recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Daiva Matonienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1973 m. kovo 13 d. (50 metų)Ginkūnuose, Šiaulių rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Aidas Matonis |
| Vaikai | Rūta |
|  |
| Veikla | Ekonomistė, visuomenės veikėja |
| Partija | Nuo 2002 m. iki 2016 m. Tvarka ir teisingumas |
|  |
| Alma mater | Šiaulių universitetas |

**Daiva Matonienė** (g. 1973 m. kovo 13 d. Ginkūnuose, Šiaulių rajonas) – ekonomistė, visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1980–1989 m. mokėsi Rėkyvos devynmetėje mokykloje. 1993 m. baigė Panevėžio aukštesniąją pedagogikos mokyklą ir įgijo ikimokyklinio ugdymo pedagogės kvalifikaciją. 1998 m. įstojo ir 2003 m. su pagyrimu Šiaulių universitete baigė verslo vadybą ir administravimą. 2005 m. Šiaulių universitete baigė magistro studijas, specializacija – finansai ir bankininkystė.

2000–2004 m. Barono TŪB „Salda" ekonomistė. 2003–2011 m. Vakarų Lietuvos verslo kolegijos Šiaulių mokymo skyriaus mikroekonomikos ir makroekonomikos dėstytoja, 2005–2007 m. Šiaulių regiono plėtros agentūros direktorė, 2007–2012 m. Šiaulių miesto savivaldybės mero pavaduotoja.

2007– 2020 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narė.

2012–2016 m. Aplinkos ministerijos viceministrė, JESSICA investicinio komiteto pirmininkė.

2010-2020 m. Europos Sąjungos Regionų komiteto narė.

Nuo 2020 m liepos mėn. Lietuvos respublikinių būsto valdymo ir priežiūros rūmų (Lietuvos būsto rūmai) Prezidentė.

Sutuoktinis Aidas Matonis, verslininkas, duktė Rūta..

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2013-11-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Partija Tvarka ir teisingumas – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-08 iš Wayback Machine projekto.
| Zagrebo apskritiskroat. *Zagrebačka županija* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Kroatijos vėliava Kroatija |
| **Administracinis centras** | Zagrebe |
| **Gubernatorius** | Stjepan Kožić |
|  |
| **Gyventojų** (2011 m.) | 317 642 |
| **Plotas** | 3 078 km² |
| **Tankumas** (2011 m.) | 103 žm./km² |
| **Teritorijos kodas** | 01 |
|  |
| **Tinklalapis** | zagrebacka-zupanija.hr |

**Zagrebo apskritis** (kroat. *Zagrebačka županija*) – apskritis centrinėje Kroatijoje. Į apskrities teritoriją neįeina Zagrebo miestas, kuris turi atskirą teritorinį vienetą. Apskritis dėl to dažnai vadinama „Zagrebo žiedu". 2011 m. duomenimis, apskrityje gyveno 317 642 gyventojai. Administracinis centras (savivaldybės pastatas) – Zagrebe.

Zagrebo apskritis šiaurėje ribojasi su Krapina–Zagorje, Zagrebo miestu ir Varaždinu, rytuose su Bjelovaru–Bilogoru, pietuose su Sisako–Moslavina bei pietvakariuose su Karlovacu.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Zagrebo apskritis yra skirstoma į 9 miestus ir 25 savivaldybes. Miestai: Dugo Selo, Ivanič Gradas, Jastrebarskas, Samoboras, Sveta Nedelia, Sveti Ivan Zelina, Velika Gorica, Vrbovecas, Zaprešičius.

Nuorodos
--------

* Apskrities turizmo svetainė

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RKroatijos apskritys |
| --- |
|  |
| 
Bjelovaras–Bilogora · Brodas–Posavina · Dubrovnikas–Neretva · Istrija · Karlovacas · Koprivnica–Križevcai · Krapina–Zagorjė · Lika–Senis · Medžimurjė · Osijekas–Barania · Požega–Slavonija · Primorjė–Kalnų Kotaras · Sisakas–Moslavina · Splitas–Dalmatija · Šibenikas–Kninas · Varaždinas · Virovitica–Podravina · Vukovaras–Srijemas · Zadaras · Zagrebo apskritis · Zagrebo miestas | Kroatija |

 |
| **Mikas Rėklaitis** |
| --- |
|  |
| Rėklaitis su Lietuvos kariuomenės divizijos generolo uniforma ir valstybiniais apdovanojimais |
| Gimė | 1896 m. rugsėjo 6 d.Daugirdėliai, Alytaus valsčius |
| Mirė | 1976 m. kovo 21 d. (79 metai)Čikaga, JAV |
| Tėvas | Simonas Rėklaitis |
|  |
| Veikla | karinis ir visuomenės veikėjas |

**Mikas Rėklaitis** (1896 m. rugsėjo 6 d. Daugirdėliuose, Alytaus valsčius – 1976 m. kovo 21 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos karinis ir visuomenės veikėjas, generolas pulkininkas.

Biografija
----------

1915 m. baigė Veiverių mokytojų seminariją. Mobilizuotas į Rusijos imperijos kariuomenę, 1916 m. Maskvoje baigė Aleksejaus karo mokyklą. Pirmojo pasaulinio karo metu dalyvavo kovose prieš austrus ir vokiečius.

1918 m. grįžo į Lietuvą, organizavo Alytaus apskrities miliciją, milicijos vadas, apskrities viršininko pavaduotojas. Nuo 1919 m. sausio 15 d. Lietuvos kariuomenės savanoris, kovojo su bolševikais 1-ajame pėstininkų pulke. 1919 m. dalyvavo komisijoje kitų valstybių karininkų laipsniams prilyginti Lietuvos kariuomenės laipsniams. Baigė Aukštuosius karininkų kursus ir Aukštesniųjų kariuomenės viršininkų kursus. 1930 m. 1-ojo pėstininkų Lietuvos Didžiojo Kunigaikščio Gedimino pulko vadas. 1935 m. brigados generolas.

1939 m. pirmininkavo lietuvių komisijai derybose su SSRS kariuomenės atstovais dėl Raudonosios armijos įgulų Lietuvoje. 1940 m. birželį lydėjo Lietuvos ministrą pirmininką Antaną Merkį į Maskvą, kur tartasi dėl tariamų rusų kareivių dingimo Lietuvoje.

Sovietams okupavus Lietuvą, 1940 m. birželio 25 d. paleistas į atsargą. 1941 m. liepos 9 d. NKVD suimtas ir kalintas Kaune. Prasidėjus Birželio sukilimui išvaduotas. Birželio 24 d. sudarytos Krašto gynimo tarybos narys. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. į JAV. Bendradarbiavo JAV lietuvių spaudoje.

Įvertinimas
-----------

* 1919 m. Vyčio Kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1928 m. Lietuvos savanorių medalis
* 1928 m. Lietuvos nepriklausomybės medalis
* 1928 m. DKL Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1929 m. Latvijos išsivadavimo karo 10-mečio medalis
* 1935 m. Skautų svastikos ordinas
* 1937 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas
* 1938 m. Šaulių žvaigždės ordinas
* 1939 m. Aizsargų nuopelnų kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
Koordinatės: 54°12′33″š. pl. 23°18′55″r. ilg.﻿ / ﻿54.2093°š. pl. 23.3154°r. ilg.﻿ / 54.2093; 23.3154

|  Vidugirių Pal. Jurgio Matulaičio bažnyčia |
| --- |
| **Vyskupija** | Luko |
| **Dekanatas** | Seinų Šv. Kazimiero Karalaičio |
| **Savivaldybė** | Punsko valsčius (Lenkija) |
| **Gyvenvietė** | Vidugiriai (Punskas) |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1993 m. |
| **Stilius** | konstruktyvizmas |

**Vidugirių Palaimintojo Jurgio Matulaičio bažnyčia** – Romos katalikų bažnyčia Lenkijoje, Seinų apskrities Punsko valsčiaus Vidugirių kaime. Punsko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčios filija.

Parapijos istorija
------------------

Būdami gana tolokai nuo arčiausios bažnyčios Punske, Vidugirių ir gretimų kaimų gyventojai nusprendė pastatyti kaime bažnyčią. JAV lietuvių mecenatai Marija ir Antanas Rudžiai pažadėjo paremti jos statybą ir pažadą tęsėjo. 1986 m. pradėti statybos darbai, o 1992 m. paskelbiama, kad iš kelių Punsko ir Seinų parapijų kaimų įkurta nauja Vidugirių parapija. Šio projekto autorystė priskiriama Punsko ir Seinų klebomams *Ignotui Dzermeikai* ir *Stanislovui Rogovskiui*. Lenkijos lietuviai šiame sprendime įžvelgė bandymą suskaldyti lietuvių tikinčiuosius Lenkijoje. Parapijos taryba ir lietuvių organizacijos protestavo: rengia mitingus, rašė Luko vyskupui raštus, reikalaudami sprendimą atšaukti. Lietuvos žmogaus teisių asociacija kreipėsi į Lenkijos prezidentą ir kitas institucijas prašydama padėti. Nebaigtos Vidugirių bažnyčios duris buvo užtvertos metalinėmis sijomis. 820 šeimos pasisakė prieš naujos parapijos steigimą. Parapijos taryba kreipėsi į kaimo seniūnus, ragindama žmones nepriimti kalėdojančio kunigo Dzirmeikos, nuo jo nusišalino beveik visi parapijiečiai. Galiausiai *Ignotas Dzermeika* buvo atšauktas iš klebono pareigų.

Vidugirių bažnyčios parapijiečiai liko Punsko parapijoje, o pati Vidugirių bažnyčia tapo Punsko Švč. M. Marijos Dangun Ėmimo bažnyčios padaliniu.

Išnašos
-------

1. ↑  1993 m. vasario 26 d. Lietuvos žmogaus teisių asociacijos kreipimasis[neveikianti nuoroda]
**Mečislovas Sakalauskas** (1928 m. gruodžio 13 d. Barsukinėje, Čekiškės valsčiuje – 2023 m. gruodžio 5 d.) – Lietuvos fotografas.

Biografija
----------

Žymus XX a. antrosios pusės Vilniaus architektūros fotografas. Nuo 1970 m. Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys, meno kūrėjo statusas suteiktas 2005 m. Nuo 1990 m. Lietuvos restauratorių sąjungos narys. 1952–1992 m. dirbo Vilniaus paminklų konservavimo institute braižytoju, vėliau fotografu. Dalyvavo ekspedicijose po Lietuvą, fotografavo liaudies meną. 1992–2001 m. Lietuvos dailės muziejuje dirbo fotografu. 30 knygų ir albumų fotografas.

Kūryba
------

Individualios parodos Vilniuje 1968, 1989, 2000, 2002, 2006 m. 2001 m. Kėdainiuose ir Mažeikiuose, Rietave, 2002 m. Šilutėje. Užsienyje – Čikagoje (JAV) 1967 m. Gdanske (Lenkija) 2000 m.

Leidiniai: 

* Atgimę paminklai (1983 m.);
* Praeities paminklai ir šiandiena (1983 m.);
* Vilnius: nuo Šv. Petro ir Povilo bažnyčios iki Aušros vartų (1995 m.);
* Šv. Petro ir Povilo bažnyčia (1997 m.);
* Vilnius nuo aukštumų. 1958-1996 (2008);
* Senojo Vilniaus architektūra Mečislovo Sakalausko fotografijose (2013 m.).

Fotografijų ir negatyvų turi: Lietuvos valstybės istorijos archyvas, Lietuvos dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus, Lietuvos mokslų akademijos biblioteka, Rokiškio krašto muziejus.

Nuorodos
--------

* Lietuvos fotomenininkų Sąjunga
* Virtuali Mečislovo Sakalausko fotonuotraukų paroda „Senoji Lietuvių skulptūra"
* XXI amžius. Ona MICKEVIČIŪTĖ Liaudies menas – didžioji fotomenininko meilė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mirė Vilniaus vaizdų metraštininkas, fotografas Mečislovas Sakalauskas. 15min.lt. 2023-12-19. Nuoroda tikrinta 2023-12-19.
2. ↑  Atgimę paminklai: albumas / fotogr. Mečislovas Sakalauskas, dail. Saulius Chlebinskas. – Vilnius: Mintis, 1983. – 197 p.: iliustr.
3. ↑  Praeities paminklai ir šiandiena / fotogr. Mečislovas Sakalauskas. – Vilnius: Mintis, 1983. – 45 p.: iliustr.
4. ↑  „Fotografai. Mečislovas Sakalauskas". Lietuvos fotomenininkų sąjunga. Nuoroda tikrinta 2014-01-23.
| **Kazys Valentas Žaltauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1963 m. kovo 3 d.Kaunas |
| Mirė | 2012 m. kovo 25 d. (49 metai)Kaunas |
| Palaidotas (-a) |  Karmėlavos kapinės |
| Tėvas | Jonas Žaltauskas |
| Motina | Janina Žaltauskienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Rasa Žaltauskienė |
| Vaikai | Tautvilas, Augustas |
|  |
| Veikla | dailininkas vitražistas |
|  |
| Alma mater | Valstybinis dailės institutas |

**Kazys Valentas Žaltauskas** (1963 m. kovo 3 d. Kaune – 2012 m. kovo 25 d.) – dailininkas vitražistas, visuomenininkas, Senojo Kauno draugijos narys. Palaidotas Karmėlavos kapinėse.

Biografija
----------

K. Žaltauskas 1981 m. baigė Kauno 28-ąją vidurinę mokyklą. 1975-1978 m. mokėsi Kauno keturmetėje dailės mokykloje. 1981 m. įstojo į Valstybinio dailės instituto Pramoninės dailės fakultetą Kaune. Studijavo stiklo ir porceliano katedroje. 1987 m. baigė šį institutą ir įgijo taikomosios dekoratyvinės dailės dailininko specialybę. 

Po studijų, 1987-1991 m. dirbo Kauno „Dailės" kombinate kūrybiniu dailininku, 1992-1994 m. – VDA Kauno dailės institute mokymo meistru. Nuo 1995 m. atsidavė vien kūrybiniam darbui. 

Paskutiniaisiais gyvenimo metais dailininkas bylinėjosi su Lietuvos teisėsauga dėl jo neteisėto baudžiamojo persekiojimo, valstybę padavė į Europos Žmogaus Teisių Teismą Strasbūre.

Kūryba
------

Nuo 1987 m. dailininkas kasmet dalyvavo įvairiose parodose Lietuvoje. Buvo Lietuvos dailininkų sąjungos narys (nuo 1992 m.). Savo sukurtų interjero, eksterjero, kraštovaizdžio objektų paviršiuose dailininkas siekė įvairiai perteikti prigimtines stiklo savybes: optiką, skaidrumą, spalvą, sąveiką su šviesa. Kūriniams gaminti naudojo elementus iš stiklo, bronzos, žalvario, krištolo, aliuminio ir kitų medžiagų derinių.

Svarbesni K. Žaltausko darbai:

* „Casino" baro Kaune šviestuvai bra,
* Didžiosios Britanijos konsulato Kaune (Smalininkų g.) erdviniai skulptūriniai akcentai (bendraaut. A. Binkis),
* Kauno Rotušės didžiosios salės Lietuvos ir Kauno herbiniai vitražai,
* Kavinės „Tulpė" apvaliosios salės langų vitražai,
* Klaipėdos muzikinio teatro salės šviestuvai,
* Kučiūnų bažnyčios (Lazdijų raj.) sietynas (bendraaut. S. Straigis),
* Lietuvos dailės muziejuje – stiklo plastika „Kalnai" (ekspozicijoje),
* Ryšių istorijos muziejaus XIV-XX a. pradžios pašto istorijos ekspozicija,
* Telekomo Kaune interjerų vitražai,
* Vienuolinių namų koplyčios Kaune (Anykščių g. 22A) vitražai.

Šaltiniai
---------

1. ↑   K. Žaltausko baudžiamoji byla
2. ↑   K. Žaltausko vitražo darbai

Nuorodos
--------

* In memoriam: Kazys Valentas Žaltauskas Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
Marso sfinksas – tipiškas pareidolijos pavyzdys
**Pareidolija** (gr. παρα- 'klaidingas' + *είδωλον* 'atvaizdas') – sensorinis psichologinis reiškinys, kai atsitiktinai susidaręs vaizdas ar garsas suvokiamas kaip konkretaus žinomo objekto vaizdas ar garsas. Tipiškas pavyzdys yra debesys, kuriuose visada galima įžiūrėti kažkokių atpažįstamų figūrų: veidus, gyvūnų kontūrus ir panašiai.

Pareidolija skiriasi nuo iliuzijos:

* Reginė iliuzija: neaiškus objektas palaikomas kitu, žinomu objektu. Pvz. prietemoje krūmas palaikomas stovinčiu žmogumi.
* Reginė pareidolija: neaiškioje objekto formoje ar faktūroje įžiūrima kito objekto forma. Pvz. žiūrint į debesį, matyti, kad dalis jo primena skrendantį drakoną (ne debesis palaikomas drakonu, bet debesis atrodo panašus į drakoną).

Psichiatrijoje skiriamos:

* *Pareidolinės iliuzijos*: Suvokiamas vaizdas susidaro iš realaus daikto kontūrų, linijų, spalvų, reljefo (plyšių tinke, vinies galvutės sienoje, dėmės ant apmušalų, voratinklių palubėje).
* *Pareidolinės haliucinacijos*: Tai reginiai vaizdiniai, nevalingai atsirandantys suvokiant realų objektą, bet visiškai neatitinkantys jo forma, dydžiu, spalva ir pan. Pvz. sieninis šviestuvas virsta gandru, pasienyje padėti bateliai virsta vilku, kilimo ornamentas virsta velniūkščiu, kuris išlenda iš kilimo ir ima bėgioti po kambarį.

Vienas iš dažniausiai atsitiktiniuose deriniuose matomų vaizdų yra žmogaus veidas. Manoma todėl, kad žmogus iš prigimties turi savybę ieškoti ir atpažinti kitų veidus.

Pareidolijos pasekmė yra ir tokie garsūs atvejai, kaip Marso sfinksas ir Marso kanalai, elektroninio balso fenomenas, šventujų veidų pasirodymai ant buitinių daiktų, pavyzdžiui, sumuštinio.

Roršacho teste pareidolijos fenomenas reiškiasi, kai tiriamasis stebi rašalo dėmes ir pasakoja, ką jose įžiūri. Teigiama, kad tai padeda suprasti jo psichinę būklę. Nors šis testas yra plačiai naudojamas, jo moksliškumas neaiškus. Kol kas nėra jokių tyrimų, empiriškai įrodžiusių testo efektyvumą.

Daug kanadiečių teigė, kad mato velnio veidą karalienės plaukuose 1954 metų dolerio paveiksliuke, padarytame iš jos nuotraukos. Nors banknotai iš apyvartos išimti nebuvo, kitame leidime paveiksliukas buvo pataisytas.

Vaiduoklių medžiotojai teigia klausydamiesi baltojo triukšmo gali girdėti vaiduoklių, mirusių žmonių balsus. Kitas paplitęs garso pareidolijos pasireiškimas yra įvairūs mitai, kad atbulai leidžiant muzikos ar kitus įrašus, juose girdima tam tikra informacija, tariamai tokiu būdu buvusi užkoduota (pavyzdžiui, *Polas yra miręs* mito atveju).

Išnašos
-------

1. ↑  Рыбальский М.И. (1989) Иллюзии, галлюцинации, псевдогаллюцинации. (2-е изд.- М.:Медицина.- 368 с.)
2. ↑  Sagan C. Demonų apsėstas pasaulis: mokslas kaip žvakė tamsoje V. 2001
3. ↑
**Tracy McGrady**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1979 m. gegužės 24 d. |
| Gimimo vieta | Bartou, Florida, JAV |
| Ūgis | 2,03 m |
| Svoris | 102 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | *baigęs karjerą* |
| **Pozicija** | AG / LK |
| NBA naujokų birža |
| 1997 m. | 9 šaukimu,Toronto „Raptors" |
| Profesionalūs klubai |
| 1997–20002000–20042004–201020102010–20112011–20122012–20132013 | Toronto „Raptors"Orlando „Magic"Hiustono „Rockets"Niujorko „Knicks"Detroito „Pistons"Atlantos „Hawks"Čingdao „Eagles"San Antonijo „Spurs" |  |
|  |

**Treisis Lamaras Makgreidis** (angl. *Tracy Lamar McGrady*, g. 1979 m. gegužės 24 d.) – buvęs JAV krepšininkas. Jis į NBA pateko tiesiai po vidurinės mokyklos baigimo. Pagal rezultatyvumą vienas iš pirmaujančių lygoje 2001–2006 m.

Vaikystėje jis susižavėjo beisbolu, vėliau krepšiniu ir žaidė Auberndeilo vidurinės mokyklos komandoje. Trečiaisiais vidurinės mokyklos komandai atstovavimo metais Tracy jau rinkdavo po 23 taškus ir atkovodavo po 12 kamuolių, bet dėl problemų su mokslais buvo išmestas iš komandos. 1996 m. pažįstamo trenerio įkalbintas, prisijungė prie Mount Zion Krikščioniškosios Akademijos iš Darhemo, Šiaurės Karolinos. Baigę vidurinę, vietoj ketverių metų žaidimo NCAA, jis nusprendė pateikti paraišką 1997 m. NBA naujokų biržoje. Jį 9-uoju šaukimu pasirinko Toronto „Raptors".

2000 m. rugpjūčio 3 d. jis buvo iškeistas Orlando „Magic" komandai. 2002–2003 metų sezoną Tracy pelnė po 32,1 taško ir per visą sezoną pelnė 2407 taškus. Tai pats rezultatyviausias sezonas jo karjeroje.

2004 m. birželio 29 d. T. McGrady, kartu su dar trimis žaidėjais buvo iškeistas Hiustono „Rockets" klubui.

2010 m. vasario 18 d. jis pateko į trijų komandų mainus ir buvo iškeistas Niujorko „Knicks" komandai. 2010 m. rugpjūčio 17 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Detroito „Pistons" klubu.

2011 m. gruodžio 9 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Atlantos „Hawks" klubu.

2012 m. spalio pradžioje pasirašė vienerių metų sutartį su Kinijos CBA lygoje žaidžiančia Čingdao „DoubleStar Eagles" komanda. 2013 m. balandžio 16 d. sugrįžo į NBA ir pasirašė kontraktą iki sezono pabaigos su San Antonijo „Spurs" klubu.

Su savo žmona CleRenda Harris jie yra susilaukę dviejų dukterų ir sūnaus, kuris gimė 2005-ųjų gruodžio 27-ąją, rungtynių tarp Jutos „Jazz" ir Hiustono „Rockets" metu. „Rockets" jas pralaimėjo 82–74, o Tracy didžiosios pertraukos metu išvyko į ligoninę, kad dalyvautų gimdyme.

Tracy McGrady veidas pavaizduotas ant „NBA Live 2007" žaidimo viršelio.

2013 m. rugpjūčio 27 d. Baigė karjerą NBA. T.McGrady teigė, kad dar keletą metų pažais užsienyje.

Pasiekimai
----------

* 2001–2008 metų NBA visų žvaigždžių rungtynių dalyvis
* 2001 metais išrinktas didžiausią pažangą padariusiu NBA žaidėju
* 2003, 2004 m. NBA rezultatyviausias žaidėjas (taškų vidurkis atitinkamai 32,1 ir 28,0)

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* Oficialus žaidėjo puslapis Archyvuota kopija 2009-04-22 iš Wayback Machine projekto.
Donbassaero|  |
| 

| IATA**7D** | ICAO**UDC** | Šaukinys**DONBASS AERO** |
| --- | --- | --- |

 |
| Įkurta | 2003 m. |
| Pagrindinis oro uostas | Donecko tarptautinis oro uostas |
| Dažno keleivio programa | Meridian Programme |
| Lėktuvų skaičius | 10 |
| Maršrutai | 15 |
| Būstinė | Ukraina Doneckas, Ukraina |
| Tinklalapis | www.donbass.aero |

**Donbassaero** (ukr. *Донбасаеро*) – buvusi Ukrainos oro linijų bendrovė iš Donecko. IATA kodas – 7D. Ji vykdė reguliarius vidaus ir tarptautinius skrydžius. Pagrindinės bazės buvo Donecko ir Kijivo Boryspilio tarpautiniai oro uostai.

Istorija
--------

Aviakompanija įkurta 1933 metais kaip „Donecko aviacijos įmonė" (ukr. "*Донецьке авіапідприємство*"), 1991 m. pertvarkyti į Donecko miesto aviacijos įmonę, 1998 m. pervadinta „Donbas - pietinės Ukrainos avialinijos" (uk. "*Донецька державна авіакомпанія «Донбас — Східні авіалінії України»*"). 2003 metais, atskirus Donecko miesto savivaldybės valdytą Donecko oro uostą ir aviakompaniją, ji įkurta akaip atskira įmonė ir pervadinta „Donbassaero".

2007 m. vasario 27 d. kartu su kita Ukrainos aviakompanija „Aerosvit" paskelbė įkurianti aviakompanijų aljansą „Ukrainos aviacijos grupė".

Įmonė pradėjo veiklą naudodama lėktuvus Jak-42, nuo 2005 m. pradėjos juos keisti Airbus 320 šeimos lėktuvais.

2013 m. sausio 14 d. kompanija paskelbė bankrotą ir nutraukė savo skrydžių veiklą, jos skrydžius jau 2012 m. pabaigoje perėmė kita Ukrainos aviakompanioja „Windrose".

Kryptys
-------

DonbassAero A320Vidaus maršrutai: Doneckas, Charkovas, Kijevas, Odesa, Černivciai ir Simferopolis.

Tarptautiniai maršrutai: Atėnai, Antalija, Baku, Dalamanas, Stambulas, Larnaka, Maskva, Šarm el Šeichas, Tbilisis, Vilnius ir Jerevanas.

Flotilė (2011 m.)
-----------------

* 9 x Airbus A320-200
* 1 x Airbus A321-200

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2012-11-23 iš Wayback Machine projekto. (rusų, anglų, vokiečių k.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Авиакомпании «АэроСвит» и «Донбассаэро» создали Стратегический Альянс.Aerosvit
2. ↑  Donbassaero airline starts bankruptcy proceedings Archyvuota kopija 2013-01-20 iš Wayback Machine projekto.
Tibeto vienuolis gamina sviestinę arbatą.
**Sviestinė arbata**, arba **po cha** (tibet. བོད་ཇ་ ) – gėrimas, gaminamas iš arbatmedžio lapų, jako pieno sviesto ir druskos. Populiariausias Tibete, Butane ir pietvakarių Kinijoje.

Istorija
--------

Pagal turimus istorinius duomenis, ši arbata Tibete pradėta naudoti dar prieš X a. Maždaug nuo XIII a. ji jau buvo išplitusi visame Tibete. Kraštą pradėjus valdyti Dalai Lamoms, sviestinė arbata tapo valdžios monopoliu. Šiais laikais ją gaminti ir pardavinėti jau oficialiai leidžiama visiems, tačiau pagrindinė prekiautoja vis dar yra vyriausybė.

Paruošimas
----------

Tradiciškai arbata ruošiama verdant arbatmedžio lapus maždaug pusę dienos, kol vanduo tampa tamsiai rudas. Tuomet jis nukošiamas ir supilamas į cilindrus su šviežiu jako sviestu bei druska, sukratomas. Gautas tiršto aliejaus konsistencijos skystis patiekiamas mediniuose dubenėliuose, arbatos puodeliuose arba stiklinėse.

Yra įvairių šio paruošimo būdo variacijų. Kartais naudojama ir šiek tiek sodos.

Naudojimas
----------

Sviestinė arbata yra labai paplitusi Tibete. Tradiciškai ji yra geriama kiekvieną rytą prieš darbą, ja vaišinami svečiai ir pan. taip pat ji geriama kaip kasdieninis gėrimas. Paplitusi ir tarp klajoklių. Ji yra labai kaloringa, suteikia energijos, sviesto riebalai saugo lūpas nuo sudžiūvimo.

Pagal paprotį arbata geriama retais dideliais gurkšniais, ir po kiekvieno gurkšnio šeimininkas svečiams vėl pripildo puodelį. Taip svečiai arbatos niekada neišgeria iki dugno, indas nuolat būna pilnas. Priimta, kad iki dugno svečias arbatą išgeria tik prieš išeidamas.

Taip pat sviestinė arbata naudojama kaip padažas kartu su tibetietišku valgiu – tsampa.

Šiuo metu pardavinėjamas ir arbatos koncentratas. Jis atskiedžiamas vandeniu ir sumaišomas su sviestu bei druska prieš pat vartojimą specialioje medinėje maišyklėje.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

* Receptas Archyvuota kopija 2010-03-13 iš Wayback Machine projekto.
* Mediniai dubenėliai sviestinei arbatai
* Apie rangan-datta.info
| **Romualdas Urmilevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1951 m. vasario 1 d. (72 metai)Belazarava, Panevėžio rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Regina |
| Vaikai | Ramūnas, Raimundas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kaišiadorių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis |

**Romualdas Urmilevičius** (g. 1951 m. vasario 1 d. Belazaravoje, Panevėžio rajonas) – Lietuvos ir Kaišiadorių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1969 m. baigė Panevėžio 2-ąją vidurinę mokyklą, įstojo į Kauno politechnikos institutą, tačiau nebaigė.

Nuo 1972 m. Kauno kelių tiltų eksploatacijos tresto technikas laborantas, 1975 m. SMT „Kauno statyba" inžinierius, 1976 m. „Kaišiadorių paukštynas" elektrikas, vėliau Jagelonių kolūkio inžinierius elektrikas, 1976–1996 m. SSD „Nemunas", vėliau – SSD „Žalgiris" Kaišiadorių rajono tarybos pirmininkas, 1993–1999 m. UAB „Baltija" direktoriaus pavaduotojas, 1994–1996 m. UAB „Baltijos statyba" vyr. energetikas, 1999–2003 m. Kaišiadorių UAB „Komrita" direktoriaus pavaduotojas. 2003–2015 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės meras.

Lietuvos liberalų sąjungos narys, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos narys, nuo 2006 m. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys, LRLS Valdybos narys. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Kaišiadorių rajono savivaldybės tarybos narys.

Dukart Lietuvos šaškių čempionas kartu su Kauno miesto komanda, daugkartinis prizininkas kartu su Kauno ir Kaišiadorių rajono komandomis. Daugiau nei 15 metų dirbdamas treneriu paruošė 12 kandidatų į sporto meistrus. Lietuvos šaškių federacijos narys, 1991–1993 m. prezidentas, vėliau federacijos vykdomojo komiteto narys.

Žmona Regina, vaikai Ramūnas, Raimundas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-05-17 iš Wayback Machine projekto.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Gintautas Mišeikis** | **Kaišiadorių rajono meras**2005–2015 | Po to:**Vytenis Tomkus** |
| **Gintautas Paluckas** |
| --- |
|  |
| 2023 m. |
| Gimė | 1979 m. rugpjūčio 19 d. (44 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Ilma |
|  |
| Veikla | Politikas |
| Organizacijos | Vilniaus miesto savivaldybė |
| Pareigos | vicemeras |
| Partija | 2004 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 2003 m. Vilniaus universitetas |

2019 m.
**Gintautas Paluckas** (g. 1979 m. rugpjūčio 19 d.) – Lietuvos politikas.

Biografija
----------

1997 m. baigė Panevėžio J. Balčikonio gimnaziją, 2000–2001 m. studijavo anglų kalbą *Charles Dickens college*, (Londonas), 2003 m. baigė VU MIF VU Matematikos ir informatikos fakultetą, 2004 m. Tarptautinio verslo mokyklą. Nuo 2004 m. studijavo VU Teisės fakultete.

2003–2005 m. SoDros vyr. specialistas. Nuo 2005 m. Europos Parlamento nario Justo Paleckio padėjėjas. 2007–2009 m. Vilniaus m. savivaldybė administracijos direktorius

Nuo 2004 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Vilniaus skyriaus narys, Justiniškių grupės, nuo 2006 m. LSDP Justiniškių poskyrio pirmininko pavaduotojas, Vilniaus skyriaus pirmininko pavaduotojas. Nuo 2005 m. Lietuvos socialdemokratinio jaunimo sąjungos Vilniaus skyriaus narys.

2012 m. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo galutiniu ir neskundžiamu sprendimu pripažintas kaltu dėl piktnaudžiavimo tarnyba neskaidriame viešųjų pirkimų konkurse.

Nuo 2013 m. Lietuvos socialdemokratų partijos atsakingasis sekretorius. LSDP Tarybos ir Valdybos narys.

2015–2019 m. Vilniaus vicemeras. Nuo 2020 m. Seimo narys.

2017–2021 m. Lietuvos socialdemokratų partijos pirmininkas.

Išnašos
-------

1. ↑  Aukščiausiojo Teismo smūgis Gintautui Paluckui – buvęs Vilniaus savivaldybės administracijos direktorius nuteistas „žiurkių byloje"
2. ↑

Nuorodos
--------

* Svetainė

| Partijos politinės pareigos |
| --- |
| Prieš tai:**Algirdas Butkevičius** | **LSDP pirmininkas** 2017 – 2021 m. | Po to:**Vilija Blinkevičiūtė** |
| **Juozapas Berkmanas** |
| --- |
| Gimė | 1838 m. rugpjūčio 4 d.Valažinas, Ašmenos apskritis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1919 m. liepos 19 d. (80 metų)Varšuva, Lenkija |
| Tėvas | Kazimieras Berkmanas |
| Motina | Rozalija Rosinska |
|  |
| Veikla | dailininkas, tapytojas |
|  |
| Išsilavinimas | Vilniaus gimnazija |
| Alma mater | Peterburgo imperatoriškoji dailės akademija |

**Juozapas Berkmanas** (lenk. *Józef Berkman, Bergmann, Baerkman, Bärkman*, 1838 m. rugpjūčio 4 d. Valažinas, Ašmenos apskritis, Rusijos imperija – 1919 m. liepos 19 d. Varšuva, Lenkija) – Lietuvos dailininkas, tapytojas.

Biografija
----------

Juozapas Berkmanas 1864 m sukilimo vadų kapavietė. ARS VIA aukciono nuotrauka
Juozapas Berkmanas gimė Valažine 1838 m. rugpjūčio 4 d. vilniečio gydytojo Kazimiero ir jo žmonos Rozalijos Berkmanų šeimoje. Jo tėvas Kazimieras buvo Vilniaus laikrodininko Juozapo Bergmano sūnus. Ūgtelėjęs būsimasis tapytojas Juozapas mokėsi Vilniaus gimnazijoje. Baigęs gimnaziją įstojo studijuoti medicinos į Maskvos universitetą, tačiau po pusmečio persivedė mokytis į Sankt Peterburgo universitetą ir pasirinko matematiką. Kartu lankė dailės paskaitas Sankt Peterburgo dailės akademijoje. 

Dėl dalyvavimo manifestacijose Sankt Peterburge Juozapas Berkmanas buvo įkalintas keliems mėnesiams kalėjime. Paleistas iš kalėjimo grįžo į Vilnių, vėliau tęsė studijas Sankt Peterburge. 1863 m. Juozapas Berkmanas metė mokslus ir prisidėjo prie 1863 m. sukilimo. Jis buvo sužeistas mūšio metu ir suimtas. Juozapas Berkmanas buvo nuteistas keturiems metams katorgos darbų Sibire, Nerčinsko rūdynuose. J.Berkmanas tremtyje Irkutske su tapytoju, tremtiniu Stanislovu Vronskiu buvo atidaręs dailės studiją, joje eksponavo savo paveikslus. 1877 m. Juozapas Berkmanas persikėlė į Žemutiniame Naugardą, 1880 m. – į Liepooją. Iš tremties tapytojas sugrįžo 1884 metais ir apsigyveno Varšuvoje. 1898–1900 m. Miuncheno meno akademijoje studijavo tapybą.

1900 m. Juozapas Berkmanas grįžo į Vilnių. Gyveno čia iki 1914 metų, vėliau persikėlė į Varšuvą. Kaip ir jo pusbrolis Mykolas Berkmanas, Lenkijoje dirbo geležinkelių srityje. Juozapas Berkmanas mirė 1919 m. liepos 19 d. Varšuvoje.

Nutapė akademistinių paveikslų iš sukilėlių ir tremtinių gyvenimo. Pažymėtinas „Paštas Sibiro tremtiniams Angaros upe", 1915 m. Kūrinių turi Lietuvos nacionalinis dailės muziejus. Irkutsko srities muziejuje saugomi 3 paveikslai: „Trojka", „Vežikas su dviem arkliais" ir „Keturkinkė".

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  Irma Randakevičienė. Apie XIX a. pradžios Vilniaus katedros varpinės laikrodininko Juozapo Bergmano šeimą ir palikuonis, skelbta svetainėje „Voruta.lt", 2023.
2. 1 2 3 4 5  Juozapo Berkmano biografija Visuotinėje lietuvių enciklopedijoje.
3. 1 2 3 4 5  Juozapo Berkmano biografija LIMIS.lt
4. 1 2 3 4 5  Juozapo Berkmano biografija Vilniaus aukciono svetainėje.
5. 1 2 3 4 5  Семенов Е. В. Польский ссыльный художник Юзеф Беркман в Байкальском регионев 60—70-е годы XIX века /Е. В. Семенов, В. А. Покацкий//Научный диалог, 2022. Т. 11. – № 7.
6. 1 2 3 4 5  S.p. Jozef Berkman. Dziennik Wilenski, 1919 m. rugpjūčio 6 d. Nr. 4.
| **Liucijonas Uzembla** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1864 m. vasario 11 d.Vilnius, Rusijos imperija |
| Mirė | 1942 m. gruodžio 12 d. (78 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Bernardinų kapinėse |
| Tėvas | Stanislovas Zacharijus Uzembla |
| Motina | Liudvika Herburt-Geibovičiūtė |
| Sutuoktinis (-ė) | Marija Ptašicka |
|  |
| Veikla | publicistas, kultūros veikėjas, kraštotyrininkas |

**Liucijonas Uzembla** (lenk. *Łucjan Uzięblo*, 1864 m. vasario 11 d. Vilniuje – 1942 m. gruodžio 12 d. Vilniuje – publicistas, kultūros veikėjas, kraštotyrininkas.

Biografija
----------

Liucijonas Uzembla gimė 1864 m. vasario 11 d. Vilniuje bajorų Stanislovo Zacharijaus Uzemblos ir Liudvikos Herburt-Geibovičiūtės šeimoje. Mokėsi savarankiškai. Mokėjo lietuvių kalbą, tačiau spaudoje rašė lenkiškai. Namuose turėjo sukaupęs didžiulę biblioteką. Dalyvaudavo parodose, kultūriniame Vilniaus gyvenime. Spaudoje dažniausiai pasirašinėjo slapyvardžiais. Turėjo jų ne vieną. Dažniausiai naudojo slapyvardį „Sulimčik". Buvo ne kartą apdovanotas. Rinko meno kūrinius, rankraščius.

1907–1914 m. Liucijonas Uzembla buvo Vilniaus mokslo ir meno muziejaus vyriausiasis fondų saugotojas. Vilniaus mokslo bičiulių draugijos narys. Nuo 1919 m. Vilniaus universiteto Dailės fakulteto ekspertas, 1921–1924 m. Humanitarinio fakulteto Kultūros istorijos katedros jaunesnysis asistentas.

Liucijonas Uzembla buvo Senovės mylėtojų ir etnografijos draugijos (1899–1906) steigimo iniciatorius ir bibliotekininkas, Mokslo ir dailės draugijos narys, Mokslo bičiulių draugijos tarybos bei jos muziejų komisijos narys.

Nuo 1883 m. Vilniaus, Varšuvos, Sankt Peterburgo spaudoje L. Uzembla publikavo straipsnius apie žymius visuomenės ir kultūros veikėjus, skelbė tyrimus archeologijos, istorijos, meno, švietimo temomis, nemažai straipsnių parašė apie senąsias Rasų, Bernardinų kapines, jose palaidotus žmones, rūpinosi antkapių restauracija.

Daug surastų rankraščių Liucijonas Uzembla atidavė Vrublevskių bibliotekai, Vilniaus universitetui padovanojo du surastus dailininko Jono Rustemo paveikslus. Jo surastų paveikslų yra Lietuvos dailės muziejuje.

Gyvenimo pabaigoje Liucijonas Uzembla apako ir apkurto. Mirė 1942 m. gruodžio 12 d. Vilniuje. Palaidotas šalia tėvų ir brolio Gerardo Bernardinų kapinėse. Šalia jo taip pat palaidota žmona Marija.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Sudarytoja Vida Girininkienė. Vilniaus Bernardinų kapinės 1810–2010. Vilnius: Aureus, 2010. ISBN 978-9953-34-278-6.
2. 1 2 3 4 5 6  Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka. Uziembła Lucjan. Provieniencijos.
3. 1 2 3 4 5 6  Vilniaus Bernardinų kapinės rašytiniuose ir ikonografiniuose šaltiniuose. Parodos katalogas, 2010 m.
|  |
| --- |
| Peter Gabriel |
|  
Gabriel koncerto metu, 2023 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Peter Brian Gabriel |
| Gimė | 1950 m. vasario 13 d. (73 metai)Čobhamas, Saris, Anglija |
| Žanrai | * Progresyvusis rokas
* art rock
* art pop
* worldbeat
* eksperimentinis rokas
* poprokas
 |
| Veikla | * Dainininkas
* dainų autorius
* įrašų prodiuseris
* visuomenės veikėjas
 |
| Instrumentai | * Vokalas
* klavišiniai
* fleita
 |
| Aktyvumo metai | 1965–dabar |
| Įrašų kompanija | * Atco
* Atlantic
* Geffen
* Mercury
* Real World
* Republic
* Charisma
* Virgin
* Virgin EMI
* Virgin Music
* EMI
* Universal
 |
| Susijusi veikla | * Genesis
* Garden Wall
 |
| Svetainė | petergabriel.com |

**Pyteris Brajanas Gabrielis** (*Peter Brian Gabriel*; g. 1950 m. vasario 13 d.) – britų dainininkas, muzikos atlikėjas, dainų autorius, kompozitorius.

Pyteris Gabrielis savo muziko karjerą pradėjo anglų progresyviojo roko grupėje „Genesis", kur jis buvo pagrindiniu vokalistu bei fleitininku. Ši grupė palaipsniui išpopuliarėjo ir apie 1970–1975 m. tapo viena savo stiliaus lyderių Britanijoje. Pats Gabrielis koncertų metu išsiskirdavo savo egzotiška apranga, neįprastu atlikimu.

1975 m. Gabrielis pasitraukė iš „Genesis" ir po poros metų pradėjo solinę karjerą. Pirmieji jo albumai buvo progresyviojo, eksperimentinio roko stilistikos, bet vėliau atlikėjas susidomėjo etnine muzika, jos motyvais papildė savo trečiąjį albumą „Peter Gabriel".

1989 m. Pyteris Gabrielis sukūrė garso takelį Martino Skorsezės filmui „The Last Temptation of Christ". Prie šio takelio kūrybos prisėjo būrys etninės muzikos atlikėjų iš įvairių šalių, jis buvo įvertintas *Grammy* apdovanojimu bei nominuotas *Auksiniam Gaubliui*. 1993 ir 1994 m. atlikėjas gavo *Grammy* apdovanojimus už videoklipus dainoms „Digging in the Dirt" bei „Steam", o 1996 m. – už koncertinį video „Secret World Live".

Pyteris Gabrielis ypač prisidėjo prie pasaulio etninės muzikos populiarinimo: 1980 m. jis surengė pirmąjį ir tradiciniu tapusį pasaulio muzikos festivalį WOMAD, 1989 m. įkūrė „Real World Records" įrašų kompaniją, kurios pagalba atlikėjams iš viso pasaulio suteikta galimybė populiarinti tradicinę muziką. 1982 m. įkūrė žmogaus teisių stebėjimo organizaciją „Witness".

Diskografija
------------

Soliniai albumai
* *Peter Gabriel 1 (Car)* (1977 m.)
* *Peter Gabriel 2 (Scratch)* (1978 m.)
* *Peter Gabriel 3 (Melt)* (1980 m.)
* *Ein Deutsches Album* (1980 m.)
* *Peter Gabriel 4 (Security)* (1982 m.)
* *Deutsches Album* (1982 m.)
* *So* (1986 m.)
* *Us* (1992 m.)
* *Up* (2002 m.)
* *Scratch My Back* (2010 m.)
* *New Blood* (2011 m.)
* *I/O* (2023 m.)

Garso takeliai
* *Birdy* (1985 m.)
* *Passion: Music for The Last Temptation of Christ* (1989 m.)
* *OVO* (2000 m.)
* *Long Walk Home* (2002 m.)

Koncertiniai albumai
* *Plays Live* (1983 m.)
* *Secret World Live* (1994 m.)
* *The Warmup Tour Summer 07* (2007 m.)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Peter Gabriel svetainėje Last.fm
| Panevėžio Nemuno gatvės tiltas |
| --- |
| 

Panevėžio Nemuno gatvės tiltasPanevėžio Nemuno gatvės tiltas

55°44′29″š. pl. 24°20′23″r. ilg.﻿ / ﻿55.741426°š. pl. 24.339753°r. ilg.﻿ / 55.741426; 24.339753﻿ (Panevėžio Nemuno gatvės tiltas)Koordinatės: 55°44′29″š. pl. 24°20′23″r. ilg.﻿ / ﻿55.741426°š. pl. 24.339753°r. ilg.﻿ / 55.741426; 24.339753﻿ (Panevėžio Nemuno gatvės tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Panevėžys, Nemuno g. |
| **Kerta** | Nevėžį |
| **Ilgis** | 154 m |
| **Plotis** | 14,4 m + šalitilčiai |
| **Pastatytas** | 1976 m |
| **Konstrukcija** | Gelžbetoninis tiltas |

**Panevėžio Nemuno gatvės tiltas** – didžiausias Panevėžio tiltas, nutiestas per Nevėžio upę.
Stovi Nemuno gatvėje, šiaurės vakarinėje miesto dalyje, 4 km į rytus nuo Vakarinio aplinkkelio. Kairiajame krante automobilių tilto estakada kerta Kultūros ir poilsio parką, kiek toliau stūkso Sporto arena, priešingame krante įsikūrę daug pramonės įmonių, praeina geležinkelis. 

Tiltas su estakada per Nevėžį pastatytas per porą metų, 1974-1976 m. Naujasis transporto statinys tuomet įsijungė į baigiamą tiesti miesto centro apvažiavimo žiedą, palengvino plečiamo Klaipėdos daugiabučių mikrorajono gyventojų susisiekimą su pramoniniu rajonu (Autokompresorių, Tiksliosios mechanikos gamyklos, Stiklo fabrikas, Lietkabelis ir kt.).

2023 m. atlikus techninę tilto ekspertizę ir nustačius konstrukcijų defektus, buvo apribotas eismo intensyvumas ir sunkiasvorių sunkvežimių judėjimas. Parengtas tilto kapitalinio remonto projektas. Remonto darbus planuojama atlikti neuždarius šio transporto mazgo.

Tilto charakteristika
---------------------

154 m ilgio tiltą suprojektavo instituto „Lietkelprojektas" specialistai. Paruošiamųjų darbų etape įrengti privažiavimo keliai per užpiltą Nevėžio senvagę. Tilto statybai sunaudota 482 t metalo ir apie 3 tūkst. m³ betono. Tilto atramas sudaro gelžbetoninių ovalaus skerspjūvio kolonų eilės, įrengtos ant polinių pamatų, viršuje apjungtos į rygelius. Perdangoje sumontuotos gelžbetoninės tėjinio skerspjūvio sijos. 

Kiti statinio rodikliai: tilto ilgis – 154 m, važiuojamosios dalies plotis – 14,4 m, eismo juostų skaičius – 4 vnt. eismo juostos plotis – 3 m. Tilto abiejose pusėse įrengti šalitilčiai.

Literatūra
----------

* Henrikas Kebeikis. Žvilgsnis į Lietuvos tiltus. - Kaunas: „Kopa", 2004. - ISBN 9955-9711-0-X.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Nemuno gatvės tilto statyba *paneveziokrastas.pavb.lt*
2. ↑  Remonto šaukiasi visi Panevėžio didieji tiltai, tačiau yra eilė *sekunde.lt* 2022-08-22
3. ↑  Nemuno gatvės tiltu Panevėžyje bus ribojamas eismas *delfi.lt* 2023-06-02
4. ↑  Panevėžyje – naujas kelio ženklinimas: iškilo grėsmė tilto būklei *jp.lt* 2023-09-08
5. ↑  Centrinis viešųjų pirkimų portalas. Tilto per Nevėžį Nemuno g. Panevėžio mieste kapitalinio remonto darbai *cvpp.eviesiejipirkimai.lt*
6. ↑   Tiltas žemėlapyje maps.lt

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Panevėžio Nemuno gatvės tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Tiltai per Nevėžį

  


| Artimiausi tiltai per Nevėžį |
| --- |
| prieš srovę: | **Panevėžio Nemuno gatvės tiltas** | pasroviui: |
| Respublikos g. tiltas | Kultūros ir poilsio parko tiltas |
| Su Sitis*Sioux City* |
| --- |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

Su SitisSu Sitis

42°29′0″ š. pl. 96°23′0″ v. ilg.﻿ / ﻿42.48333°š. pl. 96.38333°r. ilg.﻿ / 42.48333; 96.38333﻿ (Su Sitis)Koordinatės: 42°29′0″ š. pl. 96°23′0″ v. ilg.﻿ / ﻿42.48333°š. pl. 96.38333°r. ilg.﻿ / 42.48333; 96.38333﻿ (Su Sitis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Ajova Ajova |
| **Apygarda** | Vudberio apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1849 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 85 781  |
| **Plotas** | 154 km² |
| **Tankumas** (2020) | 557 žm./km² |
| **Altitudė** | 366 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Su Sitis |

**Su Sitis** (angl. *Sioux City*) – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų vidurinės dalies šiaurės rytuose, Ajovoje, į šiaurės vakarus nuo Omahos, Misūrio kairiajame krante (priešais Saut Su Sitį), prie Didžiosios Sijų upės žiočių. Vudberio apygardos administracinis centras. Praeina Mineapolio–Omahos geležinkelis ir plentas. Siuvimo, chemijos (mineralinių trąšų), maisto (mėsos, malimo) pramonė, elektros įrenginių gamyba. Miesto apylinkėse auginami javai, veisiami galvijai. Veikia miesto muziejus, meno centras.

2020 m. 76,3 % Su Sičio gyventojų buvo baltieji, 4,8 % – afroamerikiečiai, 2,9 % – azijiečiai, 2,2 % – indėnai.

Istorija
--------

1804 m. dabartinio miesto žemes, apgyvendintas omahų, sijų ir otų, pasiekė Liuiso ir Klarko ekspedicija. Čia palaidotas vienas jos narių, seržantas Čarlzas Floidas. 1849 m. čia įsikūrė amerikiečių-prancūzų prekybininkas Teofilis Brugjė su sijų kilmės žmona, ir pavadino vietovę Tompsonviliu (*Thompsonville*), pagal žemių savininką Viljamą Tompsoną. Nuo 1856 m. apygardos centras, nuo 1857 m. miestas (pervadintas į Su Sitį pagal indėnus sijus).

Miestas augo kaip garlaivių prekybinis uostas. 1868 m. miestą pasiekė geležinkelis, 1872 m. pradėta plėtoti mėsos konservavimo pramonė. Iki pat XXI a. pr. Su Sitis buvo svarbus mėsos pramonės centras.

### Lietuviai

Pirmieji lietuviai Su Sityje apsigyveno 1890 m. 1914 m. įkurta lietuvių parapija, parapinė mokykla. 1914 m. gyveno 900, 1958 m. – 475 lietuviai.

Šaltiniai
---------

1. SIOUX CITY: in Woodbury / Plymouth (Iowa)
2. ↑  SIOUX CITY: in Woodbury / Plymouth (Iowa)
3. SIOUX CITY: in Woodbury / Plymouth (Iowa)
4. ↑  SIOUX CITY: in Woodbury / Plymouth (Iowa)
5. 1 2  *Sioux City*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
6. 1 2  *Sioux City // Iowa, United States*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
**1924 m. Veisiejų gaisras** – 1924 m. rugsėjo 25 d. Veisiejuose (tuomet Seinų apskritis, dabar – Lazdijų rajono savivaldybė) kilęs gaisras.

Gaisro metu išdegė visas miestelio centras, klebonija, pašto pastatas, vaistinė, medinė sinagoga, žydų mokykla, prekybos kooperatyvas, kitos parduotuvės. Iš viso – 103 įvairūs pastatai. Gaisras nepalietė namo, kuriame 1881–1885 m. gyveno esperanto kalbos autorius L. Zamenhofas, tačiau pats namas sudegė jau kitais metais.

Gaisro padaryti nuostoliai siekė tuomet didžiulę sumą – apie pusantro milijono litų.

Po gaisro Išliko tik Seinų gatvė, buvusi kitapus šv. Jurgio bažnyčios. Po gaisro už bažnyčios 1925 m. iškilo mūrinė klebonija, 1927 m. atstatyta sinagoga, pertvarkyta dabartinė Santarvės aikštė.

Šaltiniai
---------

* (LT) Garsiausias pasaulio litvakas – Veisiejuose // Mokslo Lietuva, 2014 m. rugsėjo 25 d.
* (LT) Kai degdavo miestai (I dalis), bernardinai.lt.
* (LT) Lietuvos gaisrininkas,, 1924, Nr. 9
* (LT) Lietuvos gaisrininkas, 1924, Nr. 10
* (LT) Lisauskaitė, Birutė, Tyrimai Veisiejų miestelyje // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2012 metais

Išnašos
-------

1. ↑  Veisėjai, Lietuvos gaisrininkas, 1924, Nr. 10, p. 112
2. ↑  Garsiausias pasaulio litvakas – Veisiejuose // Mokslo Lietuva, 2014 m. rugsėjo 25 d.
3. ↑  Veisėjai, Lietuvos gaisrininkas,, 1924, Nr. 9, p. 99.
4. ↑  Lisauskaitė, Birutė, Tyrimai Veisiejų miestelyje // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 2012 metais
Anhedonijos terminas pirmąkart buvo pavartotas prancūzų psichologo Teodiulio Ribo
**Anhedonija** (sen. gr. ἀν = *an* 'neigiamasis priešdėlis' + sen. gr. ἡδονή = *hedonija* 'malonumas') – sumenkęs gebėjimas jausti malonumą. Tai dažnas depresijos ir kitų psichikos sutrikimų simptomas. Anhedonija taip pat gali pasireikšti sergant šizofrenija (negatyvusis jos simptomas), maniakine depresija. Pasitaiko sergant ir kitomis ligomis, pvz. Parkinsono liga, diabetu, išemine širdies liga, taip pat piktnaudžiaujant psichoaktyviomis medžiagomis. Anhedonija siejama ir su persivalgymu, įvairaus pobūdžio rizikingu elgesiu.

Išskiriama socialinė ir fizinė anhedonija (pirmuoju atveju asmuo neturi noro leisti laiko su kitais, antruoju – malonumo neteikia fiziniai pojūčiai). Socialinė anhedonija siejama su keletu sutrikimų, kaip antai šizoidiniu asmenybės sutrikimu.

Manoma, kad anhedoniją gali sukelti smegenų veiklos pakitimai, ji bandoma sieti su neuromediatoriumi dopaminu.

Konkretaus anhedonijos gydymo nėra. Gydant depresiją selektyviais serotonino reabsorbcijos inhibitoriais, gali palengvėti įvairūs ligos simptomai, taip pat ir anhedonija. Kita vertus, šie medikamentai gali prislopinti emocijas, taip problemą paaštrindami. Kaip galimai veiksminga priemonė, tiriamas ketaminas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  Gorwood P. Neurobiological mechanisms of anhedonia. Dialogues Clin Neurosci. 2008;10(3):291-9. doi: 10.31887/DCNS.2008.10.3/pgorwood. PMID: 18979942; PMCID: PMC3181880.
2. 1 2 3 4 5  *What Is Anhedonia?*. WebMD. Nuoroda tikrinta 2022-07-18.
3. ↑  Michael S. Ritsner. Anhedonia: A Comprehensive Handbook Volume II: Neuropsychiatric And Physical Disorders, 2 vol. Springer Science & Business Media, 2014, p. 207.
| Aukis*Auki* |
| --- |
| 

AukisAukis

8°46′0″ p. pl. 160°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿8.76667°š. pl. 160.70000°r. ilg.﻿ / 8.76667; 160.70000﻿ (Aukis)Koordinatės: 8°46′0″ p. pl. 160°42′0″ r. ilg.﻿ / ﻿8.76667°š. pl. 160.70000°r. ilg.﻿ / 8.76667; 160.70000﻿ (Aukis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+11) |
|  |
| **Valstybė** | Saliamono Salų vėliava Saliamono Salos |
| **Provincija** | Malaitos provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 6 811  |

**Aukis** – Saliamono Salų miestas ir Malaitos provincijos sostinė. Jis yra šiauriniame Langalangos lagūnos gale, šiaurės vakariniame Malaitos salos krante. Aukyje gyvena 6811 žmonės (2010 m.). Tarp Aukio ir šalies sostinės Honiaros (Gvadalkanalis) skraido lėktuvai. Mieste yra elektra, o iki aerouosto už 11 km yra nutiestas plentas. Prieplaukoje kasdien veikia vaisių, daržovių ir šviežios žuvies turgus.

2009 m. Aukije buvo atidarytas kalėjmas su atskiromis sekcijomis moterims ir nepilnamečiams.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  "New Correctional Centre in Auki. "*Solomon Times*. Monday 31 August 2009. Nuoroda tikrinta on 11 March 2011.
| Veprių tiltas |
| --- |
|  |
| Tiltas nuo Juozapavos akmens |
| 

Veprių tiltasVeprių tiltas

55°08′21″š. pl. 24°35′30″r. ilg.﻿ / ﻿55.139301°š. pl. 24.591621°r. ilg.﻿ / 55.139301; 24.591621﻿ (Veprių tiltas)Koordinatės: 55°08′21″š. pl. 24°35′30″r. ilg.﻿ / ﻿55.139301°š. pl. 24.591621°r. ilg.﻿ / 55.139301; 24.591621﻿ (Veprių tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Vepriai, Ukmergės raj. |
| **Kerta** | Šventąją |
| **Pastatytas** | ~1975 m. |
| **Konstrukcija** | Sijinis tiltas |

**Veprių tiltas** – automobilių transporto tiltas, nutiestas per Šventosios upę kelyje  **4809**  Lokėnai–Vepriai–Gelvonai , Veprių miestelio pietryčiuose, Ukmergės rajono savivaldybėje. Upės dešiniajame krante tilto prieigose, Šventosios gatvės tęsinyje ties Veprių riboženkliu, pastatyta nuoroda į Veprių Kalvarijas. Kairiajame krante šalia tilto stūkso stambus saugomas riedulys – Juozapavos akmuo. 

Veprių tiltas gelžbetoninis, sijinis, 4 tarpatramių. Perdanga sumontuota iš keturių dvitėjinių sijų. Perdangos konstrukcija atremta į rėmines tarpines atramas ir krantines užpiltines atramas. Važiuojamoji dalis – dviejų eismo juostų, su šalitilčiais pėstiesiems.

Istorija
--------

XIX a. kiek aukščiau už dabartinį tiltą dešiniajame krante stovėjo Veprių dvarui priklausiusi karčema, per upę veikė keltas. Pasak Ukmergės muziejininkų, 1836 m. dvaro inventoriaus aprašyme nurodyta, jog keltą sudarė dvi valtys su lynu, krante buvo įrengta prieplauka.

Vėliau statyti mediniai tiltai buvo sugriaunami per abu pasaulinius karus. 1916 m. tiltą pastatė apylinkės vyrai ir rusų belaisviai, vadovaujant vokiečių inžinieriui. Vėliau vokiečiai jį sudegino. Tiltas buvo 182 m ilgio, 8 m pločio. 

1968 m. prieš sekmines buvo sugriautas tiltas per Šventąją, kad žmonės negalėtų atvykti į Kalvarijas iš kitos upės pusės. Čia vasarą seklesnėmis vietomis buvo mėginama ją perbristi. Prie upės budėdavę saugumiečiai stumdavo atvykėlius atgal.

Buvę mediniai tiltai kentėjo nuo ledonešių, potvynių buvo nunešami arba reikalavo pastovaus remonto. Dabartinis gelžbetoninis tiltas buvo statomas 1975 m. Tilto montavimo darbus vykdė Telšių tiltų statybos valdyba nr. 3. Pastačius tiltą ir nutiesus naująjį kelią, Veprių miestelis ties Slabados kaimu plėtėsi, priartėjo prie upės.

Literatūra
----------

* Henrikas Adolfas Kebeikis. *Žvilgsnis į Lietuvos tiltus*. - Kaunas: „Kopa", 2004. ISBN 9955-9711-0-X

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alfonsas Motuzas. Veprių Kalvarijų maldos ir giesmės *vdu.lt*, p. 45

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Veprių tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Veprių krašto atmintis. Keltas per Šventąją ties Vepriais *facebook.com* (nuotrauka)
* Veprių krašto atmintis. Taip atrodė vokiečių statytas, o vėliau jų sudegintas tiltas per Šventąją *facebook.com* (nuotrauka)
* Veprių krašto atmintis. Tilto perdengimo sijų montavimas *facebook* (nuotrauka)

  


| Artimiausi tiltai per Šventąją |
| --- |
| prieš srovę: | **Veprių tiltas** | pasroviui: |
| Ukmergės tiltas | Upninkų tiltas |