recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Rafaelas Patkanianas** |
| --- |
|  |
| Rafaelas Patkanianas ant Armėnijos pašto ženklo (2005 m.) |
| Gimimo vardas | Ռափայել Գաբրիելի ՊատկանյանРафаэл Габриэлович Патканян |
| Gimė | 1830 m. lapkričio 20 d.Nachičevanė prie Dono, Rusijos imperija |
| Mirė | 1892 m. rugsėjo 3 d. (61 metai)Nachičevanė prie Dono, Rusijos imperija |
| Tautybė | armėnas |
|  |
| Veikla | rašytojas, poetas, leidėjas, vertėjas |
|  |
| Alma mater | Lazarevo rytų kalbų institutas |
|  |
|  **Vikiteka** | Rafaelas Patkanianas |

**Rafaelas Patkanianas** (arm. Ռափայել Պատկանյան, rus. *Рафаэл Габриэлович Патканян*), pasirašinėjęs slapyvardžiu ***Gamaras Katipa*** (1830 m. lapkričio 20 d. – 1892 m. rugsėjo 3 d.) – Rusijos armėnų rašytojas.

Biografija
----------

Gimė Nachičevanėje prie Dono (dabar – Rostovo prie Dono dalis), šventiko šeimoje. Studijavo Lazarevo rytų kalbų institute Maskvoje, 1850–1852 m. dirbo pedagoginį darbą Tbilisio armėnų seminarijoje. Vėliau Rafaelas Patkanianas mokslus tęsė Dorpato ir Sankt Peterburgo universitetuose, klausė paskaitų Vokietijos universitetuose.

Nuo 1850 m. Rafaelas Patkanianas bendradarbiavo tėvo redaguojamame savaitraštyje „Ararat". 1855–1857 m. išleido penkis literatūros rinkinius „Gamar Katipa", juose skelbė savo patriotinius eilėraščius ir kitų rašytojų kūrinius. Rafaelas Patkanianas Peterburge subūrė vietos armėnų intelektualus, 1862 m. įsteigė tipografiją, leido tiek pačių armėnų kūrinius, tiek vertimus iš rusų ir kitų kalbų į armėnų. 1863–1964 m. redagavo savaitraštį „Šiaurė" Sankt Peterburge. Šį valdžiai uždarius, Rafaelas Patkanianas grįžo į Nachičevanę, kur dirbo pedagoginį darbą, įsteigė nemokamą amatų mokyklą.

Kūryba
------

Eilėraščiuose *Arakso ašaros* (1855 m.), *Agasio motinos daina* (1862 m.), istorinėje poemoje *Narsiojo Vardano Mamikoniano mirtis* (1856 m.), remdamasis tautos garbinga praeitimi, žadino armėnų nacionalinę savimonę, skatino išsivaduoti iš svetimšalių priespaudos (eilėraščių ciklas *Laisvosios dainos*, 1878 m.). Parašė apsakymų (*Atviras kiemas* 1874 m. *Karas* 1877 m. *Senas viengungis* 1885 m. *Vaikščiojantys lavonai* ir *Kas kaltas*?, abu 1889 m.; juose smerkė pirklių ir dvasininkų savanaudiškumą), apysakų (*Garbėtroška* 1880 m. *Ponia ir tarnaitė* 1884 m.; jose pavaizdavo nutautėjusio armėnų jaunimo gyvenimą), satyrinių eilėraščių (ciklas *Naujosios Nachičevanės lyra* 1879 m.), politinės publicistikos. Į armėnų kalbą išvertė Ezopo pasakėčių, D. Defo „Robinzoną Kruzą", A. Puškino „Pasaką apie žveją ir žuvį".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Patkanian Rafael*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
2. ↑  *Патканян\_Рафаэл\_Габриэлович*,Большая советская энциклопедия, T. XIX (Отоми—Пластырь). – Москва: Советская энциклопедия, 1975
| Rafailovičiai*Rafailovići* |
| --- |
| *Gyvenvietės vaizdas iš jūros pusės* |
|  |
| 

RafailovičiaiRafailovičiai

42°16′52″ š. pl. 18°52′53″ r. ilg.﻿ / ﻿42.28111°š. pl. 18.88139°r. ilg.﻿ / 42.28111; 18.88139﻿ (Rafailovičiai)Koordinatės: 42°16′52″ š. pl. 18°52′53″ r. ilg.﻿ / ﻿42.28111°š. pl. 18.88139°r. ilg.﻿ / 42.28111; 18.88139﻿ (Rafailovičiai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Juodkalnijos vėliava Juodkalnija |
| **Savivaldybė** | Budvos opština |
|  |
| **Altitudė** | 12 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Rafailovičiai |

**Rafailovičiai** (juodkal. *Rafailovići*, serb. *Рафаиловићи*) – nedidelė kurortinė gyvenvietė Juodkalnijoje, Budvos savivaldybėje.

Geografinė padėtis
------------------

Rafailovičiai yra Adrijos jūros pakrantėje į rytus nuo Bečičių. Atstumas iki Podgoricos yra 40 km, atstumas važiuojant keliu – 63,4 km. Atstumas pėsčiomis iki Budvos pajūrio bulvaru yra 3,2 km. Gyvenvietės centro aukštis virš jūros lygio – 12 metrų.

Gyventojai
----------

Duomenų apie nuolatinių Rafailovičių gyventojų skaičių pagal 2011 m. Juodkalnijos gyventojų surašymą nėra.

Aprašymas
---------

Istoriškai Rafailovičiai buvo nedidelis žvejų kaimelis. Šiuo metu tai yra populiarus turistinis objektas Budvos Rivjeroje. Čia yra viešbučiai *„Aleksandar", „Obala", „Meridian", „Zeta", „Aura"* ir kt. poilsiautojams siūloma daugybė apartamentų, promenadoje yra daugybė kavinių, restoranų ir parduotuvių. Rafailovičių paplūdimys yra garsiojo Bečičių paplūdimio dalis, jo ilgis yra apie du kilometrai. Pliažas yra siauras, smėlėtas, padalintas į mokamą ir nemokamą zonas. Jį užbaigia nedidelis akmenuotas paplūdimys Devištenjė arba Siena (*plaža Đevištenje*). Smėlio paplūdimio gale yra prieplauka mažoms jachtoms, kateriams ir valtims. Gyvenvietę supa vešli Viduržemio jūros augmenija ir akmeninės uolų atbrailos. Per tunelį, prakirstą uoloje rytiniame gyvenvietės pakraštyje (jo ilgis yra 185 metrų), galima patekti į Kamenovo paplūdimį *(plaža Kamenovo)*, kur yra išskirtinai skaidrus vanduo.

Kelios minutės pėsčiomis nuo Rafailovičių pliažo yra parasparnių stotis, iš kur aštrių pojūčių mėgėjai gali kasdien skraidyti virš pakrantės ir kalnų.

Rafailovičiuose tęsiasi didelių, europinius kokybės standartus atitinkančių viešbučių statyba.

Nuorodos
--------

1. 1 2  Рафаиловичи. Archyvuota kopija 2019-07-24 iš Wayback Machine projekto. Путеводитель по Черногории.
2. 1 2  Rafailovici. Discover Montenegro.
3. ↑  Rafajlovici, geonames.com
4. ↑  Statistical Office of Montenegro. Census 2011 data – Settlements
5. ↑  Annalisa Rellie. Montenegro. – The Bradt Travel Guide. – UK, USA: Bradt Travel Guides Ltd, UK. The Globe Pequot Press Inc, USA. – P. 174.
6. ↑  Rafailovići – ukoliko želite savršen primorski odmor (archyvuota versija). City Magazine. ARchyvuota 2019-07-24.
| **Rafaelis Pasijassuom. *Kustaa Rafael Paasio*** |
| --- |
|  |
| Rafael Paasio |
| Gimė | 1903 m. gegužės 27 d.Uskela |
| Mirė | 1980 m. kovo 22 d. (76 metai)Helsinkyje |
| Vaikai | Pertti Kullervo Paasio |
|  |
| Veikla | Suomijos politinis veikėjas, leidėjas |
| Partija | 1925 m. Suomijos socialdemokratų partija |

**Rafaelis Pasijas** (suom. *Kustaa Rafael Paasio*, 1903 m. gegužės 27 d. Uskeloje – 1980 m. kovo 22 d. Helsinkyje) – Suomijos politinis veikėjas, leidėjas.

Biografija
----------

Nuo 1925 m. Suomijos socialdemokratų partijos narys, 1963–1975 m. partijos pirmininkas. Jį pakeitė Maunas Koivistas.

Nuo 1948 m. Suomijos parlamento narys, 1966 m. ir 1970–1972 m. Suomijos parlamento (*Eduskunta*) pirmininkas. Socialdemokratams sudarius koaliciją su Suomijos centro partija ir Suomijos liaudies demokratų partija (komunistais), 1966–1968 m. ir 1972 m. Suomijos Ministras pirmininkas.

Suomijos socialdemokratų partijos pirmininko (1987–1991 m.) ir Suomijos Ministro pirmininko (1989–1992 m.) Perčio Pasio tėvas.

Nuorodos
--------

Suomijos vėliava
Suomijos ministrai pirmininkai

P.E. Svinhufvud |
J.K. Paasikivi |
L. Ingman |
K. Castrén |
J. Vennola |
R. Erich |
J. Vennola |
A. Cajander |
K. Kallio |
A. Cajander |
L. Ingman |
A. Tulenheimo |
K. Kallio |
V. Tanner |
J. Sunila |
O. Mantere |
K. Kallio |
P.E. Svinhufvud |
J. Sunila |
T. Kivimäki |
K. Kallio |
A. Cajander |
R. Ryti |
K.R. Walden |
J.W. Rangell |
E. Linkomies |
A. Hackzell |
U. Castrén |
J.K. Paasikivi |
M. Pekkala |
K.A. Fagerholm |
U. Kekkonen |
S. Tuomioja |
R. Törngren |
U. Kekkonen |
K.A. Fagerholm |
V. Sukselainen |
B. von Fieandt |
R. Kuuskoski |
K.A. Fagerholm |
V. Sukselainen |
E. Luukka |
M. Miettunen |
A. Karjalainen |
R.R. Lehto |
J. Virolainen |
R. Paasio |
M. Koivisto |
T. Aura |
A. Karjalainen |
T. Aura |
R. Paasio |
K. Sorsa |
K. Liinamaa |
M. Miettunen |
K. Sorsa |
M. Koivisto |
E. Uusitalo |
K. Sorsa |
H. Holkeri |
E. Aho |
P. Lipponen |
A. Jäätteenmäki |
M. Vanhanen |
M. Kiviniemi |
J. Katainen |
A. Stubb |
J. Sipilä |
A. Rinne |
S. Marin
| Dalmatovas*Далматово* |
| --- |
|        |
| *Dalmatovas 1912 m.* |
|  |
| 

DalmatovasDalmatovas

56°16′0″ š. pl. 62°55′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.26667°š. pl. 62.91667°r. ilg.﻿ / 56.26667; 62.91667﻿ (Dalmatovas)Koordinatės: 56°16′0″ š. pl. 62°55′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.26667°š. pl. 62.91667°r. ilg.﻿ / 56.26667; 62.91667﻿ (Dalmatovas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kurgano sritis Kurgano sritis |
| **Rajonas** | Dalmatovo rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1644 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 12 772  |
| **Plotas** | 170 km² |
| **Tankumas** (2017) | 75 žm./km² |
| **Altitudė** | 100 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Dalmatovas |

**Dalmatovas** (rus. *Далматово*) – miestas Rusijoje, Kurgano srityje, 192 km į šiaurės vakarus nuo Kurgano, prie Isetės; rajono centras. Pro miestą eina plentas ir geležinkelis Kurganas–Jekaterinburgas. Mašinų ir įrengimų gamyba, maisto (konditerijos, grūdų, grybų), lengvoji pramonė. Veikia krašto muziejus. Apylinkėse yra apgriuvęs Švč. Dievo Motinos Ėmimo Dangun vienuolynas (pastatytas 1644 m.), taip pat Šv. Mikalojaus cerkvė.

Istorija
--------

Gyvenvietė pradėjo kurtis kai 1644 m. Šv. Dalmatas Isetietis Isetės krante įkūrė vienuolyną. 1691 m. tai gyvenvietė pavadinta Nikolajevskoje. XVII a. vienuolyną ir gyvenvietę puldinėjo totoriai, o 1774 m. – kazokai (Pugačiovo sukilimas). 1781 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas ir Dalmatovo vardas. Užėjus tarybų valdžiai, vienuolynas buvo uždarytas ir palaipsniui suniokotas. 1924 m. Dalmatovas tapo kaimu, bet 1947 m. grąžintos miesto teisės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 128
|  |
| --- |
| Bedwetters |
| Kilmė | Pernu, Estija |
| Žanrai | pop punk, post hardcore |
| Aktyvumo metai | 2004-dabar |
| Svetainė |  |
| Nariai |
| Joosep Järvesaar  Karl-Kristjan Kingi  Rauno Kutti  Mihkel Mõttus  Kaspar Koppel  Rivo Kingi |
| Buvę nariai |
| Alo-Martin MathiesenJaanus LepalaanOliver Rull |

**Bedwetters** yra roko grupė iš Pernu (Estija). Grupė išgarsėjo 2007 metų rudenį, kai laimėjo MTV New Sound of Europe apdovanojimą. Bedwetters nugalėjo tokias grupes kaip: Klaxons ir Sunrise Avenue. Jie buvo pirmoji grupė iš Estijos laimėjusi MTV apdovanojimą.

Bet prieš istorinę lapkričio 1-ąją, kai Nelly Furtado ir Snoop Dogg įteikė jiems MTV apdovanojimą, vaikinai parsivežė į namus Grand Prix apdovanojimą iš vieno presitiziškiausių konkursų skirtų jaunoms Estijos grupėms ir gavo galimybę nufilmuoti video klipą dainai „Dramatic Letter To Conscience". Daina vėliau tapo Estonian Radio 2 metų hitu ir Bedwetters vėl tapo metų naujokais.

2008 metų pavasarį Bedwetters gavo šansą apšildyti Good Charlotte ir Avril Lavigne Taline ir praleido vasarą koncertuodami įvairiuose festivaliuose pabaltijo šalyse su tokiais atlikėjais, kaip Franz Ferdinand, Reamonn, Justice ir daug kitų.

2008 metų pavasarį Bedwetters pasirašė sutartį su Švedijos įrašų kompanija I Can Hear Music (TMC Entertainment) ir pradėjo dirbti su debiutiniu albumu. Vaikinai pasirinko Petter Lantz (buvęs Lambretta), kuris peržiūrėjo jų dainas sukurtas per 2008 metų pavasarį ir vasarą. Gruodį grupė persikėlė į studiją ir pabaigė įrašinėti 2009 metų sausio pabaigoje. Albumas pavadintas „Meet the Fucking Bedwetters" buvo išleistas Estijoje ir pasaulyje (iTunes) 2009 metų balandžio 20 d.

Grupės sudėtis
--------------

* Joosep Järvesaar - pagrindinis vokalas.
* Karl-Kristjan Kingi - būgnai, pritariantysis vokalas.
* Rauno Kutti - gitara, pritariantysis vokalas.
* Mihkel Mõttus - gitara, pritariantysis vokalas.
* Kaspar Koppel - bosinė gitara.

Diskografija
------------

* "Meet the Fucking Bedwetters" - 2009 m.

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis
* Oficialus Myspace puslapis
* "A Dramatic Letter to Consciene" vaizdo klipas
* Bedwetters svetainėje Last.fm
| DalnegorskasДальнегорск |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

DalnegorskasDalnegorskas

44°34′00″ š. pl. 135°37′00″ r. ilg.﻿ / ﻿44.56667°š. pl. 135.61667°r. ilg.﻿ / 44.56667; 135.61667﻿ (Dalnegorskas)Koordinatės: 44°34′00″ š. pl. 135°37′00″ r. ilg.﻿ / ﻿44.56667°š. pl. 135.61667°r. ilg.﻿ / 44.56667; 135.61667﻿ (Dalnegorskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+11) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Primorės kraštas Primorės kraštas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1896 m. (miesto teisės – nuo 1989 m.) |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 38 087  |
|  |
| **Tel. kodas** | +7 42373 |
| **Tinklalapis** | www.dalnegorsk-mo.ru |
|  **Vikiteka** | Dalnegorskas |

TV bokštas Dalnegorske
Dalnegorsko apylinkėse – uolos *Dva Brata*
**Dalnegorskas** (rus. *Дальнегорск*) – Rusijos miestas Primorės krašte, Dalnegorsko miesto apygardos administracinis centras (iki 1997 m. – Dalnegorsko rajono centras). Miestas išsidėstęs kalnuotoje vietovėje – iš to kildinamas jo pavadinimas (rus. *дальняя гора* 'tolimas kalnas'), – už 535 km nuo Vladivostoko, 35 km nuo Japonų jūros pakrantės, rytinėje Sichote Alinio kalnų dalyje (180–804 m virš jūros lygio). Iki 1972 m. Dalnegorsko pavadinimas buvo kiniškas – Tetiuche (*Тетюхе*). Turi 38,1 tūkst. gyventojų 2010 m.

Miesto apylinkės garsėja gamtos paminklais (įspūdingos kalnų uolos, urvai, *Dva brata* uolos – vienos iš jų), randama įvairių brangiųjų mineralų. Dėl blogai išvystytos turizmo infrastruktūros gamtos įžymybės nėra lengvai pasiekiamos. Vaizdingose apylinkėse gausu spygliuočių (daugiausia – kedrų) miškų.

Istorija
--------

Tetiuche 1934 m.
Kalnakasių gyvenvietė Tetiuche Rudnajos upės slėnyje kūrėsi nuo 1897 m. atradus švino, alavo ir cinko rūdos telkinius. 1930 m. įgijo darbininkų gyvenvietės, 1989 m. – miesto statusą.

Pramonė
-------

Dalnegorsko upė Rudnaja
Dalnogorske veikia stambios kalnakasybos, polimetalų sodrinimo, perdirbimo ir gamybos įmonės, šalia kasamas didžiulis chemijos kombinato karjeras. Veikianti chemijos pramonė kelia ekologinių problemų .

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Dalnegorsko miesto apygardos tinklalapis Archyvuota kopija 2014-09-29 iš Wayback Machine projekto.
* Dalnegorskas svetainėje „Moj gorod"
* Dalnegorske randami mineralai
* Miesto istorija
| *Vinland Saga* |
| --- |
|  |
| Žanras | Istorinė grožinė literatūra, veiksmo
 |
| Manga |
| Autorius | Makoto Yukimura |
| Leidėjas | Japonija Kodansha |
| Serializuota  |  *Weekly Shōnen Magazine*(2005 m. balandis–spalis)*Monthly Afternoon*(2005 m. gruodis–dabar) |
| Leidimo metai | 2005 m. – dabar |
| Tomų sk. | 26
 |
| TV anime |
| Režisierius | Shuhei Yabuta |
| Studija | Wit Studio |
| Kanalas | NHK General TV |
| Rodymo laikotarpis | 2019 m. –  |
| Serijų sk. | 24
 |

**Vinland Saga** (jap. ヴィンランド･サガ = *Vinrando Saga*) – japonų istorinės tematikos manga komiksai, parašyti ir iliustruoti apdovanojimus pelniusio rašytojo Makoto Jukimuros. Manga platina leidykla „Kodansha". Pradžioje komiksai spausdinti žurnale „Weekly Shōnen Magazine", bet vėliau perkelti į žurnalą „Monthly Afternoon".

Pavadinimas *Vinland Saga* kelia asociacijas su Vinlandu, kuris aprašomas Skandinavų sagose. Tačiau mangos „Vinland Saga" veiksmas vyksta danų valdomoje Anglijoje XI a. pradžioje ir telkiasi apie iš Danijos į Angliją atklydusius vikingus. Pasakojama apie dramatišką istorišką karaliaus Knuto Didžiojo atėjimą į valdžią ir islandų keliautojo Torfino, nužudytojo buvusio kario sūnaus, siekį atkeršyti. Pasakojimo pateikimas ir piešimo stilius apžvalgininkų sulyginamas su Kentaro Miuros klasikinės tamsiosios fentezi kūriniu „Berserk".

2019 m. televizijoje pasirodė anime ekranizacija, kurią sukūrė studija „Wit Studio".

Nuorodos
--------

* Vinland Saga enciklopedijoje Anime News Network
| ***Vinčesteris ‘73*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Winchester ‘73 |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Anthony Mann |
| Scenaristas (-ai) | Borden ChaseRobert L. Richards |
| Vaidina | James Stewart |
| Metai | 1950 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 92 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Vinčesteris ‘73** (angl.  *Winchester ‘73*) – 1950 m. JAV sukurtas nespalvotas vesternas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* James Stewart – Linas MakAdamas
* Shelley Winters – Lola Maner
* Dan Duryea – Vakas Džonis Dynas
* Stephen McNally – „Olandas" Henris Braunas
* Millard Mitchell – Frenkis Vilsonas
* Charles Drake – Styvas Mileris
* Will Geer – Vaitas Erpas
* Rock Hudson – Jaunasis Jautis
* Tony Curtis

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1876-ieji metai, Dodž Sitis. Mieste, kuriame tvarką palaiko šerifas Vaitas Erpas, dalyvauti šaudymo varžybose susirenka geriausi Laukinių Vakarų šauliai. Prizas – ypatingas Vinčesterio gamybos šautuvas; tokį, kaip manoma, pavyksta pagaminti tobulą vieną iš 20 tūkstančių.

Turnyrą laimi Linas MakAdamas, tačiau jo senas priešininkas ir turnyro oponentas „Olandas" Henris Braunas su dviem sėbrais užpuola nugalėtoją, atima prizą ir sprunka į prerijas. Atsigavęs MakAdamas leidžiasi iš paskos, tačiau tuo tarpu prasideda indėnų puolimas...
Koordinatės: 51°26′46″ š. pl. 0°05′11″ v. ilg.﻿ / ﻿51.44611°š. pl. 0.08639°r. ilg.﻿ / 51.44611; 0.08639

 Dalvičo paveikslų galerija
**Dalvičo paveikslų galerija** (angl. **Dulwich Picture Gallery**) – seniausia Anglijos paveikslų galerija, veikianti pietiniame Londone. Pagrindinę ekspozicijos dalį sudaro Europos XVII ir XVIII a. tapyba. Galerijoje yra keletas kapitalinių Guido Reni ir Bartolomé Esteban Murillo darbų.

Istorija
--------

Paveikslų kolekcijos pradžia tapo Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Stanislovo Augusto Poniatovskio užsakyti pirkti dailės darbai Londono meno dileriams Noël Desenfans ir Francis Bourgeois RA. Kolekcija turėjo tapti karališkąja ATR meno kolekcija, nes prieš tai buvusieji karaliai, Saksonijos kurfiurstai, paveikslus rinko ir kolekcionavo Dresdene. 1795 m. buvo panaikinta ATR valstybė nespėjus suformuoti ir perduoti kolekcijos. Tokiu būdu kolekcija liko be savininkų. Po nenusisekusių bandymų parduoti visus darbus Europos meno rinkoje, paveikslai buvo padovanoti 1811 m. Dalvičo, kaimo šalia Londono, koledžui su sąlyga, kad paveikslai bus viešai prieinami visuomenei. Kartu Francis Bourgeois iškėlė sąlygą, kad galerijos pastatą pastatytų jo draugas architektas John Soane. Galerija tapo pirmąja pasaulyje, specialiai pastatyta eksponuoti paveikslus. Atidaryta 1814 m. Vėliau pastatas buvo praplėstas ir kai kurios dalys perstatytos po to, kai pastatas nukentėjo Antrojo pasaulinio karo bombardavimų metu. Vėliau įterpta modernių stiklinių konstrukcijų.

Galerijos eksponatai
--------------------

Galerijoje dominuoja XVII ir XVIII a. Europos dailės meistrų kūryba (tarp jų – Rembranto, Antonio van Deiko, B. A. Muriljo, N. Puseno, Vato, Geinsboro, Rubenso, Tiepolo, Kanaleto). Nuolatinėje ekspozicijoje yra apie 350 paveikslų.

* Galerijos interjeras Galerijos interjeras
* Gvidas Renis. „Šv. Jonas Krikštytojas Atsiskyrėlis" Gvidas Renis. „*Šv. Jonas Krikštytojas Atsiskyrėlis*"
* Bartolomė Estebanas Muriljas. „Rožinio Madona" Bartolomė Estebanas Muriljas. „*Rožinio Madona*"
* Nikola Pusenas. „Jupiterio vaikystė" Nikola Pusenas. „*Jupiterio vaikystė*"

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dalvičo paveikslų galerija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė (anglų k.)
* timeout.com
* londontown.com
* www.artfund.org Archyvuota kopija 2013-05-07 iš Wayback Machine projekto.
**Daliutė Ona Matulaitė** (g. 1942 m. lapkričio 25 d. Jukniškėje, Kelmės valsčius) – Lietuvos skulptorė.

Biografija
----------

1969 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1970–1986 m. Vilniaus vaikų dailės mokyklos mokytoja, nuo 1988 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytoja, nuo 1998 m. profesorė.

Kūryba
------

Paminklas pirmajam lietuviškam laikraščiui „Aušra" Šiauliuose
Kūrybai įtakos turėjo tautodailės medžio ir metalo skulptūrinė plastika, senovės baltų, senovės kinų, japonų, majų, ikikrikščioniškoji Europos kultūra. Skulptūroms dažniausiai naudojamas granitas, bronza, medis, terakota.

Sukūrė dekoratyvinių skulptūrų, paminklų, smulkiųjų formų skulptūrų, skulptūrinių portretų (skulptorius R. Daugintis), fontanų, antkapinių paminklų (tėvams Kelmės kapinėse, 1984 m.), medalių („Lietuvos karikatūra – 80"). Kūriniams būdinga monumentali raiška, skulptūrinių formų darna, konstruktyvumas, raiškus siluetas, apibendrintos formos, epiškumas.

Nuo 1972 m. dalyvauja parodose, skulptūros simpoziumuose Lietuvoje ir užsienyje (JAV, Japonija, Jungtiniai Arabų Emyratai, Latvija, Vengrija). Individualios parodos: Vilniuje 1986 m. su Š. Šimulynu, 1988 m. 1992 m. 1994–1996 m. 1998 m. 2004 m. Panevėžyje 2001 m. Šiauliuose 2002 m. Rygoje 2008 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus, užsienio šalių muziejai.

Žymiausi darbai
---------------

* Stumbras, Ąžuolyno parkas, Kaunas, 1979 m.
* Lietaus debesis, Martyno Mažvydo skulptūrų parkas, Klaipėda, 1978 m.
* Klajojantis ežeras, Martyno Mažvydo skulptūrų parkas, Klaipėda, 1979 m.
* Dvylika brolių, Martyno Mažvydo skulptūrų parkas, Klaipėda, 1984 m.
* Neringa, Klaipėda, 1983 m.
* Seserys – paminklas Lazdynų Pelėdai, Vilnius, 1995 m. (arch. Jūras Balkevičius, Rimantas Buivydas, skulpt. Dalia Matulaitė)
* Vėjų namas, Vytauto Mačernio atminimui, 1997 m.
* Šventvakarių Ėvė – paminklas I. Simonaitytei, Priekulė, 1997 m.
* Akmens fortepijonas, fontanas, Nemenčinė, 2002 m.
* Aušra – paminklas laikraščiui „Aušra" ir aušrininkams, Šiauliai, 2003 m.
* Ramybė – paminklas Lietuvos kariams, 1920 m. žuvusiems už Tėvynę, Berznykas, Lenkija, 2005 m.
* Gražina, Lietuvos Respublikos Seimas, Vilnius, 1999 m.
* Aukuras, Aukštojo kalnas, Vilniaus raj. 2013 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis. *Daliutė Ona Matulaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 450 psl.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Daliutė Ona Matulaitė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Bedvortasangl. *Bedworth* |
| --- |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

BedvortasBedvortas

52°28′30″ š. pl. 1°28′40″ v. ilg.﻿ / ﻿52.47500°š. pl. 1.47778°r. ilg.﻿ / 52.47500; 1.47778﻿ (Bedvortas)Koordinatės: 52°28′30″ š. pl. 1°28′40″ v. ilg.﻿ / ﻿52.47500°š. pl. 1.47778°r. ilg.﻿ / 52.47500; 1.47778﻿ (Bedvortas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Anglija Anglija |
| **Grafystė** | Vorikšyras |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 32 268  |
|  |
|  **Vikiteka** | Bedvortas |

**Bedvortas** (angl. *Bedworth*) – miestas Jungtinėje Karalystėje, vidurio Anglijoje, Vorikšyro grafystėje, 31 km į rytus nuo Birmingamo, tarp Nunitono šiaurėje ir Koventrio pietuose. Sudaro aglomeraciją su Nunitonu. Yra geležinkelio stotis. Statybinių medžiagų, pozumentų gamyba.

Istorija
--------

Bedvortas buvo mažas saksų miestelis. Iškilo XVIII–XIX a. dėl pramonės perversmo, kuomet tapo akmens anglių gavybos centru, vystyta ir tekstilės pramonė. 1769 m. miestą pasiekė Koventrio kanalas, 1850 m. – geležinkelis. Anglių gavyba sustabdyta 1994 m. Dabar tai miegamasis Birmingamo, Koventrio, Lesterio priemiestis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bedvortas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
*Apie miestą žr. Kaldera (Čilė).*
*Aniakchak* ugnikalnio Aliaskoje **kaldera** susiformavo galingo išsiveržimo metu, kai buvo išstumta 50 km³ magmos prieš maždaug 3450 metų. *Aniakchak* **kaldera** yra 10 km skersmens ir 500–1000 m gylio. Vėlesni ugnikalnio išsiveržimai **kalderoje** suformavo mažus kraterius.
**Kaldera** – plati stačiašlaitė dauba ugnikalnio viršūnėje, susidariusi, sprogus užsikimšusiai kalderos tipo ugnikalnio stemplei arba įgriūnant ugnikalnį sudarančioms uolienoms. Ugnikalniai, suformuojantys kalderas, vadinami kalderos tipo ugnikalniais.

Kalderos susidarymą dažnai nulemia magmos talpyklos ištuštėjimas didelio ugnikalnio išsiveržimo metu. Jei iš talpyklos nuteka pakankamas magmos kiekis, talpyklos sienos nebegali išlaikyti jas slegiančio kalno svorio, todėl ugnikalnio viršūnė pamažu įgriūva. Taip susiformuoja didžiulės daubos ugnikalnių viršūnėse – kalderos. Jos skiriasi nuo ugnikalnio kraterių, kurie paprastai yra mažo skersmens.

Kaldera gali būti užpildyta vandeniu, taip suformuodama didelį ežerą arba mažą ežeriuką ugnikalnio viršūnėje.

Nuorodos
--------

* USGS tinklalapis apie kalderas Archyvuota kopija 2007-07-05 iš Wayback Machine projekto.
| Dalkitas*Dalkeith / Dail Cheith* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

DalkitasDalkitas

55°53′0″ š. pl. 3°03′0″ v. ilg.﻿ / ﻿55.88333°š. pl. 3.05000°r. ilg.﻿ / 55.88333; 3.05000﻿ (Dalkitas)Koordinatės: 55°53′0″ š. pl. 3°03′0″ v. ilg.﻿ / ﻿55.88333°š. pl. 3.05000°r. ilg.﻿ / 55.88333; 3.05000﻿ (Dalkitas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Škotija Škotija |
| **Sritis** | Midlotianas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 12 342  |
|  |
|  **Vikiteka** | Dalkitas |

**Dalkitas** (angl. *Dalkeith*, škot. gėl. *Dail Cheith*) – miestas Škotijoje, į pietryčius nuo Edinburgo (yra jo aglomeracijoje); Midlotiano srities administracinis centras. Geležinkelio stotis, šalia praeina Edinburgo–Darlingtono plentas. Elektronikos, maisto (alaus) pramonė, kilimų audimas. Verčiamasi prekyba žemės ūkio produkcija. Veikia 1969 m. įkurtas technikos koledžas. Dalkitas garsėja 1575 m. statytais rūmais (atstatyti 1700 m.), yra 1406 m. statyta Šv. Mykolo bažnyčia, 1854 m. Šv. Dovydo bažnyčia.

Istorija
--------

Dalkitas šaltiniuose minimas nuo XIV a. Dalkito rūmuose Kromvelio valdymo metais veikė Škotijos administracija. XIX a. Dalkito grūdų turgus buvo didžiausias Škotijoje.

Galerija
--------

* Šv. Mykolo bažnyčiaŠv. Mykolo bažnyčia
* Šv. Dovydo bažnyčiaŠv. Dovydo bažnyčia
* Dalkito rūmaiDalkito rūmai

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dalkitas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Paksas prieš Lietuvą** – tarptautinė Europos žmogaus teisių Teismo byla pagal Rolando Pakso, apkaltos tvarka pašalinto iš Lietuvos prezidento posto, skundą.

Istorija
--------

2011 m. Europos Žmogaus Teisių Teismas (Didžioji kolegija) savo sprendime konstatavo, kad „Nuolatinis ir neatšaukiamas buvusio prezidento diskvalifikavimas nuo parlamentinio posto, įvykęs po jo nušalinimo apkaltos tvarka, buvo neproporcingas".

EŽTT nustatė, kad dėl priesaikos sulaužymo ir šiurkštaus Konstitucijos pažeidimo iš prezidento posto pašalintam Paksui draudimas dalyvauti Seimo rinkimuose iki gyvos galvos yra per griežta bausmė. Teismas pripažino, kad neleisdama Paksui dalyvauti rinkimuose į Seimą, Lietuva pažeidė Europos žmogaus teisių konvenciją, garantuojančią teisę į laisvus rinkimus.

Kadangi EŽTT patenkino ne visus R. Pakso prašymus, jo advokatas dr. Stanislovas Tomas Jungtinių Tautų Organizacijos Žmogaus teisių komitete prieš Lietuvą iškėlė naują bylą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuva pažeidė R. Pakso teises, nusprendė Europos Žmogaus Teisių Teismas Archyvuota kopija 2015-07-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Laiko ženklai (lrytas.lt, 2011-01-07)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bedžajaبجاية,Vgaiet |
| --- |
|  |
|  |
| 

BedžajaBedžaja

36°45′0″ š. pl. 5°04′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.75000°š. pl. 5.06667°r. ilg.﻿ / 36.75000; 5.06667﻿ (Bedžaja)Koordinatės: 36°45′0″ š. pl. 5°04′0″ r. ilg.﻿ / ﻿36.75000°š. pl. 5.06667°r. ilg.﻿ / 36.75000; 5.06667﻿ (Bedžaja) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Alžyro vėliava Alžyras |
| **Vilaja** | Bedžajos vilaja |
|  |
| **Meras** | Hannache Tahar |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 187 076  |
| **Plotas** | 3 268,26 km² |
| **Tankumas** (2004) | 57 žm./km² |

**Bedžaja** (arab. بجاية = *Vgaiet*, pranc. *Béjaïa tz Vgaiet*) – miestas Alžyro šiaurės rytuose, prie Viduržemio jūros; vilajos centras. 164,1 tūkst. gyventojų (2007). Tai didžiausias Kabilijos regiono miestas. Prekybos centras (prekiaujama vynu, mineralais, vilna, kailiais, aliejumi).

Istorija
--------

Miestą įkūrė dar kartaginiečiai. Romėnų laikais buvo svarbus prekybos ir karinis centras, vadinosi *Saldae*. V a. užėmė vandalai, vėliau – berberai, kurių sostine miestas tapo 1062 metais. Ilgą laiką tai buvo vienas pagrindinių Šiaurės Afrikos miestų. Viduramžiais miestą buvo užėmusi Ispanija, po ir Turkija. XVI–XIX amžiuje prarado savo strateginę reikšmę, beveik virto griuvėsiais. 1833 m. užėmė Prancūzija ir pavadino *Bougie*. Miestas atgijo, buvo atnaujintas uostas, nutiestas geležinkelis Oranas–Tunisas.
**Dalė Švanytė-Dzemydienė** (g. 1957 m. gegužės 4 d. Kaune) – Lietuvos inžinierė matematikė, programuotoja, fizinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

1980 m. su pagyrimu baigė Kauno politechnikos instituto Skaičiavimo mašinų fakulteto Taikomosios matematikos specialybę. 1995 m. apgynė matematikos ir informatikos mokslų daktaro disertaciją, 2004 m. apgynė socialinių mokslų vadybos ir administravimo habilitacinę procedūrą. 1996 m. stažavosi Talino technologijos universitete (Estija).

1980–1985 m. Lietuvos mokslų akademijos Matematikos ir kibernetikos instituto (nuo 1990 m. Matematikos ir informatikos institutas) Valdymo sistemų skyriaus jaunesnioji mokslo darbuotoja, 1985–1995 m. mokslo darbuotoja, nuo 1996 m. Programų sistemų inžinerijos skyriaus vyresnioji mokslo darbuotoja.

1994–1995 m. Lietuvos kompiuterininkų sąjungos specialistų tobulinimosi kursų dėstytoja, 1996–1997 m. Kauno technologijos universiteto Verslo informatikos katedros einanti docentės pareigas. 1997–1998 m. Mykolo Romerio universiteto (1997–2000 m. Lietuvos teisės akademija, 2000–2004 m. Lietuvos teisės universitetas) Informatikos ir komunikacijų katedros asistentė, 1998–1999 m. Teisinės informatikos katedros einanti docentės pareigas, 2000–2004 m. Teisinės informatikos katedros docentė, nuo 2005 m. Informatikos ir statistikos katedros profesorė.

Nuo 1985 m. Lietuvos kompiuterininkų sąjungos (LIKS), nuo 2002 m. Lietuvos operacijų tyrimo draugijos, Europos Dirbtinio intelekto koordinacinio komiteto ECCAI narė.

Sutuoktinis Gintautas Dzemyda, vaikai Ignas (g. 1983 m.), Giedrė (g. 1987 m.).

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių darbų svarbiausios sritys: informacinių sistemų projektavimas ir kūrimas, dirbtinio intelekto metodai, žinių sistemų inžinerija, darnaus vystymosi procesų tyrimai. Dalyvavo 1984 m. mokslinio tyrimo programose „Taršos objektų ekologinės būklės įvertinimo sistema", 1996–1997 m. „Lietuvos multimodalinio transporto sistemos plėtros tyrimai ir strategija". Daugiau kaip 90 mokslinių straipsnių autorė.

Bibliografija
-------------

* Informatikos pagrindai. Teksto tvarkymas kompiuteriu, su R. Naujikiene , 1999 m.
* Informatikos pagrindai. Šiuolaikiniai teksto tvarkymo būdai, vadovėlis, su R. Naujikiene , 2001 m.
* Informacinės sistemos. Duomenų struktūros ir valdymas, su R. Naujikiene, vadovėlis, 2004 m.
* Intelektualizuotų informacinių sistemų projektavimas ir taikymas, monografija

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dalė Dzemydienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 793 psl.
Koordinatės: 55°27′49″š. pl. 21°28′11″r. ilg.﻿ / ﻿55.463599°š. pl. 21.469667°r. ilg.﻿ / 55.463599; 21.469667

|  |
| --- |
| **Saugų Jurgio Mikšo pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Saugų Jurgio Mikšo pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Saugų Jurgio Mikšo pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Tilžės g. 16, Saugos |
| **Direktorius(-ė)** | Jurgita Lidžiuvienė |
| **Mokinių skaičius** | 404 |
| **Įkūrimo data** | 1750 |
| **Uždarymo data** | iki dabar |
| **Išleista laidų** | 48 |
| **Pedagogų skaičius** | 33 |

**Šilutės rajono Saugų Jurgio Mikšo pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šilutės raj. Saugose, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190697169.

Istorija
--------

1750 m. atidarytas Saugų mokyklos pirmasis komplektas, o 1896 m. – antrasis komplektas. Saugų mokyklą lankė Saugų, Kukoraičių, Joniškių kaimų vaikai.

Iki Antrojo pasaulinio karo Saugose buvo mokoma lietuvių ir vokiečių kalbomis. Po karo šiame krašte liko mažai gyventojų, todėl mokykla pradėjo veikti tik 1946 m. 1949–1950 m. įkurta septynmetė mokykla, mokytojų dirbo nedaug.

1956 m. Saugose jau buvo vidurinė mokykla, nors turėjo tik 8 klases. 1959-1960 m. mokykla išleido pirmąją abiturientų laidą. 1968 m. atidarytas naujas priestatas, o 1969 m. – nauja sporto salė. 1976 m. be anglų pradėta mokyti ir vokiečių kalbos. 1980 m. pastatytas naujas trijų aukštų priestatas su chemijos, fizikos, biologijos kabinetais bei jų laboratorijomis, atnaujintos sporto salės sienos, nors krepšinio lentos išliko medinės. XX a. 7-ame ir 8-ame dešimtmečiuose mokyklos mokinių skaičius viršydavo septynis šimtus. Apie 100 moksleivių iš Saugų vaikų namų (dabar vadinamų Globos namų) lankė mokyklą, dažniausiai iki aštuntos klasės. Mokyklos rūsyje buvo įrengta 25 metrų ilgio šaudykla, tai buvo pirmoji tokio pobūdžio šaudykla visame Šilutės rajone. 1996 m. mokykloje įkurta kompiuterių klasė. 

1998 m. rugpjūčio mėnesį Saugų vidurinei mokyklai suteiktas Mažosios Lietuvos spaudos darbuotojo Jurgio Mikšo vardas. 1999 m. kovo 19 dieną atidengta Jurgio Mikšo atminimo lenta. Ši diena laikoma ir mokyklos muziejaus įkūrimo data.

2006 m. pasodintas ąžuolas mokyklos 50-mečiui pažymėti. 

Gausiausia buvo 1978 metų (XVI abiturientų) laida 59 – moksleiviai. Mažiausia – 1994 metų – 4 merginos. 2008 metais mokykla išleido paskutinę XLVI abiturientų laidą.

2008 m. vidurinė mokykla pertvarkyta į pagrindinę.

Direktoriai
-----------

* A. Lendza 1969? - 1973
* Zelma Jazbutienė 1973 - 1988;
* Gedeminas Pečiulis 1988 - 2007;
* Kristina Degutienė 2007 - 2012;
* Jurgita Lidžiuvienė nuo 2013 m. sausio 17 d.

Mokiniai
--------

**Baigę aukso medaliais:**

* Virginija Dromantaitė;
* Daiva Judeikytė.

**Baigę sidabro medaliais:**

* Rūta Budrytė, I laida, 1960 m.;
* J. Slavinskas;
* Sigitas Kuršelis, XI laida, 1973 m.
* Živilė Bajorinaitė, XXVI laida, 1988 m.;
* Jūratė Jankutė, XXVII laida, 1989 m.;
* Alvydas Jazbutis, XXVII laida, 1989 m.;
* Daiva Mulskytė, XXVII laida, 1989 m.;
* Rolandas Urbonas, XXVII laida, 1989 m.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
| Gvantanamo provincija*Provincia de Guantánamo* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kubos vėliava Kuba |
| **Administracinis centras** | Gvantanamas |
| **Savivaldybių skaičius** | 10 |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 505 606 |
| **Plotas** | 6 168 km² |
| **Tankumas** (2020) | 82 žm./km² |

**Gvantanamo provincija** (isp. *Provincia de Guantánamo*) – provincija pietryčių Kuboje, apima rytinį salos galą. Ribojasi su Holgino provincija šiaurėje bei Kubos Santjago provincija vakaruose. Administracinis centras – Gvantanamas.

Geografija
----------

Pietuose į provincijos teritoriją įsiterpia Gvantanamo įlanka, kurioje yra JAV karinė bazė. Didžiąją dalį ploto užima miškingi Siera Kristalio kalnai, įtraukti į tokio paties pavadinimo nacionalinį parką. Taip pat yra dalis Aleksandro Humbolto nacionalinio parko. Šiaurinės Gvantanamo provincijos pakrantės yra drėgniausia šalies vieta, tuo tarpu pietuose sausiau ir karščiau. Provincijoje yra toliausiai į rytus nutolęs Kubos taškas – Maisi kyšulys.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Provincija padalinta į 10 savivaldybių:

* Barakoa,
* Kaimanera,
* El Salvadoras,
* Gvantanamas,
* Imijasas,
* Maisi,
* Manuel Tamesas,
* Niseto Peresas,
* San Antonijo del Suras,
* Jaterasas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  CUBA, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  **Kubos provincijos** |  |
| Artemisa | Chuventudas | Granma | Gvantanamas | Havana | Holginas | Kamaguėjus | Kubos Santjagas | Las Tunasas | Majabekė | Matansasas | Pinar del Rijas | Sankti Spiritus | Siego de Avila | Sjenfuegosas | Vilja Klara |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Buenos Airių provincijos vėliava
**Buenos Airių provincijos vėliava** (isp. *Bandera de la Provincia de Buenos Aires*) – Argentinos Buenos Airių provincijos vėliava patvirtinta 1997 m. rugpjūčio 12 d. o lapkričio 14 d. inauguruota Luchano bazilikoje.

Sudaro dvi horizontalios dalys, atskirtos raudona fimbra. Viršutinė dalis mėlyna, simbolizuoja provincijos upes, vandenyną, dangų. Apatinė dalis žalia, simbolizuoja provincijos pievas ir lygumas, žemdirbystę. Raudona fibra vaizduoja šalies federalizmą. Vėliavos centre yra sudėtinis simbolis: saulė, apsupta laurų vainiku vaizduoja provincijos šlovę, dantyta apatinė dalis simbolizuoja pramonę ir žemės ūkį, raudonas pusapskritimis – begalinius provincijos žemių horizontus.

Argentinos pilietinio karo metu XIX a. pab. provincija turėjo savo vėliavą, bet vėliau ji panaikinta. 1991 m. buvo badoma suteikti provincijai vėliavą, tačiau ši nepriimta dėl nepankamo provincijos istorijos atspindžio.
| **Juozas Strimaitis** |
| --- |
| Gimė | 1868 m. lapkričio 13 d.Užbaliai, dab. Vilkaviškio raj. |
| Mirė | 1942 m. rugsėjo 23 d. (73 metai)Vilkaviškis |
|  |
| Veikla | knygnešys |

**Juozas Strimaitis** (1868 m. lapkričio 13 d. Užbaliuose – 1942 m. rugsėjo 23 d. Vilkaviškyje) – darbininkas, knygnešys.

Biografija
----------

Jaunystėje pramokęs batsiuvio amato, vėliau gyveno Vilkaviškyje. Draudžiamą lietuvišką spaudą nešė nuo 18 metų. Platino Vilkaviškio apylinkėse pats ar perduodavo kitiems platintojams. Parsigabendavo iš Tilžės, pereidavo Prūsijos sieną dažniausiai ties Eitkūnais. Nešė knygelių, laikraščių, maldaknygių, iki 100 rb. vertės. Bendradarbiavo su knygnešiais iš Virbalio, Marijampolės. Talkino „Sietyno" draugijai. Atsigabentą spaudą perduodavo pašto vežėjui marijampoliečiui J. Lietuvninkui, taip pat knygnešiui J. Kancleriui ir kt. 

1897 m. žandarams susekus „Sietyno" draugiją, buvo atlikta krata ir J. Strimaičio namuose. Jis buvo susektas, kai buvo atliekama krata J. Lietuvninko namuose, kur tarp užrašų buvo rasta ir J. Strimaičio pavardė. Iš jo paėmė naujų knygų ryšulį, užrašų sąsiuvinį su įrašais apie gautas knygas, jų kainas, pajamas. J. Strimaičiui buvo skirtas kardomasis areštas Kalvarijos kalėjime. Paleistas už 300 rb užstatą. 1899 m. vasario 3 d. nubaustas 6 mėn. kalėti ir 2 metus tremties. Kalėjo Peterburgo „Kresty" kalėjime. Tremties bausmę atliko Žitomire (Volynės gubernija). Iš tremties grįžo į Vilkaviškį. Nepaisydamas policijos priežiūros, toliau slaptai platino draudžiamą spaudą iki pat jos atgavimo.

1935 m. paskirta 25 Lt knygnešio pensija.

Atminimo įamžinimas
-------------------

* Įrašas Knygnešių sienelėje

Nuorodos
--------

* Knygnešys Juozas Strimaitis
| Gros Enzersdorfasvok. *Groß-Enzersdorf* |
| --- |
|        |
| *Rotušė* |
|  |
| 

Gros EnzersdorfasGros Enzersdorfas

48°12′0″ š. pl. 16°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.20000°š. pl. 16.55000°r. ilg.﻿ / 48.20000; 16.55000﻿ (Gros Enzersdorfas)Koordinatės: 48°12′0″ š. pl. 16°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿48.20000°š. pl. 16.55000°r. ilg.﻿ / 48.20000; 16.55000﻿ (Gros Enzersdorfas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Austrijos vėliava Austrija |
| **Žemė** | Žemutinės Austrijos žemė |
|  |
| **Meras** | Hubert Tomsic |
|  |
| **Gyventojų** (2016 m.) | 10 464  |
| **Plotas** | 83,89 km² |
| **Tankumas** (2016 m.) | 125 žm./km² |
| **Altitudė** | 156 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.gross-enzersdorf.gv.at |
|  **Vikiteka** | Gros Enzersdorfas |

**Gros Enzersdorfas** (vok. *Groß-Enzersdorf*) – miestelis ir savivaldybė Gros Enzersdorfo apskrityje, Žemutinės Austrijos žemėje, rytų Austrijoje. Nutolęs 18 km į rytus nuo Vienos centro, į šiaurę nuo Dunojaus bei į pietus nuo Lobau draustinio, kuris yra Dunojaus-Aueno nacionalinio parko dalis. 10 464 gyventojai (2016 m. sausio 1 d. duomenys).

Manoma, kad gyvenvietė egzistavo prieš romėnų užkariavimą. Dabartiniu pavadinimu, rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1160 m. 1396 m. suteiktos miestelio privilegijos bei tais pačiais metais pradėta gynybinės sienos statyba, kuri buvo užbaigta 1399 m. Beveik nepakitusi siena – išlikusi iki mūsų dienų.

Galerija
--------

* Miestelio reginysMiestelio reginys
* BažnyčiaBažnyčia
*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 35°17′15″ š. pl. 33°24′36″ r. ilg.﻿ / ﻿35.28750°š. pl. 33.41000°r. ilg.﻿ / 35.28750; 33.41000

Bufavento pilis.
**Bufaventas** (it. *Buffavento*) – pilis stovinti Kipro šiaurėje. Pavadinimas kilo nuo aukšto išdėstymo (950 m virš jūros lygio). Išvertus iš italų kalbos reiškia „apsauga nuo vėjų".

Bufaventas stovi Kirenijos kalnagūbryje, tarp Šventojo Ilariono ir Kantaros pilių. Kaip ir pastarosios pilys, Bufaventas buvo pastatytas gynybai nuo arabų puolimų ir svarbių kalnų perėjų kontrolei. Tarp pilių buvo įrengta informavimo sistema, sudaryta iš didelių ugnies fakelų.

Apatinę pilies dalį greičiausiai pastatė bizantijiečiai XI a. XIV a. pilį praplėtė ir sutvirtino ją valdę Lusignanai. Tuo metu ji buvo naudojama ir kaip kalėjimas. Venecijiečių valdymo metais tvirtovė prarado savo reikšmę, perleisdama ją kitoms pakrantės pilims.
| Skyrybos ženklai |
| --- |
| apostrofas ( **'** ) ( **’** )
skliausteliai ( **( )** ) ( **[ ]** ) ( **{ }** ) ( **⟨ ⟩** )
dvitaškis ( **:** )
kablelis ( **,** )
brūkšnys ( **‒** ) ( **–** ) ( **—** ) ( **―** )
daugtaškis ( **…** ) ( **...** )
šauktukas ( **!** )
taškas ( **.** )
brūkšnelis ( **-** ) ( **‐** )
klaustukas ( **?** )
kabutės ( **‘ ’** ) ( **" "** ) ( **„ "** ) ( **« »** )
kabliataškis ( **;** )
pasvirasis brūkšnys ( **/** ) 
tarpas (   ) 
skirsnis ( **§** ) |
| Tipografiniai ženklai |
| ampersandas ( **&** ) 
žvaigždutė ( **\*** ) 
eta ( **@** ) 
pasvirasis kairinis brūkšnys ( **\** ) 
laipsnis ( **°** ) 
grotelės ( **#** ) 
tildė ( **~** ) 
vertikalusis brūkšnys ( **|** )
dalybos ženklas ( **÷** ) |

**Dalybos ženklas ( ÷ )**, arba *obelus* (nuo gr. ὀβελός, ta pati šaknis kaip *obeliskas*) – tipografinis ženklas, vartojamas dalybos veiksmui matematikoje pažymėti. Ženklas labiau paplitęs vaikams skirtoje, mokomojoje literatūroje, juo žymimas kalkuliatoriaus klavišas. Sudėtinguose tekstuose dalyba dažniau žymima pasviru brūkšneliu arba rašant brūkšniu atskirtą skaitiklį virš vardiklio. Kaip dalybos ženklas gali būti naudojamas ir dvitaškis. Obelus dažnesnis labiau su Anglijos kultūra susijusiose šalyse.

Šį ženklą pirmas pasiūlė graikų filosofas Astriarchas, abejotinoms ar klaidingoms teksto vietoms žymėti. Kaip dalybos ženklą jį pirmąkart 1659 m. panaudojo šveicarų matematikas Johann Rahn. Lenkų, italų tekstuose kai kada obelu žymimi intervalai (1 ÷ 10 - nuo 1 iki 10). Praeityje kartais ženklas buvo naudojamas ir atimčiai žymėti. Norvegiškuose tekstuose tai pasitaiko ir dabar, žinomas panašiai atrodantis „komercinio minuso" ženklas ( ⁒ ). Spausdinimo mašinėlių, pirmųjų spausdintuvų šrifte obelus retai pasitaikydavo. Jis būdavo nesunkiai išgaunamas spausdinant brūkšnelį virš dvitaškio.

Kodai
-----

| Simbolis
  | Unicode
  | Naudojimas
  |
| --- | --- | --- |
| ÷ | U+00F7, HTML *&divide;* | Dalybos ženklas
  |
| ⁒ | U+2052
  | „Komercinis minus", panašus ženklas
  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Burnett Hillman Streeter, *The Four Gospels*, London, Macmillan, 1924  Archyvuota kopija 2021-02-23 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Florian Cajori. *A History of Mathematical Notations*. 2 volumes. Lasalle, Illinois: The Open Court Publishing Co. 1928–1929 vol. 2, page 211.
| ***Saugokis juokdario*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Attenti al buffone |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Alberto Bevilacqua |
| Scenaristas (-ai) | Alberto BevilacquaNino Manfredi |
| Kompozitorius | Ennio MorriconeClement Janequin |
| Metai | 1975 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Saugokis juokdario** (it.  *Attenti al buffone*) – 1975 m. Italijos kinematografininkų sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Nino Manfredi – Marcelo Feraris
* Mariangela Melato – Džulija
* Eli Wallach – Cezarė
* Mario Scaccia – Salomonas
* Adriana Innocenti – Jolanda
* Enzo Cannavale

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Marcelo, paprastas muzikantas, gyvenantis su žmona Džulija ir 2 vaikais. Neapsikentusi jų paprasto ir nuobodaus gyvenimo, žmona jį palieka persikrausto pas Cezarę – turtuolį tironą, įpratusį gauti viską, ko tik užsigeidžia. Šis pradeda spausti Marcelo, kad jis duotų sutikimą skyryboms ir netgi pasiūlo už tai pinigų. Šis atvyksta pas Cezarę į namus, kur, šio svečių akivaizdoje, prasideda dviejų vyrų žodinė dvikova, kurios metu Džulija gali iš naujo įvertinti abu vyrus ir savo pasirinkimą...

Apdovanojimai
-------------

* David di Donatello – geriausias scenarijus
* Globo d'oro – geriausia aktorė (M. Melato)
* „Golden Goblets" – geriausia aktorė (M. Melato)
* Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas (nominacija) – geriausias aktorius (N. Manfredi)
Tiesus grosmeseris
**Grosmeseris** (vok. *Großes Messer* 'didysis peilis' ar *Hiebmesser* 'kertantis peilis') – vokiškas vienašmenis geležtinis ginklas, panašus į falčioną, naudotas XIV–XVI a. Pavadinimas *Großes Messer* ar tiesiog *Messer*. buvo naudotas XV a. XVI a. pagal grosmeserį buvo sukurtas treniruotėms skirtas dusakas.

Grosmeseriai buvo pigesni už kalavijus, tad jie buvo prieinamesni paprastiems žmonėms. Juos naudodavo ir kaip darbinius įrankius.
Grosmeseriai buvo vienas ginklų, kuriais naudotis mokė XIV–XV a. fechtavimo vadovai, tokie kaip *Lecküchner*, *Codex Wallerstein*. XVI a. jį kaip mokomąjį ginklą išstūmė dusakas.

Konstrukcija
------------

Dvikova grosmeseriais fechtavimo vadove
Konstrukcija:

* Geležtė vienašmenė, tiesi ar nežymiai išlenkta. Ašmenys priekyje pereina į aštrų smaigalį.
* Gardą sudarė paprastai tiesus skersinis ir vadinamasis *nágelis* (vok. *Nagel* 'vinis') – į dešinę pusę nuo skersinio statmenai geležtei styrantis kyšulys, saugantis plaštaką.
* Įkotė – būdinga plačioji įkotė, kaip sumuštinis suvožta tarp rankenos medinių šonelių ir sujungta kaiščiais ar kniedėmis. T.y. įkotė peilio tipo.
* Buoželė dažnai būdavo nulenkta į rankenos šoną. Angliškai ši savybė vadinama „hat-shaped pommel" 'kepuriška buoželė'.

Išlikę egzemplioriai buvo apie 1–1,2 m ilgio, geležtės ilgis apie 80 cm, masė – 1,1–1,4 kg.

Grosmeseriui artimas ginklas buvo langmeseris, kuris skyrėsi ilgiu (dvirankis, iki 1,5 m ir ilgesnis), lenkta geležte ir dvirankiškumu.

Nuorodos
--------

1. ↑  Nágelis nuotraukoje
2. ↑  Rankenos šonuose matyti kniedės

Iliustracijos:

* Schwert Großes Messer
* Du grosmeseriai
* , ,
| ***Bufalo Bilas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Buffalo Bill |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | William A. Wellmann |
| Metai | 1944 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Bufalo Bilas** (angl. *Buffalo Bill*) – 1944 m. JAV sukurtas biografinis vesternas apie Laukinių Vakarų kaubojų, kareivį, medžiotoją ir šou organizatorių Viljamą „Bufalo Bilą" Kodį.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Joel McCrea – „Bufalo Bilas" Kodis
* Maureen O‘Hara – Luiza Federiči Kodi
* Thomas Mitchell – Nedas Bantlainas
* Anthony Quinn – Geltonoji Ranka
* Edgar Buchnan – seržantas Čipas Makgrou
* Moroni Olsen – senatorius Federičis

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Buvęs armijos skautas Bufalo Bilas, išgelbėjęs plėšikų užpultą furgoną, susipažįsta su senatoriumi Federičiu ir jo dukra. Gavęs jų kvietimą, Bilas apsilanko svečiuose, kur susiduria su keliais aukšto rango karininkais bei derybų atvykusiu šajenų vadu Geltonąja Ranka, kuris yra jo pažįstamas.

Karininkai nenori derėtis su indėnais, todėl netrukus kyla ginkluotas konfliktas. Bilui pavyksta tarpininkaujant pasiekti taiką, tačiau tai kainuoja jam draugystę su Geltonąja Ranka.

Vedęs senatoriaus dukterį Luizą, Bilas pasitraukia iš aktyvaus gyvenimo ir tampa bizonų medžiotoju, tačiau po keleto metų intensyvių medžioklių bizonų skaičius gerokai sumažėja ir indėnai, nebegalėdami išgyventi savo žemėse, pradeda kovą. Bilas vėl grįžta padėti kariuomenei ir veda ją trumpiausiu keliu į patogią kovai vietą, kurioje pats nužudo Geltonają Ranką, o indėnų būriai sutriuškinami.

Apdovanotas medaliu ir pakviestas į Prezidento rūmus, Bilas ima teisinti indėnus ir greitai užsitraukia kitų žmonių nemalonę, imama abejoti jo nuopelnais, nuo jo nusisuka buvę draugai. Nuskurdęs ir neturėdamas pinigų, jis imasi dalyvauti pramoginiuose šou, kurie pamažu vėl sugrąžina jam populiarumą ir garbę.