recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Russula adusta** |
| --- |
| Juodmėsė ūmėdė (Russula adusta)Juodmėsė ūmėdė (*Russula adusta*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Ūmėdė  *( Russula)* |
| Rūšis: | Juodmėsė ūmėdė  *( Russula adusta)* |

 |
|  Index Fungorum |
| Binomas |
| ***Russula adusta***(Pers.) Fr. 1838 |
| Juodmėsės ūmėdės savaiminio paplitimo arealas |
| **Sinonimas** |
| 

|  |
| --- |
|  *Agaricus nigricans* (1785) |
| *Agaricus adustus* (1801) |
| *Omphalia adusta* (1821) |
| *Omphalia adusta var. adusta* (1821) |
| *Russula adusta f. adusta* (1838) |
| *Russula adusta var. adusta* (1838) |
| *Russula nigricans var. adusta* (1907) |
| *Russula adusta var. coerulescens* (1863) |
| *Russula adusta f. gigantea* (1895) |
| *Russula adusta f. rubens* (1943) |
|  *Russula adusta var. sabulosa* (1986) |

 |

**Juodmėsė ūmėdė** (*Russula adusta*) – ūmėdinių šeimai priklausantis, valgomas grybas, vartojamas šviežias ir sūdytas, marinuotas. III kategorijos. Dzūkijoje šios ūmėdės vadinamos „kiaulėmis". Viena iš pirmųjų ūmėdžių mūsų miškuose, grybautojų mėgstama.

Būdingi požymiai: vaisiakūniai masyvūs, patamsėja dar lysdami iš samanų labai kirmijantys.

Išvaizda
--------

Vaisiakūniai vidutinio stambumo. Kepurėlė 7-12 cm skersmens, mėsinga, jauna pusiau apvali, pusrutuliška, vėliau paplokščia, įdubusi, iš pradžių balta, lipni, netrukus pasidaro kreminė, pilkšvai, juodai ruda, sausa, matinė, luobelė beveik nesilupa, drėgna, gliti, matinė. Lakšteliai tankūs, ploni, pusiau nuaugintiniai, balti, senesnių grybų pilkšvi, pagaliau rusvai, net juodai pilki, paspaudus juoduoja. Kotas trumpas, storas 3–6(10)x2–5 cm, kepurėlės spalvos, plaušuotas, kietas, trapus, cilindrinės formos. Trama balta, kieta, stangri, perlaužus ar perpjovus parusvėja, po to patamsėja iki juosvos spalvos, sausa, nekarti. Sporos gruoblėtos, 7-10x6-8 μm, ovalinės, turi labai mažas karpas, kurios retai būna didesnės nei 0,2-0,3 μm aukščio. *Bazidės* yra (30) 50-60 (78) μm ilgio ir 7,5-11 (12) μm pločio. Bazidės viršūnėje yra keturios 5-6 μm ilgio *sterigmos*. *Cistidės* paprastai būna 50-100 μm ilgio ir 5-7 (11) μm pločio, jos beveik cilindrinės su buku galiuku.

Augavietė
---------

Auga liepos – spalio mėn. pušynuose (ypač smėlinguose, senuose), aikštėse, pavieniui arba grupėmis.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*

Literatūra
----------

* Vincentas Urbonas, „Lietuvos grybų atlasas", Kaunas „Lututė", 2007 m. (310 psl.) ISBN 978-9955-692-59-1

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juodmėsė ūmėdė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Grybų aprašymai (En.)
Pandžširo slėnis 2011 m.
**Pandžširo slėnis** (puštūnų ir dari k. درهٔ پنجشير – *Dare-ye Panjšēr*; pažodžiui *penkių liūtų slėnis*) – slėnis šiaurės vidurio Afganistane, apie 150 km į šiaurę nuo šalies sostinės Kabulo, netoliese Hindukušo kalnų grandinės. Slėnį kerta Pandžširo upė. 

Šiame slėnyje gyvena daugiau nei 100 000 žmonių, etninių tadžikų koncentracija didžiausia visoje šalyje. 2004 m. balandį slėnis tapo naujos Pandžširo provincijos branduoliu (iki tol priklausė Parvano provincijai). Slėnis pasiekiamas tik pro siaurą tarpeklį.

Istorija
--------

XIX a. į Pandžširo slėnį bandė įsiskverbti Britų imperijos pajėgos, tačiau jų bandymai nebuvo sėkmingi.

Mėgindama užimti Pandžširo slėnį, 1980–1985 m. Sovietų Sąjunga surengė mažiausiai devynias stambias karines kampanijas. Sovietams sėkmingai priešinosi Achmado Šacho Masudo pajėgos.

Nuo 1996 m. kariniai veiksmai atsinaujino – šįsyk Masudo pajėgos kovojo su Talibanu (kaip Šiaurės Aljanso dalis). Pandžširo slėnio Talibanui taip ir nepavyko užimti iki pat 2001 m. JAV invazijos.

Praėjus 20 metų, Afganistaną paliko JAV ir NATO pajėgos, o Talibanas per trumpą laiką užėmė 33 iš 34 Afganistano provincijų, per tą laiką nepavyko užimti tik Pandžširo. 2021 m. rugsėjo 6 d. Talibanas paskelbė visiškai kontroliuojąs Pandžširą, tačiau Afganistano nacionalinio pasipriešinimo fronto atstovai su tuo nesutiko ir nurodė tęsiantys kovą.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Explainer: Panjshir – Afghanistan’s valley of resistance*. Aljazeera. Nuoroda tikrinta 2021-09-04.
2. ↑  „Afghanistan gets rid of heavy arms in Panjshir". Xinhua. 2005-03-06. Suarchyvuotas originalas 2006-10-16. Nuoroda tikrinta 2006-11-22.
3. ↑  „Afghanistan". *Library of Congress Country Studies*. Library of Congress. 1997. Suarchyvuota iš originalo 2013-02-16. Nuoroda tikrinta 2006-11-19.
4. ↑  American Forces Press Service (2006-07-05). „New Afghan Road Offers Gateway to Optimism". *archive.defense.gov* (anglų). U.S. Department of Defense. Suarchyvuotas originalas 2017-09-30. Nuoroda tikrinta 2017-08-16.
5. 1 2  The Taliban haven't captured all of Afghanistan yet. *One province has vowed to resist*. CNN. Nuoroda tikrinta 2021-09-04.
6. ↑  „Afghanistan: Competing claims over anti-Taliban stronghold Panjshir". BBC. Nuoroda tikrinta 2021-09-06.
55°41′46″š. pl. 23°55′49″r. ilg.﻿ / ﻿55.696177°š. pl. 23.930357°r. ilg.﻿ / 55.696177; 23.930357

|  |
| --- |
| **Sidabravo gimnazija** |
| Sidabravo gimnazija herbasSidabravo gimnazija herbas |
| Sidabravo gimnazija |
| **Adresas** | Pergalės g. 13, Sidabravas |
| **Direktorius(-ė)** | Zenonas Gedvilas |
| **Mokinių skaičius** | 333 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 30 |

**Radviliškio rajono Sidabravo gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Radviliškio raj. Sidabrave, Pergalės g. 13, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190673798. 2009 m. prijungtas Labučių pradinio ugdymo skyrius.

Abiturientų laidų aukuras prie gimnazijos, 2019 m.

Istorija
--------

1909 m. gretimame Asteikių kaime įkurta pirmoji viešoji mokykla, praėjus metams, ji persikėlė į Sidabravą. Sidabravo pradžios mokykla įkurta, Lietuvai tapus nepriklausoma. Ji neturėjo savų patalpų, mokyklos pastato statybos prasidėjo 1934 m.

1953–1954 m. išleista pirmoji abiturientų laida (jų būta daugiau nei 30). 1964–1965 metais baigtos naujo mūrinio priestato statybos, mokyklos stadionui skirtas didesnis sklypas.

1998 m. įrengta pailgintos dienos grupė, o 2000 m. intelektualaus ugdymo klasė, kurias remia ir finansuoja Almos Adamkienės fondas. Nuo 2003 m. atidaryta lavinamoji klasė, kurią lanko neįgalūs vaikai. 1999 m. mokykloje įkurtas Prancūzų kultūros centras, mokykla palaiko glaudžius ryšius su Prancūzijos Dižono departamento St. Saint L’Abbaye gyventojais, su prancūzų kultūros centru.

2015 m. mokykla tapo gimnazija.

2024 m. gimnazija uždaryta.

Direktoriai
-----------

* Zenonas Gedvilas.

Žymiausi mokytojai
------------------

* Vytautas Giedraitis, Šiaulių pedagogas.

Išnašos
-------

1. 1 2  „Sidabravo mokykla šventė šimtmetį" Archyvuota kopija 2022-05-02 iš Wayback Machine projekto.. Šiaulių kraštas. Nuoroda tikrinta 2022-05-02.
2. ↑  „Rajone nebeliko vidurinių mokyklų"[neveikianti nuoroda]. Šiaulių kraštas. Nuoroda tikrinta 2022-05-02.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
|  *Nicola Olyslagers*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Nicola Lauren McDermott Olyslagers |
| Gimė | 1996 m. gruodžio 28 d. (27 metai)  Gosfordas, Australija |
| Atstovauja (-vo) | Australijos vėliava Australija |
| Aktyvumo metai | 2014 - dabar |
|  |
| Rungtys | Šuoliai į aukštį |
| Asmeniniai rekordai | Stadionas: 2,02 m (ŽR) |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
| Pasaulio uždarų patalpų čempionatas |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  |
| Kiti titulai | Sandraugos žaidynių prizininkė |
| World Athletics profilis: |  |

**Nicola Olyslagers** (g. 1996 m. gruodžio 28 d.) – Australijos lengvaatletė, kuris specializuojasi šuolių į aukštį rungtyje. Pasaulio čempionė, olimpinių žaidynių prizininkė.

Biografija
----------

2014 m. pasaulio jaunimo čempionate australė užėmė 16-ą vietą su 1,79 m rezultatu. 2015 m. vasaros Universiadoje užimta 4-a vieta.

2018 m. Sandraugos žaidynių finale su 1,91 m rezultatu pelnytas bronzos medalis. Savo debiutiniame 2019 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate lengvaatletė atrankoje su 1,90 m rezultatu užėmė 15-ą vietą ir į finalą nepateko.

2021 m. vykusiose Tokijo olimpinėse žaidynėse australė atrankos varžybose liko pirma su 1,95 m rezultatu ir pateko į finalines varžybas. Finale sportininkė pasiekė naują Okeanijos rekordą (2,02 m) ir nusileidusi tik Marijai Lasickienei iškovojo sidabro medalį.

2023 m. pasaulio lengvosios atletikos čempionate iškovotas bronzos medalis. 2024 m. pasaulio uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionate užfiksavo 1,99 m rezultatą ir pelnė aukso medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Olympedia profile

Nuorodos
--------

* Olyslagers WA svetainėje
DOSAAF nario mokesčio ženklas
**DOSAAF** (rus. ДОСААФ, *Добровольное общество содействия армии, авиации и флоту*), SDAALR (Savanoriška draugija armijai, aviacijai ir laivynui remti) – nuo 1951 iki 1991 m. veikusi tarybinė sukarinta masinė visuomeninė organizacija. DOSAAF organizacija turėjo savo įstatus, vėliavą ir emblemą.

SDAALR Lietuvos respublikinio komiteto pastatas

Veikla
------

Vienu iš DOSAAF pirmtakų 1927-1948 m. buvo Osoaviachimas (Draugija gynybai, aviacijai ir chemijos pramonei remti).

Oficialiais organizacijos tikslais buvo įvardijamas tarybinių piliečių patriotinis auklėjimas, TSRS gynybinio pajėgumo stiprinimas, rengimas ją ginti.

Organizacijai buvo pavesta rengti masinių techninių profesijų, reikalingų ir karo metu, darbuotojus (vairuotojus, traktorininkus, radistus, elektrikus, motoristus, motociklininkus ir kt.) bei suteikti pirminį karinį paruošimą (parašiutizmas, sklandymas, jachtų klubai, jaunieji šauliai ir pan.)

Narystė
-------

DOSAAF nariu galėjo būti bet kuris TSRS pilietis nuo 14 metų.

Mokiniai, studentai ar darbininkai į DOSAAF buvo priiminėjami masiškai, dažnai ir per prievartą, grasinant neišmokėti stipendijos ar premijos. Todėl DOSAAF žmonės tarpusavyje vadindavo „priverstinai savanoriška" (rus. *добровольно-обязательным обществом*) organizacija.

DOSAAF filialai buvo steigiami praktiškai kiekvienoje gamykloje ir organizacijoje, mokyklose, namų valdybose ir kitur. Čia realios veiklos praktiškai nevyko, tik formaliai buvo renkamas nario mokestis (ženklai, klijuojami į specialią knygelę).

Po TSRS žlugimo
---------------

Po TSRS žlugimo Rusijoje įsteigta sporto ir technikos draugija ROSTO, laikoma DOSAAF teisių perėmėja.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Savanoriškoji draugija armijai, aviacijai ir laivynui remti*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
2. ↑  Общественно-политические организации Archyvuota kopija 2007-08-28 iš Wayback Machine projekto.
| **Thomas Falkner** |
| --- |
| Gimė | 1707 m. spalio 6 d.Mančesteris, Anglija |
| Mirė | 1784 m. sausio 30 d. (76 metai)Šropširas, Anglija |
|  |
| Veikla | gydytojas, misionierius |
| Organizacijos |  Jėzuitų ordinas |
|  |
| Žinomas (-a) už | Patagonijos tyrinėtojas |

**Tomasas Folkneris** (angl. *Thomas Falkner*, isp. *Tomás Falconer*, 1707 m. spalio 6 d. – 1784 m. sausio 30 d.) – anglų jėzuitų misionierius, keliautojas, gydytojas. Patagonijos tyrinėtojas.

Gimė Mančesterio vaistininko šeimoje. Studijavo mediciną, praktikavo chirurgiją. Įsidarbino laivo chirurgu. 1731 m. vergų prekeivių laivu plaukė iš Gvinėjos į Buenos Aires. Atvykęs į Pietų Ameriką sunkiai susirgo. Tomasą Folknerį ėmė globoti jėzuitai, kurių ordino nariu jis vėliau ir tapo.

Tapęs misionieriumi, Tomasas Folkneris pradžioje veikė Tukumane ir Paragvajuje, o 1740 m. išsiųstas į Laguna de los Padreso misiją (prie dabartinės Mar del Platos) padėti tarp tehuelčų dirbusiam Mateusui Štrėbeliui. Ateinančius beveik 40 metų T. Folkneris praleido Patagonijoje ir Montėje, plačiai ištyrinėjo šį regioną ir padarė nemažai atradimų. Jis atrado senovinio šarvuočio gliptodono fosilijas, aprašė šio krašto gyventojus, augaliją, gyvūniją, geografiją.

1768 m. Ispanijai uždraudus jėzuitų veiklą Pietų Amerikoje, Tomasas Folkneris grįžo į Angliją. 1774 m. jo surinktos medžiagos pagrindu išleistas veikalas apie Patagonijos kraštą (išverstas į vokiečių, prancūzų, ispanų kalbas). Šiame darbe T. Folkneris ragino britus pradėti Pietų Amerikos kolonizaciją. Senatvėje ėjo kapeliono pareigas skirtingose bažnyčiose.

Bibliografija
-------------

* „Patagonijos ir aplinkinių Pietų Amerikos kraštų aprašymas su gramatika, trumpu žodynėliu ir šiokiomis tokiomis detalėmis, susijusiomis su Folklando salomis" (*A Description of Patagonia and the adjoining parts of South America, with a grammar and a short vocabulary, and some particulars relating to Falkland’s Islands*, 1774 m.)

Po mirties:

* „Veikalas apie Pietų Amerikos indėnų kalbas" (*A Treatise on the Language of the Indians of South America*)
* „Paties įžvalgos apie botaninius, mineralinius ir kitus Pietų Amerikos produktus" (*Botanical, Mineral, and like Observations made by himself on the Products of South America*)
* „Veikalas apie Pietų Amerikos negalavimus, išgydomus amerikietiškais vaistais" (*A Treatise on South American Distempers cured by American Drugs*)

Šaltiniai
---------

1. 1 2  FALKNER, THOMAS (1707–1784), *Dictionary of National Biography, 1885–1900*.
2. ↑  J. David Archibald (2017). *Origins of Darwin’s Evolution: Solving the Species Puzzle Through Time and Place*. Columbia University Press
3. ↑  FALKNER, Thomas, *Appletons' Cyclopædia of American Biography*.
| **Adomas Budreika** |
| --- |
| Gimė | ~1874 m. |
| Mirė |  ? |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |

**Adomas Budreika** (~1874 – ?) – darbininkas, Lietuvos socialdemokratų partijos, tarpukario Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

A. Budreika gimė apie 1874 m. (kitur pateikiama 1879 m.). Baigė vidurinį mokslą ir dirbo dvaro darbininku, gyveno Rokiškio geležinkelio stoties gyvenvietėje.

Dalyvavo rinkimuose į Pirmąjį ir Antrąjį Seimus pagal Lietuvos socialdemokratų sąrašus. Kandidatavo Utenoje, VI rinkimų apygardoje.

Rinkimuose į I Seimą iš karto nebuvo išrinktas. I Seimo nariu tapo atsisakius pagal sąrašą Jonui Jasevičiui ir Antanui Pilkauskui Seimo nario mandato. Šiame Seime dirbo nuo 1922 m. lapkričio 28 d. iki 1923 m. kovo 13 d. Buvo LSDP frakcijos narys, priklausė Žemės ir miško ūkio komisijai.

Kandidatavo į II Seimą, tačiau nesėkmingai, nebuvo išrinktas.

Mirties data nežinoma.

Nuorodos
--------

* Adomas Budreika. Biografija (*lrs.lt*) Archyvuota kopija 2018-02-28 iš Wayback Machine projekto.
Lamborghini Estoque
**Lamborghini Estoque** – koncepcinis modelis, kuris buvo pristatytas 2008 m. Paryžiaus automobilių parodoje. Jis taps lūžiu „Lamborghini" istorijoje. Italai grįžta prie greitų sedanų kūrimo. Estoque kol kas tik konceptinis modelis, tačiau jau po poros metų bus pradėta šio automobilio prekyba. Italijos sportinių automobilių gamintojas „Lamborghini" nusprendė gaminti Estoque sedaną nuo 2012 m. jei bendrovės finansinė situacija ir toliau išliks stabili. Jis taps pagrindiniu būsimų Aston Martin Rapide ir Porsche Panamera prabangių ir greitų sedanų konkurentu. Automobilis bus varomas visais ratais, o į jį bus montuojami dabartiniai Gallardo ir Murcielago modeliuose naudojami V10 ir V12 varikliai.

Savybės
-------

Jeigu Estoque pavyks išgyventi patvirtinimo procesą nepakitusiai, automobilyje bus montuojama tokia pati visų varomųjų ratų transmisija kaip ir Gallardo modelyje bei modernizuota 5,2 l V10 tiesioginio įpurškimo benzininio variklio versija. Agregatas išvystys apie 500 AG galingumą ir 612 Nm sukimo momentą. Nors automobilyje būtų mažiau galios nei mažojoje LP560-4, bet, pasak inžinierių, sukimo momentas butų paskirstomas esant mažesnėms apsukomis. Tai leistų sedanui demonstruoti efektyvią dinamiką, skiriant mažiau pastangų nei Lamborghini super sportiniams modeliams. Estoque V10 flagmano versijoje greitis bus elektroniškai apribotas iki 250 km/h. Naujojo modelio platforma buvo sukurta naudojant sudėtinės Gallardo ir kitų „VW" grupės gamintojų dalis.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Oficialus Lamborghini tinklalapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

TASS logotipas
TASS’o būstinė Maskvoje, pastatyta prieš 1980 m. Olimpiadą
**TASS** (rus. *ТАСС; Телеграфное агентство Советского Союза*) – Tarybų Sąjungos telegramų agentūra, pagrindinė TSRS informacinė įstaiga, veikusi 1925–1992 m.

Sukurta Rusijos telegramų agentūros (ROSTA) bazėje. Turėjo išskirtines teises skelbti apie įvykius už TSRS ribų. Buvusių TSRS respublikų informacinės agentūros (tarp jų Lietuvos telegramų agentūra ELTA) buvo sudėtinės TASS dalys.

TASS turėjo platų korespondentų tinklą užsienio šalyse ir buvo viena stambiausių informacinių agentūrų pasaulyje. Dažnai buvo naudojama ideologiniais tikslais.

1992 m. TASS’o pagrindu buvo sukurta Rusijos informacinė agentūra ITAR-TASS (*Информационное телеграфное агентство России ИТАР-ТАСС*).

2014 m. rugsėjo mėn. agentūrai ITAR-TASS, siekiant išsaugoti ir plėtoti senąsias sovietines tradicijas, sugrąžintas senas vardas ir ji vėl vadinama tiesiog TASS.
Lexus LFA
**Lexus LFA** – egzotiškas sportinis automobilis gaminamas „Lexus" bendrovės. Jis buvo pristatytas 2009 m. Tokijo automobilių parodoje. Pranešta, kad bus pagaminta tik 500 šio modelio vienetų. Lexus LFA turėtų kainuoti 375 000 eurų (1,3 mln. Lt). Lexus LFA pagrindiniai konkurentai yra Ferrari F430 ir Lamborghini Gallardo bei Lamborghini Murcielago ir Pagani Zonda.

Savybės
-------

Lexus LFA varomas 4,8 l V10 motoro, išvystančio 560 AG prie 8 700 aps./min. ir pasiekiančio maksimalų 480 Nm sukimo momentą prie 6 800 aps./min. Su 6 pavarų sekvencine greičių dėže sujungtam varikliui leidžiama suktis iki 9 000 aps./min žymos. Lexus LFA 100 km/val. greitį pasiekia vos per 3,7 s. Didžiausias automobilio greitis – 325 km/val. Svoris – 1480 kg. Agregato vožtuvai, išmetimo dujų kolektorius ir kai kurios kitos dalys pagaminti iš titano, o stūmokliai – iš aliuminio. 65 procentams viso automobilio kėbulo panaudotas anglies pluoštas.

Galerija
--------

* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Lexus-LFA.com Oficialus Lexus LFA tinklalapis
|  *Ehsan Hadadi*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Ehsan Haddadi |
| Gimė | 1985 m. sausio 20 d. (39 metai) |
| Atstovauja (-vo) |  Iranas |
| Aktyvumo metai | 2004-dabar |
|  |
| Rungtys | Disko metimas |
| Asmeniniai rekordai | 69,32 m |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  **Azijos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**4 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**4 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Ehsanas Hadadis** (pers. احسان حدادی = *Eḩsān Ḩadādī*; g. 1985 m. sausio 20 d. Teherane) – Irano lengvaatletis, kuris specializuojasi disko metime. Pirmasis šalies pasaulio čempionato prizininkas.

Biografija
----------

### Jaunimo varžybos

2004 m. sportininkas laimėjo Azijos jaunimo čempionatą. 1,750 kg diską jis nusviedė 62,24 m. Tais pačiais metais Haddidi laimėjo ir pasaulio jaunimo čempionatą, įrankį numetęs 62,12 m.

### Suaugusiųjų varžybos

Nuo 2005 m. sportininkas pradėjo mėtyti standartinį suaugusiųjų diską. Tais pačiais metais jis pirmą kartą tapo Azijos čempionu, laimėjo Vakarų Azijos žaidynės ir pelnė bronzos medalį Islamo Solidarumo žaidynėse. 2006 m. sportininkas pelnė sidabrą pasaulio taurėje ir auksą Azijos žaidynėse. 2007 m. Haddidi dar kartą tapo Azijos čempionu, bei užėmė septintąją vietą Osakoje vykusiame pasaulio čempionate. Pekino olimpinėse žaidynėse iraniečiui nepavyko pasiekti finalo ir galutinėje įskaitoje jis liko 17 vietoje. 2009 m. ir 2011 m. diskininkas tapo Azijos čempionu. 2011 m. pasaulio čempionato metu Haddidi diską numetė 66,08 m ir iškovojo bronzos medalį, bei tapo pirmuoju savo šalies sportininku tapusiu prizininku pasaulio čempionatų istorijoje.

2012 m. olimpiadoje Hadadis nusviedė diską 68,18 m ir užėmė antrą vietą. Jis pirmavo didžiąją dalį varžybų, bet pabaigoje jį aplenkė vokietis Robert Harting. Vėliau iranietis nusviedė diską dar toliau, bet užmynė ant sektoriaus ribos, ir jo metimas nebuvo įskaitytas.

Nuorodos
--------

* Ehsan Haddadi IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2011-06-29 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**TSRS Aukščiausiosios Tarybos Sąjungos Taryba** (sutr. **Sąjungos Taryba**; rus. *Совет Союза Верховного Совета СССР*) – vieni iš dviejų TSRS Aukščiausiosios Tarybos (Sąjungos Taryba ir Tautybių Taryba) rūmų. Abeji rūmai turėjo vienodas teises.

Rinkimai
--------

1-11 šaukimų Sąjungos taryba buvo renkama tiesioginiais, slaptais rinkimais vienmandatėse apygardose pagal mažoritarinę sistemą, formuojant „bendrą partinį komunistų ir nepartinių bloką" (t. y. pasirinkimo laisvės tokiuose rinkimuose nebuvo).

Pirmininkai
-----------

Sąjungos tarybos pirmininkais yra buvę Andrejus Andrejevas, Andrejus Ždanovas, Jevgenijus Primakovas ir kt.

Narių skaičius
--------------

Pagal 1936 m. TSRS Konstituciją buvo nustatyta kvota 1 deputatas 300 tūkstančių žmonių. 1977 m. TSRS Konstitucija nustatė vienodą abiejų rūmų narių skaičių.

* 1 šaukimas (1938–1946 m.) – 490 narių (147 027 915 / 300 000 žmonių)
* 2-5 šaukimai (1946–1962 m.) – 569 nariai (170 557 093 / 300 000 žmonių)
* 6-8 šaukimai (1962–1974 m.) – 696 nariai (208 826 650 / 300 000 žmonių)
* 9 šaukimas (1974–1979 m.) – 806 nariai (241 720 134 / 300 000 žmonių)
* 10-11 šaukimai (1979–1989 m.) – 750 narių (vienodas skaičius Sąjungos ir Tautybių tarybose)
* 12 šaukimas (1989–1991 m.) – 271 narys (vienodas skaičius Sąjungos ir Tautybių tarybose).
| Lieporų II (Brašo) dvaras |
| --- |
| Vieta | Lazdyniškiai, Joniškio rajonas |
| Įkurtas | 1572 m. |
| Rūmų stilius | istorizmas |
| Bajorų giminės | Brašai |
| Parkas | sunykęs, apleistas |
| Pastatų būklė | išliko keletas pastatų |
| Savininkas | privatus, savivaldybės |

**Lieporų dvaras** (vok. *Leeparn*) – dvaras, esantis Šiaurės Lietuvoje, Joniškio r. Kriukų sen. Lazdyniškių kaime, greta plento  **209**  Joniškis–Žeimelis–Pasvalys , 20,8 km į šiaurės rytus nuo Joniškio.

Istorija
--------

1572 m. Upytės paviete minimas dvaras Lieporų lauke, 1588 m. – 3 brolių Galkontų pasidalytas Lieporų dvaras, taip pat ir kaimas, 1611 m. Justo Drovės Skakų Lieporų dvaras. 1677 m. Lieporų lauke nurodyti 33 bajorai, iš jų 13 Lieparskių pavarde, dar minima Evaldo von Franko Lieporų valda (11 dūmų). 1690 m. Lieporų lauke surašyti 24 bajorai, Barboros Frankienės dvare surašyti 6 dūmai.

1775 m. Upytės pavieto dūmų surašyme paminėtas von Vygantienės (Wygandt) Lieporų (*Lepary*) dvaras su Bikaičių, Stagarių ir Valančiūnų kaimais (viso 22 dūmai). Lieporų dvaro (viso 24 dūmai) savininkas baronas von Vygantas buvo vienas iš Žeimelio evangelikų liuteronų bažnyčios mecenatų (nuo 1783 m. Lieporų dvaras kaip ir kiti valdyti evangelikų liuteronų savininkų įsipareigojo remti bažnyčią). 1816 m. savininkas - Mauricijus Vygantas. 1845 m. iš Gustavo ir Julijaus Vygantų nupirko Karlas Brašas (*Carl von Brasch*, 1795–1860, taip pat valdė ir Ukrių dvarą, Šiaulių apskr.), 1885 m. paveldėjo anūkas Eugenijus Teodoras von Brašas (*Eugen\* Theodor von Brasch*, \*1862). 1854 m. valda turėjo 1115 dešimtines žemės, kurios 582 skirtos naudotis valstiečiams, gyveno 263 gyventojai. 1881 m. dvarui priklausė tik 346 deš. dirbamos žemės ir 223 miško. 1903 m. buvo gyvenamasis namas ir 10 ūkinių pastatų.

Nupirktą dvarą Ona, Alfonsas ir P. Braimeriai valdė iki pat 1940 m.

Architektūra, sodybos struktūra
-------------------------------

Mūrinis barokinių formų ponų namas nugriautas apie 1980 m. Sodyboje išliko svirnas (1846 m.), tvarto griuvėsiai molio sienomis, fachverko konstrukcijų skydais, tarpukariu statytas gyvenamasis namas, parko likučiai.

Galerija
--------

* Lieporų dvaro svirnas (1846 m.)Lieporų dvaro svirnas (1846 m.)
* Lieporų dvaro svirno detalė (1846 m.)Lieporų dvaro svirno detalė (1846 m.)
* gyvenamasis pastatasgyvenamasis pastatas
* tarpukariu statytas gyvenamasis pastatastarpukariu statytas gyvenamasis pastatas

Nuorodos
--------

1. ↑  Misius K. Vietovės. *Joniškio kraštas*. Kaunas: Žiemgalos leidykla, p. 2011, p. 82–83.

Literatūra
----------

* Misius K. Vietovės. *Joniškio kraštas*. Kaunas: Žiemgalos leidykla, p. 2011, p. 82–83.
* Aleksandras Šimoliūnas / Iš Joniškio krašto dvarų istorijos. Kriukų valsčiaus dvarai ir palivarkai // Žemygala. – 2011, Nr. 1 (11) – 2011, Nr. 2 (12), p. 27-33.
Meridiana|  |
| 

| IATA**IG** | ICAO**ISS** | Šaukinys**MERAIR** |
| --- | --- | --- |

 |
| Įkurta | 1963 m. |
| Pagrindinis oro uostas | Olbia – Kosta Smeralda oro uostasMilano Malpensos oro uostas |
| Dažno keleivio programa | Hi-Fly |
| Lėktuvų skaičius | 35 |
| Maršrutai | 40 |
| Priklauso | Interprogramme |
| Būstinė | Olbija, Italija |
| Tinklalapis | www.meridiana.it |

**Meridiana** – antra pagal dydį Italijos oro linijų bendrovė, įsikūrusi Sardinijos salos Olbijos mieste.

Istorija
--------

Šios kompanijos pradininkė *Alisarda* buvo įkurta 1963 m. kovo 29 d. kaip oro taksi ir užsakomųjų skrydžių bendrovė po Sardinijos salą. 1964 m. kompanija pradėjo savo skrydžius iš Olbijos. Vėliau kompanija plėtėsi ir 1991 m. gegužės 3 d. buvo pakeistas pavadinimas į *Meridiana*. Tais pačiais metais kompanija atliko pirmus tarptautinius skrydžius – į Barseloną, Paryžių, Londoną ir Frankfurtą.

2006 m. gruodžio mėnesį 29,95 % kompanijos akcijų buvo parduota privačiai *Eurofly* oro linijų bendrovei, o 2010 m. vasario 28 d. šios kompanijos susijungė ir tapo antra pagal dydį Italijos oro linijų bendrovė *Meridiana Fly*.

2011 m. kompanija valdė 35 lėktuvus ir skraidė 40-ia maršrutų.

2011 m. vasario 12 d. pasirodė pranešimų, kad bendrovė gali susijungti su didžiausia Italijos oro linijų bendrove *Alitalia*, tačiau konkrečiai šių žinių kompanijos nepatvirtino.

Galerija
--------

* Airbus A319Airbus A319

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alitalia, Meridiana Fly Are in Merger Talks, Messaggero Reports

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Meridiana** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  *Maikas Pauelasangl.* Mike Powell  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Michael Anthony Powell |
| Gimė | 1963 m. lapkričio 10 d. (60 metų) Filadelfija, JAV |
| Atstovauja (-vo) | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| Aktyvumo metai | iki 1996 m. |
|  |
| Rungtys | Šuoliai į tolį |
| Asmeniniai rekordai | 8,95 m |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**0 | **Sidabras**2 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**2 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**3 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Maikas Pauelas** (angl. *Mike Powell*, g. 1963 m. lapkričio 10 d. Filadelfijoje, JAV) – amerikiečių lengvaatletis, šuolininkas į tolį, pasaulio rekordininkas. Jis yra laimėjęs du olimpinius sidabro medalius, buvo du kartus pasaulio čempionu. 2018 m. duomenimis, jam priklausė pasaulio šuolių į tolį rekordas (8,95 m), pasiektas 1991 m.

Biografija
----------

Baigęs Edgewood vidurinę mokyklą Vest Kovinoje (Kalifornija), įstojo į Kalifornijos universitetą Irvine (*University of California, Irvine*), o po to perėjo į Kalifornijos universitetą Los Andžele.

M. Pauelas dirba sporto apžvalgininku Yahoo! naujienų tarnyboje.

Karjera
-------

Asmeniniai duomenys: ūgis 1,88, svoris 79 kg.

1991 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate, vykusiame Tokijuje, šuolių į tolį finale M. Pauelas penktuoju bandymu nušoko 8,95 m ir pasiekė naują pasaulio rekordą. Šis rezultatas 5 cm viršijo ankstesnį rekordą, nuo 1968 m. beveik 23 metus priklausiusį amerikiečiui Bobui Bimonui. Nuo 1990 m. M. Pauelas yra ketvirtas sportininkas, išlaikęs pasiektą šuolių į tolį pasaulio rekordą daugiau kaip 20 metų. 1991 m. jis pelnė geriausio JAV atleto–mėgėjo titulą (*James E. Sullivan Award*) bei pripažintas BBC geriausia užsienio metų sporto asmenybe.

Iškovojo antrąsias vietas dviejose vasaros olimpinėse žaidynėse: 1988 m. Seule ir 1992 m. Barselonoje. Laimėjo pasaulio lengvosios atletikos čempionatus: 1991 m. Tokijuje ir 1993 m. Štutgarte, taip pat pelnė bronzą 1995 m. pasaulio čempionate Geteborge.

Po vasaros olimpinių žaidynių 1996 m. M. Pauelas paliko sportą. Jis vėl sugrįžo 2001 m. siekdamas sudalyvauti 2004 m. olimpinėse žaidynėse, tačiau po nesėkmingų atrankos varžybų nepateko į JAV nacionalinę rinktinę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Mike Powell". *usatf.org*. USA Track & Field. Suarchyvuotas originalas 2016-03-03. Nuoroda tikrinta June 20, 2015.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mike Powell** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Asmeninė svetainė
* M. Pauelo profilis IAAF svetainėje
|  |
| --- |
| Toyota Aygo |
| Toyota Aygo at 2005 Belgrade Automobile Fair |
| Bendra informacija |
| Gamintojas | Toyota Peugeot Citroën Automobile Čekija |
| Chronologija |
| Kėbulas ir važiuoklė |
| Variklis ir transmisija |
| Variklis (-iai) | 1.0 L *1KR-FE* I31.4 L DV4 *HDi* diesel I4 |
| Išmatavimai |
| Ratų bazė | 2340 mm |
| Ilgis | 3405 mm |
| Plotis | 1615 mm |
| Aukštis | 1465 mm |
| Kita informacija |
| Susiję automobiliai | Peugeot 107Citroën C1 |

**Toyota Aygo** yra miesto automobilis parduodamas nuo 2005 metų. Visi Aygo yra surenkami naujoje TPCA (Toyota Peugeot Citroën Automobile) gamykloje, Kolin mieste, Čekijoje. Aygo buvo pirmą kartą pristatyta 2005 metais Ženevos auto parodoje.

Sprendimas gaminti šiuos automobilius buvo priimtas 2001 metų liepos 12 dieną, kai Toyota ir PSA grupės prezidentai nusprendė gaminti mažą automobilį pasidalinant projekto vystymo išlaidas. Šis projektas buvo pavadintas B-Zero. Peugeot 107 ir Citroën C1 yra tie patys automobiliai tik su pakeistu ženklu.

Aygo pradinė kaina yra 8 500 Eurų (31 140 litų Lietuvoje). Pagrindinis skirtumas tarp Aygo ir jos brolių yra vidaus įranga, ženkliukai, logotipai ir t. t. Planuotas pardavimų kiekis buvo 300 000 automobilių kasmet – 100 000 automobilių kiekvienam gamintojui. Pardavimai prasidėjo 2005 metų liepą. Automobilis parduodamas trijų ir penkių durų hečbeko kėbulu. Automobilis komplektuojamas su dviem skirtingais varikliais, 1,0 litro, trijų cilindrų 68 AG (51 kW) benzininiu ir 1,4 litro HDi dyzeliniu I4 54 AG (40 kW) varikliu. Aygo gavo keturių žvaigždučių EuroNCAP įvertinimą.

Techninės sąlygos
-----------------

* Ratų bazė: 2340 mm
* Ilgis: 3405 mm
* Plotis: 1465 mm
* Tuščio automobilio masė: 790 kg
* Bendroji automobilio masė: 1160 kg
* Apsisukimo spindulys: 9.46 m

### Kuro sąnaudos ir išmetamųjų dujų kiekis

Benzininis/ AYGO 3 ir 5-durų 1.0 VVT-i 5-laipsnių mechaninė ir M/M

* Mieste: 5.0 l/100 km
* Užmiestyje: 4.1 l/100 km
* Mišriu režimu: 4.6 l/100 km
* CO2 emisija: 109 g/km

Dyzelinis/ AYGO 3 ir 5-durų 1.4L Dyzelis 5-laipsnių mechaninė

* Mieste: 5.3 l/100 km
* Užmiestyje: 3.4 l/100 km
* Mišriu režimu: 4.1 l/100 km
* CO2 emisija: 109 g/ km

Varikliai
---------

* 1.0 L 1KR-FE (998 cc) I3, 68 PS (67 hp/50 kW) ir 69 ft•lbf (94 N•m)
* 1.4 L DV4 (1398 cc) HDi Diesel I4, 55 PS (54 hp/40 kW) ir 96 ft•lbf (130 N•m)

Nuorodos
--------

* Toyota AYGO aprašymai, techniniai duomenys, kainos ir automobilių naujienos puslapyje autostep.lt[neveikianti nuoroda]
* Aygo namų puslapis anglų kalba Archyvuota kopija 2005-07-28 iš Wayback Machine projekto.
* Nuoroda į Toyota Peugeot Citroën Automobile Archyvuota kopija 2007-01-09 iš Wayback Machine projekto.
* Apžvalga anglų kalba Archyvuota kopija 2006-06-19 iš Wayback Machine projekto.
* Vaizdo įrašai: Aygo pristatomas JAV 2008 metais - Spalio 14, 2006
**Minijos gamtinis rezervatas** – gamtinis rezervatas Lietuvoje, Plungės rajono savivaldybės Šateikių seniūnijoje, Salantų regioniniame parke. Plotas 114,79 ha. Įsteigtas siekiant išsaugoti hidrografiniu ir biocenoziniu požiūriu vertingą Minijos kilpos ties Vaitkių ir Dyburių kaimais gamtinį kompleksą.

Gamtos vertybės
---------------

Tai griežto režimo Salantų regioninio parko zona, kurioje draudžiama verstis bet kokia ūkine veikla, poilsiauti, net lankytis. 

Dyburių kilpoje Minijos upės nuolydis siekia 8 m. Čia yra 11 slenksčių, daug kaskadų bei rėvų. Krantai statūs, vaizdingi, su aukštomis atodangomis, virš upės iškyla iki 25–30 m aukščio. Siauriausioje kilpos vietoje yra vos 100 m pločio sausumos ruožas. Šlaitai apaugę plačialapių lapuočių medynais. Juose peri žaliosios meletos, didieji dančiasnapiai, tulžiai. Gausu daugiamečių blizgių, porinių česnakų, įvairių orchidinių augalų. 

Rezervato teritorijoje yra Dyburių ir Bulikų kaimų senosios kapinės, kuriose stovi Žemaičių kraštui būdingi kryždirbystės statiniai.

Galerija
--------

* Dyburių kapinės iš pietų pusėsDyburių kapinės iš pietų pusės
* Dyburių kapinės iš šiaurės vakarų pusėsDyburių kapinės iš šiaurės vakarų pusės
* Dyburių (Bulikų) kapinės Minijos kilpos slėnyjeDyburių (Bulikų) kapinės Minijos kilpos slėnyje

Nuorodos
--------

Salantų regioninis parkas[neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Karelijos-Suomijos TSR |
| --- |
| Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta |
| Карело-Финская Советская Социалистическая Республика |
|  |
|  |  |
| Karelijos-Suomijos TSR vėliava | Karelijos-Suomijos TSR herbas |
|  |
|  |
|  |
| **Gyvavimo laikotarpis** | 1940 m. kovo 31 d. – 1956 m. liepos 16 d. |
| **Valstybinė kalba** | karelų, suomių , rusų |
| **Plotas** | 172 400 km² |
| **Sostinė** | Petrozavodskas |
| **Gyventojų skaičius** | apie 651 300 (1959) |
| **Gyventojų tankumas** | 3,8/km² |
| **Valiuta** | rublis |
| **Laiko zona** | UTC+3 |

**Karelijos-Suomijos TSR** (pilnas pav. **Karelijos-Suomijos Tarybų Socialistinė Respublika**, suom. *Karjalais-suomalainen sosialistinen neuvostotasavalta*, rus. *Каре́ло-Фи́нская Сове́тская Социалисти́ческая Респу́блика*) – viena iš 16 Tarybų Sąjungos respublikų, egzistavusi nuo 1940 m. kovo 31 d. iki 1956 m. liepos 16 d.

Nors ir neatitiko sąjunginių respublikų standarto, Karelijos ATSR buvo reorganizuota į Karelijos-Suomijos TSR. Pagal sutartį TSRS su Vokietija (Ribentropo-Molotovo paktas), buvo planuota prijungti Suomiją. Tuo tikslu buvo suplanuotas ir pradėtas Žiemos karas, kurio tikslas – nuversti esamą valdžią, suformuoti palankią, kuri paprašytų prisijungti prie TSRS. 1939 m. gruodžio 1 d. net buvo suformuotas vadinamasis Suomijos liaudies Ministrų kabinetas, kuriam vadovauti paskirtas suomių komunistas Otas Kūsinenas. Taip norėta pakartoti Baltijos šalių prisijungimo prie TSRS scenarijų.

Nors ir nepasisekė palaužti Suomijos kariniu būdu, Karelijos-Suomijos TSR sukūrimas jau buvo pradėtas įgyvendinti. Respublikai vadovauti paskirtas Otas Kūsinenas. Tokia forma respublika egzistavo iki 1956 m. liepos 16 d.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Karelija
* Žiemos karas

1941 m. išleisti Karelijos-Suomijos TSR metinių proga pašto ženklai.
  

 **Tarybų Sąjungos Respublikos**

| **Tarybų Sąjunga** | **Rytų Europa** | **Vidurinė Azija** | **Užkaukazė** | **Baltijos šalys** | **Trumpai gyvavusios tarybų respublikos** |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti | * Baltarusija **Baltarusijos TSR**
* Moldavija **Moldavijos TSR**
* Rusija **Rusijos TFSR**
* Ukraina **Ukrainos TSR**
 | * Kazachstanas **Kazachijos TSR**
* Moldavija **Kirgizijos TSR**
* Tadžikija **Tadžikijos TSR**
* Turkmėnija **Turkmėnijos TSR**
* Uzbekija **Uzbekijos TSR**
 | * Armėnija **Armėnijos TSR**
* Azerbaidžanas **Azerbaidžano TSR**
* Gruzija **Gruzijos TSR**
 | * Estija **Estijos TSR**
* Latvija **Latvijos TSR**
* Lietuva **Lietuvos TSR**
 | * **Abchazijos TSR**

*1921-1931** **Užkaukazės TFSR**

*1922-1936** **Karelijos-Suomijos TSR**

*1940-1956* |
**TV11**| **Šalis** |  Lietuva |
| **Transliavimopradžia** | 1996 m. |
| **Transliavimopabaiga** | 2010 m. (~14 metų) |

**TV11** – regioninis televizijos kanalas, kuris savo veiklą pradėjo 1996 metais spalio mėn.

TV11 pateikė įvairų skonį tenkinančią programą – nuo pramoginių, informacinių, kultūrinių laidų iki įvairaus žanro filmų kiekvieną dieną, bei penktadieninių koncertų. 

„TV11" buvo vienintelė televizija, suteikusi galimybę žiūrovams stebėti Atvirojo Latvijos ledo ritulio čempionato kovas, Lietuvos vyrų rankinio čempionato mačus bei kitas sporto varžybas.

Logotipas

Bankroto istorija
-----------------

2009 metų spalio 27 d. įsigaliojo teismo sprendimas dėl bankroto bylos iškėlimo.

2010 metų sausio 12 d. 16:00 val. Lietuvos radijo ir televizijos centras (LTRC) išjungė TV11 transliaciją. Iki transliacijų nutraukimo buvo matoma tik keleto kabelinių televizijų abonentams.

2010 metų sausio 21 d. apeliacinis teismas nusprendė, kad bankroto byla iškelta teisėtai.

2010 metų balandžio 2 d. nutraukiamos visiškos transliacijos, darbuotojai neįleidžiami į patalpas.

Nuorodos
--------

Kanalo interneto svetainė

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvoje transliuojamos televizijos programos |
| --- |
|  |
| LRT | 
LRT televizija | LRT Plius | LRT Lituanica |
|  |
| Komercinės nacionalinės programos | 
LNK | TV6 | BTV | TV3 | Info TV | 2TV | TV1 | TV8 | Lietuvos ryto TV | Delfi TV |
|  |
| Regioninės programos | 
Dzūkijos TV | TV Aidas | TV medica | Pūkas-TV | Marijampolės TV | Roventos TV | Šiaulių TV | Ventos regioninė TV | Balticum TV | Balticum Auksinis |
|  |
| Pietryčių Lietuvos programos lenkų k. | 
TVP Info | TVP Historia 2 | TVP Kultura 2 | TVP Polonia | Nuta.TV | Power TV | TVP Wilno |

 |
55°50′32″š. pl. 22°08′06″r. ilg.﻿ / ﻿55.84232°š. pl. 22.13502°r. ilg.﻿ / 55.84232; 22.13502
**Minijos kraštovaizdžio draustinis** yra Kretingos rajono savivaldybės Kartenos ir Kūlupėnų seniūnijose bei Plungės rajono savivaldybės Šateikių seniūnijoje, Salantų regioniniame parke. Plotas 1253,95 ha.

Saugo tarp Dyburių (Minijos gamtinio rezervato) ir Kartenos esančią vaizdingą, šaltiniuotų raguvų išraižytą erozinės kilmės Minijos slėnio atkarpą, unikalų erozinį Mišupės žemupio slėnį, Mišupės ir Minijos santaką, senslėnio ruožą su dabartine Minijos upės vaga, Minijos ir Salanto upių santaką, natūralius Minijos slėnio šlaitų miškus (ąžuolynus ir skroblynus) su gausiomis saugomų augalų (daugiamečių blizgių, meškinių česnakų, tuščiavidurių rūtenių) populiacijomis, natūralias salpines Minijos slėnio pievas su saugomų augalų (šalmuotųjų, vyriškųjų ir mažųjų gegužraibių, melsvųjų mėlitų) augavietėmis.

Draustinio teritorijoje yra Dauginčių, Dauginčių II, Sauserių, Martynaičių ir Gintarų piliakalniai, Prystovų piliakalnio vieta, Prystovų, Sauserių, Sakuočių ir Gintarų kapinynai, Cigonalių, Prystovų, Dauginčių, Sauserių (Grabšyčių), Sakuočių ir Gintarų senosios kapinės.

Galerija
--------

* Cigonalių kapinės (viduryje tolumoje) nuo Minijos slėnioCigonalių kapinės (viduryje tolumoje) nuo Minijos slėnio
* Minijos vingio kilpa PrystovuoseMinijos vingio kilpa Prystovuose
* Prystovų kapinėsPrystovų kapinės
* Dauginčių senosios kapinėsDauginčių senosios kapinės
* Dauginčių II piliakalnisDauginčių II piliakalnis
* Dauginčių piliakalnisDauginčių piliakalnis
* Minijos ir Slinkupio santakos slėnis DauginčiuoseMinijos ir Slinkupio santakos slėnis Dauginčiuose
* Sauserių kapinynas ir kapinėsSauserių kapinynas ir kapinės
* Sakuočių kapinėsSakuočių kapinės
* Martynaičių piliakalnisMartynaičių piliakalnis
* Gintarų Vyšnių kalnasGintarų Vyšnių kalnas
* Minija tarp Gintarų ir KartenosMinija tarp Gintarų ir Kartenos
* Kartena nuo Vyšnių kalnoKartena nuo Vyšnių kalno

Nuorodos
--------

Salantų regioninis parkas[neveikianti nuoroda]
**Tereko Tarybų Respublika** (rus. *Терская Советская Республика*) – respublika Tarybų Rusijos sudėtyje, buvusios Tereko srities (Rusijos imperija) teritorijoje, egzistavusi 1918 m. kovo – 1919 m. vasario mėnesiais. Sostinė buvo Piatigorskas, vėliau – Vladikaukazas. Nuo 1918 m. liepos – Šiaurės Kaukazo Tarybų Respublikos sudedamoji dalis.

Tereko Tarybų respublika buvo paskelbta Piatigorske vykusiame 2-ajame Tereko tautų suvažiavime (567 delegatai). Kovo 4 d. suvažiavimas pripažino Tarybų Rusijos valdžią. Kovo 5 d. buvo išrinkta Tereko Liaudies taryba, kurios pirmininkas buvo J. Bogdanovas. Vėliau buvo suformuota vyriausybė – Liaudies Komisarų taryba (LKT), kurią sudarė bolševikai, menševikai ir kairieji eserai.

LKT pirmininkas buvo bolševikas S. Buačidzė (*С. Г. Буачидзе*), o po jo žuvimo 1918 m. birželio 20 d. – eseras J. Paškovskis (*Ю. Г. Пашковский*), kuris žuvo 1918 m. rugpjūtį, ir tada jį pakeitė bolševikas F. Bulė (*Ф. X. Булле*).

Respublikos vyriausybė vykdė Tarybų Rusijos politiką – nacionalizavo pramonės įmones (pirmoje eilėje – naftos pramonės Grozne), atšaukė privačią žemės, miško ir žemės gelmių nuosavybę. Balkarams, čečėnams ir osetinams buvo išdalinta 150 tūkst. dešimtinių žemės.
Vladikaukaze buvo įsteigta pirma aukštoji mokykla regione – Vladikaukazo politechnikos institutas.

Didelė dalis gyventojų palaikė baltagvardiečius, su kuriais kovojo Tereko Tarybų respublikos kariuomenė:

* 1-asis Vladikaukazo pulkas (vadas Mitiajevas)
* 2-asis Vladikaukazo pulkas (vadas Freitagas)
* 1-oji smogiamoji šariato kolona
* A. Gegečkorio (*А. А. Гегечкори*) gruzinų būrys
* ingušų būriai
* Grozno darbininkų būriai – apie 300 žmonių; vadas M. Levandovskis
* kinų revoliucinis būrys, vadas Pau Tisanas
* ir kt.

1919 m. visą Tereko Tarybų respublikos teritoriją užėmė baltagvardiečių Savanorių armija.

Nuorodos
--------

* Терская советская республика
| **Lactarius lacunarum** |
| --- |
| Pelkinis piengrybis (Lactarius lacunarum )Pelkinis piengrybis (*Lactarius lacunarum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Piengrybis  *( Lactarius)* |
| Rūšis: | Pelkinis piengrybis  *( Lactarius lacunarum)* |

 |
|  Index Fungorum |
| Binomas |
| ***Lactarius lacunarum***(Romagn.) J.E. Lange, 1940 |
| **Sinonimai** |
| 

|  |
| --- |
| *Lactarius decipiens var. lacunarum* |
| *Lactarius lacunarum* |
| *Lactarius sphagneti*  |

 |

**Pelkinis piengrybis** (*Lactarius lacunarum*) – ūmėdinių šeimai, priklausantis valgomas grybas. Lietuvoje dažnas, vietomis auga gausiai. Šio grybo maistinė vertė nežinoma.

Būdingi požymiai: pieniškos sultys baltos, reguodamos su oru pageltonuoja, auga daugiausiai po beržais ir žolėse.

Išvaizda
--------

Vaisiakūniai vidutinio didumo. Kepurėlė 3–6 cm skersmens, jauna išgaubta, greitai iškiliai paplokščia, paplokščia, su gūbreliu arba be jo, nežymiai įdubusi, paviršius nezonuotas, oranžiškai rudas, geltonai oranžinis, plytos raudonumo. Lakšteliai balsvi. Kotas 2–5 (6)x0,4–0,8 (1) cm, kepurėlės spalvos, cilindriškas, iš pradžių pilnaviduris, vėliau – tuščiaviduris. Trama plona, aitroko skonio, su baltomis sultimis, kurios reaguodamos su oru pageltonuoja. Sporos elipsinės, beveik rutuliškos, 7–9x6–7 μm dydžio.

Augavietė
---------

Auga pavieniui arba grupėmis mišriuosiuose arba tik lapuočių miškuose, mėgsta beržų kaimynystę, žolėtas vietas.

Sezonas: rugpjūtis – spalis

Šis grybas labai panašus į švelnųjį piengrybį (*Lactarius mitissimus*) ir palšvąjį piengrybį (*Lactarius thejogalus*), tačiau pelkinis piengrybis daugiau mėgsta beržo kaimynystę, žolėtas vietas.

Galerija
--------

* 
*

Literatūra
----------

* Vincentas Urbonas, „Lietuvos grybų atlasas", Kaunas „Lututė", 2007 m. (293 psl.) ISBN 978-9955-692-59-1

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pelkinis piengrybis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Didžiojo žiedo jungtis (Italija) |
| --- |
| **Grande Raccordo Anulare** |
|  |
|  |
| Vaizdas:Mappa Autostrada GRA Italia.svg |
| Valstybės | Italija Italija |
| Ilgis | 68,223 km |
| Pradžia | Aurelia |
| Pabaiga | Aurelia |
| Atidarytas | Pirmas ruožas - 1951 m. Žiedas sujungtas 1970 m. |
| Sritys | Lacijus |
| Miestai | aplink Romą |
|  |
| Didžiojo žiedo jungtis |

Didžiojo žiedo jungties schema
**Didžiojo žiedo jungtis** (*it. Grande Raccordo Anulare*) – Italijos sostinę Romą supantis 68,2 km ilgio žiedinis nemokamas greitkelis. Oficialiai greitkelis žymimas A90 simboliu.

Istorija
--------

**Žiedo statymo eiga**  

**1948**: Pradėti statybos darbai.  

**1951**: Atidaryta Appia-Aurelia jungtis.  

**1952**: Atidaryta Flaminia-Tiburtina jungtis.  

**1955**: Atidaryta Tiburtina-Appia jungtis.  

**1962**: Salaria-Tuscolana jungtyje padvigubintas eilių kiekis.  

**1970**: Atidaryta Aurelia-Flaminia jungtis. Žiedas sujungtas.  

**1979**: Žiedas oficialiai pripažintas greitkeliu.  

**1983**: Pradėti 6 eismo eilių statybos darbai.  

**1997**: Atlikta 50 % darbų.  

**2000**: Atlikta 75 % darbų.  

**2007**: Atlikta 97 % darbų,  

**2011**: Baigti 6 eismo eilių statybos darbai.  

Planai pastatyti aplinkinį Romos žiedą pradėti kurti pasibaigus II pasauliniam karui. Statybų tikslas buvo atitolinti pagrindinį transporto eismą nuo Romos centro Kapitolijaus – 11,4 km nuo greitkelio.

Statybos prasidėjo 1948 m. o maždaug po 30 metų – 1979 m. žiedas buvo sujungtas.

1983 m. pradėtos statybos, kurių tikslas praplėsti žiedą iki 6 eismo juostų. Šie darbai baigti 2009 m.

Žiedas šiandien
---------------

Šiuo metu didžiojo žiedo jungtis yra vienas svarbiausių kelių Romoje. Kasdien juo pravažiuoja apie 160 000 automobilių, o šio žiedo išlaikymas kasmet kainuoja 11 milijonų eurų. Žiedas turi 42 išvažiavimus link sostinės, iš kurių pirmuoju numeriu pažymėtas *Via Aurelia*. Kiekvienas išvažiavimas pavadintas gatvės, kurią jis kerta, vardu.

Naujasis žiedas
---------------

Siūloma statyti naująjį žiedą. Visų pirma dėl to, kad sumažinti apkrovimą senajam, antra – suteikti patogesnį privažiavimą prie naujai pastatytų rajonų. Manoma, kad naujasis žiedas galėtų būti 120 km ilgio. Jo statybos kainuotų apie 5 milijardus €.

Šaltiniai
---------

1. ↑  L’ANAS vuole un secondo Raccordo Anulare (italų kalba)