recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Paliūnų piliakalnis |
| --- |
| Piliakalnis iš pietų |
| 

Paliūnų piliakalnisPaliūnų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°12′18.1″ š. pl. 23°44′9.9″ r. ilg.﻿ / ﻿54.205028°š. pl. 23.736083°r. ilg.﻿ / 54.205028; 23.736083Koordinatės: 54°12′18.1″ š. pl. 23°44′9.9″ r. ilg.﻿ / ﻿54.205028°š. pl. 23.736083°r. ilg.﻿ / 54.205028; 23.736083 |

 |
| Vieta | Lazdijų rajonas |
| Seniūnija | Seirijų seniūnija |
| Aukštis | 10 m |
| Plotas | 35x23 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1954 |
| Registro Nr. | AR595 / 22943, 22944, 5313 / A188K |

**Paliūnų piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė Lazdijų rajono savivaldybės teritorijoje, Paliūnų kaime. Pasiekiamas keliu Paročkė–Paliūnai pavažiavus 1,8 km iki kaimo pietinės dalies, už sodybos kairėje pasukus lauko keliuku į kairę rytų kryptimi, yra už 150 m.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga rytų – vakarų kryptimi, 35x23 m dydžio, iki 1,5 m aukštesniu vakariniu galu. Šlaitai statūs, 10 m aukščio.

Paliūnų piliakalnis iš šiaurės vakarų
Piliakalnis apardytas arimų, dirvonuoja, pietiniame šlaite auga beržai.

Pietinėje papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lipdytos keramikos, šlako.

Tyrimai
-------

1954 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 3,7 ha. Fizinio apsaugos zonos pozonio plotas 15000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Prelomčiškės piliakalnis 13 km | Papėčių piliakalnis 12 km | Zaramciškių piliakalnis 11 km |  |
| Mikyčių piliakalnis 7 km |  | Paserninkų piliakalnis 3,5 km |
| Buteliūnų piliakalnis 3 km | Mėčiūnų piliakalnis 14 km | Vainiūnų piliakalnis 8 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 125 (Nr. 522)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.143
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 80-81.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Paliūnai
| Papiliakalnių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Papiliakalnių piliakalnisPapiliakalnių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°22′56.6″ š. pl. 23°5′46.6″ r. ilg.﻿ / ﻿54.382389°š. pl. 23.096278°r. ilg.﻿ / 54.382389; 23.096278Koordinatės: 54°22′56.6″ š. pl. 23°5′46.6″ r. ilg.﻿ / ﻿54.382389°š. pl. 23.096278°r. ilg.﻿ / 54.382389; 23.096278 |

 |
| Vieta | Kalvarijos savivaldybė |
| Seniūnija | Liubavo seniūnija |
| Aukštis | 22 m |
| Plotas | 50x24 |
| Naudotas | I tūkstantmetis - II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1965 |
| Registro Nr. | AR329 / 5085 /A234P |

**Papiliakalnių piliakalnis**, *Makauskai, Pavyžupis, Piliakalnis* – piliakalnis Kalvarijos savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Papiliakalnių, Liubavo seniūnija. Pasiekiamas keliu Kalvarija – Liubavas už Juodelių (Gabrieliškių), už sodybos dešinėje, pamiškėje pasukus į dešinę šiaurės vakarų kryptimi ir pavažiavus 600 m, yra miške, į kairę (pietus) nuo kelio.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas apylinkėse dominuojančios (altitudė 178 m) atskiros kalvos rytiniame gale. Aikštelė ovali, pailga rytų – vakarų kryptimi, 50x24 m dydžio, buvusi apjuosta dviem žiediniais pylimais, kurių pirmasis sunaikintas ariant, o iš antro šlaituose, 2-­2,5 m žemiau liko 3 m pločio terasa, vakarinėje pusėje ­- 4,5 m pločio, 0,2 m gylio griovys ir už jo supiltas 0,5 m aukščio, 12 m pločio pylimas. Šlaitai statūs, 22 m aukščio.

Piliakalnis labai apardytas arimų, šiauriniame aikštelės krašte 1944 m. iškastas apkasas. Aikštelės rytinėje pusėje stovi 1994 m. pastatytas paminklas 1944 m. spalio mėnesį žuvusiems 131 pėstininkų divizijos 432 pulko vokiečių kariams atminti. Piliakalnis apaugęs pušimis.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 38800 m². Išmatavimai: 280 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 200 m pločio.

Tyrimai
-------

1965 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Kultūrinio sluoksnio nepastebėta.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Dabravolės piliakalnis 22 km | Menkupių piliakalnis 6 km | Lakinskų piliakalnis 15 km |  |
| Sūduvos piliakalnis 12 km |  | Atesninkų piliakalnis 29 km |
|  | Žaliosios piliakalnis 8 km | Navininkų piliakalnis 12 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 128 (Nr. 540).

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.121.
* Petras Tarasenka. Lietuvos archeologijos medžiaga. Kaunas, 1928, p.213 (Piliakalnis)
* A. Kaminski. Materialy do bibliografii archeologicznej Jacwiezy od I do XIII w. // Materialy Starozytne. - Warszawa, 1956. T.I. P.231.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPCA. F.1. Ap.1. B.77. P.160.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Papiliakalniai
**Lietuvos profesinių sąjungų konfederacija** (LPSK) – Lietuvos nevyriausybinė organizacija, vienijanti narius – profesines sąjungas šakiniu principu, atstovaujanti ir ginanti jų profesines, ekonomines, socialines teises ir teisėtus interesus. Būstinė Vilniuje, J. Jasinskio 9-213.

Veikla
------

Įkurta 2002 m. gegužės 1 d. susijungus 1992 m. įkurtiems Lietuvos profesinių sąjungų centrui ir Lietuvos profesinių sąjungų susivienijimui. Lietuvos profesinių sąjungų konfederacija aktyviai dalyvauja Lietuvos Respublikos Trišalėje taryboje, siekia darbuotojams palankių metinių trišalių susitarimų, inicijuoja dvišalius kolektyvinius susitarimus, skatina derybas su darbdavių organizacijomis, rengia konferencijas, seminarus, mokymus ir kita. 2009 m. vienijo 26 šakines organizacijas, kuriose buvo apie 100 000 narių.

Pagrindinės institucijos: suvažiavimas, taryba, valdyba, pirmininkas. Nuo 1994 (iki 2002 m. tik Lietuvos profesinių sąjungų susivienijimas) yra Tarptautinės profesinių sąjungų konfederacijos (*International Trade Union Confederation*, ITUC), nuo 2004 m. Europos profesinių sąjungų konfederacijos (*European Trade Union Confederation*, ETUC) narė.

Pirmininkai
-----------

* Algirdas Sysas - 1992 - 2005 m.
* Artūras Černiauskas - 2005 - 2018 m.
* Inga Ruginienė - nuo 2018 m.

Leidyba
-------

* L. Pivoras, V. Bliujus. Darbo teisės elementorius, 1998 m.
* N. Kasiliauskas. Kolektyvinės derybos Lietuvoje, 2005 m.
* D. Petrylaitė Socialinis dialogas darbo santykiuose: Valstybinio sektoriaus ypatumai, 2006 m.
* V. Duoba, A. Lupeika. Darbų sauga. Socialinių partnerių mokymų vadovėlis darbuotojų saugos ir sveikatos klausimais pramonės ir paslaugų sektoriuose. 2007 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos profesinių sąjungų konfederacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 314 psl.

Nuorodos
--------

* Lietuvos profesinių sąjungų konfederacija
| Pašventupio II piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Pašventupio II piliakalnisPašventupio II piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°42′12.8″ š. pl. 24°4′24.3″ r. ilg.﻿ / ﻿54.703556°š. pl. 24.073417°r. ilg.﻿ / 54.703556; 24.073417Koordinatės: 54°42′12.8″ š. pl. 24°4′24.3″ r. ilg.﻿ / ﻿54.703556°š. pl. 24.073417°r. ilg.﻿ / 54.703556; 24.073417 |

 |
| Vieta | Prienų rajonas |
| Seniūnija | Ašmintos seniūnija |
| Aukštis | 20 m |
| Plotas | 6x9 |
| Naudotas | I tūkstantmetis - II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1953 |
| Registro Nr. | AR841 / 5527 / A163P |

**Pašventupio piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurės rytus nuo Pašventupio Ašmintos seniūnija. Pasiekiamas keliu Ašminta – Pakuonis pravažiavus Šventupę, pakilus iš jos slėnio, pasukus į dešinę rytų kryptimi lauko pakraščiu palei mišką ir paėjus 330 m – yra 180 m į pietryčius nuo sodybos šalia kelio, miško krašte, dešinėje, ties didesniu lauko įlinkiu į mišką.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis yra 440 m į rytus nuo Pašventupio pirmojo piliakalnio. Jis įrengtas aukštutinės Nemuno terasos krašte. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 6x9 m dydžio, nuolaidėjanti į pietryčių pusę. Jos šiaurės vakarų krašte supiltas 10 m ilgio, 3 m aukščio, 15 m pločio pylimas, už kurio iškastas 22 m pločio, 2 m gylio griovys. Šlaitai statūs, 20 m aukščio.

Vakarinis šlaitas palengva eroduoja. Piliakalnis apaugęs tankiu mišriu mišku. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 7100 m².

Tyrimai
-------

1953 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia.

Gyvenvietė
----------

500 m į pietryčius 1 ha plote yra I tūkstantmečio papėdės gyvenvietė, tyrinėta 1997 m. Joje rasta grublėtos keramikos.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Sabalėnų piliakalnis 5,5 km | Bačkininkėlių piliakalnis 5 km | Darsūniškio piliakalnis 5 km  Migonių piliakalnis 8,5 km |  |
| Griešių piliakalnis 41 km  Pašventupio piliakalnis 0,44 km |  | Palapainės piliakalnis 9 km |
| Mačiūnų piliakalnis 9 km  Pačiudiškių piliakalnis 11 km | Pagaršvio piliakalnis 5 km | Pelekonių I piliakalnis 5 km |

Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 130 (Nr. 554)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.161
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 132­-133.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Pašventupys II
| Tibažis |
| --- |
| Tibažis ties Telemako Borba Tibažis ties Telemako Borba |
| **Ilgis** | 480 km |
| **Baseino plotas** | 25 239 km² |
| **Ištakos** | Paranapiakabos kalnagūbris |
| **Žiotys** | Paranapanema |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |
|  |
|  **Vikiteka** | Tibažis |

**Tibažis** (port. *Rio Tibaji, Rio Tibagi*) – upė Brazilijoje, Paranos valstijoje; kairysis Paranapanemos intakas (Paranos baseinas). Prasideda Paranapiakabos kalnagūbryje, ~1000 m aukštyje, į pietryčius nuo Ponta Grosos. Aukštupyje teka kalnais į šiaurės vakarus, vėliau – giliu slėniu į šiaurę. Įteka į Paranapanemą (Kapivaros tvenkinį) ties Primeiro de Maju.

Didžiausi intakai – Pitangi, Fortaleza, Kongonjasas (dešinieji), Imbituva, Kapivaris, Imbau, Apukarana, Tres Bokasas (kairieji).

Upės vaga slenkstėta, vinguriuota. Žemupyje – didelė Kapivaros tvenkinio patvanka.

Miestai prie Tibažio: Tibažis, Telemako Borba, Žataizinjas, Sertanopolis, Primeiro de Majas. Tibažio vidurupio pakrantėse sudaryta keletas indėnų teritorijų – Baraun de Antoninos, Apukaranos, Tibaži/Mokokos (gyvena kaingangai, gvaraniai).

Šaltiniai
---------

1. 1 2  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Mapa físico do estado do Paraná, IBGE, 2011.
3. ↑  Mapa Multimodal Paraná, DNIT, 2013.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Phoenicopterus chilensis** |
| --- |
| Čilinis flamingas (Phoenicopterus chilensis)Čiliniai flamingai |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Flaminginiai paukščiai  *( Phoenicopteriformes)* |
| Šeima: | Flaminginiai  *( Phoenicopteridae)* |
| Gentis: | Phoenicopterus  *( Phoenicopterus)* |
| Rūšis: | Čilinis flamingas  *( Phoenicopterus chilensis)* |

 |
| Binomas |
| ***Phoenicopterus chilensis***Molina, 1782 |

**Čilinis flamingas** (*Phoenicopterus chilensis*) – flaminginių (*Phoenicopteridae*) šeimos paukštis. Labai artimos rūšys paprastasis flamingas ir didysis flamingas, su kuriomis Čiliniai flamingai anksčiau dažnai buvo laikomi viena rūšimi. Tai dideli paukščiai, 110-130 cm. Paplitę Pietų Amerikos vidutinio klimato regionuose, taip pat atvežtas į Vokietiją bei Nyderlandus. Kaip ir visi flamingai, deda po vieną baltą kiaušinį.

Plunksnos rausvesnės nei Didžiojo flamingo, tačiau blyškesnės nei Karibų flamingo. Nuo šių kitų rūšių gali būti atskirtas pagal pilkšvas kojas su rožiniais „keliais", taip pat turi juodesnį snapą.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Čilinis flamingas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 55°33′23″š. pl. 21°19′44″r. ilg.﻿ / ﻿55.55641°š. pl. 21.32878°r. ilg.﻿ / 55.55641; 21.32878

Priekulės ąžuolas|  
Senojo ąžuolo liekanos, 2023 m. |
| Vieta | Priekulė,Klaipėdos rajonas |
| Aukštis | 25 m |
| Amžius | ~380 m. |
| Apimtis | 4,7 m |

**Priekulės ąžuolas** – išskirtinis medis, augęs vakarų Lietuvoje, Klaipėdos rajone, Priekulėje, Vingio parke. Ąžuolas 1993 m. nuvirto. Parko aikštelės pakraštyje išsaugotas nulūžusio stambaus, plačiašakio ąžuolo kamienas. Šalia jo buvusio kelmo auga pasodintas jaunas ąžuolas. Įkastas apie 1,9 m aukščio granitinis stulpas su įrašu *Priekulės ąžuolas Valstybės saugomas gamtos paminklas*. Lankytojams pastatyti suoliukai.

Ąžuolo apimtis siekė 4,70 m, skersmuo – 1,5 m, aukštis – 25 m. Amžius – apie 380 metų (gali būti ir daugiau). Viršuje šio ąžuolo kamienas dalijosi į dvi tvirtas lajas. Dar vadinamas **G. Posernos ąžuolu**.

Gamtos paminklu pripažintas 1960 m. o respublikinės reikšmės paminklu – 1987 m.

Šis ąžuolas minimas I. Simonaitytės romane „Aukštujų Šimonių likimas"; pasakojama, kaip piktas ir neteisingas Priekulės dvaro valdytojas G. Puserna ąžuole įsitaisęs geležinę kilpą, per kurią pervėręs virvę koręs baudžiauninkus.

Geležinę tvorelę prispaudusio senojo ąžuolo dalis

Taip pat skaitykite
-------------------

* Vingio parko ąžuolas

Pastabos
--------

1. ↑  Miškų tarnybos šaltinyje prie šio vardo ąžuolo pateikta kito – Šperberių ąžuolo nuotrauka, koordinatės.

Išnašos
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Priekulės ąžuolas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. 1 2 3 4  Gediminas Isokas. Lietuvos gamtos paminklai. – Vilnius: Mintis, 1995, 130–131 psl.
2. ↑  Priekulės audiogidas. 13. Vingio parkas *klaipedosrajonas.lt*
3. 1 2 3 4  Egidijus Bacevičius. *Krašto praeitį liudija vardiniai medžiai ir želdiniai*. Šilainės sodas. Nuoroda tikrinta 2022-04-05.
4. ↑  Valstybinė miškų tarnyba. Senieji Lietuvos ąžuolai. 63. Priekulės (G.Posernos) ąžuolas *lrv.lt*
| Prienlaukio piliakalnis |
| --- |
| Piliakalnio papėdė, priekyje – mišku apaugęs, žemyn besileidžiantis status šlaitas |
| 

Prienlaukio piliakalnisPrienlaukio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°39′13.5″ š. pl. 23°51′46.7″ r. ilg.﻿ / ﻿54.653750°š. pl. 23.862972°r. ilg.﻿ / 54.653750; 23.862972Koordinatės: 54°39′13.5″ š. pl. 23°51′46.7″ r. ilg.﻿ / ﻿54.653750°š. pl. 23.862972°r. ilg.﻿ / 54.653750; 23.862972 |

 |
| Vieta | Prienų rajonas |
| Seniūnija | Šilavoto seniūnija |
| Aukštis | 3-11 m |
| Plotas | 26x22 |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1953 |
| Registro Nr. | AR854 / 22969, 22970, 5540 / A226K |

**Prienlaukio piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 22970) Prienų rajono savivaldybės teritorijoje, į vakarus nuo Prienlaukio kaimo, Šilavoto seniūnija. Pasiekiamas plentu  **189**  Prienai–Skriaudžiai  prieš Verksnios upelį pasukus į kairę pietvakarių kryptimi, pavažiavus 300 m link čia esančios sodybos, yra 100 m į dešinę šiaurėje nuo jos.

Lapuočiais apaugęs šlaitas, yra iš olų išraustų žemių
Nuoroda prieigose

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga pietryčių – šiaurės vakarų kryptimi, 26x22 m dydžio, buvusi apjuosta pylimu, kurio pietvakarių pusėje yra iki 0,2 m aukščio, 6 m pločio pakilimas. Joje buvo randama žalvarinių papuošalų, puodų šukių. Šlaitai vidutinio statumo, 3-11 m aukščio.

Piliakalnis labai suardytas arimų, dirvonuoja, šiaurės rytų šlaitas apaugęs medžiais.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 29 500 m².

Tyrimai
-------

1953 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas.

Vakarų – rytų papėdėse, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Klebiškio piliakalnis 3 km |  | Sabalėnų piliakalnis 10 km  Pačiudiškių piliakalnis 4 km |  |
| Naujasodžio piliakalnis 6 km |  | Mačiūnų piliakalnis 5 km |
| Pašlavančio piliakalnis 8 km | Kieliško piliakalnis 18 km | Naravų piliakalnis 11 km |

Pastaba:Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 140 (Nr. 606)

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.162
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.1993, p.67
* Juozapas Radziukynas. Suvalkų redybos pilekalniai su žemlapiu. Varšuva. 1909, p. 15-16;.
* Petras Tarasenka. Užnemunės krašto piliakalniai. Vilnius. 1997, p. 134-135.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Prienlaukio piliakalnis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Prienlaukys
Koordinatės: 54°50′32″š. pl. 25°38′33″r. ilg.﻿ / ﻿54.8422°š. pl. 25.6426°r. ilg.﻿ / 54.8422; 25.6426

|  Pričiūnų šv. Ignoto koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Naujosios Vilnios |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pričiūnai |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1837 m. |

**Pričiūnų šv. Ignoto koplyčia** – veikianti koplyčia Pričiūnų kaime, Buivydžių seniūnijoje, Vilniaus rajone, apie 6 km į rytus nuo Buivydžių. Pasiekiama iš kelio  **5220**  Nemenčinė–Buivydžiai , ryčiau Punžonių, pasukus į miško žvyrkelį pietų kryptimi ir pavažiavus tarpumiškėmis 2 km. Koplyčia renovuota, jos aplinka sutvarkyta, šalia praeinančio kelio 100 m atkarpoje paklota asfalto danga.

Atminimo lentos
Ant koplyčios priekinės sienos įtaisytos atminimo lentos su koplyčiai svarbiais istorijos faktais. Aptverta geležine tvora. Mūrinė koplyčia priklauso Buivydžių šv. Jurgio parapijai. Garsėja šv. Ignoto atlaidais.

Pričiūnų koplyčia 2016 m.

Atlaidai
--------

Kas­met liepos–rugpjūčio mėn. sandūroje Bui­vy­džių pa­ra­pi­jos ti­kin­tie­ji trau­kia į Pri­čiū­nų kop­ly­čią, į šio Vil­niaus kraš­to kam­pe­lio glo­bė­jo Šv. Ig­na­co Lo­jo­los at­lai­dus. Šie at­lai­dai yra ga­na ge­rai ži­no­mi Vil­niaus kraš­te. Į juos susirenka tiek Bui­vy­džių ir jų apy­lin­kių gy­ven­to­jai, tiek – ti­kin­tie­ji iš ato­kes­nių vie­to­vių. Iš Vilniaus atvyksta ir valdžios atstovų, Seimo narių. Parapijoje jau ta­po tra­di­ci­ja, kad šio­je vie­to­je klebonas pašven­ti­na pa­ra­pi­jos ti­kin­čių­jų automobilius, nes pas­ku­ti­nę lie­pos sa­vai­tę yra vai­ruo­to­jų – Šv. Kris­to­fo­ro – šven­tė.

At­lai­dų pa­mal­dų cen­tre yra Angelų seserų kongregacijos vienuolė stigmatikė Vanda Boniševska (1907–2003), Pričiūnuose gyvenusi nuo 1933 m. iki jos arešto 1950 m. Bui­vy­džių pa­ra­pi­joje vyksta V. Bo­ni­šev­skos at­mi­ni­mo sa­vai­tė, kuri paprastai baigiasi tra­di­ci­niu pi­lig­ri­mi­niu žy­giu „Se­sers Van­dos Bo­ni­šev­skos pėd­sa­kais. Bui­vy­džiai–Pri­čiū­nai". Žy­gis vyksta apie 4 valandas, užbaigiamas Pri­čiū­nų kop­ly­čio­je. Per pamaldas prisimenamas di­de­lis An­ge­lų sese­rų kon­gre­ga­ci­jos in­dė­lis į Bui­vy­džių pa­ra­pi­ją.

Istorija
--------

Kopyčia pastatyta 1837 m. Jos statybą fundavo Antoni Łazariewicz. Atgimimo metais koplyčia renovuota.

Lenkijos arkivyskupas Henryk Gulbinowicz 1990 m. apsilankė tėviškėje ir Pričiūnų koplyčioje laikė mišias.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Buivydžių šv. Jurgio parapija Archyvuota kopija 2016-05-31 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Vilniaus arkivyskupijos žinios Archyvuota kopija 2016-08-27 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pričiūnų šv. Ignoto koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Bui­vy­džiuo­se – s. Van­dos Bo­ni­šev­skos at­mi­ni­mo sa­vai­tė
* Siostra Wanda, Pryciuny i okolice
* Siostra Wanda Boniszewska i nawróceni oprawcyArchyvuota kopija 2012-01-08 iš Wayback Machine projekto.
| Lana Wood |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Светла́на Николаевна Захаренко |
|  |
| Gimė | 1946 m. kovo 1 d. (77 metai)Santa Monika, JAV |
|  |
| Šalis |  JAV |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Plenty O‘Toole(„Deimantai amžiams", 1971 m.) |
|  |
|  |

**Lana Vud** (angl. *Lana Wood*, tikr. *Svetlana Zacharčenko*, g. 1946 m. kovo 1 d. Santa Monika, Kalifornija) – amerikiečių aktorė, geriausiai žinoma vaidmeniu 1971 m. filme „Deimantai amžiams".

Biografija
----------

Lana gimė emigrantų iš Rusijos ir Ukrainos Nikolajaus ir Marijos šeimoje. Tėvas, augęs Vankuveryje, buvo architektas, o motina – balerina. Susituokę jie apsigyveno Santa Monikoje, Kalifornijoje. Šeimoje, kuri vėliau nusprendė pakeisti rusišką pavardę „Захаренко" į „Gurdin", taip pat augo vyresnė sesuo Natalie bei motinos dukra Olga.

Vyresnioji Lanos sesuo Natalie tapo viena populiariausių vaikų aktorių šalyje, vėliau sėkmingai tęsusi karjerą ir suaugusiųjų kine. Savo pavardę ji pakeitė į „Wood" režisieriaus Sam Wood garbei. Sesers karjerai klostantis sėkmingai, į jos filmus epizodiniams vaidmenims buvo pradėta kviesti ir Lana, kuri taip pat nusprendė pasivadinti „Wood".

1960 m. Lana pradėjo savarankišką aktorės karjerą, nusifilmavusi trumpai gyvavusiame seriale „The Long, Hot Summer". Iš kitų jos vaidmenų galima išskirti serialą „Peyton Place", kurtą 1966–67 m.

1970 m. ji sutiko su „Playboy" įkūrėjo Hugh Hefner pasiūlymu apsinuoginti jo žurnale. Nuotraukos pasirodė 1971 m. balandžio mėnesio numeryje kartu su pačios Lanos poezija. 

Tai buvo apgalvotas žingsnis siekiant sulaukti dėmesio. Rezultato laukti ilgai nereikėjo: prodiuseris Arbertas R. Broccoli, ieškantis aktorių naujam filmui apie agentą 007 Džeimsą Bondą „Deimantai amžiams", pastebėjo šias nuotraukas. Nors jos sukurtas Plenty O‘Toole vaidmuo ekrane truko vos 3 minutes (dar 2 scenos iš galutinės filmo versijos buvo iškirptos), tai tapo geriausiai žinomu Lanos vaidmeniu.

Per savo karjerą ji suvaidino daugiau kaip 20 filmų ir 300 TV serialų ir šou, iš kurių visame pasaulyje žinomi „The Fugitive", „Bonanza", „Mission: Impossible", „Police Story", „Starsky and Hutch", „Nero Wolfe", „Fantasy Island" ir „Capitol". 

1982 m. po pasirodymo siaubo filme „Demon Rage", Lana pasitraukė iš kino ir pradėjo sėkmingą prodiuserės karjerą. 2008 m. ji vėl grįžo į kiną, atlikdama keletą vaidmenų mažo biudžeto filmuose.

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Plenty O'Toole vaidmenyje
Lana buvo ištekėjusi 6 kartus:

* Jack Wrather jaunesnysis (1962 m.) – santuoka anuliuota, nes Lanai tebuvo 16 metų
* Karl Brent (1965 – 1966 m.)
* Steve Oliver (1967 m.)
* Stanley William Vogel (1968 m.)
* Richrd Smedley (1973 – 1975 m.)
* Alan Batler (1978 – 1981 m.)

1974 m. rugpjūtį ji su Richard Smedley susilaukė dukters Evan. Šiuo metu turi 3 anūkus.

1984 m. išleido autobiografiją „Natalie, A Memoir by Her Sister", kuri tapo bestseleriu.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Lana Wood Biography at IMDb.com

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lana Wood** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
| **Geum rivale** |
| --- |
| Raudonoji žiognagė (*Geum rivale*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Gentis: | Žiognagė  *( Geum)* |
| Rūšis: | Raudonoji žiognagė  *( Geum rivale)* |

 |

**Raudonoji žiognagė** (*Geum rivale*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos, žiognagių (*Geum*) genties augalas. Liaudyje dar vadinama be­ne­dikt­šak­ne, bi­čių duo­na, bič­ko­riu, čer­ta­žo­le, ge­gu­tės blū­de­liais, ge­gu­tės duo­na, ge­gu­tės var­pe­liu, ge­gu­tės laik­ro­dė­liu.

Daugiametis, 15-75 cm aukščio žolinis augalas. Šakniastiebis storas, rudas. Stiebai 1-3, statūs arba kylantys, nešakoti arba į viršūnę kiek šakoti, plaukuoti. Pamatiniai lapai skrotelėje, pertrauktai lyriškai suskaldyti, ilgakočiai, stiebiniai trumpakočiai, triskilčiai; prielapiai smulkūs, apatinėje dalyje suaugę su lapkočiu. Žiedai stiebo viršūnėje, nusvirę, peržydėję statūs. Taurėlapių ir potaurio lapelių po 5. Taurėlapiai trikampiškai lancetiški, 8-12 mm ilgio. Potaurio lapeliai smulkūs. Vainiklapiai 5, beveik tokio pat ilgio kaip ir taurėlapiai, rausvi arba gelsvi, gysloti. Kuokelių daug. Piestelių taip pat daug, jos susitelkusios ant iškilaus žiedsosčio. Vaisiai – vienasėkliai plaukuoti riešutėliai su ilgu, viršūnėje kabliškai užsilenkusiu liemenėlio galu. Gana dažnai pasitaiko nenormalios sandaros žiedų: daugiau išauga vainiklapių, jie pažaliuoja arba, žiedo ašiai pailgėjus, ant jos išauga lapai ar žiedas. Toks reiškinys vadinamas profilikacija.

Žydi gegužės – birželio mėn. Dažna visoje Lietuvoje. Auga pievose, ypač drėgnokose, lapuočių ir mišriuose miškuose, miškų aikštelėse, žemapelkėse.

Vaistinei žaliavai vartojami šakniastiebiai. jie kasami rudenį arba anksti pavasarį.

Šakniastiebiuose yra rauginių, mineralinių, dažinių medžiagų, eterinio aliejaus, organinių rūgščių.

Augalas medingas, rauginis, prieskoninis.

Literatūra
----------

1. ↑

* Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 102 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raudonoji žiognagė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 56°00′38″š. pl. 22°43′15″r. ilg.﻿ / ﻿56.010483°š. pl. 22.720919°r. ilg.﻿ / 56.010483; 22.720919


|  |
| --- |
| **Raudėnų mokykla-daugiafunkcis centras** |
| Raudėnų mokykla-daugiafunkcis centras herbasRaudėnų mokykla-daugiafunkcis centras herbas |
| Raudėnų mokykla-daugiafunkcis centras |
| **Adresas** | Tryškių g. 4, Raudėnai |
| **Direktorius(-ė)** | Zita Bezarienė |
| **Mokinių skaičius** | 83 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 15 |

**Šiaulių rajono Raudėnų mokykla-daugiafunkcis centras** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiaulių raj. Raudėnuose, Tryškių g. 4, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190076671.

Istorija
--------

Sporto salė
Šaltinių teigimu, parapinė mokykla Raudėnuose įsikūrė XIX a. pradžioje. 1910 m. įkurta valdinė pradinė mokykla. Mokykla glaudėsi ūki­ninko Jarockio namuose. 1914 m. ji sudegė, po to įsikūrė miestelio centre, Šabano namuose. 1934 m. pastatytas naujas medinis vieno aukšto pastatas, kur iki II pasaulinio karo ir veikė pradžios mokykla. 1947 m. Raudėnuose įkuriama progimnazija. 1950 m. mokykla reorganizuota į septynmetę, 1961 m. – į aštuonmetę, 1988 m. – devynmetę, 1999 – dešimtmetę. 2015 m. tapo Raudėnų mokykla-daugiafunkciu centru.

Direktoriai
-----------

Direktoriais dirbo Kotryna Vaitaitė (1961-1963), Emilija Laurinavičienė (1963-1967), Vitalija Jonaitytė (1967-1968), Ona Aldona Laučkienė (1968-1973), Petras Masidunskis (1973-1986), Jonas Bezaras (1986-1994). Nuo 1994 metų iki šiol mokyklai vadovauja Zita Bezarienė.

Mokytojai
---------

1960-1990 metais mokykloje dirbo daug puikių mokytojų: Žilinskienė, Žadeikienė, Prichockis, Prichockienė, Zorienė, Stambrauskienė, Urbonavičienė, Laurinavičius, Laurinavičienė, Vaitaitė, Viršilienė, Dvaržeckienė, Stoncelienė, Laučkienė, Vaitkus, Vaitkienė, Rudminienė, Paulauskienė ir kiti.

Nuorodos
--------

1. ↑  Mokyklos istorija. Lm.lt (tikrinta 2022-04-22).

* Mokyklos svetainė
**1908 m. Telšių gaisras** – 1908 m. liepos 8 d. Telšiuose kilęs ir liepos 10 d. atsinaujinęs gaisras. Tai didžiausias gaisras miesto istorijoje, per jį sudegė daugiau nei 3/4 miesto.

Priežastys ir eiga
------------------

Gaisras dėl aplaidaus elgesio su cigarete įsiplieskė 3 val. po pietų tankiausiai gyvenamoje (beveik vien žydų) miesto centro dalyje. Didelis karštis ir vėjas sudarė palankias sąlygas ugniai plisti: per dvi valandas ugnis apėmė visą turgaus kairiąją pusę, pavieto kasą ir priartėjo prie katalikų kapinių. Sudegė 3 sinagogos (viena išstovėjo 200 metų), ješiva, kelios žydų parduotuvės. Iki vakaro sudegė apie 100 namų, priklausiusių 43 savininkams (keli iš jų buvo katalikai), maždaug 1000 gyventojų neteko pastogės.

Liepos 10 d. vidurdienį gaisras atsinaujino: dėl neatsargaus elgesio kilo gaisras Šoseno pašto arklidėse, dėl vėjo liepsna persimetė į kitą Didžiosios gatvės pusę, taip pat bažnyčios, vaistinės ir cerkvės link. Ugnis dar labiau sustiprėjo dėl tvyrojusio karščio. Nesugebėjus ugnies lokalizuoti, gaisras sunaikino didžiausią miesto kvartalą, nenukentėjo tik mažiau nei ketvirtadalis miesto.

Gaisrą gesino ugniagesiai iš Plungės, Sedos, Alsėdžių ir Šateikių. Kitą dieną atvyko ugniagesiai iš Liepojos, kareiviai su 2 siurbliais iš Šiaulių, palaikyti tvarkos, saugoti nuo vagysčių ir panikos atsiųsta pėstininkų kuopa iš Liepojos.

Pasekmės
--------

Sudegė visos sinagogos, visos centre buvusios parduotuvės (išliko tik kelios mažos parduotuvės miesto pakraštyje), arklių paštas, diližanas, pavieto policijos, žemiečių vadovybės namai, maršalkos kanceliarija, žemės ūkio komisijos ir mokesčių įstaigos, karinio viršininko kanceliarija, miesto policijos kareivinės. Pavyko išgelbėti dalį pastarųjų dvejų metų žinybų archyvų. Ugniagesiai prarado inventorių ir kelis arklius. Sudegė visa miesto dalis nuo cerkvės iki Mažonavičiaus namo, kur buvo įsikūręs apskrities viršininkas („ispravnikas"). Išliko bažnyčia su klebonija, pavieto kasa. Sudegė ir kairioji miesto pusė nuo cerkvės iki bažnyčios. Prie vaistinės liko du namai. Iš viso sudegė apie 400 namų, priklausiusių 180 savininkų, pastogę prarado 4000 žmonių.

Liepos 11 d. į Telšius atvyko Kauno vicegubernatorius Griazevas. Gyventojai dėl gaisro apkaltino apskrities viršininką Pieškovą, šis paskelbė apie pasitraukimą iš posto, bet vicegubernatorius jo atsistatydinimo nepriėmė.

Sugauti 2 padegėjai (abu prisipažino), vienas jų – Orlovskis, pabėgęs iš Šiaulių kalėjimo. Suorganizuotas maitinimas, kaimo gyventojai daug parėmė produktais ir pinigais. Miesto valdžia numatė pastatyti parduotuvėms laikinus statinius turgaus aikštėje.

Nuostoliai siekė milijoną rublių. Vicegubernatorius pažadėjo sumažinti mokesčius, o gubernatorius telegrama leido iš vadinamojo Maisto sumų kapitalo duoti beprocentę paskolą – po 2200 rublių žydams ir 1500 krikščionims. Dėl gaisro atidėti miesto vidurinės berniukų mokyklos, kelio iki geležinkelio projektai.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15 16 17 18 19 20 21 22 23 24 25 26 27  Vacys Vaivada. Telšiai: straipsniai ir istorijos dokumentai. Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1994, p. 188–189.
| **Salvijus Jodka** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. sausio 10 d.Kaunas |
| Mirė | 2008 m. liepos 15 d. (52 metai)Palanga |
| Palaidotas (-a) | Palangos kapinėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Regina |
| Vaikai | Kristina, Danguolė |
|  |
| Veikla | verslininkas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos centro sąjunga, 2001 m. LDP, Tvarka ir teisingumas |

**Salvijus Jodka** (1956 m. sausio 10 d. Kaune – 2008 m. liepos 15 d. Palangoje) – verslininkas, Palangos savivaldybės politinis veikėjas, vienas turtingiausių Palangos politikų, gydytojas.

Biografija
----------

1973 m. baigė Kauno Jono Jablonskio vidurinę mokyklą, 1979 m. Kauno medicinos institutą, gydytojas.

1979–1980 m. Respublikinės Kauno klinikinės ligoninės gydytojas internas. 1980 m. pagal paskyrimą – Klaipėdos miesto ligoninės gydytojas, 1981 m. išrinktas šios ligoninės profsąjungos vietos komiteto pirmininku. 1982 m. Mažeikių sanitarijos-epidemiologijos stoties vyr. gydytojas, 1983 m. Mažeikių rajono centrinės ligoninės vyr. gydytojas. 1990 m. Mokslinio gydymo profilaktikos susivienijimo „Energetika" direktorius. 2003–2006 m. Palangos savivaldybės mero pavaduotojas, vaistų prekybos įmo­nės UAB „Liukrena" finansų direktorius (2006 m.), akcininkas ir jos vadovas. Palangoje valdė viešbutį, turėjo kito nekilnojamojo turto.

Lietuvos centro sąjungos, nuo 2001 m. Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) Palangos skyriaus narys, Palangos skyriaus pirmininkas. 2000–2003 m. 2003–2007 m. ir 2007–2008 m. Palangos savivaldybės tarybos narys. Du kartus buvo išrinktas Palangos miesto vicemeru.

Žmona Regina. Dukros Kristina ir Danguolė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  VRK informacija Archyvuota kopija 2008-06-09 iš Wayback Machine projekto. (Kandidato į LRS narius anketa, 2004 m.)
2. ↑  Mirė vienas turtingiausių Palangos politikų S. Jodka, 2008-07-16 Archyvuota kopija 2008-07-19 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| Ceris (Ce)
  |
| --- |
|  |
| Periodinė grupė | Lantanidai |
| Atomo numeris | 58
  |
| Išvaizda | sibabro baltumo metalas |
| Atomo savybės
  |
| Atominė masė(Molinė masė) | 140,115 а.m.v. (g/mol) |
| Atomo spindulys | 183 pm |
| Jonizacijos energija(pirmas elektronas) | 534,4 kJ/mol (eV) |
| Elektronų konfigūracija | 4f1 5d1 6s² |
| Cheminės savybės
  |
| Kovalentinis spindulys | 165 pm |
| Jono spindulys | 103,4 pm |
| Elektroneigiamumas | 1,12 (pagal Polingą) |
| Elektrodo potencialas | Ce←Ce3+ -2,34V |
| Oksidacijos laipsniai | 4, 3 |
| Termodinaminės savybės
  |
| Tankis | 6,78 g/cm³ |
| Šiluminė talpa | 26,94 J/(K·mol) |
| Šiluminis laidumas | 11,3 W/(m·K) |
| Lydymosi temperatūra | 798 K |
| Lydymosi šiluma | 5,46 kJ/mol |
| Virimo temperatūra | 3433 K |
| Garavimo šiluma | 398 kJ/mol |
| Molinis tūris | 20,7 cm³/mol |
| Kristalinė gardelė
  |
| Kristalinė gardelė | kubinė, tūriškai centruota |
| Gardelės periodas | 5,160 Å |

**Ceris** – cheminis periodinės elementų lentelės elementas, žymimas **Ce** (lot. *cerium*), eilės numeris 58. Tai labai retas metalas, randamas kai kuriuose mineraluose (pvz. monacite).

Ceris

Savybės
-------

Ceris yra sidabrinės (pilkos) spalvos metalas, priklausantis lantanoidų grupei. Šaltame vandenyje lėtai, šiltame – greitai oksiduojasi. Tai labai aktyvus metalas, ore greitai tamsėja, šildomas lengvai reaguoja su deguonimi, sudarydamas cerio oksidą (CeO2), smulkios dalelės ore savaime užsiliepsnoja. Reaguoja su halogenais, o šildomas – su vandeniliu, siera, anglimi, fosforu, azotu ir kitais elementais. Su dauguma metalų sudaro lydinius (pvz. CeAl, CeMg3, CeCu ir kt.). Šiam elementui būdingas fizikinių savybių (tankio, virimo bei lydymosi temperatūros, specifinės garavimo šilumos) antrinis periodiškumas. Lengvai reaguoja su rūgštimis. Šarmuose netirpsta.

Panaudojimas
------------

Šis metalas pritaikomas metalurgijoje – kaip pagerinantis metalo lydinių mechanines savybes, dėl vertingų dielektrinių bei puslaidininkinių savybių naudojamas radiotechnikoje ir elektronikoje, atominėje energetikoje.

Istorija
--------

Šį cheminį elementą 1803 m. atrado švedų ir vokiečių mokslininkai W. Von Hisinger, J. Berzelius, M. Klaproth. Cerio pavadinimas kilęs iš nykštukinės planetos Cereros pavadinimo, atrasto dvejais metais anksčiau nei atrastas šis elementas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Danutė Ona Kimtienė. Ceris (Cerium*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 773 psl.

Vikižodynas
| Seina, Marycha |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 80,8 km |
| **Baseino plotas** | 432,4 km² |
| **Ištakos** | Punsko apylinkės |
| **Žiotys** | Juodoji Ančia |
| **Šalys** | Lenkija, Lietuva, Baltarusija |
|  |
|  **Vikiteka** | Seina, Marycha |

**Seina**  (lenk. *Marycha*, blrs. *Марыха*) – upė šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje ir Baltarusijoje; atkarpomis yra Lietuvos-Lenkijos ir Lietuvos-Baltarusijos gamtinė valstybinė siena. Kairysis Juodosios Ančios intakas. Ilgis 80,8 km, aukštupyje ji apie 10 km sudaro Lietuvos-Lenkijos, vėliau apie 10 km – Lietuvos-Baltarusijos valstybines sienas. Baseinas užima 432,4 km² plotą. Upės slėnis platus, žemupyje miškingas (Augustavo giria). Seinos vaga vietomis sudaro natūralią sieną tarp Lietuvos-Lenkijos bei tarp Lietuvos-Baltarusijos. Upės vagos viduryje yra ir *Trijų sienų sankirta Mara* – Baltarusijos, Lenkijos ir Lietuvos valstybinių sienų susikirtimo taškas.

Pavadinimas jotvingių kilmės, jis minimas 1385 m. Kryžiuočių kelių į Lietuvą aprašymuose. Ten rašoma, kad *7,5 mylios atstumu nuo Merkinės yra perėja per Seinos upę –*  (vok. *von den Glummes Assern iij mile do ist vaste gebirge czwischin von dannen auf den Seynyn iij mile do lest (iest) man das letzte vutir und hat denne viij vordan bis czu Merkin*).

Seina prasideda prie Punsko ir įvairiose vietovėse vadinama skirtingais vardais:

* atkarpoje tarp ežerų Punia – Meldinis – Bebrutis – Juodelis – Seivys vadinama **Seivos** vardu;
* Bokšių ežere susijungusi su Šalčia, upelis pakeičia vardą į **Juodąją**, kuri teka per Smalėnus, Smalėngirį, Ramonus, Michnovcę, Babonis, Marcinkaičius ir įteka į Seinų ežerą;
* iš Seino išteka jau **Seinos** vardu ir savo vandenis pro Seinų miestą, Gibų kaimą neša į Mario (lenk. *Pomorze*) ežerą;
* žemupyje Seina tampa **Mara** ir įteka į Juodąją Ančią prie Čertoko kaimo Baltarusijoje.

Svarbiausi intakai: Šalčia (13 km, ištakos Šaltėnų kaime), Akuotė (11 km, ištakos Akuotės ežere), Rubežanka (6 km, ištakos Skarkiškių kaime), Kunia.

Seina pakankamai užteršta upė (III klasės švarumas) – į vandenis patenka žemės ūkio trašų liekanos, miestų nutekamieji vandenys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Scriptores Rerum Prussicarum*, T. 2, S. 691.
2. ↑  Punsko valsčiaus aprašymas (liet.) Archyvuota kopija 2008-04-09 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Palenkės vaivadijos Aplinkos apsaugos inspekcijos raportas 2008 m. (len.) Archyvuota kopija 2014-12-07 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Marycha Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom VI, psl. 153 (lenk.).
**Milan Jezdimirović**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Milan Jezdimirović |
| Gimimo data | 1996 m. rugsėjo 5 d. (27 metai) |
| Gimimo vieta | Užicė, Serbija |
| Ūgis | 180 cm |
| Svoris | 75 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Jaunimo klubai |
| nežinoma | Jedinstvo Užice |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2014–201620152016–201720172018–2019  2019–2021  2021–2022  2022 20232024- | Jedinstvo→ FK Zlatibor (skol.)FK ZlatiborUžicės Jedinstvo  Užicės „Sloboda" FK Zlatibor  FK Spartak Subotica  Surdulicos „Radnik"  Telšių „Džiugas"  Valletta FC | 16 0(0)15 0(2)16 0(0)17 0(0)43 0(1)61 0(1)23 0(0)03 0(0)33 0(0)? |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2024 m. sausio 6 d.. |

**Milanas Jezdimirovičius** (serb. *Милан Јездимировић*; g. 1996 m. rugsėjo 5 d.) – Serbijos futbolininkas, gynėjas.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo gimtinėje ir atstovavo Užicės „Jedinstvo" futbolo klubui. 

2015 m. nuomos pagrindais persikėlė į FK „Zlatibor". 

Vėlesniais metais grįždavo į Užicę, ir vėl persikeldavo į Zlatobor. 

2018 m. vasarį žaidėjas perėjo į GFK „Sloboda Uzice". 

2019–2020 m. sezone vėl atstovavo FK „Zlatibor". Tapo Pirmos lygos nugalėtojais ir pateko į Superlygą. 

2020–2021 m. sezone Superlygoje sužaidė 34 rungtynes.
2021–2022 m. sezone rungtyniavo Suboticos „Spartak". Superlygoje sužaidė 23 rungtynes. 

2022 m. rugpjūtį perėjo į Surdulicos „Radnik" klubą. Spalio mėn. žaidėjas paliko ekipą.

### FC Džiugas

2023 m. vasario 15 d. pranešta, kad tapo Telšių „Džiugo" nariu.

2023 m. gegužės 14 d. A lygos rungtynėse prieš „Bangos" klubą galva nukreipė kamuolį į savus vartus. Telšiškiai namuose pralaimėjo varžovams rezultatu 1:2.

2024 m. sausio 6 d. tapo žinoma, kad futbolininkas palieka klubą.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2023** | **„Džiugas"** | 33 | 0 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑  Oficiali klubo svetainė prsistato klubo naujoką (Milan Jezdimirovic
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Džiugo oficiali svetainė: nebeišvysime penkių legionierių
5. ↑  sportas.lt naujienos: Džiugo klbe nebelieka penkių legionierių

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
* fcdziugas.lt svetainė
Koordinatės: 55°13′36″š. pl. 25°11′48″r. ilg.﻿ / ﻿55.2267°š. pl. 25.1967°r. ilg.﻿ / 55.2267; 25.1967

| Siesarties dvaras |
| --- |
| Siesarties malūnas iš Siesarties pusės Siesarties malūnas iš Siesarties pusės |
| Vieta | Siesartis, Molėtų rajonas |
| Įkurtas | XIX a. I pusė |
| Savininkas | privati nuosavybė |

**Siesarties dvaras** – dvaras, esantis Molėtų rajone, Videniškių seniūnijoje, Siesartyje.

Iki šių dienų išliko dvaro sodybos fragmentai prie Siesarties upės: raudonų plytų triaukštis vandens malūno pastatas, gyvenamasis namas su meniškai papuoštais langais.

Istorija
--------

Dvaras pradėjo kurtis XIX a. pirmoje pusėje. XIX a. dvaro savininkas buvo Rapolas Teodoras Išora. Paskui dvaras atiteko jo dukrai Vandai Elžanovskajai. Ši dvarą pardavė Pranui, Jonui ir Antanui Kraujaliams.

Išnašos
-------

1. 1 2  „Lietuvos dvarai". Enciklopedinis žinynas. Sudarytoja Ingrida Semaškaitė. // Vilnius, „Algimantas", 2010. 364 psl.
2. 1 2 3 4 5  *Tūkstantis Molėtų krašto istorijos faktų*. Molėtų krašto muziejus. Suarchyvuota 2013-04-14.
| **Elvyra Janina Kunevičienė** |
| --- |
| Gimė | 1939 m. gruodžio 9 d. (83 metai)Kazokai, Krekenavos valsčius |
| Sutuoktinis (-ė) | Edmundas |
|  |
| Veikla | ekonomistė, politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 1989 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjunga, 1993 m. Tėvynės sąjunga, 2000 m. Nuosaikiųjų konservatorių sąjunga 2010 m. Krikščionių partija |
|  |
| Alma mater | 1967 m. Leningrado finansų institutas |

**Elvyra Janina Misevičiūtė-Kunevičienė** (g. 1939 m. gruodžio 9 d. Kazokuose, Krekenavos valsčius) – Lietuvos finansininkė, politinė bei visuomenės veikėja, socialinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

1948 m. su tėvais buvo ištremta į Sibirą. 1956 m. baigė Kičibašo (Krasnojarsko kraštas) aštuonmetę mokyklą. 1957–1960 m. Kičibašo parduotuvės vedėja. 1960–1963 m. mokėsi Krasnojarsko finansų technikume. 1963–1967 m. studijavo Leningrado N. Voznesenskio finansų ekonomikos institute, finansininkė. 1967–1972 m. Vilniaus verpimo ir audimo kombinato „Audėjas" finansininkė. 1975 m. baigė Vilniaus universiteto aspirantūrą, ekonomikos mokslų kandidatė. 1975–1991 m. LSSR specialistų tobulinimosi instituto dėstytoja, docentė. Parengė mokymo priemonių ir straipsnių produkcijos savikainos apskaičiavimo ir finansų klausimais.

1991–1992 m. Gedimino Vagnoriaus Vyriausybėje – LR finansų ministrė. 1992–1996 m. ir 1996–2000 m. LR Seimo narė, 1996–1999 m. Seimo biudžeto ir finansų komiteto pirmininkė, 2000 m. Nuosaikiųjų konservatorių frakcijos narė. 2003–2017 m. VšĮ „Kiekvieno sveikata" direktorė.

1989 m. Vilniaus politinių kalinių ir tremtinių bendrijos narė, Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos tarybos narė, 1993 m. Tėvynės sąjungos valdybos narė.

Vyras Edmundas, ekonomikos mokslų kandidatas, docentas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-02-15 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Kas yra kas. Lietuvos moterys. – Kaunas: Neolitas, 2007. – 244 p.
3. ↑
4. ↑  1996–2000 m. kadencijos Seimo narė
5. ↑   Archyvuota kopija 2008-12-15 iš Wayback Machine projekto.

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Romualdas Sikorskis** | **Lietuvos finansų ministras**1991–1992 m. | Po to:**Audrius Misevičius** |
|  |
| --- |
| Pensilvanijos universitetasangl. *University of Pennsylvania* |
|  
Vero (*Ware*) koledžo namas, Pensilvanijos universiteto kampusas |
| Įkurtas | 1740 m. |
| Tipas | privatus |
| Rektorius | Wendell Pritchett (universiteto prezidentas) |
| Studentų | 28038 (2021 m.) |
| Vieta | Filadelfija, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
| Svetainė |  |

**Pensilvanijos universitetas** (angl. *University of Pennsylvania*; **Penn**, **UPenn**) – privatus universitetas, esantis Filadelfijoje, Pensilvanijos valstijoje, JAV. Jis yra ketvirta pagal senumą aukštojo mokslo įstaiga JAV ir vienas iš devynių prieš JAV nepriklausomybės karą įkurtų universitetų. Pensilvanijos universitetas yra vienas iš 14–os JAV universitetų asociacijos steigėjų. Patį universitetą įkūrė Bendžaminas Franklinas. Tarp universiteto absolventų yra 12 valstijų vadovų (taip pat ir JAV prezidentas Viljamas Harisonas). Pensilvanijos universitetas laikomas vienu iš prestižinių JAV universitetų.

Pensilvanijos universiteto Mūro elektrotechnikos mokykloje laikotarpiu nuo 1942 iki 1945 m. buvo sukurtas pirmasis pasaulyje elektroninis programuojamasis visuotinės reikšmės kompiuteris *ENIAC*.

Išnašos
-------

1. ↑  *University of Pennsylvania. Facts, Nuoroda tikrinta 2022-05-31*
2. ↑  „William H. Harrison". *Ohio History Central An Online Encyclopedia of Ohio History*. Ohio Historical Society. Nuoroda tikrinta 2022-05-31.
3. ↑  *Prieš 75 metus pademonstruotas pirmasis pasaulyje modernus kompiuteris nustebintų ir dabar, Nuoroda tikrinta 2022-05-31*
Fontanai aikštėje
Abraomo Kulviečio paminklas Jonavos Santarvės aikštėje (atidengtas 2009 m. birželio 22 d.)
Santarvės aikštė
**Jonavos Santarvės aikštė** - viešoji aikštė Jonavos miesto centre, priešais Jonavos rajono savivaldybės pastatą. Greta - Jonavos kultūros centras, Jonavos paštas, Jonavos miesto kapinės, Jonavos meno mokykla, Jonavos rajono viešoji biblioteka ir kt. 

Plotas - 4 180 m². Santarvės aikštė yra išklota betoninėmis trinkelėmis, pagražinimui panaudotos klinkerio (figūrinės) plytos. Pastatytos naujos atraminės sienutės, stovi Abraomo Kulviečio skulptūra (paminklas), jai yra įrengtas pamatas. Aikštę puošia fontanas. Aikštėje yra veja, auga medžiai, krūmai, kiti želdiniai.

Istorija
--------

Rekonstruota nuo 2008 m. rugpjūčio 20 d. iki 2009 m. gegužės mėn. (biudžetas - 2 269 080 Lt; projektuotojas - UAB „Jonavos projektas", rangovas: UAB „Kauno keliai", techninės priežiūros vykdytojas: UAB „Projektų centras". 

Bendra Sąjūdžio ir Santarvės aikščių atnaujinimo darbų vertė viršija 7 milijonus litų, iš jų Europos Sąjungos parama sudaro 5,5 milijonus litų.

Išnašos
-------

1. ↑  Jonavos rajono savivaldybės informacija Archyvuota kopija 2012-05-12 iš Wayback Machine projekto. vyresnioji specialistė ryšiams su visuomene Kristina Lukoševičiūtė, 08.28.2008
2. ↑  UAB „Projektų centras" informacija[neveikianti nuoroda]
3. ↑  Jonavai padeda atsigauti ES parama Archyvuota kopija 2010-10-31 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Jonavos Sąjūdžio aikštė
| **Stanislav Akanovič** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1935 m. sausio 26 d.Vaitiešiūnų kaime, Šalčininkų raj. |
|  |
| Veikla | pedagogas, Aukščiausios Tarybos – Atkuriamojo Seimo narys |

**Stanislav Akanovič** (g. 1935 m. sausio 26 d. Vaitiešiūnų kaime, Šalčininkų raj.) – pedagogas, Aukščiausios Tarybos – Atkuriamojo Seimo narys.

Biografija
----------

1951 m. baigęs Jašiūnų septynmetę mokyklą įstojo į Trakų mokytojų seminariją, kurią baigė 1955 m. 1967 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.

1955 m. Šalčininkų rajone dirbo komjaunimo komitete, kultūros ir švietimo įstaigose. 1955–1957 m. atliko karinę tarnybą, grįžęs iš armijos dirbo Šalčininkų rajono mokyklose, 1960–1963 m. Eišiškių Kultūros skyriaus vedėjas. Nuo 1960 m. organizavo dainų ir šokių šventes bei kitus kultūrinius renginius rajone. 1966 m. spalio mėn. paskirtas Trakų rajono Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotoju. 1982–1990 m. Vilniaus rajono Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. Jam vadovaujant rajono kolektyvai gausiai dalyvavo respublikinėse dainų ir šokių šventėse bei kituose renginiuose.[reikalingas šaltinis]

1990–1992 m. Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo deputatas. Balsuojant dėl Lietuvos Nepriklausomos Valstybės atstatymo susilaikė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vardinė balsavimo kortelė

Nuorodos
--------

* Biografija