recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 55°49′42″š. pl. 23°02′51″r. ilg.﻿ / ﻿55.8284°š. pl. 23.0474°r. ilg.﻿ / 55.8284; 23.0474

|  Kurtuvėnų šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kurtuvėnai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1796 m. |
| **Stilius** | barokas |

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia.*
**Kurtuvėnų šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kurtuvėnų miestelyje, patvenktos Kurtuvos kairiajame krante. Vėlyvojo baroko stiliaus.

Istorija
--------

Pirmąją bažnyčią ant Kurtuvėnų piliakalnio 1472–1495 m. pastatė Mykolas Jogelavičius. Ji minima ir 1597 m. Prie bažnyčios buvo varpinė su 2 varpais, klebonija. Parapijai priklausė malūnas prie Dubysos ir ūkis. Apie 1570–1614 m. evangelikai reformatai bažnyčią pasisavino. Jie po 1614 m. Kurtuvėnuose pasistatė bažnyčią. Ji XVII a. 2-ojoje pusėje sunyko.

1684 m. katalikai pasistatė naują bažnyčią. Nagurskiai 1783–1796 m. pagal Martyno Knakfuso projektą pastatė dabartinę. Nuo 1804 m. veikė parapinė mokykla. Kapinėse 1858 m. pastatyta koplyčia. 1908–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Kurtuvėnų parapijai nuo 1858 m. priklausė Gordų filija (10 km į pietus nuo Kurtuvėnų, dabar Vijurkų kaimas). Apie 1814 m. prie Gordų dvaro pastatyta koplyčia. Iš Pašiaušės jėzuitų bažnyčios 1835 m. atvežti varpai, liturginiai reikmenys.

1858 m. pastatyta bažnyčia. Gorduose nuo 1859 m. kunigo nebuvo. Gordų dvaras XX a. pradžioje išdalintas rusų kolonistams. Jie pasisavino bažnyčios žemę, 1913 m. nusiaubė bažnyčią, išardė vargonus. Per Antrąjį pasaulinį karą sudegė.

Architektūra
------------

Bažnyčia vėlyvojo baroko stiliaus, halinė, dvibokštė, su apside. Vidus 3 navų. Šventoriaus tvora mūrinė. Jame stovi medinė varpinė.

Galerija
--------

* Bažnyčios profilisBažnyčios profilis
* Kurtuvėnų bažnyčiaKurtuvėnų bažnyčia
* 
* Kurtuvėnų bažnyčia nuo buvusios turgaus aikštėsKurtuvėnų bažnyčia nuo buvusios turgaus aikštės
* Bažnyčios bokštai nuo dvaro pusėsBažnyčios bokštai nuo dvaro pusės
* 
* Kurtuvėnų bažnyčios bokštasKurtuvėnų bažnyčios bokštas
* Kurtuvėnų bažnyčia remonto metuKurtuvėnų bažnyčia remonto metu
* Kurtuvėnų bažnyčios altoriusKurtuvėnų bažnyčios altorius
* Kurtuvėnų bažnyčios vargonaiKurtuvėnų bažnyčios vargonai
* Bažnyčios požemiaiBažnyčios požemiai
* Bažnyčios fundatoriaus Jokūbo Nagurskio kapasBažnyčios fundatoriaus Jokūbo Nagurskio kapas

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kurtuvėnų šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kurtuvėnų šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia
* Istorija Archyvuota kopija 2007-09-28 iš Wayback Machine projekto.
* Bažnyčios nuotraukų galerija[neveikianti nuoroda]
* Keliautojo įspūdžiai apie bažnyčią
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Juozas Miliauskas – Miglovara** (*Juozapas Milevskis*, 1845 m. kovo 24 d. Galnėje, Šilutės raj. – 1937 m. sausio 21 d. Šiauliuose) – rašytojas, knygnešys, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Kilęs iš bežemių bajorų. Anksti mirus tėvams, juo rūpinosi giminės ir vyresnysis brolis kun. Aleksandras Miliauskas. Mokėsi Vainuto parapijinėje mokykloje, Šiaulių gimnazijoje. Būdamas 4-oje klasėje kartu su draugai įsitraukė į 1863 m. sukilimą. Jis kovojo B. Dluskio būryje, dalyvavo trijuose mūšiuose. Sukilimui silpstant, 1864 m. pasidavė ir buvo amnestuotas. Vėliau sukilimo atsiminimus jis vaizdžiai aprašė savo kūryboje.

Pragyveno dvaruose ruošdamas vaikus stoti į gimnaziją. 1872 m. atvyko į Rygą ir įsidarbino policijoje. Rygoje Miliauskas sukūrė šeimą, susilaukė ketverto vaikų. Tačiau tai netrukdė įsijungti į visuomeninė veiklą.

1881 m. dalyvavo įsteigiant Rygos lietuvių dainų mėgėjų draugiją „Aušra". Draugijoje įsigalėjus lenkiškai krypčiai ir negavus leidimo steigti čia lietuvišką laikraštį, tarėsi su Jonu Šliūpu dėl laikraščio leidimo Tilžėje, ragino jį pavadinti „Aušra". 1883 m. laikraščiui pradėjus eiti, leidėjai siuntė jam apie 150 egz. vokuose su prenumeratorių adresais. Tapo vienu svarbiausių „Aušros" ir jos kalendorių platintoju. Gautą laikraštį siųsdavo į Kijevą, Astrachanę, Tobolską. Darbas policijoje buvo gera priedanga lietuvybės veikloje, taip jis išvengė represijų ir net įtarimų.

Pats pradėjo rašyti, pasirašydamas *Juozapo Miglovaros* slapyvardžiu. Rašė eilėraščius „Aušrai", vėliau ir į kitus laikraščius. 1883 m. pabaigoje išleido rankraštinį literatūrinį žurnalą „Rašliavos Paštas", parašytą lenkų ir lietuvių kalbomis mokykliniame 24 psl. sąsiuvinyje. Iš viso leidinyje buvo keturi straipsniai, vienas iš jų – Stanislovo Didžiulio, parašytas lietuviškai, pasisakantis prieš kirilicos vartojimą. 1884 m. Tilžėje išleido eilių rinkinį *„Iivaires eilas. Pirmas pluoksztas"*. 1880 m. buvo pradėjęs rašyti lietuvių kalbos gramatiką.

1886 m. pasitraukęs iš tarnybos Rygos policijoje, Miliauskas grįžo į Lietuvą. Kurį laiką gyveno Akmenėje, pėsčias keliavo po Žemaitijos miestelius, vertėsi homeopatija. 1887 m. atvažiavo į Šiaulius, iš pradžių dirbo policininku, vėliau – notaro raštininku, buhalteriu.

1895 m. kaltintas „Atgajos" draugijos byloje – pas Matą Slančiauską, vieną iš draugijos narių, rado jo laiškų. Per kratą bute aptiko sąsiuvinių su eilėraščiais, taip pat draudžiamos lietuviškos spaudos. Buvo suimtas, kalinamas Šiaulių kalėjime, bet 1896 m. gegužės 14 d. paskelbus caro manifestą, nuo bausmės atleistas.

Šiauliuose 1906 m. išleido tautosakos rinkinėlį „Dainos", 1914 m. parengė eilių rinkinį „Giedmenys", 1928 m. – knygelę „Viduklės kraštas".

Nuo 1928 m. sausio 1 d. paskirta 150 Lt pensija, kaip tautinės sąmonės žadintojui ir rašytojui. Palaidotas senosiose Šiaulių kapinėse.
Andrew Carnegie – vienas žymiausių XX a. pradžios filantropų.
**Labdarys** arba **filantropas** (gr.: φιλος *philos* = draugas, meilė + ανθροπος *anthropos* = žmogus – „žmogaus draugas") – geradarys, iš žmogiškųjų paskatų aukojantis materialines vertybes jų stokojantiems žmonėms. Labdarys veikia kito žmogaus, visuomenės, viešojo intereso labui, jam tarnauja, savo gyvenimą ar jo dalį skirdamas nesavanaudiškai veiklai, už kurią jis negauna jokio (materialinio) užmokesčio.

Labdariais paprastai vadinami tik dideles sumas labdarai aukojantys asmenys, kurių asmeninis poveikis visuomenei yra reikšmingas, o savo darbą aukojantys asmenys paprastai vadinami savanoriais.

Labdarys, filantropas – taip pat toks žmogus, kuris veikia iš altruistinių paskatų, aukodamas savo interesus kitų asmenų atžvilgiu dėl šių gyvybinių ir kitaip svarbių interesų. Filantropinė veikla pagal savo turinį ir prasmę atsiejama nuo politikos, verslo, teisės, religijos, dorovės ar kitų socialinių reguliatorių, veikiančių išorinio spaudimo ar prievartos pagalba.

Žinoma, labdarys gali veikti skatinamas savo etinių (religinių, politinių, ekonominių) ir kitų įsitikinimų, nuostatų dėka, tačiau neturėtų keisti filatropinės veiklos esmės – neatlygintinė veikla, už kurią negaunama užmokesčio, ir kuri yra naudinga kitiems žmonėms, neprieštaraujanti visuomenės (viešajam) interesui, nepažeidžianti kitų asmenų teisių ir laisvių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Philanthropy". *Britannica*. Nuoroda tikrinta 2022-07-04.
2. ↑  „The business of giving". *The Economist*. ISSN 0013-0613. Nuoroda tikrinta 2022-07-04.
3. ↑  *Labdara*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-07-04.
4. ↑  Vainienė, Rūta. „Labdara". *Verslo žinios (Ekonomikos terminų žodynas)*. Nuoroda tikrinta 2022-07-04.
5. ↑  Eglė Vaidelytė.
Filantropija Lietuvoje: modernybės paieškos tradicinėje visuomenėje. Sociologija. Mintis ir veiksmas 2006/1, ISSN 1392-3358. PDF
6. ↑  *Savanorystė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012

Taip pat skaitykite
-------------------

* Efektyvus altruizmas
* Žymesnių labdarių sąrašas
| Kirzavodas*Кирзавод* |
| --- |
| 

KirzavodasKirzavodas

53°15′30″ š. pl. 103°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿53.25833°š. pl. 103.18333°r. ilg.﻿ / 53.25833; 103.18333﻿ (Kirzavodas (Čeremchovas))Koordinatės: 53°15′30″ š. pl. 103°11′0″ r. ilg.﻿ / ﻿53.25833°š. pl. 103.18333°r. ilg.﻿ / 53.25833; 103.18333﻿ (Kirzavodas (Čeremchovas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8)------ vasaros: (UTC+9) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Irkutsko sritis Irkutsko sritis |
| **Rajonas** | Čeremchovo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 156  |

**Kirzavodas**, **Kirpičnyj zavod** (rus. *Кирзавод*) – angliakasių gyvenvietė apie 10 km į šiaurę nuo Čeremchovo, Čeremchovo rajonas, Irkutsko sritis, Rusija.

Istorija
--------

Kirzavodą 1945 m. pradėjo statyti japonai karo belaisviai. XX a. pabaigoje gyvenvietė buvo beveik sunykusi.

Lietuviai
---------

1949 m. gegužės čia atvežta apie 500 žmonių iš TSRS okupuotos Lietuvos, atvežus lietuvius japonai išvežti kitur. Jaunesnieji tremtiniai lietuviai dirbo akmens anglių kasyklose, kiti – statybose. Pastatyta plytinė, joje vėliau daugelis tremtinių ir dirbo. Iš pradžių lietuviai gyveno barakuose po 2–3 šeimas kambaryje, ilgainiui įsikūrė laisviau, įsigijo gyvulių, užsiveisė daržus. 1951 m. iš kitų tremties vietų atkelta apie 10 Lietuvos lenkų šeimų, 1952 m. atvežta apie 200 vakarų baltarusių. Lietuvių tremtiniai kunigai laikė šv. Mišias, atlikdavo religinius patarnavimus. Kirzavodo klube susikūrė lietuvių šokių, dainų, dramos būreliai. 1956 m. lietuviai pradėjo grįžti į Lietuvą. Kai kurių lietuvių palaikai iš Kirzavodo kapinių parvežti į Lietuvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Kirzavodas (Čeremchovas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 172 psl.
| **Juozas Mickevičius** |
| --- |
| Gimė | 1907 m. birželio 12 d.Trupelis, Jonavos valsčius |
| Mirė | 1974 m. lapkričio 22 d. (67 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | edukologas, partinis veikėjas |
| Partija | 1930 m. LKP / SSKP |
|  |
| Alma mater | 1948 m. Aukštoji partinė mokykla prie VKP(b) |

**Juozas Mickevičius** (1907 m. birželio 12 d. Trupelis, Jonavos valsčius – 1974 m. lapkričio 22 d. Vilnius) – Lietuvos edukologas, sovietinis partinis veikėjas.

Biografija
----------

1924–1927 m. Marijampolės spaustuvės darbininkas. 1926 m. įstojo į LKJS. 1928 m. sausio mėn. išvyko į Vokietiją, prisidėjo prie nelegalios komunistinės literatūros spausdinimo ir gabenimo į Lietuvą. 1928–1929 m. Maskvoje studijavo Vakarų tautinių mažumų komunistiniame universitete, 1930–1931 m. Maskvos tarptautinėje Lenino mokykloje.

1930–1940 m. LKP, nuo 1940 m. SSKP narys. 1931–1933 m. dirbo LKP atstovybėje prie III internacionalo Vykdomojo komiteto. 1933 m. Kaune atkūrė LKP CK spaustuvę „Spartakas". 1934 m. suimtas už antivalstybinę veiklą, 1935 m. nuteistas 15 m. kalėti. Tais pačiais metais Lietuvai ir SSRS pasikeitus politiniais kaliniais išvyko į SSRS. 1935–1938 m. dirbo Maskvos tarptautinėje Lenino mokykloje, vėliau Ivanovo srities ir Kazachijos SSR fabrikuose. 1942–1943 m. LSSR valstybinės leidyklos Maskvoje techninis redaktorius, LKP CK instruktorius, LKP CK biuro partinių ir sovietinių darbuotojų kursų direktorius Šujoje.

1944–1945 m. LKP Kauno miesto komiteto skyriaus vedėjas. 1945–1949 m. LKP CK lektorius. 1948 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą prie VKP(b) CK Maskvoje. 1946–1949 m. ir nuo 1953 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1954–1955 m. SSKP istorijos katedros vedėjas, 1955–1960 m. instituto rektorius; nuo 1958 m. docentas. 1949–1953 m. Leidyklų ir poligrafijos valdybos prie LSSR MT viršininkas. 1958–1960 m. LKP CK narys.

Įvertinimas
-----------

* 1957 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juozas Mickevičius*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. - 68
2. ↑  *Juozas Mickevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. - 34 psl.
*Kitos reikšmės – Sąrašas:Bažnyčios turinčios Šv. apaštalo evangelisto Mato titulą.*
Koordinatės: 54°22′46″ š. pl. 23°31′51″ r. ilg.﻿ / ﻿54.37944°š. pl. 23.53083°r. ilg.﻿ / 54.37944; 23.53083

|  Krosnos šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Lazdijų |
| **Savivaldybė** | Lazdijų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Krosna |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1842 m. |
| **Stilius** | neorenesansas |

**Krosnos šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Krosnos miestelyje, 8 km į vakarus nuo Simno, prie kelio  **131**  Alytus–Simnas–Kalvarija .

Istorija
--------

Apie 1655 m. pastatyta ąžuolinė koplyčia. Ją aptarnavo Simno kunigas. Metrikų knygos rašytos nuo 1759 m. 1760 m. įkurta parapija.

1840–1842 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. Ją 1843 m. konsekravo vyskupas Povilas Strašinskis. Bažnyčioje buvo įsikūręs „Žiburio" draugijos skyrius, 1911 m. įsteigta biblioteka – skaitykla. 1913 m. bažnyčia padidinta. 1915 m. Rusijos kariai pasiėmė varpus (seniausias lietas 1655 m.). 1938 m. įsigytas naujas varpas. 1959 m. parengta bažnyčios restauravimo ir remonto sąmata.

Architektūra
------------

Dabartinė Šv. Apaštalo Mato bažnyčia statyta 1842 m. Ji klasicistinio stiliaus, turinti ir renesanso stiliaus bruožų. Pagrindinį fasado portiką imituoja keturi piliastrai (kolonos pavidalo sienos kyšuliai) ir žemas trikampis frontonas. Virš jo abiejose pusėse kyšo bokštai (aliuzija į romantizmo stilių). Jie pristatyti 1913 m. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro. Į šventorių veda laiptai.

Nuorodos
--------

* Bažnytiniai dokumentai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Kirundi *Ikirundi* |
| Kalbama | Burundis, Tanzanija, Kongo DR |
| Kalbančiųjų skaičius | 8,8 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | Nigerio-Kongo Benuė-Kongo  Bantų   Didžiųjų ežerų bantų    **kirundi** |
| Rašto sistemos | lotyniška abėcėlė |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Burundžio vėliava Burundis |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | rn |
| ISO 639-2 | run |
| ISO 639-3 | run |

**Kirundi** arba ***rundi*** – bantų kalbų grupei (Nigerio-Kongo kalbų šeima) priklausanti kalba, vartojama daugiausia Burundyje. Taip pat ja šnekama aplinkinėse teritorijose Ugandoje, Tanzanijoje, Kongo DR. Kirundi sudaro dialektinį kontinuumą su Ruandoje vartojama kinjaruanda kalba (šis bendras darinys vadinamas ruanda-rundi). Šią kalbą vartoja net keletas regiono tautų – hutai, tutsiai, hemai, tva. Kirundi yra labai artima ha tautos, gyvenančios Tanzanijoje, vartojamai ha kalbai.

Kirundi šneka iš esmės visi Burundžio gyventojai (8,8 mln. žmonių). Kalba užrašoma lotynišku raštu, dėstoma pradinėse ir vidurinėse mokyklose, ja yra parašyta literatūros kūrinių, leidžiami laikraščiai, transliuojamos radijo programos.

Kalba toninė (aukštas ir žemas), pasireiškia priebalsių harmonija. Būtent tonais kirundi labiausiai skiriasi nuo kinjaruandos.

Nuorodos
--------

* run Duomenys apie kodu „run" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Kirundi***
| Žydrasis Nilas |
| --- |
| Žydrojo Nilo krioklys netoli Bahir Daro (Etiopija) Žydrojo Nilo krioklys netoli Bahir Daro (Etiopija) |
| **Ilgis** | 1600 km |
| **Baseino plotas** | 330 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1650 m³/s |
| **Ištakos** | Etiopijos kalnynas |
| **Žiotys** | Nilas |
| **Šalys** | Etiopija, Sudanas |
|  |
|  **Vikiteka** | Žydrasis Nilas |

**Žydrasis Nilas** (arab. النيل الأزرق = *an-Nīl al-Āzraq*, amher. ዓባይ = *ʿAbbay*) – upė Etiopijoje ir Sudane; didžiausias, dešinysis Nilo intakas. Prasideda Čoke kalnuose Mažojo Abajaus pavadinimu, prateka Tanos ežerą, esantį 1800 m aukštyje virš jūros lygio (kartais ežeras laikomas Žydrojo Nilo pradžia). Iš pradžių nuo Tanos jis teka į pietus, paskui pasuka į vakarus per Etiopiją ir galiausiai į šiaurės vakarus į Sudaną. Prie Chartumo Žydrasis Nilas įteka į Baltąjį Nilą (nuo šios santakos pastarasis vadinamas tiesiog Nilu).

Svarbiausi intakai: Rahadas ir Dinderas (dešinieji).

Gausiausia upės tėkmė lietingojo sezono metu (nuo liepos iki rugsėjo); tuo metu Žydrasis Nilas tiekia apie 2/3 vandens į bendrąjį Nilą. Vidutinis upės debitas žiotyse 1650 m³/s (didžiausias 6000 m³/s, minimalus 130 m³/s).

Iki 1970 m,, kol nebuvo pastatyta Asuano užtvanka, Žydrasis Nilas sukeldavo gausius potvynius Egipte. Sudane ties Roseiresu ir Senaru yra pastatytos užtvankos, užtikrinančios Geziros regiono irigaciją. Žydrasis Nilas laivuojamas 580 km nuo žiočių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
Kirtavietė Kazlų Rūdos miške
**Kirtavietė** – iškirstas ir neatsodintas, savaime dar neatžėlęs miško plotas. Miško ir kirtavietės ekosistemos yra skirtingos. Kirtavietėje, likusioje be miško augmenijos, pakinta apšvietimas, lauko temperatūra, dirvožemio drėgmės režimas, dėl to keičiasi augalijos rūšinė sudėtis. Buvusių ūksminių augalų vietoje ima vešėti šviesomėgiai augalai.

Ar kirtavietė yra miškas?
-------------------------

Miškui priskiriami ne tik apaugę miško medžiais, bet ir jų dangos laikinai netekę plotai. Siekiama, kad kirtavietėse miškas būtų atkurtas ne vėliau kaip per 3–4 metus po kirtimo. Tiek kirtavietė, tiek jaunuolynas ar suaugę medžiai laikomi mišku, nes tai atskiri jo vystymosi etapai. Kirtavietės, kaip ir kiti laikinai miško medžių netekę plotai (žuvę medynai, želdintinos miško aikštės ir pan.), ne tik Lietuvoje, bet ir daugelyje užsienio šalių yra laikomos mišku pagal visuotinai pripažintą ir Jungtinių Tautų Maisto ir žemės ūkio organizacijos patvirtintą miško sąvokos apibrėžimą.

Lietuvoje
---------

Turimų kirtaviečių apskaitą Lietuvoje veda Valstybinė miškų tarnyba. Pasigirsta siūlymų iš įstatymų leidėjų kirtavietes išbraukti iš miškų ploto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kirtavietė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. 1 2  Siūloma Miškų įstatymo pataisa sudarytų prielaidas miškams naikinti Archyvuota kopija 2021-10-22 iš Wayback Machine projekto. *amvmt.lt*
3. ↑  Siūlo kirtaviečių nebelaikyti mišku – kokį tuomet Lietuvos vaizdą pamatytume? delfi.lt
*Kitos reikšmės – Gegužinė (reikšmės).*
Akmuo „Labora" Šiaulių gegužinėms atminti
**Gegužinė** – kaimo, parapijos jaunimo pasilinksminimas gamtoje.

Istorija
--------

Pradžią Lietuvos gegužinėms davė feodalinių laikų mokyklos. Kasmet gegužės pradžioje jos rengdavo iškilmingas išvykas į gamtą. Aikštė, kurioje vykdavo gegužinė, buvo apsmaigstoma berželiais, įtaisomi žolynais ir gėlėmis papuošti vartai. Ilgainiui gegužines pradėjo rengti kaimo jaunimas, nuo XIX a. vidurio ir miestų darbininkai.

Šiaulių gegužinės
-----------------

1894 m. Šiaulių priemiesčio Aleksandrijos pušyne įvyko pirmoji Šiaulių gegužinė, kurioje dalyvavo Jonas Jablonskis, Žemaitė, Povilas Višinskis. Šiaulių socialdemokratai gegužines naudojo nelegaliems darbininkų susirinkimams maskuoti. 

Vėliau Aleksandrijoje, Bubiuose kasmet vykdavo pažangių kultūros veikėjų sueigos, formavusios Lietuvių tautinio sąjūdžio nuostatas. Didžiausia gegužinė įvyko 1903 m. Šiauliuose. Į ją aptarti visuomenės ir kultūros reikalų susirinko inteligentų ir moksleivių iš visos Lietuvos.

Gegužinių atminimui 1934 m. pušynėlyje įkastas paminklinis akmuo su iškaltu užrašu „Labora" (lot. *labora* – „dirbk").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Gegužinė*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IV t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1978. T.IV: Gariga-Jančas, 27 psl.
**Kurumčios kultūra** – geležies amžiaus archeologinė kultūra, pavadinta pagal Kurumčios vietovę (Bajandajevo rajonas, Irkutsko sritis).

Arealas
-------

Kurumčios kultūra VI a. – X a. buvo paplitusi Rytų Sibire – Pabaikalėje, Lenos ir Angaros aukštupiuose.

Kultūra
-------

Kurumčios kultūrai būdingi paminklai – laikinos gyvenvietės, kapinynai, piliakalniai, uolų piešiniai. Kurumčios kultūros žmonės, pusiau klajokliai, gyveno genčių sąjungomis, vertėsi žemdirbyste, gyvulininkyste, metalo apdirbimu. Mirusieji laidoti nedeginti, ant kapo duobės statytas vadinamasis pomirtinis namelis. Baikalo ežero Olchono saloje rasta kapų su mažais čiumo pavidalo statiniais. Lenos aukštupyje ir palei Kudos upę ant uolų aptinkama piešinių raudona ochra, kurie dažniausiai vaizduoja raitelius su vėliavomis, kupranugarius, žmones ilgais drabužiais; jie panašūs į kirgizų, Jenisiejaus ir Altajaus tiurkų 1 tūkstantmečio pr. m. e. meną. Tarp uolų piešinių yra įrašų, kurie leidžia manyti, kad Kurumčios kultūros gyventojai (kurumčincai, kartais klaidingai tapatinami su rašytiniuose šaltiniuose minimais kurikanais) naudojo raštą. Kurumčios kultūra turėjo įtakos jakutų ir buriatų kultūrai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kurumčios kultūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 333 psl.
Koordinatės: 54°36′32″š. pl. 24°39′30″r. ilg.﻿ / ﻿54.608862°š. pl. 24.658259°r. ilg.﻿ / 54.608862; 24.658259

|  |
| --- |
| **Bijūnų mokykla-daugiafunkcis centras** |
| [[Vaizdas:|Bijūnų mokykla-daugiafunkcis centras herbas|center|100px]] |
| Bijūnų mokykla-daugiafunkcis centras |
| **Adresas** | Mokyklos g. 2, Bijūnai I |
| **Direktorius(-ė)** | Vanda Jurgelevičienė |
| **Mokinių skaičius** | 71 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 9 |

**Bijūnų mokykla-daugiafunkcis centras** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Trakų raj. Bijūnuose I, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190669223. Steigėjas Trakų rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Bijūnų pagrindinė mokykla įkurta 1969 m. tuo metu teikė aštuonmetį išsilavinimą. 1999 m. reorganizuota į dešimtmetę mokyklą. 2017 m. kovo 2 d. Trakų rajono savivaldybės taryba sprendimu Nr. S1-47 reorganizavo ją į Bijūnų mokyklą-daugiafunkcį centrą, kuris veiklą pradėjo 2017 m. rugsėjo 1 d.

Direktoriai
-----------

* Vanda Jurgelevičienė

Nuorodos
--------

1. ↑  Trakų r. Bijūnų mokykla-daugiafunkcis centras. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-26).
2. ↑  Apie mus. Bijunumokykla.lt (tikrinta 2022-04-26).

* Mokyklos svetainė
Koordinatės: 40°33′38″ š. pl. 14°12′17″ r. ilg.﻿ / ﻿40.56056°š. pl. 14.20472°r. ilg.﻿ / 40.56056; 14.20472

Žydrosios grotos viduje
**Žydroji grota** (it. *Grotta Azzurra*) – jūrinis urvas (grota) Tirėnų jūroje, Kaprio salos pakrantėje (pietų Italija). Susidarė dėl abrazinės jūros veiklos smiltainio uolienose. Ilgis 56 m, aukštis 15 m (ties įėjimu – 1,3 m), dugnas užsemtas. Pro vandenį praspįstanti šviesa suteikia grotai savotišką lazuritinę žydrą spalvą.

Žydroji grota yra svarbus turistinis objektas. Į ją įplaukti galima tik esant atoslūgiui ir mažam bangavimui.

Imperatoriaus Tiberijaus laikais Žydrojoje grotoje buvo įrengta Neptūno ir Tritono šventykla, čia maudydavosi pats imperatorius. Vėliau grotos buvo vengiama kaip vaiduoklių vietos. Grotą išgarsino 1826 m. joje apsilankęs vokiečių rašytojas ir dailininkas Augustas Kopišas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 118
Švedijos valdymo forma - parlamentinė konstitucinė monarchija. Vyriausybės vadovas yra ministras pirmininkas. Kaip ir kitose konstitucinės monarchijos respublikose karalius labiau yra simbolinis šalies vadovas. Vykdomoji valdžia yra vyriausybė. Įstatymų leidžiamoji valdžia yra sutelkta ir parlamente ir vyriausybėje. Teisminė sistema yra nepriklausoma nuo vykdomojo ir įstatymų leidžiamojo organo.

Konstituciją sudaro keturi pagrindiniai įstatymai. Svarbiausias iš jų yra Valdžios aktas priimtas 1974 m. nurodantis šalies politiką, žmonių teises ir laisves. Paveldėjimo aktas pasirašytas 1809 m. tarp parlamento ir Bernadotų, nurodantis jų teises į sostą. Taip pat yra du kiti įstatymai susiję su pilietiškumu ir žodžio laisve.

Šalies vadovas yra karalius. Tačiau jis turi tik reprezentacines funkcijas. Dabartinis valstybės vadovas yra karalius Karolis XVI Gustavas. 1973 m. rugsėjo 15 d. mirus Karolio tėvo broliui karaliui Gustavui VI Adolfui, jam atiteko Švedijos karalienės sostas.

Ministras pirmininkas yra Nuosaikiųjų partijos atstovas Fredrik Reinfeldt, išrinktas per 2006 m. rugsėjo 17 d. vykusius rinkimus. Kartu su kitomis trim partijomis jis sudarė centro-dešinės valdančiąją koaliciją. Ministrų kabinetą tvirtina pats pirmininkas be parlamento pritarimo. Parlamento pirmininką skiria ministras pirmininkas, bet jo kandidatūrai turi pritarti parlamentas. Karalius šiuose procesuose nedalyvauja.

Įstatymų leidžiamoji valdžia yra vienų rūmų parlamentas, vadinamas *Riksdagu*. 349 parlamento nariai renkami visuotiniuose rinkimuose ketveriems metams, remiantis proporcine rinkimų sistema. Iki 1975 m. parlamentas buvo dviejų rūmų. Sesijos vyksta nuo rugsėjo iki birželio. Stipriausia partija Švedijoje - socialdemokratai.

Švedija Europos Sąjungos (nuo 1995 m.) ir Šengeno susitarimo (nuo 1996 m. gruodžio 19 d.) narė. Militariškai neutrali valstybė, pasižyminti ilgomis neutralumo tradicijomis. Nepriklauso Šiaurės Atlanto Sutarties Organizacijai (NATO).

Dabartinis vadovas| Postas | Vadovas | Partija | Kadencijos pradžia |
| --- | --- | --- | --- |
| Karalius | Karolis XVI Gustavas |  | 1973 m. rugsėjo 15 d. |
| Ministras pirmininkas | Fredrik Reinfeldt | Nuosaikiųjų partija | 2006 m. spalio 5 d. |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sweden Archyvuota kopija 2015-11-29 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Švedjios vyriausybė
* Švedijos parlamentas Archyvuota kopija 2006-07-01 iš Wayback Machine projekto.
* Karališkasis Švedijos teismas

v • a • r **Europos šalių politinės sistemos** 

Airija |
Albanija |
Andora |
Armėnija |
Austrija |
Azerbaidžanas |
Baltarusija |
Belgija |
Bosnija ir Hercegovina |
Bulgarija |
Čekija |
Danija |
Estija |
Graikija |
Gruzija |
Islandija |
Ispanija |
Italija |
Jungtinė Karalystė (Anglija, Šiaurės Airija, Škotija, Velsas) |
Juodkalnija |
Kazachija |
Kosovas |
Kroatija |
Latvija |
Lenkija |
Lichtenšteinas |
Lietuva |
Liuksemburgas |
Makedonija |
Malta |
Moldavija |
Monakas |
Norvegija |
Nyderlandai |
Portugalija |
Prancūzija |
Rumunija |
Rusija |
San Marinas |
Serbija |
Slovakija |
Slovėnija |
Suomija |
Švedija |
Šveicarija |
Turkija |
Ukraina |
Vatikanas |
Vengrija |
Vokietija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Raulis Alfonsinasisp. *Raúl Ricardo Alfonsín*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1927 m. kovo 13 d.Časkomuse |
| Mirė | 2009 m. kovo 31 d. (82 metai)Buenos Airės |
|  |
| Veikla | Argentinos politikas ir prezidentas |
| Partija | Argentinos socialistų partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Raúl Alfonsín |

**Raulis Alfonsinas** (isp. *Raúl Ricardo Alfonsín*; 1927 m. kovo 13 d. Časkomuse – 2009 m. kovo 31 d. Buenos Airės) – Argentinos politikas ir prezidentas (nuo 1983 m. gruodžio 10 d. iki 1989 m. liepos 9 d.).

Kaip socialistų partijos narys, teisininkas Alfonsinas 1958 m. išrinktas į Buenos Airių provincijos įstatymų leidybos organus. 1973 m. pralaimėjo partijos vadovybės rinkimus Rikardui Balbinui. 1983 m. žlugus karinei chuntai paskelbti nauji prezidento rinkimai. Alfonsinas, jau tapęs partijos lyderiu, rinkimus laimėjo. Jis patraukė baudžiamojon atsakomybėn dalį karinio režimo vadų. 1984 m. pasirašė Taikos ir Draugystės sutartį (*Tratado de Paz y Amistad*) su Čile. 1989 m. Argentina pateko į gilią ekonominę krizę dėl hiperinfliacijos. Prasidėjo riaušės ir demonstracijos. Alfonsinas paleido valdžią ir pats atsistatydino, likus 6 mėnesiams iki kadencijos pabaigos. 1995 m. atstatydintas iš partijos vadovo posto.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Reynaldo Bignone** | **Argentinos prezidentas**1983–1989 | Po to:**Carlos Menem** |
Dzūkų rūbai
**Dzūkų tautiniai rūbai** – tarp dzūkų paplitęs istorinių lietuvių drabužių
stilius. Tautiniais drabužiais laikomi XIX a. pabaigos – XX a. vidurio valstiečių išeiginiai rūbai. Nederlingomis žemėmis žinomo Dzūkijos krašto gyventojai ilgai vilkėjo tradiciniais kaimo drabužiais, atskirus drabužius tebedėvėjo ir po Antrojo pasaulinio karo. 

Dzūkių moterų tautiniams drabužiams būdingas spalvų, dryžių ir langelių margumas. Stambieji audeklų langai pasmulkinti spalvotais matmenų ar ataudų siūleliais. Platieji dryžiai dalijami į vis smulkesnius. Žvaigždučių raštai išmėtyti po visą audeklo plotą. Jiems pasiūti reikėjo daug smulkaus, kruopštaus rankų darbo. 

Marškiniai iš plonos drobės, plačia apykakle. Liemenės keturskvernės, dažniausiai su priekyje nesusieinančiais skverneliais. Prijuostės ir sijonai languoti, dryžuoti. Per liemenį persijuosiama kaišytine juosta. Dzūkių nešiotos juostos neplačios, sudėtingo rašto, audžiamos derinant dvi kontrastingas spalvas. Be rinktinių juostų būdavo ir kaišytine technika išaustų juostų. Dzūkės audė ypač daug juostų ir iki pat XX a. ryšėdavo jas vilkėdamos šventadieniu kostiumu. Dzūkių dėvimas apavas – iš virvučių vąšeliu nertos čempės. Žiemą dėvima rudinukė.

Dzūkų vyrai nešiojo šiaudinę skrybėlę arba siūtinę kepurę. Marškiniai drobiniai, jų rankogaliai, krūtinė ir perpetės papuoštos raudonais raštais. Ant marškinių apsivilkdavo trumpus trinyčius su stačia apykakle. Drobinės kelnės įvairių atspalvių, smulkiai languotos, jų apačios užaustos tamsiau. Iš spalvotų virvelių nunertas apavas, o po padu prisiūta oda.

Literatūra
----------

* *Dzūkių moterų tautiniai drabužiai* // Sodžiaus menas. [Kn.] 7-8 : Lietuvių moterų tautiniai drabužiai. - 1939. - 207 p. [30] iliustr. lap. : iliustr. - Kaunas : Žemės ūkio rūmai, 1931-1939.- P. 24, 41, 88-107.

* Teresė Jurkuvienė. *Lietuvių tautinis kostiumas*. Lietuvos liaudies kultūros centras. - 2-oji patais. laida. - Vilnius : „Baltų lankų" leidyba, 2008 [Dzūkija.- P. 134-167]. ISBN 978-9955-23-166-0

Nuorodos
--------

* Lietuvos nacionalinis kultūros centras. Tautinis kostiumas. Dzūkija
* Tautinio kostiumo paroda (Nalšios muziejus)
* Dzūkijos tautiniai drabužiai (*grazitumano.lt*) Archyvuota kopija 2016-12-18 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvių tautodailė |
| --- |
|  |
| Tekstilė | 
 audimas **·**  siuvinėjimas **·**  drobė **·**  čerkasas **·**  milas **·**  žičkai |
|  |
| Drabužiai | 
 dzūkų **·**  aukštaičių **·**  žemaičių **·**  suvalkiečių **·**  Klaipėdos krašto **·**  marškiniai **·**  sijonas **·**  prijuostė **·**  juosta **·**  kelnės **·**  nuometas **·**  skara **·**  skarinys **·**  šiaudinė skrybėlė **·**  kalpokas **·**  magierka **·**  sermėga **·**  rudinė **·**  surdutas **·**  autai **·**  vyžos **·**  naginės **·**  klumpės **·**  čempės |
|  |
| Dailė | 
 skulptūra (kaukės) **·**  kryždirbystė (kryžius **·**  koplytėlė **·**  koplytstulpis **·**  stogastulpis **·**  saulutė) **·**  tapyba **·**  grafika **·**  keramika **·**  velykų margučiai **·**  popieriaus karpiniai **·**  verbos **·**  kalvystė  |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| *Razorblade Romance* |
| --- |
| Razorblade Romance viršelis |
| HIM studijinis albumas |
| Išleistas | 1999 m. gruodžio 19 d. (Suomija) 2000 m. sausio 24 d. (Europa) 2000 m. gegužės 15 d. (JK) |
| Žanras | Love Metal |
| Trukmė | 54:33 |
| Įrašų kompanija | BMG |
| Prodiuseris | John Fryer |
| HIM chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *Greatest Love Songs Vol.666*(1997) |  | *Deep Shadows & Brilliant Highlights*(2001) |

 |

***Razorblade Romance*** – antrasis suomių roko grupės HIM albumas. 1999 metų gruodžio 19-ąją jis buvo išleistas Suomijoje. Jau sausio 24-ąją albumas buvo išleistas visoje Europoje, o gegužės 15-ąją pasirodė ir speciali "Razorblade Romance" versija, skirta Didžiajai Britanijai.

Albumą visoje Europoje ypač išgarsino singlas - "Join Me In Death", kuris buvo įtrauktas į kino juostos "Tryliktasis aukštas" garso takelį. Šis kūrinys pasiekė pirmąją vietą Vokietijos muzikos topuose ir tapo perkamiausiu visų laikų Suomijos singlu. Todėl nenuostabu, kad albumas labai greitai tapo vienu iš populiariausių albumų visoje Europoje, o tokie kūriniai, kaip "Gone With The Sin", "Right Here in My Arms" ar "Poison Girl" pasiekė aukščiausias top'ų vietas, o šis albumas - pirmasis, kuris pavertė suomius garsenybėmis, grupė tapo žinoma net ir Amerikoje, nes jų albumas pasiekė ir šį žemyną, tiesa, HIM ten vadinosi HER, nes Amerikoje jau egzistavo džiazo grupė, pasivadinusi HiM, tačiau visai netrukus HIM įgijo pilnas teises į savo grupės pavadinimą.

Taip pat ant europietiškos albumo versijos pasirodė lipdukas - "Įspėjimas tėvams", nes šiame albume yra itin daug dainuojama apie mirtį. Amerikoje tokių taisyklių nėra, todėl ir albumas buvo be įspėjimo.

Suomių / Vokiečių versija
-------------------------

1. "I Love You (Prelude to Tragedy)"
2. "Poison Girl"
3. "Join Me in Death"
4. "Right Here in My Arms"
5. "Gone With the Sin"
6. "Razorblade Kiss"
7. "Bury Me Deep Inside Your Heart"
8. "Heaven Tonight"
9. "Death Is In Love With Us"
10. "Resurrection"
11. "One Last Time"
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Korekait. *Coreca* |
| --- |
| *Korekos reginys* |
|  |
| 

KorekaKoreka

39°04′05″ š. pl. 16°05′38″ r. ilg.﻿ / ﻿39.06806°š. pl. 16.09389°r. ilg.﻿ / 39.06806; 16.09389﻿ (Koreka)Koordinatės: 39°04′05″ š. pl. 16°05′38″ r. ilg.﻿ / ﻿39.06806°š. pl. 16.09389°r. ilg.﻿ / 39.06806; 16.09389﻿ (Koreka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Kalabrija Kalabrija |
| **Provincija** | Kozencos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 700  |
| **Plotas** | 4 km² |
| **Tankumas** (2017) | 175 žm./km² |
| **Altitudė** | 18 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Koreka |

**Koreka** (it. *Coreca*) – miestelis pietų Italijoje, Kalabrijoje, Kozencos provincijoje, Amantėjos savivaldybėje, Tirėnų jūros pakrantėje. 700 gyventojų (2017 m.). Ribojasi su Kampora San Džiovaniu ir Amantėja. Verčiamasi daugiausia turizmu, smulkia maisto, baldų, tekstilės pramone. Yra Šv. Angelų Mergelės bažnyčia (1965 m.), Angelų Madonos aikštė, senovinis Turielos bokštas. Apylinkėse yra urvų, jūroje – rifų (uolų).

Korekos Šv. Angelų Mergelės bažnyčia nedidelė (telpa 65 žmonės), pastatyta 1965 m. gyvenamojo namo dydžio ir pavidalo. Kasmet rugpjūčio 22 d. vyksta miestelio globėjos procesija. Prie bažnyčios įrengta Angelų Madonos aikštė, nišoje yra Mergelės Marijos skulptūrėlė. Korekos urvuose senovėje kasta geležies rūda, vėliau, II pasaulinio karo metais, juose JAV–Britanijos kariuomenė buvo įsirengusi sandėlį. Pusiau sugriuvęs Turielos bokštas, esantis Korekos šiaurėje, buvo naudojamas žvalgybai arabų laikais, vėliau normanų ir kitų krašto valdytojų, iki pat II pasaulinio karo, kai juo naudojosi tiek naciai, tiek sąjungininkai. Korekos rifus sudaro 20 nedidelių uolų – nuo XX a. 7-ojo dešimtmečio šie rifai tapo radijo mėgėjų bei fotografų lankoma vieta.

Dalys
-----

Koreka susideda iš šių dalių:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| * *Formisiche*
* *Giascogne* (vietos tarme *Juascugnu*)
* *Grotte* (*i Grutti*)
 | * *La Pietra* (*a Petraja*)
* *Marinella* (nuo 2011 m.)
* *Oliva* (nuo 2011 m.)
 | * *Stritture* (tarp 2008 ir 2011 m. priklausė Kampora San Džiovaniui)
* *Salto da Zita*
* *Scogliera*
 |

Nuotraukos
----------

* Korekos Šv. Angelų Mergelės bažnyčiaKorekos Šv. Angelų Mergelės bažnyčia
* Korekos aikštė vakareKorekos aikštė vakare
* Korekos aikštė naktįKorekos aikštė naktį
* Turielos bokštasTurielos bokštas
* Korekos užutėkisKorekos užutėkis
* Korekos paplūdimys nuo La SkoljerosKorekos paplūdimys nuo La Skoljeros
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Švedijos žalmargiai galvijai |
| --- |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |
| **Sukūrimo vieta** | Švedijos vėliava Švedija |
| **Kilmė** | Švedijos žaliejixairšyrai |

**Švedijos žalmargiai** tai pieninių galvijų veislė. Švedijoje žalmargės karvės sudaro
apie 60 % pieninių karvių populiacijos. Veislė susiformavo 1927 m. sujungus dvi panašaus dydžio veisles - Švedijos žaluosius ir airšyrus, kurie seniau buvo importuoti iš Škotijos. Po šių veislių sujungimo buvo numatyta juos veisti savyje didžiausią dėmesį skiriant eksterjerui ir pieningumui. Tačiau uždaras veisimas, selekciją vykdant
pagal numatytą modelį, truko neilgai. Jau nuo praėjusio šimtmečio šeštojo dešimtmečio buvo importuota iš Suomijos daug airšyrų veislės bulių. Nuo 1970 metų su Norvegija ir Suomija keičiamasi bulių sperma, kas rodo, kad Švedijos žalmargiams didelę įtaką padarė Norvegijos ir Suomijos žalmargiai galvijai. Šių mainų įtakoje faktiškai susiformavo viena didelė šiaurės žalmargių galvijų populiacija, turinti apie 700 000 karvių ir kurioje taikoma bendra vertinimo sistema. Tačiau šie galvijai Švedijoje ir toliau vadinami Švedijos žalmargiais. 

Veislė ilgą laiką buvo viena iš pačių pieningiausių veislių pasaulyje. Ji taip pat vertinama dėl gerų reprodukcinių savybių, lengvo veršiavimosi ir ramaus temperamento. Į Lietuvą Švedijos žalmargiai importuojami nuo 1996 metų ir veisiami toliau gerinant Kanados airšyrais. 2006 m. Lietuvoje buvo 578 Švedijos žalmargės karvės, kurios vidutiniškai davė po 7195 kg. 4,73 % riebumo ir 3,54 % baltymingumo pieno.
| Oguzasazer. *Oğuz* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

OguzasOguzas

41°04′15″ š. pl. 47°27′30″ r. ilg.﻿ / ﻿41.07083°š. pl. 47.45833°r. ilg.﻿ / 41.07083; 47.45833﻿ (Oguzas)Koordinatės: 41°04′15″ š. pl. 47°27′30″ r. ilg.﻿ / ﻿41.07083°š. pl. 47.45833°r. ilg.﻿ / 41.07083; 47.45833﻿ (Oguzas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4)------ vasaros: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Azerbaidžano vėliava Azerbaidžanas |
| **Rajonas** | Oguzo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 7 002  |
| **Altitudė** | 630 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Oguzas |

**Oguzas** (azer. *Oğuz*) – miestas šiaurės Azerbaidžane, į rytus nuo Šekio, Didžiojo Kaukazo pietinėje pašlaitėje, prie Eldžigano upės. Rajono centras. Maisto pramonė. Auginamas tabakas, audžiami kilimai, yra asfalto gamykla. Stovi udų, armėnų cerkvės, XIX a. pab. sinagoga, muziejus.

Istorija
--------

Tai sena Kaukazo tautos udų gyvenvietė, seniau vadinta ***Vartašenu*** (arm. Վարդաշեն, azer. *Vartaşen*). XIX a. čia gyveno udai, azerbaidžaniečiai, armėnai, kalnų žydai. XX a. pr. prasidėjus etniniams neramumams, dalis krikščionių pasitraukė į Gruziją. 1968 m. suteiktas miesto statusas. Prasidėjus Karabacho karui tautiniai konfliktai dar labiau paaštrėjo, ir dabar mieste gyvena beveik vien azerbaidžaniečiai. 1991 m. Vartašenas pervadintas į Oguzą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 82
KeSPA logotipas
**Korean e-Sports Association** (**KeSPA**, **Korėjos elektroninio sporto asociacija**) – Pietų Korėjos organizacija, tvarkanti ir reguliuojanti Pietų Korėjos elektroninį sportą. Nuo 2009 m. iki dabar jos žinioje yra 25 kompiuterinių žaidimų profesionalios varžybos, tarp kurių – StarCraft: Brood War ir Counter Strike.

KeSPA buvo įkurta 2000 metais ir patvirtinta Pietų Korėjos Kultūros, sporto ir turizmo ministerijos. Ji yra atsakinga už elektroninio sporto populiarinimą, įtvirtinimą tarp įprastų sporto šakų, turnyrų taisykles, žaidimo sąlygas, varžybų transliacijas, žaidėjų reitingų sistemą ir panašiai. Būstinė įsikūrusi Seule.

Profesionalios StarCraft II varžybos Pietų Korėjoje iš pradžių nebuvo reguliuojamos KeSPA ir neturėjo oficialaus statuso. Jo varžybas rengdavo GOMTV pagal sutartį su Blizzard Entertainment. Nuo 2012 m. StarCraft II taip pat yra tarp KeSPA žaidimų.[1] 2012 – 2016 m. KeSPA organizavo ir StarCraft II turnyrus, po 2016-ųjų „KeSPA Cup" žaidžiamas tik League of Legends.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

### Šaltiniai

1. ↑
| Kurusa |
| --- |
| **Ilgis** | 530 km |
| **Baseino plotas** | 65 580 km² |
| **Vidutinis debitas** | 2108 m³/s |
| **Žiotys** | Žavari |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |

**Kurusa** (port. *Rio Curuçá*) – upė Brazilijos vakaruose, Amazonės valstijoje; dešinysis Žavari intakas (Amazonės baseinas). Prasideda labai retai gyvenamose vietose netoli Peru sienos. Teka į šiaurės rytus Amazonijos džiunglėmis, žemupyje smarkiai vingiuoja. Įteka į Žavari Peru pasienyje, netoli San Luiso kaimo, 130 km į vakarus nuo Atalaja do Nortės.

Didžiausi intakai: Arožas (dešinysis), Pardas (kairysis).

Beveik visas Kurusos baseinas patenka į Žavari slėnio indėnų teritoriją (gyvena matisai, majorunai, korubai, kulinai, kitos labai izoliuotos tautos).

Spėjama, kad 1930 m. Kurusos baseine galėjo įvykti didelis meteoritų lietus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  PLANO ESTADUAL DE RECURSOS HÍDRICOS DO AMAZONAS & Quadro 6.3. Vazões características calculadas nas Unidades de Planejamento Hídrico (UPH), Governo do Estado do Amazonas, Secretaria de Estado do Meio Ambiente, 2019.
3. ↑  Ramiro de la Reza. „O evento do Curuçá: bólidos caem no Amazonas", Rio de Janeiro: National Observatory.
| Pingdženas平鎮 |
| --- |
| *Rajono vaizdai* |
|  |
| 

PingdženasPingdženas

24°56′38″ š. pl. 121°12′58″ r. ilg.﻿ / ﻿24.94389°š. pl. 121.21611°r. ilg.﻿ / 24.94389; 121.21611﻿ (Pingdženas)Koordinatės: 24°56′38″ š. pl. 121°12′58″ r. ilg.﻿ / ﻿24.94389°š. pl. 121.21611°r. ilg.﻿ / 24.94389; 121.21611﻿ (Pingdženas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Taivano vėliava Taivanas |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 212 328  |
| **Plotas** | 47,7532 km² |
| **Tankumas** (2014) | 4 446 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.pingj.gov.tw |

**Pingdženas** (kin. 平鎮, pinyin: *Píngzhèn*) – vienas iš Taojuano rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane. Gyventojų 212 tūkst. (2014 m. duomenys). Yra lankytinų objektų: Guanglongo, Baodžongo ir Dzianano šventyklos.

Geografija
----------

Įsikūręs vidury kalvotos plynaukštės, visas rajonas išsidėstęs ant šlaito centrinėje miesto dalyje. Kad būtų išspręstos vandens atsargų ir irigacijos problemos, apylinkėse buvo iškasta daug tvenkinių.

Istorija
--------

Vietovė vadinta ***Čangluliao*** vardu, kuomet čia gyventa Taivano aborigenų. Kai hakų tautos žmonės imigravo iš Guangdongo, valdant Čingų dinastijos valdovams Kangsi ir Čianglongui, vietiniai žmonės pasitraukė į kalnus pietuose. Norėdami užtikrinti saugumą keliuose, vietiniai gyventojai įrengė kontrolės punktus (*changluliao*). 1920 m. Japonijos okupacijos metais, suteiktas dabartinis pavadinimas, reiškiantis „ramus miestas".

2014 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Taojuano miestą, Pingdženas tapo vienu iš jo rajonų (区, *Qū*).

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RTaojuano rajonai |
| --- |
|  |
| Administracinis centras: **Taojuanas** |
|  |
| Rajonai | 
Badė · Dasi · Dajuanas · Džongli · Fusingas · Guanjinas · Guišanas · Jangmėjus · Longtanas · Ludžu · Pingdženas · Taojuanas · Sinvu | Taojuano padėtis Taivano žemėlapyje |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Appendicularia** |
| --- |
| *Oikopleura dioica* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Gaubtagyviai  *( Urochordata)* |
| Klasė: | Apendikuliarijos  *( Appendicularia)* |

 |

**Apendikuliarijos** (*Appendicularia*) – gaubtagyvių arba tunikatų klasė. Tai smulkučiai pelaginiai gyvūnai, kurių liemuo dažniausiai vos 1-2 mm ilgio, uodega kelis kartus ilgesnė.

Apendikuliarijos turi trumpą liemenį ir plokščią uodegą, kuria gyvūnas stumiasi pirmyn bei judina į namelį pakliūvantį vandenį. Uodegoje yra chorda, virš kurios – nervinis kamienas. Burna, esanti storoko liemens priekinėje dalyje, pereina į erdvią su endostiliu (ilga siaura vagelė) ryklę, turinčią tik du žiaunų plyšius. Jie, kaip ir žarna, atsiveria į išorę liemens pilvinėje pusėje, nes kloakos nėra. Širdis yra pilvinėje pusėje.

Apendikuliariją gaubia drebutinis namelis. Tai odos epidermio ląstelių sekrecijos produktas. Išbrinkusios vandenyje išskyros virsta drebučiais. Uodegos sukelta vandens srovė pakelia drebučius nuo kūno ir iš jų susiformuoja namelis – daug didesnis už patį gyvūną. Apendikuliarija tūno tokio namelio viduje, prisikabinusi tik burnos kraštais. Namelis sudėtingos konstrukcijos, tačiau labai skaidrus, todėl jūros vandenyje vos įžiūrimas. Pro tankų tinklelį vanduo patenka į namelio vidų, o jame esantys smulkūs planktoniniai organizmai nukreipiami į burną. Pro siaurą angą apendikuliarijos užpakalinėje dalyje vanduo išstumiamas – taip gyvūnas juda pirmyn. Namelyje yra dar viena anga, pro kurią gyvūnas pasišalina (ištikus pavojui ar pan.). Naują namelį apendikuliarijos pasistato per 20-30 minučių.

Dauguma apendikuliarijų yra hermafroditai. Skirtalytė *Oikopleura dioica* Fol. sutinkama ir Baltijos jūroje, bet prie Lietuvos krantų neaptikta.

Apendikuliarijos paplitusios šiltų jūrų šviesiuose vandens sluoksniuose. Neskaitant irklakojų vėžiagyvių, tai gausiausia zooplanktono grupė.

Šaltiniai
---------

* Mačionis A. Stuburinių zoologija. Vilnius: Mokslas, 1989.
**Kordonas** (rus. *Кордон*) – buvusi miško kirtėjų gyvenvietė Primorės kalbagūbrio priekalniuose, Talcos (Angaros dešinysis intakas) slėnyje, apie 40 km į pietryčius nuo Irkutsko, Irkutsko rajonas, Irkutsko sritis, Rusija. Po Antrojo pasaulinio karo čia atvežta karo belaisvių japonų, tremtinių ukrainiečių.

Lietuviai
---------

1948 m. į Kordoną iš TSRS okupuotos Lietuvos ištremta apie 300 žm. vėliau dalis jų perkelta į kitas kirtavietes. 1951–1954 m. Kordone gyveno apie 50 lietuvių šeimų. Tremtiniai daugiausia dirbo miško darbus. Daug jų mirė, ypač pirmaisiais tremties metais. 1955 m. panaikinus Talcos miško pramonės ūkį lietuvių tremtiniai perkelti kitur. 1985 m. Kordone dirbę miškotvarkininkai iš Lietuvos sutvarkė Kordono tremtinių kapines. 1990 m. iš Kauno į Kordoną buvo nuvykusi buvusių tremtinių ekspedicija, parvežta palaikų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Kordonas (Irkutskas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 587 psl.

Koordinatės: 52°03′00″š. pl. 104°27′36″r. ilg.﻿ / ﻿52.0500°š. pl. 104.4600°r. ilg.﻿ / 52.0500; 104.4600
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Korfu deklaracija
**Korfu deklaracija** buvo susitarimas, kuris sudarė sąlygas susikurti Jugoslavijos karalystei. Ją Pirmojo pasaulinio karo pabaigoje, 1917 m. liepos 20 d. Korfu saloje pasirašė vadinamasis Jugoslavijos komitetas, kurį sudarė emigracijoje esantys politikai, atstovavę slovėnus, kroatus ir Austrijoje-Vengrijoje gyvenančius serbus bei Serbijos karalystės atstovai. Komitetą politiškai palaikė Jungtinė Karalystė ir Prancūzija, kurios rėmėsi paskelbtu tautų apsisprendimo principu.

Deklaracijoje *kaip pirmas žingsnis kuriant naują Jugoslavijos Valstybę* buvo numatyta parlamentinė monarchija su Karadžiordževičių dinastijos monarchais, vientisa teritorija bei unitariniu valdymu, trimis valstybę sudarančiomis nacijomis, lygiateisiu lotyniškosios abėcėlės ir kirilicos statusu, religijos laisve ir visuotine rinkimų teise. Joje numatytas Steigiamasis Susirinkimas, kuris turėsiąs priimti konstituciją.

Tarp pasirašiusiųjų deklaraciją nebuvo bosnių, juodkalniečių ar makedonų atstovų.

Pagrindiniai Korfu deklaracijos teksto kūrėjai buvo Serbijos premjerministras Nikola Pasičius ir kroatų emigrantas Antė Trumbičius. Pasičius ir serbų dvaras buvo linkę tiesiog išplėsti Didžiąją Serbiją vienašališkai prisijungiant teritorijas iš sumuštos Austrijos-Vengrijos imperijos. Vasario revoliucija Rusijoje ir vėlesni įvykiai susilpnino Serbijos pozicijas, todėl Pasičius sutiko su kompromisu, pasirašė Deklaraciją ir slapta ėmė veikti stengdamasis diskredituoti Jugoslavijos komitetą, kad jis neturėtų didelės įtakos po artėjančių paliaubų kare.

Remiantis Korfu deklaracija 1918 m. gruodžio 1 d. sukurta Serbų, kroatų ir slovėnų karalystė, o jos užsienio reikalų ministru tapo Trumbičius.