recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Nervų rezginys** (lot. *plexus nevosus*) – nervų tinklas, kuriame atskiri nervai jungiasi tarpusavyje, apsikeičia įvairios rūšies skaidulomis, ir vėl išsiskirsto į atskirus nervus. Nugarinių nervų priekinės stambesniosios šakos sudaro:

* kaklinį, *plexus cervicalis*,
* petinį, *plexus brachialis*,
* juosmeninį, *plexus lumbalis*,
* kryžmeninį, *plexus sacralis*, pastarieji du dažnai apjungiami į *plexus lumbosacralis*,
* uodeginį, *plexus coccygeus*, rezginius.

Nugarinių nervų užpakalinės šakutės nueina į stuburą supančius raumenis, odą, poodį, fascijas.
Iš šių rezginių prasideda periferiniai nervai, kurie į įnervuojamas sritis eina greta kraujagyslių.

Krūtininės dalies nugariniai nervai rezginių nesudaro: priekinės jų šakos eina lanku po šonkauliais, todėl vadinamos tarpšonkauliniais nervais. Jie įnervuoja nugaros, krūtinės ląstos sienos, pilvo sienos raumenis.

Kaklinis rezginys yra giliai kakle. Jo juntamosios šakos įnervuoja ausies kaušelio, pakaušio, krūtinės ląstos odą ir odą virš raktikaulio ir kaklo apačioje. Stambiausias nervas iš kaklinio rezginio – diafragminis nervas (motorinis) – įnervuoja diafragmą, paspaudus ar padirginus šį nervą, žmogus žagsi.

Petinis rezginys turi trumpąsias (įnervuoja krūtinės ląstos šono ir priekio raumenis, peties lanko raumenis ir odą) ir ilgąsias šakas (įnervuoja žasto, dilbio ir plaštakos raumenis ir odą).

Juosmeninis kryžmens rezginys, gulintis stuburo šonuose, skirstomas į:

* juosmeninį,
* kryžmeninį
* uodeginį.

Juosmeninio rezginio šakos įnervuoja juosmens, pilvo sienos raumenis ir odą, lyties organų odą, šlaunies priekinės ir vidinės grupės raumenis ir odą virš jų, klubo sąnarį.

Kryžmeninis rezginys guli ant mažojo dubens užpakalinių raumenų. Jo trumposios šakos įnervuoja dubens raumenis ir odą, o ilgosios šakos – šlaunies užpakalinius, visus blauzdos ir pėdos raumenis bei virš jų esančią odą. Iš šio rezginio išeina pats ilgiausias ir stambiausias kūno nervas – sėdimasis nervas (lot. *nervus ischiadicus*). Kai kurios jo skaidulos nuo nugaros smegenų tęsiasi iki pat pėdos.

Uodeginis rezginys įnervuoja tarpvietės raumenis.

Kai pažeidžiamas rezginys arba stuburo dalis, iš kurios šis rezginys išeina, sutrinka atitinkamų sričių veikla, pradeda skaudėti.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 Monochromatinės (mėlynos) spalvos tapybos darbo pavyzdys.
**Koloritas** (lot. *color* 'spalva') - tapybos kūrinyje vyraujančių spalvų derinys. Koloritas pagal poveikį ir vyraujančias spalvas dailės kūrinyje gali būti *šaltas* arba *šiltas*, šviesus, tamsus, kontrastingas, ryškus, monochrominis arba polichrominis ir kt.

Ypatingas dėmesys į koloritą, kaip pagrindinę tapybos meninės raiškos priemonę, buvo atkreiptas XVI amžiuje Venecijoje. Čia tapyba buvo grindžiama spalvinių derinių išraiškingumu. Taip pat koloritui daug dėmesio buvo skiriama baroko ir romantizmo tapyboje. Koloritas XIX amžiaus antrojoje pusėje postimpresionistų kūryboje tampa svarbia, o XX amžiuje kai kuriose dailės kryptyse tampa pačia svarbiausia menine išraiškos priemone (pavyzdžiui, abstrakčiajame ekspresionizme). Lietuvoje kolorito mokykla formuojasi arsininkų kūryboje, o 7-8 dešimtmečio Lietuvos dailėje susiformuoja koloristinė tapybos mokykla. 

Ypač pasižymėje spalvų valdyme, arba savo kūryboje aiškiai atiduodantys pirmenybę spalvinei išraiškos formai, dailininkai vadinami koloristais. Vienas iš svarbiausių spalvų teorijos elementų, kuriuo plačiai naudojasi dailininkai koloristai yra spalvų ratas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Iburis (reikšmės).*

| Iburio žemė胆振国 |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **1869 – 1882** |  → |

 |
| *Žemė Hokkaido žemėlapyje* |
|  |
| **Valstybė** | Japonijos vėliava Japonija |
| **Sritis** | Hokaidas |
| **Apskritys** | 8 |
|  |
| **Gyventojų** | 6 251 (1872) |

**Iburis** (胆振国; *Iburi no kuni*) – trumpą laiką egzistavusi senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra Iburio subprefektūra, Jamakošio apskritis, priklausanti Ošimos subprefektūrai, Abutos apskritis, priklausanti Širibešio subprefektūrai, Čitosės, Enivos miestai, priklausantys Išikario subprefektūrai ir Šimukapu kaimas Kamikavos subprefektūroje.

Istorija
--------

* 1869 m. rugpjūčio 15 d. įkurta Iburio žemė su 8 jai priklausančiomis apskritimis.
* 1872 m. čia gyveno 6 251 žmogus.
* 1882 m. žemė, kaip ir kitos Hokaido žemės, panaikinta. Netrukus jų vietoje buvo įsteigtos subprefektūros.

Iburiui priklausiusios apskritys
--------------------------------

* Abutos apskritis (虻田郡)
* Čitosės apskritis (千歳郡). Panaikinta 1970 m. lapkričio 11 d.
* Jamakošio apskritis (山越郡)
* Joribecu apskritis (幌別郡). Panaikinta 1970 m. rugpjūčio 1 d.
* Jūfucu apskritis (勇払郡)
* Murorano apskritis (室蘭郡). Panaikinta 1918 m. vasario 1 d.
* Širaojaus apskritis (白老郡)
* Usu apskritis (有珠郡)

  

Senosios Japonijos žemės

Akis |
Ava |
Ava |
Avadžis |
Bingo |
Bičiu |
Bidzenas |
Bungo |
Budzenas |
Cušima |
Čikugo |
Čikudzenas |
Čišima |
Deva |
Ečigas |
Ečidzenas |
Ečiū |
Harima |
Hida |
Higas |
Hitačis |
Hidaka |
Hidzenas |
Hokis |
Hiūga |
Iburis |
Idzu |
Idzumas |
Idzumis |
Iga |
Ijas |
Ikis |
Inaba |
Isė |
Išikaris |
Ivamis |
Jamaširas |
Jamatas |
Jošinas |
Kaga |
Kajus |
Kavačis |
Kadzusa |
Kijis |
Kitamis |
Koudzukė |
Kuširas |
Mikava |
Mimasaka |
Minas |
Musašis |
Mucu |
Nagatas |
Nemuras |
Notas |
Okis |
Omis |
Ošima |
Osumis |
Ovaris |
Sadas |
Sagamis |
Sanukis |
Sacuma |
Secu |
Suou |
Suruga |
Šima |
Šimousa |
Šimocukė |
Šinanas |
Širibešis |
Tadžima |
Tamba |
Tangas |
Tešis |
Tokačis |
Tosa |
Toutoumis | 
Vakasa
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Nernsto lygtis** – elektrochemijos lygtis, kuri susieja pusiausvyrinį redukcijos potencialą su standartiniu elektrodo potencialu, temperatūra, aktyvumu ir reakcijos koeficientu elektrocheminėje ląstelėje. Ji taip pat gali būti naudojama ir norint nustatyti elektrocheminės ląstelės įtampą. Lygtis pavadinta vokiečių fizikinės chemijos mokslininko Walter Nernst garbei, kuris pirmasis ją suformulavo.

Išraiška
--------

{\displaystyle E\_{\text{cell}}=E\_{\text{cell}}^{\ominus }-{\frac {RT}{zF}}\ln Q}    (pilnas ląstelės potencialas)
kur

* *E*cell yra ląstelės potencinė (elektrovara)
* *E*~~o~~cell yra standartinis ląstelės potencialas stebimoje temperatūroje.
* *R* yra universalioji dujų konstanta: *R* = 8.314 472(15) J K−1  mol−1
* *T* yra absoliutinė temperatūra
* *F* yra Faradėjaus konstanta: *F* = 9.648 533 99(24)×104 C  mol−1
* *z* yra elektronų molių skaičius ląstelės reakcijoje.
* *Q* yra reakcijos koeficientas.

Kambario temperatūroje (25 °C), *RT/F* gali būti laikoma kaip konstanta ir keičiama į 25.693 mV ląstelėms.

Nernsto lygtis yra dažnai išreiškiama logaritmu su pagrindu 10:

{\displaystyle E=E^{0}-{\frac {0.05916{\mbox{ V}}}{z}}\log \_{10}{\frac {a\_{\text{Red}}}{a\_{\text{Ox}}}}.}
Nernsto lygtis yra naudojama fiziologijoje rasti elektriniam ląstelės membranos potencialui su atžvilgiu į vieną joną.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Goldmano lygtis
* Membranos potencialas
Mount Vernono viešbučio muziejus (*Mount Vernon Hotel Museum*), Kolonijinių Amerikos damų nacionalinė būstinė
**Kolonijinės Amerikos damos** (angl. *The Colonial Dames of America, CDA*) – moterų organizacija Jungtinėse Amerikos Valstijose, kurios narės gali būti tik moterys, kurių protėviai gyveno Britų Amerikoje nuo 1607–1775 m. ir tarnavo kolonijose užimdami valdininkų, pareigūnų, karininkų pareigas ar kitu reikšmingu būdu.

Organizacijos tikslas yra švietimas JAV istorijos srityje ir istorinių paminklų apsauga. CDA teikia stipendijas podiplominių studijų studentams JAV istorijos srityje. Kasmet CDA teikia premiją autoriui už negrožinę knygą JAV istorijos, politikos ar kultūros tema.

Organizacijos centrinė būstinė yra Mount Vernono viešbučio muziejuje (*Mount Vernon Hotel Museum*) Niujorke. Pastatą organizacija nusipirko 1924 m. CDA turi 34 skyrius (*chapters*) JAV ir užsienyje, kurie vykdo savus švietimo ir istorinės apsaugos projektus.

Organizacija įkurta 1890 m. šiek tiek anksčiau nei dvi panašios draugijos Nacionalinė kolonijinių Amerikos damų draugija (*The National Society of the Colonial Dames of America*) ir „Amerikos revoliucijos dukterys" (*Daughters of the American Revolution*).

Nuorodos
--------


* The Colonial Dames of America (svetainė)
| ***Leonora*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Leonor |
| Kilmės šalis |  Ispanija Prancūzija Italija |
| Režisierius | Juan Luis Buñuel |
| Kompozitorius | Ennio Morricone |
| Metai | 1975 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 101 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Leonora** (pranc. *Leonor*) – 1975 m. sukurtas siaubo filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Michel Piccoli – Ričardas
* Liv Ullmann – Leonora
* Ornella Muti – Katerina
* Antonio Ferrandis
* Angel del Pozo
* George Rigaud

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Viduramžiai. Pasiturinčio bajoro Ričardo pirmoji žmona Leonora mirė prieš 10 metų ir nors šis vėliau vėl vedė, niekada nesusitaikė su netektimi. Kartą jį aplankęs senolis pareiškia, kad mirtis nėra visagalė ir kad šią galima nugalėti, jeigu to labai trokšti. Netrukus pas Ričardą sugrįžta Leonora, visiškai nepasikeitusi per tuos metus. Jis įsako visiems elgtis su ja lyg nieko nebūtų nutikę ir pats priima ją į savo namus. Ričardas nužudo savo antrąją žmoną Kateriną, su kuria jau turi susilaukęs vaikų ir vėl apsigyvena su Leonora. 

Netrukus apylinkėse pradeda dingti vaikai ir įsibaiminę valstiečiai dėl to pradeda kaltinti atgijusią moterį. Neapsikentę Ričardas išsirengia ieškoti anksčiau sutikto senolio, kuris nurodo, kad viskas baigsis, jeigu Ričardas nužudys žmoną...
Prabangaus automobilio vairuotojas Japonijoje
**Vairuotojas** – keleivių arba krovinių pervežimo profesija; žmogus, vairuojantis transporto priemonę (pavyzdžiui, automobilį). Pagal Kelių eismo taisykles vairuotojas yra asmuo, kuris pats vairuoja arba kitus moko vairuoti transporto priemonę, varo keliu gyvulius, taip pat vadeliotojas arba raitelis.

Kasdieninėje kalboje dažnai naudojamas nevartotinas terminas **šoferis** (pranc. *chauffeur*), reiškiantis išimtinai tik autotransporto priemonės vairuotoją. Terminas *šoferis* daugiausiai naudojamas Jungtinėse Amerikos Valstijose ir Europos Sąjungoje ir yra skirtas apibūdinti vairuotojus, dirbančius limuzinų kompanijose. *Šoferiai* turi baigti brangius kursus, kuriuose mokoma užtikrinti keleivių saugumą ekstremaliomis sąlygomis.

Artimos profesijos yra vairuotojas-ekspeditorius, tarptautinių (arba tolimųjų) reisų vairuotojas, autokrautuvo (ar elektrokrautuvo) vairuotojas-krovikas, vairuotojas-atliekų surinkėjas ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kelių eismo taisyklėse naudojamos sąvokos Archyvuota kopija 2007-09-29 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  VLKK konsultacijos: šoferis Archyvuota kopija 2007-10-24 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ibrahimas |
| --- |
| Ibrahimas, tekąs kanjonu kalnuose Ibrahimas, tekąs kanjonu kalnuose |
| **Ilgis** | 30 km |
| **Baseino plotas** | 310 km² |
| **Vidutinis debitas** | 16,1 m³/s |
| **Ištakos** | Biblo apylinkės |
| **Žiotys** | Viduržemio jūra |
| **Šalys** | Libanas |
|  |
|  **Vikiteka** | Ibrahimas |

**Ibrahimas** (arab. نهر ابراهيم‎ = *Nahr Ibrahim*), dar žinoma kaip *Adonis* – nedidelė upė, tekanti Kalnų Libano muchafazoje, Libane. Prieš įtekėdama į Viduržemio jūrą, prateka pro miestą, kurio pavadinimas kilęs iš pačios upės – Nahr Ibrahimas (*Nahr* reiškia upė Arabijoje). Šiomis dienomis, tai yra viena iš labiausiai lankytinų turistų vietų Libane.

Remiantis graikų mitologija, šalia šios upės buvo nužudytas meilės ir grožio dievas Adonis. Pasak legendos, jį nužudė šernas, pasiųstas karo dievo Arėjo (kitur teigiama, kad šernas ir buvo pats Arėjas), tuomet Adonio kraujas nutekėjo į upę, nudažydamas ją raudonai amžiams.

Koordinatės: 34°04′ š. pl. 35°39′ r. ilg.﻿ / ﻿34.067°š. pl. 35.650°r. ilg.﻿ / 34.067; 35.650
| ***Transamerika*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Transamerica |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Dunkanas Takeris |
| Prodiuseris (-iai) | Viljamas Meisis |
| Scenaristas (-ai) | Dunkanas TakerisViljamas Meisis |
| Kompozitorius | Deividas Mensfildas |
| Vaidina | Felisitė HafmanKevinas Zėgersas |
| Metai | 2005 |
| Žanras | Drama |
| Trukmė | 103 min. |
| Kalba | anglų |
| Platintojas | Belladonna Productions |
| Biudžetas | 1 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Transamerika** (angl. *Transamerica*) – 2005 m. JAV režisieriaus Dunkano Takerio drama apie moterį transseksualę. Peržiūros amžiaus riba : T

Filmo premjera įvyko 2005 m. vasario 14 d. Tarptautiniame Berlyno filmų festivalyje.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Tylenei transseksualei Bri jau paskirta lyties keitimo operacijos data, bet ji netikėtai sulaukia keisto telefoninio skambučio iš Niujorko kalėjimo. Skambinantis jaunuolis prisistato jo sūnumi Tobiu. Psichologo kabinete apsiverkusi ir prisiminusi audringos jaunystės epizodus, Bri su jauduliu širdyje išsiruošia į Niujorką, susipažinti su Tobiu – tokia būsimos operacijos sąlyga. Prisistačiusi bažnyčios misioniere Bri sumoka piniginį užstatą, sodina jaunuolį į išnuomotą automobilį ir pažada nuvežti jį iki žydinčių Holivudo kalvų. 

Bet priešakyje ilgas kelias ir šios kelionės metu Tobis ir Bri artimai susipažįsta...

Aktoriai
--------

* Felisitė Hafman – Bri
* Kevinas Zėgersas – Tobis
* Gremas Grinas – Kelvinas
* Fionula Flenagan – Elizabeta
* Bertas Jangas – Miurėjus

ir kt.

Išnašos
-------

1. ↑  Festivalio programa Archyvuota kopija 2007-11-14 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Filmo aprašymas Archyvuota kopija 2008-12-26 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Oficiali filmo svetainė
* Apdovanojimai ir nominacijos[neveikianti nuoroda]
* Transamerika svetainėje Internet Movie Database
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Amorphophallus konjac** |
| --- |
| Leopardinis amorfofalas(*Amorphophallus konjac*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Arekažiedžiai  *( Arecidae)* |
| Eilė: | Aroniečiai  *( Arales)* |
| Šeima: | Aroniniai  *( Araceae)* |
| Pošeimis: | *Aroideae*  *( Aroideae)* |
| Gentis: | Amorfofalas  *( Amorphophallus)* |
| Rūšis: | Leopardinis amorfofalas  *( Amorphophallus konjac)* |

 |

**Leopardinis amorfofalas** (*Amorphophallus konjac*) – aroninių (*Araceae*) šeimos amorfofalų genties augalų rūšis.

Pagal japonišką pavadinimą *konniakku*, dar vadinamas **koniaku**. Kinijoje vadinamas – 蒟蒻 *jǔruò*.

Auga Rytų Azijos atogrąžose ir subtropikuose, kur, kaip spėjama, jis buvo sukultūrintas.

Mityba
------

Koniaku želė
Šio augalo krakmolinga šaknis labai plačiai naudojama Tolimųjų Rytų virtuvėse, gaminant *koniaku* miltus bei savotišką želę (ši gali pakeisti želatiną vegetarų kulinarijoje). Želė, praktiškai neturinti skonio, dažnai yra pagardinama jūržolėmis *hijiki*.

Iš žele gaminamas antrinis produktas – širataki makaronai (jap. shirataki). Manoma, kad *koniaku* labai gerai veikia žarnyną, jį išvalo.

*Koniaku* želė ir makaronai gali būti vartojami vietoj mėsos produktų. Jie dedami į įvairias sriubas, gali būti valgomi suverti ant iešmelio ir užpilti sojų pastos padažu (jap. dengaku).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

(*RS*)-2-[4-(2-metillpropil)fenil]propano rūgštis (INN: Ibuprofenas)

**Ibuprofenas**, o pagal IUPAC **(*RS*)-2-[4-(2-metillpropil)fenil]propano rūgštis** - NSAID klasės vaistas. naudojamas karščiavimo arba skausmo malšinimui. Pagal poveikį primena aspiriną tik veikia staigiau ir trumpiau.

Istorija
--------

Atrastas 1961. Atradėjas Stewart Adams ir jo kolegos John Nicholson ir Colin Burrows. Dr. Adams gan rizikingai išbandė naujai tiriamą, nežinomą medžiagą tiesiog ant savęs ir taip labai paspartino tyrimų eigą.

Dozė
----

Paprastai naudojamas gana dideliais kiekiais. Apie 200 mg ar kartais net 400 mg yra maža dozė. O net 1.2 g yra priimta maksimali dar saugi dienos dozė.

Veikimo principas
-----------------

Manoma, kad jis veikia inhibuodamas fermentą ciklooksigenazę (COX-1 ir COX-2) ir taip sustabdydamas prostaglandinų natūralią sintezę organizme.

Stereochemija
-------------

Tradiciškai vaistas pardavinėjamas kaip dviejų erdvinių 3D formų mišinys vienodu santykiu (racematas), nes toks mišinys gaunamas paprasčiausiu ir pigiausiu cheminės sintezės keliu.  

Vėliau eksprementai parodė, kad tik erdvinė *(S) - (+) - ibuprofeno* forma veikia. Todėl atrodė logiška gana sudėtingu ir brangiu keliu mėginti išskirti tik tokią formą ir pardavinėti tik ją taip sumažinant bereikalingai suvartojamų cheminių medžiagų kiekį.   

Dar vėlesni tyrimai atrado fermentą izomerazę (*2-arylpropionyl-CoA epimerase*) kuris kitą *R* formą verčia į veiklią *S* formą ir todėl išskyrimas ir tik vienos *S* formos vartojimas tampa beprasmis. Paskutiniu metu vėl pardavinėjamas ibuprofeno racematas.
| Ševioto kalnai |
| --- |
| Ševioto viršukalnė |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** |  Jungtinė Karalystė |
| **Aukščiausias taškas** | 815 m (Ševioto k.) |
| **Koordinatės** | 55°28′ š. pl. 02°09′ v. ilg.﻿ / ﻿55.467°š. pl. 2.150°r. ilg.﻿ / 55.467; 2.150Koordinatės: 55°28′ š. pl. 02°09′ v. ilg.﻿ / ﻿55.467°š. pl. 2.150°r. ilg.﻿ / 55.467; 2.150 |
| **Uolienos** | skalūnai, raudonasis smiltainis, granitas, vulkaninės uolienos |
| **Kalnodara** | hercininė kalnodara |

**Ševioto kalnai** (angl. *Cheviot Hills*) – kalnai Didžiosios Britanijos saloje, ties Anglijos ir Škotijos siena, Pietų Škotijos aukštumos pietryčiuose. Nusidriekę iš pietvakarių į šiaurės rytus 80 km. Didžiausias aukštis – 815 m. Ševioto kainai susidarė hercininės kalnodaros metu. Paviršius išraižytas siaurų gilių ledyninės kilmės slėnių. Kalnus sudaro skalūnai, raudonasis smiltainis, granitas, vulkaninės uolienos.

Plyti pievos, viržynai. Verčiamasi tradicine avininkyste (ševiotų veislės avys). Dalis Ševioto kalnų patenka į Nortumberlando nacionaliniam parkui. Yra karinių bandymų poligonas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ševioto kalnai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| Transhimalajai |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Kinijos vėliava Kinija (Tibetas) |
|  |
| Aukščiausi kalnai | Aling Gangris (7315 m) |
|  |
| Kalnagūbriai | Kailašas, Aling Gangris, Njenčen Tangla |
|  |
| Upių ištakos |  |
|  |
| Ežerai | Namco |
|  |
| Uolienos | granitas, smiltainis, kvarcitai, skalūnai |
|  |
| **Ilgis** | ~1600 km |

**Transhimalajai** arba ***Gangdisišanas*** (kin. 冈底斯山脉, pinyin: *Gāngdǐsīshānmài*) – kalnų sistema Tibeto kalnyno pietuose, Tibete (KLR teritorija). Driekiasi per 1600 km lygiagrečiai Himalajams, pietuose nuo jų atskirta Jarlung Dzangpo ir Indo upių slėnių. Kalnai sudaryti iš granito, kvarcitų, skalūnų, smiltainio. Pagrindiniai kalnagūbriai: Kailašo, Aling Gangrio (aukštis iki 7315 m), Njenčen Tanglos. Būdingas aukštis – 5000–5500 m. Šiauriniai šlaitai paprastai raižyti nedaug, o pietiniai statesni. Vidiniuose duburiuose gausu ežerų (didžiausias – Namco).

Būdingos aukštikalnių stepės ir šaltosios dykumos, drėgnesniuose pietiniuose šlaituose pasitaiko pievų ir krūmynų. Yra nedidelių ledynų bei sniegynų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 108
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Vaisingumo žinojimo metodai** – kontracepcijos metodų, kurie remiasi vaisingų dienų nustatymu ir kitais kontracepcijos būdais, visuma. Pagal Pasaulio sveikatos organizacijos apibrėžimą, tai yra metodai, kuriais nustatomas moters vaisingas laikotarpis (pvz. temperatūriniu arba gleivių metodu), ir jie vaisingų dienų metu gali būti kartu naudojami su periodinio susilaikymo, barjerinės kontracepcijos arba nutrauktosios sueities metodais.

Pagrindiniai privalumai yra tai, kad šie metodai yra susiję su mažomis išlaidomis, be to, neturi šalutinio poveikio, nėra kontraindikacijų, jiems naudotis nereikia jokių receptų, gydytojo priežiūros ar ypatingų prietaisų. Tačiau yra ir trūkumų: metodus reikia tinkamai išmokti, juos nėra lengva naudoti, vaisingo laikotarpio nustatymas gali būti pernelyg sudėtingas, be to, susilaikymo laikotarpis gali būti gana netrumpas. Nereguliarūs ciklai taip pat apsunkina šių metodų taikymą.

Pirmiausiai atsirado ritmo metodas (kalendorinis). Jis remiasi paskutinių moters ciklų trukme ir neatsižvelgia į ovuliacijos laiką, todėl vertinamas kaip mažiausiai patikimas iš vaisingumo žinojimo metodų.
Rytinės kūno temperatūros matavimas atsirado pastebėjus, kad moters kūno temperatūra pakyla po ovuliacijos. Šį reiškinį sąlygoja progesterono kiekio padidėjimas kraujyje. Naudojantis šiuo metodu, pora susilaiko nuo lytinių santykių laikotarpyje tarp mėnesinių ir trečios dienos po temperatūros pakilimo.
Dar vėliau buvo pastebėta, kad moters ciklo metu pagal tam tikrus dėsnius keičiasi makšties gleivių savybės, ir atsirado Bilingso metodas, dar vadinamas gleivių metodu. Jį naudojant taip pat galima nustatyti ovuliaciją. Šis metodas svarbus tuo, kad jo dėka galima nustatyti nevaisingą laikotarpį ne tik po ovuliacijos, bet ir iki jos.
Bilingso ir temperatūrinio metodų derinys vadinamas simptoterminiu metodu.

Šie metodai kartais tapatinami su natūraliuoju šeimos planavimu ir periodiniu susilaikymu. Dėl kokybiškų mokslinių tyrimų apie šiuos metodus stokos, jų patikimumas nėra gerai žinomas.
| **JakB-12,7** |
| --- |
|  |
| **Variantai** | JakBJu-12,7 |
| **Konstruktorius** | P. Jakuševas, B. Borzovas |
| **Šalis** | TSRS |
| **Sukurtas** | KBP |
| **Naudotas** | nuo 1977 |
| **Kalibras, mm** | 4 x 12,7 |
| **Šovinys, mm** | 12,7x108 mm |
| **Šaudymo sparta, n/min.** | 4500 |
| **Svoris, kg** | 45 (be šovinių) |
| **Ilgis, mm** | 1345 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 810 |

**JakB-12,7** (rus. *ЯкБ-12,7*) – tarybinis nuotolinio valdymo gatlingo tipo 12,7 mm keturvamzdis kulkosvaidis, skirtas naudoti sraigtasparniuose.

Projektavimas pradėtas 1968 m. konstruktoriai P. Jakuševas (*П.Г. Якушев*) ir B. Borzovas (*Б.А. Борзов*). Gamyklinis indeksas TKB-063 (rus. *ТКБ-063*), o Vyriausios raketų ir artilerijos valdybos (rus. *ГРАУ*) indeksas – 9-A-624. Gamykliniai bandymai atlikti 1969 m. o į ginkluotę priimtas tik 1977 m.

Naudojimas
----------

Kulkosvaidis naudojamas sraigtasparniuose Mi-24 (su 1470 šoviniais) ir pakabinamuose kulkosvaidžių konteineriuose GUV-8700 su 750 šoviniais. Tai didelės šaudymo spartos kulkosvaidis, kuris nėra tikras gatlingas, kadangi vamzdžių bloko sukimui naudojama ne išorinė, o parako dujų energija. Pradedant šaudyti vamzdžių bloką įsuka spyruoklinis starteris, kurio spyruoklę suspaudžia baigiant seriją stabdomas blokas. Spyruoklės suspaudimui naudojama paskutinių dviejų šūvių energija.

Kulkosvaidžiui buvo sukurtas specialus šovinys, kurio kulka turi bimetalinį apvalkalą, kurio viduje yra plieninė ir švininė šerdys ir padegamasis mišinys. Šie šoviniai pusantro karto padidino kulkosvaidžio efektyvumą.

Sraigtasparnyje Mi-24 jis įtaisytas panosės „bokštelyje" VSPU-24. Horizontalus šaudymo kampas ±60°, 20° laipsnių aukštyn ir 60° žemyn. Kulkosvaidis taikomas per KPS-53AV taikymo sistemą su reflektoriniu taikikliu priekinėje kabinoje.

Vėliau sraigtasparniuose Mi-24 šiuos kulkosvaidžius pakeitė efektyvesnės prieš lengvai šarvuotus taikinius automatinės patrankos – sukiojama GŠ-23L ir fiksuota GŠ-30K.

Modifikacija
------------

Kulkosvaidžio modifikacija yra JakBJu-12,7 (rus. *ЯкБЮ-12,7*). Šios modifikacijos kulkosvaidis turi kiek didesnį šaudymo tempą (ne 4500, o 5000 šūv./min.), ilgesnę vientisą seriją (ne 400, 0 750 šūvių) ir patvaresnius vamzdžius, atlaikančius ne 8000, o 12000 šūvių.

Nuorodos
--------

* 12.7 mm YakB-12.7 And YakBYu-12.7 Quadruple Machine Guns Archyvuota kopija 2008-03-07 iš Wayback Machine projekto.
* ЯкБ-12.7
**Vairas** – žinoma Lietuvos muzikos grupė, susikūrusi 1960 m. kovo 8 d. Šiauliuose kaip miesto dviračių ir variklių gamyklos „Vairas" darbuotojų ansamblis, pasivadinęs gamyklos vardu. Jis koncertuodavo gamyklos šventėse, draugams ir giminaičiams, o 1982 m. vadovaujant Vytautui Katiliui pasirodė profesionalioje scenoje ir išpopuliarėjo visoje Lietuvoje.

Istorija
--------

Nuo 1982 iki 1991 m. grupei vadovavo Vytautas Katilius. Pradėję koncertuoti ir sulaukę populiarumo gamyklos darbuotojai tapo muzikantais ir paliko savo darbus gamykloje. 1983 m. grupė tapo Šiaulių miesto estradinių ansamblių apžiūros nugalėtoja. Taip pamažu „Vairas" įžengė į profesionalią sceną.

Nuo 1993 m. grupei vadovavo Vadimas Kamrazeris.

1996 m. grupė iširo. 2000 m. „Vairas" sugrįžo į sceną. Tais pačiais metais buvo išleistas albumas „Karaliai be karūnų / 2000-ųjų kolekcija".

2002 m. kovo 20 d. grupė pristatė naujų dainų albumą „Sapnas", sulaukusį didelio klausytojų dėmesio. Po metų grupė išleido dar vieną naujų dainų albumą „Neliūdėk, neverta", po to – dar vieną diską „Vairas". 

2010 m. kovo mėn. mirus vokalistui Edmondui Čivinskui, grupė liko su keturiais nariais ir sėkmingai koncertuoja iki šiol. 2013 m. buvo išleistas dar vienas naujų dainų albumas, pavadintas „Mums viskas gerai".

Grupės sudėtis
--------------

* Rolandas Janušas – klavišiniai instrumentai, vokalas
* Darius Vaitoška (indėnas) – bosinė gitara, vokalas
* Virgilijus Butkevičius – gitara, vokalas
* Vytautas Mundinas – mušamieji instrumentai
* Audrius Jonaitis – saksofonas, klavišai

Apdovanojimai
-------------

* 1984 m. gautas padėkos raštas festivalyje „Neringos vėtrungės – 84".
* 1984 m. Moldavijoje „Vairas" laimėjo Centrinės televizijos jaunųjų atlikėjų konkurse „Su daina per gyvenimą" žiūrovų prizą. Finaliniame koncerte Maskvoje grupė apdovanota SSRS valstybinio televizijos ir radijo komiteto žiuri diplomu.
* 1985 m. Šiaulių m. estradinių ansamblių apžiūroje „Vairas" pripažintas geriausiu kolektyvu.
* 1985 m. laimėtas kelialapis į Maskvą, į XII pasaulinį jaunimo ir studentų festivalį.
* 1994 m. festivalyje „Nida 94" už „Ūdrio arijos" iš Vytauto Klovos operos „Pilėnai" atlikimą su Veronika Povilioniene grupė apdovanota „Gintariniu unguriu".

Literatūra
----------

* Legendinį „Vairą" mačiau iš arti: klubo vedėjo prisiminimai / Bronislovas Saulius Tarabilda, Žilvinas Skačkauskas. – Šiauliai: Tarabildų šeimos kultūros klubas-archyvas: Man įdomu, 2013. – 160 p.: iliustr. – ISBN 978-609-95381-0-5

Nuorodos
--------

* Grupės „Vairas" interneto svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Acrochordidae** |
| --- |
| Arafuros karpotoji gyvatė (*Acrochordus arafurae*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Žvynaropliai  *( Squamata)* |
| Pobūris: | Gyvatės  *( Serpentes)* |
| Šeima: | Karpotosios gyvatės  *( Acrochordidae)* |

 |

**Karpotosios gyvatės** (*Acrochordidae*) – primityvių vandeninių gyvačių šeima, paplitusi Australijoje ir Azijoje.

Šios gyvatės gyvena tik vandenyje, todėl neturi plačių pilvo žvynų, o akis dengia akiplėvė, Oda raukšlėta, plati ir atrodo, lyg būtų gyvatei per didelė. Gyvena upių, estuarijų dugne, kur iš pasalų medžioja vandens gyvius. Karpota oda leidžia sučiupti slidžias žuvis. Užauga nuo 60 cm iki 2,43 m ilgio.

Karpotosios gyvatės sutinkamos nuo Indijos ir Šri Lankos vakaruose, daugelyje Pietryčių Azijos kraštų, iki Naujosios Gvinėjos, šiaurės Australijos ir Saliamono salų rytuose. Gyvatės nyksta nes jų oda naudojama rankinių gamybai.

Išskiriamos 3 rūšys:

* Arafuros karpotoji gyvatė (*Acrochordus arafurae*)
* Mažoji karpotoji gyvatė (*Acrochordus granulatus*)
* Javos karpotoji gyvatė (*Acrochordus javanicus*)
| Sfaksasصفاقس |
| --- |
| *Respublikos aikštė Sfakse* |
|  |
| 

SfaksasSfaksas

34°44′0″ š. pl. 10°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿34.73333°š. pl. 10.76667°r. ilg.﻿ / 34.73333; 10.76667﻿ (Sfaksas)Koordinatės: 34°44′0″ š. pl. 10°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿34.73333°š. pl. 10.76667°r. ilg.﻿ / 34.73333; 10.76667﻿ (Sfaksas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Tuniso vėliava Tunisas |
| **Vilajetas** | Sfakso vilajetas |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 265 131  |
|  |
|  **Vikiteka** | Sfaksas |

**Sfaksas** (arab. صفاقس‎ = *Safāqus*, pranc. *Sfax*) – miestas rytų Tunise (antras pagal dydį šalyje), Viduržemio jūros pakrantėje (prie Gabeso įlankos). Vilajeto centras. Svarbus prekybinis (išvežami fosforitai, žemės ūkio produkcija) ir žvejybinis jūrų uostas. Yra oro uostas, plentas į Tunisą, preina Tuniso–Gabeso geležinkelis. Maisto (aliejaus, žuvies perdirbimo), metalo apdirbimo, chemijos (fosfatų perdirbimas), tekstilės, odos ir avalynės pramonė. Amatai (kilimų, safjano gamyba). Veikia universitetas, archeologijos muziejus. Yra IX-XIX a. architektūros paminklų (Azuzeino, Sidi el Bahrio mečetės, Dar Dželuli rūmai, Bab ed Divano vartai, Chedi Šakero aikštė).

Istorija
--------

Sfaksas įkurtas 849 m. buvusio romėnų miesto *Thaenae* vietoje. 1148–1156 m. buvo valdomas siciliečių, vėliau užimtas ispanų. XVIII a. Sfaksas buvo viena svarbiausių osmanų piratų bazių. XIX a. miestas užkariautas prancūzų.

Galerija
--------

* Senas minaretas Sfakso medinojeSenas minaretas Sfakso medinoje
* Medinos sienosMedinos sienos
* Miesto vartaiMiesto vartai
* Sfakso centrasSfakso centras

Sportas
-------

* CS Sfaxien futbolo klubas
* Taïeb Mhiri stadionas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 411
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Perpjautas vyšnios kaulavaisis su kauliuku
Kaulavaisio sandara.
Nektarino kauliukas
**Vaisiaus kauliukas** – sultingojo vaisiaus dalis, sėkla su sumedėjusiu dangalu (endokarpiu), būdinga kaulavaisiams. Endokarpis sudarytas iš sklereidžių. Kauliuke esanti sėkla dažnai vadinama *branduoliu*.

Kartais *kauliukais* vadina ir kitokias sultinguose vaisiuose aptinkamas kitas sėklas (pvz. vynuogių, arbūzų sėklas), nors jų kietoji dalis yra tvirta sėklos luobelė, o ne endokarpis.

Dalies kaulavaisių kauliukai su pašalintais apyvaisiais buitinėje ir prekybininkų kalboje vadinami *riešutais*, nors pagal savo sandarą ir vystymąsi nėra tikri riešutai. Tokie netikri riešutai yra kokosai, graikiniai riešutai, pistacijos.

Aviečių, gervuogių ir tekšių sutelktiniai vaisiai sudaryti iš kaulavaisiukų, kurių viduje yra mažyčiai kauliukai.

Panaudojimas
------------

Abrikosų ir persikų kauliukų branduolius kartais naudoja kaip migdolų pakaitalus.

Iš daugelio rūšių kauliukų branduolių, kaip ir iš daugelio sėklų galima spausti aliejų.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Vyšnių kauliukų išėmiklis
**Leonas** – Ispanijos istorinė sritis ir buvusi karalystė. Sostinė Leonas. Kastilijos ir Leono autonominės srities dalis, apima dabartines Leono, Palensijos, Salamankos, Valjadolido ir Samoros provincijas.

Istorija
--------

Antikos laikais Romos valdžią čia garantavo Septintasis legionas, nuolatinę stovyklavietę įkūręs dab. Leono miesto vietoje. 540 m. Leoną nukariavo vestgotai, 717 m. – maurai. Iš jų sritį 742 m. atėmė Astūrijos karaliai.

Savarankiška Leono karalystė įkurta 910 m. kai Astūrijos karalius Alfonsas III, dalydamas palikimą, atidavė Leoną vyr. sūnui Garsijai I (valdė 909–914 m.); be to, dėl vikingų puldinėjimų grėsmės Leono miestas tapo ir svarbiausiu Astūrijos karalystės miestu. Vėliau Leono karalystė greitai plėtėsi į rytus ir pietus, kol viena jos grafysčių Kastilija sustiprėjo ir, Kordobos kalifų remiama, pradėjo siekti karalystės statuso. Kastilija karalyste paskelbta 1037 m.

* 1000 m.1000 m.
* 1030 m.1030 m.
* 1037 m.1037 m.

X a. Leono karaliai dažnai faktiškai pripažindavo Kordobos kalifų viršenybę, bet laikėsi vestgotų tradicijos, pretendavo į visą Ispaniją ir tęsė rekonkistą. XI a. ketvirto dešimtmečio pradžioje Leoną nukariavo Navaros karalius Sančas III Navarietis (valdė 1000–1035 m.). Jo sūnus Ferdinandas I 1037 m. sujungė Leono ir Kastilijos karalystes. Atskira Leono karalystė gyvavo ir 1157–1230 m. kol buvo prijungta prie Kastilijos.

Iki XIV a. išliko atskirų administracinių institucijų (ir kortesai), bet ilgainiui jos nyko, astūrų – leoniečių kalbą keitė kastilų kalba. Suvienijus Ispaniją Leonas tapo vyr. kapitono valdoma sritimi. Nuo 1833 m. provincija. Nuo 1979 m. Kastilijos ir Leono autonominės srities dalis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Leonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 10 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Agalenatea** |
| --- |
| Rudasis rezginuolis (Agalenatea redii)Rudasis rezginuolis (*Agalenatea redii*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Vorai  *( Araneae)* |
| Šeima: | Kryžiuočiai  *( Araneidae)* |
| Gentis: | Rezginuoliai  *( Agalenatea)* |

 |

**Rezginuoliai** (*Agalenatea*) – kryžiuočių (*Araneidae)* vorų šeimos gentis.

Europoje ir Lietuvoje viena rūšis – rudasis rezginuolis (Agalenatea redii *Scopoli, 1763*). Vorai 3,5-7,0 mm dydžio. Aptinkami sausose, saulėtose vietose, ant žemų augalų. Veisiasi pavasarį ir vasarą. Tinklas 40-70 cm virš žemės paviršiaus. Netoli jo įsirengia pintinėlės pavidalo slėptuvę, kurioje tupi padėjęs koją ant signalinio siūlo esant darganotam orui, giedram – kabo tinklo centre.
| **Borchardt C-93** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | savitaisis pistoletas |
| **Konstruktorius** | Hugas Borchardtas |
| **Šalis** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Sukurtas** | 1893 |
| **Gamintas** | 1894-1898, ~3000 vnt.*Ludwig Loewe & Company*, |
| **Kalibras, mm** | 7,65 |
| **Šovinys, mm** | 7,65×25 mm Borchardt |
| **Svoris, kg** | 1,1 (tuščias) |
| **Ilgis, mm** | 279 |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 165,1 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 326 |
| **Mechanizmas** | užraktas su alkūnine svirtimi |
| **Dėtuvė** | 8 šov. |

**Borchardt C-93**, *Borchardto pistoletas* – 1893 m. sukonstruotas savitaisis pistoletas, vienas pirmų komerciškai sėkmingų. Konstruktorius Hugas Borchardtas (*Hugo Borchardt*).

Pistoletus gamino Berlyne įsikūrusi kompanija *Ludwig Loewe & Company*, besispecializavusi gamybos įrankių gamyboje. Pistoletas *Borchardt C-93* buvo pirmas savitaisis pistoletas, gamintas gana didelėmis serijomis (pagaminta apie 3 tūkstančiai vienetų).

H.Borchardtas pistoletui sukūrė specialų šovinį *7,65×25 mm Borchardt*.

Alkūninis svirtinis spynos mechanizmas *Borchardt-Luger Modell 1898* pistolete perimtas iš *Borchardt C-93*
Pistolete buvo naudojamas alkūninis svirtinis užrakinimo mechanizmas, tad šaunant, kol veikia atatranka, virš pistoleto pakildavo ir susilenkdavo dviejų dalių svirtis, kuri leisdavo atrakinti uoksą ir išmesti iššautą tūtelę.

Borchardto pistoletas buvo taiklus ir sparčiai šaudantis, tačiau brangus gaminti ir nepatogus naudotis dėl beveik statmenos rankenos. Pistoleto atatranka buvo nelauktai stipri. Borchardto pistoleto konstrukciją išstudijavęs Georgas Liugeris (*Georg Luger*) 1899 m. sukūrė pistoletą *Luger P08 Parabellum*.

*Borchardt C-93* pistolete naudotas šovinys paskatino sukurti *Mauser C96* pistoletuose naudotą šovinį *7,63×25 mm Mauser*. Šių šovinių dydis vienodas, tačiau *7,63×25 mm Mauser* yra pernelyg galingas pistoletui *Borchard C-93*.

* Vokietijos kolonijinis veikėjas Afrikoje. Pistoleto dėkle – Borchardt C-93.Vokietijos kolonijinis veikėjas Afrikoje. Pistoleto dėkle – *Borchardt C-93*.

Nuorodos
--------

1. ↑  *Encyclopedia of military technology and innovation* By Stephen Bull
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Latvijos komunistų partija** (**LKP**; latv. *Latvijas Komunistiskā partija*) buvo marksistinė partija Latvijoje XX a. vadovaujanti partija Latvijos STR ir Latvijos TSR. Pagrindinis leidinys – laikraštis „Cīņa" (*Kova*).

Istorija
--------

Pavadinimą „LKP" viena iš Latvijos socialdemokratų krypčių priėmė 1919 m. 1919 m. dalyvavo Latvijos Tarybų Respublikos sukūrime, turėjo apie 7500 narių. 1920–1940 m. partija veikė nelegaliai. 1928 m. partija trumpam legalizavosi kaip Latvijos nepriklausomų socialistų partija. 1940 m. partija legalizuota, įtraukta į VK(b)P sudėtį ir pervadinta į LK(b)P, 1952 m. atgavo ankstesnį pavadinimą.

1990 m. LKP prarado valdžią ir nuo jos atskilo Latvijos nepriklausoma komunistų partija, kuri vėliau prisijungė prie LSDSP. 1991 m. rugpjūtį partijos veikla buvo sustabdyta ir rugsėjį Aukščiausiosios Tarybos sprendimu LKP buvo uždrausta. Spalį, jau teismo sprendimu, buvo uždraustas partijos laikraštis „Cīņa" (*Kova*).

Vėliau 6 iš 108 LKP paskutinio CK narių prisijungė prie Latvijos socialistų partijos, tarp jų pirmasis Latvijos socialistų partijos pirmininkas Filipas Stroganovas ir paskutinis Latvijos komunistų partijos ir antras Latvijos socialistų partijos pirmininkas Alfredas Rubikas. Alfredas Rubikas kelis kartus išreiškė ketinimus atkurti Latvijos komunistų partijos veiklą ir grąžinti iš jos konfiskuotą nuosavybę.

Asmenims, kurie dirbo Latvijos komunistų partijoje po 1991 m. sausio 13 d. uždrausta kandidatuoti Latvijos Savivaldybių ir Saeimos rinkimuose (nepiliečiams – natūralizuotis). Atitinkamos įstatymų normos buvo nesėkmingai apskųstos Konstituciniam teismui 2000 ir 2006 m. taip pat Europos Žmogaus Teisių Teismui.

LKP CK pirmieji sekretoriai
---------------------------

* Janis Kalnberzinis (1940 m. gruodžio 21 d.- 1959 m. lapkritis)
* Arvydas Pelšė (1959 m. lapkritis - 1966 m. balandžio 15 d.)
* Augustas Vossas (1966 m. balandžio 15 d.- 1984 m. balandžio 14 d.)
* Borisas Pugo (1984 m. balandžio 14 d.- 1988 m. spalio 4 d.)
* Janis Vagris (1988 m. spalio 4 d.- 1990 m. balandžio 7 d.)
* Alfredas Rubikas (1990 m. balandžio 7 d.- 1991 m. rugpjūčio 24 d.)
| Koloradas |
| --- |
| Kolorado upė Didžiajame Kanjone Kolorado upė Didžiajame Kanjone |
| **Ilgis** | 2 330 km |
| **Baseino plotas** | 629 100 km² |
| **Vidutinis debitas** | 620 m³/s |
| **Ištakos** | Uoliniai kalnai |
| **Žiotys** | Kalifornijos įlanka |
| **Šalys** | JAV, Meksika |
|  |
|  **Vikiteka** | Koloradas |

**Koloradas** (angl. *Colorado River*, isp. *Río Colorado*, indėnų mochavių kalba: *'Aha Kwahwat*) – upė Šiaurės Amerikoje, JAV ir Meksikoje. Prasideda Uoliniuose kalnuose, Kolorade, JAV. Teka į pietvakarius Kolorado, Jutos, ir Arizonos valstijomis, tada teka tarp Nevados ir Arizonos, tada tarp Kalifornijos ir Arizonos, tada teka Meksikoje (121 km) tarp Žemutinės Kalifornijos ir Sonoros valstijos. Įteka į Ramiojo vandenyno Kalifornijos įlankos šiaurinį galą; ten sudaro deltą. Teka daugiausia pusdykumėmis ir dykumomis, kerta Kolorado plynaukštę ir sudaro gilius kanjonus, tarp jų ir garsųjį Didįjį kanjoną. Jo ilgis 446 km, gylis ~1800 m.

Kolorado upės žemėlapis
Didžiausi intakai: Gryn Riveris (*Green River*) (dešinysis), San Chuanas (*San Juan River*), Litl Koloradas (*Little Colorado*), Hila (*Gila*) (kairieji).

Vidutinis debitas vidurupyje 508 m³/s, žiotyse – 5 m³/s. Upės vanduo intensyviai naudojamas drėkinimui, ypač Kalifornijos Imperialo slėnyje. Įrengti dideli Pauelo ir Huverio tvenkiniai su hidroelektrinėmis. Koloradas laivuojamas 228 km nuo žiočių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 218
Magistralinis kelias A10
**Latvija** – svarbi tranzitinė valstybė. Transporto srautai juda per šalį daugiausia tarp Rusijos ir ES. Nors šalies transporto sistemos būklė ilgą laiką buvo prastos kokybės, panaudojant ES fondų lėšas, kokybė spračiai gerinama.

Geležinkeliai
-------------

*bendras ilgis:* 2412 km  

*platieji*: 2379 km (271 km elektrifikuoti) (1992)  

*siaurieji:* 33 km (2001)

### Susisiekimas geležinkeliais su kaimyninėmis valstybėmis

* Rusija – taip
* Lietuva – taip
* Estija – taip
* Baltarusija – taip

Keliai
------

*Pagrindinis straipsnis – Sąrašas:Latvijos keliai*.
*bendras ilgis:* 59 178 km  

*asfaltuoti:* 22 843 km   

*neasfaltuoti:* 36 335 km (1998)

Didžioji dalis kelių iki pradedant naudoti ES fondų lėšas buvo labai susidėvėję, prastos kokybės, keliai net Rygos apylinkėse buvo prastos būklės. Dabar naudojant ES lėšas, svarbiausi ir labiausiai susidėvėję keliai rekonstruojami. Svarbiausias dėmesys – magistraliniai šalies keliai, nes jais pravažiuoja tranzitinis transportas, važiuojantys iš ES gilumos į Rusiją, Estiją, Suomiją.

Latvijoje yra 3 kategorijų kelių tipai: magistraliniai (A-kategorijos), pirmos (regioniai; krašto) ir antros klasės (vietinės reikšmės) keliai.

Oro uostai
----------

**Oro uostai:** 25 (2001)

*Grįsti oro uostai:*  

iš viso: 13  

2438 iki 3047 m: 7  

1524 iki 2437 m: 1  

914 iki 1523 m: 1  

mažiau nei 914 m: 4 (2002)

*Negrįsti oro uostai:*  

iš viso: 12  

2438 iki 3047 m: 1   

1523 iki 2438 m: 2   

914 iki 1523 m: 2   

mažiau nei 914 m: 7 (2002)

Kita
----

**Vandens keliai:** 300 km

**Vamzdynai:** naftos žaliavos 750 km; nafttiekių 780 km; dujotiekių 560 km (1992)  

**Uostai:** Liepoja, Ryga, Ventspilis

**Prekybos laivynas:**  

bendras: 6 laivai (1000 GRT ir didesnio tonažo) bendras tonažas 30119 GRT/30572 DWT   

pastaba: tarp jų trys Graikijos laivai registruoti plaukioti su Latvijos vėliava (2002)  

pagal tipą: sausakrūviai 1, naftos tankeriai 1, refrežeratoriai 4.

Nuorodos
--------

* Latvijos Trasnsporto ministerija
* Latvijos geležinkelių istorija
* Tranzitas per Latviją
* Geležinkelių muziejus Archyvuota kopija 2009-05-12 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REuropos transportas pagal šalis |
| --- |
|  |
| 
Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Jungtinė Karalystė · Juodkalnija · Kazachstanas · Kosovas · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |

 |
|  |
| --- |
| Latvijos nacionalinis botanikos sodas |
|  |
| Tipas | Botanikos sodas |
| Geografinė padėtis | Latvija |
| Plotas | ~ 130 ha |
| Įkurtas | 1956 m. |

**Latvijos nacionalinis botanikos sodas** (latv. *Nacionālais botāniskais dārzs*) – Latvijos botanikos sodas Salaspilyje. Tai yra didžiausias botanikos sodas Baltijos valstybėse.

Istorija
--------

Botanikos sodą 1956 m. įkūrė Latvijos mokslų akademija, tačiau šioje vietovėje augalų daigynas buvo jau prieš Antrąjį pasaulinį karą.

Aprašymas
---------

Latvijos nacionalinio botanikos sodo uždaviniai: botanikos ir dekoratyvinių sodų tyrimai, augalų kolekcijų kaupimas, augalų išvedimas, genetikos ir veisimo tyrimai, tyrimų ir jų rezultatų populiarinimas. "Sode yra daugiau kaip 14000 augalų taksonų, iš kurių yra 5000 medžių ir apie 1400 šiltnamio augalų. Be savo mokslinių tikslų, botanikos sodas taip pat yra populiarus pramogų parkas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „History". National Botanic Garden of Latvia. Nuoroda tikrinta 2017-02-16.
2. 1 2  „National Botanic Garden of Latvia". Botanic Gardens Conservation International.
3. 1 2  „WELCOME TO NATIONAL BOTANIC GARDEN". National Botanic Garden of Latvia. Nuoroda tikrinta 2017-02-16.
| Koloradas |
| --- |
|  Kolorado upė Ostino apylinkėse |
| **Ilgis** | 1387 km |
| **Baseino plotas** | 103 341 km² |
| **Vidutinis debitas** | 81 m³/s |
| **Ištakos** | Ljano Estakado |
| **Žiotys** | Meksikos įlanka |
| **Šalys** | JAV |

**Koloradas** (angl. *Colorado River*) – upė JAV pietuose, Teksase. Prasideda Ljano Estakado plynaukštės pietryčių pakraštyje. Teka pietryčių kryptimi, prateka Edvardso plynaukštę, žemupyje – Meksikos įlankos pakrantės žemumą. Įteka į Meksikos įlanką (jos dalį – Matagordos įlanką) ties Matagora.

Didžiausi intakai:

* dešinieji – Končas, San Saba, Ljanas, Pedernalesas,
* kairieji – Pekan Baju.

Vandens lygis labai svyruoja priklausomai nuo metų laiko. Yra tvenkinių (Bjucheneno, Treiviso), vanduo intensyviai naudojamas drėkinimui, hidroenergetikai. Upė laivuojama nuo Ostino.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Koloradas. *Koloradas (upė Teksase)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 387 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Jakabo kalnas |
| --- |
| Jakabo kalnasJakabo kalnas |
| **Aukštis** | 602 m |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Vengrijos vėliava Vengrija |
| **Kalnynas** | Mečekas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Jakabo kalnas

  |
| **Koordinatės:** | 46°05′35″ š. pl. 18°08′25″ r. ilg.﻿ / ﻿46.09306°š. pl. 18.14028°r. ilg.﻿ / 46.09306; 18.14028Koordinatės: 46°05′35″ š. pl. 18°08′25″ r. ilg.﻿ / ﻿46.09306°š. pl. 18.14028°r. ilg.﻿ / 46.09306; 18.14028 |

**Jakabo kalnas** (veng. *Jakab-hegy* – „Jokūbo kalnas") – kalnas pietvakarių Vengrijoje, Baranios medėje, Mečeko kalnuose. Aukštis – 602 m. Tai ketvirta pagal aukštį Mečeko viršūnė (po Zengės, Tubešo ir Harmašo). Sudarytas iš Permo laikotarpio smiltainio, Jakabo kalnas yra smarkiai paveiktas dūlėjimo. Jam veikiat, susidarė keletas vaizdingų uolų, vadinamų „Žmogiškomis krūsnimis" (*Babás Szerkövek*) bei Žongoro uola (*Zsongorkő*). Kalne yra vienintelis didesnis Vengrijos urano telkinys – XX a. 6-ajame dešimtmetyje su TSRS pagalba kalne vykdyta kasyba, iškastas uranas naudotas Pakšo braduolinės jėgainės ir TSRS kariuomenės reikmėms. Gavyba sustabdyta XX a. pab.

Jakabo kalnas buvo apgyvendintas geležies amžiuje, čia stovėjo keltų (Halštato kultūros) opidumas. Romėnų laikais tvirtovė buvo apleista, bet viduramžiais jos vietoje įsikūrė kaimas su Šv. Jokūbo bažnyčia (nuo jos – ir kalno vardas). 1225 m. įsikūrė Pėčo vyskupijai pavaldus vienuolynas. Osmanų laikais jis buvo apleistas, vėliau atsikūrė, bet galutinai sunyko po 1780 m. kai imperatorius Juozapas II uždraudė pauliečių ordino veiklą.

* „Žmogiškos krūsnys"„Žmogiškos krūsnys"
* Žongoro uolaŽongoro uola
* Kalno šlaitų miškasKalno šlaitų miškas
* Pauliečių vienuolyno griuvėsiaiPauliečių vienuolyno griuvėsiai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jakabo kalnas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |