recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Džiuzepė Mazinis** |
| --- |
| Romos respublikos triumvirato narys |
|  |
| Gimė | 1805 m. birželio 22 d.Genuja, Pirmoji Prancūzijos imperija |
| Mirė | 1872 m. kovo 10 d. (66 metai)Piza, Italijos karalystė |
| Romos respublikos triumvirato narys |
| Valdė | 1849 m. vasario 5 d. - liepos 3 d. |
| Pirmtakas | Aurelijus Saličetis |
| Įpėdinis | Aurelijus Saličetis |
|  |
| Sritis | * Teisininkas
* žurnalistas
* rašytojas
 |
| Partija | Jaunoji Italija (1831–1848)Italijos nacionalinė asociacija (1848–1853)Veiksmo partija (1853–1867) |
|  |
| Alma mater | Genujos universitetas |
| Parašas |
|  |

**Džiuzepė Mazinis** (it. *Giuseppe Mazzini*, 1805 m. birželio 22 d. – 1872 m. kovo 10 d.) – italų politikas, žurnalistas, Italijos suvienijimo aktyvistas, Italijos revoliucinio judėjimo lyderis. Jo pastangos padėjo sukurti nepriklausomą ir suvienytą Italiją, kuri pakeitė iki XIX a. egzistavusias kelias atskiras valstybes, daugelyje kurių dominavo užsienio jėgos. Istorinės radikaliosios tradicijos italų nacionalistas ir socialdemokratinio respublikonizmo šalininkas Mazinis padėjo apibrėžti šiuolaikinį Europos judėjimą už liaudies demokratiją respublikinėje valstybėje.

Mazinio idėjos padarė didelę įtaką Italijos ir Europos respublikonų judėjimams, Italijos konstitucijai, europietiškumui ir dar didesnę įtaką daugeliui vėlesnio laikotarpio politikų, tarp jų Amerikos prezidentui Vudrou Vilsonui ir Didžiosios Britanijos ministrui pirmininkui Deividui Loidui Džordžui, taip pat pokolonijiniams lyderiams, tokiems kaip Mohandas Gandis, Veer Savarkar, Golda Meir, Davidas Ben Gurionas, Kvamė Nkruma, Džavaharlalis Nehru ir Sun Jatsenas.

Išnašos
-------

1. ↑  Giuseppe Monsagrati (2008). "Mazzini, Giuseppe" (*it*). *Mazzini, Giuseppe*. **72**. Rome: Treccani.. Prieigos data 2021-10-17.
2. ↑  The Italian Unification
3. ↑  (2013) *Delphi Complete Works of Algernon Charles Swinburne*.
4. ↑  *Giuseppe Mazzini's International Political Thought*.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Atyraukaz. *Атырау* |
| --- |
|        |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

AtyrauAtyrau

47°07′00″ š. pl. 51°53′00″ r. ilg.﻿ / ﻿47.11667°š. pl. 51.88333°r. ilg.﻿ / 47.11667; 51.88333﻿ (Atyrau)Koordinatės: 47°07′00″ š. pl. 51°53′00″ r. ilg.﻿ / ﻿47.11667°š. pl. 51.88333°r. ilg.﻿ / 47.11667; 51.88333﻿ (Atyrau) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Regionas** | Atyrau sritis |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 146 400  |
|  |
|  **Vikiteka** | Atyrau |
|  |
| **Kirčiavimas** | Atyráu |

**Atyrau** – miestas vakarų Kazachstane, Atyrau srities administracinis centras. Nutolęs 2700 km į vakarus nuo Almatos ir 350 km į rytus nuo Astrachanės. Išvystyta naftos ir žuvies pramonė. Vien per 1999 m. mieste įsikūrė apie 142500 užsieniečių, maždaug 80 % Atyrau gyventojų sudaro kazachai, po jų seka rusai ir kitos tautos kaip korėjiečiai ir bulgarai.

Geografija
----------

Atyrau yra pagrindinis Kazachstano uostas prie Kaspijos jūros ir Žajiko upės deltos. Atyrau yra 20 maždaug metrų žemiau jūros lygio. Laikoma, kad Atyrau yra dviejuose žemynuose – Azijoje ir Europoje, o žemynų ribą žymi Žajiko upė.

Istorija
--------

Medinis fortas prie Žajiko upės buvo pastatytas 1645 m. ir pavadintas *Nižnij Jaickij gorodok* rusų pirklio Michailo Gurjevo, kuris prekiavo su galingais Chivos ir Bucharos miestais Vidurinėje Azijoje. Fortas buvo sugriautas Jajiko kazokų, tada Gurjevas turėjo atstatyti fortą, tik šį kartą pastatyti jį akmeninį. Fortas buvo atstatytas nuo 1647 iki 1662 m. Caras Aleksėjus pasiuntė kareivių garizoną, kad apsaugotų fortą nuo kazokų puolimų. Atsikeršijant rusams kazokų sukilėlių vadas Stenka Razinas užėmė fortą 1667 ir 1668 m. Fortas prarado savo strateginę vertę ir buvo nugriautas 1810 m. Nuo 1708 iki 1992 m. miestas vadinosi ***Gurjevu***.

Sportas
-------

* FK Atyrau (futbolas)
| Baluoša |
| --- |
| **Ilgis** | 15,5 km |
| **Baseino plotas** | 59,3 km² |
| **Ištakos** | Baltasamanė |
| **Žiotys** | Neris |
| **Šalys** | Baltarusija, Lietuva |

**Baluoša** (blrs. *Белашыне, Балашынка*) – upė Lietuvoje (Švenčionių rajonas) ir Gudijoje (Astravo rajonas); Neries dešinysis intakas. Prasideda prie Baltasamanės pelkės, 7,5 km į pietryčius nuo Pabradės. Teka į pietus, aukštupyje daugiausia Gudijos teritorija, toliau sudaro Lietuvos–Gudijos sieną. Įteka į Nerį 234,5 km nuo jos žiočių, ties Prienais.

Upės baseinas miškingas, gausu pelkių (Baltasamanė, Baluošos durpynas, Eitūniškės pelkė).

Kaimai prie Baluošos: Daučiūniškės, Baluoša, Prienai (Lietuva), Apušynai (Gudija).

Upėvardis *Baluošà* kilęs arba nuo *balas* („baltas"), arba nuo *bala* („klampi vieta, klanas, valka"). Lietuvos valstybės siena Baluošos upeliu pirmą kartą buvo paženklinta ir demarkuota netrukus, kai 1939 m. rudenį TSRS grąžino Lietuvai Vilniaus kraštą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos upės*: B. Gailiušis, J. Jablonskis, M Kovalenkovienė, Kaunas, Lietuvos energetikos institutas, 2001, 445 - 449 psl.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 57
3. ↑  Vykintas Vaitkevičius. *Neris. 2007 metų ekspedicija.* Antra knyga. Vilnius: Mintis, 2012.
| Kerio grafystėair. *Contae Chiarraí*angl. *County Kerry* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Airijos vėliava Airija |
| **Provincija** | Mansteris Mansteris |
| **Administracinis centras** | Tralis |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 155 258 |
| **Plotas** | 4 679 km² |
| **Tankumas** (2022) | 33 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Kerio grafystėVikiteka |

**Kerio grafystė** (air. *Contae Chiarraí*, angl. *County Kerry*) – pietvakarinė Airijos grafsytė, Mansteryje. Sostinė – Tralis. Kerio grafystė yra viena iš labiausiai lankomų Airijos vietų. Čia yra garsus savo gamta Kilarnio nacionalinis parkas. Vakariausią Airijos salos ir grafystės tašką – Dinglo pusiasalį (kaip ir visą Kerio pakrantę) skalauja Atlanto vandenynas. Iš kito pusiasalio – Iveraho prasideda turistų mėgiamas Kerio žiedas, pilnas gamtinių ir kultūrinių įdomybių. Pro Kerį prateka Blekvoteris, šiaurinėje dalyje – Šanonas, tyvuliuoja turistų pamėgtas Kilarnio ežeras. Kerio grafystė – kalnuota, joje du kalnai yra aukščiausių Airijos kalnų trejete, tai *Macgillycuddy's Reeks* kalnyne esantis, Karauntuhilas ir Brendono kalnas. Netoli Iveraho pusiasalio yra į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą įtrauktos Skeligo salos.

Kerio grafystė yra mažiausiai paliesta anglizacijos, todėl čia galima rasti ir kalbančių ar net dainuojančių airių kalba.

Grafystės kraštovaizdis
Minardo pilies griuvėsiai
Dinglo pusiasalis

Šaltiniai
---------

1. ↑  IRELAND: Administrative Division, *citypopulation.de*


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAirijos grafystės |
| --- |
|  |
| Alsteris | 
Antrimas · Arma · Daunas · Deris · Donegolas · Fermana · Kavanas · Monachanas · Tironas | Airija |
|  |
| Konachtas | 
Golvėjus · Leitrimas · Mėjas · Roskomonas · Slaigo |
|  |
| Lensteris | 
Dublinas (Dan Lerė-Ratdaunas · Fingalas · Pietų Dublinas) · Karlou · Kilderas · Kilkenis · Lautas · Lišas · Longfordas · Midas · Ofalis · Veksfordas · Vestmidas · Viklou |
|  |
| Mansteris | 
Kleras · Keris · Korkas · Limerikas · Tipereris · Voterfordas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Atvira visuomenė** – sąvoka, pirmą kartą pavartota filosofo Anri Bergsono. Atvirose visuomenėse vyriausybė yra atsakinga ir tolerantiška, o politiniai mechanizmai – lankstūs ir skaidrūs. Tokios visuomenės pamatas yra politinės laisvės ir žmogaus teisės.

Karlo Poperio darbuose atvira visuomenė apibrėžiama kaip tokia, kurioje politiniai lyderiai gali būti pakeisti taikiu būdu, skirtingai nei uždaroje visuomenėje, kurioje tam prireiktų revoliucijos ar perversmo. Demokratinės visuomenės yra atviros, o totalitarinės diktatūros ir autokratinės monarchijos visuomenės – uždaros.

Poperio atviros visuomenės koncepcija kyla iš jo mokslo filosofijos. Kadangi niekas neturi tobulų žinių, kokia turėtų būti tobula vyriausybė, geriausias sprendimas yra vyriausybė, pasirengusi pakeisti vykdomą politiką. Atvira visuomenė turėtų būti pliuralistinė ir multikultūrinė, nes požiūrių ir nuomonių įvairovė yra naudinga sprendžiant problemas.
Atėnės Nikės šventykla 2010 m.
**Atėnės Nikės šventykla** (gr. Ναός Αθηνάς Νίκης) – šventykla Atėnų akropolyje, pastatyta apie 410 pr. m. e. Nikė buvo garbinama kaip Atėnė Nikė – dviejų deivių sąjunga. Nikė graikiškai reiškia pergalė, o Atėnė buvo garbinama kaip pergalės kare bei išminties deivė. Šventykla pastatyta pažymėti atėniečių pergalei prieš persus. 

Tai buvo ankstyvoji jonėninė šventykla, išsiskirdama savo išsikišančia padėtimi ant stataus bastiono pietvakarių akropolio pusėje, ties dešiniuoju įėjimu – propilėja. Čia miestiečiai melsdavosi deivei, tikėdamiesi jos malonės kare prieš spartiečius ir jų sąjungininkus. Stačias bastiono sienas iš šiaurinės, vakarinės ir pietinės pusių saugojo vadinamasis „Nikės parapetas", pavadintas pagal jo frizą.

Šventykla stovi ant 9,5 m aukščio bastiono. Čia būdavo ir sargybos postas. 1686 m. ją sugriovė turkai, 1834–1838 m. buvo atstatyta. Bet 1935 m. buvo vėl nugriauta ir perstatyta iš naujo, remiantis naujausiais tyrinėjimais.

Architektūra
------------

Grindų planas
Atėnės Nikės šventykla yra ketureilio stiliaus (dėl kolonų išsidėstymo), jonėninės struktūros su kolonadiniu portiku iš abiejų fasado, sukurto architekto Kalikrato, pusių. Pastatyta ant VI a. pr. m. e. stovėjusios Atėnės šventyklos, kurią 480 pr. m. e. sugriovė persai, liekanų. Bendras aukštis nuo stilobato iki aukščiausio frontono taško (iki kol šventykla nebuvo sugadinta) buvo apie 7 m. Santykis tarp kolonų aukščio ir diametro lygus 7:1; smulkios proporcijos, retai pasitaikančios 9:1 ar 10:1 santykio jonėninio stiliaus pastatuose, suteikdavo elegantiškumo ir rafinuotumo.

Pastatyta iš balto Pentelės marmuro. Šventykla buvo statoma, kai nevykdavo karai ir netrūkdavo finansavimo. Celėje stovėdavo Nikės statula. Antablemento frizai iš visų pusių buvo išpuošti V a. pr. m. e. idealizuoto klasikinio stiliaus reljefo skulptūromis. Šiauriniame frize pavaizduotas mūšis tarp graikų majoratų kavalerijų. Pietinis frizas vaizdavo lemiamą pergalę prieš persus Platėjos mūšyje. Rytų frize buvo pavaizduota dievų (Atėnės, Dzeuso ir Poseidono) draugija, kas atspindėjo tų laikų atėniečių religinius įsitikinimus bei pagarbą dievams.

Kai šventykla buvo baigta, apie 410 pr. m. e. aplink pastatą buvo įrengtas parapetas, kad žmonės nenukristų nuo stataus bastiono. Parapeto išorė buvo subtiliai papuošta iškaltomis reljefo skulptūromis, kuriose Nikė vaizduota užsiimanti įvairia veikla.

Po trijų atskirų restauracijų maža Nikės šventykla vis dar tebestovi akropolyje, šalia Erechtejono ir Partenono. Pagrindinė konstrukcija, kurią sudaro stilobatas ir kolonos smarkiai apgadinta, nebėra stogo ir didžiosios dalies frontono. Iškaltų frizų fragmentai eksponuojami Akropolio bei Britų muziejuose; jų kopijos pastatytos šventykloje, atitinkamose vietose.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Atėnės Nikės šventykla** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

* *Graikų architektūra*. Encyclopaedia Britannica, 1968 m.
* *Greece: From Mycenae to the Parthenon*, Henri Stierlin, TASCHEN, 2004 m.
Koordinatės: 56°12′39″ š. pl. 22°11′9″ r. ilg.﻿ / ﻿56.21083°š. pl. 22.18583°r. ilg.﻿ / 56.21083; 22.18583


| Pašerkšnės tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Mažeikių rajonas) |
| Plotas | 0,212 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,12 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,3 m |
| Įteka | Šerkšnė, bevardis upelis |
| Išteka | Šerkšnė |

**Pašerkšnės tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, 7 km į šiaurės rytus nuo Sedos. Sudarytas užtvenkus Šerkšnės upę (Ventos intakas) 32,6 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,38 km, plotis – iki 0,26 km. Altitudė 86,4 m. Pietinė tvenkinio dalis užpelkėjusi, gausiai užžėlusi vandens augalija. Krantai neaukšti, apaugę pavieniais medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Pašerkšnės kaimas, rytinėje – Skuodiškių kaimas. Pietinę tvenkinio dalį skersai kerta kelias  **164**  Mažeikiai–Plungė–Tauragė , ties rytine pakrante į jį įsijungia  **2715**  Skuodiškiai–Ketūnai–Plinkšės .

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
**Steven Thicot**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Steven Thicot |
| Gimimo data | 1987 m. vasario 14 d. (36 metai) |
| Gimimo vieta | Montrej su Bua, Prancūzija |
| Ūgis | 186 cm |
| Svoris | 81 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Clyde FC |
| **Pozicija** | gynėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2006–2007  2008–2011  2012–2013  2013–2014  2015–2016  2016  2017  2018  2019 2020–20212022– | → CS Sedan Ardennes (skol.)  Hibernian FC  A. Naval 1º de Maio  FC Dinamo București  CF Os Belenenses  CD Tondela  AÉ Lárisa  Melaka United  Charlotte Independence  FK Kauno ŽalgirisClyde FC | 03 0(0)37 0(0)42 0(3)20 0(2)10 0(0)16 0(0)08 0(0)19 0(0)29 0(0)45 0(0)14 0(2) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 6 d.. |

**Stevenas Tiko** (*Steven Thicot*; g. 1987 m. vasario 16 d.) – futbolininkas, kilęs iš Prancūzijos, rungtyniaujantis gynėjo pozicijoje. Žaidė Lietuvoje 2020 ir 2021 m. Atstovavo „Kauno Žalgirio" klubui.

Karjera
-------

Prancūzijos stipriausios lygos „Nantes" klubo auklėtinis.

2006–2007 m. sezone atstovavo Sedano „Ardennes" ir debiutavo Prancūzijos „Ligue 1". 

Vėliau rungtyniavo Škotijoje („Hibernian"), Portugalijoje („Naval", „Belenenses" ir „Tondela"), Rumunijoje (Bukarešto „Dinamo"), Graikijoje (AEL) ir Malaizijoje („Melaka United").

2019 m. žaidė JAV, kur atstovavo antroje pagal pajėgumą JAV lygoje rungtyniavusiam Šarlotės „Independence" klubui.

### FK Kauno Žalgiris

2020 m. kovo 2 d. pranešta, kad tapo FK Kauno Žalgiris klubo nariu. Rungtyniavo 87 numeriu pažymėtais marškinėliais. 

2020 m. A lygoje sužaidė 17 susitikimų. (Dėl pandemijos 2020 m. sezone komandos sužaidė po 20 rungtynių.)

2021 m. sezone A lygoje sužaidė 28 rungtynes. Po sezono pasibaigė sutartis, kuri nebuvo pratęsta.

2022 m. gegužės viduryje sugrįžo į Škotiją ir pasirašė sutartį su Škotijos trečiojo diviziono Clyde FC klubu.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020 | **FK Kauno Žalgiris** | 17 | 0 |
| 2021 | **FK Kauno Žalgiris** | 28 | 0 |

Karjera rinktinėse
------------------

Žaidė Prancūzijos U-17 vaikinų rinktinėje. Buvo šios rinktinės kapitonas.

Pasiekimai
----------

su FK Kauno Žalgiris
* A lyga

Bronzos medaliai: 2020, 2021 m.
su Prancūzijos U-17 rinktine
* U-17 Europos futbolo čempionato laimėtojas (2004 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  lff.t: apie klubo naujokus Archyvuota kopija 2021-11-17 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* zalgiris.lt (FK Kauno Žalgirio svetainė)
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
Tarptautiniai vandenys, kontinentinis šelfas, išimtinė ekonominė zona, gretutinė zona, teritoriniai vandenys, vidaus vandenys, žemynas (*Land*)
**Atviroji jūra** (**tarptautiniai vandenys**) – vandenys pagal Jūrų teisės konvencijos (JTK) VII dalies nuostatas, taikomas visoms jūros dalims, kurios neįeina į valstybės išskirtinę ekonominę zoną, teritorinę jūrą ar vidaus vandenis arba į salyno valstybės salyno vandenis.
Atvira jūra yra naudojama išimtinai taikiems tikslams.

Bet kurios valstybės bandymas pajungti bet kurią atviros jūros dalį savo suverenitetui yra negaliojantis.
Kiekviena valstybė – tiek pakrantės, tiek ir neturinti priėjimo prie jūros – turi teisę, kad atviroje jūroje plaukiotų laivai su jos vėliava (*Laivybos teisė*).

Atviros jūros laisvė
--------------------

Atvira jūra visoms valstybėms – tiek pakrantės, tiek ir neturinčios priėjimo prie jūros – yra atvira. Atviros jūros laisve naudojamasi pagal sąlygas, nustatytas šioje Konvencijoje bei kitose tarptautinės teisės normose. Į atviros jūros laisvės sąvoką, tiek pakrantės valstybėms, tiek ir valstybėms, neturinčioms priėjimo prie jūros, *inter alia* įeina (JTK 87 straipsnio 1 d.):

* laivybos laisvė;
* skridimo laisvė;
* laisvė kloti povandeninius kabelius ir vamzdynus laikantis JTK VI dalies;
* laisvė statyti tarptautinės teisės leidžiamas dirbtines salas ir kitus įrenginius laikantis JTK VI dalies;
* žvejybos laisvė, laikantis JTK 2 skyriuje nurodytų sąlygų;
* mokslinių tyrimų laisvė, laikantis JTK VI ir XIII dalių.

Naudodamosi šiomis laisvėmis, valstybės deramai atsižvelgia į kitų valstybių interesus naudotis atviros jūros laisve bei į šioje Konvencijoje nustatytas teises vykdyti veiklą Rajone.[1]

Laivų nacionalinė priklausomybė
-------------------------------

Kiekviena valstybė nustato sąlygas, kuriomis ji suteikia savo nacionalinę priklausomybę laivams, registruoja laivus savo teritorijoje ir suteikia teisę plaukioti su savo vėliava. Laivai turi tos valstybės nacionalinę priklausomybę, su kurios vėliava jie turi teisę plaukioti. Valstybę ir laivą turi sieti tikri ryšiai.

Kiekviena valstybė išduoda atitinkamus dokumentus laivams, kuriems ji suteikia teisę plaukioti su savo vėliava.

Laivų statusas
--------------

Laivai plaukioja tik su vienos valstybės vėliava ir, išskyrus ypatingus atvejus, kurie yra numatyti tarptautinėse sutartyse arba šioje Konvencijoje, atviroje jūroje jiems galioja tik tos valstybės jurisdikcija. Laivas negali keisti vėliavos kelionės arba sustojimo uoste metu, išskyrus tuos atvejus, kai iš tikrųjų pasikeičia laivo nuosavybės teisė arba jo registras.

Laivas, kuris plaukioja su dviejų ar daugiau valstybių vėliavomis, naudodamas jas kaip patogiau, negali reikalauti iš bet kokios kitos valstybės pripažinti kurią nors nacionalinę priklausomybę ir gali būti prilygintas laivui, neturinčiam jokios nacionalinės priklausomybės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  JTK
***I Am Rich*** (**Aš turtingas**) – iPhone programa, kurios vienintelė funkcija buvo rodyti mobilaus telefono ekrane arba didelį raudoną brangakmenį arba mantros tekstą. Mantros tekstas didelėmis raidėmis skelbė:

* Aš turtingas
* Aš nusipelniau šito
* Aš vykęs, sveikas
* Ir sėkmingas.

Programa neatlikdavo jokios kitos funkcijos, tačiau buvo parduodama už 999.9 dolerių arba 799.9 eurų, brangiausia leidžiama kaina Apple kataloge.

Programos autorius tikėjosi Vebleno efekto – jog neprotingai brangi ir nebūtinai naudinga prekė bus perkama tiesiog pademonstruoti sau ir kitiems jog savininkas yra pakankamai turtingas leisti sau tokius pirkinius. *Tai meno kūrinys be jokios paslėptos funkcijos*, rašoma programos instrukcijoje. Kai kurie šaltiniai sarkastiškai kritikavo tokį požiūrį, teigdami jog *I am rich* pirkėjams labiau derėjo paaukoti pinigus labdaringiems tikslams.

Iki Apple pašalinant programą iš katalogo, buvo parduotos tik aštuonios šios programos kopijos, trečdaliui pelno atitenkant Apple (likusi dalis turi būti sumokėta programos autoriui, Armin Heinrich). Tačiau programa buvo daug kartų aptarta įvairiuose straipsniuose, daugiausia karštai diskutuojant, ar Apple teisėtai pašalino programą iš katalogo bei ar apskritai buvo leistina siūlyti pirkėjui tokią įrangą. Apple grąžino pinigus dviem pirkėjams
, tačiau kiti nepareikšė jokio protesto ar nepasitenkinimo ir kai kurie sakėsi esą patenkinti pirkiniu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Wagenseil, Paul (2008-08-06). „'I Am Rich' iPhone Application Retails for $1,000". *FOXNews.com* (New York City, USA: Fox News Channel). Nuoroda tikrinta 2015-09-02.
2. ↑  Chen, Brian X. (2008-08-05). „Pay $1,000 For an iPhone App; Prove You’re a Jerk". *Wired* (San Francisco, California, USA: Condé Nast Publications). ISSN 1059-1028. Nuoroda tikrinta 2015-09-03.
3. 1 2  Milian, Mark (2008-08-07). „Apple removes $1,000 featureless iPhone application". *Los Angeles Times* (Los Angeles, California, USA: Tribune Company). ISSN 0458-3035. Nuoroda tikrinta 2015-09-02.
| Čustasuzb. *Chust, Чуст* |
| --- |
| 

ČustasČustas

41°15′00″ š. pl. 71°33′00″ r. ilg.﻿ / ﻿41.25000°š. pl. 71.55000°r. ilg.﻿ / 41.25000; 71.55000﻿ (Čustas)Koordinatės: 41°15′00″ š. pl. 71°33′00″ r. ilg.﻿ / ﻿41.25000°š. pl. 71.55000°r. ilg.﻿ / 41.25000; 71.55000﻿ (Čustas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Uzbekijos vėliava Uzbekija |
| **Vilajetas** | Namangano vilajetas |
| **Rajonas** | rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 70 183  |

**Čustas** − miestas rytų Uzbekistane, Namangano vilajete, 35 km į vakarus nuo Namangano, Ferganos slėnio šiaurėje. Rajono centras.

Tekstilės, elektronikos pramonė. Amatai ir tradicinė peilių, tiubeteikų gamyba. Veikia poeto Muhamadšarifo Sufizadės muziejus. Yra senas parkas su šventu šaltiniu, minaretas. Veikia turgūs.

Istorija
--------

Netoli Čusto yra bronzos amžiaus gyvenvietės griuvėsiai, nuo jos kilusi Čusto kultūra. Čustas yra viena seniausių Ferganos slėnio gyvenviečių, įkurta prieš 3500 metų. Miesto teisės suteiktos 1969 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Čustas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Atvirkščia išimtis** (lot. *dicto secundum quid ad dictum simpliciter*) – nepagrįstas išimties taikymas tais atvejais, kuomet turėtų būti taikoma pagrindinė taisyklė taip kaip ji apibrėžta, be išimties. Tai argumentacijos klaida, priešinga *išimties* klaidai. Atvirkščia išimtis dažnai vartojama forma: „*jei jam tai galima, tai bus galima ir man*". 

Atvirkščia išimtis yra susijusi su slidžios nuokalnės klaida, kuri dažnai teigia, jog jei bus leistos vienos ar kitos išimtys, vėliau neišvengiamai bus leista vis daugiau ir daugiau panašių išimčių kol taisyklė nustos galioti.

Indukcijoje šios klaidos atitikmuo yra skubotas apibendrinimas.

Pavyzdžiai
----------

* Jei jau glaukoma sergantiems žmonėms leidžiame naudoti marihuaną, tada ir visiems turėtų būti leista ją naudoti.
* Jei policijos automobiliai viršija greitį, kodėl tada mes negalime viršyti greičio?

Šaltiniai
---------

1. ↑  Inversa do acidente - Guia de Falácias Lógicas de Stephen Downes

Taip pat skaitykite
-------------------

* Išimtis
* Slidi nuokalnė
* Klaidingi apibendrinimai
**1-oji Rusijos imperijos gyventojų revizija** (rus. *1-я ревизия Российской империи*) vyko 1719 m. Iš viso buvo suskaičiuota 15,5 mln. gyventojų, buvo surašomi tik vyrai.

Revizija pradėta 1718 m. lapkričio 26 d. Rusijos caro Petro I įsaku. Iki tol Rusijoje gyventojai buvo surašomi atskirais caro įsakais skirtingoms gyventojų grupėms, todėl tokie surašymai buvo nesistemingi ir skirtingos kokybės. I revizija atlikta siekiant apskaityti vyrus, kuriuos galima paimti karo prievolėn. 1719 m. sausio 22 d. Rusijos senato nutarimu nurodyta, kad reikia surašyti visose gubernijose, valsčiuose ir kaimuose gyvenančius vyrus (nuo kūdikystės iki senatvės). Iš pradžių planuota surašyti tik valstiečius, bet vėliau nutarta įtraukti ir dvasininkus bei miestelių gyventojus. Už bet kokius netikslumus, susijusius su vyrų slėpimu, grėsė mirties bausmė. Pirmieji duomenys pasirodė 1724 m. nors jie dar buvo tikslinami iki 1727 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Народонаселение дореволюционной России - Учебное пособие (Пинаевский Д.И.) - Глава: §2. ревизский учет населения (xviii-первая половина xix вв.) онлайн
2. ↑  *Revizija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-08-07.
3. ↑  Пинаевский Д.И. Народонаселение дореволюционной России. // Учебное пособие.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Čukunakė |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 231 km |
| **Baseino plotas** | 10 664 km² |
| **Ištakos** | Sero Grandė |
| **Žiotys** | Tuira |
| **Šalys** | Panama |

**Čukunakė** (isp. *Río Chucunaque*) – upė rytų Panamoje, daugiausia Darjeno provincijoje; dešinysis, didžiausias Tuiros intakas. Čukunakė yra ilgiausia šalies upė. Kartu su Tuiros ir Balsaso upėmis sudaro didžiausią baseiną šalyje. Prasideda Darjeno aukštumoje, ties Kuna Jalos ir Vargandi komarkų sienų sandūra. Teka į pietryčius miškingomis teritorijomis, sudaro slenksčius. Ties Javisa pasuka į pietvakarius, įteka į Tuirą ties El Real de Santa Marija.

Intakai: Artigarti, Morti, Čiati, Membrilijas, Meteti, Ukurganti, Maraganti, Turkesa, Čikas.

Prie Čukunakės įsikūrusios Ualos, Javisos ir kt. gyvenvietės. Čukunakė yra svarbi laivybinė arterija, jungianti Darjeno džiunglių kaimus su išoriniu pasauliu.
| Čumyšas |
| --- |
| Čumyšas netoli žiočių žiemą Čumyšas netoli žiočių žiemą |
| **Ilgis** | 644 km |
| **Baseino plotas** | 23 900 km² |
| **Vidutinis debitas** | 146 m³/s |
| **Ištakos** | Salairo kalvagūbris |
| **Žiotys** | Obė |
| **Šalys** | Rusija |
|  |
|  **Vikiteka** | Čumyšas |

**Čumyšas** (rus. *Чумыш*) – upė Rusijoje, Kemerovo srityje ir Altajaus krašte; Obės dešinysis intakas. Išteka iš Salairo kalvagūbrio dvejomis ištakomis – Kara Čumyšu ir Tom Čumyšu. Aukštupyje teka į pietus, vaga slenkstėta. Vėliau teka šiaurės vakarų, vakarų kryptimi per Bijos-Čumyšo aukštumą, kur upės tėkmė gan lėta, o vaga labai vingiuota. Žemupyje skaidosi į dvi atšakas, įteka į Obę 88 km į vakarus nuo Barnaulo.

Didžiausi intakai:

* kairieji – Sara Čumyšas, Jama, Taraba, Kaškargaicha;
* dešinieji – Uksunajus, Sungajus, Alambajus, Kamenka, Talmenka.

Upė laivybai tinkama 196 km nuo žiočių ruože (iki Zacharovo prieplaukos). Prie Čumyšo įsikūręs Zarinsko miestas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 489
**I Love Techno** - vienas didžiausių techno muzikos renginių. Pirmą kartą muzikinis festivalis "I Love Techno" įvyko 1995 m. Gente (Belgija). Į jį susirinko apie 700 žmonių. Išpopuliarėjus šiam muzikiniam festivaliui, į jį ėmė rinktis daug elektroninės muzikos gerbėjų iš visos Europos.

"I Love Techno" vyksta konferencijų ir parodų rūmuose *Flander Expo*, esančiuose Gente, Belgijoje. Šiuose rūmuose būna įrengiama viena centrinė salė, sujungta su kitomis penkiomis: Raudonąja, Geltonąja, Mėlynąja, Oranžine ir Žaliąja.

I Love Techno 2007
------------------

2007 m. "I Love Techno" festivalis vėl vyko Gente, Belgijoje.

35000 žmonių galėjo linksmintis šešiose muzikos salėse: Geltonojoje salėje grojo kviestiniai svečiai Underworld, Oranžinėje - didžėjai pagal 80-ųjų metų punk funk stilių; Raudonojoje - David Clark. Mėlynoji salė buvo skirta Miss Kittin ir The Hacker. Žalioji salė buvo skirta techno muzikos mėgėjams, čia žvaigždė buvo Dj Rush. Centrinėje salėje galėjo pasirodyti gyvai grojančios muzikos grupės.

2007 m. renginyje taip pat dalyvavo Digitalism, Justice, Felix da housecat, Ellen Allien, Erol Alkan, Boys Noize ir daugelis kitų.

Nuorodos
--------

* Muzikos festivalio "I Love Techno" tinklalapis Archyvuota kopija 2019-01-14 iš Wayback Machine projekto.
**Marjan Radeski**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1995 m. vasario 10 d. (28 metai) |
| Gimimo vieta | Prilepas, Makedonija |
| Ūgis | 1,50 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Šiaurės Makedonija FC Struga |
| **Numeris** | 14 |
| **Pozicija** | saugas, vingeris |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2011–2012  2012–2015  2015–2020  2020–2021  2021–2022  2022  2023– | FK 11 Oktomvri  FK Metalurg Skopje  KF Shkëndija  Akademija Pandev  KF Shkupi  FA P’yunik  FC Struga | 010 00(1)081 0(20)134 0(33)031 00(7)030 00(6)007 00(0)012 00(2) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023. |

**Marjanas Radeskis** (maked. *Марјан Радески*, g. 1995 m. vasario 10 d.) – Šiaurės Makedonijos futbolininkas, saugas, vingeris.

Karjera
-------

Futbolininko karjerą pradėjo FK 11 Oktomvri (Šiaurės Makedonija). 

2012–2015 m. rungtyniavo FK Metalurg Skopje, 2015–2020 m. atstovavo KF Shkëndija. 

2020–2021 m. priklausė Akademija Pandev, o 2021–2022 m. – KF Shkupi.

2022 m. persikėlė FA P’yunik (Armėnija). Aukščiausioje lygoje sužaidė septynerias rungtynes.

2023 m. sausio mėn. perėjo į FC Struga (Šiaurės Makedonija). Tapo 2022–2023 m. Pirmos lygos čempionu.

Laimėjimai
----------

su FC Struga
 **Šiaurės Makedonijos čempionas (1)**: 2022–2023 m.
su KF Shkëndija
 **Makedonijos čempionas (2)**: 2017–2018, 2018–2019 m.
 **Šiaurės Makedonijos taurės laimėtojas (2)** : 2015–2016, 2017–2018 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2022–2023 m. Pirmos lygos sezonas
2. ↑  2022–2023 m. sezonas (RSSSF duomenų bazė)
3. ↑  2017–2018 m. sezonas (RSSSF duomenų bazė)
4. ↑  2018–2019 m. sezonas (RSSSF duomenų bazė)
5. ↑  Makedonijos futbolo taurė: RSSSF duomenų bazė

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
**Malikas**, **Malka** (aram. *mlk* – „karalius") – dievas, kurio kultas buvo paplitęs tarp senovės arabų Nabatėjoje, Palmyroje ir Samude. Garbintas kaip gera ir žmonėms palanki dievybė.

Šios dievybės funkcijos nėra aiškios. Ilgainiui sutapatintas su Malakbelu. Islamo tradicijoje Malikas – pagonių dievas, laikomas karališkosios valdžios viešpačiu. Ją panorėjęs galįs suteikti ir atimti.

Dievybė tokiu pat vardu garbinta ir Ebloje. Kadangi čia aptikta nemažai teoforinių asmenvardžių, manoma, jog Ebloje Maliko kultas galėjo turėti nemažą svarbą. Kita vertus, Eblos įrašuose (oficialiuose kulto tekstuose, aukojimų sąrašuose) ši dievybė minima retai. Iš to sprendžiama, kad eblaitų panteone Malikas galėjo būti ne savarankiška dievybė, o vienas iš kurios nors kitos dievybės vardų arba epitetų (pvz. Elo).

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Мифы народов мира. *Малик* , А. Ф. Лосев – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
2. ↑  Gwendolyn Leick (2002). A Dictionary of Ancient Near Eastern Mythology, p. 114. ISBN 9781134641024.
Rifto susiformavimo schema
Danakilio įduba. Vaizdas iš kosminio palydovo. Fotografuota infraraudonuosiuose spinduliuose
**Grabenas** (vok. *Graben* 'griovys') – Žemės plutos įsprūdis, žemės paviršiaus depresija, kurią iš abiejų pusių riboja Žemės plutos sprūdžiai, rečiau antsprūdžiai.

Grabenas susiformuoja auštant Žemės plutai ir vidinėms įtampoms pasiekus kritinę ribą. Silpniausioje vietoje žemės plutai skilus, nuo skilimo ribos susiformuoja V raidės skerspjūvio trūkis, į kurį pleištu nusileidžia žemės paviršiaus dalis. Grabeno šlaitai paprastai būna statūs ir aukšti, dažniausiai be staigių vingių. Neįkritusi žemės plutos dalis vadinama horstu. Sudėtingasis arba pakopinis grabenas būna suskaidytas kelių sprūdžių ar antsprūdžių. Grabenuose dažniausiai susidaro ežerai ir upių slėniai. Ilgi ir sudėtingi depresiniai sprūdžiai vadinami riftais.

Kartais grabenus užpildančios nuosėdinės uolienos gali būti kietesnės už juos supančius horstus. Dėl to veikiant erozijai grabenai iškyla virs erodavusių horstų, iš kurių susidaro slėniai.

Didžiausi grabenai
------------------

* Baseino ir Kalvų (angl. *Basin and Range*) provincija apima didelę dalį JAV pietvakarių ir šiaurinę Meksikos dalį.
* Reino slėnis, kuris tęsiasi nuo Bazelio (Šveicarija) iki žiočių.
* Oslo grabenas, susiformavęs prieš 800 000 metų, puslankiu apriečia Oslą (Norvegija).
* Rytų Afrikos rifto šiaurinė dalis, jungianti Jordano upę ir Negyvąją jūrą bei atskirianti Sinajaus pusiasalį.
* Sagenės upė Kvebeke (Kanada).
* Narmados upės slėnis Indijoje.
* Godavario upės slėnis Indijoje.
* Otavos-Bonšero grabenas, susiformavęs prieš 175 mln. m. (Ontario provincija, Kanada).
* Veprių grabenas Šventosios žemupyje, (Lietuva) Veprių meteorito krateryje.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, 4 t. 163 psl.
Baltijos baldų grupė| Forma | UAB |
| Įkurta | 2001 m. |
| Centrinė būstinė | Šilutės pl. 95, Klaipėda, LT-95112, Lietuva |
| Svarbiausi darbuotojai | Kęstutis Linkus(vadovas) |
| Pelnas | 6,3 mln. LTL (2005) |
| Darbuotojų | 1500 (2006) |
| Tinklalapis | www.bbg.lt |

**Baltijos baldų grupė**, **BBG** – lietuviško kapitalo baldų pramonės holdingas. Generalinis direktorius – Kęstutis Linkus. Po 50 proc. BBG grupės akcijų valdo koncerno steigėjai Rimas Varanauskas ir Kęstutis Linkus.

2005 m. buvo parduota gaminių už beveik 150 mln. litų; 2006 m. – 47,7 proc. daugiau (2004 m. – už 193,3 mln. 2003 m. – už 101,185 mln. litų).[reikalingas šaltinis]

Istorija
--------

UAB „Baltijos baldų grupė" (BBG) buvo įsteigta 2001 m. kovo 2 d. kaip turto valdymo bendrovė, siekiant įsigyti baldų pramonės įmones su aiškia baldų gamybos specializacija, jas modernizuoti, įgyvendinant valdymo bei investicijų srityse sukauptą patirtį.

„Baltijos baldų grupės" steigėjai – Rimantas Varanauskas ir Kęstutis Linkus – paliko SBA koncerną, įsigijo Kauno baldų įmonės „Freda" kontrolinį akcijų paketą. Vėliau „Baltijos baldų grupė" (BBG) 2005 m. gruodį įsigijo bankrutuojančią Vievio bendrovę „Wood Team Production" ir atnaujino jos gamybą; planuoja iki 2006 m. pabaigos investuoti apie 5,5 mln. litų.

Baltijos baldų grupė, specializuodamasi ir koncentruodamasi į baldų gamybą, baldų furnitūros įmonę „Rokiruotė" pardavė analogiška veikla užsiimančiai Lietuvos bendrovei.

Bendrovės
---------

UAB „Baltijos baldų grupė" įsigijo (kontrolinius) akcijų paketus:

* „Bolderaja" (LV): pagamina apie 160 tūkst. kubinių metrų žaliavos. 2004 m. parduota produkcijos už 63 mln. litų.
* AB "Freda"
* AB "Dilikas": Klaipėdos medžio apdirbimo ir baldų gamybos bendrovė, "įsigijo 74,15 proc. valstybei priklausiusių akcijų už 260 000 litų.
* UAB „Lamelitas",
* UAB „Wood Team Production"
* UAB „Baltic Furniture Components": bendrovė produkciją eksportuoja į Vokietiją ir Angliją, o Lietuvos rinkai įmonės gaminiai bus tiekiami nuo 2007 m.

* UAB „Monda": baldų iš medienos drožlių plokščių gamybos bendrovė; investicijos – 11 mln. litų. Pirmaisiais veiklos metais vien Švedijos baldų ir interjero reikmenų prekybos koncernui „Ikea" baldų bus parduota už 12 mln. eurų. Daugiausia gaminamos komodos, dengtos apdailinėmis plėvelėmis bei įvairiais emaliais.

Fasadinių baldų detalių gamykla, priklausanti įmonei „Wilke Doors", įsteigta kartu su užsienio partneriais fiziniais asmenimis, pirmajame etape sulaukė 1,8 mln. eurų (6,2 mln. litų) investicijų.

Koncerno BBG valdomos įmonės, taip pat ir bendrovės, kurias planuojama įsigyti ateityje, vykdo serijinę gamybą; kone visą savo produkciją (daugiau kaip 90 proc. gaminių) eksportuoja į Vakarų Europos ir kitas pasaulio šalis.

Nuorodos
--------

* Holdingo „Baltijos baldų grupė" svetainė Archyvuota kopija 2006-05-13 iš Wayback Machine projekto.
|  Grabarkos Šv. Mortos ir Marijos vienuolynas |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Varšuvos-Bielsko stačiatikių |
| **Dekanatas** | Semiatičės stačiatikių |
| **Savivaldybė** | Nužeco Stacjos valsčius |
| **Gyvenvietė** | Grabarka (Nužeco Stacjos valsčius) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1980 m. |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Grabarkos Šv. Mortos ir Marijos vienuolynas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Grabarkos Šv. Mortos ir Marijos vienuolynas** (lenk. *Monaster Świętych Marty i Marii na Świętej Górze Grabarce*) - vienas iš 5 Lenkijos stačiatikių moterų vienuolynų esantis Grabarkos ir Grabarka Klaštoro kaimuose. Vienuolynas priklauso Grabarkos Šv. Mortos ir Marijos parapijai. Vienuolynas įkurtas 1947 metais.

Istorija
--------

Apie 1710 m. šioje vietovėje ant alkakalnio buvo pastatyta pirmoji medinė koplyčia, kurią pašventino Kijevo stačiatikių metropolijos vyskupas Leonas Kiška. Apie 1798 m. buvo pastatyta nauja koplyčia. 1839 m. Rusijos imperijos caro Nikolajaus I dekretu unitų vienuolyną perėmė Rusijos stačiatikių bažnyčia. 1947 m. lapkričio 27 d. buvo įkurtas moterų vienuolynas. 1956 m. šalia cerkvės buvo pastatytas medinis vienuolėms gyventi skirtas pastatas. 1978-1980 m. buvo pastatytas naujas mūrinis vienuolių gyvenamasis pastatas. 1990 m. liepos 12 d. sudegė *Viešpaties Apsireiškimo cerkvė*, kuri buvo atstatinėjama iki 1998 metų.

* Kryžių kalnelisKryžių kalnelis
* Šventasis šulinysŠventasis šulinys
* Šventasis šulinysŠventasis šulinys
* Viešpaties Apsireiškimo cerkvėViešpaties Apsireiškimo cerkvė

Nuorodos
--------

* Vienuolyno tinklalapis (lenk.);
* Vaizdinė medžiaga apie vienuolyną (lenk.)[neveikianti nuoroda].
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Bronius Lazdynas** |
| --- |
| Gimė | 1925 m. lapkričio 2 d. (97 metai)Kirdonys, Pabiržės valsčius |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius, rašytojas. |

**Bronius Lazdynas** (g. 1925 m. lapkričio 2 d. Kirdonyse, Pabiržės valsčius) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius, rašytojas.

Biografija
----------

Mokėsi Pasvalio gimnazijoje, bet nebaigė, nes 1944 m. lapkričio mėn. paimtas į okupacinę TSRS kariuomenę, iki 1945 m. balandžio mėn. tarnavo mokomajame 44–ajame atsargos šaulių pulke Baltarusijos Vietrino mieste. Nuo 1945 m. balandžio 26–ojo atskirojo naikintojų prieštankinio diviziono pabūklininkas Vokietijoje, mūšiuose dėl Berlyno. 1945 m. birželio – rugpjūčio mėn. tarnavo okupacinėje kariuomenėje Kyfhauzerio mieste, vėliau Rusijoje – Klincuose ir Brianske, nuo 1946 m. gegužės mėn. Pabradėje, seržantų mokykloje, nuo 1947 m. gegužės – Vilniuje, 1950 m. kovo mėn. paleistas į atsargą. Nuo 1950 m. kovo mėn. LLKJS Biržų apskrities komiteto instruktorius, skyriaus vedėjas, nuo 1950 m. liepos mėn. Biržų rajoninio laikraščio „Biržiečių tarybinis žodis" ir laikraščio „Raudonasis artojas" literatūrinis darbuotojas, nuo 1951 m. sausio mėn. Šiaulių srities laikraščio „Raudonoji vėliava" korespondentas, nuo 1951 m. gegužės 1 d. Parovėjos MTS laikraščio „Kolūkiečių draugas" redaktorius. 1951 m. baigė Biržų suaugusių vidurinė mokyklą, 1952–1954 m. studijavo Vilniaus partinėje mokykloje, vėliau teisę Vilniaus universitete.
1954–1958 m. kovo mėn. Kretingos rajono laikraščio „Stalinietis" redaktorius, atleistas po publikacijos apie Užgavėnių šventę Kretingoje. 1958–1959 m. „Valstiečių laikraščio" korespondentas Klaipėdos zonai. 1959–1961 m. Palangos poilsio namų „Gintaras" direktorius, vėliau Klaipėdos jūrų žvejybos laivyno plaukiojančios bazės „Tarybų Lietuva", jai sudegus – plaukiojančios bazės „Primorskas" darbuotojas, kartu laikraščių „Lietuvos žvejys", „Tiesa" korespondentas. Už nacionalizmo pasireiškimus pašalintas iš TSKP. Nuo 1967 m. Šiaulių, nuo 1974 m. Kaišiadorių statybos ir kitų organizacijų ekonomistas, normuotojas.

Parašė novelių, publicistikos straipsnių. Jo literatūrinę kūrybą spausdino „Literatūra ir menas", „Dienovidis", rajoniniai laikraščiai. 2006 m. išleido literatūrinių memuarų knygą „Gyvenimo mozaika".
*Apie politiką skaitykite str. Bronius Kazėnas (1954)*
**Bronius Kazėnas** (g. 1954 m. birželio 7 d. Klyvlende, JAV) – dirigentas ir dainininkas (tenoras), chorvedžio ir dainininko Juliaus Kazėno sūnus.

Biografija
----------

Iš mažens pamėgęs muziką, pradžioje jos mokėsi pas tėvą, o vėliau lankė Tred Waringo muzikos studiją. Baigęs Šv. Juozapo mokyklą ir Šv. Kazimiero aukštesniąją lituanistinę mokyklą, 1972–1976 m. Clevelando valstybiniame universitete studijavo muzikos pedagogiką ir įgijo bakalauro laipsnį. Suorganizavo ir 1974–1976 m. vadovavo 80 dalyvių studentų mišriajam chorui.

Nuo 1975 m. mokytojavo St. Rose mokykloje, tobulinosi dirigentų kursuose Filadelfijoje, kur jam teko diriguoti chorui ir simfoniniam orkestrui. Gavęs stipendiją, 1976–1978 m. studijavo chorvedybą ir dainavimą Cincinnati, OH, universitete ir įgijo dirigento magistro laipsnį. Mokslus baigė gerai, buvo apdovanotas auksinės lyros ženkleliu ir pakeltas į „Guests of Honor".

1978–1980 m. dainavimo mokytojas Fort Thomaso, KY, mokykloje. 1981–1982 m. Cincinnati universiteto vyrų Glee Club direktorius, nuo 1982 m. Denisono, OH, ir Kento, OH, universitetų chorų direktorius. Dirigavo Philadelphijos „Singers and Concerto Soloists", buvo New World plokštelių leidėjo asistentas ir muzikos direktorius.

Didelę praktiką įgijo būdamas dr. Riverso asistentu. Dirigentui Robertui Shaw padėjo parengti chorus išvykoms į Europą, dirigavo Kento universiteto simfoniniam orkestrui ir chorui. Kaip solistas dainavo su Cincinnati simfoniniu orkestru ir chorais, koncertavo Šveicarijoje, Prancūzijoje, Rusijoje, Lenkijoje, Anglijoje, Belgijoje, Portugalijoje. Yra atlikęs solo partijų daugelyje muzikinių veikalų.

1985 m. birželio 9 d. apgynė muzikos daktaro disertaciją. 1986 m. kaip solistas debiutavo G. Rossini operoje „Vilius Telis" Čikagos lietuvių operoje. 1989 m. balandžio 29 d. – 1989 m. balandžio 30 d. dirigavo Lietuvių operoje G. Verdi operą „Trubadūras". 1987–1989 m. M. K. Čiurlionio meno ansamblio meno vadovas ir dirigentas.

Yra muzikinio veikalo „Kūrėjai" bendraautoris, skaitęs nemaža paskaitų, pelnęs diplomų ir stipendijų. Priklauso lietuvių ir amerikiečių profesionalų įvairioms muzikų organizacijoms. 1984 m. 7-osios lietuvių tautinių šokių šventės Coliseum, Richfielde, OH, muzikos tvarkytojas ir dirigentas. Padėjo tėvui mokyti „Ramovėnų" vyrų chorą Klyvlende, vėliau Saint Petersburge, FL, lietuvių choro vadovas.

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Grabijolų piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Grabijolų piliakalnisGrabijolų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°50′22.2″ š. pl. 24°51′47.09″ r. ilg.﻿ / ﻿54.839500°š. pl. 24.8630806°r. ilg.﻿ / 54.839500; 24.8630806Koordinatės: 54°50′22.2″ š. pl. 24°51′47.09″ r. ilg.﻿ / ﻿54.839500°š. pl. 24.8630806°r. ilg.﻿ / 54.839500; 24.8630806 |

 |
| Vieta | Elektrėnų savivaldybė |
| Seniūnija | Kazokiškių seniūnija |
| Naudotas | I–II tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 2015 |
| Registro Nr. | / |

**Grabijolų piliakalnis** – piliakalnis Lietuvoje, Elektrėnų savivaldybėje, Neries regioniniame parke, Grabijoluose.

Piliakalnį 2015 m. vasario 20 d. surado Neries regioninio parko darbuotojai: Karolina Tamašauskaitė, Audronė Žičkutė, Saulius Pupininkas ir Gintaras Malmiga. Vėliau objektą ištyrė archeologas dr. Vykintas Vaitkevičius.

Grabijolų piliakalnis įrengtas net pusšimtį metrų iškylančių stačiašlaičių Neries aukštumų kyšulyje. Piliakalnio aikštelė pailga rytų–vakarų kryptimi, lygi, 14 m ilgio, 8 m pločio smaigalyje ir 12 m – prie pylimo; piliakalnio pylimas apie 10 m pločio, nuskleistas, siekia 0,4–0,6 m aukštį. Tolyn, į vakarus už jo, yra nedidelis 6 m pločio pagilėjimas, kur galėjęs būti gynybinis griovys.

Piliakalnio paviršiuje – juosvas smėlis, miškožemis, kultūrinio sluoksnio radinių nepastebėta. Spėjama, kad piliakalnis buvo įrengtas I tūkstantmetyje ir naudojamas iki II tūkstantmečio pradžios. Už 0,35 km į rytus nuo Grabijolų piliakalnio, slėnyje, būta Rytų Lietuvos pilkapių, kuriuos 1857 m. tyrinėjo grafas Konstantinas Tiškevičius; 2002 m. šalimais, Černeckių sodyboje, aptiktos brangios X a. degintinio kapo įkapės: du ietigaliai, ornamentuotomis įmovomis, kirvis ir peilis.

Grabijolų piliakalnio dydis ir geografinė padėtis – iš šios vietos gerai matyti Neries tėkmė šiaurės ir rytų kryptimis – perša mintį, jog kovų su kryžiuočiais laikotarpyje tai buvo vienas iš panerio Žvalgakalnių (žvalgos, budėjimo kalnų); labai panašus piliakalnis yra Kriveikiškyje prie Kernavės, už 4,6 km į šiaurę nuo Grabijolų.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Latvių piliakalnis 5 km | Kernavės piliakalniai 5 km  Paalkių piliakalnis 1 km | Veršiobalio piliakalnis 9 km |  |
| Žaslių piliakalnis 17,5 km |  | Bradeliškių piliakalnis 5 km |
| Pipiriškių piliakalnis 15,5 km | Bražuolės piliakalnis 18 km | Bielazariškių piliakalnis 3 km |

Nuorodos
--------

*
| Tuvumbaangl. *Toowoomba* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

TuvumbaTuvumba

27°34′00″ p. pl. 151°57′0″ r. ilg.﻿ / ﻿27.56667°š. pl. 151.95000°r. ilg.﻿ / 27.56667; 151.95000﻿ (Tuvumba)Koordinatės: 27°34′00″ p. pl. 151°57′0″ r. ilg.﻿ / ﻿27.56667°š. pl. 151.95000°r. ilg.﻿ / 27.56667; 151.95000﻿ (Tuvumba) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+10) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Valstija** | Kvynslandas Kvinslandas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1849 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 136 861  |
| **Altitudė** | 691 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Tuvumba |
|  |
| **Kirčiavimas** | Tuvùmba |

**Tuvumba** (angl. *Toowoomba*) – miestas rytų Australijoje, Kvinslande. Įsikūręs 125 km į vakarus nuo Brisbano, Didžiajame Vandenskyros kalnagūbryje. Praeina Brisbano–Čarlevilio bei Sidnėjaus–Rokhamptono geležinkeliai ir plentai, yra oro uostas. Vystoma mašinų, baldų gamybos, metalo, medienos apdirbimo, chemijos (farmacijos), statybinių medžiagų, avalynės, tekstilės, siuvimo, maisto pramonė, turizmas. Veikia Pietų Kvinslando universitetas (įkurtas 1991 m.), istorijos muziejus, meno galerija, botanikos sodas, japoniškasis sodas (didžiausias Australijoje). Kasmet rugsėjį vyksta didelė gėlių šventė. Tuvumbos apylinkėse yra krioklių, nacionalinių parkų.

Istorija
--------

XIX a. pirmojoje pusėje Darling Daunso krašte ėmė kurtis žemdirbiai ir gyvulių augintojai. 1849 m. įkurta Tuvumbos gyvenvietė. Miesto teisės suteiktos 1858 m.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  *Toowoomba*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015
| **Bronius Maskuliūnas** |
| --- |
| Gimė | 1964 m. kovo 13 d. (59 metai)Nairiuose, Pasvalio rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Džiuljeta Maskuliūnienė |
|  |
| Veikla | Lietuvos kalbininkas, pedagogas |
| Organizacijos | Šiaulių universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | humanitarinių mokslų daktaras |
| Alma mater | Šiaulių pedagoginis institutas |

**Bronius Maskuliūnas** (g. 1964 m. kovo 13 d. Nairiuose, Pasvalio rajonas) – Lietuvos kalbininkas, pedagogas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1982 m. baigė Vaškų vidurinę mokyklą. 1990 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. 1995-2000 m. studijavo Vilniaus universiteto doktorantūroje, 2000 m. apgynė humanitarinių mokslų daktaro disertaciją „Posesyvumo raiška XVI–XVII a. lietuvių rašto paminkluose", humanitarinių mokslų daktaras. 2007 m. Vilniaus universiteto Filologijos fakultete atliko humanitarinių mokslų srities filologijos krypties habilitacijos procedūrą tema „Aktualūs lietuvių senųjų raštų kalbos aspektai".

Nuo 1990 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) Lietuvių kalbotyros ir komunikacijos katedros dėstytojas, nuo 2005 m. yra universiteto Europos studijų instituto direktorius, nuo tų pačių metų rudens – Humanitarinio fakulteto dekanas, 2006 m. docentas, profesorius.Mokslo darbų leidinio „Acta humanitarica universitatis Saulensis" atsakomasis redaktorius, žurnalų „Archivum Lithuanicum" ir „Filologija" redaktorių kolegijų narys. Nuo 2008 m. Valstybinės lietuvių kalbos komisijos narys. Nuo 2016 m. - Šiaulių apskrities Povilo Višinskio viešosios bibliotekos direktorius

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių interesų sritys – lietuvių rašomosios kalbos istorija, ypač XVI–XVII a. lietuviškų raštų kalbos, semantinių kategorijų tyrinėjomai, tekstologija. Paskelbė straipsnių, recenzijų žurnaluose „Archivum Lithuanicum", „Baltistica", „Baltų filologija" ir kt. Skaito pranešimus mokslinėse konferencijose Lietuvoje ir užsienyje.

2003-2005 m. transliuotų šviečiamųjų televizijos laidų „Žodžiai" bei „Diena Šiaulių universitete" autorius ir vedėjas.

Bibliografija
-------------

* Lietuviškos spaudos keliai Šiaurės Lietuvoje: 1864–1904. Studijų knyga, sudarytojas, su D.Maskuliūniene. Šiauliai, Šiaulių universiteto leidykla. 2005 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Bronius Maskuliūnas. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka