recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Lillian Gish |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Lillian Diana Gish |
|  |
| Gimė | 1893 m. spalio 14 d. Springfildas, JAV |
| Mirė | 1993 m. vasario 27 d. (99 metai) Niujorkas, JAV |
|  |
| Šalis |  JAV |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
| Aktyvumo metai | 1902–1988 |
| Užsiėmimas | * Aktorė
* režisierė
* scenarijaus autorė
 |
| Žymesni vaidmenys |
| Elzė Stounman „Tautos gimimas" |
|  |
|  |

**Liliana Diana Giš** (*Lillian Diana Gish*, 1893 m. spalio 14 d. – 1993 m. vasario 27 d.) – JAV aktorė, režisierė ir scenarijaus autorė. Jos kaip kino aktorės karjera truko 75 metus, t. y. nuo nebyliojo kino 1912 metais iki trumpametražio filmo 1987 metais, o klajojančiame teatre vaidino jau nuo ketverių. Giš buvo vadinama „**Pirmąja Amerikos kino dama**", jai priskiriamos kai kurios esminės pasirodymo filme technikos. 1999 metais Amerikos filmų institutas Giš įvertino kaip 17-ąją geriausią kino žvaigždę moterį klasikiniame Holivudo kine.

Giš buvo itin populiari kino žvaigždė laikotarpiu tarp 1912 metų ir trečiojo dešimtmečio. Daugiausiai vaidino režisieriaus D. V. Grifito režisuotuose filmuose. Vienas jų – tarp nebyliojo kino filmų daugiausiai pelno uždirbęs 1915 metais Grifito režisuotas „Tautos gimimas", kuriame atliko pagrindinį vaidmenį. Kiti žymesni filmai iš nebyliojo kino laikų, kuriuose suvaidino: „Nepakantumas" (1916 m.), „Nulaužti žiedai" (1919 m.), „Kelias į rytus" (1920 m.), „Audros našlaičiai" (1921 m.), „Bohema" (1926 m.) ir „Vėjas" (1928 m.)

Atsiradus garsiniam kinui, daugiausia vaidino teatre. 1972 m. už indėlį į teatrą įrašyta į Amerikos teatro šlovės salę. Vėlyvuoju kūrybos laikotarpiu svarbesnius kino vaidmenis sukūrė filmuose 1946 m. vesterne „Dvikova saulėje", 1955 m. trileryje „Medžiotojo naktis", 1978 m. filme „Vestuvės", 1987 m. filme „Rugpjūčio banginiai".

Tarp šeštojo ir devintojo dešimtmečių dirbo televizijoje. Vėlesnius gyvenimo metus skyrė nebyliojo kino paveldo deramam saugojimui, skaitė kino istorijos paskaitas. 1971 m. apdovanota Garbės Oskaru, o 1982 m. – Kenedžio centro apdovanojimu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Theatre | Alexander Street, a ProQuest Company". *search.alexanderstreet.com*.
2. ↑  (VLE)
3. ↑  „American Film Institute". *www.afi.com*.
4. ↑  "AFI Recognizes the 50 Greatest American Screen Legends". Pranešimas spaudai. 1999 m. birželio 16 d.. Prieigos data 2013 m. rugpjūčio 31 d.
|  |
| --- |
| **Sietlo „SuperSonics"** |
|  |
| **Konferencija** | Vakarų |
| **Pogrupis** | Šiaurės vakarų |
| **Įkūrimo metai** | 1967 |
| **Istorija** | **Sietlo „SuperSonics"**  1967–2008  **Oklahoma Sičio „Thunder"**  nuo 2008 |
| **Arena** | Key Arena |
| **Komandos spalvos** | Auksinė, žalia, balta |
| **NBA čempionas** | 1 |

**Sietlo „SuperSonics"** – (angl. *Seattle SuperSonics*) buvusi NBA Vakarų konferencijos, Šiaurės vakarų pogrupio krepšinio komanda iš Vašingtono, Sietlo.

Istorija
--------

1966 m. grupelė investuotojų įtikino NBA vadovybę įkurti komandą Sietlo mieste.

**Persikėlimas į Oklahoma Sitį**

2006 m. nepavykus įtikinti valstijos valdininkų atnaujinti klubo areną, komanda buvo parduota verslininkui Howard Schultz, kuris nustatė 12 mėn. terminą, po kurio komanda galėtų persikelti į Oklahoma Sitį.[1] 2008 m. balandžio mėn. NBA vadovybė sutiko su šiuo sprendimu ir leido perkelti komandą į Oklahoma Sitį.[2] Su tuo nesutiko miesto valdžia, kuri buvo sutarusi, kad "SuperSonics" žais miesto arenoje iki 2010 m. lapkričio 30 d. todėl padavė verslininkus į teismą.[3] 2008 m. liepos 3 d. buvo pasiektas susitarimas, kuris nustatė, kad komandos vadovas gali perkelti komandą į kitą miestą, bet turi sumokėti miestui 45 mln. JAV dolerių ir dar 30 mln. per penkerius metus, jei miestas negaus naujos komandos.[4]

Sezonai
-------

| Sezonas | Pogrupis | Vieta | Atkrintamosios varžybos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2005/2006 m. | Šiaurės vakarų (Vakarų konferencija) | 3 vieta | Nepateko |
| 2006/2007 m. | Šiaurės vakarų (Vakarų konferencija) | 5 vieta | Nepateko |
| 2007/2008 m. | Šiaurės vakarų (Vakarų konferencija) | 5 vieta | Nepateko |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
| **Thlaspi arvense** |
| --- |
| Dirvinė čiužutė (*Thlaspi arvense*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Bastutiniai  *( Brassicaceae)* |
| Gentis: | Čiužutė  *( Thlaspi)* |
| Rūšis: | Dirvinė čiužutė  *( Thlaspi arvense)* |

 |

**Dirvinė čiužutė** (*Thlaspi arvense*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalas.

Tai vienmetis žolinis augalas. Aukštis 21–80 cm. Lapai, stiebas gelsvai žalios spalvos. Žydi smulkiais baltais žiedais nuo gegužės iki rugpjūčio. Vienas augalas išaugina ~70 tūkst. sėklų.

Lietuvoje labai dažna. Auga daržuose, ganyklose, laukuose, dykvietėse, mėgsta molingas dirvas. Dirvinė čiužutė yra sunkiai išnaikinama piktžolė. Nuo didelio jų kiekio gali apsinuodyti galvijai.

Liaudies medicinoje naudojama sumažinti kraujospūdžiui, sėklų košele gydomi sužeidimai, nudegimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dirvinė čiužutė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 360

Dirvinės čiužutės sėklos

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dirvinė čiužutė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Lilija Kudirkienė** |
| --- |
| Gimė | 1947 m. vasario 8 d. (76 metai) |
|  |
| Veikla | lietuvių audėja, mezgėja, tautodailininkė |

**Lilija Kudirkienė** (g. 1947 m. vasario 8 d.) – lietuvių audėja, mezgėja, tautodailininkė.

Biografija
----------

Kauno Jurgio Dopkevičiaus vidurinės mokyklos mokytoja.

Lietuvos tautodailininkų sąjungos (LTS) narė nuo 1996 m. Lietuvos tautodailės kūrėjų asociacijos (LTKA) narė nuo 2007 m. Parodose ir kūrybiniuose seminaruose dalyvauja nuo 1996 m. Jos kūrinių yra įsigijęs Lietuvos dailės muziejus.

Bibliografija
-------------

Vadovėlio: „Technologijos. Vytinės juostos" autorė (1999).

Seminarų „Senosios audimo technikos atgaivinimas Lietuvoje. Vytinis audimas", „Mokinių kūrybinių galių plėtojimas mokant pynimo ir audimo pradmenų", „Retosios rankdarbių technikos", „Vytinis audimas ir informacinių technologijų taikymas kuriant juostų raštus" rengėja ir lektorė.

Darbai:

* Lilija Kudirkienė. Juosta. Pusvilnė, vijimas, 213 x 3. ED-175.672;

Išnašos
-------

1. ↑  Lilija Kudirkienė. Lietuvos tautodailininkų sąjungos svetainėje
|  *Sifan Hassan*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Sifan Hassan |
| Gimė | 1993 m. sausio 1 d. (29 metai)  Nazretas, Etiopija |
| Atstovauja (-vo) | Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| Aktyvumo metai | 2011 - dabar |
|  |
| Rungtys | Ilgų nuotolių bėgimas |
| Asmeniniai rekordai | Mylia: 4:12.33 (PR)  5000 m: 14:22.12 (ER)  10000 m: 30:17.62  5 km: 14:44 (PR) |
|  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**2 | **Suma**3 |
| Pasaulio uždarų patalpų čempionatas |
| **Auksas**1 | **Sidabras**1 | **Bronza**1 | **Suma**3 |
|  **Europos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**2 | **Sidabras**2 | **Bronza**0 | **Suma**4 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Sifan Hasan** (gimė 1993 m. sausio 1 d.) – Etiopijoje gimusi, bet Nyderlandams atstovaujanti lengvaatletė, kuri specializuojasi ilgų nuotolių bėgimuose. Pasaulio čempionė ir rekordininkė.

Biografija
----------

2014 m. Europos čempionate Hasan pelnė auksą 1500 m bėgime ir sidabrą 5000 m bėgime. 2015 m. Hasan laimėjo savo pirmąjį pasaulio čempionato medalį - bronzą 1500 m bėgime. Tais pačiais metais sportininkė tapo Europos uždarų patalpų čempione 1500 m distancijoje. 2016 m. tapo pasaulio čempione 1500 m bėgime uždarose patalpose. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė 5-ą vietą 1500 m bėgime. 2017 m. pasaulio čempionato bronzos medalininkė 5000 m bėgime. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate iškovojo auksą 10000 m rungtyje.

Nuorodos
--------

* Sifan Hassan IAAF svetainėje
**Giršas Gelmanas** (1947 m. sausio 6 d. Kaune – 2000 m. sausio 14 d. ten pat) – Lietuvos biofizikas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

Baigė Kauno medicinos institutą. 1992 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1970–1972 m. dirbo Širdies ir kraujagyslių fiziologijos ir patologijos mokslo tyrimų instituto medicinos kibernetikos laboratorijoje, 1972–2000 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) Kardiologinių tyrimų automatizacijos laboratorijoje.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių tyrimų sritys: multidipolinio miokardo modelio kūrimas ir elektrokardiografijos (diagnostikos) uždavinio sprendimas. Sukūrė supaprastintą multidipolinį miokardo modelį ir originalų derivacijų vektoriaus skaičiavimo algoritmą, naują metodą širdies vainikinių kraujagyslių nepralaidumo laipsniui ir išplitimui įvertinti pagal elektrokardiogramos biofizinės analizės duomenis, išradimo autorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stasys Korsakas. *Giršas Gelmanas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 513 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Trifolium aureum** |
| --- |
| Dirvoninis dobilas (Trifolium aureum)Dirvoninis dobilas (*Trifolium aureum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Pošeimis: | *Faboideae*  *( Faboideae)* |
| Gentis: | Dobilas  *( Trifolium)* |
| Rūšis: | Dirvoninis dobilas  *( Trifolium aureum)* |

 |

**Dirvoninis dobilas** (*Trifolium aureum*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimos vienametis, kartais dvimetis, 10-40 cm aukščio augalas.

Stiebas status arba kylantis, dažniausiai nuo pat pamato išsišakojęs, plaukuotas. Lapai pražanginiai, trilapiai. Žiedai iš pradžių 4-5 mm ilgio, peržydėję 6-7 mm ilgio, po 40-70 susitelkę į tankias galvutes. Vainikėlis geltonas, peržydėjęs gelsvai rudas arba rusvas, blizgantis. Ankštys 2 mm ilgio, apie 2 mm ilgio, apie 1,5 mm pločio, suplotos. Sėklos gelsvai rudos, su žalsvu pagrindu arba ištisai rudos.

Žydi birželio-liepos mėnesiais.

Auga sausose pievose, dirvonuose, pamiškėse, miškų aikštelėse. Mėgsta lengvus dirvožemius. Paplitęs visuose rajonuose, bet apyretis.

Vaistinei žaliavai vartojami žiedai. jie pjaunami augalams žydint. Žieduose yra glikozidų, eterinio aliejaus, iki 26,3 mg% askorbino rūgšties, karotino, E ir B gupės vitaminų, alkaloidų, dervų, riebalų, izoflavonų, biochinino A, pigmentų, mineralinių medžiagų.

Dirvoninis dobilas yra medingas, pašarinis augalas, vartojamas kaip arbatos pakaitalas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dirvoninis dobilas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Omphalina pyxidata** |
| --- |
| *Omphalina pyxidata* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Laibabudė  *( Omphalina)* |
| Rūšis: | Dirvoninė laibabudė  *( Omphalina pyxidata)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Dirvoninė laibabudė** (lot. *Omphalina pyxidata*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, laibabudžių (*Omphalina*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Smėlėtos, žolėtos dirvos, pakelės, paupiai, miško aikštelės.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Vaisiakūniai drėgno smėlio spalvos, kepurėlė įdubusi, lakšteliai reti.

Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 1–2 (3) cm skersmens, įdubusi, lygiu paviršiumi, pakraščiai vagoti, šviesiai rausvai rudi, rausvos, žmogaus odos spalvos. Lakšteliai resvi, kepurėlės spalvos, aiškiai nuaugtiniai. Kotas centrinis, 1–3,5×0,1–0,3 cm, pamatinėje dalyje kartais sustorėjęs, kepurėlės arba šiek tiek sviesesnės spalvos. Trama plona, rusva, be ypatingo kvapo ir skonio. Sporos 6,5–9 (10)×4,5–6 μm.

**Būdingi požymiai:** auga smėlėtose vietose: dirvonuose, skveruose, parkuose.

Auga pavieniui ar grupelėmis, daugiau rudenį. Labai dažna. **Nevalgoma**.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 103 psl.
| **Boletus pinophilus** |
| --- |
| Pušyninis baravykas (*Boletus pinophilus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Baravykiečiai  *( Boletales)* |
| Šeima: | Baravykiniai  *( Boletaceae)* |
| Gentis: | Baravykas  *( Boletus)* |
| Rūšis: | Pušyninis baravykas  *( Boletus pinophilus)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Pušyninis baravykas** (lot. *Boletus pinophilus*, sin. *B. pinicola*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, baravykų (*Boletus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Pušynai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Labai panašus į tikrinį baravyką, auga tik po pušimis.

Vaisiakūniai masyvūs, dideli. Kepurėlė užauga iki 25 cm skersmens, apvali, pailgai apvali, iškili, lygi arba stambiai skiautėta, rausvai, raudonai ruda, purpuriškai ruda, kartais su violetiniu apnašu. Vamzdeliai pilkšvi, seni – žalsvi. Kotas 5–15 cm ilgio, kartais net 6–9 cm storio, gelsvai rusvas, per vidurį išsipūtęs, prie kepurėlės su smulkiu tinkleliu baltų akelių, kurios ties koto viduriu gerokai didesnės, rusvos, apatinė koto dalis be tinklelio, pagrindas su baltu apnašu. Trama balta, įpjauta spalvos nekeičia, malonaus kvapo ir skonio. Sporos 14–18×4–6 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė ir kotas daugiau raudonos, violetiškai purpurinės spalvos nei *tikrinio baravyko*.

Auga pavieniui, neretai grupėmis pušynuose. Labai dažnas. Vertingiausias valgomas grybas. Turi didelę paklausą vietinėje ir užsienio rinkoje. Šiais baravykais susidomėję medikai.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 50 psl.

Nuorodos
--------

* Pušyninio baravyko nuotraukos


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pušyninis baravykas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**PvP** arba **Player(s) versus player(s)** (liet. *Žaidėjas prieš žaidėją*) – terminas, naudojamas internetiniuose žaidimuose, pvz. MMORPG ir MUD arba kituose kompiuteriniuose vaidmenų žaidimuose nusakyti žaidėjo kovai prieš kitus žaidėjus. Norint nusakyti žaidėjo kovą prieš kompiuterio valdomus oponentus (aplinką) naudojamas terminas PvE. Abu terminai dažnai yra naudojami tuose pačiuose žaidimuose, ypač MMORPG, MUD ir kituose kompiuterinių vaidmenų žaidimuose. PvP terminas gali būti plačiai naudojamas visuose žaidimuose, kuriuose yra žaidėjų tarpusavio kova, varžymasis. PvP žaidimo režimas dažnai laikomas prieštaringu, kadangi jo metu patyrę žaidėjai gali lengvai nužudyti nepatyrusius. Pakartotinai nuo žaidimo senbuvių nukenčiantys naujokai gali prarasti susidomėjimą tęsti žaidimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bartle, Richard (2003). *Designing Virtual Worlds]*. New Riders. p. 407. ISBN 0-13-101816-7. „*Player(s) Versus Player(s)* (PvP). Players are opposed by other players. In a combat situation, this means PCs can fight each other."
2. ↑  Bartle, Richard (2003). *Designing Virtual Worlds*. New Riders. p. 407. ISBN 0-13-101816-7. „PvP and GvG both assume PvE."
3. ↑  Sicart, Michael (2011). *The Ethics of Computer Games*. MIT Press. pp. 179–184. ISBN 9780262261531.
| Beringijos nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
|   |
| **Vieta:** | Čiukčių autonominė apygarda Rusijos vėliava Rusija |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Anadyris |
| 

Žemėlapis rodantis Beringijos nacionalinis parkas vietą.Beringijos nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 64°22′00″ š. pl. 173°18′00″ r. ilg.﻿ / ﻿64.36667°š. pl. 173.30000°r. ilg.﻿ / 64.36667; 173.30000Koordinatės: 64°22′00″ š. pl. 173°18′00″ r. ilg.﻿ / ﻿64.36667°š. pl. 173.30000°r. ilg.﻿ / 64.36667; 173.30000 |
| **Plotas:** | 30 532 km² |
| **Įkurtas:** | 2013 m. |
| **Valdymas:** | Rusijos Federacijos vyriausybė |

**Beringijos nacionalinis parkas** (rus. *Берингия*) – nacionalinis parkas Rusijoje, Čiukčių autonominėje apygardoje („Chukotka"), vakarinėje Beringo sąsiaurio pusėje. Tai yra labiausiai į šiaurės rytus nutolęs regionas Rusijoje.

Iki 11 000 m. pr. m. e. parko teritorija buvo sujungta su Šiaurės Amerika sausumos ruožu – Beringija. Rytinėje Aliaskos dalyje yra Beringo sausumos tilto nacionalinis draustinis, jį valdo Nacionalinė parkų tarnyba. JAV ir Rusija derėjosi dėl galimybės sujungti parkus į vieną tarptautinį parką, tačiau oficialus sprendimas nebuvo priimtas. Parko teritorijoje gyvena vietiniai čiukčiai ir jupikai.

Parkas Čiukčių pusiasalyje plyti dviejuose rajonuose: Providenijos pietuose ir Čiukčių šiaurėje. Vidutinis kalnų aukštis – apie 900 m. Būdingas tundros ir subarktinis klimatas (Köppen klimato klasifikacija Dfc). Žiemos – labai ilgos ir šaltos, o vasaros – trumpos ir šaltos. Sausis – šalčiausias mėnuo, Anadyryje temperatūra nukrenta iki −22,6 °C, liepą pakyla iki +11,6 °C.

Čiukčių jūra, tarp Čiukčių pusiasalio ir Aliaskos

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Official Park Site, Beringia National Park (in Russian)". Ministry of Natural Resources and Environment of the Russian Federation. Nuoroda tikrinta 2015-11-01.
2. ↑  „Map of Indigenous Peoples of the North of the Russian Federation". Norwegian Polar Institute. Nuoroda tikrinta 2015-12-29.
3. ↑  
„Anadyr Climate Normals 1961–1990". National Oceanic and Atmospheric Administration.

Nuorodos
--------

* Map of Indigenous Peoples of the North of the Russian Federation (anglų k.)
| **Gisulfas IIit. *Gisulfo II del Friuli**Gisolfo*** |
| --- |
| Friulio hercogas |
|  |
| Gisulfo II solidas. |
| Mirė | 611 m. |
| Tėvas | Gisulfas I |
| Sutuoktinis (-ė) | Romilda (ar Ramhilde) |
| Vaikai | \* Tasas (*Tasso*)
* Kakas (*Cacco*)
* Radoaldas (*Radoald*)
* Grimoaldas (*Grimoald*)
* Apa (*Appa*)
* Geila (*Geila* ar *Gaila*)
 |
| Friulio hercogas |
| Valdė | 591–611 m. |
| Pirmtakas | Gisulfas I |
| Įpėdinis | Tasas ir Kakas |
|  |
| Veikla | Friulio hercogas nuo maždaug 591 m. (ar 594 m.) iki savo mirties. |

**Gisulfas II** (it. *Gisulfo II del Friuli*, *Gisolfo*, m. 611 m.) – Friulio hercogas nuo maždaug 591 m. (ar 594 m.) iki savo mirties.

Jis buvo Friulio hercogo Gisulfo I sūnus ir įpėdinis.

Gisulfas II ir Trento hercogas Gaidoaldas konfliktavo su karaliumi Agilulfu, su kuriuo 602 ar 603 m. sudarė taikos sutartį. Gisulfas buvo sudaręs sąjungą su avarais karui Istrijoje.

Gisulfas buvo įsipynęs į bažnytinę politiką. Pagal Paulių Djakoną „Istrijos ir Venetijos schizmatikai" pabėgo pas Gisulfą ieškoti prieglobsčio. Gisulfas dalyvavo 606 m. įtvirtinant Kandidianą (*Candidianus*) patriarchu Akvilėjos (*Aquileia*) patriarchate.

Gisulfas žuvo kare su avarais. Manoma, kad 611 m. avarai įsiveržė į Italiją, pirmiausia įžengdami į Gisulfo II žemes. Gisulfas surinko didelę kariuomenę ir išžygiavo pasitikti avarų kariuomenės. Tačiau avarų kariuomenė buvo didesnė, ir jie netrukus įveikė lombardus. Gisulfas žuvo, o jo hercogija buvo nuniokota. Valdžia hercogijoje perėmė du sūnūs Tasas ir Kakas (dvivaldystės atvejis). Du jaunesnieji sūnūs pabėgo pas giminaitį Benevento hercogą Arechį I, kuris vėliau juos įsūnijo.

Gisulfas II su žmona Romilda (ar Ramhilde) turėjo keturis sūnus ir keturias dukras:

* Tasas (*Tasso*) – buvo Friulio hercogas, brolio bendravaldis
* Kakas (*Cacco*) – buvo Friulio hercogas, brolio bendravaldis
* Radoaldas (*Radoald*) – vėliau tapo Benevento hercogu
* Grimoaldas (*Grimoald*) – vėliau tapo Benevento hercogu ir Lombardijos karaliumi.
* Apa (*Appa*)
* Geila (*Geila* ar *Gaila*). Pagal Paulių Djakoną Apa ir Geila ištekėjo už valdovų.
* Trečios ir ketvirtos dukterų vardai nežinomi.

Nuorodos
--------


* Dukes of Friulia (569-625)

|  |
| --- |
| Gisulfas II **Audoino palikuonys****Gimė:** ?  **Mirė:** 611?  |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai:**Gisulfas I** | **Friulio hercogas**591–611 | Po to:**Tasas ir Kakas** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Pseudophilotes vicrama** |
| --- |
| (Pseudophilotes vicrama) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Melsviai  *( Lycaenidae)* |
| Gentis: | *Pseudophilotes*  *( Pseudophilotes)* |
| Rūšis: | Pušyninis melsvys  *( Pseudophilotes vicrama)* |

 |

**Pušyninis melsvys** (*Pseudophilotes vicrama*) - melsvių (*Lycaenidae*) šeimos drugys. Europos ir Azijos drugys. Lokaliai paplitęs Pabaltijyje. Aptinkamas sausuose pušynuose, kirtimuose, pakelėse, kur gausiai auga čiobreliai.

Skraido I generacija gegužės mėnesį; II generacija liepą - rugpjūtį. Šaltomis vasaromis būna tik viena generacija ir skraido birželio pabaigoje, liepos pradžioje. Vikšras žalias su raudona linija šone. Randamas ant čiobrelių.
LNSA logotipas
**Lietuvos nacionalinė slidinėjimo asociacija** (LNSA) – Lietuvos sporto organizacija, nevyriausybinė sporto organizacija (veikianti kaip sporto šakos federacija), kuri rūpinasi slidinėjimo ir snieglenčių sporto šakos plėtra Lietuvoje, jungia slidinėjimą vystančias kūno kultūros ir sporto organizacijas, klubus, sportininkus, rėmėjus, koordinuoja LNSA narių (sporto klubų, asociacijų, federacijų, viešųjų įstaigų ir kt.) veiklą, dalyvauja panašius tikslus turinčių Lietuvos ir tarptautinių organizacijų veikloje, LNSA veikia vadovaudamasi Olimpine chartija.

LNSA, veikdama kaip sporto federacija, vienija ir atstovauja Tarptautinės slidinėjimo federacijos veiklos sferoje esančių sporto disciplinų sporto organizacijas. Tokios disciplinos yra: lygumų slidinėjimas, šuoliai su slidėmis, šiaurės dvikovė, kalnų slidinėjimas, slidinėjimas laisvu stiliumi, greitasis slidinėjimas, snieglenčių sportas, slidinėjimas ant žolės, slidinėjimas telemark stiliumi, veteranų kalnų slidinėjimas.

Nuo 2010 m. LNSA yra Europos Slidinėjimo Federacijos, nuo 2013 m. – Pasaulio snieglenčių federacijos, nuo 2014 m. – mažųjų Pasaulio šalių slidinėjimo (Small Evolving Ski Nations – SES) organizacijos narė.

LNSA prezidentas yra Remigijus Arlauskas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Apie mus

Nuorodos
--------

* LNSA svetainė
| **Gitas Juškevičius** |
| --- |
|  |
| Gitas Juškevičius |
| Gimė | 1966 m. vasario 22 d. (57 metai)Sodeliai, Rokiškio raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Gitana Juškevičienė |
| Vaikai | Deimantė, Rasa, Justinas |
|  |
| Veikla | Boksininkas, verslininkas |
| Sritis | Lietuvos rinktinės narys |
| Partija | Tvarka ir teisingumas |
|  |
| Žinomas (-a) už | olimpietis |

**Gitas (Gytis) Juškevičius** (g. 1966 m. vasario 22 d. Sodeliuose, Rokiškio raj.) – boksininkas (sunkiojo svorio kat.), treneris. Buvęs olimpietis, dalyvavęs su Lietuvos rinktine 1992 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Verslininkas.

Biografija
----------

1973 m. pradėjo lankyti Rokiškio E. Tičkaus vidurinę mokyklą. 1981 m. persikėlė į Kauną. Čia mokėsi 21-ojoje vidurinėje mokykloje ir 1984 m. ją baigė. Po mokyklos tarnavo sovietinėje armijoje. 

1978–1996 m. aktyviai sportavo. Po aktyvaus sporto dirbo vidaus tarnybos 1-ajame pulke sporto instruktoriumi. Šiuo metu dirba UAB „Kabelių žuvis" generaliniu direktoriumi, taip pat yra Kauno apskrities bokso veteranų klubo prezidentas. 

2008 m. dalyvavo Seimo rinkimuose, vienmandatėje Aleksoto-Vilijampolės (Nr.12) rinkiminėje apygardoje (iškėlė partija Tvarka ir teisingumas).

Laisvalaikiu mėgsta sportuoti, keliauti, dirbti sodo darbus. Vedęs. Žmona Gitana. Turi tris vaikus: dukras Deimantę ir Rasą ir sūnų Justiną.

Sportinė karjera
----------------

Treniruotis pradėjo 1978 m. Rokiškyje. Pirmasis treneris V. Buika. 1984 m. suteiktas SSRS sporto meistro vardas. 1985-1986 m. mokėsi Kūno kultūros institute. Dirbo sporto instruktoriumi. 1992-1993 m. boksavosi Šverino (Vokietija) klube. Nuo 1997 m. – nacionalinės kategorijos teisėjas.

Ringe kovėsi 250 kartų, laimėjo 225 kovas. SSRS jaunių (1983) ir jaunimo (1984) čempionatuose iškovota 2 vieta, Europos jaunimo čempionate (1984 m. Tamperė, Suomija) – 3 vieta, Draugystės turnyre (1984 m. Pchenjanas, Šiaurės Korėja) – 1 vieta. 

Lietuvoje tapo čempionu 7 kartus (1985-1996). Baltijos šalių (1990 m. Tamperė, Suomija) vyrų bokso čempionas.

XXV vasaros olimpinėse žaidynėse (1992 m. Barselona, Ispanija) užėmė 5-8 vietą (svorio kategorija per 91 kg, 
18 dalyvių). 

1995 m. Pasaulio bokso čempionate Berlyne bokso ringe grūmėsi su ukrainiečiu Vitalijumi Kličko (ukr. *Віталій Кличко*).

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-02-22 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Kandidato į Seimo narius G. Juškevičiaus biografija[neveikianti nuoroda]
* Gytis Juškevičius (*sports-reference.com*) Archyvuota kopija 2012-11-13 iš Wayback Machine projekto.
* Gitas Juškevičius (*Lietuvos sporto enciklopedija*)
| Beriozovka*Берёзовка* |
| --- |
| 

BeriozovkaBeriozovka

58°59′10″ š. pl. 79°33′25″ r. ilg.﻿ / ﻿58.98611°š. pl. 79.55694°r. ilg.﻿ / 58.98611; 79.55694﻿ (Beriozovka (Parabelis))Koordinatės: 58°59′10″ š. pl. 79°33′25″ r. ilg.﻿ / ﻿58.98611°š. pl. 79.55694°r. ilg.﻿ / 58.98611; 79.55694﻿ (Beriozovka (Parabelis)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6)------ vasaros: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Tomsko sritis Tomsko sritis |
| **Rajonas** | Parabelio rajonas |

**Beriozovka** (rus. *Берёзовка*) – gyvenvietė Ketės dešiniojo intako Paiduginos dešiniajame krante, Parabelio rajonas, Tomsko sritis. Buvusi TSRS tremties vieta.

Lietuviai
---------

1951 m. gruodžio ir 1952 m. birželio mėn. į Beriozovką iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta 54 šeimos ir 12 pavienių asmenų. 1951 m. darbingi šeimų nariai apie 200 km iš Alatajevo ėjo pėsti upės ledu; jų šeimos atvežtos 1952 m. pavasarį. Tremtiniai gyveno taigoje pastatytuose barakuose, kirto ir plukdė mišką, į kirtavietes 5–10 km eidavo pėsti arba gyvendavo jose savaitėmis. Tremtiniai badavo, daug jų sirgo, mirė, žuvo, buvo sužaloti. Į Lietuvą tremtiniai pradėjo grįžti 1956 m. Beriozovkos kapinėse buvo palaidota 12 lietuvių. 1989 m. daugumos palaikai parvežti į Lietuvą. Beriozovka XX a. pabaigoje buvo labai sumažėjusi – dalį gyvenvietės ir kapinių nuplovė upės vanduo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Beriozovka (Parabelis)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 92 psl.
| **Swertia perennis**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Daugiametis patvenis (*Swertia perennis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Gencijoniniai  *( Gentianaceae)* |
| Gentis: | Patvenis  *( Swertia)* |
| Rūšis: | Daugiametis patvenis  *( Swertia perennis)* |

 |
| Binomas |
| ***Swertia perennis***Carl von Linné |

**Daugiametis patvenis** (*Swertia perennis*) – gencijoninių šeimos patvenių (*Swertia*) genties augalų rūšis, paplitusi Vidurio ir Rytų Europoje, Šiaurės Amerikoje.

Biologija
---------

Daugiametis žolinis augalas, išsiskiriantis stambiu šakniastiebiu ir žiemojančia skrotele. Išauga iki 10–50 cm aukščio, jo žiedynas 5–12 cm ilgio, žiedai violetinės spalvos. Daugiausiai dauginasi sėklomis, tačiau plinta it vegetatyviniu būdu. Tinkamiausios augavietės – šaltiniuotos ir šarmingos žemapelkės, neretai – karbonatingos durpės. Augalas jautrus hidrologiniams aplinkos pokyčiams.

Populiacija Lietuvoje
---------------------

Lietuvoje daugiametis patvenis nuo 1962 m. įrašytas į Saugomų augalų rūšių sąrašus.

Augavietės nustatytos Anykščių, Kelmės, Kretingos, Prienų, Šiaulių, Švenčionių, Ukmergės, Vilniaus ir Zarasų rajonuose. 
 Grėsmę kelia supančių teritorijų sausinimas, augaviečių eutrofizacija.

* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Lietuvos Respublikos saugomų gyvūnų, augalų ir grybų rūšių sąrašas
3. ↑  Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, Lututė, 2007, 491 p. ISBN 978-9955-692-71-3



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Daugiametis patvenis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Lietuvos skautijos logotipas
**Lietuvos skautija** – Lietuvos visuomeninė, savanoriška, nepolitinė organizacija, įkurta 1996 m. veikianti pagal įstatuose suformuluotus tikslus, principus ir metodą. Tai yra didžiausia skautus vienijanti organizacija Lietuvoje. Lietuvos skautija atvira Lietuvos gyventojams nepriklausomai nuo jų rasės, tautybės, religijos, lyties ar visuomeninės padėties.

Organizacijos tikslas – ugdyti jaunus žmones, siekiant jų, kaip individų, atsakingų piliečių ir jų vietinės, nacionalinės ir tarptautinės bendruomenės narių, pilno fizinio, intelektualinio, socialinio ir dvasinio potencialo išraiškos.

Lietuvos skautija yra Pasaulio skautų judėjimo organizacijos (**World Organization of the Scout Movement**) nacionalinė narė. Pasaulio skautų judėjimo organizacija yra tarptautinė, nepolitinė ir susideda iš pripažintų nacionalinių skautų organizacijų.

Veikla
------

Lietuvos skautijos veikla grįsta progresyvios saviauklos sistema, kuri veikia per skautišką įžodį ir priesakus, mokymąsi veikiant, patyrimo laipsnius, specialybių programas ir narystę mažose grupėse. Įvairių amžiaus grupių nariai, padedami suaugusių vadovų, ugdosi charakterį, stiprina pasitikėjimą savimi, komandinio darbo ir bendradarbiavimo kompetencijas.

Pagrindinės skautiškų vienetų veiklos formos - sueigos, stovyklos, žygiai, taip pat šventės, nacionaliniai ir tarptautiniai projektai, mokymai. Didelė dalis programos vykdoma gamtoje.

Amžiaus grupės
--------------

Skautiška lelijėlė
Skautiška programa vyksta amžiaus grupėmis:

* **Jaunesnieji skautai** ir **jaunesniosios skautės** (6 - 10 metų). Susibūrę į gaujas, ryši oranžinius kaklaraiščius.
* **Skautai** ir **skautės** (10 - 14 metų). Veikia skiltimis ir draugovėmis, ryši geltonus kaklaraiščius.
* **Patyrę skautai** ir **patyrusios skautės** (14 - 18 metų). Veikia skiltimis ir draugovėmis, ryši vyšninės spalvos kaklaraiščius.
* **Vyresnieji skautai (skautai vyčiai)** ir **vyresniosios skautės** (18 - 29 metų). Veikia būreliais ir draugovėmis, ryši violetinius (skautai vyčiai) ir rugiagėlių spalvos (vyresniosios skautės) kaklaraiščius.

Taip pat veikia jūrų ir oro skautų vienetai.

Lietuvos skautijos vadovai, prisijungę prie skautų judėjimo jau būdami suaugę, vadinami **suaugusiais skautybėje**, ir ryši pilkus kaklaraiščius. Vadovai, vadovaujantys vienetams arba dirbantys kituose struktūriniuose padaliniuose, vadinami **skautininkais** (skirstomi į paskautininkus, skautininkus ir vyresniuosius skautininkus), ryši žalius kaklaraiščius. Baigę tarptautinius Gilwell'io (Medinių kauliukų) kursus ant smėlio spalvos kaklaraiščio nešioja medinius kauliukus.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Tautinė stovykla (skautų renginys)
* Skautai

Nuorodos
--------

* Skautatinklis – oficiali organizacijos svetainė
* Lietuvos skautijos YouTube kanalas
* Žemaitijos skautų internetinė svetainė
| Gisaras*Ҳисор* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

GisarasGisaras

38°31′0″ š. pl. 68°32′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.51667°š. pl. 68.53333°r. ilg.﻿ / 38.51667; 68.53333﻿ (Gisaras)Koordinatės: 38°31′0″ š. pl. 68°32′0″ r. ilg.﻿ / ﻿38.51667°š. pl. 68.53333°r. ilg.﻿ / 38.51667; 68.53333﻿ (Gisaras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Tadžikijos vėliava Tadžikija |
| **Provincija** | Karoteginas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 22 961  |
| **Altitudė** | 824 m |

**Gisaras** (tadž. *Ҳисор*) – miestas vakarų Tadžikistane, Gisaro slėnyje, apie 20 km į vakarus nuo Dušanbės, prie geležinkelio į Termezą.

Istorija
--------

Gisaro slėnis žinomas istoriniuose šaltiniuose dėl to, kad čia būta karavanų kelio (Didysis Šilko kelias). Iki arabų užkariavimų čia būta mažų Acharuno bei Šumano valstybėlių. Kai šias teritorijas užkariavo arabai, vietiniai gyventojai priėmė islamą. IX–X a. teritorija priklausė Samanidų valstybei. O XI–XIX a. miestas priklausė įvairioms valstybėms, būta net savarankiško Gisaro chanato, bet ši valstybėlė buvo prijungta prie Bucharos emyrato. Vėlesniais metais radosi nepriklausomas Gisaro chanatas, kuris buvo nepriklausoma valda, bet ilgainiui pateko į Bucharos bei Kokando priklausomybę. Sumenkus Kokando įtakai, visas regionas tapo Bucharos emyrato dalimi.

Iki mūsų dienų išliko tvirtovės griuvėsiai, kurie žinomi kaip Gisaro tvirtovė.

Gyventojai
----------

2015 m. čia būta 26 900 žmonių..

* 87,0 % – tadžikai
* 8,9 % – uzbekai
* 1,5 % – rusai
* 0,5 % – totoriai
* 2,1 % – kiti.

Sportas
-------

* Šodmon Gissar futbolo klubas.
* Gisaro miesto centrinis stadionas. 2020 m. spalio 18 d. (2020-10-18) stadione įvyko 2020 m. Tadžikijos futbolo taurės turnyro finalas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  www.stat.tj/ru/img/65a709121baf8a64bf15d33f398aafde\_1435736807.pdf
2. ↑   Archyvuota kopija 2015-07-02 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  [Anonsas
4. ↑  (Ataskaita)

Nuorodos
--------

* Miesto svetainė Archyvuota kopija 2017-04-03 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Dzeržinskasrus. *Дзержинск* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

DzeržinskasDzeržinskas

55°16′00″ š. pl. 43°28′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.26667°š. pl. 43.46667°r. ilg.﻿ / 55.26667; 43.46667﻿ (Dzeržinskas (Rusija))Koordinatės: 55°16′00″ š. pl. 43°28′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.26667°š. pl. 43.46667°r. ilg.﻿ / 55.26667; 43.46667﻿ (Dzeržinskas (Rusija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Žemutinio Naugardo sritis Žemutinio Naugardo sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 231 797  |
| **Altitudė** | 90 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Dzeržinskas |

**Dzeržinskas** – miestas Rusijoje, Žemutinio Naugardo srityje, kairiajame Okos krante, 25 km į vakarus nuo Žemutinio Naugardo. Išvystyta chemijos, mašinų, lengvoji, statybų, maisto pramonė. Yra chemijos technologijos institutai, dramos ir lėlių teatrai, kraštotyros muziejus.

V. Šuchovo bokštas, aukščiausias elektros pilonas Rusijoje (128 m), pastatytas 1929 m.

Istorija
--------

Prie Čiornajos ir Okos santakos nuo seno buvo *Черноречье* valsčius su centru Čiornojės (rus. *Черное*) kaime. Šis kaimas, gretimas Rastiapino (rus. *Растяпино*) kaimas ir geležinkelio stoties gyvenvietė (iki 1904 m. gel. st. Čiornojė (rus. *Черное*) buvo sujungti į chemijos pramonės darbininkų gyvenvietę ***Rastiapiną***. 1929 m. jis pervadintas ***Dzeržinsku*** sovietų politiko F. Dzeržinskio (1877–1926) garbei. 1930 m. gyvenvietei suteiktas miesto statusas.

Ekologinės problemos
--------------------

Miestas labai užterštas, nes 1930–1998 m. čia buvo palaidota virš 200 tūkst. tonų cheminių atliekų. Užterštumo lygis daugiau nei 1000 kartų viršija įvairias normas, vanduo užterštas dioksinais ir fenoliais. Vidutinė žmonių gyvenimo trukmė apie 45 metai.
**Priešvėjinės salos** – pietinė Mažųjų Antilų dalis. Salos taip pavadintos, kadangi į Naująjį pasaulį atplaukusiems burlaiviams vyravo vėjai į laivo priekį. Transatlantinės srovės ir vėjai, kurių laikantis greičiausiai buvo galima kirsti vandenyną, atnešdavo laivus maždaug per vidurį tarp Pavėjinių ir Priešvėjinių salų.

Šis pavadinimas taikytas ir britų kolonijai Britų priešvėjinėms saloms šiose salose, kuri egzistavo tarp 1833 ir 1960 m. Ją sudarė Grenada, Sent Lusija, Sent Vinsentas, Grenadinai, Barbadosas (iki 1885 m. kai tapo atskira kolonija), Tobagas (iki 1889 m. kai buvo prijungtas prie Trinidado) ir Dominika (nuo 1940 m. kai ji buvo perkelta iš Priešvėjinių salų kolonijos į Pavėjinių salų koloniją.)

Kolonija tarp 1871 ir 1956 m. oficialiai vadinosi **Federacinė Priešvėjinių salų kolonija**, o nuo 1956 iki 1960 m. – **Priešvėjinių salų teritorija**.

Priešvėjinės salos:

* Martinika
* Sent Lusija
* Barbadosas
* Sent Vinsentas
* Grenadinai
* Grenada
* Trinidadas
* Tobagas

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Windward Islands". britannica.com. Nuoroda tikrinta 2021 m. sausio 28 d..
Koordinatės: 55°37′55″š. pl. 21°59′44″r. ilg.﻿ / ﻿55.631923°š. pl. 21.995505°r. ilg.﻿ / 55.631923; 21.995505

|  Girėnų koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Rietavo savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Girėnai (Rietavas) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 2020 m. |

**Girėnų koplyčia** – naujai pastatyta koplyčia Rietavo savivaldybėje, Rietavo seniūnijoje, Girėnų kaime, apie 12 km į pietus nuo Rietavo, 1,3 km į rytus nuo kelio  **164**  Mažeikiai–Plungė–Tauragė . Medinė erdvi koplyčia iškilo 2020 m. Jos statytojas, fundatorius – girėniškis Benas Liutinskis.

Istorija
--------

B. Liutinskis – Rietavo bažnyčios pastoracinės tarybos narys. Jis pamaldumo nuo vaikystės sėmėsi iš šeimos, nes jo bendravardis tėvas buvo Rietavo bažnyčios maršalka. Pastarasis kolūkio laikais pasirūpino, kad kaime „nepatogioje" vietoje stovėjusi koplytėlė nebūtų sunaikinta buldozeriais, mat vietos valdžia ragino gyventojus ją nugriauti. Galiausiai sakralinis statinys buvo saugiai perkeltas į gretimą Stumbrių kaimą, kur vietos kapinėse tebestovi iki šiol. Senosios koplytėlės vietoje, privačioje žemėje, pastatyti koplyčią buvo sumanyta dar Atgimimo pradžioje. Šioje vietoje B. Liutinskio rūpesčiu tuomet buvo pastatyta kita koplytėlė, bet ji jau buvo pradėjusi nykti. Žemės sklypo savininkai Stankevičiai neprieštaravo naujoms statyboms. Maldininkams rinktis pradžioje buvo įrengta laikina pastogė iš medžio drožlių plokščių, dengtų plėvele. B. Liutinskis, gyventojams ir parapijos klebonui pritariant, ėmėsi koplyčios statybos. Nagingam meistrui, pensininkui, darbas užtruko trejetą metų, pats projektavo ir statė. Prisidėti darbu ar kitaip statant koplyčią siūlėsi ir kaimo žmonės, ir Girėnų bendruomenė, bet šis pagalbos tuomet atsisakęs.

Girėnų koplyčia buvo atidaryta 2020 m. gegužės 30 d. Rietavo parapijos klebonas Antanas Gutkauskas koplyčią pašventino, atlaikė šv. mišias, kaimui ta proga padovanodamas paveikslą su šventaisiais. Vienas iš garbių svečių, Rietavo Oginskių kultūros istorijos muziejaus direktorius Vytas Rutkauskas statytojui įteikė iš Italijos parvežtą relikviją.

Galerija
--------

* Koplyčios vidujeKoplyčios viduje
* Girėnų koplyčiaGirėnų koplyčia
* Galinė dalisGalinė dalis

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Girėnų koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. 1 2 3  „Pastačiau koplyčią, ir mano siela rami" *laikrastisplunge.lt* Archyvuota kopija 2020-09-19 iš Wayback Machine projekto.
2. 1 2  Koplyčia – girėniškio dovana kaimui *zemaiciolaikrastis.lt* Archyvuota kopija 2020-10-20 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Rietavo Šv. arkangelo Mykolo parapija (dekanato inf.)
Koordinatės: 55°00′ š. pl. 166°15′ r. ilg.﻿ / ﻿55.000°š. pl. 166.250°r. ilg.﻿ / 55.000; 166.250

Salos palydovinė nuotrauka
**Beringo sala** (rus. *Остров Беринга*) – didžiausia Komandoro salų grandinės, esančios į rytus nuo Kamčiatkos pusiasalio, tarp Ramiojo vandenyno ir Beringo jūros, sala. Nuo Kamčiatkos pusiasalio atskirta Kamčiatkos sąsiauriu, nuo Medno salos (rytuose) – Admirolo Kuznecovo sąsiauriu. Priklauso Rusijai, Kamčiatkos kraštui (Aleutų rajonas).

Plotas 1667 km². Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 90 km, plotis iki 24 km. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 755 m. Būdinga tundros augmenija, gausų jūrinių paukščių kolonijų. Didžioji dalis salos patenka į Komandoro biosferos draustinį. Šiaurėje yra didelis Saranojės ežeras (32 km²).

2005 m. Beringo saloje gyveno 752 žmonės (tarp jų ~300 aleutų). Visi jie susitelkę Nikolskojės gyvenvietėje. Verčiamasi daugiausia žvejyba.

Beringo saloje yra 1741 m. čia mirusio keliautojo Vitaus Beringo kapavietė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 60–61
**Vakaris Skibiniauskas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 2003 m. gegužės 29 d. (19 metų) |
| Gimimo vieta | Kėdainiai, Lietuva |
| Ūgis | cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Nevėžis |
| **Numeris** | 77 |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
| 2015–2018 | Panevėžio SG |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2019  2019  2020–2021  2021– | Nevėžis  → Nevėžis B  Lechia Gdansk B  Nevėžis | 0? 0(?)0? 0(?)0? 0(?)12 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2021. |

**Vakaris Skibiniauskas** (g. 2003 m. gegužės 29 d.) – Lietuvos futbolininkas. Žaidžia saugo pozicijoje.

Karjera
-------

V.Skibiniauskas treniruotis pradėjo Kėdainių "Nevėžio" futbolo klube.

Nuo 2015 m. treniravosi Panevėžio R.Sargūno sporto gimnazijoje; eilę metų tapdavo Lietuvos Elitinės jaunių lygos prizininkas. 

2017 m. atstovavo Panevėžio sporto gimnazijos ekipai, kuri dalyvavo Elitinėje U-16 lygoje.

2018 m. atstovavo Panevėžio sporto gimnazijos ekipai, kuri dalyvavo Elitinėje U-17 lygoje.

2019 m. atstovavo Kėdainių „Nėvėžio" klubui. Žaidė Nevėžis B komandoje, o patekdavo ir į pagrindinę sudėtį. 

2020–2021 m. pirmoje sezono pusėje žaidė Lenkijoje, Gdansko Lechia jaunimo ekipoje.

2021 m. vasarą pranešta, kad grįžo į Kėdainių „Nevėžio" klubą. Žaidėjo debiutas įvyko 2021 m. liepos 25 d. rungtynėse prieš DFK Dainava. 2021 m. liepos 31 d. rungtynėse prieš FC Hegelmann Litauen žaidėjas nesėkmingai kyštelėjo koją ir nukreipė kamuolį į savus vartus. Tai buvo pirmasis rungtynių įvartis, o galutinis rezultatas buvo triuškinantis: kauniečiai nugalėjo 6:0.

2022 m. tęsė karjerą „Nevėžio" klube, kuris buvo perkeltas į Pirmą lygą.

Statistika
----------

A lygos ir Pirmos lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2019** | **„Nevėžis"** |  |  |
|  |  |  |  |
| **2021** | **„Nevėžis"** | 12 | 0 |
| 2022 | „Nevėžis" | 1 | 0 |
|

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;
     Pirmos lygos ekipa;

Pasiekimai
----------

Futbolo klubas „Nevėžis"
*

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  sportas.lt: naujokai
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt
* Soccerway
* transfermarkt.com
* lietuvosfutbolas.lt
* UEFA
* [ lfe.lt]


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | FK Nevėžis sudėtis |  |
| 6 Biliaminu Nurudeen · 8 Yuta Suzuki · 9 Nika Toklikishvili · 11 Jevhen Mohil · 13 Lukas Berednikovas · 18 Soichiro Suzuki · 22 Arminas Lukoševičius · 34 Robertas Granauskas · 35 Rokas Župerka · 77 Vakaris Skibiniauskas · 91 Mindaugas Butkus · 99 Karolis Rukuiža · x Aurimas Raginis
 |
Treneris: Lietuva Darius Gvildys |
| **Hesperis** |
| --- |
| Liūdnoji vakarutė (*Hesperis tristis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Bastutiniai  *( Brassicaceae)* |
| Gentis: | Vakarutė  *( Hesperis)* |

 |

**Vakarutė** (*Hesperis*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos augalų gentis. Tai dvimetės arba daugiametės žolės. Stiebas ir lapai plaukuoti. Lapai ištisiniai arba plunksniškai susikaidyti. Žiedai balti, violetiniai, gelsvi. Vaisius – ankštara. Dalis rūšių – dekoratyvios.

Vakarutės savaime auga Viduržemio jūros krašte, Vidurinėje Azijoje. Pasaulyje žinoma 30 rūšių.

Lietuvoje auga kvapioji vakarutė (*Hesperis matronalis*). Kitos žymesnės rūšys: Steveno vakarutė (*Hesperis steveniana*), liūdnoji vakarutė (*Hesperis tristis*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vakarutė*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė
*Kitos reikšmės – Kelias (reikšmės).*

**Kelias**| 
Pirmojo leidimo viršelis |
| **Autorius** | Cormac McCarthy |
| **Šalis** | JAV |
| **Žanras** | postapokaliptinė fantastika |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | The Road |
| **Šalis** | JAV |
| **Kalba** | anglų |
| **Leidykla** | Alfred A. Knopf |
| **Išleista** | 2006 m. |
| **Puslapių** | 241 |
| **ISBN-13:** | 9780307265432 |
| **OCLC:** | 70630525 |

**Kelias** (angl. *The Road*) – postapokaliptinis JAV rašytojo Cormac McCarthy romanas, išleistas 2006 m. Siužetas pasakoja apie tėvą ir sūnų, klajojančius pasaulyje, kur beveik visa gyvybė sunaikinta konkrečiai neįvardinto kataklizmo. 2007 m. knyga laimėjo Pulicerio grožinės literatūros premiją. 2009 m. režisierius John Hillcoat pagal ją pastatė filmą tuo pačiu pavadinimu.

Knygoje tėvas ir sūnus nenurodytais vardais, vadinami tiesiog „vyru" ir „berniuku", klajoja po postapokaliptinę Ameriką. Pasaulis padengtas pelenais ir be gyvybės ženklų. Jų tikslas yra pasiekti vandenyną. Berniuko mama nusižudė prieš prasidedant knygos siužetui. Interviu Oprah Winfrey rašytojas teigė, kad įkvėpimas parašyti kūrinį kilo, kai jis pats su sūnumi lankėsi El Pase.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

* The Road Goodreads portale

### Išnašos

1. ↑
Beringo sąsiauris iš kosmoso
**Beringo sąsiauris** – sąsiauris, skiriantis Sibirą (rytinė Azijos dalis) nuo Aliaskos (vakarinės Amerikos dalies). Sąsiaurio ilgis apie 83 kilometrus, o gylis siekia tik 30–50 metrų. Sąsiauris taip pat geografiniu požiūriu horizontaliai sujungia Beringo jūrą su Čiukčių jūra.

Beringo sąsiaurio viduryje yra Diomedų salos (angl. *The Diomede Islands*).

Beringo jūra ir sąsiauris pavadinti Danijoje gimusio rusų tyrinėtojo Vituso Beringo (*Vitus Bering*), kuris atkeliavo į sąsiaurį 1728 metais, vardu.

Beringo sausumos tiltas
-----------------------

*Pagrindinis straipsnis – Beringo sausumos tiltas*.
Ledynmečiais egzistavo ir Beringo sausumos tiltas, kuriuo prieš 12 tūkst. metų, kaip manoma, žmonės galėjo atsikelti iš Azijos į Ameriką (nors nauji tyrinėjimai iškelia hipotezę, kad pirmieji žmonės į Ameriką atsikėlė jūrų keliu jau prieš 30 tūkst. metų).

Taip pat yra iškeltas siūlymas ir statyti tiltą (arba povandeninį tunelį), kuris sujungtų Ameriką ir Aziją per Beringo sąsiaurį, tačiau kol kas jokie darbai neatliekami.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Beringo sąsiauris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |