recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Khvenojus |
| --- |
|  Tiltas per Khvenojaus upę ties Kančanaburiu |
| **Ilgis** | 380 km |
| **Ištakos** | Tako provincija, Mianmaro pasienis |
| **Žiotys** | Meklongas (14°1′5.5″ š. pl. 99°31′39.8″ r. ilg.﻿ / ﻿14.018194°š. pl. 99.527722°r. ilg.﻿ / 14.018194; 99.527722) |
| **Šalys** | Tailandas |

**Khvenojus** arba ***Kvajus*** (taj. แม่น้ำแควใหญ่), (angl. *Khwae Yai, Kwai*) – upė Indokinijos pusiasalyje, vakarų Tailande. Upę išgarsino 1957 m. sukurtas filmas Tiltas per Kvai upę.

Pavadinimas
-----------

Iki 1960 m. upė vadinosi Meklongu. Antrojo pasaulinio karo metais, Japonijai tiesiant Rangūnas–Bankokas geležinkelį, prie Kančanaburio per upę karo belaisviai pastatė geležinkelio tiltą. 1952 m. Pjeras Bulio belaisvių darbą džiunglėse, statant tiltą, aprašė romane „Tiltas per Kvai upę" (pranc. *Le Pont de la rivière Kwaï*). Aprašomos statybos vyko ant Meklongo intako Kvai (taj. intakas).

Filmo dėka tiltas tapo turistų traukos centru, o upei prigijo Kvai vardas. Tailando vyriausybė nutarė Meklongo aukštupiui ir jo intakui suteikti atskirus vardus: Kvainoja (mažasis intakas) ir Khvenojus (didysis intakas).

Šios upės pakrantėse buvo kuriamas filmas Elnių medžiotojas.

Thathungno elektrinė.

Turizmas
--------

Khvenojus populiarus turistų tarpe. Pakrantėje yra dramblių ferma, daug viešbučių, tarp jų ir plūduriuojančių ant vandens. Turistai upe plukdomi bambukiniais plaustais ir baržomis. Vyksta ekskursijos prie netoli esančių terminių šaltinių ir Eravano krioklių.

Hidroelektrinės
---------------

Dabar ant Khvenojaus upės stovi dvi HE.

**Šrinagarindros elektrinė** (taj. เขื่อนศรีนครินทร์) (14°24′23.2″ š. pl. 99°07′49.0″ r. ilg.﻿ / ﻿14.406444°š. pl. 99.130278°r. ilg.﻿ / 14.406444; 99.130278) pavadinta princesės Šrinagarindros (taj. สมเด็จพระศรีนครินทราบรมราชชนนี) vardu yra 720 MW galingumo ir per metus pagamina vidutiniškai 1185 GWh energijos. 1980 m. užtvenkus upę, susidarė 17 745 000 000 m³ talpos vandens saugykla. Saugyklos vandens lygis yra 180 m virš jūros lygio.

**Thathungno elektrinė** (taj. เขื่อนท่าทุ่งนา) (14°14′01.5″ š. pl. 99°14′10.0″ r. ilg.﻿ / ﻿14.233750°š. pl. 99.236111°r. ilg.﻿ / 14.233750; 99.236111) yra 38 MW galingumo ir per metus pagamina vidutiniškai 165 GWh energijos. 1982 m. užtvenkus upę, susidarė 54 800 000 m³ talpos vandens saugykla. Saugyklos vandens lygis yra 59,7 m virš jūros lygio.

Išnašos
-------

1. ↑  Tiltas per Kvai upę, Vaga, 1974
|  *Antoinette Nana Djimou Ida*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Antoinette Nana Djimou Ida |
| Gimė | 1985 m. rugpjūčio 2 d. (37 metai) |
| Atstovauja (-vo) | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| Aktyvumo metai | 2003 - dabar |
|  |
| Rungtys | Daugiakovės |
| Asmeniniai rekordai | Penkiakovė: 4723 (NR)  Septynkovė: 6323 |
|  |
|  **Europos uždarų patalpų lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**2 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Antoinette Nana Djimou Ida** (g. 1985 m. rugpjūčio 2 d. Dualoje) – Kamerūne gimusi, bet Prancūzijai atstovaujanti daugiakovininkė. Europos uždarų patalpų čempionė ir šalies olimpinės tikrinės narė.

Biografija
----------

Aukščiausio lygio varžybose Antoinette pirmą kartą pasirodė 2004 m. kai dalyvavo pasaulio lengvosios atletikos jaunimo čempionate. Tąkart sportininkė Italijoje vyskusiose varžybose septynkovės rungtyje liko ketvirta. 2006 m. daugiakovininkei pavyko patekti į Europos čempionatą, kuriame surinkusi 5765 taškus liko 21 vietoje. Po metų sportininkė užfiksavo pirmąjį savo rezultatą aukščiausio rango uždarų patalpų penkiakovės rungties varžybose. Europos UP čempionate ji liko 11 vietoje. 2007 m. lengvaatletė užėmė septintą vieta Europos iki 23 m. amžiaus čempionate. Tais pačiais metais pateko į pirmąjį savo pasaulio čempionatą, bet rungties nebaigė. Po metų sportininkė pirmą kartą dalyvavo olimpinėse žaidynėse. Surinkusi 6055 taškus ji užėmė 18 vietą. 2009 m. žiemos sezono metu Antoinette Europos uždarų patalpų čempionate iškovojo savo pirmąjį aukšto rango varžybų bronzos medalį. Tais pačiais metais ji antrąsyk dalyvavo pasaulio čempionate, bet liko septintoje vietoje. 2010 m. pradžioje sportininkė dalyvaudama pasaulio uždarų patalpų čempionate surinko lygiai tiek pat kaip prieš metus Europos čempionate (4618 taškus), bet tokio rezultato pasaulio pirmenybėse pakako tik penktai vietai. Po metų Antoinette pirmą kartą tapo Europos uždarų patalpų čempione.

Nuorodos
--------

* Antoinette Nana Djimou Ida IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2012-10-10 iš Wayback Machine projekto.
SVG formato iliustracija
**SVG** (*Scalable Vector Graphics*) – dvimačių vektorinių vaizdų aprašymo formatas XML žymėjimo kalbos pagrindu. Tai – kaip HTML kalba grafikai. Šiuo formatu galima aprašyti tiek statinius, tiek ir animuotus vaizdus. Jis yra pilnai interaktyvus. SVG standartas yra atviras, sukūrė W3C konsorciumas.

Istorija
--------

Standartas pradėtas kurti 1998 m. po to kai buvo paskebti VML (*vector markup language*) ir PGML formatai. Kūrimui vadovavo Chrisas Lilley, pirmoji standarto versija (1.0) paskelbta 2001 m. rugsėjo mėnesį, 2003 m. sausį paskelbta naujausia (1.1) versija. 2003 m. taip pat paskelbtos ir standarto versijos, skirtos mobiliems įrenginiams – SVG Tiny bei SVG Basic. Šiuo metu kuriamos SVG Full 1.2 bei SVG Tiny 1.2 standartų versijos.

Formatas dar nėra palaikomas taip, kaip populiarūs senesni formatai (GIF, PNG, JPEG). Daugeliui naršyklių reikia įdiegti specialius išplėtimus, norint, kad šiose būtų vaizduojami SVG vaizdai, todėl dažnai SVG vaizdus naudojančios svetainės (taip pat ir Vikipedija) verčia tokius vaizdus į populiaresnius ne vektorinius formatus.

Žemėlapis SVG formatu, prieš rodymą paverstas į PNG failą

SVG palaikančios programos bei įrenginiai
-----------------------------------------

* Naršyklės:
	+ Gecko naršyklės (Mozilla, Firefox ir k.t.), dalinai palaiko SVG Full 1.1 ()
	+ MS Internet Explorer, tik su specialiu įskiepiu
	+ Safari, su specialiu įskiepiu, kuris instaliuojamas kartu su naršykle, planuojamas palaikymas be įskiepio
	+ Opera, palaiko tik SVG Tiny 1.1 standartą (nuo 8.0 versijos), 9 versijoje planuojamas SVG Basic 1.1 palaikymas
	+ Chrome
* Mobilieji telefonai. Dauguma naujesnių telefonų palaiko SVG Tiny 1.1 ( Archyvuota kopija 2010-01-08 iš Library of Congress)
* Grafinio manipuliavimo programos:
	+ Inkscape, SVG yra pagrindinis programos formatas, tačiau standarto palaikymas nėra išbaigtas
	+ Sodipodi, vektorinės grafikos redaktorius, pagrindinis formatas, grafinei informacijai saugoti, yra SVG
	+ GIMP, leidžia importuoti SVG formatu
	+ Pagrindinės komercinės vektorinių vaizdų manipuliavimo programos (Adobe Illustrator, Corel Draw) palaiko SVG
	+ Ikivo Animator leidžia kurti animuotus SVG vaizdus mobiliems įrenginiams
	+ OpenOffice.org Draw 1.1 leidžia eksportuoti SVG formatu, egzistuoja įskiepis importavimui

Formato apžvalga
----------------

SVG formatu aprašomi objektai:

* vektorinės figūros, sudarytos iš atkarpų ir kreivių
* ne vektorinės iliustracijos
* tekstai
* multimedia prezentacijos (įskaitant video ir audio)

Objektai gali būti grupuojami, tranformuojami (pasukami, ištempiami), sujungiami, galima keisti kiekvieno objekto savybes (pavyzdžiui, alfa permatomumą, spalvą, linijos storį ar tipą).

Interaktyvių SVG vaizdų animacija gali būti kuriama tiesiogiai pridedant animacijos elementus ar aprašant skriptus, naudojant pasirinktą skripto kalbą bei SVG dokumento objektinį modelį (DOM), leidžiantį pasiekti bet kurį SVG dokumento elementą ar jo savybę.
| **Craseonycteris thonglongyai** |
| --- |
| Kiaulianosio šikšnosparnio iškamša Gamtos ir mokslo muziejuje Tokijuje |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Šikšnosparniai  *( Chiroptera)* |
| Pobūris: | Mažieji šikšnosparniai  *( Microchiroptera)* |
| Šeima: | Kiaulianosiniai šikšnosparniai  *( Craseonycteridae)* |
| Gentis: | *Craseonycteris*  *( Craseonycteris)* |
| Rūšis: | Kiaulianosis šikšnosparnis  *( Craseonycteris thonglongyai)* |

 |
| Paplitimas |

**Kiaulianosiniai šikšnosparniai** (*Craseonycteridae*) – šikšnosparnių (*Chiroptera*) šeima, kurioje vienintelė gentis ir rūšis – **kiaulianosis šikšnosparnis** (*Craseonycteris thonglongyai*). Rūšis paplitusi Tailando vakaruose ir Mianmaro pietryčiuose.

Tai mažiausi šikšnosparniai ir apskritai žinduoliai pasaulyje (pagal kaukolės dydį). Kūno ilgis siekia 3 cm, svoris – 1,5-3 g. Kailis rudos spalvos. Turi palyginti dideles ausis ir išskirtinės išvaizdos, kiaulės šnipą primenančią nosį. Jis labai greitai netenka šilumos, todėl nuolat matinasi. Ilsėdamasis sustingsta, o jo temperatūra nukrinta. Taip taupoma energija.

Šikšnosparniai aptinkami miškingose vietovėse esančiose olose netoli upių. Aktyvūs prieš temstant ir paryčiais. Minta įvairiais skraidančiais vabzdžiais. Orientacijai naudoja echolokaciją.

Kiaulianosių šikšnosparnių populiacija susitelkus nedidelėje teritorijoj, pastebimas jos mažėjimas. IUCN yra įtraukus šią rūšį į nykstančių kategoriją.[1]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Craseonycteris thonglongyai, IUCN
| **Adolfas Brėskis** |
| --- |
| Gimė | 1938 m. vasario 26 d.Genėtiniai, Raguvos valsčius |
| Mirė | 2016 m. lapkričio 14 d. (78 metai)Klaipėda |
| Sutuoktinis (-ė) | Dalia |
| Vaikai | Valdas, Indrė |
|  |
| Veikla | inžinierius mechanikas, pedagogas |
|  |
| Alma mater | 1960 m. Kauno politechnikos institutas |

**Adolfas Brėskis** (1938 m. vasario 26 d. Genėtiniuose, Raguvos valsčius – 2016 m. lapkričio 14 d. ) – Lietuvos inžinierius mechanikas, technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1955 m. baigė Raguvos vidurinę mokyklą. 1960 m. baigė Kauno politechnikos institutą (KPI). 1969 m. technikos mokslų kandidatas.

1960–1961 m. KPI asistentas. 1966–1976 m. KPI Klaipėdos fakulteto mechaninių disciplinų katedros vedėjas. 1971 m. docentas. 1975–1978 m. fakulteto prodekanas, 1978–1991 m. dekanas.

1991–1997 m. Klaipėdos universiteto Jūrų technikos fakulteto dekanas, 1993 m. laikinasis universiteto rektorius, 1991–2007 m. prorektorius.

Mokslinė veikla
---------------

Išrado įrenginį įtempimų relaksacijai aukštose temperatūrose tirti (1963 m.). Paskelbė mokslinių darbų iš energetinių įrenginių medžiagų ilgalaikio stiprumo.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-12-24 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Adolfas Brėskis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. - 284
3. ↑  Klaipėdos universiteto rektoriumi perrinktas V.Žulkus
4. ↑  *Adolfas Brėskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. - 470 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jeronimas Adamas Poninskis** |
| --- |
|  |
| Poninskiai |
| Herbas „Łodzia" |
| Herbas „Łodzia" |
|  |
| Gimė | 1630 m. |
| Mirė | 1702 m. (~72 metai) |
| Tėvas | Aleksandras Poninskis |
| Motina | Ana Zakrževska |

**Jeronimas Adamas Poninskis** (1630–1702) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Vschovo taurininkas (nuo 1676), Rogozno (1692–1697) ir Gniezno kaštelionas (1697–1702), Vshovos ir Kopanicko seniūnas.

Poninskių giminės pradininkas, vėliau gavęs ATR kunigaikščio titulą.

Biografija
----------

Lenkijos bajorų Poninskių giminės atstovas, herbo „Lodzia" savininkas. Aleksandro Poninskio sūnus nuo antros santuokos su Ana Zakrževska.

Jaunystėje vadovaujant Stefanui Čarneckiui dalyvavo kovoje prieš švedų karius ATR-Švedijos karo metu 1655–1660 m. Nuo 1676 m. užėmė Vshovos taurininko pareigybę. Taip pat jam priklausė Kopanicko ir Vshovos seniūnijos. Jam priklausė Psarsko ir Židyvo pilys.

1692–1697 m. Jeronimas Adamas Poninskis ėjo Rogozno kašteliono pareigas, o 1697–1702 m. buvo Gniezno kaštelionas.

Šeima ir vaikai
---------------

Vedė Terezę Chociševską, dvaro žemių Vitkovice valdytoją, su kuria susilaukė penkių vaikų:

* Barbora, vyras – Nakelsko kaštelionas Janas Pavelas Gembickis (m. 1713)
* Adamas (m. 1732), Poznanės kaštelionas
* Pranciškus (1676–1740), Kopanicko seniūnas ir Poznanės stalininkas
* Karolis Samuilas (1675–1727), Poznanės vyskupas-sufraganas
* Vladislavas (m. 1731), Vshovos seniūnas, Karūnos didysis referentas

Literatūra
----------

* Hr. Seweryn Uruski «Rodzina. Herbarz szlachty polskiej» (tom XIV, str. 233–241, Ponińscy herbu Łodzia).

Nuorodos
--------
**Vesuna** – deivė etruskų ir italikų mitologijoje.[1][2]

Išlikęs vienintelis šios dievybės atvaizdas: netoliese Orvjeto aptiktas etruskų veidrodis, kur ji pavaizduota drauge su Fuflunsu (galbūt kaip Liberas ir Libera).[2] Į kairę nuo jų sėdi Herkle, kuris pavaizduotas kaip nuogas jaunuolis, o dešinėje stovi sparnuotas berniukas, vardu Svutafas, ranka liečiantis Vesunos smakrą, taip nukreipdamas jos veidą į Fuflunsą.[3][2] Vesuna vaizduojama aukšta ir didinga.[2] Austrų etruskologo Ambros Josef Pfiffig teigimu, Vesuna – italikų augmenijos deivė, etruskų veidrodyje ji pakeičia graikų Ariadnę.[3]

Vesuna minima umbrų kalba užrašytose bronzinėse lentelėse *Tabulae Iguvinae*, aptiktose Gubijuje. Datuojamos III–II a. pr. m. e.[2]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Opuscula Romana, 31–32, C. W. K. Gleerup, 2006, p. 22.
2. 1 2 3 4 5  Giuliano Bonfante, Larissa Bonfante. The Etruscan Language: An Introduction, Revised Editon, Manchester University Press, 2002, p. 210.
3. 1 2  Nancy Thomson de Grummond. A Guide to Etruscan Mirrors, Archaeological News, 1982, p. 123, 127.
| **Jeronimas Kaisevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1812 m. gruodžio 7 d.Gelgaudiškis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1873 m. vasario 26 d. (60 metų)Roma, Italijos karalystė |
|  |
| Veikla | Kunigas, poetas, prozininkas, religinis mokytojas. |

**Jeronimas Kaisevičius** (lenk. *Hieronim Kajsiewicz*) (1812 m. gruodžio 7 d. Gelgaudiškyje, Rusijos imperija - 1873 m. vasario 26 d. Romoje, Italijos karalystė) – kunigas, poetas, prozininkas, religinis mokytojas.

Biografija
----------

Gimė 1812 m. gruodžio 7 d. Gelgaudiškyje, kilmingoje, bet neturtingoje šeimoje. Mokėsi Raseinių pijorų mokykloje, Seinų licėjuje, Varšuvos universitete studijavo teisę ir literatūrą. Universiteto nebaigė dėl prasidėjusio 1831 m. sukilimo, kuriame pats dalyvavo ir buvo sužeistas. Sukilimui pralaimėjus, pasitraukė į Prancūziją, gyveno Paryžiuje, įsijungė į tenykštės lietuvių draugijos veiklą. Gyvendamas emigracijoje iš pradžių buvo ateistas, bet dėl Adomo Mickevičiaus įtakos tapo ne tik geru kataliku, bet ir kunigu, pasižyminčiu savo iškalba. Romoje 1841 m. baigė teologijos studijas, 1842 m. įšventintas į kunigus. Kunigaudamas Romoje 1866 m. įsteigė lenkų kolegiją, kurioje mokėsi ir lietuvių dvasininkų.

Išleido poezijos rinkinį - *Sonety* (Sonetai), 1833 m. apysakų *Uwiedzona małżenka* (Apvilta žmona), 1830 m.; *Nunc dimittis, Domine: Powieśę z dziejów szkockich z konca XVI w.* (Dabar atleidi, Viešpatie: Apysaka iš XVI a. pabaigos škotų istorijos), 1836 m. atsiminimų, išleido pamokslų rinkinių. Dvasininko grožinė kūryba romantinio pobūdžio.

Mirė nuo širdies smūgio 1873 m. vasario 26 d. Romoje.

Literatūra
----------

* J. Guzdek, Wstęp, [do:] H. Kajsiewicz, Rady dla młodych księży, Kraków 1999.
* A. Kardaś, Droga charyzmatyczna Hieronima Kajsiewicza, Kraków 2006.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Religinės prošvaistės mūsų istorinėse asmenybėse
2. ↑  Jeronimas Kaisevičius
| ***Hot Dog*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Hot Dog |
| Kilmės šalis |  Vokietija |
| Režisierius | Torsten Künstler |
| Prodiuseris (-iai) | Dan Maag Matthias SchweighöferMarco Beckmann |
| Scenaristas (-ai) | Tripper Clancy  Lo Malinke |
| Kompozitorius | Markus Nestroy |
| Vaidina | Til Schweiger Matthias Schweighöfer Anne Schäfer |
| Metai | 2018 |
| Žanras | Komedija |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | vokiečių |
| Platintojas | Hellinger / Doll FilmproduktionWarner Bros. |
| **IMDb įrašas** |

**Karštas šuo (hot–dogas)** (vok. *Hot Dog*) – vokiška komedija, kuri pasirodė 2018 m.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pasakojama apie specialiųjų pajėgų kariūnus. Vienas iš jų labai aršus ir nesileidžiantis į kalbas. Kitas genijus, bet nemoka elgtis nei su ginklais, nei su merginomis. Kai Liukas sunaikino šventas Vatikano relikvijas, jį pasiunčia saugoti prezidentūros. Jam paskiriamas porininkas Teo („Helga"). Tačiau net saugodami avarinį išėjimą vyrukai susimauna. Pagrobiama Moldovos prezidento dukra Maša apsauginiams iš panosių. Abu netikėlius operatyvininkus vyresnybė nušalina nuo darbo. Vyrukai nusprendžia ištaisyti padėtį ir ruošiasi išsiaiškinti nusikaltimą ir susidoroti su neprietėliais. Jie atlieka žvalgybą, padaro namų darbus, net pavagia savo boso šarvuotą automobilį. Jie seka karštais pėdsakais ir jiems į pagalbą ateina kolegė. O šios trijulės sutartinis žodis, kai norima pasikviesti pagalbos yra „karštas šuo".

Veikėjai
--------

*Aktorius – veikėjas*
* Til Schweiger – Liukas, spec. pajėgų karys, visus konfliktus sprendžiantis šūviais ir smūgiais.
* Matthias Schweighöfer – Teo, kolegos pašiepiamai vadinamas „Helga", nevykėlis moksliukas, kuris prisimena viską, bet neturi funkcijos pratinti atmintį.
* Anne Schäfer – Niki, spec. pajėgų analitikė ir puiki hakerė.
* Lisa Tomaschewsky – Maša, Moldovos prezidento dukra Maša.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2019-03-06 iš Wayback Machine projekto.
* IMDb svetainėje (anglų k.)
| ***Hostelis/Nakvynės namai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | *Hostel* |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Eli Roth |
| Prodiuseris (-iai) | Eli RothScott SpiegelQuentin Tarantino |
| Scenaristas (-ai) | Eli Roth |
| Vaidina | Jay HernandezBarbara NedeljakovaDerek RichardsonEythor Gudjonsson |
| Metai | 2005 |
| Žanras | Siaubo |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | Anglų k. |
| Biudžetas | 4,8 mln. USD |
| **IMDb įrašas** |

**Hostelis**, arba **Nakvynės namai** (angl. *Hostel*) – amerikiečių 2005 m. studijose *Raw Nerve, Next Entertainment* ir *International Production Company* sukurtas sadistinis siaubo filmas. Premjera JAV – 2005 m. rugsėjo 17 d. Lietuvoje – 2006 kovo 17 d. JAV filmas uždirbo 47,3 mln. USD, iš jų 19,6 mln. USD per pirmąjį rodymo savaitgalį. Kitose šalyse buvo surinkta 32,9 mln. USD, kas iš viso sudarė 80,2 mln. USD. 2007 m. buvo sukurta šio filmo II dalis, deja, tokios sėkmės nebesulaukė. Filmo režisierius kaltę suvertė piratavimui.

Visas filmo kūrimas, pradedant scenarijaus rašymu, užtruko 12 mėn. Filme daug nenormatyvinės leksikos, girdimos frazės keliomis Rytų Europos kalbomis. Filmuota Slovakijoje ir Čekijoje. Iš šių šalių susilaukta oficialių priekaištų filmo autoriams dėl neva jų šalis juodinančių ir realybės neatitinkančių faktų.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jauni amerikiečiai studentai, Europoje sutikę trečiąjį, kuris praneša intriguojantį dalyką, kad yra Slovakijoje vieta, kurioje galima iki soties pasismaginti su Rytų Europos gražuolėmis, tikėdamiesi sekso ir nevaržomų pramogų, atsiduria kruviname Slovakijos pogrindyje. Šiame hostelyje (pigiame viešbutyje) įmanomos visos iškrypėliškiausios fantazijos. Pakstonas ir Džošas lengvai susiranda „hostelyje" draugužes – Nataliją ir Svetlaną. Jie ieškojo nuotykių ir pramogų, tačiau negalėjo net įsivaizduoti, kaip kai kurie žmonės suvokia pramogas, kol patys nevirto kruvinu atrakcionu ...

Vaidmenys
---------

* Jay Hernandez – *Paxton*
* Derek Richardson – *Josh*
* Eythor Gudjonsson – *Oli*
* Barbara Nedeljakova – *Natalya*
* Jana Kaderabkova – *Svetlana*
* Jan Vlask – *olandų verslininkas*
* Jennifer Lim – *Kana*
* Lubomir Silhavecky – *Alex*
* Paula Wild – *Monique*
* Lubomir Bukovy – *Alex*
* Petr Janis – *vokietis chirurgas*

Kūrybinė grupė
--------------

* Režisierius statytojas – Eli Roth
* Scenarijaus autorius – Eli Roth
* Kompozitorius – Nathan Barr
* Operatorius – Milan Chadima

Nuorodos
--------

* Apie filmą *obuolys.lt* svetainėje Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
* Filmo svetainė Archyvuota kopija 2008-01-02 iš Wayback Machine projekto.
**Hot Potatoes** (liet. 'karštos bulvės') - kompiuterinių programų rinkinys, sudarytas iš 5 programų, kurios sukuria interaktyvius pratimus (testus), skirtus naudoti žiniatinklyje (*World Wide Web*). Skirta mokomajai medžiagai kurti.

Į rinkinį įeina šios programos:

* *JCloze* - užduotims su praleistų žodžių įrašymu kurti
* *JCross* - kryžiažodžiams sudarinėti
* *JMatch* - užduotims, kur reikia išdėlioti atitikmenų poras, kurti
* *JMix* - užduotims, kur reikia nustatyti žodžių eiliškumą sakinyje, kurti
* *JQuiz* - klausimynams kurti. Jame gali būti naudojami klausimai su pasirenkamais atsakymais (1 teisingu atsakymu arba keliais teisingais atsakymais), klausimai su atvirais atsakymais, kuriuos reikia įrašyti pačiam.

Šeštoji programa, kuri vadinasi *The Masher* (liet. 'grūstukas') visus pratimus sujungia į vieną vienetą.

*Hot Potatoes* nėra nemokama programa (*freeware*), tačiau ją nemokamai gali naudoti pelno nesiekiantys vartotojai, taip pat vartotojai dirbantys švietime, kurie parengtą medžiagą skelbia žiniatinklyje. Kiti vartotojai turi pirkti licencijas.

Programų rinkinį *Hot Potatoes* sukūrė Viktorijos Universiteto (Kanada) Humanitarinių mokslų Skaičiavimo ir medijų centras (*Humanities Computing and Media Centre*). Komercinio panaudojimo aspektus tvarko kompanija *Half-Baked Software Inc.*

Nuorodos
--------

* Programos (Nuorodos į lietuviškus *Hot Potatoes* aprašymus)
* Hot Potatoes Home Page Archyvuota kopija 2009-01-26 iš Wayback Machine projekto. (Oficiali *Hot Potatoes* svetainė)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Leporillus** |
| --- |
| Baltauodegė kiškiažiurkė (Leporillus apicalis)Baltauodegė kiškiažiurkė (*Leporillus apicalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Peliniai  *( Muridae)* |
| Pošeimis: | Pelės  *( Murinae)* |
| Gentis: | Australinės kiškiažiurkės  *( Leporillus)* |

 |

**Australinės kiškiažiurkės** (*Leporillus*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis. Kailis tankus ir švelnus. Nugarinė pusė šviesiai ruda, su pilkoku atspalviu. Pilvelis pilkos ar baltos spalvos. Kūnas 14-20 cm, uodega beveik tokio pat ilgio kaip kūnas ar truputį trumpesnė. Ausys didelės, apvalios.

Paplitusios Centrinės Australijos pietinėje dalyje, taip pat Franklino salose prie Australijos. Abi genčiai priklausančios rūšys stato gana didelius namus, kurie būna net iki 6 m skersmens ir 1,2 m aukščio. Šiuos statinius dažniausiai įsirengia aplink nedidelį krūmą ar akmenį. Jį surenčia iš maždaug 1 m ilgio ir 25 mm storios šakų. Kartais ant viršaus užtempia nedidelius akmenukus, tam, kad neišverstų vėjas. Šitokiame grandioziniame name įsirengia keletą lizdų. Apsigyvena kelios poros. Aktyvios išimtinai naktį. Minta augaliniu maistu.

Gentyje yra dvi rūšys:

* Baltauodegė kiškiažiurkė (*Leporillus apicalis*)
* Ilgaausė kiškiažiurkė (*Leporillus conditor*)
| **Artūras Zeis-Inkvartasvok. *Arthur Seyß-Inquart*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1892 m. liepos 22 d.Austrija-Vengrija |
| Mirė | 1946 m. spalio 16 d. (54 metai)Niurnbergas |
|  |
| Veikla | austrų teisininkas ir politikas, po 1938 m. anšliuso - reicho valstybės veikėjas, vienas nacionalsocializmo lyderių, SS obergrupenfiureris, prijungtos Austrijos, okupuotos Lenkijos valdytojas, Nyderlandų reichskomisaras. Niurnbergo tribunole nuteistas mirties bausme |
|  |
|  **Vikiteka** | Arthur Seyss-Inquart |

**Artūras Zeis-Inkvartas** (vok. *Arthur Seyß-Inquart*, g. 1892 m. liepos 22 d. – 1946 m. spalio 16 d.) – austrų teisininkas ir politikas, po 1938 m. anšliuso – reicho valstybės veikėjas, vienas nacionalsocializmo lyderių, SS obergrupenfiureris, prijungtos Austrijos, okupuotos Lenkijos valdytojas, Nyderlandų reichskomisaras. Niurnbergo tribunole nuteistas mirties bausme.

Biografija
----------

Tikroji pavardė – Artūras Zaitichas.
1914 m. rugpjūčio mėn. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui, išėjo į frontą savanoriu, tarnavo Tirolio jėgerių daliniuose kartu su būsimu Austrijos federaliniu kancleriu K.Šušningu, kelis kartus sunkiai sužeistas. Ligoninėje gydydamasis po sužeidimo baigė Vienos universitete teisę. Vertėsi privačia advokato praktika.

1937 m. kancleris K. Šušningas paskyrė A. Zeis-Inkvartą Valstybės tarybos nariu. 1938 m. vasario 12 d. A.Hitlerio reikalavimu tapo Austrijos vidaus reikalų ministru, padėjo organizuoti anšliusą. Kovo 11 d. atsistatydinus K. Šušningui, nusiuntė Vokietijai pagalbos prašymą, kuriuo remiantis vermachto daliniai įžengė į Austriją. Dvi dienas (iki įstatymo dėl Austrijos įtraukimo į reicho sudėtį pasirašymo) A. Zeis-Inkvartas buvo paskutiniu Pirmosios Austrijos Respublikos kancleriu. 1939 m. balandžio 30 d. paskirtas Austrijos reichsštathalteriu.

A.Zeis-Inkvartas Niurnbergo tribunole
1939 m. spalio 12 d. tapo okupuotos Lenkijos generalgubernatoriaus H.Franko pavaduotoju, organizavo lenkų pasipriešinimo numalšinimą ir žydų getų kūrimą.

1940-1945 m. A.Zeis-Inkvartas buvo Nyderlandų reichskomisaru. Paskutinėmis savo gyvenimo dienomis A. Hitleris paskyrė jį Vokietijos Užsienio reikalų ministru.

Niurnbergo tribunolas kaltino A. Zeis-Inkvartą nusikaltimais prieš žmoniją, karo planavimu ir organizavimu, gyventojų deportacijomis ir įkaitų žudymu. Jis iš dalies pripažino savo kaltę.

Pakartas Niurnbergo kalėjime.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Зейсс-Инкварт, Артур (www.hrono.ru)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Uda, Udas |
| --- |
| Uda Charkivo apylinkėse Uda Charkivo apylinkėse |
| **Ilgis** | 164 km |
| **Baseino plotas** | 3894 km² |
| **Vidutinis debitas** | 8,63 m³/s |
| **Ištakos** | Vidurio Rusijos aukštuma |
| **Žiotys** | Donecas |
| **Šalys** | Rusija, Ukraina |
|  |
|  **Vikiteka** | Uda, Udas |

**Uda** (ukr. *Уда*) arba **Udas** (rus. *Уды*, ukr. *Уди*) – upė Rusijoje (Belgorodo sritis) ir Ukrainoje (Charkovo sritis); Šiaurinio Doneco dešinysis intakas. Prasideda pietvakarinėse Vidurio Rusijos aukštumos pašlaitėse, ties Bessonovkos kaimu Belgorodo rajone. Pradžioje teka į pietus, nuo vidurupio – į rytus. Įteka į Donecą į pietvakarius nuo Čiugujevo.

Didžiausias intakas – Lopanė (kairysis).

Slėnis ryškus, nuo 2-3 km pločio aukštupyje iki 15-25 km žemupyje, slėnio gylis 85-100 m. Baseine gausu griovų, raguvų. Vagos plotis nuo 6-8 iki 20-35 m, gylis 0,1-0,8 m. Vidurupyje ir žemupyje vietomis skaidosi į protakas. Prie Udos įsikūrusi Zoločivo miesto tipo gyvenvietė, Charkivo miesto pakraštys, senrusių miesto Doneco piliakalnis.
| **Jonas Čeponis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1926 m. balandžio 2 d.Gaveikėnai, Švenčionių apskr. |
| Mirė | 2003 m. sausio 7 d. (76 metai)Vilnius |
| Vaikai | Ramūnas Čeponis |
|  |
| Veikla | Lietuvos tapytojas. |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 1984 m. LTSR valstybinė premija
 |

**Jonas Čeponis** (1926 m. balandžio 2 d. Gaveikėnai, Utenos apskr. – 2003 m. sausio 7 d. Vilnius) – Lietuvos tapytojas.

Biografija
----------

1951 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1977–1980 m. Vilniaus inžinerinio statybos instituto, 1980–1988 m. Lietuvos dailės instituto dėstytojas, nuo 1988 m. profesorius.

Kūryba
------

Nuo 1951 m. dalyvavo parodose. 1963–1997 m. surengė individualių parodų Lietuvoje, Rusijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, JAV. Kūrybai įtakos turėjo fovizmas. Daugiausia tapė ekspresyvius Lietuvos kaimų ir Vilniaus peizažus („Vilniaus panorama" 1960 m. „L. Stuokos – Gucevičiaus gatvė", 1963 m. „Medžiai rudenį", 1969 m. „Vilniaus gotika", 1970 m. „Palūšė", 1973 m. „Vakaras uoste", 1980 m. „Aukštaitija", 1986 m. „Kompozicija Nr. 2" 1992 m. „Siluetai", „Paslaptingas vakaras", abu 1994 m.), kuriuose suabstraktinti motyvai perteikiami fragmentiškai, kartais panoramiškai, kontūruojami, būdingi dekoratyvūs, kontrastingi spalvų deriniai. Nutapė portretų, natiurmortų, figūrinių kompozicijų, aktų.

Įvertinimas
-----------

* 1984 m. LTSR valstybinė premija

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lijana Šatavičiūtė. *Jonas Čeponis (1926)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 307 psl.
Udo Di Fabio (2012)
**Udo Di Fabio** (g. 1954 m. kovo 26 d. Valzume, dab. Duisburgas, Vokietija) – vokiečių teisininkas, nuo 1999 m. Vokietijos Konstitucinio Teismo teisėjas, profesorius, teisės mokslų habilituotas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1985 m. išlaikė II valstybinį egzaminą.
1987 m. Bonos universitete apgynė disertaciją tema „Teisinė gynyba parlamentinio tyrimo proceso metu" (*Rechtsschutz im parlamentarischen Untersuchungsverfahren*), teisės mokslų daktaras. 1990 m. Duisburge – tema „Viešasis diskursas ir uždaros sistemos" (*Offener Diskurs und geschlossene Systeme*), socialinių mokslų daktaras.

Nuo 1970 iki 1980 m. viduriniojo lygio administracinis tarnautojas Dinslakene. Nuo 1985 iki 1986 m. Duisburgo socialinio teismo teisėjas. 1986 iki 1990 m. Bonos universiteto Viešosios teisės instituto mokslo darbuotojas, nuo 1990 iki 1993 m. Instituto mokslo asistentas. 1993 m. apgynė habilitaciją tema „Rizikingi sprendimai teisinėje valstybėje" (vok. *Risikoentscheidungen im Rechtsstaat*). Nuo 1993 m. gegužės Miunsterio universiteto, nuo lapkričio – Tryro universiteto profesorius.

Vedęs, turi 4 vaikus. Su šeima gyvena Bonoje.

Apdovanojimai
-------------

* 2005 m. reformuotojo vardas (*Reformer des Jahres 2005*); apdovanojimą skyrė *Frankfurter Allgemeinen Sonntagszeitung (FAS)* bei *Initiative Neue Soziale Marktwirtschaft* už knygą „Die Kultur der Freiheit"

Darbai
------

* Udo Di Fabio: *Die Kultur der Freiheit.* C. H. Beck, München 2005, ISBN 3-406-53745-6

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Udo Di Fabio** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Institut für Öffentliches Recht – Abteilung Staatsrecht – RFWU Bonn Archyvuota kopija 2005-10-29 iš Wayback Machine projekto. Di Fabio vadovaujamo instituto tinklalapis
* Konservatorius raudonu apsiaustu // Süddeutsche Zeitung, Juli 2005.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Sensibilizacija**, **cheminė sensibilizacija** – šviesai jautrios medžiagos jautrumo padidinimas cheminėmis medžiagomis, gamybos metu įmaišytomis į fotoemulsiją arba pagamintos fotografinės medžiagos jautrumo šviesai padidinimas.

**Spektrinė sensibilizacija**, **optinė sensibilizacija** – sidabro halogenidų jautrumo didinimas spektriniams spinduliams, kurie neveikiami fotochemiškai. Sensibilizacija susidaro į fotoemulsiją įmaišius specialias organines medžiagas – optinius sensibilizatorius, kurie adsorbuojasi ant sidabro halegonidų mikrokristalų, kaip monomolekulinis sluoksnis.

**Sensibilizatorius** – medžiaga įmaišyta į fotosluoksnį.

Cheminiai sensibilizatoriai, tokie kaip kompleksinės aukso druskos ir kai kurie sieros junginiai gamybos metu įmaišomi į fotoemulsiją. Tokiu būdu intensyvinamas šviesai jautrių centrų atsiradimas ant sidabro halogenidų mikrokristalų. Tai lemia natūralų fotomedžiagos jautrumo šviesai didėjimą mėlynai violetinės spektro spalvos srityje.

Optiniai sensibilizatoriai (ciano dažikliai, fluorasenciniai balikliai) įmaišomi į paruoštą fotoemulsiją prieš dengiant pagrindą. Jie sąveikauja su sidabro jonais, esančiais ant mikrokristalų. Tai padidina jautrumą įvairiuose spektro ruožuose.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sent Andrusasangl. *St Andrews* |
| --- |
| *Vaizdas nuo katedros bokšto griuvėsių* |
|  |
| 

Sent AndrusasSent Andrusas

56°20′25.44″ š. pl. 2°47′43.8″ v. ilg.﻿ / ﻿56.3404000°š. pl. 2.795500°r. ilg.﻿ / 56.3404000; 2.795500﻿ (Sent Andrusas)Koordinatės: 56°20′25.44″ š. pl. 2°47′43.8″ v. ilg.﻿ / ﻿56.3404000°š. pl. 2.795500°r. ilg.﻿ / 56.3404000; 2.795500﻿ (Sent Andrusas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Škotija Škotija |
| **Sritis** | Faifas |
|  |
| **Gyventojų** () | 16 680  |
|  |
|  **Vikiteka** | Sent Andrusas |

**Sent Andrusas** (škot. *Saunt Aundraes*, škot. gėl. *Cill Rìmhinn*, angl. *St Andrews*) – miestas Faife, Škotijoje. Pavadintas apaštalo Andriejaus garbei. Sent Andruso universitetas yra trečiasis seniausias anglakalbių šalyse, seniausias Škotijoje ir vienas prestižiškiausių Jungtinėje Karalystėje. Universitetas yra neatskiriama miesto dalis, nes semestro metu, studentai sudaro maždaug trečdalį miesto gyventojų. Sent Andrusas turi 16 680 gyventojų ir yra penkta didžiausia gyvenvietė Faifo srityje.

Bažnyčia Sent Andruse buvo svarbi nuo maždaug VIII a. taip pat nuo XI a. ne ką mažesnį vaidmenį vaidino vyskupija. Gyvenvietė augo į vakarus nuo Sent Andruso katedros, kuri tapo Škotijos bažnytine sostine ir išliko iki 1560 m. Škotijos reformacijos. Žymioji katedra buvo didžiausia Škotijoje, dabar likę griuvėsiai.

Sent Andrusas dar žinomas dėl golfo. 1754 m. buvo įkurtas Karališkasis senasis golfo klubas (*Royal and Ancient Golf Club*), institucija, kuri pasaulyje vykdo žaidimo teisės aktų leidybą (išskyrus Jungtinėse Amerikos Valstijose ir Meksikoje). *The Open Championship* yra seniausias golfo čempionatas.

Pavadinimo kilmė
----------------

Seniausias žinomas gyvenvietės pavadinimas buvo *Muckross* (škot. gėl. *Mucrois*, „šerno galva" (pusiasalis)). Po religinės gyvenvietės įkūrimo, maždaug 370 m. pavadinimas pakeistas į *Cennrígmonaid*. Senąja gėlų kalba, susideda iš elementų: *cenn* (galva, pusiasalis), *ríg* (karalius) ir *monaid* (durpynas). *Cell Rígmonaid* buvo suanglinta į *Kilrymont*. Šiuolaikine gėlų kalba – *Cill Rìmhinn*.

Miesto pavadinimas kilęs, iš, kaip manoma, čia palaidotų apaštalo Andriejaus palaikų. Pagal legendą, šventas Regalus atnešė relikviją į *Kilrymont*. Toje vietoje, kur šventykla buvo įkurta, už jų saugojimą ir pagarbą, *Kilrymont* buvo pervadintas šventojo garbei.
Pilis žiūrint nuo Almės krantų
Šiaurinis flygelis
Įėjimas į vidinį kiemą
"Obergruppenführersaal"
**Vevelsburgas** (vok. *Wewelsburg*) - pilis ir vietovė Šiaurės Reino-Vestfalijoje, Vokietijoje. Pilis yra prie Almės upės.

Šaltiniuose pilis paminėta jau 1123 metais. Dabartinio stiliaus pilis buvo perstatyta 1603-1609 metais, Trisdešimtmečio karo metais buvo smarkiai apgadinta per švedų antpuolius. 1815 m. pilyje buvo kilęs gaisras dėl žaibo.

Pilis nacistinėje Vokietijoje
-----------------------------

SS vadas Heinrich Himmler iš pradžių norėjo pilį panaudoti fiurerio mokyklai (vok. „Reichsführerschule") įkurti, tačiau SS ideologai pilyje įžvelgė Henriko I laikų dvasią, todėl pilis buvo pasirinkta okultinėms apeigoms ir joje atliekami tyrinėjimai Himlerio įsakymu buvo įslaptinti. 

Naciai pradėjo pilies rekonstrukcijos darbus - pilies šiaurinis bokštas turėjo rodyti „pasaulio centrą", o požemiuose turėjo būti įrengta kulto apeigų salė (jos likučiai išlikę iki šių dienų). Tamsiai žalios spalvos ornamentas (saulės ratas) marmuro grindyse grupenfiurerių salėje šiandien dešiniųjų ekstremistų grupių ir ezoterikų garbinamas kaip *Juodoji saulė*.

Pilis šiandien
--------------

Pilis šiandien naudojama kaip nakvynės namai, joje taip pat įkurtas krašto muziejus.

Filmai, susiję su pilies naudojimu nacių laikais
------------------------------------------------

* *Schwarze Sonne* („Juodoji saulė")
* *Heinrich Himmlers Burg. Die Wewelsburg: Das weltanschauliche Zentrum der SS* („Heinrich Himmler pilis. Vevelsburgas: SS pasaulėžiūros centras")
* *Wewelsburg 1933–1945, Kult- und Terrorstätte der SS* („Vevelsburgas 1933-1945, SS kulto ir teroro vieta")

Nuorodos
--------

* Vevelsburgo krašto muziejus
* Vevelsburgo pilies Grupenfiurerių salės nuotrauka[neveikianti nuoroda]
| Sent Džonsasangl. *St. John's* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

Sent DžonsasSent Džonsas

47°34′3″ š. pl. 52°42′26″ v. ilg.﻿ / ﻿47.56750°š. pl. 52.70722°r. ilg.﻿ / 47.56750; 52.70722﻿ (Sent Džonsas (Kanada))Koordinatės: 47°34′3″ š. pl. 52°42′26″ v. ilg.﻿ / ﻿47.56750°š. pl. 52.70722°r. ilg.﻿ / 47.56750; 52.70722﻿ (Sent Džonsas (Kanada)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3:30)------ vasaros: (UTC-2:30) |
|  |
| **Valstybė** | Kanados vėliava Kanada |
| **Provincija** | Niufaundlandas ir Labradoras Niufaundlandas ir Labradoras |
| **Rajonas** | 1 |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1583 m. rugpjūčio 5 d. |
| **Meras** | Dennis O’Keefe |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 108 860  |
| **Plotas** | 446,04 km² |
| **Tankumas** (2016) | 244 žm./km² |
| **Altitudė** | 0–147 m |
|  |
| **Tel. kodas** | 709 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Sent Džonsas |

**Sent Džonsas** (pranc. *St. John's*, angl. *St. John's*) – miestas pačiuose Kanados rytuose, Niufaundlando saloje, Avalono pusiasalyje, prie Atlanto vandenyno. Niufaundlando ir Labradoro provincijos sostinė. 108,8 tūkst. gyventojų (2016 m.), su priemiesčiais 181,1 tūkst. Svarbus jūrų uostas ir žvejybinis centras. Žuvies pramonė, naftos perdirbimas, juodoji metalurgija, laivų statyba ir remontas.

Istorija
--------

Sent Džonsas – seniausias anglų įkurtas miestas Šiaurės Amerikoje. Džonas Kabotas miesto pakrantėse lankėsi 1497 m. o miestas oficialiai įkurtas 1583 m. nors dar 1519 m. portugalų žemėlapiuose minimas San Žuanas. Pirmieji pastovūs gyventojai Sent Džonse įsikūrė 1605 m.
| Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

 |
| **Vieta** |  Prancūzija (Naujosios Kaledonijos vėliava Naujoji Kaledonija) |
| **Tipas** | Gamtinis |
| **Kriterijus** | vii, ix, x |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 1115 |
| **Regionas**\*\* | Europa ir Šiaurės Amerika |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 2008  (32 sesija) |
| 

Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas šalies/regiono žemėlapyje

 |
|  **Vikiteka:** | Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas** – koralinių rifų sistema Ramiajame vandenyne, supanti Naujosios Kaledonijos, Pušų ir smulkias aplinkines salas. Tai antras pagal dydį dvigubas rifas pasaulyje, po Didžiojo barjerinio rifo prie Australijos krantų.

Rifas nusidriekęs ~1500 km, apima 24 000 km² lagūnų, kurių vidutinis gylis 25 m, teritoriją. Rifo riba yra vidutiniškai ~30 km nuo Naujosios Kaledonijos kranto, bet šiaurėje nutolsta iki 200 km ir pasiekia Entrekasto rifą. Šiaurinė rifo dalis apima Belepo salas ir įvairias smėlio seklumas. Lagūnas su atviru vandenynu jungia keletas natūralių protakų, iš kurių svarbiausia yra Bulari protaka, per kurią patenkama į Numėjos uostamiestį. Prie šios protakos stovi Amedė švyturys.

Rife ir jo supamose lagūnose gyvena daug endeminių, retų gyvūnų rūšių. Čia sutinkami diugoniai, veisiasi žalieji jūriniai vėžliai. Rifo ekologinė būklė gera, tačiau vietomis rytuose jis pažeistas iš salos atplukdytų nikelio nuosėdų, apneštas dėl žemdirbystės ir mangrovių kirtimo išplauto dumblo.

2008 m. Naujosios Kaledonijos barjerinis rifas bei Uvea salą supantis Bjutem-Bjuprė rifas paskelbti UNESCO pasaulio paveldo objektu.

* Rifas aplink šiaurinę Naujosios Kaledonijos dalįRifas aplink šiaurinę Naujosios Kaledonijos dalį
* Anibalio rifasAnibalio rifas
* Poė lagūnaPoė lagūna
**Statybų žinios** – *statybų verslo žinios profesionalams*, mėnesinis laikraštis statybininkams, projektuotojams, leistas 1991–1993 m. ir nuo 2007 m. balandžio 25 d. leidžiamas Vilniuje.

Istorija
--------

Leido žurnalo „Statyba ir architektūra" redakcija. Pirmaisiais metais ėjo kaip šio žurnalo priedas *visiems, kas statosi, projektuoja, gamina statybines medžiagas* pavadinimu „Statyba ir architektūra visiems". Vėliau vadintas „Statybos žinios".

Nuo 2007 m. laikraštį „Statybų žinios" kartą per mėnesį leidžia UAB „Farba Vita" bei Lietuvos statybininkų asociacija. Tiražas 1991 m. 1000 egz. 1993 m. – 500 egz.  2010 m. – 4000-7000 egz.

Vyriausieji redaktoriai
-----------------------

* Juozas Stražnickas – 1991–1993 m. ir 2007–2009 m.
* Genė Drungilienė – 2010–2011 m.
* Greta Jonaitytė – 2011–2013 m.
* Vaiva Žostautė – nuo 2013 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 471 psl.

Nuorodos
--------

* „Statybų žinios" Archyvuota kopija 2010-05-28 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| *Montbéliarde* |
| --- |
|  |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |
| **Sukūrimo vieta** | Aukštutinės Sonos ir Dubso regionuose,Prancūzijos vėliava Prancūzija (1889 m.) |

***Montbéliarde*** – pieninių ir mėsos galvijų veislė pirmą kartą paminėta Jozefo Graberio 1872 m. eksponuojant galvijus *Langres* žemės ūkio parodoje, Šveicarijoje. Montbeliard galvijų veislė
sukurta Aukštutinės Sonos ir Dubso regionuose, Prancūzijoje. Oficialiai ši veislė įrašyta 1889 metais į bandos knygą.

Nuo 1980 m. veislė buvo kryptingai selekcionuojama, atrenkant geriausias jos savybes. Siekiant gauti ilgaamžiškumo ir didesnio produktyvumo savybių, Montbeliard veislės karvės kryžminamos su holšteinų veislės galvijais. 1990 m. Montbeliard veislės karvės buvo kryžminamos su Danijos žalaisiais bei *Vorderwalder* veislės galvijais. 

Į Lietuvą pirmą kartą Montbeliard veislės galvijai buvo įvežti 2006 m. Montbeliard galvijų veislės kodas yra 42.

Savybės ir eksterjeras
----------------------

Šios veislės galvijams būdinga žala spalva esant baltos plaukų spalvos dėmėms, balta galva ir trumpi ragai. Subrendusios šios veislės karvės sveria 600–700 kg, o buliai 900–1200 kg. Motbeliard veislės karvių pienas dažniausiai naudojamas sūrio gamyboje, dėl dažnai pasitaikančio *Kappa Casein BB*, kuris pagerina sūrio kokybę. Nors šios veislės karvės yra žemesnio pieno produktyvumo negu šiuolaikinės holšteinų karvės, tačiau jos pasižymi ilgaamžiškumu ir vislumu, retai serga mastitu. Per metus iš šios veislės karvė primelžiama 7486 litrai 3,9 % riebumo ir 3,45 % baltymingumo pieno. Montbeliard veilės galvijai plačiai paplito daugelyje šalių, kryžminant ją su holšteinų veislės galvijais, kadangi jie turi geresnes mėsos savybes negu pastarosios veislės galvijai.
| ***Naujos brolių Grimų pasakos*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Grimm |
| Kilmės šalis |  Nyderlandai |
| Režisierius | Alex van Warmerdam |
| Metai | 2003 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 103/112 min. |
| Kalba | olandų ir ispanų |
| **IMDb įrašas** |

**Naujos brolių Grimų pasakos** (ol. *Grimm*) – 2003 m. Nyderlanduose sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Halina Reijn – Marija
* Jacob Derwig – Džeikobas
* Teresa Berganza
* Johan Leysen
* Frank Lammers
* Annet Malherbe
* Laura Cepeda

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Bedarbis tėvas, nebepajėgdamas išmaitinti šeimos, savo vaikus Džeikobą ir Mariją paklaidino miške. Sūnus randa kišenėje laiškelį su raginimu keliauti į Ispaniją pas judviejų dėdę. Išėję iš miško, broils ir sesuo laikinai įsikuria po tiltu, mirusios prostitutės palapinėje. Vėliau jiedu netyčia nužudo šios klientą, Džeikobas pavagia motorolerį ir jie leidžaisi į Ispaniją. Atvykę į vietą sužino, kad dėdė jau prieš metus mirė. Netrukus Marija susipažįsta su pasiturinčiu vyru ir įsikrausto į jo namus. Džeikobas įsikuria kartu, tačiau naujasis sesers draugas kelia jam įtarimų ir ne veltui – pastarojo sesuo sunkiai serga ir jai reikalingas inksto persodinimas. Naujasis Marijos draugas pasirodo besąs chirurgas, o reikalingą inkstą jis ketina gauti iš Džeikobo…

Apdovanojimai
-------------

* Nyderlandų filmų festivalis – kritikų apdovanojimas
* San Sebastiano filmų festivalis – nominacija
**Sankt Peterburgo Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** (rus. *Собор Успения Пресвятой Девы Марии в Санкт-Петербурге*) – Romos katalikų šventovė Rusijos Sankt Peterburgo mieste, 1-oje Krasnoarmejskaja g. 11. 1873–1926 m. buvo Mogiliovo arkivyskupijos katedra, šiandien administraciškai priklauso Maskvos Dievo Motinos arkivyskupijai. Saugomas, kaip RF tautų kultūrinio paveldo regioninės reikšmės objektas.

Istorija
--------

Bažnyčios vaizdas iš *Lenkų sodo* pusės
Šventovės atsiradimas siejamas su Rusijos katalikų metropolito įsikūrimu Sankt Peterburge ir sparčiai augusia katalikų bendruomene mieste. Bažnyčios projektą paruošė architektai Evgrafijus Vorotilovas ir Vasilijus Sobolščikovas, o 1873 m. balandžio 13 d. pašventino arkivyskupas Antonijus Fialkovskis.

Bažnyčią nuo gatvės užstoja Katalikų kolegijos pastatas. Plane – lotyniško kryžiaus formos. Vienanavė patalpa perdengta medinėmis konstrukcijomis, iš rytų pusės pristatyta zakristija. Kiekvienoje šoninėje pusėje – po penkis langus, tarplangiai papuošti dvigubomis kolonomis. Erdvūs rūsiai buvo numatyti choristams ir kanceliarijos tarnautojams apgyvendinti. Prie bažnyčios iš šiaurės pusės pasodintas nedidelis parkas, peterburgiečių vadinamas *Lenkų sodu*. Bažnyčia kelis kartus plėsta, pristatant papildomas patalpas.

1900 m. iš greta stovinčio namo išsikėlė Katalikų kolegija, tame pastate įsikūrė Kunigų seminarija. Nuo to laiko seminaristai tapo nuolatiniai bažnyčios lankytojai. 1917 m. parapija jungė 15–20 tūkst. katalikų. Po Spalio perversmo seminarija buvo uždaryta, bažnyčios veiklai buvo trukdoma, kol 1930 m. ją uždarė. Pokaryje patalpose veikė konstruktorių biuras. 1995 m. grąžinta katalikų bendruomenei, tais pačiais metais į senąjį seminarijos pastatą iš Maskvos atsikėlė Aukštoji katalikų seminarija *Marija – Apaštalų karalienė*. 1998 m. arkivyskupas Tadeušas Kondrusevičius Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčią atšventino.

XIX a. pab. – XX a. pr. tarp parapijiečių buvo nemažai lietuvių, šventovėje sakomi lietuviški pamokslai. Šiais laikais vienintelėje miesto bažnyčioje kartą per mėnesį aukojamos lietuviškos Šv. Mišios. 2017 m. lapkričio 25 d. buvo pašventinta atminimo lenta, skirta lietuvių literatūros klasiko, Sankt Peterburgo Dvasinės akademijos profesoriaus Jono Mačiulio–Maironio atminimui. 2018 m. balandžio mėn. bažnyčioje atidaryta T. Matulionio koplyčia, kurioje kabo lietuvių bendruomenės rūpesčiu nutapytas palaimintojo portretas.

Šaltiniai
---------

* Parapijos istorija (ru.) Archyvuota kopija 2016-08-15 iš Wayback Machine projekto.
* Sankt Peterburge pašventinta lenta Maironiui atminti Archyvuota kopija 2017-11-26 iš Wayback Machine projekto.
* Sankt Peterburge koplyčia pavadinta palaimintojo arkivyskupo T. Matulionio vardu

Nuorodos
--------

* Parapijos internetinė svetainė (ru.)
* Pamaldų tvarkaraštis (ru.)
| Uda |
| --- |
| Uda Ulan Udėje Uda Ulan Udėje |
| **Ilgis** | 467 km |
| **Baseino plotas** | 34 800 km² |
| **Vidutinis debitas** | 69,8 m³/s |
| **Ištakos** | Vitimo plokščiakalnis |
| **Žiotys** | Selenga |
| **Šalys** | Rusija (Buriatija) |

**Uda** (rus. *Уда*) – upė Rusijoje, Buriatijoje; Selengos dešinysis intakas. Prasideda Vitimo plokščiakalnyje, teka į pietvakarius tarpukalnių slėniu. Įteka į Selengą Ulan Udėje.

Didžiausi intakai: Chudunas (kairysis), Ona, Kurba (dešinieji). Debitas 5 km nuo žiočių: vidutinis – 69,8 m³/s, didžiausias – 1240 m³/s, minimalus – 1,29 m³/s. Užšąla spalį ar lapkritį, atitirpsta balandį ar gegužės pradžioje. Aukštupyje peršąla iki dugno 2,5-4,5 mėn. laikotarpiui. Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Svarbiausios gyvenvietės prie Udos – Chorinskas ir Udinskas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 443