recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį straipsnį yra pasiūlyta sujungti su „Pitagorizmas".**Dėl kokių priežasčių palikta ši žymė, galite sužinoti diskusijų puslapyje. |

**Pitagorininkai** – Pitagoro įsteigtos mokyklos nariai, gyvenę Krotone (Pietų Italija) į vienuolių bendruomenę panašioje bendrijoje. Šioje mokykloje buvo sukurtas mokslas, kurio branduolį sudaro klausimas apie skaičiaus reikšmę. Veikiausiai remdamiesi atradimu, kad muzikinės gamos intervalus galima kildinti iš virpančių stygų ilgių santykių, pitagorininkai iškėlė mintį, kad visos tikrovės esmė yra skaičiai. Skaičiai sukuria kosmo tvarką apibrėždami ir apribodami tai, kas neapibrėžta (*apeiron*). Daiktai esą skaičių atvaizdai, jų esmės forma esąs matematinis pavidalas.

Skaičių sekoje yra skirtumų: antai vienetas pranoksta kitus skaičius – jis yra jų pradas. Nelyginis skaičius laikomas ribotu ir tobulu, o lyginis – neribotu ir netobulu.
Pitagorininkai taikė skaičių teoriją įvairiose srityse:

1. Matematikoje jie siekė sukurti sistemas ir pagrįsti jas aksiomomis. "Pitagoro teorema" veda į iracionalių skaičių atradimą;
2. Jie sukūrė kosmo įvaizdį, pagal kurį tam tikrais intervalais išsidėstę dangaus kūnai ratu sukasi apie nejudamą centrą;
3. Etikoje taip pat vyrauja harmonijos idėja; pitagorininkai netgi bandė tapatinti dorybes su tam tikrais skaičiais.

Nors pitagorininkų matematikos ir muzikos tyrinėjimai buvo moksliniai, vis dėlto ši mokykla buvo religinio bei mistinio pobūdžio. Tai labai gerai matyti įsigilinus į pitagorininkų sielų persikūnijimo mokslą, į kūno ir sielo atskyrimo idėją: siela yra tikroji žmogaus esmė, kurią būtina išlaisvinti iš ją teršiančio kūno.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Glis glis**Apsauga: 2(V) – Pažeidžiama rūšis |
| --- |
| Didžioji miegapelė (Glis glis)Didžioji miegapelė (*Glis glis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Miegapeliniai  *( Gliridae)* |
| Gentis: | Didžiosios miegapelės  *( Glis)* |
| Rūšis: | Didžioji miegapelė  *( Glis glis)* |

 |
| Binomas |
| ***Glis glis***Linnaeus, 1766 |

**Paulius nigeriukas** (*Glis Glis*) – miegapelinių (*Gliridae*) šeimos graužikas.

Tai pati didžiausia Lietuvos miegapelė, kuri yra 140–190 mm ilgio ir 70–120 g svorio. Kailiukas pelenų spalvos, kartais rusvo atspalvio. Kūno apačia šviesesnė. Snukučio šonuose juodų ruožų nėra, tik akis juosia tamsesnių plaukų žiedas. Ausys apvalios, apaugusios trumpais plaukais. Uodega papurusi. Užpakalinės kojos šiek tiek ilgesnės už priekines, letenos trumpos ir plačios.

Gyvena lapuočių ir mišriuose miškuose netoli upių slėnių, ypač kur auga paprastųjų lazdynų trakas. Gūžtą įsirengia uokse, sename paukščio lizde, inkiluose, kartais kitų žvėrelių urvuose. Dažniausiai minta paprastojo lazdyno riešutais, bet jeigu jų derlius mažas ar visai neuždera, tada ir ąžuolo gilėmis. Rudenį jos tampa riebios, nes žiemai sukaupia dideles riebalų atsargas. Rudenį jos įsirausia į žemę maždaug apie pusmetrį gilyn ir šaltuoju laikotarpiu užmiega. Natūralūs jos priešai kiaunės, lapės, bei kartais joms gali pakenkti net šernai, kurie užuodę jas po žeme, išknisę gali tiesiog suėsti. Lietuvoje labai reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Didžioji miegapelė (*Glis glis*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| **Helena Blavatskaja** |
| --- |
|  |
| Blavatskaja ~1878 m. |
| Gimimo vardas | Helena von Hahn |
| Visas vardas | Helena Petrovna Blavatsky |
| Gimė | 1831 m. rugpjūčio 12 d.Dnepropetrovskas, Rusijos Imperija |
| Mirė | 1891 m. gegužės 8 d. (59 metai)Londonas, Jungtinė Karalystė |
| Tėvai | Peter Alekseevich Hahn, Helena Andreevna von Hahn |
| Religija | teosofija |
|  |
| Veikla | filosofė, mokslininkė, mistikė |
| Sritis | okultizmas, panteizmas |
| Organizacijos | Teosofų draugija |
| Pareigos | pirmininkė |
|  |
|  **Vikiteka** | Helena Blavatskaja |

**Helena P. Blavatskaja** (rus. *Елена Петровна Блаватская*, angl. *H. P. Blavatsky*; g. 1831 m. rugpjūčio 12 d. – m. 1891 m. gegužės 8 d.) – iš Rusijos kilusi mokslininkė, religijos filosofė, orientalistė, teosofijos judėjimo pradininkė. Plačiai domėjosi okultizmu, spiritualizmu, laikoma viena svarbiausių asmenybių, įvedusių Theravados budizmą į Vakarų pasaulį, bei viena Naujojo Amžiaus sąjūdžio įkvėpėjų.

Gimė Dnepropetrovske, vokiečių kilmės didikų von Hahn šeimoje. Kadangi tėvas buvo karininkas, daug keliavo. Nuo mažumės skaitė daug knygų, susidomėjo okultizmu. 1849 m. ištekėjo už Jerevano vicegubernatoriaus Nikiforo Blavatskio. Tačiau Helena netrukus pabėgo nuo vyro, išvyko į Odesą, vėliau į Stambulą, keliavo po Egiptą, Europą, vėliau – po Meksiką, Pietų Ameriką, 1852 m. pirmą kartą lankėsi Indijoje. Gyveno Anglijoje, Prancūzijoje, JAV. Buvo nuvykusi į Tibetą.

1873 m. Blavatskaja susipažino su Henriu Olkotu, o 1875 m. su juo ir Viljamu Džadžu įkūrė Teosofų draugiją, kurios paskirtis buvo skleisti teosofiją – intelektualinį, panteistinį pasaulio pažinimą, ezoterinį religijų tyrinėjimą, pasaulio tautų ir kultūrų bendrystės supratimą. 1878 m. Blavatskaja draugijos būstinę perkėlė iš Niujorko į Bombėjų. Indijoje platino šalies nepriklausomybės idėją, skatino budizmo, vedinio hinduizmo atgimimą.

Mirė 1891 m. susirgusi gripu. Kūnas kremuotas.

Svarbiausias veikalas – *The Secret Doctrine, the Synthesis of Science, Religion and Philosophy* (1888 m.).

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  Jones, Lindsay (2005). „Blavatsky, H.P.". *Encyclopedia of religion*. Macmillan Reference USA. pp. 977–978. ISBN 978-0-02-865733-2.
**Atvirkštinis geokodavimas** – tai geografinėmis koordinatėmis (platuma, ilguma) aprašytos vietos konvertavimo į žmonėms suprantamą adresą arba vietos pavadinimą procesas. Tai yra priešingas procesas geokodavimui. Atvirkštinis geokodavimas leidžia identifikuoti netoliese esančius gatvių adresus, vietas ir (arba) rajoninius padalinius, pvz. apylinkes, apskritis, valstijas ar šalis. Kartu su geokodavimo ir maršruto parinkimo paslaugomis, atvirkštinis geokodavimas yra svarbi mobiliųjų vietos nustatymo paslaugų sudedamoji dalis, skirta GPS gautas koordinates konvertuoti į skaitomą gatvės adresą, kurį galutiniam vartotojui lengviau suprasti, tačiau taip apibrėžtas adresas nebūtinai yra tikslesnis.

Atvirkštinį geokodavimą sistemingai gali atlikti paslaugos, kurios apdoroja koordinates panašiai kaip geokodavimo proceso metu.

Atvirkštinis geokodavimas neapsiriboja tik gatvėmis, bet gali būti naudojamas ir laivams identifikuoti kanale ar ežere, nes yra prasmingiau aprašyti laivo vietą naudojant jūrinio žemėlapio identifikatorius.
| Belomorskas*Беломорск**Šuomua* |
| --- |
|        |
| *Geležinkelio stotis* |
|  |
| 

BelomorskasBelomorskas

64°31′0″ š. pl. 34°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿64.51667°š. pl. 34.76667°r. ilg.﻿ / 64.51667; 34.76667﻿ (Belomorskas)Koordinatės: 64°31′0″ š. pl. 34°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿64.51667°š. pl. 34.76667°r. ilg.﻿ / 64.51667; 34.76667﻿ (Belomorskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Karelijos Respublika Karelijos Respublika |
| **Rajonas** | Belomorsko rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1938 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 8 699  |
| **Altitudė** | 10 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Belomorskas |

**Belomorskas** (rus. *Беломорск*, karel. *Šuomua*, suom. *Sorokka*) – miestas Rusijoje, Karelijos Respublikos rytuose, Baltosios jūros pakrantėje, prie Baltosios–Baltijos jūrų kanalo bei Vygo upės žiočių. Rajono centras. Yra jūrų uostas, geležinkelio stotis prie Sankt Peterburgo–Murmansko linijos, į miestą ateina Kolos plento atšaka. Žvejyba ir žuvies perdirbimas, laivų remontas, medienos apdirbimas.

Netoli Belomorsko, prie Šoirukšos krioklio, yra ~2000 petroglifų grupė, datuojama 6-5 tūkst. pr. m. e.

Istorija
--------

Nuo 1419 m. rašytiniuose šaltiniuose minimas pomorų kaimas ***Soroka*** (*Сорока*). 1938 m. šis kaimas, kanalo statybininkų gyvenvietė Soluninas ir Sorokos geležinkelio stoties gyvenvietė sujungti į Belomorsko miestą. 1941–1945 m. buvo laikinąja Karelijos-Suomijos TSR sostine.

Gyventojai
----------

Pagal 2010 m. duomenis čia būta 11,2 gyventojų, o 2022 m. priskaičiuojama 8 699 (pagal oficialią statistiką).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 56
| Paulianka |
| --- |
| Gyvenvietė panaikinta XX a. |
| [[Vaizdas:Venta ties Paulianka resize.jpg|{{#if:|270px]]Pauliankos malūno užtvankos liekanos |
|  |
| 

PauliankaPaulianka

 |
| 56°15′36″š. pl. 22°25′23″r. ilg.﻿ / ﻿56.260°š. pl. 22.423°r. ilg.﻿ / 56.260; 22.423﻿ (Paulianka)Koordinatės: 56°15′36″š. pl. 22°25′23″r. ilg.﻿ / ﻿56.260°š. pl. 22.423°r. ilg.﻿ / 56.260; 22.423﻿ (Paulianka) |
|  |
| **Apskritis** | Telšių apskrities vėliava Telšių apskritis |
| **Savivaldybė** | Mažeikių rajono savivaldybės vėliava Mažeikių rajono savivaldybė |
| **Seniūnija** | Mažeikių apylinkės seniūnija |

**Paulianka** (arba ***Paulenka, Pogulenka***) – buvęs kaimas Mažeikių rajono savivaldybėje, prie Ventos upės, dabar – pietinė Krakių kaimo dalis. Per Paulianką keliai ėjo į Užlieknę (perkėlus keltu), Krakius, Mažeikius ir Viekšnius. Kaimą mena Pauliankos gatvė.

Pauliankos malūno pastatas

Etimologija
-----------

XIX a. Pauliankoje veikė karčiama, tad kaimo pavadinimas galėjo kilti iš rus. *погулять* („gerai pasilinksminti"). Į tą karčiamą važiuodavo aplinkiniai dvarponai – paūžti ir pavaikštinėti Ventos pakrantėmis. Tad apylinkes ėmė vadinti *Pogulenka*.

Istorija
--------

Kaimas turėjo malūną, vilnų karšyklą, lentpjūvę.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Paulianka (Mažeikiai). Mažeikių krašto enciklopedija.
* Vilkas A. Kuo dar garsi buvo Paulianka. – Santarvė, 1995, Nr.127-128
| **Aušrinė Armonaitė** |
| --- |
|  |
| 2023 m. |
| Gimė | 1989 m. gegužės 26 d. (34 metai)Vilnius |
| Ekonomikos ir inovacijų ministrė |
| Ėjo pareigas | Nuo 2020 m. gruodžio 11 d. |
| Ankstesnis | Rimantas Sinkevičius |
| Seimo narė |
| Ėjo pareigas | Nuo 2016 m. lapkričio 14 d. |
|  |
| Pareigos | LR Seimo narė |
| Partija | Liberalų sąjūdisLaisvės partija (nuo 2019 m.) |
|  |
| Alma mater | VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institutas |

2022 m.
**Aušrinė Armonaitė** (g. 1989 m. gegužės 26 d. Vilniuje) – Lietuvos politikė, Seimo narė, Laisvės partijos steigėja ir pirmininkė, nuo 2020 m. LR ekonomikos ir inovacijų ministrė.

Biografija
----------

Tėvai – Vladas (g. 1960 m.), lituanistas, ir Alvyda (g. 1959 m.), mokytoja.

2008 m. baigė Vilniaus Mykolo Biržiškos gimnaziją. 2014 m. VU Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute įgijo politikos mokslų bakalauro kvalifikacinį laipsnį ir viešosios politikos analizės magistro kvalifikacinį laipsnį.

Lietuvos ir tarptautinių organizacijų savanorė, dirbo visuomeninį darbą: nuo 2006 m. Lietuvos liberalaus jaunimo narė, 2009–2010 m. Vilniaus jaunimo reikalų tarybos narė, 2010–2011 m. organizacijos pirmininkė, 2011–2013 m. Europos Tarybos Patarėjų tarybos jaunimui narė.

2013–2015 m. buvo Lietuvos verslo konfederacijos „ICC Lietuva" analitikė.

2015–2016 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė.

Nuo 2016 m. Seimo narė, Sveikatos ir Europos reikalų komitetų narė. Mišrios Seimo narių grupės seniūno pirmoji pavaduotoja.

2017 m. išrinkta NATO Parlamentinės Asamblėjos Ekonomikos ir saugumo komiteto Ekonominio vystymosi pakomitečio pranešėja.

Iki 2018 m. Liberalų sąjūdžio narė, 2016–2018 m. partijos Vilniaus miesto skyriaus pirmininkė.

Nuo 2019 m. Laisvės partijos pirmininkė.

2020 m. gruodžio 7 d. LR Prezidentui Gitanui Nausėdai patvirtintus Ingridos Šimonytės ministrų kabineto sudėtį, A. Armonaitė paskirta ekonomikos ir inovacijų ministre.

### Asmeninis gyvenimas

Moka anglų kalbą. Yra baigusi muzikos mokyklos fortepijono klasę, aštuonerius metus žaidė krepšinį, taip pat domisi socialinių ir politikos mokslų literatūra, užsienio politika, muzika, važinėjasi riedučiais.

Ištekėjusi. Vyras – politikas, A.Zuoko bendražygis Edgaras Stanišauskas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *Aušrinė Armonaitė* Archyvuota kopija 2021-05-10 iš Wayback Machine projekto.. Kas yra kas Lietuvoje 2018. Nuoroda tikrinta 2021-08-24.
2. ↑
3. ↑
4. ↑  DĖL LIETUVOS RESPUBLIKOS VYRIAUSYBĖS SUDĖTIES Archyvuota kopija 2021-01-12 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* Biografija (*vrk.lt*)
* Asmeninė svetainė
Koordinatės: 22°27′25″š. pl. 56°09′00″r. ilg.﻿ / ﻿22.457°š. pl. 56.150°r. ilg.﻿ / 22.457; 56.150

Tučiai I
Tučiai II, koplytstulpis Šiaulienės sodyboje, 2005 m.
Tučiai III: kaimo kapinaičių koplytėlės ir skulptūros, 2005 m.
**Tučiai** – keli kaimai Mažeikių rajono savivaldybėje ir Telšių rajono savivaldybėje. Šiaurėje, arčiau Viekšnių – Tučiai I, į pietus – Tučiai II (abeji Mažeikių rajone), dar toliau, į pietvakarius nuo Tučių II, – Tučiai III (Telšių rajone). Seniau buvo ir Tučiai IV.

Istorija
--------

XIX a. Viekšnių valsčiuje buvo 4 Tučių kaimai ir 4 Tučių dvarai. Vėliau – 2 Tučių kaimai, Tučių dvaras ir Tučių palivarkas.

Gyventojai
----------


|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1970 m. ir 1987 m.** |
| **1970 m.sur.** | **1987 m.** |
| 340 | 130 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

### Žymūs žmonės

* Gražina Balandytė (1937–2020) – kino ir teatro aktorė.
* Danutė Jočienė (g. 1970) – EŽTT teisėja.
* Giedrius Žalys (g. 1969) - operos solistas baritonas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Tučiai*. Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija, T. 3 (R–Ž). Vilnius, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1971, 582 psl.
2. ↑  *Tučiai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 351

Nuorodos
--------

* Tučiai  Mažeikių krašto enciklopedijoje
| **Aušrinė Norkienė** |
| --- |
|  |
| 2023 m. |
| Gimė | 1975 m. sausio 12 d. (48 metai)Pagramantyje, Tauragės raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Marius |
| Vaikai | Kristupas, Austėja |
|  |
| Veikla | Tauragės rajono politikė |
| Organizacijos | Tauragės rajono savivaldybė |
| Pareigos | mero pavaduotoja |
| Partija | LVŽS |
|  |
| Alma mater | Šiaulių pedagoginis institutas,Klaipėdos universitetas,Kauno technologijos universitetas |

**Aušrinė Norkienė** (g. 1975 m. sausio 12 d. Pagramantyje, Tauragės rajone) – pedagogė, Tauragės rajono politikė, Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos (LVŽS) Tauragės skyriaus pirmininkė.

2016 m. vienmandatėje rinkimų apygardoje išrinkta į LR Seimą.

Biografija
----------

1992 m. baigė Tauragės 1-ąją vidurinę mokyklą, 1996 m. – Šiaulių pedagoginį institutą, kuriame įgijo pradinių klasių ir muzikos mokytojos profesiją. 1998 m. studijavo Klaipėdos universiteto socialinių mokslų magistrantūroje, įgydama šeimos pedagogikos magistro laipsnį. 2012 m. Kauno technologijos universitete apgynė viešojo administravimo magistro laipsnį.

1997–2001 m. dirbo Tauragėje muzikos mokytoja M. Mažvydo vidurinėje mokykloje, 2001–2007 m. – ,,Versmės" gimnazijoje, įgijo mokytojo metodininko kvalifikaciją.

Dirbo Tauragės rajono savivaldybėje: 2007–2008 m. – mero patarėja, 2008–2010 m. – mero padėjėja, 2010–2015 m. – administracijos direktoriaus pavaduotoja. Nuo 2015 m. balandžio 22 d. – Tauragės rajono savivaldybės mero pavaduotoja.

Nuo 2007 m. įsitraukė į Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos veiklą (dab. LVŽS). 

Yra Lietuvos ūkininkų sąjungos Tauragės skyriaus narė, kartu su vyru Mariumi turi įsteigusi ūkininko ūkį – augina mėsinius galvijus. Vaikai: sūnus Kristupas ir duktė Austėja – moksleiviai. Moka rusų kalbą. Pomėgiai: kelionės, teatras, knygos, muzika.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Aušrinės Norkienės biografija (*vrk.lt*)
**Bartkuškio kopa** – vėjo supustyta smėlio kalva (kopa), esanti Bartkuškio miške (Širvintų rajono savivaldybė), netoli Bartkuškio telmologinio draustinio, 36 km atstumu nuo Vilniaus. Ji yra atvira žemyninė kopa, viena iš nedaugelio tokių geomorfologinių darinių kontinentinėje Lietuvos dalyje. Artimiausia gyvenvietė – Bartkuškio kaimas, Jauniūnų seniūnija. Link kopos veda neaukštų, liaunų berželių ir kopoms būdingos augalijos, kaip antai žemaūgių pušaičių, samanų ir viržių, minkšto balto smėlio kelias. Manoma, kad smėlį prieš tūkstančius metų paliko ledynai. Pasak kitos versijos, jį po 1948 metais įvykusio miško gaisro supustė vėjas.

Prie kopos rengiami pėsčiųjų žygiai. 2020 metų liepos 9–12 d. Vilniuje ir jo apylinkėse vykusio gatvės teatro festivalio „Spot" metu už Vilniaus miesto bei rajono ribų buvo surengta istorinė ekskursija „Užpustyti". Ji vyko ant Bartkuškio žemyninės kopos. Choreografė Agnija Šeiko ir Šeiko šokio teatras surengė urbanistinei publikai skirtą šiuolaikinio šokio spektaklį. Jame parodė pasakojimą apie užpustytus Neringos žvejų kaimus ir smėlio kopose užmigusių žmonių gyvenimo istoriją.

Išnašos
-------

1. ↑   [nepatikimas šaltinis?]
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2021-04-16 iš Wayback Machine projekto. (Pėsčiųjų žygis Bartkuškio girioje) – Valstybinė saugomų teritorijų tarnyba prie Aplinkos ministerijos
5. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Jonizacija** – fizinis procesas, kurio metu atomas arba molekulė paverčiama jonu, keičiant santykį tarp protonų ir elektronų skaičių.

Procesas
--------

Katijonas, arba jonas su teigiamu krūviu, gaunamas, kai atomo ar molekulės elektronas įgyja pakankamai energijos iš išorinio šaltinio, kad galėtų ištrūkti iš branduolio krūvio veikimo zonos. Šis procesas vadinamas teigiama jonizacija, o reikalingas energijos kiekis – jonizacijos energija.

Anijonas, arba neigiamas jonas, gaunamas, kai laisvasis elektronas susiduria su atomu ar molekule ir sulaikomas atomo elektrostatiniame lauke, tuo pačiu išsiskiriant energijai. Tai vadinama neigiama jonizacija.

Jonizacijos energija
--------------------

Jonizacijos energija (kJ/mol) yra energijos kiekis, reikalingas norint iš atomo ar molekulės atimti elektroną. Labiausiai vartojama kaip atomo ar molekulės „nenoro" atiduoti elektroną arba ryšio stiprumo tarp branduolio ir elektrono matas, ir priklauso nuo branduolio krūvio, atstumo nuo branduolio, taip pat kitų elektronų krūvių įtakos.

Cheminių elementų jonizacijos energija mažėja periodinės lentelės grupėje (stulpelyje) iš viršaus į apačią ir didėja periode (eilėje) iš kairės į dešinę.

Jonizacija klasikinėje fizikoje
-------------------------------

Jonizacija paprastai skirstoma į nuoseklią ir nenuoseklią. Nuosekliosios jonizacijos atveju atomo ar molekulės krūvis gali pakisti tik vienu vienetu (pvz. +2 krūvio jonas gali būti sukurtas tik iš +1 arba +3 jono), ir reiškinio parametrai gali būti apibrėžiami bei apskaičiuojami, taikant klasikinę fiziką ir Boro atomo modelį. Remiantis šiuo principu, jonizacijos energija negali būti mažesnė nei energija, reikalinga peržengti įtampos barjerą.

Jonizacija kvantinėje fizikoje
------------------------------

Nenuoseklioji jonizacija prieštarauja klasikinės fizikos principams ir nagrinėjama kvantinėje fizikoje. Nenuoseklios jonizacijos atveju neutralaus krūvio molekulė gali iš karto virsti +2 jonu – taip atsitinka, kai veikiant kintančiam elektriniam laukui, iš molekulės ar atomo ištrūkęs elektronas įgauna papildomos energijos, ir grąžinamas į molekulę turėdamas pakankamai energijos išmušti ir antrą elektroną (smūginė jonizacija).

Jonizacijos svarba
------------------

Jonizacija svarbi dujų ir skysčių elektriniam laidumui, spinduliavimo energijos perdavime kūnams; taikoma chemijoje, fizikoje, elektronikoje.
*Apie naują stotį į pietryčius nuo senosios Stasylų stoties žr. Stasylų geležinkelio stotis. Apie gyvenvietę, kurioje buvo Senųjų Stasylų geležinkelio stotelė, žr. Stasylų GS.*
Koordinatės: 54°20′37″š. pl. 25°18′55″r. ilg.﻿ / ﻿54.3436°š. pl. 25.3152°r. ilg.﻿ / 54.3436; 25.3152

|  |
| --- |
|    **Senųjų Stasylų geležinkelio stotelė** |
| **Adresas** | Stasylos |
| **Atidaryta** | 1908 m. |
| **Aptarnaujanti įmonė** | AB „Lietuvos geležinkeliai" |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ VALČIŪNAI ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Jašiūnai |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 6,8 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Kidarai |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 6,3 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ***Senosios Stasylos*** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 4,2 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | STASYLOS |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | (Lietuvos–Baltarusijos siena) |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ LYDA ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Senųjų Stasylų geležinkelio stotelė** (iki 2011 m. ***Stasylų geležinkelio stotis***) – buvusi stotis Stasylose, prie Vilniaus–Lydos geležinkelio.

Istorija
--------

Įkurta 1908 m. kaip *Stasylų* stotis. 2011 m. pervadinta *Senųjų Stasylų* stotimi. 2013 m. reformuota į stotelę. 2014 m. dėl susidėvėjimo nurašyta įvairi infrastruktūra.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Архангельский А. С. Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР (справочник). – Москва, Транспорт, 1981.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
| Suljana*Sullana* |
| --- |
|        |
| *Suljanos miesto gatvė* |
|  |
| 

SuljanaSuljana

4°54′0″ p. pl. 80°42′0″ v. ilg.﻿ / ﻿4.90000°š. pl. 80.70000°r. ilg.﻿ / 4.90000; 80.70000﻿ (Suljana)Koordinatės: 4°54′0″ p. pl. 80°42′0″ v. ilg.﻿ / ﻿4.90000°š. pl. 80.70000°r. ilg.﻿ / 4.90000; 80.70000﻿ (Suljana) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Peru vėliava Peru |
| **Departamentas** | Piuros departamentas |
| **Provincija** | Suljanos provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1783 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 204 200  |
| **Altitudė** | 60 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Suljana |

**Suljana** (isp. *Sullana*) – miestas šiaurės vakarų Peru, Piuros departamente, 38 km į šiaurę nuo Piuros, Čiros upės slėnyje; provincijos centras. Žemės ūkio regiono prekybinis centras. Veikia 2010 m. įsteigtas universitetas. Yra 1942 m. pastatyta modernistinė bažnyčia. 27 km nuo miesto įrengta Poečoso tvenkinių ir hidroelektrinių kaskada.

Istorija
--------

Gyvenvietę 1783 m. įkūrė vyskupas Baltasaras Chaimė Martinesas Kompanjonas ir pavadino *Santísima Trinidad de La Punta*. Gyvenvietė atsirado iš kelių sujungtų krikščioniškų misijų. 1826 m. La Punta gavo miestelio statusą, o 1868 m. tada jau Suljanos vardu, gavo miesto statusą.

Sportas
-------

* Alianza Atlético – futbolo klubas;

Šaltiniai
---------

1. PERU: Regions & Cities
2. ↑  PERU: Regions & Cities
*Šis straipsnis apie miestą Naujojoje Zelandijoje. Apie miestą Anglijoje skaitykite straipsnyje Kraistčerčas (Anglija).*

| Kraistčerčas*Christchurch* |
| --- |
|              |
| *Miesto vaizdas iš oro* |
|  |
| 

KraistčerčasKraistčerčas

43°32′0″ p. pl. 172°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.53333°š. pl. 172.61667°r. ilg.﻿ / 43.53333; 172.61667﻿ (Kraistčerčas)Koordinatės: 43°32′0″ p. pl. 172°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.53333°š. pl. 172.61667°r. ilg.﻿ / 43.53333; 172.61667﻿ (Kraistčerčas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+12)------ vasaros: (UTC+13) |
|  |
| **Valstybė** | Naujosios Zelandijos vėliava Naujoji Zelandija |
| **Regionas** | Kenteberio regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 377 434  |
| **Plotas** | 452 km² |
| **Tankumas** (2010) | 835 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Kraistčerčas |

**Kraistčerčas** (angl. *Christchurch*, maor. *Ōtautahi*) – miestas Naujojoje Zelandijoje, Pietinėje saloje (didžiausias saloje). 363,9 tūkst. gyventojų (2007 m.). Uostas prie Ramiojo vandenyno yra Litltone (*Littleton*). Tarptautinis oro uostas. Išvystyta transporto mašinų, chemijos, vilnos, maisto pramonė.

Yra universitetas, geofizikos ir astronomijos observatorijos.

Pavadinimo kilmė
----------------

Miestas pavadintas pagal *Christ Church* katedrą, kuri savo ruožtu pavadinta pagal Oksfordo universiteto katedrą. Šie du žodžiai miesto pavadinime sujungti apie 1880 m.

Istorija
--------

2010–2011 m. miestas smarkiai nukentėjo nuo žemės drebėjimų.

2019 m. kovo 15 d. miesto al-Nūr mečetėje ir Linvudo musulmonų centre įvyko teroristinės atakos, per kurias žuvo 51 žmogus, dar 40 buvo sužeisti.

Žymūs žmonės
------------

* Rudolf Gopas (1913–1983) – dailininkas, dėstytojas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bayer, Kurt; Leasl, Anna (2020-08-24). „Christchurch mosque terror attack sentencing: Gunman Brenton Tarrant planned to attack three mosques". New Zealand Herald. Nuoroda tikrinta 2020-08-24.
| **Aldona Balsienė** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. lapkričio 4 d. (70 metų)Molėtuose |
|  |
| Veikla | Lietuvos profsąjungų ir politinė veikėja |
| Partija | 1988 m. Lietuvos darbininkų sąjunga |

**Aldona Balsienė** (g. 1952 m. lapkričio 4 d. Molėtuose) – Lietuvos profsąjungų ir politinė veikėja.

Biografija
----------

1967 m. baigė Molėtų 1–ąją vidurinę mokyklą, 1971 m. baigė Vilniaus elektromechanikos technikumą ir studijavo Vilniaus inžinerinio statybos instituto vakariniame skyriuje.

1971 m. Elektrografijos mokslinio tyrimo instituto darbuotoja. 1974–1994 m. Vilniaus skaičiavimo mašinų gamyklos inžinierė metrologė, derintoja.

1988 m. aktyviai įsitraukė į Lietuvos darbininkų sąjungos kūrimo darbą. 1989–1991 m. šios sąjungos atsakingoji sekretorė, 1991–2006 m. Lietuvos darbininkų sąjungos, nuo 2000 m. profsąjungos „Solidarumas" prezidentė. 1993 m. įkūrė Profsąjungų mokymo ir tyrimo institutą, jo direktorė, laikraščio „Lietuvos darbininkas" redaktorė.

2004–2006 m. Seimo narė, išrinkta pagal Rolando Pakso koalicijos „Už tvarką ir teisingumą" sarašą.

Duktė Jurgita, sūnus Mindaugas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2021-06-13 iš Wayback Machine projekto.
Idzu salų, Velnio jūros legendos centro, žemėlapis
Mijakedžima
**Velnio jūra** (jap. 魔の海 = *Ma no Umi*, taip pat **Drakono trikampis**, **Formosos (Taivanas) trikampis** (tadic. kin. 福爾摩沙三角; supapr. 福尔摩沙三角; pinyin *Fúěrmóshā Sānjiǎo*) ir **Ramiojo vandenyno trikampis**) – regionas Ramiajame vandenyne, aplink Mijakedžimos salą, kuri nuo Tokijo nutolusi apie 128 km į pietus, taip pat į šiaurę nuo Filipinų jūros. Teritorijos plotas skiriasi, pasak įvairių šaltinių (kurių esama tik iš XX a. 5-ojo ir 6-ojo dešimtmečių), teritorija yra nutolusi per 110 km nuo pietinių Japonijos krantų, per 480 km ir yra netoli Ivo Džimos salos, ar net per 1 210 km.

Tvirtinimai
-----------

Pasak Charles Berlitz knygų „The Bermuda Triangle" (1974 m.) ir „The Dragon’s Triangle" (1989 m.), japonų žemėlapiuose ši teritorija įvardijama kaip pavojaus zona. Jis teigia, kad 1952–1954 m. Japonija prarado 5 karinius laivus kartu su jų įgulomis, kurias sudarė per 700 žmonių. Japonijos vyriausybė išsiuntė mokslinę ekspediciją su daugiau kaip 100 mokslininkų ištirti Velnio jūros, tačiau šis laivas taip pat pradingo, o teritorija buvo paskelbta pavojaus zona.

Larry Kusche teigia, kad tie „kariniai laivai" iš tikrųjų buvo žvejybiniai laivai ir tai, kad keletas jų dingo už vadinamųjų Velnio jūros ribų, netoli Ivo Džimos, per 1000 km į pietus nuo Japonijos. Jis taip pat atkreipia dėmesį į tai, kad tuo metu kiekvienais metais buvo fiksuojama šimtai aplink Japonijos krantus dingusių žvejybos laivų.

Japonų mokslinių tyrimų laivas, kurio įgulą sudarė 31 žmogus, tirdamas apie 300 km į pietus nuo Velnio jūros esančio povandeninio ugnikalnio *Myōjin-shō* aktyvumą, buvo nuskandintas išsiveržus ugnikalniui 1952 m. rugsėjo 24 d. Buvo rasta dalis laivo nuolaužų. Bent vienas laivas išsiuntė SOS signalą. Kiti septyni buvo maži žvejybiniai laivai, pradingę tarp 1949 m. balandžio ir 1953 m. spalio kažkur tarp Mijakedžimos ir Ivo Džimos salų, per 1 200 km nuo Japonijos krantų.

Populiariojoje kultūroje
------------------------

* 2013 m. kompiuterinio žaidimo „Tomb Raider" veikėjai yra ištremiami į salą, esančią Drakono trikampyje.
* Manga komiksų „Cage of Eden" veiksmas vyksta nepažymėtoje saloje, Velnio trikampyje.
* Anime serialo „Mononoke" veiksmas taip pat klostosi Velnio trikampyje.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Bermudų trikampis

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Kusche, Lawrence David (1975). *The Bermuda Triangle mystery – solved*. New York: Harper & Row. p. 258–260. ISBN 0-06-012475-X.
2. ↑  The Tsunami Risks Project: Causes
Koordinatės: 54°16′29″š. pl. 24°41′10″r. ilg.﻿ / ﻿54.2748°š. pl. 24.6861°r. ilg.﻿ / 54.2748; 24.6861

|  |
| --- |
|    **Matuizų geležinkelio stotis** |
| **Adresas** | Matuizos, Dzūkų g. 26 |
| **Atidaryta** | XX a. 1-oji pusė |
| **Aptarnaujanti įmonė** | AB „Lietuvos geležinkeliai" |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | ↑ SENIEJI TRAKAI ↑ |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | Valkininkai |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 | 4,4 |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | Pamerkiai |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 | 4,5 |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | **Matuizos** |
| ← ALYTUS ← |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 | 11,0 |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | VARĖNA |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 | 12,9 |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | Zervynos |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |

 |  | ↓ MARCINKONYS ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Matuizų geležinkelio stotis** – geležinkelio stotis Matuizų kaime, prie Vilniaus–Marcinkonių geležinkelio. Tai nedidelė geležinkelio stotis Lentvario–Varėnos geležinkelio linijoje, naudojama dviem traukiniams prasilenkti vienkelėje linijoje. Stoja priemiestiniai keleiviniai traukiniai Vilnius–Varėna–Marcinkonys.

Gamybiniai pastatai prie geležinkelio stoties

Šaltiniai
---------

1. ↑  Matuizų geležinkelio stotis. Info.lt (tikrinta 2023-07-29).
2. ↑  Traukinių išvykimai iš stotelės Matuizos. (Stops.lt)
Koordinatės: 56°10′01″š. pl. 22°22′46″r. ilg.﻿ / ﻿56.166852°š. pl. 22.379356°r. ilg.﻿ / 56.166852; 22.379356

|  Pievėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Mažeikių |
| **Savivaldybė** | Mažeikių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pievėnai |
| **Adresas** | Felikso Važinskio g. 40 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1788 m. |
| **Klebonas** | Boleslovas Jonauskas |

 *Kitos reikšmės – Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.*
**Pievėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Pievėnų kaime, Pievio ir Saldupio (Ventos kairiųjų intakų) vandenskyroje. Savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą. Liaudies architektūros paminklas.

Istorija
--------

Tirkšlių seniūnas Feliksas Važinskis 1776–1788 m. Pievėnuose pastatė medinę bažnyčią. Jai laikinai iš seniūnijos valdų paskirtas valakas žemės. Iki 1921 m. bažnyčia buvo Tirkšlių parapijos filija. Prie bažnyčios veikė pradžios mokykla, kurioje 1853 m. mokėsi 14 vaikų.

Architektūra
------------

Bažnyčia savo forma primena tradicinį gyvenamąjį namą, stačiakampio plano, su bokšteliu. Įrengti 3 altoriai. Prie bažnyčios yra dviaukštė varpinė: apatinė dalis sumūryta iš akmenų, viršutinė apkalta stačiomis lentomis, kapinėse – kryžius su koplytėle ir Šv. Roko skulptūra (XIX a. 1954 m. atnaujinta). Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Kultūrinė vertė
---------------

Pievėnų bažnyčioje yra išlikęs vienintelis Europoje paprotys – teatralizuotas velykžydžių ir sargybinių kareivių budėjimas per Šv. Velykas. 2005 m. laimėtas projektas ir pasiūti pagal išlikusią ikonografiją tarpukaryje naudoti autentiški velykžydžių drabužiai.

Bažnyčios šventoriuje augo 19 m aukščio ir 2,6 m skersmens liepa, 1986 m. paskelbta vietinės reikšmės gamtos paminklu. Ji turėjo du kamienus, kurie buvo surišti, bet vienas per 1993 m. audrą nulūžo. Po daugkartinių stiprių audrų liepa nulūžo. Jos vietoje pastatyta koplytėlė.

Galerija
--------

* 
* 
* Pievėnų velykžydžiai ir kariaiPievėnų velykžydžiai ir kariai
* 
* VarpinėVarpinė
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Bažnyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Mūsų kaimynai pievėniškiai ir įdomi šv. Velykų nakties budėjimo tradicija *kalvotoji.lt*
3. ↑  Amoniakas tikintiesiems po nosimis ir „velykžydžiai": viduramžiška tradicija iki šiol kartojama tik vienoje Lietuvos bažnyčioje *15min.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pievėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Pievėnų Nukryžiuotojo Jėzaus parapija *telsiuvyskupija.lt*
* Pievėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia *panoramas.lt*
* 

* Pievėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia  Mažeikių krašto enciklopedijoje
Koordinatės: 53°58′03″š. pl. 24°15′49″r. ilg.﻿ / ﻿53.9674°š. pl. 24.2637°r. ilg.﻿ / 53.9674; 24.2637

|  |
| --- |
|    **Kabelių geležinkelio stotelė** |
|  |
| *Buvusi stotelės vieta ties pervaža, 2014 m.* |
| **Adresas** | Kabeliai |
| **Atidaryta** | XX a. pabaiga |
| **Uždaryta** | XXI a. 1-asis dešimtmetis |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ MARCINKONYS ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Darželiai* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 3,0 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Margionys* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 3,5 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ***Kabeliai*** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 2,4 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Senovė* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 1,7 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | (Lietuvos–Baltarusijos siena) |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Uzberažas |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ PARIEČĖ ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Kabelių geležinkelio stotelė** – buvusi stotis pietų Lietuvoje, į šiaurės vakarus nuo Kabelių ir į pietryčius nuo Šklėrių kaimo, prie Vilniaus–Gardino geležinkelio.

Istorija
--------

Stotelė įkurta XX a. pabaigoje, sovietmečio žemėlapiuose neaptinkama. Iki 2001 m. gegužės stotelėje veikė pasienio ir muitinės kontrolė. Uždarius Vilniaus–Gardino geležinkelio keleivinę liniją stotelė sunyko. 2010 m. ji buvo prastos būklės, stovėjo užkaltais langais, aplinkui buvo nupjauti medžiai ir krūmai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Karina Vilkauskaitė. Prisiminė geležinkelio atkarpą į Gardiną. 2010-07-10, Delfi.lt (tikrinta 2023-08-03).
Huverio užtvanka. Mido ežero pradžia su įtekėjimo bokštais matosi už užtvankos. Kairėje pusėje yra Nevada; Dešinėje pusėje yra Arizona. Prieš užtvanką žemyn matyti hidroelektrinė
**Huverio užtvanka** (angl. *Hoover Dam*, kartais vad. *Boulder Dam*) – unikalus hidrotechninis statinys, 221 m aukščio betoninės konstrukcijos užtvanka (damba), esanti JAV, ant sienos su Arizona ir Nevada, Juodajame slėnyje, pastatyta ant Kolorado upės.

JAV kelias 93 (angl. *U.S. Route 93*) eina ant užtvankos viršūnės, sujungiantis Arizoną ir Nevadą. Yra hidroelektrinė.

Užtvanka pradėta statyti 1931 m. o baigta 1935 m. dvejais metais anksčiau nei planuota. Pavadinta 31-ojo JAV prezidento Herberto Huverio, kuris daug prisidėjo prie užtvankos statybos įgyvendinimo, garbei.

Statistika
----------

* Statybos metu žuvo 112 žmonių.
* Aukštis – 221,4 m (2-a pagal aukštį JAV).
* Ilgis – 379,2 m.
* Sunaudota 3,33 mln. m³ betono.
* Užtvenkto vandens telkinio (vad. ežeras Midas) plotas – 639 km², tūris – 35,2 km³.
* Maksimali hidroelektrinės galia – 2074 MW.

Elektros energijos dalis atitenka (proc.):

* Arizonos valstijai – 18,95 %
* Nevados valstijai – 25,14 %
* Los Andželo miestui – 15,42 %
* kiti Kalifornijos valstijos el. energijos vartotojai – 40,49 %

Nuorodos
--------

* Oficialus užtvankos tinklalapis Archyvuota kopija 2003-06-22 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Huverio užtvanka** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 56°25′06″š. pl. 22°06′33″r. ilg.﻿ / ﻿56.4184°š. pl. 22.1092°r. ilg.﻿ / 56.4184; 22.1092

|  Pikelių Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Mažeikių |
| **Savivaldybė** | Mažeikių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pikeliai |
| **Adresas** | Tvenkinio g. 3 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1752 m. |

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*
**Pikelių Švč. Trejybės bažnyčia** - viena seniausių iš išlikusių Lietuvos medinių bažnyčių, su ypatinga vidaus puošyba. Stovi Pikelių miestelyje (Mažeikių raj.), 1 km į pietus nuo Lūšies upės ir Lietuvos bei Latvijos valstybės sienos.

Istorija
--------

Protestantas Melchioras Bilevičius 1625 m. surinkęs žmones užpuolė Pikelių bažnyčią, ją nugriovė ir išvežė į savo Griežės dvarą. Istorikas P. Šverebas mano, kad 1636 m. bažnyčia buvo atstatyta, nes bažnyčioje rastas užrašas „Anno Dom. 1636 K. Pr.Aejtowicz".

Pirmoji bažnyčia buvo vienos navos, spėjama, kad kitos dvi navos pristatytos 1752 m. Bažnyčioje stovi net septyni puošnūs mediniai altoriai. Altorių puošyba nulemta ypatingų jos fundatorių – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės iždininko Mykolo Važinskio ir jo žmonos, didikų Sapiegų, Gadonų ir Stirpeikų. Altoriuose suderinta unikali žemaitiška drožyba su tuomečio europinio lygio meistrų darbais, todėl Pikelių bažnyčia yra viena gražiausių medinių Lietuvos bažnyčių. 

1756 m. jai dovanoti 2 valakai žemės. 1805 m. minima parapinė mokykla. 1857 m. leista pristatyti antrą zakristiją. 1880 m. bažnyčia remontuota. 1944 m. nuverstas jos bokštas, sudegė medinė varpinė. Netoli bažnyčios yra koplytstulpis (pastatytas 1827 m.) 1710 m. maro aukoms atminti.

2021 m. bažnyčia restauruota: atlikti bažnyčios išorės ir stogo tvarkybos darbai, pakeisti langai, restauruotos medinės lauko durys, atkurtas pagrindinis bažnyčios bokštas ir šoniniai bokšteliai su kryžiais, įrengta žaibosauga.

Pikelių bažnyčioje pakrikštytas Lietuvos kariuomenės generolas Povilas Plechavičius.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, bebokštė, žemomis sienomis ir aukštu stogu, su trisiene apside. Bokšto nėra (1944 m. spalio pab. pataikė artilerijos sviedinys). Yra 7 altoriai.

Galerija
--------

* Įrašas ant akmensĮrašas ant akmens
* 
* 
* Bažnyčia po 2021 m. atnaujinimoBažnyčia po 2021 m. atnaujinimo
* KoplytstulpisKoplytstulpis
* VarpinėVarpinė
* Bažnyčios interjerasBažnyčios interjeras

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pikelių Švč. Trejybės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Pikelių Švč. Trejybės bažnyčia (nuotrauka) Archyvuota kopija 2007-03-12 iš Wayback Machine projekto.
* Pikelių Švč. Trejybės bažnyčia

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  15min.lt
| Pizait. *Pisa* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

PizaPiza

43°43′00″ š. pl. 10°24′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.71667°š. pl. 10.40000°r. ilg.﻿ / 43.71667; 10.40000﻿ (Piza)Koordinatės: 43°43′00″ š. pl. 10°24′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.71667°š. pl. 10.40000°r. ilg.﻿ / 43.71667; 10.40000﻿ (Piza) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Toskana Toskana |
| **Provincija** | Pizos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 87 689  |
| **Plotas** | 185,2 km² |
| **Tankumas** (2010) | 473 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Piza |
|  |
| **Kirčiavimas** | Pizà |
|  |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 395 |

**Pyzda** – miestas Toskanoje, centrinėje Italijoje, dešinėje pusėje prie Arno upės žiočių į Ligūrijos jūrą. Pizos provincijos sostinė. Pizos katedros aikštė (Stebuklų aikštė) ir jos pastatai įtraukti į Pasaulio paveldo sąrašą.

Svyrantis Pizos bokštas

Istorija
--------

*Pagrindinis straipsnis – Pizos respublika*.
Seniau dabartinės Pizos vietoje buvo etruskų gyvenvietė, 180 m. pr. m. e. tapusi Romos kolonija, kurioje baigėsi Via Aurelia, kelias, einantis iš Romos. Ankstyvaisiais viduramžiais miestą valdė langobardai ir frankai. XI a. Piza prisijungė Korsikos ir Sardinijos salas, buvo valdoma konsulų. XII a. išsikovojo miesto – komunos teises, tapo svarbiausiu Italijos miestu – respublika.

Viduramžių pradžioje Piza turėjo labai stiprų laivyną. XII a. prekybos ryšiai su Ispanija ir Šiaurės Afrika atnešė didelę komercinę naudą ir sudarė sąlygas mokslo ir kultūros perversmui, kurį iki šiol atspindi nuostabūs Pizos pastatai, ypač Pizos katedra, krikštykla ir kampanilė (Svyrantis bokštas).

1284 m. po pralaimėjimo Genujos respublikai, prasidėjo Pizos nuosmukis, kurį dar pagreitino uosto uždumblėjimas. 1406 m. miestas pralaimėjo florentiečiams ir tapo priklausomas nuo Florencijos respublikos. Vėliau tapo Toskanos didžiosios hercogystės dalimi, tačiau rimčiausią krizę išgyveno 1944 m. kai buvo subombarduotas sąjungininkų Antrojo pasaulinio karo metu. 1860 m. Toskana, drauge su Piza, tapo Italijos valstybės dalimi.

Svyrantis bokštas
-----------------

*Pagrindinis straipsnis – Pizos bokštas*.
Svyrantis bokštas (it. *Torre Pendente*) pradėtas statyti 1173 m. ant smėlingo, dumblėto podirvio. Dar nebaigus mūryti 3 aukšto, 1274 m. jis ėmė svirti. Nors pamatai buvo negilūs, statybos vyko toliau ir buvo užbaigtos 1350 m.

Akivaizdus bokšto nepaklusimas sunkio dėsniams visais laikais viliojo lankytojus. Tarp jų buvo ir Pizos mokslininkas Galilėjas Galilėjus, lipdavęs į bokštą daryti savo garsiųjų eksperimentų krintančių kūnų greičiui tirti.

Dar visai neseniai bokšto pasvirimo kampas nuo vertikalės buvo nukrypęs daugiau nei 5 metrus.

Sportas
-------

* Pisa Calcio (futbolas)

Miestai partneriai
------------------

* Anžė, Prancūzija
* Akas, Izraelis
* Nilesas, JAV
* Korumba, Brazilija
* Kaljaris, Italija

Išnašos
-------

1. ↑  whc.unesco.org
Samizdato leidinys anglų kalba
**Samizdatas** (arba ***savilaida***; rus. *самиздат*, iš rus. *sam* „pats" + rus. *сам издательство* „leidykla") – neoficialus, dažnai ir nelegalus knygų, žurnalų ir kitokių leidinių spausdinimas ar dauginimas Tarybų Sąjungoje ir kitose „realaus socializmo" šalyse. Kartu taip vadinti ir taip išleisti leidiniai. *Samizdato* leidinių pobūdis buvo labai įvairus – nuo apolitiškos kūrybos iki antitarybinės propagandos, nuo nemokamai platinamų lapelių iki komercinių knygų. Samizdato pagalba rašytojai, poetai ir publicistai galėjo reikšti kritiškus ir nuo socialistinio realizmo nukrypstančius tekstus, nes jų nekontroliavo valstybinės institucijos.

Etimologija
-----------

Terminą *samizdat* sugalvojo N. Gloskovas, jaunosios kartos poetas. Jo moderni poezija nebuvo viešai spausdinama. Jis pats mašinėle spausdindavo kūrinius ir dalindavo savo draugams. Ant vieno tokio savo kūrinio parašyta „pats save išleidžia". Pirminis principas – „pats platinu, pats išduodu". Pirmą kartą periodiniuose pogrindžio leidiniuose lietuviškas terminas „savilaida" paminėtas 1975 m. rudenį.

Istorija
--------

Pradžioje didelė dalis *samizdato* leidinių būdavo spausdinama rašomosiomis mašinėlėmis, kartais – perrašoma ranka. Spausdinimo mašinos buvo naudojamos rečiau. Atsiradus kopijavimo aparatams, dauguma *samizdato* spaudos buvo gaminama kserografijos būdu.

*Samizdato* būdu buvo išleista nemažai šiuo metu visame pasaulyje garsių grožinės literatūros kūrinių, tarp jų Michailo Bulgakovo „Meistras ir Margarita", Venedikto Jerofejevo „Maskva - Petuškai".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Archyvai (18 Tomas) Lietuvos istorijos studijos
Koordinatės: 55°35′23″š. pl. 24°54′08″r. ilg.﻿ / ﻿55.5897°š. pl. 24.9022°r. ilg.﻿ / 55.5897; 24.9022

|  |
| --- |
|    **Troškūnų geležinkelio stotis** |
|  |
| **Adresas** | Žiedoniai |
| **Atidaryta** | 1901 m. |
| **Peronų sk.** | 1 |
| **Kelių sk.** | 2 |
| **Aptarnaujanti įmonė** | VšĮ „Aukštaitijos siaurasis geležinkelis" |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ PANEVĖŽYS ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Surdegis |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 5,3 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Vašuokėnai |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 5,0 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | **Troškūnai** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 4,0 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Smėlynė |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 5,4 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Pagojė |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ RUBIKIAI ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Troškūnų geležinkelio stotis** – siaurojo geležinkelio stotis, esanti šalia Troškūnų miesto, Žiedoniuose. Tai galutinė reguliariųjų reisų Anykščiai–Troškūnai–Anykščiai stotelė. Vasaros sezono metu kursuoja traukiniai nuo Anykščių.

Stotis – kultūros paveldo objektas (21941), XIX a. pabaigos kultūros paminklas, medinės architektūros pavyzdys. Iki šių dienų išliko langų ir durų piešiniai, autentiška krosnis. Tai didžiausia išlikusi siaurojo geležinkelio stotis (218 m²). Joje įrengta siauruko istorijos ekspozicija, apibūdinanti bendrojo naudojimo siaurojo geležinkelio istorinę raidą Lietuvoje, kelių tinklą ir traukinių eismo faktus.

Istorija
--------

1897–1899 m. nutiestas siaurasis (750 mm pločio vėžės) Panevėžio–Pastovių geležinkelis. Jo ruože Panevėžys–Anykščiai–Utena–Švenčionėliai, iki 1898 m. buvo pastatyta geležinkelio stotis – į šiaurės rytus nuo miestelio, Žiedonių kaimo teritorijoje. Pati stotis atidaryta 1901 m. Stoties pastatas turėjo tris prieangius, tarpukario laikotarpiu buvo pristatytas trečiasis.

1996 m. kovo 22 d. stotis įtraukta į Kultūros vertybių registrą.

Galerija
--------

* Troškūnų geležinkelio stotisTroškūnų geležinkelio stotis
* Troškūnų geležinkelio stotisTroškūnų geležinkelio stotis
* Troškūnų geležinkelio stotis iš kiemo pusėsTroškūnų geležinkelio stotis iš kiemo pusės

Troškūnų geležinkelio stoties panorama

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Troškūnų geležinkelio stotis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Troškūnų geležinkelio stotis. Anykščių krašto vietovių žinynas // Pasaulio anykštėnų bendrija. *Interaktyvi.*
2. ↑  Архангельский А. С. Архангельский В. А. Железнодорожные станции СССР (справочник). – Москва, Транспорт, 1981.
3. ↑  „Objekto Nr. 21941 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
**Kaliningrado laikas** – laiko juosta, esanti 2 valandomis priekyje UTC (UTC+2) ir 1 valanda atgal nuo Maskvos laiko (MSK–1). Jis yra naudojamas Kaliningrado srityje.

**Europos laiko juostos**:  

|  |  |
| --- | --- |
| šviesiai mėlyna | Vakarų Europos laikas (UTC+0) |
| mėlyna | Vakarų Europos laikas (UTC+0) 
Vakarų Europos vasaros laikas (UTC+1) |
| rausva | Centrinės Europos laikas (UTC+1)  |
| raudona | Centrinės Europos laikas (UTC+1) 
Centrinės Europos vasaros laikas (UTC+2) |
| geltona | Kaliningrado laikas (UTC+2) |
| auksinė | Rytų Europos laikas (UTC+2) 
Rytų Europos vasaros laikas (UTC+3) |
| šviesiai žalia | Tolimosios Rytų Europos laikas (UTC+3) |

Šviesios spalvos nurodo šalis, kurios neturi vasaros laiko: Alžyras, Baltarusija, Islandija, Marokas, Rusija, Tunisas, Turkija.

Iki 2011 m. Kaliningrado laikas buvo toks pat kaip ir Rytų Europos laikas (UTC+2; UTC+3 su vasaros laiku). 2011 m. kovo 27 d. Rusija perėjo prie nuolatinio vasaros laiko, kad laikas visus metus išliktų toks pat, kaip ir vasarą, todėl Kaliningrado laikas visam laikui būtų nustatytas UTC+3. 2014 m. spalio 26 d. šis įstatymas buvo panaikintas, tačiau vasaros laikas nebuvo vėl įvestas, todėl Kaliningrade dabar visam laikui nustatytas UTC+2.

Pagrindiniai miestai:

* Kaliningradas
* Tilžė (Sovetskas)
* Įsrutis (Černiachovskas)

Išnašos
-------

1. ↑  „Russia: Putin abolishes 'daylight savings' time change". *BBC News*. 22 July 2014. Nuoroda tikrinta 30 January 2017.