recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Departamento logotipas
**Informatikos ir ryšių departamentas** – vidaus reikalų įstaiga, administruojanti Vidaus reikalų informacinę sistemą, Vidaus reikalų telekomunikacinį ir Radijo ryšio tinklus, Lietuvos nacionalinę Šengeno informacinę sistemą.

Istorija
--------

Departamentas įkurtas 1994 m. reorganizavus Informatikos tarnybą prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos, Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos Ryšių tarnybą bei Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos Ryšių mazgą.

Nuo 2003 m. valdo Užsieniečių registrą. 2007 m. Lietuvai tapus Šengeno erdvės nare, įstaiga ėmė administruoti Lietuvos nacionalinę Šengeno informacinę sistemą.

Direktoriai
-----------

* Ildefonsas Barauskas – 1994–1997 m.
* Vytautas Bracas – 1997–1999 m.
* Aurelijus Racevičius – 1999–2000 m.
* Vygantas Ivanauskas – 2000–2012 m.
* Gintaras Čiurlionis - 2012–2015 m.
* Evaldas Serbenta – 2015–2020 m.
* Tomas Stankevičius – 2021–2022 m.
* Viktorija Rūkštelė – 2023 m. iki dabar

Nuorodos
--------

Departamento tinklalapis Archyvuota kopija 2016-03-01 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2017-07-07 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Dėl Užsieniečių registro įsteigimo ir nuostatų patvirtinimo". *2000 m. rugsėjo 4 d. nutarimas Nr. 1049*. Lietuvos Respublikos Vyriausybė. Nuoroda tikrinta 2024-03-07.
**VšĮ „Keliauk Lietuvoje"** yra nacionalinė turizmo skatinimo agentūra, dirbanti su atvykstamuoju ir vietiniu turizmu. Jos tikslas yra padėti užsienio ir vietos turistams atrasti įsimintinų patirčių, o turizmo verslui – plėsti savo paslaugų ir klientų ratą.

Istorija
--------

1992 m. buvo įkurta **Valstybinė turizmo tarnyba**. 

1995 m. ši tarnyba reorganizuota į **Valstybinį turizmo departamentą** prie Valdymo reformų ir savivaldybių reikalų ministerijos. 

2000 m. **Valstybinis Turizmo departamentas** priskirtas prie Ūkio ministerijos. 

2018 m. įstaiga buvo likviduota, o turizmo skatinimui buvo įkurta viešoji įstaiga **„Keliauk Lietuvoje"**. Kelionių organizatorių, kelionių pardavimo agentų, turizmo paslaugų rinkinių pardavėjų, apgyvendinimo paslaugų teikėjų priežiūros bei turistų interesų atstovavimo kelionių organizatoriaus nemokumo ar bankroto atvejais funkcijos perduotas Valstybinei vartotojų teisių apsaugos tarnybai.

Skyriai
-------

VšĮ „Keliauk Lietuvoje" skirstyta į šiuos skyrius:

* Turizmo rinkodaros ir komunikacijos skyrius
* Turizmo rinkų skyrius
* Turizmo produktų, infrastruktūros ir analitikos skyrius
* Administravimo skyrius

Vadovai
-------

* Olga Gončarova

Turizmo statistika
------------------

Čia galite susipažinti su skirtingų laikotarpių Lietuvos turizmo statistika.

Turizmo sektoriaus tyrimai, skaitmenizacija tapo neišvengiama būtinybe. Sėkmingai turizmo ir svetingumo verslo transformacijai būtini atviri duomenys, suteikiantys galimybę industrijai augti. Interaktyvus turizmo duomenų informacijos grafikas – įrankis, leidžiantis realiu laiku sekti turizmo sektoriaus situaciją Lietuvoje. Jame surinkti, susisteminti ir viešai prieinami duomenys iš Lietuvos Statistikos departamento (apgyvendinimo statistika), taip pat pateikiami sektoriaus darbuotojų užimtumo ir ekonominiai mokėjimo balansų turizmo įmonėse rodikliai bei turizmo paslaugų importo ir eksporto duomenys. Informacijos grafiką papildo ir VŠĮ „Keliauk Lietuvoje" atliktų rinkų tyrimų rezultatai.

Interaktyviame turizmo duomenų informacijos grafike pateikiami ir kiti turizmo rodikliai (turistų išlaidos, aplankytos vietos, turistų srautai), keliautojų išlaidų tendencijų diagramos, pristatomi turistų profilių duomenys. Informacijos grafiko pagalba galima palyginti skirtingas rinkas pagal turistų skaičių ir išlaidas.

Šis informacijos grafikas leidžia greitai ir patogiai rasti visą su šalies turizmu susijusią informaciją vienoje vietoje ir turizmo verslui priimti pamatuojamus sprendimus. Platforma prieinama visiems turizmo situacija šalyje besidomintiems asmenims – turizmo informacijos centrams, Lietuvos ambasadoms užsienyje, savivaldybėms, žiniasklaidai, turizmo asociacijoms ir kt.

Turizmo naujienos
-----------------

Nauji turizmo objektai, paslaugos, maršrutai, Lietuvos turizmo pasiekimai, svarbiausi su turizmu susiję įvykiai, VšĮ „Keliauk Lietuvoje" naujienos ir daug kitų aktualijų turistams, turizmo profesionalams ir kelionių mėgėjams:
*Biscione* kaip Milano simbolis. Vaizdas ant Milano Centrinės stoties pastato.
*Biscione* ir imperinis erelis Sforcų (ir kartu Milano hercogystės) bei Insubrijos vėliavoje.
**Biscione** (tariama *bišone*; it. *biscione* 'didelis žaltys'), kitaip dar it. *Vipera* 'angis' ar milan. *Bissa* 'angis' - mobilioji figūra kai kuriuos itališkuose herbuose, gyvatė ar žaltys, ryjantis žmogų (kuris vadinamas vaiku, kartais - mauru). Paprastai vaizduojama mėlyna ir sidabrinė.

*Biscione* apie tūkstantį metų buvo Viskončių giminės herbas, kurio kilmė nėra žinoma. Viena legenda teigia, kad ši figūra paimta iš saracėno, kurį nukovė Otonė Viskontis (*Ottone Visconti*) Kryžiaus žygyje, herbo.

*Biscione* taip pat yra Sforcų giminės, Milano miesto, Milano hercogystės ir Insubrijos herbuose.
Taip pat - futbolo klubo *Inter Milan*, kompanijos *Alfa Romeo* ir Fininvest kompanijos simbolikoje.

* Sforcų herbasSforcų herbas
* Alfa Romeo kompanijos emblemaAlfa Romeo kompanijos emblema
* Kecalkoatlis kaip žmogų ryjanti gyvatė.Kecalkoatlis kaip žmogų ryjanti gyvatė.

Nuorodos
--------

* Biscione - Italian Serpent Symbolism strikingly similar to Quetzalcoatl in Mayan Mytholog

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Biscione** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
54°40′30″ š. pl. 25°5′20″ r. ilg.﻿ / ﻿54.67500°š. pl. 25.08889°r. ilg.﻿ / 54.67500; 25.08889

Akveduko fragmentas
Ties įmonės vartais
Kanalo vaga
Statinys iš viršaus ties kultūros centru
Užtvankos liekanos Vokėje ties Kulokiškėmis
**Grigiškių akvedukas** – vienintelis Lietuvoje akveduko statinys, esantis Vilniaus miesto savivaldybės vakarinėje dalyje, Grigiškėse. 

1997 m. Grigiškių akvedukas įtrauktas į LR Kultūros vertybių sąrašą (unik. kodas 14741) ir paskelbtas istoriniu, technologiniu ir architektūriniu paminklu. Išlikęs akvedukas ir didysis bei mažasis kanalai - užtvankų liekanos.
Šiuo metu akvedukas (dirbtinis kanalas vandeniui tiekti) naudojamas ne pagal paskirtį: apatinėje arkinėje akveduko dalyje įrengti garažai, viršutinėje – iš dalies nutiestos šiluminės trasos, kitur užimtos nedidelių statinių, prišiukšlintos ar tiesiog tuščios.

Istorija
--------

Grigiškių akveduką 1930 m. pastatė Grigiškių popieriaus fabriko savininkas Grigas Kurecas. Pirminė akveduko paskirtis buvo tokia: didžiuoju kanalu ir akveduku tekantis vanduo buvo naudojamas hidroelektrinei. Mažasis kanalas tiekė vandenį į fabriką, popieriaus gamybai, taip pat buvo naudojamas vandens lygiui reguliuoti.

1928–1930 m. Grigiškėse buvo iškastas trijų kilometrų ilgio kanalas, pastatyta užtvanka penkių kilometrų atstumu nuo Vokės žiočių, kita užtvanka ant Merkio ir beveik visas jo aukštupio vanduo nukreiptas kanalu į Papio ežerą, iš kurio išteka Vokė. Taip pat buvo pastatytas iš surenkamų elementų naujoviškas technologinis įrenginys – 800 m ilgio betoninis akvedukas vandeniui tiekti. Grigiškėse buvo gautas net 25 m vandens kritimo aukštis, reikalingas dviejų 1000 AG galingumo vandens turbinų sukimui.

1930 m. pastačius Merkio-Vokės kanalą (iki šiol veikiantis), Grigiškių popieriaus fabrikas įrengė dvi 1000 AG hidroturbinas, kurios buvo naudojamos popieriaus gamybos mašinoms varyti. ir 150 AG hidroturbiną, skirtą 90 kW kintamosios srovės elektros generatoriams sukti. Vokės kanalas, vedantis į akveduką, kirto dabartinę automagistralę  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda  maždaug naujojo pėsčiųjų viaduko vietoje, ir vandens srautas iki įrenginių buvo tiekiamas būtent šiuo akveduku.

Duomenys
--------

* Gelžbetonio statinio ilgis – 800 m
* Konstrukcijos skerspjūvis – 4,7 x 2,8 m
* Kanalas ir užtvanka – 8 m
* Kanalas su pylimu – 8 m

Šaltiniai
---------

1. ↑  Grigiškių akvedukas Kultūros vertybių registre
2. ↑  Lietuvos technikos paveldas

Nuorodos
--------

* Trumpa Grigiškių akveduko istorija Archyvuota kopija 2014-02-01 iš Wayback Machine projekto.
* Akveduko nuotrauka (1935 m. ir dabar)
| **Ophiophagus hannah** |
| --- |
| Karališkoji kobra (Ophiophagus hannah)Karališkoji kobra (*Ophiophagus hannah*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Žvynaropliai  *( Squamata)* |
| Pobūris: | Gyvatės  *( Serpentes)* |
| Šeima: | Aspidai  *( Elapidae)* |
| Gentis: | Karališkosios kobros  *( Ophiophagus)* |
| Rūšis: | Karališkoji kobra  *( Ophiophagus hannah)* |

 |
| Binomas |
| ***Ophiophagus hannah***Cantor, 1836 |

**Karališkoji kobra** (*Ophiophagus hannah*) – aspidų (*Elapidae*) šeimos gyvatė. Tai didžiausia nuodinga gyvatė pasaulyje - atskirų egzempliorių ilgis gali siekti 5,6 m. Nuodai nėra patys pavojingiausi tarp aspidų, be to, karališkoji kobra salyginai kantri gyvatė - kanda žmogų retai ir įkandusi suleidžia nuodus tik 15-oje % atvejų. Tačiau pilnaverčio įkandimo metu suleidžia jų labai daug - iki 7 ml (beveik du arbatiniai šaukšteliai) todėl 75 % tokių įkandimų žmogui baigiasi mirtimi.[reikalingas šaltinis] Nuodai, turintys neurotoksinų, sukelia visišką paralyžių, todėl sustoja plaučių ir širdies veikla. Karališkoji kobra salyginai atspari savo ir kitų gyvačių nuodams, todėl gali medžioti tokias nuodingas gyvates kaip indiškoji kobra, tačiau viskas priklauso nuo nuodų dozės ir pilnavertiškai įkandusi, viena karališkoji kobra gali užmušti kitą karališkają kobrą.

Paplitusi pietų ir pietryčių Azijoje, daugiausia tropiniuose miškuose. Minta dažniausiai kitomis gyvatėmis, rečiau driežais, graužikais. Karališkoji kobra skiriasi nuo kitų gyvačių, nes suka lizdą iš pagalių ir lapų. Patelė deda 21-40 kiaušinių ir guli ant lizdo viršaus tol, kol jos jaunikliai iššliaužia lauk.

Šaltinis
--------

1. ↑  „keisti gyvunai - Karaliskoji kobra". *gamta.page.tl*. Suarchyvuota iš originalo 2016-05-01. Nuoroda tikrinta 2016-05-01.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Karališkoji kobra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Inonotus dryophilus**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Ąžuolinis skylenis (*Inonotus dryophilus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Šiurkšteniečiai  *( Hymenochaetales)* |
| Šeima: | Šiurkšteniniai  *( Hymenochaetaceae)* |
| Gentis: | Skylenis  *( Inonotus)* |
| Rūšis: | Ąžuolinis skylenis  *( Inonotus dryophilus)* |

 |
|  Index Fungorum |
| Binomas |
| ***Inonotus dryophilus***(Berk.) Murrill, 1904 |
| **Sinonimai** |
| 

|  |
| --- |
| *Inocutis dryophila* (Berk.) Fiasson & Niemelä |

 |

**Ąžuolinis skylenis** (*Inonotus dryophilus*) – šiurkšteninių (*Hymenochaetaceae*) šeimos skylenių genties grybas. Auga šiaurinėse vidutinių platumų zonose nuo Azijos iki Šiaurės Amerikos. Europoje dažnesnis pietinėje ir centrinėje dalyje.

Biologija
---------

Parazituojantis grybas, sukeliantis baltąjį šerdinį gyvų medžių kamienų medienos puvinį. Vaisiakūniai vienmečiai, stambūs, išauga vasarą ar ankstyvą rudenį.

Auga ant vidutinių ir stambių ąžuolų, pavienių ar miškuose. Dažniausiai pasitaiko 2 m ir didesniame aukštyje ant kamienų ar apatinių stambių šakų. Panašūs kamštinio skylenio (*Inonotus dryadeus*) vaisiakūniai vystosi žemiau, apatinėje ąžuolo kamieno dalyje.

Populiacija Lietuvoje
---------------------

1992 m. ąžuolinis skylenis įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą.

Lietuvoje auga daugiausiai pietrytinėje ir centrinėje dalyje. Aptikta 19 radaviečių su gausiomis populiacijomis Punios šile (Alytaus rajone), Kauno ąžuolyne, Gustonių miške (Panevėžio rajone), Gojaus miške (Prienų rajone), Dūkštų, Verkių ir Žaliųjų ežerų apylinkėse (Vilniaus rajone).

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-03-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑  Lietuvos Respublikos saugomų gyvūnų, augalų ir grybų rūšių sąrašas
4. ↑  Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, Lututė, 2007, 686 p. ISBN 978-9955-692-71-3
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

**Grotos** - įtaisas stambesniems nešmenims iš nuotekų srauto nukošti, kaip antai: rankiniu ar mechaniniu būdu valomi strypai, slankioji juosta, sukamasis skridinys arba būgnas iš skylėtų metalinių lakštų arba vielos. Grotų įrenginiai priklauso parengtiniams nuotekų valymo įrenginiams.

Skirstymas
----------

Pagal protarpių dydį grotos skirstomos į stambias, vidutinio stambumo ir smulkias. Stambių grotų, skirtų sulaikyti nuotekų sraute tekančias stambias priemaišas (popierių, plastmases gabalus, skudurus ir pan.), minimalūs protarpiai tarp grotų strypų - nuo 20 mm iki 50 mm. Vidutinio stambumo grotų protarpiai nuo 10 mm iki 20 mm, smulkių - nuo 2 mm iki 10 mm.

Pagal valymo būdą grotos skirstomos į mechaniniu ir rankiniu būdu valomas grotas. Pastarojo tipo grotų pasvirimo kampas nuo horizontalios ašies paprastai būna (45-70°), o mechaniniu būdu - (70-90°).

Tipai
-----

* Rankiniu būdu valomos strypinės grotos (angl. *manual bar screens*);
* Mechaniniu būdu valomos strypinės grotos (angl. *mechanical bar screens*);
* Laiptuotos grotos (angl. *step screens*);
* Būgninės grotos (angl. *drum screens*);
* Vertikalios būgninės/strypinės grotos su šalinimo sraigtu;
* Perforuotos grotos (angl. *perforated screens*);
* Smulkinamosios grotos.

Eksploatacija
-------------

Nešmenys nuo grotų šalinami nustatytais laiko intervalais arba, kai susidaro tam tikri slėgio nuostoliai. Jei grotos valomos pagal slėgio nuostolius, grotas rekomenduojama valyti, kai slėgio nuostoliai viršija:

* Rankiniu būdu valomoms grotoms nuo 150 mm iki 200 mm;
* Mechaniniu būdu valomoms grotoms nuo 150 mm iki 500 mm.

Šaltiniai
---------

* *STR 2.02.05:2004 Nuotekų valyklos. Pagrindinės nuostatos.* Vilnius, 2004.
* George T.; Franklin L. B.; H. David Stensel. Wastewater engineering. Treatment and reuse. 2003.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Balašicha*Балашиха* |
| --- |
|              |
| *Šv. Aleksandro Neviškio cerkvė* |
|  |
| 

BalašichaBalašicha

55°49′00″ š. pl. 37°58′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.81667°š. pl. 37.96667°r. ilg.﻿ / 55.81667; 37.96667﻿ (Balašicha)Koordinatės: 55°49′00″ š. pl. 37°58′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.81667°š. pl. 37.96667°r. ilg.﻿ / 55.81667; 37.96667﻿ (Balašicha) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Maskvos sritis Maskvos sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 520 962  |
| **Plotas** | 244,18 km² |
| **Tankumas** (2021) | 2 134 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Balašicha |

**Balašicha** (rus. *Балашиха*) – miestas Maskvos srityje (Rusija), prie Pechorkos upės (kairysis Maskvos upės intakas), 20 km į rytus nuo Maskvos; Miesto apygardos centras. 468,2 tūkst. gyventojų (2018). Geležinkelio stotis. Išvystyta mašinų, chemijos, medvilnės, maisto pramonė. Yra žemės ūkio universitetas.

Mieste išlikę dvarų pastatai, parkai, cerkvė, yra sanatorija.

Istorija
--------

Miestas įkurtas prie keleto fabrikų. 1824 m. *Горенки* sodyboje įkurtas popieriaus fabrikas (dirbo apie 1000 baudžiauninkų). 1830 m. Balašichos dvare įsteigtas audimo fabrikas-manufaktūra. 1847 m. vietoje malūnų prie upės pastatytas dar vienas audimo fabrikas (2600 darbuotojų). Prie visų šių fabrikų kūrėsi darbininkų gyvenvietės, kurios susijungė su gretimais kaimais. XIX a. viduryje visos gyvenvietės susijungė į vieną Balašichą. 1939 m. ji gavo miesto teises.

Vienas kaltinamųjų Rainių žudynių baudžiamojoje byloje Nr. 09-2-024-88 – Petras Raslanas po 1990 m. kovo 11 d. pasislėpė Balašichoje, kuri jį Rusija dangstė iki mirties.
**Ashley Williams**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Ashley Errol Williams |
| Gimimo data | 1984 m. rugpjūčio 23 d. (39 metai) |
| Gimimo vieta | Vulverhamptonas, Anglija |
| Ūgis | 1,83 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | baigęs karjerą |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2001–20032003–200820082008– | Hednesford Town FCStockport County FC→ Swansea City AFC (skol.)Swansea City AFC | 60 (0)  162 (3)  3 (0)  319 (14) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2008– | Velsas Velsas | 65 (2) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2016 m.. |

**Ešlis Erolas Viljamsas** (g. 1984 m. rugpjūčio 23 d.) – buvęs Velso futbolininkas, gynėjas. Atstovavo Velso rinktinei.

Karjera
-------

Futbolininko karjerą pradėjo Tamworth FC jaunimo klube, vėliau žaidė West Bromwich Albion FC jaunių komandoje. 2001 m. debiutavo Hednesford Town FC. 2003–2008 m. žaidė Stockport County FC. Nuo 2008 m. kovo mėn. iki 2007–2008 m. sezono pabaigos buvo skolinamas Swansea City AFC. Tais pačiais metais su Svonsio klubu pasirašė ilgalaikę sutartį.

Gimė Vulverhamptone, Anglijoje. Pasirinko atstovauti Velso rinktinei (senelis iš motinos pusės velsietis). Rinktinėje debiutavo 2008 m. kovo 26 d. išvykos draugiškose rungtynėse laimėjus 2–0 prieš Liuksemburgą.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Žemyno čempionatai** |
| Prancūzija 2016 | pusfinalis | 6 | 1 | 0 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑
| **Gigantiškasis elnias** |
| --- |
| Gigantiškojo elnio rekonstrukcija. |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Elniniai  *( Cervidae)* |
| Gentis: | *Megaloceros*  *( Megaloceros)* |
| Rūšis: | Gigantiškasis elnias  *( Megaloceros giganteus)* |

 |

**Gigantiškasis elnias** (*Megaloceros giganteus*) pošeimio elninių (lot. *Cervidae*) šeimos žinduolių rūšis.

Evoliucija
----------

Manoma, kad šiai rūšiai padarė galą pasikeitusios klimato sąlygos bei Eurazijos naujas teritorijas užėmę medžiotojai. Paskutiniai šios rūšies elnio griaučiai rasti Sibire. Spėjama, jog paskutinis elnias galėjo nugaišti maždaug prieš 7 700 metų. Daugiausiai gerai išsilaikiusių fosilijų radimviečių aptinkama Airijos ežerų nuogrimzdose ir durpingose pelkėse. Jų griaučiai datuojami 11 750 m. pr m. e. Manoma, kad jie gyvavo nuo 400 000 iki 10 950 pr. m. e. laikotarpiu. Buvo išplitę Eurazijoje ledynmečio metu. Tyrimai atskleidžia, kad jie išsivystė iš *M. giganteus antecedens* rūšies elnio, kurie buvo panašūs, bet turėjo sunkesnius ir glaustesnius ragus.

Apibūdinimas
------------

Šie gyvūnai pasižymėjo didžiuliu ūgiu, ties pečiais jų aukštis siekė 2,1 m. Gigantiškieji elniai turėjo didžiausius ragus iš visų elninių gyvūnų. Jų ilgis siekė iki 3,65 m ir svėrė iki 40 kg. Pagal kūno masę šie elniai prilygo iki šių dienų išlikusiems Aliaskos briedžiams, tačiau nusileido kitiems išnykusiems briedžiams (*C. scotti, C.latifrons*). Jie sverdavo 540–600 kg, o galingiausi patinai svėre apie 700 kg.

Galerija
--------

* RekonstrukcijaRekonstrukcija
* M. g. antecedens kaukolė*M. g. antecedens* kaukolė
* SkeletasSkeletas
* Tapyba Lasko urveTapyba Lasko urve

Šaltiniai
---------

1. ↑  Hughes, Sandrine; Hayden, Thomas J.; Douady, Christophe J.; Tougard, Christelle; Germonpré, Mietje; Stuart, Anthony; Lbova, Lyudmila; Carden, Ruth F.; Hänni, Catherine; Say, Ludovic (2006). „Molecular phylogeny of the extinct giant deer, Megaloceros giganteus". *Molecular Phylogenetics and Evolution*. **40** (1): 285–291. doi:10.1016/j.ympev.2006.02.004. PMID 16556506.
**Neilas Tankevičius** (g. 1969 m. liepos 1 d.) – Lietuvos diplomatas, ambasadorius.

Biografija
----------

1987 m. baigė Vilniaus Salomėjos Nėries vidurinę mokyklą. 1992 m. Vilniaus Gedimino technikos universitete įgijo Mechanikos inžinieriaus diplomą. 1994 m. studijavo diplomatijos mokslus Lidso universitete (Jungtinė Karalystė).

1992–1996 m. dirbo Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministerijos Šiaurės Europos šalių skyriuje (atašė, vėliau – pirmas sekretorius). 1996–1998 m. ambasados Švedijos karalystėje pirmas sekretorius. 1998–2000 m. Užsienio reikalų ministerijos Personalo skyriaus vadovas. 2000–2004 m. ir 2007–2010 m. Lietuvos Respublikos ambasados Danijos Karalystėje ministras patarėjas. 2004–2007 m. Užsienio reikalų ministerijos Europos sąjungos departamento Politinio ir institucinio bendradarbiavimo skyriaus vedėjas. 2010–2011 m. – Užsienio reikalų ministerijos Transatlantinio bendradarbiavimo ir saugumo politikos departamento direktoriaus pavaduotojas. 2011–2012 m. – Lietuvos Respublikos Ministro Pirmininko Andriaus Kubiliaus patarėjas. 2012–2017 m. – Lietuvos Respublikos ambasadorius Estijos Respublikoje. 2017-2022 m. - Užsienio reikalų ministerijos Valstybinio ir diplomatinio protokolo departamento direktorius. 

Vedęs, turi dvi dukras.

Apdovanojimai
-------------

* Lietuvos Respublikos užsienio reikalų ministro medalis
* Karūnos ordino karininko kryžius (Belgijos Karalystė)
* I klasės Marijos žemės kryžiaus ordinas (Estijos Respublika)
* Oranje-Nassau ordino Komandoro kryžius (Nyderlandai)

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vidmantas Purlys** | **Lietuvos ambasadorius Nyderlandų karalystėje** 2012–2017 | Po to:' |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Naujienos Archyvuota kopija 2013-07-24 iš Wayback Machine projekto. (Lietuvos Respublikos Prezideno institucija)
| **Petras Masiulis (1894)** |
| --- |
| Gimė | 1894 m. rugsėjo 22 d.Prastavoniai, Šeduvos valsčius |
| Mirė | 1957 m. balandžio 20 d. (62 metai)Kaunas |
| Vaikai | Tadas |
|  |
| Veikla | radiotechnikas, inžinierius |

**Petras Masiulis** (1894 m.rugsėjo 22 d. Prastavoniuose, Šeduvos valsčius – 1957 m. balandžio 20 d. Kaune) – inžinierius, radiotechnikas, Lietuvos kariuomenės pulkininkas leitenantas.

Biografija
----------

1914 m. baigė Šiaulių gimnaziją. 1916 m. Peterburgo politechnikos institute baigė 2 kursus. 1916 m. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę. 1917 m. pakeltas į paporučikius, paskirtas Kaukazo fronto radijo stoties viršininko pavaduotoju. 1917 m. baigė Aleksandropolio telegrafo mokyklą.

1919 m. vasario 24 d. grįžo į Lietuvą, įstojo į Panevėžio apsaugos būrį. 1919 m. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę, paskirtas į Inžinierijos batalioną. 1919 m. suteiktas vyr. leitenanto laipsnis. 1920 m. pakeltas į kapitonus. 1920 m. paskirtas Kauno radijo stoties viršininku. 1923 m. stažavosi „Telefunken" firmoje. Nuo 1923 m. bandė įvairias radijo stotis, buvo grupės vadovas radijo stoties *75 UFJ* bandymuose Kretingoje šaukiniu *LIS*. 1924 m. tai pat paskirtas E.T.B. radijo kuopos vadu. 1925 m. pakeltas į majorus. 1930 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1931 m. pakeltas į pulkininkus leitenantus ir paskirtas Karo technikos tiekimo skyriaus priėmimo komisijos pirmininku.

1946 m. MGB kartu su sūnumi Tadu suimtas. 1947 m. Vilniaus įgulos karo tribunolo nuteistas 10 metų lagerio ir 5 metus tremties. 1955 m. paleistas, grįžo į Lietuvą.

Apdovanotas Lietuvos nepriklausomybės medaliu (1928 m.), Vytauto Didžiojo 5 laipsnio ordinu (1930 m.).

Visuomeninė veikla
------------------

Lietuvos karių radijo mėgėjų draugijos (1926–1934 m.) vicepirmininkas ir valdybos narys. Ryšių technikos klausimais išspausdino virš 20 straipsnių, daugiausia leidiniuose „Paštininkų žodis", „Mūsų žinynas". Parašė knygelę „Katodiniai vamzdeliai radiotelegrafijoje" 1922 m. išleido karo mokslų skyrius.

Šaltiniai
---------

* Lietuvos kariuomenės karininkai 1918–1953, Vilnius, 2007, T. V, p. 171

Nuorodos
--------

* Biografija
Baťa|  |
| Pramonė | sporto prekės, tekstilė |
| Įkurta | 1894 m. |
| Centrinė būstinė | Lozana, Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| Produkcija | sportinė apranga, avalynė ir kt. |
| Tinklalapis | bata.com |

**„Baťa"** – tarptautinė avalynės, drabužių ir madingų aksesuarų gamintoja, kurios būstinė yra Lozanoje, Šveicarijoje. 

Korporacija yra viena iš pirmaujančių pasaulyje batsiuvių pagal apimtį, kasmet parduodama 150 milijonų porų batų. Turi daugiau nei 5 300 mažmeninės prekybos parduotuvių daugiau nei 70 šalių penkiuose žemynuose ir 21 gamyklą 18 šalių. „Bata" yra darbdavys daugiau nei 32 000 žmonių visame pasaulyje.

Daugiau nei 125 metus šeimos valdoma įmonė yra suskirstyta į tris verslo padalinius: Bata, Bata Industrials (apsauginiai batai) ir AW Lab (sportinio stiliaus). Bata turi daugiau nei 20 prekių ženklų, tokių kaip Bata, North Star, Power, Bubblegummers, Sprint, Weinbrenner, Sandak ir Toughees.

Istorija
--------

„T. & A. Baťa" batų įmonę 1894 m. rugsėjo 21 d. Zlino mieste, tuometinėje Austro-Vengrijos imperijoje (šiandien Čekija), įkūrė Tomášas Baťa, jo brolis Antoninas ir sesuo Anna, kurių šeima ištisas kartas buvo batsiuviais. Įmonėje dirbo 10 etatinių darbuotojų su fiksuotu darbo grafiku ir nuolatiniu savaitiniu atlyginimu.

1895 m. vasarą susidurta su finansiniais sunkumais. Nuspręsta batus siūti iš drobės, o ne iš odos. Šio tipo batai labai išpopuliarėjo ir padėjo įmonei išaugti iki 50 darbuotojų. Po ketverių metų „Baťa" sumontavo pirmąsias garais varomas mašinas, pradėdama greito modernizavimo laikotarpį. 

1904 m. Tomáš Baťa perskaitė straipsnį laikraštyje apie JAV gaminamas mašinas, tokias kaip Jano Ernsto Matzeligerio automatinis lazeris. Jis pasiėmė tris darbuotojus ir išvyko į Liną, miestą už Bostono, kuris tuo metu buvo pasaulio avalynės pramonės centras, siekdamas ištirti ir suprasti Amerikos masinės gamybos sistemą. Po šešių mėnesių jis grįžo į Zliną ir pristatė mechanizuotus gamybos būdus, kurie leido „Baťa" bendrovei tapti viena pirmųjų masinių batų gamintojų Europoje. Pirmasis masinis jos gaminys „Baťovky" buvo odiniai ir tekstiliniai batai, skirti dirbantiesiems, pasižymėję savo paprastumu, stiliumi, lengvumu ir prieinama kaina. Jos sėkmė padėjo paskatinti įmonės augimą, o po Antonín Baťa mirties 1908 m. Tomáš Baťa į verslą įtraukė du savo jaunesnius brolius Janą ir Bohušą. Pirmieji pardavimai eksportui ir pirmosios pardavimo agentūros prasidėjo 1909 m. Vokietijoje, vėliau – Balkanuose ir Artimuosiuose Rytuose. Iki 1912 m. „Baťa" dirbo 1 500 darbuotojų visu etatu.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
| Frydricho miestas |
| --- |
| Vietovė prijungta prie miesto 1722 m. |
| [[Vaizdas:|{{#if:|270px]] |
| 

Frydricho miestasFrydricho miestas

 |
| 55°42′25″š. pl. 21°08′17″r. ilg.﻿ / ﻿55.707°š. pl. 21.138°r. ilg.﻿ / 55.707; 21.138﻿ (Frydricho miestas) |
|  |
| **Apskritis** | Klaipėdos apskrities vėliava Klaipėdos apskritis |
| **Savivaldybė** | Klaipėdos miesto savivaldybės vėliava Klaipėdos miesto savivaldybė |

**Frydricho miestas** – istorinė Klaipėdos miesto dalis miesto centre, pietinėje Senamiesčio dalyje, prie Turgaus aikštės. Būdingas laisvas pastatų ir kvartalų išsidėstymas. Priemiestį mena Frydricho pasažas. Jame XX–XXI a. sandūroje iškeldinus įvairių įstaigų biurus, pastatai buvo rekonstruoti, išlaikant jų istorinį paveldą ir autentiškumą. Frydricho pasažas tapo poilsio, laisvalaikio ir pramogų vieta.

Istorija
--------

Frydricho pasažo tunelis
Pradžią Frydricho miestui davė pilies valdoje palei Senąją Dangę įsikūrusios sodybos. Nauja gatvė buvo praminta Odų alėja (vok. *Ledergasse*). Be žvejų čia gyveno odadirbiai, vėliau kūrėsi kiti pilį aptarnavę amatininkai, pilies pareigūnai ir kareiviai. 1589 m. čia gyveno 46 sodybų savininkai. Priemiestyje apsigyvendavo ir tie, kurie negalėjo arba neturėjo teisės įsikurti Klaipėdoje – svetimšaliai, kareiviai, smuklininkai, barzdaskučiai, pirtininkai, kirpėjai. XVI–XVII a. vietovė buvo žinoma ir kaip ***Odų priemiestis***. 1627–1629 m. juosiant Klaipėdą gynybiniais įtvirtinimais, į įtvirtintą teritoriją pateko ne tik Klaipėda, bet ir Odų priemiestis. Nuo XVII a. vidurio Klaipėdos miestas prašė prijungti pietinį priemiestį, tačiau XVII a. pabaigoje jis taip išsiplėtė, kad 1692 m. jam suteiktos atskiro miesto teisės, 1693 m. jis pavadintas ***Frydricho miestu*** (vok. *Friedrichsstadt*) Prūsijos karaliaus Frydricho I garbei. Miestas turėjo savo herbą, vėliavą ir seniūną.

XVII–XVIII a. sandūroje buvo užpilta Senosios Dangės vaga ir vietoje suformuota Didžioji Vandens gatvė. Taip išnyko riba, skyrusi Frydricho priemiestį nuo Klaipėdos miesto branduolio. Taigi, du miestai greta vienas kito egzistavo neilgai ir 1722 m. buvo sujungti. Tačiau Frydricho miesto pavadinimas naudotas dar ilgai – taip vadintas ne tik miesto rajonas, bet ir turgavietė, pradinė mokykla ir kt. Po 1854 m. didžiojo gaisro Frydricho mieste liko nemažai XVIII a. pabaigos pastatų, išlikę keli pasažo formos vidaus kiemai, liudijantys apie vidinę buvusių sklypų užstatymo struktūrą. 2006 m. Tiltų g. 26A duris atvėrė įvairių kavinių pasažas, kuriam suteiktas Frydricho vardas.

Frydricho priemiestis buvo didžiausias ir arčiausiai miesto branduolio. Kvartalai buvo didesni, chaotiškesni, nevienodi, užstatymas – perimetrinis, su viduje augančiais sodais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Istorija XVII a. Pasazas.(tikrinta 2023-10-27).
2. ↑  Klaipėdos istorija. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2023-10-27).
3. ↑  Agota Bričkutė. Klaipėda: miesto plano kaita. 2018-03-15, Kulturpolis.lt (tikrinta 2023-10-27).
4. ↑  „Friedricho pasažas". Archyvuota kopija 2023-10-27 iš Wayback Machine projekto. Krastogidas.lt (tikrinta 2023-10-27).
**Kazeem Aderounmu**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Kazeem Ojo Aderounmu |
| Gimimo data | 2000 m. sausio 10 d. (24 metai) |
| Gimimo vieta | Nigerija |
| Ūgis | 189 cm |
| Pravardė | Kaziukas, Kazys |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas, atakuojantis saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| ????–20??  2020–2021  2021–2023 | Real Sapphire  FK Ventspils  Dainava | 0? 0(?)20 0(2)31 0(5) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. rugpjūčio 26 d.. |

**Kazimas Odžas Aderunmu** (*Kazeem Ojo Aderounmu*; g. 2000 m. sausio 10 d.) – futbolininkas iš Nigerijos, rungtyniaujantis atakuojančio saugo arba puolėjo pozicijose.

Karjera
-------

Futbolininko karjerą pradėjo gimtinėje. Priklausė „Real Sapphire" klubui.

### FK Ventspils

2020 m. žaidėjas persikėlė į „Ventspilio" klubą. Sužaidė 15 kartų Virsliga pirmenybėse, kuriose pelnė du įvarčius bei atliko vieną rezultatyvų perdavimą. Debiutavo UEFA Europos lygos atrankos varžybose.

2021 m. futbolininkas tęsė karjerą „Ventspilio" klube, tačiau ekipa buvo pašalinta iš čempionato.

### DFK Dainava

2021 m. vasarą buvo paskelbta, kad tapo Alytaus „Dainavos" nariu. Debiutavo 2021 m. liepos 25 d. rungtynėse prieš Kėdainių „Nėvėžį". Šiose rungtynėse sužaidė vos keturias minutes.

2021 m. rugpjūčio 7 d. rungtynėse prieš Kauno rajono „Hegelmann Litauen" pelnė debiutinį įvartį A lygoje. Alytiškiai po šio įvarčiu pirmavo 1:0, tačiau persvaros išsaugoti nepavyko ir rungtynės baigėsi lygiosiomis 1:1.

Jau kitą dieną, 2021 m. rugpjūčio 8 d. Antros lygos rungtynėse prieš Be1 NFA ekipą pasižymėjo įvarčiu, nors alytiškiai ir pralaimėjo rezultatu 3:4.

2023 m. rugpjūčio 24 d. paskelbta, kad žaidėjas klubui nebeatstovaus.

Statistika
----------

A lygos ir Pirmos lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2021** | **DFK Dainava** | 4 | 1 |
| **2022** | **DFK Dainava** | 16 | 4 |
| **2023** | **DFK Dainava** | 11 | 0 |
|

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  alyga.lt naujienos: interviu su žaidėju
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑  sportas.lt naujienos: Kazeem palieka Dainava

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
| Palangos žydų senosios kapinės |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Palangos žydų senosios kapinėsPalangos žydų senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°55′59″š. pl. 21°03′58″r. ilg.﻿ / ﻿55.933°š. pl. 21.066°r. ilg.﻿ / 55.933; 21.066 |

 |
| Vieta | Palangos miesto savivaldybė |
| Plotas | 1085 m² |
| Naudotas | XVIII a. pab. – XX a. I pusės |
| Registro Nr. | 32235 |

**Palangos žydų senosios kapinės** – neveikiančios žydų kapinės Palangoje, maždaug 300 m į rytus nuo Naglio kalno. Plotas – 1085 m², teritorija apaugusi mišku. Kaip vietinės reikšmės objektas, 2008 m. rugsėjo 4 d. įrašytos į Kultūros vertybių registrą.

Šiose kapinėse laidota nuo XVIII a. pab. iki XX a. pirmos pusės. 2008 m. priskaičiuota 10 išlikusių paminklų su hebrajiškais įrašais. Paminklai iš granito ir betono, jų dydis įvairus, kai kurie nuskeltu viršumi.

Pirmosios Palangos žydų laidojimo brolijos knygos pildytos nuo 1487 m. tačiau iki šių dienų neišliko – jas sunaikino 1938 m. gegužės 10 d. kilęs Palangos gaisras. Nuo 1831 m. duomenys apie kapinėse prie Naglio kalno laidojamus žydus buvo fiksuojami naujose knygose.

Kapinėse stovi juodo granito paminklas (architektė Irena Likšienė), jo įraše išdėstyti pagrindiniai duomenys apie kapines.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  Palangos senosios (XVIII pab.–XX a. I p.) žydų kapinės. Žemaičių žemė. Nuoroda tikrinta 2024-04-01.
2. ↑  *Žydų paveldas Palangoje: tema, vis dar tebelaukianti išsamesnių tyrimų*. Palangos tiltas. Nuoroda tikrinta 2024-04-01.
3. ↑  *Senųjų žydų vėlės rauda dėl gyvųjų palangiškių abejingumo*. Palangos tiltas. Nuoroda tikrinta 2024-04-01.
| **Jonas Rėza** |
| --- |
| Gimė | 1576 m. gegužės 25 d.Tilžė, Prūsijos kunigaikštystė |
| Mirė | 1629 m. rugpjūčio 30 d. (53 metai)Karaliaučius, Prūsijos kunigaikštystė |
|  |
| Veikla | liuteronų kunigas, redaktorius, kalbos normintojas |
|  |
| Alma mater | Karaliaučiaus universitetas |

**Jonas Rėza** (vok. *Johannes Rehsa, Johann Rehse, Johann Rhese*, 1576 m. gegužės 25 d. Tilžė – 1629 m. rugpjūčio 30 d. Karaliaučius) – lietuvių religinės literatūros rengėjas, senosios lietuvių rašomosios kalbos normintojas.

Biografija
----------

Kaip kunigaikščio stipendininkas, nuo 1591 m. studijavo teologiją Karaliaučiaus universitete, kurį laiką tikriausiai mokėsi Vitenbergo ir Strasbūro universitetuose. Kaip lietuvių kalbos mokovas, 1599 m. Tilžėje paskirtas kantoriumi (giedotoju solistu, bažnytinio choro vadovu). 1600–1621 m. buvo Tolminkiemio, nuo 1621 m. mirus L. Zengštokui (*L. Sengstock*), Karaliaučiaus lietuvių evangelikų liuteronų kunigas. Rūpinosi lietuvių raštais. Buvo vienas iš J. Bretkūno išverstos Biblijos rankraščio redaktorių, bet spėjo baigti ir 1625 m. kunigaikščio Jurgio Vilhelmo (*Georg Wilhelm*) lėšomis išleisti tik psalmių knygą („Psalteras Dovydo", 1625). Psalmes J. Rėza tvarkė remdamasis vokiškais M. Liuterio tekstais, psalmynas buvo kartojamas, juo buvo grindžiamasi Mažojoje Lietuvoje vėliau verčiant psalmes. Tai buvo pirmasis lietuviškas psalmynas ir pirmoji knyga, besiremianti vien Prūsijos vakarų aukštaičių patarme, kurią vėliau aprašė, jos gramatines formas įtvirtino D. Kleinas. Išskyrus keletą atvejų, šioje tarmėje nėra nei žemaitiškų formų be afrikatų, nei turinčių dvibalsių *uo, ie* žemaitiškus atitikmenis, nei liepiamosios nuosakos su priesaga *-ke*- ar kitokių žemaitybių. Prūsijos lietuvių raštų kalboje labiausiai orientuotasi į vietinės tarmės pietines šnektas (būsimuosius baltasermėgius). J. Rėzos psalmyne matyti lietuvių bendrinei kalbai artimõs rašomosios kalbos užuomazga. XIX a. pabaigoje prasidėjus tautiniam lietuvių atgimimui ir ėmus spausdinti „Aušrą", šis rašomosios kalbos variantas iš esmės buvo perkeltas į Didžiąją Lietuvą ir padėjo pamatus dabartinei lietuvių bendrinei kalbai. J. Rėza ketino išleisti daugiau J. Bretkūno Biblijos dalių ir suredagavo Naująjį Testamentą, bet visus darbus nutraukė netikėta mirtis nuo maro. J. Rėzos kalbą tyrė V. Žulys ir kiti kalbininkai.

Išnašos
-------

1. 1 2  D. Pociūtė-Abukevičienė (2011-12-08, red. 2018-09-30). R. Dragenytė (red.). „Jonas Rėza". VLE. Nuoroda tikrinta 2024-02-20. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
2. 1 2  D. Taparauskienė (2024). „Jonas Rėza – senosios lietuvių rašomosios kalbos normintojas". *sirvintuvb.lt*. Nuoroda tikrinta 2024-02-20.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Darius Bredelis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1969 m. liepos 17 d. (54 metai)Tauragėje |
| Sutuoktinis (-ė) | Jūratė |
| Vaikai | Evelina |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Tauragės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1993 m. Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | Kauno technologijos universitetasKlaipėdos universitetas |

**Darius Bredelis** (g. 1969 m. liepos 17 d. Tauragėje) – Lietuvos ir Tauragės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1976 m. pradėjo lankyti Žalgirių vidurinę mokyklą, 1979 m. perėjo į Jovarų vidurinę mokyklą, kur baigė 8 klases, 1984–1988 m. mokėsi Tauragės politechnikume, jį baigė su pagyrimu ir įgijo techniko mechaniko specialybę. 1988–1997 m. studijavo Kauno technologijos universitete ir įgijo inžinieriaus mechaniko specialybę. 1999–2001 m. studijavo Klaipėdos universitete ir įgijo pedagogo kvalifikaciją. 2000–2002 m. Klaipėdos universitete įgijo informatikos mokytojo bendrojo lavinimo mokyklose kvalifikaciją. 2005 m. Kauno technologijos universitete baigė viešojo administravimo magistrantūrą.

1995–1997 m. Tauragės rajono savivaldybės mero pavaduotojas. 1997–1998 m. Tauragės apskrities viršininko administracijos vyriausias specialistas. 1998–2001 m. Tauragės apskrities regioninio kompiuterių mokymo centro direktorius, nuo 2001 m. Tauragės profesinio rengimo centro profesinio rengimo skyriaus vedėjas.

1995–2015 m. Tauragės rajono savivaldybės tarybos narys. 2003–2007 m. švietimo komiteto, 2007–2011 m. finansų komiteto pirmininkas.

Nuo 1993 m. Tėvynės sąjungos Tauragės rajono skyriaus narys, Jaunųjų konservatorių lygos narys, Tauragės skyriaus pirmininkas.

1994–2000 m. Lietuvos šaulių sąjungos narys. 1996–2002 m. Lietuvos suaugusiųjų švietimo asociacijos narys. Bendruomenės „Tauragės Jovarai" pirmininko pavaduotojas.

Sutuoktinė Jūratė. Dukra Evelina..

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-10 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2021-05-06 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
**Georgios Vovoras**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1977 m. sausio 18 d. (47 metai) |
| Gimimo vieta | Atėnai, Graikija |
| Klubas |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** |  |
| Profesionalūs klubai |
| 0 | 0 |  |
|  Treniruotos komandos |
| 2000–20022002–20032003–20052005–20072007–200820082008–200920102010–20122012–20142014–20152015–20162016–20202020–20212021–202220222022–20232024– | Chalkidės „AGE" (asist.)Alimos BC (asist.)Atėnų "Milon" (asist.)Atėnų "Doukas" (asist.)Retimno „AGO" (asist.)Salonikų „PAOK" (asist.)Kretos „OFI"Trikalos „2000" (asist.)Atėnų „Peristeri" (asist.)Atėnų „Panathinaikos" (asist.)Kazanės „UNIKS" (asist.)Nikosijos „APOEL"Atėnų „Panathinaikos" (asist.)Atėnų „Panathinaikos"Debreceno „EAC"Atėnų „Panathinaikos"Atėnų „Panathinaikos" (asist.)Klaipėdos „Neptūnas" |
|  |

**Jorgas Vovoras** (gr. Γιώργος Βόβορας = *Giōrgos Vóvoras*; g. 1977 m. sausio 18 d.) – Graikijos krepšinio treneris.

Karjera
-------

Trenerio karjerą pradėjo kaip asistentas Graikijos antrosios lygos komandose – Chalkidės AGE (2000–2002 m.), Alimos BC (2002–2003 m.), Milon B.C. (2003–2005 m.), Doukas B.C. (2005–2007 m.). 2007–2008 m. dirbo asistentu Graikijos krepšinio lygos klubuose Retimno AGO ir Salonikų PAOK. 2008–2009 m. sezone debiutavo vyriausiojo trenerio pareigose Kretos OFI klube, žaidusiame Graikijos trečioje lygoje. Vėliau dirbo asistentu Trikalos „Trikala 2000" ir Atėnų „Peristeri" ekipose. 2012–2014 m. dirbo Argyrio Pedoulakio asistentu Graikijos čempionų klube Atėnų „Panathinaikos", vėliau su treneriu 2014–2015 m. dirbo Kazanės UNIKS komandoje. 2015–2016 m. dirbo vyr. treneriu Nikosijos APOEL komandoje, nuvesdamas ekipą iki Kipro krepšinio lygos finalo bei laimėdamas šalies taurę. 2016 m. grįžo į Atėnų „Panathinaikos" ir dirbo asistentu iki 2020 m. kelis kartus (2016, 2018 ir 2019 m.) buvo laikinuoju vyriausiuoju treneriu. 2020 m. birželio 17 d. buvo paskirtas „Panathinaikos" vyriausiuoju treneriu 2020–2021 m. sezonui. 2021 m. sausio 4 d. pasitraukė iš pareigų, kuomet buvo pakeistas Odedo Katašo. 2021–2022 m. sezone dirbo vyr. treneriu Vengrijos Debreceno EAC komandoje. 2022 m. balandį dar sykį grįžo į Atėnų „Panathinaikos", kur dirbo vyr. treneriu iki sezono pabaigos, o 2022–2023 m. sezone tapo Dejano Radonjičiaus asistentu. 2024 m. vasario 23 d. buvo paskirtas Klaipėdos „Neptūno" vyriausiuoju treneriu.

Pasiekimai
----------

* Graikijos krepšinio lygos čempionas (2013, 2014, 2017–2020 m.)
* Graikijos krepšinio taurės čempionas (2013, 2014, 2017, 2019 m.)
* Kipro krepšinio taurės čempionas (2016 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „George Vovoras named Panathinaikos head coach". *Sportando.basketball* (anglų). 2022-04-14. Nuoroda tikrinta 2024-02-23.
2. ↑  „PAO sukirto rankomis su naujuoju strategu, bet tik iki sezono pabaigos". *DELFI.lt*. 2022-04-14. Nuoroda tikrinta 2024-02-23.
3. ↑  „„Neptūno" naujas strategas – Eurolygoje dirbęs graikas". *Basketnews.lt*. 2024-02-23. Nuoroda tikrinta 2024-02-23.

Nuorodos
--------

* Eurobasket.com profilis (anglų k.)
* Eurolygos profilis Archyvuota kopija 2024-02-23 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
* Basketnews.lt profilis
| **Deimantė Rimkutė** |
| --- |
| Gimė | 1998 m. birželio 29 d. (25 metai)Vilnius |
|  |
| Partija | 2019 m. Laisvės partija |
|  |
| Alma mater | VU Teisės fakultetas |

**Deimantė Rimkutė** (g. 1998 m. birželio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos teisininkė, politikė, visuomenininkė.

Biografija
----------

2017 m. baigė Vilniaus Jono Basanavičiaus gimnaziją. Nuo 2017 m. studijuoja Vilniaus universiteto Teisės fakulteto teisės vientisosiose studijose.

Lietuvos ir tarptautinių organizacijų savanorė, dirbo visuomeninį darbą:nuo 2014 m. Lietuvos liberalaus jaunimo narė, 2015–2016 m. Lietuvos mokinių parlamento atstovė Švietimo ir mokslo ministerijoje.

2016–2017 m. Vilniaus liberalaus jaunimo organizacijos pirmininkė, 2016–2018 m. Vilniaus jaunimo organizacijų sąjungos „Apskritas stalas" valdybos narė, 2017–2019 m. nacionalinės jaunimo reikalų tarybos narė, nuo 2018 m. Europos liberalaus jaunimo valdybos narė.

Nuo 2019 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narė. Būdama 20 m. amžiaus, tapo jauniausia išrinkta Vilniaus politike.

Nuo 2019 m. Laisvės partijos valdybos narė.

Moka anglų kalbą, domisi teise, politine filosofija, Europos politika, keliavimu, laisvalaikiu rašo straipsnius žiniasklaidai. 2016 laimėjo „Duke of Edinburgh Awards" bronzinį apdovanojimą. 2018 m. prisidėjo prie Europos liberalų forumo mokslinės monografijos

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* Biografija (*vrk.lt*)[neveikianti nuoroda]
| **Vitalijus Cololo** |
| --- |
| Gimė | 1974 m. rugpjūčio 3 d.Druskininkai, LTSR |
| Mirė | 2019 m. gruodžio 2 d. (45 metai)Ispanija |
| Sutuoktinis (-ė) | Inga |
|  |
| Veikla | humoristas, laidų vedėjas |
|  |
| Alma mater | Šiaulių pedagoginis institutas |

**Vitalijus Cololo** (1974 m. rugpjūčio 3 d. Druskininkuose – 2019 m. gruodžio 2 d. Ispanijoje) – graikų kilmės lietuvių humoristas, renginių vedėjas, pedagogas.

Biografija
----------

Baigė Druskininkų 2-ąją vidurinę mokyklą, Šiaulių pedagoginiame institute įgijo pradinių klasių mokytojo specialybę.

Studijuodamas Pedagoginiame institute, aktyviai dalyvavo studentų linksmųjų išradingųjų klube, buvo šio klubo kapitonas. Tuo metu Šiaulių LIK-as tarp Lietuvos aukštųjų mokyklų klubų visada užimdavo pirmąsias vietas. Dalyvavo Lietuvos studentų LIK-ų konkursuose. Šiaulių pedagoginio universiteto studentų laisvalaikio centro administratorius-renginių organizatorius.

Vienuolika metų dirbo TV3, vėliau perėjo į LNK televiziją. TV3 humoro laidos „Tegyvuoja karalius!" (su V. Šilansku, Vytautu Šapranausku), „Šeštadienio šou", „Šapro šou", „Kioskelis", „Puikusis šou", „Dzin", filmavosi seriale „Grybauskai"; dalyvavo ištvermės realybės šou „Džiunglės", LNK laidos „Oplia" ir kt. dalyvis. Renginių ir laidų (Lietuvos talentai), „Vaikų balsas" apdovanojimų vedėjas. Dalyvavo projekte „Iššūkis žvaigždėms. Lietuvos dainų dešimtukas" (su Rasa Kaušiūte), „Žvaigždžių duetai" su Natalija Bunke laimėjo 3 vietą. Humoro šou „Prajuokink mane" ir „Juoko kovos" komisijos narys.

Druskininkų miesto muziejaus filialo (Vaikų dailės galerijos) vadovas. Druskininkų „Rotary" klubo narys.

Siekdamas pareklamuoti artėjantį humoro šou, 2018 m. rugpjūčio 15 d. kartu su režisieriumi Emiliu Vėlyviu

ir aktoriumi Mindaugu Papingiu sutrikdė pamaldas Turgelių miestelio bažnyčioje tikintiesiems dalindamas netikras kanapių suktines. Nors dėl V. Cololo mirties byla jo atžvilgiu buvo nutraukta, teismas nuteisė su juo buvusius kolegas.

Žmona – Inga (vedė 2000 m.). Dukra – Evita.

2019 m. gruodžio 2 d. mirė Ispanijoje dėl komplikacijų po uždegimo.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Sulaukęs vos 45-erių Ispanijoje mirė humoristas Vitalijus Cololo
2. ↑  Cololo jau nebe vienas! Archyvuota kopija 2011-07-20 iš Wayback Machine projekto. (Druskonis, 2000 m. birželio 23 – 29 d. Nr. 26 (559))
3. ↑  Vitalijus Cololo: mes – ne prostitutės, o prekės (papildyta gruodžio 10 d.) („Žmonės", 2009 m. gruodžio 6 d. 17.10)
4. ↑
5. ↑  Druskininkų „Rotary" klubas Archyvuota kopija 2012-05-30 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvos talentai |
| --- |
|  |
| Sezonai | 
1 · 2 · 3 · 4 · 5 |
|  |
| Vedėjai | 
Džiugas Siaurusaitis · Mindaugas Stasiulis · Vitalijus Cololo · Mindaugas Rainys |
|  |
| Komisijos nariai | 
Adolfas Večerskis · Rūta Ščiogolevaitė · Marijonas Mikutavičius · Vytautas Šapranauskas · Dalia Ibelhauptaitė · Ilona Balsytė · Saulius Urbonavičius · Naglis Šulija |
|  |
| Laimėtojai | 
Mikas Stankevičius · Martynas Levickis · Marius Petrauskas · „Project Mayhem" · Kasparas Bujanauskas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| La Serena*La Serena* |
| --- |
|              |
| *La Serenos senamiesčio gatvė* |
|  |
| 

La SerenaLa Serena

29°54′0″ p. pl. 71°15′0″ v. ilg.﻿ / ﻿29.90000°š. pl. 71.25000°r. ilg.﻿ / 29.90000; 71.25000﻿ (La Serena)Koordinatės: 29°54′0″ p. pl. 71°15′0″ v. ilg.﻿ / ﻿29.90000°š. pl. 71.25000°r. ilg.﻿ / 29.90000; 71.25000﻿ (La Serena) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Čilės vėliava Čilė |
| **Regionas** | Kokimbo regionas Kokimbo regionas |
| **Provincija** | Elkės provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1544 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 196 178  |
|  |
|  **Vikiteka** | La Serena |

**La Serena** (isp. *La Serena* – 'Sirena') – miestas centro šiaurinėje Čilėje, Ramiojo vandenyno pakrantėje, 471 km į šiaurę nuo Santjago. Kokimbo regiono ir Elkės provincijos centras. 196 tūkst. gyventojų (2017 m.), drauge su priemiesčiais (Kokimbu ir kt.) – apie 300 tūkst. gyventojų. Yra La Floridos oro uostas. Kokimbe yra jūrų uostas. Maisto (įskaitant vyną) pramonė. Svarbus turistinis centras. Yra La Serenos universitetas, XIX a. katedra.

Istorija
--------

La Serena – vienas seniausių šalies miestų. Įkurtas 1544 m. savo amžiumi nusileidžia tik Santjagui ir Arikai. Miestą įkūrė Pedro de Valdivia kaip tarpinį uostą tarp Limos ir Santjago. 1549 m. miestą visiškai sugriovė indėnai, bet tais pačiais metais jis atkurtas kapitono Francisco de Aguirre.

Šaltiniai
---------

1. CHILE: Coquimbo, *citypopulation.de*
2. ↑  CHILE: Coquimbo, *citypopulation.de*