recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Puerto Madero**| **Plotas** | 2,1 km² |
| **Gyventojų sk.** | 7000 |
| **Gyventojų tankumas** | 3 333 žm./km² |
| ***Komuna*** | C1 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** | * Puente de la Mujer
* Repsol-YPF bokštas
* Jūrų uostas
* Hiltono viešbutis
 |
| 

---

 |

Puerto Maderas
**Puerto Maderas** (isp. *Puerto Madero*) – kvartalas rytinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje, palei La Platos estuariją. 

Puerto Madere yra įsikūręs Buenos Airių jūrų uostas. Paskutiniuoju dešimtmečiu kvartalas iš ekonominio tampa ir kultūriniu: steigiami viešbučiai, kavinės, restoranai, diskotekos, įstaigos, jachtų prieplaukos. Statomas Repsol-YPF bokštas. 2001 m. pastatytas *Puente de la Mujer* tiltas. 

*Puente de la Mujer* „Moters tiltas"

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
| Puerto Maldonadas*Puerto Maldonado* |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

Puerto MaldonadasPuerto Maldonadas

12°36′0″ p. pl. 69°11′0″ v. ilg.﻿ / ﻿12.60000°š. pl. 69.18333°r. ilg.﻿ / 12.60000; 69.18333﻿ (Puerto Maldonadas)Koordinatės: 12°36′0″ p. pl. 69°11′0″ v. ilg.﻿ / ﻿12.60000°š. pl. 69.18333°r. ilg.﻿ / 12.60000; 69.18333﻿ (Puerto Maldonadas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Peru vėliava Peru |
| **Departamentas** | Madre de Dioso departamentas |
| **Provincija** | Tambopatos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 93 900  |
| **Altitudė** | 183 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Puerto Maldonadas |

**Puerto Maldonadas** (isp. *Puerto Maldonado*) – miestas Peru pietryčiuose, prie Madre de Dioso upės ir jos intako Tambopatos, vienas svarbiausių vakarų Amazonijos miestų; departamento ir provincijos centras. Yra upinis uostas, Padre Aldamiz tarptautinis oro uostas, tiltas per Madre de Diosą, atidarytas 2012 m. (Tarpokeaninio greitkelio dalis). Verčiamasi medienos kirtimu ir apdirbimu, prekyba vaisiais, maisto pramone. Vystomas turizmas.

Istorija
--------

1901 m. Peru vyriausybės nurodymu iš Sandijos į Madre de Dioso regioną išvyko Juan Villalta. Jo ekspedicija tyrinėjo kraštą, o 1902 m. įkūrė gyvenvietę, kurią pavadino ankstesnio šio krašto tyrinėtojo Faustino Maldonado garbei. 1912 m. Puerto Maldonadas tapo naujo Madre de Dioso departamento administraciniu centru. Ilgą laiką buvo svarbus kaučiuko pramonės centras. Miesto statusas suteiktas 1985 m.

* Ginklų aikštėGinklų aikštė
* Panorama iš lėktuvoPanorama iš lėktuvo
* Laivų prieplaukaLaivų prieplauka
* Oro uostasOro uostas

Šaltiniai
---------

1. PERU: Regions & Cities
2. ↑  PERU: Regions & Cities
| **Tinea pellionella** |
| --- |
| Kailinė kandis (*Tinea pellionella*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Tikrosios kandys  *( Tineidae)* |
| Gentis: | *Tineola*  *( Tineola)* |
| Rūšis: | Kailinė kandis  *( Tinea pellionella)* |

 |

**Kailinė kandis** (*Tinea pellionella*) – tikrųjų kandžių (*Tineidae*) šeimos kandžių rūšis. Kilusi iš Europos, bet dabar paplitusi daug kur pasaulyje.

Išskleistų sparnų plotis 9-16 mm. Sparnai plaukuoti, pilkšvi, su juodomis dėmėmis. Gyvena drabužių spintose, mėgsta drėgnas, tamsias, nevėdinamas vietas. Vikšrai gyvena plokščiose voratinklinėse makšelėse ant kailių, audinių, lubų. Gadina kilimus, kailius, vilnonius audinius. Tačiau taip pat gali įsikurti ir misti voratinkliais, paukščių lizdais, tapetais, sandėliuotomis daržovėmis.

Naikinimo būdai tokie pat kaip ir drabužinių kandžių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kandys. *Kailinė kandis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 200

Vikšras
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Chelydra serpentina** |
| --- |
| Kaimaninis vėžlys (Chelydra serpentina)Kaimaninis vėžlys (*Chelydra serpentina*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Vėžliai  *( Testudines)* |
| Šeima: | Kaimaniniai vėžliai  *( Chelydridae)* |
| Gentis: | Kaimaniniai vėžliai  *( Chelydra)* |
| Rūšis: | Kaimaninis vėžlys  *( Chelydra serpentina)* |

 |
| Binomas |
| ***Chelydra serpentina***Linnaeus, 1758 |
| PaplitimasKaimaninio vėžlio paplitimas |

**Kaimaninis vėžlys** (*Chelydra serpentina*) – kaimaninių vėžlių (*Chelydridae*) šeimos roplys, kuris užauga iki 47 cm ilgio ir 30 kg svorio. Dauginasi pavasarį. Liepos – rugpjūčio mėn. patelė sudeda apie 30 stambių kiaušinių. Esant 25-30 laipsnių temperatūrai maždaug po 55-125 dienų išsirita jaunikliai, kurie būna 2,5-3 cm ilgio.

|  |
| --- |
| kaukolė |

  

Paplitęs nuo pietryčių Kanados iki Kolumbijos ir Ekvadoro. Gyvena įvairiuose vandens telkiniuose, tačiau pirmenybę teikia uždumblėjusioms vietoms, kur noriai įsirausia į dumblą. Besigindamas labai skaudžiai kandžiojasi.

Neretai auginamas terariume.
| Knypava |
| --- |
| [[Vaizdas:|270px]] |
| 

KnypavaKnypava

 |
| **Koordinatės** | 55°17′10″š. pl. 23°58′30″r. ilg.﻿ / ﻿55.286°š. pl. 23.975°r. ilg.﻿ / 55.286; 23.975﻿ (Knypava)Koordinatės: 55°17′10″š. pl. 23°58′30″r. ilg.﻿ / ﻿55.286°š. pl. 23.975°r. ilg.﻿ / 55.286; 23.975﻿ (Knypava) |
|  |
| **Apskritis** | Kauno apskrities vėliava Kauno apskritis |
| **Savivaldybė** | Kėdainių rajono savivaldybės vėliava Kėdainių rajono savivaldybė |
| **Seniūnija** | Kėdainių miesto seniūnija |

**Knypava** – buvusi Kėdainių miesto dalis miesto centre, maždaug ties dabartine Knypavos Rinkos aikšte ir Knypavos gatve, garsėjusi turgaviete. Dabar Knypavos Rinkos aikštėje yra fontanas, vyksta miesto bendruomenės renginiai.

Etimologija
-----------

Knypavai pradžią davė vokiečių pirkliai, į Kėdainius atvykę iš Karaliaučiaus miesto dalies Knypavos (vok. *Kneiphof*). Tačiau tikėtina, kad aikštės pavadinimas su Karaliaučiumi ir nesusijęs – Knypava tiesiog daugybės ir knibždyno sinonimas.

Istorija
--------

XVI a. pabaigoje už Didžiosios rinkos ir centrinės Kėdainių senamiesčio dalies suplanuota nauja turgavietė. Jai pradžią davė Karaliaučiaus vokiečių pirkliai. Iš pradžių ši turgavietė buvo skirta gyvulių prekybai.

Manoma, kad šioje aikštėje vokiečiai supirkinėjo Prūsijoje vertinamus lietuviškus arklius. Aikštės pakraščiuose stovėjo mediniai gyvenamieji namai, kelios aludės ir plytinė.

1648 m. kunigaikštis Jonušas Radvila pietinėse aikštės prieigose leid statyti stačiatikių cerkvę ir įsteigė vyrų vienuolyną. 1648–1650 m. aikštėje pastatyta Kėdainių Šv. Andrejaus cerkvė ir šalia įsteigtas Kristaus Atsimainymo stačiatikių vyrų vienuolynas – abudu pastatyti J. Radvilos žmonos Marijos Radvilienės lėšomis. Vienuolynas neišliko, o stačiatikių cerkvė iš pradžių buvo perkelta į rusų kapines (XX a. pradžioje Knypavoje jos tikrai nebebuvo) ir paskui išvežta į Rumšiškes. Šiuo metu cerkvė saugoma Lietuvos liaudies buities muziejuje Rumšiškėse, tačiau ekspozicijai dar neparuošta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Knypavos Rinkos aikštė. KaPamatyti.lt (tikrinta 2021-10-20).
2. ↑  Pėsčiomis po Kėdainius: nuo Knypavos iki Rotušės. ManoKrastas.lt (tikrinta 2021-10-20).
3. ↑  Kėdainių Knypavos Rinkos aikštė. PamatykLietuvoje.lt (tikrinta 2021-10-20).
4. ↑  Knypavos Rinkos aikštė. KedainiuTVIC.lt (tikrinta 2021-10-20).
5. ↑  Kėdainių šv. Andriejaus cerkvė, XX a. pr. Archyvuota kopija 2021-10-20 iš Wayback Machine projekto. Limis.lt (tikrinta 2021-10-20).
6. ↑  Eligijus Juvencijus Morkūnas. Lietuvos liaudies buities muziejus: miestelis. Ziemgala.lt (tikrinta 2021-10-20).
**Virginija Jasiūnaitė-Juršienė** (g. 1950 m. liepos 16 d. Valentuose, Biržų raj.) – Lietuvos dailininkė keramikė.

Biografija
----------

Augo Vilniuje. Baigė M. K. Čiurlionio meno mokyklos skulptūros specialybę. 1974 m. baigė Lietuvos dailės institutą, J. Adomonio mokinė. 1976–1996 m. Vilniaus „Dailės" kombinato dailininkė. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

Kūryba
------

Keramikos kūriniai („Ateiviai" 1986 m. „Luotai" 1987 m. „Pievų miestas" 1996 m. „Margi portretai" 2004 m. „Moterys iš niekur" 2005 m.) postmodernistinės krypties, būdinga konceptualumas, eksperimentavimas. Sukūrė asambliažų, objektų instaliacijų („Nestabilūs" 2001 m. „Knyga – inversija" 2003 m. „Klasės" 2004 m.

Nuo 1974 dalyvauja parodose, individualios parodos surengtos Erfurte 1981, Vilniuje 1992 m. 1993 m. 1996 m. 2000 m. Kėdainiuose 1992 m.), konkursuose, projektuose Lietuvoje ir užsienyje (Pasaulinis taikomųjų menų konkursas Kanadzava-1999). Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Virginija Jasiūnaitė-Juršienė. Lietuvos taikomoji ir dekoratyvinė dailė Archyvuota kopija 2009-03-23 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Nijolė Žilinskienė. *Virginija Juršienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006

Nuorodos
--------

* Virginija Jasiūnaitė-Juršienė Archyvuota kopija 2008-12-23 iš Wayback Machine projekto.
**Virginija Volskienė** (g. 1965 m. Murmose, Švenčionių rajonas) – teisininkė, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėja.

Biografija
----------

1983 m. baigė Švenčionėlių 1-ąją vidurinę mokyklą, 1988 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją.

Nuo 1987 m. gegužės Švenčionių valstybinės melioracijos įmonės juriskonsultė, nuo 1991 m. rugsėjo Švenčionių muitinės vyresn. juriskonsultė, nuo 1992 m. rugpjūčio iki Švenčionių rajono prokuratūros vyr. prokuroro padėjėja, nuo 1992 m. spalio Ignalinos rajono apylinkės teismo, nuo 1998 m. vasario Vilniaus apygardos teismo, nuo 2011 m. gegužės 16 d. LVAT teisėja.

Moka rusų, lenkų, vokiečių kalbas.

Sąsajos su EBSW byla
--------------------

Prezidentas Valdas Adamkus siūlė Volskienę į Lietuvos apeliacinio teismo teisėjos pareigas, tačiau po Piliečių Santalkos raginimo LR Seimas į šias pareigas neskyrė, dėl ko Teisėjų taryba viešai pasipiktino. Piliečių Santalka rėmėsi Seimo laikinosios komisijos koncerno EBSW veiklai ištirti surinkta medžiaga, pagal kurią Volskienė susijusi su daug žalos valstybei ir piliečiams padariusio koncerno EBSW veikla, kuomet būdama Vilniaus apygardos teismo Civilinių bylų skyriaus teisėja, Volskienė 2004 m. lapkričio 8 dienos nutartimi panaikino EBSW grupės narių Valdo Krasnicko, Jolantos Barysienės, Kęstučio Armaičio ir Daivos Kuncaitienės turto areštą (turtas, sudaręs 54,047 mln. Lt, buvo areštuotas Vilniaus apygardos teismo nutartimi 2002 m. balandžio 16 d.). Seimo laikinoji tyrimo komisija EBSW veiklai ištirti konstatavo, kad teisėja Virginija Volskienė tokiu sprendimu greičiausiai pažeidė procesines normas, reglamentuojančias tokių bylų nagrinėjimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  CV Archyvuota kopija 2010-05-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Teisėjų taryba pasipiktino sprendimu neskirti Virginijos Volskienės AT teisėja
3. ↑  Piliečių Santalka ragina neskirti V. Volskienės apeliacinio teismo teisėja[neveikianti nuoroda]
Marussia Virgin Racing|  |
| Pilnas pavadinimas | Marussia Virgin Racing |
| Bazė | Diningtonas, JK |
| Komandos direktorius (-iai) | Jungtinė Karalystė John Booth |
| Technikos direktorius | Rusija Nikolai Fomenko |
| 2022 m. Formulės 1 sezonas |
| Lenktynininkai | Vokietija Timo Glock  Belgija Jérôme d'Ambrosio |
| Testuotojai | Japonija Sakon Yamamoto  Kanada Robert Wickens  Jungtinė Karalystė Adrian Quaife-Hobbs |
| Važiuoklė | Virgin VR-02 |
| Variklis | Cosworth |
| Padangos | Pirelli |
| Karjera Formulėje 1 |
| Pirmos lenktynės | 2010 m. Bahreino Grand Prix |
| Dalyvavo lenktynių | 38 |
| 2011 m. m. pozicija | 12 (0 taškų) |

**Marussia Virgin Racing** (anksčiau **Virgin Racing**) buvusi Formulės 1 ekipa iš Jungtinės Karalystės, kuri lenktynėse debiutavo 2010 m. sezone. Nuo 2011 m. dalį ekipos įsigijus verslininkams iš Rusijos, prie ekipos pavadinimo buvo pridėtas Marussia pavadinimas.

2009 m. birželio 12 FIA oficialiai paskelbė dalyvių sąrašą, kuriame buvo nauja Manor Grand Prix ekipa, kuri netrukus pavadinimą pakeitė į Virgin Racing. Ekipos vadovas liks ekipos savininkas John Booth, o techniniu diektoriumi paskirtas Nick Wirth. Ekipa įsikūrusi Šefilde, Jungtinėje Karalystėje.

Formulės 1 sezonai
------------------

### 2010 m. sezonas

Lapkričio 17 dieną Manor ekipa paskelbė, kad vienu jų lenktynininkų bus vokietis Timo Glockas.

Lapkričio 30 d. buvo paskelbta, kad ekipa keičia pavadinimą į *Virgin Racing*.

2009 m. gruodžio 15 d. buvo paskelbta, kad brazilas Lucas Di Grassi tapo antruoju komandos vairuotoju.

Savo komandą Virgin pristatė internetu savo svetainėje 2010 m. vasario 3 d. 

Pirmos trejos lenktynės komandai susiklostė labai nesėkmingai - per jas finišą pasiekti sugebėjo tik vienas jų automobilis. Viso sezono metu ekipa kovojo tik su kitomis naujokėmis Lotus Racing ir Hispania Racing. Geriausiais sezono rezultatais buvo 14 vietos pasiektos Lucas di Grassi Malaizijoje ir Timo Glock Japonijoje.

### 2011 m. sezonas

Besibaigiant 2010 m. sezonui 2010 m. lapkričio 11 d. kompanija oficialiai pristatė savo naująjį rėmėją Rusijos sportinių automobilių gamintoją Marussia. Pagal kompanijų susitarimą nuo 2011 m. ekipa vadinsis Marussia Virgin Racing.

Vėliau kompanija perėmė visas komandos akcijas ir ją pervadino į Marussia F1.

Išnašos
-------

1. ↑  Oficialus 2010 m. „Formulės-1" čempionato dalyvių sąrašas
2. ↑  Oficialu: T. Glockas lenktyniaus „Manor"
3. ↑  „Manor" komanda tapo „Virgin"
4. ↑
5. ↑  „Virgin" bolidą pristatys vasario 3 d.
6. ↑  Virgin 'virtual' Formula 1 challenger becomes reality
7. ↑  Russian buys 'significant' stake in Virgin
| **Virginijus Domarkas** |
| --- |
| Gimė | 1960 m. birželio 4 d. (62 metai)Šlapšilė, Klaipėdos rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Zita Domarkienė |
| Vaikai | Vygintas, Ineta |
|  |
| Veikla | pedagogas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1995 m. LLS, 2002 m. LDP, 2004 m. Darbo partija, 2006 m. LVLS, 2012 m. LSDP |
|  |
| Alma mater | 1982 m. Vilniaus pedagoginis institutas, 2005 m. Kauno technologijos universitetas |

**Virginijus Domarkas** (g. 1960 m. birželio 4 d. Šlapšilėje, Klaipėdos rajonas) – pedagogas, Lietuvos ir Kretingos rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1967–1970 m. mokėsi Kretingos rajono Baublių pradinėje mokykloje, 1970–1975 m. Raguviškių aštuonmetėje mokykloje, 1978 m. baigė Kretingos 1-ąją vidurinę mokyklą. 1978–1982 m. studijavo Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute, įgijo prancūzų kalbos mokytojo specialybę.

1982–1986 m. Baublių pagrindinės mokyklos mokytojas, direktoriaus pavaduotojas. 1986–1989 m. Kretingos rajono „Jaunosios gvardijos" kolūkio pirmininko pavaduotojas. 1989–2000 m. Kretingos Simono Daukanto vidurinės mokyklos direktorius.

1990–1994 m. Kretingos rajono tarybos deputatas, 2000–2003 m. 2003–2004 m. ir 2019-2021 m. Kretingos rajono savivaldybės tarybos narys. 2000–2004 m. Kretingos rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

2004–2008 m. LR Seimo narys, 2006–2008 m. Švietimo, mokslo ir kultūros komiteto pirmininkas. 2005 m. Kauno technologijos universitete baigė magistro studijas. 2008–2012 m. UAB „Limeta" generalinis direktorius. 2012-2019 m. Kretingos rajono savivaldybės administracijos direktorius.

Nuo 1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, nuo 2002 m. Liberalų demokratų partijos narys, nuo 2004 m. Darbo partijos narys, šios partijos Kretingos skyriaus pirmininkas, nuo 2006 m. Valstiečių liaudininkų sąjungos narys, Kretingos skyriaus pirmininkas. Nuo 2012 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, 2013–2015 m. partijos Kretingos rajono skyriaus pirmininko pavaduotojas, nuo 2015 m. skyriaus pirmininkas.

Žmona Zita, vaikai Vygintas, Ineta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2004–2008 m. kadencijos Seimo narys
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Seimo narys V. Domarkas vėl pakeitė partiją, 2006-11-14
5. ↑  2008 m. LR Seimo rinkimai Archyvuota kopija 2015-11-19 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑   Archyvuota kopija 2015-11-18 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑  2015 m. savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2015-03-02 iš Wayback Machine projekto.
| **Kislusis baravykas**Apsauga: 1(E) – Prie išnykimo ribos |
| --- |
| (*Boletus pulverulentus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Baravykiniai  *( Boletaceae)* |
| Gentis: | Baravykas  *( Boletus)* |
| Rūšis: | Kislusis baravykas  *( Boletus pulverulentus)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Kislusis baravykas** (*Boletus pulverulentus*) – baravykinių šeimai priklausantis valgomasis grybas, turintis vidutiniškas maistines savybes. Lietuvoje tai nykstanti rūšis, todėl įtraukta į Lietuvos raudonąją knygą.

 Valgomi tik jauni grybai, nors ir menkaverčiai. Senesni kisliojo baravyko vaisiakūniai yra labai kartūs.

Sinonimai: *Xerocomus pulverulentus*

Išvaizda
--------

Kepurėlė (5–12 cm skersmens) tvirta ir mėsinga, iš pradžių pusiau apvali, vėliau iškili ir galiausiai plokščia, kraštai dažnai užsilenkę žemyn. Luobelė matinė, aksomiška ir sausa, drėgnu oru šiek tiek lipni. Kotas 5–10 cm ilgio, pilnaviduris cilindriškas, ties pagrindu smailėjantis ir baigiasi šaknies pavidalo išauga. Vamzdeliai alyviniai, priaugę prie koto, lengvai atsiskiria nuo kepurėlės; poros didelės ir kampuotos. Trama kompaktiška, geltonos spalvos, švelnaus kvapo ir maloniai švelnaus (salsvo) skonio.

Spalvos kaita: kepurėlė žalsvai pilka arba raudonai rusva, paspaudus nusidažo tamsiai mėlyna spalva. Kotas raudonai rudas, prie kepurėlės geltonas, su raudonomis dėmelėmis, paviršius grūdėtas ir purus; perlaužus ar paspaudus, kaip ir jautrios poros, greitai nusidažo tamsiai mėlyna spalva. Geltona trama paspaudus ar perpjovus iškart nusidažo tamsiai mėlyna arba juosvai mėlyna spalva.

Augavietė
---------

Dažniausiai sutinkamas lapuočių ir spygliuočių miškuose, ypač po ąžuolais, paprastaisiais bukais, eglėmis, taip pat parkuose.

Sezonas: liepa–spalis.

Literatūra
----------

* Etorė Bielis „Grybai", „Mūsų knyga", 2004 m, (161 psl.) ISBN 9955-573-65-1

Nuorodos
--------

* Lietuvos raudonoji knyga
| Kisė |
| --- |
|  Kisės vaga |
| **Ilgis** | 5,1 km |
| **Baseino plotas** | 6,5 km² |
| **Ištakos** | Šilalės rajone |
| **Žiotys** | Jūra |
| **Šalys** | Lietuva |

**Kisė** – upė Šilalės rajone, Pajūrio seniūnijoje, dešinysis Jūros upės intakas, įteka į ją 104,8 km nuo jos žiočių. Išteka į vakarus nuo Reistrų kaimo, Reistrinės miške. Teka šiaurės rytų, rytų kryptimis, Jomantuose upelis užtvenktas, susidarė 5 ha tvenkinys prie kurio įsikūrusi Tarvydų sodyba. Tvenkinyje buvo įrengtas fontanas. Upelio pakrantėse stūkso du mitologiniai akmenys – Kunigiškių Aukuro ir Kunigiškių Velnio akmenys, ties žiotimis stūkso Pakisio piliakalnis.

Upės nuolydis – 100 cm/km.

Ties Kisės žiotimis stūksantis Pakisio piliakalnis
Upėvardžio kilmė neaiški. Spėjama, kad gali būti nedėsninga atmaina (\**Kęsė, \*Kęsupė*) nuo *kęsas* („kupstas"). Kitavertus, latv. *Ķīse* laikomas finougrizmu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| **Lactarius repraesentaneus**Apsauga: 4(I) – Nenustatyta |
| --- |
| Kislusis piengrybis (Lactarius repraesentaneus)Kislusis piengrybis (*Lactarius repraesentaneus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Ūmėdiečiai  *( Russulales)* |
| Šeima: | Ūmėdiniai  *( Russulaceae)* |
| Gentis: | Piengrybis  *( Lactarius)* |
| Rūšis: | Kislusis piengrybis  *( Lactarius repraesentaneus)* |

 |
|  Index Fungorum |
| Binomas |
| ***Lactarius repraesentaneus***Max Britzelmayr, 1885 |

**Kislusis piengrybis** (lot. *Lactarius repraesentaneus*, angl. *Northern milkcap*, rus. *Груздь синеющий*) – piengrybių (*Lactarius*) genties grybų rūšis. Paplitusi Europoje, Šiaurės Amerikoje. Šiaurinėje arealo dalyje pasiekia tundros zoną, kur auga po beržu keružiu.

Biologija
---------

Auga vasarą ir rudenį drėgnuose eglynuose, mišriuose su egle miškuose. Kepurėlė geltonos spalvos, 6-14 cm skersmens, jauna gaubta, pusiau apvali, vėliau plokštesnė, su gauruotais nuleistais kraštais, slidi drėgnu oru. Grybo kotas 5–10 cm ilgio ir 1,5–3 cm storio, nusėtas duobutėmis. Vaisiakūnis nusidažo melsva spalva perpjovus ar perlaužus. Nuodingas.

Plinta ir dauginasi sporomis ir vegetatyvine grybiena. Fruktifikuoja rugpjūčio–spalio mėnesiais.

Populiacija Lietuvoje
---------------------

Lietuvoje kislusis piengrybis nuo 1992 m. įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Labai retas grybas, auga pavieniui. Žinoma 10 augaviečių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos Respublikos saugomų gyvūnų, augalų ir grybų rūšių sąrašas
2. ↑  Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, Lututė, 2007, 724 p. ISBN 978-9955-692-71-3


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kislusis piengrybis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Kita dangaus pusė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | L'altra metà del cielo |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Franco Rossi |
| Scenaristas (-ai) | Augusto CaminitoMaurizio CostanzoFranco Rossi |
| Kompozitorius | Adriano CelentanoDetto Mariano |
| Vaidina | Adriano Celentano  Monica Vitti Venantino Venantini Mario Carotenuto |
| Metai | 1977 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 97 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Kita dangaus pusė** (it.  *L'altra metà del cielo*) – 1977 m. Italijoje sukurta komedija

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Adriano Celentano – tėvas Vinčenzo Ferari
* Monica Vitti – Siuzana
* Venantino Venantini – ponas Rikis
* Glauco Onorato
* Mario Carotenuto
* Gianfranco Barra
* Mario Castaldi

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kunigas Vinčenzo Ferari pirmą kartą su Siuzana susidūrė oro uosto salėje, kuomet jis laukė lėktuvo reiso į Sidnėjų. Moteris paprašė jo prižiūrėti lagaminą, o pati pasišalino. Išgirdęs jame kažką tiksint, Vinčenzo sukėlė paniką, tačiau vėliau paaiškėjo, kad tai tebuvo žadintuvas.

Antrą kartą jie susitiko lėktuve, kuomet buvo priversti sėdėti greta. Kunigas įsitikinęs, kad jam skirtas išbandymas, nes moteris kelia jam ir susierzinimą, ir susidomėjimą.

Atvykęs į savo paskyrimo vietą, Vinčenzo gauna užduotį vykti toliau į žemyną ir sukurti italų bendruomenėje naują parapiją. Į kelionę jis leidžiasi traukiniu, kuriame vėl susitinka Siuzaną. Norėdamas išvengti jos draugijos, jis iššoka iš traukinio ir pėsčiomis per dykumą pasiekia savo kelionės tikslą. Čia jis pradeda įrenginėti suniokotą bažnyčią, tačiau netrukus tame pat miestelyje susitinka Siuzaną, kuri dirba vietiniame bare prostitute ir turi ne pačią geriausią reputaciją. Vinčenzo įvairiais būdais mėgina ją grąžinti į doros kelią

Apdovanojimai
-------------

* Nastro d'Argento – geriausia aktorė (nominacija) (M. Vitti)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kitalė*Kitale* |
| --- |
| 

KitalėKitalė

1°01′0″ š. pl. 35°00′0″ r. ilg.﻿ / ﻿1.01667°š. pl. 35.00000°r. ilg.﻿ / 1.01667; 35.00000﻿ (Kitalė)Koordinatės: 1°01′0″ š. pl. 35°00′0″ r. ilg.﻿ / ﻿1.01667°š. pl. 35.00000°r. ilg.﻿ / 1.01667; 35.00000﻿ (Kitalė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Kenijos vėliava Kenija |
| **Apskritis** | Transnzojos apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 107 806  |
| **Altitudė** | 1 896 m |

**Kitalė** (suah. *Kitale*) – miestas vakarų Kenijoje, tarp Elgono kalno vakaruose ir Čeranganio kalvų rytuose; Transnzojos apskrities centras. Plentai į Eldoretą, Lodvarą, eina Ugandos geležinkelis. Žemės ūkio krašto prekybinis taškas (auginamos saulėgrąžos, arbatmedžiai, kavamedžiai, kukurūzai, ankštiniai, piretrumas), verčiamasi miškininkyste. Netoliese prasideda Saivos pelkės nacionalinis parkas. Veikia muziejus.

Istorija
--------

Kitalę 1906 m. įkūrė kolonistai. Miestas pradėjo augti nuo 1926 m. kai čia nutiestas geležinkelis.
**Londono Šv.Patriko Romos katalikų kapinės** (angl. *St. Patrick's Roman Catholic Cemetery*) – katalikiškos kapinės Londono miesto rytinėje dalyje, Leytonstonė rajone. Jos nesunkiai pasiekiamos greitkeliu A12, netoliese yra ir metro stotelė.

Istorija
--------

Antkapiniai paminklai
Kapinės įkurtos 1861 m. ir buvo skirtos katalikams emigrantams, kurių Rytiniame Londone tuo metu gausiai gyventa. Pavadintos Šventojo Patriko vardu, teritorijoje pastatyta koplyčia. Po Pirmojo ir Antrojo pasaulinių karų naujai suformuoti karinių palaidojimų sklypai – čia ilsisi įvairių tautybių kariai katalikai, kovoję Didžiosios Britanijos pusėje. Kapinės užima 17,4 ha plotą, jose palaidota apie 200.000 žmonių. 

Manoma, kad jų tarpe yra ir apie 2000 išeivių iš Lietuvos. 1963 m. Londono lietuvių Šv. Kazimiero parapija nusipirko atskirą sklypą, kuriame amžinam poilsiui atgulė 200 tautiečių.

Žinomų asmenybių kapai
----------------------

* Walter James Croot (1875–1897) – ringe miręs pasaulio bokso čempionas
* Patrick Mullane (1858–1919) – artilerijos seržantas, britų–afganistaniečių karo didvyris
* Bronius Kazys Balutis (1880–1967) – Lietuvos ambasadorius Didžiojoje Britanijoje, politinis bei visuomenės veikėjas
* Vladas Šlaitas (1920–1995) – poetas
* Vincas Balickas (1904–1996) – ekonomistas, Lietuvos ambasadorius Didžiojoje Britanijoje

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Londono Šv. Patriko kapinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Londonas (Anglija, Jungtinė Karalystė)
* Leytonstone (St. Patrick's) Roman Catholic Cemetery  Archyvuota kopija 2015-11-18 iš Wayback Machine projekto.
Šiaulių rajono apylinkės teismas
**Šiaulių rajono apylinkės teismas** – bendrosios kompetencijos teismas, nagrinėjantis civilines ir baudžiamąsias bylas bei jo kompetencijai įstatymų priskirtas administracinių teisės pažeidimų bylas. Apylinkės teismas Šiaurės Lietuvoje. Teismo veiklos teritorija – Šiaulių rajonas.

Adresas: Dvaro g. 81, Šiauliai, LT-76299.

Istorija
--------

1987 m. kovo 26 d. buvo patvirtinti 2, Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos 1991 m. lapkričio 7 d. nutarimu – 2, 1993 m. kovo 25 d. Lietuvos Respublikos įstatymu – 4, 1994 m. kovo 24 d. – 7 teisėjų etatai.

1987 m. birželio 21 d. Romaldas Brilius išrinktas teismo pirmininku. Atleistas jo paties prašymu Lietuvos Respublikos Aukščiausiosios Tarybos 1991 m. gegužės 21 d. nutarimu Nr. I-1341 prieš terminą.

1995 m. teisme buvo 23 darbuotojų etatai: 7 teisėjai, raštinės vedėjo, vyr. buhalterio, septyni teismo posėdžių sekretorių, vertėjo, konsultantas informatikai, ūkio vedėjas ir kito pagalbinio personalo.

2006 m. buvo 28 darbuotojų etatai: 7 teisėjų, du teisėjo padėjėjų, raštinės vedėjo, finansininko, teismo administracijos sekretoriaus, septyni teismo posėdžių sekretorių, teismo informatiko, ūkio skyriaus vedėjo, archyvaro ir kito pagalbinio personalo.

Vadovybė
--------

* Teismo pirmininkė Vida Žostautienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šiaulių rajono apylinkės teismas Archyvuota kopija 2010-02-18 iš Wayback Machine projekto. (Šiaulių apygardos teismo inf.)
2. ↑  Šiaulių rajono apylinkės teismo istorija Archyvuota kopija 2010-02-17 iš Wayback Machine projekto. (ŠAT inf.)
| ***Žygis į Romą*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La marcia su Roma |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Dino Risi |
| Scenaristas (-ai) | Age & Scarpelli Sandro Continenza Dino Risi Ghigo De ChiaraRuggero Maccari |
| Vaidina | Ugo TognazziVittorio GassmanAngela Luce |
| Metai | 1962 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 94 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Žygis į Romą** (it.  *La marcia su Roma*) – 1962 m. Italijoje sukurta komedija apie fašizmo pradžią, kuomet įvyko Benito Mussolini vadovaujamų juodmarškinių žygį į šalies sostinę.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Vittorio Gassman – Domeniko
* Ugo Tognazzi – Umberto
* Roger Hanin – kapitonas Paolineli
* Mario Brega – Markakis
* Angela Luce – Kontadina

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filme pasakojama apie fašizmo užuomazgas Italijoje 1919-1922 m. Domeniko, apsukrus romietis, po karo neturinis darbo ir besišlaistantis Milano gatvėse. Umberto – buvęs jo tarnybos draugas, kurį iš namų išvarė jo paties vaikai. Prisidėję prie tuo metų besimezgančio fašistų judėjimo, jiedu netrukus atsiduria kalėjime už susirėmimą su policija kiemsargių streiko metu. Išvaduoti bendraminčių, jie prisideda prie planuojamo jų žygio į Romą, tačiau pakeliui vis labiau nusivilia naujojo judėjimo ideologija...
**Žymantė Vladislava Jonuškaitė** (1936 m. rugsėjo 30 d. Vaduvos, Skapiškio valsčius – 2001 m. gegužės 20 d. Palanga, 
palaidota Palangos kapinėse) – Lietuvos skulptorė.

Biografija
----------

1960 m. baigė Lietuvos dailės institutą dirbo Klaipėdos „Dailės" kombinato Palangos gintaro ceche meno vadove.

Kūryba
------

Sukūrė dekoratyvinių parko skulptūrų („Saulytė" 1968 m. Palangoje, „Putamarė" 1975 m. Klaipėdoje), reljefų interjerams („Pajūry" 1961 m. „Kanklininkas" 1965 m. „Kęstutis ir Birutė" 1968 m. „Palanga" 1975 m. „Eglė ir Žaltys" 1985 m.), terakotinių skulptūrėlių („Svajojanti", „Dainuoja", abi 1963 m.), skulptūrinių portretų. Kūriniai lyriški, skaidrios nuotaikos, apibendrintų, dekoratyvių formų. Guašu ir akvarele nutapė peizažų, natiurmortų, sukūrė etaloninių gintaro dirbinių. Nuo 1960 m. dalyvavo parodose, individuali paroda surengta Palangoje 1987 m. Lietuvos dailės muziejus saugo jos darbus „Berniukas su ratu" (7 dešimtmetis), „Per balą" (7 dešimtmetis), „Mergaitė su obuoliais" (1977 m.), „Neringa" (1979 m.), „Jūros puta" (1987 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis. *Žymantė Jonuškaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 722 psl.
2. ↑  Žymantė Jonuškaitė. Lietuvos dailės muziejus Archyvuota kopija 2009-08-08 iš Wayback Machine projekto.
| ***Žygiuok arba mirk*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | March or Die |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Dick Richards |
| Scenaristas (-ai) | David Zelag Goodman |
| Kompozitorius | Maurice Jarre |
| Vaidina | Gene Hackman  Terence Hill  |
| Metai | 1977 |
| Žanras | karinis |
| Trukmė | 104 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 9 mln. dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Žygiuok arba mirk** (angl.  *March or Die*) – 1977 m. istorinis filmas, kuriame vaidino Gene Hackman, Terence Hill, Max von Sydow ir Catherine Deneuve.

Šio filmo pavadinimas kartais yra verčiamas kaip **Legionieriai**.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Gene Hackman – majoras Viljamas Šermanas Fosteris
* Terence Hill – Marko „Čigonas" Segrainas
* Catherine Deneuve – Simona Pikard
* Max von Sydow – Fransua Marno
* Ian Holm – El Krim

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1918 m. pasibaigus Pasauliniam karui majoras Fosteris vis dar gyvas atsiminimais apie praėjusias kovas ir gedi savo legiono, kuris per kovas sumažėjo nuo 8000 iki 200 karių.

Netrukus Fosteris gauna užduotį: su savo kariais grįžti į Maroką, kad užtikrinti tolimesnį Prancūzijos dominavimą šioje šalyje. Greta šios užduoties yra ir dar viena: muziejininkui Marno padėti pargabenti į šalį apleistame mieste esančias brangenybes, kurios turi padengti Prancūzijos dalyvavimo Pasauliniame kare patirtus nuostolius.

Kartu su legionu į Maroką išvyksta ir Simona Pikard, žuvusio archeologo duktė, kurią netrukus įsimyli vienas iš legionierių, Markas.

O kelyje jų tyko vietiniai berberai, vadovaujami El Krimo, žmogaus, turinčio senų sąskaitų su majoru Fosteriu.
| **Žygimantas Vaičiūnas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1982 m. sausio 19 d. (41 metai)Šakiai, Lietuva |
|  |
| Veikla | Energetikos ministras |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Žygimantas Vaičiūnas** (g. 1982 m. sausio 19 d. Šakiuose, Lietuvoje) – Lietuvos diplomatas, politikas

Biografija
----------

2000 m. baigė Šakių Varpo vidurinę mokyklą, 2006 m. – Vilniaus universitetą.

2004–2005 m. dirbo analitiku Vilniaus regiono plėtros agentūroje, 2005–2009 m. dirbo analitiku Strateginių studijų centre. 2009–2011 m. Lietuvos Respublikos energetikos ministerijos Strateginio planavimo ir ES reikalų skyriaus vedėjas.

2011–2012 m. energetikos viceministras. 2012–2014 m. energetikos ministro patarėjas. 2014–2016 m. Lietuvos energetikos atašė Lietuvos nuolatinėje atstovybėje Europos Sąjungoje. 2016 – 2020 m. energetikos ministras.

Nuorodos
--------

* Biografija (angl.)[neveikianti nuoroda];
* Energetikos ministerijoje dirbs trys viceministrai;
* Buvęs šakietis paskirtas Energetikos ministerijos viceministru Archyvuota kopija 2012-08-17 iš Wayback Machine projekto.;
* Vilniaus krepšinio sąjunga[neveikianti nuoroda].

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Rokas Masiulis** | **Lietuvos Energetikos ministras**2016 – 2020 | Po to:**Dainius Kreivys** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kodzukės žemė Japonijos žemėlapyje
**Kodzukė** (上野国; Kōzuke no kuni) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra Gunmos prefektūra.

Senoji žemės sostinė buvo įsikūrusi netoli Maebašio. Iki Tokugavų atėjimo į valdžią, žemę valdė įvairūs klanai.

Senosios Japonijos žemės

Akis |
Ava |
Ava |
Avadžis |
Bingo |
Bičiu |
Bidzenas |
Bungo |
Budzenas |
Cušima |
Čikugo |
Čikudzenas |
Čišima |
Deva |
Ečigas |
Ečidzenas |
Ečiū |
Harima |
Hida |
Higas |
Hitačis |
Hidaka |
Hidzenas |
Hokis |
Hiūga |
Iburis |
Idzu |
Idzumas |
Idzumis |
Iga |
Ijas |
Ikis |
Inaba |
Isė |
Išikaris |
Ivamis |
Jamaširas |
Jamatas |
Jošinas |
Kaga |
Kajus |
Kavačis |
Kadzusa |
Kijis |
Kitamis |
Koudzukė |
Kuširas |
Mikava |
Mimasaka |
Minas |
Musašis |
Mucu |
Nagatas |
Nemuras |
Notas |
Okis |
Omis |
Ošima |
Osumis |
Ovaris |
Sadas |
Sagamis |
Sanukis |
Sacuma |
Secu |
Suou |
Suruga |
Šima |
Šimousa |
Šimocukė |
Šinanas |
Širibešis |
Tadžima |
Tamba |
Tangas |
Tešis |
Tokačis |
Tosa |
Toutoumis | 
Vakasa
**Kodų kaita** – kalbotyros terminas, kuriuo vadinamas pokalbio, sakinio arba kitos šnekėjimo sudedamosios dalies pokytis, kurio metu staiga ir spontaniškai pereinama nuo vienos kalbos prie kitos (arba prie tarmės) ir vėl grįžtama prie pradinės kalbos (ar tarmės). Kodų kaita dažnai priklauso nuo konteksto. Šis reiškinys gali pasitaikyti tiek žodinėje, tiek rašytinėje kalboje. Daugiakalbiai žmonės bendraudami vieni su kitais kartais vartoja keleto kalbų elementus. Pavyzdžiui, pagrindinis sakinys gali būti pasakytas viena kalba, o prijungiamasis – kita. Kodų kaita – dažnas reiškinys kalbiškai ir tautiškai mišriuose regionuose.

Tipologija
----------

Skiriami tokie kalbos kodų kaitos tipai:

* *Prijungimas* – kitos kalbos žodžio pridėjimas prie frazės galo.
* *Išorinė kodų kaita* – ištisų frazių kaita dviem arba daugiau kalbų.
* *Vidinė kodų kaita* – kodų painiojimas, kitos kalbos žodžio įterpimas į frazės vidurį.

Kodų kaita gali atsirasti vartojant sąvoką, kurios nėra vienoje iš kalbų. Taip pat kodų kaita gali eiti drauge su vertiniais, interferencija, skoliniais ir kitais kalbų kontaktų reiškiniais.

Išnašos
-------

1. ↑  Veronika Girininkaitė (2019). „Kalbų ir kultūrų sąveika keliakalbio idiolekte. Atvejo analizė: Vytauto Civinskio Dienoraštis (1904–1910)". Nuoroda tikrinta 2021-10-09.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kogylnykas |
| --- |
| Kogylnykas Ukrainoje Kogylnykas Ukrainoje |
| **Ilgis** | 200 km |
| **Baseino plotas** | 2350 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,3 m³/s |
| **Ištakos** | Kodrai |
| **Žiotys** | Juodoji jūra (Sasykas) |
| **Šalys** | Moldova, Ukraina |

**Kogylnykas** (ukr. *Когильник*, rumun. *Cogâlnic*) arba **Kundukas** (*Кундук*, *Kunduk*) – upė Moldovoje ir Ukrainoje (Odesos srityje). Prasideda Kodruose, Nisporenio rajone. Teka į pietryčius Juodosios jūros žemuma. Įteka į Juodosios jūros Sasyko limaną.

Didžiausias intakas – Čaga (kairysis). Upės vanduo naudojamas drėkinimui. Pavasarį patvinsta, vasarą – smarkiai nusenka. Karštais metais vaga vietomis išdžiūsta.

Ties Kogylnyko ištakomis stovi 1678 m. įkurtas vienuolynas. Miestai prie upės: Hynčeštis, Čimišlija, Basarabiaska (Moldova), Arcizas, Tatarbunarai (Ukraina).
Paulaner Dunkel
**Dunkel** (vok. *dunkel* - 'tamsus') – iš Vokietijos kilusi lager (apatinės fermentacijos) alaus rūšis. *Dunkel* alus taip vadinamas dėl jo spalvos – ji gali būti nuo gintarinės iki tamsiai rudos - rusvos. Šios rūšies alus išsiskiria aiškiu salyklo skoniu.

Dunkel (kartu su Helles) yra viena iš tradicinių Miuncheno alaus rūšių, taip pat populiari visoje Bavarijoje (Pietų Vokietija). *Dunkel* alus paprastai turi 4,5 %-6 % alkoholio tūrio, taigi yra silpnesnis nei kita Bavarijoje mėgstama rūšis – *Bock* (šviesiosios *lager* alaus rūšys paplito tik XIX amžiaus viduryje, kai technologijų pažanga įgalino jas virti pigiai ir kokybiškai). Dunkel alui tamsią spalvą suteikia Miuncheno salyklas (naudojamos ir kitos salyklo rūšys).

Dunkel alaus specifinis salyklo skonis išgaunamas salyklą verdant vandenyje (taip išgaunamos jame esančios kvapiosios medžiagos).

Nuorodos
--------

* Munich Dunkel Archyvuota kopija 2006-10-19 iš Wayback Machine projekto. - By K. Florian Klemp - All About Beer Magazine (Volume 23 Number 5 - November 2002)
Koordinatės: 53°08′07″ š. pl. 23°10′02″ r. ilg.﻿ / ﻿53.13528°š. pl. 23.16722°r. ilg.﻿ / 53.13528; 23.16722

Centro logotipas
**Balstogės Liudviko Zamenhofo centras** (esper. *Centro Ludoviko Zamenhof*, lenk. *Centrum im. Ludwika Zamenhofa w Białymstoku*) – visuomeninis kultūros centras esantis Balstogės mieste *ul. Warszawska 19* gatvėje. Centras buvo įkurtas 2009 m. kai čia liepos 25 d. – rugpjūčio 1 d. vyko 94-asis Pasaulinis Esperanto kongresas. Oficialiai centras lankytojams buvo atidarytas 2009 m. liepos 21 dieną. Iš pradžių centras priklausė Balstogės miesto kultūros centrui, bet nuo 2011 m. jis tapo nepriklausomas. Centre eksponuojama dalis detalių iš Liudviko Zamenhofo gyvenimo, taip pat čia vyksta įvairios kitos ekspozicijos, koncertai, filmų peržiūros ir teatrų pasirodymai. 2010 m. gegužės 12 d. centre buvo atidaryta biblioteka, kurioje yra daug knygų esperanto kalba.

Informacija
-----------

* Darbo laikas: 10:00-17:00
* Tel.: 85 67 67 367
* Faksas: 85 67 67 369
* El. paštas: centrum@centrumzamenhofa.pl

* L. Zamenhofo centras
* L. Zamenhofo centras
* Centro ekspozicija
* Paminklinė lenta Liudvikui Zamenhofui

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balstogės Liudviko Zamenhofo centras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Centro tinklalapis.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Gypsophila elegans** |
| --- |
| Muilinė guboja (Gypsophila paniculata)Grakščioji guboja (*Gypsophila elegans*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Gvazdikažiedžiai  *( Caryophyllidae)* |
| Šeima: | Gvazdikiniai  *( Caryophyllaceae)* |
| Gentis: | Guboja  *( Gypsophila)* |
| Rūšis: | Grakščioji guboja  *( Gypsophila elegans)* |

 |

**Grakščioji guboja** (*Gypsophila elegans*) – gvazdikinių (*Caryophyllaceae*) šeimos dekoratyvinių augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Mažojoje Azijoje ir Kaukaze.

Keras viršūnėje gausiai šakotas, 50 cm aukščio. Stiebai švelnūs, ploni lapuoti. Lapai bekočiai, nedideli, lancetiški. Žiedai nedideli – 0,6 – 1,0 cm skersmens, balti, rožiniai, alyviniai, sutelkti į purią šluotelę. Žydėti pradeda birželio mėnesį, žydi 30 – 35 dienas. Kad ilgiau žydėtų, grakščiosios gubojos sėjamos įvairiu laiku.

Grakščiosios gubojos dauginamos sėklomis, kurios sėjamos į inspektus arba į nuolatinę vietą. Persodinimo nemėgsta. 800–100 sėklų sveria 1 g. 1000 daigų išauginti reikia 2,5 – 3 g sėklų. Daigai retinami kas 20-25 cm. Sėklos daigios būna 2 – 3 metus. Sudygsta greitai – per 8-12 dienų. Užsisėja pačios.

Mėgsta saulėtas vietas, lengvesnes priesmėlio kalkingas dirvas. Šalnoms atsparios. Gubojos tinka lysvaitėms, grupėms sudaryti ir skynimui.

Gubojas pažeidžia pilkieji puviniai, rūdys, gumbiniai nematodai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Hasbacho rūmai |
| --- |
| Hasbacho rūmai Balstogėje Hasbacho rūmai Balstogėje |
| Vieta | Balstogė |
| Įkurtas | XIX a. 8 deš. |
| Rūmų stilius | neorenesansas |
| Bajorų giminės | Hasbachai |

**Balstogės Hasbacho rūmai** (lenk. *Pałac Hasbacha w Białymstoku*) – Balstogės pramonininko, vokiečio Erwin Hasbach rūmai, esantys *ul. Dojlidy Fabryczne 23* gatvėje.

Istorija
--------

Rūmai buvo pastatyti XIX a. aštuntajame dešimtmetyje. 1905–1907 m. perstatyti neorenesansiniu architektūros stiliumi. Po I pasaulinio karo šalia rūmų buvo įkurta medienos apdirbimo gamykla. Rūmų viduje išlikusios autentiškos krosnys ir židiniai. Prie rūmų taip pat buvo medienos apdirbimo gamyklos pastatai, kurie per karą, 1944 m. sudegė. Tais pačiais metais *Hasbachų* šeima pasitraukė į Vokietiją, po jų išvykimo rūmuose buvo įkurta politinių kadrų mokykla. Vėliau rūmuose gyveno gamyklos darbuotojai, veikė įvairios visuomeninės organizacijos. Šiuo metu rūmuose ir toliau veikia čia įsikūrusios visuomeninės ir valstybinės įstaigos.

* 
* 
* 
* 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balstogės Hasbacho rūmai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Butia yatay** |
| --- |
| Grakščioji bucija (*Butia yatay*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Arekiečiai  *( Arecales)* |
| Šeima: | Arekiniai  *( Arecaceae)* |
| Triba: | Kokosiniai  *( Cocoeae)* |
| Gentis: | Bucija  *( Butia)* |
| Rūšis: | Grakščioji bucija  *( Butia yatay)* |

 |

**Grakščioji bucija** (*Butia yatay*) – palmių rūšis, priklausanti bucijų (*Butia*) genčiai. Paplitusi Paragvajaus, Brazilijos, Argentinos, Urugvajaus, rytų Bolivijos lygumose.

Užauga iki 12 m aukščio. Lapai sudėtiniai, sudaryti iš 140 lapelių, iki 2 m ilgio ir 60 cm pločio. Žydi geltonos spalvos žiedynais, kuriuos sudaro ~100 žiedų. Vaisius oranžinis, ovalus, 3-5 cm skersmens, žmonių nevalgomas, tačiau mėgstamas paukščių.

Didelė grakščiųjų bucijų giraitė auga El Palmaro nacionaliniame parke Argentinoje.
Koordinatės: 53°07′47″ š. pl. 23°10′09″ r. ilg.﻿ / ﻿53.12972°š. pl. 23.16917°r. ilg.﻿ / 53.12972; 23.16917

Dramos teatras
**Balstogės Aleksander Węgierko dramos teatras** (lenk. *Teatr Dramatyczny im. Aleksandra Węgierki w Białymstoku*) – dramos teatras Balstogės mieste *ul. Elektryczna 12* gatvėje. Teatras buvo pastatytas 1933–1938 metais, modernizmo architektūros stiliumi, architektas *Jarosław Girin*. Iš pradžių teatras vadinosi *Juzefo Pilsudskio miesto teatru*. Pirmasis teatro direktorius buvo Aleksander Węgierko. Teatre vaidino aktoriai Jacek Woszczerowicz, Seweryn Butrym, Tola Mankiewiczówna ir *Anatol Szałowski*. Po karo teatras pervadintas į *Balstogės vaivadijos teatrą* ir restauravus pastatą 1948 m. teatras grįžo į dabartinius rūmus. 1950 m. teatrui suteiktas *Aleksander Węgierko* vardas. 1955–1959 m. teatro vadovė buvo Irena Górska-Damięcka, 1961–1967 m. – *Jerzy Zegalski*, nuo 2002 m. teatro vadovas yra Piotr Dąbrowski. Didžiojoje teatro salėje telpa 502 žiūrovai (306 parteryje, 196 balkone), mažojoje salėje telpa 100 žiūrovų.

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balstogės Aleksander Węgierko dramos teatras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Teatro tinklalapis (lenk.).
|  Grajevo Šv. Marijos Magdalenos cerkvė |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Grajevo valsčius |
| **Gyvenvietė** | Grajevas |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1876 m. |

**Grajevo Šv. Marijos Magdalenos cerkvė** (lenk. *Cerkiew św. Marii Magdaleny w Grajewie*) - nebeegzistuojanti stačiatikių cerkvė Grajevo mieste. Cerkvė pradėta statyti 1876 m. lapkričio mėnesį. Cerkvė buvo statoma šalia esančių Rusijos imperijos kariuomenės kareivinių kareiviams ir jų šeimų nariams. Cerkvės pastatymas kainavo 41,000 rublių. Cerkvė užbaigta statyti 1878 metais. Cerkvė architektas buvo *Trusovas*. 1890 m. aplink cerkvę pastatyta tvora ir vartai. 1892 m. šalia cerkvės įkurtos kapinės. 1893 m. cerkvė buvo restauruota. 1915 m. prasidėjus I pasauliniam karui beveik visi stačitikiai pabėgo į Rusijos imperiją ir cerkvė liko nebenaudojama. 1918 m. cerkvė buvo paversta katalikų *Šv. Jėzaus Širdies bažnyčia*. 1933 m. cerkvė buvo nugriauta.

Šaltiniai
---------

* Aprašymas apie stačiatikių kapines (lenk.);
* Aprašymas apie cerkvę I (lenk.)[neveikianti nuoroda];
* Aprašymas apie cerkvę II (lenk.).

Literatūra
----------

* K. Sokoł, A. Sosna, Kopuły nad Wisłą. Prawosławne cerkwie w centralnej Polsce w latach 1815-1915, Moskwa, MID "Synergia" 2003, ISBN 5-7368-0301-2
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 53°06′34″ š. pl. 23°12′16″ r. ilg.﻿ / ﻿53.10944°š. pl. 23.20444°r. ilg.﻿ / 53.10944; 23.20444

| Riudigerių rūmai |
| --- |
| Riudigerių rūmai Riudigerių rūmai |
| Vieta | Balstogė |
| Įkurtas | XIX a. vidurys |
| Rūmų stilius | neoklasicizmas |
| Bajorų giminės | Krusensternai, Riudigeriai, Lubomirskai |

**Balstogės Riudigerių rūmai** (lenk. *Pałac Rüdigerów w Białymstoku*) – rūmai esantys Balstogės mieste, *Dojlidų* gyvenvietėje. Rūmai buvo pastatyti XIX a. viduryje. Iš pradžių priklausė *Krusensternų* šeimai, vėliau *Riudigeriams* ir *Lubomirskams*. II pasaulinio karo metu rūmuose buvo įsikūręs miesto gauleiteris Erich Koch. 1944 m. rūmai sudegė, 1956–1957 m. buvo atstatyti. Šiuo metu rūmuose įsikūrusi *Balstogės Stanislavo Stašico Viešojo administarvimo aukštoji mokykla*.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Balstogės Riudigerių rūmai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Kitos reikšmės – Išikaris (reikšmės).*

| Išikaris |
| --- |
|  Išikaris |
| **Ilgis** | 268 km |
| **Baseino plotas** | 14 330 km² |
| **Ištakos** | Išikario kalnas |
| **Žiotys** | Japonijos jūra |
| **Šalys** |  Japonija |
|  |
|  **Vikiteka** | Išikaris |

**Išikaris** (jap. 石狩川 = *Išikari-gawa*) – upė Japonijoje, ilgiausia Hokaido saloje. Prasideda Išikario kalno papėdėje, Daisecuzano nacionaliniame parke, teka pro Asahikavą ir Saporą. Vaga labai vingiuota, gausu meandrų ir senvagių. Prieš maždaug 40 000 metų Išikaris įtekėdavo į Ramųjį vandenyną šalia Tomakomajaus, tačiau lava iš Šikocu kalnų užtvenkė upę ir ši pasuko į Japonijos jūrą.

Didžiausi intakai: Čūbecu, Urjū, Soračis, Tojohira.

Vanduo naudojamas drėkinimui. Plukdoma mediena. Yra hidroelektrinių.

Upės pavadinimas ainų kalba (*I-sikari-pet*) reiškia „sūkuriuojanti upė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Išikari*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005