recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Petasites spurius** |
| --- |
| Pilkalapis šaukštis (*Petasites spurius*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Šaukštis  *( Petasites)* |
| Rūšis: | Pilkalapis šaukštis  *( Petasites spurius)* |

 |

**Pilkalapis šaukštis** (*Petasites spurius*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, šaukščių (*Petasites*) genties augalas.

Daugiametis žolinis augalas. Šakniastiebis ilgas, šliaužiantis, šakotas, iš jo gumbiškai sustorėjusių vietų išauga kuokštinės šaknys. Stiebas 15-30 cm aukščio. Stiebiniai lapai pliki, ilga nusmailėjusia viršūne, pamatiniai nelygiai dantyti, 10-15 cm ilgio ir 15-25 cm pločio, išauga augalui peržydėjus. Jauni lapai abipus apsitraukę voratinklišku pūku, vėliau tik apatinė pusė pūkuota, o viršutinė plika arba tik vietomis plaukuota. Stiebo viršūnėje trumpas, tankus žiedynas iš 15-30 trumpakočių graižų. Žiedai smulkūs, gelsvi. Graiže iki 30 žiedų. Vaisius - cilindriškas, briaunotas, mažas lapavaisis su ilgų, baltų plaukelių skristuku.

Žiedynas
Žydi balandžio - gegužės mėn. Vietomis gana dažnas. Šiaurės ir Vidurio Lietuvoje vietomis visai nepasitaiko. Auga pajūryje, upių bei ežerų pakrantėse, smėlyje. Medingas, vaistinis augalas.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 32 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pilkalapis šaukštis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 18°48′50″ p. pl. 169°07′22″ r. ilg.﻿ / ﻿18.81389°š. pl. 169.12278°r. ilg.﻿ / 18.81389; 169.12278

Salos žemėlapis
**Eromangas** (*Erromango*) – sala Ramiajame vandenyne, Vanuatu salyno pietuose, Tafea provincijoje. Plotas 888 km². Sala vulkaninės kilmės, kalnuota. Aukščiausia salos vieta – Santopo kalnas (886 m).

Svarbiausios Eromango gyvenvietės yra Port Narvinas ir Dilons Bėjus. Saloje seniau kalbėta Eromangos kalbomis, tačiau iš jų išliko tik Sie kalba. Sorung ir ifa kalbos išnyko, o ura kalba šneka mažiau nei 10 žmonių.

XIX a. Eromangas vadintas *Kankinių sala*, dėl smurtinių konfliktų tarp presbiterionų misionierių ir vietinių gyventojų. 1839 m. garsus Okeanijoje dirbęs misionierius Džonas Viljamsas buvo nužudytas kanibalų. Sala XIX a. taip pat buvo svarbus santalmedžio, agatmedžio bei vaistinio puiklapio medienos gavybos rajonas.
| **Rimantas Indrišionis** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. gegužės 22 d.Noriai, Pasvalio rajonas |
| Mirė | 2013 m. kovo 26 d. (53 metai)Pasvalys |
| Tėvas | Petras Indrišionis |
| Motina | Stasė Indrišionienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Vitalija Indrišionienė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |
| Žinomas (-a) už | aviamodeliavimas |

**Rimantas Indrišionis** (1959 m. gegužės 22 d. Noriuose, Pasvalio rajone – 2013 m. kovo 26 d. Pasvalyje) – aviamodeliuotojas, pedagogas. F1A klasės sklandytuvų modelių daugkartinis Lietuvos, Baltijos šalių, SSRS čempionas, Europos čempionato prizininkas.

Biografija
----------

1977 m. baigė Vaškų vidurinę mokyklą. 1981 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, dirbo mokytoju Pasvalio Petro Vileišio vidurinėje mokykloje, 2000–2012 m. buvo Valakėlių pagrindinės mokyklos, 2012–2013 m. Pasvalio specialiosios internatinės mokyklos direktorius.

R. Indrišionis buvo vedęs, žmona – pedagogė Vitalija Indrišionienė. Mirė pakeliui į darbą, staiga sustojus širdžiai. Palaidotas Pasvalio miesto kapinėse (Stoties g.).

Sporto pasiekimai
-----------------

Pradėjo modeliuoti 1978 m. Vilniuje (vad. A. Pranskėtis). 1980 m. įgijo SSRS sporto meistro vardą.

F1A klasės sklandytuvų modelių daugkartinis Lietuvos (1980–1982, 1987–1988, 1990, 1995–1997, 2002 m.) ir SSRS (1988 m.) čempionas, prizininkas (1984 m. – 2 vieta, 1986 m. – 3 vieta). 1986 m. SSRS tautų spartakiadoje ir 1989 m. SSRS taurės varžybose – 3 vietą.

1999 m. tapo Baltijos šalių čempionu, 2001 m. laimėjo Baltijos šalių taurę. 5 kartus laimėjo (2001–2002, 2004–2006 m.) Lietuvos taurę bendrojoje įskaitoje, 2004 m. Estonian Cup (Pasaulio taurės etapo) varžybose užėmė 1 vietą, 2004 m. Europos čempionate – 3 vietą komandinėje įskaitoje (asmeninėje – 9 vietą).

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Apie Rimantą Indrišionį *Lietuvos sporto enciklopedijoje* Archyvuota kopija 2013-09-28 iš Wayback Machine projekto.
* Aviacijos atminimo šventė Tetirvinuose
| **Rimantas Diliūnas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1953 m. sausio 14 d. (70 metų)Krasnojarsko kraštas, Rusija |
| Sutuoktinis (-ė) | Vanda |
| Vaikai | Aistė, Agnė, Indrė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kėdainių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 2004 m. Darbo partija |
|  |
| Alma mater | 1980 m. Lietuvos veterinarijos akademija |

**Rimantas Diliūnas** (g. 1953 m. sausio 14 d. Krasnojarsko kraštas, Rusija) – Lietuvos ir Kėdainių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1980 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, veterinarijos gydytojas.

1999 m. V. Diliūnienės personalinės įmonės vadybininkas, AB „Krekenavos agrofirma" ŽŪKB „Krekenavos mėsa" ūkio dalies vedėjas. 2007–2011 m. Kėdainių rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 2011–2015 m. Kėdainių rajono savivaldybės meras.

2004 m. Darbo partijos narys, Kėdainių rajono skyriaus pirmininko pavaduotojas. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir 2011–2015 m. Kėdainių rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Vanda, vaikai Aistė, Agnė, Indrė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2013-12-03 iš Wayback Machine projekto.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Nijolė Naujokienė** | **Kėdainių rajono meras**2011–2015 | Po to:**Saulius Grinkevičius** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Amboro nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Kalnai Amboro parke Kalnai Amboro parke |
| **Vieta:** | Bolivija, Santa Kruso departamentas |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Samaipata |
| 

Žemėlapis rodantis Amboro nacionalinis parkas vietą.Amboro nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 17°47′0″ p. pl. 63°59′0″ v. ilg.﻿ / ﻿17.78333°š. pl. 63.98333°r. ilg.﻿ / 17.78333; 63.98333Koordinatės: 17°47′0″ p. pl. 63°59′0″ v. ilg.﻿ / ﻿17.78333°š. pl. 63.98333°r. ilg.﻿ / 17.78333; 63.98333 |
| **Plotas:** | 6376 km² |
| **Įkurtas:** | 2007 m. |
| **Valdymas:** | Servicio Nacional de Áreas Protegidas |
|  **Vikiteka:** | Amboro nacionalinis parkas |

**Amboro nacionalinis parkas** (isp. *Parque Nacional Amboró*) – nacionalinis parkas centrinėje Bolivijoje, Santa Kruso departamento vakaruose, Rytų Kordiljeros pašlaitėje. Užima 637,6 tūkst. ha. Sudarytas iš 1973 m. įkurto German Busch miško gyvūnijos rezervato.

Amboro nacionalinis parkas apima trijų skirtingų ekosistemų dalis: Andų pašlaites, Amazoniją ir Gran Čiaką. Parko teritorijos paviršius svyruoja nuo 3500 iki 300 m aukščio virš jūros lygio. Čia taip pat didelė miškų įvairovė: Jungaso džiunglės, priekalnių rūko miškai, sausieji Gran Čiako miškai. Parke yra ~3000 skirtingų augalų rūšių; iš būdingų paminėtini milžiniški taurėpaparčiai (*Cyathea*), bolivinės ingos (*Inga feuillei*), kopūstpalmės (*Euterpe*), nėrūnės (*Schefflera*), stambialapės svietenijos (*Swietenia macrophylla*), podokarpai (*Podocarpus*), riešutmedžiai (*juglans*). Taip pat parke gyvena 127 žinduolių rūšys: akiniuotieji lokiai, jaguarai, skruzdėdos, pekariai, pumos, ocelotai ir kt. Yra 812 paukščių rūšių. Parke taip pat yra įspūdingų krioklių, grotų.

Į parko teritoriją įeina archeologinis paminklas – Samaipatos fortas. Pagrindiniai miestai – Samaipata, Buena Vista ir Komarapa.
Tikroji Batutos gatvė Varšuvoje
**Henrikas Batuta** (lenk. *Henryk Batuta*) – fiktyvi istorinė figūra, socialistas, revoliucionierius, lenkų komunistas, iš pradžių įtrauktas į lenkišką Vikipediją, vėliau – paplitęs ir kitose.

**Henrikas Batuta** – vienas ryškiausių falsifikacijos pavyzdžių Vikipedijos istorijoje.

Pasak pirminės straipsnio versijos, Batuta gimęs Odesoje 1898, dalyvavo Rusijos pilietiniame kare, kartu su E. Hemingvėjumi – taip pat ir Ispanijos pilietiniame kare. Batutos biografija iš esmės buvo sukurta pasiremiant gen. Karolio Sverčevskio gyvenimo aprašymu.

Straipsnis buvo sukurtas 2004 lapkričio 8 ir išbuvo 15 mėnesių, kol nebuvo nuspręsta jį ištrinti. Iki tol buvo papildytas 10 kartų.

Straipsnis buvo aprašytas Lenkijos dienraštyje Gazeta Wyborcza, savaitraštyje - žurnale Przekrój, Britanijos The Observer.

Straipsnyje buvo rašoma, kad Henriko Batutos garbei Varšuvoje buvo netgi pavadinta gatvė, norint atminti komunistinį veikėją. Anoniminiai falsifikatoriai, sukūrę straipsnį, norėjo atkreipti žiniasklaidos ir visuomenės dėmesį į tai, kad Lenkijoje iki šiol yra nemažai vietovardžių/gatvių, kurios pavadintos vardais komunistų, visiškai nevertų, kad jų garbei būtų vadinami viešojo gyvenimo dalykai, gatvės.

Net ir įtraukus į trinamų straipsnių sąrašą, autoriai atkakliai įrodinėjo Batutos istoriškumą ir netgi pateikė nuotrauką su H. Batutos pavadinimu. Iš tikrųjų, Varšuvoje yra tokia gatvė; tačiau jos pavadinimas kilęs iš žodžio „batuta", dar kitaip vad. dirigento lazdelė.

Nuorodos
--------

* Batutos gatvė
* 2006 sausio 20 d. straipsnis, kai jis buvo pasiūlytas ištrinti
* Diskusija dėl ištrynimo
* «The Observer» straipsnis
* Gazeta Wyborcza straipsnis Archyvuota kopija 2009-06-11 iš Wayback Machine projekto.
* Gazeta Wyborcza straipsnio vertimas į rusų k. („Kaip 'lenkų komunistas Batuta' kankino katalikus…", Konrad Godlewski) Archyvuota kopija 2006-03-07 iš Wayback Machine projekto.
* Savaitraštis Pšekrui apie Batutą (*Przekroju*), lenkų k. Archyvuota kopija 2007-02-22 iš Wayback Machine projekto.
| Suleimanijaarab. السليمانية |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

SuleimanijaSuleimanija

35°33′0″ š. pl. 45°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿35.55000°š. pl. 45.43333°r. ilg.﻿ / 35.55000; 45.43333﻿ (Suleimanija)Koordinatės: 35°33′0″ š. pl. 45°26′0″ r. ilg.﻿ / ﻿35.55000°š. pl. 45.43333°r. ilg.﻿ / 35.55000; 45.43333﻿ (Suleimanija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Irako vėliava Irakas |
| **Muchafaza** | Suleimanijos muchafaza |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1748 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 1 607 000  |
| **Altitudė** | 882 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Suleimanija |

**Suleimanija** (arab. السليمانية‎ = *as-Sulaymāniyyah*, kurd. Silêmanî) – miestas šiaurės rytų Irake, Kurdistane, netoli Irano sienos, kalnų (Azmero, Goidžos, Kaivano, Varanano kalnagūbrių) apsuptyje. Muchafazos centras. Yra oro uostas, plentai į Kirkuką, Bagdadą, Erbilį, Kermanšachą. Svarbus šiaurės Irako ekonominis centras ir kurdų soranių kultūrinis centras. Žemės ūkio krašto prekybinis centras (javų auginimas). Vystomas turizmas (dauguma atvykstančių – iš Irano). Veikia Suleimanijos ir Amna Surako muziejai. Yra Suleimanijos (nuo 1968 m.), politechnikos (nuo 2012 m.), technologijų (nuo 2009 m.) universitetai.

Istorija
--------

Miestas įkurtas 1784 m. ir buvo kurdų kunigaikštystės Babano sostine. Kraštą užkariavus britams, 1919 m. Suleimanija tapo Mahmudo Barzandži sukilimo centru. 1922–1924 m. miestas buvo nepripažintos Kurdistano karalystės sostine. 1926 m. Kurdistanas prijungtas prie Irako. 1991 m. Persijos įlankos karo metu, Suleimanijoje kilo sukilimas prieš Irako valdžią, sukilėliai pasiekė faktinę savivaldą.

Sportas
-------

* Newroz SC sporto klubas; futbolo ekipa.
* „Zanko" stadionas.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* [ Miesto svetainė]
* [ Nuotraukos]
**Šaula**| Epocha J2000 |
| --- |
| **Spektrinė klasė** | B1.5-2 IV+ (A) |
| **Rektascensija** | 17h 33m 36.520s |
| **Deklinacija** | -37° 06′ 13.76″ |
| **Atstumas** | ~700 šm |
| **Regimasis ryškis (V)** | 1.62 / 14.9 / 12.0 |
| Fizikinės charakteristikos |
| **Masė** | MS |
| **Spindulys** | RS |
| **Spalva (B-V)** | -0.23 (A) |
| **Spalva (U-B)** | -0.91 (A) |
| **Absoliutinis ryškis (V)** | -5 |
| **Šviesis (V)** | LS |
| **Paviršiaus temperatūra** | K |

Šaulos padėtis Skorpiono žvaigždyne
**Šaula *(Lambda Scorpii (λ Sco / λ Scorpii))*** – antra ryškiausia žvaigždžių sistema Skorpiono žvaigždyne ir viena ryškiausių žvaigždžių naktiniame danguje. Ji žymima λ ženklu, nors ir yra antra pagal ryškumą žvaigždė Skorpiono žvaigždyne. Šaulos pavadinimas kilęs iš arabų kalbos, kuris reiškia „pakelta uodega", simbolizuojanti skorpiono geluonį.

Žvaigždė
--------

Šaula yra trinarė žvaigždė, sudaryta iš trijų narių. Pirmoji, **Lambda Scorpii A**, yra B-tipo submilžinė. Penkiolikto ryškio **Lambda Scorpii B** nuo nario A yra nutolusi 42 arksekundžių kampu, o dvylikto ryškio **Lambda Scorpii C** nuo nario A yra nutolusi 95 arksekundžių kampu. Nėra žinoma, ar nariai B ir C yra fiziškai susiję su nariu A. Jei taip būtų, tada **Lambda Scorpii A** būtų nutolusi apie 7500 astronominių vienetų, o **Lambda Scorpii B** apie 17000 AV (0,27 šviesmečių) nuo **Lambda Scorpii A**. Žvaigždžių sistemos amžius yra apie 10-13 milijonų metų.

Nuorodos
--------

* Shaula at Jim Kaler's STARS Archyvuota kopija 2009-01-09 iš Wayback Machine projekto.
| Penta |
| --- |
| Penta ties Sintautais Penta ties Sintautais |
| **Ilgis** | 31,3 km |
| **Baseino plotas** | 112,7 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,67 m³/s |
| **Ištakos** | Šakių rajonas |
| **Žiotys** | Nova |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Penta |

**Penta** – upė Lietuvoje, Šakių rajone; Novos dešinysis intakas.

Penta ties Veršiais
Išteka Pentiškių kaime. Teka į vakarus. Įteka į Novą 5,5 km nuo jos žiočių, prie Vaišvilų. Užtvenkta Gaisrių kaime ties Sintautais bei Braškių kaime. Žemupyje įrengti tvenkiniai vadinami Sintautų ežeru ir Totorviečių tvenkiniu (55 ha). Vaga pirmuosiuose Pentos 11 km yra ištiesinta, iki Gaisrių ji reguliuota, plotis 6–8 m, gylis 2–2,7 metro. Vidutinis nuolydis 83 cm/km.

Intakai: Rogupis, Penta III, Penta II (visi dešinieji).

Upėvardis greičiausiai prūsiškos kilmės, iš prūs. *pintis, pentes* „kelias" (plg. skr. पान्थ = IAST: *pāntha* „keliautojas", sen. gr. πάτος „takas, žingsnis", arm. հւն = *hun* „brasta, kelias", ide. *\*pent-* „eiti, žengti").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. 1 2  *Penta*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
3. ↑  *Penta*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. 347 psl.
4. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| **Jonas Gudauskas** |
| --- |
| Gimė | 1970 m. spalio 21 d. (52 metai)Šiauduva, Šilalės rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Zita |
| Vaikai | Mantas, Modestas, Tadas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Šilalės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio universitetas |

**Jonas Gudauskas** (g. 1970 m. spalio 21 d. Šiauduvoje, Šilalės rajonas) – Lietuvos ir Šilalės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

2001 m. baigė Lietuvos žemės ūkio universitetą, ekonomistas.

1995-2003 m. Šilalės rajono savivaldybės administracijos Vietinio ūkios skyriaus vyr. ekonomistas, vyr. specialistas. 2003–2008 m. UAB „Šilalės šilumos tinklai" direktorius.

2007–2009 m. Šilalės rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 2009–2011 m. Šilalės rajono savivaldybės administracijos direktorius. 2011–2019 m. Šilalės rajono savivaldybės meras (2019 m. antrajame ture surinkęs 48,48 % balsų nusileido Tvarkos ir Teisingumo partijos atstovui Algirdui Meiženiui).

Nuo 2020 m. Seimo narys.

2000-2009 m. ir 2011–2020 m. Šilalės rajono savivaldybės tarybos narys.

Tėvynės sąjungos Šilalės rajono skyriaus narys. 2019–2020 m. TS-LKD vykdomasis sekretorius.

Sutuoktinė Zita, vaikai Mantas, Modestas, Tadas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3
2. ↑  „Baigėsi kova dėl Šilalės mero posto". Etaplius.
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Sulfato anijonas, SO42−
Sulfato jono struktūra
**Sulfatai** – sieros rūgšties druskos.

Savybės
-------

Sulfato jonas yra daugiaatomis anijonas, kurio formulė SO42−, molekulinė masė 96,06 (daltonai). Sulfato anijoną sudaro sieros atomas apsuptas keturių deguonies atomų, išsidėsčiusių tetraedriškai.

Sulfatai susidaro, šiam jonui susijungiant su katijonais, dažniausiai joniniu ryšiu, nors gali suformuoti ir kovalentinius cheminius ryšius (pvz. dialkilsulfatų atveju). Dauguma sulfato druskų yra tirpios vandenyje. Prie išimčių priskiriami praktiškai netirpūs kalcio sulfatas, stroncio sulfatas ir bario sulfatas (pastarojo ši savybė pritaikoma gravimetriniuose sulfatų tirpalų tyrimuose).

Panaudojimas
------------

Sulfatai yra svarbūs tiek biologinėse sistemose, tiek cheminėje pramonėje:

* Švino rūgštiniuose akumuliatoriuose paprastai naudojama sieros rūgštis H2SO4.
* Kai kurie anaerobiniai organizmai savo metaboliniuose procesuose naudoja sulfatus kaip elektronų akceptorius, pvz. gyvenantys prie hidroterminių šaltinių („Juodųjų rūkalių") giliuose vandenyse.
* Vario sulfatas yra įprasta dumblių naikinimo priemonė. Namų ir žemės ūkyje naudojamas kaip fungicidas vadinamas mėlynuoju akmenėliu, taip pat naudojamas PCB plokščių nuėsdinimui.
* Magnio sulfatas (Epsomo druska) naudojama terapinėse voniose. Hidratas, gana populiarus namų medicinoje, vadinamas karčiąja druska arba angliškąja druska.
* Gipsas – hidratuotas kalcio sulfatas, naudojamas kaip tinkas statybose, apdailoje ir pan.
* Anhidritas – kalcio sulfatas, naudojamas apdailoje
* Sulfato jonas naudojamas kaip anijonas kai kuriuose katijoniniuose vaistuose.

Sulfatai aplinkoje
------------------

Sulfatai į atmosferą patenka aerozolių pavidale, išskiriami deginant fosilinį kurą bei degant biomasei (augalams). Jie didina atmosferos ir kritulių rūgštingumą (rūgštusis lietus).

### Įtaka klimatui

Tiesioginis poveikis – sulfatai atmosferoje išsklaido šviesą, tokiu būdu didindami Žemės planetos albedą. Šis efektas mažina šiltnamio dujų sukeliamą šiltnamio efektą, tačiau nėra vientisai pasiskirstęs per atmosferą, veiksmingiausias netoli didelių pramoninių regionų.

Vienas iš netiesioginių poveikių yra Twomey efektas, kur sulfatiniai aerozoliai veikia kaip debesų kondensacijos branduoliai, tokiu būdu susidarant daugiau ir smulkesnių vandens lašelių, kas padidina šviesos atspindėjimą debesyse. Manoma, kad šis ir kiti netiesioginiai poveikiai (irgi susiję su debesimis) taip pat sukelia atmosferos vėsinimo efektą. Gali būti, kad sulfatų buvimas atmosferoje sušvelnina kai kurias pasaulinio atšilimo pasekmes.

Sieros oksoanijonai
-------------------

* SO52− persulfato;
* SO42− sulfato;
* SO32− sulfito;
* SO22− hiposulfito;
* S2O82− peroksidisulfato.
*Šis straipsnis apie miestą Rusijoje. Apie miestą Ukrainoje skaitykite straipsnyje Vovčanskas.*

| Volčanskas*Волчанск* |
| --- |
|              |
| *Volčansko tramvajus* |
|  |
| 

VolčanskasVolčanskas

59°56′00″ š. pl. 60°03′00″ r. ilg.﻿ / ﻿59.93333°š. pl. 60.05000°r. ilg.﻿ / 59.93333; 60.05000﻿ (Volčanskas)Koordinatės: 59°56′00″ š. pl. 60°03′00″ r. ilg.﻿ / ﻿59.93333°š. pl. 60.05000°r. ilg.﻿ / 59.93333; 60.05000﻿ (Volčanskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Sverdlovsko sritis Sverdlovsko sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 9 376  |
| **Altitudė** | 240 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Volčanskas |

**Volčanskas** (rus. *Волчанск*) – miestas Rusijoje, Sverdlovsko srityje, 452 km į šiaurę nuo Jekaterinburgo, maždaug pusiaukelėje (25 km) tarp Karpinsko ir Severouralasko, rytinėse Uralo pašlaitėse, prie Volčankos upelio. Geležinkelio stotis (Lesnaja Volčanka) prie Serovo–Severouralsko atšakos. Veikia tramvajus. Kasamos rusvosios anglys. Mechanikos, medienos apdirbimo pramonė.

Istorija
--------

Nuo XVIII-XIX a. dabartinio Volčansko vietoje buvo gyvenvietė, iš pradžių vadinta Valčia arba Volčia, vėliau Lesnaja Volčanka, pagal čia tekantį ir rytuose į Sosvą įtekantį upeliuką Volčanką.

Gyvenvietė (Volčanka) pradėjo kurtis ~1850 m. Nuo 1902 m. pradėta anglių kasyba. 1956 m. suteiktas miesto statusas ir Volčansko pavadinimas. Vėliau anglių kasybos apimtys ir gyventojų skaičius sumažėjo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 96
| Detlevsruho kapinynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Detlevsruho kapinynasDetlevsruho kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°28′20″ š. pl. 21°02′50″ r. ilg.﻿ / ﻿54.47222°š. pl. 21.04722°r. ilg.﻿ / 54.47222; 21.04722Koordinatės: 54°28′20″ š. pl. 21°02′50″ r. ilg.﻿ / ﻿54.47222°š. pl. 21.04722°r. ilg.﻿ / 54.47222; 21.04722 |

 |
| Naudotas | V a.-VII a. |
| Tirtas | 1907 m. |

**Detlevsruho kapinynas** – kapinynas Alnos dešiniajame krante prie buvusio **Detlevsruho** kaimo, netoli Kukėnų (nuo 1946 m. *Ladožskoje*, Pravdinsko rajonas, Kaliningrado sritis, Rusijos federacija).

Tyrimai
-------

Vienas garsiausių Prūsijos viduriniojo geležies amžiaus V a.-VII a. kapinynų. 1907 m. Emilis Holakas ištyrė 26 kapus, dauguma jų su akmenų vainikais arba grindiniais. Mirusieji laidoti sudeginti, duobėse su įkapėmis. Rasta puodelių, smeigtukų, antkaklių, apyrankių, gintaro ir stiklo karolių, diržo dalių, ietigalių, kovos peilių – durklų, žąslų, įvairių lankinių segių – žieduotų, rakto pavidalo, kryžinių su gyvuline kojele, simetrinių, pirštuotų ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdemaras Šimėnas. *Detlevsruho kapinynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 646 psl.
**Samarobriva** (*Samarobriva*) – senovės miestas Galijoje, pagrindinis keltų ambianų miestas; vėliau – romėnų miestas. Dabar – Amjenas.

Pavadinimas
-----------

Galų ir romėnų laikais miestas vadinosi galų žodžiu *Samarobriva* 'tiltas ant Samaros', iš *briva* 'tiltas' + *Samara* 'Soma'.

Vėliau miesto pavadinimas buvo pakeistas tų vietovių tautos pavadinimu, kas buvo būdinga tų laikų Galijai. Taip ir *Ambiani* susidarė *Amiens*. Manoma, kad ši forma atsirado kaip daugiskaitos galininkas *Ambienos* ar daugiskaitos įnagininkas/vietininkas *Ambianis*.

Istorija
--------

Kraštas buvo gyvenamas nuo ikiistorinių laikų. Atėjus romėnams krašte gyveno ambianai. Iš galų miesto laikų turima labai nedaug radinių, nes jis nebuvo archeologų tyrinėjamas. Nėra ir miesto aprašymų senoviniuose tekstuose. Romėnai atkreipė dėmesį į strateginę miesto padėtį. Savo veikale *De Bello Gallico* ('Galų karas') Julijus Cezaris paminėjo, kad, rengdamasis užkariauti D. Britaniją, Samarobrivoje jis 54-53 m. pr. m. e. žiemą jis buvo įrengęs žiemos stovyklą. Cezaris Samarobrivoje du kartus buvo sušaukęs galų miestų atstovų tarybą *Concilium Galliae*.

Miestas plėtėsi I a. kai Romos imperatorius Klaudijus nutarė užkariauti D. Britaniją. Galijoje buvo tiesiami naujo keliai, padidėjo miesto įtaka. Samarobriva tapo pagrindine kryžkele tarp Lugduno (lot. *Lugdunum*, dabar Lionas) ir Bononijos (lot. *Bononia*, dabar Pajūrio Bulonė) ir Šiaurės Galijoje. Mieste buvo pastatyti forumas, pirtys ir amfiteatras. Miesto gatvės buvo išdėstytos statmenai.

287 m. pirmuoju miesto vyskupu tapo Firminas (dabar žinomas kaip *Saint Firmin*), kuris išplatino mieste krikščionybę.

IV a. miesto amfiteatras buvo perstatytas į tvirtovę *Castillon*, kurios sienos supo apie 810 arų teritoriją. Amjeno tvirtovė yra didžiausia Šiaurės Galijos tvirtovė.

Nuorodos
--------

* Amiens
| Samaraarab. سامَراء |
| --- |
| *Samaros reginys* |
|  |
| 

SamaraSamara

34°11′50″ š. pl. 43°52′30″ r. ilg.﻿ / ﻿34.19722°š. pl. 43.87500°r. ilg.﻿ / 34.19722; 43.87500﻿ (Samara (Irakas))Koordinatės: 34°11′50″ š. pl. 43°52′30″ r. ilg.﻿ / ﻿34.19722°š. pl. 43.87500°r. ilg.﻿ / 34.19722; 43.87500﻿ (Samara (Irakas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Irako vėliava Irakas |
| **Muchafaza** | Saladino muchafaza |
|  |
| **Gyventojų** (2003) | 348 700  |
|  |
|  **Vikiteka** | Samara |
|  |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 276 |

**Samara** (arab. سامَرّاء‎ = *Sāmarrā*) − miestas vidurio Irake, Saladino muchafazoje, Tigro dešiniajame krante, 125 km į šiaurę nuo Bagdado. Greta miesto įrengta užtvanka, sudarytas dirbtinis Tartaro ežeras, aplink yra drėkinamųjų kanalų sistema. Pats miestas nusidriekęs 41,5 km išilgai Tigro upės. Manoma, kad jo pavadinimas kilo iš arabiško posakio, reiškiančio „džiaugsmas reginčiajam".

Istorija
--------

Samaros teritorija gyvenama nuo gilios senovės, rasta V tūkstantmečio pr. m. e. archeologinių radinių, čia išsivystė Samaros kultūra − Ubaidų kultūros pirmtakė. Pats Samaros miestas iškilo gerokai vėliau − 690 m. pr. m. e. jį įkūrė Asirijos valdovas Sinacheribas. Persų valdovas Chosrovas I čia pastatė tvirtovę VI a. Bagdade kilus neramumams, 833 m. Abasidų dinastija savo sostinę perkėlė į Samarą, 892 m. ji vėl grąžinta į Bagdadą tačiau Samara išliko svarbiu prekybiniu centru. 847 m. pastatyta mečetė su spiraliniu minaretu, išlikusi iki šių dienų, daugybė kitų paminklų. Miestas tapo svarbiu šiitų religiniu centru. XX a. pr. įrengta užtvanka leido miestui sparčiai plėstis. Po 2003 m. Irako okupacijos Samaroje kilo ginkluoti konfliktai tarp sunitų daugumos ir šiitų mažumos, 2006−2007 m. susprogdinta Al Askario mečetė.

Paveldas
--------

Samara pasižymi unikalia architektūra. Svarbiausias miesto objektas − IX a. spiralinis minaretas šalia Samaros didžiosios mečetės. Pastato aukštis − 52 m, plotis − 33 m. Kiti svarbūs objektai: Al Askarijos mečetė (pastatyta 852 m. dabar dalinai sugriauta), dveji rūmai (plotas 125 ir 211 ha), dar 42 įvairūs dvarai, 4 susirinkimų mečetės, trijų kalifų mauzoliejai ir kt.

2007 m. Samara įtraukta į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą, bet dėl karo veiksmų mieste yra pavojaus grupėje.

* Al Askario mečetė prieš 2006 m. sprogdinimusAl Askario mečetė prieš 2006 m. sprogdinimus
* MinaretasMinaretas
* Vaikai Samaros gatvėjeVaikai Samaros gatvėje

Sportas
-------

* Samarra SC, sporto klubas; futbolo ekipa.
* Samaros miesto stadionas, kurio talpa 10 tūkst. žiūrovų.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑

Nuorodos
--------

* [Miesto svetainė]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Irake |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
Hatra (1985) · *Ašūras (Kalat Šerkatas)* (2003) · *Samaros archeologinis miestas* (2007) · Erbilio tvirtovė (2014) · Ahvaras pietų Irake: biologinės įvairovės prieglobstis ir senųjų Mesopotamijos miestų kraštovaizdžio reliktai (2016) · Babilonas (2019) | Irako vėliavaIrako vėliava |
|  |
|  Nematerialusis | 
Irako Makamas (2008) |

 |
| Voluntarisrumun. *Voluntari* |
| --- |
|        |
| *Voluntario Šv. Elijo cerkvė* |
|  |
| 

VoluntarisVoluntaris

44°25′0″ š. pl. 26°06′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.41667°š. pl. 26.10000°r. ilg.﻿ / 44.41667; 26.10000﻿ (Voluntaris)Koordinatės: 44°25′0″ š. pl. 26°06′0″ r. ilg.﻿ / ﻿44.41667°š. pl. 26.10000°r. ilg.﻿ / 44.41667; 26.10000﻿ (Voluntaris) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rumunijos vėliava Rumunija |
| **Apskritis** | Ilfovo apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 42 944  |
|  |
|  **Vikiteka** | Voluntaris |

**Voluntaris** (rumun. *Voluntari*) – Rumunijos miestas, išsidėstęs Dunojaus žemupyje, šalia sostinės Bukarešto. Nuo šiaurinės Bukarešto ribos nutolęs per vieną kilometrą, o nuo sostinės centro – vos per šešis; sostinės priemiestis. Miesto statusą turi nuo 2004 m.

Pavadinimo kilmė
----------------

Pavadinimas kilo iš žodžio „voluntari", kuris reiškia savanorį.

Gyventojai
----------

Pagal surašymo duomenis gyvena daugiau nei 42 tūkst. gyventojų. Iš jų 94,8 % – rumunai, o likę priklauso įvairioms tautinėms mažumoms.

Sportas
-------

2010 m. mieste įkurtas futbolo klubas, kuris vadinasi kaip ir miestas – FC Voluntari. Nuo 2015 m. žaidžia elito divizione, *Liga I* pirmenybėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Detonatoriaus stiprintuvas** (angl. *explosive booster*), *tarpinis detonatorius*, *tarpinis užtaisas* – sprogdinimo įtaisas, padidinantis inicijuojančios sprogstamosios medžiagos energiją, kad šios pakaktų susprogdinti nejautrios, bet didelio galingumo antrinės sprogstamosios medžiagos užtaisą. Tai sprogusis elementas, pakankamai jautrus, kad jį sužadintų mažas sprogdiklio elementas (pvz. padegamoji arba detonuojamoji kapsulė), ir pakankamai stiprus kad sukeltų pagrindinio užtaiso detonaciją.

Daliai sprogstamųjų medžiagų – TNT, B mišiniui, ANFO ir daugeliui kitų, turinčių mažą smūginį jautrį – detonuoti nepakanka uždegimo vamzdelio, sprogdiklio ar detonatoriaus energijos. Šių medžiagų užtaisams sprogdinti ir būna reikalingas detonatoriaus stiprintuvas. Tuo tarpu daliai sprogalų (pvz. C-4) pakanka vien detonatoriaus.

Anksčiau detonatorių stiprintuvuose plačiai naudojo tetrilą (ypač Antrojo pasaulinio karo metais), bet dabar jį beveik visiškai pakeitė kitos SM – heksogenas (RDX) ar PETN. Paprastai detonatoriaus stiprintuvas būna cilindras iš RDX ar PETN, į kurio vidų įstatomas detonatorius.
  
Paprastai detonatoriaus stiprintuve būna nuo keliasdešimties gramų iki kelių kilogramų (dažniausiai – keli šimtai gramų) sprogstamosios medžiagos. Masyvūs stiprintuvai naudojami sprogdinant, pvz. didelius užtaisus iš šimtų kilogramų ar dešimčių tonų nejautrių sprogalų. Dažnai pramonėje naudojamos sprogstamųjų medžiagų užtaisai dėl nepalankių sąlygų (vandens poveikis, šaltis, užtaisų išdėstymo nepatogumas) būna nepakankamai jautrūs sprogdinant standartiniais sprogdikliais. Dėl to kalnakasybos ar kalnų reljefo keitimo vietose dalis sprogdinimui paruoštų užtaisų gali nesprogti, kas apsunkina darbus ir smarkiai mažina darbų saugą. Dirbant tokiomis sąlygomis plačiai naudojami detonatorių stiprintuvai (tarpiniai užtaisai), kurie garantuoja užtaisų inicijavimo efektyvumą.

Improvizuotuosiuose sprogmenyse kaip detonatoriaus stiprintuvą dažnai naudoja plastiškąsias sprogstamąsias medžiagas. Pvz. į 120 mm minosvaidžio minos sprogdiklio lizdą įspaudžia gabalėlį semtekso.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Estergomasveng. *Esztergom* |
| --- |
|        |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

EstergomasEstergomas

47°47′0″ š. pl. 18°44′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.78333°š. pl. 18.73333°r. ilg.﻿ / 47.78333; 18.73333﻿ (Estergomas)Koordinatės: 47°47′0″ š. pl. 18°44′0″ r. ilg.﻿ / ﻿47.78333°š. pl. 18.73333°r. ilg.﻿ / 47.78333; 18.73333﻿ (Estergomas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Vengrijos vėliava Vengrija |
| **Medė** | Komaromas-Estergomas |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 30 928  |
|  |
|  **Vikiteka** | Estergomas |

**Estergomas** (veng. *Esztergom*, vok. *Gran*) – miestas šiaurės Vengrijoje, Komaromo-Estergomo medėje, dešiniajame Dunojaus krante, Slovakijos pasienyje, 46 km į šiaurės vakarus nuo Budapešto. Mašinų gamybos („Suzuki" gamykla), popieriaus pramonė. Prie Estergomo kasamos rusvosios anglys.

Architektūra
------------

Miestas išlaikęs būdingą viduramžišką architektūrą, yra X a. tvirtovės, romaninio ir ankstyvosios gotikos stiliaus karaliaus rūmų (XII–XIII a.) griuvėsiai, klasicistinė šv. Onos bažnyčia (1828 m.) ir katedra (1856 m.) su renesansine Bakoco koplyčia (1507 m.).

Istorija
--------

X–XIII a. Estergomas buvo Vengrijos karalystės sostine.
**Jonas Grigaliūnas** (g. 1937 m. gruodžio 16 d. Kėdainiuose) – Lietuvos miškininkas, fotografas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1961 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1998 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1961–1962 m. Dubravos miškų tyrimo stoties Šilupio girininkijos girininko pavaduotojas, 1963–1964 m. girininkas. 1968–1998 m. Lietuvos miškų ūkio mokslo tyrimų instituto mokslo darbuotojas, 1975–1992 m. Matematinių metodų laboratorijos vedėjas, 1995–1998 m. Miško resursų ir ekonomikos skyriaus vedėjas.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo kryptis – medynų sandaros ir augimo eigos dėsningumų tyrimas ir modeliavimas. Sudarė dendrometrinių rodiklių (skersmens, aukščio, tūrio, prieaugio) matematinius modelius.

Bibliografija
-------------

* Girioje prie marių, fotoalbumas, 1978 m.
* Plėšrieji paukščiai, fotoalbumas, 1989 m.
* Lietuvos pušynų prieaugių dinamika ir jos vertinimas, monografija, 1994 m.
* Mūsų miškas, fotoalbumas, 2002 m.
* Fotografavau Lietuvą , fotoalbumas , [2014] m.
* Mokslinių straipsnių bibliografinis rinkinys (Lietuvos miškų institutas)


|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi** – <Priežastis>**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą.** |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Edvardas Kipšas. *Jonas Grigaliūnas (1937)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 159 psl.

Nuorodos
--------

* Jonas Grigaliūnas. Miško paukščiai ir jų fotografavimo menas Archyvuota kopija 2013-07-24 iš Wayback Machine projekto.
**Valstybinė medicininio audito inspekcija prie Sveikatos apsaugos ministerijos** (**VMAI**) - viešojo administravimo biudžetinė įstaiga, kurios paskirtis - dalyvauti įgyvendinant Lietuvos Respublikos Vyriausybės politiką asmens sveikatos priežiūros paslaugų kokybės ir pacientų saugos srityje.

VMAI steigėjas - Lietuvos Respublikos sveikatos apsaugos ministerija.

Adresas: A. Smetonos g. 5, Vilnius (LT-01115).

Veikla
------

Uždaviniai:

* vykdyti visų nuosavybės formų juridinių ir fizinių asmenų, kurie verčiasi asmens sveikatos priežiūros veikla, teikiamų asmens sveikatos priežiūros paslaugų kokybės ir pacientų saugos valstybinę kontrolę ir ekspertizę;
* įgyvendinti pacientų saugą pagal VMAI kompetenciją;
* siekti, kad būtų teikiamos kokybiškos ir saugios asmens sveikatos priežiūros paslaugos.

Direktoriai
-----------

* Nuo Ramunė Navickienė (g. 1958 m.)

Nuorodos
--------

* Oficiali tinklavietė Archyvuota kopija 2010-07-03 iš Wayback Machine projekto.

Istorija
--------

Nuo 2012 m. sausio 1 d. reorganizuota prijungiant prie Valstybinės akreditavimo sveikatos priežiūros veiklai tarnybos prie Sveikatos apsaugos ministerijos.
| Esperansasangl. *Esperance* |
| --- |
| *Endriu gatvė Esperanse* |
|  |
| 

EsperansasEsperansas

33°51′00″ p. pl. 121°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿33.85000°š. pl. 121.88333°r. ilg.﻿ / 33.85000; 121.88333﻿ (Esperansas)Koordinatės: 33°51′00″ p. pl. 121°53′0″ r. ilg.﻿ / ﻿33.85000°š. pl. 121.88333°r. ilg.﻿ / 33.85000; 121.88333﻿ (Esperansas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Valstija** | Vakarų Australija Vakarų Australija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1893 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 12 145  |
|  |
|  **Vikiteka** | Esperansas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Èsperansas |

**Esperansas** (angl. *Esperance*) – miestas pietvakarių Australijoje, Vakarų Australijos valstijoje. Įsikūręs 720 km į pietryčius nuo Perto, Indijos vandenyno (Vilties įlankos) pakrantėje. Yra jūrų uostas, nedidelis oro uostas, geležinkelis į Kalgurlį, praeina Australiją juosiančio plento atkarpa Pertas–Adelaidė. Verčiamasi žvejyba, turizmu, per jūrų uostą išvežami javai, geležies rūda.

Apylinkėse gausu rausva spalva garsėjančių druskos ežerų. Netoliese įsteigtas Keip Le Grando nacionalinis parkas.

Istorija
--------

1781 m. dabartinio miesto vietą pasiekė prancūzų ekspedicija. Pagal jos laivą *Espérance* (pranc. „viltis") pavadinta Vilties įlanka. Nuo XIX a. 7-ojo dešimtmečio pradėjo kurtis naujakuriai, o 1893 m. įkurta Esperanso gyvenvietė. XX a. pr. buvo svarbus javų eksporto uostas.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Afrika. Antarktida. Australija. Okeanija*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Èsperansas.
| **Jonas I Megas Komninas** |
| --- |
| Komninų dinastija |
| Visas vardas | Iōannēs I Megas Komnēnos Axoukhos |
| Gimė | (?) |
| Mirė | 1238 m.Trapezundas |
| Sutuoktinis (-ė) | (?) |
| Vaikai | Ioannikios |
| Trapezundo imperatorius |
| Valdė | 1235-1238 m. |
| Pirmtakas | Andronikas I Gidas |
| Įpėdinis | Manuilas I Megas Komninas |

**Jonas I Megas Komninas** (gr. Ιωάννης Α΄ Μέγας Κομνηνός Αξούχος, *Iōannēs I Megas Komnēnos Axoukhos*, g. ? – m. 1238 m. Trapezundas) – Komninų dinastijos trečiasis Trapezundo imperatorius, valdė 1235 – 1238 m.

Jonas I buvo Trapezundo imperatoriaus Aleksijaus I vyriausias sūnus.

Imperatoriumi Jonas I tapo po savo dėdės Androniko I mirties 1235 m. ir jo valdymas buvo trumpas. Po trijų valdymo metų jis mirė po nelaimingo atsitikimo, nukritęs nuo žirgo, žaisdamas polo. Jo sūnus Ioannikios buvo atiduotas į vienuolyną, tad sostas atiteko Jono I jaunesniam broliui Manuilui I.

Jono I šeima
------------

* Žmona: (?)
	+ sūnus Ioannikios (?)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas I Megas Komninas

Nuorodos
--------

* Rytų literatūra, Trapezundo kronika **(**rus.**)**

|  |
| --- |
| Jonas I Megas Komninas **Komninų dinastija****Gimė:** nežinoma  **Mirė:** 1238 m.  |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai:**Andronikas I Gidas** | **Trapezundo imperatorius**1235 – 1238 m. | Po to:**Manuilas I Megas Komninas** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Chorošivo rajonas** (ukr. *Хорошiвський район*) yra Žytomiro sryties viduryje, šiauriau nuo sostinės Žytomyro. Rajono plotas 0,9 km². Administracinis centras – Chorošivas.

Pramonė ir ūkis
---------------

Chorošivo mieste nuo pat sovietmečio išgaunamas granitas. Nors jau ir šiame mieste didžiųjų kanjonų bei karjerų nėra dar šis verslas šiek tiek „kvepuoja". Už 10 km nuo Chorošivo buvęs didžiausias karjeras šiandien yra ežeras. Važiuojant Keliu iš Žytomyro sutiksime ne mažiau nei 10 buvusių ir nors 5 esamus karjerus.

Administracinis rajono suskirstimas
-----------------------------------

Chorošivo rajonas suskirstytas į šiuos kaimus:

* Грушки (Hrušky)
* Давидівка (Davydivka)
* Дашинка (Dašynka)
* Дворище (Dvoryšče)
* Добринь (Dobryn)
* Жовтнівка (Žovtnivka)
* Зубринка (Zubrynka)
* Іршанськ (Iršansk)
* Калинівка (Kalynivka)
* Краївщина (Krajivščyna)
* Кропивня (Kropyvnia)
* Небіж (Nebiž)
* Нова Борова (Nova Borova)
* Поромівка (Poromivka)
* Радичі (Radyči)
* Рижани (Ryžany)
* Сколобів (Skolobiv)
* Солодирі (Solodyri)
* Ставки (Stavky)
* Суховоля (Suchovolia)
* Топорище (Toporišče)
* Фасова (Fasova)
* Червоногранітне (Červonohranitne)
* Ягодинка (Jahodynka)

Transportas
-----------

Svarbiu transportu Chorošivo rajonas pasigirti negali, tačiau per jį eina kelias iš Korostenio į Žytomyrą. Traukinių ir oro uostų rajone nėra, tačiau iš rajono sostinės vyksta autobusai į Paryžių, Londoną, Varšuvą bei kitus Europos miestus.

Kultūra
-------

Chorošive yra brangiųjų akmenų muziejus. Tarp eksponatų daugybė granito luitų, deimantų ir kitų brangiųjų akmenų.
**Detumescencija** (lot. *detumesco* – atslūgti, nustoti didėjus) – erekcijos silpnėjimas po ejakuliacijos ir orgazmo. Fiziologinė priešybė – tumescencija.

Vyro detumescencija
-------------------

Vyro erekcija ima slūgti praėjus kelioms sekundėms po orgazmo, varpa suminkštėja ir vyras pamažu netenka gebėjimo tęsti sueitį. Kai kuriems, ypač jauniems, vyrams detumescencija prasideda gerokai vėliau ir jie gali tęsti sueitį iki kito orgazmo.

Moters detumescencija
---------------------

Moterims detumescencija trunka daug ilgiau – apie 10–20 minučių, o jeigu nebuvo pasiektas orgazmas – iki 30–60 minučių ir ilgiau. Detumescencija gali atsirasti bet kada sueities metu, jeigu atsiranda pašalinių trikdžių.

Išnašos
-------

1. ↑  *Detumescence*. Oxford Reference. Nuoroda tikrinta 2021-07-14.
2. ↑  W. Tabb Moore & Richard C. Eastman (1990), *Diagnostic Endocrinology*, B.C. Decker, p. 271, ISBN 978-1-55664-079-7
3. 1 2 3  Jones, Richard E. (2006). *Human reproductive biology*. Kristin H. Lopez (3rd ed.). Amsterdam: Elsevier Academic Press. ISBN 978-0-12-088465-0. OCLC 61351645.
| Detvasvk. *Detva* |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

DetvaDetva

48°33′5″ š. pl. 19°25′6″ r. ilg.﻿ / ﻿48.55139°š. pl. 19.41833°r. ilg.﻿ / 48.55139; 19.41833﻿ (Detva)Koordinatės: 48°33′5″ š. pl. 19°25′6″ r. ilg.﻿ / ﻿48.55139°š. pl. 19.41833°r. ilg.﻿ / 48.55139; 19.41833﻿ (Detva) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Slovakijos vėliava Slovakija |
| **Kraštas** | Banska Bistricos kraštas |
| **Apygarda** | Detvos apygarda |
|  |
| **Meras** | Ján Šufliarský |
|  |
| **Gyventojų** (2015 m.) | 14 887  |
| **Plotas** | 68,088 km² |
| **Tankumas** (2015 m.) | 219 žm./km² |
| **Altitudė** | 400 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 962 12 |
|  **Vikiteka** | Detva |

**Detva** – miestelis vidurio Slovakijoje, Banskos Bistricos krašte. Įsikūręs Polianos kalnų papėdėje. 14 887 gyventojai (2015 m. duomenys).

Detva įkurta kaip nedidelė gyvenvietė angliakasiams iš Lubietovos kaimo bei iš kitų šalies vietų. 1787 m. pramoniniu būdu, pradėtas gaminti brinzos sūris. 1811 m. tapo opidumo tipo gyvenvietė. 1965 m. suteiktos miestelio teisės. 1996 m. tapo Detvos apygardos administraciniu centru.

1955 m. pastatyta karinės technikos gamykla. Dėl saugumo sumetimų, pastatyta šalia esančiame miške. Tuo metu apie 70 % miestelio gyventojų dirbo šioje gamykloje.

Galerija
--------

* Šv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčiaŠv. Pranciškaus Asyžiečio bažnyčia
* MuziejusMuziejus
* MokyklaMokykla

Nuorodos
--------

* Savivaldybės svetainė
|  |
| --- |
| Essaï Altounian  arm. Եսայի Ալթունյան |
|  
Essaï Altounian 2015 m. |
| Biografija |
| Dar žinomas | Essaï |
| Gimė | 1980 m. lapkričio 5 d. (42 metai)Paryžius, Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkas, dainų autorius, klavišininkas, muzikos įrašų prodiuseris, aktorius |
| Instrumentai | vokalas, klavišininiai |
| Įrašų kompanija | Sony France, Mercury Universal |
| Susijusi veikla | Genealogy |

**Essaï Altounian** (arm. Եսայի Ալթունյան, g. 1980 m. lapkričio 5 d. Paryžiuje) – armėnų kilmės prancūzų dainininkas, dainų autorius, klavišininkas, muzikos įrašų prodiuseris ir aktorius.

Būdamas dvylikos, Essaï įrašė savo pirmąją dainą, o 19-kos pasirašė kontraktą su „Sony France" ir tapo grupės „Ideal-3" pagrindiniu vokalistu. Sėkmingiausia jų daina tapo „Pardonne-moi", kurią grojo visos pagrindinės Prancūzijos radijo stotys. Po dvejų metų Essaï paliko grupę ir pradėjo solinę karjerą. Dainininkui teko dirbti su atlikėja Jenifer, kuriai jis parašė keletą dainų naujam jos albumui, kuris pelnė *Diamond Plaque* apdovanojimą. Jungtinės Amerikos Valstijose atlikėjas su Kerry Gordy įrašė singlą „Family". 2015 metais kaip grupės-projekto „Genealogy" narys dalyvavo 60-ajame „Eurovizijos" konkurse Vienoje.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Essaï Altounian** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Essaï – *Je n’oublie pas*
| Altos uolų raižiniai |
| --- |
| Pasaulio paveldo sąrašas |
| 

---

 |
| **Vieta** |  Norvegija |
| **Tipas** | Kultūrinis |
| **Kriterijus** | iii |
| Pasaulio paveldo emblema **Nuoroda** | (angl.) (pranc.): 352 |
| **Regionas**\*\* | Europa ir Šiaurės Amerika |
| **Įrašymo istorija** |
| **Įrašas** | 1985  (9-oji sesija) |
| 

Altos uolų raižiniai šalies/regiono žemėlapyje

 |
|  **Vikiteka:** | Altos uolų raižiniai |
| \* Pavadinimas, koks nurodytas UNESCO sąraše.\*\* Regionas pagal UNESCO skirstymą. |

**Altos uolų raižiniai** – uolos su mezolito ir vėlesnių tarpsnių raižiniais, esantys Finmarko apskrityje, Šiaurinėje Norvegijoje.

Nuo 1973 m. rasta daugiau nei 6 tūkst. uolų raižinių keliose vietovėse. Daugiausiai jų rasta *Jiepmaluokta* vietovėje. 1985 m. kartu su *Storsteinen*, *Kåfjord*, *Amtmannsnes* ir *Transfarelv* vietovėmis Altos uolų raižiniai buvo įrašyti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

Raižinius atradę Trumsės universiteto archeologai spėja, kad jie buvo sukurti maždaug 5 200–500 metų prieš mūsų erą, komsos ir kitų kultūrų žmonių. Mokslininkų nuomone, raižiniai vaizduoja medžiotojų–rankiotojų bei piemenų–klajoklių kultūros žmones, kurie vertėsi medžiokle, žvejyba ir rankiojimu, sugebėjo prisijaukinti šiaurinius elnius bei mokėjo pasigaminti valtis. Tarp tose olose esančių raižinių esama meškų garbinimo užuominų. Pastarųjų garbinimas būdingas daugeliui to meto kultūros žmonių. Taip pat vaizduojamos ir kitos šamanų ritualinės praktikos.

  

* 
* 
* 

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Norvegijoje |
| --- |
|  |
| 
Briugenas (1979) · Urneso medinė bažnyčia (1979) · Reruso kalnakasybos miestas ir apylinkės (1980) · Altos uolų raižiniai (1985) · Vegaejenas – Vegos salynas (2004) · Vakarų Norvegijos fjordai: Geirangerio fjordas ir Nerėjaus fjordas (2005) · Struvės geodezinis lankas (2005, kartu su kitomis devyniomis valstybėmis) · Rjukano-Notodeno pramoninio paveldo vietovė (2015) | Norvegijos vėliavaNorvegijos vėliava |

 |
Koordinatės: 23°10′52″ p. pl. 134°54′56″ v. ilg.﻿ / ﻿23.18111°š. pl. 134.91556°r. ilg.﻿ / 23.18111; 134.91556

Akamaru krantai ir Mekiro salelė
Mangarevos rifo žemėlapis
**Akamaru** (pranc. *Akamaru*) – sala Ramiajame vandenyne, Prancūzijos Polinezijos rytuose, Gambjė salyne, 7 km į pietryčius nuo Mangarevos. Plotas – 2,1 km² (trečia pagal dydį Gambjė salyne).

Akamaru yra nedideliame salyne, apsuptame koralų rifo ir lagūnos. Sala vulkaninė, 2,8 km ilgio ir 1,6 km pločio. Aukštis siekia 247 m. Prie šiaurės vakarinio kranto prisišliejusi Mekiro salelė.

2017 m. Akamaru saloje gyveno 12 žmonių. Yra Šv. Taikos Karalienės katalikų bažnyčia, įsteigta 1835–1862 m. veikusios misijos. Verčiamasi apelsinų auginimu.

* Šv. Taikos Karalienės bažnyčiaŠv. Taikos Karalienės bažnyčia
* Uolingas salos paviršiusUolingas salos paviršius
* Kokospalmių giraitėKokospalmių giraitė
* Salos reginysSalos reginys

Šaltiniai
---------

1. ↑  Recensement de 2017 – Répartition de la population de la Polynésie française par îles, *Institut de la statistique de la Polynésie française* (ISPF)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Akamaru** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |