recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Simas Miglinas** |
| --- |
| Gimė | 1907 m. balandžio 29 d.Skrantonas, JAV |
| Mirė | 1997 m. rugsėjo 7 d. (90 metų) |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Simas Miglinas** (1907 m. balandžio 29 d. Skrantonas, JAV – 1997 m. rugsėjo 7 d. palaidotas Biržuose) – Lietuvos žurnalistas, knygų leidėjas.

Biografija
----------

1931 m. baigė S. Daukanto mokytojų seminariją Kaune. 1931–1934 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto humanitarinių mokslų fakultete.

Nuo 1924 m. bendradarbiavo leidiniuose „Lietuvos aidas", „Mūsų Vilnius", „Trimitas", „Ūkininko patarėjas". Pasirašinėdavo *Stasys Mingaila, S. Tyla, A. Rigmantas*. 1933 m. redagavo žurnalą „Vienybė", 1938–1939 m. – laikraštį „Naujoji spaktyva". 1940 m. sausį leido ir redagavo dienraštį „Vakarinės naujienos", 1941–1944 m. Šiauliuose – laikraštį „Tėvynė" (nuo 1942 m. ėjo pavadinimu „Tėviškė"), 1944 m. Telšiuose redagavo Tėvynės apsaugos rinktinės leidinį „Lietuvos gynėjas".

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, nuo 1951 m. veikė Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komitete, iki 1954 m. buvo LLKS atstovas. 1950–1955 m. Memingene leido ir redagavo laikraštį „Tremtis", 1951 m. įsteigė knygų leidyklą „Tremtis", kuri veikė iki 1959 m. Joje išleido V. Mykolaičio–Putino, I. Šeiniaus, V. Alanto, J. Savickio, V. Kudirkos, K. Barėno kūrinių.

Bibliografija
-------------

* *Neapkenčiamo žmogaus užrašai*, 1947 m.
* *Pavergtoji Lietuva*, 1958 m.
* *Lietuva sovietinės agresijos dokumentuose*, 1959 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Simas Miglinas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 70 psl.
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 327 psl.
**Edward Sarpong**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Edward Sarpong |
| Gimimo data | 1997 m. sausio 8 d. (27 metai) |
| Gimimo vieta | Akra, Gana |
| Ūgis | 178 cm |
| Svoris | 65 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FC Birkirkara |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Jaunimo klubai |
| ????  ????  ???? | „Unistar" futbolo akademija  Real Aviles  Portimonense SC |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2016–20??  20??–20??  2017–2018  2019–2021 2022–20232024– | Portimonense SC → SC Farense (skol.) → Estrela Vendas Novas (skol.)  CF Esperança Lagos  „Džiugas"  FC Birkirkara | 05 0(0)0? 0(?)14 0(2)34 0(2)61 0(1)00 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2024 m. sausio 18 d.. |

**Edvardas Sarpongas** (angl. *Edward Sarpong*; g. 1997 m. sausio 8 d.) – Ganos futbolininkas, gynėjas.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo gimtinėje ir atstovavo „Unistar" futbolo akademijai. 

Nuo 2016 metų priklausė „Portimonense" klubui, kuris laimėjo antrą Portugalijos lygą.

Buvo skolinamas „Farense" bei „Vendas Novas" klubams.

Nuo 2019 metų atstovavo „Esperanca Lagos" klubui (Portugalijos antroji lyga).

### FC Džiugas

2021 m. gruodžio mėn. tapo Telšių „Džiugo" nariu.

2022 m. kovo 12 d. debiutavo A lygoje atstovaudamas „Džiugo" klubui. A lygoje sužaidė 33 rungtynes.

2023 m. sausio 2 d. tapo žinoma, kad ir toliau atstovaus „Džiugo" klubui.

2023 m. gegužės 14 d. pasižymėjo įvarčiu A lygos rungtynėse prieš „Bangos" klubą.

### „Birkirkara"

2024 m. sausio mėn. tapo žinoma, kad futbolininkas persikėlė į „Birkirkara". Sudaryta pusės metų sutartis.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **„Džiugas"** | 33 | 0 |
| **2023** | **„Džiugas"** | 28 | 1 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

su FC Džiugas
* **A lyga**

Rinktinės
---------

Savo laiku atstovavo Ganos U-23 rinktinei, sužaidė penkerias rungtynes.

2019 m. lapkričio 8 d. žaidė prieš Kamerūno U-23 rinktinę.

2019 m. lapkričio 11 d. žaidė prieš Egipto U-23 rinktinę.

2019 m. lapkričio 14 d. žaidė prieš Malio U-23 rinktinę.

2019 m. lapkričio 19 d. žaidė prieš Dramblio Kaulo Kranto U-23 rinktinę.

2019 m. lapkričio 22 d. žaidė prieš Pietų Afrikos Respublikos U-23 rinktinę.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑  sportas.lt naujienos: legionieriai persikėlė į Maltą

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
* fcdziugas.lt svetainė
* ghanasoccernet
| El Tromeno provincijos parkas |
| --- |
| Tromeno ugnikalnis ir lagūna jo papėdėje Tromeno ugnikalnis ir lagūna jo papėdėje |
| **Vieta:** | Argentinos vėliava Argentina({{{genitive}}} vėliava Neukeno provincija) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Čos Malalis, Buta Rankilis |
| 

Žemėlapis rodantis El Tromeno provincijos parkas vietą.El Tromeno provincijos parkas

  |
| **Koordinatės:** | 37°05′29″ p. pl. 70°06′07″ v. ilg.﻿ / ﻿37.09139°š. pl. 70.10194°r. ilg.﻿ / 37.09139; 70.10194Koordinatės: 37°05′29″ p. pl. 70°06′07″ v. ilg.﻿ / ﻿37.09139°š. pl. 70.10194°r. ilg.﻿ / 37.09139; 70.10194 |
| **Plotas:** | 300 km² |
| **Įkurtas:** | 1971 m. |
| **Valdymas:** | Neukeno provincija |
|  **Vikiteka:** | El Tromeno provincijos parkas |

**El Tromeno provincijos parkas** (isp. *Parque provincial El Tromen*) – saugoma gamtos teritorija vakarų Argentinoje, Neukeno provincijos šiaurėje, tarp Čos Malalio ir Buta Rankilio (Čos Malalio ir Pehuenčeso provincijose). Įsteigtas 1971 m. nuo 2006 m. – Ramsaro konvencijos saugoma šlapynė.

Parkas apima nenuotakiame duburyje telkšančią Tromeno lagūną, šalia jos stūksantį Tromeno ugnikalnį bei aplinkinius stepių kraštovaizdžius.

Sutinkami žinduoliai – tukotukai, viskašos, patagoninės maros, šarvuočiai, andinės lapės. Užfiksuotos bent 26 vandens ir migruojančių paukščių rūšys (svarbi andinių žuvėdrų buveinė, yra mažųjų nandų). Tik čia rasta endeminė driežų rūšis *Liolaemus punmahuida*.

Parke rasta 10 archeologinių vietų su senųjų krašto gyventojų buities požymiais – 5 prie Los Baroso lagūnos, 4 prie Tromeno lagūnos, 1 – Vailės kalno pašlaitėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Parque Provincial El Tromen, *ramsar.org*
2. ↑  «Subsecretaría de Turismo de la Provincia del Neuquén A.P.P. Tromen»
3. ↑  Eduardo Ramil. «Informe temático: Fauna – Relevamiento de aves»
4. ↑  Adán Hajduk. «Informe en relación al „Plan general de manejo del Parque Provincial El Tromen" – Temática específica: valores histórico culturales»

Tromeno gipso kasykla
**Jehoras Glušačas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Jehoras Glušačas  Глушач Єгор Олександрович |
| Gimimo data | 2002 m. lapkričio 21 d. (21 metai) |
| Gimimo vieta | Eupatorija, Krymas, Ukraina |
| Ūgis | 182 cm |
| Svoris | x kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2021  2021–2022  2022  2023 | Real Farma  Znojmo  FK Jonava  FK Hodonin | 04 0(1)0? 0(?)16 0(0)0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. kovo 18 d.. |

**Jehoras Glušačas** (ukr. *Глушач Єгор Олександрович*; g. 2022 m. lapkričio 21 d.) – Ukrainos futbolininkas.

Karjera
-------

Žaidė Kijevo „Dinamo" klubo jaunimo ekipose. Atstovavo šio klubo U-19 ekipai.

Vėliau rungtyniavo Ukrainoje. 2021 m. dalį sezono praleido „Real Farma" klube, kuris rungtyniavo Druha liha (Antroje lygoje).

2021–2022 m. sezone priklausė „Znojmo" klubui iš Slovakijos. Ekipa rungtyniavo Trečioje lygoje (Moravijos-Silezijos zonoje).

### FK Jonava

Nuo 2022 m. vasaros atstovavo „Jonavos" klubui. Debiutavo jonaviškių gretose A lygoje 2022 m. liepos 23 d. rungtynėse prieš „Šiaulius". Šiose rungtynėse šiauliečiai sutriuškino jonaviškius rezultatu 3:1. Jehoras Glušačas pasirodė startinėje sudėtyje, užsidirbo geltoną kortelę ir antrame kėlinyje buvo pakeistas.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |
| **2022** | **„Jonava"** | 16 | 0 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑  alyga.lt: Jonava 1-3 Šiauliai (2022-07-23)
2. ↑  sportas.lt: rungtynių aprašymas Jonava 1-3 Šiauliai (2022-07-23)
3. ↑  2022-07-23: Jonava 1-3 Šiauliai (lietuvosfutbolas.lt)

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* SOFASCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
| **Norman H. Bangerter** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1933 m. sausio 4 d. |
| Mirė | 2015 m. balandžio 14 d. (82 metai) |
|  |
| Veikla | JAV politikas |
| Pareigos | 13-asis Jutos valstijos gubernatorius |

**Norman H. Bangerter** (1933 m. sausio 4 d. – 2015 m. balandžio 14 d.) – JAV politikas, 13-asis Jutos valstijos gubernatorius.

Biografija
----------

Buvo 13-asis Jutos valstijos gubernatorius. Vadovavo nuo 1985 iki 1993 m. Prieš šį darbą turėjo savo statybos įmonę, kuri užsiėmė gyvenamųjų namų statyba.

Dirbdamas gubernatoriumi, daug nuveikė tvarkydamas reikalus, susijusius su Didžiojo Druskos ežero potvynio pasekmių neutralizacijos darbais. Skyrė 60 milijonų JAV dolerių didelių pumpavimo įrenginių statybai. Taip pat daug nuveikė gerindamas Jutos mokslo sistemą. Baigęs gubernatoriaus darbą, grįžo dirbti į savo statybos įmonę.

2015 m. balandžio 14 d. N. Bangerteris patyrė insultą, o vėliau ir mirė būdamas 82 metų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Christensen, Michael (1994), "Bangerter, Norman H.", in Powell, Allan Kent, *Utah History Encyclopedia*, Salt Lake City, Utah: University of Utah Press, ISBN 0874804256, OCLC 30473917  Archyvuota kopija 2013-01-09 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Roche, Lisa Riley (2015-04-14). „Family: Former Gov. Norm Bangerter dies after suffering a stroke". *ksl.com*. KSL Broadcasting. Nuoroda tikrinta 2019-09-06.

Nuorodos
--------

* Veikla gerinant švietimo sistemą (anglų k.)
Žarnynas
Tiesioji žarna:  
1. Raumeninis dangalas  
2. Ampulė  
3. Keliamasis raumuo  
4. Išorinis išangės raukas
**Tiesioji žarna** (lot. *rectum intestinum*) – apie 20 cm storosios žarnos galinė dalis, kuri kaupia išmatas iki jos pašalinamos. Išsidėsčiusi mažajame dubenyje. Ji baigiasi išange. Tiesioji žarna susiraito įvairiose plokštumose, ypač didelis jos linkis yra ties kryžkaulio vidiniu paviršiumi. Tarpvietės srityje žarna išlinkusi į priekį. Ties linkiais yra gilios gleivinės raukšlės (*plicae transversales recti*). Ties išangės pradžia yra ryškus tiesiosios žarnos išilginės raukšlės praplatėjimas, sudarantis atvirus į viršų **ančius** (lot. *sinus rectales*). Šiuose ančiuose esant vidurių užkietėjimui gali kauptis išmatų likučiai. Geivinėje gausu liaukų, lengvinančių išmatų slinkimą link išangės.

Tiesiosios žarnos išilginių raukšlių srityje yra **veninis rezginys** (lot. *plexus hemorrhoidalis*), kuris kartais gali išsiplėsti, kraujuoti dėl sėdimo darbo, užkietėjusių vidurių ir sukelti hemorojų.

Tiesioji žarna nėra tiesi. Ji, leisdamasi į mažąjį dubenį pagal kryžkaulio dubeninį paviršių, iš pradžių išsilenkia atgal, po to, prieš pasibaigdama išange, nežymiai palinksta į priekį. Mažajame dubenyje tiesioji žarna praplatėja - ampulė, *ampulla recti*, o pabaiga siauresnė ir vadinama išangės kanalu, *canalis analis*, kuris baigiasi išeinamąja anga - išange, *anus*. Vyro dubenyje prieš tiesiąją žarną yra šlapimo pūslė ir priešinė liauka (prostata), o moters - gimda ir makštis.

Tiesiosios žarnos ampulės gleivinė
----------------------------------

**Tiesiosios žarnos ampulės gleivinė** yra susiraukšlėjusi išilginėmis raukšlėmis, kurias išeinamojo kanalo srityje sujungia kelios žiedinės raukšlės. Žarnos pradžioje buvęs vienasluoksnis gleivinės epitelis pasikečia daugiasluoksniu epiteliu ir palengva pereina į odą. Po išeinamojo kanalo gleivine yra gausus veninis rezginys, *plexus venosus rectalis*. Tiesiosios žarnos raumeninis dangalas sudarytas iš tolygiai išsidėsčiusio išilginio ir žiedinio raumeninių sluoksnių. Prieš išangę žiedinis sluoksnis baigiasi raumeniniu žiedu - nevalingu vidiniu išangės rauku. Išangės srityje, t. y. toje vietoje, kur žarna perveria dubens dugną, yra skersaruožis žiedinis tarpvietės raumuo - valingas išorinis išangės raukas, *m. sphincter ani externus*. 
Pačią tiesiosios žarnos pradžią pilvaplėvė apsupa iš visų pusių ir jos užpakalyje sudaro pasaitą, kuris žemiau prasiskečia, palieka tiesiąją žarną ir pereina ant mažojo dubens sienų bei organų. Pilaplėvė sudaro žarnos serozinį dangalą, o ten kur jo nėra, tiesioji žarna per adventiciją suauga su aplinkiniais organais.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Kazys Algimantas Tamašauskas, Rimvydas Stropus, Žmogaus anatomija, KMU leidykla, 2003 metai.

  

v • a • r **Žmogaus organų sistemos** 

Virškinimo sistema ← **Storoji žarna**  

Akloji žarna -
Gaubtinė žarna -
Tiesioji žarna
| Žindulių ežeras |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Širvintų rajonas) |
| Plotas | 0,209 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,82 km |
| Didžiausias gylis | 2,5 m |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Žindulių ežeras

  |
| **Koordinatės** |  54°58′54″ š. pl. 25°0′45″ r. ilg.﻿ / ﻿54.98167°š. pl. 25.01250°r. ilg.﻿ / 54.98167; 25.01250Koordinatės: 54°58′54″ š. pl. 25°0′45″ r. ilg.﻿ / ﻿54.98167°š. pl. 25.01250°r. ilg.﻿ / 54.98167; 25.01250 |

**Žindulių ežeras** – ežeras Lietuvoje, Širvintų rajone, 7 km į pietryčius nuo Širvintų. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 0,64 km, plotis – iki 0,43 km. Altitudė 128 m. Ežero dugne susikaupęs storas sapropelio sluoksnis. Krantai daugiausia žemi, pelkėti – plyti ~ 200 ha dydžio mišku apaugusi (Graužių miškas) Žindulių pelkė. Šiaurinis krantas aukštesnis ir sausas. Šiaurėje išteka upelis link Milčiupės upės (Širvintos intakas). Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Žindulių kaimas.

2017 m. atlikti ežero ichtiologiniai tyrimai parodė, kad ežere didžiausia yra ešerių biomasė – 37 % nuo visų žuvų.

Šaltiniai
---------

1. ↑
Koordinatės: 54°43′48″ š. pl. 24°52′08″ r. ilg.﻿ / ﻿54.73000°š. pl. 24.86889°r. ilg.﻿ / 54.73000; 24.86889

| Šiemetis |
| --- |
|  |
| Vieta | Elektrėnų sav. Lietuva |
| Plotas | 0,528 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,04 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Didžiausias gylis | 16 m |
| Išteka | bevardis upelis |

**Šiemetis** – ežeras Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, 5 km į pietryčius nuo Vievio. Ilgis iš šiaurės į pietus 1,23 km, plotis iki 0,8 km. Altitudė 115,2 m. Giliausia vieta siekia 16 m. Ežero pavidalas ties viduriu susiaurėjantis. Pietvakariuose yra mišku apaugusi 0,5 ha sala. Krantai daugiausia aukšti, o vakarinis žemas ir pelkėtas. Aplinkui plyti dirbami laukai, vakarinėje pakrantėje daugiausia auga miškeliai.

Šiaurės vakaruose išteka upelis pro Šiemetuko ežerą link Brado upelio (Bražuolės baseinas).

Rytinėje Šiemečio pakrantėje yra Keliakiemio kaimas, pakrante praeina kelias  **107**  Trakai–Vievis . Pietiniu krantu eina riba su Trakų rajonu, prie to kranto įsikūręs Meiriškių kaimas. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs vandenlenčių pramogų parkas.

Ežero pavadinimas kildinamas iš šaknies *\*šėm-*, kuri galimai kilusi iš *šėmas* („šviesiai, melsvai pilkas").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Šiemetis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 188
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Nestrėvantys |
| --- |
|  |
| Vieta | Elektrėnų sav. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,495 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,45 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 4,53 m |
| Didžiausias gylis | 7,02 m |
| Įteka | Strėva, dar 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Strėva |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Nestrėvantys

  |
| **Koordinatės** |  54°39′15″ š. pl. 24°40′31″ r. ilg.﻿ / ﻿54.65417°š. pl. 24.67528°r. ilg.﻿ / 54.65417; 24.67528Koordinatės: 54°39′15″ š. pl. 24°40′31″ r. ilg.﻿ / ﻿54.65417°š. pl. 24.67528°r. ilg.﻿ / 54.65417; 24.67528 |

**Nestrėvantys** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, tuojau į pietryčius nuo Semeliškių miestelio. Ežeras užima 49,5 ha plotą. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 1,6 km, plotis iki 0,41 km. Altitudė 107,7 m. Telkšo ledyno latake. Krantai pietvakariuose aukšti, sausi, statūs, o kitur – žemi ir pelkėti. Pietryčiuose prieina Barbutiškių miškas, aplink kitas pakrantes plyti pievos ir dirbami laukai. Šalia įsikūręs Semeliškių kaimas.

Ežero rytuose įteka Strėvos upė, ta pati upė išteka iš ežero jo vakaruose. Ežero vanduo neskaidrus. Ežere pagaunama karšių, lynų, lydekų, ešerių. Taip pat ežere yra kuojų, raudžių, plakių, aukšlių, pūgžlių ir kitos žuvies.

Etimologija
-----------

Ežerėvardis *Nestrėvantỹs* (arba *Nestrė́vis*) sudarytas kaip neiginys nuo vandenvardžio *Strėva*. Jei pastarasis kilęs nuo *sravėti, srūti*, tai Nestrėvantys – „nesravantis, netekantis vanduo".

* Strėvos ištakos iš Nestrėvančio ežeroStrėvos ištakos iš Nestrėvančio ežero
* Ežeras nuo šiaurinio krantoEžeras nuo šiaurinio kranto

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Nestrėvantys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 208
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 229
Koordinatės: 54°40′0″ š. pl. 24°42′15″ r. ilg.﻿ / ﻿54.66667°š. pl. 24.70417°r. ilg.﻿ / 54.66667; 24.70417

| Lojus |
| --- |
|  |
| Vieta | Elektrėnų sav. Lietuva |
| Plotas | 0,154 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,44 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Didžiausias gylis | 24 m |

**Lojus** – ežeras Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, 2,5 km į rytus nuo Semeliškių. Nusidriekęs pietryčių-šiaurės vakarų kryptimi 0,78 km, plotis iki 0,32 km. Altitudė 138,3 m. Ežero gylis siekia 24 m. Krantai aukšti, tik šiaurės vakarinis žemas, pelkėtas. Ežerą supa Dergionių miškas. Ežeras nenutekantis, priklauso Strėvos upės baseinui.

Greta Lojaus ežero šiaurinio kranto yra Lajaus ir Lelyvos kaimai.

Ežerėvardžio *Lõjus* reikšmė neaiški. Jį bandoma kildinti iš spėjamos šaknies *\*lou̯-*, kuri galimai siejasi su šlapumo (plg. slovėn. *lava* „žema, pelkėta vieta prie upės"), toliau – su plovimo, prausimo reikšme (lot. *lavare* „prausti, maudyti", isl. *laug* „vanduo prausimuisi", gal. *lautro* „pirtis" ir kt.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lojus*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 654
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 182
Koordinatės: 55°8′46″ š. pl. 21°44′36″ r. ilg.﻿ / ﻿55.14611°š. pl. 21.74333°r. ilg.﻿ / 55.14611; 21.74333

| Senrusnė |
| --- |
| Vieta | Pagėgių sav. Lietuva |
| Plotas | 0,463 km² |
| Kranto linijos ilgis | 9,39 km |
| Kilmė | upinis (senvaginis) |
| Didžiausias gylis | >3,5 m |
| Įteka | Senoji Rusnė, 5 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Senoji Rusnė |

**Senrusnė** – ežeras vakarų Lietuvoje, Pagėgių savivaldybėje, 10 km į vakarus nuo Pagėgių, apie 5,5 km į pietvakarius nuo Rukų. Ežeras upinės kilmės (senvagė), susidaręs dešiniojoje Nemuno (Rusnės) slėnio pusėje (0,5–0,7 km nuo upės). Ežero ilgis iš pietvakarių į pietus – 2,63 km, plotis – iki 0,28 km. Altitudė 3,3 m. Ežeras puslankio pavidalo, su keletu įlankų (į pietryčius nutįsusi įlanka 0,9 km ilgio). Gylis siekia >3,5 m. Krantai žemi, plačiai pelkėti. Aplinkui plyti pievos. Vakaruose išteka Senoji Rusnė link Nemuno.

Senrusnės ežeras paskelbtas Senosios Rusnės ornitologiniu draustiniu. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Lazdėnų kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Senrusnė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 653
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Korsakovo (organinis amnezinis) sindromas** – tam tikras atminties sutrikimas, galimas daugelio organinių centrinės nervų sistemos, galvos smegenų pažeidimų metu (uždegimų, intoksikacijų, insulto, sunkių galvos smegenų traumų, infekcinių ligų ir t. t.). Korsakovo sindromas gali atsirasti organinio psichikos sutrikimo fone. Taip pat gali išsivystyti daug ir ilgą laiką geriantiems alkoholį, blogai besimaitinantiems asmenims, neretai po baltosios karštligės ar haliucinozės.
Šio sindromo metu pirmiausia sutrinka įsiminimas, t. y. trumpalaikė, fiksacinė atmintis. Vėliau dėl to atsiranda dezorientacija laike bei vietoje. Ligonis po kelių minučių ar net sekundžių pamiršta apie ką buvo kalbėta, kas vyko aplinkui, ką jis veikė. Jis daug kartų pasakoja tą patį įvykį, užduoda tuos pačius klausimus, nežino kur yra ir koks laikas. Atsiradusias atminties spragas ligoniai užpildo paramnezijomis. Nors buitiniame gyvenime ligonis tampa bejėgiu, jis gali teisingai papasakoti apie tai, kas buvo prieš keletą metų, vaikystėje. Dėmesys, suvokimas, sąmonė ir intelektas išlieka nepažeisti.

Sindromui praėjus dažniausiai lieka organinio pobūdžio asmenybės pokyčiai, o sunkesniais atvejais – demencija.

Papildoma informacija
---------------------

1887 m. rusų psichiatras S. Korsakovas pasklebė savo atliktų tyrimų monografiją „Apie alkoholinį paralyžių". Po 10 metų jo aprašyta polineuritinė psichozė oficialiai buvo pavadinta Korsakovo psichoze. Vėliau paaiškėjo, kad pats amnezinis sindromas, jeigu nėra polineurito, yra nespecifiškas. Specifiškas jis tampa tik tada, kai esti alkoholinės kilmės polineuritas. Todėl Korsakovo psichozė suprantama kaip viena iš alkoholinės psichozės formų, o Korsakovo sindromas galimas daugelio organinių centrinės nervų sistemos pažeidimų metu.
| Baluošas |
| --- |
|  |
| Vieta | Švenčionių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 2,435 km² |
| Kranto linijos ilgis | 12,14 km |
| Kilmė | Ledyninis |
| Vidutinis gylis | 12,5 m |
| Didžiausias gylis | 37,5 m |
| Įteka | Žverna, bevardis upelis |
| Išteka | Baluoša |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Baluošas

  |
| **Koordinatės** |  55°2′44″ š. pl. 25°33′55″ r. ilg.﻿ / ﻿55.04556°š. pl. 25.56528°r. ilg.﻿ / 55.04556; 25.56528Koordinatės: 55°2′44″ š. pl. 25°33′55″ r. ilg.﻿ / ﻿55.04556°š. pl. 25.56528°r. ilg.﻿ / 55.04556; 25.56528 |

**Baluošas** arba **Baluošai** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 13,5 km į šiaurės vakarus nuo Pabradės ir 5 km į rytus nuo Dubingių, Molėtų rajono paribyje.

Ilgis rytų – vakarų kryptimi 4,1 km, plotis iki 0,85 km. Altitudė 138,7 m. Giliausia ežero vieta yra šiaurės rytuose ir siekia 37,5 m. Ežero duburys ledyninės, rininės kilmės. Būdingi aukšti krantai, tik rytiniame ir vakariniame galuose žemi ir pelkėti. Atabradas sudarytas iš smėlingo grunto. Baluošą supa Dubingių miškas, tik šiaurės vakariniame ir vakariniame krantuose prieina dirbami laukai. Ežere yra 4 miškingos salos: didžiausia sala yra centrinėje dalyje – Orališkių sala, jos plotas 1,74 ha, kitos salos 0,22 ha, 0,11 ha ir 0,06 ha. Baluošo dugnas rytuose ir vakaruose išraižytas pailgų daubų. Vandens skaidrumas vasarą yra 2,8 m.

Į Baluošą šiaurėje įteka Žverna, o rytuose – bevardis upokšnis. Į Asvejos ežerą vakaruose išteka Baluoša (Žeimenos baseinas). Ežero pratakumas 52 % per metus.

Ežere sugaunamos 16 rūšių žuvys: karšiai, kuojos, lydekos, ešeriai, raudės, stintos, karosai, plakiai, karpiai, lynai, unguriai, seliavos, aukšlės, pūgžliai, sterkai, vėgėlės.

Prie Baluošo įsikūrę Baluošos, Čistaboros, Orališkių kaimai. Pietvakarinėje pakrantėje stūkso Baluošos piliakalnis. Šiaurinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba, pietinėje pakrantėje įrengta stovyklavietė. Ežeras įeina į Asvejos regioninį parką. Šiauriniu ežero krantu eina riba su Molėtų rajonu.

Ežerėvardis *Baluõšas* kilęs arba nuo *balas* („baltas"), arba nuo *bala* („klampi vieta, klanas, valka").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marija Vasiliauskienė. *Baluošas (Švenčionių r.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 198
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 57
| Rašia |
| --- |
| Vieta | Švenčionių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 1,881 km² |
| Kranto linijos ilgis | 12,43 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 8,1 m |
| Didžiausias gylis | 25 m |
| Įteka | Aniuoliukas, bevardis upelis |
| Išteka | Rašelė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Rašia

  |
| **Koordinatės** |  55°12′42″ š. pl. 25°42′7″ r. ilg.﻿ / ﻿55.21167°š. pl. 25.70194°r. ilg.﻿ / 55.21167; 25.70194Koordinatės: 55°12′42″ š. pl. 25°42′7″ r. ilg.﻿ / ﻿55.21167°š. pl. 25.70194°r. ilg.﻿ / 55.21167; 25.70194 |

**Rašia** (arba ***Rašiai***) – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 7 km į pietvakarius nuo Labanoro, Labanoro girioje (Čiulų, Rašios miškuose). Ilgis rytų–vakarų kryptimi 3,92 km, plotis iki 0,85 km. Altitudė 145,2 m. Giliausia ežero vieta siekia 25 m. Kranto linija, kurios ilgis yra 12,43 km, labai vingiuota. Šiauriniame krante išsikiša pusiasalis, o priešais jį, pietiniame krante, yra įlanka. Krantai statūs, daug kur miškingi. Vakarinėje Rašios pusėje yra 2 miškingos salos, kurių plotai – 0,78 ha ir 0,45 ha. Ežero dugnas padengtas dumblu.

Į Rašią suteka keletas upelių (Aniuoliukas – iš Kanio raisto, bevardis upelis – iš Šaukščiuko ežero), vakaruose išteka Rašelė į Baltuosius Lakajus (Žeimenos upės intako Lakajos baseinas). Ežero pratakumas 33 % per metus.

Ežere sugaunamos lydekos, ešeriai, plakiai, aukšlės, pūgžliai, lynai, raudės, seliavos, karšiai, kuojos, karosai.

Rašia patenka į Labanoro regioninį parką, Lakajų kraštovaizdžio draustinį. Prie ežero įsikūrę Parašės, Vilkasalės, Šaparnės kaimai. Pietrytine pakrante eina kelias  **4428**  Labanoras–Lakaja–Žaugėdai–Joniškis . Šiaurinėje pakrantėje įrengtos 9 stovyklavietės, vakarinėje pakrantėje veikia kaimo turizmo sodyba. Į pietus nuo ežero – buvęs Rašios dvaras.

Etimologija
-----------

Vandenvardis kildinamas iš žodžių *(iš)rašyti* ('marginti'), *rašytis* ('marginys'), *raštas*, manant, kad pirminė šaknies *raš-* reikšmė galėjo bendrai reikšti nelygią formą, laužytumą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Rašia*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 509
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 273
| Didysai Siaurys |
| --- |
| Vieta | Švenčionių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,876 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7,88 km |
| Vidutinis gylis | 4,3 m |
| Didžiausias gylis | >15,5 m |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Didysai Siaurys

  |
| **Koordinatės** |  55°11′31″ š. pl. 25°46′53″ r. ilg.﻿ / ﻿55.19194°š. pl. 25.78139°r. ilg.﻿ / 55.19194; 25.78139Koordinatės: 55°11′31″ š. pl. 25°46′53″ r. ilg.﻿ / ﻿55.19194°š. pl. 25.78139°r. ilg.﻿ / 55.19194; 25.78139 |

**Didysai Siaurys** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajone, apie 7,5 km į pietus nuo Labanoro, Labanoro girioje (Baranavos miške). Priklauso Labanoro regioniniam parkui. Ežero forma netaisyklinga, yra giliai įsiterpusių keletas pusiasalių, pietuose išsišakoja į dvi dalis. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 1,94 km, plotis iki 0,9 km. Altitudė 147,3 m. Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 7,8 km. Krantai neaukšti, ištisai apaugę mišku, šiaurėje pelkėti. Ežeras nenutekantis, priklauso Lakajos intako Peršokšnos baseinui.

Prie Didysai Siaurio ežero yra Pasiaurės kaimelis. Pietrytinėje pakrantėje įrengta stovyklavietė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Didysai Siaurys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 417
| **Andrius Šatevičius** |
| --- |
|  |
| 2023 m. |
| Gimė | 1991 m. balandžio 11 d. (32 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Eimantė |
| Vaikai | Aretas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Trakų rajono politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Liberalų sąjūdis |
|  |
| Alma mater | 2013 m. Tarptautinė teisės ir verslo aukštoji mokykla 2017 m. Šiaulių universitetas |

**Andrius Šatevičius** (g. 1991 m. balandžio 11 d.) – Lietuvos ir Trakų rajono politinis bei visuomenės veikėjas, nuo 2021 m. Trakų rajono savivaldybės meras.

Biografija
----------

A. Šatevičius mokėsi Lentvario Motiejaus Šimelionio gimnazijoje. 2009 m. ją baigęs, įstojo į Tarptautinę teisės ir verslo aukštąją mokyklą. 2013 m. joje įgijo verslo vadybos ir administravimo (finansų specializacijos) profesinio bakalauro laipsnį. Po to studijavo Šiaulių universitete, kur 2017 m. įgijo specialiosios pedagogikos bakalauro laipsnį.

2012–2013 m. buvo Lentvario vaikų globos namų socialinis darbuotojas, o 2013–2015 m. dirbo Lentvario Motiejaus Šimelionio gimnazijos specialiuoju pedagogu. 2015–2017 m. koordinavo jaunimo reikalus Trakų rajono savivaldybės administracijoje. 2017–2019 m. buvo Trakų rajono savivaldybės pedagoginės psichologinės tarnybos laikinasis direktorius.

Į Trakų rajono savivaldybės tarybą pirmąsyk išrinktas 2019 m. 2020 m. gruodį paskirtas Trakų rajono savivaldybės administracijos direktoriumi.

2021 m. spalį išrinktas Trakų rajono savivaldybės meru. 2023 m. į šį postą perrinktas.

Žmona Eimantė, su ja susilaukė sūnaus Areto.

Išnašos
-------

1. ↑  Kandidato anketa, VRK.
2. 1 2 3 4  *Jaunas mokytojas iš Lentvario tapo Trakų rajono administracijos direktoriumi*. Vilnijos naujienos. Nuoroda tikrinta 2023-03-23.
3. 1 2 3 4  *Prisiekė Trakų rajono savivaldybės meras Andrius Šatevičius*. Trakų žemė. Nuoroda tikrinta 2023-03-23.
4. 1 2 3 4  *Prisiekė Trakų rajono savivaldybės meras Andrius Šatevičius*. Klevų alėja. Nuoroda tikrinta 2023-03-23.
5. ↑  *LRT trumpai. Kelmė ir Trakai išsirinko naujus merus – kas jie?*. Lrt.lt. Nuoroda tikrinta 2023-03-21.
6. ↑  *Rinkimų rezultatai: Trakų rajono meru išrinktas Šatevičius, Kelmės – Petkevičius*. Valstietis. Nuoroda tikrinta 2023-03-21.
7. ↑  *Išrinkti Trakų ir Kelmės rajonų merai planuoja pirmuosius darbus – imsis kiemų ir kelių*. Kauno diena. Nuoroda tikrinta 2023-03-21.
8. ↑  *Balsai jau suskaičiuoti: daugiausia merų laimėjo socdemai*. Delfi.lt. Nuoroda tikrinta 2023-03-21.
**Ambersail** – lietuvių valdoma Whitbread 60 tipo sportinė jachta.

Tūkstantmečio odisėja
---------------------

2008 m. spalio 5 d. – 2009 m. liepos 5 d. minint Lietuvos tūkstantmečio sukaktį jachta Ambersail išplaukė į tūkstantmečio odisėją aplink pasaulį. Per devynis mėnesius jachta aplankė 19 šalių 4-5 žemynuose. Ambersail aplankė 26 pasaulio lietuvių bendruomenes. Tūkstantmečio odisėją transliavo TV3 televizija.

Varžybos
--------

Jachta Ambersail atstovavo Lietuvai daugelyje žymių regatų:

2010
* Pantaenius Rund Skagen – 6 vieta
* Eurocard Round Gotland Race – 7 vieta
* ROLEX Middle Sea Race – 5 vieta
* Sevenstar Round Britain & Ireland Race – 22 Sidabras

2011
* RORC Caribbean 600 – 5 vieta
* Transatlantic Race – 5 vieta
* Rolex Fastnet Race – 11 vieta
* Rolex Middle Sea Race – 5 vieta
* Volvo Legends Regatta – 22 Sidabras

2012
* Sydney to Hobart Yacht Race – 14 vieta

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Jachta „Ambersail" atvežė tūkstantmečio dvasią". 15min. 2009-07-05. Nuoroda tikrinta 2012-12-25.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| Elektrėnų biokuro katilinė |
| --- |
| Vieta | Elektrėnai, Lietuvos vėliava Lietuva |
| Kuras | Biokuras |
| Statybospradžia | 2014 m. |
| Rangovas | „Filter and Vapor", „Kauno energetikos remontas" |
| Pradėtaeksploatuoti | 2015 m. gegužės 13 d. |
| Šiluminėgalia | 40 MW |

**Elektrėnų biokuro katilinė** – vietinį biokurą deginanti šiluminė jėgainė Elektrėnuose.

Istorija
--------

Projektas inicijuotas 2011 m. rugsėjo mėnesį. 2012 m. parengta galimybių studija, paruošti pirkimo dokumentai, paskelbtas tarptautinis rangos darbų pirkimas. 2014 m. vasario 14 d. katilinės statybų aikštelėje įbetonuota statybos pradžią simbolizuojanti kapsulė. Biokuro sandėlis ir katilinės įrenginiams skirti statiniai buvo statomi ant gręžtinių polinių pamatų su gelžbetonine monolitine atramine plokšte. Pamatus sutvirtinsiantys 400 mm skersmens poliai buvo įleisti į 14 m gylį. Ant išlietų pamatų buvo sumontuoti biokuro katilai. Vėliau buvo konstruojamas pastato karkasas, viduje vyko technologinės įrangos montavimo darbai. Vieno katilo aukštis siekia 15 m, o skersmuo – 5 m.

2015 m. gegužės 13 d. jėgainė oficialiai atidaryta. Atidarymo ceremonijoje lankėsi premjeras Algirdas Butkevičius ir žemės ūkio ministrė Virginija Baltraitienė. Visa projekto vertė - 18 milijonai €. 1,73 mln. € paramą projektui skyrė Europos Sąjunga, likusias reikalingas lėšas skyrė „Lietuvos energijos gamyba", dalį paskolino komerciniai bankai.

Pajėgumai
---------

Elektrėnų biokuro katilinėje numatoma įrengti du verdančio sluoksnio vandens šildymo katilai, kurių bendra galia yra per 40 MW. Išmetamų dujų valymui įrengti du elektrostatiniai filtrai ir du dūmų kondensaciniai įrenginiai, kurie susigrąžina dalį energijos iš išmetamųjų dujų kondensuodami vandens garus.

Biokuro katilinė užtikrins virš 90 % Elektrėnų miesto, įmonės „Kietaviškių gausa" šiltnamių ir „Lietuvos energijos gamybos" valdomo Elektrėnų komplekso šilumos poreikio.

Išnašos
-------

1. ↑  „Algirdas Butkevičius ir Virginija Baltraitienė lankėsi naujoje Elektrėnų biokuro katilinėje" (lietuvių k.). 15min. 2015-05-13. Nuoroda tikrinta 2015-05-13.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: Neatpažinta kalba (link)
2. ↑  „A. Butkevičius: Elektrėnų komplekso biokuro katilinė atneš naudos visos šalies gyventojams" (lietuvių k.). LRT. 2015-05-13. Nuoroda tikrinta 2015-05-13.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: Neatpažinta kalba (link)
**Svinouiscio suskystintų gamtinių dujų terminalas** – pirmasis Lenkijoje suskystintų gamtinių dujų terminalas, kuris įsikūręs Svinouiscio uostamiestyje. Terminalo operatorius – Gaz-System.

Istorija
--------

2011 m. pradėti terminalo statybos darbai. Statybą buvo planuojama užbaigti 2014 m. bet darbai užtrukto ir terminalo atidarymas buvo atidėtas metams. Numatomas terminalo pajėgumas – nuo 2,5 mlrd. m³ SGD per metus I etape ir iki 5 mlrd. m³ per metus II etape. Svarstomas ir III statybos etapas – iki 7,5 mlrd. m³ SGD per metus. Terminalo statybai Europos Sąjunga skyrė beveik 1 milijardą zlotų negrąžinamos paskolos.

Terminalą stato Italijos kompanijos „Saipem S.p.A" vadovaujamas koncorciumas iš šešių Lenkijos ir užsienio valstybių bendrovių: „Saipem S.A." (Prancūzija), „Techint Compagnia Technica Internazionale S.p.A." (Italija), „Snamprogetti Canada Inc." (Kanada), „PBG SA" ir „PBG Export Sp. z o.o." (Lenkija). Sutartyje tarp šio konsorciumo ir terminalo projektą įgyvendinančios bendrovės buvo numatyta, kad jeigu viena iš šių kompanijų susidurtų su finansinėmis problemomis ar bankrutuotų, kitos konsorciumo narės kartu užbaigtų projektą.

2015 m. spalio 12 d. Lenkijos premjerė Ewa Kopacz oficialiai paskelbė terminalo atidarymą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Lenkijos SGD terminalas pradės veikti jau po metų". 15min. 2014-05-26. Nuoroda tikrinta 2015-05-13.
2. ↑  „Lietuvos ir Lenkijos suskystintų gamtinių dujų terminalai: kuris iš jų atneš daugiau naudos?". 15min. 2014-04-24. Nuoroda tikrinta 2015-05-13.
Melžėja ir pieninė briedė Kostromos briedžių fermoje (Rusija)
Mechanizuotas briedės melžimas
**Briedės pienas** (angl. *moose milk, elk mil*) – briedžių (lot. *Alces alces*) patelių organizme gaminamas pienas, kuriuo maitinasi briedžių jaunikliai. Tačiau Rusijoje ir Švedijoje egzistuoja ir komercinė briedžių pieno gamyba.

Briedės pieno savybės
---------------------

Briedžių pienas turi daug riebalų (10%) ir sausųjų pieno medžiagų (21,5%), pagal Rusijos briedžių tyrimų rezultatus. Šiaurės Amerikoje briedžių tyrimai ne tokie išsamūs, bet jų rezultatai rodo, kad amerikinių briedžių piene sausųjų medžiagų kiekis dar didesnis.

Briedžių laktacija vyksta nuo birželio iki rugpjūčio. Kokybiškais pašarais mintančių briedžių piene maistinių medžiagų kiekis didėja iki 25-osios laktacijos dienos, kada maisto medžiagų kiekis (taip pat ir riebalų bei mineralinių druskų) būna didžiausias, o po to iki laktacijos pabaigos mažėja.

Palyginti su karvės pienu, briedžių pienas turi daugiau aliuminio, geležies, seleno ir cinko.

Briedininkystė
--------------

Pieninė briedininkystė egzistuoja Rusijoje. Ivano Susanino sanatorija į savo pacientų davinį įtraukė briedžių pieną, nes manoma, kad briedžių pienas skatina spartesnį atsigavimą po ligų, pagerina chroniškomis ligomis sergančių ligonių būklę.

Kai kurie Rusijos tyrėjai teigia, kad briedžių pieno, turinčio daug lizocimo, gėrimas mažina vaikų šansus susirgti gastroenterologinėmis ligomis.

Manoma, kad *Älgens Hus* ('Briedžių namai') ūkis Bjurholme (Švedija), priklausantis Christeriui ir Ulai Johansonams (*Christer and Ulla Johansson*), yra vienintelis briedžių sūrio gamintojas pasaulyje. Ūkis cituojamo straipsnio parašymo metu turėjo tris melžiamas briedes, iš kurių pieno per metus pagamindavo apie 300 kilogramų sūrio. Sūris buvo parduodamas už maždaug 1000 JAV dolerių už kilogramą.
Sutrikdytos briedės pieno išsiskyrimas sustoja, tokiais atvejais 2 litrų pieno išmelžimas tyloje gali trukti iki 2 valandų.

Rusijos briedžių tyrėjas Aleksandras Minajevas yra bandęs gaminti briedžių sūrį ir teigia, kad dėl didelio baltymų kiekio briedžių sūris pernelyg greitai kietėja.

Nuorodos
--------

1. ↑  Geist, Valerius (1998), *Deer of the World: Their Evolution Behaviour and Ecology*, Stackpole Books, p. 157, ISBN 0-8117-0496-3
2. ↑  Chalyshev A. (2002) Nutrient composition of milk from domesticated taiga moose during the lactation period[neveikianti nuoroda]
3. ↑  Franzmann AW, Flynn A, Arneson PD (April 1976), Moose milk and hair element levels and relationships[neveikianti nuoroda], *J. Wildl. Dis*. 12 (2): 202–7
4. ↑  Grocott, Jeff (24 December 1994), Elk’s Milk: Good for What Ails You, *The Moscow Times*. 24 December 1994
5. ↑  Dorofeĭchuk VG, Kelekeeva MM, Makarova IB, Tolkacheva NI (1987), "[Protective properties of moose's milk and perspectives of its use in pediatric gastroenterology]" (in Russian), *Vopr Pitan* (5): 33–5, PMID 3439068
6. ↑  „Moose milk makes for unusual cheese", *The Globe and Mail*, 26 June 2004
7. ↑  Nobel, Carmen (2009-07-08) Moody Moose Make $420 Cheese: Big Spender
8. ↑  "Moose Milking", *National Public Radio*, 28 June 2003. Nuoroda tikrinta 27 rugpjūčio 2007
| Medaliai |
| --- |
|
| **Atstovaujant:  Meksika**  |
| Sunkioji atletika |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2000 Sidnėjus | -58 kg |
| Pan Amerikos žaidynės |
| **Sidabras** | 2003 Santo Domingas | -58 kg |

**Soraya Jiménez** (g. 1977 m. rugpjūčio 5 d. Meksikas – 2013 m. kovo 28 d. Meksikas) – Meksikos sunkiaatletė. Pirmoji šalies moteris laimėjusi auksinį olimpinį medalį.

Biografija
----------

2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse pirmą kartą vyko moterų sunkiosios atletikos varžybos. Jiménez dalyvavo debiutinių moterų sunkiosios atletikos varžybų iki 58 kg klasės rungtyje. Traukimo rungtyje meksikietė įveikė 95 kg svorį ir buvo antra, bet kėlimo etape parodžiusi 127,5 kg rezultatą Jiménez 0,5 kg aplenkė pagrindinę varžovę iš Šiaurės Korėjos Ri Song-Hui ir pelnė aukso medalį. Tai buvo pirmasis aukso medalis iškovotas meksikietės moters.

2003 m. Pan Amerikos žaidynėse Soraya Jiménez nusileido Ekvadoro atstovei Alexandra Escobar ir pelnė sidabro medalį.

2013 m. būdama 35 metų Soraya Jiménez mirė nuo širdies smūgio.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Būdama 36 metų mirė olimpinė čempionė Soraya Jimenez" (2013-03-29). Delfi.lt. 2011-03-27. Nuoroda tikrinta 2013-03-28.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: Neatpažinta kalba (link)
**Štefan Gerec**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Štefan Gerec |
| Gimimo data | 1992 m. lapkričio 10 d. (31 metai) |
| Gimimo vieta | Liubochnia, Slovakija |
| Ūgis | 1,76 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | MFK Ružomberok |
| **Numeris** | 15 |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Jaunimo klubai |
|  | FK Ľubochňa  MFK Ružomberok |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2012–20132013–20142015–2016 | MFK Ružomberok→ DAC 1904 Dunajská Streda (skol.)→ FK Železiarne Podbrezová (skol.)→ MFK Tatran Liptovský Mikuláš (skol.) | 145 0(20)012 00(4)036 0(15)037 0(15) |
|  |

**Štefanas Gerecas** (*Štefan Gerec*; g. 1992 m. lapkričio d.) – Slovakijos futbolininkas, puolėjas.

Karjera
-------

Futbolu susidomėjo gimtinėje, atstovavo FK Ľubochňa jaunimo ekipoms. Vėliau persikėlė į MFK Ružomberok. Atstovavo jaunimo ekipoms. Šiame klube pradėjo profesionalo karjerą. 2012 m. liepos 28 d. debiutavo „Ružomberok" gretose prieš Banska Bistricos „Dukla". Pasirodė po ketimo ir rungtyniavo iki finalinio švilpuko. Gerecas dar du kartus sulaukė savo šansų, kai pasirodė po keitimų rungtynėse prieš Bratislavos „Slovan" ir „Senica".

2013 m. pirmoje pusėje buvo nuomos pagrindais perleistas DAC 1904 Dunajská Streda. 

2013–2014 m. sezone nuomos pagrindais rungtyniavo FK Železiarne Podbrezová. 

2015–2016 m. išnuomotas MFK Tatran Liptovský Mikuláš.

2016 m. grįžo į MFK Ružomberok. Įsitvirtino pagrindinėje klubo ekipoje, kurios sudėtyje sužaidė daugiau nei šimtą rungtynių.

2022 m. birželio 14 d. ištraukus UEFA Konferencijų lygos burtus paaiškėjo, kad Lietuvos atstovai „Kauno Žalgiris" kovos prieš „Ružomberok". 2022 m. liepos 7 d. Slovakijoje įvykusiose rungtynėse Rumomberok rezultatu 2:0 nugalėjo „Kauno Žalgirį". Pirmą įvartį į savus vartus pelnė Linas Pilibaitis, o persvarą padidino Štefanas Gerecas po įvarčio galva.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  sportas.lt: naujienos
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* TRANSFERMARKT
* Globalsportsarchive
Koordinatės: 55°14′10″ š. pl. 25°54′35″ r. ilg.﻿ / ﻿55.23611°š. pl. 25.90972°r. ilg.﻿ / 55.23611; 25.90972

| Liedis |
| --- |
| Liedis nuo vakarinio krantoLiedis nuo vakarinio krantoLiedis nuo vakarinio kranto |
| Vieta | Švenčionių raj. Lietuva |
| Plotas | 0,672 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,56 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 2,9 m |
| Didžiausias gylis | 6,1 m |
| Įteka | Liedelė |
| Išteka | Liedelė |

**Liedis** – ežeras rytų Lietuvoje, Švenčionių rajono savivaldybės teritorijoje, 9,5 km į šiaurės vakarus nuo Švenčionėlių, 5 km į pietvakarius nuo Kaltanėnų, priklauso Labanoro regioniniam parkui.
Telkšo termokarstinės kilmės duburyje. Krantai žemi, pelkėti. Aplink plyti Labanoro girios pušynai (Žeimenos miškas). Ežeru iš šiaurės vakarų į pietryčius prateka Liedelė (įteka į Gilūto ežerą). Ežeras priklauso Žeimenos baseinui. Ežero pratakumas 183%. Atabradas durpingas, kai kur smėlingas. Vandens augalija negausi.

Ežero forma primena keturkampį, ilgis šiaurės vakarų-pietryčių kryptimi 1,18 km, didžiausias plotis 1,03 km. Paviršiaus altitudė 142 m. Didžiausias gylis 6,1 m, vidutinis gylis 2,9 m. Baseino plotas 12,4 km². Kranto linija nelabai vingiuota, jos ilgis 3,56 km.

Prie vakarinio Liedžio kranto yra Antaliedės kaimas.

Vandenvardis *Líedis* neaiškios kilmės, galbūt kilęs nuo žodžio *liedyti* („laistyti, lieti").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marija Grigelytė. *Liedis 1*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 540
2. ↑  *Liedis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 129 psl.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 189
| **Stanislovas Algimantas Balčiūnas** |
| --- |
| Gimė | 1943 m. liepos 5 d. (80 metų)Trumpaliai, Utenos apskritis |
|  |
| Veikla | pedagogas, žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |

**Stanislovas Algimantas Balčiūnas** (g. 1943 m. liepos 5 d. Trumpaliai, Utenos apskritis) – Lietuvos pedagogas, žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1962 m. baigė Užpalių vidurinę mokyklą, 1967 m. – Vilniaus pedagoginiame institute biologijos–chemijos specialybę. 1965–1967 m. šio instituto savaitraščio „Tarybinis pedagogas" atsakingasis sekretorius.

1967–1968 m. Molėtų rajono Suginčių vidurinės mokyklos mokytojas, direktoriaus pavaduotojas, 1969–1971 m. – Ambraziškių 8–metės mokyklos direktorius, 1971–1973 m. – „Lietuvos buitinės chemijos" Projektavimo konstravimo biuro vyresnysis inžinierius. 1973–1979 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa" literatūrinis darbuotojas, mokyklų skyriaus vedėjas. Nuo 1979 m. – žurnalo „Švyturys" Politikos ir mokslo skyriaus redaktorius. Parašė per 300 straipsnių mokslo, švietimo, ekologijos, teisės, politikos temomis. Nuo 1996 m. – UAB „Sodra–press" direktorius,  nuo 2000 m. firmos „Baltijos pranešimai" leidybos direktorius, UAB „Balstas" direktorius.

Buvo Lietuvos žurnalistų sąjungos kontrolės komiteto pirmininko pavaduotojas. Nepriklausomos periodinės spaudos rėmimo „Žurnalistikos" fondo valdybos pirmininkas. Keletą kartų – „Komjaunimo tiesos" ir šešis kartus žurnalo „Švyturio" publicistinių rašinių konkursų prizininkas ir laureatas.

Bibliografija
-------------

* *Žemė žmonių rankose*, 1985 m.
* *Užpaliai – mūsų svajonių kraštas*, su Vanda Kuliešiene, V. 1999 m.
* *Atgimusi Lietuva 1990–2000*, sudarytojas, 2001 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 50 psl.
| **Stasys Jokubka** |
| --- |
| Gimė | 1909 m. gegužės 8 d.Bridžportas, JAV |
| Mirė | 1998 m. spalio 19 d. (89 metai)Brazilija |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Stasys Jonas Jokubka** (1909 m. gegužės 8 d. Bridžportas, JAV – 1998 m. spalio 19 d. Brazilija) – Amerikos lietuvių visuomenės veikėjas, žurnalistas.

Biografija
----------

1913 m. su tėvais atvyko į Lietuvą. Mokėsi Panevėžio gimnazijoje, Panevėžio mokytojų seminarijoje.

1927 m. emigravo į Braziliją. Dirbo kavos plantacijose, įvairius darbus San Paule. Nuo 1928 m. bendradarbiavo periodinėje spaudoje – laikraščiuose „Rytojus", „Mūsų žodis", „Darbas". 1946 m. su kitais surengė Pietų Amerikos lietuvių suvažiavimą Montevidėjuje. Po Antrojo pasaulinio karo daug kartų lankėsi Lietuvoje, bendradarbiavo su sovietine valdžia. Nuo 1947 m. Čikagoje dirbo laikraščio „Vilnis" redakcijoje, 1972–1990 m. redaktorius. 1990 m. išvyko į Braziliją. 

Parašė propagandinės publicistikos, apsakymų, atsiminimų knygų.

Bibliografija
-------------

* *Lietuva šiandien*, su A. Margeriu, kelionių po Lietuvą įspūdžių knyga, 1960 m.
* *Tėvų žemė*, 1971 m.
* *Brazilijos plantacijoje*, apsakymų ir apybraižų rinkinys, 1962 m.
* *Iš mano gyvenimo knygos*, 1988 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 191 psl.
2. ↑  Bronius Raguotis. *Stasys Jokubka*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 687 psl.
| **Stasys Leskaitis-Ivošiškis** |
| --- |
| Gimė | 1902 m. gruodžio 24 d.Krasnagrūda, Beržininkų valsčius, Seinų apskritis |
| Mirė | 1964 m. vasario 10 d. (61 metai)Niujorkas |
|  |
| Veikla | rašytojas, žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Stasys Leskaitis-Laskauskas-Ivošiškis** (1902 m. gruodžio 24 d. Krasnagrūdoje, Beržininkų valsčius, Seinų apskritis – 1964 m. vasario 10 d. Niujorke, JAV) – Lietuvos ir JAV lietuvių rašytojas, žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

Gimė ir augo ūkininkų šeimoje. Baigė Marijampolės gimnaziją. 1926–1930 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Teisių fakultete. 1934–1937 m. Lietuvos Raudonojo kryžiaus spaudos skyriaus vedėjas, 1938 m. – žurnalo „Vairas" redaktorius, 1939–1940 m. – agentūros ELTA ir dienraščio „Lietuvos aidas" korespondentas Varšuvoje. 1941–1943 m. Vidaus reikalų tarėjo įstaigos kultūros reikalų direkcijos viršininkas, 1943–1944 m. žurnalo „Kūryba" vyriausiasis redaktorius.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, dalyvavo Lietuvių rašytojų – tremtinių draugijos veikloje. 1948 m. atvyko į JAV ir apsigyveno Brukline.  Kaip rašytojas pasirašinėjo Stasio Ivošiškio slapyvardžiu.

Bibliografija
-------------

* Spūdai, romanas, 1937 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 271 psl.
| **Stasys Stankus** |
| --- |
| Gimė | 1933 m. spalio 2 d.Kebiškiai, Jurbarko valsčius |
| Mirė | 2016 m. rugsėjo 4 d. (82 metai)Raseiniai |
| Sutuoktinis (-ė) | Teodora |
| Vaikai | Ramūnas, Saulė |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * LTSR nusipelnęs žurnalistas
* Raseinių rajono garbės pilietis
 |

**Stasys Stankus** (1933 m. spalio 2 d. Kebiškiai, Jurbarko valsčius – 2016 m. rugsėjo 4 d. Raseiniai) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1954 m. baigė Raseinių vidurinę mokyklą, 1959 m. Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakultete – žurnalistikos specialybę.

1959 m. pradėjo dirbti Raseinių rajono laikraščio „Stalinietis", (nuo 1961 m. „Raseiniečių žodis", nuo 1962 m. – „Naujas rytas") redakcijoje; 1973–2006 m. – laikraščio redaktorius. Rašė literatūros, švietimo, dorovės temomis.

Įvertinimas
-----------

* LTSR nusipelnęs žurnalistas
* Raseinių rajono garbės pilietis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 470 psl.
2. ↑  Raseinių rajono garbės piliečiai Archyvuota kopija 2010-02-17 iš Wayback Machine projekto.