recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Press ralis** (arba **Žurnalistų ralis**) – kasmetinis pirmąjį birželio savaitgalį rengiamas ralis, kurio vairuotojas privalo būti žurnalistas. Pirmasis ralis pavadinimu „Lietuva" surengtas 1996-aisiais Lietuvos žurnalistų autoklubo iniciatyva. Varžytis Lietuvos trasose taip pat kviečiami žurnalistai iš užsienio šalių. „Press ralyje" tradiciškai dalyvauja Lenkijos, Latvijos, Estijos, Ukrainos bei Rusijos žurnalistai, todėl dažnai renginys vadinamas tarptautiniu. 

2016 m. ralis vyko trasoje, nusidriekusioje per visas tris Baltijos šalis – Lietuvą, Latviją ir Estiją. Dalyvavo apie 50 ekipažų. Iš viso trasa driekėsi 500 km, iš jų apie 50 km – greičio ruožai.

Varžomasi keliose įskaitose – žurnalistų ir svečių VIP. Žurnalistų įskaita dar skirstoma į klasės pagal automobilio benzininio variklio darbo tūrį: iki 1,6 litro, iki 2,0 litrų ir daugiau nei 2,0 litrai (kompresoriniams varikliams taikomas koeficientas). Taip pat vedama dyzelinių, ekologinių, moterų ekipažų ir komandinė įskaita.

1998 metų birželio pradžioje į tarptautinį žurnalistų ralį „Lietuva 1998" atvyko pasaulinio lygio automobilių sporto žvaigždė, daugkartinis pasaulio automobilių ralio čempionas suomis Tomis Makinenas. Pasaulio žvaigždės vizitu rūpinosi generalinis žurnalistų ralio „Lietuva 1998" rėmėjas – bendrovė „Rovaltra", į Lietuvą tiekianti suomiškus „Valtra" traktorius, kurių gamintojai rėmė suomių ralio meistrą. T. Makinenas apdovanojo lenktynių nugalėtojus ir prizininkus.

Nuorodos
--------

* Lietuvos žurnalistų autoklubo oficiali svetainė
|  Mačigengai |
| --- |
| Mačigengų moteris tradiciniais rūbaisMačigengų moteris tradiciniais rūbais |
| Gyventojų skaičius | ~13 000 |
| Populiacija šalyse | Peru vėliava Peru(Kuskas, Madre de Diosas) |
| Kalba (-os) | mačigengų, kečujų, ispanų |
| Religijos | vietinis tikėjimas, krikščionybė |
| Giminingos etninės grupės | ašaninkai, janešai, kiti aravakai |

**Mačigengai** (*machiguenga*) arba ***macigengai*** (*matsiguenga*) – indėnų tauta, gyvenanti vakarų Amazonijoje, Peru, Urubambos aukštupyje iki pat Madre de Dioso ištakų (Kusko ir Madre de Dioso dep.). Populiacija – apie 13 tūkst. žmonių. Mačigengų kalba priklauso aravakų kalbų šeimai, kampų pošeimiui. Taip pat vartoja ispanų ir kečujų kalbas. Pagal tikybą – Romos katalikai bei prigimtinės religijos puoselėtojai.

Iki ispanų užkariavimo mačigengai gyveno rytinėse Andų pašlaitėse beveik iki pat Maču Pikču apylinkių, patyrė inkų įtaką. Vėliau mačigengus toliau išstūmė į džiungles nuo ispanų besitraukiantys kečujai. Nuo XIX a. užmezgė nuolatinius ryšius su perujiečiais. Didelė dalis mačigengų gyvena prie katalikiškų misijų ir patiria akultūraciją. Mažesnioji dalis gyvena toliau nuo didžiųjų upių ir yra išlaikę tradicinę buitį.

Pagrindinis verslas – kaplinė-lydiminė žemdirbystė (augina manijokus, kukurūzus, bananus, cukranendres, ryžius, batatus, žemės riešutus, pupeles, pipirus ir kt.; t. p. tabaką, medvilnę, kokainmedžius, urlijas (ačiotes), genipas, kavamedžius, kakavmedžius, citrusus), laiko medžioklinius šunis, jūrų kiaulytes, vištas, antis. Medžioklės ir žvejybos reikšmė sumenko (pagrindinis medžiojamas gyvūnas – paka). Amatai – lipdytinė keramika, pynimas (krepšių, kepurių), vytų ir austų krepšių gamyba, druskos gavyba. Dalis dirba samdomus darbus.

Mačigengų gyvenvietė padriko išdėstymo, viduryje – bendruomenės namas. Mažųjų šeimų būstas stačiakampis, be sienų, dvišlaičiu stogu, nuožambiu į galinius stulpus. Vilki kušmą – medvilninį audeklą su skyle galvai, susiūtą šonuose. Šventinė kušma puošta geometrine simbolika.

Santuoka matrilokalinė, yra egzogamijos paprotys. Šeima didžioji, sudaryta iš 20–30 žmonių. Apeigoms naudoja kaulines daudytes. Pagrindinis veikėjas mačigengų mitologijoje – Mėnuo. Jis laikomas kultūrinių augalų tėvu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Мачигенга*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
|  |
| --- |
| Premjer-ministr  rus. *Премьер-министр* |
| Kilmė | Rusijos vėliava Rusija |
| Žanrai | popmuzika |
| Aktyvumo metai | 1997—dabar |
| Svetainė | premier-ministr.ru |
| Nariai |
| Tarasas Demčiukas  Sergejus Demiačiukas  Vasilijus Kirejevas  Antonas Naumovas  Amarchuu Borchuu |
| Buvę nariai |
| Dmitrijus Lanskojus  Viačeslavas Bodolika  Maratas Čanyševas  Piteris Džeisonas  Žanas Grigorjevas-Milimerovas |

**Premjer-ministr** (rus. *Премьер-министр*) arba **Prime Minister** – Rusijos muzikos grupė, susikūrusi 1997 metais.

Istorija
--------

Grupė buvo įkurta 1997 metais keturių dainininkų: Viačeslavo Bodolikos (g. 1977 m. Ungenyje, Moldavija), Piterio Džeisono (g. 1976 m. Maskvoje), Žano Grigorjevo-Milimerovo (g. 1979 m. Maskvoje) ir Dmitrijaus Lanskojaus (g. 1978 m. Maskvoje). Po dvejų metų grupė išleido debiutinį studijinį albumą „Griaznyje tancy" (rus. *Грязные танцы*). 2000 m. išgarsėjo singlu „Vostočnaja piesnia". 2001 m. pasirodė antrasis albumas „Pochod na Vostok" (rus. *Поход На Восток*). 2001 m. lapkričio mėn. grupę paliko Dmitrijus Lanskojus, kuris vėliau pradėjo solinę karjerą. Vietoj jo penktuoju nariu tapo Maratas Čanyševas (g. 1975 m. Maskvoje).

2002 m. kovo mėn. grupė nacionalinio transliuotojo *Pervyj kanal* (Pirmasis kanalas) išrinkti Rusijos atstovais 47-ame Eurovizijos dainų konkurse Taline (Estija). Su daina „Northern Girl" užėmė 10-ą vietą, iš viso surinkę 55 taškus (6 taškus dalyviams skyrė žiūrovai iš Lietuvos). Tais pačiais metais išleido albumą „Devočka s severa" (rus. *Девочка с севера*), kuriame įtraukta eurovizinė daina „Northern Girl" bei rusiška jos versija „Devočka s severa" .

2004 metais grupė išleido savo debiutinį rinktinių dainų albumą „Zolotaja serija" (rus. *Золотая серия*).

Dėl nesutarimų su prodiuseriais, grupės nariai savo veiklą pradėjo naujoje grupėje „PM". 

„Premjer Ministr" veikla tęsėsi nauja sudėtimi, kurios nariais tapo Tarasas Demčiukas, Sergejus Demiačiukas, Antonas Naumovas, Vasilijus Kirejevas ir Amarchuu Borchuu. 2006 m. grupė išleido albumą „8 marta", įrašyta Moterų dienos progai.

2008 metais dalyvavo Rusijos nacionalinėje atrankoje į „Euroviziją", su daina „My - parallelniye miry" grupė užėmė 9-ą vietą.

Diskografija
------------

### Studijiniai albumai

* 1999: *Griaznyje tancy*
* 2001: *Pochod na Vostok*
* 2001: *Vsio vkliučeno*
* 2002: *Devočka s severa*
* 2003: *Piatyj okean*
* 2006: *8 Marta*
* 2008: *My tak choteli*

### Kompiliacijos

* 2004: *Zolotaja serija*
* 2005: *MP3 kollekcija*

### Koncertiniai albumai

* 2004: *Osobo važnyje persony*
* 2005: *Premjer-ministr v Rossii. № 1*

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė (rusų k.)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Mumij Troll  *„Lady Alpine Blue"*** |  **Rusijos atstovai Eurovizijoje**2002 | Po to:**t.A.T.u.  *„Ne ver, ne bojsia"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Mačaliljos nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Lagūna ties Agva Blanka. Mačaliljos nacionalinis parkas Lagūna ties Agva Blanka. Mačaliljos nacionalinis parkas |
| **Vieta:** | Ekvadoras |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Puerto Lopesas |
| 

Žemėlapis rodantis Mačaliljos nacionalinis parkas vietą.Mačaliljos nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 1°33′45″ p. pl. 80°49′40″ v. ilg.﻿ / ﻿1.56250°š. pl. 80.82778°r. ilg.﻿ / 1.56250; 80.82778Koordinatės: 1°33′45″ p. pl. 80°49′40″ v. ilg.﻿ / ﻿1.56250°š. pl. 80.82778°r. ilg.﻿ / 1.56250; 80.82778 |
| **Plotas:** | 561,84 km² |
| **Įkurtas:** | 1979 m. |
|  **Vikiteka:** | Mačaliljos nacionalinis parkas |

**Mačaliljos nacionalinis parkas** (isp. *Parque Nacional Machalilla*) – saugoma gamtos teritorija vakarų Ekvadore, Manabi provincijoje, šalia Puerto Lopeso, Mačaliljos parapijoje. Įkurtas 1979 m.

Parkas apima Ramiojo vandenyno pakrantę, rūko mišką, sausąjį mišką bei keletą salų netoli kranto (didžiausios – La Platos sala ir Salangas). 1990 m. parko šlapynės įtrauktos į Ramsar konvencijos sąrašą.

Parke stebima apie 270 paukščių rūšių, gyvena šarvuočiai, dvi beždžionių rūšys. Dalis rūšių retos, endeminės. Pakrantėse ir salose sutinkamas galapaginis albatrosas – tai vienintelė šios rūšies gyvenamoji vieta už Galapagų ribų. Kartais užklysta kuprotieji banginiai. Būdingi parko augalai yra opuncija, kvapioji bursera, tikrasis kapokmedis, algarobas ir kt.

* Fraleso paplūdimysFraleso paplūdimys
* La Platos salaLa Platos sala
| ***Prerijų karštinė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Prairie Fever |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Steven H. Bergman |
| Scenaristas (-ai) | Stephen BridgewaterDavid S. Cass Sr. |
| Vaidina | Kevin SorboDominique SwainLance Henriksen |
| Metai | 2008 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 81 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 1,9 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Prerijų karštinė** (angl.  *Prairie Fever*) – 2008 m. JAV sukurtas vesternas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Kevin Sorbo – Prestonas Bigsas
* Lance Henriksen – Montis Džeimsas
* Dominique Swain – Abigailė
* Jamie Anne Allman – Olivija
* Jilian Armenante – Letė
* Felicia Day – Bliu

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Prestonas Bigsas, buvęs šerifas, netyčia nušovęs savo žmoną, dabar leidžia dienas baruose. Po kilusių muštynių jis atsiduria už grotų. Kaip sandėris jam pasiūloma nugabenti į miestą 3 moteris, sergančias prerijų karštine: Letę, bandžiusią nužudyti savo vyrą, Abigailę, paniškai bijančią atviros erdvės ir nuolat Bibliją skaitančią ir cituojančią Bliu. Pakeliui prie jų prisideda Olivija – nuo vyro Mončio bėganti moteris. Kelionę su moterimis dar labiau apsunkina buvę Bigso priešai ir Oliviją siekiantis susigrąžinti vyras...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Blumfonteinasangl. *Bloemfontein* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

BlumfonteinasBlumfonteinas

29°06′0″ p. pl. 26°13′0″ r. ilg.﻿ / ﻿29.10000°š. pl. 26.21667°r. ilg.﻿ / 29.10000; 26.21667﻿ (Blumfonteinas)Koordinatės: 29°06′0″ p. pl. 26°13′0″ r. ilg.﻿ / ﻿29.10000°š. pl. 26.21667°r. ilg.﻿ / 29.10000; 26.21667﻿ (Blumfonteinas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Pietų Afrikos Respublikos vėliava Pietų Afrikos Respublika |
| **Provincija** | Fristeitas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1846 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 369 568  |
| **Altitudė** | 1 395 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Blumfonteinas |

**Blumfonteinas** arba **Mangaungas** (afr. *Bloemfontein* 'gėlių fontanas') – viena iš trijų Pietų Afrikos Respublikos sostinių, kartu su Pretorija ir Keiptaunu. Blumfonteinas yra teisminė šios šalies sostinė, taip pat Fristeito (buvusios Oranžijos laisvosios respublikos) administracinis centras. Sotų kalba šis miestas vadinamas Mangaungu, kuris reiškia „vietą, kurioje gyvena gepardai".

Miestas įkurtas sausoje plynaukštėje, 29° pietų platumos ir 26° rytų ilgumos, 1395 m virš jūros lygio. Mieste gyvena apie 369 tūkst. gyventojų, Mangaungo savivaldybėje – 645 455 gyventojai. Prie miesto yra oro uostas.

Istorija
--------

Nors istoriškai Blumfonteinas buvo afrikanerių gyvenvietė (pirmasis čia fermą turėjo Johannes Nicolaas Brits, gimęs 1790 m.), jį oficialiai 1846 m. įkūrė britų armijos majoras Henry Douglas Warden. Tai turėjo būti britų postas Trasnoranžo regione, kuriame tuo metu gyveno įvairios tautų grupės, įskaitant Kapo kolonijos trekbūrus, grikus ir basotus.

Nuo 1854 iki 1902 metų miestas buvo Oranžijos laisvosios valstybės sostinė.

Blumfonteinas buvo 1889 metų Blumfonteino konferencijos vieta, kur buvo bandoma užkirsti kelią antrajam Anglų-būrų karui.

1890 metais Didžiosios Britanijos pajėgos užėmė miestą. Buvo įkurta didžiulė koncentracijos stovykla, kurioje buvo kalinami būrų moterys ir vaikai. Šioje stovykloje žuvo apie 28 000 moterų ir vaikų. 1890 metais nutiestas geležinkelis, jungiantis miestą su Keiptaunu.

1902–1910 m. miestas buvo Oranžinės upės kolonijos administracinis centras, o po to – Oranžijos Fristeito sostinė (dabartinis Fristeitas).

Sportas
-------

Blumfonteine 2010 m. vyko XIX pasaulio futbolo čempionatas.
| Viljamas Bartonas Rodžersasangl. *Don William Barton Rogers* |
| --- |
|  |
| **Gimė** | 1804 m. gruodžio 7 d. Virdžinija, JAV |
| **Mirė** | 1882 m. gegužės 30 d. (77 metai) Bostonas, Masačusetsas, JAV |
| **Gyven. vieta** | JAV |
| **Tautybė** | Amerikietis |
| **Pilietybė** | Amerikietis |
| **Sritis** | Chemija, Fizika, Geologija |
| **Įstaigos** | William and Mary Kolegija, Virdžinijos universitetas, MIT |
| **Alma mater** | William and Mary Kolegija |
| **Žinomas už** | MIT įkūrėjas |

**Viljamas Bartonas Rodžersas** (angl. *William Barton Rogers*; 1804 m. gruodžio 7 d. Virdžinija, JAV -1882 m. gegužės 30 d. Bostonas, Masačusetsas, JAV) yra labiausiai žinomas kaip įkūrimo ar įsteigimo (bendrijos, korporacijos ir pan.) ir gynimo (advokato savo kliento) principų pradininkas, ir, aišku, kaip Masačusetso Technologijos instituto (angl. *Massachusetts Institute of Technology*) 1861 m. įkūrėjas.
Universitetas atsidarė 1865 m. po JAV pilietinio karo.

Rodžersas mokėsi William ir Mary Kolegijoje ir vėliau ten pat nuo 1828 m. iki 1835 m. dirbo fizikos ir chemijos profesoriumi. Nuo 1835 m. Viljamas Virdžinijos universitete dirbo fizikos profesoriumi, iki kai 1853 m. atsistatydino dėl protesto. Kai Rodžeris buvo Filosofijos katedros vadovas Virdžinijos universitete, jis energingai gynė universiteto atsisakymą apdovanoti *honoris causa* (garbės) laipsniais Virdžinijos Įstatymų leidžiamojo organo darbuotojus. Jis atkakliai tęsė MIT įkūrimą ir tarnavo kaip MIT prezidentas nuo 1861 m. iki 1870.

Nors Rodžersas paliko postą dėl pablogėjusios sveikatos, bet prireikus jis sugrįžo į įstaigą 1878 m. ir dirbo iki 1881 m. Jis mirė, kai susmuko per MIT 1882 m. pradžios užduočių kalbą. Jo paskutiniai žodžiai buvo „bituminė anglis" (angl. *bituminous coal*).

Išnašos
-------

1. ↑  Rogers, William B. Chairman, The Committee of Associated Institutions of Science and Arts, "Objects and Plan of an Institute of Technology: including a Society of Arts, a Museum of Arts, and a School of Industrial Science; proposed to be established in Boston" Archyvuota kopija 2010-06-12 iš Wayback Machine projekto. - Boston, 1861, and archived at the MIT Libraries Collection.
2. ↑  Phillips, Henry Ayling (1915). *George Ward Blodgett, Bachelor of Science in Civil Engineering*. Cambridge: Riverside Press. pp. 27–30.

Nuorodos
--------

* Oficiali mini biografija – MIT **(**angl.**)**
**Viljamas Fadenas** (angl. *William Faden*; gimė 1749 m. – mirė 1836 m.) – Anglijos kartografas ir žemėlapių leidėjas.

Biografija
----------

Gimė *William Mackfaden* (1711–1783) šeimoje. Buvo karaliaus Jurgio III geografas. Tuo metu jo pareigos buvo karaliui ir parlamentui teikti žemėlapius.

Žemėlapiai
----------

ATR žemėlapis, V. Fadeno išleistas 1799 m.
Išleido Anglijos grafysčių žemėlapius, taip pat Europos šalių ir JAV. 1799 m. išleido „A map of the Kingdom of Poland and the Grand Duchy of Lithuania including Samogitia and Curland divided according to their dismemberments with the Kingdom of Prussia" – ATR valstybės 54,5×62,5 cm žemėlapį, kurį jis sudarė Giovanni Antonio Rizzi-Zannoni žemėlapio pagrindu, kuris buvo išleistas 1772 m. Paryžiuje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  A Map of the Kingdom of Poland and Grand Dutchy of Lithuania Including Samogitia and Curland, Divided according to their Dismemberments -- with the Kingdome of Prussia. .. MD CC XCIX. .. 1813. Raremaps.com (tikrinta 2021-11-08).
2. ↑  A Map of the kingdom of Poland and Grand Duchy of Lithuania including Samogitia and Curland, divided according to their dismemberments, with the kingdom of Prussia / by Willm. Faden. 1799. Rct.uk (tikrinta 2021-11-08).
3. ↑  A map of the Kingdom of Poland and Grand Dutchy of Lithuania, including Samogitia and Curland ; divided according to their dismemberments : with the Kingdom of Prussia. Harvard.edu (tikrinta 2021-11-08).
|  |
| --- |
| Rinôçérôse |
| Kilmė | Prancūzija Prancūzija |
| Žanrai | house, elektro, techno |
| Kūrinių kalbos | anglų, prancūzų, vokiečių |
| Aktyvumo metai | 1997-iki dabar |
| Įrašų kompanija | V2 Records,Universal Records |
| Svetainė | rinocerose.com |
| Nariai |
| Patrice CarriéJean-Philippe FreuFlorian BrinkerFrederic PaceRémi Saboul |

**Rinôçérôse** – Prancūzijos elektro, house ir techno muzikos grupė sukurta Patrice Carrié ir Jean-Philippe Freu. Grupės įkūrėjai taip pat dirba psichologais ir vadina save „psichologais dienomis, muzikantais naktimis". Jų muzika atliekama anglų, prancūzų ir vokiečių kalbomis. Grupė įsikūrusi Prancūzijos pietuose Monpeljė mieste.

Nuo įsikūrimo 1997 m. grupė įrašė penkis studijinius albumus bei vieną geriausių dainų rinkinį.

1999 m. grupės daina „La Guitaristic House Organisation" buvo panaudota „EA Sports" žaidime „NHL 2000".

Diskografija
------------

2009 m. grupės albumo Futurinô viršelis
Albumai
* *Retrospective* (1997)
* *Installation Sonore* (1999)
* *Music Kills Me* (2002)
* *Schizophonia* (2005)
* *Futurinô* (2009)
* *Angels & Demons* (2017)

Geriausių dainų rinkiniai
* *Rinôçérôse* (2006)

Nuorodos
--------

* Oficiali grupės svetainė Archyvuota kopija 2007-10-02 iš Wayback Machine projekto.
* Rinôçérôse svetainėje Last.fm
| Paukščių piliakalnis |
| --- |
|  |
| 

Paukščių piliakalnisPaukščių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°39′34″ š. pl. 24°13′24″ r. ilg.﻿ / ﻿54.65944°š. pl. 24.22333°r. ilg.﻿ / 54.65944; 24.22333Koordinatės: 54°39′34″ š. pl. 24°13′24″ r. ilg.﻿ / ﻿54.65944°š. pl. 24.22333°r. ilg.﻿ / 54.65944; 24.22333 |

 |
| Vieta | Prienų rajonas |
| Seniūnija | Jiezno seniūnija |
| Aukštis | 14-10 m |
| Plotas | 8x8 |
| Priešpilis | gyvenvietė |
| Naudotas | I tūkstantmečio pr. m. e. pabaiga - I tūkstantmetis m.e. |
| Žvalgytas | 1953, 1988 |
| Tirtas | 1971 m. |

**Paukščių piliakalnis** arba **Dukurnonių piliakalnis**, arba **Steponiškių piliakalnis** (A160KP) su gyvenviete (A160K 2P), dar vadinamas Bobų kalnu – piliakalnis Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, Dukurnonių kaimo pietrytinėje dalyje, Surmiaus, arba Vilkų, ežero pietvakariniame krante, 0,4 km į šiaurę nuo kelio Jieznas–Kalviai sankryžos su keliu į Sundakus.

Piliakalnis
-----------

Nupjauto kūgio formos kalvos rytinis ir šiaurės rytų šlaitai leidžiasi į Surmiaus pakrantę, šiaurinį, šiaurės vakarų, pietinį ir pietrytinį šlaitus supa daubos, vakarų ir pietvakarių šlaitai remiasi į gretimą kalvą. Nuo ežero pusės šlaitai apie 14 m, nuo gretimos kalvos – 10 m aukščio. Į šiaurės vakarus nuo piliakalnio teka bevardis upelis (įteka į Sūrinių). Aikštelė beveik apskrita, apie 8 m skersmens, su ryškiu kultūriniu sluoksniu. Ją žiedu juosia 1–6 m aukščio pylimas, už kurio yra gynybinio griovio liekanų. Buvo gerai įtvirtintas, būdingas miniatiūrinių piliakalnių tipui. 

Piliakalnio pietinėje ir pietvakarinėje papėdėje yra gyvenvietės liekanų.

Tyrimai
-------

Piliakalnio žvalgomuosius archeologinius tyrimus 1953 m. ir 1971 m. atliko Lietuvos istorijos institutas, 1988 m. tyrė Mokslinės metodinės kultūros paminklų apsaugos tarybos archeologai. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. 

Spėjama, kad piliakalnyje buvo didiko Surmino tėvonija.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Pašventupio piliakalnis 12 km  Bačkininkėlių piliakalnis 12 km | Migonių piliakalnis 9 km  Būtkiemio piliakalnis 9 km | Buivydonių piliakalnis 16 km  Rokiškių piliakalnis 8 km |  |
| Žarijų piliakalnis 14 km  Pelekonių piliakalnis 5,5 km |  | Beižionių piliakalnis 17 km  Medžionių piliakalnis 8 km |
| Punios piliakalnis 19 km  Šilėnų piliakalnis 14 km | Gerulių (Stakliškės) piliakalnis 14 km  Gerulių piliakalnis 14 km | Stakliškių piliakalnis 10 km  Pieštuvėnų piliakalnis 7 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algimantas Merkevičius. *Paukščių piliakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 193 psl.

* Lietuvos TSR archeologijos atlasas. V. 1975. T. 2.
* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2.

Nuorodos
--------

* Paukščių piliakalnis
* Lietuvos pilys ir piliakalniai Archyvuota kopija 2010-07-01 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Inkų imperijos žemės: Koljasujus pažymėtas mėlynai
Koljasujaus vėliava (*wiphala*)
Samaipatos fortas rytų Koljasujuje
Tilkaros tvirtovė pietryčių Koljasujuje
**Koljasujus** (isp. *Collasuyo*, keč. *Qullasuyu*) – toliausiai į pietus nutolusi Inkų imperijos (Tauantisujaus) žemė. Pavadinimas kilo nuo kečujų žodžio *qulla* reiškiančio pietus bei pietinį kečujų pogrupį – koljus. Koljasujus apėmė Andų ir aplinkinių aukštikalnių sritis, besidriekiančias tolyn į pietus nuo Kusko – per dabartinę pietų Peru, vakarų Boliviją, šiaurės Čilę ir šiaurės vakarų Argentiną. Į Koljasujų pateko inkų (vadovaujamų Huaina Kapako) užkariauti aimarai, diagitai, dalis mapučių ir kitos, dabar išnykusios, tautos (čičai, karankai, lupakai, jamparai, purumaukai, omagvakai, čaniai). XV a. pab. įvykusiame Maulės mūšyje tarp kečujų ir mapučių nustatyta pietinė Inkų imperijos riba, kuri ėjo Maulės upe. Kaip ir kitose užkariautose žemėse, Koljasujuje inkai tiesė kelius (inkų keliai), statė gynybinius bokštus (pukaras). Inkų imperija didžiąja dalimi užsiklojo ant seniau čia gyvavusių aimarų valstybių (Tihuanako kultūros) ir „suinkino" didelę dalį krašto gyventojų.

Koljasujus žlugo 1535–1541 m. įsiveržus ispanams.

Vamaniai
--------

Koljasujus buvo padalintas į šias sritis, vadinamas vamaniais (*wamani*):

* Arika
* Kana
* Kančė
* Karanga
* Karuma
* Kavina
* Čiča
* Kočabamba
* Koljagva
* Lipė
* Lokumba
* Lupaka
* Pakasa (Pakachesas)
* Kolja Urkusujus
* Sama
* Tambas
* Tarata
* Ubina
* Jampara
* Humahuaka
* Sikuanis (Čikoana)
* Kiri Kiris
* Tukumanas
* Čilė
| Rio Grandė*Rio Grande* |
| --- |
|              |
| *Rio Grandė ir Patoso lagūna* |
|  |
| 

Rio GrandėRio Grandė

32°02′10″ p. pl. 52°05′50″ v. ilg.﻿ / ﻿32.03611°š. pl. 52.09722°r. ilg.﻿ / 32.03611; 52.09722﻿ (Rio Grandė (Brazilija))Koordinatės: 32°02′10″ p. pl. 52°05′50″ v. ilg.﻿ / ﻿32.03611°š. pl. 52.09722°r. ilg.﻿ / 32.03611; 52.09722﻿ (Rio Grandė (Brazilija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Pietų regionas |
| **Valstija** | Pietų Rio Grandė Pietų Rio Grandė |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1737 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 198 048  |
| **Altitudė** | 1 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Rio Grandė |

**Rio Grandė** (port. *Rio Grande*) – miestas Brazilijos pietuose, Pietų Rio Grandėje, tarp Patoso, Mirino lagūnų ir Atlanto vandenyno. San Gonsalo kanalu atskirta nuo Pelotaso. Yra svarbus jūrų uostas, taip pat oro uostas, geležinkelis į Santa Mariją. Naftos perdirbimo, chemijos, maisto pramonė. Turizmas (ilgiausias pasaulyje Kazino paplūdimys, 254 km). Veikia universitetas, okeanografijos, Antarkties, ekologinis muziejai.

Istorija
--------

1737 m. dabartinio miesto vietoje pastatytas Rio Grandės Jėzaus, Marijos ir Jono fortas (*Forte Jesus, Maria, José de Rio Grande*), kuriuo portugalai siekė įtvirtinti pietines kolonijos ribas. 1763–1767 m. fortą buvo užėmę ispanai. Palaipsniui aplink susidarė Rio Grandės gyvenvietė, 1835 m. gavo miesto statusą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 354
Koordinatės: 55°32′45″ š. pl. 23°19′17″ r. ilg.﻿ / ﻿55.54583°š. pl. 23.32139°r. ilg.﻿ / 55.54583; 23.32139

Iš vienos pusės guli akmens nuolaužos
**Rinkšelių akmuo**, kitaip dar *Aukuro akmuo*, *Didysis akmuo*, *Dubeniuotasis akmuo* – geologinis gamtos paveldo objektas, esantis Rinkšelių kaime, Šiluvos sen. Raseinių raj. Riedulys paskelbtas gamtos paminklu 1964 m.

Aplink akmenį – ariama žemė
Akmuo stūkso ties Raseinių ir Kelmės rajonų riba, prie kelio   **3434**  Šaukotas–Papušynys–Antaniškiai–Akmenė  (pastatyta nuoroda – 0,3 km ), supamas dirbamo lauko. Nedidelėje augmenija padengtoje salelėje prie pat akmens keroja eglė su nulaužtu kamienu.

Duomenys
--------

Riedulys yra netaisyklingos formos: viršus plokščias, bet nelygus, įdubime užsilaiko kritulių vanduo, iš vienos pusės stipriai nuskaldytas. Riedulio matmenys: aukštis – 1,55 m, ilgis – 5 ,61 m, plotis – 5,4 m, o bendras perimetras siekia 17,6 m.

Nuorodos
--------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras
* Raseinių rajono lankytinos vietos
* Tytuvėnų regioninis parkas Archyvuota kopija 2013-12-26 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RRaseinių rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Dubysos regioninis parkas • Tytuvėnų regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Balčios hidrografinis • Dubysos ichtiologinis • Jukainių geomorfologinis • Pašešuvio kraštovaizdžio • Praviršulio tyrelio botaninis-zoologinis |
|  |
| Biosferos poligonai | 
Blinstrubiškio miško |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Akmenės akmuo • Rinkšelių akmuo • Skirtino akmuo |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Dubenuotas akmuo • Gražusis Plauginių miško ąžuolas • Julinų dvaro liepų alėja • Kengių liepa • Lelyko atodanga • Mikalojaus Daukšos ąžuolas • Molavėnų ąžuolas • Pakalniškių akmuo • Pašešuvio tufų atodanga • Pšemislo Neveravičiaus uosis • ~~Vienišoji Zvėgių miško pušis~~ |

 |
| **Androsace filiformis**Apsauga: 4(I) – Nenustatyta |
| --- |
| Laiboji vyrskydė (*Androsace filiformis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Raktažoliniai  *( Primulaceae)* |
| Gentis: | Vyrskydė  *( Androsace)* |
| Rūšis: | Laiboji vyrskydė  *( Androsace filiformis)* |

 |
| Binomas |
| ***Androsace filiformis***Anders Jahan Retzius |

**Laiboji vyrskydė** (*Androsace filiformis*) – raktažolinių (*Primulaceae*) šeimos vyrskydžių (*Androsace*) genties augalų rūšis. Paplitusi Šiaurės ir Rytų Europoje, Sibire, Tolimuosiuose Rytuose, Centrinėje Azijoje, Mongolijoje, Japonijoje, Kinijoje, Himalajuose.

Biologija
---------

Augalas žolinis, vienametis, 5–15 cm aukščio. Jo lapai ovališki, išsidėstę prie stiebo pagrindo – sutelkti skrotelėje. Smulkūs balti žiedai pakibę skėtiškuose žiedynuose ilgais stipinais. Žydi liepos–gegužės mėn. Dauginasi sėklomis. Vaisius – dėžutė. Auga pelkėtose, užliejamose pievose, ežerų ir upių pakrantėse, išretėjusiuose šlapiuose miškuose ir krūmuose.

Populiacija Lietuvoje
---------------------

Lietuvoje laiboji vyrskydė nuo 1989 m. įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą. Vienintelė radavietė žinoma Lukšių apylinkėse Šiaulių rajone. Populiacija įsikūrusi antropogeninėje zonoje (miško kvartalų linijoje), negausi, auga ant šlapio Švendrės miško keliuko Švendrės botaniniame draustinyje. 2001 m. draustinio teritorijoje ant kvartalinių linijų, keliukų su praardyta žolių danga priskaičiuota apie 300 augalų. Rūšies išnykimą gali lemti per didelis keliuko ištrypimas ar leidimas jam visiškai užželti. Vyrskydė taip pat reta kaimyninėje Latvijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Lietuvos Respublikos saugomų gyvūnų, augalų ir grybų rūšių sąrašas
3. ↑  Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, Lututė, 2007, 437 p. ISBN 978-9955-692-71-3
4. ↑
| Nova Dubnicasvk. *Nová Dubnica* |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

Nova DubnicaNova Dubnica

48°55′59″ š. pl. 18°8′38″ r. ilg.﻿ / ﻿48.93306°š. pl. 18.14389°r. ilg.﻿ / 48.93306; 18.14389﻿ (Nova Dubnica)Koordinatės: 48°55′59″ š. pl. 18°8′38″ r. ilg.﻿ / ﻿48.93306°š. pl. 18.14389°r. ilg.﻿ / 48.93306; 18.14389﻿ (Nova Dubnica) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Slovakijos vėliava Slovakija |
| **Kraštas** | Trenčyno kraštas |
| **Apygarda** | Ilavos apygarda |
|  |
| **Meras** | Peter Marušinec |
|  |
| **Gyventojų** (2015 m.) | 11 186  |
| **Plotas** | 11,25 km² |
| **Tankumas** (2015 m.) | 994 žm./km² |
| **Altitudė** | 240 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 018 51 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Nova Dubnica |

**Nova Dubnica** (svk. *Nová Dubnica*; vok. *Neudubnitz*; veng. *Újtölgyes*) – miestelis Ilavos apygardoje, Trenčyno krašte, Slovakijoje. 11 186 gyventojai (2015 m. duomenys). Įsikūręs Ilavos baseino slėnyje, Stražovo kalnų (Vakarų Karpatų dalis) papėdėje.

Istorija
--------

Miestelis įkurtas XX a. 6-ajame dešimtmetyje apgyvendinti sunkiosios technikos gamyklos darbuotojus. Miestelio statybos darbai pradėti 1951 m. 1957 m. buvo atskirtas nuo Dubnicos prie Vaho bei nuo kadastrinių Trenčianske Teplicės ir Veľky Kolačino savivaldybių. 1960 m. suteiktos miestelio teisės bei pervadintas į *Nova Dubnicą*.
| Notė |
| --- |
| Upėvardis Notėnuose Upėvardis Notėnuose |
| **Ilgis** | 22,4 km |
| **Baseino plotas** | 38,1 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,55 m³/s |
| **Ištakos** | Užpelkiai |
| **Žiotys** | Salantas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Notė** – upė Vakarų Lietuvoje, Plungės ir Skuodo rajono savivaldybių teritorijoje, dešinysis Salanto intakas.

Prasideda į 5 km į šiaurę nuo Platelių, Užpelkių kaime, Montvidinės miško pakraštyje, Žemaitijos nacionaliniame parke. Teka vingiuodama atvira vietove vakarų kryptimi, triskart kirsdamas kelią  **2704**  Seda–Barstyčiai–Salantai . Dalis upelio vagos ištiesinta, paversta melioracijos kanalu. Į Salantą įteka Dvarčininkų pakraštyje, 5 km į pietvakarius nuo Notėnų, Salantų regioniniame parke, 24,1 km nuo upės žiočių.

Notėnuose įrengti 2 tvenkiniai. Vagos vidutinis nuolydis – 473 cm/km.

Dešinysis intakas – Juodupis.

Dešiniajam krante yra Dovainių kapinynas, kairiajame krante – Dovainių kalnas, vad. Gaidpile, Panotėnių paminklas partizanams.

Prie upės esančios gyvenvietės: Užpelkiai, Dovainiai, Zobielai, Notėnai, Panotėniai, Baidotai.

Pavadinimas
-----------

Upėvardis laikomas baltiškos kilmės, tačiau jo etimologija neaiški. Vladimiras Toporovas siejo su šaknimi *\*nāt-/nāk*, esančia žodžiuose latv. *nākt* „eiti", liet. *nokti* „bręsti". Kitas bandymas upėvardį sieti su lot. *natō* „plaukti, tekėti", sen. gr. νότιος, νοτερός *šlapias, drėgnas*, dak. *net-* „tekėti", skr. स्नाति = IAST: *snāti* „maudo", taip pat sen. saks. *nat* „šlapias, drėgnas", got. *natjan* „šlapinti".

Upės vardu pavadinti Notėnai ir Panotėniai.

Nuorodos
--------

* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius

1. ↑  *Notė (upė)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 222
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| **Consolida regalis** |
| --- |
| Dirvinis raguolis (*Consolida regalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Vėdrynažiedžiai  *( Ranunculidae)* |
| Šeima: | Vėdryniniai  *( Ranunculaceae)* |
| Gentis: | Raguolis  *( Consolida)* |
| Rūšis: | Dirvinis raguolis  *( Consolida regalis)* |

 |

**Dirvinis raguolis** (*Consolida regalis*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos, raguolių (*Consolida*) genties augalas. Dar vadinamas **dirviniu pentiniu**. 

Vienmetis, 25−70 cm aukščio žolinis augalas. Šaknis liemeninė, silpna. Stiebas status, nuo pusės šakotas. Lapai du ar tris kartus plunksniškai suskaldyti į siauras, linijiškas skiltis, apatiniai kotuoti, viršutiniai bekočiai. Žiedai netaisyklingi, mėlyni, su 10−20 mm ilgio pentinu, retose kekėse. Vaisiai − pailgi lapavaisiai, kuriuose daug sėklų. Sėklos atvirkščiai kiaušiškos, nuo skersinių eilių pievinių žvynelių jų paviršius yra raukšlėtas. Augalas subrandina nuo 200 iki 4000 sėklų. Jos daigios 5−6 metus, ne visos iš karto sudygsta.

Žydi gegužės−rugsėjo mėn. Dažnas visoje Lietuvoje. Auga laukuose, dirvonuose, dykvietėse, daugiausia lengvuose dirvožemiuose. Gana paplitusi piktžolė žiemkenčiuose. Augalas nuodingas. Sėklų milteliais kartais naikinami vabzdžiai. Iš žiedų gaunami mėlyni dažai vilnai ir šilkui dažyti. Raguolis yra dekoratyvus, išvestos įvairios jo formos su baltais, rausvais, violetiniais žiedais. Medingas.

Literatūra
----------

Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 24 psl.

* Skiriamieji bruožai
* Žiedai
* Consolida regalis


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dirvinis raguolis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Apie astronominį terminą žiūrėkite – Nova (astronomija)*

| Nova |
| --- |
| Nova ties Bliuviškiais, kelyje  137  Pilviškiai–Šakiai–Jurbarkas Nova ties Bliuviškiais, kelyje  **137**  Pilviškiai–Šakiai–Jurbarkas  |
| **Ilgis** | 69 km |
| **Baseino plotas** | 403 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,24 m³/s |
| **Ištakos** | Novaraisčio durpynas |
| **Žiotys** | Šešupė |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Nova |

**Nova** − upė Šakių rajone, Šešupės dešinysis intakas. Nova prasideda Ožnugarių miške, Novaraisčio durpyne, Jančių apylinkėse, 8 km į pietvakarius nuo Lekėčių. Įteka į Šešupę ties Panoviais.

Intakai:

* Dešinieji: Penta, Karčiupis, Burliokupis, Beržupis, Šedvyda, Rogupis, Mockupis;
* Kairieji: Poškupis, Vinkšnupys, Ežerėlis, Tamošupis, Sparvinupis, Nopaitys.

Upė teka plokščia limnoglacialinės kilmės lyguma, aukštupyje į pietvakarius, vidurupyje į vakarus, žemupyje į šiaurės vakarus. Netoli žiočių kerta Šakių-Kudirkos Naumiesčio kelią. Aukštų potvynių metu upė žemupyje (ties Bliūkiškiais, 14 km nuo žiočių) užlieja slėnį. Sausros metais Nova išdžiūsta, o žiemą užšąla iki dugno.

Prie upės yra išlikę nebeveikiančios užtvankos griuvėsiai Rūgių kaime. Nuo Novos pavadinimo kilęs zanavykų vardas.

Nova ties Kutais

Etimologija
-----------

Upėvardis labai archajiškas ir ginčytinos kilmės. Jis turi atitikmenų Ispanijoje, Ukrainoje, Dunojaus baseine. Šie žodžiai bandomi kildinti iš skr. नाव्या = IAST: *nāvyā* („laivuojama upė"), pers. nav („kanalas"). Kitų tyrinėtojų toks siūlymas atmestas ir pavadinimas siejamas su ide. *\*nāu̯-* („mirtis, lavonas"); plg. rus. *навь, навье* „lavonas", ček. *nav* „kapai, anapilis", prūs. *nowis* „kūnas", lot. *nave* „mirtis", liet. *novyti* „naikinti, galabyti, kankinti".

Literatūra
----------

* Nova – zanavykų upė: Užnemunės upelių pakrantėmis (sud. Zita Jurgilaitė). – Marijampolė: TeleSATpressa, 2009. – 206 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-607-75-5

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Sakralinė prostitucija** – prostitucijos rūšis, atsiradusi senovės Artimųjų Rytų, Babilono šventyklose. Buvo atliekama tam tikromis progomis deivės Aštartės ir kitų dievybių garbei. Tai buvo religinių apeigų, skirtų padidinti derlingumą ir vaisingumą, dalis.

Iš pradžių Babilono šventyklose su „šventomis" prostitutėmis santykiaudavo tik žyniai, jie atimdavo nekaltybę visoms merginoms. Vėliau kiekviena Babilono moteris turėjo bent vieną kartą per metus „pasitarnauti" dievams. Didėjant gyventojų skaičiui ir atsiradus svetimšaliams (visų pirma, pirkliams), su šventyklų prostitutėmis leista santykiauti ir pasauliečiams, tiesa, prieš tai ką nors paaukojus deivei (t. y. šventyklai). Šalia šventyklų atsirado specialūs nameliai – viešnamių prototipai.

Vėliau sakralinė prostitucija paplito ir kituose kraštuose – Sirijoje, Finikijoje, Mažojoje Azijoje, Graikijoje (Afroditės šventyklose), Persijoje, Indijoje. Šiais laikais tokia prostitucija pasitaiko kai kuriose sektose ir yra labai slepiama nuo visuomenės.

[reikalingas šaltinis]
| Sakmara |
| --- |
| Sakmara prie Saraktašo (Orenburgo sr.) Sakmara prie Saraktašo (Orenburgo sr.) |
| **Ilgis** | 798 km |
| **Baseino plotas** | 30 200 km² |
| **Vidutinis debitas** | 144 m³/s |
| **Ištakos** | Uralo kalnai |
| **Žiotys** | Uralas |
| **Šalys** | Rusija |

**Sakmara** (rus. *Сакмара*, bašk. *Һаҡмар*) – upė Rusijoje, Baškortostane ir Orenburgo srityje; Uralo upės dešinysis intakas. Prasideda Uralo kalnuose, Uraltau kalnagūbryje. Pradžioje teka į pietus, vidurupyje pasuka į vakarus ir teka lygiagrečiai su Uralu. Įteka į Uralą netoli Orenburgo.

Didžiausi intakai: Krepostnoj Zilairas, Zilairas, Didysis Ikas, Katrala, Salmyšas. Sakmaros upė vandeninga, aukštupyje tėkmė srauni, netoli Orenburgo tampa rami. Vanduo vėsus, karštomis vasaros dienomis sušyla iki 23 °C. Upės plotis vietomis viršija 80 m, o gylis siekia 5 m. Žemupyje laivuojama. Prie Sakmaros įsikūręs Kuvandyko miestas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 365
Rio Haryanto|  
Rio Haryanto 2016 m. |
| Gimė | Rio Haryanto1993 m. sausio 22 d. (30 metų)Surakarta, Indonezija |
| Karjera Formulėje 1 |
| Tautybė | Indonezija indonezietis |
| Komanda | {{{Komanda}}} |
| Automobilio numeris | 88 |
| Dalyvauta GP | ( startai) |
| Čempionas | 0 |
| Pirmas GP | 2016 m. Australijos Grand Prix |
| Paskutinis GP | 2016 m. Vokietijos Grand Prix |

**Rio Harjantas** (*Rio Haryanto*, g. 1993 m. sausio 22 d.) – Indonezijos lenktynininkas, nuo 2016 m. sezono atstovaujantis Formulės 1 Manor Racing ekipai. Jis tapo pirmuoju Formulės 1 lenktynininku iš Indonezijos.

Savo lenktynininko karjerą sportininkas pradėjo 2008 m. dalyvaudamas trijuose Azijos čempionatuose – Formula Renault, Formulės 2.0 ir Formulės BMW Ramiojo vandenyno lenktynėse. Vėliau jis dalyvavo Formulės BMW Europos, GP3 ir GP2 čempionatuose.

2009 m. Rio Haryanto tapo Formulės BMW ramiojo vandenyno lenktynių čempionu.

2010 m. indonezietis buvo Virgin Racing komandos bandytoju.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rio Haryanto** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficialus lenktynininko puslapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Manor sign rookie Haryanto to complete 2016 grid
Koordinatės: 56°5′50″ š. pl. 21°44′4″ r. ilg.﻿ / ﻿56.09722°š. pl. 21.73444°r. ilg.﻿ / 56.09722; 21.73444


| Notėnų I tvenkinys |
| --- |
| Nuo plento pusės |
| Vieta | Lietuva (Skuodo rajonas, Plungės rajonas) |
| Plotas | 0,11 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,33 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,4 m |
| Įteka | Notė, bevardis upelis |
| Išteka | Notė |

**Notėnų I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Skuodo rajone, Notėnų gyvenvietės rytiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Notės upę (Salanto intakas) 15,4 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis šiaurės-pietų-vakarų kryptimi – 0,9 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 100,5 m. Šiaurinis ir pietrytinis krantai aukšti. Rytinė tvenkinio dalis yra Plungės rajone. Rytinės tvenkinio dalies krantai apaugę medžiais ir krūmais, įsikūręs Zobielų kaimas. Pietrytinėje pakrantėje stūkso miškelis, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Tvenkinio užtvanka eina kelias  **2704**  Seda–Barstyčiai–Salantai .

Tvenkinys įrengtas 1959 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°46′ š. pl. 6°09′ v. ilg.﻿ / ﻿55.767°š. pl. 6.150°r. ilg.﻿ / 55.767; 6.150

Ailos padėtis Hebriduose
**Aila** (angl. *Islay*, škot. gėl. *Ìle*) – sala Škotijoje, toliausiai nutolusi į pietus tarp Vidinių Hebridų salų. Rytuose Ailos sąsiauriu atskirta nuo Džuros, šiaurėje – nuo Kolonsėjaus. Plotas – 619,6 km².

Sala 40 km ilgio, 32 km pločio. Vakarinė salos dalis (Ailos slėnis) atskirta Loch Indalio ir Loch Gruinarto įlankomis. Rytinė salos pusė kalnuota, aukštis iki 491 m (Bheigeiro k.). Kranto linija vingiuota, gausu užutėkių; krantai statūs, uolingi. Svarbiausia upė – Laganas.

2011 m. Ailoje gyveno 3228 žmonės. Nuo seno dauguma salos gyventojų kalbėjo gėlų kalba, dabar tokių yra apie trečdalis. Pagrindinė gyvenvietė – Boumoras. Verčiamasi žvejyba, žemės ūkiu, viskio gamyba, turizmu. Yra oro uostas, keltai į Džurą, Kintairo pusiasalį.

Yra VIII a. keltiškas kryžius, ankstyvųjų viduramžių bažnyčių liekanos, XII a. Duniveigo pilies griuvėsiai.

* Kildaltono kryžiusKildaltono kryžius
* BoumorasBoumoras
* Vaizdas į Ailą iš DžurosVaizdas į Ailą iš Džuros
| **Raimundas Zemackislenk. *Rajmund Ziemacki*** |
| --- |
| Gimė | 1810 m. rugsėjo 19 d.Loskos kaimas, Minsko gubernija, Rusijos imperija |
| Mirė | 1863 m. birželio 5 d. (52 metai)Vilnius, Rusijos imperija |
| Palaidotas (-a) | Vilniaus Rasų kapinių koplyčioje |
| Tėvas | Andrius Zemackis |
| Motina | Kotryna Kaminska |
|  |
| Veikla | kunigas, rezistentas, 1831 m. sukilimo ir 1863 m. sukilimo dalyvis |
|  |
| Alma mater | Vilniaus kunigų seminarija |

**Raimundas Zemackis** (pilnas vardas – Raimundas Mikalojus) (lenk. *Rajmund Ziemacki* 1810 m. rugsėjo 19 d. Loskos kaimas, Minsko gubernija, Rusijos imperija – 1863 m. birželio 5 d. Vilnius, Rusijos imperija) – kunigas, rezistentas, 1831 m. sukilimo ir 1863 m. sukilimo dalyvis.

Biografija
----------

Raimundas Zemackis gimė 1810 m. rugsėjo 19 d. Loskos kaime (dabartinė Baltarusijos teritorija) Kotrynos Kaminskos ir Andriaus Zemackio šeimoje. Jo tėvas Andrius Zemackis turėjo kapitono laipsnį, kurį buvo iškovojęs Tado Kosciuškos sukilime. Ūgtelėjęs Raimundas kartu su broliu Juozapu mokėsi Trinitorių vienuolyno mokykloje, vėliau tėvų buvo išsiųstas studijuoti Vilniaus universitete.

Raimundas Zemackis dalyvavo 1831 m. sukilime, mūšyje buvo sužeistas. Po to slapstėsi, taip pat ir miškuose, kol atklydo iki tėvų dvaro. Patarus namiškiams, po sukilimo baigė Vilniaus kunigų seminariją, tapo dvasininku.

1837–1849 m. Raimundas Zemackis dirbo vikaru Vilniaus Šv. Rapolo bažnyčioje. Vėliau kunigavo Voveryse, Lydos apskrityje.

Kilus 1863 m. sukilimui, kunigas Raimundas Zemackis bažnyčioje pagarsino atsišaukimą, kuriuo valstiečiai buvo raginami prisidėti prie sukilimo. Iš karto po to buvo suimtas ir atgabentas į kalėjimą Vilniuje. 1863 m. gegužės 21 d. Michailas Muravjovas jam pasirašė mirties nuosprendį.

1863 m. birželio 5 d. Lukiškių aikštėje, Vilniuje, kunigas Raimundas Zemackis buvo viešai sušaudytas.

Palaikai slapta buvo užkasti Vilniaus Gedimino kalno tvirtovėje. 2017 m. aptikti vykdant Gedimino kalno tvirtinimo darbus. 2019 m. lapkričio 22 d. palaikai iškilmingai palaidoti Vilniaus Rasų kapinių koplyčios kolumbariume.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  Liliana Narkowicz. Pamięci księdza Rajmunda Ziemackiego.
2. ↑  Raimundo Zemackio biografija.
3. ↑  Sigita Zumerytė. Vilniuje visuomenei bus atidarytas pastatas, kuriame kalėjo sukilimo dalyviai, 2019.
4. ↑  Dalia Gudavičiūtė. Sukilimo didvyrių likimai: kraupios egzekucijos Lukiškių aikštėje, vienas pakartas net dukart, 2019.
5. ↑  1863–1864 m. sukilimo vadų ir dalyvių valstybinių laidotuvių ceremonija[neveikianti nuoroda]. *kam.lt*
| SakpetenasSac Petén |
| --- |
|  |
| 

SakpetenasSakpetenas

 |
| Koordinatės | 16°59′0″ š. pl. 89°39′0″ v. ilg.﻿ / ﻿16.98333°š. pl. 89.65000°r. ilg.﻿ / 16.98333; 89.65000Koordinatės: 16°59′0″ š. pl. 89°39′0″ v. ilg.﻿ / ﻿16.98333°š. pl. 89.65000°r. ilg.﻿ / 16.98333; 89.65000 |
| Vieta | Peteno departamentas, Gvatemala |
| Regionas | Mezoamerika |
| Istorija |
| Sugriautas | 1697 m. |
| Laikotarpis | Kolumbinis |
| Tauta | majai (kovojai) |

**Sakpetenas** (isp. *Zacpetén*) – senovės majų (kovojų) miestas ir to paties pavadinimo valstybės sostinė Gvatemaloje, Salpetén ežero saloje (tai – nedidelis ežeras iš karto į rytus nuo Peten Icos ežero).

Sakpetenas svarbus tuo, kad tai buvo viena paskutinių nepriklausomų majų valstybių, klestėjusi kolumbiniame laikotarpyje ir žlugusi tik XVII a. pabaigoje.

Istorija
--------

Zakpetenas buvo iš karto į rytus nuo Peten Icos ežero
Miestas įsikūrė labai seną istoriją turinčioje teritorijoje – klasikinių majų zonoje (pietinėse Majos regiono žemumose). Palyginti netoli yra Tikalio, Jašchos, Narancho ir kitų klasikinių majų miestų griuvėsiai. Tačiau Sakpetenui kuriantis XIII a. regionas buvo jau seniai ištuštėjęs, kadangi klasikiniai majai X a. buvo apleidę savo miestus.

Sakpeteno susikūrimas siejamas su kovojų tauta, kuri kildino save iš Majapano miesto Jukatano pusiasalio šiaurėje. Manoma, kad jų pirmoji sostinė buvo Topoštė (prie pat Jašcha), apgyvendinta 1350 m. Spėjama, kad apie 1450 m. kovojai migravo į vakarus ir įsikūrė prie ežero, kitos tautos, icų pašonėje. Ten jie atsinešė Majapano stiliaus kultūrą. Jie kontroliavo teritoriją į šiaurę nuo ežero.

1541 m. miestą pasiekė Kortesas, kuris dėl atkaklaus majų priešinimosi, jo nesugebėjo paimti. Valstybė buvo užkariauta tik 1697 m. kartu su Tajasaliu ir Keišiliu, ispanams surengus ekspedicijas iš trijų pusių: iš Meksikos, Belizo ir Gvatemalos.

Nuorodos
--------

Paskutiniosios majų valstybės Archyvuota kopija 2007-12-14 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R**Senovės majų miestai** |
| --- |
|  |
| Ikiklasikinis laikotarpis | 
 Kaminalchuju **·**  Čiapa de Korsas **·**  El Miradoras **·**  Isapa **·**  Takalik Abachas |  |
|  |
| Klasikinis laikotarpis | 
 Altun Ha **·**  Bonampakas **·**  Jaščilanas **·**  Jašha **·**  Kahal Pečas **·**  Kalakmulis **·**  Kankuenas **·**  Karakolis **·**  Kirigva **·**  Kopanas **·**  Lamanajus **·**  Lubantunas **·**  Naranchas **·**  Palenkė **·**  Piedras Negras **·**  Seibalis **·**  Šunantuničas **·**  Uašaktunas **·**  Tikalis **·**  Tonina |
|  |
| Poklasikinis laikotarpis | 
 **Aukštumų majai**: Kumarkachas **·**  Išimčė **·**  Čahoma **·**  Čija **·**  Zakuleu **·**  **Jukatano majai**: Edzna **·**  Majapanas **·**  Tulumas **·**  Koba **·**  Čičen Ica **·**  Ušmalis **·**  Cibilčaltunas |
|  |
| Kolumbinis laikotarpis | 
 Tajasalis **·**  Sakpetenas **·**  Keišilis |

 |
**Raimundas Lekas** (g. 1941 m. rugpjūčio 30 d. Janiškaičiuose, Pakruojo valsčius) – Lietuvos biofizikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1968 m. baigė Kauno medicinos institutą. 1995 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1968–1977 m. dirbo Zoologijos ir parazitologijos institute. 1977–1982 m. Kauno medicinos universiteto (iki 1989 m. Kauno medicinos institutas, 1989–1998 m. Kauno medicinos akademija) Mokslinio tyrimo sektoriaus, 1982–1985 m. – Centrinės mokslinio tyrimo laboratorijos vyriausiasis mokslo darbuotojas. 1985–1999 m. Biomedicininių tyrimų instituto Širdies ritmo sutrikimų chirurginio gydymo laboratorijos vedėjas, nuo 1999 m. – Elektrofiziologijos laboratorijos vedėjas, vyriausiasis mokslo darbuotojas, nuo 2006 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo pagrindinė sritis – širdies elektrofiziologija, ritmo sutrikimų chirurginio gydymo diagnostika, metodai ir priemonės. Paskelbė apie 200 mokslinių straipsnių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Raimundas Lekas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 701 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Joriniai** |
| --- |
| Alyvinė jora (Aegithina viridissima)Alyvinė jora(*Aegithina viridissima*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Joriniai  *( Aegithinidae)* |

 |
| Binomas |
| ***Aegithinidae***G. R. Gray, 1869 |

**Joriniai** (*Aegithinidae*) - žvirblinių paukščių (*Passeriformes*) šeima.

Išvaizda
--------

Maži ir vidutinio dydžio paukščiai. Kūnas 11,5-15,5 cm ilgio. Patinai didesni už pateles. Kojos ilgos. Lytinio dimorfizmo nėra. Poravimosi metu patinai įgauna šiek tiek ryškesnį apdarą.

Biologija
---------

Gyvena pavieniui miškuose, soduose, vaismedžių plantacijose.

### Lizdas

Lizdas atviro puodelio pavidalo. Patelė deda 2 ar 3 rausvus su raudonomis linijomis kiaušinius. Ji peri naktį, o patinas dienomis, iš viso 14 dienų. Abu tėvai maitina jauniklius.

Mityba
------

Minta vorais, vabzdžiais ir kitais bestuburiais.

Paplitimas
----------

Paplitę Indijoje ir Pietryčių Azijoje. 

Anksčiau buvo priskiriami ireninių (*Irenidae*) šeimai. Šeimoje viena gentis - joros (*Aegithina*) Vieillot, 1816 ir 4 rūšys.

Rūšys
-----

* Juodasparnė jora (*Aegithina tiphia*) Linnaeus, 1758
* Juodakepurė jora (*Aegithina nigrolutea*) Marshall, 1876
* Alyvinė jora (*Aegithina viridissima*) Bonaparte, 1850
* Geltonoji jora (*Aegithina lafresnayei*) Hartlaub, 1844