recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Medznos valsčiuslenk. *Gmina Miedzna* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Mazovijos vaivadija |
| **Apskritis** | Vengruvo apskritis |
| **Administracinis centras** | Medzna |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 4 158 |
| **Plotas** | 115,78 km² |
| **Tankumas** (2004) | 36 žm./km² |
|  |
| **Teritorijos kodas** | 1433062 |
| **Pašto kodas** | PL 07-106 |
| **Tel. kodas** | 25 |
|  |
| **Tinklalapis** | www.miedzna.bumsoft-2.pl/ |

**Medznos valsčius** (lenk. *Gmina Miedzna*) – kaimietiškas valsčius šiaurės rytų Lenkijoje, Mazovijos vaivadijoje, Vengruvo apskrityje. Centras – Medzna. Ribojasi su Kosuv Lackų, Livo, Palenkės Sokoluvo ir Stočeko valsčiais bei Vengruvo miestu.

Istorija
--------

Nuo V a. pr. m. e. iki V a.-VI a. dabartinio valsčiaus teritorijoje gyveno jotvingių gentis. XIII a.-XIV a. šias žemes užėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė. Nuo XIII a.-XIV a. iki 1513 m. priklausė Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės Trakų vaivadijai, nuo 1513 m. iki 1569 m. Liublino unijos Palenkės vaivadijai. Nuo 1569 m. iki 1795 m. buvo Abiejų Tautų Respublikos Mažosios Lenkijos provincijos Palenkės vaivadijos valdose.

Nuo 1795 m. iki 1807 m. priklausė Austrijos karalystės Vakarų Galicijos Sedlcų cirkului. Nuo 1807 m. iki 1815 m. priklausė Varšuvos kunigaikštystės Sedlcų departamentui. Nuo 1816 m. iki 1837 m. priklausė Rusijos imperijos Lenkijos Kongreso karalystės Palenkės vaivadijai, 1837-1844 m. Palenkės gubernijai, nuo 1844 m. iki 1866 m. Liublino gubernijai, nuo 1867 m. iki 1914 m. Sedlcų gubernijai.

Nuo 1914 m. iki 1919 m. priklausė Vokietijos imperijos Varšuvos generalgubernijai. 1919–1939 m. priklausė II Lenkijos Respublikos Varšuvos vaivadijai. 1939–1945 m. priklausė Trečiojo reicho Generalgubernijai. 1945–1975 m. priklausė Varšuvos vaivadijai. 1975–1999 m. priklausė Sedlcų vaivadijai.

Paviršiaus struktūra
--------------------

Pagal 2002 metų duomenis valsčiaus plotas yra 115,78 km², iš kurių:

* ariama žemė: 67 %
* miškai: 27 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 6 %

Valsčius sudaro 9,5 % apskrities teritorijos.

Gyventojai
----------

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 metais surinktus duomenis:

| Aprašymas | Bendrai | Moterys | Vyrai |
| --- | --- | --- | --- |
| Gyventojai | **4158** | 100 % | 2066 | 49,7 % | 2092 | 50,3 % |
| Gyventojų tankumas(Gyv./km²) | 35,9 | 17,8 | 18,1 |

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Glina, Medzna, Mendzilešas, Ožešuvka, Poševka, Rostkai, Tchužova, Ugoščas, Varcholai, Vola Ožešovska, Vrotnuvas, Vžoskai, Želežnikai, Zuzulka.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2023-03-24 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑   Archyvuota kopija 2014-12-30 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑   Archyvuota kopija 2012-02-11 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RVengruvo apskrities valsčiai |
| --- |
|  |
| 
Grembkuvo valsčius • Koritnicos valsčius • Livo valsčius • Lochuvo valsčius • Medznos valsčius • Sadovnės valsčius • Stočeko valsčius • Vežbno valsčius • Vengruvas  |  |

 |
Koordinatės: 55°37′46″š. pl. 22°56′42″r. ilg.﻿ / ﻿55.6295°š. pl. 22.9449°r. ilg.﻿ / 55.6295; 22.9449

| Kelmės miesto stadionas |
| --- |
| Kelmės miesto stadionas, 2022 m. |
| Oficialus pavadinimas | Kelmės miesto stadionas |
| Vieta | Kelmė, Lietuva |
| Atidarytas | 1926 m. |
| Renovuotas | 2015 m. |
| Savininkas | Kelmės rajono savivaldybė |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 50 kėdučių ir per 300 stovimų vietų |
| Nuomininkai | FK Kražantė |

**Kelmės centrinis stadionas** – stadionas Lietuvoje, Kelmės mieste, vaizdingoje miesto dalyje prie Kražantės upės. Jame namų rungtynes žaidžia FK Kražantė. Greta stadiono yra Draugystės parkas.

Stadionas yra su natūralia veja. Jame sportuoja vietos komandos, Kelmės vaikų ir jaunimo sporto mokyklos auklėtiniai.

Istorija
--------

Šioje vietoje stadionas įkurtas XX a. 3-ajame dešimtmetyje. Jame nuo 1926 m. treniruotes ir varžybas rengdavo Lietuvos fizinio lavinimo sąjungos (LFLS), futbolo sekcijos nariai.

1994–1997 m. čia namų rungtynes šiame stadione žaisdavo ir moterų futbolo klubas Kelmės „Joginta". 2015 m. metais stadionas renovuotas, atsirado tribūna su 50 sėdimų kėdučių, pastatyti jūriniai konteineriai, kurie tapo persirengimo kabinomis ir už vartų pakabinti kamuolių gaudymo tinklai. 2015 ir 2016 m. jame vyko I lygos rungtynės, namų rungtynes žaidė Kelmės „Kražantė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kelmės rajono Taryba išreiškė susirūpinimą dėl upių vientisumo atkūrimo projektų. Etaplius.lt (tikrinta 2022-02-06).
| **Helga Marija Kauzonė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1970 m. balandžio 10 d. (53 metai)Narva |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinė veikėja, ekspertė, rašytoja |
|  |
| Išsilavinimas | Technologijos mokslų daktarė, ekonomikos magistrė |
| Alma mater | 1993 m. Kauno technologijos universitetas |

**Helga Marija Kauzonė** (anksčiau **Svetlana Kauzonienė**) (g. 1970 m. balandžio 10 d. Narvoje, Estijoje) – technologijos mokslų daktarė, Lietuvos politinė veikėja, rašytoja, dėstytoja.

Biografija
----------

1976–1987 m. mokėsi vidurinėje mokykloje Estijoje, 1988–1991 m. studijavo Talino technologijos instituto Chemijos fakultete, 1991–1993 m. – Kauno technologijos universitete (pagal universitetų tarpusavio mainų programą). 1993–1995 m. mokėsi Kauno technologijos universiteto Lengvosios pramonės fakulteto magistrantūroje, 1995–2000 m. – Kauno technologijos universiteto Dizaino ir technologijos fakulteto doktorantūroje. 1999–2003 m. tęsė studijas Kauno technologijos universiteto Ekonomikos ir vadybos fakulteto magistrantūroje. 2015 m. stažavosi Stanfordo mokslinių tyrimų centre (SRI).

1999–2000 m. ADB „Snoro garantas", Kauno atstovybės direktoriaus pavaduotoja. 2000–2002 m. UAB DB „MAI draudimo brokeris" Kauno skyriaus direktorė. 2002–2004 m. UAB „Sampo gyvybės draudimas" Kauno atstovybės vadovė. 2004–2005 m. ūkio ministro Viktoro Uspaskicho patarėja, 2005–2012 m. LR Sveikatos apsaugos ministerijos Valdymo departamento direktorė.

2013–2016 m. Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo viceministrė.

2017–2018 m. visuomeninė Kauno mero patarėja.

Nuo 2018 m. – Lietuvos sveikatos mokslų universiteto Kauno ligoninės direktorė valdymui ir infrastruktūrai.

2023 m. - suteiktas nusipelniusio Lietuvos sveikatos apsaugos darbuotojo vardas.

  

STEAM (sisteminis gamtos mokslų, technologijų, matematikos ir kūrybiškumo ugdymas) tinklo steigimo Lietuvoje idėjos autorė ir iniciatorė.

Bibliografija
-------------

Knygų autorė žinoma Helgos Čeckos slapyvardžiu
* „Moteris iš dvigubo pasaulio" (2015 m.);
* „Lėtas pavasaris", (2021 m.);

Šaltiniai
---------

1. ↑  Svetlana KAUZONIENĖ, Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai
2. ↑
3. ↑  Svetlana KAUZONIENĖ. *vrk.lt*
4. ↑  Svetlana Kauzonienė Archyvuota kopija 2022-01-23 iš Wayback Machine projekto.. Kas yra kas Lietuvoje 2018. Nuoroda tikrinta 2022-02-06.
5. 1 2 3   Archyvuota kopija 2022-08-20 iš Wayback Machine projekto.
6. 1 2
TBS Argentina|  |
| Pramonė | sporto prekės, tekstilė |
| Įkurta | 1975 m. |
| Centrinė būstinė | Argentinos vėliava Argentina |
| Produkcija | sportinė apranga, avalynė ir kt. |
| Tinklalapis | TBS |

**„TBS Argentina"** – Argentinos sporto įrangos gamintojas. Prancūzų kilmės prekės ženklo TBS kopija, gimusi 1975 m. kurios akronimas reiškia „Terra Batut Santetic". Ispaniškai, tai sintetinis molis arba plytų dulkės.

Istorija
--------

Kitados TBS ženklas buvo siejamas tik su tenisu. O nuo devintojo dešimtmečio pradėjo tiekti įrangą ir buriuotojams su specialia avalyne ir apranga. Tapo pasaulio jachtavimo bei buriavimo čempionų techniniais rėmėjais.

Argentinoje šis prekės ženklas atsirado devintajame dešimtmetyje, remiant Daniel Scioli, kai jis lenktyniavo Gran Argentina laivu. Dešimtajame dešimtmetyje jis užsiėmė motorine ir buriavimo navigacija.

2000 m. buvo susitarta remti aštuonias iš šešiolikos Nacionalinės krepšinio lygos komandų (Gimnasia y Esgrima de la Plata, Libertad de Sunchales, Atenas de Córdoba, Quilmes de Mar del Plata, Regatas de San Nicolás, Independiente de General Pico , Boca Juniors ir Estudiantes de Bahía Blanca) 2001–2002 m. sezone „Atenas de Córdoba" su „TBS Brand" tapo čempionu. 

TBS remiama komanda „Libertad de Sunchales" buvo karūnuota Pietų Amerikos krepšinio lygos čempione.

2002 m. buvo pasirašyta ketverių metų sutartis su „Club Atlético Newell" klubu „Old Boys of Rosario"; 2003 m. lapkritį pagaminta Šimtmečio apranga. 2004 m. gruodį klubas tapo Argentinos čempionais su prekės ženklu TBS.

2003 m. buvo pasirašyta sutartis su „Club Atlético Belgrano de Córdoba" ne tik dėl sportinės aprangos, bet ir dėl 2005 m. kovo mėnesį pagamintų „Centenario" (Šimtmečio) marškinėlių.

2005 m. buvo pasirašytos dvi sutartys: viena iš jų – aprengti „Club Atlético Nueva Chicago" iki 2009 m. Kita – su „Club Atlético Chacarita Juniors" gaminti ir parduoti klubo šimtmečio marškinėlius.

2006 m. pabaigoje buvo pasirašyta sutartis su „Club Atlético Chacarita Juniors" aprengti juos iki 2012 m. gruodžio mėn.

2009 m. liepą pasiektas susitarimas su „Club Atlético Unión" („Santa Fė"), galiojęs iki 2019 m.

2011 m. sudaryta sutartis su „Club Deportivo Morón", galiojusi iki 2014 m.

2014 m. birželį paskelbta, kad tapo „Club Atlético Huracán" techibniais rėmėjais, nuo 2014 m. spalio mėnesio, o sutartis galiojo iki 2021 m.

Vėlesniais metais TBS bendrovė žengė į užsienio rinkas ir tapo Durazno Fútbol Club (Urugvajus) techniniais rėmėjais.

Šaltiniai
---------
Žudynių iliustracija
**Myall Creek žudynės** – pavadinimas susidūrimo ties *Myall Creek* stotimi (Naujasis Pietų Velsas), kurio metu baltieji skvoteriai ir gyvulių varovai išžudė 28 vietinius Australijos gyventojus. Žudynės įvyko 1838 m. rugpjūčio 10 dieną. Vėliau septyni dalyviai buvo teismo pripažinti kaltais už žmogžudystę – tai pirmasis atvejis istorijoje, kai baltieji žmonės nuteisiami pagal britų įstatymus už nusikaltimus prieš Australijos aborigenus.

Rugpjūčio 10 d. į avių varymo stotį atvykusi 12 baltųjų grupė jos prižiūrėtojui *George Anderson* pareiškė, kad nori sugauti visus aborigenus, kiek tik ras. Pasak pačių, jie ieškojo aborigenų pavogtų galvijų. Iš 40 – 50 ten apsistojusių vietinių, jie atrinko 28 žmonių grupę, daugiausiai – moteris ir vaikus. Juos nusivedė už kalvos, toliau nuo pastatų. Avių piemuo vėliau girdėjo šūvius. Rugpjūčio 11 d. *John Fleming* vadovaujama grupė surinko ir sudegino kūnus. Po kelių dienų stoties prižiūrėtojas aptiko sudegintus kūnus ir pranešė valdžiai.

Naujojo Pietų Velso gubernatorius *George Gipps* įvykį pradėjo tirti tik liepos pradžioje. Tyrimui vadovavęs kapitonas *Edward Day*, atvykęs pagal nupasakojimus į įvykio vietą, ten rado suanglėjusius kaulus. Pagal juos nusprendė, kad viso čia buvo nužudyta bent jau 20 žmonių. Tyrimas truko iki rugsėjo, ir buvo areštuota 11 įtariamųjų. Įtariamas vadovavimu egzekutorių grupei Flemingas taip ir nebuvo surastas.

Nuosprendis
-----------

1838 m. lapkričio 15 d. prasidėjo teismo procesas, kuriam vadovavo *James Dowling*. Kaltinamuosius gynė Liverpūlio Lygumų regiono žemės savininkų ir gyvulių varovų asociacijos pasamdyti advokatai. Svarbiausias liudininkas byloje buvo *George Anderson*, tuometinis stoties prižiūrėtojas. Po pirmojo teismo proceso žiuri nusprendė, kad visi vienuolika kaltinamųjų yra nekalti. Tačiau prieš juos paleidžiant, septyni buvo apkaltinti vaiko žmogžudyste. Antrasis teismo pocesas prasidėjo lapkričio 29 dieną ir truko iki kitos dienos pietų. Pagrindinis liudininkas vėl buvo *George Anderson*. Visi septyneri buvo pripažinti kaltais ir nuteisti mirti pakariant. Bausmė įvykdyta gruodžio 7 dieną.

Įvykis plačiai pagarsėjo, buvo aprašinėjamas spaudoje, kartais – palankiau nuteistiesiems.

Užpuolikų lyderis *John Fleming* nuteistas nebuvo, ir pasak kai kurių šaltinių vėliau dalyvavo dar keliose žudynėse. Vienas iš pirmoje byloje išteisintų ir vėliau neteistų žmonių – *John Blake* – 1852 metais nusižudė persipjaudamas gerklę. Jo artimieji mano, kad tai padarė dėl kaltės jausmo.

2000 m. žudynių vietoje atidengtas memorialas iš granito. 2005 m. vandalai bandė nutrinti jo užrašus.

Nuorodos
--------

1. ↑  Australian Story
2. ↑  ABC news online
| Priekulės herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2002-12-19* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Priekulės herbas** – vienas iš Klaipėdos raj. Priekulės miesto heraldikos atributų.

Žirgo skulptūra prie miesto ribos, šalia Vymerio tilto

Aprašas
-------

Herbo žaliame lauke auksinis raitelis (žokėjus) ant auksinio žingsniuojančio žirgo, po juo, sidabrinėje skydo papėdėje, raudona žuvis (lašiša).

Istorija
--------

Priekulės vardas istoriniuose dokumentuose minimas jau XVI a. bet Priekulė neturėjo savo atributikos. Ji nuo seno garsėjo žirgų sportu, todėl herbe buvo pavaizduotas jojikas ant žirgo. Iki šiol vietos Vingio parke vyksta tradicinės konkūro varžybos, skirtos Edmundo Klimovo taurei laimėti. Apatiniame herbo skydo lauke pavaizduota lašiša siejama su karališka žuvimi, iš Baltijos jūros keliaujančia į vieną savo nerštaviečių - Minijos upę prie Priekulės.

2002 m. gruodžio 19 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1998. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Priekulės vėliava

Šaltiniai
---------

1. ↑  Priekulės miestelis jau turi savo herbą *ve.lt*
2. ↑  Priekuliškiai aistrą žirgų sportui įamžino skulptūra *gargzdai.lt*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Richard Linklater 2007 m.
**Richard „Rick" Linklater** (g. 1960 m. liepos 30 d. Houston, Teksasas) – amerikiečių režisierius ir rašytojas, Akademijos apdovanojimo laureatas.

Linklateris yra viena iš pagrindinių savo kartos Nepriklausomo amerikiečių kino figūrų. Jis išgarsėjo savo pirmu pilnametražiu filmu *Slacker* (sukurtu su 23 tūkst. dolerių biudžetu), kuris tapo kultiniu kontrkultūrinėje aplinkoje. Nors nemažai vėlesnių jo filmų buvo prodiusuoti Holivudo kompanijų, jis visada kūrė sąlyginai mažu biudžetu ir išlaikė subtiliai intelektualų stilių.

Filmografija
------------

* *It’s Impossible to Learn to Plow by Reading Books* (1989 m.)
* *Slacker* (1991 m.)
* *Heads I Win/Tails You Lose* (1991 m.)
* *Dazed and Confused* (1993 m.)
* *Prieš saulėtekį* (1995 m.)
* *suburbia* (1996 m.)
* *The Newton Boys* (1998 m.)
* *Waking Life* (2001 m.)
* *Tape* (2001 m.)
* *School of Rock* (2003 m.)
* *Before Sunset* (2004 m.)
* *Bad News Bears* (2005 m.)
* *A Scanner Darkly* (2006 m.)
* *Greito maisto nacija* (2006 m.)
| Tabariškių kapinės |
| --- |
| Kapinių vartai |
| 

Tabariškių kapinėsTabariškių kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°52′41″š. pl. 23°46′56″r. ilg.﻿ / ﻿54.878046°š. pl. 23.782321°r. ilg.﻿ / 54.878046; 23.782321 |

 |
| Vieta | Kauno rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Ringaudų seniūnija |
| Naudotas | veikiančios nuo ~1928 m. |

**Tabariškių kapinės** – veikiančios kapinės Tabariškiuose, Kauno rajone. Tabariškių kapines prižiūri Kauno rajono savivaldybės administracijos Ringaudų seniūnija.

Į kultūros vertybių registrą 2005 m. balandžio 18 d. įrašytas kapinėse esantis gamtininko profesoriaus Tado Ivanausko kapas (unikalus objekto kodas – 12159). Antkapinis paminklas pastatytas 1976 m. (aut. archit. Algimantas Nasvytis ir Vytautas Nasvytis, skulp. Stepas Šarovas). Jo vieta: kapinių centrinė dalis, 18 m į pietvakarius nuo centrinio tako.

Istorija
--------

Tado Ivanausko kapas
Prieš kelis dešimtmečius dabartinės Tabariškių Kristaus Karaliaus bažnyčios klebonijos vietoje dar stovėjo buvusio dvaro statinys. Po Lietuvos žemės reformos dvaro žemė išdalinta gyventojams, įsisteigusiai parapijai 1927–1928 m. buvo skirtas 8 ha sklypas, kuriame vietinių ūkininkų pastangomis įrengta medinė bažnyčia. Prie jos įkurtos ir Tabariškių kapinės.

Kapinėse palaidoti
------------------

* Kostas Bėčius, agronomas
* Vladas Čaikauskas, agronomas
* Aloyzas Dirsė, inžinierius hidrotechnikas
* Vytautas Dovydaitis, agronomas
* Pranas Džiaukštas, miškininkas
* Tadas Ivanauskas, gamtininkas
* Romualdas Juknys, ekologas, aplinkotyrininkas
* Vladas Janulevičius, inžinierius mechanikas
* Renatas Juška, diplomatas
* Vytautas Martišius, skulptorius
* Liudas Vailionis, botanikas
* Vidmantas Staniulis, bibliofilas
* Vladas Žulys, kalbininkas

Nuorodos
--------

* Tabariškių kapinės Archyvuota kopija 2011-10-20 iš Wayback Machine projekto.
* Tabariškių kapinės *panoramio.com* portale Archyvuota kopija 2016-10-14 iš Wayback Machine projekto.
| Neringos herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 1997-02-18* |
|  |
|  *LSSR priimtas 1968* |
|  |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Neringos herbas** – Neringos miesto ir savivaldybės heraldinis atributas.

Aprašas
-------

herbinis skydas padalintas į šešis juodai sidabrinius laukus, simbolizuojančius Kuršių nerijos kaimų vėtrunges. Skydo papėdė mėlyna su raide **N**, simbolizuojančia Neringos miestą.

Istorija
--------

Neringa herbo niekada neturėjo, todėl suformavus Neringos miestą atsirado ir herbo poreikis. Herbui nuspręsta panaudoti XIX a. Rusnės marių inspekcijos įvestus simbolius, kuriuos privalėdavo naudoti kaimelių žvejai. 1968 m. dailininko Arūno Tarabildos sukurtame herbe buvo panaudoti Purvynės, Rasytės, Preilos, Pilkopos, Pervalkos ir Nidos simboliai. Toks herbas panaikintas 1970 m. Iš naujo apsvarsčius simboliką, Lietuvos heraldikos komisija herbą patikslino.

Dabartinis Neringos herbas patvirtintas Lietuvos Prezidento dekretu Nr. 1209 1997 m. vasario 18 d. A. Tarabildos sukurtą pirmąjį herbą pataisė architektas Ričardas Krištapavičius.

Simbolių palyginimas ankstesniame ir dabartiniame herbuose.

| Dabartinis herbas | Miestas arba kaimas | Ankstesnis herbas |
| --- | --- | --- |
|  | Pilkopa |  |
|  | Juodkrantė |  |
|  | Karvaičiai |  |
|  | Nida |  |
|  | Pervalka |  |
|  | Preila |  |
|  | Purvynė |  |
|  | Rasytė |  |
|

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Sereika 2021, p. 8.

Literatūra
----------

* Sereika, Remigijus (2021). *Vadovas po Kuršių neriją* (PDF). Vilnius: Didakta. ISBN 978-609-442-148-8.
| **Vladas Žulys** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1928 m. vasario 1 d.Dirvoniškis, Lietuva Lietuva |
| Mirė | 2013 m. lapkričio 28 d. (85 metai)Noreikiškės, Lietuva Lietuva |
| Palaidotas (-a) | Tabariškiuose |
|  |
| Veikla | kalbininkas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Vladas Žulys** (1928 m. vasario 1 d. Dirvoniškis – 2013 m. lapkričio 28 d. Noreikiškės) – lietuvių kalbininkas.

Biografija
----------

1951 m. pradėjo studijuoti Vilniaus universiteto Filologijos fakultete, bet netrukus sovietų saugumo buvo suimtas, tardytas ir nuteistas už nutylėtą tėvo bendradarbiavimą su partizanais. Kalėjo Krasnojarsko lageryje. Grįžęs į Lietuvą iki 1954 m. dirbo Rumokų bandymų stotyje. Baigė Vilniaus universitetą ir 1959–1961 m. dirbo mokytoju Arminuose. Nuo 1964 m. dėstė Vilniaus universiteto Kauno humanitariniame fakultete, 1965–1966 m. ėjo Filologijos katedros vedėjo pareigas, 1992 m. dirbo ir Vytauto Didžiojo universitete. 1991 m. tapo habilituotu mokslų daktaru ir pradėjo profesoriauti.

Nagrinėjo J. Rėzos raštų leksiką, įvairius teorinius lietuvių kalbos gramatikos klausimus, paskelbė straipsnių apie A. Kojalavičiaus‑Vijūko lotyniškąją Lietuvos istoriją, dabartinę lietuvių kalbą. „Vilniaus universiteto istorijos" (t. 1 1976) vienas autorių. Sukūrė eilėraščių (rinkinys „Ir paslaptis esi", 1998).

Išnašos
-------

1. 1 2  A. Sabaliauskas (2018-09-12, red. 2021-12-16). T. Paulauskytė (red.). „Vladas Žulys". VLE. Nuoroda tikrinta 2024-03-29. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)CS1 priežiūra: numeric names: authors list (link)
38°31′52″š. pl. 8°53′28″v. ilg.﻿ / ﻿38.531°š. pl. 8.891°v. ilg.﻿ / 38.531; -8.891

|  |
| --- |
| Stadionas 2017 m. |
| Vieta | Portugalija Setubalis |
| Atidarytas | 1962 m. |
| Savininkas | Vitoria Setubal |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 15 497 |
| Lauko matmenys | 105 × 68 m |

**Bonfino stadionas** (port. *Estádio do Bonfim*) – daugiafunkcis stadionas Setubalio mieste (Portugalija), į šiaurę nuo miesto centro, prie Bonfino parko. Klubo Vitoria Setubal namų aikštė.

Istorija
--------

Stadionas atidarytas 1962 m. rugsėjo 16 d. vietoje senojo „Campo dos Arcos" stadiono. Atidarymo iškilmėse dalyvavo šalies prezidentas Américo Tomás ir premjeras António de Oliveira Salazar, o rungtynėse Vitoria Setubal pralaimėjo Academica Coimbra komandai 0-1.

Stadione kartais žaisdavo Portugalijos vyrų futbolo rinktinė. 2004 m. čia žaidė ir Lietuvos vyrų futbolo rinktinė, kuri 0-4 pralaimėjo portugalams.

Šaltiniai
---------

1. ↑  O Bonfim. Vfc.pt (tikrinta 2024-04-08).
2. ↑  Lithuanian National Team (Almis.sritis.lt)
**Sofus Berger Brix**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Sofus Berger Brix |
| Gimimo data | 2003 m. birželio 2 d. (20 metų) |
| Gimimo vieta | Viborgas, Danija |
| Ūgis | 1,75 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Viborg |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2019– 2023 | Viborg  → Fredericia (skol.) | 73 0(2) 0() |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2021–2022 | Danijos U-19 rinktinė | 06 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. liepos 21 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m. gegužės 19 d.. |

**Sofusas Bergeris Briksas** (dan. *Sofus Berger Brix*; g. 2003 m. birželio 2 d.) – Danijos futbolininkas (saugas), žaidžiantis Viborg FF klube. Kitados atstovavo Danijos U-19 jaunimo rinktinei.

Karjera
-------

Futbolo paslapčių sėmėsi Overlund GF. Atstovavo šio klubo jaunimo ekipoms. Vėliau persikėlė į Viborg FF.

Profesionalo karjerą pradėjo Viborg FF. 2019–2020 m. klubas rungtyniavo Pirmame divizione. Žaidėjas sužaidė penkiolikoje mačų ir pasižymėjo pelnydamas vieną įvartį. 2020–2021 m. Pirmame divizione sužaidė dvidešimt penkerias rungtynes ir pelnė vieną įvartį. Po sezono klubas perkeltas į Superlygą. 2021–2022 m. sezone žaidėjas atstovavo Viborg FF dvidešimt dviejose rungtynėse.

2021–2022 m. Superlygoje Viborg FF liko septinti, tačiau pateko į Europos turnyrus. UEFA Europos Konferencijų lygoje rungtyniavo prieš „Sūduvos" klubą.

2022 m. liepos 21 d. rungtynėse Marijampolėje danai nugalėjo sūduviškius rezultatu 1:0. 78 minutę pasižymėjo Sofusas Bergeris Briksas, kuris aikštėje pasirodė po keitimo 74 minutę.

Pasiekimai
----------

Pirmasis divizionas (II)
Nugalėtojai: 2020–2021 m.
Antrieji: 2019–2020 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑

Nuorodos
--------

* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Transfermarket
* Globalsportsarchive
Frazeologizmas-

```
'savo, savotiškas') – pastovus, dažniausiai vaizdingas pasakymas (žodžių junginys), turintis vientisinę reikšmę, neišvedamą iš jį sudarančių žodžių įprastinių reikšmių.
```

Frazeologizmai daugiausiai nagrinėjami mokantis užsienio kalbas (nes sudaro atskirą taisyklių grupę), todėl frazeologizmas arba idioma apibrėžiama taip:

**Frazeologizmas** – tik tam tikroje kalboje naudojamas posakis, kurio negalima išversti pažodžiui.

Toks apibrėžimas taip pat nėra labai tikslus, nes kai kurios idiomos iš vienų kalbų pereina į kitas, be to, jos charakteringos daugiau nei vienai kalbai.

Kai kurių universalių frazeologizmų pavyzdžiai:

* *Dėjau į akį* – miegojau.
* *Dinderį mušti* – dykinėti.
* *Galvą pametęs* – padrikai skubantis.
* *Kaip šuniui penkta koja* – nereikalingas papildomas daiktas ar veiksmas.
* *Ranka ranką plauna* – žmonių palaikymas nešvariuose darbuose.

XIX a. ir XX a. sandūroje ir kai kuriose kalbose dabar vietoj žodžio frazeologizmas buvo naudojamas prancūziškas žodis „idioma".

Šaltiniai
---------

1. ↑  frazeologizmai(parengė Vincas Urbutis). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-03-06).
2. ↑
**Katinavos piliakalnis** – prūsų piliakalnis prie Katinavos kaimo (Stalupėnų apskritis, dab. Zavety, Kaliningrado sritis).

Piliakalnis
-----------

Katinavos piliakalnis yra kaimo šiaurės vakarų dalyje, prie kapinių ir buvusio tvenkinio. Vietovė 1539 m. vadinta vok. *Cathenaw*. Piliakalnį, dar vadinamą Aukštuoju, iš šiaurės rytų supo tvenkinys. Šlaitai iš trijų pusių statūs, šiaurės vakarų pusėje nuolaidūs. Aikštelė ovali, 45 x 40 m dydžio. Jos pakraščiuose išlikę žemi pylimai, šiaurės vakarų pusės pylimas yra 5 m aukščio, už jo buvo griovys, išliko jo žymių. Aikštelėje išliko 0,5 m storio kultūrinis sluoksnis, rasta lipdytos keramikos ir apdegusių akmenų.

Istorija
--------

Manoma, kad ant stovėjo nadruvių *Cattotven* pilis. Kai kurie tyrinėtojai su ja sieja istorijos šaltinių minimą *Otholien*, arba *Otholichien* (Aukštuolyčių), pilį, kurią 1274 m. sugriovė Vokiečių ordinas. Apie piliakalnį užrašyta padavimų, pasakojančių ant jo buvus pagonišką šventyklą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdemaras Šimėnas. *Katinavos piliakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 574 psl.
KS7|  |
| Pramonė | sporto prekės, tekstilė |
| Įkurta | 2015 m. |
| Centrinė būstinė | Čilės vėliava Čilė |
| Produkcija | sportinė apranga, avalynė ir kt. |
| Tinklalapis | KS7 |

**„KS7"** – Čilės sporto įrangos gamintojas, įsikūręs *Estación Central* komunoje. Gamina futbolo ir sportinius batelius, taip pat įvairius drabužius, įskaitant marškinėlius, polo marškinėlius, gobtuvus, švarkus, antblauzdžius, šortus ir kitus drabužius, vartininkų pirštines.

Istorija
--------

2015 m. birželio mėn. įkurta bendrovė susilaukė pripažinimo vietinėje rinkoje. Ją įkūrė čiliečiai Alejandro Sanhueza Philimon ir Jacqueline Alcalde Sepulveda.

Pavadinimas kilęs iš senų sporto parduotuvių „Kato" ir „Sanhueza", pridėjus skaičių „7".

Bendrovė tapo „Universidad de Concepción" klubo techiniais rėmėjais. Tokiu būdu prekės ženklas žengė į tarptautinę areną, ypač CONMEBOL lygmeniu.3​

2017 m. tapo „Arbifup Árbitros", organizacijos, atsakingos už futbolo teisėjus Čilėje, tiekėjais. 

2018 m. bendrovė sudarė sutartį su Čilės nacionaline krepšinio lyga, kur buvo atsakinga už teisėjų ir Čilės nacionalinės komandos aprangą.​

2019 m. pasirašė sutartį su Čilės teniso federacija. Tokiu būdu tapo Davis Cup Team, tiek Fed Cup Team sporto tiekėjais.

Šaltiniai
---------
**Buldurių konferencija** arba *Rygos konferencija* – Estijos, Latvijos, Lenkijos, Ukrainos, Lietuvos ir Suomijos atstovų konferencija, įvykusi 1920 m. rugpjūčio 6 d. – rugsėjo 6 d. Bulduriuose (latv. *Bulduri*, dab. Jūrmalos dalis).

Lietuvos pozicija
-----------------

Lietuva, kuriai grėsė Lenkijos agresija, siūlė Latvijai ir Estijai vietoj 5 sudaryti 3 šalių sąjungą, tačiau pasiūlymas nebuvo priimtas. Lietuvos atstovai, pasirašydami politinę sutartį, pareiškė, kad kol nebus sureguliuoti jos santykiai su Lenkija, Baltijos šalių sąjunga, kuriai priklausytų ir Lenkija, negalima. Lietuva atsisakė prisijungti prie karinės konvencijos. Lenkija siekė sudaryti karinę sąjungą, bet trukdė konfliktas su Lietuva. Konferencija priėmė rezoliuciją, rekomenduojančią abiejų šalių vyriausybėms nedelsiant pradėti derybas dėl tarpusavio santykių.

Karinė konvencija
-----------------

Karinės konvencijos projekte buvo numatyta, kad kilus vienos ar kelių konvencijos dalyvių konfliktui su Sovietų Rusija, kitos konvencijos šalys paskelbs jai karą ir pradės karo veiksmus visomis karinėmis pajėgomis. Turėjo būti paskirtas jungtinių karinių pajėgų vyriausiais vadas ir štabo viršininkas. Latvijos vyriausybė sutiko leisti Konferencijos šalių laivams įplaukti į Latvijos uostus ir plaukioti jos teritoriniuose vandenyse per mokomąsias pratybas. 

1920 m. rugsėjo 1 d. buvo tartasi sudaryti Estijos, Latvijos, Lenkijos ir Lietuvos karinę sąjungą prieš Vokietiją, bet Suomija dalyvauti atsisakė.

Sutartis
--------

1920 m. rugpjūčio 31 d. buvo pasirašyta politinė sutartis, pagal kurią šalys susitarė: pripažinti viena kitą *de jure* (jei tai dar nepadaryta); taikiai sureguliuoti ginčijamus pasienio ir teritorinius klausimus (nepasisekus kreiptis į trečiųjų teismą arba į Tautų sąjungą); nedalyvauti susitarimuose, priešiškuose kitoms sutarties šalims; sudaryti karinę konvenciją, iš esmės skirtą apsaugai nuo bolševikų valdomos Rusijos.

Pasekmės
--------

1920 m. spalio 9 d. Lenkijos kariuomenės rinktinei, vadovaujamai L. Želigovskio, užgrobus Vilnių, Lietuvos ir Lenkijos santykiai nutrūko. Lietuvos vyriausybė atsisakė ratifikuoti politinę sutartį, dėl to jos neratifikavo ir kitos valstybės. 

Konferencija parengė Baltijos valstybių delegacijų tarybos statutą; taryba veikė 2 m. bet Lietuva joje nedalyvavo. Teisinė Konferencijos komisija parengė teisinių konvencijų (konsulų, pašto ir telegrafo, civilinio proceso) projektų, kurie vėliau buvo priimti ir pasirašyti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Buldurių konferencija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 589 psl.
|  |
| --- |
| Kramavos piliakalnis |
| [[Vaizdas:|center|290px|Kramavos piliakalnis]] |
| Vieta | Kaliningrado sritis |
| Aukštis | 3 m m |
| Aikštelės dydis | 80 x 40 m  40 x 20 m m |
| Priešpilis | spėjamas |
| Naudotas | III a. - XIII a.  |
| Žvalgytas |  m. |
| Kasinėtas | 1950-1951 m. m. |

**Kramavos piliakalnis** – prūsų sembų piliakalnis Sembos pusiasalio šiaurės vakarinėje dalyje, prie Kramavos kaimo, miške (buv. Žuvininkų apskritis, dab. Gračiovka, Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sritis).

Istorija
--------

Vietovė *Cromowo* vardu minima 1420 m. Piliakalnyje nuo III a. iki XIII a. gyveno prūsų gentys, vėliau jį savo reikmėms pritaikė kryžiuočiai. Manoma, iš pradžių buvusi tik mažesnė, rytinė aikštelė, vėliau įrengta antroji, galėjo būti ir priešpilis. XIV a. viduryje piliakalnis apleistas. Į vakarus nuo piliakalnio yra senovinė gyvenvietė.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis yra dviejų nedidelių upelių santakoje su Katza. Piliakalnį iš rytų supa pelkėtas Katzos slėnis, iš pietų ir šiaurės – gilios upeliukų griovos, iš vakarų pusės – laukai. Šlaitai iš trijų pusių statūs, iš vakarų piliakalnis sutvirtintas trimis pylimais ir grioviais. Vidurinysis pylimas 3 m aukščio, išorinis griovys – 4 m gylio. Šiaurinėje pylimų dalyje yra senųjų vartų žymės. Piliakalnis turi dvi aikšteles, atskirtas 1 m aukščio pylimu ir grioviu. Vakarinė aikštelė 80 x 40 m, rytinė – 40 x 20 m dydžio.

Tyrimai
-------

Piliakalnio rytinę aikštelę 1950–1951 m. ištyrė archeol. Frida Gurevič. Rasta 11 pastatų liekanų, viename jų aptikta sudegusių grūdų. Tarp daugelio įvairių radinių – keramika, žirklės, gintaras, galąstuvas, žalvarinė apyrankė, pintas žiedas, indo fragmentai, svarstyklių dalys, kibiro rankena, stiklo ir emalio karoliukai, žvejybos kabliukas, pjūklas, verpstukas, žalvarinis pjautuvas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdemaras Šimėnas. *Kramavos piliakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 705 psl.

54°54′01″ š. pl. 20°06′01″ r. ilg.﻿ / ﻿54.90028°š. pl. 20.10028°r. ilg.﻿ / 54.90028; 20.10028
Joma|  |
| Pramonė | sporto prekės, tekstilė |
| Įkurta | 1965 m. |
| Centrinė būstinė | Portiljo de Toledas, Ispanijos vėliava Ispanija |
| Produkcija | sportinė apranga, avalynė, kamuoliai ir kt. |
| Tinklalapis | joma-sport.com |

**Jóma** – pramoninė Ispanijos kompanija, besispecializuojanti sportinės aprangos ir avalynės gamyboje. Kompanijos būstinė yra įsikūrusi Porltiljo de Tolede, nedideliame miestelyje netoli nuo Toledo (Ispanija) miesto.

Istorija
--------

### 1965–2000

Kompaniją 1965 m. įkūrė Fructuoso Lopez. „Joma" pradėjo savo produkcijos gamybą turėdama vos 8 žmonių kolektyvą. Palaipsniui „Joma" išsikovojo patikimo aukštos kokybės futbolo avalynės, futbolo aprangos, sportinės avalynės ir kasdienės aprangos gamintojo reputaciją.

1992 m. kompanija tapo pirmaujančia Ispanijoje pagal futbolo avalynės pardavimus. 1997 m. „Joma" tapo salės futbolui skirtos avalynės ir aprangos pardavimų lyderiu. 2000 m. mažytė Porltiljo de Tolede įkurta gamykla išsivystė į šiuolaikišką 70 000 m² ploto patalpas užimančią įmonę. „Joma" įkūrė savo mokslinių tyrimų centrą, kuris užsiima naujų sportinės avalynės rūšių kūrimu bendradarbiaujant su Toledo avalynės tyrimų asociacija ir Valensijos biomechanikos institutu.

### 2001–2009

Dabartinė „Joma" – tarptautinė kompanija turinti savo dukterines įmones JAV, Vokietijoje, Kinijoje, Italijoje, Meksikoje, Honkonge, Panamoje bei platinanti savo prekes daugiau kaip 70 šalių. Kompanija vysto gamybą Ispanijoje, Kinijoje ir Meksikoje bei aprūpina darbu daugiau kaip 1000 darbuotojų. 2007 m. „Joma" buvo priimta į Ispanijos pripažintų prekinių ženklų forumą kaip vienas iš 70 šalies prekės ženklų, labiausiai paplitusių pasaulyje bei lyderiaujančių savo srityje. 2007 m. kompanija teikė paramą daugiau kaip 40 profesionalių komandų ir daugiau kaip 500 sportininkų visame pasaulyje. 2009 m. kompanija sudarė rėmimo sutartį su Ispanijos lengvosios atletikos federacija, pagal kurią šios šalies lengvaatlečiai keturis ateinančius metus rungtyniavo vilkėdami „Joma" sportinę aprangą.

Produkcija
----------

Kompanija gamina vyrišką, moterišką ir vaikišką sportinę aprangą bei avalynę tokioms sporto šakoms kaip futbolas, tenisas, fitnesas, lengvoji atletika, salės futbolas.

Vadovybė
--------

Prezidentas Fructuoso Lopez, kompanijos valdybos pirmininkas – Jose Manuel Lopez.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Joma history 2000 Archyvuota kopija 2010-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  The leading Spanish brand in sport shoes and clothes Archyvuota kopija 2014-03-18 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Joma presented the Spanish Athletic National Team collection in a big event[neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Oficialus Joma internetinis puslapis
| Juknaičių Alkos kalnas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Juknaičių Alkos kalnasJuknaičių Alkos kalnas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°17′52″š. pl. 21°33′33″r. ilg.﻿ / ﻿55.2976393°š. pl. 21.5592957°r. ilg.﻿ / 55.2976393; 21.5592957 |

 |
| Vieta | Šilutės rajonas |
| Seniūnija | Juknaičių seniūnija |
| Naudotas | I tūkstantmetis - II tūkstantmečio pradžia |
| Tirtas | 1963 m. |
| Registro Nr. | / 3371 / M149 |

**Juknaičių Alkos kalnas** – aukštumos viršūnė (aukštis 32,9 m) Šilutės rajono savivaldybės teritorijoje, apie 0,7 km į vakarus nuo Juknaičių kaimo, 0,78 km į pietvakarius nuo geležinkelio Klaipėda-Pagėgiai, 0,17 km į šiaurės rytus nuo kelio Klaipėda-Jurbarkas.

Kalnas
------

Kalnas beveik suardytas; jo šlaitai buvę statūs, dabar apardyti ariant, o šiaurės rytų šlaitas nukastas kasant smėlį. Išliko tik apie 33 x 25 m dydžio, šiek tiek aukštesnis (apie 3 m) už gretimą lauką pakilimas. Alkos kalno žvalgomuosius tyrimus 1963 m. atliko Istorijos instituto archeologai. Į šiaurės vakarus nuo kalno buvo senovės gyvenvietė; rasta lipdytos keramikos grublėtu ir lygiu paviršiumi.

Legendos
--------

Pasakojama, kad ant kalno buvo aukuras ir kunigaikščio rūmai, kuriuose gyvenęs valdovas su dukra Laimute. Gyventojams apsikrikštijus, senieji dievai įnirto ir per vieną puotą žmonės ir pastatai su dideliu trenksmu kalne prasmego. 

Pasak kito padavimo, Alkos pilyje gyvenęs bajoras su gražuole dukterimi, kuri pamilusi gretimos pilies jaunikaitį ir prieš tėvo valią slapčia po šventvietės didžiuoju ąžuolu susituokė. Tėvas nusprendė priimti krikštą ir dukterį išleisti už riterio. Buvo įsakyta nukirsti ąžuolą. Bekertant apsiniaukė dangus, ėmė žaibuoti, kilo baisi audra ir pilis su visais gyventojais prasmego į atsivėrusią prarają; kalnas imtas vadinti Alkanu kalnu. 

Senovėje ši vieta garbinta vietos gyventojų. Pasak padavimų, kiekvienas praeidamas nusiimdavo kepurę ir sakydavo „Labas vakaras, ponas Alkos kalne". Jei žmonės to nedarydavę, nematoma ranka numušdavusi nuo galvos kepurę. Kalnas buvo mėgstamas žmonių, jaunimas jį dažnai lankydavo pavasarį ir vasarą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vykintas Vaitkevičius. *Juknaičių Alkos kalnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 766 psl.
| **Hišamas** |
| --- |
|  |
| Hišamo vardo kaligrafija |
| Gimė | 691 m.Damaskas |
| Mirė | 743 m. vasario 6 d.Damaskas |
| Tėvai | Abdulmalikas ibn Marvanas |
|  |
| Pareigos | kalifas |

**Hišamas** (arab. هشام بن عبد الملك = *Hišām ibn ʿAbd al-Malik*, 691–743 m.) – VIII a. arabų kalifas iš Omejadų dinastijos, valdęs 724–743 m.

Biografija
----------

Hišamas buvo kalifo Abdulmaliko sūnus (Hišamas ibn Abdulmalikas). Beveik nieko nežinoma apie jo gyvenimą iki 724 m. kai po brolio Jazido II mirties jis tapo kalifu. Jis laikomas paskutiniuoju Omejadų kalifu, kurio valdymo metu kalifate buvo sąlyginai ramu, valstybė klestėjo ir turtėjo. Istorijoje Hišamas vaizduojamas sumaniu ir gabiu valdovu. Jis organizavo daugelio pilių ir rūmų statybas Sirijoje. Tačiau šis klestėjimas tikriausiai buvo apgaulingas, nes praėjus tik 7 metams po Hišamo valdymo pabaigos, suirutės metu Omejadai buvo nuversti iš valdžios. Hišamas pradėjo valdyti po ketvirtosios arabų ekspansijos bangos Jazido II valdymo metais. Hišamo valdymo metu arabų kariai buvo pasiekę tolimiausius taškus Frankostane, Kaukaze ir Sinde. Tačiau šie kraštai buvo nusiaubti jau anksčiau ir naujuose žygiuose nebebuvo laimima reikšmingo grobio. Į kalifato valdas patekę kalnuoti, maištininkams patogūs, regionai Šiaurės Afrikoje, Afganistane ir kitur nominaliai priklausė kalifatui, bet realybėje arabai ten neturėjo valdžios. 

Kalifatui pasidarė sunku atsilaikyti prieš organizuotas frankų, bizantiečių ir indų princų pajėgas, jiems pradėjo kelti grėsmę padrikos ir skurdžios turkų, chazarų ir berberų pajėgos. Hišamo valdymo metu arabai patyrė keletą reikšmingų pralaimėjimų, iš kurių skaudžiausias buvo artimiausių kalifui Sirijos pajėgų pralaimėjimas 730 m. Azerbaidžane. Po 740 m. Sirijos pajėgos, kurių pagalba laikėsi Omejadų valdžia nuo 684 m. Mardž Rahito mūšio, buvo žymiai susilpnėjusios ir praradusios norą kariauti po serijos pralaimėjimų Šiaurės Afrikoje. Hišamas bandė organizuoti, kad kalifo postas po jo mirties pereitų jo sūnums, tačiau jam mirus 743 m. kalifu tapo dar Jazido II paveldėtoju patvirtintas Validas II.

Šaltiniai
---------

* Enciklopedija Britannica
* Khalid Yahya Blankinship, Khalid 'A. Blankinship. *The End of the Jihad State: The Reign of Hisham Ibn 'Abd al-Malik and the Collapse of the Umayyads*, 1994
**Renan Oliveira**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Renan Abner do Carmo de Oliveira |
| Gimimo data | 1997 m. gegužės 8 d. (26 metai) |
| Gimimo vieta | San Paulas, Brazilija |
| Ūgis | 186 cm |
| Svoris | 84 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
| ???? | Esporte Clube Sao Bernardo |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2017201820192019–20212020202120222023– | FC ViOn Zlaté MoravceMosta FCSan ĠwannFK Lʹvìv→ Gil Vicente FC (skol.)FC Kolos Kovalivka→ FK Žalgiris (skol.)FK Sarajevo | 04 00(0)09 00(2)12 0(10)41 00(9)10 00(0)05 00(1)29 0(17)26 0(15) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. lapkričio 18 d.. |

**Renanas Oliveira** (*Renan Abner do Carmo de Oliveira*; g. 1997 m. gegužės 8 d.) – futbolininkas, saugas iš Brazilijos.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo Brazilijoje. Atstovavo Esporte Clube Sao Bernardo.

### „Zlate Moravce"

2017 m. žaidė Slovakijoje „Zlate Moravce". 

### Maltoje

Vėliau persikėlė į Maltą, kur žaidė Mosta ir San Ġwann klubuose.

### FK Lviv

2019 m. pasirašė sutartį su „Lviv". 

#### Gil Vicente FC

Buvo išnuomotas Portugalijos klubui, kur pusmetį atstovavo „Gil Vicente".

### FC Kolos

Rungtyniavo Ukrainoje, kur atstovavo „Koloso" klubui.

### FK Žalgiris

2022 m. kovo mėn. pranešta, kad atstovaus „Žalgirio" klubui.

2022 m. balandžio 2 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.

2022 m. birželio 19 d. rungtynėse prieš FK Panevėžys pelnė du įvarčius.

2022 m. liepos 27 d. pasižymėjo pelnydamas įvartį EUFA čempionų lygos atrankos rungtynėse prieš Malmo FF. Po jo pelnyto įvarčio rezultatas tapo 2-0, kuris nepakito iki rungtynių pabaigos. Bendras dviejų rungtynių rezultatas buvo 3-0, o FK Žalgiris pateko į kitą etapą.

2022 m. rugpjūčio 14 d. rungtynėse pireš Riterių klubą pasižymėjo pelnydamas du įvarčius ir svarbiai prisidėjo prie žalgiriečių pergalės sostinė debryje. Galutinis rezultatas 5-1.

### FK Sarajevo

2022 m. gruodžio 29 d. tapo žinoma, kad brazilas keliasi į FK Sarajevo.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **FK Žalgiris** | 29 | 17 |
|

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Pasiekimai
----------

su FK Žalgiris
* A lygos čempionas: 2022 m.
* LFF taurė nugalėtojas: 2022 m.

asmeniniai
Geriausias 2022 m. birželio mėn. žaidėjas.
Geriausias 2022 m. rugsėjo mėn. žaidėjas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2022-03-09 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑  sportas.lt: FK Žalgiris kuria istoriją
7. ↑  pagal Soccerway Malmo v. Žalgiris
8. ↑
9. ↑
10. ↑  sportas.lt naujienos Oliveira keliasi į Sarajevo klubą
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
* sports.ru
| **Umaras II** |
| --- |
|  |
| Umaro II vardo kaligrafija |
| Gimė | apie 683 m.Medina |
| Mirė | 720 m. vasarįprie Alepo |
| Tėvai | Abdulazizas ibn MarvanasUm Asim (Laila) |
|  |
| Pareigos | kalifas |

**Umaras II** (Omaras II, arab. عمر بن عبد العزيز = *ʿUmar ibn ʿAbd al-ʿAzīz*, ~683–720 m.) – VIII a. arabų kalifas iš Omejadų dinastijos, valdęs 717–720 m.

Biografija
----------

Umaras buvo kalifo Abdulmaliko jaunesnio brolio Abdulazizo sūnus (Umaras ibn Abdulazizas). Jo motina buvo Um Asim, antrojo kalifo Umaro anūkė. Jos tikrasis vardas, minima, buvo Laila. Dauguma istorikų mano, kad Umaras gimė 61 metais po Hidžros, kas atitinka 682 ar 683 m. Medinoje. Apie 685 m. jo tėvas buvo paskirtas Egipto valdytoju. Umaras augo ir mokėsi Medinoje. Jau jaunystėje Umaras pagarsėjo kuklumu ir išsimokslinimu. Istorikai mini jį tapus imamu (lyderiu), fakihu (teisininku) ir mudžtahidu (nepriklausomu teisininku). Istorikai priskiria jam viso Korano išmokimą atmintinai, asketizmą ir gilias žinias. Sakoma, kad jau jaunu juo žavėjosi kalifas Abdulmalikas ir paskyrė Chanasiros (miestas Sirijoje) valdytoju, ištekino už jo savo dukrą. 706 m. naujas kalifas Validas I paskyrė jį Medinos valdytoju ir po ketverių metų prijungė valdyti Taifą. Pradėjęs valdyti Umaras subūrė dešimties geriausių Medinos juristų ir didikų patarėjų tarybą (šurą). Umaro valdymas buvo toks sėkmingas, kad iš Irako į Hidžazą pradėjo bėgti žmonės, nepatenkinti ypač brutaliu Irako valdytojo Hadžadžo ibn Jusufo valdymu. Pastarasis rašė skundus Validui I ir pasiekė, kad Validas I atšauktų Umarą iš pareigų.

Umaras po to keliavo į Damaską, kur patarinėjo pusbroliams kalifams Validui I ir Suleimanui iki 717 m. kai Suleimanas po mirties paliko kalifo postą jam. Umaras II siekė susitvarkyti kalifato viduje. Jis nutraukė labai varginančią karinę Konstantinopolio apsiaustį. Nušalino nepopuliarius valdytojus ir numaldė nearabų musulmonų nepasitenkinimą sulyginęs jų teises su arabų musulmonais. Jis sustabdė valstybės žemių pavertimą privačiomis valdomis ir modifikavo mokesčių sistemą, kad būtų atsižvelgiama į žemės statusą, o ne į jos savininkų religiją. Jį, vienintelį iš Omejadų kalifų, teigiamai vertino vėlesnių Abasidų istorikai. Labai palankus ir šiitų vertinimas. Umaras II siekė laimėti neturtingų musulmonų paramą. Jis viešai pasmerkė prieš tai valdžiusių Omejadų kalifų represijas prieš nepatenkintuosius, grąžino nusavintas žemes. Pareikalavo baigti smerkti Ali ibn Abu Talibą penktadienio maldų metu, inicijavo ikonoklastinę politiką kalifate. Buvo nusiuntęs laišką Bizantijos imperatoriui Leonui III, kuriame siūlė jam atsiversti į islamą. Kai kur tvirtinta, kad jis buvo penktasis „teisingasis" kalifas, taip siejant jį su pirmaisiais kalifais-rašidunais. Umaras II valdė tik apie 3 metus iki savo mirties 720 m. vasarį prie Alepo. Manoma, kad jis buvo susilaukęs 12 sūnų ir 6 dukterų. Po jo mirties kalifu tapo Jazidas II.

Šaltiniai
---------

* Enciklopedija Britannica
* Dr. Ali Muhammad As-Sallabi. *Biography Of Umar Bin Abdul Aziz*.
* Khalid Yahya Blankinship, Khalid 'A. Blankinship. *The End of the Jihad State: The Reign of Hisham Ibn 'Abd al-Malik and the Collapse of the Umayyads*, 1994
55°49′42″š. pl. 21°20′39″r. ilg.﻿ / ﻿55.828404°š. pl. 21.344038°r. ilg.﻿ / 55.828404; 21.344038

|  |
| --- |
| **Jokūbavo Aleksandro Stulginskio mokykla-daugiafunkcis centras** |
| Jokūbavo Aleksandro Stulginskio mokykla-daugiafunkcis centras herbasJokūbavo Aleksandro Stulginskio mokykla-daugiafunkcis centras herbas |
| Jokūbavo Aleksandro Stulginskio mokykla-daugiafunkcis centras |
| **Adresas** | Kretingos g. 21, Jokūbavas |
| **Direktorius(-ė)** | Lidija Šiškienė |
| **Mokinių skaičius** | 136 |
| **Įkūrimo data** | 1919 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 16 |

**Kretingos rajono Jokūbavo Aleksandro Stulginskio mokykla-daugiafunkcis centras** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Jokūbave (Kretingos raj.), vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 290283190. Steigėjas Kretingos rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Mokykla Jokūbavo kaime jau veikė 1919 m. tačiau nuolatinių patalpų neturėjo. 1935 m. Suktinių kaime pastatyta dviaukštė pradinė mokykla. Šios mokyklos statyba rūpinosi mokyklos vedėjas P. Bortkevičius, kuris iki 1941 m. vadovavo mokyklai. 1944 m. mokykla sudegė. Iki 1964 m. mokykla vėl glaudėsi privačiose patalpose. Nuo 1963 m. mokykla aštuonmetė, vykdant švietimo reformą, 1989 m. mokykla tapo devynmetė. 1984 m. pastatytas naujas mokyklos priestatas su sporto sale, valgykla, katiline, medžio ir metalo dirbtuvėmis, atnaujintas sporto aikštynas, pastatytas devynių butų namas ir ūkinis pastatas mokytojams ir mokyklos darbuotojams. 1991 m. mokyklai suteiktas prezidento Aleksandro Stulginskio vardas. Nuo 1999 m. mokykla dešimtmetė.

Pavadinimų kaita
----------------

***Mokyklos pavadinimų kaita***:

* nuo 1919 m. *Jokūbavo mokykla*
* nuo 1963 m. *Jokūbavo aštuonmetė mokykla*
* nuo 1989 m. *Jokūbavo devynmetė mokykla*
* nuo 1991 m. *Jokūbavo Aleksandro Stulginskio devynmetė mokykla*
* nuo 1993 m. *Jokūbavo Aleksandro Stulginskio pagrindinė mokykla*
* nuo ~2020 m. *Jokūbavo Aleksandro Stulginskio mokykla-daugiafunkcis centras*

Direktoriai
-----------

* 1944 m. J. Petrauskas, A. Baužys
* 1951 m. F. Lukauskas
* 1967 m. I. Keblys
* 1994 m. Lidija Šiškienė

Mokiniai
--------

Iki 2005 m. mokykla išleido 43 laidas.

* Regina Maciūtė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kretingos rajono Jokūbavo Aleksandro Stulginskio mokykla-daugiafunkcis centras *aikos.smm.lt*
2. ↑  Istorija. Archyvuota kopija 2022-06-26 iš Wayback Machine projekto. Lm.lt (tikrinta 2022-04-22).

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2008-12-01 iš Wayback Machine projekto.
**Winston Reid**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Winston Wiremu Reid |
| Gimimo data | 1988 m. liepos 3 d. (35 metai) |
| Gimimo vieta | Oklandas, Naujoji Zelandija |
| Ūgis | 1,90 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Jaunimo klubai |
|  | SUB SønderborgFC Midtjylland |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2005–20102010– | FC MidtjyllandWest Ham United | 085 0(2)194 0(9) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2010– | Naujoji Zelandija Naujoji Zelandija | 33 0(1) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2011. |

**Vinstonas Viremu Reidas** (*Winston Wiremu Reid*; 1988 m. liepos 3 d.) – buvęs Naujosios Zelandijos futbolininkas, gynėjas.

Karjera
-------

maorių kilmės, o būdamas 10 m. su motina ir patėviu danu persikėlė į Daniją, ten gavo šios šalies pilietybę.

Profesionalo karjerą pradėjo Danijos FC Midtjylland klube. 2010 m. rugpjūčio 5 d. persikėlė į Anglijos West Ham United klubą.

Rinktinės
---------

Atstovavo Danijos jaunimo rinktinėms, tačiau 2010 m. pareiškė norą atstovauti gimtosios šalies nacionalinei rinktiei. 

2010 m. metais debiutavo Naujosios Zelandijos rinktinėje, draugiškose rungtynėse prieš Australiją. 

Dalyvavo 2010 m. pasaulio čempionatą, kur pirmose varžybose įmušė išlygiamąjį įvartį į Slovakijos vartus. 

Tai buvo pirmasis Naujosios Zelandijos įvartis per pasaulio čempionatų istoriją.

Dalyvavimas čempionatuose
-------------------------

| Čempionatas | Rinktinės vieta | Sužaidė rungtynių | Įvarčiai | 0Geltonos kortelės0 | 0Raudona kortelė už 2 geltonas0 | 0Tiesioginė raudona kortelė0 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Pasaulio čempionatai** |
| Pietų Afrika 2010 | I etapas | 3 | 1 | 1 | 0 | 0 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  „List of Players" (PDF). FIFA. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2020-05-17. Nuoroda tikrinta 2010-06-16.
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2012-09-21 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt