|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šis straipsnis dėl savo svarbos, redagavimo karų ar dažnų atakų yra iš dalies užrakintas.**Jo negali redaguoti neregistruoti ir neseniai registruoti dalyviai; gali redaguoti automatiškai patvirtinti naudotojai. |


| **Antanas Venclova** |
| --- |
|  |
| A. Venclova, 1928 m. |
| Gimė | 1906 m. sausio 7 d.Trempiniai, Liubavo valsčius |
| Mirė | 1971 m. birželio 28 d. (65 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Antakalnio kapinės |
| Tėvas | Tomas Venclova |
| Motina | Elzbieta Vėlyviūtė |
| Sutuoktinis (-ė) | Eliza Račkauskaitė |
| Vaikai | Tomas Venclova |
|  |
| Veikla | poetas, prozininkas, literatūros kritikas, vertėjas, visuomenės ir politikos veikėjas |
| Partija | 1950 m. TSKP |
|  |
| Alma mater | 1932 m. Vytauto Didžiojo universitetas |

**Antanas Venclova** (1906 m. sausio 7 d. Trempiniuose, Liubavo valsčius – 1971 m. birželio 28 d. Vilniuje) – Lietuvos poetas, prozininkas, literatūros kritikas, vertėjas, tarybinis visuomenės ir politikos veikėjas.

Biografija
----------

### Kilmė

Gimė 1906 m. sausio 7 d. Jo gimtinė Trempinių kaimas, Liubavo valsčius (dabar — Marijampolės apskritis). Tėvai — Elzbieta Vėlyviūtė (1873—195?) ir Tomas Venclova (mirė 1919 m.). Augo daugiavaikėje šeimoje.

### Mokslų ir kūrybos pradžia

1913 m. rudenį pradėjo lankyti Liubavo pradinę mokyklą, tačiau mokėsi tik vieną žiemą, nes prasidėjo karas. Karui baigiantis, mokėsi pas mokytoją J. Butauską, kuris įkalbėjo tėvus leisti A. Venclovą į gimnaziją. 1918 m. vasarą, išlaikęs egzaminus, įstojo į Marijampolės „Žiburio" gimnazijos antrąją klasę. Gimanziją baigė 1925 m. pavasarį. Marijampolėje artimai susidraugavo su Kaziu Boruta ir Vytautu Montvila.

### Studijų metai

1925 m. liepos 20 d. atvyko j Kauną, kur pasinaudojęs Marijampolės gimnazijos direktoriaus protekcija, gavo darbą Žemės ūkio ministerijos Žemės reformos departamento raštinėje. Tų pačių metų rudenį įstojo į Vytauto Didžiojo universitetą. 

1927 m. gruodžio 22 d. laiške V. Žilioniui prisipažino apsisprendęs tapti rašytoju realistu.

1930 m. tapo žurnalo „Trečias frontas" redaktoriumi.

1932 m. baigė studijas. 

### Po universiteto baigimo

Antanas Venclova (antras iš dešinės) kartu su P. Cvirka (dešinėje) 1934 m.
1933–1934 m. mokytojavo Kauno žydų gimnazijoje, 1934–1939 m. – Klaipėdoje. 

1937 m. rugsėjo 11 d. gimė sūnus, kurį velionio tėvo atminimui pavadino Tomu. 

1939 m. kovo 22 d. Vokietija pateikė ultimatumą Lietuvos valdžiai atiduoti Klaipėdos kraštą. A. Venclova su šeima grįžo į Kauną: „Pasitraukimo iš Klaipėdos diena buvo viena iš sunkiausių per visą mano gyvenimą...".

### Okupacijos laikotarpis

Liaudies vyriausybė. Iš kairės: Matas Mickis, Vincas Krėvė-Mickevičius, Antanas Venclova, Justas Paleckis, Povilas Pakarklis, Ernestas Galvanauskas, Leonas Koganas, Vincas Vitkauskas. 1940 m. birželio 17 d.
1940 m. birželio mėnesį Rašytojų draugijos pirmininkas V. Krėvė pasiuntė A. Venclovą į TaIiną užmegzti ryšių su estų rašytojais. Čia jis sužinojo, jog Lietuvoje žlugo nepriklausoma valdžia ir buvo sudaryta Liaudies vyriausybė, vadovaujama Justo Paleckio. Į vyriausybę įėjo ir A. Venclova, kuris 1940 m. birželio 18 d. buvo paskirtas Lietuvos TSR švietimo ministru jam būnant užsienyje.

Liepos 14—15 d. įvyko rinkimai į Liaudies Seimą, kurio atstovu išrinktas ir A. Venclova.

Rugpjūčio 3 d. kaip Liaudies Seimo Įgaliotosios komisijos narys dalyvavo TSRS Aukščiausiosios Tarybos VII sesijoje, ratifikavusioje neteisėtą Lietuvos Respublikos aneksiją, kaip „Lietuvos priėmimą į TSRS sudėtį".

Rugpjūčio 24—26 dienomis Kaune įvyko LTSR Liaudies Seimo Nepaprastoji sesija. A. Venclova kalbėjo diskusijoje. Sesija išrinko jį švietimo liaudies komisaru (prilygsta ministrui).

1941 m. sausio 12 d. išrinktas TSRS Aukščiausiosios Tarybos deputatu. Buvo renkamas iki pat 1962 metų.

1941–1944 m. praleido Rusijoje, buvo karo korespondentas fronte. Po karo ėjo įvairias oficialias pareigas, buvo Rašytojų sąjungos pirmininkas. 1952 m. Stalino premijos laureatas (už eilėraščių rinkinį „Rinktinė"). 1965 m. – LTSR liaudies rašytojas.

1971 m. kovo pradžioje smarkiai pablogėjus sveikatai, buvo paguldytas j ligoninę. Naktį iš birželio 27 į 28 dieną Vilniuje, LTSR sveikatos apsaugos ministerijos IV valdybos respublikinėje ligoninėje A. Venclova mirė.

Kūryba
------

Svarbiausi veikalai: eilėraščių rinkiniai „Sutemų skersgatviuos" (1926), „Obelis kur augalota" (1945), „Vakarinė žvaigždė" (1971), romanas „Draugystė" (1936), apsakymų rinkinys „Naktis" (1939), atsiminimų knygos „Pavasario upė" (1964), „Jaunystės atradimas" (1966), „Vidurdienio vėtra" (1969). Tarybų Lietuvos himno žodžių autorius, į lietuvių kalbą išvertė TSRS himną.

2009 m. pasirodė eilėraščių rinktinė „Erškėtis".

Išvertė A. Puškino „Eugenijų Oneginą", „Varinį raitelį", M. Lermontovo, T. Ševčenkos, G. de Maupassanto, B. Kellermano ir kitų kūrinių.

Atminimo įamžinimas
-------------------

* Antano Venclovos buvusiame bute įkurti Venclovų namai-muziejus.
* Apie Antaną Venclovą sukurtas dokumentinis filmas *Antanas Venclova* (1975, režisierius Algirdas Dausa).

Antano Venclovos rašomas stalas memorialiniame muziejuje Vilniuje

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8  Venclovų namai-muziejus –  Svarbiausios gyvenimo ir kūrybos datos.
2. ↑  Sovietinio relikto dilema: atspindėta ne visa tiesa. Kauno diena.lt
3. ↑  1940-1941 m. Lietuvos okupacija. LRS.lt
4. ↑  Visuotinė lietuvių enciklopedija – Antanas Venclova.

Nuorodos
--------

* Antanas Venclova: nuo nuoskaudų iki nuopuolio Archyvuota kopija 2017-05-27 iš Wayback Machine projekto.
* Rašytojas A.Venclova: tipiškas išdavikas ar tipiškas anų laikų intelektualas?
* Antanas Venclova epochų vėjuose. – Vilnius, 2007.