recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hoto planeta ir trys jos palydovai filme „Imperija kontratakuoja"
**Hotas** (angl. *Hoth*) – atšiauri planeta išgalvotame „Žvaigždžių karų" pasaulyje. Nuo galaktikos branduolio ši fikcinė planeta nutolusi 50 250 šviesmečių, didžiumą jos paviršiaus dengia ledas, atviras vandenynas sudaro trečdalį planetos paviršiaus ploto.

Tai šeštoji planeta taip pat pavadintoje sistemoje. Hoto planeta – nuolatinis meteoritų taikinys (dėl netoliese esančio asteroidų žiedo). Planetoje vyrauja žema temperatūra, net ir dienos metu šiltesnėje pusiaujo srityje temperatūra retai pakyla tiek, kad ledas pradėtų tirpti. Ledynuose esama didelių urvų, paviršiun prasimuša geizeriai.

1980 m. filme „Žvaigždžių karai: epizodas V – imperija kontratakuoja" vaizduojama Hoto planetoje įsikūrusi slapta Sukilėlių Aljanso bazė *Echo Base*, ji iš dalies įrengta natūraliuose ledo urvuose. Sukilėliai planetoje patruliuoja jodami ant tauntaunų – čionykštės gyvybės formos. Filmo pradžioje vaizduojama, kaip Luką Skaivokerį užpuola vampa. Galiausiai Skaivokeriui pavyksta pabėgti, jį išgelbsti Hanas Solo. Galaktikos Imperijos pasiųstiems zondams aptikus bazę, sukilėliai priversti evakuotis. Jiems tenka kovoti su Galaktikos Imperijos pajėgomis, tačiau pavyksta jas pristabdyti ir evakuotis.

Būta bandymų nagrinėti, kiek realistiškai ši planeta pavaizduota moksliniu požiūriu. Atkreipiamas dėmesys, kad skirtingai nuo Urano ir Neptūno, atitinkamai septintosios ir aštuntosios planetų Saulės sistemoje, vadinamų ledo milžinėmis, Hotas sudarytas iš suledėjusio vandens, o ne ledo pavidalo azoto, metano ir kitų panašių medžiagų (antraip negalėtų susidaryti sniegas).

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  Star Wars: Complete Locations, 2005, p. 14.
2. 1 2  Patrick Johnson. The Physics of Star Wars: The Science Behind a Galaxy Far, Far Away. Simon and Schuster, 2017, p. 49.
3. ↑  Anderson, Kevin J. (1995). *The Illustrated Star Wars Universe*. New York: Bantam Books. pp. 96, 107. ISBN 0-553-09302-9.

Nuorodos
--------

* Straipsnis apie Hotą svetainėje „Wookieepedia"
| Khulnaখুলনা |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

KhulnaKhulna

22°49′0″ š. pl. 89°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿22.81667°š. pl. 89.55000°r. ilg.﻿ / 22.81667; 89.55000﻿ (Khulna)Koordinatės: 22°49′0″ š. pl. 89°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿22.81667°š. pl. 89.55000°r. ilg.﻿ / 22.81667; 89.55000﻿ (Khulna) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Bangladešo vėliava Bangladešas |
| **Rajonas** | Khulnos rajonas |
| **Regionas** | Khulnos sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 2 984 000  |
|  |
|  **Vikiteka** | Khulna |

**Khulna** (arba **Kulna**; beng. খুলনা = *Khulnā*, angl. *Khulna*) – miestas Bangladešo pietvakariuose, prie Kazi Bačos (*Kazi Bacha*) upės, netoli Gango deltos. 2,98 mln. gyventojų (2020 m.). Tai pramonės ir prekybos centras, svarbus geležinkelio mazgas, upių uostas. Jūros laivai atplaukia į netoliese esantį Čalnos (*Chalna*) uostą, į pietus nuo Khulnos. Bagerhato mečečių miestas esantis greta Khulnos yra UNESCO Pasaulio paveldo sąraše.

Miesto apylinkėse yra pelkėtos vietovės, miškai, durpynai, auginami ryžiai, cukranendrės, datulės, kokoso riešutai, džiutas, tabakas. Išvystyta ryžių, aliejaus, džiuto apdirbimo pramonė, tekstilė, laivų statyba, žvejyba, yra lentpjūvės, gaminami degtukai, druska, spaudos popierius. Yra jėgainė.

Išnašos
-------

1. ↑  Marshall Cavendish Corporation (2007). *World and Its Peoples: Eastern and Southern Asia*. Marshall Cavendish. p. 491. ISBN 9780761476313.
2. ↑  Girard, Luigi Fusco (2003). *The Human Sustainable City: Challenges and Perspectives from the Habitat Agenda*. Ashgate Publishing, Ltd. p. 298. ISBN 9780754609452.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kruizinis laivas Sent Kitse
**Sent Kitso ir Nevio transportas** – transporto infrastruktūra ir priemonės Karibų valstybėje Sent Kitse ir Nevyje.

Geležinkeliai
-------------

Sent Kitse yra 58 km ilgio siaurasis geležinkelis (762 mm vėžė), ratu supantis salą. Seniau naudotas cukranendrių gabenimui į Bastero cukraus fabriką, dabar pritaikytas turistinėms reikmėms. Valdo bendrovė *St. Kitts Scenic Railway* ir veža nuo Sendi Pointo į Basterą.

Keliai
------

Šalyje yra ~320 km automobilių kelių. 1999 m. iš jų 136 km buvo su grįsta danga, 184 km – be jos. Svarbiausi keliai eina ratu Sent Kitso ir Nevio salose. Smulkesni keliai skirti privažiavimui prie toliau nuo jūros esančių gyvenviečių.

Eismas vyksta kairiąja kelio puse. Greitis užmiestyje – 40 mylių per valandą, gyvenvietėse – 25 mylios per valandą. Gyventojus aptarnauja privačių vežėjų valdomas mikroautobusų tinklas.

Vandens transportas
-------------------

Pagrindiniai uostamiesčiai, kur švartuojasi keltai, kruiziniai ir krovininiai laivai yra Basteras ir Čarlstaunas. Sendi Point Taune ir Djep Bėj Taune veikia jūrų kontrolės laivyno postai. Iš Pietryčių pusiasalio Sent Kitse į Nevį kursuoja transportinis keltas. Kita kelto linija veikia iš Bastero.

Oro transportas
---------------

Abejose salose yra po oro uostą: Sent Kitse – Robert L. Bradshaw tarptautinis oro uostas, Nevyje – Vance W. Amory tarptautinis oro uostas. Iš jų vyksta skrydžiai į aplinkines salas, taip pat JAV miestus, Londoną.
| „SS Wilno" |
| --- |
| SS Wilno (laivas)„SS Wilno" nuotrauka (prieš 1930 m.) |
| Bendra informacija |
| Vėliava | Lenkija Lenkija |
| Statytojas | Chantiers Navais Francais Blainville |
| Plaukioja (-jo) nuo | 1926 m. |
| Savininkas | ŻP/PŻM |
| Namų uostas | Gdynė |
| Plaukiojo iki | 1958 m. |
| Charakteristikos |
| Tipas | balkeris |
| Tonažas | Brutto 2018/Netto1121 RT |
| Ilgis | 84,60 m |
| Plotis | 12,10 m |
| Grimzlė | 5,60 m |
| Greitis | 9 mazgai |
| Įgula | 28 žm. |

**„SS Wilno"** (vėliau „Wielun" ) – garlaivis, vienas pirmųjų vienetinių balkerių, sukonstruotų Lenkijos prekybinei laivininkystei (lenk. *Polska Marynarka Handlowa*). Vienas iš vadinamųjų *prancūzų* (kartu su „SS Kraków", „SS Katowice", „SS Poznań" ir „SS Toruń"). Naudotas 1926-1958 m.

Pavadintas pagal tuo metu Lenkijai priklausiusį Vilniaus miestą.

Pirmoju laivo kapitonu buvo *Mamert Stankiewicz*, kuris 1927 m. sausio 4 d. atlydėjo „SS Wilno" iš Prancūzijos laivų statyklos „Chantiers Navais Francais Blainville" į Gdynės uostą, kaip pirmąjį Lenkijos laivą istorijoje.

„SS Wilno" nuotrauka žurnalo viršelyje
Tarpukariu laivas plaukiojo Baltijos ir Šiaurės jūrose, plukdydamas lenkišką anglį į Švedijos ir Britanijos uostus. Nuo pradžios iki pat 1951 m. „SS Wilno" (kaip ir kitų *prancūzų*) valdytoju buvo „Żegluga Polska".

Antrojo pasaulinio karo metu išgarsėjo savo drąsiu pabėgimu iš Prancūzijos Sfakso uosto Tunise ir atliko daug reisų karo tikslais. Į Lenkija sugrįžo 1946 m. 

1949 m. pavadinimas pakeistas į „Wielun" (pagal miestą Veliunis) dėl politinių priežasčių. Tokį pavadinimą laivas turėjo iki 1958 m. kol juo buvo naudojamasi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Piwowoński, J. 1989. Flota spod biało-czerwonej. Warszawa, Nasza Księgarnia. psl. 18.

Literatūra
----------

* Pertek, J. 1983. Druga mała flota. Poznań, Wydawnictwo Poznańskie.
Vidkunas Kvislingas (kairėje) ir reichskomisaras Jozefas Terbovenas (centre) apžiūri Statspolitiet karininkų garbės kuopą 1942 m.
**Statspolitiet** (liet. *Valstybinė policija*) – nacistinės ginkluotos policijos pajėgos, kurios veikė 1941–1945 m. Vokietijos okupacijos Norvegijoje metu.

Jos veikė nepriklausomai nuo paprastos Norvegijos policijos. Pajėgos buvo įkurtos 1941 m. birželio 1 d. Iniciatyva įkurti pajėgas kilo iš vėlesnio vado Karl Marthinsen ir kitų žymių kolaborantų partijos „Nasjonal Samling" narių. Pats didžiausias Statspolitiet darbuotojų skaičius 1944 m. buvo 350. Be dar didesnio skaičiaus kolaborantų ar jiems paslaugas teikusių asmenų, jos tikslas visų pirma buvo kovoti su vadinamaisiais *politiniais nusikaltimais*, pabėgėliais, šnipinėjimu, sabotažu, ginkluotu pasipriešinimu ir kitokio pobūdžio pasipriešinimu vokiečių okupacinėms pajėgoms ar Norvegijos kolaborantiniam Kvislingo režimui. Per Holokaustą Norvegijoje Statspolitiet atliko svarbų vaidmenį, padėdama deportuoti Norvegijos žydus. Statspolitiet buvo organizuota su būstine Osle ir šešiais filialais Osle ir Akere, Stavangeryje, Bergene, Trondheime, Trumsėje ir Kirkenese. Statspolitiet buvo pavaldi saugumo policijos viršininkui ir Norvegijos policijos ministrui Jonas Lie. Statspolitiet taip pat gaudavo įsakymus tiesiogiai iš Reicho saugumo vyriausiosios valdybos. 1945 m. vasario 8 d. Norvegijos pasipriešinimo judėjimas nužudė Statspolitiet generolą Karl Marthinsen. Tai sukėlė masines represijas, kurių metu Akershuso pilyje buvo sušaudyti 34 įkalinti pasipriešinimo kovotojai.

Po Antrojo pasaulinio karo
--------------------------

Po Vokietijos kapituliacijos 1945 m. gegužės 8 d. Statspolitiet buvo nedelsiant išformuota. Buvę Statspolitiet pareigūnai buvo suimti ir teisiami Norvegijos teismuose, jie buvo pripažinti kaltais dėl įvairaus laipsnio nusikaltimų, tokių kaip išdavystė, neteisėtas sulaikymas, kankinimai, netinkamas elgesys, žmogžudystės ir neteisėtos egzekucijos. Statspolitiet pareigūnams Reidar Haaland, Arne Saatvedt, Hans Jacob Skaar Pedersen, Holger Tou, Ole Wehus, Olav Aspheim ir Einar Dønnum buvo įvykdytos mirties bausmės sušaudant.

Išnašos
-------

1. ↑  Namngjev nordmenn som torturerte Norwegian broadcasting corporation
2. ↑  "Fra arbeiderkrig til verdenskrig" and "Politiet som aldri gikk lei", chapters of *"«Samfunnets pansrede neve»* by P.O. Johansen Archyvuota kopija 2022-01-27 iš Wayback Machine projekto. Institute for criminology and justice sociology University of Oslo
3. ↑  Statspolitiet - Hovedkontoret / Osloavdelingen National Archives of Norway
4. ↑  aftenposten.no Slik opererte det norske Gestapo *Aftenposten* 2012-10-22
5. 1 2  Eirik Veum: Nådeløse nordmenn: Statspolitiet 1941-1945. Kagge forlag, 2012 ISBN 9788248911746
6. ↑  Statspolitiet Norsk krigsleksikon 1940–1945, J.W. Cappelens forlag a.s, Oslo 1995, page 396 ISBN 82-02-14138-9
7. ↑  Eirik Veum: Nådeløse nordmenn Statspolitiet 1941-1945. Kagge Forlag A/S, Oslo 2012. pp 230-279 ISBN 978-82-489-1174-6
8. ↑  Norsk politi torturerte nordmenn Vi Menn 2014-10-28
9. ↑  Asbjørn Jaklin: *De dødsdømte* (page 101), Gyldendal, Oslo 2011, ISBN 978-82-05-41088-6
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi.**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą. |

**AB „Statybos apdailos mašinos"** – Vilniaus įmonė, užsiimanti statybos apdailos mašinų ir jų atsarginių detalių gamyba. Gaminami beoriai aukšto slėgio dažymo agregatai, įvairių rūšių kompresoriai, slėgio bakai dažų maišymui ir tiekimui, tepalo ir drėgmės atskyrikliai. Įmonė taip pat atlieka detalių mechaninį apdirbimą, štampavimą, kalimą, terminį apdirbimą, suvirinimą, darbo rūbų skalbimą, nuomoja kompresorius ir dažymo agregatus. Gaminamos produkcijos ir atsarginių dalių pardavimą vykdo UAB „Statybos apdailos mašinų prekyba".

Adresas: Dūmų g. 3, LT- 11119, Vilnius (Naujoji Vilnia).

Istorija
--------

1882 m. austrų verslininkas įkūrė nedidelę metalo apdirbimo gamyklėlę.
iki Antrojo pasaulinio karo bendrovė gamino įvairius namų apyvokos įrankius bei įrankius pramonei ir žemės ūkiui.
Po Antrojo pasaulinio karo bendrovė buvo nacionalizuota.

1948 m. įmonė tapo **„Statybos apdailos mašinų gamykla"**.

1995 metais ši gamykla reorganizuota į AB „Statybos apdailos mašinos".

Produkcija
----------

* Kompresoriniai įrenginiai (CO-243-1, CO-62A-2, SAM-1)
* Unifikuoti kompresoriai Y43102A
* Kompresoriaus mazgas CO-243
* Aukšto slėgio dažymo agregatai (Finiš 211-1, Finiš 211-2)
* Rankiniai pneumatiniai dažų purkštuvai (CO-19B, CO-6B, CO-71B, CO-123A)
* Pneumatinis purkštuvas dekoratyviniams darbams SAM-3
* Oro valytuvas CO-15B
* Slėgio bakas CO-12A

Darbuotojai
-----------

* 1982–1986 m.: Zbignev Jedinskij (g. 1959 m.), buvęs gamyklos meistras, 2012–2016 m. kadencijos Seimo narys

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------

* Įmonės puslapis[neveikianti nuoroda]
**Kvantinė klaidų korekcija** (angl. *Quantum error correction*) skirta kvantinės informacijos apsaugai nuo klaidų kvantiniuose skaičiavimuose. Klaidos atsiranda dėl dekoherencijos ir kitų trikdžių. Kvantinė klaidų korekcija yra esminė, jei norima pasiekti tikslaus kvantinio skaičiavimo, kuriam trukdo ne tik trikdžiai saugojamoje kvantinėje informacijoje, bet taip pat klaidos kvantiniuose vartuose, kvantiniame pasiruošime ir matavimuose.

Klasikinė klaidų korekcija naudojama su pertekliumi: informacija saugojama kelis kartus ir jei vėliau randamos nesutampančios kopijos, išrenkamos tinkamiausios. Pavyzdžiui, jeigu bitas buvo nukopijuotas tris kartus, bet vienas iš jų yra 0, o du – 1, tikėtina, kad teisinga būsena yra trys vienetai ir tai yra viena klaida. Jeigu pradinė būsena buvo tris nuliai, o tapo du vienetai ir vienas nulis, tada įvyko klaida. Nors kvantinės informacijos kopijavimas nėra įmanomas dėl negalimo klonavimo teoremos, vieno kubito informacija gali paplisti keliuose (fizikiniuose) kubituose naudojant kvantinių klaidų korekcijos kodą. Tokia *užšifruota* kvantinė informacija yra apsaugota, kaip ir klasikiniame klaidų korekcijos kode, nuo klaidų ribota forma.

Kaip ir klasikiniame klaidų korekcijos kode, *matavimo sindromas* nustato, kuris kubitas yra sugadintas (jei toks yra). Iš matavimo operacijos sužinoma ne tik kuris fizikinis kubitas yra sugadintas (klaidingas), bet taip pat kokiais galimais būdais jis toks tapo. Kai triukšmas (trikdžiai) yra savavališkas, kaip triukšmo efektas gali būti viena iš kelių skirtingų sugadinimo galimybių? Daugumoje kodų, defektas yra arba bito peršokimas arba ženklas (fazės) peršokimo, arba abu kartu.

Sindromo išmatavimas pasako mums apie klaidą tiek daug, kiek tik įmanoma, bet visiškai *nieko* apie tai, kas yra saugoma loginiame kubite, kitaip tariant išmatavimas sunaikina bet kokią kvantinę superpoziciją šio loginio kubito kartu su kitais kubitais kvantiniame kompiuteryje.

Modeliai
--------

Tyrinėtojai nustatė keletą kodų:

* Piterio Šoro 9 kubitų kodas, užkoduojantis vieną loginį kubitą ir 9 fizikinius kubitus ir galintis taisyti savavališkas klaidas viename kubite.
* Andriu Stino (ang. Andrew Steane) surastas kodas, kuris daro tą patį su 7 kubitais vietoj 9.
* Taip pat yra CSS kodai, pavadinti pagal jų atradėjus: A. R. Kaldenbarką (ang. A. R. Calderbank), Piterį Šorą ir Andrių Stiną. Pagal kvantinius dėsningumus, vieno loginio kubito užkodavimui ir savavališkai klaidų korekcijai viename kubite reikia minimaliai 5 fizinių kubitų.

Dėl klaidų korekcijos atimamų resursų ir reikia kvantinio kompiuterio, turinčio ~1000 kubitų, o jei viskas būtų idealu, užtektų 300 ir mažiau kubitų.

Kvantinė klaidų korekcija praktikoje
------------------------------------

*D-wave* teiga, kad jų kvantiniam kompiuteriui *Orion* nereikalinga klaidų korekcija, nes maži iškraipymai nekenkia ir taip duodamam apytiksliam (tikimybiniam) rezultatui, bet jeigu kvantinės klaidų korekcijos pritaikymas duos naudos, ji bus pritaikyta daugiau kubitų turinčiuose modeliuose.

Nuorodos
--------

* Archyvuota kopija 2004-05-21 iš Wayback Machine projekto. Kvantinė klaidų korekcija su jonų gaudykle. PDF.
| ***Monstrų šeimynėlė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Una famiglia mostruosa |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Volfgango De Biasi |
| Scenaristas (-ai) | Filippo BolognaVolfgango De BiasiTiziana Martini |
| Vaidina | Cristiano Caccamo  Emanuela Rei  Ilaria Spada  Barbara Bouchet |
| Metai | 2021 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Monstrų šeimynėlė** (it. *Una famiglia mostruosa*) – 2021 m. Italijoje sukurta juodojo humoro komedija.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Adalberto ir Luna, kaimynystėje gyvenantys jaunuoliai, tampa pora ir netrukus Luna ima lauktis. Vaikinas priverstas merginą supažindinti su savo tėvais, kurie gyvena niekam nežinomame atokiame dvare. Čia jie slepiasi nuo pasaulio, nes visa šeima yra tikri monstrai: tėvas ir mažoji sesuo vampyrai, motina ragana, šios brolis Frankenšteinas, o močiutė – vaiduoklis. Pats Adalbertas yra vilkolakis, tačiau iki šiol sėkmingai gyvena tarp žmonių. Tėvų namuose jis tikisi stebuklingo veidrodžio Siri dėka sužinoti, ar būsimasis vaikas taip pat bus monstras, ar ne.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Cristiano Caccamo – Adalberto
* Emanuela Rei – Luna
* Massimo Ghini – Vladimiras, Adalberto tėvas
* Lucia Ocone – Brunhilda, motina
* Sara Ciocca – Salmeta, sesuo
* Barbara Bouchet – Krisilda, močiutė
* Lillo – Nando
* Ilaria Spada – Stela

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Famiglia". *mymovies.it*. Nuoroda tikrinta 2022-04-07.
| Monte Čintas |
| --- |
| Kalnas iš pietryčiųKalnas iš pietryčių |
| **Aukštis** | 2706 m |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Monte Čintas

  |
| **Koordinatės:** | 42°22′47″ š. pl. 8°56′44″ r. ilg.﻿ / ﻿42.37972°š. pl. 8.94556°r. ilg.﻿ / 42.37972; 8.94556Koordinatės: 42°22′47″ š. pl. 8°56′44″ r. ilg.﻿ / ﻿42.37972°š. pl. 8.94556°r. ilg.﻿ / 42.37972; 8.94556 |

**Monte Čintas** (pranc. *Monte Cinto*, kors. *Monte Cintu*) – aukščiausia Korsikos salos (Prancūzija) viršukalnė. Stūkso salos šiaurės vakaruose, į pietryčius nuo Kalvio miesto. Aukštis – 2706 m. Toks pats yra ir kalno santykinis aukštis, jis iškyla tiesiai virš aplinkinės lygumos. Nuo Monte Činto, esant palankioms oro sąlygoms, galima pamatyti Alpes.

Pirmą žinomą įkopimą į kalną 1882 m. įvykdė Édouard Rochat vadovaujama ekspedicija.

Monte Činto masyvas nuo jūros

Šaltiniai
---------

1. ↑  Petter E. Bjørstad (2008). Top 100 Mountains in Scandinavia ranked by primary factor
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Artikelių naudojimas Europos kalbose.██ nežymimieji ir žymimieji artikeliai

 ██ tik žymimieji artikeliai

 ██ nežymimieji ir priesaginiai žymimieji artikeliai

 ██ tik priesaginiai žymimieji artikeliai

 ██ nėra artikelių

**Artikelis** – kalbos dalis kai kuriose kalbose, priklausanti dažniausia nuo daiktavardinių frazių. Artikeliai ypač būdingi neišsaugojusioms arba labai redukavusioms linksnių sistemą kalboms. Artikeliai gali būti *žymimieji* arba *nežymimieji*, pvz. vokiečių kalboje *das Auto* ('šitas automobilis'; žymimasis) – *ein Auto* ('vienas automobilis'; nežymimasis). Kai kuriose kalbose (švedų, rumunų, bulgarų, makedonų) artikelis pridedamas kaip galūnė prie daiktavardžių ir būdvardžių, pvz. bulgarų kalboje *voda**ta*** /*voda*. Makedonų kalboje artikelis turi apibrėžiamają funkciją, žymi daikto nutolimą nuo kalbėtojo: *kuķa**va***  'šis namas', *kuķa**na***  'anas namas', *kuķa**ta***  'tas namas'.

Kai kuriose kalbose yra *dalies artikelis*, žymintis neapibrėžtą kiekį (atitinka lietuvių kilmininką), pvz. pranc. *du vin* 'vyno', karinčių *ane Alan* 'kiaušinių', kartais vartojama prielinksninė frazė, pvz. makedoniškai *од тие јаболки* 'obuolių' (pažodžiui 'nuo tų obuolių').
|  *Jérôme Romain*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Jérôme Romain |
| Gimė | 1971 m. birželio 12 d. (51 metai)  San Martenas, Prancūzija |
| Atstovauja (-vo) | Dominikos vėliava Dominika  Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| Aktyvumo metai | 1990-2004 |
|  |
| Rungtys | Trišuolis, šuolis į tolį |
| Asmeniniai rekordai | 100 m: 10.70  Trišuolis: 17.48  Tolis: 7.90 |
|  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  **Centrinės Amerikos ir Karibų lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**2 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**3 |
|  |
| Kiti titulai | Pan Amerikos vicečempionas  Frankofonijos vicečempionas |
| World Athletics profilis: |  |

**Jérôme Romain** (g. 1971 m. birželio 12 d.) – Dominikos ir Prancūzijos lengvaatletis, kuris specializavosi šuolio į tolį ir trišuolio rungtyse.

Nors gimė Prancūzijai priklausančioje San Marteno saloje, sportininkas karjerą pradėjo atstovaudamas Dominikos salą. 1995 m. pasaulio čempionate lengvaatletis iškovojo pirmąjį ir kol kas vienintelį šalies medalį – trišuolio rungtyje Romain pelnė bronzą. 1996 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkas pateko į finalą, bet jame nebegalėjo tęsti kovos ir neužfiksavo jokio rezultato. 1999 m. gavo Prancūzijos pilietybę ir pradėjo atstovauti jai, bet žymesnių pasiekimų neužfiksavo.

2008 m. Romain tapo Dominikos lengvosios atletikos nacionalinės rinktinės treneriu 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, bei gavo teisę nešti Dominikos vėliavą atidarymo ceremonijoje.

Nuorodos
--------

* Jérôme Romain IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2012-10-11 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sent AnaSainte Anne |
| --- |
| *Sent Anos pakrantė* |
|  |
| 49°42′48″ š. pl. 2°12′21″ r. ilg.﻿ / ﻿49.71333°š. pl. 2.20583°r. ilg.﻿ / 49.71333; 2.20583﻿ (Sent Ana)Koordinatės: 49°42′48″ š. pl. 2°12′21″ r. ilg.﻿ / ﻿49.71333°š. pl. 2.20583°r. ilg.﻿ / 49.71333; 2.20583﻿ (Sent Ana) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Britų Karūnos valda** | Gernsis Gernsis |
|  |
| **Gyventojų** (2010 m.) | 2 000  |

**Sent Ana** (pranc. *Sainte Anne*) – Oldernio sostinė ir pagrindinis salos miestelis. Nutolęs 16 km nuo Manšo departamento, Žemutinės Normandijos regiono, šiaurės vakarų Prancūzijos. 2010 m. duomenimis, miestelyje gyveno 2000 gyventojų. Panašus į kitus Prancūzijos miestelius; savo grįstomis gatvėmis, vaizdingais kotedžais, restoranais ir barais. Išsidėstęs salos centre, šiaurės vakarų kryptimi, iki pat *Braye* uosto vakaruose, kuris yra pagrindinis Oldernio uostas.

Viktorijos gatvė (angl. *Victoria Street*), nutiesta 1836 m. yra pagrindinė miestelio gatvė. Prekybos centras su parduotuvėmis, aludės, restoranai, bankas, paštas.

Sent Ana taip pat yra vienintelė salos parapija. Senos parapijos bažnyčia, buvo skirta Mergelei Marijai, kuri stovėjo pagrindinėje salos gatvėje. Griuvėsių liekanoje XVI amžiaus 9-ajame dešimtmetyje buvo pastatyta Šv. Onos bažnyčia. Renovuota 1850 m. bei po Antrojo pasaulinio karo.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°38′28.266″ š. pl. 26°21′40.288″ r. ilg.﻿ / ﻿55.64118500°š. pl. 26.36119111°r. ilg.﻿ / 55.64118500; 26.36119111

|  Smalvų Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Ignalinos |
| **Savivaldybė** | Zarasų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Smalvos |
| **Adresas** | Dvaro g. 2 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1857 m. |

**Smalvų Švč. Mergelės Marijos Rožančinės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Smalvų kaime, kaimo viduryje, kelių sankryžos suformuotoje aikštėje, 13 km i pietryčius nuo Zarasų. Liaudies architektūros formų.

Istorija
--------

Breslaujos žemės teismo raštininkas Jonas Samsonas savo Smalvų pastatytai bažnyčiai 1598 m. paskyrė Jurgiškių sklypą, Bagdoniškės ir Pieviškės kaimus. 1600 m. įsteigtas reguliariųjų atgailos kanauninkų vienuolynas. Jiems atiduota ir bažnyčia. Smalvų dvare koplyčia atsirado apie 1600–1609 m.

Breslaujos žemės teisėjas Kazimieras Podbereskis 1674 m. koplyčios vietoje pastatė naują medinę bažnyčią. Ją konsekravo pavyskupis Mikalojus Slupskis. 1750 m. įkurta parapija, Podbereskiai įkurdino kanauninkus. 1766 m. bažnyčia perstatyta grafo Pliaterio ir parapijiečių pastangomis. 1804 m. minima parapinė mokykla. Prancūzijos kariuomenė 1812 m. apgriovė vienuolyną. 1832 m. jis uždarytas. Iki tol vienuolynui priklausė jurisdika Smalvose, Rotaniškės ir Jurgiškių kaimai. Grafas Pliateris Smalvų kapinėse 1855 m. pastatė šv. Rozalijos koplyčią.

Pliateriai su parapijiečiais 1857 m. pastatė dabartinę medinę bažnyčią. Klebonas Teofilius Rudžius 1866 m. už į atlaidus atvykusių svečių priėmimą klebonijoje nubaustas 50 rb, už išvykimą į Gaidę – 25 rb, 1868 m. už šoninio altoriaus įrengimą be valdžios leidimo – 100 rb. 1869 m. ištremtas į Archangelsko guberniją. 1897 m. parapijos kapinės apmūrytos.

1902 m. žaibas trenkė į bažnyčios bokštą, jis apdegė. XX a. pradžioje Zaborskis bažnyčios interjerą papuošė spalvingu augaliniu ornamentu. 1920 m. administracinė linija Smalvų parapiją perskyrė. Rytinė dalis su Smalvomis liko Vilniaus vyskupijoje, vakarinė – Panevėžio. Lietuvos pusėje esančius parapijiečius aptarnavo Zarasų kunigai Pasmalvio dvaro koplyčioje.

1982 m. pristatytas dviejų aukštų atviras prieangis su dvišlaičiu stogu.

Architektūra
------------

Bažnyčios ilgis 25,2 m, plotis 17,6 m, aukštis apie 15 m. Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė, registruota Kultūros vertybių registre (unikalus kodas 1789). Šventoriaus tvora akmenų mūro. Šventoriuje stovi 3 tarpsnių medinė varpinė.

Dailės paminklas – žalvarinis 1780 m. varpas, nulietas klebono P. Zviagino iniciatyva su dviem ornamentų juostomis ir šv. Jurgio bareljefu. XX a. pradžioje bažnyčios interjeras dekoruotas spalvingu augaliniu ornamentu.

Galerija
--------

* Vaizdas iš galoVaizdas iš galo
* VarpinėVarpinė
* Bažnyčia - architektūros paminklasBažnyčia - architektūros paminklas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Smaugimas** – būdas nužudyti auką. Gyvūnų pasaulyje grobį pasmaugia smaugliai, pitonai, kai kurie žalčiai. Pasirinkę grobį jie užveržia vieną ar kelis žiedus apie gyvūno kūną. Aukai iškvepiant orą, grobikas ją veržia vis stipriau, kol ši uždūsta arba širdis nebegali varinėti kraujo. Grobiui žuvus roplys atleidžia gniaužtus ir ieško aukos galvos. Rytį grobį pradeda nuo galvos, pamažu nusivyniodamas nuo aukos kūno. Smaugimu efektyviausiai žudomi paukščiai ir žinduoliai, nes šiems šiltakraujams tenka tankiai kvėpuoti.

Augalų pasaulyje smaugikinių (*Celastraceae*) šeimos lianos – smaugikai (*Celastrus*) apsivynioja apie medžio kamieną, per ilgesnį laiką suspaudžia jo brazdą, ir dėl to augalas nudžiūsta. Nuo kai kurių grybų sukeltų ligų migliniams augalams susidaro savotiška ruduojanti stroma, kuri apjuosia ir suspaudžia augalų stiebą 2-3 cm pločio žiedu, todėl sutrinka augimas ir augalas nuskursta.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Arthur Nussbaum
**Artūras Nusbaumas** (angl.  *Arthur Nussbaum*, pradžioje *Nußbaum*; 1877 m. sausio 31 d. Berlyne, Vokietija – 1964 m. lapkričio 22 d.  Niujorke, JAV) – Vokietijos žydų kilmės amerikiečių teisininkas.

Biografija
----------

Baigęs abitūrą, 1894-1897 m. studijavo teisę Berlyne. 1898 m. apgynė disertaciją, daktaras; išlaikė asesoriaus egzaminą, kelerius metus dirbo advokatu. Greta parašė teisinių knygų bei rašinių. Gavęs teisę dėstyti (lot. *Venia legendi*) nuo 1914 m. Berlyno universitete dėstė dalykus kaip Komercinė teisė, Bankų teisė ir Biržos teisė. Nuo 1921 m. iki atleidimo 1933 m. (dėl nacistinio Valstybės tarnybos įstatymo) dėstė bei tyrinėjo kaip ekstraordinarinis profesorius. Panašų likimą patyrė kolegos James Goldschmidt,  Martin Wolff, Ernst Rabel,  Fritz Schulz, Julius Flechtheim, Max Rheinstein, Julius Magnus ir Max Alsberg. Iki 1934 m. buvo vienas iš civilistinio žurnalo (Archiv für die civilistische Praxis, AcP) leidėjų.

1934 m. saugodamasis emigravo į JAV. 1934-1951 m. dėstė Columbia University, nuo 1939 m. tiriantysis profesorius. Nuo 1940 m JAV pilietis.

Bibliografija
-------------

* *Deutsches Hypothekenwesen*, J. C.B. Mohr, 1913
* *Die Rechtstatsachenforschung. Ihre Bedeutung für Wissenschaft und Unterricht*, J. C.B. Mohr, 1914
* *Lehrbuch des Deutschen Hypothekenwesens nebst einer Einführung in das allgemeine Grundbuchrecht*,  J. C.B. Mohr, 1921
* *Deutsches Internationales Privatrecht. Unter besonderer Berücksichtigung des österreichischen und schweizerischen Rechts*, J. C.B. Mohr, 1932
* *Money in the law*, 1939
* *Principles of private international law*, 1942
* *Concise history of the law of nations*, 1947

Literatūra
----------

* Elliott E. Cheatham, Wolfgang G. Friedmann, Walter Gellhorn, Philip C. Jessup, Willis L. M. Reese, Schuyler C. Wallace, *Arthur Nussbaum: A Tribute* , Columbia Law Review, Vol. 57, Nr. 1 (Januar 1957), S. 1–7 (englisch)
* Martin Domke, *Arthur Nussbaum: The Pioneer of International Commercial Arbitration* , Columbia Law Review, Vol. 57, Nrt. 1 (Januar 1957), S. 8–10
*Kitos reikšmės – Alkupis (reikšmės).*

| Alkupis |
| --- |
| **Ilgis** | 5,4 km |
| **Baseino plotas** | 8,6 km² |
| **Ištakos** | Gargždelė |
| **Žiotys** | Salantas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Alkupis** – upelis Vakarų Lietuvoje, šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, kairysis Salanto intakas.

Etimologija
-----------

Pavadintas žemupyje ties žiotimis buvusios alkos (pagonių šventyklos) vardu.

Geografija
----------

Ištakos yra Gargždelės šiaurinėje dalyje, 1,76 km į rytus nuo kelių  **169**  Skuodas–Plungė ,  **226**  Kartena–Kūlupėnai–Salantai  ir  **2302**  Salantai–Plateliai–Alsėdžiai  kryžkelės. Teka atvira vietove, aukštupyje – pietų kryptimi, tarp Orvydų sodybos-muziejaus ir kelio  **169**  Skuodas–Plungė  pasuka į vakarus, o įtekėjęs į Žvainius iki žiočių teka pietvakarių kryptimi. Aukštupyje ir vidurupyje vaga numelioruota, ištiesinta, paversta kanalu, o žemupyje upės vaga natūrali, pakrantės apaugusios lapuočiais medžiais. Į Salantą įteka Žvainių kaimo pietvakariuose, 1,9 km į pietus nuo kelių  **226**  Kartena–Kūlupėnai–Salantai  ir  **2305**  Salantai–Grūšlaukė–Benaičiai  kryžkelės, 14,2 km nuo jos žiočių.

IntakaiUpė turi po du smulkius, bevardžius kairiuosius ir dešiniuosius intakus.
GyvenvietėsGargždelė, Žvainiai.
Kultūros paveldasDešiniajame krante yra Salantų-Gargždelės kapinės,  
 kairiajame krante – Orvidų sodyba, Imbarės akmuo (Laumės kūlis), Imbarės alka.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos upės: Brunonas Gailiušis, Jonas Jablonskis, Milda Kovalenkovienė. - Kaunas, Lietuvos energetikos institutas, 2001. - P. 598
2. ↑  Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Uchtarus. *Ухта* |
| --- |
|        |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

UchtaUchta

63°34′00″ š. pl. 53°42′00″ r. ilg.﻿ / ﻿63.56667°š. pl. 53.70000°r. ilg.﻿ / 63.56667; 53.70000﻿ (Uchta)Koordinatės: 63°34′00″ š. pl. 53°42′00″ r. ilg.﻿ / ﻿63.56667°š. pl. 53.70000°r. ilg.﻿ / 63.56667; 53.70000﻿ (Uchta) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Komijos Respublika Komija |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 102 200  |
|  |
|  **Vikiteka** | Uchta |

**Uchta** (kom. *Уква*) – pramoninis miestas šiaurės-vakarų Rusijoje, Komijos respublikoje, prie Uchtos upės. Naftos ir gamtinių dujų perdirbimo centras.

Istorija
--------

Įkurtas 1929 m. 1943 m. suteiktos miesto teisės. Prie miesto statybų daug prisidėjo kaliniai iš Komijos lagerių.

Jeigu pagal 2007 m. duomenis mieste būta daugiau nei 100 tūkt. gyventojų, tai 2021 m. oficiali statistika nurodė 79 899. Manoma, kad realus gyventojų skaičius gerokai mažesnis. Į kitus regionus išvykstama dėl to, kad anglių šachtos ir kitos bendrovės užsidaro, žmonės netenka darbo ir išvyksta kitur.
| Juškėnų kapinynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Juškėnų kapinynasJuškėnų kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°43′10″ š. pl. 26°03′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.71944°š. pl. 26.05278°r. ilg.﻿ / 55.71944; 26.05278Koordinatės: 55°43′10″ š. pl. 26°03′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.71944°š. pl. 26.05278°r. ilg.﻿ / 55.71944; 26.05278 |

 |
| Vieta | Zarasų rajonas |
| Seniūnija | Zarasų seniūnija |
| Plotas | 0,37 ha |
| Naudotas | XVI a. - XVII a. |
| Žvalgytas | 1978 |
| Tirtas | 1994 m. |

**Juškėnų kapinynas** – kapinynas Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, Juškėnų kaimo (Zarasų seniūnija) rytinėje dalyje, 0,2 km į šiaurę nuo Izito ežero.

Tyrimai
-------

Kapinynas įrengtas 6–7 m aukščio kalvoje nuolaidžiais šlaitais. Ariant kapinyno teritoriją buvo randama daug žmonių kaulų. Radus žiedą, 1978 m. Istorijos instituto archeologai (tyrimų vadovas Vytautas Urbonavičius) kapinyno pietinėje dalyje ištyrė 20 m² plotą. Rasti keturi XVI a. – XVII a. kapai. Mirusieji laidoti 0,3-0,65 m gylio ovaliose duobėse aukštielninki, sulenktomis ir ant juosmens arba dubens sudėtomis rankomis, ištiestomis, vienas mirusysis sukryžiuotomis, kojomis. Įkapės: žalvariniais apkaustais apkaltos piniginės ir žalvarinės sagos liekanos, moneta. 1994 m. Kultūros paveldo centro archeologai patikslino kapinyno teritoriją ir nustatė apsaugos zoną – apie 0,37 ha plotą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Kazakevičius. *Juškėnų kapinynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 85 psl.
| Udziejekaslenk. *Udziejek* |
| --- |
| 

UdziejekasUdziejekas

54°15′28″ š. pl. 22°52′51″ r. ilg.﻿ / ﻿54.25778°š. pl. 22.88083°r. ilg.﻿ / 54.25778; 22.88083﻿ (Udziejekas)Koordinatės: 54°15′28″ š. pl. 22°52′51″ r. ilg.﻿ / ﻿54.25778°š. pl. 22.88083°r. ilg.﻿ / 54.25778; 22.88083﻿ (Udziejekas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Palenkės vaivadija Palenkės vaivadija |
| **Apskritis** | Suvalkų apskritis Suvalkų apskritis |
| **Valsčius** | Jeleniavo valsčius |
|  |
| **Pašto kodas** | PL 16-404 |

**Udziejekas**, **Audenis** (lenk. *Udziejek*) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose, Jeleniavo valsčiuje, Suvalkų apskrityje, Palenkės vaivadijoje. Kaimas yra apie 8 km į šiaurę nuo Jeleniavo, apie 21 km į šiaurę nuo Suvalkų ir 129 km į šiaurę nuo vaivadijos centro Balstogės.

Istorija
--------

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šioje teritorijoje gyveno lietuviams artima baltų gentis – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. kaimas priklausė Lietuvos Didžiajai Kunigaikštystei. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį kaimas buvo priskirtas Lietuvos Respublikai. 1975-1998 m. priklausė Suvalkų vaivadijai.

Pavadinimo kilmė
----------------

Švedų mokslininkas, Suvalkijos vietovardžių ir vandenvardžių tyrinėtojas Knut Olof Falk teigia, kad kaimo pavadinimas yra jotvingių kilmės ir anksčiau prieš jį sulenkinant vadinosi *Audenis*. 1569 m. šis pavadinimas turėjo formą *Awdzieniec*. Pakeitus priesagą – *o*, su kaimų pavadinimais taip labai dažnai atsitikdavo – XVIII a. dokumentuose yra užrašyti šio kaimo tokie variantai: *Ołdziuk*, *Owdziuk*, *Udzieyko*. Dabar šis kaimas vadinamas *Udziejek*, o žemėlapiuose ir laikraščiuose kartais iškreiptai rašomas *Uzdziejek*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Straipsnis tinklalapyje www.suvalk.info (liet.)[neveikianti nuoroda]


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RJeleniavo valsčiaus gyvenvietės |
| --- |
|  |
| 
Bachanovas • Bialorogiai • Blaskovizna • Čajevščizna • Červonė Bagnas • Gulbiniškiai • Hultajevas • Ignatuvka • Jeleniavas • Kazimieruvka • Kžemianka • Lapūkavas • Leščevas • Malesovizna • Okronglė • Podvysokių Jelenevskiai • Prūdiškės • Richtinas • Rutka • Sidoriai • Sidorių Zapolnė • Sidoruvka • Suchodoliai • Sumavas • Šcibovas • Šešupka • Šiurpilis • Udrinas • Udziejekas • Vodzilkiai • Volovnia • Zažečės Jelenevskiai • Živa Voda  |  |

 |
| Udaipurasउदयपुर |
| --- |
| *Miesto reginys per musoną* |
|  |
| 

UdaipurasUdaipuras

24°34′0″ š. pl. 73°40′0″ r. ilg.﻿ / ﻿24.56667°š. pl. 73.66667°r. ilg.﻿ / 24.56667; 73.66667﻿ (Udaipuras)Koordinatės: 24°34′0″ š. pl. 73°40′0″ r. ilg.﻿ / ﻿24.56667°š. pl. 73.66667°r. ilg.﻿ / 24.56667; 73.66667﻿ (Udaipuras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Radžasthanas |
| **Rajonas** | Udaipuro rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 451 735  |
| **Plotas** | 37 km² |
| **Tankumas** (2011) | 12 209 žm./km² |
| **Altitudė** | 598 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Udaipuras |

**Udaipuras** (hind. उदयपुर, IAST: *Udaypur*) – miestas vakarų Indijoje, Radžasthane, 250 km į šiaurės vakarus nuo Alahabado, Aravalės kalnų, skiriančių nuo Taro dykumos, pietinėse pašlaitėse. Udaipuras dar vadinamas „ežerų miestu", nes jį supa 5 ežerai – Fateh Sagara, Pičhola, Svarūp Sagara, Dūdh Talajus ir Rangsagara. Yra oro uostas, geležinkelio stotis, plentų mazgas. Žemės ūkio žaliavų perdirbimas, audinių, žiestuvų gamyba. Vystomas turizmas.

Udaipuras garsėja savo paveldu ir vaizdingais kraštovaizdžiais. Yra XVI a. vid. Pičholos ežero pakrantėje pastatyti karališkieji rūmai, XVIII a. vidury Pičholos pastatyti Ežero rūmai, XIX a. ant uolos pastatyti Musonų rūmai, XVI–XVII a. Džago (karaliaus Džagatsingho I) šventykla, IX a. džainų šventykla (skirta tirthankarai Rišabhadevui), XVII a. Džagadišo (Džaganathos) šventykla, karaliaus Pratapo centras, keletas fontanų, kitų šventyklų, zoologijos sodas.

Religinė gyventojų sudėtis: hinduistai – 72,9 %, musulmonai – 15,67 %, džainai – 9,86 %, sikhai – 0,8 %. Plačiausiai vartojamos kalbos – hindi ir mevarų kalba.

Istorija
--------

Udaipurą 1559 m. įkūrė karalius (maharana) Udaisinghas II. Miestas tapo Mevaro karalystės sostine, svarbiu kultūriniu ir prekybiniu centru. Sostinė įkurta strategiškai svarbioje vietoje, kalnų ir ežerų apsuptyje, o 1567 m. apjuosta gynybine siena. XIX a. Udaipuras buvo britams pavaldžios kunigaikštystės sostine.

* Miesto rūmai vakareMiesto rūmai vakare
* Pičholos ežeras ir Ežero rūmaiPičholos ežeras ir Ežero rūmai
* Džagadišo šventyklaDžagadišo šventykla
* Fontanas miesto sodeFontanas miesto sode

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 443
| Moluvėnų kenesa |
| --- |
|  |
| 

Moluvėnų kenesaMoluvėnų kenesa

54°41′15.88″ š. pl. 25°1′45.62″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6877444°š. pl. 25.0293389°r. ilg.﻿ / 54.6877444; 25.0293389﻿ (Moluvėnų kenesa)Koordinatės: 54°41′15.88″ š. pl. 25°1′45.62″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6877444°š. pl. 25.0293389°r. ilg.﻿ / 54.6877444; 25.0293389﻿ (Moluvėnų kenesa) |
|  |
| Vieta | Lietuva Moluvėnai,Trakų raj. |
| Statusas | Nebenaudojama |
| Statybų pabaiga | XIX a. II pusė |
| Savininkas | Karaimų bendruomenė |
| Paskirtis | Kenesa |

**Moluvėnų kenesa** – buvę karaimų maldos namai, stovintys Trakų rajone, Moluvėnų kaime (Lentvario sen.), 0,6 km į pietus nuo magistralės  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda  (tarp Grigiškių ir Rykantų), vakarinėje Didžiulio ežero pusėje. Kenesa neveikianti, jos pastatas nenaudojamas, užmūrytais langais, stovintis šalia buvusių fermų ir griūvančių sandėlių. Statinio aplinka pasirūpinama – nupjaunami medžiai, retkarčiais nušienaujama augmenija.

XIX a. pabaigoje statytas kenesos pastatas 2002 m. buvo įtrauktas Į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 15832).

Istorija
--------

1863 m. Rusijos caro Aleksandro II įsakymu Trakų karaimų dvasinei valdybai Moluvėnuose buvo paskirta 160 ha žemės. Po 1867 m. pradėta formuoti dvaro sodyba su gyvenamaisiais ir ūkiniais pastatais. Moluvėnuose apsigyvenęs karaimų religinis vadovas Isaakas Boguslavas Kaplanovskis (1814–1898) dėl senyvo amžiaus nepajėgė važinėti į pamaldas Trakuose, todėl prie namų sumūrijo kenesą. Projektavo, manoma, jo sūnus inžinierius. Po religinio vadovo mirties 1898 m. kenesa perdaryta į gyvenamąjį namą. 

1935 m. buvo daromas kenesos remontas: ištinkuotas vidus ir išorė, išcementuotos grindys, stogas uždengtas medžio lentelėmis. Joje buvo įrengtas svirnas. Pastato sutvarkymo bei remonto darbais rūpinosi ir juos atliko ilgametis dvaro ūkvedys ir nuomininkas A. Pileckis.

Architektūra
------------

Statinys kompaktiško, vientiso kubinio tūrio, kvadratinio plano, 1 aukšto, ant akmenų mūro pamatų. Stogo forma piramidinė, konstrukcijos medinės, gegninės. Langų ir durų angos stačiakampės, fasaduose įkomponuotos segmentinių arkų nišos. Viename iš fasadų įrengti du akmens ir plytų mūro kontraforsai. Įėjimas į kenesą buvo šiaurinėje pusėje. Plytų mūro sienos tinkuotos. Pastate yra rūsys. Jo anga su segmentine sąrama, perdanga skliautinė, cilindrinė su liunetėmis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Keliautojus sveikina karaimų maldos namai Archyvuota kopija 2021-06-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Kenesa". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-12-04.
| **Acacia caven** |
| --- |
| Kvapioji akacija |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Pošeimis: | *Mimosoideae*  *( Mimosoideae)* |
| Gentis: | Akacija  *( Acacia)* |
| Rūšis: | Kvapioji akacija  *( Acacia caven)* |

 |
| Kvapiosios akacijos paplitimas |

**Kvapioji akacija** (*Acacia caven*, sin. *Acacia adenopa*, *Acacia cavenia*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos *Mimosoideae* pošeimio akacijų (*Acacia*) genties augalų rūšis. Pagal **Cronquist** sistemą – priklauso *Mimosaceae* šeimai. 

Auga Argentinoje, Brazilijoje, Čilėje, Urugvajuje ir Paragvajuje.

Augalų morfologija
------------------

Dekoratyvinis 2-4 metrų aukščio medis.

Šakos apaugusios iki 3 cm ilgio spygliais.

Lapai nedideli, padengti stora vaškine kutikula.

Žydi geltonai, balandžio-gegužės mėnesiais.

Nuorodos
--------

* Duomenys, iliustracijos
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Jérôme Boateng**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Jérôme Agyenim Boateng |
| Gimimo data | 1992 m. balandžio 17 d. (30 metų) |
| Gimimo vieta | Berlynas, Vokietija |
| Ūgis | 1,92 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FC Bayern München |
| **Numeris** | 17 |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2006–200720072007–20102010–20112011– | Hertha BSC IIHertha BSCHamburger SVManchester City FCFC Bayern München | 24 (1)  10 (0)  75 (0)16 (0)156 (4) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2004–20052005–20072007–20092009– | Vokietijos U-17Vokietijos U-19Vokietijos U-21Vokietija Vokietija | 4 (1)17 (2)15 (1)73 (1) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2018 m.. |

**Žeromas Boatengas** (*Jérôme Agyenim Boateng*; g. 1988 m. rugsėjo 3 d.) – Vokietijos futbolininkas, žaidžiantis gynėjo pozicijoje Bundeslygos klube FC Bayern München bei Vokietijos rinktinėje.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo 1994 m. Berlyno Tennis Borussia Berlin jaunimo klube. 2002 m. persikėlė į Hertha BSC Berlin jaunių komandą. 2006 m. debiutavo rezervinėje komandoje, po metų pagrindinės komandos sudėtyje. Nuo 2007 iki 2010 m. atstovavo Hamburger SV klubui. Hamburgo klubui padėjo pasiekti du UEFA Europos lygos pusfinalius. 2010–2011 m. žaidė Anglijos Manchester City FC klube. Nuo 2011 m. FC Bayern München klubo žaidėjas.

Su Vokietijos U-21 rinktine, laimėjo 2009 m. UEFA Europos jaunimo iki 21 m čempionatą. Tais pačiais metais buvo pakviestas atstovauti Vokietijos vyrų futbolo rinktinei. Yra žaidęs 2010 m. pasaulio čempionate, UEFA Euro 2012 m. čempionate, 2014 m. pasaulio čempionate bei UEFA Euro 2016 m. čempionate.

Turi turi du brolius – Džordžą ir Keviną. Visi broliai atstovauja skirtingoms nacionalinėms rinktinėms – Ganai, Nyderlandams ir Vokietijai.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Pietų Afrika 2010 | 3 vieta | 5 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Brazilija 2014 | 1 vieta | 7 | 0 | 0 | 0 | 0 |
| Rusija 2018 | I etapas | 2 | 0 | 2 | 1 | 0 |
| **Žemyno čempionatai** |
| Lenkija-Ukraina 2012 | pusfinalis | 4 | 0 | 2 | 0 | 0 |
| Prancūzija 2016 | pusfinalis | 6 | 1 | 1 | 0 | 0 |
Koordinatės: 10°02′ p. pl. 161°05′ v. ilg.﻿ / ﻿10.033°š. pl. 161.083°r. ilg.﻿ / 10.033; 161.083

Rakahangos vaizdas iš paukščio skrydžio
**Rakahanga** – atolas Ramiajame vandenyne, priklausantis šiaurinei Kuko salų grupei, esantis už 1248 km nuo didžiausios Rarotongos salos, už 42 km į šiaurę nuo Manihikio salos.

Geografija
----------

Rakahangos žemėlapis, 1943 m.
Atolą kartu su Rakahanga sudaro dvi salos ir 7 motu (nedidelės salelės). Rytinėje dalyje – *Akaro, Motu Ngangle, Huananul, Motu Mahuta, Motu Okakara*, pietvakarinėje pusėje – *Te Kainga*. Ties ja yra patogiausia įplaukti į lagūną, kurios plotas yra apie 4,5 km x 2,5 km. Sausumos plotas – 4 km². Atole veši augmenija: auga duonmedžiai, kokosinės palmės, pandanai, iš kurių lapų pinami krepšiai, gaminami kilimėliai, skrybėlės.

Priešingai nei Manihikio atole, Rakahangos lagūna nėra tinkama perlų auginimui. Čia puikios sąlygos kokosiniams krabams, didiesiems jūriniams vėžliams veistis. Priekrantė tinkama žvejoti, netoliese praeina tunų migracijos kelias.

Istorija
--------

Iš europiečių pirmasis 1606 m. kovo 2 d. dviem laivais *Capitana* ir *Almiranta* čia iš Ispanijos atplaukė Pedras Kirosas (*Pedro Fernandes de Queiros*). 1820 m. čia atplaukęs laivais *Vostok* ir *Mirni* rusų keliautojas Fadėjus Belingshauzenas ją pavadino *Grand Duke Alexander Island* (vėliau tapusio caru Aleksandru II). Kitų keliatojų po to sala vadinta *Reirson Island, Little Ganges, Francis, Princess Marianne, Alliconga*, kurie iki šių dienų neišliko. Esamas Rakahangos atolo vardas yra seniausias, duotas čiabuvių.

1889 m. sala tapo britų protektoratu. 1901 sala perduota Naujajai Zelandijai. Pagal Guano salų aktą į salą pretenzijų turėjo ir JAV, bet tik 1980 m. galutinai pripažino jos priklausymą Kuko saloms.

Gyventojai
----------

Atole yra 5 kaimai: **Purapoto, Niteiri, Numahanga, Teruakiore** ir **Matara** (pagrindinė gyvenvietė). Žmonių skaičius linkęs mažėti dėl jų kraustymosi į kitas salyno salas ar pagrindinę salą Rarotongą. 1906 m. gyveno 352 gyv. 1921 m. – 310 gyv. 2008 m. – 127 gyv. priklausantys *Matakeinanga* ir *Tukuwhare* gentims. Vartojamos Rakahangos-Manihikio ir anglų kalbos.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rakahanga** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Rakahangos aprašymas Archyvuota kopija 2012-01-11 iš Wayback Machine projekto.
* Rakahanga
* Atolo gyventojai
* F. Belingshauzeno ekspedicija
| ***Svetimšalis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Stranger |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Orson Welles |
| Scenaristas (-ai) | Anthony VeillerVictor TrivasDecla Dunning |
| Metai | 1946 |
| Žanras | nuotykių drama |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Svetimšalis** (angl.  *The Stranger*) – 1946 m. režisieriaus Orson Welles sukurta Film noir stiliaus drama apie karo nusikaltimais kaltinamo nacių veikėjo gaudynes JAV. Ji buvo nominuota „Oskarui" už geriausią originalų scenarijų.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Edward G. Robinson – Vilsonas
* Loretta Young – Merė Longstryt
* Orson Welles – profesorius Čarlzas Rankinas
* Philip Merivale – teisėjas Adamas Longstrytas
* Konstantin Shayne – Konradas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1946-ieji metai. Misteris Vilsonas, vienas iš karo nusikaltimus tiriančios komisijos narių, atvyksta į JAV, kur, turimais duomenimis, Konektikuto valstijoje slapstosi Francas Katleris – vienas labiausiai ieškomų karo nusikaltėlių. Pastarasis, pasivadinęs Čarlzu Rankinu, dirba dėstytoju universitete ir ketina vesti Auksčiausiojo Teismo teisėjo Longstryto dukterį Merę. Kadangi Rankino reputacija mieste nepriekaištinga, Vilsonas turi įtikinti Merę, kad šios būsimasis vyras yra nusikaltėlis ir padėti jį suimti.