recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| *Memoria* |
| --- |
| Memoria viršelis |
| Erreway studijinis albumas |
| Išleistas | 2004 (visame pasaulyje) |
| Įrašytas | 2004 |
| Žanras | pop muzika |
| Trukmė | 40:27 |
| Įrašų kompanija | Yair Dori International |
| Prodiuseris | Cris Morena |
| Erreway chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *Tiempo*(2004) |  | *El disco de Rebelde Way*(2006) |

 |

**Memoria** (liet. *Prisiminimai*) – trečias Argentinos grupės „Erreway" albumas. Dainas parašė Maria Cristina de Giacomi and Carlos Nilson, kurie taip pat sukūrė dainas kitiems „Erreway" albumams: „Señales" (2002) ir „Tiempo" (2003). Albumas išleistas 2004 m. birželį ir parduota 500 000 kopijų vien tik Pietų Amerikoje. Dainos „Asignatura Pendiente", „Vivo Como Vivo", „De Aquí de Allá", „Solo Se" ir „Memoria" yra naudojamos kino filme „Erreway: 4 Caminos" (2004 m.), o dainos „Memoria" ir „Que Se Siente" tapo singlais jau liepos mėnesį. Daina *Memoria* praleido tris savaites Argentinos hitų pirmoje vietoje, tapo grupės sėkmingiausiu singlu.

Dainų sąrašas
-------------

1. „Memoria"
2. „Solo Se"
3. „De Aquí de Allá"
4. „Asignatura Pendiente"
5. „No Hay Que Llorar"
6. „Dame"
7. „Bandera Blanca"
8. „Mañana Habrá"
9. „Perdiendo Ganando"
10. „Que Se Siente"

Vikižodynas
**Menachemas Beginas** (1913 m. rugpjūčio 16 d. Lietuvos Brastoje – 1992 m. kovo 9 d. Tel Avive) – Izraelio politikas, ministras pirmininkas (1977–1983), Nobelio taikos premijos laureatas 1978 m.

Biografija
----------

M. Begino įkalinimo atminimo lenta ant Lukiškių kalėjimo sienos
Baigė Varšuvos universiteto Teisės fakultetą. Nuo 1930 m. buvo sionistų sukarintos jaunimo organizacijos „Beitar" narys, 1938–1939 m. „Beitar" Lenkijos skyriaus vadovas. 1939 m. prasidėjus II pasauliniam karui iš Varšuvos pasitraukė į Vilnių. 1940 m. NKVD suimtas, kalintas Lukiškių kalėjime. Iš ten sovietai 1940 m. ištrėmė į Komiją. Su V. Anderso Lenkijos kariuomene 1943 m. pateko į Palestiną.

1978 m. pasirašė Kemp Devido taikos sutartį su Egiptu, už ką kartu su Egipto lyderiu A. Sadatu buvo apdovanotas Nobelio taikos premija. Nepritarė Palestinos arabų valstybės sukūrimui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Menachemas Beginas. Vilnijosvartai.lt (tikrinta 2023-05-09).
2. ↑  Represuotieji. Lietuviaisibire.lt (tikrinta 2023-05-09).
3. ↑  Beginas Menachemas Volfovičius. Istorijatau.lt (tikrinta 2023-05-09).
| Skrebiškio dvaras |
| --- |
| Vieta | Skrebiškis, Biržų rajonas |
| Įkurtas | XVIII a. |
| Bajorų giminės | Radvilos, Bubinskiai, Komorovskiai |
| Pastatų būklė | Nykstantis |

**Skrebiškio dvaras** – dvaras, esantis Skrebiškyje (Biržų rajono savivaldybė, Papilio seniūnija). Dvarvietė yra 6 km nuo Papilio, važiuojant vieškeliu. Telikę sodybos fragmentai. Dvaro rūmų griuvėsiai rodo, kad rūmai buvo iš akmenų mūro, su raudonų plytų langų apvadais. Paradiniai vidaus laiptai su baliustradomis buvo mediniai, lenkti, šiuo metu neišlikę. Riogso dar tvartų sienos, taip pat iš akmenų ir plytų. Pagal statinių stilių ir medžiagas spėjama, kad sodyba statyta XIX a. pirmojoje pusėje, ar vėliau. Akmenų ir plytų mūro derinys būdingas to meto šiaurės Lietuvos dvarų pastatams.

Istorija
--------

Dvaro istorija siekia kur kas ankstesnius laikus. Radvilų žemėse Skrebiškio palivarkas pažymėtas 1786 m. o netrukus - 1798 m. kunigaikštis Karolis Radvila perleido jį valdyti Voicekui Bobinskiui. 1841 m. minimas Skrebiškio savininkas Komorovskis. Galimai jis ir pastatė sodybą, kurios likučiai matyti šiandien. 

Dvaras susijęs su 1863 m. sukilimu - čia suimtas vienas jo vadų - Zigmantas SIerakauskas (1826-1863 m.). Kilęs iš Voluinės neturtingų bajorų, baigė Rusijos armijos generalinio štabo karo akademiją, palaikė ryšius su antirusiškai nusiteikusiais Lenkijos ir Lietuvos inteligentais. Prasidėjus sukilimui, buvo paskirtas Lietuvos sukilėlių kariniu viršininku. Jo sutelkta apie 2500 sukilėlių rinktinė sumušė caro kariuomenę prie Panevėžio, tačiau pralaimėjo mūšį prie Gudiškio, netoli Biržų. Mūšyje sužeistas, sukilėlių vadas buvo gydomas Skrebiškio dvare, bet kažkuris iš kaimyninių dvarininkų jį išdavė caro valdžiai. Karo lauko teismo Z. Sierakauskas nuteistas ir pakartas Vilniuje (dab. Lukiškių aikštėje). 

Nepriklausomos Lietuvos žemės reformos metu dalis dvaro žemės buvo palikta Izabelei Komorovskienei, Leonui Komorovskui ir Irenai Komorovskaitei. 1940 m. sovietai dvarą nacionalizavo, daug daiktų išsivežė (dalis jų pateko į muziejus). Antrojo pasaulinio karo pabaigoje dvarininkai išvyko į Vakarus. Tarybiniais metais kurį laiką dvaro rūmuose veikė kultūros namai, gyveno žmonės. Kilęs gaisras dvaro rūmus gerokai apgadino, jie nebuvo atstatyti ir pradėjo griūti. 

Yra išlikęs Skrebiškio dvarą valdžiusių grafų Komorovskių stalo sidabras.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Ingrida Semaškaitė. „Lietuvos dvarai". Enciklopedinis žinynas. – Vilnius, „Algimantas", 2010. // psl. 1–512
3. ↑
| Pululagva |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Ekvadoras Ekvadoras |
|  |
| Aukštis | 3356 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius | pleistocenas |
|  |
| Aktyvumas | snaudžiantis (?) |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 290 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 0°02′18″ š. pl. 78°27′48″ v. ilg.﻿ / ﻿0.03833°š. pl. 78.46333°r. ilg.﻿ / 0.03833; 78.46333Koordinatės: 0°02′18″ š. pl. 78°27′48″ v. ilg.﻿ / ﻿0.03833°š. pl. 78.46333°r. ilg.﻿ / 0.03833; 78.46333 |

**Pululagva** arba **Pululahva** (isp. *Pululahua*, keč. *Pululawa*) – ugnikalnis Anduose, Ekvadore, Pičinčos provincijoje, 15 km į šiaurę nuo Kito. Aukštis – 3356 m.

Ugnikalnis palyginti žemas, miškingais šlaitais. Viršūnėje yra 5 km pločio kaldera, iš dalies užpildyta dacitinės lavos kupolais. Keturi iš jų iškilę 480 m virš kalderos dugno. Dideli, sprogūs išsiveržimai vyko vėlyvajame pleistocene ir holocene. Paskutinis išsiveržimas vyko maždaug prieš 1670 metų, jo metu tryško lava ir veržėsi piroklastiniai srautai.

Ugnikalnis įeina į Pululagvos geobotaninį rezervatą.

Nuorodos
--------

* Global Volcanism Program Archyvuota kopija 2011-04-07 iš Wayback Machine projekto.
| **Andrius Jakučiūnas** |
| --- |
| Gimė | 1976 m. liepos 2 d. (46 metai) |
|  |
| Veikla | rašytojas, eseistas |
|  |
| Alma mater | 1998 m. Vilniaus universitetas |

**Andrius Jakučiūnas** (g. 1976 m. liepos 2 d.) – rašytojas, eseistas, kritikas.

Biografija
----------

1994 m. baigė Vilniaus 43-iąją vidurinę mokyklą. 1998 m. Vilniaus universitete klasikinę filologiją.

Dirbo Vilniaus Gabijos, Žemynos gimnazijose lotynų kalbos mokytoju. Vienas iš svetainės *Nevykėliai.lt* (2002–2003 m.) kūrėjų. Nuo 2006 m. Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Nuo 2007 m. naujienų redaktorius savaitraštyje „Nemunas", publikuoja Vilniaus kultūrinio gyvenimo apžvalgas ir eseistiką. Su D. Mitaite ir A. Šimkumi sudarė almanachą „Poezijos pavasaris. 2014". Nuo 2013 m. – komentarai LRT radijo laidoje „Kultūros savaitė".

Romanai „Servijaus Galo užrašai", „Tėvynė" ir apsakymų vainikas „Lalagė" išrinkti į Metų knygos rinkimų penketukus (suaugusiųjų kategorijoje), atitinkamai 2006, 2008 ir 2012 m. Šie kūriniai figūruoja ir LLTI sudaromų kūrybiškiausių metų knygų dvyliktukuose (2006, 2007, 2011 ir 2017 m.).

Bibliografija
-------------

* Sokrato gyvenimas arba mirtis: [novelės], PK. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 1999.
* Servijaus Galo užrašai: [romanas]. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2005.
* Tėvynė: [romanas]. – Vilnius: Lietuvos rašytojų sąjungos leidykla, 2007.
* Lalagė: [apsakymų vainikas]. – Vilnius: Tyto Alba, 2011.
* #Utopijos: [eseistika]. - Vilnius: Kitos knygos, 2017.

Įvertinimas
-----------

* 1996 m. Vytauto Kavolio prizas (jauniesiems literatams).
* 2010 m. Kazimiero Barėno premija už romaną „Tėvynė.
* 2012 m. Lietuvos rašytojų sąjungos premija už apsakymų knygą „Lalagė".
* 2012 m. LR Kultūros ministerijos premija už publicistiką.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LLTI kūrybiškiausių knygų dvyliktukai.

Nuorodos
--------

* Andrius Jakučiūnas, *tekstai.lt*
James Hunt|  
James Hunt 1976 m. Nyderlandų Grand Prix |
| Gimė | James Simon Wallis Hunt1947 m. rugpjūčio 29 d.Belmontas, Saris, Anglija, Jungtinė Karalystė |
| Mirė | 1993 m. birželio 15 d. (45 metai)Vimbldonas, Didysis Londonas, Anglija, JK |
| Karjera Formulėje 1 |
| Tautybė | Jungtinė Karalystė britas |
| Metai | 1973-1979 |
| Komandos | Hesketh, McLaren, Wolf |
| Komanda | {{{Komanda}}} |
| Dalyvauta GP | 93 (92 startai) |
| Čempionas | 1 (1976) |
| Pergalių | 10 |
| Podiumai | 23 |
| Taškai | 179 |
| Pole pozicijos | 14 |
| Greičiausių ratų | 8 |
| Pirmas GP | 1973 m. Monako Grand Prix |
| Pirmoji pergalė | 1975 m. Nyderlandų Grand Prix |
| Paskutinė pergalė | 1977 m. Japonijos Grand Prix |
| Paskutinis GP | 1979 m. Monako Grand Prix |

**Džeimsas Saimonas Volisas Hantas** (angl. *James Simon Wallis Hunt*; g. 1947 m. rugpjūčio 29 d. – 1993 m. birželio 15 d.) – britų Formulės 1 lenktynininkas, laimėjęs 1976 m. pasaulio čempionatą, taip pat komentatorius ir verslininkas.

Dž. Hantas pradėjo savo karjerą kėbulinių automobilių lenktynėse. Lenktyniaudamas Formulėje 3, jis patraukė Hesketh Racing ekipos dėmesį ir netrukus prisijungė prie komandos. 1973 m. Hantas debiutavo Formulėje 1. Jis perėjo į McLaren komandą 1975 m. sezone. Pirmaisiais metais Mclaren komandoje Hantas tapo 1976 m. Formulės 1 čempionu pilotų įskaitoje ir su šia komanda liko dar 2 metus, bet sėkmės jis dar kartą nesulaukė. 1979 m. jis persikėlė į Wolf komandą, bet po itin prastų rezultatų, jis dar tais pačiais metais baigė lenktynininko karjerą.

Dž. Hantas pradėjo komentuoti automobilių sporto varžybos per BBC televiziją. Jis buvo žinomas dėl savo žinių, humoro jausmo ir kritikos vairuotojams, kurie, jo nuomone, neįdėdavo daug pastangų. Šis karjeros pokrypis jam pelnė naujų gerbėjų auditoriją.

Dž. Hantas mirė nuo širdies priepuolio, būdamas 45 metų amžiaus. Jis buvo įtrauktas į Tarptautinę automobilių sporto šlovės salę 2014 m. sausio 29 d.

Nuorodos
--------

* Džeimsas Hantas – Oficiali svetainė
* Formulės 1 čempionų šlovės galerija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kooperacijos bankas** – istorinis Lietuvoje veikęs bankas.

Istorija
--------

1920 m. kooperatyvams finansuoti įsteigtas Lietuvos Kooperatyvų bankas, vėliau pervadintas į Lietuvos Kooperacijos banką. Daugiausia vertėsi indėlių ir einamųjų sąskaitų sumomis, finansavo kredito kooperatyvus ir centralines organizacijas, išduodavo paskolas ir atskiriems asmenims.

1936 m. Bankas buvo reorganizuotas į akcinį banką; jo pajininkai tapo akcininkais. Lietuvos Respublikos finansų ministerija įsigijo 2,5 mln. litų vertės akcijų paketą. Po šios reorganizacijos bankas tapo beveik vieninteliu kooperatyvų finansavimo šaltiniu.

Lietuvos okupacijos metais sovietai Banką nacionalizavo. Aktyvai ir pasyvai 1940 m. gruodį perduoti Žemės ūkio banko Lietuvos Respublikos kontorai.

Literatūra
----------

* Naujokienė R. Krivickienė R. Žemės ūkio kredito kooperatyvai tarpukario Lietuvoje // Mano ūkis – 1999. – Nr. 4. – P. 30-31.
| **Raudonoji lašiša*Oncorhynchus nerka*** |
| --- |
| Nerkos patelė (viršuje) ir patinas (apačioje) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Lašišažuvės  *( Salmoniformes)* |
| Šeima: | Lašišinės  *( Salmonidae)* |
| Gentis: | Ramiojo vandenyno lašišos  *( Oncorhynchus)* |
| Rūšis: | Raudonoji lašiša  *( Oncorhynchus nerka)* |

 |

**Raudonoji lašiša** (*Oncorhynchus nerka*) arba ***nerka*** – lašišinių (*Salmonidae*) šeimos žuvis. Paplitusios Ramiojo vandenyno šiaurinėje dalyje, ypač Aliaskoje; taip pat galima aptikti Kalifornijoje, Hokaide bei Anadyrio upėje. Rečiau pasitaiko Ohotsko jūroje bei rytų Sachaline.

Svarbus pramoninės žvejybos objektas.

Pirmąkart aprašyta 1792 m. vokiečių zoologo ir gamtininko Johano Valbaumo.

Aprašymas
---------

Kūno ilgis iki 65 cm, masė dažniausiai iki 3,5 kg, maksimali – 7,7 kg. Ryškiai raudonos spalvos. Savo forma primena ketą. Neršia gėluosiuose vandenyse, dažniausiai ežeruose. Po neršto žūva.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  „Raudonoji lašiša". *www.vle.lt*. Nuoroda tikrinta 2023-03-30.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Alex O'Loughlin |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Alex O'Loughlin |
|  |
| Gimė | 1976 m. rugpjūčio 24 d. (46 metai) Kanbera, Australija |
|  |
| Šalis | Australijos vėliava Australija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Jack Flange„Oyster Farmer", 2004 m.Stan„The Back-up Plan", 2010 m. Mick St. John „Moonlight", 2007-2008 m.Dr. Andy Yablonski„Three Rivers", 2009 m. |
|  |
|  |

**Alex O'Loughlin** (g. 1976 m. rugpjūčio 24 d. Kanberoje, Australijoje) – australų aktorius, geriausiai žinomas už pagrindinį vaidmenį seriale Hawaii Five-0.

Biografija
----------

Aleksas gimė Kanberoje, Australijoje, bet turi airiškų bei škotiškų šaknų. Būdamas dar labai jaunas sirgo astma, pasižymėjo hiperaktyvumu. Baigęs mokslus 1999 m. įstojo į Sidnėjaus Nacionalinį dramos institutą ir jį baigė 2002 m. birželio mėnesį užbaigdamas trejų metų dramos vaidybos programą po kurios buvo įteiktas bakalauro diplomas.

Karjera
-------

Pradėjo vaidinti trumpametražiuose filmuose Sidnėjuje. Vienas pirmųjų darbų, kuriame reikėjo aktorystės gabumų buvo pasirodymas komercinėje reklamoje atliekant jūrų pėstininko vaidmenį. Taip pat po studijų baigimo pradėjo filmuotis australų televizijoje. 

2004 m. atiteko pirmasis ir pagrindinis vaidmuo filme „Oyster Farmer". Vėliau pasirodė „Man-Thing", „Feed" projektuose ir australietiškame mini seriale „The Incredible Journey of Mary Bryant", už kurį jis buvo nominuotas geriausio televizijos aktoriaus titului vykusiuose filmų instituto apdovanojimuose 2005 m. 

Aleksas pelnė ir nuostabiausio aktoriaus dramos serijose prizą 2006 m. įvykusioje „Logic" ceremonijoje. 

2007 m. prisijungė prie serialo „The Shield" komandos gretų kaip detektyvas Kevinas Hiatas, naujausias smogikų būrio narys.

Nuo 2010 m. pradėjo filmuotis kriminaliniame seriale „Hawaii Five-0".
|  |
| --- |
| James Hetfield |
|  
James Hetfield |
| Biografija |
| Pilnas vardas | James Alan Hetfield |
| Dar žinomas | Het, Jaymz, Papa Het |
| Gimė | 1963 m. rugpjūčio 3 d. (59 metai) |
| Kilmė |  JAV |
| Žanrai | Thrash metal, speed metal, heavy metal, hard rock |
| Kūrinių kalbos | anglų |
| Veikla | Muzikantas |
| Instrumentai | gitara, vokalas |
| Aktyvumo metai | 1981- |
| Įrašų kompanija | Warner Bros. Elektra, Megaforce, Blackened Recordings |
| Susijusi veikla | Metallica, Spastik Children |
| Svetainė | Oficialus Metallica puslapis |

**James Alan Hetfield** (g. 1963 m. rugpjūčio 3 d. Downey’je, Kalifornija.) – geriausiai yra žinomas kaip thrash metal grupės Metallica vokalistas ir gitaristas.

Biografija
----------

James Hetfield, gimė skyrybų išardytoje, griežtoje šeimoje. Kai James’ui buvo 16 metų, jo motina mirė nuo vėžio. James'as buvo uždara asmenybė, dėl to būdavo atitolęs nuo bendraamžių.

Muzika James'o gyvenime
-----------------------

Iš pradžių, būdamas 9 metų, James'as pradėjo lankyti pianino pamokas, po to jis susidomėjo savo brolio David'o būgnais, ir galiausiai, būdamas 14 metų, pradėjo groti gitara. Vaikystėje James'as dar pabūvojo kelete grupių: Leather Charm ir Obsession.

Metallica
---------

1981 m. James'as susipažino su dabartiniu Metallica būgnininku Lars'u Ulrich. Pastarasis laikraščio skelbimuose ieškojo muzikantų. Taigi James'as su Lars'u susirado dar porą muzikantų: Dave'ą Mustaine ir Ron'ą McGoverney, ir įkūrė milžiniško populiarumo susilaukusią ir iki šiol tebegyvuojančią grupę Metallica. 1992 metais, James'as, koncerto metu pateko į pirotechnikos nelaimę, ir smarkiai apdegė, taigi, kol jis reabilitavosi, vietoj jo gitara grupėj grojo James'o draugas John'as Marshall'as, o dainuoti James'as galėjo. 2001 James'as gydėsi priklausomybę alkoholiui.

Asmeninis gyvenimas
-------------------

1997, rugpjūčio 17 diena, James'as vedė Francesca Tomasi, su kuria vėliau susilaukė 3 vaikų: Cali (Birželio 13, 1998), Castor (Kovo 18, 2000) ir Marcella (Sausio 17, 2002). James'as domisi medžiokle, riedlentėmis, automobiliais. 2009 metais, James'as kartu su Grupe Metallica, pateko į Rokenrolo šlovės muziejų. Metallica Rokenrolo Šlovės Muziejuje, 2009 m.
| Artiomovskis*Артёмовский* |
| --- |
| 

ArtiomovskisArtiomovskis

58°12′30″ š. pl. 114°38′45″ r. ilg.﻿ / ﻿58.20833°š. pl. 114.64583°r. ilg.﻿ / 58.20833; 114.64583﻿ (Artiomovskis (Irkutsko sritis))Koordinatės: 58°12′30″ š. pl. 114°38′45″ r. ilg.﻿ / ﻿58.20833°š. pl. 114.64583°r. ilg.﻿ / 58.20833; 114.64583﻿ (Artiomovskis (Irkutsko sritis)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8)------ vasaros: (UTC+9) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Irkutsko sritis Irkutsko sritis |
| **Rajonas** | Bodaibo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 1 846  |

**Artiomovskis**, *Artiomovskio kasyklos* (rus. *Артёмовский, Артёмовский прииск*) – auksakasių gyvenvietė prie Vitimo dešiniojo intako Bodaibo upės dešiniajame krante, Bodaibo rajonas, Irkutsko sritis, Rusija.

Lietuviai
---------

1949 m. birželio ir rugsėjo mėn. į Artiomovskį ir Šachtovą bei kitas mažesnes gyvenvietes 4–8 km nuo Artiomovskio iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta apie 500 lietuvių. Kartu su kitų tautybių tremtiniais jie dirbo aukso kasyklose. Gyveno palapinėse ir barakuose. 1957–1958 m. jiems leista išvykti be teisės grįžti į Lietuvą. 1989 m. ir 1990 m. iš Artiomovskio lietuvių kapinių dalis palaikų parvežta į Lietuvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Artiomovskis (Irkutsko sritis)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 57 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Artos regionas*Région d'Arta*إقليم عرتا |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Džibučio vėliava Džibutis |
| **Administracinis centras** | Arta |
| **Rajonų** | 1 |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 45 047 |
| **Plotas** | 1 800 km² |
| **Tankumas** (2012) | 25 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | DJ-AR |

**Artos regionas** (pranc. *Région d'Arta*, som. *Gobolka Carta*, arab. إقليم عرتا = *Aqlim `artā*) – regionas Džibučio vidurinėje dalyje. Administracinis centras – Arta.

Sudarytas 1994 m. iš Džibučio apylinkių.

Geografija
----------

Rytuose ribojasi su Somaliu, pietuose – su Ali Sabiho regionu, pietvakariuose bei vakaruose – Dikilio regionu, šiaurėje skalauja Tadžuros įlanka, o šiaurės rytuose ribojasi su Džibučio miestu. Įlankos pakrantė pasižymi smėlio paplūdimiais. Vakaruose plyti Mažosios Baros dykuma. Driekiasi Dihdos vadis.

Suskirstymas ir gyvenvietės
---------------------------

Artos regioną sudaro vienintelis Artos rajonas.

Didesnės gyvenvietės:

* Arta
* Vea
* Lojada
* Šabelėjus
* Damerdžogas

|  |  |
| --- | --- |
|  **Džibučio regionai** |  |
| Ali Sabihas | Arta | Dikilis | Džibutis | Obokas | Tadžura |
**Biržų miškų urėdija** − vienuoliktoji pagal užimamą miškų plotą iš 42 Lietuvos miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą.

Biržų miškų urėdija buvo įsteigta po I pasaulinio karo. 1947 m. spalio 1 d. − įkurtas Biržų miškų ūkis, kurį sudarė 7 girininkijos.

Biržų miškų urėdijos teritorija yra Lietuvos vidurio žemumos šiaurinėje dalyje. Beveik visa urėdijos teritorija įeina į Nemunėlio upės baseiną. Didžiausias urėdijos miško masyvas − Biržų giria, jos plotas − 16 770 ha. Tai ypatingai unikali ir savita giria: čia įsteigti du (Spalviškių ir Latvelių) botaniniai draustiniai, inventorizuotos kertinės miško buveinės, saugoma 1863 m. sukilimo dalyvių mūšio vieta bei kapinės.

Bendras miškų urėdijos žemės plotas sudaro 60 357 ha. Valstybinės reikšmės miškai užima 31 022 ha. Biržų miškų urėdas − Romanas Gaudiešius.

Urėdijos valstybinius miškus administruoja 11 girininkijų.

Girininkijos
------------


|  |  |
| --- | --- |
| **Girininkija** | **Girininkijos vieta** |
| **Seniūnija** | **Gyvenvietė** |
| Biržų | Biržų miesto seniūnija | Biržai |
| Būginių | Parovėjos seniūnija | Būginiai |
| Joniškėlio | Joniškėlio seniūnija | Joniškėlis |
| Kriklinių | Pumpėnų seniūnija | Krikliniai |
| Latvelių | Parovėjos seniūnija | Latveliai |
| Pasvalio | Pasvalio seniūnija | Pasvalys |
| Saločių | Saločių seniūnija | Saločiai |
| Spalviškių | Parovėjos seniūnija | Spalviškiai |
| Šilų | Parovėjos seniūnija | Marmakiškiai |
| Tamošiūnų | Parovėjos seniūnija | Spalviškiai |
| Vabalninko | Vabalninko seniūnija | Vabalninkas |

Nuorodos
--------

* Biržų miškų urėdijos tinklalapis Archyvuota kopija 2008-01-09 iš Wayback Machine projekto.
| Punaपुणे |
| --- |
| *Punos gatvė* |
|  |
| 

PunaPuna

18°28′0″ š. pl. 73°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿18.46667°š. pl. 73.78333°r. ilg.﻿ / 18.46667; 73.78333﻿ (Puna (Indija))Koordinatės: 18°28′0″ š. pl. 73°47′0″ r. ilg.﻿ / ﻿18.46667°š. pl. 73.78333°r. ilg.﻿ / 18.46667; 73.78333﻿ (Puna (Indija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Maharaštra |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 3 337 481  |
| **Altitudė** | 560 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Puna |
|  |
| **Kirčiavimas** | Pū́na |

**Puna** arba ***Pūna, Punė*** (angl. *Poona, Pune*, marath. पुणे  = *Puṇe*) – miestas vakarų Indijoje, Maharaštros valstijoje, Vakarų Ghatų rytinėje papėdėje, prie Mulos ir Mūthos upių santakos, 149 km į pietryčius nuo Mumbajaus. Geležinkeliai į Mumbajų, Čenajų, Belgaumą, yra tarptautinis oro uostas. Išvystyta maisto, tekstilės, mašinų (automobilių, motociklų, autorikšų; bendrovių „Tata Motors", „Mercedes Benz", „General Motors", „Volkswagen", „Fiat" įmonės). avalynės, odos, chemijos pramonė. Netoli miesto yra antibiotikų gamykla. Daug informacinių technologijų įmonių.

Mieste yra Marathų universitetas (nuo 1948 m.), virusologijos mokslinių tyrimų centras, nacionalinė chemijos laboratorija, astronomijos ir astrofizikos centras,, nacionalinė gynybos akademija, orientalistikos studijų, kino ir televizijos institutai. Veikia Radžos Kelkaro, Gandhi, genčių, nacionalinis karo muziejai, botanikos ir zoologijos sodai. Viduramžių tvirtovės Šanvar Petho liekanos (*Shaniwar Wada*).

Punoje gimė žymus marathų karvedys Šivadžis. Miestas laikomas Maharaštros kultūrine sostine. Veikia insititucijos, kuriose įgijamas tiek tradicinis, tiek vakarietiškas išsilavinimas (sanskrito literatūra). Pietinėje miesto dalyje ant kalvos yra Parvatės šventykla, gretimais – Ganešos šventykla. Vakarinėje dalyje yra nedidelė VIII a. uoloje išskaptuota Patalešvaros šventykla, skirta Šivai. Miesto šiaurėje yra pagrindinis Ošo judėjimo religinis centras (Radžnyšo ašramas).

Istorija
--------

Istoriniuose šaltiniuose Pūnos miestas pirmą kartą paminėtas 937 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pūna*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIX (Pre-Reu). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2011
2. ↑  *Pune (Poona)*.0Bruce M. Sullivan. Historical Dictionary of Hinduism. The Scarecrow Press, 1997.0p. 169–170
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Andrius Baltrušaitis** |
| --- |
| Gimė | 1885 m. rugsėjo 21 d.Buktiškiuose, Šakių raj. |
| Mirė | 1906 m. vasario 1 d. (20 metų)ten pat |
|  |
| Veikla | knygnešys, spaudos ir politinis veikėjas |
| Partija | 1902 m. Lietuvos socialdemokratų partija |

**Andrius Baltrušaitis** (1885 m. rugsėjo 21 d. Buktiškiuose, Šakių raj. – 1906 m. vasario 1 d. ten pat) – knygnešys, spaudos ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

Antano ir Juozo Baltrušaičių brolis.
Mokėsi Barzdų pradinėje mokykloje.

1901 m. vienas iš slaptos *Lietuvos mylėtojų draugijos* organizatorių. 1902 m. ši draugija tapo Lietuvos socialdemokratų partijos Zanavykų kuopa. 1905 m. vienas iš aktyviausių revoliucinių įvykių Suvalkijoje organizatorių.

Nuo 1902 m. bendradarbiavo socialdemokratų spaudoje, laikraščiuose „Naujienos" (1902–1903 m. slapyvardis *A. Žioplelis*), „Ūkininkas" (1901–1904 m. slapyvardis *Ciprijonas Viskantas*), „Vienybė lietuvninkų" (1903 m.).

Už aktyvų dalyvavimą 1905 m. įvykiuose kazokai norėjo jį areštuoti, bet jis atsišaudė ir buvo nužudytas.
| ***Veidai minioje*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Faces in the Crowd |
| Kilmės šalis |  JAV Prancūzija Kanada Jungtinė Karalystė |
| Režisierius | Julien Magnat |
| Scenaristas (-ai) | Julien MagnatAgnes CaffinKelly Smith |
| Vaidina | Milla Jovovich |
| Metai | 2011 |
| Žanras | trileris, drama |
| Trukmė | 103 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Veidai minioje** (angl.  *Faces in the Crowd*) – 2011 m. sukurtas psichologinis veiksmo filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Milla Jovovich.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Milla Jovovich – Ana Meršant
* Julian McMahon – detektyvas Kerestas
* David Atrakchi – Lanjonas
* Michael Shanks – Brisas
* Sarah Wayne Callies – Fransina

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Mieste naktimis siautėjant serijiniam žudikui, Ana Meršant netikėtai tampa nusikaltimo liudininke. Jai pavyksta išgyventi po užpuolimo, tačiau dėl patirtos galvos traumos ji praranda gebėjimą atpažinti ir prisiminti žmonių veidus. Tai ne tik sujaukia jos asmeninį gyvenimą, bet policijos viltis Anos pagalba atpažinti žudiką, kurio veidą ji matė...
| **Canis lupus** |
| --- |
| Hokaidinis vilkas (Canis lupus hattai)Hokaidinis vilkas (*Canis lupus hattai*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Šuniniai  *( Canidae)* |
| Triba: | Tikrieji šunys  *( Canini)* |
| Gentis: | Šunys  *( Canis)* |
| Rūšis: | Pilkasis vilkas  *( Canis lupus)* |
| Porūšis: | Hokaidinis vilkas  *( Canis lupus hattai)* |

 |
| Binomas |
| ***Canis lupus hattai***Kishida, 1931 |

**Hokaidinis vilkas** (*Canis lupus hattai*), japoniškai vadinamas Ezo vilku (jap. エゾオオカミ(蝦夷狼), Ezo Ōkami)  – Hokaido saloje (Japonija) gyvenęs išnykęs vilkų porūšis. Antras išnykęs Japonijos vilkų porūšis – Honšiu vilkas. Hokaidiniai vilkai buvo didesni už Honšiu vilkus, savo dydžiu panašesni į normalius pilkuosius vilkus.

Hokaidiniai vilkai išnyko Meidži restauracijos laikais. Vilkas atrodė grėsmė gyvulininkystei, kurią tuo metu skatino Meidži vyriausybė. Buvo sukurta premijų sistema, kuri skatino naikinti vilkus, buvo surengta jų nuodijimo kampanija. Hokaido ekonomika tą periodą sparčiai vystėsi, tad vilkai nukentėjo ir nuo gamtinės aplinkos nykimo.

Nuo išnykimo momento retkarčiais pasigirsta naujienų, kad hokaidinį vilką kas nors matė. Tačiau šios žinios iki šiol nebuvo patvirtintos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Brett L. Walker, "Meiji Modernization, Scientific: Agriculture, and the Destruction of Japan’s Hokkaidō Wolf, "*Environmental History*, Vol. 9, No. 2, 2004.
2. ↑   Hall, Jamie (2005). „The Cryptid Zoo: Japanese Dwarf Wolf (or Shamanu)". Nuoroda tikrinta 2006-06-15.
|  |
| --- |
| Vytautas Sutkus |
| Pilnas vardas | Vytautas Sutkus |
| Šalis | Lietuvos vėliava Lietuva |
| Titulas | Tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICCM) |
| Aukščiausias reitingas | 2418 (2015 m. ICCF) |

**Vytautas Sutkus** – Lietuvos šachmatininkas, šachmatų veikėjas, tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICCM), Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionas (2010-2012 m.).

Biografija
----------

Brolis Robertas Sutkus (1953–2008), šachmatininkas, didmeistris (ICCGM), ICCF tarptautinis arbitras.

1991 metais Vytautas Sutkus įkūrė Lietuvos korespondencinių šachmatų federaciją (Lietuvos šachmatų federacijos sudėtyje). Roberto Sutkaus memorialo (2008-2011 m.) rėmėjas. Memoriale pelnė 2 vietą ir įvykdė tarptautinio vyresniojo meistro (SIM) titulo normą.

Pasiekimai
----------

* 2010 m. Tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras
* 2010–2012 m. Lietuvos korespondencinių šachmatų čempionatas: 1 vieta

Šaltiniai
---------

1. ↑  LKŠF istorija Archyvuota kopija 2019-03-20 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Robertas Sutkus: Biografija Archyvuota kopija 2015-11-17 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Vytautas Sutkus
**Vytautas Tilvikas** (1924 m. balandžio 28 d. Pakražančio miestelyje, Kelmės r.), muzikos mokytojas ir chorvedys.

Biografija
----------

Tėvas Antanas Tilvikas (1890–1965) buvo vargonininkas ir chorvedys. Jis vargonuoti mokėsi pas J. Žilevičių ir įvairiuose kursuose. Pirmojo pasaulinio karo metais tarnavo carinėje kariuomenėje ir grojo pučiamųjų orkestre. Grįžęs iš karo, kurį laiką vargonininkavo Pakražantyje, o nuo 1925 iki mirties – Stulgių parapijoje (Kelmės r.), buvo pašto agentūros vedėjas. 1930–1940 Skaudvilės, Kražių, Kaltinėnų, Nemakščių, Girdiškės ir Stulgių vargonininkai organizuodavo parapijų chorų varžybas, kuriose pirmaudavo A. Tilviko vadovaujamas Stulgių parapijos choras. Jis buvo atrinktas į 1936 dainų šventę Kaune. Pirmaisiais pokario metais A. Tilvikas buvo Skaudvilės rajono chorų vyr. konsultantas.

Pirmąsias muzikos žinias Vytautas gavo iš tėvo. 1935–1942 mokėsi Kelmės gimnazijoje, vėliau keletą metų neakivaizdiniu būdu Šiaulių mokytojų institute studijavo fiziką – matematiką, o 1959 neakivaizdiniu būdu baigė Vilniaus J. Tallat-Kelpšos muzikos mokyklą (J. Narvido choro dirigavimo klasę). 1943 pradėjo mokytojauti Stulgių pradžios mokykloje, o pokario metais daugiau kaip tris dešimtmečius dirbo Stulgių aštuonmetėje mokykloje. Dėstė muziką ir matematiką, vadovavo vaikų chorams, kuriuos parengdavo rajoninėms ir respublikinėms dainų šventėms. 1949 suorganizavo Stulgių apylinkės mišrųjį chorą (50 dalyvių) ir parengė 1950 respublikinei dainų šventei. Choras, gerai pasirodęs 1952 Klaipėdos srities meno mėgėjų apžiūroje, buvo atrinktas kandidatu koncertams Maskvoje. Prisijungus tuometinio Skaudvilės rajono šokėjams ir muzikantams, sudarytas dainų ir šokių ansamblis (130 dalyvių), kuris koncertavo Vilniuje, Kaune, Šiauliuose, Klaipėdoje ir daugelyje miestelių bei kaimų. Tarprajoninėse Joninių varžybose Rambyne, respublikinių dainų švenčių bei festivalių konkursuose ansamblis pelnė prizinių vietų. Mokytojas buvo suorganizavęs ir pučiamųjų orkestrą, kuris taip pat dalyvavo daugelyje kultūros renginių.

V. Tilvikas dirigavo Skaudvilės, Tauragės ir Kelmės rajonų dainų šventėse. 1969 jam suteiktas nusipelniusio mokytojo vardas. Sūnus Ramūnas Tilvikas – žinomas chorų dirigentas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Jonas Jurgis Grabovskis** |
| --- |
| Grabovskiai (giminė) |
| Grabovskių herbas |
| Grabovskių herbas |
|  |
| Mirė | 1798 m. |
| Sutuoktinis (-ė) | Joana Gruščinska, Elžbieta Šydlovska |
| Vaikai | Teodoras,Teodora Katerina,Jurgis Pranas,Mykolas Bogdanas,Steponas Kazimieras,Povilas Jurgis,Ana Karolina,Konstancija ,Liudvikas Zigmantas,Stanislovas,Mykolas,Izabelė,Aleksandra,Kazimieras,Konstancija |

**Jonas Jurgis Grabovskis** (m. 1789) – ATR karinis ir valstybinis veikėjas, Lenkijos armijos generolas-leitenantas, Lietuvos armijos kavalerijos generalinis inspektorius. Kalvinistas.

Biografija
----------

Jono Jurgio Grabovskio antroji žmona Elžbieta Šydlovska
Lenkijos bajorų Grabovskių giminės atstovas, herbo „Topor" savininkas. Kilo iš vidutinių bajorų šeimos, nuo seno susijusios su stačiatikių cerkve. Turėjo du brolius: generolą-leitenantą Mykolą Grigalių (1719–1799) ir generolą-majorą Povilą (m. 1791).

1767 metais Jonas Jurgis Grabovskis buvo išrinktas Slucko konfederacijos maršalka, sudarytos remiant Rusijos imperijai. Tais pačiais metais buvo apdovanotas Rusijos Švento Aleksandro Neviškio ordinu.

Ankstyvoje jaunystėje Jonas Jurgis Grabovskis tarnavo Lietuvos armijoje, ištarnavo iki pėstininkų pulko pulkininko ir karališkos gvardijos komendanto. 1782 metais gavo generolo-leitenanto titulą ir tapo 1-mos Lietuvos divizijos vadu. 1784 metais buvo vieninteliu ATR deputatu-disidentu, bet nevaidino jokio vaidmens.

Šeima ir vaikai
---------------

Buvo vedęs du kartus. 1754 metais vedė Joaną Gruščinską (apie 1730–1764), nuo santuokos su kuria turėjo devynis vaikus:

* Teodoras
* Teodora Katerina (g. 1755)
* Jurgis Pranas (1756–1799), Lietuvos armijos generolas inspektorius
* Mykolas Bogdanas (g. 1757)
* Steponas Kazimieras (1758–1794), karaliaus rūmų sekretorius
* Povilas Jurgis (1759–1794), Lenkijos armijos generolas
* Ana Karolina (g. 1761)
* Konstancija (1762–1842), karaliaus kamergerio Vincento Dernalovičiaus žmona
* Liudvikas Zigmantas (g. 1763)

1769 metais vedė antrą kartą Elžbietą Šydlovską (1748/1749-1810), Plocko vaivados Teodoro Šydlovskio ir Terezos Vitkovskos dukterį. Vaikai:

* Stanislovas (1780–1845), grafas, Lenkijos švietimo ministras
* Mykolas (1773–1812), Varšuvos kunigaikštystės armijos brigados generolas
* Izabelė (1770–1800), Rajevskio ir Valento Faustino Sobolevskio žmona
* Aleksandra (1771–1789), Pranciškaus Salezijaus Krasnickio
* Kazimieras
* Konstancija

Literatūra
----------

* H. P Kosk generalicja polska t. 1 Oficyna Wydawnicza «Ajaks» Pruszków 1998.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jonas Karolis Mnišekas** |
| --- |
| Mnišekai |
| Herbas „Mniszech" |
| Herbas „Mniszech" |
|  |
| Gimė | 1716 m. |
| Mirė | 1759 m. rugsėjo 19 d. (~43 metai) |
| Tėvas | Juozas Vandalinas Mnišekas |
| Motina | Konstancija Tarlo |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Baltojo erelio ordinasBaltojo erelio ordinas |

**Jonas Karolis Mnišekas** (1716–1759 m. rugsėjo 19 d.) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, Haličo seniūnas, Karūnos didysis medžioklis (1736–1742), Lietuvos didysis pakamaris (1742–1759), Karūnos armijos generolas leitenantas, Javorovo, Golubsko, Kalušo ir Olchovecko seniūnas.

Biografija
----------

Lenkijos magnatų Mnišekų giminės atstovas, herbo „Mniszek" savininkas. Lietuvos didžiojo maršalkos ir Krokuvos kašteliono Juozapo Vandalino Mnišeko (m. 1747) sūnus nuo antros santuokos su Konstancija Tarlo (m. 1740). Vyresnysis brolis – Karūnos dvaro maršalka, Dižiosios Lenkijos generalinis seniūnas ir Krokuvos kaštelionas Jurgis Augustas Mnišekas (1715–1778).

1736 metais Jonas Karolis Mnišekas gavo Karūnos didžiojo medžioklio pareigybę, o 1742 metais buvo paskirtas Lietuvos didžiuoju pakamariu. 1744 metais tapo Baltojo erelio ordino kavalieriumi. 1754 metais buvo išrinktas pasiuntiniu į seimą nuo Lomžos žemės.

Šeima ir vaikai
---------------

1741 metais vedė Kateriną Zamoiską (1722–1771), Smolensko vaivados Mykolo Zdislavo Zamoiskio (1679–1735) dukterį nuo antros santuokos su kunigaikštyte Elžbieta Višniovecka (1701–1770). Vaikai:

* Elžbieta Vandalin-Mnišek (1740–1767), karaliaus rūmų generolo-adjutanto ir Karūnos armijos generolo-majoro Jano Dembinskio žmona
* Liudvika Mniše (1751–1799), Gniezno, Kališo ir Poznanės vaivados Augusto Kazimiero Sulkovskio (1729–1786) žmona nuo 1766 metų
* Juozapas Jonas (1742–1797), Karūnos didysis vėliavininkas ir Lenkijos armijos generolas majoras
* Stanislovas Jurgis (1745–1806), Karūnos didysis vėliavininkas
* Mykolas Jurgis Vandalinas Mnišekas (1748–1806), Karūnos didysis taurininkas, Lietuvos didysis sekretorius, Lietuvos didysis maršalka, Liublino ir Slanimo seniūnas

Literatūra
----------

* Krzysztof Bauer Wojsko koronne powstania kościuszkowskiego, Warszawa Wyd. MON 1981
* Polski Słownik Biograficzny 18612: t. 21 s. 463

Nuorodos
--------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Vytautas Valutis** (1947 m. lapkričio 25 d. Žemaičių Naumiestyje, Šilutės apskrityje – 2023 m. gegužės 28 d.) – Lietuvos šiluminės energetikos inžinierius.

Biografija
----------

1954–1965 m. mokėsi Priekulėje, 1965–1970 m. – Talino politechnikos institute. 1970 m. atvyko dirbti į Klaipėdos valstybinę rajoninę elektrinę. 1970–1971 m. buvo elektrinės pamainos viršininkas, 1971–1978 m. – Klaipėdos rajoninės katilinės vyr. meistras, 1978–1982 m. – jos viršininkas, 1982–1994 m. – Klaipėdos valstybinės rajoninės elektrinės vyriausiasis inžinierius, 1994–1997 m. Klaipėdos šilumos tinklų direktorius, 1997–2000 m. SPAB „Klaipėdos energija" ir 2000–2016 m. AB „Klaipėdos energija" – generalinis direktorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mirė buvęs ilgametis „Klaipėdos energijos" vadovas. Atvira Klaipėda. 2023-05-29. Nuoroda tikrinta 2023-05-29.
| Skrantonas*Scranton* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

SkrantonasSkrantonas

41°24′40″ š. pl. 75°40′00″ v. ilg.﻿ / ﻿41.41111°š. pl. 75.66667°r. ilg.﻿ / 41.41111; 75.66667﻿ (Skrantonas)Koordinatės: 41°24′40″ š. pl. 75°40′00″ v. ilg.﻿ / ﻿41.41111°š. pl. 75.66667°r. ilg.﻿ / 41.41111; 75.66667﻿ (Skrantonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Pensilvanija Pensilvanija |
| **Apygarda** | Lakavanos apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1856 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2013) | 76 089  |
| **Plotas** | 65,8 km² |
| **Tankumas** (2013) | 1 156 žm./km² |
| **Altitudė** | 227 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Skrantonas |

**Skrantonas** (angl. *Scranton*) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, šiaurės rytų Pensilvanijoje, prie Lakavanos upės. Apygardos centras. Veikia garvežių muziejus, Everharto muziejus, katalikų Šv. Onos bazilika, Šv. Stanislovo katedra. Yra oro uostas, plentų, geležinkelių mazgas.

Istorija
--------

Nuo XIX a. antros pusės Skrantone įsikūrė daug lietuvių (ypač Haid Parke ir Providense), kurie dirbo anglių kasyklose. 1888 m. įkurta Šv. Kazimiero draugija, 1897 m. – socialistų kuopa. 1910–1915 m. Skrantone Jonas Šliūpas leido žurnalą „Laisvoji mintis". Veikė angliakasių unijos lietuvių skyrius, Lelevelio draugija (1896–1937 m.), moterų draugija (rengė vaidinimus, turėjo chorą, rūpinosi švietimu). 1894 m. įkurta lietuviška parapija, 1914 m. – lietuvių tautinės bažnyčios, nepavaldžios Vatikanui, parapija. XX a. pr. kasykloms užsidarius, daug lietuvių iš Skrantono išsikėlė.

Lietuvių tautinė Dievo Apvaizdos bažnyčia
-----------------------------------------

* BažnyčiaBažnyčia
* Kertinis akmuoKertinis akmuo
* KlebonijaKlebonija
* Atminimo lentelėsAtminimo lentelės
* Informacija parapijiečiamsInformacija parapijiečiams

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Skrantonas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 31
Šiaurės karo veiksmų teatras.   
Šeferdo istorinis atlasas, 1911 m.
**Biržų sutartis** – 1701 m. vasario 26 d. arba kovo 9 d. Rusijos ir Saksonijos sutartis, sudaryta Biržų pilyje per Šiaurės karą.

Sutarties esmė
--------------

Pasirašė Rusijos caras Petras I ir Saksonijos kurfiurstas Augustas II, kuris kartu buvo ir Abiejų Tautų Respublikos valdovas. Susitarta toliau kariauti su Švedija Saksonijos ir Rusijos kariuomenių jėgomis, nes karas antišvediškai koalicijai iki tol buvo nesėkmingas. Po pergalės buvusi Livonijos dalis, Vidžemė ir Estija turėjo atitekti Augustui II kaip Saksonijos kurfiurstui, Ingrija, Karelija ir Narva - Rusijai.

Augustas II tikėjosi, kad užvaldęs Livoniją įgis Abiejų Tautų Respublikoje neribotą valdžią ir sosto paveldėjimo teisę. Biržų derybose dalyvavo su Sapiegomis kovojančių Lietuvos bajorų atstovas Grigalius Antanas Oginskis. Jis ir Petras I susitarė, kad Rusija būsianti palanki antisapieginei Lietuvos bajorijai.

Pagal sutartį Petras I prižadėjo duoti Augustui II 200 000 rublių ir nuo 15-20 000 kariuomenės su reikalingu apginklavimu ir kovo mėnesį jis išsiuntė sutartus pinigus, ginklus ir 19 pulkų pėstininkų, vadovaujamų feldmaršalo A. Šteinau (vok. *Adam Heinrich Graf von Steinau*).

Pabaiga
-------

Karolis XII apie monarchų susitikimą žinojo. Norėdamas sužinoti, ką Augustui II ir Petras I nutars, karalius nusiuntę į Biržus šnipą, vieną savo karininką, kilusį iš Škotijos. Po monarchų išvykimo, švedai užėmė Biržus.

Biržų sutartis neteko reikšmės, kai 1701 m. liepos 19 d. švedai netoli Rygos sumušė sąjungininkus ir neva Sapiegų pakviesti įsiveržė į Lietuvą, vėliau į Lenkiją ir Saksoniją bei privertė Augustą II su Švedijos karaliumi Karoliu XII 1706 m. pasirašyti Altranštadto sutartį ir atsisakyti Abiejų Tautų Respublikos sosto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  (red.) Steponas Maculevičius, Doloresa Baltrušiene, *Znajomość z Litwą. Księga tysiąclecia. Tom pierwszy. Państwo*, Kraštotvarka, Kaunas, 1999, ISBN 9986-892-34-1, s. 48.
2. ↑  Голиков И. И. „Деяния Петра Великого, мудрого преобразителя России", Maskva 1837 m.
3. ↑  Voltaire, Carl XIIs historia (1731)
4. ↑  Mečislovas Jučas. *Biržų sutartis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 241 psl.
**Vytautas Strolia** (g. 1960 m. gegužės 26 d. Skapiškių kaime, Anykščių rajonas) – Lietuvos pasienio policijos karininkas, vidaus tarnybos pulkininkas, Medininkų pasieniečių mokyklos viršininkas, praeityje vienas geriausių šalies biatlonininkų.

Biografija
----------

1978 m. baigęs Anykščių Jono Biliūno vidurinę mokyklą, studijavo Kauno kūno kultūros institute, kur 1983 m. įgijo biatlono trenerio-dėstytojo kvalifikaciją. Neakivaizdiniu būdu baigė Kauno technologijos universitetą, viešojo administravimo magistras. 

Jaunystėje buvo aktyvus biatlonininkas, 1982 m. tapo Lietuvos spartakiados čempionu, 1983 m. nugalėjo SSRS Sporto draugijos „Trud" pirmenybėse (20 km distancija).

1983–1985 m. dirbo „Žalgirio" sporto draugijos mokykloje biatlono treneriu, 1985–1990 m. buvo šios sporto draugijos pirmininku.

Besikuriančios Lietuvos kariuomenės savanoris. Nuo 1990 m. tarnavo Ignalinos pasienio užkardos vadu, o 1997–1999 m. – Visagino pasienio policijos štabo viršininku. 1999–2007 m. buvo Visagino pasieniečių mokyklos viršininkas, o 2007 m. perkėlus ją į Medininkus, paskirtas vadovauti jai.

Buvo vedęs žinomą Lietuvos slidininkę ir trenerę Kazimierą Strolienę, vėliau su ja išsiskyrė. Jų sūnūs Tautvydas (g. 1995 m.) ir Mantas (g. 1986 m.) taip pat kultivuoja slidinėjimą. Abu sūnūs yra šalies rinktinės nariai, olimpiečiai.

Įvertinimas
-----------

* Sausio 13-osios atminimo medalis (1992 m.)
* Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis (1996 m.)

Šaltiniai
---------

* Anykštėnų biografinis žinynas
* Medininkų pasieniečių mokyklos internetinis puslapis Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
* Apdovanotųjų asmenų duomenų bazė Archyvuota kopija 2020-09-21 iš Wayback Machine projekto.
| Vegerė |
| --- |
| **Ilgis** | 10,5 km |
| **Baseino plotas** | 17,6 km² |
| **Ištakos** | Jonaičiai |
| **Žiotys** | Avižlys |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Vegerė** arba **Vegerinė** – upelis Žemaitijoje, Akmenės rajone; Avižlio dešinysis intakas. Prasideda netoliese Jonaičių kaimo, kurį laiką teka miško pakraščiu, po to teka daugiausia laukais šiaurės vakarų kryptimi, paskui prateka mišką (Avižlių). Ties Avižlių kaimu įteka į Avižlį 5,1 km nuo jo žiočių (Ventos baseinas).

Visa Vegerės vaga reguliuota, upelis paverstas kanalu. Gyvenvietės prie Vegerės: Jonaičiai, Dumbriai, Urbonaičiai, Medvalakiai, Avižliai.

Upėvardis *Vegerė̃* siejamas su latv. *vedzere* („siauras, į mišką įsiterpęs upokšnis").

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  *Vegerė*. Akmenės krašto enciklopedinis žinynas. Nuoroda tikrinta 2021-03-23.
2. ↑  LR upių klasifikatorius
3. ↑  *Vegerė (upė)*. Gamtos katalogas. Nuoroda tikrinta 2021-03-23.
4. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 369
K. Dolčio autoportretas
**Karlas Dolčis** (it. *Carlo Dolci*, 1616 m. gegužės 25 – 1687 m. sausio 17 d.) – XVII a. italų baroko tapytojas iš Florencijos.

Biografija
----------

Karlas Dolčis gimė 1616 m. gegužės 25 d. Florencijoje. Jis iš jaunumės parodė talentą menui. Būdamas devynerių jis stojo mokytis pas dailininką Jakopą Vinjalį. Būdamas šešiolikos atidarė nuosavą studiją Florencijoje. Jis greitai patraukė valdančios Medičių giminės dėmesį ir tapo savo meto garsiausiu miesto dailininku. Dėl savo žemo stoto ir tikriausiai dėl romaus būdo buvo pramintas Karlinu (*Carlino*, „mažuoju Karlu"). K. Dolčis pagarsėjo maldai skirtais mažo formato religinio turinio paveikslais, yra nutapęs portretų. Jo tapybos stilius pasižymėjo gerai išreikštais šviesotamsos kontrastais, dėmesiu detalėms ir skrupulingo atlikimo technika, kurią jis tikriausiai perėmė iš Medičių kolekcijoje matytų ankstyvųjų Nyderlandų dailininkų kūrinių, buvo paveiktas Bronzino stiliaus. Sakoma, kad jis dirbo labai lėtai ir jo mokinys Filipas Baldinučis, kuris 1728 m. publikavo K. Dolčio biografiją, tvirtino, kad jis kartą užgaišo visą savaitę pėdai paveiksle nutapyti. Minėta, kad 1682 m. pamatęs, kaip greitai dirba Luka Džordanas (anas kartą per dvi dienas nutapė didelį altorinį paveikslą), K. Dolčis pasidavė depresijai, nes dėl savo lėto tapybos būdo uždirbdavo mažai, ir dėl to galų gale mirė. Jo paveikslai buvo paklausūs ir nespėdamas atlikti užsakymų K. Dolčis daugelio paveikslų kompozicijas kartodavo. K. Dolčis mirė 1687 m. sausio 17 d. Florencijoje. Jis buvo populiariu dailininku ilgai po mirties, XIX a. jo autoritetas ženkliai smuko.

Darbų galerija
--------------

* „Šv. Apolonija" (privatus rinkinys)
* „Šv. Paulius Atsiskyrėlis" (apie 1648 m. Nacionalinis Varšuvos muziejus)
* „Salomėja su Šv. Jono Krikštytojo galva" (1665−1670 m. Karališkoji kolekcija, Vindzoro pilis)
* „Erchercogė Klaudija Feličitas" (1772 m. Meno istorijos muziejus, Viena)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Carlo Dolci** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Encyclopaedia Britannica
* Treccani
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Valdas Petras Mikelionis** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. rugpjūčio 4 d. (66 metai)Lietuva Gegutė, Lazdijų rajonas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Lazdijų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Liberalų ir centro sąjunga |
|  |
| Alma mater | Lietuvos veterinarijos akademija |

**Valdas Petras Mikelionis** (g. 1956 m. rugpjūčio 4 d. Gegutėje, Lazdijų rajonas) – Lietuvos ir Lazdijų rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1974 m. baigė Seirijų vidurinę mokyklą, 1979 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, zooinžinierius.

Lazdijų kaimiškosios seniūnijos seniūnas. 2011–2015 m. Lazdijų rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

1990–1995 m. Lazdijų rajono tarybos deputatas, 2007 m. (mandato atsisakė), 2011–2015 m. ir nuo 2017 m. Lazdijų rajono savivaldybės tarybos narys.

Liberalų ir centro sąjungos Lazdijų rajono skyriaus pirmininko pavaduotojas. 

Humoro grupės „Dzyvų dzyvai" ir estradinio ansamblio „Kryžkelė" dalyvis. Sutuoktinė Raimonda, vaikai Justinas, Andra.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-04-01 iš Wayback Machine projekto.