recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Tomas Koulas** |
| --- |
|  |
| Tomas Koulas, 1845 m. |
| Gimė | 1801 m. vasario 2 d.Boltono le Mūrs, Lankašyras, Anglija |
| Mirė | 1848 m. vasario 11 d. (47 metai)Ketskilo km. Niujorkas, JAV |
|  |
| Veikla | Dailininkas |

**Tomas Koulas** (angl. *Thomas Cole*, 1801−1848 m.) − XIX a. pirmos pusės JAV tapytojas, peizažų ir istorinių paveikslų autorius.

Biografija
----------

Tomas Koulas gimė 1801 m. vasario 2 d. Boltono le Mūrs kaimo vietovėje (dabar Boltono dalis) Anglijoje. Jo šeima 1818 m. emigravo į JAV. Dar prieš tai T. Koulas dirbo grafikos dirbtuvėje ir trumpai dirbo su grafika Filadelfijoje. 1819 m. jis apsigyveno pas šeimą Stiubenvilyje Ohajuje. Vietoje išmoko tapybos pagrindų iš keliaujančio portretų tapytojo. 1823 m. T. Koulas su šeima persikėlė į Pitsburgą, pradėjo tapyti plenere, vėliau tais metais grįžo į Filadelfiją, kur mokėsi Pensilvanijos dailės akademijoje. 1825 m. persikėlė į Niujorką, kur taip pat persikėlė šeima. Tų metų vasarą dailininkas intensyviai tapė ties Hadsono upe ir Ketskilo kalnuose. Metų pabaigoje jis sėkmingai pardavė tris paveikslus žinomiems meno pasaulio veikėjams. 1826 m. dailininkas tapo vienu iš Nacionalinės dizaino akademijos steigėjų, atsirado nemenka paklausa jo paveikslams.

1829 m. T. Koulas išvyko į Angliją, kur studijavo senųjų dailininkų kūrinius ir sutiko peizažistus V. Ternerį (1775−1851) ir Dž. Konsteblį (1776−1837). Po to T. Koulas keliavo į Prancūziją ir Italiją. Italijoje jis sugalvojo sukurti simbolinių paveikslų seriją, vaizduojančią imperijos iškilimą ir žlugimą. 1836 m. pabaigta 5 paveikslų serija sulaukė palankaus vertinimo. T. Koulas tapė JAV peizažus ir didelę dalį energijos skyrė sudėtingiems įsivaizduotų fantastinių temų paveikslams. 1836 m. jis vedė Maria Barstow ir pora apsigyveno Ketskilo kaimelyje prie Hadsono upės ir Ketskilo kalnų. Gyvenimo metu T. Koulas publikavo prozos ir poezijos kūrinių, parašė esė apie peizažinę tapybą. 1841 m. T. Koulas keliavo į Italiją, pabuvojo Sicilijoje, kurioje nutapė keletą Etnos ugnikalnio vaizdų. Jo mokiniu, 1842 m. grįžus į JAV, buvo Frederikas Edvinas Čerčas. Dailininkas mirė ankstyva mirtimi 1848 m. vasario 11 d. Ketskilo kaimelyje. Jis laikomas JAV realistinės ir romantinės peizažo tapybos „Hadsono upės mokyklos" pradininku.

Kūrinių galerija
----------------

* T. Koulo kūriniai chronologine tvarka

* „Vaizdas prie Tivolio", 1832 m. „Vaizdas prie Tivolio", 1832 m.
* „Imperijos kelias. Sunykimas", 1836 m. „Imperijos kelias. Sunykimas", 1836 m.
* „Arkadijos sapnas", 1838 m. „Arkadijos sapnas", 1838 m.
* „Ketskilo kalnų vaizdas su dviem ežerais ir namu", 1844 m. „Ketskilo kalnų vaizdas su dviem ežerais ir namu", 1844 m.
* „Piknikas", 1846 m. „Piknikas", 1846 m.
* „Indėnų perėja", 1847 m. „Indėnų perėja", 1847 m.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Thomas Cole** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kevin J. Avery, 2009. The Metropolitan Museum of Art.
* Encyclopaedia Britannica
* Vašingtono nacionalinė dailės galerija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Procesijos metu nešamas baldakimas
**Baldakimas** (it. *baldacchino*) – architektūrinė keturių, viršuje sujungtų, kolonų konstrukcija, kuria apgaubiamas altorius, šventojo karstas ar antkapinis paminklas. Baldakimas simbolizuoja po juo esančio asmens ar daikto išskirtinumą, šventumą, atsiribojimą nuo žemiškosios būties. Žymiausias yra Berninio darbo baldakimas šv. Petro bazilikoje Romoje.

Bažnytinėse apeigose (taip pat ir Lietuvoje) baldakimu taip pat vadinamas ant keturių lazdų ištemptas audinio stogelis per bažnytines procesijas nešamas virš celebruojančio kunigo galvos (lot. *umbella coelum*). Tokio tipo baldakimai naudojami ir perkeliant arba demonstruojant relikvijas. Stacionarusis – paremiamas kolonomis, stulpeliais ar gembėmis, kartais pakabinamas. Būna kupolo, bokštelio, stogelio, palapinės pavidalo. Daromas iš akmens, medžio, metalo, dekoratyvinių audinių.

Baldakimas dekoruojamas ornamentais, emblemomis, kutais, viršuje įkomponuojama karūna, kryžius ar statula.

Pirmieji baldakimai pasirodė Rytų šalyse, kaip nešiojamos stoginės, aptrauktos brangiu Bagdado šilku. Europoje nešiojamieji ir stacionarieji išpopuliarėjo viduramžiais.

Lietuvoje stacionarieji dažni įvairių stilių bažnyčiose (Šv. Teresės bažnyčios Vilniuje sakyklos, XVIII a. 2 pusė; Šv. Mato bažnyčios Rokiškyje sakyklos, 1882). Itin populiarūs audekliniai procesijose naudojami baldakimai. Žemaitijoje drobiniai buvo įrengiami virš svečių lovų.
| **Thomas Burrow** |
| --- |
| Gimė | 1909 m. birželio 29 d.Lekas, Lankašyras, Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė |
| Mirė | 1986 m. birželio 8 d. (76 metai) |
|  |
| Veikla | kalbininkas |
| Organizacijos | Oksfordo universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Alma mater | Kembridžo universitetas |

**Tomas Barou** (angl. *Thomas Burrow*, 1909 m. birželio 29 d. Leko kaimas, Lankašyras, Jungtinė Karalystė – 1986 m. birželio 8 d.) – britų indologas, kalbininkas.

Biografija
----------

Tomas Barau gimė Leko kaime, šiaurės Lankašyre, Anglijoje. Buvo vyriausias iš šešių vaikų Džošuos ir Franses Eleonor Barou šeimoje. Kembridžo universiteto Kristaus koledže baigė lyginamosios kalbotyros fakultetą. Pradžioje tyrė sanskritą, vėliau – dravidų kalbas. 1937 m. apgynė disertaciją „Kinijos Turkestano kharošthi dokumentų kalba" ir gavo daktaro laipsnį. T. Barou studijavo ir Vedų kalbos substratą. 1944–1976 m. Oksfordo universitete ėjo sanskrito profesoriaus pareigas. Žymiausi T. Barau darbai – „Dravidų etimologinis žodynas", „Šva problema sanskrite" ir „Sanskritas".

Išnašos
-------

1. 1 2  R. Chatterjee. „Burrow, Thomas (1909–1986)". Encyclopedia of Language and Linguistics. Nuoroda tikrinta 2022-02-27.

Bibliografija
-------------

* T. Barou bibliografija
| Šlikių pilkapynas |
| --- |
| Pilkapyno vaizdas nuo Kretingos (Bajorų) geležinkelio tilto per Tenžę |
| 

Šlikių pilkapynasŠlikių pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°51′40″š. pl. 21°12′32″r. ilg.﻿ / ﻿55.861111°š. pl. 21.208918°r. ilg.﻿ / 55.861111; 21.208918Koordinatės: 55°51′40″š. pl. 21°12′32″r. ilg.﻿ / ﻿55.861111°š. pl. 21.208918°r. ilg.﻿ / 55.861111; 21.208918 |

 |
| Vieta | Klaipėdos rajonas |
| Seniūnija | Kretingalės seniūnija |
| Plotas | 0,28 ha |
| Naudotas | III–II a. pr. m. e. |
| Žvalgytas | 1985 m. |
| Tirtas | 1986 m. |
| Registro Nr. | 16200 /A409P; AV2031/ |

**Šlikių pilkapynas** (valstybės saugomas kultūros paminklas: unikalus kodas - 16200, senas vertybės kodas - A409P, senas kultūros paminklų sąrašo Nr. AV2031) – pilkapiai šiauriniame Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Šlikių kaime (Kretingalės seniūnija), 0,39 km į vakarus nuo kelio  **168**  Klaipėda–Kretinga , Tenžės dešiniajame krante.

Vieta
-----

Tai slėnyje stūksanti, iš vakarų ir šiaurės pusių upės vagos juosiama pakiluma, apaugusi mišku. Joje, apie 95 m ilgio šiaurės - pietų kryptimi ir 54 m pločio plote matosi 4 pilkapių sampilai, kurių skersmuo 7–9 m, aukštis iki 0,4 m. 

Teritorijos plotas – 0,28 ha.

Tyrimai
-------

1985 m. išaiškino, 1986 m. 2 suardytus pilkapius ištyrė Ignas Jablonskis.

Pirmas pilkapis buvęs 9 m skersmens, su 3 koncentriniais akmenų vainikais. Jame rasti 4 sudegintų mirusiųjų kapai, iš kurių 3 buvo urnose, o 1 – duobėje. Antras pilkapis 7 m skersmens, su išlikusiu 1 koncentriniu akmenų vainiku. Viduje buvę vainikai ir kapai sunaikinti kasant pilkapio sampile duobes. Ties pagrindu aptiktas titnago skaldinėlis ir akmens nuoskalų. 

Pilkapynas datuojamas III–II a. pr. m. e.

1993 m. paskelbtas vietinės reikšmės archeologijos paminklu (AV2031), 1997 m. įrašytas į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A409), 1998 m. paskelbtas kultūros paminklu (A409P), 2005 m. pripažintas valstybės saugomu kultūros paminklu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ignas Jablonskis. Šlikių pilkapiai // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1986 ir 1987 metais. - Vilnius, 1988. - P. 49–50
2. ↑  Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas. - Vilnius, 1993. - P.76
3. ↑  Kultūros vertybių registras: Šlikių pilkapynas, Klaipėdos r. sav.
| **Thomas Burberry** |
| --- |
| Gimė | 1835 m. rugpjūčio 27 d. |
| Mirė | 1926 m. balandžio 4 d. (90 metų) |
| Tautybė | anglas |
| Sutuoktinis (-ė) | pirmoji žmona *Catherine Hannah Newman*antroji žmona *Mary Marshall* |

**Tomas Berberis** (*Thomas Burberry*; g. 1835 m. rugpjūčio 27 d. – m. 1926 m. balandžio 4 d.) – anglų vyriškos aprangos tiekėjas, *Burberry* mados namų įkūrėjas, gabardino išradėjas.

Biografija
----------

Gimė 1835 m. rugpjūčio 27 d. *Brockham Green* kaime netoli Dorkingo. Mokėsi *Brockham Green* kaimo mokykloje.

Tomas Berberis buvo vietinio manufaktūros prekybininko mokinys parduotuvėje. 1856 m. jis atidarė savo aprangos verslą Beizingstoke.

Berberis suprato viešumo ir reklamos poreikį, tad pasirūpino, kad lordas Kitčeneris ir lordas Bade-Pauelas vilkėtų jo paltus, saugančius nuo blogo oro. Tokiomis priemonėmis jis savo verslą išplėtė į vieną didžiausių aprangos verslų D. Britanijoje.

Jis buvo absoliučios blaivybės šalininkas, kovojo prieš rūkymą. Jis taip pat buvo prisiekęs baptistas, melsdavęsis kiekvieną rytą.

Tomas Berberis mirė 1926 m. savo namuose *Hook* miestelyje netoli Beizingstoko.

Šeima
-----

Buvo dukart vedęs. Pirmoji žmona buvo *Catherine Hannah Newman*, antroji *Mary Marshall*. Turėjo du sūnus.

Nuorodos
--------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Thomas Burberry at Oxford Dictionary of National Biography
2. ↑  Thomas Burberry inventor of gabardine
| **Mindaugas Mikaila** |
| --- |
| Gimė | 1957 m. kovo 16 d. (66 metai)Pikelionių kaime, Prienų rajonas |
|  |
| Veikla | vadybininkas, politinis veikėjas, buvęs LR socialinės apsaugos ir darbo ministras, VSDFV vadovas |
|  |
| Alma mater | 1980 m. Vilniaus inžinerinis statybos institutas |

**Mindaugas Mikaila** (g. 1957 m. kovo 16 d. Pikelionių kaime, Prienų rajonas) – vadybininkas, politinis veikėjas, buvęs LR socialinės apsaugos ir darbo ministras, VSDFV vadovas.

Biografija
----------

1980 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą.

Nuo 1980 m. iki 1987 m. Respublikinio studentų būrių štabo darbuotojas, nuo 1987 m. iki 1990 m. LR Vyriausybės kanceliarijos (Lietuvos TSR Ministrų Tarybos) vyresnysis referentas, nuo 1990 m. iki 1993 m. LR socialinės apsaugos ministerijos skyriaus viršininko pavaduotojas, nuo 1993 m. iki 1994 m. LR Socialinės apsaugos ir darbo ministro pavaduotojas, nuo 1994 m. iki 1996 m. LR socialinės apsaugos ir darbo ministras.

Nuo 1997 m. UAB „Alpena" direktorius, nuo 1997 m. iki 1999 m. UAB KĮ „Sėnoja" vyr. konsultantas, nuo 1999 m. iki 2001 m.
VSDF valdybos Socialinio draudimo mokymo ir tyrimo centro direktorius, nuo 2001 m. iki 2002 m. LR vidaus reikalų ministerijos departamento direktorius, nuo 2002 m. iki 2003 m. LR VRM valstybės sekretorius, nuo 2003 m. liepos 28 d. iki 2009 m. gruodžio 21 d. Valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos direktorius.

Išnašos
-------

1. ↑  Sodra.lt informacija Archyvuota kopija 2009-04-30 iš Wayback Machine projekto.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Laurynas Mindaugas Stankevičius** | **Lietuvos socialinės apsaugos ir darbo ministras**1994 - 1996 | Po to:**Irena Degutienė** |
| **Polygonum aviculare** |
| --- |
| Paprastoji takažolė (Polygonum aviculare)Takažolė (*Polygonum aviculare*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Rūgtiniai  *( Polygonaceae)* |
| Gentis: | Rūgtis  *( Polygonum)* |
| Rūšis: | Takažolė  *( Polygonum aviculare)* |

 |

**Takažolė** (*Polygonum aviculare*) – rūgtinių (*Polygonaceae*) augalų šeimos rūšis.

Tai vienmečiai, žoliniai augalai, užaugantys 0,05–0,5 m aukščio. Stiebai kylantys arba gulsti. Lapai pražanginiai, smulkūs, lancetiški. Žiedai žalsvi, vaisiai – tamsūs riešutėliai.

Auga pievose, prie namų, dykvietėse, laukuose, daržuose, dažnai mindomose vietose. Žydi birželio–spalio mėnesiais. Lietuvoje dažna.

Vaistams vartojama žydinti žolė, kuri pjaunama prie šaknies nuo vasaros pradžios iki rudens. Užpilas vartojamas šlapimo takų ligoms gydyti. Turi rauginių medžiagų, todėl vartojama esant skrandžio, žarnyno bei hemorojiniam kraujavimui, taip pat burnos gleivinės uždegimui gydyti. Didina kraujo krešėjimą, gali būti vartojama kaip kraujavimą stabdanti priemonė po gimdymo. Skatina plaukų augimą. Vartojama šunvotėms, spuogams gydyti.

* Takažolės gali įsikurti menkuose šaligatvių, grindinių tarpeliuoseTakažolės gali įsikurti menkuose šaligatvių, grindinių tarpeliuose
* Takažolės ant suplūktos žemėsTakažolės ant suplūktos žemės
* ŽiedaiŽiedai
* PožymiaiPožymiai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Takažolė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 65
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Balkanų istorinis regionasŠumadija (Шумадија) |
| --- |
|  |
| Šalis | Serbija |
| Tautos | serbai |
| **Miestai** | Kragujevacas, Čačakas, Smederevas |
|  |
|  |

**Šumadija** (serb. *Шумадија, Šumadija*) – gamtinė–kultūrinė sritis vidurio Serbijoje. Driekiasi tarp Savos ir Dunojaus šiaurėje, Didžiosios Moravos rytuose, Vakarų Moravos pietuose, Kolubaros pietuose. Būdingi neaukšti kalnai, dideli miškų plotai (nuo to ir pavadinimas – serbiškai *шума* reiškia „miškas"). Krašto dirvožemiai derlingi, todėl vystoma daržininkystė, sodininkystė (obelynai, vynuogynai, slyvų, kriaušių, abrikosų, persikų, vyšnių giraitės, lazdynai, braškių ir aviečių uogynai). Gaminama vietinė slyvų trauktinė (*slivovica*).

Geologiškai Šumadijoje gausu urano (pvz. granitiniame Braikovaco masyve), vulkanito (Medvedniake, Rudnike, Borače).

Iš Šumadijos kilęs įprastinis serbų tautinis rūbas (vietomis kaimuose tebedėvimas), serbiškos kepurėlės šaikačos, bei odinės naginės (opankai).

Didžiausi Šumadijos miestai yra Kragujevacas, Čačakas, Smederevas, Jagodina, Lazarevacas, Arandželovacas, Gorni Milanovacas, Mladenovacas, Smederevska Palanka, Velika Plana. Administraciškai Šumadija patenka į Šumadijos ir Vakarų Serbijos kraštą.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RVakarų Balkanų regionai |
| --- |
|  |
| Viduramžių | 
Pajūrio Kroatija **·**  Panonijos Kroatija **·** Raudonoji Kroatija (Paganija **·**  Zahumljė **·**  Travunija **·**  Duklia) **·**  Podgorija **·**  Raška **·**  Bosnija |  |
|  |
| Vėlesnieji | 

|  |  |
| --- | --- |
| Katalikiški | 
Kroatija **·**  Dalmatija **·**  Slavonija |
|  |
| Musulmoniški | 
Bosnija **·**  Bosnijos Kraina **·**  Usoras **·**  Solis **·**  Podrinjė **·**  Hercegovina **·**  Metohija **·**  Kosovas |
|  |
| Rytų ortodoksų | 
Juodkalnija **·**  Centrinė Serbija **·**  Sandžakas **·**  Posavina (Mačva) **·**  Šumadija **·**  Braničevas **·**  Pomoravljė **·**  Timokas **·**  Ponišavljė **·**  Rasina **·**  Toplica **·**  Šoplukas |
|  |
| Voivodina | 
Sremas **·**  Banatas **·**  Bačka **·**  Baranja |

 |

 |
Ja-1
**Jakovlev** (rus. *ОКБ имени Яковлева*) – Rusijoje veikiantis A. Jakovlevo vardo aviacijos konstruktorių biuras.

Biuras įkurtas 1934 m. Per veiklos metus biure sukurta daugiau nei 200 įvairių tipų ir modifikacijų lėktuvų (iš jų virš 100 serijinių). Pagrindinis biuro sukurtų lėktuvų prekinis ženklas – „Jak". Per 70 gyvavimo metų pagaminta 70 000 šių lėktuvų (karo metais – daugiau nei 40 000). „Jak" lėktuvais pasiekti 74 pasaulio rekordai.

Naikintuvai
-----------

„Jak-9"
Lėktuvai „Jak-1", „Jak-3", „Jak-7", „Jak-9" buvo TSRS naikintuvų aviacijos pagrindas Vokietijos-Rusijos kare. Jie pasižymėjo optimaliu greičio, manevringumo ir ginkluotės santykiu ir laikomi geriausiais savo klasės lėktuvais.

* Jak-1, Jak-3, Jak-5, Jak-7, Jak-9, Jak-15, Jak-17, Jak-23, Jak-25, Jak-27, Jak-28P, Jak-38, Jak-141.

  

Jak-28

Bombonešiai
-----------

* Jak-2, Jak-4, Jak-26, Jak-28.

Transporto lėktuvai
-------------------

* Jak-6, Jak-8

Keleiviniai lėktuvai
--------------------

* Jak-40, Jak-42, Jak-48, Jak-58

Treniruočių ir sportiniai lėktuvai
----------------------------------

„Jak-11"
„Jakovlev" konstruktorių sukurti treniruočių ir sportiniai lėktuvai plačiai naudojami visame pasaulyje

* Jak-11, Jak-18, Jak-30, Jak-52, Jak-54, Jak-130

Daugiafunkciniai lėktuvai
-------------------------

* Jak-12, Jak-112

Radiolokaciniai lėktuvai
------------------------

* Jak-44

Sraigtasparniai
---------------

„Jak-24"
* EG, Jak-24

Perspektyviniai modeliai
------------------------

* „MS-21" – vidutinių nuotolių keleivinis lėktuvas.

Nuorodos
--------

* KB Jakovlev tinklalapis
| **Anthonomus rubi** |
| --- |
| Avietinis žiedgraužis (*Anthonomus rubi*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Straubliukiniai  *( Curculionoidea)* |
| Šeima: | Straubliukai  *( Curculionidae)* |
| Gentis: | Žiedgraužiai  *( Anthonomus)* |
| Rūšis: | Avietinis žiedgraužis  *( Anthonomus rubi)* |

 |

**Avietinis žiedgraužis** (*Anthonomus rubi*) – straubliukų (*Curculionidae*) šeimos, žiedgraužių (*Anthonomus*) genties vabalas.

Vienas iš žalingiausių žemuogių ir braškių kenkėjų, nuo kurių labiausiai nukenčia ankstyvosios veislės. Tai nedideli 2-3 mm ilgio, juodos, rečiau rusvos spalvos vabalai. Jie žiemoja po nukritusiais lapais, žolių liekanomis, dirvos grumstais. Pavasarį, išlindę iš žiemojimo vietų, vabalai maitinasi jaunais lapais, išgrauždami juose skyles, vėliau kenkia žiedpumpuriams. Patelės kiaušinėlius deda į geriausiai išsivysčiusius, stipriausius žiedpumpurius. Viena patelė gali padėti iki 100 kiaušinėlių. Padėjusi kiaušinėlį, patelė pagraužia žiedkotį, o po kurio laiko žiedpumpuris nukrenta ant žemės. Tokiame žiedpumpuryje iš kiaušinėlio išsirita lerva. Ji be kojų, ruda galva. Vėliau dirvoje lerva virsta lėliuke, vasaros antroje pusėje iš lėliukių išsirita vabalai, kurie maitinasi žemuogių, aviečių, braškių ir kitų augalų lapais. Po to vabalai pereina į žiemojimo vietas. Didžiausią žalą avietinis žiedgraužis padaro apleistuose uogynuose. Kadangi žemuogės ir braškės pradeda žydėti anksčiau už avietes, jos nuo šio kenkėjo labiau nukenčia, nes vabalai į žiedpumpurius ima dėti kiaušinėlius.

Kovos priemonės
---------------

Žemuoges ir braškes auginti izoliuotai nuo aviečių.

Žiedgraužio pažeisti žiedpumpuriai surenkami ir sunaikinami. Rudenį surenkami seni lapai ir piktžolių liekanos, nes po jomis slepiasi žiemojantys žiedgraužio vabalai.

Pastoviai purenti dirvą po augalais. Ypač svarbu ją perkasti rudenį ir pavasarį.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Sodininko žinynas 1987. Vilnius, Lietuvos KP CK leidykla, 1987, 100, 170 psl.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Avietinis žiedgraužis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Juozapas Paulauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1860 m.Darbėnai |
| Mirė | 1945 m. vasario 13 d. (~85 metai)Grūšlaukė |
|  |
| Veikla | Liaudies meistras, knygnešys |

**Juozapas Paulauskas** (1860 m. Darbėnų apylinkėje, Telšių aps. Kauno gub. – 1945 m. vasario 13 d. Grūšlaukės k. Darbėnų vls. Kretingos aps.) – Lietuvos liaudies meistras, knygnešys.

Biografija
----------

Paaugęs tarnavo samdiniu pas ūkininkus, 1881–1886 m. – Rusijos imperijos kariuomenėje. Grįžęs ėmėsi paupario amato, vertėsi smulkiąja prekyba, slapta prekiavo draudžiama lietuviška spauda, kurią su broliu Pranciškumi gabendavo iš Mažosios Lietuvos, komplektavo iliustruotus leidinius. Platino religinio ir pasaulietinio turinio raižinius, pats juos raižė. Mėgo drožinėti, meistrauti. Vedęs apsigyveno Grūšlaukėje, kur pas liaudies meistrą Antaną Klanių-Klanevičių išmoko kryždirbystės paslapčių.

Pagal užsakymus Šiaurės vakarų Lietuvos kaimų pakelėse, kapinaitėse ir sodybose pastatė per 400 ornamentuotų medinių kryžių, koplytstulpių ir koplytėlių. Sukūrė apie 2000 medinių šventųjų skulptūrų, kurias dėjo į pastatytas koplytėles, taip pat pardavinėjo Kretingoje, Skuode, Plungėje, Žemaičių Kalvarijoje, Alsėdžiuose atlaidų, turgų ir mugių metu. Taip pat drožė pasaulietinio turinio skulptūras (velnius, avinėlius ir pan.), tabokines, lazdas, žaislus.

Dalis jo kūrybinio palikimo saugoma Nacionaliniame, Kauno M. K. Čiurlionio dailės, Kretingos muziejuose.

Palaidotas Grūšlaukės kapinėse.

Šaltiniai
---------

* J. Petrulis, Z. Žemaitytė. Tūkstančio skulptūrų meistras // Kultūros barai – 1966, Nr. 12, p. 21-24
* Kazimieras Paulauskas. Žemaičių krašto dievdirbys // Švyturys (Kretinga) – 1990, gruodžio 23, p. 3
* Danutė Šorienė. Juozą Paulauską prisimenant (1860–1945) // Pajūrio naujienos – 2005, balandžio 8, priedas „Smiltys", p. 4

Nuorodos
--------

* Kretingos personalijų žinynas: Paulauskas Juozapas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Martinas Liuteris Kingas (1964 m.)
**Martino Liuterio Kingo diena** – Jungtinių Amerikos Valstijų valstybinė šventė, skirta paminėti daktaro Martino Liuterio Kingo gimimo dieną. Šventė kasmet minima trečiąjį sausio pirmadienį, tai yra maždaug Kingo gimimo dieną – sausio 15-ąją (šventė ne visada švenčiama sausio 15-ąją). Kingas buvo pilietinių teisių judėjimo lyderis, sėkmingai ir be smurto protestavęs prieš rasinė diskriminaciją, gyvavusią pagal federalinius ir valstijų įstatymus. Kingas buvo nužudytas 1968 m.

Kampanija už tai, kad Martino Liuterio Kingo garbei atsirastų jo vardo šventė, prasidėjo netrukus po jo nužudymo. JAV prezidentas Ronaldas Reiganas pasirašė įstatymą, pagal kurį Martino Liuterio gimimo diena tapo valstybine švente, 1983 m. Pirmą kart ji buvo paminėta 1986 m. Pradžioje, kelios valstijos priešinosi šios dienos minėjimui, duodamos jai alternatyvius pavadinimus arba derindamos ją su kitomis šventėmis. Pirmą kartą visos 50 valstijų šią dieną oficialiai minėjo 2000 m.
| Radžangas |
| --- |
| Radžangas Sibu mieste Radžangas Sibu mieste |
| **Ilgis** | 760 km |
| **Baseino plotas** | ~60 000 km² |
| **Ištakos** | Irano kalnai |
| **Žiotys** | Pietų Kinijos jūra |
| **Šalys** | Malaizija |

**Radžangas** (malaj. *Sungai Rajang*) – upė Malaizijoje, Borneo salos šiaurės vakaruose, Saravako valstijoje. Prasideda Irano kalnuose salos centrinėje dalyje, aukštupyje vadinama Batang Balui. Teka į vakarus kalvotomis, džiunglėmis apaugusiomis lygumomis. Įteka į Pietų Kinijos jūrą, sudaro pelkėtą, virš 3000 km² teritoriją užimančią deltą.

Upė vandeninga ištisus metus. Ant jos nuo 2011 m. veikia viena didžiausių Azijoje Bakuno hidroelektrinė, o aukštupyje vykdoma Murum hidroelektrinės statyba. Radžangas laivuojamas, jūros laivai įplaukia iki Sibu. Pagrindiniai miestai prie upės: Songas, Belaga, Kapitas, Kanovitas, Sibu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Malaysia, Rivers International; tikrinta: 2012-07-22
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 350
|  |
| --- |
| **Kaukolikų pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Kaukolikų pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Kaukolikų pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | M. Gimbutienės g. 37, Kaukolikai |
| **Direktorius(-ė)** | {{{direktorė}}} |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1902 m. |
| **Uždarymo data** | 2007 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** |  |

**Skuodo rajono Kaukolikų pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Skuodo rajone, Kaukolikuose, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190896491, steigėjas Skuodo rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Įkurta 1902 m. kaip pradinė, vėliau aštuonmetė, iki 2007 m. pagrindinė mokykla. 2006–2007 m. mokslo metais mokėsi 41 mokinys 1-8 klasėse ir 9 vaikai ugdyti priešmokyklinėje grupėje. 2007 m. ji prijungta prie Aleksandrijos pagrindinės mokyklos kaip Kaukolikų skyrius, vėliau galutinai uždaryta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Skuodo r. Kaukolikų pagrindinė mokykla. Vz.lt (tikrinta 2022-10-03).
2. ↑  Kaukolikai. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-10-03).
3. ↑  Skuodo rajono savivaldybės tarybos 2007 m. gegužės 31 d. sprendimas Nr. T9–71
4. ↑  Skuodo r. Aleksandrijos pagrindinės mokyklos, pradinės mokyklos Kaukolikų skyrius. 1551.lt (tikrinta 2022-10-03).
| Didvyčių kapinynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Didvyčių kapinynasDidvyčių kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°57′28″š. pl. 21°48′52″r. ilg.﻿ / ﻿55.9576813°š. pl. 21.8144703°r. ilg.﻿ / 55.9576813; 21.8144703Koordinatės: 55°57′28″š. pl. 21°48′52″r. ilg.﻿ / ﻿55.9576813°š. pl. 21.8144703°r. ilg.﻿ / 55.9576813; 21.8144703 |

 |
| Vieta | Plungės rajonas |
| Seniūnija | Babrungo seniūnija |
| Naudotas | 1 tūkstantmetis |
| Tirtas | 1933 m. m. |
| Registro Nr. | AR773 / 5459 / A788 |

**Didvyčių kapinynas** arba Jazdaičių kapinynas, Didviečių kapinynas – kapinynas Plungės rajono savivaldybės teritorijoje, Didvyčių kaime, 1,45 km į šiaurės rytus nuo kelio iš Skuodo į kelią Šiauliai-Palanga, 1 km į pietus nuo Surblių, Jodėnų piliakalnio, vad. Pilimi, 0,6 km į vakarus nuo kelio Babrungas-Didvyčiai ir tiek pat į šiaurės rytus nuo Jodėnų k. kapinių, Jodės kairiajame krante, ant kalvos.

Kapinynas
---------

Kapinynas apardytas kasant žvyrduobę, bulviarūsius, iškasinėtas senienų mėgėjų. 1933 m. Eduardas Volteris ištyrė X a. – XII a. sudeginto mirusiojo kapą. Kasant karjerą iš nedegintų ir sudegintų mirusiųjų kapų L. Kumšlytis 1933–1935 m. surinko III a. – XIII a. radinių – vytinių antkaklių, įvairių formų segių, smeigtukų, apyrankių, dalgio miniatiūrą, vienašmenį kalaviją ir kita. Dalį radinių (daugiausia vėlyvieji) saugo Žemaičių muziejus Alka ir apie 150 dirbinių – Vytauto Didžiojo karo muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bronius Dakanis. *Didvyčių kapinynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 693 psl.
| **Juozapas Katkus** |
| --- |
| Gimė | 1918 m. kovo 19 d.Lazdininkai, Darbėnų vls. Kretingos aps. |
| Mirė | 1950 m. spalio 28 d. (32 metai)Vaineikių miškas, Kretingos raj. |
| Tėvas | Pranas |
|  |
| Veikla | Lietuvos partizanas |
| Pareigos | Kardo rinktinės vadas (1950 m.) |

**Juozapas Katkus**, slapyvardžiai **Anužis Jonas**, **Mikifora (Nikiforas, Nikiporas)** (1918 m. kovo 19 d. Lazdininkų k. Darbėnų vls. Kretingos aps. – 1950 m. spalio 28 d. Vaineikių miške, Kretingos raj.) – Lietuvos partizanas, vienas Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Kardos rinktinės kūrėjų, rinktinės vadas.

Biografija
----------

Užaugo Lazdininkuose, tėvų ūkyje. 1944 m. įstojo į Vietinę rinktinę, o ją paleidus grįžo į tėviškę, slapstėsi nuo mobilizacijos į okupacinę sovietų kariuomenę. Nuo 1944 m. Lietuvos laisvės armijos Kretingos bataliono narys, vienas iš Kardo rinktinės kūrėjų. Nuo 1945 m. lapkričio 15 d. Kardo rinktinės štabo Ūkio skyriaus viršininko pavaduotojas, nuo 1946 m. sausio 30 d. – Ūkio skyriaus viršininkas, vėliau – rinktinės štabo žvalgybos viršininkas. Nuo 1950 m. spalio vidurio – rinktinės vadas.

Žuvo kartu su grupės vadu Petru Žeimiu-Povilu (g. 1925 m. Tūbausiuose) ir rinktinės štabo apsaugos būrio partizanu Steponu Matijausku-Tamošiumi (g. 1929 m. Kūlupėnuose) 1950 m. spalio 27–spalio 28 d. MGB vidaus kariuomenės kareiviams bei MGB Kretingos rajono skyriaus stribams apsupus Vaineikių miške partizanų stovyklą.

Vardas įamžintas 1992 m. Kretingos senųjų kapinių paminkle žuvusių Kardo rinktinės partizanų atminimui.

2004 m. kovo 9 d. pripažintas Kario savanorio statusas, 2004 m. gegužės 27 d. suteiktas leitenanto laipsnis (po mirties).

Šaltiniai
---------

* Lietuvos ypatingasis archyvas. – F. K-1, ap. 3, b. 1827. – L. 6. – Ap. 16, b. 827. – L. 134–135
* Hitleriniai parašiutininkai. – Vilnius, 1966. – P. 86
* Stanislava Petraitienė. Brangi tylos kaina // Švyturys. – 1966 m. liepos 14, 19, 21. – Nr. 80, 82, 83
* Bronius Kviklys. Mūsų Lietuva. – Vilnius, 1992. – T. 4. – P. 247
* Dalia Kuodytė. Žemaičių apygarda Kardo (Kardų) rinktinė. – Laisvės kovų archyvas. – Kaunas, 1993. – T. 7. – P. 4, 8, 15
* Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo departamento archyvinė pažyma. – 1998 m. kovo 6
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šarleruapranc. *Charleroi*, ol. *Charleroi* |
| --- |
|              |
| *Miesto rotušė* |
|  |
| 

ŠarleruaŠarlerua

50°24′00″ š. pl. 4°26′00″ r. ilg.﻿ / ﻿50.40000°š. pl. 4.43333°r. ilg.﻿ / 50.40000; 4.43333﻿ (Šarlerua)Koordinatės: 50°24′00″ š. pl. 4°26′00″ r. ilg.﻿ / ﻿50.40000°š. pl. 4.43333°r. ilg.﻿ / 50.40000; 4.43333﻿ (Šarlerua) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Belgijos vėliava Belgija |
| **Regionas** | Valonijos regionas |
| **Provincija** | Heno provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 200 100  |
|  |
|  **Vikiteka** | Šarlerua |
|  |
| **Kirčiavimas** | Šarleruà |

**Šarlerua** – miestas Belgijos pietvakariuose, į pietus nuo Briuselio, prie Sambro upės. Yra oro uostas. Angliakasybos rajono *Pays noir* centras. Išvystyta metalurgijos, sunkiųjų mašinų, chemijos, cemento pramonė (sunkioji pramonė ėmė plėtotis XIX a. nutiesus Sambro kanalus). Šiaurinis priemiestis *Jumet* nuo XIX a. garsėjo stikliais.

Mieste yra rotušė (1936 m.) su 70 m aukščio varpine, Parodų rūmai (1954 m.), Dailės menų rūmai (1957 m.), verslo kolegija, medicinos ir chirurgijos institutas, archeologijos muziejus. Su sostine susisiekia geležinkeliu ir kanalu.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta 1666 metais, kai viduramžių kaimo *Charnoy* vietoje pastatyta tvirtovė, kuri buvo pavadinta Ispanijos karaliaus Karolio II garbei (pranc. *Charle* – „Karolis" + *roi* – „karalius"). Tačiau jau 1667 m. miestas atiteko prancūzams, jį 1678 m. vėl atsiėmė ispanai. 1693 vėl atiteko prancūzams, 1697 m. ispanams, 1701 m. prancūzams, 1713 m. austrams. 1815 m. čia buvo Napoleono būstinė. 1830 m. miestas atiteko Belgijai, 1868–1871 m. išardyta tvirtovė. 1914 m. rugpjūčio 14 d. čia įvyko pirmasis I pasaulinio karo mūšis.

Sportas
-------

### Futbolas

Mieste 2000 m. vyko XI Europos futbolo čempionatas. Žymiausi klubai:

* R. Charleroi SC
* ROC de Charleroi-Marchienne
Koordinatės: 47°1′9.5″ š. pl. 28°49′21″ r. ilg.﻿ / ﻿47.019306°š. pl. 28.82250°r. ilg.﻿ / 47.019306; 28.82250

Vandens bokštas
**Kišiniovo vandens bokštas** (rumun. *Castelul de apă din Chişinău*) – XIX a. pramoninės architektūros paminklas Kišiniove.

Bokštas stovi ant A. Matevičiaus ir B. Budonio gatvių kampo. Šis bokštas buvo vandentiekio pradžia mieste. Viršutinis aukštas buvo pastatytas iš medžio, bet žemės drebėjimo metu nugriuvo, o 1980–1983 m. buvo atstatytas. Pastato aukštis iki viršutinio karnizo – 22 m. Laikančios sienos pastatytos iš akmens-kriauklainio, įterpiant keletą eilių plytų. Sienų storis svyruoja nuo 2 m prie pagrindo iki 0,6 m viršutiniuose aukštuose. Bokšto viduje išliko metaliniai sraigtiniai laiptai, o rekonstrukcijos metu buvo sumontuotas liftas. Vienu metu bokšte buvo įsikūrusi Istorijos muziejaus būstinė. Panašios konstrukcijos vandens bokštas buvo pastatytas V. Aleksandro ir V. Mikle gatvių sankirtoje, bet iki šių dienų neišliko.

Literatūra
----------

* Chişinău: Enciclopedie. – Chişinău,: 1997. − 117 psl.
Karalius Judhišthira atlieką radžasūją. XIX a. miniatiūra
**Radžasūja** (skr. राजसूय = IAST: *Rājasūya-*) – svarbi vedinė apeiga, skirta karaliaus įšventinimui. Ritualas buvo skirtas įvesdinti į sostą naują karalių arba patvirtinti esamo valdžią ir jo pavaldinių ištikimybę. Visa apeiga, sudaryta iš penkių somos aukojimo ceremonijų ir laike išmėtytų *iṣṭi* aukojimų, truko apie dvejus metus.

Apeigų metu karalius simboliškai išžengdavo į visas keturias pasaulio puses, taip jas tarsi užkariaudamas. Taip pat įlipęs į karo vežimą, karalius strėlėmis sušaudydavo priešo muliažą, taip simboliškai įtvirtindamas savo galią. Radžasūjos metu būdavo rengiamos karo vežimų lenktynės, karaliaus patepimo ceremonija. Per apeigas būdavo rečituojama istorija apie Šunahšepą, kuris buvo paaukotas Varunai, bet išmeldė jo malonę. Apeigos baigdavosi žaidimu kauliukais, per kurį karalius turėjo mesti pergalingą metimą, nulemsiantį jam sėkmingą valdymą.

Radžasūjos pagrindu sukurtas „Mahabharatos" antrosios dalies (Sabha parvos) naratyvas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Rājasūya*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 176–177
| **Lyophyllum decastes** |
| --- |
| Rudeninė kupstabudė (*Lyophyllum decastes*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Kupstabudiniai  *( Lyophyllaceae)* |
| Gentis: | Kupstabudė  *( Lyophyllum)* |
| Rūšis: | Rudeninė kupstabudė  *( Lyophyllum decastes)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Rudeninė kupstabudė** (lot. *Lyophyllum decastes*) – kupstabudinių (*Lyophyllaceae*) šeimos, kupstabudžių (*Lyophyllum*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Krūmai, brūzgynai, pagrioviai, žolėtos pakelės, reti miškai.

* **Augimo laikas**

Ruduo, auga ir po šalnų.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė gelsvai, rudai ruda, auga atvirose žolėtose vietose.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė užauga iki 10 cm skersmens, tačiau kartais pasitaiko net 15 cm skersmens, plonamėsė, matinė, pilkai violetinė, ruda, geltonai ruda, netaisyklingai paplokščia. Lakšteliai belti, vėliau šviesiai kreminiai. Kotas kepurėlės spalvos, 5–7 cm ar net 9–12 cm ilgio ir 1–2 (3) cm storio. Trama plona, tampri, rusva, silpno miltų kvapo, nekarti. Sporos 5,5–6,5×4–5 μm.

**Būdingi požymiai:** auga didelėmis kolonijomis, po keliasdešimt ar net šimtais vaisiakūnių.

Auga tarp žolių, drėgnuose juodgiriuose, raistuose, kartais išilgai melioracinių griovių.

Valgoma, neypatingo skonio, dažna.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 161 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rudeninė kupstabudė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Kišalfeldo teritorija Vengrijoje
**Kišalfeldas** arba **Mažoji Vengrijos žemuma** (veng. *Kisalföld*, svk. *Malá dunajská kotlina*) – lyguma Vengrijos šiaurės vakaruose, taip pat pietvakarių Slovakijoje (Dunojaus žemuma) ir pietų Austrijoje; Dunojaus vidurupio lygumos dalis. Užima ~8000 km² plotą. Vyraujantis paviršiaus aukštis 100–200 m. Šiaurėje – plokščia aliuvinė lyguma, kurioje Dunojaus vaga labai išsišakojusi į šakas ir pratakas. Pietuose – kalvota lyguma, yra bazaltinių atlikuonių. Per Kišalfeldą į Dunojų teka Raba. 

Auginama javai, cukriniai runkeliai, daržovės, vaismedžiai; galvijininkystė. 

Didžiausi Kišalfeldo miestai: Dėras, Papa, Sombathėjus, Šopronas (Vengrija), Komarnas (Slovakija).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 215
2. ↑  *Kišalfeldas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Branduoliniai procesai |
| --- |
|  |
| * Radioaktyvumas
	+ Beta skilimas
	+ Alfa skilimas

---

* Branduolio dalijimasis

---

* Branduolių sąlaja
	+ Protonų ciklas
	+ CNO ciklas
	+ Trijų alfa dalelių procesas
	+ Alfa procesas
	+ Anglies degimo procesas
	+ Neono degimo procesas
	+ Deguonies degimo procesas
	+ Silicio degimo procesas
* Neutrono pagavimas
	+ R procesas
	+ S procesas

---

* Didžiojo sprogimo branduolių sintezė
 |

**Deguonies degimo procesas** – branduolių sąlajos reakcija, kuri vyksta masyviose žvaigždėse, kurios savo šerdyje sudegino lengvesnius elementus. Jos vyksta prie 1,5×109 K temperatūrų ir 1010 kg/m³ tankių. Pagrindinės reakcijos yra šios:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 16O + 16O | → | 28Si + 4He + 9,594 MeV |
|  | → | 31P + 1H + 7,678 MeV |
|  | → | 31S + n + 1,500 MeV |
|  | → | 30Si + 21H + 0,381 MeV |
|  | → | 30P + ²D - 2,409 MeV |

Taip pat gali vykti:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 16O + 16O | → | 32S + γ |
|  | → | 24Mg + 24He |

Pasibaigus neono degimo procesui žvaigždės centre susiformuoja deguonies-magnio šerdis. Kai baigiasi neono degimas, šerdis ima trauktis tol, kol pasiekiamas deguonies užsidegimo taškas. Maždaug per pusę metų - metus žvaigždė pilnai sudegina deguonį, paversdama jį siliciu. Nutrūkus deguonies degimo branduolinėms reakcijoms, šerdis atvėsta ir ima trauktis. Traukimasis įkaitina šerdį iki tokio laipsnio, kad prasideda silicio degimo procesas. Taigi, tuomet degimo zonos būna susisluoksniavusios taip: deguonies degimo, aukščiau neono degimo, dar aukščiau - anglies, po to helio ir pačioje išorėje - vandenilio degimo zona.
| ***Switch*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Switch |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Frédéric Schoendoerffer |
| Scenaristas (-ai) | Jean-Christophe GrangéFrédéric Schoendoerffer |
| Vaidina | Karine VanasseEric Cantona |
| Metai | 2011 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 104 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Switch** – 2011 m. sukurtas kriminalinis veiksmo filmas, kuriame vieną pagrindinių vaidmenų atliko buvęs garsus futbolininkas Eric Cantona.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Karine Vanasse – Sofi Maleter
* Eric Cantona – Damienas Forgatas
* Mehdi Nebbou – Stefani Defer
* Aurelien Recoing – Delorsas
* Karina Testa – Benedikta Sarto
* Bruno Todeschini – Verderis
* Maxim Roy – Kler Maras

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jauna Monrealio dizainerė Sofi Maleter atvyksta į įstaigą, kur turi pristatyti savo darbus, tačiau iš vadovo asistentės Kler Maras sužino, jog šis išvykęs ir grįš tik po 2 mėnesių. Norėdama bent kiek padėti merginai, Kler pasiūlo ją pavaišinti pietumis, kurių metu papasakoja apie interneto svetaine switch.com, kurioje prisiregistravę vartotojai anonimiškai gali kuriam laikui pasikeisti būstais su kitais žmonėmis jų nematydami ir niekada nesusitikdami. Svetainė garantuoja visišką saugumą.

Susidomėjusi Sofi po kurio laiko nusprendžia prisiregistruoti svetainėje ir patalpinti skelbimą, kad nori kuriam laikui iškeisti savo vasarnamį į būstą Paryžiuje. Netrukus ji gauna žinią iš moters vardu Benedikta Sarto, kuri kaip tik ieško būsto Monrealyje. Sutvarkiusi reikalingus formalumus, Sofi išskrenda į Paryžių ir apsistoja Benediktos apartamentuose netoli Eifelio bokšto. Atrodo, kad tai bus puikios atostogos ir galimybė pasisemti naujų idėjų, tačiau jau kitą dieną viskas pavirta košmaru: ryte į jos būstą įsiveržia policija, vadovaujama Damieno Forgato, o antrame aukšte, kuris buvo užrakintas, randamas kūnas be galvos. Nors Sofi bando įrodyti esanti turistė iš Monrealio, tačiau policijos renkami įrodymai tvirtina, kad ji esanti buto šeimininkė Benedikta Sarto. Visi jos bandymai tai neigti atrodo bergždi, nes kaimynai ją atpažįsta kaip Benediktą, nerandama jokių jos tapatybę įrodančių dokumentų, o interneto svetaine switch.com neegzistuoja. 

Matydama, kad ja niekas netiki, Sofi nusprendžia bet kokia kaina pasprukti ir pati rasti Benediktą.
|  |
| --- |
| Sweet Dreams |
|  
Carrie Gray |
| Biografija |
| Kilmė | Londonas, Anglijos vėliava Anglija |
| Žanrai | popmuzika |
| Aktyvumo metai | 1983 m. |
| Įrašų kompanija | Ariola |
| Nariai |
| Bobby McVay  Carrie Gray  Helen Kray |

**„Sweet Dreams"** buvo britų vokalinis trio, kurį sudarė Carrie Gray, Helen Kray ir Bobby McVay.

Biografija
----------

Grupė buvo specialiai sukurta Jungtinės Karalystės *A Song for Europe 1983* atrankai į 1983 m. „Eurovizijos" dainų konkursą. „Sweet Dreams" atrankoje pasirodė su daina „I’m Never Giving Up". Grupė su 109 taškais užėmė pirmą vietą ir tapo šalies atstovais „Eurovizijoje". Tarptautiniame konkurse trio su 79 taškais užėmė šeštą vietą.

Airijos singlų tope „I’m Never Giving Up" užėmė 25 vietą.

1983 m. rugpjūtį grupė išleido singlą „17 Electric (Look Out!)", tačiau sėkmės nesulaukė.

Nuorodos
--------

* Daina *I’m Never Giving Up*

  


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Bardo  *„One Step Further"*** |  **Jungtinės Karalystės atstovai Eurovizijoje**1983 | Po to:**Belle and the Devotions  *„Love Games"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Padavimas** – istorinė sakmė, kūrinys, vaizduojantis tam tikrų konkrečių istorinių arba geografinių objektų atsiradimą, jų pavadinimų kilmę ir pan. Tai pasakojamosios tautosakos žanras, kurio kūriniuose meniniais vaizdais aiškinama gamtos ir istorijos paminklų kilmė, pasakojama apie praeities įvykius, siejamus su ypatingomis vietomis arba su mitinių protėvių bei istorinių asmenybių veikla.

Istorinės tematikos padavimai tam tikrą vietovę sieja su svarbiais istoriniais įvykiais. Tarp padavimų savitą teminę grupę sudaro aiškinimai, kaip atsirado kaimo, miestelio, kitų svarbesnių vietų vardai.

Lietuvių padavimuose pasakojama apie milžinų paveiktą reljefą, žmonių protėvių didumą bei jėgą, pėduotus bei velnio perneštus akmenis, suakmenėjusius žmones bei gyvus akmenis, keliaujančius ežerus, žmonių supiltus piliakalnius, nugrimzdusius dvarus bei bažnyčias, nuskendusius varpus, kalnuose miegančią kariuomenę, aukas statybos metu, gyvenamų vietų ir jų pavadinimų atsiradimą. Prie padavimų apie konkrečių paminklų kilmę šliejasi padavimai, kuriuose pasakojama apie nesenus įvykius, galinčius pasikartoti ateityje, nesėkmingus mėginimus išvaduoti užburtus žmones, bausmes už neteisingą elgesį.
Padavimai – vienas iš grožinės literatūros šaltinių, ypač pamėgtas romantikų. Padavimus naudojo savo kūryboje Liudvikas Jucevičius, Antanas Baranauskas, Maironis, Vincas Krėvė, Vaižgantas, Antanas Vienuolis, Kazys Inčiūra, Bronė Buivydaitė, Paulius Jurkus ir kt.

Pavyzdžiai
----------

* Baublys (ežeras)#Padavimas
* Vištytis (ežeras)#Legendos

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **Padavimas**

Vikižodynas
**Collonge-Bellerive** yra Ženevos kantono administracinis vienetas (taip vad. „politinė savivaldybė") (Šveicarija).

Seniūnija (savivaldybė) apima kaimus kaip Collonge, Vésenaz ir Saint-Maurice, taip pat Weiler Cherre, Bellerive, La Repentance ir La Capite.

Collonge-Bellerive yra prie Ženevos ežero kranto; mena vėlyvuosius bronzos laikus (apie 1000 m. pr. m. e. – 900 m. pr. m. e.).

Istorinis paminėjimas
---------------------

* 1153: Collonges
* 1275: Sancto Mauricio
* iki 1799: Collonge sur Bellerive

Gyventojai
----------

| Demografijos kaita |
| --- |
| Metai | Gyventojų sk. |
| 1816 | 512 |
| 1850 | 803 |
| 1900 | 950 |
| 1950 | 1830 |
| 1990 | 4769 |
| 2000 | 6344 |

Žymiausias ir trumpiausią laiką gyvenęs asmuo yra karalius Fahd (Saudo Arabija). Čia jam be rezidencijos buvo įrengtos vilos, tuneliai, bunkeriai milžiniškoje parko teritorijoje. Vienintelį kartą karalius Jumbo buvo viešai pasirodęs kartu su 5 000 palydovų, vykdamas akių operacijos.

*Collonge-Bellerive* taip pat gyvena vienas turtingiausių Lietuvos verslininkų filantropas Saulius Karosas („Moneyhouse" duomenimis, 2002 m.).

Nuorodos
--------

* *Collonge-Bellerive* tinklalapis
* Straipsnis apie *Collonge-Bellerive*[neveikianti nuoroda]

**(**vok.**)**
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

GNU Classpath Swing komponentai
**Swing** – aplikacijų programavimo sąsaja grafinei vartotojo sąsajai sukurti. Swing numato įvairius galimus vartotojo sąsajos komponentus, tokius kaip mygtukai, teksto laukai, lentelės, medžiai ir kitus. Swing naudojamas java programose. Jos išpildymai paprastai taip pat didele dalimi yra parašyti šia kalba. Tik Swing komponentus naudojanti programa turėtų vienodai atrodyti nepriklausomai nuo to, kokioje operacinėje sistemoje ji vykdoma.

Look & Feel
-----------

Swing numato galimybę nesunkiai kurti labai įvairiai atrodančias to paties komponento versijas. Tam visi svarbesni komponentai susideda iš tarpusavyje sujungtų pagrindinio ir kuriant objektą automatiškai sukuriamo ir prijungiamo pagalbinio (klasės vardas baigiasi priesaga UI) objektų. Vartotojo programa komponentą pasieka naudodamasi tik pagrindinio nario metodais. Tačiau šis pagrindinis objektas visą grafinį atvaizdavimą bei atsakus į pelės bei klaviatūros veiksmus deleguoja pagalbiniam UI objektui. Pakeičiant šį UI objektą (Swing API numato būdus tai padaryti), gali pasikeisti komponento vaizdas bei daugelis jo savybių. Kai kurios firmos kuria specifinius *Look & Feel* kaip savo prekinį ženklą. Swing išpildymuose neretai būna keletas galimų standartinių *Look & Feel*, kuriuos galima keisti net ir programai tebeveikiant. Kuriant savo UI objektus, juos galima kildinti iš standartinių UI klasių, naujai perrašant tik tuos metodus, kurie turi veikti skirtingai.

Modeliai
--------

*Pagrindinis straipsnis – Modelis (objektinis programavimas)*

Swing sistemoje plačiau naudojama modelio samprata. Pavyzdžiui, kuriant lentelę, programuotojas sukuria ir su Swing lentele susieja jos modelį. Modelis turi metodus lentelės eilučiu bei stulpelių skaičiui gauti bei lentelės nario reikšmei nurodytoje vietoje rasti. Jei ekrane rodoma labai didelė lentelė, modelio bus paklausta tik apie matomų langelių reikšmes. Tai gali būti efektyvu jei langelio reikšmės radimas užtrunka (tarkim, reikia susisiekti su duomenų bazės serveriu). Jei toks lankstumas nereikalingas, visi komponentai turi standartinius modelius, kuriuos galima naudoti pagal nutylėjimą.

Išpildymo efektyvumas
---------------------

Gerai veikiantį Swing išpildymą parašyti palyginus sunku, ir net paties autoriaus (Sun) versijos praeityje neretai susilaukdavo kritikos dėl nepamatuoto atminties naudojimo ir lėto veikimo. Tačiau su kiekviena nauja versija Swing išpildymų efektyvumas gerėja.

Išpildymai
----------

* Swing API autorius, Sun microsystems, pateikia šio standarto išpildymus įvairioms operacinėms sistemoms.
* GNU projektas (GNU Classpath) pateikia nepriklausomai parašytą Swing API išpildymą, kuris nėra susietas su konkrečia operacine sistema ir dažniausiai aptinkamas GNU/Linux arba įvairiose specializuotose aplinkose.
| Kivė |
| --- |
| Kivė Lankaičių apylinkėse Kivė Lankaičių apylinkėse |
| **Ilgis** | 24 km |
| **Baseino plotas** | 85 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,34 m³/s |
| **Ištakos** | Jurdaičių miškas |
| **Žiotys** | Vilkija |
| **Šalys** | Lietuva, Latvija |

**Kivė** (latv. *Ķīve*) – upė šiaurės Lietuvoje ir pietų Latvijoje; Vilkijos (Lielupės baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Joniškio rajone, Judraičių miške, 4 km į pietryčius nuo Skaistgirio. Teka šiaurės rytų kryptimi, 16 km per Lietuvą, o toliau Latvijos Jelgavos savivaldybe. Įteka į Vilkiją 4 km nuo jos žiočių.

Didžiausii intakai – Trumpė, Žirnupis (kairieji), Lanka (dešinysis). Vidutinis nuolydis Lietuvoje 159 cm/km.

Gyvenvietės prie Kivės: Lankaičiai, Alsiai, Trumpaičiai (Lietuva), Kalnruozės (Latvija).

Upėvardis greičiausiai finiškas, kilęs iš est. *kivi*, lyv. *kiv* 'akmuo', nors bandoma ieškoti iš baltiškų sąsajų (*kyvis, kivynas* 'smulkus vandens gyvis, kirmėlytė').

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kivė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 321
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 158