recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Dekrabas
**Krabo tūpimas** (angl. *crab landing*) – lėktuvo tupdymo būdas, pučiant šoniniam vėjui. Tupiant šiuo būdu, lėktuvas prie tūpimo tako artėja dalinai pasisukęs prieš šoninį vėją, kampu į savo skridimo kryptį. Tokiu būdu vėjas jo nenuneša į šoną nuo tūpimo tako.

Tiesiai judėjimo kryptimi lėktuvas pasisuka arba jau ant žemės (tikrasis krabas), arba ore prieš pat nutūpdamas (dekrabas). Tai turi būti padaryta tiksliai laiku. Pasukus per anksti, vėjas tiesiog nupūs lėktuvą į šoną nuo pakilimo tako. Pasukus per vėlai, ratai palies pakilimo taką būdami kampu į skridimo kryptį. Galima rimtai sugadinti važiuoklę ar net sudaužyti lėktuvą, nors komercinių lainerių važiuoklė specialiai daroma itin tvirta.

Tokie tūpimai yra sudėtingi pilotui. Jei tik įmanoma, lėktuvai tupdomi tokia kryptimi, kad šoninio vėjo nebūtų. Nedaugelio (pavyzdžiui, amerikiečių B-52) šasi (visi ratai) gali pasisukti kampu į skridimo kryptį, palengvindami „krabo tūpimą".

Krabo tūpimas yra vienas populiarių mėgėjų užsiėmimu, žaidžiant su FlightGear ir kitais kompiuteriniais skridimo imitatoriais.

Krabo tūpimas nėra vienintelis būdas nutupdyti lėktuvą pučiant šoniniam vėjui. Kita pripažinta metodika yra poslinkio tūpimas (angl. *slip landing*).

Nuorodos
--------

* Keleivinių lėktuvų krabo tūpimo video įrašai Archyvuota kopija 2008-01-29 iš Wayback Machine projekto.
| **Etjenas de Siluetas** |
| --- |
| Gimė | 1709 m. liepos 5 d.Limožas, Prancūzija |
| Mirė | 1767 m. sausio 20 d. (57 metai)Bri prie Marnos, Prancūzija |
|  |
| Veikla | ekonomistas, finansininkas, vertėjas, diplomatas |
| Pareigos | Prancūzijos vyriausiasis finansų kontrolierius (1759 m.) |

**Etjenas de Siluetas** (*Étienne de Silhouette*; g. 1709 m. liepos 5 d. – m. 1767 m. sausio 20 d.) – Prancūzijos vyriausiasis finansų kontrolierius valdant Liudvikui XV.

Kilęs iš Limožo, baskų kilmės (tėvas iš Biarico). Studijavo finansus ir ekonomiką, metus mokėsi Londone. Vėliau vertė politinio-ekonominio pobūdžio veikalus (A. Poupo, H. Bolingbroko, V. Vorbertono, B. Grasjano) iš anglų, ispanų kalbų.

1759 m. paskirtas vyriausiuoju finansų kontrolieriumi. Vyko Septynerių metų karas, ir šalis išgyveno lėšų stygių. Siluetas ėmėsi griežtos „diržų veržimosi" politikos, papildomai apmokestino prabangos prekes. Jis kritikavo turtinguosius už pinigų švaistymą, įsakė sulydyti aukso ir sidabro dirbinius. Pareigose dirbo aštuonetą mėnesių.

Silueto pavardė pradėta linksniuoti dėl jo griežtų finansinių priemonių, jis susilaukė daug kritikos. Tuo metu ėmė plisti palyginus su portretais labai pigūs juodo kartono atvaizdai, kuriems prigijo „silueto" pavadinimas. E. Silueto garbei taip pat pavadinta Silueto sala Seišeliuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Étienne de Silhouette (1709–1767),  *Bibliothèque nationale de France*
2. ↑  Geri Walton. Étienne de Silhouette: The History of the Silhouette
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Jurijus Ozerovas** |
| Jurijus Ozerovas |
| Su TSRS TSRS rinktine laimėjo: |
|
|
| Europos čempionatas |
| TSRS, 1953 Aukso medalis  Vengrija, 1955 Bronzos medalis  Bulgarija, 1957 Aukso medalis |
| Olimpinės žaidynės |
| Helsinkis, 1952 Sidabro medalis  Melburnas, 1956 Sidabro medalis |

**Jurijus Ozerovas** (rus. *Юрий Озеров*, 1928 m. liepos 9 d. Maskvoje – 2004 m. vasario 25 d.) – žymus Rusijos krepšininkas ir treneris.

1947–1960 m. jis žaidė Maskvos „Dinamo" ekipoje, o 1951–1959 m. rungtyniavo ir TSRS rinktinėje.

Per savo karjerą rinktinėje J. Ozerovas spėjo du kartus džiaugtis Europos čempionato aukso medaliu (1953 ir 1957 m.) ir vieną kartą – bronziniu apdovanojimu (1955 m.) Iš dviejų olimpinių žaidynių – 1952 m. Helsinkyje ir 1956 m. Melburne – krepšininkas parsivežė sidabro medalius.

Baigęs sportininko karjerą, J. Ozerovas 1963–1969 m. ir 1977–1980 m. dirbo TSRS rinktinės vyriausiojo trenerio Aleksandro Gomelskio asistentu. Jo treniruojama rinktinė penkis kartus tapo Europos čempione (1963, 1965, 1967, 1969 ir 1979 m.), pasaulio čempionatuose iškovojo vieną aukso (1967 m.), vieną sidabro (1978 m.) ir du bronzos medalius (1963 ir 1970 m.) Olimpinėse žaidynėse jo treniruojama komanda laimėjo vieną sidabrinį (1964 m.) ir du bronzinius apdovanojimus (1968 ir 1980 m.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

**Ansamblis** – dviejų ir daugiau muzikuojančių (dainuojančių ar grojančių) žmonių kolektyvas (pranc. *ensemble* – kartu).

Kai muzikuoja du atlikėjai, ansamblį vadiname duetu, trys – trio (tercetu), keturi – kvartetu, penki – kvintetu, šeši – sekstetu, septyni – septetu, aštuoni – oktetu, devyni – nonetu, o toliau vadinama tiesiog kamerinis ansamblis, t. y. nedidelis, „kambaryje telpantis" kolektyvas (it. *camera* – kambarys).

Ansamblių gali būti labai įvairių. Jei ansamblis tik dainuoja, jis vadinamas vokaliniu ansambliu, jei tik groja – instrumentinis ansamblis, o jei ir dainuoja, ir groja – vokalinis-instrumentinis ansamblis. Vokalinis ansamblis, pasipildęs dainininkais, tampa kameriniu choru (maždaug 20–30 dainininkų). Instrumentinis ansamblis, pasipildęs instrumentininkais, tampa kameriniu orkestru (maždaug 20–30 muzikantų). Tokio pobūdžio dideli kolektyvai yra mišrus choras (arba gali būti tik moterų arba tik vyrų) ir simfoninis orkestras (apie 100 atlikėjų).
Kuko Salų parlamentas
**Kuko Salų parlamentas** (angl. *Parliament of the Cook Islands*) – pagrindinė įstatymų leidžiamosios valdžios institucija Kuko Salose. Jis savo darbą grindžia tuo pačiu principu, kuris priimtas ir Anglijoje ar Naujojoje Zelandijoje. Šaliai vadovauja ministrų kabinetas, o parlamento narių daugumai vadovauja ministras pirmininkas.

Kuko Salos – nuo 1965 m. parlamentinį savivaldos statusą turinti valstybė, esanti laisvoje asociacijoje su Naująja Zelandija. Į jos sudėtį įeina 15 atokiai išsidėsčiusių viena nuo kitos salyno salų. Pagal šalies konstituciją Naujoji Zelandija yra atsakinga už jos gynybą ir kai kuriuos užsienio politikos klausimus, kurie gali būti sprendžiami tik Salų vyriausybei paprašius. Vyriausybė atsako už įstatymų leidybos institucijų priimtų įstatymų praktinį įgyvendinimą, gali savarankiškai plėtoti tarptautinius santykius, savo nuožiūra sudarinėti tarptautinius sandorius. Šalies galva yra Karolis III, kuriam čia atstovauja Karaliaus atstovo institucija.

Salų parlamento struktūra ir darbo principai tokie pat kaip ir Bendruomenių rūmų Anglijoje. Parlamentą sudaro vieneri rūmai. Į jų sudėtį įeina 24 renkami parlamento nariai, iš kurių 10 atstovauja didžiausiai Rarotongos salai, likusieji – kitoms valstybės saloms. Renkamas ketverių metų laikotarpiui. Rinkimuose dalyvauja kelios pagrindinės partijos. Parlamento priimti įstatymai teisiškai įsigalioja patvirtinus Karaliaus Atstovui. Be įprastų demokratinių šalių parlamentams įvairių komisijų, komitetų, Kuko Salų parlamente nuo 1969 m. veikia įkurta Arikių Taryba (*The House of Ariki*), sudaryta iš salų vietinių genčių aukščiausiųjų vadų. Taryba, neturėdama realių galių, vykdo daugiau reprezentacinę veiklą.

Nuorodos
--------

* Kuko Salų parlamento tinklalapis Archyvuota kopija 2016-03-29 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Drosera rotundifolia** |
| --- |
| Apskritalapė saulašarė (Drosera rotundifolia)**Apskritalapė saulašarė** (*Drosera rotundifolia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Saulašariniai  *( Droseraceae)* |
| Gentis: | Saulašarė  *( Drosera)* |
| Rūšis: | Apskritalapė saulašarė  *( Drosera rotundifolia)* |

 |
| Binomas |
| ***Drosera rotundifolia***Linnaeus, 1753 |
| Apskritalapės saulašarės paplitimo arealasApskritalapės saulašarės paplitimo arelas |

**Apskritalapė saulašarė** (*Drosera rotundifolia*) – saulašarinių (*Droseraceae*) šeimos, saulašarių genties vabzdžiaėdis augalas.

Apskritosios saulašarės lapas
Daugiametis, 10-25 cm aukščio žolinis augalas. Lapai prisiglaudę prie žemės, sutelkti skrotelėje. Lapalakštis apskritas arba ovalinis, jo viršutinė pusė padengta liaukiniais plaukeliais. Žiedstiebiai 1-3, belapiai, ploni. Žiedai maži, sukrauti kekiškame žiedyne, vainiklapiai balti. Vaisius – pailga, lygi dėžutė. Sėklos iki 1,5 mm ilgio, verpstiškos, rudos.

  

Žydi liepos-rugpjūčio mėn. Sėklos subręsta rugpjūčio – rugsėjo mėn. Dauginasi sėklomis. Auga durpynuose, užpelkėjusiose pievose, kimininėse pelkėse.

Auga neturtingame maisto medžiagomis substrate. Augalas azotinių medžiagų gauna iš įvairių vabzdžių, kuriuos suvirškina. Ant lapo nutūpęs smulkus vabzdys sudirgina liaukingus plaukelius, kurie užsilenkia ir apgaubia vabzdį. Po to liaukutės išskiria į pepsiną panašų fermentą, kuris per vieną ar kelias dienas suvirškina vabzdį. Po to liaukiniai plaukeliai vėl išsitiesia ir laukia naujos aukos.

Paplitusi Šiaurės Europoje, Šiaurės Amerikoje, Japonijoje, sutinkama ir Naujoje Gvinėjoje.

Vaistinė žaliava
----------------

Vaistams vartojama visa antžeminė dalis. Ji pjaunama saulašarėms žydint. Žaliavoje yra 4,4 % cukrų, 1,5 % tanino, 5 % mineralinių medžiagų (silicio, geležies, magnio, fosforo, natrio, kalcio, mangano), gleivių, rauginių medžiagų, pigmentų, 0,1-1,0 % naftochinonų, drozerono ir plumbagino, askorbino rūgšties, organinių rūgščių (citrinos, vyno, gintaro, obuolių).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Apskritalapė saulašarė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Yurii Pavlyk**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Jurijus Oleksandrovičius Pavlykas |
| Gimimo data | 1994 m. vasario 15 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Kremenčukas, Ukraina |
| Ūgis | 175 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | gynėjas/saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2012–201420152015–20162016–20182018201920192020–202120222023– | FK Vorskla PoltavaKremenčiugo "Kremin"Hirnyk Kryvyi RihFK Hirnyk-SportKremenčiugo "Kremin"Radunia StężycaKremenčiugo "Kremin"FK Banga GargždaiSK TavrijaOlimpia Savyntsi | 01 0(0)11 0(0)09 0(0)62 0(0)17 0(3)0? 0(?)19 0(3)31 0(0)0? 0(?)0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 6 d.. |

**Jurijus Oleksandrovičius Pavlykas** (*Юрій Олександрович Павлик*; g. 1994 m. vasario 15 d.) – Ukrainos futbolininkas, rungtyniaujantis krašto gynėjo arba saugo pozicijoje. Šiuo metu yra FK Banga Gargždai narys.

Karjera
-------

Futbolininkas yra žaidęs Ukrainos Pirmoje lygoje. Atstovavo Kryvyj Rihas "Hirnyk", Horišni Plavnių „Hirnyk-Sport". 

2018 m. sezone žaidė Kremenčiugo "Kremin" klube. Buvo išvykęs į Lenkiją.

2019 m. sezoną futbolininkas pabaigė Kremenčiugo "Kremin".

### FK Banga

2020 m. atvyko į Lietuvą ir tapo FK Banga Gargždai nariu. 2020 m. sezone žaidė visose 21 oficialiose rungtynėse (sužaidė 1838 minutes). 20 susitikimų A lygoje ir vienerias rungtynes LFF taurės turnyre.

2021 m. sezone sužaidė 11 rungtynių, aikštėje praleido 907 minutes. 2021 m. gegužės 7 d. rungtynėse prieš FK Panevėžys patyrė traumą. Vėliau paaiškėjo, kad gynėjas dėl traumos nebežais 2021 m. sezone. Žaidėjas sugrįžo į Ukrainą, kur jo laukė operacija ir ilga reabilitacija.

### Vėlesnė karjera

2022 m. žaidėjas bandė gaivinti karjerą SK Tavrija, tačiau dėl Rusijos invazijos ir karo veiksmų, čempionatas Ukrainoje buvo nutrauktas.

2023 m. atstovavo Olimpia Savyntsi (Savincų „Olimpijai").

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2020** | **Gargždų „Banga"** | 20 | 0 |
| **2021** | **Gargždų „Banga"** | 11 | 0 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* fkbanga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
|  |
| --- |
| Anoushka Shankar |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Anoushka Shankar |
| Gimė | 1981 m. birželio 9 d. (42 metai)Londonas, JK |
| Kilmė |  Indija,  JAV |
| Žanrai | Indijos klasikinė, instrumentinė, elektroninė |
| Veikla | sitaristė, kompozitorė |
| Instrumentai | sitaras |
| Aktyvumo metai | 1998 – |
| Įrašų kompanija | Angel |
| Svetainė | www.anoushkashankar.com |

**Anuška Šankar** (hind. अनुष्का शंकर, IAST: *Anuṣkā Śaṅkar*, g. 1981 m. birželio 9 d.) – indų kilmės JAV sitaro muzikantė ir kompozitorė.

Garsaus indų sitaro muzikanto Ravi Shankar dukra ir Grammy apdovanojimo laimėtojos Norah Jones pusiau sesuo.

Shankar gimė Londone, bet vaikystėje gyveno ir Delyje. Vėliau persikėlė į JAV, Kaliforniją. Baigusi mokyklą pradėjo muzikinę karjerą. Būdama 16-os pasirašė pirmą muzikinį kontraktą. 1998 m. išleido pirmąjį albumą *Anoushka*. 2003 m. kartu su savo pusiau seserimi Norah Jones buvo nominuota Grammy apdovanojimui. Dalyvavo eilėje paramos koncertų. Anoushka Shankar yra aktyvi PETA remėja.

Diskografija
------------

1. *Anoushka* (1998 m.)
2. *Anourag* (2000 m.)
3. *Live at Carnegie Hall* (2001 m.)
4. *Rise* (2005 m.)
5. *Breathing Under Water* (2007 m.)
6. *Traveller* (2011 m.)
7. *Traces of You* (2013 m.)

Nuorodos
--------

* Anoushka Shankar svetainėje Last.fm
| Kukmoras*Кукмор* |
| --- |
| *Kukmoro geležinkelio stotis* |
|  |
| 

KukmorasKukmoras

56°10′0″ š. pl. 50°54′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.16667°š. pl. 50.90000°r. ilg.﻿ / 56.16667; 50.90000﻿ (Kukmoras)Koordinatės: 56°10′0″ š. pl. 50°54′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.16667°š. pl. 50.90000°r. ilg.﻿ / 56.16667; 50.90000﻿ (Kukmoras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Totorija Tatarstanas |
| **Rajonas** | Kukmoro rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 17 815  |
|  |
|  **Vikiteka** | Kukmoras |
|  |
| **Kirčiavimas** | Kùkmoras |

**Kukmoras** (rus. *Кукмор*, tot. *Кукмара*) – miestas Rusijoje, šiaurės Tatarstane, 115 km į šiaurės rytus nuo Kazanės, 10 km į pietryčius nuo Viatskije Polianų, prie Nurminkos upelio; rajono centras. Pro miestą eina Kazanės–Jekaterinburgo geležinkelio ruožas. Maisto (grūdų, sviesto), statybinių medžiagų, siuvimo pramonė. Veikia krašto muziejus.

Istorija
--------

Kukmoras senovėje buvo marių kaimas, rašytiniuose šaltiniuose pirmąsyk minimas 1607 m. Netoli dabartinio miesto 1741 m. atidaryta vario kasykla. XIX a. pab. plėtota avalynės pramonė, varinių indų gamyba. Nuo 1923 m. – miesto tipo gyvenvietė, nuo 2017 m. – miestas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Europa*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Kùkmoras.
Koordinatės: 56°5′48″ š. pl. 24°28′49″ r. ilg.﻿ / ﻿56.09667°š. pl. 24.48028°r. ilg.﻿ / 56.09667; 24.48028


| Pajiešmenių karjeras |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Pasvalio rajonas) |
| Plotas | 0,053 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,04 km |
| Kilmė | dirbtinė |

**Pajiešmenių karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Pasvalio rajone, 1,5 km į pietus nuo Pajiešmenių, Pajiešmenių botaniniame-zoologiniame draustinyje. Sudarytas karjere, išeksploatavus molio išteklius ir prisipildžius vandeniui. Tvenkinio ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,34 km, plotis – iki 0,2 km. Tvenkinys gausiai apaugęs vandens augalija. Altitudė 36,1 m. Krantai žemi ir pelkėti. Aplink tvenkinį plyti pievos, auga krūmynai, į rytus telkšo keletas užpelkėjusių smulkių karjerų tvenkinėlių. Pietine pakrante eina nebenaudojamas Joniškėlio-Biržų siaurasis geležinkelis, už jo įsikūręs Vidubalės kaimas.

Tvenkinys nenutekantis, priklauso Mūšos intako Jiešmens baseinui. Karjerą ir aplink esančius tvenkinėlius pamėgę reti Lietuvoje perintys paukščiai, taip pat ir migruojantys paukščiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
2. ↑
Koordinatės: 56°6′20″ š. pl. 24°29′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.10556°š. pl. 24.48333°r. ilg.﻿ / 56.10556; 24.48333


| Pajiešmenių tvenkinys |
| --- |
| Pajiešmenių tvenkinys |
| Vieta | Lietuva (Pasvalio rajonas) |
| Plotas | 0,091 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,98 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,8 m |
| Didžiausias gylis | 3,6 m |
| Tūris | 0,00158 km³ |
| Įteka | Jiešmuo, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Jiešmuo |

**Pajiešmenių tvenkinys** – tvenkinys Pasvalio rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Pasvalio, Pajiešmenių kaime. Susidaręs patvenkus Jiešmens upę (Mūšos baseinas) 4,1 km nuo jos žiočių. Ilgis iš rytų į vakarus 1,38 km, plotis iki 0,15 km. Altitudė 34,9 m. Rytinės tvenkinio dalies krantai aukštoki, apaugę medžiais. Šiaurinėje pakrantėje įsikūrusios buvusio Pajiešmenės dvaro sodyba ir kemperių stovyklavietė. Pietinėje pakrantėje plyti dirbami laukai, yra poilsiavietė. 

Debitas:

* Upės: 0,31 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 15,9 m³/s

Užtvanka 195 m ilgio, 5 m pločio. Vandens pralaida – šachtinė. Įrengta 1972 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Gipkalatv. *Ģipka, lyv.* Gipk' |
| --- |
| *Gipkos bažnyčia* |
|  |
| 

GipkaGipka

57°34′12″ š. pl. 22°49′10″ r. ilg.﻿ / ﻿57.57000°š. pl. 22.81944°r. ilg.﻿ / 57.57000; 22.81944﻿ (Gipka)Koordinatės: 57°34′12″ š. pl. 22°49′10″ r. ilg.﻿ / ﻿57.57000°š. pl. 22.81944°r. ilg.﻿ / 57.57000; 22.81944﻿ (Gipka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Latvijos vėliava Latvija |
| **Istorinis regionas** | Kuršas Kuršas |
| **Savivaldybė** | Talsų savivaldybė |
| **Valsčius** | Ruojos valsčius |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 74  |
|  |
|  **Vikiteka** | Gipka |

**Gipka** (lyv. *Gipk*, latv. *Ģipka*, anksčiau taip pat ir *Ģibka* arba *Ģibk(a)s ciems*) – bažnytkaimis Latvijoje, Kurše, Talsų savivaldybėje, Ruojos valsčiuje prie Rygos įlankos kranto, kelių P131 (Tukumas–Kesterciemas–Mėrsragas–Kolka) ir V1368 (Dundaga–Gipka) sankryžoje. Gipka išsidėsčiusi visai ties rytine Lyvių pakrantės riba (ties vakarine – Uovišiai).

Nors Gipka priklauso Lyvių pakrantei, tačiau į 12-os ypatingą statusą turinčių lyvių kaimų sąrašą neįtraukiama (žr. Lyvių pakrantė, „Saugomos kultūrinės-istorinės teritorijos statusas").

Nuo 1869 iki 1893 metų, kol nebuvo perkelta į Mazirbę, Gipkoje veikė Dundagos jūreivystės mokykla. Yra 1860 m. statyta akmeninė bažnyčia, pakrantėje stovi 30 m aukščio švyturys.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  LĢIA Vietvārdu datubāze
2. ↑  Lyvių-estų-latvių žodynas; tikrinta 2021-08-20

Nuorodos
--------

* Lyvių pakrantės kaimai 1902–1927 m. fotografijose
***Charlie Hebdo***|  |
| Periodiškumas | savaitinis |
| Kategorijos | satyra |
| 

---

 |
| Įsteigta | 1970 m. |
| Adresas | Paryžius, Prancūzija |
| Tiražas | 45 000 |
| ISSN | ISSN 1240-0068 |
| 

---

 |
| **Tinklalapis:** charliehebdo.fr |

**Charlie Hebdo** – satyrinis savaitinis Prancūzijos žurnalas, spausdinantis piešinius, anekdotus, apžvalgas ir polemikas. Žurnalas save pozicionuoja kaip antirasistinį, kairiųjų pažiūrų, rašantį krikščionybės, ekstremistinės dešinės, islamo, judaizmo, politikos, kultūros ir kitomis temomis.

Pirmą kartą šis žurnalas buvo išleistas 1970 m. Po 11 metų leidyba buvo sustabdyta, bet 1992 m. vėl atnaujinta. Nuo 2009 iki žudynių redakcijoje 2015 m. žurnalo redaktoriumi buvo Stéphane Charbonnier. Žurnalas išleidžiamas kiekvieną trečiadienį, o kartais leidžiamas ir specialus numeris.

Žurnalo redakcija patyrė du teroristinius aktus – 2011 ir 2015 m. Tai buvo reakcija į žurnalo išspausdintas Mahometo iliustracijas. Paskutinio teroro akto metu žurnalo redakcijoje buvo nužudyti 10 darbuotojų, tarp jų ir redaktorius, bei 2 policininkai, saugoję redakciją.

Po 2015 m. žudynių likusi žurnalo „Charlie Hebdo" redakcija paskelbė, kad stengsis išleisti trijų milijonų tiražo kitos savaitės numerį, lyginant su įprastu 60 000 tiražu. Ant šio numerio viršelio vėl buvo pavaizduotas pranašas Mahometas, laikantis rankose plakatą su užrašu „Je suis Charlie", o virš jo galvos bus užrašas „Tout est Pardonné" (*„viskas yra atleista"*). Vėliau tiražas padidintas iki 5 milijonų, kilus dideliam ažiotažui ir daugelyje pardavimų vietų pritrūkus žurnalo kopijų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Non, „Charlie Hebdo" n’est pas raciste !
2. ↑  As it happened: France sieges end
3. ↑  Charlie Hebdo’s New Issue Has Muhammad on the Cover
4. ↑  Charlie Hebdo attack: Rush to buy new 'survivors' issue'
Koordinatės: 54°29′16.46″ š. pl. 22°59′51.94″ r. ilg.﻿ / ﻿54.4879056°š. pl. 22.9977611°r. ilg.﻿ / 54.4879056; 22.9977611

Jono Basanavičiaus gimtoji sodyba-muziejus
Jono Basanavičiaus ąžuolynas
**Jono Basanavičiaus gimtoji sodyba-muziejus** – muziejinis architektūros ir kraštovaizdžio kompleksas, esantis Vilkaviškio rajone, Bartninkų seniūnijoje, Ožkabalių kaime, apimantis daktaro, Lietuvos Respublikos patriarcho Jono Basanavičiaus gimtąją sodybą. Yra Ožkabalių kaimo pietuose, šalia Šiulės upelio, pasiekiamas kelio  **5115**  Patilčiai–Bartninkai–Kaupiškiai  atšaka.

Sodybą sudaro 1991–1998 m. atstatyti Jono Basanavičiaus gimtųjų namų statiniai (XIX a. II pusė).

* Namas – medinis, stačiakampio plano, 1 aukšto su pastoge ir rūsiu, dvišlaičiu šiaudiniu stogu; viduje įrengta ekspozicija;
* Klėtis – medinė, stačiakampio plano, 1 aukšto su įgilintu prieklėčiu, dvišlaičiu malksnų stogu;
* Karvidė – nedegtų molio plytų, stačiakampio plano, trijų patalpų, 1 aukšto su pastoge, dvišlaičiu malksnų stogu;
* Kluonas – medinis, dviejų galų, pailgo plano, 1 aukšto su atvira pastoge, dvišlaičiu šiaudų-nendrių stogu;
* Rūsys – stačiakampio plano, betoninių sienų, plokščiu sutapdintu stogu;
* Kiaulidė – tinkuota, stačiakampio plano, trijų patalpų, 1 aukšto su pastoge, dvišlaičiu malksnų stogu;
* Šulinys – šachtinis, cilindrinio tūrio, lauko akmens mūro rentiniu;
* Aliejinės pamatų liekanos – lauko akmenų mūro pamato liekanos.

Taip pat į kompleksą patenka Ožkabalių senosios kapinės, pažymėtos metaliniu kryžiumi, kurio postamente iškalta data „1898", koplytstulpis (medinis dekoratyvinis stačiakampio formos stulpas, puoštas drožinėtu geometriniu ornamentu, viršuje koplytėlė su ornamentuotais lenktu stogeliu ir keturkampiu pagrindu bei trijomis skulptūromis: Švč. Mergele Marija, Rūpintojėliu ir Šv. Agota. Stulpas užsibaigia smaile su mediniu stilizuotu kryžiumi).

Greta sodybos yra 1989–1998 m. (Vitaliaus Stepulio iniciatyva) įveistas Lietuvos Tautinio atgimimo ąžuolynas, sudarytas iš 14 teminių giraičių: Sąjūdžio Seimo giraitė, Sąjūdžio seimo žiedas, Tautos atgimimo giraitė, Aukuro kalnas, Represijų aukų giraitė, Sausio 13-osios ir Medininkų aukų memorialas, Įžymių žmonių giraitė, Vilkaviškiečių giraitė, J. Basanavičiaus premijos laureatų giraitė, Knygnešių giraitė, Svečių giraitė, Tautos vienybės giraitė, Jaunimo giraitė, Vasario 16-osios nepriklausomybės akto signatarų giraitė, Kovo 11-osios nepriklausomybės atkūrimo akto signatarų giraitė ir Vardiniai ąžuolai Lietuvos Respublikos prezidentams.

* NamasNamas
* KlėtisKlėtis
* KarvidėKarvidė
* Sodybos kiemas: tiesiai – kluonas, kairėje – karvidė, per vidurį – šulinysSodybos kiemas: tiesiai – kluonas, kairėje – karvidė, per vidurį – šulinys
* Ąžuolynas. Baltų giraitėĄžuolynas. Baltų giraitė
* Glaustašakiai ąžuolaiGlaustašakiai ąžuolai

Šaltiniai
---------

* „Objekto Nr. 10590 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
Dž. Fatorio autoportretas, 1854 m. 
 „Italų stovykla po Madžentos mūšio", 1861 m. Piti rūmai, Nacionalinė šiuolaikinio meno galerija
**Džovanis Fatoris** (it. *Giovanni Fattori*, 1825–1908 m.) – XIX a. Italijos tapytojas, *Macchiaioli* grupės narys.

Biografija
----------

Džovanis Fatoris gimė 1825 m. rugsėjo 6 d. Livorne (Toskana). Mokėsi pas vietos dailininką Giuseppe Baldini, 1846 m. persikėlė į Florenciją, kur mokėsi pas Giuseppe Bezzuoli. Neišliko nei vienas iš jo ankstyvųjų kūrinių, neskaitant eskizų. Dž. Fatoris dalyvavo Italijos atgimimo judėjime, kovoje dėl susivienijimo. Jis prisijungė prie livorniečių sukilimo prieš Austrijos valdžią. Po 1850 m. jis nutapė portretų, istorinių scenų, daugiausiai viduramžių ir renesanso temomis. 1857 m. per dailininką Enrico Pollastrini, Dž. Fatoris susipažino su Engro klasicistine stilistika, kas paveikė jo kūrybą. Maždaug šiuo metu Dž. Fatoris tapo Toskanos dailininkų grupės *Macchiaioli* nariu, kurių daugelis grįžo iš Paryžiaus ir paveikti novatoriškų idėjų sukilo prieš akademinio meno principus, propagavo plenerinę ir realistinę tapybą. Dž. Fatoris persiėmė šiomis naujovėmis ir pradėjo garsėti militaristinio pabūdžio paveikslais, daugiausiai raitelių, pavaizduotų gamtoje. Jo paveikslas „Karo laukas po Madžentos mūšio" 1859 m. laimėjo Rikasolio konkursą. Gavęs piniginį apdovanojimą Dž. Fatoris vedė Setimiją Vanuči (*Settimia Vannucci*). 1861 m. pora apsigyveno Livorne, kur žmona buvo gydoma nuo tuberkuliozės, iki jos mirties 1867 m. 

Dž. Fatoris buvo paveiktas žmonos mirties, taip pat nusivylęs Italijos karalystės tvarka, kuri nepateisino italų Atgimimo lūkesčių. Dailininkas kūrė žanrines scenas, kaimo peizažus. 1869 m. pradėjo vesti privačias pamokas Florencijoje, vienu jo mokinių buvo livornietis Amedėjas Modiljanis. 1875 m. Dž. Fatoris lankėsi Paryžiuje, tačiau grįžo nesužavėtas impresionistinės dailės. Po 1880 m. dailininkas daug tapė Maremos kaimo vietovėje ir jo garsiausiu paveikslu įvardijamas „Maremos kaubojai, varantys avis". 1891 m. dailininkas vedė Marijaną Martineli (*Marianna Bigozzi Martinelli*). Pora gyveno skurdžiai, vertėsi privačiomis pamokomis. Dž. Fatoris neišgalėjo nupirkti rėmų savo paveikslams ir jo paroda 1896 m. Dresdene neįvyko. Antroji žmona mirė 1903 m. ir dailininkas 1906 m. vedė trečią kartą − Fani Martineli. Nusivylimai gyvenimo pabaigoje atsiskleidžia dailininko vėlyvuosiuose kūriniuose. Jis yra sukūręs grafikos kūrinių, ofortų. Džovanis Fatoris mirė 1908 m. rugpjūčio 30 d. Florencijoje. Palaidotas Livorne, kurio muziejui suteiktas dailininko vardas.

Darbų galerija
--------------

* Dž. Fatorio kūriniai chronologine tvarka

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Giovanni Fattori** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* treccani.it
* livornonow.com Archyvuota kopija 2016-06-20 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Pajiesio tiltas (reikšmės).*

| Pajiesio tiltas |
| --- |
|  |
| Tiltas po rekonstrukcijos |
| 

Pajiesio tiltasPajiesio tiltas

54°45′22″š. pl. 23°54′55″r. ilg.﻿ / ﻿54.756152°š. pl. 23.915336°r. ilg.﻿ / 54.756152; 23.915336﻿ (Pajiesio tiltas)Koordinatės: 54°45′22″š. pl. 23°54′55″r. ilg.﻿ / ﻿54.756152°š. pl. 23.915336°r. ilg.﻿ / 54.756152; 23.915336﻿ (Pajiesio tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Kauno rajonas |
| **Kerta** | Jiesią |
| **Ilgis** | 38 m (iki rekonstrukcijos) |
| **Plotis** | 8,4 m (iki rekonstrukcijos) |
| **Pastatytas** | 1962 m. |
| **Konstrukcija** | sijinis |

**Pajiesio tiltas** – automobilių transporto tiltas per Jiesios upę kelyje  **130**  Kaunas–Prienai–Alytus , Kauno rajone, Garliavos apylinkių seniūnijoje, Pajiesio kaime. Tiltas stovi už 1 km į vakarus nuo Linksmakalnio, 1,7 km į šiaurę nuo Išlaužo, paribyje su Prienų rajonu. Prieigose (nuo Prienų pusės) tyvuliuoja Pajiesio tvenkinys. Gelžbetoninis tiltas per Jiesią buvo pastatytas 1962 m.

Rekonstrukcija
--------------

Praėjus 20-čiai eksploatavimo metų, 1981-siais tiltui atliktas nedidelis remontas. Per keletą dešimtmečių nuo pastatymo tilto laikančiosios konstrukcijos kelininkų nebuvo tvarkomos, laikui bėgant susidėvėjo: surūdijo armatūra, aptrupėjo plokštės, išsikraipė kraštinių atramų konstrukcijos. Vidurinių atramų deformacijos kėlė pavojų tilto stabilumui. 2014-2015 m. Pajiesio tiltą rekonstravo tiltų statybos bendrovė „Latvijas tilti". Atlikti reikšmingi darbai: sutvirtinti pamatai, pastatytos naujos platesnės atramos, sumontuota nauja perdanga, sutvarkyta upės vaga. Rekonstrukcijos metu buvo pastatytas laikinasis tiltas, eismas pagrindiniu tiltu buvo ribojamas 8 mėnesius.

Konstrukcija
------------

1962 m. statybos tiltas buvo sijinis, karpytas, 38 m ilgio. Perdanga buvo sudaryta iš 7 tėjinio skerspjūvio sijų, krantuose paremta ant užpiltinių polių, viduryje – sieninio tipo taurų. Tiltas – 3 tarpatramių po 11,35 m, jo važiuojamoji dalis – 8,4 m pločio.

Galerija
--------

* Ant tilto (nuo Prienų pusės)Ant tilto (nuo Prienų pusės)
* Tiltas nuo žemupio pusėsTiltas nuo žemupio pusės
* PatiltėPatiltė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Atnaujintas tiltas per Jiesią paspartina susisiekimą tarp Kauno ir Alytaus *15min.lt* 2015-12-10
2. ↑  Henrikas Kebeikis. Tiltas per Jiesią kelyje Nr. 130 Kaunas–Prienai–Alytus (IMG 20170616 0014–0027)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pajiesio tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Tiltai per Jiesią
Džovanio Pjetro Belorio portretas (aut. Carlo Maratta)
**Džovanis Pjetras Beloris** (it. *Giovanni Pietro Bellori*, 1613 m. gegužės 13 – 1696 m. vasario 19 d.) – XVII a. italų meno teoretikas, antikvaras, biografas.

Biografija
----------

Džovanis Pjetras Beloris gimė 1613 m. gegužės 13 d. Romoje Giacomo Bellori ir Artemisia Giannotti šeimoje, kurie buvo ūkininkai iš Lombardijos, tuo metu dirbę Romoje. Tėvas tarnavo Francesco Angeloni, Giovanni Battista Agucchi ir kardinolo Ippolito Aldobrandini sekretoriuj, popiežiaus kurijos nariui. Gali būti, kad Francesco Angeloni buvo įsisūnijęs Džovanį Belorį, nes skyrė jam gerą išsilavinimą ir vėliau paskyrė vien jį savo paveldėtoju. Iš savo rėmėjo Džovanis Beloris persiėmė pomėgiu menui ir senienoms. Jis susipažino su daugeliu to meto Romos menininkų ir antikvarų. Tikėtina, kad apie tapybą jį instruktavo Domenikinas. 1670 m. popiežius Klemensas X paskyrė Belorį Vatikano sukauptų antikinių senienų kuratoriumi (*Commissario dell antichità*), 1671 m. Beloris tapo Romos Šv. Luko akademijos rektoriumi. 1672 m. jis parašė biografijų knygą ir traktatą apie meną „Šiuolaikinių tapytojų, skulptorių ir architektų gyvenimai", kuris tapo vienu pamatinių tekstų nagrinėjant baroko laikotarpio meną. Knyga buvo sugalvota kaip Giorgio Vasari „*Le Vite*" tęsinys, tik apžvelgiantis baroko laikotarpio menininkų gyvenimus. Knygoje pateiktos 12 menininkų biografijos, kurie kūrė Romoje (tapytojai Anibalė Karačis, Agostinas Karačis, Federikas Baročis, Karavadžas, Piteris Paulius Rubensas, Antonis van Deikas, Domenikinas, Džovanis Lanfrankas, Nikola Pusenas, skulptoriai François Duquesnoy ir Alessandro Algardi, architektas Domenico Fontana).

1690 m. Beloris išleido papildomą biografijų knygą, kurioje aprašyti Gvidas Renis, Andrea Sacchi ir Carlo Maratta. Kiti Belorio veikalai: „*Colonna Traina*" (1673), „*Admiranda Romanarum Antiquitatum*" (1693) ir „*Gli Antichi Sepolcri*" (1697), kuriuose Beloris aprašinėjo Sen. Romos liekanas. Po 1680 m. jis dirbo antikvaru ir bibiliotekininku Švedijos karalienei Kristinai, kuri tuomet gyveno Romoje. 1689 m. Beloris tapo Prancūzijos tapybos ir skulptūros akademijos garbės nariu. Beloris buvo neoplatoninio požiūrio į meną šalininkas. Savo estetines idėjas jis išdėstė 1664 m. esė „*L’Idea*" (publikuota vėliau kaip „Gyvenimų" įžanga). Pagal Belorį, menininkas iš pradžių turi suformuluoti idealaus kūrinio idėją ir iš gamtos turi imti tik pačius gražiausius ir tobuliausius elementus, nes pati gamta esą tėra tik netobulas tobulo „rojaus" vaizdinio atspindys. Tokiu būdu Beloris kaip meno sekimo idealą iškėlė Anibalės Karačio dailę, priešpastatydamas ją Karavadžo, kuri esą buvo nesektinas pavyzdys. Džovanis Pjetras Beloris mirė 1696 m. vasario 19 d. Romoje, palaidotas Šv. Izidoriaus bažnyčioje.

Šaltiniai
---------

* Giovanni Pietro Bellori biografija *l’Enciclopedia Italiana*
* Lilian H. Zirpolo. Historical Dictionary of Baroque Art and Architecture. Scarecrow Press, 2010. p. 88-90
**Šarlis Delafosas** (pranc. *Charles de La Fosse, Delafosse*, 1636 m. birželio 15 d. – 1716 m. gruodžio 13 d.) – XVII a. prancūzų baroko tapytojas.

Biografija
----------

Šarlis Delafosas gimė 1636 m. birželio 15 d. Paryžiuje. Jis buvo auksakalio sūnus ir tapybos mokėsi pas Šarlį Le Breną, kuris faktiškai diktavo to meto Prancūzijos tapybos stilių. 1668−1673 m. jis tobulinosi Italijoje, Venecijoje ir Romoje. Buvo paveiktas F. Primatičo, Ticiano, P. Veronezės tapybos, kopijavo Rafaelio darbus ir studijavo P. da Kortonos sieninę ir lubų tapybą. Grįžęs į Prancūziją 1673 m. Š. Delafosas tapo Karališkosios akademijos nariu, gaudavo karališkųjų užsakymų. Jis užsirekomendavo ir tapo vienu iš paklausiausių monumentaliojo dekoro tapybos meistrų to meto Paryžiuje. Devynerius metus praleido dekoruodamas Versalio rūmus, sukūrė mitologinių ir biblijinių temų paveikslų Luvro ir Tiuilri rūmams. 1689−1692 m. dirbo Londone, dekoravo hercogo Montekiu namus. Po to grįžęs į Paryžių dirbo Invalidų rūmuose, kur svarbiausiu jo indėliu buvo 1705 m. užbaigtas rūmų bažnyčios kupolo dekoras. Šarlis Delafosas mirė 1716 m. gruodžio 13 d. Paryžiuje. Jis buvo A. Vato draugu ir padėjo jam įsilieti į Paryžiaus meno aplinką. Š. Delafoso ryškių spalvų tapybos paletė prisidėjo prie rokoko stiliaus išsivystymo.

Darbų galerija
--------------

* „Aleksandras Didysis liūtų medžioklėje" (apie 1679 m. Versalio rūmai) „Aleksandras Didysis liūtų medžioklėje" (apie 1679 m. Versalio rūmai)
* „Ifigenijos paaukojimas" (1680 m. Versalio rūmai) „Ifigenijos paaukojimas" (1680 m. Versalio rūmai)
* Invalidų rūmų bažnyčios kupolo dekoras Invalidų rūmų bažnyčios kupolo dekoras
* „Europos pagrobimas" (D. Britanijos nacionalinis fondas) „Europos pagrobimas" (D. Britanijos nacionalinis fondas)

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Charles de La Fosse** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Encyclopaedia Britannica
* J. P. Getty muziejaus informacija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Juozas Bečelis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1948 m. lapkričio 2 d. (74 metai)Palūšėje, Ignalinos rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Gita - Marija |
| Vaikai | Ingrida, Mindaugas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Panevėžio miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1979 m. Lietuvos komunistų partija;
* 2004 m. Darbo partija;
* 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga.

 |
|  |
| Alma mater | 1974 m. Kauno politechnikos institutas |

**Juozas Bečelis** (g. 1948 m. lapkričio 2 d. Palūšėje, Ignalinos rajonas) – Lietuvos ir Panevėžio miesto politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1974 m. baigė Kauno politechnikos institutą, medžio apdirbimo technologas.

1971–1972 m. Panevėžio baldų fabriko pamainos meistras, 1972–1973 m. laboratorijos inžinierius, 1973 m. gegužės – lapkričio mėn. fabriko direktoriaus pavaduotojas, 1973–1977 m. fabriko vyr. inžinierius, 1977–1979 m. Panevėžio baldų fabriko direktorius. 1979–1987 m. LKP Panevėžio miesto komiteto Pramonės skyriaus vedėjas, 1987–1990 m. Panevėžio m. liaudies deputatų tarybos vykdomojo komiteto pirmininkas. 1990–1991 m. Lietuvos Vyriausybės patarėjas savivaldybių klausimais. 1991 m. kovo – gruodžio mėn. Lietuvos kurčiųjų draugijos UAB „Elkada" direktoriaus pavaduotojas, 1991–1998 m. UAB „Elkada" direktorius. 1998 m. AB Lietuvos taupomasis bankas Regionų valdymo departamento regiono vadybininkas, 2001 m. vasario – rugsėjo mėn. AB LTB Panevėžio skyriaus valdytojas, 2001–2002 m. AB „Šiaulių bankas" Panevėžio regiono vadybininkas, 2002 m. AB „Šiaulių bankas" Panevėžio Klijentų aptarnavimo skyriaus viršininkas, nuo 2005 m. AB „Šiaulių bankas" Panevėžio filialo direktorius.

2004 m. Darbo partijos, 2006 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos Panevėžio miesto skyriaus narys.

2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Panevėžio miesto savivaldybės tarybos narys.

Panevėžio prekybos pramonės ir amatų rūmų narys, 1994–1999 m. rūmų prezidentas, Panevėžio Rotary klubo „Nevėžis" prezidentas. Sutuoktinė Gita – Marija, vaikai Ingrida, Mindaugas..

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2012-06-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-04 iš Wayback Machine projekto.
| **Clara Schlaffhorst** |
| --- |
| Gimė | 1863 m. spalio 16 d.Klaipėda, Prūsijos karalystė |
| Mirė | 1945 m. (~82 metai)Seefeld, Pomeranija, Trečiasis Reichas |
|  |
| Veikla | gydytoja, mokytoja |

**Clara Schlaffhorst** (1863 m. spalio 16 d. Klaipėdoje – 1945 m. Zefelde, Pomeranija) – gydytoja, mokytoja, kartu su Hedwig Andersen sukūrusi kvėpavimo, kalbos ir balso terapijos Schlaffhorst ir Andersen metodą.

Biografija
----------

Gimė 1863 m. spalio 16 d. Klaipėdoje. Mokėsi dainavimo pas Julius Hey, kur susipažino su Hedwig Andersen. Kartu jos iš vertė iš anglų į vokiečių kalbą Leo Kofler knygą *The Art of Breathing*. 1916 m. kartu su H. Andersen atidarė vokalinio meno mokyklą Rotenberge prie Fuldos. 1926-1942 m. mokykla veikė Hustedt miestelyje Žemutinėje Saksonijoje, o 1942-1945 m. Seefeld miestelyje Pomeranijoje. Mirė 1945 m. Zefelde, Pomeranijoje.

Nuorodos
--------

* Biografija (vok.) Archyvuota kopija 2015-04-02 iš Wayback Machine projekto.
* Susijusi literatūra (vok.)
| **Juozas Bačiūnas** |
| --- |
| Gimė | 1893 m. gegužės 24 d.Jurbarkas |
| Mirė | 1969 m. sausio 23 d. (75 metai)Benton Harboras, JAV |
|  |
| Veikla | JAV lietuvių visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas. |

**Juozas Bačiūnas** (1893 m. gegužės 24 d. Jurbarke – 1969 m. sausio 23 d. Benton Harbore, JAV) – JAV lietuvių visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas ir leidėjas.

Biografija
----------

Į JAV atvyko kartu su tėvais būdamas ketverių metų. Dirbo raidžių rinkėju Čikagoje leidžiamame laikraštyje „Lietuva", administratoriumi laikraštyje „Draugas". 1916 m. laikraštį „Lietuva" nupirko kartu su kitais iš A. Olšausko ir leido iki 1918 m. 1951–1953 m. Amerikos lietuvių spaudos ir radijo draugijos „Viltis" pirmininkas, 1963–1969 m. Pasaulio lietuvių bendruomenės centro valdybos pirmininkas, 1966 m. vienas iš pirmojo Pasaulio lietuvių jaunimo kongreso organizatorių. Veikė tautininkų organizacijose, rėmė įvairius lietuviškų organizacijų renginius, lankė lietuvių išeiviją Europoje, Australijoje, N. Zelandijoje, P. Amerikoje, apie tai parašė trumpų atsiminimų knygų. Taip pat padėjo išleisti P. Alšėno, P. Biržio, V. Maciūno, V. Širvydo, V. Šliogerio, A. Vanagaičio knygų. Užsiėmė verslo veikla, buvo kelių poilsinių vasarviečių savininkas, septintajame dešimtmetyje vasarvietę „Tabor Farm", kur vykdavo lietuvių išeivių renginiai, pardavė V. Adamkui. Palaidotas Čikagoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Adamkus, Valdas. *Likimo vardas – Lietuva: apie laiką, įvykius, žmones.* Kaunas: Santara, 1998, 78-80 p. ISBN 978-9986-868-05-7.

Nuorodos
--------

* Juozas Bačiūnas. Lietuvių enciklopedija, T. II (B-Birštono). – Bostonas: Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1954. 31-32 psl.
* Juozas Bačiūnas. Lietuvių enciklopedija, T. XXXVI (Papildymai). – Bostonas: Lietuvių enciklopedijos leidykla, 1969. 74 psl.
* Juozas Bačiūnas. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 423-424 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie upę. Apie mitologinę būtybę skaitykite straipsnyje Meandras.*

| Didysis Menderesas |
| --- |
| Tiltas per upę Čale Tiltas per upę Čale |
| **Ilgis** | 380 km |
| **Baseino plotas** | 23 900 km² |
| **Vidutinis debitas** | 90 m³/s |
| **Ištakos** | Anatolija |
| **Žiotys** | Egėjo jūra |
| **Šalys** | Turkija |
|  |
|  **Vikiteka** | Didysis Menderesas |

**Didysis Menderesas** (turk. *Büyük Menderes*), senovėje **Meandras** (gr. Μαίανδρος) – upė, tekanti pietvakarinėje Turkijos dalyje. Prasideda Anatolijos plokščiakalnyje, netoli senovinio Frygijos miesto Keleanajos (dabartinis Dinaras), teka į vakarus, įtekėdama į Egėjo jūrą, netoli senovinio Jonijos miesto Mileto, sudaro deltą. Vandeninga žiemą. Naudojama drėkinimui. Žemupyje Didysis Menderesas sudaro meandras, nuo to ir kilo šis terminas.
|  |
| --- |
| The Moody Blues |
|  |
| Biografija |
| Kilmė |  JAV |
| Žanrai | progresyvusis rokas • art rokas • psichodelinis rokas • pop rokas • simfoninis rokas • proto-prog • R&B (ankstyvieji) |
| Aktyvumo metai | 1964–dabar |
| Įrašų kompanija | Decca • London • Deram • Threshold • A.K.A. • Polydor • Universal |
| Svetainė | moodybluestoday.com |

The Moody Blues (1969)
**„The Moody Blues"** – britų roko grupė, įkurta Birmingame (Anglija) 1964 m. Pačioje pradžioje grupė susidėjo iš klavišininko Mike Pinder, keliais instrumentais grojančio Ray Thomas, gitaristo Denny Laine, būgnininko Graeme Edge bei bosisto Clint Warwick. Grupė išpopuliarėjo grodama ritmenbliuzą. Nors grupės sudėtis iš pradžių šiek tiek keitėsi, išliko pagrindiniai jos nariai per visus geriausius jų metus, iki pat XX a. aštuntojo dešimtmečio pradžios.

1967 m. išleido savo antrąjį albumą, „Days of Future Passed", dėl kurio yra laikomi vieni iš art roko ir progresyviojo roko pradininkų, padėjusių šiems muzikos žanrams vystytis. Aštuntojo dešimtmečio pradžioje jie intensyviai koncertavo, tačiau padarė pertrauką nuo 1974 iki pat 1977 m. Paskutinis grupės albumas buvo „December", išleistas 2003 m. – tai kalėdinių dainų rinkinys. Jie iki pat šiol koncertuoja, kartais pasirodydami mažesniuose ar trumpesniuose renginiuose.

„The Moody Blues" garsi tokiais kūriniais kaip „Go Now", „Nights in White Satin", „Tuesday Afternoon" bei „Question". Visame pasaulyje yra pardavusi daugiau kaip 70 milijonų savo albumų kopijų, į tai įeina 18 platininių ir auksinių. 2018 m. buvo įtraukti į Rokenrolo šlovės muziejų.

Grupės nariai
-------------

### Dabartiniai nariai

* Graeme Edge – būgnai, perkusiniai, vokalai (1964–dabar)
* Justin Hayward – gitara, vokalai (1966–dabar)
* John Lodge – bosinė gitara, gitara, vokalai (1966–dabar)

### Buvę nariai

* Denny Laine – gitara, vokalai (1964–1966)
* Mike Pinder – klavišiniai, vokalai (1964–1978)
* Ray Thomas – fleita, perkusiniai, armonikėlė, vokalai (1964–2002: mirė 2018)
* Clint Warwick – bosinė gitara, vokalai (1964–1966: mirė 2004)
* Rodney Clark – bosinė gitara, vokalai (1966)
* Patrick Moraz – klavišiniai (1978–1990)

Diskografija
------------

* *The Magnificent Moodies* (1965, Jungtinė Karalystė) / *Go Now: The Moody Blues #1* (1965, JAV)
* *Days of Future Passed* (1967)
* *In Search of the Lost Chord* (1968)
* *On the Threshold of a Dream* (1969)
* *To Our Children’s Children’s Children* (1969)
* *A Question of Balance* (1970)
* *Every Good Boy Deserves Favour* (1971)
* *Seventh Sojourn* (1972)
* *Octave* (1978)
* *Long Distance Voyager* (1981)
* *The Present* (1983)
* *The Other Side of Life* (1986)
* *Sur la Mer* (1988)
* *Keys of the Kingdom* (1991)
* *Strange Times* (1999)
* *December* (2003)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Senendedžasسنندج |
| --- |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

SenendedžasSenendedžas

35°19′0″ š. pl. 46°59′0″ r. ilg.﻿ / ﻿35.31667°š. pl. 46.98333°r. ilg.﻿ / 35.31667; 46.98333﻿ (Senendedžas)Koordinatės: 35°19′0″ š. pl. 46°59′0″ r. ilg.﻿ / ﻿35.31667°š. pl. 46.98333°r. ilg.﻿ / 35.31667; 46.98333﻿ (Senendedžas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3:30)------ vasaros: (UTC+4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Irano vėliava Iranas |
| **Provincija** | Kurdistano provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 316 862  |
| **Altitudė** | 1 480 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Senendedžas |

**Senendedžas** (pers. سنندج = *Sanandaj*, kurd. Sine) – miestas vakarų Irane, 512 km į vakarus nuo Teherano. Kurdistano provincijos sostinė. Dauguma gyventojų – kurdai, yra armėnų, žydų, asirų.

Tekstilės, metalo apdirbimo, odos, maisto, baldų gamybos pramonė. Tradiciniai amatai (kilimų gamyba, keramika, medžio raižyba, rankdarbiai, juvelyrika). Veikia Kurdistano universitetas.

Paveldas
--------

Mieste ir jo apylinkėse gausu archeologinių ir architektūrinių paminklų: Haradž Chartūno mečetė, abasidų laikų forto liekanos, Safavidų laikų tiltai, bazarai, rūmai, yra keletas mečečių, senų pirčių, miesto muziejus su meno šedevrais. Greta yra Salavat Abado tradicinis kurdų kaimas, miškai, istorinės kalvos. Apylinkėse yra olų, ežerų, karštųjų versmių.

Istorija
--------

Miestas įkurtas XVII a. gubernatoriaus Suleimano Chano Ardalano. Miestas tapo vasalinės Ardalano valstybės sostine.
| Poasas |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Kosta Rika Kosta Rika |
|  |
| Aukštis | 2708 m |
|  |
| Tipas | Stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2006 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 10°02′0″ š. pl. 84°02′0″ v. ilg.﻿ / ﻿10.03333°š. pl. 84.03333°r. ilg.﻿ / 10.03333; 84.03333Koordinatės: 10°02′0″ š. pl. 84°02′0″ v. ilg.﻿ / ﻿10.03333°š. pl. 84.03333°r. ilg.﻿ / 10.03333; 84.03333 |

**Poasas** (isp. *Poás Volcano*) – aktyvus ugnikalnis centrinėje Kosta Rikos dalyje, Centrinėje Kordiljeroje, Alachuelos provincijoje, 26 km į šiaurės rytus nuo San Chosė. Aukštis 2708 m. Ugnikalnio krateryje aptikti du sieros ežerai. Pasižymi dideliu aktyvumu – nuo 1828 m. Poas ugnikalnis buvo išsiveržęs 39 kartus. Ugnikalnis yra Poaso vulkano nacionaliniame parke.

Šį stratovulkaną sudaro keletas kalderų ir trys krateriai, kurių du yra išeina į ežerus. Pagrindinio kraterio diametras yra 2 km. Krateryje esantis ežeras yra žalios spalvos, nes jame yra daug rūgščių (pH < 1), sieros, temperatūra siekia virš 85 °C. Antras krateris, vadinamas Botos, išeina į šaltą ežerą (Laguna Botos), kuris susisiekia su Rio Angel upe.

Nuorodos
--------

* Ugnikalnių duomenų bazė Archyvuota kopija 2021-03-24 iš Wayback Machine projekto.
| Minesota |
| --- |
|  Minesotos upė |
| **Ilgis** | 595 km |
| **Baseino plotas** | 44 030 km² |
| **Vidutinis debitas** | 125 m³/s |
| **Ištakos** | Didžiųjų Akmenų ežeras |
| **Žiotys** | Misisipė |
| **Šalys** | JAV |
|  |
|  **Vikiteka** | Minesota |

**Minesota** (angl. *Minnesota River*) – upė Jungtinėse Amerikos Valstijose, Minesotos valstijoje; Misisipės dešinysis intakas. Išteka iš Didžiųjų Akmenų (*Big Stone*) ežero, telkšančio ties Minesotos ir Pietų Dakotos siena. Pastarąjį ežerą maitina 115 km ilgio Mažosios Minesotos upė, tekanti per Pietų Dakotą. Ištekėjusi iš ežero, Minesota teka tiesiai į pietryčius senslėniu, o už Mankeito pasuka į šiaurės rytus. Įteka į Misisipę tarp Mineapolio ir Sent Polo.

Didžiausi intakai: Pom de Teras, Čipeva (dešinieji), Lak ki Parlis, Jelou Medisinas, Redvudas, Kotonvudas (kairieji).

Upė laivuojama (baržomis gabenamas javų derlius).

Miestai prie Minesotos: Blumingtonas, Bernsvilis, Časka, Montevidėjas, Niu Almas, Iden Preris, Mankeitas.

Upės baseinas
Upės pavadinimas dakotų kalba (*Watpá Mnísota*) reiškia „apniukusio dangaus upė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Minnesota River Basin