recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Medikamentinės reabilitacijos konferencija Osle 2006 m.
**Mokslinė konferencija** – organizuotas renginys, kuriame mokslininkai (kartais – studentai) kokia nors forma pristato ir aptaria savo tyrimų rezultatus. Konferencijos kartu su moksliniais žurnalais yra pagrindinės pasikeitimo moksline informacija priemonės.

Žodiniai pranešimai
-------------------

Paprastai darbai konferencijose pristatomi trumpais (10–30 min.) pranešimais, po kurių seka diskusija. Dažnai dalyviai prašomi iš anksto pateikti pranešimų tezes, kurios gali būti recenzuojamos.

Stendiniai pranešimai
---------------------

Mokslinė astronomų konferencija
Didelėse konferencijose, kur visiems pranešėjams nepakanka laiko, pranešimus skaito tik nedaugelis atrinktų dalyvių. Šiuo atveju dauguma dalyvių dalyvauja su vienu ar keletu stendų, kurie išstatomi salėje ir per tam skirtą laiką visi norintys gali kalbėti su greta savo stendo stovinčiais pranešėjais.

Kabina
------

Kabina (angl. *booth*) yra keleto kvadratinių metrų, paprastai į dvi ar tris puses atviras plotas, kurį parodos organizatoriai skiria pranešėjų grupei. Kabinoje pakanka vietos demonstruoti įvairią techninę įrangą, veikiančias kompiuterių programas ar kas keletas valandų savarankiškai rengti trumpus pranešimus. Kabinas ypač mėgsta firmos, kurios neretai pristato jų ir mokslinėse konferencijose. Joms rūpi ne tik savireklama, bet ir surinkti duomenis, kokie žmonės bei institucijos domisi jų veikla. Todėl iš priėjusiųjų paprastai gana atkakliai prašoma vizitinių kortelių.

Pertraukos bei paskutinio vakaro išvyka
---------------------------------------

Konferencijos metu paprastai taip pat stengiamasi sukurti kuo daugiau galimybių tiesioginiam, bendravimui. Pietų ir kitos pertraukos iš esmės nėra poilsio laikas – tai laikas, skirtas tiesioginiams dalyvių pokalbiams. Čia galioja specifinės taisyklės: konferencijos pertraukos metu galima sustoti prie kalbančių žmonių, įsitraukti į pokalbį, užkalbinti mažai pažįstamą žmogų (už konferencijos ribų toks elgesys laikomas nemandagiu). Kad būtų galima lengviau surasti tik pagal straipsnius žinomus kolegas, konferencijos dalyviai prisisega korteles su savo pavarde bei atstovaujama institucija.

Jei tiesioginis bendravimas organizatoriams atrodo labai svarbus, rengiama tai pačiai veiklai skirta „paskutinio vakaro išvyka" (trumpa iškyla į gamtą ar panašiai).
**Vitas Kiaušas** (g. 1946 m. Memingene, Vokietija ) – Australijos ir Brazilijos gydytojas, labdarys.

Biografija
----------

Gimė mišrioje Antrojo pasaulinio karo pabėgėlių šeimoje Vokietijoje. Motina – Ukrainos rusė, tėvas lietuvis. 1949 m. Kiaušai persikėlė gyventi į Australiją. Šeimoje kalbėjo lietuviškai, tėvas dalyvavo lietuvių bendruomenės veikloje.

Vitas Kiaušas mokėsi *St. Mary of the Cross MacKillop* pasekėjų vienuolių išlaikomoje pradinėje mokykloje ir Nacionaliniame koledže (angl. *Australian National College*), vėliau universitete studijavo mediciną. Buvo aktyvus visuomenininkas – dalyvavo Parvergtųjų tautų organizacijos veikloje, išrinktas Australijos lietuvių bendruomenės vicepirmininku. Finansiškai parėmė Brisbeno *Lietuvių namų* statybą. 

1975 m. išvyko dalyvauti Pasaulio lietuvių jaunimo sąjungos III–jame kongrese Buenos Airėse ir į Australiją daugiau nebegrįžo. Brazilijoje, belaukiant gydytojo diplomo patvirtinimo, gyveno San Paulo priemiestyje *Vila Zelinoje*, kur veikė stipri lietuvių bendruomenė. Vėliau dirbo gydytoju kun. A. F. Bendoraičio įkurtoje *Gerojo Ganytojo ligoninėje* Guažara Mirino miestelyje. Ilgą laiką buvo *Kraujo banko* direktoriumi Porto Velje, dirbo socialinio sveikatos draudimo įstaigoje. 

Savo šeimos nesukūrė. Organizavo labdaringą veiklą Rondonijos provincijos sostinėje Porto Veljo mieste: kieme pastatė virtuvėlę ir už savo lėšas dalino maistą neturtingiesiems. Nuo 1989 m. globon priėmė ir užaugino keturis vietinių brazilų vaikus. Talkino 2005 m. lietuvių ekspedicijos „Keliautojo Mato Šalčiaus takais" dalyviams.

Šaltiniai
---------

* Antanas Saulaitis SJ. *Beglobių gydytojas Amazonėje* // Bernardinai.lt
* Vytautas Puidokas. *Brazilijos lietuvis: tautiečių buvau atstumtas* // delfi.lt
* Iš pokalbio su daktaru Vitu Kiaušu[neveikianti nuoroda]
* Brisbenas (Kvinslando valstija) // global.truelithuania.com
**Vitas Daukšas** (1935 m. sausio 21 d. Kaune - 2013 m. balandžio 26 g. Vilniuje) – Lietuvos chemikas organikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

Tėvas chemikas Kazys Daukšas. 1957 m. baigė Maskvos universitetą. 1967 m. chemijos daktaras, 1990 m. Lietuvos mokslų akademijos narys korespondentas

1960–2000 m. Vilniaus universiteto dėstytojas. 1960–1976 m. Vaistų sintezės ir tyrimo laboratorijos, 1976–1986 m. Organinės chemijos katedros vedėjas, nuo 1969 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Svarbiausi darbai – organinių junginių, ypač vartojamų medicinoje, sintezės ir savybių tyrimai. Su kitais padarė 60 išradimų.

Bibliografija
-------------

* Organinių junginių struktūra ir reaktingumas, 1987 m.
* Chemijos terminų aiškinamasis žodynas, vienas sudarytojų, 2003 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vitas Daukšas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 533 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Botsvanos žemėlapis
Įvažiavimas į Kanję
Menkai apgyvendintoje, sausringoje **Botsvanoje** yra nutiesta "vidinio rato" automagistralė, kuri jungia visus stambesnius miestus ir rajonų centrus, taip pat yra Transkalahario automagistralė, kuri jungia šalį su Volfiš Bėjumi Namibijoje.

Geležinkeliai
-------------

2002 m. duomenimis Botsvanoje yra 888 km geležinkelio linijų tinklų, jungiančių jos miestus ir kaimynines šalis.

Botsvana turi geležinkelius į Zimbabvę ir Pietų Afrikos Respubliką. Nėra geležinkelių jungties su Namibija, tačiau į šią šalį galima patekti per Pietų Afrikos Respubliką.

### Miestai aptarnaujami geležinkeliu

* Ramatlhabama, Pietų Afrika – siena su Pietų Afrika
* Lobacė
* Gaboronė – sostinė
* Palapjė
* Serulė
* Frensistaunas
* Ramokgvebana – siena su Zimbabve
* Palapjė
* Morupulė – paskutinė šakos stotelė
* Serulė
* Selibe Pikvė – paskutinė šakos stotelė
* Frensistaunas
* Sova – paskutinė šakos stotelė

Greitkeliai
-----------

Botsvana turi 10 217 km kelių, iš kurių 5620 km yra asfaltuoti. Nuo 1996 m. vyko reikšmingas negrįstų kelių dalies sumažinimas. Nuo 1996 iki 1999 m. negrįstų kelių sumažėjo nuo 14139 km iki 4597 km.

Tradiciškai Botsvanos Įspėjamasis ženklas įspėjamieji kelio ženklai turi mėlyną foną, o ne baltą ar oranžinį kaip įprasta kitose šalyse. XXI a. antrojo dešimtmečio pradžioje buvo paskelbta, kad palaipsniui bus atsisakoma tradicinių ženklų ir jie keičiami tipiškais kitoms šalims, kad jie būtų suvienodinti su Pietų Afrikos vystymosi klausimų bendrijos šalimis.

Oro uostai
----------

Pasak 2002 m. informacijos Botsvanoje yra 86 oro uostai. Iš jų 10 turi grįstus takelius. 2 pakilimo takai yra 2438 m ilgio, 7 – 1524 m ir vieno oro uosto 914 m. Kiti oro uostų takai yra negrįsti ir trumpesni.

Nuorodos
--------

v • a • r **Afrikos šalių transportas** 

Alžyras • Angola • Beninas • Bisau Gvinėja • Botsvana • Burkina Fasas • Burundis • CAR • Čadas • Dramblio Kaulo Krantas • Džibutis • Egiptas • Eritrėja • Etiopija • Gabonas • Gambija • Gana • Gvinėja • Kamerūnas • Kenija • Komorai • Kongas • Kongo DR • Lesotas • Liberija • Libija • Madagaskaras • Malavis • Malis • Marokas • Mauricijus • Mauritanija • Mozambikas • Namibija • Nigerija • Nigeris • Pietų Afrika • Pusiaujo Gvinėja • Ruanda • San Tomė ir Prinsipė • Seišeliai • Senegalas • Siera Leonė • Somalis • Sudanas • Svazilandas • Tanzanija • Togas • Tunisas • Uganda • Vakarų Sachara • Zambija • Zimbabvė • Žaliasis Kyšulys  
  
Britų Teritorijos Indijos vandenyne • Majotas • Reunjonas • Šv. Elena
**Vitas Antanas Kelevišius** (g. 1944 m. lapkričio 1 d. Vijeikiai, Utenos valsčius) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

1965 m. Įsrutyje (Kaliningrado sritis) baigė atsargos karininkų kursus. 1963–1966 m. ir 1968–1970 m. tarnavo TSRS ginkluotosiose pajėgose. 1972–1980 m. Utenos politechnikumo karinio rengimo vadovas. 1980 m. Vilniaus pedagoginiame institute baigė geografiją. 1980–1990 m. Utenos raj. liaudies švietimo skyriaus mokyklų inspektorius. Nuo 1990 m. rugpjūčio mėn. Lietuvos Respublikos Krašto apsaugos departamento tarnautojas Utenoje, nuo 1993 m. vasario mėn. Savanoriškosios krašto apsaugos tarnybos Utenos apskrities teritorinio gynybos štabo viršininkas, 1993–2004 m. rinktinės vadas. 1997 m. baigė Strateginių tyrimų ir gynybos ekonomikos koledžą Džordžo Maršalo centre (Garmišas-Partenkirchenas, Vokietija). 1999 m. pulkininkas. 1999 m. spalio mėn. – 2002 m. rugsėjo mėn. Gynybos štabo viršininko pavaduotojas personalui. Nuo 2002 m. rugsėjo mėn. Krizių valdymo centro prie Krašto apsaugos ministerijos Administracinio skyriaus viršininkas.

Įvertinimas
-----------

* 1995 m. Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalis
* 1999 m. Sausio 13-osios atminimo medalis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Jurkevičius. *Vitas Antanas Kelevišius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 707 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Botsvanos žemėlapis
Topografinis Botsvanos žemėlapis
**Botsvana** yra priėjimo prie jūros neturinti valstybė pietų Afrikoje, šiauriau nuo Pietų Afrikos respublikos. Botsvana užima 600,370 km² ploto, iš kurių 585,000 km² yra žemė. Botsvanos sienų ilgis yra 4013 km: 1360 km ilgio siena su Namibija, 1840 km su Pietų Afrikos respublika, 813 km Zimbabve ir 2 km su Zambija. Labiausiai apgyvendinta yra rytinė Botsvanos dalis.

Fizinė geografija
-----------------

### Klimatas

Botsvanos klimatas yra pusiau sausas, lietingasis sezonas trumpas. Šalies padėtis virš jūros lygio ir viduryje žemyno klimatą daro subtropiniu. Didžiąją dalį metų drėgni oro srautai nepasiekia Botsvanos. Sausasis sezonas tęsiasi nuo balandžio iki spalio pietuose ir iki lapkričio šiaurėje.

### Vietovė

Žemė daugiausiai yra plokščia, pereinanti į plokščiakalnį, nors kai kuriose vietose yra kalnuotų plotų. Kalahario dykuma yra šalies pietvakariuose. Okavango delta, didžiausia pasaulyje sausumos delta, yra šiaurės vakaruose, o Makgadikgadžio zona, didžiulė druskos dykuma yra šiaurėje. Žemiausia šalies vieta yra ties Limpopo ir Shashe upių sankirta - 513 m virš jūros lygio. Aukščiausia vieta – Tsodilo kalnas (1489 m).

### Naudingos iškasenos

Botsvana turi briliantų, vario, nikelio, druskų, sodos uosių, potašo, anglių, geležies rūdos ir sidabro atsargų.

Dešimt kvadratinių kilometrų žemės yra drėkinama. Ši lentelė parodo, kaip Botsvanoje naudojama žemė:

Žemės panaudojimas| Tikslas | Procentai teritorijos |
| --- | --- |
| ariama žemė | 0,61 |
| nuolatiniai javai | 0,01 |
| kita | 99,38 |
|

### Natūralūs pavojai

Botsvana yra paveikta periodinių sausrų, ir sezoninio rugpjūčio vėjų smūgio nuo vakarų, kurie nešdami smėlį ir dulkes blogina matomumą.

Aplinka
-------

### Esamos problemos

Žvelgiant ekologiškai Botsvana turi problemų dėl gėlo vandens ribotumo.

### Tarptautiniai susitarimai

Botsvana priklauso šiems tarptautiniams susitarimams: Briliantų pramonės, Biologinės įvairovės, Klimato pasikeitimo, Nykstančių rūšių, Pavojingų atliekų, Jūros, Branduolinio ginklo bandymų draudimo, Ozono sluoksnio apsaugos ir kt.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAfrikos šalių geografijos |
| --- |
|  |
| 
Alžyras • Angola • Beninas • Bisau Gvinėja • Botsvana • Burkina Fasas • Burundis • CAR • Čadas • Dramblio Kaulo Krantas • Džibutis • Egiptas • Eritrėja • Esvatinis • Etiopija • Gabonas • Gambija • Gana • Gvinėja • Kamerūnas • Kenija • Komorai • Kongas • Kongo DR • Lesotas • Liberija • Libija • Madagaskaras • Malavis • Malis • Marokas • Mauricijus • Mauritanija • Mozambikas • Namibija • Nigerija • Nigeris • Pietų Afrika • Pietų Sudanas • Pusiaujo Gvinėja • Ruanda • San Tomė ir Prinsipė • Seišeliai • Senegalas • Siera Leonė • Somalis • Sudanas • Tanzanija • Togas • Tunisas • Uganda • Zambija • Zimbabvė • Žaliasis Kyšulys |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 60°45′ š. pl. 0°53′ v. ilg.﻿ / ﻿60.750°š. pl. 0.883°r. ilg.﻿ / 60.750; 0.883

Salos padėtis Unste
**Anstas** (angl. *Unst*) – toliausiai į šiaurę nutolusi Šetlando salyno sala (Škotija). Tai toliausiai šiaurėje esanti gyvenama Britų salyno sala ir 3 pagal dydį Šetlando sala (po Meinlando ir Jelo). Plotas – 120 km².

Salos paviršius kalvotas, siekia 284 m (Saksa Vordo k.). Kranto linija raižyta, gausu įlankų, krantai skardingi. Būdingos pievos.

2011 m. Anste gyveno 632 žmonės. Gyvenvietės – Boltasaundas, Haroldsvikas, Juisaundas. Yra XVI a. pab. Muneso pilis. Verčiamasi alaus, šokolado gamyba, turizmu. Veikia radaro stotis. Iš Belmonto uosto keltu galima patekti į Gatčerį Jele ir Odstą Feltare. Anste yra toliausiai į šiaurę nutolusi Škotijos (ir JK) gyvenamoji vieta – Sko (*Skaw*). Už 2,9 km nuo Ansto yra šiauriausias šalies taškas – Aut Stako uola. Makl Flagos uoloje yra tolimiausias švyturys.

Sala vikingų laikais vadinta *Ömstr*, nors jos pavadinimas galimai piktų kilmės.

* Salos šiaurinio galo vaizdasSalos šiaurinio galo vaizdas
* Muneso pilisMuneso pilis
* NorvikasNorvikas
* Ansto autobusų stotelėAnsto autobusų stotelė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Šiame straipsnyje yra pateikiami statistiniai duomenys apie **Botsvanos demografiją**.

Gyventojų amžiaus struktūra
---------------------------

* 0-14 metų: 34,8 %
* 15-64 metų: 61,4 %
* 65 metų ir vyresni: 3,9 % (2009 m. apsk.)

Vidutinė gyventojų gyvenimo trukmė
----------------------------------

* Visi gyventojai – 50,58 metų;
* vyrai – 51,55 metų
* moterys – 49,58 metų (2007 m. duomenys).

Vidutinis gyventojų amžius
--------------------------

* Visų gyventojų – 36,45 metų;
* vyrų – 34,2 metų,
* moterų – 38,7 metų (2006 m. duomenys).

Gimusių ir mirusių skaičius
---------------------------

1000 gyventojų per metus tenka 23,1 gimimų ir 29,5 mirčių.

Etninės grupės
--------------

Čuana – 79 %, Kalanga – 11 %, Basarua – 3 %, Kgalagadi – 3 %, baltieji – 3 %, kitos etninės grupės – 1 %.

Religijos
---------

Krikščionių – 71,6 %, Badimo – 6 %, kitos – 1,4 %, budistų – 0,1 %, netikinčių – 20,6 % (2001 m. duomenys).

Kalbos
------

Čuana (oficiali) – apie 78,2 %, Ikalanga – 7,9 %, Sekgalagadi – 2,8 %, anglų (oficiali) – 2,1 %, kitomis – 8,6 % (2001 m. duomenys).

Vyresnių nei 15 m. žmonių raštingumas raštingumas
-------------------------------------------------

80 % (vyrų - 80,4 %, moterų - 81,8 %) (2003 m. apskaičiavimai)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Botsvanos demografija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Botranžas |
| --- |
| 6 m aukščio bokštas Botranže6 m aukščio bokštas Botranže |
| **Aukštis** | 694 m |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Belgijos vėliava Belgija |
| **Kalnynas** | Aukštieji Fenai |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Botranžas

  |
| **Koordinatės:** | 50°30′06″ š. pl. 6°05′35″ r. ilg.﻿ / ﻿50.50167°š. pl. 6.09306°r. ilg.﻿ / 50.50167; 6.09306Koordinatės: 50°30′06″ š. pl. 6°05′35″ r. ilg.﻿ / ﻿50.50167°š. pl. 6.09306°r. ilg.﻿ / 50.50167; 6.09306 |

**Botranžas** (pranc. *Botrange*) – aukščiausia Belgijos vieta. Yra šalies rytuose, Lježo provincijoje, Aukštųjų Fenų aukštumose. Aukštis – 694 m. Tai nėra kalva, o tiesiog plokščia plynaukštė, kertama kelio.

1923 m. pastatytas 6 m aukščio Baltijos (*Herman Baltia*) bokštas, kad lankytojai pasiektų 700 m aukštį. 1934 m. greta pastatytas bokštas, siekiantis 718 m aukštį. Vėliau ten įrengta meteorologinė stotis.

Botranžas žymus dėl Belgijos klimato ekstremumų: čia užfiksuota šalyje itin retai pasitaikanti -25,6 °C temperatūra, 1450 mm metinis kritulių kiekis, būna daugiau nei 200 lietingų dienų per metus, sniego danga laikosi ~35 dienas, o įšalas – virš 130.
**Marija Sasnauskienė** (1920 m. gegužės 2 d. Berlyne – 1988 m. kovo 6 d. Panevėžyje), choro dirigentė ir pedagogė.

Biografija
----------

1946 m. įstojo į Vilniaus muzikos mokyklą, o 1947 m. perkelta į Vilniaus konservatoriją. 1952 m. baigė Lietuvos valstybinę konservatoriją ir įgijo choro dirigentės specialybę (dėst. V. Žiliaus klasė).

1952–1956 m. Šiaulių mokytojų seminarijos ir 5-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytoja ir merginų chorų vadovė. Chorus parengė 1955 m. respublikinei dainų šventei, seminarijos merginų choras (80 dalyvių) varžybose pelnė antrąją vietą. Taip pat vadovavo Rėkyvos elektrinės mišriajam chorui ir miesto milicijos darbuotojų vyrų chorui.

1956–1975 m. choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytoja Panevėžio muzikos mokykloje, išugdė būrį jaunųjų chorvedžių. 1956–1963 m. vadovavo Panevėžio cukraus fabriko vyrų chorui, nuo 1958 m. buvo Panevėžio mėsos kombinato ir spirito fabriko mišriųjų chorų vadovė, nuo 1960 m. kurį laiką dirbo su „Lietkabelio" gamyklos mišriuoju choru. 1965–1970 m. Lietuvos aklųjų draugijos Panevėžio gamybinio mokymo kombinato mišriojo choro meno vadovė. Chorą parengė 1969 m. Baltijos respublikų Aklųjų draugijų meno mėgėjų festivaliui Rygoje ir 1970 m. respublikinei dainų šventei. Choras dalyvavo radijo laidose, koncertavo Panevėžyje, Vilniuje, Kaune, Klaipėdoje, Šiauliuose, Rygoje, Taline ir Pskove.

M. Sasnauskienė buvo respublikinių dainų švenčių konsultantė, Šiaulių ir Panevėžio miestų dainų švenčių dirigentė, Baltijos respublikų Aklųjų draugijų 1969 m. I festivalio Rygoje vyr. dirigentė.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Strateginės vandenyno pajėgos** (pranc. *Force océanique stratégique*; FOST) − balistinėmis raketomis ginkluotų povandeninių laivų pajėgos, Prancūzijos laivyno dalis. FOST yra vienas iš dviejų Prancūzijos povandeninių laivų pajėgų komponentų (antrasis − atakos povandeniniai laivai) bei Prancūzijos branduolinio sulaikymo pajėgų jūrinis komponentas.

Parengtis
---------

Strateginės vandenyno pajėgos bet kuriuo metu turi turėti bent du povandeninius laivus jūroje, kad prireikus šie galėtų smogti branduolinį smūgį.

Istorija
--------

„Inflexible" − naujausias „Redoutable" klasės povandeninis laivas, priklausantis FOST.
Prancūzijos Strateginės vandenyno pajėgos buvo suformuotos XX a. 7-tąjį dešimtmetį, kai Prancūzija nutarė turėti savo branduolinio sulaikymo pajėgas. Kūrimas truko 13 metų, nes reikėjo sukurti pakankamai mažus branduolinius reaktorius, kurie tilptų į povandeninius laivus, sukonstruoti ir pagaminti balistines raketas ir branduolines galvutes. Be to, visa tai turėjo būti suderinta povandeniniame laive. 1972 m. buvo sukurtas povandeninis laivas „Redoutable".

Nuo tada į laivyno sudėtį įrašyti dar 5 balistinių raketų branduoliniai povandeniniai laivai (*sous-marin nucléaire lanceur d'engin*; SNLE). 1996 m. prezidentas Žakas Širakas nutarė, kad Strateginės vandenyno pajėgos turės keturis balistinių raketų povandeninius laivus. Šis dydis buvo palaikomas pašalinant iš laivyno sąrašų senuosius „Le Redoutable" klasės povandeninius laivus, dalį jų pakeičiant naujesniaisiais „Le Triomphant" klasės povandeniniais laivais.

Strateginių povandeninių laivų bazė yra *Île Longue* pusiasalyje netoli Bresto uosto. Iki 2000 m. pajėgų vadavietė buvo Hujus (Ivlino departamente), po to buvo perkelta į Brestą.

Vadovavimo grandinė
-------------------

Administracinė vadovavimo grandinė tvarko pajėgų paruošimą užduotims ir pavaldi laivyno štabo viršininkui (*chef d'état-major de la marine*; CEMM). 

Operacinė vadovavimo grandinė tvarko pajėgų panaudojimą ir saugumą. Ji pavaldi ginkluotųjų pajėgų štabo viršininkui (*chef d'état major des armées*; CEMA). Strateginių vandenyno pajėgų vadas (ALFOST) yra atsakingas už povandeninių laivų maršrutų planavimą, vadovavimą jiems jūroje, įsakymų jiems perdavimą. 

Galią įsakyti paleisti balistines raketas su branduoliniais užtaisais turi tik Prancūzijos prezidentas. Prezidentą nuolat lydi karininkas su lagaminėliu, kuriame yra įranga, reikalinga leisti branduolinių raketų paleidimą.

Nuorodos
--------

1. ↑  Décret n° 2009-1118 du 17 septembre 2009 relatif au contrôle gouvernemental de la dissuasion nucléaire
| **Carduus nutans** |
| --- |
| Lenktagalvis dagys (*Carduus nutans*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Dagys  *( Carduus)* |
| Rūšis: | Lenktagalvis dagys  *( Carduus nutans)* |

 |

**Lenktagalvis dagys** (*Carduus nutans*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos dagių (*Carduus*) genties rūšis. Pievose ir ganyklose kartu su kardažole ir karčiuoju šventadagiu dar vadinamas **piktadagiu**.

Aprašymas
---------

Dvimetis, rečiau vienmetis (šiltesniuose kraštuose) augalas. Dygsta nuo pavasario iki vasaros pabaigos, pirmaisiais metais užauga šaknis ir lapų skrotelė, antraisiais – stiebas, žiedai ir vaisiai. Užauga iki 1–1,5 m aukščio (Lietuvoje 0,3–1,0 m). Stiebas nuo vidurio ir aukščiau šakotas, apaugęs spygliais, su išilginiais sparneliais. Lapai ant stiebo išsidėstę pakaitomis, pailgai lancetiški, plunksniškai skiltėti, 3–12 cm ilgio, 1,5–4 cm pločio, tamsiai žali, lygaus paviršiaus su aštriais gelsvai rudos – balsvos spalvos dygliais skilčių galuose.

Graižai stiebo ir šakų viršūnėse 4–6 cm skersmens, pavieniai, nulinkę. Skraistlapiai kiaušiniški, žemiau vidurio persmaugti, su aštriu, lenktu dygliu viršūnėje. Žiedai vamzdiški, rausvai purpuriniai, 3–5 cm skersmens. Skurdžiose dirvose vienas augalas turi 1–20 žiedų, derlingose – 20–50. Žydi birželio–rugsėjo mėnesiais. Vaisius – lukštavaisis, šiaudų spalvos. Vienas žiedas subrandina iki 1 200 sėklų, o visas augalas – iki 120 000. Sėklos prikibusios prie skristuko, išnešiojamos vėjo. Dirvoje išsaugo daigumą virš 10 metų.

Paplitimas ir augavietės
------------------------

Savaime paplitęs Europoje, Azijoje ir Šiaurės Afrikoje. Introdukuotas kituose žemynuose, laikomas invazine rūšimi, naikinamas (JAV, Kanadoje, Pietų Afrikoje, Naujojoje Zelandijoje, Australijoje). Auga iki 2 500 m vjl. Lietuvoje gana retas.

Auga pavieniais egzemplioriais ir nedidelėmis grupėmis neutraliose ir rūgščiose dirvose, dažniausiai – pievose, ganyklose, dirvonuose, pakelėse, statybos aikštelėse. Nemėgsta labai sausų, labai drėgnų ar ūksmingų sąlygų.

Galerija
--------

* Žiedas
* Sėkla su skristuku

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Piktadagis*, Lietuvių kalbos žodynas. Nuoroda tikrinta 2020-06-15.
2. ↑  *Carduus nutans L.*, U.S. National Plant Germplasm System. Nuoroda tikrinta 2020-06-15.
3. ↑  *Carduus nutans*, California Invasive Plant Council. Nuoroda tikrinta 2020-06-15.

* A. Lekavičius, „Vadovas augalams pažinti", p. 320. Vilnius „Mokslas", 1989 m. ISBN 5-420-00260-4.
* *Nokarenais dzelksnis*, Sugu enciklopēdija, Latvijas daba (latv.). Nuoroda tikrinta 2020-06-15.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lenktagalvis dagys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Strasbūraspranc. *Strasbourg* |
| --- |
|              |
| *Strasbūro katedra* |
|  |
| 

StrasbūrasStrasbūras

48°35′05″ š. pl. 7°44′55″ r. ilg.﻿ / ﻿48.58472°š. pl. 7.74861°r. ilg.﻿ / 48.58472; 7.74861﻿ (Strasbūras)Koordinatės: 48°35′05″ š. pl. 7°44′55″ r. ilg.﻿ / ﻿48.58472°š. pl. 7.74861°r. ilg.﻿ / 48.58472; 7.74861﻿ (Strasbūras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| **Regionas** | Grand Estas |
| **Apskritis** | Strasbūras |
| **Departamentas** | Žemutinis Reinas |
|  |
| **Meras** | Jeanne Barseghian (EELV) |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 284 677  |
| **Plotas** | 78,26 km² |
| **Tankumas** (2018) | 3 638 žm./km² |
| **Altitudė** | 132−151 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 67482 |
| **Tinklalapis** | www.strasbourg.eu |
|  **Vikiteka** | Strasbūras |
|  |
| **Kirčiavimas** | Strasbū̃ras |

**Strasbūras** (pranc. *Strasbourg*, vok. *Straßburg*) – miestas rytų Prancūzijoje, Grand Esto regiono sostinė. Išsidėstęs prie Briušo ir Ilio upių santakos, greta Reino upės ir sienos su Vokietija. 

Tai verslo, gamybos, transporto ir kultūros centras. Apdirbama nafta, gaminamos mašinos, įranga, metalo gaminiai, išvystyta spaudos ir elektrotechnikos pramonė.

Strasbūras yra svarbus uostas prie Reino. Ilio upė prie Strasbūro išsišakoja į daug kanalų ir apsupa miesto centre esantį senamiestį. Strasbūre yra labai žymi bažnyčia – *Notre Dame* katedra senamiesčio pietryčiuose. Katedrą pradėjo statyti 1015 m. statė kelis amžius, tačiau iki šių dienų išlikę tik nedaug autentiškų elementų, daug kas pakeista ar perstatyta. Mieste taip pat yra gotikinė Šv. Tomo bažnyčia (XIII−XIV a.), Rohano rūmai (*Palais de Rohan*, 1731–1741 m.), kuriuose dabar yra meno muziejus. „Hôtel du Commerce" yra žymiausias Strasbūro renesansinis statinys. Šiuo metu Strasbūras dažnai minimas kaip (demokratinė) Europos sostinė. Jame susirenka Europos Taryba ir yra įsikūręs Europos žmogaus teisių teismas (dažnai vad. Strasbūro teismu). 

Ilio upė mieste

Istorija
--------

Freska Strasbūro protestantiškoje Saint-Pierre-le-Jeune bažnyčioje, rodanti įvairias šalis kelyje į krikščionybę. Lietuva šiame kelyje - paskutinioji.
### Pavadinimo kilmė

Vokiškai Strasbūro miesto pavadinimas reiškia „pilis (miestelis) kryžkelėje": vok. *Straße* – gatvė + *Burg* – tvirtovė, pilis.

Sportas
-------

### Futbolas

Garsiausias mieste klubas yra RC Strasbourg.

Strasbūre 1938 m. vyko III pasaulio futbolo čempionatas, o 1984 m. – VII Europos futbolo čempionatas.

1. Populations légales 2018. Institut national de la statistique et des études économiques. Nuoroda tikrinta 2020-12-28.
2. ↑  Populations légales 2018. Institut national de la statistique et des études économiques. Nuoroda tikrinta 2020-12-28.
3. Populations légales 2018. Institut national de la statistique et des études économiques. Nuoroda tikrinta 2020-12-28.
4. ↑  Populations légales 2018. Institut national de la statistique et des études économiques. Nuoroda tikrinta 2020-12-28.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Strateginis žaidimas** – žaidimas (pvz. kompiuterinis arba stalo žaidimas), kuriame žaidėjų nepriverstiniai, o dažnai ir savarankiški sprendimų priėmimo įgūdžiai turi didelę reikšmę žaidimo baigčiai. Beveik visi strateginiai žaidimai iš žaidėjo reikalauja turėti scheminio vidinių sprendimų priėmimo mąstymo ir papratai labai aukštų situacijos įsisavinimo įgūdžių.

Strateginis žaidimas kartais įvardijamas **taktiniu žaidimu**. Tačiau taktinis žaidimas yra toks žaidimas, kuriame žaidėjas privalo priimti situacinius sprendimus, norėdamas įgauti didelį pranašumą. Tai labiau būdinga žaidimams, pasižymintiems didesne atsitiktinių atvejų įvairove, kuriuose tolimesni veiksmai dėl atsitiktinių įvykių taip pat iš dalies turėtų būti iki galo išnagrinėti.

Terminas *strategija* kilęs iš graikų kalbos (*στρατηγια* arba *strategia*) ir reiškia 'karo meną, vadovavimą'. Nuo *taktikos* strategija skiriasi tuo, kad ji nurodo bendrą dalykų planą, o taktika nusako tokių dalykų organizavimą ir vykdymą.

Tokiame žaidime labai svarbu turėti ilgalaikį veiksmų planą. Strateginiuose žaidimuose retai kada pasitaiko atsitiktinumų. Strateginiai žaidimai, be kita ko, yra žaidimų teorijos tyrimų objektas; ji taikoma matematikoje ir ekonomikoje. Kaip priešingybė klasikinei sprendimų teorijai, žaidimų teorija apibūdina situaciją, kurioje individo sėkmė priklauso ne tik nuo jo paties veiksmų, bet ir nuo kitų asmenų veiksmų (tarpusavyje susijusių sprendimų situacija).

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kompiuterinis strateginis žaidimas
* Taktinis žaidimas
* Karo žaidimas

Literatūra
----------

* Alexander Mehlmann: *Strategische Spiele für Einsteiger – Eine verspielt-formale Einführung in Methoden, Modelle und Anwendungen der Spieltheorie*. (Reihe: Mathematik für Einsteiger). Vieweg + Teubner, 2007, ISBN 978-3-8348-0174-6.
| Antipolas*Lungsod ng Antipolo* |
| --- |
| *Antipolo rotušė* |
|  |
| 

AntipolasAntipolas

14°34′8″ š. pl. 121°10′12″ r. ilg.﻿ / ﻿14.56889°š. pl. 121.17000°r. ilg.﻿ / 14.56889; 121.17000﻿ (Antipolas)Koordinatės: 14°34′8″ š. pl. 121°10′12″ r. ilg.﻿ / ﻿14.56889°š. pl. 121.17000°r. ilg.﻿ / 14.56889; 121.17000﻿ (Antipolas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Filipinų vėliava Filipinai |
| **Regionas** | CALABARZON |
| **Provincija** | Risalio provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 776 386  |
| **Plotas** | 306,1 km² |
| **Tankumas** (2015) | 2 536 žm./km² |
| **Altitudė** | 156 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.antipolo.ph |
|  **Vikiteka** | Antipolas |

**Antipolas** (tag. *Lungsod ng Antipolo*) – miestas Filipinuose, didžiausias CALABARZON regione, Risalio provincijos sostinė. Įsikūręs smarkiai urbanizuotoje teritorijoje, laikomas stambiausiu priemiesčiu už sostinės Manilos regiono ribų. 7–asis miestas pagal gyventojų skaičių Filipinuose, priskaičiuojantis apie 776 tūkst. gyventojų (2015). Didžiąją populiacijos dalį sudaro tagalai. 

Miestas plyti Lusono salos viduryje, 26 km į rytus nuo šalies sostinės Manilos, *Sierra Madre* kalnagūbrio šlaituose. Didesnė miesto dalis įsikūrusi ant plokščios aukštikalnės. Miestas padalintas į 16 administracinių rajonų.

Antipolo geografinė padėtis

Istorija
--------

Miesto vardas prigijo nuo *tipolo* (duonmedžio), kurių gausiai derėjo apylinkėse. Pranciškonų misionieriai į Antipolą atvyko 1578 m. pasistatė nedidelę *Boso-Boso* bažnyčią. Neilgai trukus juos 1591 m. išstūmė jėzuitai, kurie parapijoje įkūrė gyvenvietę. Apie 1601 m. Antipole krikščionių skaičius padidėjo maždaug iki 3000, o čiabuvių sumažėjo, nes jie traukėsi į regiono gilumą. Maniloje kilę kinų maištai pasiekė Antipolą 1602 m. dėl ko buvo sugriauta bažnyčia. 1650 m. kaimas tapo miestu, Todo provincijos dalimi.

Per Antrąjį pasaulinį karą mieste veikė pasipriešinimo būriai, kovoję su japonų okupacine valdžia. Miestas smarkiai nukentėjo nuo amerikiečių aviacijos antpuolio 1945 m. vasario 17 d. Buvo evakuota dalis miestiečių, sugriauta bažnyčia. Netrukus, kovo 12 d. miestą išlaisvino filipiniečių ir amerikiečių kareiviai.

Ekonomika
---------

Pagal vietos valdžios pajamų klasifikaciją Finansų ministerija 2005 m. Antipolą priskyrė „pirmos klasės miestų" grupei. 2007 m. mieste registruota iš viso pajamų ₱993,1 mln. arba 5,6 proc. daugiau nei ankstesniais finansiniais metais. 2010 m. ši suma išaugo iki ₱1,56 mlrd. Manilos metropolijos kaimynystė skatino nekilnojamojo turto sektoriaus augimą.

Turistų traukos objektai: Antipolo katalikų katedra, *Hinulugang Taktak* vandens krioklys nacionaliniame parke. Veikia valstybinis Risalio ir Fatimos universitetai.

Galerija
--------

* Miesto centreMiesto centre
* Katalikų katedraKatalikų katedra
* Muziejus Casa SantaMuziejus *Casa Santa*
* Sporto centras YnaresSporto centras *Ynares*
* Viena iš gatviųViena iš gatvių

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Antipolas** – kelionių gidai, susiję su straipsniu |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2017-05-03 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Pelecus cultratus** |
| --- |
| Ožka (*Pelecus cultratus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Karpžuvės  *( Cypriniformes)* |
| Šeima: | Karpinės  *( Cyprinidae)* |
| Gentis: | Ožkos  *( Pelecus)* |
| Rūšis: | Ožka  *( Pelecus cultratus)* |

 |
|  FishBase |

**Ožka** (*Pelecus cultratus*) – karpžuvių žuvis, priklausanti karpinių (*Cyprinidae*) šeimai. Labai graži žuvis, ilgais it sparnai krūtinės pelekais, tviskanti sidabru. Nugara žalsvai pilka, pelekai pilkšvi, pilvo briauna aštri ir nežvynuota, žiotys užriestos į viršų. Kūnas ilgas ir plokščias, šoninė linija vingiuota. Užauga iki 1,5 kg, o dažniausiai sugaunamos apie 0,5 kg.

Gyvena Baltijos, Kaspijos, Juodosios jūros baseinuose. Sutinkama Pietų Švedijoje ir Suomijoje. Gyvena apysūriuose ir gėluose vandenyse: jūrose ties upių deltomis, didelėse upėse, kai kuriuose pratakiuose ežeruose.

Lietuvoje daugiausiai ožkų sugaunama Nemuno žemupyje, Kuršių mariose, yra jų ir kitose upėse, tačiau negausiai. Baltijos jūroje prie Lietuvos krantų pasitaiko retai.

Ožkos – pelaginės žuvys. Telkiasi į būrius viršutiniuose vandens sluoksniuose. Žiemą susitelkia į gilesnes vietas upių žemupiuose, deltose.

Gyvena iki 13 metų. Augimo tempas vidutinis, subręsta būdamos 3-4 metų. Neršia upių žemupiuose gegužės mėnesį. Ožkų nerštas vyksta labai triukšmingai, žuvys šokinėja iš vandens, sukasi vienoje vietoje, vanduo tarsi verda. Lietuvoje ožkos dažnos, gausiausiai paplitusios Kuršių mariose. Maitinasi žuvų mailiumi, vabzdžiais, įvairiomis lervomis, zooplanktonu.

Žūklė
-----

Ši žuvis beveik nepakliūna į tinklus, nes sugeba nuo jų išsisukti.

Pagaunamos masalui naudojant uodo trūklio lervas, musės lervas, sliekus. Gaudomos dažniausiai su plūdine meškere prilaikant masalą srovėje viduriniuosiuose arba paviršiniuose vandens sluoksniuose. Neretai ožkos užkimba gaudant karšius ir plakius prišertose vietose.

Žuviena neblogo skonio, bet labai ašakota, todėl žvejų nėra itin mėgiama. Nedaug šių žuvų sugauna ir žvejai pramonininkai.
Marija Naumova
Marija Naumova Eurovizijos dainų konkurse
**Marija Naumova** (dar žinoma sceniniu vardu *Marie N*, g. 1973 m. birželio 23 d. Rygoje) – rusų kilmės Latvijos dainininkė. Didžiausias Naumovos pasiekimas yra pergalė 2002 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina *I Wanna*.

Biografija
----------

Kadangi Marijos Naumovos motina yra aktorė, tai ji jau vaikystėje buvo susijusi su teatru, savo pirmą vaidmenį atliko būdama 10 metų. Lankė ir dainavimo užsiėmimus. Nuo 1995 m. dalyvavo keliuose naujų dainininkų konkursuose, o 1997 m. pirmąkart bendradarbiavo su kompozitoriumi Raimondu Paulu, šį bendradarbiavimą tęsdama ir vėliau. 1998 m. išėjo pirmasis Naumovos solo albumas rusų kalba *До светлых слёз* (*Do svietlich slioz*) su R. Paulo dainomis.

2000 m. pirmąkart dalyvavo Latvijos nacionalinėje Eurovizijos atrankoje su daina *For You, My Friends*. 2000 m. gruodžio mėn. išleistas pirmasis Marijos Naumovos albumas latvių kalba *Ieskaties acīs*, sukurtas bendradarbiaujant su Niku Matvejevu, Elina Garanča ir Jazepo Medinio muzikos mokyklos berniukų choru. Albumas Latvijoje tapo platininiu.

2001 m. pradžioje dainininkė vėl dalyvavo Eurovizijos atrankoje, šįkart su daina *Hey Boy, Follow Me* ir užėmė II vietą po nugalėtojo Arnio Mednio. Tų metų pabaigoje išėjo kitas jos solo albumas *Ma Voix, Ma Voie* prancūzų kalba.

2002 m. Marijai Naumovai prasidėjo pergale Latvijos nacionalinėje Eurovizijos atrankoje su daina *I Wanna*. Gegužės 25 d. Eurovizijos finaliniame koncerte Taline Naumova, startuodama su pseudonimu *Marie N*, tapo nugalėtoja, daugiausia dėka puikaus šou. Tais pačiais metais išleisti iškart du albumai *On A Journey* ir jo latviška versija *Noslēpumi*.

2003 m. albumas išleistas ir Vokietijoje. 2003 m. gegužės mėn. kai Latvija rengė Eurovizijos finalinį koncertą, Marija Naumova kartu su Renaru Kauperiu vedė šį renginį.

2004 m. išėjo kitas Naumovos albumas *Nesauciet sev līdzi*, kuriame buvo sudėtos dainos latvių, anglų, prancūzų ir portugalų kalbomis.

2005 m. Marija Naumova paskirta UNICEF geros valios pasiuntine. Tų pačių metų pabaigoje išėjo kol kas paskutinis albumas *Another Dream* su dainomis prancūzų ir anglų kalbomis.

Diskografija
------------

* *До светлых слёз* (1998 m.)
* *Ieskaties acīs* (2000 m.)
* *Ma Voix, Ma Voie* (2001 m.)
* *On A Journey* (2002 m.)
* *Noslēpumi* (2002 m.)
* *Nesauciet sev līdzi* (2004 m.)
* *Another Dream* (2005 m.)
* *Lullabies* (2010 m.)

Nuorodos
--------

* Marijos Naumovos oficiali svetainė


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Tanel Padar , Dave Benton ir 2XL** | **Eurovizijos dainų konkurso laimėtojas**2002 | Po to:**Sertab Erener** |
**Marija Anortė Mackelaitė** (g. 1930 m. spalio 14 d. Kėdainiuose) – Lietuvos dailininkė vitražistė.

Biografija
----------

1949–1951 m. studijavo Kauno taikomosios dekoratyvinės dailės institute, 1955 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1956–1957 m. Kėdainių mokyklos mokytoja.

Kūryba
------

Nuo 1957 m. dalyvauja parodose. Sukūrė dekoratyvinių vitražų. Kūriniams būdinga harmoninga kompozicija, tobulas piešinys, saikingas koloritas, dekoratyvumas, kaip grafikos elementas naudojamas švino juostelių linijinis piešinys; derinama ryškios, kontrastingos spalvos arba naudojama šviesus saikingas koloritas.

Darbai
------

* Eglė ir Žilvinas, Druskininkų biuvetė, 1960 m.
* Dailė, Muzika, Šokis, Čiurlionio menų mokykla, Vilnius, 1962 m.
* Vitražas kavinėje „Vilnius" Vilniuje, 1965 m. neišliko
* Prie jūros klube Global, buvę Klaipėdos jūrų prekybos uosto kultūros rūmai, 1968 m.
* Saulutės, veidrodinio stiklo vitražas kavinėje „Aušrinė", Palanga, 1972 m. neišliko
* Vitražų ansamblis, Anykščių Šv. apaštalo evangelisto Mato bažnyčia, 1970-1985 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis. *Marija Mackelaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 740 psl.
**Ana Upmalė**, latv. *Anna Upmale* (1897 m. birželio 11 d. Ratkūnų dvare, dab. Rokiškio rajonas – 1930 m. balandžio 6 d.) – pedagogė, Latvijos blaivybės sąjūdžio įkūrėja ir vadovė.

Biografija
----------

Gimė Veinbergų šeimoje, Kauno gubernijos Ratkūnų dvare prie Neretos upės, kurios kitas krantas priklausė jau Kuršo gubernijai. Mokėsi Neretos kaimo mokykloje, vėliau – Neretos valsčiaus Kesterų parapijinėje mokykloje. Po kursų baigimo, nuo 1913 m. lankė Jeseno gimnaziją Rygoje. Prasidėjo Pirmasis pasaulinis karas ir šią mokyklą evakuavo į Sankt Peterburgą. Nors Ana Veinberga ir toliau lankė gimnaziją, bet įgyti brandos atestatą sutrukdė karo sunkumai.

1918 m. ji grįžo į Lietuvą, prie Biržų įsidarbino mokytoja Skerstonų (? – latv. *Šķērstānos*) pradinėje mokykloje. Po to persikėlė į Latviją, mokytojavo Elkšnių valsčiaus Lieljanių kaimo mokykloje.

Nuo 1920 m. dirbo pedagoginį darbą Ritės pradinėje mokykloje (prie Jėkabpilio). Matydama skaudžias alkoholio vartojimo pasekmes kaimiečių tarpe mokytoja ryžosi kovoti su šiuo blogiu: 1923 m. lapkričio 18 d. šioje mokykloje ji įkurė blaivybės organizaciją „Cerības pulcina" (liet. *„Vilties ratelis"*). Jos nariai – pradinių klasių mokiniai – pasirašydavo raštišką pasižadėjimą tapus suaugusiems niekada nevartoti alkoholio. Ši kukli inciatyva pasirodė patraukli ir netrukus panašūs mokinių *rateliai* atsiranda Kuldygoje, Liepojoje, Valmieroje ir kt. Susikūrusi bendranacionalinė organizacija jau 1927 m. jungė 20 000 narių, buvo priimti įstatai pagal Suomijos ir Didžiosios Britanijos antialkoholinių organizacijų pavyzdžius. Prie Latvijos Blaivybės sąjūdžio organizacijos „Cerības pulcina" buvo steigiami orkestrai ir kiti saviveiklininkų kolektyvai, leidžiama spauda.

Ana Upmalė mirė sulaukusi vos trisdešimt dviejus metus, palaidota Rygos Rainio kapinėse.

Šaltiniai
---------

* *Skolotāja Anna Upmalis, dzim. Veinbergs †* // Jaunā Balss Nr.5 (1930.12.05) Archyvuota kopija 2016-04-06 iš Wayback Machine projekto.
* *Latvijas univeritātes Studentu atturības biedrība (LUSAB)*[neveikianti nuoroda]
| **Mastacembelidae** |
| --- |
| Kininė straubliuotė (Macrognathus siamenis)Kininė straubliuotė (*Macrognathus siamenis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Suaugtažiaunės  *( Synbranchiformes)* |
| Šeima: | Straubliuotinės  *( Mastacembelidae)* |

 |

 *Šis straipsnis apie suaugtažiaunių būrio žuvų šeimą. Apie kaulaliežuvių būrio žuvų šeimą skaitykite straipsnyje Straubliuotinės (kaulaliežuvės).*
**Straubliuotinės** (*Mastacembelidae*) – suaugtažiaunių (*Synbranchiformes*) būrio žuvų šeima. Paplitusios Afrikoje, Pietryčių Azijoje, Šri lankoje, Kinijoje ir Indijoje. Gyvena gėlame ir sūrokame vandenyje, pelaginės.

Kūno forma ištęsta, panaši į ungurio. Didžiausia straubliuotinių rūšis (*Mastacembelus erythrotaenia*) yra vieno metro ilgio, mažiausios (*Mastacembelus latens* ir *Mastacembelus simba*) – apie 7-8 cm ilgio.

Sistematika
-----------

Šeimoje yra 5 gentys, suskirstytos į du pošeimius, ir 72 rūšys. Tačiau 2004 m. tyrimai parodė, kad šis skirstymas greičiausiai nėra teisingas, pavyzdžiui, genetikos tyrimai nedavė pagrindo skirstyti į du pošeimius, o *Mastacembelus*, *Caecomastacembelus* ir *Aethiomastacembelus* greičiausiai yra viena ir ta pati gentis.

* Pošeimis *Afromastacembelinae*
	+ *Aethiomastacembelus*
	+ *Caecomastacembelus*
* Pošeimis *Mastacembelinae*
	+ *Sinobdella*
	+ Dantytosios straubliuotės (*Macrognathus*)
	+ *Mastacembelus*

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Integrated Taxonomic Information System (ITIS)
2. ↑   Archyvuota kopija 2020-06-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. 1 2  E. J. Vreven. Mastacembelidae (Teleostei; Synbranchiformes) subfamily division and African generic division: an evaluation. Publikuota 2006 m.
**Mokslo teisė** - kultūros teisės sritis; visuma teisės normų, reguliuojančių mokslą.

Mokslo teisės mokslas
---------------------

Vokietijoje veikia Vokietijos ir Europos mokslo teisės institutas (vok. *Institut für Deutsches und Europäisches Wissenschaftsrecht*, Kelno universitetas, Teisės fakultetas). 1990 m. Mokslo teisės tyrimų centrą įkūrė prof. Hartmut Krüger. Vykdantieji direktoriai - Kelno universiteto profesoriai Dr. Bernhard Kempen, prof. Dr. Michael Sachs ir Dr. Christian von Coelln.

Vokietijoje yra leidžiamas dalykinis teisės žurnalas „Mokslo teisė" (vok. *Wissenschaftsrecht*, WissR). Sritys - mokslo vadyba, valdymas bei administravimas, mokslo skatinimas bei rėmimas, atitinkamas teisinis reguliavimas. Leidėjai - Volker Epping, Christian Flämig, Reinhard Grunwald, Jürgen Heß, Bernhard Kempen, Dieter Leuze, Wolfgang Löwer (vadovaujantysis leidėjas), Hans Heinrich Rupp, Andreas Schlüter ir Hermann Josef Schuster. Leidžiamas nuo 1968 m.

Nuorodos
--------

* veikia Vokietijos ir Europos mokslo teisės instituto tinklavietė (vokiečių k.)
* Mokslo teisės žurnalas Vokietijoje (*Wissenschaftsrecht*)
Balzaminis actas laikomas medinėse statinėse
(dešinėje) Tradicinis Modenos balzaminis actas  
(kairėje) Reggio Emilia actas.  
Abu paženklinti saugoma kilmės nuoroda (it. *Denominazione di Origine Protetta*), patentuoto dizaino buteliukuose
**Balzaminis actas** arba **Modenos balzaminis actas** (it. *aceto balsámico*) – brandinant statinėse vynuogių misos pagrindu gaminamas actas. Artimos juodai tamsiai rudos spalvos, specifinio intensyvaus saldžiarūgščio skonio bei savito kvapo. Konsistencija priklauso nuo brandinimo laiko – varijuoja nuo skystos iki tirštos. Modenos balzaminis actas laikomas vertingiausia maistinio acto rūšimi, delikatesu ir vertinamas gurmanų.

Pavadinimo kilmė
----------------

Balzaminį actą X amžiuje išrado Italijos provincijoje Modenoje, todėl tradiciškai jis tebevadinamas Modenos balzaminiu actu.

Gamybos technologija
--------------------

Gaminamas iš virtos vynuogių misos ir statinėse laikyto vyno acto mišinio, viską daug metų perpylinėjant į skirtingas statines. Brandinimo laikas dažniausiai varijuoja tarp 3–25 metų, gali būti brandinama ir ilgiau. Klasikinė tiršto sirupo konsistencija ir skonio intensyvumas išgaunamas nuo 12 metų. Brandinant ilgiau, konsistencija tirštėja, skonis ir kvapas intensyvėja.

Priklausomai nuo brandinimo laiko ir kokybės, už originalų Modenos balzaminį actą prašoma 60–600€/L, už ilgiausiai brandintą aukščiausios kokybės – nuo 800–1200€/L.

Prekyboje siūloma ir pigesnių jo pakaitalų bei klastočių iš vyno acto, kuris nudažomas amoniakine karamele ar kitais dažikliais, dirbtinai sutirštinamas krakmolu ar kitais tirštikliais.

Naudojimas
----------

Populiariausias naudojimo būdas: iš balzaminio acto, alyvuogių aliejaus, druskos bei pipirų gaminamas užpilas salotoms. Italijos Modenos regione garsus patiekalas – jautiena su balzaminio acto padažu.

Nuorodos
--------

* Išsamesnis straipsnis apie balzaminį actą Archyvuota kopija 2016-03-12 iš Wayback Machine projekto.
* Pasakojimas apie balzaminio acto gamyklėlę Modenos mieste
**Marija Rūta Babarskienė** (g. 1946 m. rugpjūčio 6 d. Raudėnai, Kuršėnų valsčius) – Lietuvos gydytoja kardiologė, habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

Biografija
----------

1970 m. baigė Kauno medicinos institutą, 1996 m. habilituota biomedicinos mokslų daktarė.

1970–1973 m. dirbo Respublikinės Kauno klinikinės ligoninės gydytoja. Nuo 1973 m. Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. Kauno medicinos universitetas) Kardiologijos instituto mokslinė bendradarbė, nuo 1981 m. Klinikinės kardiologijos laboratorijos vedėja, nuo 2001 m. Kauno medicinos universiteto Kardiologijos klinikos Lėtinės išeminės širdies ligos sektoriaus vadovė. Nuo 2000 m. profesorė.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo svarbiausia sritis – išeminės širdies ligos klinikinė eiga, gydymas ir prognozė.

Bibliografija
-------------

* Antrinė išeminės širdies ligos profilaktika, su kitais, 1999 m.
* Širdies ligos, vadovėlis, 2001 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Marija Rūta Babarskienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 405 psl.
| **Ana Staršenbaum** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | А́нна Старшенба́ум |
| Visas vardas | А́нна Генна́дьевна Старшенба́ум |
| Gimė | 1989 m. balandžio 29 d. (34 metai)Maskva, Rusija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Ana Staršenbaum** (rus. *А́нна Генна́дьевна Старшенба́ум*, g. 1989 m. balandžio 26 d. Maskvoje) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

Aktorės karjerą pradėjo būdama keturiolikos metų, kai baigė mokyklą ir įstojo į Maskvos jaunimo teatrą, vadovaujamą Viačeslavo Spesivcevo. Kitados tenkinosi masinėse scenose būdama statiste.

2008 m. atliko pirmąjį pagrindinį vaidmenį Leonido Rybakovo filme „Pasakyk Leo", laimėjusiame tarptautinį Ramiojo vandenyno meridiano filmų festivalį Vladivostoke nominacijoje „Publika už geriausią rusų filmą".

2010 m. dalyvavo erotinėje fotosesijoje Dahabe ir davė ilgą interviu žurnalui Maxim, kur sulaukė palyginimų su Mila Jovovič ir Natalie Portman. Vėliau ji apgailestavo dėl atviros fotosesijos.

2017 m. pradėjo filmuotis seriale „Psichologiūkštės" kartu su Anastasija Panina ir Sofija Kaštanova.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru