recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Anastasijus Somosa** |
| --- |
|  |
| Anastasijus Somosa |
| Somosos |
| Gimimo vardas | Anastasio Somoza García |
| Gimė | 1896 m. vasario 1 d.San Markosas, Nikaragva |
| Mirė | 1956 m. rugsėjo 29 d. (60 metų)Panamos kanalo zona |
| Palaidotas (-a) | Somosų mauzoliejus, Managva |
| Tėvai | Anastasio Somoza Reyes, Julia García |
| Sutuoktinis (-ė) | Salvadora Debayle |
| Vaikai | Luis Somoza, Anastasio Somoza Debayle, Lillian Somoza Debayle |
| Nikaragvos prezidentas |
| Ėjo pareigas | 1937 – 1947 |
| Pirmtakas | Carlos Alberto Brenes |
| Įpėdinis | Leonardo Argüello Barreto |
| Ėjo pareigas | 1950 – 1956 |
| Pirmtakas | Manuel Fernando Zurita |
| Įpėdinis | Luis Somoza Debayle |
|  |
|  **Vikiteka** | Anastasio Somoza García |

**Anastasijus Somosa Garsija** (*Anastasio Somoza García*; 1896 m. vasario 1 d. – 1956 m. rugsėjo 29 d.) – Nikaragvos prezidentas (1937–1947 m. ir 1950–1956 m.), faktinis šalies diktatorius (1936–1956 m.). Jis buvo Somosų dinastijos, valdžiusios Nikaragvą 44 metus, pradininkas.

Gimė turtingo kavos plantatoriaus šeimoje, jaunystėje gyveno JAV (Filadelfijoje), ten mokėsi verslo administracijos mokykloje. 1919 m. vedė įtakingos šeimos atstovę Salvadora Debayle.

1926 m. rėmė liberalų sukilimą, palaikiusį Chuanas Bautista Sakasa pretenzijas į prezidento postą. Vėliau buvo Leono gubernatoriumi, konsulu Kosta Rikoje, užsienio reikalų ministru, gavo karinius laipsnius.

1933 m. Anastasijus Somosa paskirtas Nacionalinės gvardijos valdytoju. Jo pavedimu buvo nužudytas kairiųjų jėgų lyderis Augustas Sandino ir dalis jo šalininkų. 1936 m. Somosa privertė atsistatydinti Sakasą ir į prezidento postą paskyrė savo statytinį Karlosą Albertą Brenesą. 1937 m. pats Somosa tapo prezidentu, visos partijos, išskyrus nacionalistų liberalų partiją, faktiškai buvo uždraustos, Somosų šeimai atiteko dideli žemių plotai. Per II pasaulinį karą Somosa ir toliau užvaldinėjo žemes (daugiausia užgrobė vokiečių bendruomenių valdytus ūkius).

1944 m. Somosa, spaudžiamas JAV, atsistatydino iš prezidento pareigų. Nauju prezidentu buvo paskirtas Leonardas Argueljas. Jis stengėsi sumažinti Nacionalinės gvardijos įtaką, todėl buvo greit pašalintas ir pakeistas lojaliu statytiniu. 1950 m. Somosa, su JAV pritarimu, grįžo į valdžią.

1955 m. Somosa pakeitė konstituciją, kad galėtų būti perrinktas. 1956 m. tik pradėjęs eiti naują kadenciją, Anastasijus Somosa Leone buvo peršautas poeto Rigoberto Lopeso ir po kelių dienų mirė Panamos kanalo ligoninėje. Šalies valdymas atiteko Somosos sūnums: Luisui Somosai ir Anastasijui Somosai Debailei.
**Bambos hipotezė** (arba **omfalo hipotezė**) – 1857 m. Filipo Henrio Gose (angl. *Philip Henry Gosse*) knygoje „Omphalos" aprašyta idėja, kad Dievas sukūrė Žemę mažiau nei prieš 10 000 metų, tokioje pat būsenoje kokioje ji yra dabar – su visais gyvais padarais, augalais ir senumo požymiais. Iš to Gose padarė išvadą, kad jokie Žemės arba Visatos amžiaus įrodymai negali būti laikomi patikimais, nes, pagal jo teoriją, ir ką tik sukurta Žemė atrodė taip, lyg būtų iki tol egzistavusi daugybę metų. XX amžiuje šią idėją atgaivino dalis moderniųjų kreacionistų, kurie praplėtė argumentą, sakydami kad ką tik susikurtoje Visatoje iš Žemės netgi matėsi žvaigždės, iš kurių šviesa normaliai turėtų keliauti milijonus metų. Tiesa, daug kreacionistų nesutinka su šia hipoteze ir mano, kad Adomas ir Ieva neturėjo bambų, Edeno sodo medžiai buvo be rievių ir t. t.

Kritika
-------

### Kada prasidėjo netikra istorija?

Kai kurie mąstytojai pastebėjo, kad tikint bambos hipoteze negalima atmesti ir galimybės, kad Visata (kartu su visais mūsų prisiminimais) buvo sukurta prieš 5 minutes. Ši teorija yra kartais vadinama „praeitu ketvirtadienizmu" (angl. *Last Thursdayism*). Toks pavadinimas kilo iš posakio „pasaulis galėjo būti sukurtas ir praeitą ketvirtadienį" (arba bet kurią kitą dieną). Tokio dalyko net iš principo yra neįmanoma nei patvirtinti, nei paneigti jokiais moksliniais metodais, nes, pasak hipotezės, visi empiriniai duomenys, gauti iš bet kokios medžiagos, atrodytų taip, kad tobulai meluotų apie savo amžių.

### Kūrėjas melagis

Bambos hipotezę galima interpretuoti ir kaip nuomonę, kad Dievas sukūrė daugybę iliuzijų: niekada negyvenusių dinozaurų kaulai, niekada neegzistavusių žvaigždžių sprogimai (supernovos), vulkaniniai kalnai, kurie iš tikro niekada nebuvo vulkanais ir t. t. Nes jei Visatos amžius yra 6-8 tūkstančiai metų, kaip teigia dalis kreacionistų, mūsų stebimų žvaigždžių sprogimų niekada nebuvo, nes jie, pasak astronomų skaičiavimų, iš tiesų įvyko prieš milijonus metų. Kai kurie teologai teigia, kad manymas, jog Dievas galėjo mums meluoti sukurdamas tokias klaidinančias iliuzijas, prieštarauja teistinei gero ir melagystes smerkiančio Dievo sampratai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  How can we see distant stars in a young universe?
2. ↑  Did Adam have a belly-button?
*Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.*
Koordinatės: 55°42′18″š. pl. 21°08′45″r. ilg.﻿ / ﻿55.7051°š. pl. 21.1457°r. ilg.﻿ / 55.7051; 21.1457

|  Klaipėdos Marijos Taikos Karalienės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Telšių |
| **Dekanatas** | Klaipėdos |
| **Savivaldybė** | Klaipėdos miestas |
| **Gyvenvietė** | Klaipėda |
| **Adresas** | Rumpiškės g. 6 |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1960 m. |

**Klaipėdos Švč. Mergelės Marijos Taikos Karalienės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Klaipėdoje, Baltikalnėje.

Istorija
--------

Bažnyčios bokšto, nugriauto 1961 m. liekanos buvo suverstos Baikaliuke
Jau 1938 m. pradėtos rinkti aukos naujos bažnyčios statybai. Pagal inžinieriaus architekto Juozo Baltrėno projektą už tikinčiųjų paaukotus pinigus 1957–1960 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia, viena retų bažnyčių, kurias leista statyti sovietmečiu.

1961 m. areštuoti bažnyčios statybos organizatoriai: klebonas Liudvikas Povilonis (1910–1990; vėliau arkivyskupas), vikaras Bronislovas Burneikis (1923–1991) ir dar 5 asmenys. Nuteisti kunigai iškalėjo po 4 metus. Bažnyčios pastatą valdžia nusavino. 1963 m. joje įkurtas LTSR filharmonijos filialas. Nugriautas bokštas, išardyti altoriai, įrengta filharmonija. Dailininkas Antanas Kmieliauskas, 1960 m. nutapęs freską Didžiajam altoriui, buvo išmestas iš Dailininkų sąjungos (1989 m. A. Kmieliauskas sukūrė naują freską).

1988 m. bažnyčia grąžinta tikintiesiems, paskirtas klebonu ir dekanu monsinjoras B. Burneikis suremontavo bažnyčią ir kleboniją (1988 m. lapkričio 25 d. laikytos pirmos Šv. Mišios). 1989 m. atstatytas bokštas, lietuvių meistrų Darbėnuose nulietas 3 tonų varpas. JAV lietuviai pranciškonai dovanojo vargonus.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, trinavė. Bokštas 75 m aukščio su apžvalgos aikštele. Šventoriuje palaidotas bažnyčios statytojas monsinjoras B. Burneikis. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* Nuotraukos
* Bažnyčia 2011 m.Bažnyčia 2011 m.
* Bažnyčia iš priekioBažnyčia iš priekio
* Vartų skulptūraVartų skulptūra
* Informacinė lenta tvoros mūreInformacinė lenta tvoros mūre
* Bažnyčios interjerasBažnyčios interjeras
* Rūpintojėlio mozaika apsidėjeRūpintojėlio mozaika apsidėje

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bažnyčios svetainė Archyvuota kopija 2013-12-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑  „Žemės sklypo Rumpiškės g. 6, Klaipėdoje, detalusis planas" (pdf). Klaipėda City Municipality. Nuoroda tikrinta 7 February 2022.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Klaipėdos Marijos Taikos Karalienės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
Bronzinė deivės Anat figūrėlė, rasta Sirijoje (XVI–XIII a. pr. m. e.).
**Anat** (hebr. ‏עֲנָת‏‎ = *ʿĂnāth*, finik. *𐤏𐤍𐤕* = *ʿAnōt*, ugaritų k. 𐎓𐎐𐎚 ʿnt, gr. Αναθ) – vaisingumo, karo, medžioklės deivė vakarų semitų mitologijoje. Brolis – dievas Baalas.

Pasak kanaaniečių mitų, pasižymėjo jaunatviška jėga, nuožmumu mūšyje. Kaip minima Ras Šamroje, Ugarite, rastuose tekstuose, Anat kapoja galvas, rankas, nukirstas galvas prisiriša prie liemens, o rankas – prie juostos. Ugaritų dažnai vadinta „mergele Anat". Atlieka svarbų vaidmenį mite apie Baalo mirtį ir prisikėlimą. Anat Baalo gedėjusi ir ieškojusi „kaip karvė savo veršiuko", padėjusi jį išgelbėti iš požemio pasaulio, įveikdama Mutą – mirties ir nevaisingumo dievą, kurį sukapojo kalaviju, išsijojo rėčiu, sudegino, sumalė girnomis ir išbarstė likučius paukščiams.

Buvo svarbi dievybė valdant Babilonijos karaliui Hamurabiui (XVIII a. pr. m. e.).

Anat kultas buvo paplitęs ir Senovės Egipte, kur ji garbinta kaip karo bei medžioklės deivė. Didelė svarba šiai deivei buvo teikiama faraono Ramzio II laikais (1279–1213 m. pr. m. e.). Pastarasis jai, kaip dangaus karalienei, paskyrė šventyklą Bet Šeane (Kanaane). Senovės egiptiečiai Anat vaizdavo nuogą, neretai stovinčią ant liūto ir laikančią gėles.

Elefantine (dabartinis Asuanas), Egipte, rastas V a. pr. m. e. papirusas mini dievybę Anat-Jahu (*Anat-Yahweh*), garbintą Jahvės šventykloje, kurią pastatė žydų pabėgėliai, čia pasitraukę Naujajai Babilonijos karalystei užkariavus Judėją. Anat-Jahu apibūdinama kaip Jahvės žmona, šventoji porininkė ar Jahvės hipostazė.

Helenizmo laikais deivės Anat ir Astartė susiliejo į vieną Atargatės dievybę.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *Anat*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
2. 1 2 3  Anath Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2019-08-01.
3. ↑  Michael David Coogan, Michael D. Coogan, The Oxford History of the Biblical World, p. 51.
4. ↑  Gnuse, Robert Karl (1997). No Other Gods: Emergent Monotheism in Israel. T&T Clark. p. 185. ISBN 978-1850756576.
5. ↑  Day, John (2002). Yahweh and the Gods and Goddesses of Canaan. 143: Sheffield Academic Press. ISBN 978-0826468307.
6. ↑  Edelman, Diana Vikander (1996). The triumph of Elohim: from Yahwisms to Judaisms. William B. Eerdmans. p. 58. ISBN 978-0802841612.
|  |
| --- |
| **Bambouros aerodromas** |
| IATA: - ICAO: UGOU |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | karinis |
| Miestas | Gudoutos rajonas |
| Aukštis virš jūros lygio | 24 m |
| Koordinatės | 44°07’17"N, 40°34’44"E |
|
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 15/33 | 2988 | 50 | betonas |

Koordinatės: 44°07′17″ š. pl. 40°34′44″ v. ilg.﻿ / ﻿44.12139°š. pl. 40.57889°r. ilg.﻿ / 44.12139; 40.57889
**Bambouros aerodromas** – karinis aerodromas Gudautos rajone (Abchazija), vienas stambiausių Užkaukazės aerodromų.

Aprašas
-------

Kilimo ir tūpimo tako ilgis beveik 3 kilometrai.
Aerodrome gali leistis visi koviniai, taip pat kariniai transportiniai lėktuvai. Galutinis kilimo tako taškas nuo jūros nutolęs per 60–70 m, todėl išsyk po pakilimo lėktuvai gali skristi mažame aukštyje virš jūros paviršiaus ir todėl būti sunkiai aptinkami radarais.

Istorija
--------

TSRS laikais aerodrome buvo dislokuota naikintuvų, šturmuotuvų ir transportinė aviacija.

2009 m. buvo paskelbta, kad aerodrome gali bazuotis Rusijos karinės aviacijos grupuotė.

Išnašos
-------

1. ↑  Gudauta. General Info
2. 1 2 3 4  Россия решила разместить в Абхазии боевые самолёты

Nuorodos
--------

* Аэропорт Бамбоура на wikimapia.org
|  |
| --- |
| **Klaipėdos Eduardo Balsio menų gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Klaipėdos Eduardo Balsio menų gimnazija herbas|center|100px]] |
| Klaipėdos Eduardo Balsio menų gimnazija |
| **Adresas** | Statybininkų pr. 2, Klaipėda |
| **Direktorius(-ė)** | Gintautas Misiukevičius |
| **Mokinių skaičius** | 533 |
| **Įkūrimo data** | 1983 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 114 |

**Klaipėdos Eduardo Balsio menų gimnazija** – valstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Statybininkų pr. 2, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190979923. Steigėjas LR švietimo ir mokslo ministerija. Mokosi gabūs menui 6-19 metų moksleiviai.

Istorija
--------

E. Balsio menų gimnazija įsikūrusi pietinėje Klaipėdos dalyje. Į rašytinius šaltinius ši vietovė pateko tik XVI a. Manoma, kad senovėje čia būta miškų ir pušynų, besitęsusių iki Šernų ir Kairių girių, kurie vėliau iškirsti, kadangi miestui reikėjo medienos. Pirmą kartą Gedminų ūkis (*Gedmin-Herde*) paminėtas 1588 m. kaip priklausantis Klaipėdos raštvedžiui Vilhelmui Wirgauder‘iui. 1851 m. didžiąją Gedminų dvaro dalį įsigijo Karlas Fridrichas Gubba. Jis pastatė rūmus, sutvarkė žirgyną, įsigijo žemės ūkio mašinų. Apie 1900 m. čia atidaryta pradinė mokykla.

1965 m. dvaro teritorija įjungta į miesto teritoriją. 1978 m. dvaras rekonstruotas, siekiant pritaikyti mokymo įstaigai. Menų mokykla įsteigta 1983 m. sausio 1 d. tuometinės LSSR aukštojo ir specialiojo viduriniojo mokslo ministerijos 1982 m. gruodžio 29 d. įsakymu Nr. 631. 1984 m. prie mokyklos iškilo priestatas su valgykla ir bendrabučiu. 1983–1985 m. buvo vadinama Klaipėdos vidurine internatine meno mokykla. 1985 m. mokyklai suteiktas kompozitoriaus Eduardo Balsio (1919–1984) vardas. 1985–1993 m. veikė Klaipėdos Eduardo Balsio vidurinė meno mokykla-internatas. 1993 m. mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. 2007 m. gruodžio 18 d. atidarytas gimnazijos muziejus.

Direktoriai
-----------

* 1983–1992 m. Albertas Rožė
* 1992–1999 m. Vidmantas Bėkša
* nuo 1999 m. Gintautas Misiukevičius

Literatūra
----------

* Trumpa Gedminų dvaro istorija: leidinys skirtas Klaipėdos Eduardo Balsio menų gimnazijos 20-ties metų jubiliejui / Norbertas Stankevičius, Justina Petreikienė. – Klaipėda: Libra Memelensis, 2003. – 14 p.: iliustr. – ISBN 9955-544-18-X
* Mokykla, kurią globoja mūzos: Klaipėdos Eduardo Balsio menų gimnazija: albumas / Jūratė Kavaliauskienė, Raimonda Garšvaitė, Giedra Jonušaitė. – Klaipėda: Eglės leidykla, 2009. – 83 p.: iliustr. – ISBN 978-9955-542-84-1

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Klaipėdos Eduardo Balsio menų gimnazija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Mokyklos svetainė
**Olga Cholina** (1897 m. birželio 16 d. Kozlovas, dab. Mičiurinskas, Tambovo sritis – 1988 m. sausio 22 d. Vilnius) – Rusijos ir Lietuvos aktorė.

Biografija
----------

Vyras Josifas Dubravinas. Gimnaziją baigė Vilniuje. Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui 1915 m. išvyko į Rusiją. Maskvoje baigė teatro „Senasis vodevilis" vaidybos studiją. Vaidino Maskvos, Smolensko, Kalinino (dab. Tverė), Baku, Kijevo teatruose, per Antrąjį pasaulinį karą – M. Gorkio teatre Vladivostoke.
  
1947–1960 m. Lietuvos rusų dramos teatro aktorė. Sukūrė raiškių charakterinių vaidmenų.

Vaidmenys
---------

* Džesė – Konstantinas Simonovas. Rusų klausimas, 1947 m.
* Jelena – Maksimas Gorkis. Miesčionys, 1947 m.
* Glafira – Aleksandras Ostrovskis. Vilkai ir avys, 1950 m.
* Dijana – Feliksas Lope de Vega. Šuo ant šieno, 1951 m.
* Ranevskaja – Antonas Čechovas. Vyšnių sodas, 1954 m.
* Anastasija Jefremovna – Vladimiras Rozovas. Gero vėjo!, 1955 m.
* Ponia Dulska – Gabriela Zapolska. Ponios Dulskos moralė, 1956 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Olga Cholina*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 84 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

Ausies trimitas (*tuba auditiva*)
**Ausies trimitas** (lot. *Tuba auditiva* ) arba **Eustachijaus vamzdis**, jungia būgninę ertmę su nosiarykle. Jį sudaro smilkinkaulio piramidės bendravardžio kanalo kaulinė dalis ir atsiverianti į nosiaryklę skaidulinė – kremzlinė dalis. Vamzdžio ilgis apie 36 mm, kaulinė dalis – tik 1/3 viso ilgio.

* **Kaulinė dalis** (lot. *Pars ossea*) yra apie 12 mm ilgio, prasideda mieginėje sienoje ir palengva siaurėdama pasibaigia dantytu kraštu ties žvyninės ir uolinės smilkinkaulio dalių jungtimi.

* **Kremzlinė dalis** (lot. *Pars cartilaginea*) yra apie 24 mm ilgio. Jos viršus skaiduliniu audiniu tvirtinasi prie dantyto kaulinės dalies perimetro.

Ausies trimito sandara
----------------------

Kremzlinė dalis, susijungusi su kauline, sudaro buką, atvirą į apačią kampą. Susijungimo vietoje yra **sąsmauka** (lot. *Isthmus tube auditivae*); čia vamzdžio spindis mažiausias. Apskritai vamzdžio spindis kinta: ties **būgnine vamzdžio anga** (lot. *Ostium tympanicum tubae auditivae*) jo skersmuo yra 4–5 mm, toliau siaurėja iki sąsmaukos, o po to vėl platėja ties **rykline vamzdžio anga** (lot. *Ostium pharyngeum tubae auditivae*) pasiekdamas 8–20 mm. Ši anga yra po nosiaryklės šoninės sienos gleivine ir paprastai būna uždara (kraštai subliuškę). Prie volelio prisitvirtinę minkštojo gomurio raumenys rijimo metu angą atveria ir būgninės ertmės slėgis susilygina su atmosferiniu. Kiekvieną ryklinę trimito angą apriboja **priekinis keliamojo raumens velenas**  (lot. *Torus levatorius*) ir **užpakalinis trimito velenas**  (lot. *Torus tubarius*).

Vamzdį iškloja virpamasis stulpinis epitelis, nenutrūkstamai pereinantis iš nosiaryklės į būgninę ertmę; gleivinė plona kaulinėje dalyje, bet sustorėja dėl kremzlinėje dalyje esančių **ausies vamzdžio gleivinės liaukų** (lot. *Glandulae tubariae*). Ties rykline vamzdžio anga yra limfoidinio audinio telkinys - **ausies vamzdžio migdolas**

Daugiau informacijos rasite:

* Būgninė ertmė
* Smilkinkaulis
* Nosiaryklė

Literatūra
----------

* R. Stropus, V. Vaičekauskas, J. Tutkuvienė, N. Paužienė, D.H. Pauža, A. Dabužinskienė, V. Gedrimas, V. Aželis, G. H. Schumacher, „Žmogaus anatomija 2", „KMU leidykla", Kaunas, 2007 m. (387 psl.) ISBN 978-9955-15-099-2

  

v • a • r **Žmogaus organų sistemos** 

Jutimo organai ← **Ausis**  

Ausies kaušelis - 
Klausomoji landa - 
Būgnelis - 
Trimitas - 
Klausomieji kauliukai - 
Pusratiniai kanalai - 
Prieangis - 
Sraigė - 
Pusiausvyros aparatas
|  *Olga Kaniskina*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Ольга Николаевна Каниськина |
| Gimė | 1985 m. sausio 19 d. (38 metai)  Napolnaja Tavla, Mordovija, Rusija |
| Atstovauja (-vo) | Rusijos vėliava Rusija |
|  |
| Rungtys | Sportinis ėjimas |
| Asmeniniai rekordai | 10 km: 41:42  20 km: 1:24:56 |
| Treneriai | Viktoras Čeginas |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**1 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**3 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
|  **Europos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**1 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
|  |
| Kiti titulai | Nacionalinė čempionė  Pasaulio taurės čempionė |
| World Athletics profilis: |  |

**Olga Kaniskina** (rus. *Ольга Николаевна Каниськина*, g. 1985 m. sausio 19 d.) – Rusijos lengvaatletė, kuri specializuojasi sportinio ėjimo rungtyse.

Biografija
----------

2006 m. lengvaatletė sudalyvavo IAAF organizuojamoje pasaulio sportinio ėjimo taurėje, kur pasiekė aukštąją penktąją vietą. Tais pačiais metais Olga tapo Rusijos nacionaline čempione. Po puikių pasirodymų įvairiuose čempionatuose ėjikė įveikė Europinį normatyvą ir pateko į 2006 m. Europos lengvosios atletikos čempionatą, kur iškovojo savo pirmąjį stambaus masto varžybų sidabrinį medalį. Po metų sportininkė jau dalyvavo 2007 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate, kur savo pasaulio čempionatų debiuto metu laimėjo aukso medalį. 2008 m. Kaniskina pirmą kartą laimėjo pasaulio ėjimo taurę ir pasiekė čempionato rekordą. Tais pačiais metais ji padarė savo olimpinį debiutą. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse 20 km ėjimo rungtyje ji pelnė aukso medalį ir net pasiekė olimpinį rekordą. Po metų sportininkė antrą kartą dalyvavo pasaulio čempionate, kur vėl laimėjo aukso medalį.

Pasiekimai
----------

| Metai | Turnyras | Šalis | Vieta | Laikas |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 2006 | Pasaulio ėjimo taurė | Ispanija | 5 | 1:28:59 |
| Europos čempionatas | Švedija | 2 | 1:28:35 |
| 2007 | Pasaulio čempionatas | Japonija | 1 | 1:30:09 |
| 2008 | Pasaulio ėjimo taurė | Rusija | 1 | 1:25:42 ČR |
| Olimpinės žaidynės | Kinija | 1 | 1:26:31 OR |
| 2009 | Pasaulio čempionatas | Vokietija | 1 | 1:28:09 |
| 2010 | Europos čempionatas | Ispanija | 1 | 1:27:44 |

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Olga Kaniskina** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kaniskina IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2012-10-06 iš Wayback Machine projekto.
| Sandrava |
| --- |
| Sandrava netoli Medingių Sandrava netoli Medingių |
| **Ilgis** | 19,5 km |
| **Baseino plotas** | 60,7 km² |
| **Ištakos** | Šiluvos tyrelis |
| **Žiotys** | Luknė |
| **Šalys** | Lietuva |

**Sandrava** – upė Lietuvoje, Raseinių rajone; Luknės dešinysis intakas (Dubysos baseinas). Išteka iš Šiluvos tyrelio 3 km į rytus nuo Šiluvos. Teka į pietryčius, žemupyje – į pietvakarius. Įteka į Luknę 11,9 km nuo jos žiočių, netoli Puknaičių.

Intakai: Avižė, Dumblė, Verdulis (visi kairieji).

Upės vaga, išskyrus žemupį, sureguliuota. Žemupys patenka į Dubysos regioninį parką ir Luknės geomorfologinį draustinį.

Gyvenvietės prie Sandravos: Sandrausiškė, Akmenė, Medingiai, Žaiginys, Breckiai, Pasandravys.

Upėvardis laikomas priešdėliniu vediniu nuo šaknies *\*drav-*, kuri siejama su tėkme (plg. skr. द्रवः = IAST: *dravaḥ* „tekėjimas, bėgimas", skr. द्रवति = IAST: *dravati* „bėga").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Ūžėniškių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Ūžėniškių piliakalnisŪžėniškių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°34′37.2″ š. pl. 25°59′22.2″ r. ilg.﻿ / ﻿55.577000°š. pl. 25.989500°r. ilg.﻿ / 55.577000; 25.989500Koordinatės: 55°34′37.2″ š. pl. 25°59′22.2″ r. ilg.﻿ / ﻿55.577000°š. pl. 25.989500°r. ilg.﻿ / 55.577000; 25.989500 |

 |
| Vieta | Zarasų rajonas |
| Seniūnija | Degučių seniūnija |
| Aukštis | 14 m |
| Plotas | 41x33 |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. – I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1971, 1972 |
| Registro Nr. | AR1484 / A987KP / 24097, 24098, 5694 |

**Ūžėniškių piliakalnis su gyvenviete** – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 5694; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1484; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A987KP) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24098) Zarasų rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Ūžėniškių, Degučių seniūnija. Pasiekiamas keliu Daugailiai – Salakas, už Ūžėniškių pasukus į kairę šiaurėn ir pavažiavus 300 m – yra už sodybos, Ligajų ežero pietiniame krante.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje, Ligajų ežero pietiniame krante. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 41x33 m dydžio, iki 1,5 m nuolaidesniais pakraščiais. Joje rasta akmeninių kirvukų, brūkšniuotos keramikos. Pietvakariniame šlaite, 3 m žemiau aikštelės yra 12 m pločio terasa, į pietvakarius nuolaidėjanti per 1 m. Šlaitai vidutinio statumo - statūs, 10-14 m aukščio. 

Piliakalnis labai apardytas arimų, dirvonuoja, pietrytiniame šlaite auga krūmai. 

Pietrytinėje papėdėje, 0,2 ha plote yra papėdės gyvenvietė. 2 km į rytus yra Avinuostos pilkapynas.

Tyrimai
-------

1971 m. piliakalnį žvalgė Rokiškio kraštotyros muziejus, 1972 m. – Istorijos institutas. Radinius saugo Rokiškio kraštotyros muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu pr. m. e. - I tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 2,1 ha. Vizualinio apsaugos zonos pozonio plotas 566000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Verslavos piliakalnis 9 km | Galminių piliakalnis 5 km | Kiemionių piliakalnis 4 km |  |
| Daugailių piliakalnis 9 km |  | Salako piliakalnis 8 km |
| Gatelių piliakalnis 4 km | Šeimaties piliakalnis 12 km | Tolimėnų piliakalnis 7,5 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 171 (Nr. 766).

* Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas, V. 1973, p.211
* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.1993, p.66
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. Vilnius, 2005, t. 3, p. 430-431.
* Pranas Gipiškis. Zarasų kraštas. Zarasai, Lietuvos turizmo sąjungos Zarasų skyrius, 1936.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Ūžėniškės
| Eras*Ayr / Inbhir Àir* |
| --- |
|        |
| *Volaso bokštas Ere* |
|  |
| 

ErasEras

55°27′30″ š. pl. 4°37′50″ v. ilg.﻿ / ﻿55.45833°š. pl. 4.63056°r. ilg.﻿ / 55.45833; 4.63056﻿ (Eras (Škotija))Koordinatės: 55°27′30″ š. pl. 4°37′50″ v. ilg.﻿ / ﻿55.45833°š. pl. 4.63056°r. ilg.﻿ / 55.45833; 4.63056﻿ (Eras (Škotija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Škotija Škotija |
| **Sritis** | Pietų Eršyras |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 46 050  |
|  |
|  **Vikiteka** | Eras |
|  |
| **Kirčiavimas** | Èras |

**Eras** (angl. *Ayr*; škot. gėl. *Inbhir Àir*) – miestas Škotijos vakaruose, į pietvakarius nuo Glazgo, prie Klaido įlankos ir Ero žiočių. Istorinės Eršyro grafystės ir Pietų Eršyro srities centras. Geležinkelio stotis prie Glazgo-Largso geležinkelio.

Yra žvejybos uostas. Metalurgijos, mašinų gamybos, metalo apdirbimo, tekstilės, chemijos, maisto pramonė. Pajūrio kurortas. Yra XII a. Ero katedra, XV-XIX a. tiltai, XVII a. Kromvelio pilies griuvėsiai, poeto Roberto Bernso muziejus.

Istorija
--------

1197 m. Ero upės pakrantėje pastatyta pilis, aplink ją pradėjo kurtis gyvenvietė. Miesto teisės suteiktos 1202 m. Nuo XIII a. mieste įsikūrė dominikonai. XVII–XIX a. buvo svarbus pramoninis centras.

Sportas
-------

* Ayr United FC (futbolas)
* Ayr FC buvęs futbolo klubas (1879-1910).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Eras (Škotija)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Bananapranc. *Banana* |
| --- |
| 

BananaBanana

6°01′0″ p. pl. 12°25′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.01667°š. pl. 12.41667°r. ilg.﻿ / 6.01667; 12.41667﻿ (Banana)Koordinatės: 6°01′0″ p. pl. 12°25′0″ r. ilg.﻿ / ﻿6.01667°š. pl. 12.41667°r. ilg.﻿ / 6.01667; 12.41667﻿ (Banana) |
|  |
| **Valstybė** | Kongo Demokratinės Respublikos vėliava Kongo Demokratinė Respublika |
| **Provincija** | Vidurinis Kongas |

**Banana** (pranc. *Banana*) – miestas Kongo Demokratinės Respublikos vakaruose, Vidurinio Kongo provincijoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, nerijoje prie Kongo upės estuarijos. Kelias į Moandą. Yra svarbus jūrų uostas, veikia naftos produktų terminalas bei naftos perdirbimo gamykla.

Istorija
--------

Banana įkurta XIX a. daugiausia kaip vergų prekybos uostas. 1879 m. iš čia savo ekspediciją po Kongą pradėjo Henris Mortonas Stenlis. 1885 m. Bananoje paskelbta Kongo Laisvoji Valstybė. Iki pat Kongo nepriklausomybės čia veikė Belgijos karinio laivyno bazė.
|  |
| --- |
| **Klaipėdos Andrejaus Rubliovo pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Klaipėdos Andrejaus Rubliovo pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Klaipėdos Andrejaus Rubliovo pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Debreceno g. 48, Klaipėda |
| **Direktorius(-ė)** | Vladimiras Artamonovas |
| **Mokinių skaičius** | 299 |
| **Įkūrimo data** | 1969 m. |
| **Uždarymo data** | 2014 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 48 |

**Klaipėdos Andrejaus Rubliovo pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla, veikusi Klaipėdoje, Debreceno g. 48, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Įstaigos kodas 190442656. Steigėjas Klaipėdos miesto savivaldybės taryba.

Istorija
--------

A klasės nuotrauka, fotografuota 1989 m. pavasarį
Sovietmečiu vadinta Klaipėdos 17-ąja vidurine mokykla. Nuo 2002 m. tapo pagrindine.

1995 m. mokyklos teritorijoje įsteigta cerkvė. 2012 m. pradėtas tyrimas dėl cerkvės teisėtumo, kadangi ši užėmė 100 kvadratinių metrų plotą mokyklos viduje. Klaipėdos mero Vytauto Grubliausko teigimu, toks atvejis, kai mokykloje įkurti maldos namai - vienintelis Lietuvoje. Nustačius pažeidimus, 2013 m. paskelbtas viešasis konkursas dėl religinėms apeigoms pritaikytų patalpų nuomos, kurį laimėjo minima cerkvė. Nuo to laiko nuoma apmokestinta.

2014 m. balandžio 30 d. sprendimu nr. T2-92 mokykla prijungta prie Klaipėdos Santarvės pagrindinės mokyklos.

Direktoriai
-----------

* 1969–1991 m. Larisa Sološenko
* 1991-2014 m. tėvas Vladimiras Artamonovas

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2010-04-09 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Klaipėdojė aistras kelia mokykloje įsikūrusi cerkvė
3. ↑  Cerkvė mokykloje – už biudžeto pinigus
4. ↑   Archyvuota kopija 2017-10-10 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Kašmyro istorija** |
| **Gandharos istorija** |
| Gonandų dinastija |
| Korkatų dinastija |
| Utpalių dinastija |
| Loharų dinastija |
| Šamasudinų dinastija |
| *Mogolų dinastija* |
| *Duranių dinastija* |
| *Sikhų imperija* |
| *Džamu-Kašmyro karalystė* |
| Kašmyro konfliktas |

**Utpalių dinastija** - dinastija, valdžiusi Kašmyro valstybę 856-980 m. Ši dinastija atgaivino paskutiniųjų korkatų laikais nusmukusią valstybę ir sugrąžino jos buvusią šlovę.

Ją 980 m. pakeitė Loharų dinastija.

Istorija
--------

Iki Utpalių Kašmyrą valdė Korkatų dinastija, kurios paskutinieji valdovai IX a. pradžioje nusmukdė valstybę.

Žymiausias Utpalių valdovas buvo Avantivarmanas, kuris sugebėjo prikelti valstybę iš suirutės. Nors Kašmyras niekuomet nepasiekė tokių teritorijų kaip Korkatų laikais, buvo sudarytos sąlygos vystytis šalies kultūrai ir ekonomikai.

Po Avantivarmano mirties 883 m. prasidėjo lėtas valstybės smukimas. Mirus paskutiniajam Utkalių valdovui Khemguptai, sostą paveldėjo jo našlė, kuri pradėjo Loharų dinastiją

Kultūra
-------

Utpalių dinastija buvo bene brandžiausias Kašmyro kultūros laikotarpis. Buvo pastatyta sostinė Avantipuras (belikę griuvėsiai), o visoje Pietų Azijoje Kašmyras garsėjo kaip kultūros, filosofijos ir meno centras. Tuo metu suklestėjo Kašmyro šivaizmo mokykla. Iš visos Indijos čia traukė piligrimai ir studentai, kurie studijavo pas žymius Kašmyro išminčius. Apie tai liudija tuometiniai bendrabučiai, skirti priimti gausius piligrimus.

Atlikti žymūs inžineriniai darbai, kur daugiausia pasitarnavo inžinierius Suja. Jo dėka buvo pagerinta Kašmyro slėnio irigacija, šalis apsaugota nuo potvynių.
|  |
| --- |
| Erdal Erzincan |
|  |
| Biografija |
| Gimė | 1971 m. (~52 metai) Turkija Erzurumas, Turkija |
| Žanrai | turkų klasikinė muzika |
| Veikla | muzikas, muzikos mokytojas |
| Instrumentai | baglama, vokalas |
| Aktyvumo metai | 1994- |
| Svetainė | erdalerzincan.com.tr |

**Erdalas Erzindžanas** (*Erdal Erzincan*; g. 1971 m.) – Turkijos muzikantas, kompozitorius, grojantis baglama.

Gimė rytų Turkijos mieste Erzurume. 1981 m. persikėlė į Stambulą, 1985 m. pradėjo mokytis groti baglama Arifo Saho (*Arif Sağ*) muzikos mokykloje. 1989 m. įstojo į Stambulo technologijų universitetą, kur studijavo muziką. Tyrinėjo grojimo baglama be plektro metodą, vadinamą *selpe*. 1994 m. išleido savo pirmąjį albumą. Jis drauge su baglama meistru Arifu Sahu pasirodė Kelno filharmonijoje, vėliau koncertavo su „Ambassade Orchester Wien" ir Vienos simfoniniu orkestru. Erdalas Erzindžanas įrašė kompozicijų su žymiais Turkijos ir Irano klasikinės muzikos atlikėjais – Arifu Sahu, Tolga Sahu, Ismailu Ezdenu, Jylmazu Čeliku, Muharemu Temizu, Erolu Parlaku, Keihanu Kalhoru. Pats Erzindžanas dabar yra savo įkurtos baglamos mokyklos dėstytojas.

2015 m. spalį drauge su Keihanu Kalhoru koncertavo Lietuvoje.

Diskografija
------------

* *Töre* (1994 m.)
* *Garip* (1996 m.)
* *Türküler Sevdamız* (1997 m. su İsmail Özden ir Tolga Sağ)
* *Concerto For Bağlama* (1998 m. su Arif Sağ ir Erol Parlak)
* *Gurbet Yollarında* (1999 m.)
* *Anadolu* (2000 m.)
* *Türküler Sevdamız 2* (2001 m. su Tolga Sağ ir Yılmaz Çelik)
* *Al Mendil* (2002 m.)
* *Türküler Sevdamız 3* (2005 m. su Tolga Sağ, Muharrem Temiz ir Yılmaz Çeli)
* *Kervan* (2006 m.)
* *The Wind* (2006 m. su Kayhan Kalhor)
* *Giriftar* (2008 m.)
* *Girdab-ı Mihnet* (2011 m.)
* *Kula Kulluk Yakışır Mı* (2013 m. su Kayhan Kalhor)

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Atlikėjo svetainė
* Erdal Erzincan svetainėje Last.fm
**Erdvilas** (**Gerdvilas**, lenk. *Erdywił*, lenk. *Erdiwił*, lenk. *Erdwil*, rus. *Ердивил*) – XIII a. pirmosios pusės žemaičių vyresnysis kunigaikštis.

Paminėtas Ipatijaus metraštyje tarp 21 Lietuvos kunigaikščio, 1219 m. Lietuvos-Voluinės taikos sutarties dalyvio. Iš dviejų žemaičių vyresniųjų kunigaikščių, sutarties dalyvių, nurodytas pirmuoju, prieš Vykintą. Manoma, valdė Žemaitijos rytinę dalį, kurios didžiūnai vėliau veikiausiai rėmė Mindaugą. Jo sūnus galėjo būti Treniota, nors neatmestina ir kitų istorikų versija, kad Treniotos tėvas buvo Vykintas.

Legenda
-------

Erdvilo vardas duotas ir vienam legendinių lietuvių kunigaikščių Lietuvos metraščių Plačiajame sąvade (Bychovco kronika) ir kai kuriuose Platesniojo, Viduriniojo sąvado (Ališavos kronika) nuorašuose. Iš jų tas vardas pateko į A. Rotundui priskiriamą Trumpą pasakojimą apie Lietuvos kunigaikščius ir M. Strijkovskio kronikų. Šis mitologinis personažas su istoriniu Erdvilu neturi nieko bendra.

Kiti straipsniai
----------------

* Lietuvos valstybės susidarymas
* Palemono dinastija

Šaltiniai
---------

1. ↑  Edvardas Gudavičius. *Erdvilas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 545 psl.

* 2. Zenonas Ivinskis. Erdvilas. Lietuviškoji enciklopedija VII. red. Vaclovas Biržiška. Kaunas: Spaudos Fondas. 1939 m. 994–995.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvių ir žemaičių kunigaikščiai XIII a. I pusėje |
| --- |
|  |
| Deltuva | 
Juodkys (1219) · Pukeikis (1219) · Bikšys (1219) · Ligeikis (1219)  |
|  |
| Lietuva | 
Žvelgaitis · Dangerutis · Stekšys · Živinbutas (1219) · Dausprungas (1219) · Mindaugas (1219, 1248) |
|  |
| Nalšia | 
Daujotas (1219) · Viligaila (1219) · Gerdenis (1248) · Lengvenis (1248)· Milgerinas · Daumantas · Gotartas · Liumbis · Suksė |
|  |
| Neris | 
Parbus |
|  |
| Upytė | 
Ruškaičiai (1219) |
|  |
| Alšėnai | 
Alšis · Bunys |
|  |
| Žemaitija | 
Gerdvilas (1219) · Vykintas (1219, 1248) · Alminas · Treniota |
|  |
| Šiauliai | 
Bulionys (1219) |

 |

Vikižodynas
| Tuputiškių botaninis draustinis |
| --- |
| botaninis-zoologinis draustinis |
| Šaltinėlis draustinyje Šaltinėlis draustinyje |
| **Vieta:** | Naujosios Vilnios seniūnija, Vilnius, Lietuvos vėliava Lietuva |
| 

Žemėlapis rodantis Tuputiškių botaninis draustinis vietą.Tuputiškių botaninis draustinis

  |
| **Koordinatės:** | 54°41′12″ š. pl. 25°22′14″ r. ilg.﻿ / ﻿54.68667°š. pl. 25.37056°r. ilg.﻿ / 54.68667; 25.37056Koordinatės: 54°41′12″ š. pl. 25°22′14″ r. ilg.﻿ / ﻿54.68667°š. pl. 25.37056°r. ilg.﻿ / 54.68667; 25.37056 |
| **Plotas:** | 0,267 km² |
| **Įkurtas:** | 1998 m. |
| **Valdymas:** | Verkių-Pavilnių parkų direkcija |

**Tuputiškių botaninis draustinis** – saugoma gamtos teritorija Vilniuje, Naujosios Vilnios seniūnijoje, Pavilnių regioniniame parke. Apima plotą Žemajame Pavilnyje, tarp Vilniaus–Naujosios Vilnios geležinkelio linijos rytuose, Pūčkorių rajono ir Belmonto tvenkinio – vakaruose ir pietuose. Įsteigtas 1998 m. gruodžio 10 d. siekiant išsaugoti šlaituose išlikusius ąžuolynų fragmentus su miškapievėmis jų retmėse, taip pat liepynų fragmentus, baltalksnynų bendrijos su įvairiažole danga ir šaltiniuotų upelių augmenijos (uosynų) kompleksą.

Draustinyje sutinkami šie retieji augalai: tarpinis rūtenis, daugiametė blizgė, retažiedė miglė (įtraukti į Raudonąją knygą), stačioji dirvuolė, vaistinė šventagaršvė, šluotelinė viksva, gojinė anksta, paprastasis raugerškis, uoginė krūmsargė, melsvasis vikšris, laibasis vikšris.

Draustinio teritorijoje stūkso Pūčkorių piliakalnis.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-08-16 iš Wayback Machine projekto.
C diezas užrašytas penklinėje**Diezu** muzikoje vadinamas natų ženklas, nurodantis muzikos garsą paaukštinti pustoniu. Diezas yra vienas iš alteracijos ženklų (kiti du - bemolis ir bekaras). 

Diezas atsirado šiek tiek vėliau nei bemolis, kompozitoriams pradėjus kurti ne tik bažnytinę, bet ir pasaulietinę muziką, kuriai nepakako septyniais arba aštuoniais garsais apsiribojančių bažnytinių dermių. Netrukus iš gotiškosios „b" mažosios raidės, naudotos žymėti B natai, susiformavo diezo ženklas #, naudojamas iki šiol.

Notacijos uniformiškumo tikslais netrukus buvo sukurtas ir **dvigubas diezas**, pakeliantis natos vertę dviem pustoniais (vienu tonu) aukščiau bei žymimas **x** simboliu. Be to, modernioje muzikoje sutinkamas ir **pusinis** bei **pusantrinis diezai**, nurodantys paaukštinti garsą atitinkamai ketvirčiu ar trimis ketvirčiais tono. Šių diezų notacija nėra nusistovėjusi ir daugiau priklauso nuo kompozitoriaus pomėgių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dr. Brian Blood (2017). 
dolmetsch online dolmetsch.com, žr. angl. *sharp*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMuzikos notacija |
| --- |
|  |
| Penklinė | 
8va · 15ma · Taktas ir takto brūkšnys · Raktas · Da capo · Dal segno · Prieraktinis ženklas · Papildoma linija · Gama · Kartojimo raidė · Repriza · Metro ženklas · Transpozicija |  |
|  |
| Natos | 
Alteracijos ženklai (Diezas · Bekaras · Bemolis) · Nata su tašku · Pagražinimo nata · Natos vertė (Kojelė) · Aukštis · Pauzė · Tupletas · Tremolo · Intervalas · Helmholtso notacija · Raidinė notacija · Mokslinė notacija |
|  |
| Artikuliacija | 
Akcentas · Cezūra · Dinamika · Fermata · Legato · Marcato · Ornamentika (Trelė · Mordentas · Pagražinimo nata} · Portato · Liga · Staccato · Staccatissimo · Tenuto · Rišančioji liga |
|  |
| Alternatyvos | 
Brailio muzika · Grafinė notacija · Tablatūra |
|  |
| Susiję | 
Muzikos simbolių sąrašas · Menzūrinė notacija · Transponavimas |

 |
| **Sandra Krastinialatv. *Sandra Krastiņa*** |
| --- |
| Gimė | 1957 m. kovo 2 d. (66 metai)Ryga |
|  |
| Veikla | latvių tapytoja |
|  |
| Alma mater | Latvijos dailės akademija |

**Sandra Krastinia** (latv. *Sandra Krastiņa*, g. 1957 m. kovo 2 d. Rygoje) – latvių tapytoja.

Biografija
----------

1982 m. baigė Latvijos dailės akademiją Rygoje, 1982–1986 m. studijavo pas Eduardą Kalninį.

Kūryba
------

Nutapė daug figūrinių kompozicijų („Vidudienis" 1982 m. „Siena" 1985 m. „Pieta" 1986 m. „Stebėtojas" 1988 m.), jose interpretavo latvių tapybos tradicijas. Vėlesni paveikslai emocingesni, vyrauja mėlyna, violetinė spalvos, taikomi abstrakcionizmo principai („Ilga dienos kelionė" 1993 m. „Ar tai vėjas?" 1999 m. „Vėjo žiedai" 2006 m.). Sukūrė animacinių filmų, fotografijų (ciklas „Šviesos pilies belaukiant" 2004–2006 m.). Nuo 1980 m. dalyvauja parodose Latvijoje, Vakarų Europos šalyse, Rusijoje. Pelnė įvairių apdovanojimų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gražina Marčiukaitytė. *Sandra Krastinia*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 719 psl.

Nuorodos
--------

* Sandra Krastinia Rygos galerijoje
| Medaliai |
| --- |
| 2021 m. Tokijo olimpiadoje2021 m. Tokijo olimpiadoje |
| Moterų sportinis šaudymas pistoletu |
| **Atstovaujant: Ukrainos vėliava Ukraina**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2004 Atėnai | 10 m orinis |
| **Bronza** | 2012 Londonas | 10 m orinis |
| **Bronza** | 2012 Londonas | 25 m pistoletas |
| **Bronza** | 2021 Tokijas | Mišri komanda |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2002 Latis | 10 m orinis |
| **Auksas** | 2018 Čangvonas | 25 m pistoletas |
| **Sidabras** | 2014 Granada | 10 m orinis |
| **Bronza** | 2018 Čangvonas | Mišri komanda |
| **Bronza** | 2022 Kairas | Mišri komanda |
| Europos žaidynės |
| **Bronza** | 2019 Minskas | 10 m orinis |
| **Bronza** | 2023 Korkuva | Mišri komanda |

**Olena Kostevič** (ukr. *Олена Дмитрівна Костевич*, 1985 m. balandžio 14 d. Chabarovske) – Ukrainos sportinio šaudymo atstovė, kuri specializuojasi kulkiniame šaudyme iš pistoleto rungtyse. Daugkartinė olimpinė, pasaulio ir Europos čempionė. Pasaulio rekordininkė 10 m orinio pistoleto rungtyje.

Biografija
----------

2002 m. ukrainietė pirmą kartą tapo pasaulio čempione pneumatinio pistoletu rungtyje. Savo debiutinėse 2004 m. vasaros olimpinės ežaidynėse dalyvavo dvejose rungtyse. Moterų šaudymo pistoletu iš 25 m atstumo rungtyje ukrainietė liko 27-a, o šaudyme oriniu pistoletui tapo olimpine čempione.

2013 m. vasaros Universiados čempionė.

2020 m. vasaros olimpinių žaidynių atidarymo ceremonijoje Kostevič patikėta būti Ukrainos vėliavneše. Olimpiadoje sportininke liko 4-oje vietoje pneumatinio pistoleto rungtyje, o mišrių porų rungtyje kartu su Oleg Omelčiuk iškovotas bronzos medalis. 2022 m. ukrainietė šeštą kartą tapo Europos čempione.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Olympedia profilis

Nuorodos
--------

* ISSF svetainėje

Šablonas:Olimpiniai čempionai - Moterų pneumatinis pistoletas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tupakas Jupankis** |
| --- |
|  |
| Hananai |
| Visas vardas | Tupaq Inka Yupanki |
| Gimė | ~1440 m.Kuskas |
| Mirė | ~1493 m.Činčeras |
| Tautybė | inkas |
| Tėvai | Pačakutekas ir Mama Anahuarque |
| Sutuoktinis (-ė) | Mama Ocllo Coya |
| Religija | inkų religija |
| Sapa inka |
| Kelintas | 10 |
| Ėjo pareigas | 1471 – 1493 |
| Pirmtakas | Pačakutekas |
| Įpėdinis | Vaina Kapakas |

**Tupakas Inka Jupankis** (keč. *Tupaq Inka Yupanki*, isp. *Túpac Inca Yupanqui*) – inkų imperatorius (sapa inka), valdęs Inkų imperiją 1471–1493 m. Jis buvo penktasis Hananų dinastijos valdovas, imperatoriaus Pačakuteko sūnus ir Vaina Kapako tėvas.

1463 m. Tupakas Jupankis tėvo buvo paskirtas vadovauti inkų armijai ir su ja sėkmingai užkariavo šiaurės Peru (Činčaisujaus) tautas – Čačapojo kultūrą, huambus, gvajakondus. 1470 m. nusiaubė Čimu sostinę Čan Čaną ir šiaurėje imperijos valdas išplėtė iki Kito, įkūrė krašto sostinę Tomebamboje. 1471 m. mirus Pačaktekui, Tupakas Jupankis tapo sapa inka. Jo valdymo metais imperija toliau plėtėsi į pietus – užkariautas Altiplanas iki pat Tukumano, iš savo žemių išstūmė diagitus ir šiaurės mapučius. Maulės mūšyje susigrūmė inkų ir mapučių armijos, ir inkai buvo priversti atsitraukti.

Valdovas mirė ~1493 m. kaip manoma, nunuodytas vienos iš savo žmonų, Čuki Okljo, kuri norėjusi, kad būsimuoju valdovu taptų jos sūnus Kapakas Varis, o ne Tupako Jupankio pasirinktas Vaina Kapakas.

Apie Tupaką Jupankį pasakojamos kelios istorijos, neaišku, tikros ar legendinės. Viena iš ispanų kronikininkų užrašytų istorijų pasakoja, kad kuomet Tupakas Jupankis buvęs šiaurėje, ten iš pirklių išgirdęs istoriją apie toli vakaruose esančias salas, kuriose gausu aukso. Jis įsakęs suruošti milžinišką plaustų flotilę ir su 20 tūkst. žmonių išplaukęs į jūrą. Sapa inka pasiekęs Ninjačumbio ir Auačumbio salas ir ten pasiėmęs aukso, žalvarinę kėdę, juodaodžių, ir grįžęs atgal. Vėliau pagal šią istorija iškelta hipotezė, kad Tupakas Jupankis galėjęs pasiekti Polineziją ar bent Galapagų salas. Iš tiesų, Mangarevos saloje išlikusi legenda apie buriniais plaustais iš rytų atvykusį karalių. Šios teorijos šalininkai taip pat prideda, kad Rapanujyje esanti Vinapu šventykla pastatyta lygiai pagal inkų statinių pavyzdį. Turas Hejerdalas, norėdamas patvirtinti šią teoriją, pats inkų luotu Kon-Tiki iš Amerikos pasiekė Polineziją. Keliama ir kita hipotezė, kad Tupakas Jupankis pasiekė žemes gerokai į pietus nuo Maulės upės, iki pat Čakao sąsiaurio.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSapa Inka (inkų imperatoriai) |
| --- |
|  |
| Urinų dinastija | 
Manko Kapakas · Sinči Roka · Ljokė Jupankis · Maita Kapakas · Kapakas Jupankis |
|  |
| Ananų dinastija | 
Inka Roka · Jahuaras Huakakas · Virakoča · Pačakutekas · Tupakas Jupankis · Huaina Kapakas · Ninan Kujočis · Huaskaras · Atahualpa |
|  |
| Po ispanų užkariavimo | 
Hualpa Tupakas · Manko Inka Jupankis · Sairi Tupakas · Titu Kusi · Tupakas Amaru |

 |
„Total War" serijos logotipas
**„Total War**" – kompiuterinių strateginių žaidimų serija, sukurta „Creative Assembly" – didžiausios Jungtinės Karalystės žaidimų kūrimo bendrovės, pardavusios virš 36 mln. kopijų.

### Žaidimai

| Žaidimo pavadinimas | Išleidimo data | Papildymai |
| --- | --- | --- |
| *Shogun: Total War* | 2000, 2001 | *The Mongol Invasion* |
| *Medieval: Total War* | 2002, 2003 | *Viking Invasion* |
| *Rome: Total War* | 2004, 2005, 2006, 2010 | *Barbarian Invasion, Alexander* |
| *Medieval II: Total War* | 2006, 2007 | *Kingdoms* |
| *Empire: Total War* | 2009 | *The Warpath Campaign* |
| *Napoleon: Total War* | 2010 | *The Peninsular Campaign* |
| *Total War: Shogun 2* | 2011, 2012 | *Rise of the Samurai,*
*Fall of the Samurai* |
| *Total War: Rome II* | 2013 | *Caesar in Gaul,*
*Hannibal at the Gates,*
*Imperator Augustus,*
*Wrath of Sparta,*
*Empire Divided,*
*Rise of the Republic* |
| *Total War: Attila* | 2015 | *The Last Roman,*
*Age of Charlemagne* |
| *Total War: Warhammer* | 2016 | *Chaos Warriors,*
*Call of the Beastmen,*
*Realm of the Wood Elves,*
*Bretonnia,*
*Norsca* |
| *Total War: Warhammer II* | 2017 | *Mortal Empires,*
*Rise of the Tomb Kings,*
*Curse of the Vampire Coast* |
| *Total War Saga: Thrones of Britannia* | 2018 |  |
| *Total War: Three Kingdoms* | 2019 |  |

#### „Shogun: Total War"

Veiksmas vyksta XVI a. Japonijoje.

#### „Medieval: Total War"

Veiksmas vyksta viduramžių Europoje.

#### „Rome: Total War"

Veiksmas vyksta senovės Romos Imperijoje. Yra galimybė atrasti (tačiau nežaisti) aisčius. 

#### „Medieval II: Total War"

Veiksmas vyksta viduramžių Europoje. Su papildymu „Kingdoms" yra galimybė žaisti už Lietuvos Didžiąją Kunigaikštystę kovų prieš kryžiuočius metu.

#### „Empire: Total War"

Veiksmas vyksta XVIII a. Europoje, Amerikoje ir Indijoje. Yra galimybė žaisti už Abiejų Tautų Respubliką.

#### „Napoleon: Total War"

Veiksmas vyksta Napoleono karų metu Europoje.

#### „Total War: Shogun 2"

Veiksmas vyksta XVI a. Japonijoje.

#### „Total War: Attila"

Veiksmas vyksta ankstyvųjų viduramžių Europoje.

#### „Total War: Warhammer"

Fantastinis siužetas.

#### „Total War: Warhammer II"

Fantastinis siužetas.

#### „Total War Saga: Thrones of Britannia"

Veiksmas vyksta ankstyvųjų viduramžių Didžiojoje Britanijoje ir Airijoje.

#### „Total War: Three Kingdoms"

Veiksmas vyksta II a. Kinijoje.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

  


v • a • r **Total War** 

|  |  |
| --- | --- |
| Žaidimai | Shogun  • Medieval  • Rome  • Medieval II • Empire • Napoleon • Shogun II |
| Kiti žaidimai | Spartan: Total Warrior • Viking: Battle for Asgard |
| Papildymai | Mongol Invasion(Shogun) • Viking Invasion (Medieval) • Barbarian Invasion (Rome) • Alexander (Rome) • Kingdoms (Medieval II) |

1. ↑