje (Tokyo) chorų įrašų konkurse laimėjo trečiąją vietą, 1996 m. muzikos festivalyje Belgijoje (Neerpelt) pelnė antrąją vietą, o 1997 m. tarptautiniame jaunimo chorų konkurse Slovėnijoje (Celje) – antrąją vietą. 1994 m. šis vaikų choras gastroliavo JAV (Čikagoje, Bostone, Niujorke, Putname, Baltimorėje, Vašingtone) ir Kanadoje (Toronte ir Montrealyje), taip pat koncertavo Japonijoje, Nyderlanduose, Belgijoje, Prancūzijoje, Vokietijoje.

Nuo 1986 m. lygia greta dirigentė vadovauja Vilniaus miesto kameriniam mišriajam chorui „Sodžius". Chorą išmokė nemaža įvairių kūrinių, surengė koncertų Vilniuje ir kitur, jis dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Vilniuje, 1995 ir 1997 m. Baltijos ir Šiaurės šalių chorų festivaliuose Rygoje (Latvija) ir Gotlande (Švedija).

R. Maleckaitė – Vilniaus miesto dainų švenčių, 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventės ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentė. Lietuvos chorų sąjungos prezidiumo narė, 1994 m. ji apdovanota S. Šimkaus premija, o 1996 m. Lietuvos radijo ir televizijos „Auksinės bitės" dovana.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Šalpė |
| --- |
| Šalpės upė Šalpės upė |
| **Ilgis** | 38 km |
| **Baseino plotas** | 168 km² |
| **Vidutinis debitas** | 2,23 m³/s |
| **Ištakos** | Endriejavo apylinkės |
| **Žiotys** | Veiviržas |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Šalpė |

**Šalpė** – vakarų Lietuvos upė Klaipėdos ir Šilutės rajonuose, kairysis Veiviržo intakas.

 Šalpė ir Pagraumenės malūno užtvankos liekanos
Upėvardis ties Landžiais (Judrėnų sen.)
Prasideda 3 km į pietvakarius nuo Endriejavo. Iki santakos su Graumena teka į pietus ir pietvakarius, toliau iki žiočių – į šiaurės vakarus. Įteka į Veiviržą 31 km nuo jo žiočių, 3 km į pietvakarius nuo Veiviržėnų. Vidutinis nuolydis 232 cm/km.

2004 m. rugsėjo 8 d. Lietuvos respublikos vyriausybės nutarimu, visa Šalpės upė įtraukta į ekologiniu ir kultūriniu požiūriu vertingų upių sąrašą. Visoje Šalpės upėje Lietuvos respublikos įstatymų saugomi upėtakiai, šlakiai, paprastieji kūjagalviai, kirtikliai, srovinės aukšlės ir nėgės.

Intakai:

* kairieji – Šalpalė, Lunguris, Graumena.
* dešinieji – Purlė.

Manoma, kad upėvardis padarytas iš *\*Šal-upė*, taigi, reikšmė būtų „šalta upė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Šalpė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 154
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.

Nuorodos
--------

* *Szolpe*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. XII (Szlurpkiszki — Warłynka). Warszawa, 1892, 16 psl. **(**lenk.**)**
**Regina Girčienė-Sabokonytė** (g. 1953 m. sausio 8 d. Uogintų k. Kaišiadorių r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Baigusi Kaišiadorių 1-osios vidurinės mokyklos aštuonias klasės, 1968–1972 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno J. Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. D. Jokūbonis). 1972–1978 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. J. Barausko klasė).

Nuo 1978 m. rudens Kaišiadorių 2-osios vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja. 1978 m. Veterinarijos mokslinio tyrimo institute suorganizavo etnografinį ansamblį, kuris vėliau pasivadino „Verpetos" vardu. 1981–1983 m. vadovavo Kaišiadorių žemės ūkio mokyklos merginų chorui – apžiūrose pelnė pirmąsias vietas. 1980–1986 m. Kaišiadorių paukštyno darbuotojų mišriojo choro vadovė. Šį chorą parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms; jis nemažai koncertavo savo rajone, dainavo Vilniuje, Ignalinoje, Švenčionėliuose, dalyvavo 1980 m. eksperimentinėje dainų šventėje Trakuose ir Kaišiadorių rajono dainų šventėse.

Nuo 1980 m. R. Girčienė Kaišiadorių vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir jaunučių choro vadovė. Chorą parengė 1997 m. Lietuvos moksleivių dainų šventei Vilniuje. Mokytoja – Kaišiadorių rajono dainų švenčių dirigentė ir vyr. dirigentė.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Nemanja Zdravkovičius**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Nemanja Zdravković  Немања Здравковић |
| Gimimo data | 1993 m. vasario 24 d. (30 metų) |
| Gimimo vieta | Nišas, Serbija |
| Ūgis | 188 cm |
| Svoris | 77 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Metalac GM |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2010–201220132014–20162016–20182018–20202020–2021202120212022–20232023– | NapredakKopaonikInđijaPazovaRadnički 1923OFK BačkaPanevėžys→ Panevėžys BBudočnost D.Metalac GM | 02 00(0)0? 00(?)08 00(0)0? 00(?)57 0(11)26 00(0)00 00(0)01 00(0)14 00(3)22 00(2) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 6 d.. |

**Nemanja Zdravkovičius** (*Nemanja Zdravković; Немања Здравковић*; g. 1992 m. gegužės 18 d.) – Serbijos futbolininkas, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje. Atstovavo „Panevėžio" klubui.

Karjera
-------

Žaidė gimtojoje Serbijoje. Iš pradžių FK Radnički Niš ir FK Napredak Kruševac jaunimo ekipose.

Gimtinėje atstovavo įvairiems klubams: FK Napredak Kruševac, FK Kopaonik, FK Inđija, FK Radnički Nova Pazova, FK Radnički 1923.

N. Zdravkovičius Serbijos Pirmoje lygoje sužaidė daugiau nei 60 rungtynių, bei pelnė 11 įvarčių. 

### OFK Bačka

2020–2021 m. rungtyniavo Serbijos Superlygoje, kurioje sužaidė 26 susitikimus atstovaudamas „Bačkos" klubui.

### FK Panevėžys

2021 m. liepos 14 d. pranešta, kad žaidėjas tapo FK Panevėžys nariu. Su N. Zdravkovičiumi „Panevėžio" futbolo klubas pasirašė pusantrų metų sutartį, kuri turėjo galioti iki 2022 m. sezono pabaigos. Pirmoje lygoje sužaidė vienerias rungtynes.

### Dobanovcų klubas

2022 m. pradžioje grįžo į gimtinę ir atstovavo FK Buducnost Dobanovci.

Statistika
----------

A lygos ir Pirmos lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|
| **2021** | **„Panevėžys"** | 0 | 0 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa;

Laimėjimai
----------

**su FK Panevėžys**

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt