recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Taskalūsa*Tuscaloosa* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

TaskalūsaTaskalūsa

33°12′0″ š. pl. 87°32′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.20000°š. pl. 87.53333°r. ilg.﻿ / 33.20000; 87.53333﻿ (Taskalūsa)Koordinatės: 33°12′0″ š. pl. 87°32′0″ v. ilg.﻿ / ﻿33.20000°š. pl. 87.53333°r. ilg.﻿ / 33.20000; 87.53333﻿ (Taskalūsa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Alabama Alabama |
| **Apygarda** | Taskalūsos apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1816 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 110 602  |
| **Plotas** | 186,5 km² |
| **Tankumas** (2022) | 593 žm./km² |
| **Altitudė** | 68 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Taskalūsa |

**Taskalūsa** arba ***Taskalusa*** (angl. *Tuscaloosa*) – miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose, vidurio Alabamoje, prie Blak Vorioro upės, ~90 km į pietvakarius nuo Birmingamo. Apygardos centras. Yra oro uostas, upių uostas, praeina Niujorko–Naujojo Orleano geležinkelis, plentai į Birmingamą, Džeksoną, Kolambusą. Automobilių, padangų, plieno, kompaktinių diskų, langų tinklelių, popieriais gamyba, maisto (vištienos) pramonė. Apylinkėse kasamos akmens anglys.

Svarbus medicinos centras. Veikia Alabamos universitetas (nuo 1831 m. su gamtos istorijos muziejumi), keli koledžai. Yra XIX a. pr. pastatų. Netoli Taskalūsos yra Larlino valstijos parkas, Taladegos nacionalinis miškas, Maundvilio archeologinis parkas.

2020 m. 47,8 % miesto gyventojų buvo baltieji, 41 % – afroamerikiečiai, 5,4 % – lotynoamerikiečiai, 3,1 % – mišrios kilmės, 2,3 % – azijiečiai.

Istorija
--------

Gyvenvietę po krikų karo užkariautose žemėse 1816 m. įkūrė Tomas Jorkas ir pavadino čoktavų karo vado Taskalūsos garbei (jis 1540 m. kariavo prieš konkistadorą Hernandą de Sotą). Nuo 1819 m. miestas ir apygardos centras. 1826–1846 m. Taskalūsa buvo Alabamos sostinė, per JAV pilietinį karą (1865 m.) apgriauta.

2011 m. balandį Taskalūsą smarkiai nuniokojo tornadas.

Šaltiniai
---------

1. TUSCALOOSA: in Tuscaloosa (Alabama)
2. ↑  TUSCALOOSA: in Tuscaloosa (Alabama)
3. TUSCALOOSA: in Tuscaloosa (Alabama)
4. ↑  TUSCALOOSA: in Tuscaloosa (Alabama)
5. 1 2 3 4  *Tuscaloosa // Alabama, United States*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
6. ↑  „Explore Census Data". *data.census.gov*. Nuoroda tikrinta 2021-12-06.
| **Tragelaphus scriptus** |
| --- |
| Margosios antilopės patelėMargosios antilopės patelė |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |
| Pošeimis: | Jaučiai  *( Bovinae)* |
| Gentis: | Sraigtaragės antilopės  *( Tragelaphus)* |
| Rūšis: | Margoji antilopė  *( Tragelaphus scriptus)* |

 |
| Binomas |
| ***Tragelaphus scriptus***Pallas, 1766 |

**Margoji antilipė** (*Tragelaphus scriptus*) – jaučių (*Bovinae*) pošeimio dykaraginis žinduolis.

Didžiausia iš sraigtaragių antilopių. Kūno aukštis 65-93 cm, masė 35-80 kg. Kailis rusvas su daug baltų dėmių, skersinių ir išilginių juostų ant šonų. Kai kurių porūšių kailis be ryškių dėmių ir juostų. Patelių kailis šviesesnis. Patinų ragai vidutiniškai 33 (iki 57) cm ilgio, susisukę siaura spirale.

Paplitusi Afrikoje, į pietus nuo Sacharos. Išskiriami 24 šios antilopės porūšiai.

Gyvena miškuose, krūmingose vietovėse ir net kultūriniame landšafte. Laikosi pavieniui arba poromis. Minta medžių ir krūmų lapais, ūgliais, žole. Poruojasi bet kuriuo metų laiku, nėštumas trunka 6 mėnesius. Gimsta 1 jauniklis. Lytiškai subręsta 11-12 mėn. gyvena iki 12 metų.

Tai dažna ir medžiojama antilopė.

Šaltiniai
---------

* Baleišis, R. Pasaulio kanopiniai žvėrys. Vilnius: Vilniaus Ekologijos institutas, 2009. 69 psl. ISBN 9986-443-36-9.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Margoji antilopė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Laimingasis Lukas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Lucky Luke |
| Kilmės šalis |  Italija  JAV |
| Režisierius | Terence Hill |
| Scenaristas (-ai) | Lori Hill |
| Kompozitorius | David Glover |
| Vaidina | Terence Hill  Nancy Morgan |
| Metai | 1991 |
| Žanras | vesternas, komedija |
| Trukmė | 92 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Laimingasis Lukas** (angl.  *Lucky Luke*) – 1991 m. sukurtas komiškas vesternas, kurį režisavo ir pagrindinį vaidmenį atliko Terensas Hilas. Scenarijų šiam filmui parašė jo žmona Lori Hill, o idėja apie kaubojų Luką priklauso belgų komiksų autoriui Maurice De Bevere, žinomam kaip „Moris."

Tai filmas – parodija apie Laukinius Vakarus. 1992 m. buvo sukurtas to paties pavadinimo 8 dalių serialas, kuriame pagrindinį vaidmenį taip pat atliko Terensas Hilas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Terence Hill – Lukas
* Nancy Morgan – Lota Legs
* Ron Carey – Džo Daltonas
* Dominic Barto – Viljamas Daltonas
* Bo Greigh – Džekas Daltonas
* Fritz Sperberg – Averelas Daltonas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filme šaržuotai pasakojama nedidelio miestelio Laukiniuose Vakaruose atsiradimo ir vystymosi istorija. 

Laimingasis Lukas – greičiausias Vakarų šaulys – tampa miestelio šerifu ir greitai įveda tvarką, žmonės net ima skųstis, kad čia nuobodu ir nieko nevyksta.

Situacija pasikeičia, kai čia atvyksta 4 broliai Daltonai, kuriuos Lukas kažkada buvo pasodinęs į kalėjimą. Negalėdami patys susidoroti su greituoju šerifu, jie stengiasi sukiršinti indėnus užpulti miestelį.
| **Juozas Puodžiukaitis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1945 m. gegužės 7 d.Ūsai, Lukšių valsčius |
| Mirė | 2023 m. sausio 6 d. (77 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Regina |
| Vaikai | Ramūnas, Gintarė |
| Šakių rajono savivaldybės meras |
| Ėjo pareigas | 2000 – 2003 |
| Ankstesnis | Rimantas Vensas |
| Vėlesnis | Juozas Bertašius |
|  |
| Veikla | politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1995 m. LVP, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjunga, 2005 m. LVLS |
|  |
| Alma mater | 1973 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Juozas Puodžiukaitis** (1945 m. gegužės 7 d. Ūsuose, Lukšių valsčiuje – 2023 m. sausio 6 d.) – Lietuvos ir Šakių rajono savivaldybės ūkio, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1973 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius mechanikas. Dirbo žemės ūkio specialistu. 2000–2003 m. Šakių rajono savivaldybės meras. 2003–2015 m. rajono savivaldybės administracijos direktorius.

1995 m. Lietuvos valstiečių partijos narys, 1995–2000 m. Šakių rajono skyriaus pirmininkas, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, nuo 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.

1990–1995 m. Šakių rajono tarybos deputatas, 1995–2003 m. 2003 m. 2007 m. 2011 m. (mandato atsisakė) ir nuo 2015 m. Šakių rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Regina, vaikai Ramūnas, Gintarė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  In memoriam Juozui Puodžiukaičiui. Sūduvos gidas. 2023-01-06. Nuoroda tikrinta 2023-04-26.
2. ↑  30-mečio išvakarėse – su rajono vadovais apie tai kas buvo, yra ir bus *drg.lt*
3. ↑   Archyvuota kopija 2012-05-16 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-03 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°40′06″š. pl. 25°18′16″r. ilg.﻿ / ﻿54.668339°š. pl. 25.304341°r. ilg.﻿ / 54.668339; 25.304341

|  Vankovičių šeimos kapo koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Vilniaus miestas |
| **Gyvenvietė** | Rasos (Vilnius) |
| **Adresas** | Rasų g. |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | XX a. pr. |

**Vankovičių šeimos kapo koplyčia** – laidojimo koplyčia, stovinti Vilniuje, istorinėse Rasų kapinėse, 120 m į pietryčius nuo Centrinės koplyčios.

Koplyčia yra regioninės reikšmės architektūros ir memorialinis paminklas, 2012 m. įrašytas į į Kultūros vertybių registrą. Datuojama XX a. pradžios laikotarpiu. 

1986-1989 m. atlikti pagrindiniai Vankovičių koplyčios restauravimo darbai.

Koplyčios pastatas kompaktinis, kvadrato plano, vieno aukšto su pastoge ir laidojimo rūsiu. Uždengta dvišlaičiu stogu su skardos lakštų danga. Ant stogo įtaisytas metalinis lotyniškas kryžius. Plytų mūro sienos padengtos tinko sluoksniu.

Pietryčių fasado nišoje, viršuje, pritvirtinta poliruoto granito memorialinė lenta su įgilintų raidžių įrašu lenkų kalba *GRÓB/ WANKOWICZOW/ Z PETESZY* ir juodo granito lenta apačioje *TU SPOCZYWA/ Ś. P./ STANISŁAW WAŃKOWICZ/ INŽYNIER-PORUCZNIK/ BUDOWNICZY OKRĘTOWY/ B. POSEŁ DO 2 I 3 DUMY PAŃSTWOWEJ/ MINISTER PEŁNOMOCNY/ I POSEŁ NADZWYCZAJNY PRZY/ RZĄDZIE HETMANA W KIJOWIE/ SĘDZIA HONOROWY POW. RZECZYCKIEGO/ RADNY ZIEMSTWA/ DYREKTOR WIL. PRYW. BANKU HANDL./ PREZES RADY EKONOMICZNEJ LITWY ŚRODKOWEJ/ PREZES ZARZ. TOW. SZERZENIA WIEDZY/ EKONOMICZNEJ I HANDLOWEJ I TEJŽE/ CZŁONEK HONOROWY/ PREZES WIL. TOW. ROLNICZEGO/ PREZES WIL. - TROC. ZW. ZIEMIAN/ V - PREZES WIL. WOJ. ZW. ZIEMIAN/ I CZŁONEK HON. KLUBU SZLACHECKIEGO/ PREZES I CZŁONEK WIL. TOW. WIOSLARSKIEGO/ CZŁONEK ZARZ. STOW WŁAS. NIERUCHCHOMOŚCI/ PREZES WIL. TOW. CYKLISTÓW/ CZŁONEK PAŃST. RADY KOLEJOWEJ/ PRACOWAŁ DLA POLSKI*.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Vankovičių šeimos kapo koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Vilniaus miestas (sakralas 2) Archyvuota kopija 2020-07-10 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Rasų kapinės Vilniuje. Istorija, menas, gamta POLONIKA, 2019, p. 163

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vankovičių šeimos kapo koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Rasų kapinių koplyčios
* Rasų kapinių objektų tvarkybos projekto schema Archyvuota kopija 2019-01-06 iš Wayback Machine projekto.
| Cheneral Santosas*Dakbayan sa Heneral Santos* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Cheneral SantosasCheneral Santosas

6°07′0″ š. pl. 125°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.11667°š. pl. 125.16667°r. ilg.﻿ / 6.11667; 125.16667﻿ (Cheneral Santosas)Koordinatės: 6°07′0″ š. pl. 125°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.11667°š. pl. 125.16667°r. ilg.﻿ / 6.11667; 125.16667﻿ (Cheneral Santosas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Filipinų vėliava Filipinai |
| **Regionas** | SOCCSKSARGEN |
| **Provincija** | Pietų Kotabato provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 594 446  |
| **Plotas** | 492,86 km² |
| **Tankumas** (2015) | 1 206 žm./km² |
| **Altitudė** | 15 m |
|  |
| **Tinklalapis** | gensantos.gov.ph |
|  **Vikiteka** | Cheneral Santosas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Chenerál Sántosas |

**Cheneral Santosas**, anksčiau **Dadiangasas** (angl. *General Santos*, seb. *Dakbayan sa Heneral Santos*, hil. *Dakbanwa/Syudad sang Heneral Santos*, tag. *Lungsod ng Heneral Santos*, trumpiniai *G.S.C.* arba *GenSan*) – miestas Filipinuose, labiausiai nutolęs į šalies pietus, Mindanao salos pietuose, šiaurinėje *Sarangani* įlankos pakrantėje. Apylinkėse plyti lygumos, klimatui būdingas didelis kiekis kritulių ir tropinė šiluma, sudarantys išskirtines sąlygas vystytis žemės ūkiui.

Cheneral Santosas Filipinuose yra 15–tas pagal dydį su 594 tūkst. gyventojų (2015). Gyvena daugiausiai katalikų, taip pat didelės protestantų ir musulmonų bendruomenės. Plačiausiai vartojama sebuanų kalba, kartu su tagalų ir anglų kalbomis.

Geografinė padėtis

Istorija
--------

XV a. į šią vietovę iš Arabijos atvyko misionieriai skleisti islamą. Jų valdymas truko ir prie ispanų valdžios, iki XIX a. pabaigos, kai Filipinai atiteko JAV. 1914 m. pasirodė pirmieji krikščionys. 1920 m. susikūrė pirmoji ilokanų bendruomenė. 1938 m. generolas Paulino Santos paskirtas valdyti turtingą žemėmis ir jūros resursais kraštą, kuriame kūrėsi persikėlėliai iš labiau išsivysčiusios Lusono salos. 1948 m. įkurtas savarankiškas *Buayan* municipalinis rajonas, kuriam 1954 m. suteiktas jo įkūrėjo generolo Santoso vardas. 1968 m. suteiktos miesto teisės.

Ekonomika
---------

Cheneral Santoso miestas yra SOCCSKSARGEN regiono pramonės ir prekybos centras. Yra oro ir jūrų uostai. Išvystyta žvejyba ir žuvies, daugiausiai tunų perdirbimas (neoficiali Filipinų „tunų sostinė"). Apylinkėse dideliais kiekiais auginami ananasai, manijokai, ryžiai, kukurūzai, kokoso riešutai ir bananai.

Miestas garsėja kasmetiniais *Kalilangan* ir tunų festivaliais, yra *Klaja* ekoparkas, *Matutum* kalnas, gen. Santoso muziejus. Veikia Dadiangaso, Mindanao ir *New Era* universitetai.

Galerija
--------

* Paminklas gen. SantosuiPaminklas gen. Santosui
* Jūrų uostasJūrų uostas
* Prekybinė gatvėPrekybinė gatvė
* TransportasTransportas
* ŠventėŠventė

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Cheneral Santosas** – kelionių gidai, susiję su straipsniu |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2022-08-02 iš Wayback Machine projekto.
| ***Mano vardas Niekas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Il mio nome è Nessuno |
| Kilmės šalis |  Italija Vokietija Prancūzija |
| Režisierius | Tonino Valerii |
| Scenaristas (-ai) | Ernesto Gastaldi |
| Kompozitorius | Ennio Morricone |
| Vaidina | Henry Fonda  Terence Hill |
| Metai | 1973 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 117 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Mano vardas Niekas** (it.  *Il mio nome è Nessuno*) – 1973 m. sukurtas vesternas, kuriame pagrindinius vaidmenis atliko Henris Fonda ir Terensas Hilas. Filmo idėjos autorius yra garsus italų režisierius Sergio Leone. Jis taip pat yra vienas iš filmo prodiuserių, nors ir nepažymėtas titruose.

Muziką filmui sukūrė kompozitorius Ennio Morricone, o pagrindinė filmo tema yra vienas žinomiausių kompozitoriaus kūrinių, sukurtų kino filmui.

Santrauka
---------

Džekas Boregardas
Niekas

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Džekas Boregardas, garsus Laukinių Vakarų šaulys, ketina pasitraukti į poilsį ir išvykti į Europą. Jį nuolatos kas nors medžioja, tačiau Džekas – greičiausias šaulys iš visų („- Greitesnis už jį? Niekas").

Keliaudamas per prerijas jis sutinka žmogų be vardo, Nieką – jauną kaubojų, kurio idealu pats yra. Niekas svajoja apie Džeko pasitraukimą, tačiau tai, jo nuomone, turi būti efektinga, nes tik taip turi pasitraukti didvyriai.

Viename miestelyje Niekas bare pademonstruoja savo šaudymo įgūdžius ir yra nusamdomas vietinio turtuolio Salivano susidoroti su Džeku. Tačiau Niekas nepaliauja svajoti apie efektingą Džeko kovą su didžiule gauja plėšikų, 1 prieš 150, todėl jam padeda arba trukdo, stengdamasis priartinti tokią kulminaciją. Jis pavagia traukinį, tačiau Džekui padeda pabėgti tik tada, kai šis vienas iš tiesų stoja į kovą prieš visą gaują.

Filmo kulminacija – dvikova tarp Džeko ir Nieko, nes, anot šio, didvyris turi mirti.

Vis dėlto tai – surežisuotas spektaklis, po kurio Džekas visiems yra miręs ir gali nekliudomas iškeliauti į Europą, o jo vietą gali užimti Niekas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Henry Fonda – Džekas Boregardas
* Terence Hill – Niekas
* Jean Martin – Salivanas
* Pierro Lulli – šerifas
* Carla Mancini

Apdovanojimai
-------------

Filmas 1974 m. laimėjo vieną Golden Screen apdovanojimą.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**SBA Grupė** (anksčiau "Koncernas SBA") – Lietuvos baldų gamybos, nekilnojamojo turto (NT), investicijų valdymo, tekstilės ir kitų veiklų bendrovė.

SBA Grupė|  |
| Forma | UAB |
| Įkurta | 1990 |
| Centrinė būstinė | Upės g. 21-1, LT-08128 Vilnius, Lietuva |
| Savininkas (-ai) | A.Martinkevičius |
| Darbuotojų | 4100 |
| Tinklalapis |  |

**Istorija**
------------

1990 m. pradeda veikti koncernas "SBA" 

1996 m. pagal sutartį su IKEA pradėti gaminti baldai.

2002 m. pasirašoma sutartis dėl tarptautinio džiazo festivalio KAUNAS JAZZ rėmimo.

2016 m. Šilutėje, minint „Šilutės baldų" 125 m. jubiliejų, pristatytas bendruomenės projektas „Šilutės siena".

2019 m. Kauno Vienybės aikštės atnaujinimo architektūrinė koncepcija pelnė aukščiausią įvertinimą tarptautiniuose Vokietijos Dizaino apdovanojimuose.

SBA ofisas Vilniuje
2021 m. pakeistas pavadinimas į SBA Grupė.

**Veiklos sritys**
------------------

Pagrindiniai sektoriai – baldų gamyba, nekilnojamasis turtas, tekstilė, investicijų valdymas.

Prekės eksportuojamos į 50 pasaulio šalių: ES, JAV, Artimuosius Rytus, Indiją, Kanadą, Kiniją, Australiją. Vienas didžiausių partnerių – IKEA.

**Priklausančios įmonės**
-------------------------

„SBA Home" – valdo SBA baldų gamybos sektorių – 4 baldų gamybos ir 1 logistikos įmonę. Grupei priklauso „Klaipėdos baldai", „Šilutės baldai", „Inno Line", „Visagino Linija", logistikos centras „Innovo logistika".

SBA Grupė valdo ir vieną didžiausių Baltijos regione minkštų baldų gamintoją „Kauno baldai".

„SBA Urban" (anksčiau „Urban Inventors") – SBA grupės NT vystymo kompanija. „SBA Urban" strategines kryptis įgyvendina per tris antrines bendroves: „Urban HUB", „Urban LIVE", „Urban WIND".

„Utenos trikotažo" grupė – valdančioji SBA tekstilės grupės kompanija, kurią sudaro „Utenos trikotažas" kartu su bendrovėmis „Šatrija", „Mrija"

Šaltiniai
---------

1. 
2. 
3. 
4. 
5. 
6. 
7.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

**Virtuali edukacinė aplinka** (angl. *VLE*) švietimo technologijų srityje – internetinė platforma, skirta studijoms, mokymui, dažniausiai naudojama švietimo įstaigose. Joje pateikiami bei atspindimi ištekliai, veikla ir sąveika besiremianti studijų kurso ar mokymo programos struktūra bei numatyti skirtingi vertinimo etapai. Virtuali edukacinė aplinka, kaip taisyklė, praneša apie dalyvavimą ir turi tam tikrą integracijos lygį su kitomis institucinėmis sistemomis. Šiaurės Amerikoje Virtualios edukacinės aplinkos dažnai vadinamos Mokymosi valdymo sistemomis (angl. *MMS*).

Mokytojams ir instruktoriams, kurie redaguoja Virtualią edukacinę aplinką, ji gali būti naudojama, kaip kūrimo ir projektavimo aplinka. Virtualias edukacines aplinkas priėmė ir naudoja beveik visos anglakalbio pasaulio aukštosios mokyklos, o Lietuvos mokyklose yra diegiamos virtualios edukacinės aplinkos ViLLE (- nemokama) bei EDUKA.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Britain, Sandy; Liber, Oleg (1999). „A Framework for Pedagogical Evaluation of Virtual Learning Environments" (PDF). JISC Technology Applications Programme (Report 41). Suarchyvuotas originalas (PDF) 2014-07-09. Nuoroda tikrinta 2015-02-01.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
2. ↑  Weller, Martin (2007). *Virtual learning environments: using, choosing and developing your VLE*. London: Routledge. pp. 4–5. ISBN 9780415414302.
3. ↑  Masterman, Liz (2013). „The challenge of teachers' design practice". Written at London. In Beetham, Helen; Sharpe, Rhona. *Rethinking pedagogy in a digital age*. Oxford: Routledge. p. 65. ISBN 978-0-415-53997-5.
4. ↑  „LMS Data – The First Year Update". *Edutechnica*. 2014-09-23. Nuoroda tikrinta 2015-02-01.
| **Karolis Drunga** |
| --- |
| Gimė | 1919 m. kovo 19 d.Petrogradas, Rusijos TFSR |
| Mirė | 1987 m. liepos 2 d. (68 metai)Čikaga, Ilinojus, JAV |
| Sutuoktinis (-ė) | Birutė Sirutytė |
| Vaikai | Mykolas Drunga |
|  |
| Veikla | chemikas, spaudos darbuotojas, rezistentas |
|  |
| Alma mater | 1941 m. Vilniaus universitetas |

**Karolis Drunga** (tikroji pavardė **Jurgis Juozas Valiulis**, 1919 m. kovo 19 d. Petrograde, Rusijos TFSR – 1987 m. liepos 2 d. Čikagoje, Ilinojuje, JAV) – Lietuvos pasipriešinimo sovietiniam ir nacių okupaciniams režimams veikėjas, spaudos darbuotojas, JAV chemikas.

Biografija
----------

1935 m. Vytauto Didžiojo universitete pradėjo studijuoti matematiką. 1940 m. gruodžio mėn. vienas Lietuvos laisvės kovotojų sąjungos sumanytojų ir steigėjų, aktyviai dalyvavo pogrindžio veikloje. 1941 m. Vilniaus universitete gavo chemiko diplomą. 1941–1945 m. Vytauto Didžiojo universiteto asistentas.

1941 m. Birželio sukilimo dalyvis. Leido pasipriešinimo spaudą, organizavo radijo laidas. Nuo 1943 m. Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto (VLIK) narys. Per nacių okupaciją gestapo suimtas, kalintas Berlyne. Kalėjime susirgo pleuritu. 1945 m. rusams užėmus kalėjimą, paleistas, grįžo į Lietuvą, tačiau greit patyrė, kad jį išdaviko darbams nori užverbuoti rusų saugumiečiai, todėl netrukus tik partizanams žinomu keliu pasitraukė į užsienį. Sovietų Lietuvos sieną kirto turėdamas pasą svetima, Karolio Drungos, pavarde, kuri liko visam gyvenimui.

Atvykęs į Vokietiją gyveno Tiubingene. Ten susipažino su mokytoja Birute Sirutyte, gimusia Marijampolės knygų leidėjo Broniaus Siručio šeimoje. 1948 m. Tiubingene jiems gimė sūnus Mykolas Drunga. 1946–1947 m. VLIK ir Bendro demokratinio pasipriešinimo sąjūdžio užsienio delegatūros veikėjas, vienas Lietuvos rezistencinės santarvės steigėjų. 1956–1959 m. Vokietijos lietuvių bendruomenės veikėjas, 1958–1959 m. tarybos ir valdybos pirmininkas.

Buvo patyręs septynias plaučių operacijas, todėl JAV imigracijos tarnybos dėl nacių kalėjimuose sugadintos sveikatos ilgai neišdavė JAV vizos. Tik 1959 m. Drungų šeima išvyko į JAV, apsigyveno Čikagoje. Dirbo polimerų pramonėje. Kurį laiką buvo JAV lietuvių bendruomenės Čikagos apygardos valdybos pirmininkas. Bendradarbiavo „Santarvėje", „Vienybėje" ir kt. leidiniuose.

Įvertinimas
-----------

* 2002 m. Vyčio kryžiaus 4 laipsnio ordinas (po mirties)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 113 psl.
2. ↑  *Karolis Drunga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 156 psl.
3. ↑
| **Tragelaphus spekeii** |
| --- |
| Sitatunga (Tragelaphus spekeii gratus), patelėSitatunga (*Tragelaphus spekeii gratus*),patelė |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |
| Pošeimis: | Jaučiai  *( Bovinae)* |
| Gentis: | Sraigtaragės antilopės  *( Tragelaphus)* |
| Rūšis: | Sitatunga  *( Tragelaphus spekeii)* |

 |

**Sitatunga** (*Tragelaphus spekeii*) – jaučių (*Bovinae*) pošeimio dykaraginis žinduolis.

Vidutinio dydžio antilopė. Kūno aukštis 85-120 cm, masė 70-120 kg. Turi labai ilgas, iki 10 cm, į šonus galinčias išsiskėsti kanopas. Kailio plaukai ilgi ir tankūs. Ant sprando trumpi karčiai. Patinų kailio spalva tamsiai ruda, petelių rusva. Kūno šonuose kartais būna šviesios skersinės juostos. Ant apatinės kaklo pusės dvi šviesios pusmėnulio formos dėmės. Turi šviesią dėmę tarp akių ir dvi ant skruosto. Ragus turi tik patinai, jie siekia apie 63 cm, susisukę spirale.

Paplitusi Afrikoje į pietus nuo Sacharos. Išskiriami 4-5 porūšiai. Gyvena prie vandens telkinių, pelkėtose vietovėse, neretai sutinkamos papirusų ir nendrių sąžalynuose. Puikiai plaukioja, geba net nardyti. Nuo pavojų dažnai slepiasi vandenyje. Minta vandens ir pelkių augalais. Poravimosi metu patinai tarpusavyje kaunasi. Nėštumas trunka apie 7 mėn. gimsta 1-2 jaunikliai.

Šiuo metu sitatungų skaičius Afrikoje stipriai sumažėjęs dėl intensyvios medžioklės.

Sitatungos patinas

Šaltiniai
---------

* Baleišis, R. Pasaulio kanopiniai žvėrys. Vilnius: Vilniaus Ekologijos institutas, 2009. 69 psl. ISBN 9986-443-36-9.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sitatunga** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Agresija*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | L' Aggression |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Italija |
| Režisierius | Gérard Pirès |
| Scenaristas (-ai) | Jean-Patrick Manchette Gérard Pirès |
| Vaidina | Jean-Louis TrintignantCatherine Deneuve |
| Metai | 1975 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 101 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Agresija** (pranc.  *L'Aggression*) – 1975 m. prancūzų ir italų bendros kūrybos kriminalinis filmas pagal John Buell romaną „The Shrewsdale Exit".

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jean-Louis Trintignant – Polas Varlenas
* Catherine Deneuve – Sara
* Claude Brasseur – Andre
* Delphine Boffy – Pati
* Michelle Grellier – Helena
* Leonora Fani
* Milena Vukotic

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Polas su žmona ir dukterimi vyko automobiliu į Šveicariją. Pakeliui degalinėje jis apsižodžiavo su keletu motociklininku, nedviprasmiškai atsiliepusių apie jo žmoną, ir šie ėmė vytis mašiną. Sukėlę avarinę situaciją jie sustabdė Polį ir visą šeimą sumušė.

Atgavęs sąmonę, Polis pamato, kad žmona išprievartauta ir su dukterimi nužudyta. Jis kreipiasi į policiją, tačiau kadangi motociklininkai buvo su šalmais, kaltininkus rasti beveik nėra vilties. Polis bando atsigauti žmonos sesers Saros draugijoje, tačiau jo niekaip neapleidžia mintis apie kerštą. Gavęs duomenų apie miestelyje esančius baikerius, Polis nusiperka šautuvą, norėdamas įvykdyti savo paties teisingumą. Sara, nepritardama tokiam planui, nori perspėti policiją, tačiau netikėtai atskleidžia, kad po užpuolimo motociklininkai paliko Polio žmoną ir dukterį gyvas, tačiau šios, ieškodamos pagalbos, sustabdė mašiną, kuria važiavo seksualinių problemų kankinamas baro savininkas Andre, po nelaimės tapęs naujuoju Polio ir Saros draugu…
**Algirdas Juozapavičius** (g. 1948 m. gegužės 23 d. Tauragėje) – Lietuvos fizikas, fizinių mokslų daktaras, vadybininkas, UAB mokslinė-gamybinė firma „Šviesos konversija" direktorius.

Biografija
----------

1971 m. baigė Vilniaus valstybinį universitetą. 1988 m. Baltarusijos valstybiniame universitete apgynė fizikos ir matematikos mokslų kandidato (dabar – daktaro) disertaciją tema "Neodimiu legiruotų kristalų pikosekundiniai lazeriai ir jų panaudojimas žemaslenksčių parametrinių šviesos generatorių kaupinimui" (vadovas Algis Petras Piskarskas). Nuo 1995 m. – docentas.

Stažavosi Sofijos universitete (Bulgarija) ir San Francisko Amerikos vadybos asociacijos mokymo centre.

Mokslinė veikla
---------------

Pagrindinės mokslinės veiklos kryptys – kvantinė elektronika, netiesinė optika, lazerinė medicina, mokslinių prietaisų projektavimas ir gamyba. Daugiau kaip 30 mokslinių publikacijų bendraautoris.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kas šiemet nusipelnė geriausio vadybininko vardo? "Veido" informacija (2008.01.28 - Nr. 4)
2. 1 2  Lazerinių tyrimų centras: dr. Algirdas Juozapavičius. Nuoroda tikrinta 2009-01-27.
3. ↑  Lietuvos mokslininkų (registruojamų pagal išduotus mokslo laipsnių diplomus) sąrašas: fiziniai mokslai Archyvuota kopija 2013-12-16 iš Wayback Machine projekto.. Nuoroda tikrinta 2009-01-27.
4. ↑  Jadvyga Jasevičiūtė, Juozas Justinas Slavėnas. *Kvantinės elektronikos katedra. Dvidešimt penkeri darbo metai*. Vilnius: Vilniaus universitetas, 1999. – 44 p.

Nuorodos
--------

* Apie dr. Algirdą Juozapavičių VU FF Kvantinės elektronikos katedros tinklalapyje
**Greitas maistas** – netrukus po užsakymo patiekiami valgiai. T. y. sumuštiniai, picos, mėsainiai, kebabai, gruzdintos bulvytės, vištienos sparneliai, tako, dešrainiai, kibinai, čeburekai. Daugelis greito maisto restoranų siūlo lėčiau gaminamo maisto, pvz. salotas.

Tiekiami viešojo maitinimo įstaigose, pvz. kioskuose, užkandinėse. Dažniausiai būna pigesnis meniu nei restoranuose, kuriuose klientai aptarnaujami prie stalų, gali būti pasirinkimas tik maistą išsinešti. Įprastai juose nepaliekami arbatpinigiai, naudojami vienkartiniai indai. Didžiuosiuose restoranų tinkluose paprastai patiekalai užsakomi savitarnos kasose ar per mobiliąją programėlę. Taip pat būna galimybė pasiimti maistą neišlipant iš automobilio.

Greitas mastas kritikuojamas dėl menkavertės maistinės vertės, pramoniniu būdu apdorotų maisto produktų. Jame gausu kalorijų ir transriebalų, kurie susidaro pakartotinai kaitinant gruzdintiems patiekalams kepti skirtą augalinį aliejų.

Greito maisto atsiradimas siejamas su senovės kultūrų miestų prekyvietėmis Senovės Romoje, Pietryčių Azijoje, Vakarų Afrikoje ir Artimuosiuose Rytuose. JAV išpopuliarėjo po II pasaulinio karo, o su didžiųjų greito maisto restoranų tinklų plėtra ir kitose šalyse.

* MėsainisMėsainis
* Gruzdintos bulvytėsGruzdintos bulvytės
* PicaPica
* DešrainisDešrainis
* Sumuštinis „laivelis"Sumuštinis „laivelis"

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „Fast food". *Britannica*. 2023-09-28. Nuoroda tikrinta 2023-10-12.
2. ↑  „Transriebalai: kokių produktų sudėtyje jų yra ir kaip atskirti „riebalus žudikus" etiketėje?". *15min.lt*. Nuoroda tikrinta 2023-10-12.
3. ↑  „Ancient Romans preferred fast food". *ABC Science*. June 19, 2007. Nuoroda tikrinta June 30, 2016.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Greitasis maistas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

| **Pasaulio virtuvės (sąrašas)** |
| --- |
| Senovės Artimieji Rytai | Senovės Mezoamerika | Senovės Peru | AntikaVakarietiškos virtuvės |  Artimųjų Rytų virtuvės | Indiškosios virtuvės | Pietryčių Azijos virtuvės | Tolimųjų Rytų virtuvės | Afrikos virtuvės | Lotynų Amerikos virtuvės  Didžiosios Stepės virtuvės | Himalajų virtuvė | Okeanijos virtuvė | Šiaurės tautų mityba | Dykumų klajoklių mityba | Džiunglių tautų mityba  Fusion virtuvė | *Haute cuisine* | Greitas maistas |
**Klaipėdos brass kvintetas** – varinių pučiamųjų ansamblis iš Klaipėdos. Ansamblio nariai – Vilmantas Bružas (vadovas, trimitas), Alius Maknavičius (trimitas), Steponas Sugintas (trombonas), Algirdas Ulteravičius (valtorna), Jurgis Dargis (tūba). Jie yra Klaipėdos universiteto, Eduardo Balsio menų gimnazijos, Stasio Šimkaus konservatorijos pedagogai, jie – pirmieji balsai Muzikinio teatro ir Mažosios Lietuvos simfoniniame orkestruose.

Istorija
--------

Pirmasis koncertas surengtas 1986 m. Muzikos kritikai pavadino jį „debiutantu, pranokusiu visus lūkesčius". 1988 m. Saratove varinių pučiamųjų kvintetų konkurse kvintetas pelnė trečiąją vietą, o iš tarptautinio „Philips Jones" konkurso Vengrijoje grįžo su diplomu. 1994 m. kolektyvas dalyvavo viename prestižiškiausių Europos kamerinių ansamblių konkursų Prancūzijoje, Elzase.

Kvinteto repertuare – renesanso ir XX a. autorių muzika, džiazo kompozicijos. Ansambliui ne vieną kūrinį dedikavo uostamiesčio kompozitoriai: Alvidas Remesa – Regtaimą, „Jomarką", siuitą „Paskutiniam kuršiui atminti", R. Šileika – kvintetą „Graviūra varyje".

Su pūtikais yra koncertavę dainininkai V. Vadoklienė, N. Grigalavičiūtė, Š. Juškevičius, saksofonininkas P. Vyšniauskas, klarnetininkas P. Mateika. Ne kartą ansamblis koncertavo Vokietijoje, Danijoje, Olandijoje, Prancūzijoje, Lenkijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Klaipėdos brass kvintetas Archyvuota kopija 2010-08-18 iš Wayback Machine projekto.
| ***Nagi, vaikine, šauk!*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Anda muchacho, spara! |
| Kilmės šalis |  Italija Ispanija |
| Režisierius | Aldo Florio |
| Scenaristas (-ai) | Bruno Di GeronimoAldo FlorioEduardo Manzanos Brochero |
| Kompozitorius | Bruno Nicolai |
| Metai | 1971 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 91 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Nagi, vaikine, šauk!** (it.  *Anda muchacho, spara!*) – 1971 m. sukurtas vesternas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Fabio Testi –Rojus
* Eduardo Fajardo – Redfildas
* Massimo Serato – Emiljanas
* Luciano Pigozzi – Manolo
* Charo lopez – Džesika
* Jose Calvo – Choselito

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Rojus Grynfordas pabėgo iš kalėjimo ir rado prieglobstį nedideliame kalnakasių kaimelyje Meksikoje. Netrukus jis supranta, kad ir čia nebus ramaus gyvenimo, nes gyventojus terorizuoja trejetas banditų. Rojus imasi misijos šiuos sunaikinti ir grąžinti kalnakasiams viską, kas iš jų buvo pagrobta...
Osakos pilies donžonasOsakos pilies gynybinis kompleksas
**Osakos pilis** – laikoma svarbiausiu Japonijos pilių gynybos kompleksu, esančiu Osakos mieste. Pilis baigta statyti 1586 metais, nors vėlesniais laikotarpiais buvo plečiama ir toliau. Pilis buvo ne kartą apsiausta, o per Antrąjį pasaulinį karą buvo apgriauta.

Istorija
--------

Tojotomi Hidejoši pradėjo pilies statybas 1583 metais. Osakos pilis buvo pradėta statyti buvusioje įtvirtintos šventyklos vietoje, o svarbiausi statybų darbai užtruko iki 1586 metų. Pasibaigus Osakos pilies statybai, jai, pasak amžininkų, nebuvo lygių. Tojotomi Hidejoši Osakos pilis tapo svarbiausia rezidencija, todėl pilis tapo politiniu centru vienijant šalį.

1614–1615 m. pilis buvo apsiausta (Osakos apsiaustis), kai prieš Tokugava Iejasu sukilo Tojotomi Hidejori, galiausiai 1615 m. vasarą didžioji dalis pilies buvo sudeginta, Tojotomi klanas buvo sunaikintas. Bet pilis netrukus buvo atstatyta. Iki pat XIX amžiaus pilis buvo vienas svarbiausių šalies centrų. 1858 metais prasidėjus karui pilis buvo nuniokota gaisro. Pilies restauracija prasidėjo tik 1931 metais, 1945 m. pilis vėl nukentėjo karo metu.

Šiuo metu pagrindinis pilies donžonas yra trečios kartos statinys.

Šaltiniai
---------

* Stephen Turnbull. *Japanese Castles 1540–1640*. Osprey Publishing, 2003. ISBN 1-84176-429-9
* Osaka Castle Archyvuota kopija 2008-09-18 iš Wayback Machine projekto.. Žiūrėta 2008-09-19

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Osakos pilis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Ten, kur dažnai šaudo*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Dove si spara di più |
| Kilmės šalis |  Italija Ispanija |
| Režisierius | Gianni Puccini |
| Metai | 1967 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 84 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Ten, kur dažnai šaudo** (it.  *Dove si spara di più*) – 1967 m. sukurtas filmas, Viljamo Šekspyro pjesės „Romeo ir Džuljeta" interpretacija vesterno stiliumi.

Turiny
------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kalifornijos žemėje jau daugelį metų vyksta atviras karas tarp Montero ir Kamposo šeimų. Kartą Kamposas pasiūlo sandėrį – jų šeimų atstovai susitiks dvikovai atokioje vietoje, o pralaimėjusi šeima turės išsikraustyti. Monteras sutinka, tačiau susitarimas pasirodo besąs spąstai ir daug šio vyrų žūna, o sūnus Džonis patenka į nelaisvę. Kamposo žmonės surengia pasirodymą, tačiau Džoniui, kurio rimtai nevertina nei jo šeima, nei priešai, pavyksta pabėgti kartu su vienarankiu plėšiku Lefčiu, kuris išmoko jį valdyti ginklą.

Norėdamas atkeršyti Kamposams, Džonis su naujuoju kompanionu užpuola diližaną, kuriame turi būti gabenama kažkas svarbaus, tačiau nieko neaptinka. Tarp keleivių Džonis pamato ir įsimyli jauną merginą Džuljetą, kuri vėliau pasirodo besanti Kamposo dukra. Nors mergina pagal tėvo sumanymą turi ištekėti už kito, jaunuoliai visais būdais kovoja už teisę būti kartu, tačiau šeimos nenori nieko girdėti apie tokią sąjungą. Džonis vėl įkliūna į rankas Kamposams, Montero žmonės sugauna Džuljetą, o lemiamas šeimų susidūrimas virsta susišaudymu, kurio metu gyvi lieka tik įsimylėjėliai...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Peter Lee Lawrence – Džonis Monteras
* Cristina Galbo – Džuljeta Kampos
* Maria Cuadra – Lezerinda
* Andres Mejuto – Leftis
* Piero Lulli – šerifas
* Pietro Martellanza – Lodrigo Kamposas
* Luis Induni – Monteras vyresnysis

Pagrindinius vaidmenis filme atlikę aktoriai P. L. Lawrence ir C. Galbo, susipažinę filmavimo aikštelėje, 1969 m. susituokė. Po 5 metų Lawrence, būdamas 30, mirė nuo vėžio.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sergijev Posadasrus. *Сергиев Посад* |
| --- |
|              |
| *Sergijev Posadas* |
|  |
| 

Sergijev PosadasSergijev Posadas

56°18′00″ š. pl. 38°08′00″ r. ilg.﻿ / ﻿56.30000°š. pl. 38.13333°r. ilg.﻿ / 56.30000; 38.13333﻿ (Sergijev Posadas)Koordinatės: 56°18′00″ š. pl. 38°08′00″ r. ilg.﻿ / ﻿56.30000°š. pl. 38.13333°r. ilg.﻿ / 56.30000; 38.13333﻿ (Sergijev Posadas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Maskvos sritis Maskvos sritis |
| **Rajonas** | Sergijev Posado rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2019) | 101 967  |
| **Plotas** | 50,4 km² |
| **Tankumas** (2019) | 2 023 žm./km² |
| **Altitudė** | 210 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Sergijev Posadas |

**Sergijev Posadas** – miestas vakarų Rusijoje, 71 km į šiaurės rytus nuo Maskvos, pietinėje Smolensko-Maskvos aukštumos pašlaitėje. Rajono centras, įeina į Rusijos Aukso žiedą. Geležinkelio stotis. Veikia vandens jėgainė, išvystyta optikos, mašinų, elektromechanikos, chemijos, plytų, trikotažo, gelžbetonio, žaislų pramonė.

Mieste labai daug istorijos ir architektūros paminklų, yra žaidimų muziejus (nuo 1918 m.).

Istorija
--------

Įkurtas 1742 m. kaip *Сергиевский (Сергиев) Посад*. Miesto istorija glaudžiai susijusi su Švč. Trejybės-Sergijaus vienuolynu, įkurtu dar XIV a. 1919 m. suteiktos miesto teisės ir ***Sergijevo*** (*Сергиев*) vardas. 1919—1929 m. buvo apskrities centras. Nuo 1929 m. rajono centras. 1930 m. pervadintas revoliucionieriaus V. Zagorskio garbei ***Zagorsku*** (*Загорск*), bet 1991 m. sugrąžintas istorinis Sergijev Posado (*Сергиев Посад*) vardas.
**ZIP FM**|  |
| **Transliuotojas** | UAB „Radiocentras" |
| **Šalis** | Lietuva |
| **Transliavimopradžia** | 2005 m. liepos 1 d. |
| **Šūkis** | Daugiau muzikos! |
| **Internetosvetainė** | zipfm.lt |

Koordinatės: 54°42′8″ š. pl. 25°13′17″ r. ilg.﻿ / ﻿54.70222°š. pl. 25.22139°r. ilg.﻿ / 54.70222; 25.22139

**ZIP FM** – nacionalinė radijo programa, pradėta transliuoti 2005 m. liepos 1 d. Transliuojama per 8 siųstuvų tinklą visoje Lietuvoje. Iki ZIP FM įkūrimo tais dažniais buvo transliuojama radijo programa RC2. Transliuotojas – UAB „Radiocentras".

2007 m. Jonas Nainys kartu su kolega Rolandu Mackevičiumi pradėjo naują projektą „Radistai". Didėjant populiarumui, „Radistai" tapo visoje Lietuvoje atpažįstamu prekės ženklu, o jos vedėjai – renginių organizatoriais, įvairių projektų dalyviais, TV laidų vedėjais.

ZIP FM programą daugiausiai sudaro muzika ir pramoginės laidos, orientuotos į 15–35 m. jaunimo auditoriją. Tyrimo duomenimis daugiau nei du trečdaliai 16–39 m. klausytojų klausosi radijo kasdien. ZIP FM kasdien pasiekia 5 % visų Lietuvos radijo stočių klausytojų.

Dažniai
-------

* Vilnius 100,1 MHz
* Kaunas 104,1 MHz
* Klaipėda 92,5 MHz
* Šiauliai 88,2 MHz
* Panevėžys 99,1 MHz
* Marijampolė 100,8 MHz
* Tauragė 105,7 MHz
* Utena 105,0 MHz

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Naujausio radijo tyrimo apžvalga: kaip keitėsi auditorijos pasiekiamumas?". *Media House*. Nuoroda tikrinta 2017-10-07.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Kantono kinų kalba  粵語 |
| Kalbama | Kinija, Honkongas, Makao, Pietryčių Azija, JAV, Australija ir kt. |
| Kalbančiųjų skaičius | >60 mln. |
| Kilmė | kinų-tibetiečių\*kinų\*\***Kantono** |
| Rašto sistemos | kinų raštas, lotynų raštas |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | Honkongo vėliava Honkongas, Makao vėliava Makao |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-2 | zh |
| ISO 639-3 | yue |

**Kantono kinų kalba** (kin. 廣東話/广东话, sav. *Gwong2 dung1 waa6*, TFA. kʷɔ̌ːŋ tʊ́ŋ wǎː) arba **Jue kinų kalba** (kin. 粵語/粤语, *Jyut6 jyu5*, jỳt jy̬ː) – kalba/tarmių grupė, vartojama daugiausia pietinėje Kinijos dalyje. Tradiciškai laikoma tarmių grupe, priklausančia kinų kalbai, tačiau lingvistiškai gali būti laikoma savarankiška kalba. Kantono kinų tarmės plačiai vartojamos Honkonge, Makao, Guangdongo ir Guangsi provincijose, taip pat kinų diasporos Pietryčių Azijoje, Australijoje, JAV ir kitur. Nors Kantono kinų kalba leksiškai labai artima mandarinų kalbai, tačiau dėl fonetinių skirtumų šios kalbos nėra tarpusavyje suprantamos. Taip pat yra gramatinių ir sintaksės skirtumų. Tiek mandarinų, tiek Kantono kalbos užrašomos praktiškai vienodai, tačiau tariamos skirtingai.

Jue tarmės
Kalbos pavadinimas kilo nuo angliško Guangdžou miesto pavadinimo **Kantonas**. Išskiriama bendrinė Kantono tarmė, kuri yra oficiali Honkongo ir Makao kalba. Greta jos egzistuoja dar keletas žemyninės Kinijos tarmių, kurios dažniausiai vartojamos tik kaip šnekamosios – tai nesunormintos Kantono tarmės bei siji tarmės, iš kurių svarbiausia – Taišano.

Nuorodos
--------

* yue Duomenys apie kodu „yue" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*

WikipediaWikipedia
Vikipedija ***Kantono kinų kalba***
| ***Eros*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Eros |
| Kilmės šalis |  JAV Italija Honkongas |
| Režisierius | Michelangelo AntonioniSteven SoderberghWong Kar Wai |
| Prodiuseris (-iai) | Domenico ProcacciStephane TchalgadjieffJacky Pang Yee Wah |
| Scenaristas (-ai) | Michelangelo AntonioniSteven SoderberghWong Kar WaiTonino Guerra |
| Vaidina | Alanas ArkinasGong Li  Robertas Daunis jaun. Čen Čang (Chen Chang) |
| Metai | 2004 |
| Žanras | Drama |
| Trukmė | 104 min. |
| Kalba | anglų, italų, kinų |
| Platintojas | Warner Independent Pictures |
| **IMDb įrašas** |

**Eros** – 2004 m. trijų skirtingų kultūrų režisierių Mikelandželo Antonionio, Stiveno Soderbergo ir Vong Kar Vai trilogija apie meilę ir seksualumą. Peržiūros amžiaus riba : N-18.

Filmo premjera įvyko 2004 m. rugsėjo 10 d. Venecijos kino festivalyje. Filmas buvo uždraustas rodyti Kinijoje.[reikalingas šaltinis]

Siužetai
--------

Filmą „Eros" sudaro trys istorijos apie meilę:

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

* „Pavojingas daiktų ryšys" / *Il filo pericoloso delle cose* (M. Antonionio senarijus T. Guerra)

Vienas vyras, dvi moterys. Visi trys jauni, gražūs, seksualūs ir ekscentriški. Daug ką galima suprasti kūno kalbos pagalba…

* „Pusiausvyra" / *Equilibrium* (S. Soderbergo)

Linksma istorija apie amerikietį, kuris apimtas depresijos apsilanko pas savo psichanalitiką. Jam ramybės neduoda keisti erotiniai sapnai. Herojus įsitikinęs, kad pažįstą šią sapnų moterį, bet prabudęs negali prisiminti kas ji…

* „Ranka" / *The Hand* (V. Kar Vai);

Siuvėjo ir prostitutės meilės istorija. Jį suvilioja, kai pas ją ateina matuoti naujos suknelės. Padaro tai, prašoma siuvyklos savininko, kad siuvėjas pajustų aistrą moterims ir taptų geru siuvimo meistru. Ilgą laiką jis siuva jai ištaigingus rūbus, bet ši sensta ir iš turtingų gerbėjų išlaikomos damos tampa gatvės prostitute. Ji nebegali susimokėti už jo rūbus, bet siuvėjas nepalieka jos. Jis sumoka didelį užstatą, kad išlaisvintų ją iš kalėjimo. Ir jų paskutinio susitikimo metu, kai moteris sunkiai serga, ji sugeba patenkinti jį, kaip ir pirmą jų susitikimo kartą, – ranka. Rankų idėja – jos rankų, kaip aistros šaltinio jam, ir jo rankų, – sukūrusių nuostabiausius apdarus jai, yra šios istorijos pavadinimas.

Nuorodos
--------

* Oficiali filmo svetainė Archyvuota kopija 2009-07-16 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pirmasis laikrašio numeris, 1905 m.
**„Keleivis"** – JAV lietuvių laikraštis, 1905–1979 m. leistas Bostone.

Įkurtas 1905 m. Pietų Bostone. Steigėjas Antanas Žvingilas, iki 1906 m. redagavo Mykolas Paltanavičius, tuo metu laikraštis buvo tautiškai katalikiškas, menko turinio, turėjo tik apie 1000 skaitytojų. 1908 m. jį atpirko ir perėmė socialdemokratas Stasius Michelsonas-Michalkevičius, redagavęs laikraštį nuo 1906, ir laikraščio „Darbininkų viltis" spaustuvininkas Jurgis Gegužis. 1908 m. jį redagavo Pijus Bukšnaitis.

„Keleivis" tapo pagrindiniu Amerikoje socialistinės minties leidiniu. Iki 23 000 egz. padidėjo jo tiražas, iš jų 5000 buvo siunčiami į Lietuvą. Nuo 1912 m. pradėtas leisti kasmetinis „Keleivio kalendorius". Laikraščio apimtis išaugo iki 8 psl. 1917 m. už 45 000 dolerių buvo pasistatyta nauja spaustuvė, kurioje buvo spausdinamas latvių „*Strādnieks*", lenkų „*Kurjer Codzienny*", „*Przegląd Tygodniowy*", anglų „*Weekly Record*" ir kiti laikraščiai.

1943 m. mirus J. Gegužiui, laikraštį leido Stasius ir Margarita Michelsonai, kurie 1945 m. liepos 1 d. viską padovanojo Amerikos lietuvių socialistų sąjungai. Nuo 1945 m. liepos redagavo Jonas Januškis, nuo 1953 m. liepos 1 d. J. Sonda. Jaunimui tolstant nuo politikos ir netekus skaitytojų, jam į pagalbą atėjo Mykolas Drunga, tačiau jo reforma nepadėjo, liko tik 1500 prenumeratorių. Buvo sudaryta likvidacinė komisija, į kurią įėjo St. Griežė–Jurgelionis, P. Navazelskis ir J. Sonda. Paskutinis numeris išėjo 1979 m. gegužės 15 d. tik 6 psl. Archyvai buvo atiduoti Lietuvių archyvui Čikagoje, „Alkai" Putname ir Kento universitetui. Likusios lėšos perduotos Amerikos lietuvių socialistų sąjungai.

Nuorodos
--------

* Suskaitmeninti „Keleivis" laikraščio numeriai (1905-1979)
* „Keleivis" skenuoti puslapiai pas epaveldas.lt
*Kitos reikšmės – Šv. arkangelo Mykolo bažnyčia.*
Koordinatės: 55°14′33″š. pl. 22°28′29″r. ilg.﻿ / ﻿55.2425°š. pl. 22.4746°r. ilg.﻿ / 55.2425; 22.4746

|  Gaurės šv. arkangelo Mykolo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Tauragės |
| **Savivaldybė** | Tauragės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Gaurė |
| **Adresas** | Gaurės g. 10 |
| **Statybinė medžiaga** | Mūras |
| **Pastatyta** | 1992 |

**Gaurės šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Gaurės miestelyje, prie Įkojo ir Šešuvies santakos.

Istorija
--------

Gaurėje 1661 m. minima evangelikų reformatų bažnyčia. Grįžęs į katalikybę Gabrielius Kaminskis 1670 m. katalikų bažnyčiai skyrė turtų. Įkurta parapija, dovanotas Vytariškių (vėliau pavadintas Kunigiškiais) kaimas. Po 1671 m. panaikinta evangelikų reformatų bažnyčia. Metrikų knygos rašytos nuo 1675 m.

Galinė dalis
1773 m. pastatyta nauja medinė bažnyčia. 1887 m. leista apmūryti šventorių. 1918–1943 m. klebonavo Kazimieras Šleivys. Jis už lietuvišką veiklą, draudžiamos spaudos platinimą 1902 m. buvo 2 m. ištremtas iš Lietuvos. 1970 m. bažnyčia sudegė.

1971 m. maldos namai įrengti gyvenamajame name. 1992 m. pradėta statyti nauja bažnyčia pagal klaipėdiečio architekto Stasio Prikockio parengtą projektą. Šventoriuje išlikę senosios bažnyčios mūrinės tvoros vartai ir medinė varpinė, 5 geležiniai kryžiai (XIX a.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Vartai". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  „Varpinė". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gaurės šv. arkangelo Mykolo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Gaurės šv. arkangelo Mykolo parapija (dekanato inf.)
* Gaurės šv. arkangelo Mykolo parapija (*facebook.com*)
* Bažnytiniai dokumentai