recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vidmantas Laurinavičius** (g. 1957 m. sausio 23 d. Šiauliuose) – Lietuvos istorikas, muziejininkas.

Biografija
----------

Baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakultetą.

1977–1978 m. Istorijos ir etnografijos muziejaus Pilies fil. istorikas konsultantas, 1978–1980 m. Revoliucijos muziejaus vyr. mokslinis bendradarbis, 1981–1982 m. Vilniaus miesto švietimo skyriaus inspektorius, 1982–1984 m. Alytaus miesto švietimo skyriaus grupės viršininkas, 1984–1987 m. Alytaus BGAK centrinio sand. vedėjas, 1987–1997 m. Alytaus kraštotyros muziejaus direktorius, 1997 - 2021 m. Lietuvos banko muziejaus (nuo 2010 m. Lietuvos banko Pinigų muziejaus) vedėjas. Lietuvos banko Pinigų muziejaus koncepcijos autorius.

2003–2006 m. Kultūros ministerijos Muziejų tarybos narys, 2010 - 2016 m. Muziejų tarybos pirmininkas.

Ilgametis Kultūros ministerijos Muziejinės veiklos projektų ekspertų komisijos, Kultūros rėmimo fondo Kultūros ir meno ekspertų komisijos bei kitų komisijų narys.

2001 - 2017 m. Lietuvos banko Pinigų projektavimo ir gamybos (Pinigų kūrimo) komisijos narys, nuo 2000 m. Tarptautinės muziejų tarybos (ICOM) Bankų ir pinigų muziejų komiteto (ICOMON) narys.

Ilgametis Lietuvos muziejų asociacijos, Tarptautinės muziejų tarybos Lietuvos skyriaus valdybų narys.

Mokslinė veikla
---------------

Pagrindinės tyrinėjimų sritys – Lietuvos bankininkystės ir pinigų istorija. Visuotinės lietuvių enciklopedijos bendradarbis.

Bibliografija
-------------

1. Vertybiniai popieriai Lietuvoje. Akcijos ir lakštai. 1872–1940, V. 2001
2. Pinigai fotografijoje. V. 2002
3. Bankai Lietuvoje. XIX a. pabaiga-XX a. I pusė. V. 2003
4. Pinigai Lietuvoje 1914–1945. (elektron. išteklius, kartu su V. Aleksiejūnu ir V. Ruzu). V. 2007
5. Pinigai fotografijoje II. V. 2013
6. Pinigai ir pinigų sistemos pokyčiai Lietuvoje (1988-2016). V. 2017

Šaltiniai
---------

Vidmantas Laurinavičius. Kas yra kas Lietuvoje 2009. Auksinis tūkstantmečio leidimas. K.: UAB „Neolitas", 2009, 827 psl.
**Vidmantas Jankauskas** (g. 1950 m. liepos 23 d. Janonyse, Anykščių raj.) – Lietuvos matematikas, energetikos ekonomistas, habilituotas technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1973 m. baigė Vilniaus universitetą. 1994 m. habilituotas technologijos mokslų daktaras.

1973–1997 m. dirbo Fizikinių ir techninių energetikos problemų institute (nuo 1992 m. Lietuvos energetikos institutas), 1994–2004 m. Vilniaus universiteto Kauno humanitarinio fakulteto dėstytojas. Nuo 1998 m. profesorius. 1997–2007 m. Valstybinės kainų ir energetikos kontrolės komisijos pirmininkas. 2008 m. Lietuvos ir Lenkijos įmonės „LitPol Link" valdybos pirmininkas. Nuo 2008 m. Vilniaus Gedimino technikos universiteto profesorius, Regioninio energetikos politikos tyrimų centro prie Korvinus Universiteto (Budapeštas) vyr. mokslinis darbuotojas.

Mokslinė veikla
---------------

Parengė energijos poreikių prognozavimo metodikų, taip pat su kitais – pirmąją nacionalinę eneregtikos strategiją (1993), nacionalines energijos efektyvumo didinimo pirmąją (1992 m.) ir antrąją (1996 m.) programas, 1995–1996 m. elektros energetikos plėtros ir energetikos planavimo ekstremaliomis sąlygomis programas. Parašė energetikos sektoriaus reguliavimo bei aplinkosaugos darbų.

Bibliografija
-------------

* Aplinkos ekonomika, su kitais, 2003 m.
* R. Čiegis, V. Jankauskas, D. Štreimikienė. Darnus energetikos vystymasis. V. Vilniaus universiteto leidykla, 2007.
* V. Jankauskas. Energetikos ekonomika. V.: Technika, 2008.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dalia Štreimikienė. *Vidmantas Jankauskas (1950)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 515 psl.
Debian GNU/Hurd su Fluxbox grafine aplinka
**Debian GNU/Hurd** – Debian projekto kuriamas GNU operacinės sistemos platinamasis paketas. Operacinė sistema naudoja GNU Hurd branduolį.

*Debian GNU/Hurd* pradėta kurti 1998 m. tačiau dar nebuvo oficialiai išleista. 2013 m. duomenimis, apie 78 % programinės įrangos paketų, skirtų *Debian GNU/Linux*, buvo pritaikyti ir *Debian GNU/Hurd* operacinei sistemai.[1][2] Vis dėlto *GNU Hurd* branduolio stabili versija dar nėra išleista, todėl ši operacinė sistema netinkama kasdien naudoti. Dauguma *Debian* naudotojų naudoja Debian GNU/Linux, o ne *Debian GNU/Hurd*.

Paskutinė *Debian GNU/Hurd* versija yra 2019 (išleista 2019 m. liepos mėn.).[1] Veikia x86 bei x86-64 architektūrų kompiuteriuose.[2]

Operacinę sistemą galima išbandyti naudojant Live CD.[2]

Išnašos
-------

1. 1 2  Debian GNU/Hurd 2019 released, Infotech News. Nuoroda tikrinta 2020-11-16.
2. 1 2 3  The Hurd: GNU's quest for the perfect kernel, lwn.net. Nuoroda tikrinta 2020-11-16.

Nuorodos
--------

* Debian GNU/Hurd tinklalapis **(**angl.**)**
Oro tiltai, naudoti per Berlyno blokadą
**Berlyno blokada** vadinama Tarybų Sąjungos okupacinės zonos viduryje buvusio Vakarų Berlyno blokada, kurią nuo 1948 m. birželio 24 iki 1949 m. gegužės 12 d. vykdė TSRS. Ji tęsėsi 11 mėnesių. Blokada buvo reakcija į valiutos reformą Vakarų okupacinėse zonose ir vakariniame Berlyno sektoriuje. Vakarų valstybių atsakas buvo Vakarų Berlyno aprūpinimas oro transportu.

Blokados eiga
-------------

Po Antrojo pasaulinio karo sąjungininkai Vokietiją padalino į keturias okupacines zonas. Berlynas, kuris buvo sovietų okupacinėje zonoje, taip pat buvo padalintas į keturis sektorius ir turėjo ypatingą statusą; jis buvo valdomas bendrai sukurtos sąjungininkų komendantūros. Tarybų valdžios supratimu Berlynas buvo sudėtinė jų okupacinės zonos dalis.

Berlyniečiai stebi besileidžiantį C-54
Sudarant sektorius nebuvo sutarta dėl susisiekimo kelių, o 1945 m. lapkritį susitarta dėl trijų oro koridorių į Berlyną: po vieną iš Hamburgo, Frankfurto prie Maino ir Hanoverio.

Galiausiai santykiai tarp Tarybų Sąjungos ir Vakarų aljanso valstybių pradėjo blogėti – tai ryškiai atsispindėjo diskusijose dėl Vokietijos ateities. Viską pagreitino įvesta pinigų reforma Vakarų aljanso sąjungininkių okupacinėse zonose 1948 m. birželio 20 d. be TSRS pritarimo – reichsmarkė buvo pakeista į Vokietijos markę.

Paminklas, skirtas lakūnams, kurie žuvo per Berlyno blokadą.
TSRS pabijojo, kad praras ūkinę savo Vokietijos dalies kontrolę ir 1948 m. birželio 23 d. naktį į birželio 24 d. okupacinė valdžia pradėjo Vakarų Berlyno blokadą, išjungė net elektrą. Komunikaciniai keliai, vedantys iš Vakarų Vokietijos per TSRS okupacinę zoną į Vakarų Berlyną, taip pat buvo užblokuoti (JAV, Jungtinės Karalystės ir Prancūzijos Berlyno sektoriai sudarė eksklavą kontroliuojamoje TSRS teritorijoje), dėl to Vakarų valstybės (JAV ir Jungtinė Karalystė) sukūrė oro kelio tiltą.

Vakarų valstybės, o daugiausiai JAV aviacija sugebėjo tiekti Vakarų Berlyno gyventojams reikalingus daiktus reikiamais kiekiais (anglį, maistą ir kt.). Tarybinė valdžia 1949 m. gegužės pradžioje nusprendė nutraukti blokadą (tam turėjo įtakos ir NATO sukūrimas, kas buvo Vakarų valstybių jėgos demonstravimas). Blokada baigėsi gegužės 12 d. nors buvo skraidoma dar keletą mėnesių.

Per blokadą buvo įvykdyta apie 278 228 skrydžiai, kuriuo metu pervežta 2 326 406 tonų prekių (tarp jų – 1,5 milijono tonų anglies), o aviakatastrofose žuvo apie 70 amerikiečių ir anglų pilotų..

Berlyno blokada, dar vadinama pirma Berlyno krize, pagreitino Vokietijos padalinimą į dvi dalis. Taip pat įvyko ir Berlyno valdžios pasidalinimas. 1948 m. birželyje įvyko pasitarimas, kurio metu Vakarų valstybės atmetė TSRS siūlymus sukurti vieną Vokietijos valdžią. Buvo aišku, kad Vokietija bus padalinta į dvi dalis, kurios liks dvejose įtakos sferose. Buvo sukurtos dvi vokiečių valstybės: 1949 m. gegužės 23 d. priimta nauja Vokietijos Demokratinės Respublikos konstitucija ir 1949 m. spalio 7 d. Vokietijos Federacinės Respublikos ir Vakarų Berlyno eksklavo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Berlin Airlift Quick Facts"
| Girstupis |
| --- |
| Girstupis ties Tunelio gatve Girstupis ties Tunelio gatve |
| **Ilgis** | 9,7 km |
| **Baseino plotas** | 16,3 km² |
| **Ištakos** | Ąžuolyno parkas |
| **Žiotys** | Nemunas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Girstupis** – upelis Kaune; Nemuno dešinysis intakas. Prasideda Kauno laisvojoje ekonominėje zonoje ir iki Girstupio parko teka po žeme. Už parko ribų vėl teka po žeme, atvirai teka per Adomo Mickevičiaus slėnį pietvakarių kryptimi. Toliau už Tunelio gatvės kanalizuotas, teka požeminiais lietaus nuotėkio kanalais, po Vytauto prospektu. Įteka į Nemuną netoli „Lukoil" degalinės. Turi vieną kairįjį bevardį 0,4 km ilgio intaką ir vieną dešinįjį intaką – Gričiupį.

Upelio slėnio stačiuose šlaituose esančios natūralios gamtinės sąlygos, atitinkama šlaito geologinė sandara bei žmogaus veikla leidžia nuolat formuotis nuošliaužoms. Viena didžiausių nuošliaužų Kaune, kurios tūris viršija 7200 m³, slūgso dešiniajame šlaite, Slėnio gatvėje ties zoologijos sodu ir jo teritorijoje. Čia šlaitas nušliuožė dar 1987 m. vandeniui nutekėjus iš magistralinio vandentiekio. Vėliau ji suaktyvėjo 1994 m. pavasarį dėl didelio paviršinio vandens pertekliaus. Upelis smarkiai teršiamas. Organinė tarša, azoto ir fosforo junginių perteklius leistinas normas viršija daugelį kartų.

Istorija
--------

Parko schema
Girstupio upelis dar XIX a. buvo laikomas vietovės puošmena. Upelio slėnį ties Ąžuolynu buvo pamėgęs lankyti poetas Adomas Mickevičius. 1823 m. pavasarį draugai slėnį pavadino Adomo Mickevičiaus slėniu, o ant jo pamėgto akmens su poeto inicialais „A. M." dar buvo iškalti ir metai – „1823". Upelio krantuose buvo įsikūręs Girstupio kaimas.

1975 m. upelio garbei pavadintas naujas prekybos centras „Girstupis", pastatytas į rytus nuo upelio (architektai V. Dičius, A. Lėckas, inžinieriai Č. Stankevičius, S. Byla).

Abipus upelio 1997 m. lapkričio 20 d. įsteigtas Girstupio parkas (2,05 ha), kanalizuoto upelio slėnio dalyje ties kultūros centru „Girstutis" 1999 m. vasario 17 d. patvirtintos Kovo 11-osios parko ribos (2,65 ha).

Etimologija
-----------

Upėvardis siejamas su žodžiais *(iš)girsti*, *girdas* („žinia, gandas"), *gerdas* („garsas, žinia, gandas").

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-02-25 iš Wayback Machine projekto. Nuošliaužos Girstupio slėnyje (64 p.)
2. ↑   Girstupio teršimas
3. ↑   Adomas Mickevičius Girstupio slėnyje
4. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Nemuno intakai
* Apie Girstupį *Gamtos kataloge*
* Girstupio upelis (*panoramio.com*) Archyvuota kopija 2016-10-15 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Kurt Cobain |
|  
Kobeinas 1992 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Kurt Donald Cobain |
| Gimė | 1967 m. vasario 20 d.Aberdinas, Vašingtonas, Jungtinės Valstijos |
| Mirė | 1994 m. balandžio 5 d. (27 metai)Sietlas, Vašingtonas, Jungtinės Valstijos |
| Žanrai | grandžas, alternatyvus rokas |
| Veikla | dainininkas, dainų autorius |
| Instrumentai | vokalas, gitara, būgnai |
| Aktyvumo metai | 1982–1994 |
| Įrašų kompanija | Sub Pop, DGC, Geffen |
| Susijusi veikla | Nirvana, Fecal Matter, Earth, Melvins, The Jury |

**Kurtas Donaldas Kobeinas** (angl. *Kurt Donald Cobain*, 1967 m. vasario 20 d. – 1994 m. balandžio 5 d.) – amerikiečių dainų autorius ir muzikantas, labiausiai žinomas kaip gitaristas bei roko grupės „Nirvana" lyderis. Jis dažnai vadinamas X kartos atstovu ir laikomas vienu įtakingiausių alternatyviojo roko muzikantų.

1987 m. K. Kobeinas kartu su Kristu Novoseličiumi (*Krist Novoselic*) ir Eronu Biokhardu (*Aaron Burckhard*) sukūrė roko grupę „Nirvana". Muzikos grupė tarptautinę sėkmę pasiekė su daina „Smells Like Teen Spirit", išleista antrajame albume „Nevermind" 1991 m. Nors grupės lyderis buvo laikomas savo kartos balsu, pats šio įvertinimo itin nemėgo, manydamas, jog publika nesupranta jo tikrųjų meninių intencijų. Dainų autorius taip pat parašė daugelį kitų ryškių kūrinių, tokių, kaip „About a Girl", „In Bloom", „Come as You Are", „Lithium", „Polly", „Something in the Way", „All Apologies" bei „Heart-Shaped Box".

Paskutiniais savo gyvenimo metais Kobeinas buvo priklausomas nuo heroino ir kentėjo nuo tokių chroninių sveikatos problemų, kaip depresija. Jis taip pat psichologiškai nesugebėjo susitvarkyti su augančiu populiarumu ir nesutarė su savo sutuoktine muzikante Kortni Lav (*Courtney Love*). 1994 m. kovo mėn. Kobeinas perdozavo šampano bei stiprių miego kokybę gerinančių „Rohypnol" vaistų. Po šio įvykio jam buvo suteikta psichologinė pagalba ir skirta detoksikacijos programa. 1994 m. balandžio 8 d. būdamas 27-erių, Kurtas Kobeinas rastas negyvas savo namuose, Sietle. Policija konstatavo, kad jaunasis muzikantas nusižudė balandžio 5 d. Mirties priežastis – šautinė žaizda galvoje.

Įvertinimas
-----------

Po mirties Kobeinas, kartu su kitais „Nirvana" grupės nariais, buvo įtrauktas į Rokenrolo šlovės muziejų. 2014 m. JAV populiariosios kultūros žurnalas „Rolling Stone" Kobeiną taip pat įtraukė į „100 geriausių visų laikų dainų autorių", „100 geriausių gitaristų" ir „100 geriausių visų laikų dainininkų" sąrašus. 2006 m. jis pelnė 20-tą vietą JAV muzikos žurnalo „Hit Parader" „100 geriausių visų laikų metalo atlikėjų" sąraše.

Išnašos
-------

1. ↑  Petridis, Alexis (*2019-06-20*). „Nirvana’s 20 greatest songs – ranked!". *The Guardian*. ISSN 0261-3077. *Nuoroda tikrinta 2020–06–09.*
2. ↑  „Courtney Love Says Nirvana's Rock Hall Induction Might Be 'Awkward' – Video". *Rolling Stone*. *2014-02-12. Nuoroda tikrinta 2014–04–05.*
3. ↑  „Hit Parader's Top 100 Metal Vocalists of All Time – HearYa – Indie Music Blog". Hearya.com. *Nuoroda tikrinta 2012-04-08.*
| **Rosalía Mera Goyenechea** |
| --- |
| Gimė | 1944 m. kovo 28 d.Ispanija La Korunja, Galisijos regionas, Ispanija |
| Mirė | 2013 m. rugpjūčio 15 d. (69 metai) |
| Tautybė | ispanė |
| Sutuoktinis (-ė) | Amancio Ortega (1966—1986) |
| Vaikai | Sandra Ortega Mera, Marcos Ortega Mera |
|  |
| Veikla | verslininkė |
|  |
| Žinomas (-a) už | viena iš „Inditex" įkūrėjų, turtingiausia Ispanijos moteris |

**Rosalía Mera Goyenechea** (g. 1944 m. kovo 28 d. La Korunjoje, Ispanijoje, m. 2013 m. rugpjūčio 15 d. ten pat) – buvusi ispanų verslininkė ir milijardierė.

Mera yra didžiausios mados kompanijos pasaulyje „Inditex" bendraįkūrėja. Bendrovę, kuri valdo tokius prekės ženklus kaip „Zara" „Massimo Dutti", „Bershka" ir „Pull and Bear", įkūrė kartu su buvusiu savo vyru Amancio Ortega. Pagal 2013 m. „Forbes" duomenis, Mera buvo turtingiausia moteris pasaulyje, kuri visus savo pinigus užsidirbo pati (ne paveldėtoja). Jos turtas buvo vertinamas 6,1 mlrd. JAV dol.

Būdama 11-os metų, Mera metė mokyklą ir pradėjo dirbti siuvėja. Moteris kiek vėliau pradėjo kurti ir įvairių suknelių bei apatinių drabužių dizainus, o 1975 m. Mera, kartu su savo tuometiniu vyru, atidarė pirmąją parduotuvę „Zara". Netrukus tinklas pradėjo sparčiai plėstis ir išaugo į didžiausią pasaulyje mados kompanijų grupę „Inditex". Kompanijai šiuo metu priklauso beveik 6400 parduotuvių visame pasaulyje, kuriose dirba apie 130 tūkst. žmonių, 2013 m. pardavimai siekė 16 mlrd. eurų.

Rosalía Mera mirė 2013 m. būdama 69-erių nuo insulto. Mera, kaip ir buvęs jos vyras Ortega, vengė viešumos, gyveno privatų gyvenimą ir labai retai duodavo interviu. Nors Mera kompaniją paliko dar 2004 m. tačiau jai priklausė apie 7 % viso kompanijos turto, kuris po jos mirties atiteko Meros paveldėtojams.

Mera ištekėjo už Ortegos 1966 m. kiek vėliau pora susilaukė dviejų vaikų. 1986 m. po dvidešimties metų santuokos, pora išsiskyrė. Mera išliko aktyvi judviejų kompanijos veikloje, jai priklausė gana didelė bendrovės pajamų dalis; prieš mirtį Mera buvo antras turtingiausias žmogus Ispanijoje, nusileisdama tik savo vyrui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „The Rarer Sex: The Self-Made Women Billionaires Of 2013" Luisa Kroll, 2013 m. birželio 3 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. liepos 23 d.
2. ↑  „Annual Report 2013" (PDF) Archyvuota kopija 2014-07-29 iš Wayback Machine projekto. Kompanijos finansinė ir strateginė 2013 m. ataskaita, oficialus kompanijos tinklalapis, 2014 m. birželis. Nuoroda tikrinta 2014 m. liepos 22 d.
3. ↑  „Zara co-founder Rosalia Mera dies aged 69" Naujienų tinklalapis „BBC", 2013 m. rugpjūčio 16 d. Nuoroda tikrinta 2014 m. liepos 23 d.
| Duonkalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

DuonkalnisDuonkalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°46′25″ š. pl. 22°25′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.77361°š. pl. 22.41944°r. ilg.﻿ / 55.77361; 22.41944Koordinatės: 55°46′25″ š. pl. 22°25′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.77361°š. pl. 22.41944°r. ilg.﻿ / 55.77361; 22.41944 |

 |
| Vieta | Telšių rajonas |
| Seniūnija | Varnių miesto ir apylinkės seniūnija |
| Plotas | 1024 m² |
| Naudotas | 5520 m. iki m.e. - 3000 m. iki m.e. |
| Žvalgytas | 1981 |
| Tirtas | 1981-1983 m. |

**Duonkalnis** (tarmiškai *Donkalnis*), **Duonkalnio gyvenvietė, alkas ir kapinynas** – senovinė gyvenvietė, alkas ir kapinynas Telšių rajono savivaldybės teritorijoje, Kalniškių kaime, buvusioje Biržulio ežero saloje, dabar kalvelėje, vadinamoje *Duonkalniu*, Pabiržulio archeologiniame draustinyje (Varnių regioninis parkas).

Duonkalnio paminklas
Duonkalnis

Tyrimai
-------

1981–1983 m. Lietuvos nacionalinis muziejus (vadovas Adomas Butrimas) gyvenvietėje ištyrė 1024 m² plotą. Jos rytinėje dalyje rasta alkavietė (II tūkstantmetis iki m.e. – pirmieji m.e. amžiai), šiaurinėje dalyje aptikta vietų, manoma, apeiginių, su raudona ochra, smulkiais gyvulių kaulais, puodų šukėmis, vakararinėje dalyje – ochra apiberto vyro (20–25 m. amžiaus, manoma, žynio) dvigubas kapas (kartu palaidota greičiausiai specialiai nužudyta moteris) su simboliniu židiniu iš akmenų, datuojamas mezolito laikotarpiu. Žynio kūnas ir galva papuošti kabučiais, pragręžtais briedžio, šerno ir tauro priekiniais dantimis. Be žynio kapo, rasta 14 nedegintų mirusiųjų kapų (iš jų 6 apardyti) su amuletais, raudona ochra ir titnaginiais strėlių antgaliais.

Įkapių gausa parodo, jog šie žmonės skyrėsi nuo kitų savo statusu. Net 57 žvėries dantų amuletais papuošta vyro kaukolė rodo jo ypatingą padėtį visuomenėje. Moteris šalia – palydintis artimas žmogus. Židinys turėjo gyvajam mirusiajam suteikti šilumos, o ochra židinyje simbolizavo ugnį. Palaikų gausų apibarstymą ochra galima traktuoti, kaip norą mirusįjį konservuoti, išlaikyti jį panašų į gyvą žmogų. Amuletais užkimšti visi organai, kuriais mirusysis gali jausti pasaulį – akys, nosis, ausys, burna, jais papuoštas visas kūnas. Šermenų duobės su maisto atsargomis turėjo padėti pasiekti kitą pasaulį sočiam.

Archeologiniame komplekse rasta daugiau, kaip 1000 mezolito ir vėlyvojo neolito dirbinių – trikampiai, lancetiniai ir trapeciniai strėlių antgaliai, gremžtukai, grandukai, ornamentuotos keramikos – taurės pavidalo indai, amfora, įvairaus dydžio puodynių, arklių, kiaulių, avių, šunų, lokių, stirnų, kiškių kaulų. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Adomas Butrimas. *Duonkalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 211 psl.
2. ↑  Varnių regioninis parkas[neveikianti nuoroda]
3. ↑  Adomas Butrimas. ten pat
| Uoksų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Uoksų piliakalnisUoksų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°31′29.1″ š. pl. 21°31′30.4″ r. ilg.﻿ / ﻿55.524750°š. pl. 21.525111°r. ilg.﻿ / 55.524750; 21.525111Koordinatės: 55°31′29.1″ š. pl. 21°31′30.4″ r. ilg.﻿ / ﻿55.524750°š. pl. 21.525111°r. ilg.﻿ / 55.524750; 21.525111 |

 |
| Vieta | Šilutės rajonas |
| Seniūnija | Švėkšnos seniūnija |
| Aukštis | 5 m |
| Plotas | 32x24 |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1963 |
| Registro Nr. | A491KP /23802, 20522, 3361 / AR1084 |

**Uoksų piliakalnis su gyvenviete** (arba ***Gailaičių piliakalnis, Mataičių piliakalnis, Šarkiškių piliakalnis, Uoksų pilaitė***; registro kodas iki 2005 m. balandžio 19 d. A491KP, Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1084) – piliakalnis Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, prie Uoksų ir Šarkiškių kaimų (Švėkšnos seniūnija). Pasiekiamas iš kelio Švėkšna – Vilkyčiai, neprivažiavus Ašvos, prieš staigesnį kelio posūkį į kairę pasukus į dešinę šiaurės kryptimi ir pavažiavus 450 m link Pocių, Pociuose pasukus į kairę, pavažiavus 1,2 km laikantis labiau dešinės – yra lauko šiaurės rytų krašte, kelio dešinėje, prieš pat jam leidžiantis į slėnį.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas Vatinos kairiajame krante esančiame kyšulyje, netoli santakos su Ašva. Iš pietų, vakarų ir šiaurės jį juosia upelio slėnis. Šlaitai vidutinio statumo, 5 m aukščio. Aikštelė ovali, pailga šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 32x24 m dydžio. Jos pietrytiniame krašte supiltas 1,5 m aukščio, 25 m pločio pylimas, kurio 2 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į dabar jau užslinkusį griovį. Piliakalnis apardytas arimų ir bulviarūsių, apaugęs lapuočiais. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu - II tūkstantmečio pradžia.

Į rytus nuo piliakalnio, 0,8 ha plote yra papėdės gyvenvietė, kurioje rasta lygios keramikos, molio tinko. 350 m į pietryčius yra VI a. – XII a. Mataičių (Pocių) kapinynas, tyrinėtas 1909 m.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Jakų piliakalnis 25 km Dovilų piliakalnis 17 km | Skomantų piliakalnis 3 km  Mockaičių piliakalnis 4 km | Lekių piliakalnis 6 km  Šiūparių piliakalnis 6 km |  |
| Stankaičių piliakalnis 5 km |  | Padievaičio piliakalnis 35 km |
| Sakūtėlių piliakalnis 7 km | Jomantų piliakalnis 3 km  Eidaičių piliakalnis 9 km | Pavilnučio piliakalnis 4 km  Gedikų piliakalnis 11 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Lietuvos TSR archeologijos atlasas, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 171 (Nr. 762)

* Balčiūnas J. Dakanis B. Strazdas A. Archeologijos paminklų žvalgymas 1992 ir 1993 metais // Archeologiniai tyrinėjimai Lietuvoje 1992 ir 1993 metais. Vilnius, 1994. p. 282.
* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.180

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalnių atlasas Archyvuota kopija 2009-04-18 iš Wayback Machine projekto.
* Lietuvos piliakalniai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Debra Messing** |
| --- |
|  |
| Aktorė Tribekos filmų festivalio metu 2009 m. |
| Gimė | 1968 m. spalio 11 d. (54 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Bruklinas, Niujorkas, Jungtinės Valstijos |
| Sutuoktinis (-ė) | Daniel Zelman (2000–2012) |
| Vaikai | Roman Walker Zelman |
|  |
| Veikla | aktorė |
|  |
| Alma mater | Niujorko universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Debra Messing |

**Debra Lynn Messing** (g. 1968 m. rugpjūčio 15 d. Brukline, Niujorke, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių aktorė, geriausiai žinoma iš televizijos serialų „Will & Grace", „The Starter Wife" ir „Smash".

Pasaulinę šlovę aktorė įgijo gavusi pagrindinį vaidmenį NBC situacijų komedijoje „Will & Grace". Seriale aktorė atliko gėjaus teisininko Vilo Trumano (vaid. Eric McCormack) geriausios draugės interjero dizainerės Greisės Adler vaidmenį. Komedijoje Messing vaidino visus aštuonis sezonus nuo 1998 iki 2006 m. (194 serijose). Aktorės vaidyba seriale buvo ypač gerai įvertinta tarp kritikų, Messing už vaidmenį „Will & Grace" nominuota penkiems „Emmy" apdovanojimams (laimėjo 2003 m.), šešiems „Auksiniams gaubliams" ir septyniems Ekrano aktorių gildijos apdovanojimams.

2007 m. Messing atliko pagrindinį mini serialo „The Starter Wife" vaidmenį. Vaidino Molly Kagan, 41-erių metų motiną. Serialas buvo itin pasisekęs, buvo nominuotas dešimt „Emmy". Messing už vaidybą mini seriale buvo nominuota visiems prestižiniams televizijos apdovanojimams, įskaitant du „Auksiniu gaublius".

Vaidinusi keliuose kino filmuose, įskaitant „Along Came Polly", „The Wedding Date" ir „Nothing Like the Holidays". Įgarsinusi keletą personažų animaciniuose filmuose („Garfiels" ir „Open Season").

Atliko pagrindinį Džulijos Hjuston vaidmenį muzikiniame NBC seriale „Smash". Vaidino du serialo sezonus 2012–2013 m. Aktorė buvo nominuota keliems nežymiems apdovanojimams.
| Bartuva |
| --- |
| Bartuva Latvijoje Bartuva Latvijoje |
| **Ilgis** | 103 km |
| **Baseino plotas** | 2016 km² |
| **Vidutinis debitas** | 11,1 m³/s |
| **Ištakos** | Plungės rajonas |
| **Žiotys** | Baltijos jūra netoli Liepojos |
| **Šalys** | Lietuva, Latvija |

Bartuva tarp Salantų ir Skuodo
**Bartuva** (latv. *Bārta*) – upė vakarų Lietuvoje ir Latvijoje. Aukštupys yra Plungės rajone, 3 km į šiaurę nuo Platelių ežero. Tekėjimo kryptis į šiaurės vakarus, teka pro Skuodą, po to kerta Lietuvos–Latvijos sieną, o paskui įteka Liepojos ežerą (siejasi su Baltija). Aukštupyje upės slėniai statūs ir siauri.

Didžiausi intakai:

* kairieji: Eiškūnas, Erla
* dešinieji: Luoba, Apšė, Vartaja

Slėnis aukštupyje gilus ir siauras, ties Mosėdžiu praplatėja iki 400 m. Toliau vėl susiaurėja, o žemupyje slėnis tampa lėkštu ir pelkėtu. Lietuvoje Bartuva užtvenkta kelete vietų: Mosėdyje (56 ha ir 7 ha), Puodkaliuose (5 ha), Skuode (92 ha). 

Prie Bartuvos esančios gyvenvietės: Šliktinė, Prialgava, Žebrokai, Šerkšniai, Mosėdis, Krakės, Puodkaliai, Skuodas (Lietuva), Laukgalis, Nyca (Latvija). Prateka Salantų regioninį parką.

Pavadinimo kilmė
----------------

Anksčiau upė buvo vadinama *Bartava*. Upės pavadinimas neaiškios kilmės, galimai labai archajiškas. Sietinas su sen. rusų *бара* „bala", ukr. *бар* „šlapia vieta tarp kalvų", il. *\*bar(b)-* „bala". Kazimieras Būga pavadinimą siejo su prūsų gentimi bartais.

Galerija
--------

* Bartuva Skuode (tiltas Gedimino g.)Bartuva Skuode (tiltas Gedimino g.)
* Bartuva kelyje netoli SkuodoBartuva kelyje netoli Skuodo
* Bartuva MosėdyjeBartuva Mosėdyje

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Rainys. *Bartuva*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 216
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 59

Nuorodos
--------

* *Bartów*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. I (Aa — Dereneczna). Warszawa, 1880, 113 psl. **(**lenk.**)**
| **Edita Gudišauskienė** |
| --- |
|  |
| Edita Gudišauskienė |
| Gimė | 1969 m. rugsėjo 19 d. (53 metai)Kaune |
| Sutuoktinis (-ė) | Fortūnatas |
| Vaikai | Dinas, Gintarė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | Tėvynės sąjunga2022 m. Demokratų sąjunga „Vardan Lietuvos" |
|  |
| Alma mater | 1995 m. Kauno technologijos universitetas |

**Edita Gudišauskienė** (g. 1969 m. rugsėjo 19 d. Kaune) – Lietuvos ir Kauno miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1988 m. baigė Kauno maisto pramonės technikumą, mechanikė, 1995 m. baigė Kauno technologijos universitetą, termoinžinerijos magistrė, 2001 m. – finansų vadybos magistrė, 2007 m. – regionų plėtros-viešojo administravimo magistrė.

2000–2006 m. dirbo Kauno miesto savivaldybės administracijos Vaiko teisių apsaugos tarnybos vyriausiąja buhaltere, 2006–2007 m. – vyriausiąja specialiste. 2007–2010 m. Kauno miesto savivaldybės mero patarėja bendruomenių ir socialiniais klausimais, Kauno miesto savivaldybės administracijos Vaiko teisių apsaugos tarnybos vyriausioji specialistė. 2010–2011 m. Kauno miesto savivaldybės administracijos direktorė. 2011–2012 m. Lietuvos Respublikos žemės ūkio ministro Kazio Starkevičiaus patarėja. 2013–2015 m. UAB „Kauno autobusai" Finansų tarnybos vadovė. 2013–2022 m. Lietuvos Respublikos Seimo nario Kazio Starkevičiaus padėjėja. 

2015–2018 m. AB „Kauno grūdai" ekonomistė. Nuo 2018 m. Kauno krašto pramonininkų ir darbdavių asociacijos direktorė.

2007–2010 m. ir nuo 2011 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narė, 2017–2022 m. TS-LKD frakcijos seniūnė.

Iki 2022 m. Tėvynės sąjungos Kauno skyriaus narė, 2015–2017 m. partijos Kauno skyrių sueigos pirmininkė. Nuo 2022 m. Demokratų sąjungos „Vardan Lietuvos" Kauno skyriaus narė.

Lampėdžių bendruomenės centro pirmininkė, Kauno Veršvų vidurinės mokyklos tarybos narė. Sutuoktinis Fortūnatas, vaikai Dinas, Gintarė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-02 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑
Koordinatės: 55°33′15″š. pl. 23°37′25″r. ilg.﻿ / ﻿55.5541°š. pl. 23.6237°r. ilg.﻿ / 55.5541; 23.6237


|  |
| --- |
| **Grinkiškio Jono Poderio gimnazija** |
| Grinkiškio Jono Poderio gimnazija herbas |
|  |
| **Adresas** | Tilto g. 32, Grinkiškis |
| **Direktorius(-ė)** | Bronius Alekna |
| **Mokinių skaičius** | 396 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | 70 |
| **Pedagogų skaičius** | 34 |

**Radviliškio rajono Grinkiškio Jono Poderio gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Radviliškio raj. Grinkiškyje, Tilto g. 32, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190672739.

Filialai:

* Radviliškio rajono Grinkiškio Jono Poderio vidurinės mokyklos Šašių skyrius;
* Radviliškio rajono Grinkiškio Jono Poderio vidurinės mokyklos Vaitiekūnų skyrius;
* Radviliškio rajono Grinkiškio Jono Poderio vidurinės mokyklos Kairėnų skyrius;
* Radviliškio rajono Grinkiškio Jono Poderio vidurinės mokyklos Minaičių skyrius.

Istorija
--------

2019 m.
Istorijos šaltiniai patvirtina, kad 1804 m. Grinkiškyje veikė parapinė mokykla, kuri po 1863 m. sukilimo caro valdžios įsakymu buvo uždaryta. Manoma, kad pirmoji parapinė mokykla veikė klebonijoje. Nuo 1867 m. veikė rusiška mokykla. XIX a. pabaigoje dabartinėje Tilto gatvėje pastatyta medinė mokykla. Lietuviška mokykla Grinkiškyje atkurta 1906 m.

1939 m. mokyklos vedėjo Jono Poderio ir miestelio visuomenės iniciatyva pastatyta dabartinė dviaukštė mūrinė mokykla, kuriai 1943 m. suteiktas progimnazijos, 1946 m. rugsėjo 1 d. gimnazijos statutas. 1947 m. lapkričio 1 d. savo veiklą pradėjo mokyklos biblioteka. 1948 m. mokyklą baigė pirmoji abiturientų laida, 1949 m. gimnazija pertvarkyta į vidurinę mokyklą.

1974 m. pagausėjus fondui biblioteka perkelta į naujas patalpas, pradėjo veikti skaitykla. 1979 m. prie mokyklos išaugo priestatas su sporto sale, valgykla, naujomis klasėmis. 1999 m. mokyklai suteiktas jos įkūrėjo Jono Poderio vardas. 2001 m. remontuotos patalpos ir praplėsta bibliotekos skaitykla, fondai papildyti kraštietės aktorės J. Blėdytės-Stepankienės knygomis. Šiuo metu mokykloje yra 26 klasių komplektai. Veikia 38 būreliai. Mokyklos istorijos akimirkos saugomos mokyklos muziejuje. 

Nuo 2004 m. rugsėjo mėn. Šašių, Vaitiekūnų ir Kairėnų pradinės mokyklos tapo Grinkiškio Jono Poderio vidurinės mokyklos skyriais. 2017 m. prijungta ir Pašušvio pagrindinė mokykla.

Direktoriai
-----------

* 1939-1944 m. Jonas Poderys
* 1945-1949 m. Pranas Gegeckas
* 1949-1951 m. Bronius Kirvickas
* 1951-1964 m. Vaclovas Kalnelis
* 1964-1972 m. Irena Žmoginienė
* 1972-1980 m. Aleksandras Kirtiklis
* 1980-1988 m. Rimantas Vaitkevičius
* 1988-1996 m. Janis Ramonas
* 1996 m. Bronius Alekna

Literatūra
----------

* Nuo parapinės mokyklos iki gimnazijos (sud. Viktoras Bartkus). - Šiauliai, 2004. - 179, p.: ilustr.

Nuorodos
--------

1. ↑

* Mokyklos svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Reitokaisp. *Reitoca* |
| --- |
| *Reitokos bažnyčia* |
|  |
| 

ReitokaReitoka

13°49′0″ š. pl. 87°27′0″ v. ilg.﻿ / ﻿13.81667°š. pl. 87.45000°r. ilg.﻿ / 13.81667; 87.45000﻿ (Reitoka)Koordinatės: 13°49′0″ š. pl. 87°27′0″ v. ilg.﻿ / ﻿13.81667°š. pl. 87.45000°r. ilg.﻿ / 13.81667; 87.45000﻿ (Reitoka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Hondūro vėliava Hondūras |
| **Departamentas** | Fransisko Morasano departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 9 432  |
| **Altitudė** | 316 m |

**Reitoka** (isp. *Reitoca*) – miestelis Hondūre, Fransisko Morasano departamento pietuose, į pietryčius nuo Tegusigalpos, greta Rio Grandė de Reitokos upės, apsuptas miškingų kalvų. Beveik 9,5 tūkst. gyventojų. Pasiekiamas keliuku Kurasenas-La Venta, atsišakojančiu nuo Tegusigalpos-El Rosarijo plento. Yra XVIII a. katalikų bažnyčia.

Istorija
--------

Miestelis įkurtas apie 1600 m. atvykėlių iš Salvadoro. Per savo istoriją priklausė net keletui departamentų (Komajagvos, Čolutekos, La Paso), kol 1878 m. priskirtas Tegusigalpos (dabar Fransisko Morasano) departamentui.

Pavadinimas vietine kalba reiškia „vikšrių vieta".
| **Prudencija Navickaitė** |
| --- |
| Gimė | 1920 m. vasario 6 d.Lydekiai, Meškuičių valsčius |
| Mirė | 1993 m. rugpjūčio 28 d. (73 metai)Čikaga, JAV |
|  |
| Veikla | operos dainininkė, visuomenės veikėja |

**Prudencija Navickaitė-Bičkienė-Jokūbauskienė** (1920 m. vasario 6 d. Lydeikiuose, Meškuičių valsčius – 1993 m. rugpjūčio 28 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos operos dainininkė, JAV lietuvių visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1939 m. baigė Šiaulių mokytojų seminariją. 1939–1944 m. mokėsi Vilniaus konservatorijoje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, kur tęsė studijas. Nuo 1949 m. gyveno JAV. 1958 m. stažavo Italijoje, Milano teatre debiutavo Toskos vaidmeniu. Surengė rečitalių, solinių koncertų, dalyvavo radijo ir televizijos laidose. Koncertavo JAV ir Kanados lietuvių bendruomenėse.

Vaidmenys
---------

* Richardas Vagneris. Valkirija
* Džiuzepė Verdis Rigoletas

Čikagos lietuvių operoje
* Neda – Rudžeras Leonkavalis. Pajacai
* Toska – Džakomas Pučinis. Toska

Šaltiniai
---------

1. ↑  Prudencija Bičkienė-Jokūbauskienė. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka

Literatūra
----------

* D. Petrauskaitė. Prudencija Bičkienė, 1998 m.
| **Edmundas Ličas** |
| --- |
| Gimė | 1910 m. lapkričio 7 d.Sidmutas, Devonas, Anglija |
| Mirė | 1989 m. sausio 6 d. (78 metai)Kembridžas, Anglija |
| Tautybė | anglas |
| Sutuoktinis (-ė) | Celia Joyce |
|  |
| Veikla | antropologas |
| Sritis | struktūrinis funkcionalizmas |
| Organizacijos | Kembridžo universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | mokslų daktaras |
| Alma mater | Kembridžo universitetas |
| Doktorant. vadovas | Raymond Firth |
| Žymūs studentai | Fredrik Barth |

**Ronaldas Edmundas Ličas** (*Edmund Ronald Leach*; 1910 m. lapkričio 7 d. – 1989 m. rugsėjo 6 d.) – Jungtinės Karalystės socialinis antropologas.

Biografija
----------

Edmundas Ličas 1932 m. baigė inžinerijos studijas Kembridže, kaip verslininkas dirbo Kinijoje. Lankėsi Lan Ju saloje, kur pradėjo stebėti vietos gyventojus jamius. Grįžęs į Angliją studijavo antropologiją Londono ekonomikos mokykloje, buvo Bronislavo Malinovskio mokinys. 1939 m. išvyko stebėjimams į Birmą, į Kačinų aukštumas, prasidėjus karui prisijungė prie Birmos armijos, įgijo majoro laipsnį. 1947 m. pagal stebėjimų Birmoje duomenis apsigynė daktaro disertaciją. 1948 m. atliko stebėjimus Saravake. 1953–1979 m. dėstė Kembridžo universitete. 1971–1975 m. Karališkojo antropologijos instituto prezidentas, nuo 1972 m. – Britų akademijos narys. 1975 m. įšventintas į serus.

Veikla
------

Edmundas Ličas tyrinėjo Pietryčių Azijos tautas, gilinosi į jų politinę sąrangą ir ją grindžiančius veiksmus.

Pasak Ličo, kultūrinės logikos tikslas yra primesti klasifikacines ribas pasauliui. Paprasčiausių gestų ar pačių sudėtingiausių mitų prasmė gali būti suprasta vien tiktai per priešinių reikšmių struktūros atskleidimą. Kadangi žmogiškojo proto loginės operacijos yra universalios, turėtų būti įmanoma dekoduoti egzotines kultūras ir išversti jas į analogiškas kognityvines opozicijas mūsų pačių kultūrose. Ištyrinėjęs Šiaurės Birmos gyventojų – kačinų ir šanų gyvenimo būdą jis parodė, kad esama ryšio tarp mito ir politinio proceso, kurie abu yra nestabilūs ir įvairiaprasmiai. Egalitarinis ir hierarchinis valdymo būdai gali veikti drauge. Pasak Ličo, nuolat yra varžomasi dėl kultūrinių kategorijų, kurios atviros įvairioms interpretacijoms. Jis pabrėžė, kad būtent mitai atlieka legitimizuojančias funkcijas politikoje.

Bibliografija
-------------

Svarbiausi darbai:

* Aukštutinės Birmos politinės sistemos (*Political Systems of Highland Burma*, 1954 m.)
* Permąstant antropologiją (*Rethinking Athropology*, 1961 m.)
* Kultūra ir komunikacija (*Culture and Communication*, 1976 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytis Čiubrinskas. SOCIALINĖS IR KULTŪRINĖS ANTROPOLOGIJOS TEORIJOS. Kaunas: VDU, 2007.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vokiečių stiliaus reiteris (apie 1577 m.)
**Reiteriai** (vns. vok. *Reiter*, iš vok. *Schwarze Reiter* 'juodieji raiteliai') – kavalerijos rūšis Vakarų Europoje, atsiradusi XVI a. kur pakeitė pasenusius ietimis ginkluotus riterius. Tuo pačiu metu formavosi ir tokios kavalerijos formos kaip dragūnai bei kirasirai. Reiteriai šaunamuosius ginklus naudojo kaip pagrindinius kavaleristo ginklus, kuo skyrėsi nuo ankstesnių V. Europos kavaleristų, naudojusių ietis ir kitus kirstynių ginklu. 

Pagrindiniai reiterių ginklai buvo du pistoletai (ar daugiau) ir kalavijas. Paprastai būdavo šarvuoti kirasomis ir šalmais, dažnai naudojo ir rankų bei kojų šarvus. Kartais papildomai naudojo ir arkebuzas. 

Reiteriai kaudavosi tiek pistoletais, tiek kalavijais. XVI a. pradžioje (iki 1620 m.) reiteriai dažnai išsirikiuodavo iki 12 eilių gylio rikiuotėmis ir atakuodavo priešo pėstininkų rikiuotę naudodami karakolo atakas, kurios turėdavo sutrikdyti pėstininkų rikiuotę, o tada puldavo į kirstynes. Tačiau sumanūs vadai (pvz. Henrikas IV ar Gustavas II Adolfas) savo reiterius naudodavo agresyviau – liepdavo atakuoti priešo rikiuotę tiesiai, šauti į ją iš labai arti (ypač kai priešas gerai šarvuotas) arba išsyk atakuoti kalavijais. Naudodami šias taktikas reiteriai buvo labai efektyvi kariuomenės rūšis, kai buvo tinkamai naudojami. Vienas tokių atvejų buvo Turnhouto mūšis, kai olandų reiteriai, vadovaujami Morico van Nasau, sumušė ispanų kavaleriją ir po to sėkmingai atakavo ispanų pėstininkus, derindami pistoletų šūvių salves ir atakas kalavijais. 

Didžioji dalie reiterių buvo vokiečiai. Reiteriai buvo naudojami vokiečių valstybėse, Švedijoje, ATR ir kitur. Po 1630 m. reiterių pulkai (vadinti *reitarais*) buvo ir Rusijoje. 

XVII amžiaus antroje pusėje reiteriai ėmė susilieti su kitais kavalerijos pulkais ir kaip atskira kariuomenės rūšis išnyko. 

* Švedijos reiterisŠvedijos reiteris
* Karakolo taktikos naudojimasKarakolo taktikos naudojimas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Reiteriai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Edmundas Baltakis** |
| --- |
| Gimė | 1946 m. birželio 3 d. (76 metai)Lietuva Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Vanda Ona |
| Vaikai | Rūta, Valdas, Edmundas |
|  |
| Veikla | Lietuvos gydytojas, Joniškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis |
|  |
| Alma mater | Kauno medicinos institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius |

**Edmundas Baltakis** (g. 1946 m. birželio 3 d. Kaune) – Lietuvos gydytojas, Joniškio rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1953–1964 m. mokėsi Kauno J. Jablonskio vidurinėje mokykloje, 1970 m. baigė Kauno medicinos institutą, gydytojas.

1967–1970 m. Kauno respublikinės klinikinės ligoninės jaunesnysis medicinos darbuotojas, 1970–1975 m. Joniškio rajono centrinės ligoninės gydytojas chirurgas, nuo 1975 m. – Joniškio r. savivaldybės ligoninės (VšĮ Joniškio ligoninė) vyriausiasis gydytojas. Jam vadovaujant paruoštos ir įgyvendintos 5 VšĮ Joniškio ligoninės stacionarinių paslaugų ir struktūros restruktūrizavimo programos.

Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. Nuo 2011 m. Joniškio rajono savivaldybės tarybos narys.

Lietuvos gydytojų vadovų sąjungos tarybos pirmininkas. Žmona Vanda Ona (g. 1953 m.), vaikai Rūta (g. 1971 m.), Valdas (g. 1981 m.), Edmundas (g. 1982 m.).

Įvertinimas
-----------

* 2003 m. Lietuvos sveikatos apsaugos darbuotojo garbės ženklas,
* 2006 m. garbės ženklas „Už nuopelnus Šiaulių kraštui",
* 2007 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius.
* Nusipelnęs Lietuvos sveikatos apsaugos darbuotojas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tūkstantmečio žmonės[neveikianti nuoroda]
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-28 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°18′31″ š. pl. 25°23′25″ r. ilg.﻿ / ﻿54.30861°š. pl. 25.39028°r. ilg.﻿ / 54.30861; 25.39028


| Šalčininkų I tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Lietuva (Šalčininkų rajonas) |
| Plotas | 0,041 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,48 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | Šalčia |
| Išteka | Šalčia |

**Šalčininkų I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, Šalčininkų miesto centre. Sudarytas užtvenkus Šalčios upę (Merkio intakas) jos aukštupyje 86,4 km nuo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 0,53 km, plotis – iki 0,13 km. Yra 0,43 ha sala, tilteliu sujungta su vakariniu krantu. Altitudė 169,5 m. Krantai žemi, aplinkui plyti pievos. Priešsroviui į šiaurę už 0,47 km telkšo didesnis Šalčininkų II tvenkinys, pasroviui iškart telkšo 0,39 ha tvenkinys. Tvenkinio užtvanka nutiestas kelias  **104**  Šalčininkai–Dieveniškės–Krakūnai . Aplink tvenkinį įrengta poilsio zona.

Tvenkinys atsirado XIX a. pabaigoje arba XX a. pradžioje (pats tvenkinys jau užfiksuotas 1915 m. žemėlapyje).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
**Prudonizmas** – visuomeninė politinė srovė, anarchizmo atmaina. Prudonizmo pradininkas – P. Ž. Prudonas, jo šalininkai miutiuelistai (dešinieji prudonistai) smerkė stambiąją kapitalistinę nuosavybę (didelės pramonės įmonės ir geležinkelių transportas turį priklausyti darbininkų ir tarnautojų susivienijimams) bei gynė smulkiąją, nesusijusią su svetimo darbo išnaudojimu (privati gamybos priemonių nuosavybė turinti būti palikta likusioje pramonėje ir žemės ūkyje).

Prudonistai nepripažino politinės kovos, politinių partijų, streikų, profsąjungų. Siūlė sukurti gamybos, kredito ir vartojimo draugijas, panaikinti pinigus, įvesti ekvivalentinius prekių mainus ir beprocentį kreditą, taikiai likviduoti valstybę, kuri esanti socialinės nelygybės pagrindas. Po 1848 m. revoliucijos valstybės panaikinimo idėja buvo pakeista į centralizuotų valstybių suskaidymo į autonomines sritis idėją.

Prudonizmo idėjomis rėmėsi M. Bakuninas, vėliau anarchosindikalistai, reformistai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Prudonizmas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IX t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1982. T.IX: Pintuvės-Samneris, 238 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kilmingųjų titulai |
| --- |
| Šis straipsnis yra serijos**Kilmingųjų titulai** dalis

---

 |
| 
Monarchai
* Imperatorius | Kaizeris
Caras 
Karalius | Konungas 
Didysis kunigaikštis

 |
| 
Tituluoti kilmingieji
* Kunigaikštis | Princas | Hercogas | Jarlas 
Markgrafas | Markizas
Landgrafas
Grafas | Erlas
Vikontas
Baronas | Freiheras
Baronetas

 |
| 
Neapibrėžtos padėties
* Burggrafas | Bojarinas  Šatelenas | Edleris |

 |
| Ž • A • R |

**Edleris** (vok. *Edler*) – žemiausias Austrijos-Vengrijos ir Vokietijos bajorų titulas, egzistavęs iki 1919 m. Edleris buvo aukštesnis už paprastą bajorą, kuris turėjo tik titulą ir teisę į prievardį *von*. Šį titulą dažnai suteikdavo civiliams valdininkams ir karininkams, taip pat tiems, kurie gaudavo antrojo laipsnio ordiną.

Kartais edlerius prilygina baronetams.

Viduramžiais ir vėliau bajorais paprastai būdavo tie, kurie valdydavo tam tikrą paveldimą valdą. Vokietijoje bajorų pavarde tapdavo žodžių junginys *von XXX*, kur *XXX* – valdos pavadinimas. Ši tradicija buvo išlaikyta ir suteikiant bajorystę už nuopelnus, pvz. ilgalaikę tarnybą ir kt. Jei naujai sukurtas bajoras neturėdavo žemės, jo naujoji bajoriška pavardė būdavo senoji pavardė, prieš kurią įterpdavo žodelį *von*. Neretai *von* trumpindavo iki *v.*, kad nesipainiotų su netituline *von* (vok. 'iš'). Vokiškas *von* atitinka prancūziška *de* ar *d* arba anglišką *of*.

Pvz. vyras edleris galėjo vadintis *Josef Draginda, Edler v. Draginda*, o jo žmona – *Johanna Draginda, Edle v. Draginda* (edlerio žmona vadinama *edle*).

Iš edlerių giminės buvo kilęs vienas embriologijos pradininkų *Karl Ernst von Baer* (rus. *Карл Эрнст Бэр*, *Карл Максимович Бэр*) 1792–1876), Pabaltijo vokiečių kilmės rusų biologas, kurio pilna pavardė buvo *Karl Ernst Ritter von Baer, **Edler** von Huthorn*.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Jungiamasis audinys** (lot. *textus connectivus*) – audinių grupė, kuri remia, palaiko arba atskiria skirtingus organizmo audinius ir organus. Sudarytas iš ląstelių ir tarpląstelinės medžiagos. Jungiamojo audinio ląstelės susiformuoja iš nediferencijuotų mezenchimos ląstelių arba atkeliauja su krauju. Atlieka 4 pagrindines funkcijas organizme: atraminę, apsauginę (fagocitozė, imuninė organizmo gynyba, termoreguliacija), medžiagų apykaitos ir regeneracijos. Skirstomas į 5 pagrindines rūšis:

* *Skaidulinis*

Purusis,
Glaudusis.
* *Specialusis*

Elastinis,
Riebalinis,
Retikulinis,
Pigmentinis.
* *Griaučių*

Kremzlinis,
Kaulinis.
* *Embrioninis*

Mezenchima,
Drebutinis.
* *Kraujas* ir *limfa*.

Tarpląstelinę medžiagą sudaro *pagrindinė tarpląstelinė medžiaga* ir *skaidulinė medžiaga* arba *skaidulos*. Pagrindinė tarpląstelinė medžiaga – drebučių pavidalo terpė, užpildanti tarpus tarp ląstelių ir skaidulų. Ji daugiausia sudaryta iš polisacharidų, proteoglikanų, ir didelio kiekio audinių skysčio. Svarbiausi polisacharidai – glikozaminoglikanai (chondroitinsulfatas, keratinsulfatas, heparinsulfatas ir hialurono rūgštis). Tuo tarpu, proteoglikanai yra svarbiausia pagrindinės tarpląstelinės medžiagos sudėtinė dalis. Daug hialurono rūgšties yra puriajame jungiamajame audinyje, rūgšties vandeninis tirpalas pasižymi dideliu klampumu, o tai padeda organizmui apsisaugoti nuo staigaus infekcijos plitimo. Audinių skystis pagrindinėje medžiagoje sudaro skystąją terpės masę, jis išsiskiria iš arterinių kapiliarų, ir dalis jo sugrąžinama į kraują veninėje kapiliaro dalyje.
Skaidulos yra 3 pagrindinių rūšių: kolageninės, elastinės ir tinklinės.

Jungiamojo audinio funkcijos
----------------------------

* Energijos saugojimas
* Organų apsauga
* Kūno struktūros parūpinimas
* Kūno audinių sujungimas

Jungiamojo audinio sutrikimai
-----------------------------

*Pagrindinis straipsnis – Jungiamojo audinio sutrikimai*.
* Sarkoma – piktybinis jungiamojo audinio navikas
* Hemangiopericitoma  – sarkoma, kuri atsiranda kapiliarų ląstelėse
* Marfano sindromas
**Jevgenij Terzi**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Jevgenij Terzi  Євгеній Ігорович Терзі |
| Gimimo data | 1997 m. liepos 27 d. (25 metai) |
| Gimimo vieta | Odesa, Ukraina |
| Ūgis | 186 cm |
| Pravardė | Žeka |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Santa Lucia FC |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2017  2017–2018  2018  2019−2020  2020  2021  2022  2022  2023– | FK Sumy  FK Žemčužyna Odesa  Metalist 1925  FK Polissja Žitomir  MFK Kristal Cherson  Dainava  FK Podgorica  SK Super Nova  Santa Lucia FC | 00 0(0)13 0(0)11 0(0)17 0(2)09 0(0)30 0(1)14 0(0)14 0(1)11 0(2) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 6 d.. |

**Jevgenijus Terzis** (*Євгеній Ігорович Терзі*; g. 1997 m. liepos 27 d.) – futbolininkas iš Ukrainos, saugas.

Karjera
-------

Futbolininko karjerą pradėjo gimtinėje. Zorya U19 ir Zorya II ekipose.

Profesionalo kelias prasidėjo 2017 m. kai priklausė PFK Sumy klubui. 

2017 m. lapkričio mėn. prisijungė prie FC Žemčužyna Odesa.

2018 m. perėjo į Metalist 1925.

2019−2020 m. sezone rungtyniavo Žitomiro "Polissja". 

Paskutinis klubas, prieš atvykstant į Lietuvą, buvo Pirmos lygos Chersono „Kristal". jame žaidė 2020 m.

### DFK Dainava

2021 m. pradžioje atvyko į Lietuvą ir tapo Alytaus „Dainavos" nariu. 2021 m. kovo 6 d. debiutavo A lygoje.

2021 m. rugpjūčio 1 d. rungtynėse prieš FK Riteriai gavo geltoną kortelę, vėliau užsidirbo ir antrą geltoną, kuri virto raudona. Likę mažumoje alytiškiai pralaimėjo „riteriams" rezultatu 1:2.

2021 m. rugsėjo 12 d. rungtynėse prieš FK Banga pasižymėjo įvarčiu.

### FK Podgorica (OFK Mladost Lješkopolje)

2022 m. persikėlė į Juodkalniją ir atstovavo „Podgoricos" klubui.

### SK Super Nova

2022 m. liepos mėn. persikėlė į Latviją. Atstovavo Super Novos klubui.

Statistika
----------

A lygos ir Pirmos lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2021** | **„Dainava"** | 30 | 1 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway
* alyga.lt svetainė
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt