recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Juandziangas |
| --- |
| Juandziangas Dziangkou mieste Juandziangas Dziangkou mieste |
| **Ilgis** | 993 km |
| **Baseino plotas** | 90 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 2500 m³/s |
| **Ištakos** | Guidžou kalnynas |
| **Žiotys** | Duntinhu |
| **Šalys** | Kinijos vėliava Kinija |

**Juandziangas** (kin. 沅江, pinyin: *Yuánjiāng*) – upė pietų Kinijoje, Guidžou ir Hunano provincijose. Prasideda Guidžou kalnyne, aukštupyje vadinama Lungtoudziangu. Teka šiaurės rytų kryptimi per kalnus, vėliau – per kalvotą Dzianghanio lygumą. Įteka į Duntinhu ežerą (šis protaka jungiasi su Jangzde).

Didžiausi intakai: Vudziangas, Judziangas (kairieji).

Upės režimas musoninis, poplūdis būna vasarą. Laivuojama žemupyje. Svarbiausias miestas prie Juandziango – Čangdė.

Duntinhu baseino žemėlapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 505
Albanų sargas Kaire. 1877 m. piešinys
**Egipto albanai** (alb. *Shqiptarët në Egjipt*) – Egipte gyvenanti albanų diaspora.

Egipto albanų bendruomenės ištakos siekia Osmanų imperijos laikus, kuomet Egipte buvo dislokuotas karinis albanų būrys. Albanų bendruomenė Egipte susidarė, XVIII a. antroje pusėje šalyje apsigyvenus kareiviams ir samdiniams. Egipto valdovas Muhamedas Ali buvo albanų kilmės, jis įkūrė Naująją Egipto karalystę, gyvavusią iki pat 1952 m. Per 1952 m. Egipto revoliuciją dauguma albanų buvo priversti palikti Egiptą, didžioji dalis bendruomenės persikėlė į JAV ar Kanadą. Vėlesniais metais požiūris į albanus Egipte pasikeitė, tačiau tik kelios iš šeimų grįžo į Egiptą. Šiuo metu Egipte albanų tėra likę apie 18 tūkst.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2019-12-22 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAlbanų diasporos |
| --- |
|  |
| Afrika | 
Egiptas |
|  |
| Azija | 
Sirija **·** Turkija |
|  |
| Europa | 
Austrija **·** Bulgarija **·** Belgija **·** Bosnija ir Hercegovina **·** Kroatija (Arbanasiai) **·** Danija **·** Suomija **·** Prancūzija **·** Vokietija **·** Graikija (Chamo albanai) **·** Vengrija **·** Italija (Pietų Italija) **·** Kosovas **·** Juodkalnija **·** Nyderlandai **·** Šiaurės Makedonija **·** Norvegija **·** Rumunija **·** Serbija **·** Slovėnija **·** Ispanija **·** Švedija **·** Šveicarija **·** Ukraina **·** Jungtinė Karalystė |
|  |
| Šiaurės Amerika | 
Kanada **·** Jungtinės Valstijos |
|  |
| Australija ir Okeanija | 
Australija **·** Naujoji Zelandija |
|  |
| Pietų Amerika | 
Argentina **·** Čilė |

 |
**Chuanas de Valdesas Lealis** (isp. *Juan de Valdés Leal*, 1622 m. gegužės 4 d. – 1690 m. spalio 15 d.) – XVII a. ispanų baroko tapytojas.

Biografija
----------

Chuanas de Valdesas Lealis gimė 1622 m. gegužės 4 d. Sevilijoje. Apie jo jaunystę beveik nieko nežinoma. Būdamas apie 20 metų amžiaus jis mokėsi pas tapytoją Antonijų del Kastilją Kordoboje. Buvo paveiktas Ticiano ir Tintoreto tapybos bei savo laikmečio tapytojų iš Sevilijos ir Madrido, tarp jų F. Hereros. 1647 m. jis vedė ir susilaukė penkių vaikų, iš kurių keli tapo menininkais. Ch. de Valdesas Lealis pagarsėjo egzotiškų spalvų, dramatiškų šviesos efektų ir energingų potėpių tapyba, kuri atliepė to meto Ispanijoje dominavusias religinės egzaltacijos nuotaikas. Jis tapė altorinius paveikslus, *vanitas* temos kūrinius, freskas. Jo stilius buvo beveik priešingas B. E. Muriljo stiliui, tačiau tapytojai susidraugavo ir kartais dirbdavo kartu ties bendrais paveikslais. 1656 m. grįžęs į Seviliją Ch. de Valdesas Lealis 1660 m. padėjo B. E. Muriljui įsteigti vietos dailės akademiją. 1663−1666 m. buvo jos prezidentu. Jis taip pat kūrė skulptūras, grafiką, paauksavimus. Po 1680 m. labiau tapė freskas, buvo apsirgęs ir šiame darbe jam padėjo sūnus Lukas. Chuanas de Valdesas Lealis mirė 1690 m. spalio 15 d. Sevilijoje.

Darbų galerija
--------------

* „Šv. Jeronimas" (Prado muziejus)
* „Mergelės Marijos paėmimas į Dangų" (Sevilijos dailės akademija)
* *„Finis Gloriae Mundi"* (Sevilijos *Santa Caridad* ligoninė)
* „Kristus su kryžiumi" (Prado muziejus)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juan de Valdés Leal** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Encyclopaedia Britannica
* J. P. Getty muziejaus informacija
|  |
| --- |
| Ferrovia Circumetnea |
|  |
| Vieta |
| **Šalys** | Italijos vėliava Italija |
| **Miestai** | Katanija – Ripostas |
| Pagrindinė informacija |
| **Tipas** | Regioninis |
| **Operatorius** | Ferrovia Circumetnea |
| **Statybų pradžia** | 1889 m. |
| **Atidarymas** | 1895 m. |
| Techninė informacija |
| **Ilgis** | 111 km |
| **Vėžė** | 950 mm vėžė |
| **Išvystomas greitis** | 100 km/val |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Ferrovia Circumetnea** – 111 km ilgio siaurojo (950 mm) geležinkelio linija Italijoje, aplink Etnos ugnikalnį. Linija prasideda Katanijoje ir baigiasi Riposto mieste.

Ši geležinkelio linija beveik pilnai apsuka ratą aplink Etnos ugnikalnį. Apsukusi ratą laikrodžio rodyklės kryptimi linija baigiasi apie 28 km į šiaurę nuo pradžios Katanijoje, Riposto centre.

Nuo 2016 m. liniją aptarnauja dyzeliniai Lenkijos kompanijos Newag *Vulcano* traukiniai. Iš viso yra naudojami 4 tokie traukiniai, galintys pasiekti 100 km/val. greitį ir talpinantys 106 keleivius.

Kompanija *Ferrovia Circumetnea* taip pat valdo ir Katanijos metropoliteną.

Galerija
--------

* Dmu 001 traukinys Catania Borgo stotyje 2015 m.Dmu 001 traukinys Catania Borgo stotyje 2015 m.
* Randazzo stotisRandazzo stotis

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

Šaltiniai
---------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Piemenų salos ir povandeniniai ugnikalniai
**Piemenų salos** – salų grupė, esanti Naujųjų Hebridų salyne tarp Epi ir Efatės salų. Į šią salų grupę patenka Laikos, Tongoa, Tongariki, Emae, Makiros, Mataso ir Monumento salos. Piemenų salos priklauso Šefos provincijai (Vanuatu).

Salų regione yra du povandeniniai ugnikalniai – Kuvae ir Makura. Salos išsidėstę šių ugnikalnių kalderų ribose. Aukščiausia iš salų yra Emae (644 m virš jūros lygio). Tongariki salos aukštis taip pat viršija 500 m.

Kalbos
------

Daugumoje Piemenų salų gyvena melaneziečiai, kaip ir didžiojoje dalyje Vanuatu salų, bet Emae priklauso Polinezijos kultūrai. Be Emae salos, kurioje bendraujama futunų kalba, Piemenų salose yra trys kalbos, kuriomis kalba kitos salos: šiaurinės efatės kalba, kuri naudojama Tongoa saloje ir namakura kalba, kuria kalbama Mataso, Makura, Tongoa ir Tongariki salose. Šiomis kalbomis taip pat kalbama Efatės saloje. Šios kalbos taip pat yra susijusios su kitomis Efetės ir centrinės Vanuatu kalbomis, kurios patenka į centrinės Vanuatu kalbų grupę.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Egipto Mau katė
**Egipto Mau** – vidutinio dydžio, trumpaplaukės katės. Tai vienintelės katės, turinčios natūraliai susidariusias, o ne specialiai išveistas dėmeles. Dėmelės yra ne tik ant kailio – nuskusta Egipto Mau turi dėmeles ant odos.

Charakteris
-----------

Egipto Mau katės yra labai judrios. Jos mėgsta dūkti ir siausti tiek jaunos, tiek suaugusios. Mau katės mėgsta švelnumą, be to, pačios yra nepaprastai meilios. Jos mielai bendrauja tiek su žmonėmis, tiek su kitais gyvūnais. Mau katės linkusios bendrauti balsu, kuris gali būti ir švelniai melodingas, ir grėsmingai riaumojantis, ir kniaukiantis.

Išvaizda
--------

Egipto Mau kūno sudėjimas labai panašus į Abisinijos katės. Kūnas rytietiško tipo, grakštus, bet turi būti raumeningas ir šiek tiek kresnesnis už Rytų trumpaplaukės katės.
Egipto Mau būna keturių spalvų: alavo, bronzos, sidabro ir dūmo atspalvio. Akys dažniausiai žalios arba gintarinės.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Egipto Mau** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Bucharos emyras Mohamedas Alim Chanas (1880–1944) su chalatu
Kirgizų šeima su chalatais (1911 m.)
**Chalatas** – laisvas ilgarankovis ilgas drabužis, užsagstomas priekyje:

* šilkinis ar medvilninis viršutinis nacionalinis drabužis, įprastas Vidurinėje Azijoje, Irane, Pakistane ir šiaurės Indijoje. Chalatus vilki tiek vyrai, tiek moterys.
* namų arba darbinis drabužis – pvz. maudymosi chalatas, laboratorinis chalatas, darbo chalatas. Tokie drabužiai imti vadinti chalatais rusų kalboje, o vėliau perimti ir lietuvių kalboje. Maudymosi chalatai sujuosiami virvele, o kiti paprastai užsagstomi.

Azijos chalatai
---------------

Seniau turtingai išpuoštus chalatus naudojo kaip garbingą apdovanojimą. Žodžiu *khalat/khilat* vadino apdovanojimo tokiu apdovanojamuoju chalatu procedūrą. Panaši apdovanojimo drabužiu tradicija žinoma ir kitose kultūrose (pvz. Rusijoje caras apdovanodavo kailiniais). XIX a. Britų Indijoje žodis *khillat* reiškė bet kokį apdovanojimą pinigais ar daiktais, kuriais Indijos vyriausybė apdovanodavo duoklininkus kunigaikščius, chanus ir genčių vadus už jų tarnybą.

Vidurinėje Azijoje chalatai galėjo būti ploni dekoratyvūs drabužiai ar stori ir ilgi, vasarą dieną ginantys nuo karščio, o žiemą ar naktį – nuo šalčio.

* Turkiškas chalatas Sankt Peterburgo KunstkamerojeTurkiškas chalatas Sankt Peterburgo Kunstkameroje
* Laboratoriniai chalataiLaboratoriniai chalatai
* Vaikai su maudymosi chalataisVaikai su maudymosi chalatais
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Butanas dažnai įvardijamas kaip „Paskutinė Šangrila"
**Šangrila** (tibet. ཞང་ལ  = *Shangri-La*) – išgalvota vietovė, pirmą kartą 1933 m. aprašyta britų rašytojo Džeimso Hiltono romane „Dingęs horizontas". Aprašomas kaip mistinis, harmonijos kupinas, laimingų ir nemirtingų žmonių gyvenamas, budistų vienuolių prižiūrimas slėnis nepasiekiamuose Kunluno kalnų vakaruose. Vėliau Šangrila tapo mistinės ir nepasiekiamos utopijos Himalajuose sinonimu.

Žodis kilo iš tibetiečių kalbos: *Šang* – nuo Tibeto provincijos U Cango, *ri* – kalnai, *la* – kalnų perėja; taigi Šangrila reiškia Cango kalnų perėją.

Turistiniais sumetimais nemažai vietovių Centrinės Azijos kalnuose skelbiasi esančios Šangrila:

* Kinija Kunluno vakaruose esančią Žongdiano apygardą pavadino Šangrilos apygarda. Taip pat įvairūs kiti regionai Junane ar Tibete (Jarlung Cangpo kanjonas, Kamo regionas ir kt.).
* Spėjama, kad Hiltoną aprašyti Šangrilą įkvėpė Pakistane, netoli Gilgito esantis Hunzos slėnis. Netoli nuo ten įkurtas Šangrilos kurortas.
* Butanas dėl savo izoliacijos ir unikalių tradicijų laikomas „Paskutine Šangrila";
* Istorikas Maiklas Vudas siūlo, kad Šangrila galėjusi būti buvusios Gugo karalystės Tibete sostinė Caparangas.

1937 m. pagal romaną pastatytas tokio pat pavadinimo filmas. Šangrilos idėja išpopuliarėjo nacių klestėjimo laikotarpiu Vokietijoje. Į Himalajus buvo išsiųstos kelios ekspedicijos (garsiausia 1939 m. vadovaujama Ernsto Šeferio) rasti Šangrilą bei budizmo nepaliestą senovinę aukščiausiąją rasę. II pasaulinio karo metais *USS Shangri-La (CV-38)* buvo pavadintas JAV lėktuvnešis.

Šangrila tapo svarbiu motyvu knygose, filmuose (pvz. Sky Captain and the World of Tomorrow, Mumija: Drakono imperatoriaus kapas ir kt.), tokiu vardu vadinamos prabangios vilos.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Edenas
* Eldoradas
* Jaunystės fontanas
| Chalkidėgr. Χαλκίδα |
| --- |
| *Chalkidė nuo sąsiaurio* |
|  |
| 

ChalkidėChalkidė

38°27′45″ š. pl. 23°35′42″ r. ilg.﻿ / ﻿38.46250°š. pl. 23.59500°r. ilg.﻿ / 38.46250; 23.59500﻿ (Chalkidė)Koordinatės: 38°27′45″ š. pl. 23°35′42″ r. ilg.﻿ / ﻿38.46250°š. pl. 23.59500°r. ilg.﻿ / 38.46250; 23.59500﻿ (Chalkidė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Graikijos vėliava Graikija |
| **Periferija (regionas)** | Centrinės Graikijos periferija |
| **Nomas** | Eubojos nomas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 53 584  |
| **Plotas** | 30,8 km² |
| **Tankumas** (2001) | 1 740 žm./km² |
| **Altitudė** | 0−5 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Chalkidė |

**Chalkidė** (gr. Χαλκίδα = *Chalkida*) – miestas Graikijoje, didžiausias Eubojos saloje. Įsikūręs ties siauriausia Euripo sąsiaurio vieta (40 m). Eubojos nomo centras. 1962 m. per sąsiaurį pastatytas automobilių kelio ir geležinkelio tiltas, jungiantis su žemynine Graikijos dalimi. Prekybos ir keleivinis uostas.

Cemento, maisto (alyvuogių aliejaus), chemijos pramonė. Apylinkėse auginami vynmedžiai, vilnamedžiai, alyvmedžiai, citrusiniai vaisiai. Veikia archeologinis muziejus, gotiško stiliaus bažnyčia (perstatyta XV a.), mečetė.

Istorija
--------

Manoma, kad miesto pavadinimas kilo nuo žodžio *χαλκός* 'varis'. Antikos laikais Chalkidė su aplinkine teritorija sudarė senovės graikų polį. Dėl patogios geografinės padėties, derlingų žemių, vario rūdos kasyklų tapo svarbiu Eubojos ekonomikos ir prekybos centru. Senovinė Chalkidė buvo viena didžiausių nepriklausomų miestų valstybių. Nuo VI a. pr. m. e. pab. tapo pavaldi Atėnams, 477 m. pr. m. e. prisijungė Delo jūrų sąjungos, o 377 m. pr. m. e. – prie Atėnų antrosios jūrų sąjungos. 338 m. pr. m. e. Chalkidė priklausė Makedonijai, nuo 168 m. pr. m. e. – Romai. 1209 m. Chalkidė tapo Venecijos valda ir vadinta **Negroponte** (it. *Negroponte*). 1470 m. miestas užimtas osmanų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Chalkidė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Lietuvos bibliografijos institutas** – Lietuvos nacionalinė bibliografijos, spaudos tyrimo ir statistikos įstaiga, veikusi 1924–1944 m. prie Vytauto Didžiojo universiteto (iki 1930 m. Lietuvos universitetas) bibliotekos.

Veikla
------

Lietuvos bibliografijos institutas kaupė Lietuvoje leidžiamų spaudinių privalomuosius egzempliorius, susirašinėjo su užsienio bibliotekomis, bibliografais, įvairių sričių mokslininkais, sudarinėdavo ir siųsdavo užsienio bibliotekoms literatūros sąrašus, keisdavosi einamosios bibliografijos leidiniais. 1928–1943 m. rengė ir leido valstybinę bibliografijos rodyklę – žurnalą „Bibliografijos žinios". Lietuvos bibliografijos instituto surinktais duomenimis rėmėsi „Lietuvos statistikos metraštyje", ėjusiame 1927–1940 m. skelbiama spaudos statistika.

Direktorius – Vaclovas Biržiška.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vladas Žukas. *Lietuvos bibliografijos institutas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 202 psl.
|  |
| --- |
| **Šanchajaus Hongčiao tarptautinis oro uostas上海虹桥国际机场** |
|  |
| IATA: SHA - ICAO: ZSSS |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Operatorius | Šanchajaus oro uosto administracija |
| Miestas | Šanchajus |
| Aukštis virš jūros lygio | 3 m |
| Koordinatės | 31°11′53″ š. pl. 121°20′11″ r. ilg.﻿ / ﻿31.19806°š. pl. 121.33639°r. ilg.﻿ / 31.19806; 121.33639﻿ (Šanchajaus Hongčiao tarptautinis oro uostas) |
| Tinklalapis | shairport.com/hongqiaoair |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 18L/36R | 3 400 | 45 | Asfaltas |
| 18R/36L | 3 300 | 60 | Betonas |

**Šanchajaus Hongčiao tarptautinis oro uostas** (tradic. kin. 上海虹橋國際機場, supapr. kin. 上海虹桥国际机场, pinyin: *Shànghǎi Hóngqiáo Guójì Jīcháng*; angl. *Shanghai Hongqiao International Airport*; IATA kodas: **SHA**, ICAO kodas: **ZSSS**) – vienas iš dviejų tarptautinių Šanchajaus oro uostų. Svarbus Kinijos oro linijų mazgas. Hongčiao oro uoste daugiausia aptarnaujami vidaus ir regioniniai skrydžiai, tačiau vykdomi ir skrydžiai tarptautiniais maršrutais. Oro uostas išsidėstęs miesto Čangningo ir Minhango rajonuose, 13 kilometrų į vakarus nuo miesto centro ir yra arčiau jo nei pagrindinis Šanchajaus Pudongo tarptautinis oro uostas.

Pagrindines bazes čia įkūrę „China Eastern Airlines", „Shanghai Airlines", „Juneyao Airlines" ir „Spring Airlines" oro linijų kompanijos. 2016 m. Hongčiao oro uoste aptarnauta 40 460 135 keleiviai, todėl tai buvo 7-as užimčiausias oro uostas Kinijoje ir 45-as užimčiausias pasaulyje.

Išnašos
-------

1. ↑  ACI releases World Airport Traffic Report 2010 Archyvuota kopija 2012-03-24 iš Wayback Machine projekto.
| Jupiteris ir Ijo |
| --- |
|  |
| Menininkas | Koredžas |
| Metai | 1531-1532 |
| Meno kryptis | Aukštasis renesansas, manierizmas |
| Medžiagos, technika | aliejinis paveikslas, drobė |
| Matmenys | 73,6 x 162,0 cm |
| Miestas (vieta) | Viena, Austrija |
| Muziejus | Meno istorijos muziejus |

**Jupiteris ir Ijo** – vienas iš keturių mitologinių paveikslų, kuriuos apie 1531-32 m. nutapė italų renesanso dailininkas Antonijus Alegris, pramintas Koredžu.

Apie paveikslą
--------------

Mitologinių paveikslų seriją Ovidijaus „Metamorfozių" motyvais, kuri turėjo dekoruoti Gonzagų pilies rūmų kambarį, užsakė Mantujos markizas Federikas Gonzaga. Paveikslų serija vaizdavo Jupiterio meilės scenas. Visuose paveiksluose (kiti − „Ganimedo pagrobimas", „Danaja", „Leda ir gulbinas") Jupiteris įgauna ne žmogaus formą tam, kad patenkintų savo aistras: suviliotų moterį, Ganimedo atveju − pagrobtų berniuką. 

Paveikslai yra atvirai erotinio charakterio. XVI a. pradžioje Italijoje vyravo katalikiškos religinės pasaulėžiūros normos ir atviras seksualinio akto, net ir privačioje erdvėje, vaizdavimas mene buvo draudžiamas. Tokiu būdu, norėdamas pavaizduoti meilės sceną dailininkas turėdavo tai daryti ypač atsargiai ir nenukrypdamas nuo priimtų normų. „Jupiteryje ir Ijo" Jupiterio prisilietimas prie Ijo vos juntamas, pagoniškų mitų grubaus išprievartavimo auka Ijo paversta pagal antikinius moters grožio idealus nutapyta, malonume ir ekstazėje paskendusia nimfa. 

Paveikslo scenos veiksmas vyksta atvirai gamtoje, didelis ąsotis tikriausiai simbolizuoja vandenį (gyvybės simbolis). Ijo užklupta prie upelio ar šaltinio. Debesyje vos vos galima išskirti Jupiterio veidą ir jo bučinį. Viena, debesies pavidalo ranka, Jupiteris apglobia Ijo. Paveikslas pažymėtinas plačiu *sfumato* naudojimu Ijo figūroje. Koredžo sugebėjimas suderinti klasikinio vaizdavimo formas su mistiškumu ir emociškumu padarė įtakos vėlesniems baroko dailininkams.

Pagal Sen. Graikijos mitus Ijo buvo nekalta Heros šventyklos mergelė. Jupiteris ją pamatė ir įsimylėjo. Nenorėdamas, kad jo žmona Hera pamatytų, pasivertė į debesį ir išprievartavo Ijo. Hera visgi apie tai sužinojo ir iš keršto pavertė Ijo balta karve. Federikas Gonzaga tikriausiai paveikslą ir jį akomponuojantį „Ganimedo pagrobimą" padovanojo imperatoriui Karoliui V. Šis poelgis galėjo turėti simbolinę prasmę: imperatorius Karolis V buvo galingiausias to meto Europos valdovas, o paveikslai simbolizavo galios pasireiškimą. 1605 m. paveikslus įsigijo imperatorius Rudolfas II.

Išnašos
-------

1. ↑  Cäcilia Bischoff, Masterpieces of the Picture Gallery. A Brief Guide to the Kunsthistorisches Museum, Vienna 2010

Nuorodos
--------

* wga.hu
* independent.co.uk
* smarthistory Archyvuota kopija 2014-03-10 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jupiteris ir Ijo** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**1919 m. Lietuvos Respublikos baudžiamasis statutas** (**LR BS**) – istorinis Lietuvos baudžiamosios teisės šaltinis, XX a. pirmoje pusėje galiojęs baudžiamasis kodeksas.

Istorija
--------

Po Lietuvos nepriklausomybės atkūrimo 1918 m. Lietuvos Valstybės Tarybos Prezidiumas 1919 m. sausio 16 d. priėmė Laikinąjį Lietuvos teismų ir jų darbo sutvarkymo įstatymą (Vyriausybės žinios, 1919, Nr. 2-3), kuriuo buvo recepuotas 1903 m. Rusijos baudžiamasis statutas. Jį įvedant galioti Lietuvoje, buvo panaikinti iš esmės visi straipsniai, kurie numatė mirties bausmę, išskyrus 108 straipsnį (valstybės išdavimas). Tačiau ir pagal jį mirties bausmė negalėjo būti taikyta, nes įvedamomis įstatymo nuostatomis buvo nustatyta, jog vietoje mirties bausmės yra skiriamas sunkiųjų darbų kalėjimas.

Iki 1940 m. birželio 15 d. sovietinės okupacijos buvo keistas ir papildytas 30 kartų – įtraukti daugiau nei keli šimtai naujų straipsnių ir punktų. 1919 m. Baudžiamasis statutas rėmėsiklasikinės mokyklos principais, vienas iš šiuolaikiškesnių XX a. pradžioje parengtų baudžiamųjų teisynų.

Lietuvos baudžiamasis statutas buvo taikomas iki 1940 m. kai Sovietų Sąjungai okupavus Lietuvą, Respublikos teritorijoje buvo įvestas RSFSR baudžiamasis kodeksas.

Literatūra
----------

* Baudžiamasis statutas su papildomais baudžiamaisiais įstatymais ir komentarais. Kaunas, 1934.
* Andriulis V. Nusikaltimų prevencijos patirtis Lietuvoje 1918–1940 m.: antologinė apžvalga. Vilnius: Justitia, 2000. 286 p.
* Alvydas Umbrasas. Lietuvos Respublikoje (1918–1940) veikusio Baudžiamojo statuto vertimų teisės terminijos skirtybės 78.
| Vokietijos imperijos žemėlapis |
| --- |
| **Tipas** | 574 žemėlapių serija |
| **Mastelis** | 1 : 100 000 |
| **Geografinė aprėptis** | Vokietijos imperija |
|  |
| **Leidybos metai** | 1909 m. |
| **Leidybos šalis** | Vokietijos imperija |

**Vokietijos genštabo žemėlapis** (vok. *Karte des Deutschen Reiches* arba *Generalstabskarte*) – Vokietijos imperijos 1 : 100 000 tikslumo žemėlapių serija, leista 1878–1945 m.

Aprašymas
---------

Žemėlapiai buvo pradėti sudaryti 1878 m. visa serija pabaigta 1909 m. Iš viso buvo sudaryti 674 atskiri žemėlapiai, padengę tuometinę Vokietijos imperiją. Kadangi tuo metu Mažoji Lietuva (įskaitant Klaipėdos kraštą) buvo Vokietijos dalis, žemėlapiuose vaizduojama ir jos teritorija. Žemėlapiai dar buvo perleidžiami iki pat 1945 m.

Vokietijos genštabo žemėlapiai, apimantys dabartinę Lietuvą|  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |
|  |  |  |  |  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Karte des Deutschen Reiches 1:100.000 (1878 - 1945). LandkartenArchiv.de (tikrinta 2021-10-09).

* Igrek.amzp.pl
|  |
| --- |
| **Šepetos Almos Adamkienės mokykla-daugiafunkcis centras** |
| [[Vaizdas:|Šepetos Almos Adamkienės mokykla-daugiafunkcis centras herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Šepetos Almos Adamkienės mokykla-daugiafunkcis centras|250px]] |
| **Adresas** | Šepetos g. 4, Šepeta |
| **Direktorius(-ė)** | Vanda Vanagienė |
| **Mokinių skaičius** | 53 (2019 m.) |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 16 |

**Kupiškio rajono Šepetos Almos Adamkienės mokykla-daugiafunkcis centras** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šepetoje (Kupiškio raj.), Šepetos g. 4, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190052243. Steigėjas Kupiškio rajono savivaldybės taryba. 

Mokyklą remia Almos Adamkienės labdaros ir paramos fondas.

Istorija
--------

Kitapus kelio nei pelkė, Kikonyse 1933 m. atidaryta pradinė mokykla, kuri dėl mokinių skaičiaus mažėjimo po 3 metų buvo uždaryta. Augant durpių įmonei ir didėjant darbininkų skaičiui, 1949 m. vėl atidaryta Kikonių pradinė mokykla. 1969 m. durpių direktoriaus prašymu atidaryta aštuonmetė mokykla. Vykstant švietimo reformoms vėliau tapo devynmete, nuo 2000 m. veikė 10 klasių ir buvo vadinama pagrindine mokykla.

2003 m. mokykloje švenčiant 70 metų jubiliejų atidengtas paminklinis akmuo (autorius ir rėmėjas – verslininkas Ramutis Talačka). 2019 m. mokykla dėl mažėjančio mokinių skaičiaus prijungta prie Kupiškio Povilo Matulionio progimnazijos ir tapo Kupiškio Povilo Matulionio progimnazijos skyriumi Šepetos Almos Adamkienės mokykla-daugiafunkciu centru.

Direktoriai
-----------

* Vanda Vanagienė

Nuorodos
--------


* Mokyklos svetainė
| Chalchynas |
| --- |
| **Ilgis** | 233 km |
| **Baseino plotas** | 17 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 25 m³/s |
| **Ištakos** | Didysis Chinganas |
| **Žiotys** | Buir Nuras, Orčunas |
| **Šalys** | Mongolija, Kinija |

**Chalchynas** (mong. *Халхын гол*, kin. 哈拉哈河) – upė Mongolijoje ir Kinijoje (Vidinė Mongolija). Prasideda vakariniuose Didžiojo Chingano kalnų šlaituose. Teka į šiaurę Bagri lyguma, smarkiai vingiuoja. Žemupyje skaidosi į dvi atšakas: tikrąjį Chalchyną (kairioji atšaka), kuris įteka į Buir Nuro ežerą, ir Šarildžiną (dešinioji atšaka), kuris įteka į Orčuno upę, ištekančią iš Buir Nuro ežero.

1939 m. vasarą Chalchyno baseine vyko intensyvūs mūšiai tarp Mongolijos ir TSRS iš vienos pusės ir Japonijos iš kitos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 465
Spausdinimo procesas
**Spauda** – spaudžiant ir elektromagnetiniam laukui veikiant purškimo būdu ant popieriaus gauto teksto tiražavimas, atliekamas atitinkamai paruošus spausdinimo formas.
Taip pat spauda gali būti vadinama spaustuvės, leidyklos, redakcijos ir kitų panašių organizacijų produkcija.

Skirstymas
----------

Spauda pagal leidinio ir laiko ryšį skirstoma į kelias grupes:

* periodinė spauda – reguliariai leidžiamų leidinių (tuo pačiu pavadinimu, vienodai įformintų, numeruotų bei datuotų, dažniausiai vienodos apimties ir vienodo formato) visuma. Pvz.: laikraštis, žurnalas, biuletenis.
* neperiodinė spauda – nereguliariai leidžiamos visuomenės informavimo priemonės, įvairių pavadinimų, apimties ir formato, skirtingai įforminti leidiniai. Tai gali būti įvairi reklaminė produkcija, literatūros gaminiai. Pvz.: knyga, brošiūra, rinkinys, lankstinukas, albumas.

Išradimas
---------

Johanas Gutenbergas, vokiečių spaustuvininkas, XV a. ketvirtajame dešimtmetyje pagamino rankinį raidžių – judančių literų – liejimo prietaisą ir rankinį spaustuvės atspaudų presą. Visa tai pradėjo naudoti savo spaustuvėje Mainco mieste. Išlikęs 1445 m. išspausdintas „Sibilės knygos" fragmentas „Paskutinysis teismas". 1456 m. J. Gutenbergas baigė spausdinti 42 eilučių Bibliją (200 egzempliorių), 1457 m. parengė ir išleido Mainco psalmyną, taip pat kitus mažesnius leidinius: E. Donato lotynų kalbos gramatikos vadovėlį (po 1456 m.), „Turkų kalendorių" (1455 m.), „Turkų bulę" (1456 m.), „Astronomijos kalendorių" (tarp 1457–1459 m.). Iki 1501 metų Europoje buvo 1000 spaustuvių, kuriose buvo išleista 35000 knygų ir 20 milijonų kopijų.

Vėliau, kaip manoma, Gutenbergo išradimas buvo vystomas Nyderlanduose. Daugelis bandė imtis leidybos verslo, bet jį mesdavo, nes buvo blogai organizuojamas knygų platinimas. Be to, buvo mažas raštingumas, o dauguma žmonių visai nemokėjo skaityti. Galiausiai šis išradimas paskatino žmones ne tik domėtis ar žavėtis knygų kultūra, bet ir patiems mokytis skaityti.

Gutenbergas siekė parodyti, kad spausdinta knyga gali būti tiek pat graži, kiek ir kaligrafiškai perrašyta to meto brangiai apmokamų rašto menininkų. Spauda paspartino mokslinės minties plėtros spartą ir mokslo atradimų greitesnį realizavimą gyvenime. Tai vėliau lėmė kitų gyvenimo sričių pokyčius. J. Gutenbergo spausdinimo preso išradimas padarė perversmą knygos istorijoje, nes buvo greitas ir efektyvus. Taip galėjo plisti įvairios žinios, visuomenė tobulėjo ir lavėjo. Be to, Gutenbergo išradimas pasitarnavo antikos rašytinio palikimo suradimui ir išpopuliarinimui.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje spauda atsirado XVI a. Pirmiausia pradėta spausdinti knygas. XVIII a. vid. pasirodė laikraštis, o XIX a. pradžioje – žurnalas.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Spauda** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Žurnalistikos enciklopedija, 1997 Vilnius
* P. Vileišis „Apie Joną Gutenbergą ir apie tai, kaip žmonės skaityti ir rašyti išmoko", 1900 m.
* S. Dabušis „Jonas Gutenbergas – spaudos išradėjas", 1935 m. Kaunas

1. ↑   2023-03-09 spauda reklamos gamybos srityje.
**Feodoras Konošenko** (g. 1947 m. rugsėjo 19 d. Kaune) – inžinierius, žemės ūkio ir pramonės vadybininkas, buvęs „Jonavos grūdai" vadovas, Jonavos ūkio veikėjas.

Biografija
----------

1963–1967 m. mokėsi Kauno politechnikume, 1967–1968 m. studijavo Kauno politechnikos instituto Neakivaizdiniame skyriuje, 1976–1980 m. Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.

1967–1968 m. Jonavos azotinių trąšų gamyklos inžinierius, inžinierius mechanikas. 1968–1970 m. atliko tarkybą sovietinėje armijoje. 1970–1974 m. Jonavos azotinių trąšų gamyklos meistras, vyr. meistras, 1974–1976 m. Jonavos gelžbetoninių konstrukcijų gamyklos vyr. mechaniko pavaduotojas, vyr. inžinierius mechanikas, 1980–1984 m. Jonavos rajono liaudies kontrolės komiteto inspektorius, pirmininko pavaduotojas, nuo 1985 m. „Jonavos grūdai" elevatoriaus viršininkas, direktoriaus pavaduotojas, direktorius, valdybos pirmininkas ir generalinis direktorius, nuo 2009 m. prekybos ir paslaugų direktorius.

Žmona Galina (g. 1951 m.). Sūnus Aleksandras (g.1971 m.), logistikos direktorius, dukra Larisa (g. 1973 m.).

Buvęs Lietuvos komunistų partijos narys, Lietuvos grūdų perdirbėjų asociacijos tarybos narys.

Įvertinimas
-----------

* Jonavos rajono savivaldybės mero padėka (už svarų indėlį į rajono savivaldybės biudžetą), 2007 m.
* „Profesijos riteris" (nominacija), Lietuvos pramonininkų konfederacija, 2007 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kas yra kas"[neveikianti nuoroda]
Koordinatės: 55°46′ š. pl. 24°59′ r. ilg.﻿ / ﻿55.767°š. pl. 24.983°r. ilg.﻿ / 55.767; 24.983
**Šepetos miškai** – miškų masyvas šiaurės Lietuvoje, Kupiškio rajone, 1,5 km į pietryčius nuo Kupiškio. Priklauso Kupiškio miškų urėdijai (Kupiškio girininkijai). Apima 25 km² plotą.

Šepetos miškų masyvą sudaro Šepetos, Vidugirių, Medinos, Augulio, Juodymo miškai. Vyrauja velėniniai jauriniai glėjiški ir glėjiniai priemoliai, taip pat aukštapelkinio ir tarpinio tipo durpžemiai. Paviršius lygus, daug kur užpelkėjęs. Miškai yra Lėvens ir Šventosios vandenskyroje; čia prasideda Kupos intakai Skodinys, Račiupys, Suosos intakas Rudilis. Didelę miško dalį užima Šepetos durpynas (aukštapelkė).

Medynai:

* beržynai: 32 %
* pušynai: 24 %
* eglynai: 22 %
* drebulynai: 8 %
* juodalksnynai: 5 %
* uosynai: 5 %
* baltalksnynai: 4 %

Jaunuolynai sudaro 26 % medynų, pusamžiai medžiai 44 %, pribręstantys 15 %, brandūs 15 %.

Šepetos miškuose sutinkamos stirnos, elniai, briedžiai, šernai, kiškiai, kiaunės, lapės, usūriniai šunys, voverės, ondatros, bebrai, pelkių paukščiai.

Rytinį miškų kampą kerta kelias  **118**  Kupiškis–Utena . Miške ir greta jo įsikūrę: Šepeta, Pašepetis, Abručiovka, Šapalai, Vidugiriai, Karaliūniškis, Lukošiškis, Griauželiškiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Šepetos miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 169
| Adleris*Адлер* |
| --- |
| *Adlerio reginys* |
|  |
| 

AdlerisAdleris

43°26′00″ š. pl. 39°54′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.43333°š. pl. 39.90000°r. ilg.﻿ / 43.43333; 39.90000﻿ (Adleris (Sočis))Koordinatės: 43°26′00″ š. pl. 39°54′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.43333°š. pl. 39.90000°r. ilg.﻿ / 43.43333; 39.90000﻿ (Adleris (Sočis)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Krasnodaro kraštas Krasnodaro kraštas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1927 m. |
|  |
| **Altitudė** | 30 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Adleris |

**Adleris** (rus. *Адлер*) – kurortas Rusijoje, Krasnodaro krašte, Juodosios jūros pakrantėje prie Mzymtos upės žiočių; įeina į Sočio miesto sudėtį. Rajono centras. Yra didelis geležinkelių mazgas, Sočio (Adlerio) tarptautinis oro uostas, Sočio Imeretijos jūrų uostas. Adleryje stovi 3 Rusijos stačiatikių ir viena armėnų cerkvė. Taip pat čia įsikūręs Sočio olimpinis parkas, pramogų parkas, dendrologinis parkas, miesto muziejus. Adleris pagal jūros pakrantę nusidriekęs 17 km ir yra vienas svarbiausių Rusijos kurortų.

Istorija
--------

1837 m. Mzymtos žiotyse pastatyta Šv. Dvasios tvirtovė – vienas iš daugelio Rusijos Juodosios jūros įtvirtinimų. Netoliese buvo abchazų gyvenvietė Liešas (*Лиеш*), žinoma iš genujiečių šaltinių (kaip *Layso*). Vietovė priklausė abchazų Arebdų klanui ir prekiavo su Turkija. Turkai vietą vadino *Artlar* – nuo to ir kilo Adlerio pavadinimas.

1910 m. įkurtas dendrologinis parkas. 1927 m. sudaryta Adlerio gyvenvietė. 1961 m. Adleris įjungtas į Sočio miestą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 519
*Apie kaimą žr. Sparviniai (kaimas).*

| **Tabanidae** |
| --- |
| Sparva (Tabanus bromius)Sparva (*Tabanus bromius*) |
| Aklys (Chrysops relictus)Aklys (*Chrysops relictus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Dvisparniai  *( Diptera)* |
| Pobūris: | Musiniai dvisparniai  *( Brachycera)* |
| Šeima: | Sparviniai  *( Tabanidae)* |

 |

**Sparviniai** (*Tabanidae*) – dvisparnių (*Diptera*) vabzdžių šeima. Turi dideles akis, kurios gyvų vabzdžių gražiai blizgančios. Patinų akys kaktoje susiliečia, o patelių perskirtos. Pilvelis platus ir suplotas, pilkai rudos spalvos. Patinai minta žiedų nektaru, patelės čiulpia šiltakraujų gyvūnų kraują, jų burnos organai duriamieji – čiulpiamieji ir pajėgūs pradurti storą gyvulio odą.

Lervos gyvena drėgnoje žemėje, vandenyje, trūnijančioje medienoje, puvėsiuose. Jos yra plėšrios (minta moliuskais, kirmėlėmis, kitomis lervomis). Sparvos aptinkamos drėgnose, krūmotose vietose, skraido karštomis vasaros dienomis ir puola galvijus, arklius ganyklose.

Sparvų įkandimas labai skausmingas, todėl galvijai nerimauja, mažiau duoda pieno. Kai kurios rūšys platina infekcines ligas (juodligę, tripanosomozę).

Gentys
------

Lietuvoje gyvena ~30 sparvinių šeimos rūšių. Sutinkamos gentys:

* Akliai (*Chrysops*)
* Sparvos (*Tabanus*)
	+ Vasarinė sparva (*Tabanus solstitialis*)
	+ Galvijinė sparva (*Tabanus bovinus*)
* Žabaliai (*Haematopota*)
	+ Paprastasis žabalis (*Haematopota pluvialis*)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Sparviniai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 75
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bongoras*Bongor* |
| --- |
| 

BongorasBongoras

10°16′0″ š. pl. 15°22′0″ r. ilg.﻿ / ﻿10.26667°š. pl. 15.36667°r. ilg.﻿ / 10.26667; 15.36667﻿ (Bongoras)Koordinatės: 10°16′0″ š. pl. 15°22′0″ r. ilg.﻿ / ﻿10.26667°š. pl. 15.36667°r. ilg.﻿ / 10.26667; 15.36667﻿ (Bongoras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Čado vėliava Čadas |
| **Regionas** | Rytų Majo Kebio regionas |
| **Departamentas** | Majo–Bonejės departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 30 518  |
| **Altitudė** | 315 m |

**Bongoras** (pranc. *Bongor*) – miestas pietvakarių Čade, Logonės dešiniajame krante, Kamerūno pasienyje, priešais Majo Kebio žiotis ir Kamerūno miestą Jagua; Rytų Majo Kebio regiono ir Majo–Bonejės departamento administracinis centras. Keliai į Garua, Palą, Ndžameną, Lajų; yra aerodromas, prieplauka (laivyba vyksta gegužės–rugsėjo laikotarpiu). Svarbus prekybinis centras (ypač medvilnės, ryžių). Yra turgus, paštas, ligoninė, viešbutis, 2 licėjai.

Istorija
--------

Bongoras išaugo iš 1904 m. vokiečių įkurto karinio posto. 1911 m. iš Vokiečių Kamerūno atiteko prancūzams.
|  |
| --- |
| Glen Vella |
| Gimė | 1983 m. gegužės 14 d. (40 metų) |
| Kilmė | Maltos vėliava Malta |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkas |
| Aktyvumo metai | 2005–dabar |

**Glen Vella** (g. 1983 m. gegužės 14 d.) – Maltos dainininkas.

Glen muzikinė karjera prasidėjo jam būnant 13-kos metų. Jau baigęs mokyklą, vaikinas studijavo muzikos ir pianino mokslus. Tuomet atlikėjas pradėjo dalyvauti daugybėje festivalių ir renginių gimtojoje šalyje.

Glen ne kartą bandė patekti į Euroviziją, pirmą kartą 2005 m. su daina „Appreciate" užėmė šeštą vietą; 2009 metais būdamas kaip grupės „Q" narys, finale grupė liko trečioje vietoje. 2010 metais atlikėjas nacionalinėje atrankoje liko antras, nusileidęs tik Theai Garett. 2011 m. laimėjo Maltos nacionalinį finalą, atlikdamas šokių muzikos stiliaus kūrinį „One Life" (liet. *Vienas gyvenimas*). Pirmajame 2011 m. Eurovizijos pusfinalyje iš kitų valstybių gavęs 54 taškus ir užėmęs 11 vietą, atlikėjas liko už finalo borto.

Išnašos
-------

1. ↑  „Glen Vella triumphs in Malta" (anglų). eurovision.tv. 2011-02-12.

Nuorodos
--------

* Daina *One Life*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Thea Garrett  *„My Dream"*** |  **Maltos atstovas Eurovizijoje**2011 | Po to:**Kurt Calleja  *„This Is the Night"*** |
| ***Hardcore*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Hardcore |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Paul Schrader |
| Scenaristas (-ai) | Paul Schrader |
| Metai | 1979 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 109 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Hardcore** – 1979 m. JAV sukurta drama, už kurią režisierius Paul Schrader pelnė Aukinio lokio nominaciją Berlyno kino festivalyje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* George C. Scott – Džeikas Van Dornas
* Peter Boyle – Endis
* Season Hubley – Nikė
* Dick Sargent – Vesas De Jongas
* Leonard Gaines – Ramada
* Ilah Davis – Kristen Van Dorn

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Džeiko Van Dorno, religingo kalvinisto iš Grand Rapido Mičigane paauglė duktė Kristen dingsta ekskursijos Kalifornijoje metu. Tėvas vyksta iš paskos ir mieste nusamdo privatų detektyvą Endį, o pats grįžta namo. Po kurio laiko Endis pakviečia Džeiką susitikti jau Grand Rapide. Vyrai eina į pornografinius filmus demonstruojantį kino teatrą, kur Džeikas ekrane atpažįsta dukterį. Įsitikins, kad ši buvo pagrobta ir dabar yra filmuojama per prievarta bei nebepasitikėdamas detektyvu, Džeikas darsyk pats išsiruošia į Kaliforniją, tikėdamasis surasti ir išgelbėti dukterį...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Litras** (**l**) – metrinės matavimo sistemos tūrio vienetas. Standartinis SI sistemos tūrio vienetas yra kubinis metras, tačiau litras yra naudotinas kartu su kitais SI sistemos vienetais.

Litro trumpiniai yra **l** (mažoji el, tradicinis) ir **L** (didžioji el, naujai siūlomas, tačiau dar nelabai prigijęs).

Santykis su kitais tūrio vienetais
----------------------------------

Vienas litras yra lygus

* 0,001 (m³).
* 1 dm³
* 1000 (cm³)
* tūriui kubo, kurio kraštinių ilgis 10 cm.

Litras gali būti dalinamas į mažesnius vienetus taikant SI prefiksus, taigi 1 litras lygus:

* 1 000 000 mikrolitrų (µl)
* 1 000 (ml)
* 100 centilitrų (cl),
* 10 decilitrų (dl),
* 0,01 hektolitro (hl).

Didesni tūriai kartais matuojami kilolitrais (1 kl = 1 000 l) ar megalitrais (1 Ml = 1 000 000 l).

Istorija
--------

Litras įvestas 1793 metais Prancūzijoje kaip vienas iš „Respublikos matavimų" ir prilygintas vienam kubiniam decimetrui. Vardas kilo iš senesnio prancūzų vieneto litrono, kurio pavadinimas kilo iš graikų bei lotynų kalbų.
1879 metais Svorių ir Matavimų Tarptautinis Komitetas (*Comité international des poids et mesures*) adaptavo litrą ir pradėjo jį žymėti **l**.
1901 metais trečiojoje Svorių ir Matavimų Generalinėje Konferencijoje (CGPM, *Conférence générale des poids et mesures*) litras apibrėžtas kaip tūris, užimamas 1 kg vandens tokios temperatūros, kad tankis yra didžiausias (3,98 °C), esant 1 atmosferos slėgiui. Taigi litras tapo lygus apie 1,000 028 dm³.
1964 metų 12-oje CGPM konferencijoje litras vėl apibrėžtas kaip sinonimas kubiniam decimetrui (1 dm³).
1979 metų 16-oji CGPM konferencijoje adaptuotas alternatyvus simbolis **L**.
*Kitos reikšmės – Fesas (reikšmės).*

| Fesasفاس |
| --- |
| *Feso senamiestis – Fes el Bali* |
|  |
| 

FesasFesas

34°02′30″ š. pl. 5°0′10″ v. ilg.﻿ / ﻿34.04167°š. pl. 5.00278°r. ilg.﻿ / 34.04167; 5.00278﻿ (Fesas)Koordinatės: 34°02′30″ š. pl. 5°0′10″ v. ilg.﻿ / ﻿34.04167°š. pl. 5.00278°r. ilg.﻿ / 34.04167; 5.00278﻿ (Fesas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Maroko vėliava Marokas |
| **Regionas** | Feso-Bulmano regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 1 040 563  |
| **Altitudė** | 383 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Fesas |
|  |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 170 |

**Fesas** (arab. فاس = *Fās*, pranc. *Fès*) – trečias pagal dydį Maroko miestas po Kasablankos ir Rabato bei vienas iš keturių „Maroko imperatoriškųjų" miestų (kiti – Rabatas, Marakešas ir Meknesas) įsikūręs šalies šiaurinėje dalyje, Atlaso kalnų papėdėje. Miestas suskirstytas į du rajonus: naująjį Fesą (Fes-Jdid) ir Feso senamiestį (Fes el Bali), kuris įtrauktas į UNESCO saugomų objektų sąrašą.

Dabar Fesas – prestižinis Maroko religijos ir politikos centras. Savo senovės palikimu žinomas visame pasaulyje: 859 m. statyta Kairuano mečetė, talpinanti 22000 maldininkų, o jos biblioteka yra viena didžiausių pasaulyje, čia sukaupta apie 30000 tomų prašmatniai įrištų Korano raštų; 1321 m. pastatyta Medersa El Sahrij mečetė; miesto įkūrėjo Idriso I mauzoliejus ir, žinoma, senamiestis, kuriame yra daugiau nei 10000 siaurų gatvelių.

Istorija
--------

Hasano II bulvaras Fese, Marokas.
Mula Idrisas I (Idris I) Fesą įkūrė 789 m. o jo sūnus Idrisas II (Idris II) 810 m. baigė statybų darbus. Jo valdymo metais (791–828 m.) Fesas tapo įtakingu prekybos centru Šiaurės Afrikos regione. 859 m. Fese įkurtas Al Karauino universitetas, seniausias universitetas arabų pasaulyje. Per 3 amžius, valdant Almoravidų dinastijai, karalystės sostinė tapo žinomu kultūriniu, religiniu centru. Manoma, kad apie 1180 m. Fese gyveno maždaug pusė milijono gyventojų ir buvo vienas didžiausių miestų pasaulyje.

Į Fesą vyko mokytis ne tik iš musulmoniškų kraštų, bet ir krikščionys iš Europos. Po 1492 m. Ispanijos užkariavimo, daug musulmonų pabėgėlių užplūdo miestą.

1649 m. Fesas tapo Alauitų (Alaouite) dinastijos sostine ir didžiausiu berberų regiono prekybos Š. Afrikoje centru.
1912 m. pasinaudojus valdžios vidaus nesutarimais, Prancūzija okupavo Fesą (1912 m. kovo 30 d. Feso susitarimas).

Sportas
-------

* „Magribo" sporto klubas; futbolo ekipa žaidžia Botola pirmenybėse.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Maroke |
| --- |
|  |
| 
Feso medina (1981) · Marakešo medina (1985) · Ait Benhadu ksaras (1987) · Istorinis Mekneso miestas (1996) · Volubilio archeologinė vietovė (1997) · Tetuano medina (1997) · Saviros medina (2001) · Portugalų miestas Mazganas (2004) · Rabatas: šiuolaikinė sostinė ir istorinis miestas (2012) | Maroko vėliavaMaroko vėliava |

 |
|  |
| --- |
| Literatūros redaktoriaus premija |
| Įteikiamas už | profesionalų redagavimą, vertėjų ir redaktorių ugdymą. |
| Vieta | Vilnius |
| Šalis | Lietuva |
| Pirmasis apdovanojimas | 2008 m. |

**Literatūros redaktoriaus premija** – leidyklos „Vaga" ir Lietuvos literatūros vertėjų sąjungos įsteigta premija. Ji skiriama nuo 2008 m. grožinės ir humanitarinės literatūros redaktoriui (-ei) už viso gyvenimo darbą: profesionalų redagavimą, vertėjų ir redaktorių ugdymą.

Premijos tikslas – pagerbti redaktorius, įvertinant jų nuopelnus literatūros kūrinio kelyje nuo autoriaus ir vertėjo iki spausdintos knygos. Premija teikiama balandžio 28 d. minint redaktoriaus ir vertėjo, ilgamečio „Vagos" darbuotojo Dominyko Urbo gimimo metines, kartu su LLVS įsteigta D. Urbo premija už literatūros vertėjo debiutą. Leidykla „Vaga" premijos laureatui skiria skulptūrėlę (skulp. Viktoras Tunkevičius), pavadintą „Auksinė lupa", simbolizuojančią kruopštų redaktoriaus darbą. Kandidatus premijai gauti gali siūlyti vertėjai, redaktoriai, kiti fiziniai asmenys, visuomeninės organizacijos bei įstaigos.

Premijos laureatai
------------------

* 2015 m. redaktorė Danutė Ulčinskaitė
* 2014 m. redaktorė Diana Bučiūtė
* 2013 m. redaktorė Aldona Baliulienė
* 2012 m. redaktorius Antanas Rybelis
* 2011 m. redaktorius Petras Kimbrys
* 2010 m. redaktorė ir vertėja Bronė Balčienė
* 2009 m. redaktorė ir vertėja Sigita Papečkienė
* 2008 m. redaktorė ir vertėja Donata Linčiuvienė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Premija „Auksinė lupa" Archyvuota kopija 2015-05-18 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Literatūros redaktoriaus premija
**Gliese 422 b** – egzoplaneta raudonosios nykštukės Gliese 422 (angl. *Innes' star*) sistemoje, kuri nuo Saulės sistemos nutolusi apie 41,3 šviesmečio. Gliese 422 b atrasta 2014 m. radialinių greičių metodu. Tai Neptūno tipo egzoplaneta. Planetos masė siekia apie 9,9 Žemės masės, o minimali galima planetos masė yra apie penkis kartus didesnė nei Žemės.

Planeta skrieja Gliese 422 žvaigždės gyvybės zonoje. Šioje sistemoje gyvybės zona tęsiasi nuo 0,11 iki 0,21 av. Gliese 422 b didysis pusašis yra 0,119 av, orbitinis periodas – 26,161 Žemės paros, o ekscentricitetas – 0,05.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Tuomi, Mikko; Jones, Hugh R. A; Barnes, John R; Anglada-Escudé, Guillem; Jenkins, James S (2014). „Bayesian search for low-mass planets around nearby M dwarfs. Estimates for occurrence rate based on global detectability statistics". *Monthly Notices of the Royal Astronomical Society* **441** (2): 1545. Bibcode:2014MNRAS.441.1545T. arXiv:1403.0430. doi:10.1093/mnras/stu358.
2. ↑  NASA Exoplanet Catalog: GJ 422 b. Nuoroda tikrinta 2019-12-25.

Nuorodos
--------

* Gliese 422 b Exoplanet.eu egzoplanetų kataloge
**Wanderson**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Wanderson Cavalcante Melo |
| Gimimo data | 1994 m. liepos 26 d. (28 metai) |
| Gimimo vieta | Žuauno Lisabona, Brazilija |
| Ūgis | 180 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2014–2016  2015  2016  2017  2017  2018–2021  2022–  2022–2023 | Coritiba FBC  → Foz do Iguaçu FC (skol.)  → Maringá FC (skol.)  XV de Piracicaba  AFC Eskilstuna  FK Vitebsk  Odesos „Čornomorecʹ" → Panevėžys (skol.) | 000 0(0)007 0(0) 008 0(0)010 0(0)009 0(0)103 0(6)000 0(0)034 0(6) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 24 d.. |

**Vandersonas**, **Vandersonas Kavalkantė Melas** (*Wanderson Cavalcante Melo; Wanderson Maranhão*; g. 1994 m. liepos 26 d.) – Brazilijos futbolininkas, rungtyniaujantis atraminio vidurio saugo pozicijoje. Gynybinio plano žaidėjas. Atstovavo „Panevėžio" futbolo klubui.

Karjera
-------

Žaidė gimtojoje Brazilijoje,– „Coritiba", „Foz do Iguacu", „Maringa", „XV de Piracicaba" bei „Andraus" klubuose.

### AFC Eskilstuna

2017 m. persikėlė į Švedijos „Eskilstuna" klubą. Švedijos čempionate sužaidė 9 mačus.

### FK Vitebsk

Nuo 2018 m. atstovavo „Vitebsk" klubui Baltarusijoje.

2018–2021 m. buvo vienas iš lyderių.

### Odesos „Čornomorecʹ"

2022 m. už išpirką persikėlė į Odesos „Čornomorecʹ" klubą. 2022 m. vasario 1 d, pristatytas klubo naujokas.

2022 m. vasario 24 d. prasidėjo karas, o Ukrainos čempionatas buvo nutrauktas, legionieriai išvyko iš šalies.

### FK Panevėžys

#### 2022 m. sezonas

2022 m. kovo 14 d. pranešta, kad žaidėjas tapo FK Panevėžys nariu. Odesos „Čornomorecʹ" priklausantis brazilas rungtyniaus nuomos pagrindais iki naujojo Ukrainos čempionato sezono pradžios.

A lygoje debiutavo 2022 m. kovo 16 d. rungtynėse prieš FC Hegelmann, o panevėžiečiai nugalėjo varžovus rezultatu 1:0.

2022 m. balandžio 9 d. pelnė įvartį A lygos rungtynėse prieš „Jonavos" klubą.

#### 2023 m. sezonas

2023 m. kovo 12 d. rungtynėse prieš FK Riteriai pasižymėjo pelnydamas įvartį ir svariai prisidėjo prie triuškinačios panevėžiečių pergalės rezultatu 4:0.

2023 m. gegužės 24 d. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka klubą. A lygoje per du sezonus sužaidė trisdešimt keturias rungtynes ir pelnė šešis įvarčius. 2022 m. LFF taurės turnyre sužaidė trejas rungtynes ir dvejas Konferencijų lygos rungtynes.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **„Panevėžys"** | 30 | 5 |
| **2023** | **FK Panevėžys** | 4 | 1 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

**su FK Panevėžys**
* A lygos trečioji vieta: 2022 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  football.by: naujienos
2. ↑  ua-football.com – Čornomoreco naujokas
3. ↑  alyga.lt: Panevėžio naujokas
4. ↑  sportas.lt: Panevėžio naujokas
5. ↑  alyga.lt: Hegelmann 0-1 Panevėžys
6. ↑  2022-04-09 A lyga 7 turas
7. ↑
8. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
* pressball.by Archyvuota kopija 2022-03-14 iš Wayback Machine projekto.