recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Raphicerus sharpei** |
| --- |
| Šiaurinė antilopikė (*Raphicerus campestris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |
| Pošeimis: | Tikrosios antilopės  *( Antilopinae)* |
| Gentis: | Antilopikės  *( Raphicerus)* |
| Rūšis: | Šiaurinė antilopikė  *( Raphicerus sharpei)* |

 |

**Šiaurinė antilopikė** (*Raphicerus sharpei*) – tikrųjų antilopių (*Antilopinae*) pošeimio dykaraginių (*Bovidae*) šeimos žinduolis.

Mažiausia antilopikė. Kūno aukštis 45-50 cm, masė 5-8 kg. Kojos be šoninių kanopėlių. Rausvai ruda su smulkiomis baltomis dėmelėmis ant nugaros ir kūno šonų. Apatinė kūno dalis balta arba gelsvai balta. Plaukai tankūs, šiurkštoki. Patinai raguoti. Ragai vidutiniškai 4 cm ilgio, tiesūs, kūgiški.

Gyvena kalvotose, uolėtose vietovėse, apaugusiose tankiais dygliuotais krūmais. Laikosi pavieniui ir poromis. Pavojaus dažniausia išvengia pasislėpdama tarp augalų. Minta krūmų lapais, ūgliais, žoliniais augalais. Nėštumas trunka apie 7 mėnesius, gimsta 1, retai 2 jaunikliai. Gyvena 10-12 metų.

Paplitusi Rytų Afrikoje nuo Tanzanijos iki Pietų Afrikos Respublikos šiaurinės dalies.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šiaurinė antilopikė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Jonas Biržiškis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1932 m. balandžio 12 d. (91 metai)Bagdonas, Kaltinėnų valsčius |
| Tėvas | Stanislovas Biržiškis |
|  |
| Veikla | kelių inžinierius, visuomenės bei politinis veikėjas |
|  |
| Alma mater | 1958 m. Irkutsko kalnakasybos ir metalurgijos institutas |

**Jonas Biržiškis** (g. 1932 m. balandžio 12 d. Bagdone, Kaltinėnų valsčiuje) – Lietuvos kelių inžinierius, visuomenės bei politinis veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Pajūrio mokykloje, Šilalės gimnazijoje. 1949 m. kartu su tėvais, broliu ir trimis seserimis ištremtas į Irkutsko srities Bodaibo rajoną. 1958 m. baigė Irkutsko kalnakasybos ir metalurgijos institutą.

1958–1990 m. Lietuvos statybinių medžiagų ir kelių tiesimo įmonių vyr. darbų vykdytojas, vyr. inžinierius. 1964–1965 m. Vilniaus universiteto, 1988–1994 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto, 1989–1990 m. dar ir Kauno politechnikos instituto dėstytojas, nuo 1993 m. docentas. 1978 m. technikos mokslų kandidatas.

1990 m. kovo 29 d. – 1996 m. gruodžio 12 d. Kazimiros Prunskienės, Alberto Šimėno, Gedimino Vagnoriaus, Aleksandro Abišalos, Bronislovo Lubio, Adolfo Šleževičiaus, Mindaugo Stankevičiaus Vyriausybėse - LR susisiekimo ministras. 1997–2000 m. asociacijos „Lietuvos keliai" prezidentas. 2000–2006 m. bendrovės „Lietuvos geležinkeliai" generalinis direktorius. 28 išradimų autorius.

Kita veikla
-----------

J. Biržiškio iniciatyva Biržiškių giminės sodyboje Pailgočio kaime (Šilalės raj.) 2015 m. atidengtas akmuo atkurtos Lietuvos valstybės pirmajai Vyriausybei įamžinti, kaimo kelyje pasodinta atminimo ąžuolų alėja – po ąžuolą, skirtą pirmosios vyriausybės ministrams ir septyniems premjerams.

Bibliografija
-------------

* Akmens gavyba ir apdorojimas, su kt. 1980 m. rusų kalba
* Kelių statyba pelkėtose vietose naudojant sprogimo energiją, su kt. 1986 m. rusų kalba

Įvertinimas
-----------

* 1981 m. LSSR valstybinė premija
* 1986 m. LSSR valstybinė premija
* 1995 m. DLK Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 2004 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius
* 2007 m. asociacijos „Linava" garbės ženklas

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-12-24 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑  Buvęs susisiekimo ministras vadovaus „Lietuvos geležininkeliams", 2000-12-09
4. ↑  *Jonas Biržiškis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 236 psl.
5. ↑  Šilalėje lankėsi susisiekimo ministras Marius Skuodis *silalesnaujienos.lt* Archyvuota kopija 2022-10-03 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  Pailgočio kaime įamžinta pirmoji Vyriausybė *zemaitijosgidas.lt* Archyvuota kopija 2022-10-03 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑
8. ↑

Literatūra
----------

* Jonas Biržiškis. Nenuspėjami gyvenimo viražai / Aldona Armalė. - Vilnius: Ex Arte, 2012. - 379 p.: iliustr. - ISBN 978-609-8010-19-0

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**-** | **Lietuvos susisiekimo ministras**1990–1996 m. | Po to:**Algis Žvaliauskas** |
| **Evalda Šiškauskienė** |
| --- |
| Gimė | 1958 m. lapkričio 2 d. (65 metai)Klaipėda |
| Gyven. vieta | Vilnius |
| Tautybė | Lietuvė |
| Pilietybė |  Lietuva |
| Sutuoktinis (-ė) | Vytautas Šiškauskas (iki 1991) |
| Vaikai | Marius Šiškauskas, Kristijonas |
|  |
| Organizacijos | LVRA |
| Pareigos | Prezidentė (nuo 1999) |
|  |
| Išsilavinimas | Magistras: romanų–germanų k.(1977–1982) |
| Alma mater | VU Filologijos fakultetas |

**Evalda Šiškauskienė** (g. 1958 m. lapkričio 2 d. Klaipėdoje) – Lietuvos vadybininkė, lobistė.

Biografija
----------

Gimė medikų šeimoje. Augo Klaipėdos centre. Mokėsi Klaipėdos K. Donelaičio vidurinėje mokykloje, aktyviai sportuodama (rankinis) atstovavo Klaipėdai.

1982–1991 m. viešbučio „Lietuva" administratorė. Stažavosi JAV. 1991–1993 m. viešbučio „Villon" vadybos direktorė. 1993–1994 m. viešbučio „Šarūnas" direktorė.

1999–2002 m. UAB „Terra Solida" direktorė. 1994–2001 m. UAB „Terranova", UAB „Džaneila" direktorė. Šioms įmonėms priklausė Vilniuje populiariausi tuo metu trys restoranai: „Prie parlamento", „Freskos" ir „Prie universiteto", kuriuose dirbo per 200 darbuotojų. Nuo 2001 m. UAB „Luxury Events" direktorė/savininkė.

Nuo 1999 m. LVRA prezidentė.

Visuomeninė veikla
------------------

* Buvo Žvėryno golfo klubo narė.
* 1995–2004 m. LLS ir LiCS narė.
* Nuo 2001 m. Vilniaus klubo valdybos narė;
* Nuo 2004 m. australų įvaikinimo organizacijos atstovė Lietuvai.
* Nuo 2009 m. gurmanų gildijos „Chaine de Rotisseurs" valdybos narė.
* 2011–2014 m. Lietuvos turizmo rūmų prezidentė, nuo 2014 m. – viceprezidentė.
* Nuo 2015 m. Lietuvos pramonininkų konfederacijos viceprezidentė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  Kas yra kas Lietuvoje. Politika, 2006, p. 977.
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
**Klaipėdos koncertų salė** – didžiausia koncertinė įstaiga Klaipėdos mieste ir Vakarų Lietuvos regione, iš esmės atliekanti filharmonijos funkciją. Šiuo metu[kada?] dirba čia dirba trys profesionalūs meno kolektyvai: Klaipėdos kamerinis orkestras, kamerinis choras „Aukuras", Klaipėdos brass kvintetas.

Istorija
--------

Klaipėdos koncertų salė įsikūrusi pastate, kurio atsiradimo istorija susijusi su šaulių organizacija. 1841 m. tarp dabartinių Šaulių ir S. Nėries gatvių šauliai įsigijo nemažą plotą žemės, kur pirmiausia įsiruošė šaudyklą. Netrukus prie Šaulių gatvės pastatytas mūrinis pastatas – organizacijos būstinė. Kaip matyti iš G. Waldhauer piešinio, iš pradžių šaulių namas buvo paprastas, nesudėtingos architektūros. Už šio pastato užveistas sodas, kuriame pastatyta orkestrinė ir nedidelis pastatas, vadintas stikliniu paviljonu. Šaudykla rekonstruota 1878 m. Tikriausiai tuo pačiu metu perstatytas ir pats pastatas, papuoštas lipdiniais, įrengta didelė salė su scena. Šie suglausti pastatai, tebestovi ir dabar. Šaulių namuose buvo didžiausia miesto koncertų salė. Pastate buvo ir mažesnė – pobūvių salė. Ją galėjo išsinuomoti miestiečiai. Šaulių organizacijos namų kompleksas buvo populiarus. Jo salėse ir sode buvo rengiamos masinės šventės, šaudymo turnyrai. Tam tikrais laikotarpiais šaulių namo salė sėkmingai konkuravo su miesto teatru.

Tarybiniu laikotarpiu pastate buvo įsikūrę „Karininkų namai", kuriuose vyko aktyvi, tiems laikams būdinga kultūrinė veikla.

1991 m. šios patalpos perduotos Muzikos centrui.

2004 m. gruodžio mėnesį atlikta kapitalinė pastato rekonstrukcija. 

Nuo 2005 m. balandžio mėnesio čia savo veiklą pradėjo Klaipėdos koncertų salė.

Šaltiniai
---------

* „Senoji Klaipėda", – J. Tatoris, 1994 m.

Nuorodos
--------

Klaipėdos koncertų salė
**GreenClub** buvęs Vilniaus muzikinis klubas, kuriame aktyviai reiškėsi pankų, hardkorerių muzikai bei kultūrai prijaučiantys asmenys. Klubas darė didelę įtaką Lietuvos (Pabaltijo) underground muzikos stiliaus „Pasidaryk pats" scenai.

Istorija
--------

Klubas įsikūrė 1997-aisiais, buvusiuose Vilniaus geležinkelininkų kultūros rūmuose, tačiau dėl priešgaisrinių taisyklių nesilaikymo kilo gaisras ir teko veiklą nutraukti. Vėliau atnaujinus veiklą, veiklos modelis buvo daromas kopijuojant „Fish Fabrique" (Sankt Peterburgas, Rusija).

1999 m. antroje pusėje plėtėsi laisvalaikio zona (stalo tenisas, stalo futbolas), buvo atnaujinama rūsyje įsikūrusi koncertinė patalpa. Pradėjo veikti nedidelė veganų kavinė, atsirado savotiška „Pasidaryk pats" pradžiamokslio biblioteka.

2002 m. policija pradėjo domėtis klubo veikla, tačiau viskas veikė nelegaliai, dėl to klubas buvo iškraustytas. Paskutinis koncertas „tik saviems" senajame klube įvyko 2003 m. rugsėjo 6 d.

Naujasis klubas persikėlė į „Menų spaustuvė" patalpas, tačiau senajame klube likusias patalpas vis dar naudojo grupės savo repeticijoms. Tačiau 2003 m. gale įvykus gaisrui, smarkiai nukentėjo patalpos bei sudegė visa sandėliuota įranga.

2003 m. lapkričio 6 d. daugiau nei 300 žmonių bei grupės „SC" (Lietuva), „Madame Germen" (Ispanija) ir „Remains Of The Day" (JAV) dalyvavo naujo klubo „Menų spaustuvėje" atidaryme.

2006 m. sausio 27 d. „Greenclub" klubas surengė paskutinį koncertą ir buvo uždarytas.

Nuorodos
--------

* GreenClub istorija
**Jungtinių Tautų darnios raidos komisija** – 1992 metais po Žemės susitikimo įsteigta institucija, prižiūrinti jame priimtos Darbotvarkės 21 ir Rio deklaracijos įgyvendinimą. Po 2002 metų Žemės susitikimo dėl darnios plėtros Johanesburge, ji taip pat prižiūri ir šios konferencijos veiksmų planą. Komisija yra Jungtinių Tautų Ekonominės ir socialinės tarybos sudėtyje ir veikia kaip aukšto lygio darniojo vystymosi klausimų aptarimui skirtas forumas, atviras tiek valstybių, tiek nevyriausybinių organizacijų atstovams. Komisijos susitikimai vyksta kartą per metus, jai priklauso tos pačios valstybės kaip ir Ekonominei ir socialinei tarybai.

Veikla
------

Komisijos darbas suskirstytas į dvejus metus trunkančius ciklus, kurių kiekvienas skiriamas tam tikroms temoms, susijusioms su konferencijų dokumentais – Darbotvarke 21, Rio deklaracija ir Johanesburgo veiklos planu. Komisija prašo iš valstybių teikti veiklos ataskaitas, kaip jos įgyvendina iškeltus tikslus, tačiau jų rengimas neprivalomas, o ataskaitų formatas nevieningas. Ataskaitos priimamos ir iš Jungtinių Tautų agentūrų, kaip jos darnųjį vystymąsi įtraukia į savo veiklos programas.

Vertinimas
----------

Kadangi komisija neturi priemonių įpareigoti valstybes imtis veiksmų, žymiausias jos veiklos rezultatas yra informacijos rinkimas, apibendrinimas ir normų kūrimas. Dėl to organizacija yra kritikuojama kaip nesibaigiantis dialogas, nevedantis prie realių veiksmų ir priimantis silpnas, abstrakčias rezoliucijas. Manoma, kad komisijos buvimas nukreipia dėmesį ir energiją nuo konkrečių priemonių įgyvendinimo. Iš kitos pusės komisija giriama dėl atvirumo ir galimybių nevyriausybinėms organizacijoms įsitraukti į diskusijas ir derybas, nors ir sutinkama, kad valstybių atstovai retai atsižvelgia į jų pasiūlymus.

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis

Susiję straipsniai
------------------

* Jungtinių Tautų Ekonominė ir socialinė taryba
* Aplinkos ir plėtros konferencija
* Žemės susitikimas dėl darnios plėtros

Išnašos
-------

1. ↑  About the UN Commission on Sustainable Development, CSD
2. ↑  Elizabeth R. DeSombre. Global environmental institutions. Taylor & Francis, 2006, p. 33-34
3. ↑  Elizabeth R. DeSombre. Global environmental institutions. Taylor & Francis, 2006, p. 34-35
|  |
| --- |
| Lietuvos politinių kalinių sąjunga |
|  |
| Įkurta | 1990 m. gruodžio 22 d. |
| Tipas | asociacija |
| Būstinė | Pylimo g. 38 / Ligoninės g. 1, Vilnius, LT-01136  |
| Narystė | 17 skyriai (2007), vienijantys ~1300 narių (2007) |
| Vadovas | Juozas Artūras Flikaitis |
| Tinklalapis | LRS svetainėje |

**Lietuvos politinių kalinių sąjunga**, **LPKS** – Lietuvos visuomeninė organizacija, veikianti nuo 1990 m. 1991-1995 m. veikė kaip politinė organizacija. Atstovauja buvusiems politiniams kaliniams ir kitiems pasipriešinimo Tarybų Sąjungos okupacijai dalyviams. Vadovas - Juozas Artūras Flikaitis. Būstinė Vilniuje.

Kartu su kitomis politinių kalinių ir tremtinių organizacijomis 2000 m. suorganizavo Tarptautinį kongresą „Komunizmo nusikaltimų įvertinimas" (dalyvavo 25 valstybės) ir Tarptautinį Vilniaus visuomeninį tribunolą (dalyvavo 15 valstybių).

Nuo 1991 m. turi chorą „Laisvės kovų daina".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Creditreform duomenų bazė
2. ↑  Lintel duomenų bazė
3. 1 2 3  *Lietuvos politinių kalinių sąjunga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 312 psl.
| ***Vinetu*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Winnetou – 1. Teil |
| Kilmės šalis |  Vokietija   Jugoslavija  Italija |
| Režisierius | Harald Reinl |
| Scenaristas (-ai) | Harald G. Peterssen |
| Metai | 1963 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 101 min. |
| Kalba | vokiečių |
| **IMDb įrašas** |

**Vinetu** (vok. *Winnetou – 1. Teil*) – 1963 m. sukurtas vesternas pagal vokiečių rašytojo Karlo Majaus trilogijos apie apačių vadą Vinetu pirmąją dalį. Filmas taip pat žinomas kaip **Apačių auksas**.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Laukiniuose Vakaruose tiesiamas geležinkelis, kurio darbams vadovauja Frederikas Santeris. Norėdamas pasipelnyti, jis imasi tiesti bėgius per apačių žemes, taip trumpindamas kelią. Atvykęs patikrinti darbus geodezininkas Čarlis (Old Šeterhendas) netrunka išsiaiškinti tiesą ir, padedamas naujojo draugo Semo Haukinso, pareikalauja nutraukti darbus, kol nekilo karas su indėnais.

Netrukus stovykloje pasirodo ir apačių vado Inču-čunos sūnus Vinetu su savo mokytoju Kleki-petra. Old Šeterhendas pažada per 10 dienų pasišalinti iš apačių žemių, tačiau pasirodę Santerio vyrai su jiems padedančiais kajovų genties indėnais nužudo Kleki-petrą, o Vinetu paima į nelaisvę. Old Šeterhendas padeda jam pabėgti ir netrukus apačiai užpuola stovyklą. Old Šeterhendas su draugais patenka į nelaisvę, tačiau sugeba išlaikyti jam skirtą išbandymą ir tampa kraujo broliais su Vinetu. Šio sesuo Nčo-či jį įsimyli ir ketina vykti į Sent Luisą, kur galėtų mokytis ir taptų Old Šeterhendo žmona. Inču-čuna su Nčo-Či ir Vinetu vyksta į kalnus, kad paimtų ten slepiamo aukso, tačiau po užpuolimo likęs gyvas Santeris seka juos ir užpuola. Old Šeterhendas ir Semas Haukinsas skuba į pagalbą, tačiau pavėluoja ir Inču-čuna su Nčo-či žūna, o Vinetu tampa apačių vadu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Lex Barker – Čarlis / Old Šeterhendas
* Pierre Brice – Vinetu
* Mario Adorf – Frederikas Santeris
* Marie Versini – Nčo-či, Vinetu sesuo
* Mavid Popovic – Inču-čuna, Vinetu tėvas
* Hrvoje Svob – Kleki-petra
* Gojko Mitic

Apdovanojimai
-------------

* „Golden Screen" apdovanojimas (1964 m.)
* „Bambi Awards" – Geriausias užsienio aktorius (Pierre Brice) (2 vieta) (1964 m.)
**Deportivo Municipal**|  |
| **Pavadinimas** | Club Centro Deportivo Municipal |
| **Įkurtas** | 1935 m. liepos 27 d. |
| **Stadionas** | Ivano Morenos stadionas, Lima |
| **Talpa** | 10 000 |
| **Vadovas** | Peru nežinomas |
| **Vyr. treneris** | Peru nežinomas |
| **Lyga** | Primera División |
| **2023** | TBA |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Club Centro Deportivo Municipal**, o trumpai vadinamas **Deportivo Municipal** – Peru futbolo klubas iš Limos.

Namų rungtynes žaidžia Ivano Morenos vardo stadione (isp. *Estadio Iván Elías Moreno*), talpinančiame 10 tūkst. žiūrovų.

Istorija
--------

Įkurtas 1935 m. liepos 27 d. Nuo 1935 m. sezono rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje. 1968 m. sezone žaidė Antrame divizione (II) ir tapo jo nugalėtojais, bei buvo perkelti į stipriausią lygą. 2000 m. sezone liko dvylikti ir iškrito į žemesnįį divizioną. Nuo 2001 m. sezono žaidė Antrame divizione. 2006 m. sezone tapo Segunda División nugalėtojais, bei pateko į Primera División.

2007 m. sezone rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje, bet joje ėsitvirtinti nepavyko. Nuo 2008 m. žaidė Antrame divizione, o nuo 2010 m. – trečioje pakopoje.

2013 m. sezone užėmė vienuoliktą vietą (11°) Segunda División. O 2014 m. tapo Segunda División nugalėtojais ir pateko į Primera División.

Nuo 2015 m. sezone rungtyniavo aukščiausioje šalies lygoje.

Laimėjimai
----------

**Primera División**
 **Čempionai (4):** 1938, 1940, 1943, 1950 m.
**Segunda División**
 **Nugalėtojai (3):** 1968, 2006, 2014 m.

Spalvinė gama
-------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Deportivo Municipal** | **Deportivo Municipal** |

|  |  |
| --- | --- |
| **Deportivo Municipal** | **Deportivo Municipal** |

### Aprangų gamintojai

* Vokietija Adidas (1982–1986 m.)
* Peru Walon (2004 m.)
* Peru Walon (2018 m.)
* Peru Walon (2022 m.)

Apranga
-------

* Namuose rungtyniauja tradicine apranga

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 




**2013 m.**
 | 




**2013 m.**
 | 




**2014 m.**
 | 




**2014 m.**
 | 




**2015 m.**
 | 




**2015 m.**
 | 




**2023 m.**
 | 




**2023 m.**
 | 




**2024 m.**
 | 




**2024 m.**
 |

Garsesni žaidėjai
-----------------

Žaidėjai, atstovavę nacionalinei Ekvadoro rinktinei;
* Peru Nolberto Solano (Aston Villa, Newcastle United)
* Peru Jefferson Farfán (Schalke 04, PSV Eindhoven)
* Peru Hugo Sotil (FC Barcelona).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Apie Deportivo Municipal Lima klubą

Nuorodos
--------

* [ Oficiali klubo svetainė]
* facebook paskyra
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Pirmojo Baltijos muzikinio kanalo logotipas
**Pirmasis Baltijos muzikinis kanalas** (rus. *Первый Балтийский Музыкальный Канал*) - muzikinis televizijos kanalas, transliuojantis savo programą Baltijos šalims - Lietuvai, Latvijai ir Estijai.

Transliacijas PBMK pradėjo apie 2003-2004 metus ir sėkmingai jas tęsia iki šiol. Televizijos būstinė įsikūrusi Rygoje, Latvijoje.

Kanalas nutraukė savo transliacijas Lietuvoje 2017 m. lapkričio 1 dieną.

Programa
--------

Kanalo programa transliuojama visą parą ir yra sudaryta iš muzikinių vaizdo klipų. Vaizdo klipus, kurie turėtų būti parodyti eteryje, gali taip pat išsirinkti ir patys kanalo žiūrovai, siųsdami mokamą SMS žinutę ekrane nuolat rodomais telefonų numeriais.

Programa transliuojama per palydovą Sirius 4, taip pat kabelinės televizijos operatorių tinklais bei internetu visame pasaulyje. 

Pagrindinė kanalo kalba - rusų kalba. 

**Pirmasis Baltijos muzikinis kanalas**| **Šalis** |  Lietuva  Latvija  Estija |
| **Transliavimopradžia** | 2003-2004 m. |

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2021-04-30 iš Wayback Machine projekto.
| Nueva Chermanija*Nueva Germania* |
| --- |
| 

Nueva ChermanijaNueva Chermanija

23°54′0″ p. pl. 56°34′0″ v. ilg.﻿ / ﻿23.90000°š. pl. 56.56667°r. ilg.﻿ / 23.90000; 56.56667﻿ (Nueva Chermanija)Koordinatės: 23°54′0″ p. pl. 56°34′0″ v. ilg.﻿ / ﻿23.90000°š. pl. 56.56667°r. ilg.﻿ / 23.90000; 56.56667﻿ (Nueva Chermanija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Paragvajaus vėliava Paragvajus |
| **Departamentas** | San Pedro departamentas San Pedro departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1886 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 6 565  |
| **Altitudė** | 132 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Nueva Chermanija |
|  |
| **Kirčiavimas** | Nuèva Chermãnija |

**Nueva Chermanija** (isp. *Nueva Germania* – 'Naujoji Vokietija') – miestelis Paragvajuje, San Pedro departamente, į šiaurės rytus nuo San Pedro, prie Didžiojo Agvarajaus ir Verdės upių; apygardos centras. Praeina San Pedro–Santa Rosos kelias. Verčiamasi žemdirbyste (matė, medvilnė, sezamas, tabakas, manijokai, vaisiai). Veikia krašto muziejus, amatų centras.

Vokiečių ūkis Nueva Chermanijoje (1901 m.)

Istorija
--------

Gyvenvietę 1886 m. įkūrė grupė kolonistų iš Vokietijos, vadovaujama Bernardo Feršterio (*Bernhard Förster*) ir jo žmonos Elizabetos Feršter-Nyčės (*Elisabeth Förster-Nietzsche*, Frydricho Nyčės sesuo). 14 vokiečių šeimų čia siekė įkurti utopinę gyvenvietę – nuo žydų įtakos nepriklausomą arijų bendruomenę, puoselėjančią vegetarizmo, feminizmo idėjas. Skurdžiose žemėse vokiečiams įsitvirtinti sekėsi sunkiai, daug naujakurių mirė nuo ligų arba išsikraustė kitur, 1889 m. Feršteris nusižudė, o jo našlė grįžo atgal į Vokietiją. Likę vokiečiai ėmė palaipsniui maišytis su paragvajiečiais, ir XX a. pr. vokiškai tebekalbėjo tik keletas žmonių.

Tarp šiuolaikinių gyventojų yra amerikiečių dirigentas Davidas Woodardas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Humid, All Too Humid", *The Walrus*, balandis, 2008
3. ↑  Epstein, J. „Rebuilding a Home in the Jungle" Archyvuota kopija 2016-10-09 iš Wayback Machine projekto. *San Francisco Chronicle*, 2005 m. kovo 13 d.
Koordinatės: 54°52′18″š. pl. 23°55′56″r. ilg.﻿ / ﻿54.8717°š. pl. 23.9322°r. ilg.﻿ / 54.8717; 23.9322

|  |
| --- |
| **Kauno Motiejaus Valančiaus mokykla-darželis** |
| Kauno Motiejaus Valančiaus mokykla-darželis herbasKauno Motiejaus Valančiaus mokykla-darželis herbas |
| Kauno Motiejaus Valančiaus mokykla-darželis |
| **Adresas** | Kranto 5-oji g. 7, Kaunas |
| **Direktorius(-ė)** | Lina Baltakienė |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1991 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** |  |

**Kauno Motiejaus Valančiaus mokykla-darželis** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Kaune, Kranto 5-oji g. 7, vykdanti pradinio ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290140580. Mokykla-darželis įsikūręs Žemuosiuose Šančiuose, architekto S. Kudoko 1936 m. suprojektuotame pradinės mokyklos pastate. Šioje vietoje anksčiau stovėjo Šančių senoji bažnyčia.

Istorija
--------

1938 m. gegužės 8 d. Šančių pradinei mokyklai buvo suteiktas Juozo Vokietaičio vardas. Sovietmečiu čia veikė rusų mokykla, vėliau perkelta Šančiuose veikusios 6-oji berniukų ir 7-oji mergaičių gimnazijos; mokykla tapo vidurinį ugdymą vykdančia įstaiga.

Pradinė mokykla įsteigta Kauno miesto mero 1990 m. gruodžio 21 d. potvarkiu Nr. 846. Ji pradėjo veikti 1991 m. rugsėjo 1 d. ir buvo pavadinta Kauno 1-ąja pradine mokykla. 2008 m. gegužės 15 d. mokyklai suteiktas Motiejaus Valančiaus vardas. 2015 m. įstaigai suteiktas mokyklos-darželio statusas.

Nuorodos
--------

1. ↑  Mokyklos istorija. Archyvuota kopija 2022-05-28 iš Wayback Machine projekto. Valanciauspradine.lt (tikrinta 2022-07-24).

* Mokyklos svetainė
Arendo stenografijos sistemos pavyzdys
Arendso kapas
**Leopoldas Arendsas** (vok. *Leopold Alexander Friedrich Arends*; 1817 m. gruodžio 1 d. Rokiškyje – 1882 m. gruodžio 22 d. Berlyne) – vokiečių stenografijos išradėjas.

Biografija
----------

Buvo nusprendęs tapti vaistininku, įstojo į Dorpato universitetą, kur be farmacijos studijavo kalbas, filosofiją ir istoriją. Nuo 1841 m. – namų mokytojas viename Kuršo dvare, po trejų metų persikėlė į Berlyną, užsiėmė pedagogine veikla. Parašė keletą dramos veikalų, išleido poezijos rinkinį ir trijų tomų knygą apie gamtą „Das Wunderreich der Natur" (1858 m.).

Leopoldo Arendso 1840 m. sugalvota greitraščio sistema nesudėtinga, naudojamos įprastos, šiek tiek supaprastintos rašybos raides. Trumpas naujas mokymas knygos pavidalu pasirodė 1850 m. o po dešimties metų pasirodė pilnas ir išsamus išradimo išdėstymas. Sistema prigijo daugiausiai Vokietijos šiaurėje, taip pat buvo pritaikyta anglų, ispanų, lotynų ir švedų kalboms.

Bibliografija
-------------

* „Stenographie in 6 Lectionen" (1850 m.);
* „Vollständiger Leitfaden einer rationellen ebenso leicht erlernbaren sowie sicher auszuführende Stenographie oder Kurzschrift. "(1883 m. išėjo keturioliktas leidimas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона (Brockhaus and Efron Encyclopedic Dictionary), том 2, 1890
2. ↑  Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 1, Duncker & Humblot, Berlin

Nuorodos
--------

* L. Arendso biografija (*rokiskis.rvb.lt*) Archyvuota kopija 2017-04-18 iš Wayback Machine projekto.
* Arendo sistemos paplitimas Švedijoje (šved.) Archyvuota kopija 2013-12-06 iš Wayback Machine projekto..
Refleksinio radijo imtuvo schema. Dviem gnybtais viršuje prijungiama maitinimo įtampa. Garso signalo išejimas yra dešiniojo transformatoriaus antrinės apvijos kontaktai. Yra tik vienas tranzistorius bet dvi stiprinimo kaskados: task pats tranzistorius sustiprina iš pradžių aukštus, paskui žemus dažnius.
**Refleksinis radijo imtuvas** – imtuvas, kuriame tas pats stiprintuvas panaudojamas tiek radijo dažniui (iki detekcijos), tiek ir garso dažniui (po detekcijos) sustiprinti. Pirmąkart sustiprintas signalas detektuojamas ir vėl paduodamas į to paties stiprintuvo įėjimą. Stiprintuvas sustiprina dabar jau garso dažnio signalą antrą kartą. Pirmąkart pasiūlytas 1913 m. vokiečių mokslininkų Wilhelm Schloemilch ir Otto von Bronk.

Stiprintuvo išėjime paprastai statomas radijo dažnio transformatorius (šio straipsnio schemoje kairysis) nuo kurio antrinės apvijos nuimamas sustiprintas radijo dažnio signalas (schemoje iškart detektuojamas diodu). Šis transformatorius garso dažnio stiprinimui daug įtakos neturi. 

Refleksinis radijo imtuvas turi mažiau detalių ir vartoja mažiau galingumo, nei kiti panašaus jautrumo ir garsumo imtuvų tipai. Tačiau tokia schema yra nelabai stabili ir ją reikia rankiniu būdu derinti. Derinama parenkant optimalias kai kurių rezistorių reikšmės ir prireikus sukeičiant vietomis aukšto dažnio transformatoriaus apvijų galus. Refleksiniai imtuvo privalumai labiau pasireiškia lempiniuose imtuvuose, nes radijo lempa yra palyginus brangi, kaitinimui reikalinga papildoma galia, naudinga mažinti jų skaičių. Transistoriniai refleksiniai imptuvai kartais vis dar buvo siūlomi dėl ekonomiškumo ar (kol nebuvo mikroschemų) miniatiūriniams variantams.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Рефлексные приемники. radiocon-net.narod.ru
2. ↑  JAV Patentas nr. 1087892, Wilhelm Schloemilch and Otto von Bronk *Means for receiving electrical oscillations*, autorių pateiktas 1913 m kovo 14 d. patentas išleistas February 17, 1914 m. vasario 17 d.

Nuorodos
--------

Refleksiniai lempiniai radijo imtuvai:

* FEDA 160 Neutrodyne, 1920 m. refleksinio imtuvo schema. pdf
* General Electric F40, 1937 m. refleksinio imtuvo schema. pdf
| Stožice stadionas |
| --- |
|  |
| Vieta | Liubliana, Slovėnija |
| Atidarytas | 2010 m. rugpjūčio 11 d. |
| Savininkas | Liublianos savivaldybė |
| Paviršius | Žolė |
| Architektas | Sadar Vuga d.o.o. |
| Talpa | 16 038 (futbolas)23 000 (muzikos renginiai) |
| Lauko matmenys | 105 × 68 metrai |
| Nuomininkai | NK Olimpija LjubljanaSlovėnijos vyrų futbolo rinktinė |

**Stožice stadionas** (slovėn. *Stadion Stožice*) – įvairių paskirčių stadionas Liublianoje, Slovėnijoje. Tai yra didžiausias šalies stadionas, kurį suprojektavo slovėnų *Sadar Vuga d.o.o.* architektai. Kartu su uždarų patalpų arena, sudaro Stožicės sporto kompleksą. Vienas iš dviejų pagrindinių Liublianos stadionų, esantis į šiaurę nuo miesto centro, *Bežigrado* rajone.

Stadione namų rungtynes žaidžia NK Olimpija Ljubljana bei Slovėnijos vyrų futbolo rinktinė. Stadione be futbolo varžybų vyksta ir kultūros renginiai.

Istorija
--------

Stadionas pavadintas pagal vietovę, kurioje jis yra. Stadionas pastatytas per 14 mėnesių ir buvo atidarytas 2010 m. rugpjūčio 11 d. Atidarymo dieną vyko draugiškos rungtynės tarp Slovėnijos ir Australijos rinktinių. Šeimininkai rungtynes laimėjo 2–0.

Stadione yra 16 038-ios sėdimos vietos, iš kurių 558-ios verslo klasės, 210 žurnalistams, 97-ios neįgaliesiems skirtos vietos. Kultūros bei muzikos renginiams vietų skaičius padidinamas iki daugiau nei 20 000 vietų.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stožicių stadionas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑
|  |
| --- |
| Ketų kalba*Остыганна ӄа’* |
| Kalbama | Rusija (Krasnojarsko kraštas) |
| Kalbančiųjų skaičius | 213 |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | - |
| Kilmė | Jenisiejaus 
 ketų–jugų 
  **ketų** |
| Rašto sistemos | Lotynų (1930-80)kirilica (1980-) |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | - |
| ISO 639-2 | - |
| ISO 639-3 | ket |

**Ketų kalba** (*Остыганна ӄа’*) – negausi, nykstanti kalba, vartojama ketų tautos žmonių, gyvenančių Sibire, Jenisiejaus baseine (Krasnojarsko krašte). 2010 m. užfiksuota 213 žmonių, mokančių šią kalbą.

Kalbiniai ryšiai
----------------

Ketų kalba yra vienintelė gyva kalba Jenisiejaus kalbų šeimoje (artima jugų kalba išnyko XX a. pab. dauguma kitų šios šeimos kalbų raštiškai neužfiksuota). Iškelta nemažai hipotezių, bandančių sieti ketų kalbą su kitomis pasaulio kalbomis ar kalbų grupėmis (burušaski, kinų-tibetiečių, na-dene, dene-kaukaziečių), tačiau jokių įtikinamų sąsajų nerasta.

Istorija
--------

1788 m. ketų kalbą paminėjo biologas, keliavęs po Sibirą, Peter Simon Pallas. 1858 m. suomių mokslininkas Matthias Alexander Castrén pirmasis išleido ketų gramatiką ir žodyną. XIX a. ši kalba dažnai klaidingai priskirinėta finougrų kalboms. Vėliau ketų kalbą tyrė žymūs rusų kalbininkai (Vladimiras Toporovas, Borisas Uspenskis, Sergejus Starostinas ir kt.). XXI a. pr. kalbos tyrimu užsiėmė JAV kalbininkas Edward Vajda.

Gramatika
---------

Ketų kalboje išskiriami kietieji ir minkštieji priebalsiai, kalba toninė (dalis šnektų turi 5 tonus). Žodžių daryboje labai paplitusi inkorporacija, veiksmažodžių reikšmė keičiama priešdėliais, infiksais. Leksikoje yra skolinių iš samojedų, tiurkų, rusų kalbų.

Raštas
------

1930 m. sukurtas raštas ketų kalbai, paremtas lotyniška abėcėle, 1980 m. jis pakeistas kirilica.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| А а | Б б | В в | Г г | Ӷ ӷ | Д д | Е е | Ё ё |
| Ж ж | З з | И и | Й й | К к | Ӄ ӄ | Л л | М м |
| Н н | Ӈ ӈ | О о | Ө ө | П п | Р р | С с | Т т |
| У у | Ф ф | Х х | Ц ц | Ч ч | Ш ш | Щ щ | Ъ ъ |
| Ә ә | Ы ы | Ь ь | ’ | Э э | Ю ю | Я я |

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* ket Duomenys apie kodu „ket" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
* E. Wajda ketų kalbos pristatymas
Koordinatės: 55°03′39″ š. pl. 25°05′34″ r. ilg.﻿ / ﻿55.06083°š. pl. 25.09278°r. ilg.﻿ / 55.06083; 25.09278

|  Šešuolėlių Švč. Mergelės Marijos Visų Malonių Tarpininkės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Širvintų |
| **Savivaldybė** | Širvintų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šešuolėliai II |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1910 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Šešuolėlių Švč. Mergelės Marijos, Visų malonių Tarpininkės, bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Antrųjų Šešuolėlių gyvenvietėje, Širvintos dešiniajame krante, prie kelio  **4302**  Paširvintys–Juodiškiai–Giedraičiai .

Istorija
--------

Iki 1744 m. Šešuolėlių dvare pastatyta koplyčia. 1782 m. ji neturėjo bažnytinių reikmenų, o 1828 m. reikmenis jau turėjo. Iki 1866 m. tapo filija.

1901–1910 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia (statybą prižiūrėjo technikas Apolinaras Mikulskis). 1924 m. įkurta parapija.

Šešuolėlių bažnyčioje švenčiami šv. Kazimiero (kovo 4 d.), šv. Lauryno (rugpjūčio 10 d.) ir tituliniai Švč. M. Marijos Visų Malonių Tarpininkės (paskutinį gegužės mėn. sekmadienį) atlaidai.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, stačiakampio plano, vienabokštė, su daugeliu bokštelių, vienanavė. Į bažnyčią veda aukšti laiptai.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šešuolėlių Švč. Mergelės Marijos Visų Malonių Tarpininkės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 42°26′41″š. pl. 19°15′51″r. ilg.﻿ / ﻿42.4447°š. pl. 19.2642°r. ilg.﻿ / 42.4447; 19.2642

| „Стадион под Горицом" |
| --- |
| Stadionas 2009 m. |
| Vieta | Juodkalnija Podgorica |
| Atidarytas | 1947 m. |
| Renovuotas | 1983, 2007 m. |
| Savininkas | Podgoricos miestas |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 17 000 |

**Pod Goricom stadionas** (serb. *Стадион под Горицом* – „stadionas prie Goricos") – daugiafunkcis stadionas Juodkalnijos sostinėje Podgoricoje, Goricos kalno papėdėje. Talpa – 17 tūkst. vietų. Stadione daugiausia žaidžiamos futbolo rungtynės. Čia rungtyniauja FK Budućnost Podgorica klubas ir Juodkalnijos vyrų futbolo rinktinė. Stadione tarptautines varžybas žaidžia ir kiti Juodkalnijos klubai, kadangi tai vienintelis Juodkalnijos stadionas, atitinkantis UEFA standartus, čia vyksta Juodkalnijos futbolo taurės finalinės rungtynės.

Istorija
--------

Stadionas pastatytas 1947 m. Iki II pasaulinio karo Podgoricos komandos žaidė aikštėje netoli dabartinio stadiono. 1989 m. įrengtas dirbtinis apšvietimas.

2018 m. šiame stadione Lietuvos vyrų futbolo rinktinė 0-2 pralaimėjo Juodkalnijos rinktinei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gradski stadion. Fk-buducnost.me (tikrinta 2024-01-19).
2. ↑
*Kitos reikšmės – Ročesteris (reikšmės).*

| Ročesteris*Rochester* |
| --- |
|        |
| *Ročesterio centras prie Zambro upės* |
|  |
| 

RočesterisRočesteris

44°01′0″ š. pl. 92°28′0″ v. ilg.﻿ / ﻿44.01667°š. pl. 92.46667°r. ilg.﻿ / 44.01667; 92.46667﻿ (Ročesteris (Minesota))Koordinatės: 44°01′0″ š. pl. 92°28′0″ v. ilg.﻿ / ﻿44.01667°š. pl. 92.46667°r. ilg.﻿ / 44.01667; 92.46667﻿ (Ročesteris (Minesota)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Minesota Minesota |
| **Apygarda** | Olmstedo apygarda |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 121 878  |
| **Plotas** | 144,7 km² |
| **Tankumas** (2020) | 842 žm./km² |
| **Altitudė** | 344 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Ročesteris |

**Ročesteris** (angl. *Rochester*) – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurinėje dalyje, Minesotoje, 120 km į pietryčius nuo Mineapolio, prie Zambro upės pietinės šakos. Olmstedo apygardos centras. Yra tarptautinis oro uostas, plentai ir geležinkeliai į Madisoną, Sent Polą, Su Folsą, Pirą. Svarbus elektronikos pramonės centras (vienas svarbiausių IBM bendrovės centrų), maisto (pieno, mėsos) pramonė, stiklo pluošto, biurų įrenginių gamyba.

Ročesteris – svarbus medicinos centras. Veikia didelė Mejo klinika (įkurta 1889 m. kaip Šv. Marijos ligoninė), Mejo medicinos mokykla (nuo 1972 m.), medicinos muziejus. Veikia Ročesterio universitetinis centras (nuo 1915 m.), Krosroudso koledžas (įkurtas 1913 m. iki 2002 vadintas Minesotos Biblijos koledžu), Minesotos universiteto padalinys (nuo 2006 m.). Yra Mejų šeimos pastatų ansamblis Mejovudas, klinikos rėmėjo Henrio Plamerio rūmai (1917–1924 m.). Apylinkėse įsteigti Karlio ir Vaitvoterio valstijos parkai.

2020 m. 71,8 % miesto gyventojų buvo baltieji, 8,7 % – afroamerikiečiai, 7,8 % – azijiečiai, 6,5 % – lotynoamerikiečiai, 4,3 % – mišrios kilmės.

Istorija
--------

Ročesteris įkurtas 1854 m. Džordžo Hido ir pavadintas pagal Ročesterio miestą Niujorko valstijoje. Pradžioje tai buvo karavanų gurguolių stovyklavietė, vėliau diližanų, geležinkelio stotis. 1857 m. tapo Olmstedo apygardos centru, 1858 m. gavo miesto teises. Augti pradėjo po 1889 m. kai Viljamas Voralas Mejas įkūrė ligoninę, vėliau išaugusią į didelę kliniką.

1883 m. Ročesteris nukentėjo nuo viesulo (buvo sugriauta didesnioji dalis miesto), 1978 m. – nuo potvynio.

Šaltiniai
---------

1. ROCHESTER: in Olmsted (Minnesota)
2. ↑  ROCHESTER: in Olmsted (Minnesota)
3. ROCHESTER: in Olmsted (Minnesota)
4. ↑  ROCHESTER: in Olmsted (Minnesota)
5. 1 2 3  *Rochester*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XX (Rėv-Sal). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
6. 1 2  *Rochester // Minnesota, United States*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
7. ↑  „P2 HISPANIC OR LATINO, AND NOT HISPANIC OR LATINO BY RACE - 2020: DEC Redistricting Data (PL 94-171) - Rochester, Minnesota". *United States Census Bureau*.
SOP herbas
**Specialiųjų operacijų pajėgų herbas** – vienas iš Specialiųjų operacijų pajėgų simbolių (herbas).

Patvirtintas 2007 m. spalio 23 d.

Aprašas
-------

Skydo žaliame lauke auksinis kalavijas raudonais ugniniais ašmenimis smaigaliu į viršų, išilgai ašmenų vidurio eina auksinė vingiuota gija.

Kitas SOP herbo variantas
Kitas SOP herbo variantas
Yra kitas herbo variantas, kuriame kalavijų geležtės auksinė ir raudona spalvos sukeistos vietomis. Taip pat skiriasi paties skydo apvado gijų spalvos.

Simbolika
---------

SOP įkūrėjai kovinį eskadroną pavadino „Aitvaru".

Pagal baltų mitologiją Aitvaras – atmosferos, vandens, debesų saugotojas, turintis ryšį su žeme ir jos turtais. Aitvaras – nepaprastai greitas, dinamiškas, galingas, buvo siejamas su keturiais Visatos elementais: ugnimi, vandeniu, oru ir žeme, globojo gerus žmones, o bloguosius, pasivertęs viesulu ar ugniniu žalčiu, baudė. Liepsninė geležtė ir siejasi su ugniniu aitvaro įvaizdžiu.

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------

* Kariuomenės struktūra » Specialiųjų operacijų pajėgos » Simbolika Archyvuota kopija 2014-04-08 iš Wayback Machine projekto.
| Ročesterisangl. *Rochester* |
| --- |
|              |
| *Ročesterio panorama* |
|  |
| 

RočesterisRočesteris

43°09′56″ š. pl. 77°36′41″ v. ilg.﻿ / ﻿43.16556°š. pl. 77.61139°r. ilg.﻿ / 43.16556; 77.61139﻿ (Ročesteris)Koordinatės: 43°09′56″ š. pl. 77°36′41″ v. ilg.﻿ / ﻿43.16556°š. pl. 77.61139°r. ilg.﻿ / 43.16556; 77.61139﻿ (Ročesteris) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Niujorkas (valstija) Niujorkas (valstija) |
|  |
| **Meras** | Lovely Warren |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 210 565  |
| **Plotas** | 96,1 km² |
| **Tankumas** (2010) | 2 191 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.cityofrochester.gov |
|  **Vikiteka** | Ročesteris |

**Ročesteris** (angl. *Rochester*) – miestas JAV, Niujorko valstijos vidurio vakaruose. Įkurtas 1803 m. Mieste gyvena 210 565 gyventojų (2010 m.).

Ročesteryje įsikūrusios įžymios įmonės „Kodak", „Xerox", „Bausch & Lomb". Šis miestas taip pat garsėja savo mokslo institucijomis: Ročesterio universitetu su žymiu Simono verslo mokyklos fakultetu magistrantams ir Eastmano muzikos mokykla, kuri laikoma viena iš dviejų geriausių JAV muzikos mokyklų. Taip pat turi profesionalaus futbolo, krepšinio, beisbolo, lacrosse ir ledo ritulio komandas.

Ročesteryje gyvuoja negausi lietuvių bendruomenė. Veikia lietuviška Švento Jurgio Parapija, kuri 2008 m. spalio mėn. šventė savo 100 metų jubiliejų.

Nuorodos
--------

* Oficialus Ročesterio miesto tinklalapis **(**angl.**)**
* Oficialus Ročesterio miesto turizmo tinklalapis **(**angl.**)**
| **Vytautas Mockus** |
| --- |
| Gimė | 1957 m. spalio 9 d. (66 metai)Kupiškyje |
| Sutuoktinis (-ė) | Jūratė |
| Vaikai | Paulius |
|  |
| Veikla | ekonomistas, Lietuvos kooperacijos ir politinis veikėjas |
| Partija | 
* 1990 m. Lietuvos socialdemokratų partija;
* 1997 m. Tėvynės sąjunga.

 |
|  |
| Alma mater | 1980 m. Vilniaus universitetas |

**Vytautas Mockus** (g. 1957 m. spalio 9 d. Kupiškyje) – ekonomistas, Lietuvos kooperacijos ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

1976 m. aukso medaliu baigė Kupiškio vidurinę mokyklą. 1980 m. baigė Vilniaus universiteto Prekybos fakultetą ir įgijo prekybos ekonomisto specialybę.

1980–1985 m. Anykščių rajono vartotojų kooperatyvų sąjungos Kavarsko vartotojų kooperatyvo pirmininko pavaduotojas, 1985–1988 m. – Ignalinos rajono vartotojų kooperatyvų sąjungos prekybos bazės direktoriaus pavaduotojas, direktorius. 1988–1991 m. Kupiškio statybinių medžiagų gamyklos planavimo skyriaus viršininkas, 1991–1992 m. – UAB „Lota" direktoriaus pavaduotojas.

1992–1993 m. Lietuvos Respublikos Vyriausybės atstovo konsultantas Utenos regione. 1993–1995 m. UAB „Gilota" direktoriaus pavaduotojas. 1995–1997 m. Kupiškio rajono savivaldybės meras. 1999–2004 m. UAB „Gilota" direktoriaus patarėjas ekonominiais klausimais, direktoriaus pavaduotojas ekonomikai, 2004–2008 m. direktoriaus pavaduotojas ekonomikai. 2008–2024 m. Vilniaus teritorinės ligonių kasos direktorius.

1990–1995 m. Kupiškio rajono tarybos deputatas, 1995–2008 m. Kupiškio rajono savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1990 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 1990–1995 m. Kupiškio grupės pirmininkas. Nuo 1997 m. Tėvynės sąjungos narys. 1999–2002 m. ir nuo 2004 m. – Tėvynės sąjungos Kupiškio skyriaus pirmininkas. Nuo 2003 m. Tėvynės sąjungos Prezidiumo narys nuo Aukštaitijos regiono koordinacinės tarybos.

Sutuoktinė Jūratė, sūnus Paulius.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
| **Laimutė Matkevičienė** |
| --- |
| Gimė | 1957 m. spalio 22 d. (66 metai)Kaišiadorys |
| Sutuoktinis (-ė) | Bronius Matkevičius |
| Vaikai | Dalius Matkevičius |
|  |
| Veikla | Lietuvos nusipelniusi gydytoja. Politikė, visuomenės veikėja, Lietuvos Respublikos Seimo narė. |
| Organizacijos | Elektrėnų ligoninė
Lietuvos Respublikos Seimas |
|  |
| Alma mater | Kauno medicinos universitetas |

**Laimutė Matkevičienė** (g. 1957 m. spalio 22 d.  Kaišiadoryse) – gydytoja, politinė veikėja.

Biografija
----------

1964–1965 m. mokėsi Šilonių aštuonmetėje mokykloje, 1965–1975 m. – Žaslių vidurinėje mokykloje.

1977-1983 m. studijavo Kauno medicinos institute, kuriame įgijo vidaus ligų gydytojos kvalifikaciją. 

2002-2004 m. Kauno medicinos universitete įgijo sveikatos vadybos magistro kvalifikaciją.

1986–2001 m. dirbo Žaslių ambulatorijoje vaikų ligų gydytoja, bendrosios praktikos gydytoja, Kaišiadorių ligoninėje – budinčia gydytoja. 1997–2001 m. buvo Kaišiadorių savivaldybės gydytoja. 2001–2016 m. Elektrėnų ligoninės direktorė, vidaus ligų gydytoja, echoskopuotoja.

2016–2020 m. - Lietuvos Respublikos Seimo narė.

Nuo 2021 m. Elektrėnų ligoninės Priėmimo - skubios pagalbos skyriaus vedėja, vidaus ligų gydytoja.

Ištekėjusi: vyras Bronius, sūnus Dalius. Moka anglų, rusų kalbas. Pomėgiai: kūryba, poezija, kelionės, kultūros renginiai.

Įvertinimas
-----------

2015 m. suteiktas nusipelniusios Lietuvos gydytojos vardas, apdovanota nusipelniusio Lietuvos gydytojo garbės ženklu.

Bibliografija
-------------

* Laimutė Matkevičienė. *Aš augau Lietuvoj...* Vilnius: Kriventa, 2019.
* Laimutė Matkevičienė. *Elektrėnų ligoninės 50 veiklos metų: nuo laikinojo medicinos punkto iki e.sveikatos paslaugų*. Vilnius: Kriventa; Elektrėnai: Elektrėnų ligoninė, 2015. ISBN 978-609-462-050-8

Nuorodos
--------

* L. Matkevičienės biografija (*vrk.lt*)
* Medikė ir širdimi, ir prigimtimi...
* „Šiltuose susitikimuose" - gydytoja Laimutė Matkevičienė Archyvuota kopija 2016-11-04 iš Wayback Machine projekto.
| ***Trastevere*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Trastevere |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Fausto Tozzi |
| Scenaristas (-ai) | Fausto Tozzi |
| Metai | 1971 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 98 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Trastevere** – 1971 m. Italijoje sukurtas filmas, vienintelis aktorius Fausto Tozzi režisūrinis darbas. Juosta gerokai pakoreguota jos prodiuserio Alberto Grimaldi, kuris pašalino iš jos aktorių Umberto Orsini, Martine Brochard ir Riccardo Garrone vaidmenis.

Filme pasakojama apie vieną iš Romos rajonų, turistų traukos vietą ir jame gyvenančius žmones per nuo šeimininko pabėgusios buldogo, surandančio vis naujus šeimininkus, istoriją.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Nino Manfredi – Karmelo
* Rosanna Schiaffino – Katerina
* Vittorio Caprioli – donas Ernesto
* Ottavia Piccolo – Nando
* Vittorio De Sica – Enriko
* Leopoldo Trieste – profesorius
* Milena Vukotic – Delia
* Rossella Como
* Enzo Cannavale
* Franca Scagnetti
| **Viktoras Rinkevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1950 m. kovo 11 d. (73 metai)Inturkė, Molėtų rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Birutė |
| Vaikai | Ričardas, Robertas |
|  |
| Veikla | inžinierius, Lietuvos ir Biržų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | 1990 m. Lietuvos valstiečių partija2001 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga |

**Viktoras Rinkevičius** (g. 1950 m. kovo 11 d. Inturkėje, Molėtų rajonas) – inžinierius, Lietuvos ir Biržų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1965 m. baigė Pasvalio rajono Grūžių aštuonmetę mokyklą, 1969 m. baigė Pasvalio rajono Joniškėlio žemės ūkio technikumą ir įgijo techniko – mechaniko specialybę. 1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademijos Žemės ūkio mechanizacijos fakulteto Neakivaizdinį skyrių ir įgijo inžinieriaus – mechaniko specialybę.

1969–1971 m. tarnavo armijoje. 1971–1973 m. Joniškėlio žemės ūkio technikumo mechanikas, 1973–1978 m. Pasvalio rajono Sabonių kolūkio vyr. inžinierius – mechanikas. 1978–1980 m. Pasvalio rajono susivienijimo „Žemės ūkio technika" valdytojo pavaduotojas, 1980–1985 m. Biržų rajono susivienijimo „Žemės ūkio technika" valdytojas. 1985–1986 m. Biržų rajono žemės ūkio valdybos viršininkas, 1986–1989 m. Biržų rajono agropramoninio susivienijimo pirmininkas. 1989–1990 m. Biržų rajono vykdomojo komiteto pirmininkas, 1990–1991 m. Biržų rajono valdytojo pavaduotojas, Žemės ūkio skyriaus viršininkas. 1992–2000 m. ir 2005–2016 m. uždarosios akcinės bendrovės „Biržų žemtiekimas" direktorius, valdybos narys.

2000–2008 m. ir 2016–2020 m. Seimo narys.

Nuo 1990 m. Lietuvos valstiečių partijos narys, nuo 2001 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos pirmininko pavaduotojas.

1997–2003 m. ir 2007–2016 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys.

Lietuvos žemės ūkio rūmų narys, Lietuvos žemės ūkio technikos asociacijos prezidiumo narys.

Žmona Birutė, sūnūs Ričardas, Robertas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Upanas |
| --- |
| Upanas Logronjo apylinkėse Upanas Logronjo apylinkėse |
| **Ilgis** | 420 km |
| **Baseino plotas** | ~3700 km² |
| **Vidutinis debitas** | 297,8 m³/s |
| **Ištakos** | Andai |
| **Žiotys** | Namangosa |
| **Šalys** | Ekvadoro vėliava Ekvadoras |
|  |
|  **Vikiteka** | Upanas |

**Upanas** (isp. *Río Upano*) – upė pietryčių Ekvadore, Morona Santjago provincijoje; viena Namangosos upę sudarančių upių (Maranjono baseinas). Prasideda rytiniuose Andų šlaituose, Sangajaus ugnikalnio papėdėje. Teka daugiausia į pietus, žemupyje sudaro meandras. Ties Patukos vietove susilieja su Paute ir sudaro Namangosos upę.

Didžiausi intakai: Sangajus, Volkanas, Jukipa, Čigvasa, Panija (kairieji), Abanikas, Churumbainas, Tutanagosa, Jurupasa (dešinieji).

Aukštupio vaga slenkstėta, yra krioklių. Ja plaukioja ekstremalaus vandens turizmo mėgėjai. Prie Upano įsikūrusi provincijos sostinė Makasas.

Upano slėnyje Amazonijoje rastos VII a. pr. m. e. stambių archeologinių gyvenviečių liekanos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  A. Laraque, J. Ronchail u. a.: "Heterogeneous Distribution of Rainfall and Discharge Regimes in the Ecuadorian Amazon Basin". In: *Journal of Hydrometeorology*. 8, 2007, S. 1364
2. ↑  Wade, Lizzie. «Laser mapping reveals oldest Amazonian cities, built 2500 years ago». *Science.org*