recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
2003 m. Bolonijos automobilių paroda
**Bolonijos automobilių paroda** (angl. *Bologna Motor Show*) – tarptautinė automobilių paroda, kasmet pirmąją gruodžio savaitę rengiame Bolonijos mieste, Italijoje. Parodą koordinuoja Tarptautinė automobilių gamintojų organizacija (pranc. *Organisation Internationale des Constructeurs d'Automobiles*).

Parodoje taip pat pristatomi motociklai, Formulės 1 ir ralio automobilių koncepciniai modeliai. Lauke esančioje trasoje lankytojams leidžiama išbandyti kai kuriuos automobilius, vykdomos nedidelės automobilių lenktynės.

Istorija
--------

Pirmą kartą, 1976 m. parodą surengė Mario Zodiaco.

2007 m. gruodžio 7–16 d. vykusioje 32-ojoje parodoje savo produktus pristatė 389 eksponentai iš 22 šalių, parodos plotas siekė apie 230 000 m² (140 000 m² po stogu ir 90 000 m² atvirame lauke).

2013 m. turėjusi įvykti paroda buvo atšaukta dėl dalyvių stygiaus.

2014 m. buvo surengta 39-oji Bolonijos paroda, kurią aplankė apie 300 000 lankytojų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lack of exhibitors cancels Italy’s Bologna Motor Show Archyvuota kopija 2013-10-15 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  IL NUOVO MOTOR SHOW CHIUDE OGGI CON OLTRE 300.000 VISITATORI Archyvuota kopija 2015-02-16 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Bolonijos automobilių paroda** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2012-04-08 iš Wayback Machine projekto. (italų, anglų k.)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAutomobilių parodos |
| --- |
|  |
| Rengiamos kasmet | 
Jungtinės Amerikos Valstijos Detroitas *(sausis)* · Jungtinės Amerikos Valstijos Čikaga *(vasaris)* · Kanada Torontas *(vasaris)* · Šveicarija Ženeva *(kovas)* · Jungtinės Amerikos Valstijos Niujorkas *(kovas/balandis)* · Indonezija Džakarta *(liepa)* · Australija Melburnas/Sidnėjus *(liepa/spalis)* · Jungtinės Amerikos Valstijos Los Andželas *(lapkritis–gruodis)* · Italija Bolonija *(gruodis)* |
|  |
| Rengiamos kas dveji metai | 

|  |  |
| --- | --- |
| Nelyginiais metais | 
Pietų Korėja Seulas *(balandis)* · Kinijos LR Šanchajus *(balandis)* · Vokietija Frankfurtas *(rugsėjis/spalis)* · Japonija Tokijas *(lapkritis/gruodis)* |
|  |
| Lyginiais metais | 
Indija Delis *(sausis)* · Kinijos LR Pekinas *(balandis/gegužė)* · Jungtinė Karalystė Londonas *(rugpjūtis)* · Rusija Maskva *(rugpjūtis)* · Prancūzija Paryžius *(rugsėjis/spalis)* |

 |
|  |
| **Kategorija** |

 |
| Bolturinas*Болтурино* |
| --- |
| 

BolturinasBolturinas

58°19′0″ š. pl. 100°01′0″ r. ilg.﻿ / ﻿58.31667°š. pl. 100.01667°r. ilg.﻿ / 58.31667; 100.01667﻿ (Bolturinas)Koordinatės: 58°19′0″ š. pl. 100°01′0″ r. ilg.﻿ / ﻿58.31667°š. pl. 100.01667°r. ilg.﻿ / 58.31667; 100.01667﻿ (Bolturinas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Krasnojarsko kraštas Krasnojarsko kraštas |
| **Rajonas** | Kežmos rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 272  |
| **Altitudė** | 443 m |

**Bolturinas** (rus. *Болтурино*) – miško kirtėjų gyvenvietė Angaros kairiajame krante, Kežmos rajonas, Krasnojarsko kraštas, Rusija. Gyvenvietę – kelis barakus ir namus taigoje – pastatė tremtiniai. Dab. Dvorecko kaimo tarybos centras.

Lietuviai
---------

1948 m. birželio mėn. į Bolturiną iš TSRS okupuotos Lietuvos buvo atitremta apie 90 šeimų. Tremtiniai kirto mišką – kirtavietės buvo už 10 km nuo Bolturino, gabeno rąstus prie upės, plukdė, dirbo statybose. 1957–1960 m. jiems išvykus į Lietuvą arba persikėlus kitur, gyvenvietė sumenko. 1989–1992 m. daug lietuvių palaikų iš Bolturino kapinių parvežta į Lietuvą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Bolturinas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 345 psl.
**Algimantas Vincas Kajackas** (1932 m. gruodžio 21 d. Trakėnuose, Kalvarijos valsčiuje – 2015 m. sausio 16 d. Kaune) – Lietuvos kunigas, teologijos daktaras nuo 1994 m.

Biografija
----------

1956–1961 m. ir 1980–1982 m. studijavo teologiją Kauno tarpdiecezinėje kunigų seminarijoje. 1961 m. įšventintas kunigu. 1961–1975 m. vikaras Prienuose ir Šakiuose. 1976–1984 m. Kauno tarpdiecezinės kunigų seminarijos prefektas, nuo 1984 m. joje, nuo 1990 m. ir Vytauto Didžiojo universiteto Katalikų teologijos fakultete dėsto Bažnyčios istoriją, liturgiką ir patrologiją, 1984 m. docentas. Nuo 1994 m. Vilkaviškio katedros kapitulos kanauninkas.

Paskelbė straipsnių apie Lietuvos Katalikų bažnyčios archyvus, bažnytinį meną, Lietuvos Katalikų bažnyčios istoriją. Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorius.

Palaidotas Marijampolės Šv. Vincento Pauliečio parapijos bažnyčios šventoriuje.

Bibliografija
-------------

* Bažnyčia liturgijoje, 1997 m.
* Bažnytinio meno istorija, 2005 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algimantas Vincas Kajackas. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2018-08-01. Nuoroda tikrinta 2023-02-28.
2. ↑  *Algimantas Vincas Kajackas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 157 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Antantės sąjungos nustatytos Lietuvos-Lenkijos demarkacijos linijos 1919–1939 metais.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|   | Pirmoji, 1919 m. birželio 18 d. |   | Antroji, 1919 m. liepos 27 d. |
|   | Suvalkų sutartis, 1920 m. spalio 3 d. |   | 1923 m. vasario 3 d. |

Demarkacinės linijos apsauga ant tilto per Merkį
**Lietuvos–Lenkijos demarkacinės linijos** – linijos, 1919–1939 m. žymėjusios Lietuvos ir Lenkijos laikinąją sieną, nustatinėtos Antantės atstovų, iš esmės – Jungtinės Karalystės ir Prancūzijos, pritariant Italijai ir Japonijai. Šios linijos buvo nustatomos siekiant sustabdyti karo veiksmus tarp Lenkijos ir Lietuvos kariuomenių, sutaikyti šias valstybes suvienijant jas kovai prieš Tarybų Rusiją. 1920 m. spalio pradžioje Suvalkų derybose sutarta demarkacijos linija nesukliudė Lenkijai tą patį mėnesį okupuoti ir vėliau aneksuoti Vilniaus krašto.

Pirmoji demarkacinė linija nustatyta 1919 m. birželio 18 dieną, liepos 26 ar liepos 27 dieną Lietuvos vyriausybės prašymu nustatyta antroji. Pagal abu nutarimus, Lenkijai paliktas Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. 1920 m. po Raudonosios armijos užkariavimų ir Lietuvos-Tarybų Rusijos taikos sutarties (1920 m. liepos 12 d.) demarkacijos linijos faktiškai panaikintos, o 1920 m. spalio 7 d. Suvalkų sutartimi tarp Lietuvos ir Lenkijos nustatyta trečioji demarkacijos linija, pagal kurią Vilnius atiteko Lietuvai.

1920 m. spalio 9 d. generolui Liucjanui Želigovskiui inscenizavus maištą ir apėjus demarkacijos liniją (pasibaigusią ties Bastūnais) lenkai vėl perėmė Vilnių. Tarpininkaujant Tautų Sąjungai, lapkričio 29 d. sudarytos Kauno paliaubos, kuriomis tarp Vilniaus krašto ir Lietuvos nustatyta neutralioji zona. 1923 m. vasario 3 d. Tautų Sąjunga zoną padalijo Lietuvai ir Lenkijai, o kovo 15 d. Ambasadorių konferencijoje nutarta naujai susidariusią demarkacijos liniją laikyti valstybine siena. Nors Lietuva šios sienos nepripažino, ji egzistavo iki 1939 m. spalio 27 d.
| **Algimantas Čepaitis** |
| --- |
| Gimė | 1932 m. spalio 28 d. (90 metų)Panevėžys |
|  |
| Veikla | karinis veikėjas, dimisijos pulkininkas |
|  |
| Alma mater | Leningrado kūno kultūros ir sporto institutas |

**Algimantas Čepaitis** (g. 1932 m. spalio 28 d. Panevėžys) – Lietuvos karinis veikėjas, dimisijos pulkininkas.

Biografija
----------

1955 m. Vilniuje baigė finansų mokyklą, 1962 m. baigė Leningrado kūno kultūros ir sporto institutą.

1951-1984 m. tarnavo SSRS ginkluotosiose pajėgose. 1956-1957 m. 16-osios lietuvių šaulių divizijos finansų tarnybos viršininkas. 1957-1958 m. ir 1962-1974 m. divizijos fizinio parengimo viršininkas. 1977-1980 m. Leningrado transporto ir užnugario karo akademijos Fizinio parengimo ir sporto katedros viršininkas. 1980-1984 m. LSSR Savanoriškosios draugijos armijai, aviacijai ir laivynui remti pirmininko pavaduotojas. 1985-1989 m. dirbo LSSR Švietimo ministerijoje, 1987-1988 m. Karinio rengimo skyriaus viršininkas. 

1992 m. pulkininkas. 1992-1995 m. ir nuo 1999 m. Krašto apsaugos mokyklos (nuo 1994 m. Lietuvos karo akademija) darbuotojas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Jurkevičius. *Algimantas Čepaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. - 304 psl.
| **Algimantas Švėgžda** |
| --- |
| Gimė | 1941 m. balandžio 22 d.Kelmėje |
| Mirė | 1996 m. liepos 4 d. (55 metai)Berlyne |
| Vaikai | Martynas Švėgžda von Bekeris |
|  |
| Veikla | lietuvių tapytojas, grafikas. |

**Algimantas Švėgžda** (1941 m. balandžio 22 d. Kelmėje – 1996 m. liepos 4 d. Berlyne) – lietuvių tapytojas, grafikas.

Biografija
----------

Gyveno Plaučiškių kaime, mokėsi Rozalimo mokykloje. 1967 m. baigė Vilniaus dailės institutą. Tuoj po instituto baigimo LTSR Dailininkų sąjungoje jam pavyko atgaivinti Jaunųjų dailininkų susivienijimą, kuriam vadovavo 1969–1976 m.

Netikėtai susirgęs sunkia liga, jaunas ir perspektyvus dailininkas išvyko į Vakarus. Berlyne padaryta transplantacijos operacija menininkui suteikė viltį gyventi, nuo 1982 m. gyveno Rytų Vokietijoje. 1988 m. tapo Vokietijos dailininkų sąjungos nariu, 1991–1994 m. dėstė piešimo ir pastelės kursą Švalenbergo vasaros akademijoje.

Sūnus smuikininkas Martynas Švėgžda von Bekeris

Kūryba
------

Dirbo tapybos, grafikos srityse. 1976 m. jau pirmieji darbai buvo apdovanoti Visasąjungine komjaunimo premija.

Nutapė figūrinių kompozicijų, natiurmortų, portretų, peizažų, sukūrė grafikos darbų, akvarelių, pastelių, iliustravo knygas. Gyvendamas užsienyje sukūrė ciklus: „Išminties ieškojimas" (1980–1984), „Pokalbiai su daiktais ir žmonėmis" (1984), „Tibeto piemenims" (1991), „Rudens meditacijos" (1993), „Žiemos meditacijos arba trys žiemos mėnesiai", „Laiškas mano senelei", „Mano burtai", „Rugelis", „Vapsvų lizdai", iliustracijas M. Martinaičio „Kukučio baladėms", daugybę kamerinio pobūdžio biografinių kompozicijų, pastelių iš kelionių po Europą.

Nacionaliniam M. K. Čiurlionio dailės muziejui 1991 m. užrašė 44 savo autorinius darbus, vėliau padovanojo Kaunui 224 savo kūrinius. 1999 m. jau po dailininko mirties, dar 22 darbai buvo perduoti miestui.

Parodos
-------

Rengė parodas Berlyne, Giustrove, Svalenberge, Freiburge. 1992 m. surengė parodas Kaune, Ukmergėje, Kėdainiuose, 1993–1994 m. išplėstines parodas Kaune, 1996 m. – parodą Druskininkuose. 1997 m. Vilniuje įvyko didelė retrospektyvinė A. Švėgždos kūrybos paroda.

Nuorodos
--------

* Skirtukai Archyvuota kopija 2007-10-06 iš Wayback Machine projekto.
* Algimanto Švėgždos parodos Šiauliuose (2011) atidarymas Archyvuota kopija 2012-02-07 iš Wayback Machine projekto.
**Aštabis** (*Aštabi*, *Astabi*) – karo dievas huritų mitologijoje. Mesopotamijos mitologijoje jį atitinka Ninurta. Ulikumio mite minima, kad kovojęs dievo Tešubo pusėje.[1]

Aštabis – viena iš huritiškos kilmės dievybių Eblos panteone (drauge su Adama, Hapat, Išhara). Aštabio ir Adamos garbei buvo pavadinti du eblaitų kalendoriaus mėnesiai – antrasis ir devintasis. Be to, Ebloje aptiktas įrašas, kuriame nurodoma, kad Aštabio statulai pagaminti turėjo būti panaudota 40 Dilmuno šekelių aukso.[2] Aštabis minimas ir viename Ugarito dievų sąraše.[3] Alalache ir Hatuše aptikta asmenvardžių, kurių dėmuo yra Aštabio vardas.[4]

Pasak Giovanni Pettinato, iš huritų Aštabį perėmė hetitai.[4] Hetitų įrašuose Aštabio vardas būdavo užrašomas šumerograma *dZABABA*.[5]

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Аштаби, Астаби* // Мифологический словарь/Гл.ред. Е.М. Мелетинский - М.:'Советская энциклопедия', 1990 г.- 672 с.
2. ↑  Giovanni Pettinato. The archives of Ebla: an empire inscribed in clay. Doubleday, 1981, p. 152, 251, 253, 256.
3. ↑  André Caquot, Maurice Sznycer. Ugaritic Religion. BRILL, 1980, p. 16.
4. 1 2  Andrews University Seminary Studies, Vol. 19–20. Andrews University Press, 1981, p. 60–62.
5. ↑   Gwendolyn Leick (2002). A Dictionary of Ancient Near Eastern Mythology, p. 167. ISBN 9781134641024.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Metamorfizmas** – geologinis procesas, kurio metu pasikeičia uolienų mineralinė sudėtis, taip pat struktūra. Šie pakitimai susiję su temperatūros, slėgio ir fluidų poveikiu.

Metamorfizmo rūšys
------------------

### Pagal pagrindinį veiksnį

Metamorfizmas pagal pagrindinį veiksnį skirstomas į:

* Terminį
* Dinaminį arba dislokacinį
* Dinamoterminį arba regioninį
* Smūginį arba impaktinį
* Metasomatizmą arba cheminį metamorfizmą

### Pagal geologinę padėtį

Metamorfizmas gali būti skirstomas pagal tai, kokioje geologinėje padėtyje vyksta:

* Kontaktinis
* Orageninis
* Vandenyno gubrių

### Pagal pasireiškimo mastą

* regioninis
* vietinis arba lokalinis

### Pagal progreso kryptingumą

* Progresyvusis
* Regresyvusis
* Polimetamorfizmas

### Pagal medžiagos migracijos mastą

* Izocheminis
* Alocheminis

Pagrindiniai metamorfizmo veiksniai
-----------------------------------

Metamorfizmą sąlygoja šie veiksniai:

* temperatūra
* slėgis
* fluidų poveikis

Yra sutarta, kad metamorfiniai procesai prasideda kai uolienų temperatūra pasiekia 100 °C ribą, o metamorfizmo procesai užgęsta kai pasiekiama 700-900 °C ribą (uolienos esant tokiai temperatūrai išsilydo – prasideda magmatizmo procesai. Nėra susitarta dėl slėgio ribų. Kai kurie mokslininkai mano, kad esant atmosferos slėgui vykstantis uolienų pakitimai nepriskiriami metamorfiniams procesams. Bet kai kurie metamorfiniai procesai gali vykti ir esant labai mažam slėgui.
**Algimantas Šalna** (g. 1959 m. rugsėjo 12 d. Vidiškėse, Ignalinos raj.) – Lietuvos biatlonininkas, pasaulio ir olimpinių žaidynių čempionas.

Biografija
----------

Treneris – Albertas Jakubauskas. 1980–1986 m. buvo Sovietų Sąjungos biatlono rinktinės narys. Pirmasis Lietuvos sportininkas, žiemos olimpinėse žaidynėse laimėjęs aukso medalį. 1984 m. Sarajevo olimpinėse žiemos žaidynėse laimėjo auksą estafečių 4×7,5 km varžybose, individualiose 10 km lenktynėse užėmė penktąją vietą. 1983 m. Anterselvoje (Italija) ir 1985 m. Ruhpolding’e (Vokietija) tapo pasaulio čempionu estafečių varžybose.

Baigęs sportininko karjerą, treniravo Sovietų Sąjungos moterų biatlono rinktinę. Nuo 1991 m. penkiolika metų yra JAV biatlonininkų rinktinės vyriausiasis treneris. 1994 m. 1998 m. 2002 m. ir 2006 m. olimpinėse žiemos žaidynėse – JAV olimpinės biatlono rinktinės vyriausiasis treneris.

Šaltiniai
---------


* Algimantas Šalna: Norėjau būti geriausias Archyvuota kopija 2016-02-01 iš Wayback Machine projekto.
Skirtingi ašmenų galandimo būdai
**Ašmenys** – aštrus geležtės ar kitokio objekto kraštas, skirtas pjauti, kirsti ar gremžti.

Neaštrūs ašmenys (pvz. plastikinių peilių ar panašių įrankių) gali būti gaunami geležtę liejant ar štampuojant. Vėliau tokie ašmenys dar gali būti galandami (pvz. varinių ar bronzinių durklų ar kalavijų, kurie bronzos amžiuje būdavo liejami).
Metalinių geležčių ašmenys paprastai gaunami galandant neaštrų kraštą, kuris gali būti gaunamas kalant, liejant, valcuojant.

Ašmenis turi tokie įrankiai, kaip peiliai, kirviai, dalgiai, pjautuvai, kaltai, drožtuvai, kastuvai, kauptukai, obliai ir kt.

Taip pat ašmenis turi pjūklų dantys, grandininių pjūklų grandinės, vadinamoji *ašmeninė viela* (angl. *razor wire*),

Ašmenų tinkamumas pjovimui ar kirtimui priklauso ne tik nuo medžiagos, iš kurios padaryti ašmenys (metalas, metalo keramika, plastikas ir pan.), bet ir nuo geležtės formos bei ašmenų formos.

Titnaginių, obsidianinių ir kitokių panašių akmeninių įrankių iš skalių uolienų ašmenys būdavo daromi ir aštrinami reikiamu kampu nuskeliant nuoskalas.

* Japoniškų virtuvinių peilių ašmenų formos. 2 variantas skirtas dešiniarankiams, 3 - kairiarankiams

Nuorodos
--------

1. ↑  Razor Wire Machine

* Types of blade bevels Archyvuota kopija 2007-03-04 iš Wayback Machine projekto.
* Glossary Of Knife Terms Archyvuota kopija 2007-08-17 iš Wayback Machine projekto.
Lietuvos–Rusijos valstybinė siena|  
Siena ties Didžiąja kopa (Kuršių nerija) |
| Valstybės |  Lietuva  Rusija |
| Ilgis | 274,89 km km |

**Lietuvos–Rusijos valstybinė siena** – tarpvalstybinė siena tarp Lietuvos ir Rusijos. 274,89 km ilgio siena yra išorinė Europos Sąjungos (ES), Šengeno erdvės ir Nepriklausomų valstybių sandraugos siena. Siena nustatyta 1997 m. spalio 24 d. sutartimi tarp šalių. Siena 18,5 km eina Kuršių mariomis, jūra – 22,22 km.

Apibrėžimas
-----------

Pagal sienų sutartį valstybinė siena apibrėžiama taip: prasidedanti nuo trijų sienų sankirtos Lietuvos, Lenkijos ir Rusijos, siena driekiasi per Vištyčio ežerą, eina Lieponos upe, kerta Matlaukio tvenkinį. Toliau siena eina Širvintos upe, šiai įtekėjus į Šešupę tęsiasi pastarąja iki santakos su Jotija. Besidriekdama šiaurės kryptimi siena rytuose palieka Keršiškių ir Sudargo kaimus. Nuo Smalininkų iki Skirvytės atsišakojimo siena eina Nemunu, toliau tęsiasi Skirvyte ir Tiesiąja. Šiaurės rytų kryptimi siena kerta Kuršių marias ir Kuršių neriją.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lietuvos–Rusijos valstybinė siena** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. 1 2  „Lietuvos Respublikos ir Rusijos Federacijos sutartis dėl Lietuvos ir Rusijos valstybės sienos". Nuoroda tikrinta 2019-12-21.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Confessions on a Dance Floor** – dešimtasis Madonnos studijinis albumas išleistas 2005 metais. Albumas 2006 metais buvo reklamuojamas pasauliniu Madonnos turu „Confessions Tour", kuris vėliau, 2007 metais buvo išleistas kaip CD ir DVD formatų albumas „The Confessions Tour".

Albumo dainos
-------------

* Albumo dainų sąrašas:

01. Hung Up  

02. Get Together  

03. Sorry  

04. Future Lovers  

05. I Love New York  

06. Let It Will Be  

07. Forbidden Love  

08. Jump  

09. How High  

10. Isaac  

11. Push  

12. Like Ir or Not  

  

13. Fighting Spirit (*„Special Edition"* bonus takelis)  

  

* Kitos dainos:

14. Super Pop (skirtas siųstis nemokamai iš interneto)  

15. History (įdėtas į singlą „Jump")  

16. Triggering Your Senses (nekomercinė daina paleista į internetą)  

  

* Demo versijos:

Keep the Trance (iš jos buvo padaryta daina „Hey You")  

Land of the Free (buvo perdirbta ir pervadinta į „History")  

  

* Singlai:

1. Hung Up (2005)  

2. Sorry (2006)  

3. Get Together (2006)  

4. Jump (2006)
| Medaliai |
| --- |
| Mete GazozMete Gazoz |
| Vyrų šaudymas iš lanko |
| **Atstovaujant: Turkijos vėliava Turkija**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2020 Tokijas | Vienetai |
| Pasaulio čempionatas |
| **Bronza** | 2021 Janktonas | Mišri komanda |
| Europos čempionatas |
| **Sidabras** | 2016 Notingiamas | Vientetai |
| **Bronza** | 2022 Miunchenas | Vienetai |

**Metė Gazozas** (*Mete Gazoz*, g. 1999 m. birželio 8 d. Stambule) – turkų šaulys iš lanko, olimpinis čempionas.

Biografija
----------

2013 m. pasaulio jaunučių čempionate pelnė vaikinų komandinį sidabro medalį. 2014 m. dalyvavo jaunimo olimpinėse žaidynėse, kuriose užėmė 4-ą vietą.

2016 m. Europos čempionate iškovojo vienetų sidabro medalį ir užsitikrino patekimą į olimpines žaidynes. Savo debiutinėse 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse turkas užėmė 17-ą vietą. 2018 m. Viduržemio jūros žaidynių čempionas.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dalyvavo dvejose rungtyse. Mišrių porų varžybose kartu su Yasemin Anagöz pateko į pusfinalį, bet jame pralaimėjo Nyderlandų duetui. Kovoje dėl bronzos pralaimėta Meksikos rinktinei ir galutinėje rikiuotėje turkai užėmė 4-ą vietą. Vyrų vienetų varžybose Gazoz pasiekė finalą, kuriame įveikė italą Mauro Nespoli ir tapo olimpiniu čempionu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. liepos 29 d.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŠaudymo iš lanko olimpiniai čempionai vyrų vienetų varžybose |
| --- |
|  |
| 

* 1972:  John Williams (USA)
* 1976:  Darrell Pace (USA)
* 1980:  Tomi Poikolainen (FIN)
* 1984:  Darrell Pace (USA)
* 1988:  Jay Barrs (USA)
* 1992:  Sébastien Flute (FRA)
* 1996:  Justin Huish (USA)
* 2000:  Simon Fairweather (AUS)
* 2004:  Marco Galiazzo (ITA)
* 2008:  Viktor Ruban (UKR)
* 2012:  Oh Jin-hyek (KOR)
* 2016:  Ku Bon-chan (KOR)
* 2020:  Mete Gazoz (TUR)
 |

 |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|  |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| a8 | b8 | c8 | d8 | e8 | f8 | g8 | h8 |
| a7 | b7 | c7 | d7 | e7 | f7 | g7 | h7 |
| a6 | b6 | c6 | d6 | e6 | f6 | g6 | h6 |
| a5 | b5 | c5 | d5 | e5 | f5 | g5 | h5 |
| a4 | b4 | c4 | d4 | e4 | f4 | g4 | h4 |
| a3 | b3 | c3 | d3 | e3 | f3 | g3 | h3 |
| a2 | b2 | c2 | d2 | e2 | f2 | g2 | h2 |
| a1 | b1 | c1 | d1 | e1 | f1 | g1 | h1 |

 |  |
|  |

 |
| Bokšto ėjimai |

**Bokštas** (persų kalba رخ rokh) – šachmatų figūra. Kiekvienas žaidėjas turi du bokštus, po vieną kiekviename savo pusės kampe. Algebriniu žymėjimu pradinė bokštų vieta – baltųjų **a1** ir **h1**, juodųjų **a8** ir **h8**.

Šachmatų lentoje gali vaikščioti stačiai ir gulsčiai neribojant langelių skaičiaus. Šitaip bokštas gali vaikščioti tik iki pirmos kliūties. Sutikus priešingos spalvos figūrą, ji nuimama nuo lentos, o į jos vietą pastatomas bokštas. Bokštas ir karalius gali atlikti rokiruotę.

Iš pradžių bokšto figūra buvo kovos vežimas. Persų kalba *rokh* reiškia vežimą. Rytietiškuose šachmatuose *xiangqi* ir *shogi* taip pat reiškia kovos vežimą. Vakaruose beveik visur figūra turi pilies bokšto formą.

Vežimo virtimas bokštu aiškinamas kalbiniu panašumu tarp persų *rokh* ir it. *rocca* (pilis).

Paprastai bokštas yra laikomas 1,5-2 pėstininkais vertingesniu už rikį ar žirgą. Rikio ar žirgo iškeitimas į bokštą vadinamas kokybės laimėjimu. 2 bokštai laikomi vertingesniais už valdovę.

| Šachmatai |
| --- |
|  | Karalius |  |
|  | Valdovė |  |
|  | Bokštas |  |
|  | Rikis |  |
|  | Žirgas |  |
|  | Pėstininkas |  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ch. R. Kapablanka. Šachmatų vadovėlis. Mintis, 1978. 175 p.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Šachmatų figūros vertė
**Darius Kučinskas** (g. 1966 m. kovo 29 d. Ukmergėje) – Lietuvos muzikologas, pianistas, pedagogas, humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1981 m. baigė Ukmergės muzikos mokyklą, 1986 m. baigė Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniosios muzikos mokyklos fortepijono specialybę pas dėst. R. Sakalienę. 1993 m. baigė Lietuvos muzikos akademijos B. Vainiūnaitės fortepijono klasę. 2002 m. parengė ir apgynė disertaciją "M. K. Čiurlionio fortepijoninės muzikos tekstas (genezės aspektas)". 

1990–1998 m. Nacionalinio M. K. Čiurlionio dailės muziejaus vyresnysis mokslo darbuotojas. 2002–2005 m. dėstė Lietuvos muzikos akademijos Kauno fakultete. Nuo 2003 dėsto Kauno technologijos universitete, nuo 2004-2014 m. Garso ir vaizdo menų technologijų katedros vedėjas. Nuo 2010 Kauno technologijos universiteto profesorius. Nuo 2016 m. - akredituotas Europos aukštojo (muzikos) mokslo ekspertas (MusiQuE, Belgija). Dalyvavo akredituojant muzikos studijas Lietuvoje, Kazachstane, Rusijoje (P. Čaikovskio konservatorija).

Publikavo virš 20 mokslo straipsnių, parengė katalogus "Chronologinis M. K. Čiurlionio muzikos katalogas" (2007), "Lietuviška muzika pianolai" (2014), sudarė knygas "Music and Technologies" (2013), "Music and Technologies 2" (2014), "Ethnic Piano Rolls in the United States (2021) (visos publikuotos Cambridge Scholars Publishing). Redagavo ir paskelbė virš 10 Čiurlionio muzikos leidinių. Skaitė mokslo pranešimus Europoje, JAV, Kinijoje, Japonijoje. 

Moksliniai interesai: muzikos tekstologija, lietuvių (tame tarpe ir išeivijos) muzikos istorija, lietuviškos muzikos įrašai pianolai.

Kaip solistas koncertavo Lietuvoje (Vilnius, Kaunas, Ukmergė, Klaipėda, Kėdainiai), Latvijoje (Ryga, Daugpilis), Vokietijoje (Saarbrucken), JAV (Čikaga).

Bibliografija
-------------

* M. K. Čiurlionio kūriniai fortepijonui: rankraščiai ir redakcijos, 1999 m.
* Trys etiudai apie Mikalojaus Konstantino Čiurlionio muziką (Three Etudes on Music of Mikalojus Konstantinas Čiurlionis), 2003 m.

Parengė spaudai M. K. Čiurlionio muzikos leidinius:

* Kyrie, Gloria, Agnus, 1993 m.
* Tema ir variacijos D-dur, 1995 m.
* Penki chorai Sofijos Kymantaitės žodžiais, 1995 m.
* Pjesės fortepijonui, 1996 m.
* Ankstyvieji kanonai, 1998 m.
* Fuga b-moll. Faksimilė ir urtekstas, 2000 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eugenijus Ignatonis. *Darius Kučinskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 187 psl.
| **Kęstutis Milkeraitis** |
| --- |
| Gimė | 1945 m. sausio 2 d.Delnickai, Krosnos valsčius |
| Mirė | 2014 m. gegužės 3 d. (69 metai)Vilnius |
| Tėvas | Richardas Milkeraitis |
| Motina | Emilija Rutkauskaitė |
| Sutuoktinis (-ė) | Janina Milkeraitienė |
| Vaikai | Gabrielė, Kristina |
|  |
| Veikla | teisininkas, visuomenės veikėjas |
| Partija | 1990 m. Nepriklausomybės partija |
|  |
| Alma mater | 1974 m. Vilniaus universitetas |

**Kęstutis Milkeraitis** (1945 m. sausio 2 d. Delnickuose, Krosnos valsčius, Marijampolės apskritis – 2014 m. gegužės 3 d. Vilniuje) – Lietuvos teisininkas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Gimė agronomo, visuomenės veikėjo, Klaipėdos krašto sukilėlio Richardo Milkeraičio šeimoje, buvo vyriausias iš keturių vaikų. 1963 m. baigė Klaipėdos 4-ąją vidurinę mokyklą. 1968–1974 m. Vilniaus universitete studijavo teisę.

Dirbo tardytoju Vilniaus miesto prokuratūroje. 1977–1990 m. vadovavo Vilniaus medžioklės ir žūklės ūkiui. 1990–1991 m. teisininkas-referentas Valstybinėje komisijoje Rytų Lietuvos problemoms sureguliuoti. 1991–1994 m. LR Generalinės prokuratūros Tardymo departamento ypatingai svarbių bylų tardytojas. Vėliau dirbo teisininku LR statybos ir urbanistikos ministerijoje. Nuo 1997 m. LR Seimo nacionalinio saugumo komiteto patarėjas. 1999–2003 m. LR Seimo kontrolierius.

1989–1992 m. Mažosios Lietuvos reikalų tarybos pirmininko pavaduotojas. Nuo 1989 m. Lietuvininkų bendrijos „Mažoji Lietuva" narys, 1996–1999 m. seimelio narys, K. Donelaičio draugijos narys. 1990–2002 m. Nepriklausomybės partijos narys. Lietuvos piliečių chartijos narys, Lietuvių fronto bičiulių sambūrio pirmininkas (nuo 2007 m.), Piliečių Santalkos inicijuotos pilietinės akcijos „Neišduok" signataras (2007 m.). Vienas iš Mažosios Lietuvos enciklopedijos II tomo rengėjų

Palaidotas Kėdainiuose.

Liudijimai dėl Lietuvos valstybingumo žlugdymo
----------------------------------------------

2007 m. gruodį internetiniuose portaluose „XXI amžius", bei „Bernardinai" atspausdintas K. Milkeraičio straipsnis, kuriame autorius nurodė tuometinės Lietuvos įtakos struktūrų saitus su buvusia sovietinės Lietuvos nomenklatūra. Straipsnyje korupcija ir valstybingumo žlugdymu kaltinti svarbūs lietuvos politikos, verslo, bei žiniasklaidos veikėjai.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Mirė teisininkas Kęstutis Milkeraitis, 2014-05-05[neveikianti nuoroda]
4. ↑  Vestuvių generolai ir Lietuvos saugumas (I), 2007-12-10
5. ↑  Vestuvių generolai ir Lietuvos saugumas (II), 2007-12-12
**Lietuvos žmogaus genetikos draugija**, LŽGD – Lietuvos visuomeninė organizacija, veikianti nuo 1991 m. Vilniuje. Buveinė – Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikos, Medicininės genetikos centras. Santariškių g. 2.

Veikla
------

Vienija Lietuvos žmogaus ir medicinos genetikos specialistus. Turi apie 50 narių. Aukščiausias organas – narių suvažiavimas, šaukiamas ne
rečiau kaip kartą per 5 metus. Tikslas – gerinti Lietuvos gyventojų sveikatą, padėti rengti gydytojus, plėtoti žmogaus genetikos mokslą. 1997 m. priimta į Tarptautinę žmogaus genetikos draugijų federaciją (*International Federation of Human Genetics Societies*). Rengia susirinkimus, konferencijas, bendradarbiauja su kitais draugijomis. Lietuvos žmogaus genetikos draugija kartu su Lietuvos laboratorinės medicinos draugija leidžia žurnalą „Laboratorinė medicina", leidinį „Lietuvos žmogaus genetikos mokyklų darbai".

Pirmininkas Vaidutis Kučinskas – nuo 1991 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vaidutis Kučinskas. *Lietuvos žmogaus genetikos draugija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 355 psl.
| **Kęstutis Kėvalas** |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Gimė | 1972 m. vasario 17 d. (51 metai)Kaunas |
| Tautybė | lietuvis |
| Religija | Romos katalikas |
| Kauno arkivyskupas |
| Ėjo pareigas | 2020 m. vasario 19 d. – |
| Ankstesnis | Lionginas Virbalas |
|  |
| Veikla | arkivyskupas |
| Organizacijos | Kauno arkivyskupija |
| Pareigos | Kauno arkivyskupas metropolitas |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Kęstutis Kėvalas** (g. 1972 m. vasario 17 d. Kaune) – Kauno arkivyskupas metropolitas. Buvęs devintasis Telšių vyskupas ordinaras.

Biografija
----------

1990–1992 m. studijavo Kauno technologijos universiteto Radioelektronikos fakultete. 1993 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją. 1997 m. išvyko tęsti studijų Šv. Marijos seminarijoje ir universitete (angl. *St. Mary's Seminary and University*) Baltimorėje, JAV. 2000 m. ten baigė pagrindines teologijos studijas bei įgijo teologijos bakalauro ir magistro laipsnius.

2000 m. birželio 29 d. Kauno arkivyskupo Sigito Tamkevičiaus įšventintas kunigu.

2008 m. sausio 18 d. Kauno Vytauto Didžiojo universitete apgynė teologijos daktaro disertaciją tema „Laisvosios ekonomikos šaltiniai ir tikslai pagal encikliką Centesimus Annus". 2009–2011 m. buvo Katalikų teologijos fakulteto prodekanas.

2010 m. vasarį tapo Marijos radijo programų direktoriumi Lietuvoje.

2012 m. rugsėjo 27 d. paskirtas tituliniu Abziri vyskupu ir Kauno arkivyskupijos augziliaru.

2012 m. lapkričio 24 d. konsekruotas vyskupu Kauno Prisikėlimo bažnyčioje.

2017 m. balandžio 20 d. paskirtas Telšių vyskupo koadjutoriumi, o 2017 m. rugsėjo 18 d. Popiežiui Pranciškui priėmus vyskupo Jono Borutos SJ atsistatydinimą, paskirtas Telšių vyskupu ordinaru.

2020 m. vasario 19 d. popiežiaus Pranciškaus paskirtas Kauno arkivyskupijos metropolitu.

Šaltiniai
---------

* „Lietuvoje paskirtas naujas vyskupas – kunigas K.Kėvalas", ELTA, 2012-09-27

Išnašos
-------

1. 1 2  „Paskirtas Kauno vyskupas augziliaras Kęstutis Kėvalas", „Bernardinai.lt", 2012-09-27
2. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kęstutis Kėvalas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kun. dr. Kęstutis Kėvalas. Apie šventąją komerciją

| Romos katalikų bažnyčios vadovai |
| --- |
| Prieš tai:**Jonas Boruta** |  **Telšių vyskupas**2017–2020 | Po to:**Algirdas Jurevičius** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Lionginas Virbalas** |  **Kauno arkivyskupas**2020– | Po to:**–** |
**Lietuvos švietimo Vinco Kudirkos draugija** – Lietuvos suaugusiųjų švietimo organizacija, veikusi 1923–1936 m. Kaune. Pavadinta varpininko Vinco Kudirkos vardu. Priklausė Lietuvos kultūros sąjungai.

Veikla
------

Lietuvos švietimo Vinco Kudirkos draugija 1924 m. įsteigė V. Kudirkos liaudies universitetą, kuris turėjo Gamtos mokslų, Matematikos ir technikos bei Visuomenės mokslų fakultetus. Universitete Lietuvos universiteto profesoriai Pranas Augustaitis, Vaclovas Biržiška, Tadas Ivanauskas, Vladas Lašas, Antanas Purėnas, Kazys Sleževičius, Jonas Gudaitis-Vabalas, Zigmas Žemaitis ir kiti, taip pat gydytojai, mokytojai, visuomenės veikėjai skaitė gamtos, istorijos, medicinos, literatūros, psichologijos, meno ir kitas paskaitas. Į paskaitas susirinkdavo 400-500 klausytojų. Kaune draugija suorganizavo tris suaugusiųjų kursus, prisidėjo prie Lietuvos kultūros sąjungos ir Kultūros fondo suaugusiesiems šviesti organizavimo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos švietimo Vinco Kudirkos draugija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 336 psl.
**Darius Bražiūnas** (g. 1970 m. kovo 7 d. Vilniuje) – Lietuvos skulptorius.

Biografija
----------

1994 m. baigė Vilniaus dailės akademiją. 2000–2001 m. Lietuvos dailininkų sąjungos liejyklos „Bronzos amžius" direktorius.

Lietuvos dailininkų sąjungos narys. Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdžio narys. Turi dukrą Dominiką.

Kūryba
------

Sukūrė religinės, mitologinės, istorinės tematikos smulkiosios skulptūros kompozicijų (bronzinių statulėlių, medalių): „Judita", „Šv. Kazimieras", „Aukojimas", „Choralas" (1994–1996 m.), „Eglė" (1997 m.), „Laivas" (1998 m.), „Debesų laivas", „Gyvenimo kelias" (abu 2000 m.); portretinį medalioną ir memorialinę lentą smuikininko K. Guntnerio paminklui Grosbreitenbache (Vokietija, 2000 m.).

Kūriniai simbolinės, filosofinės prasmės, pasižymintys kompozicijos, plastikos ir raiškos priemonių įvairove, nuo uždaro silueto, kompaktiškų, aptakių iki ažūriškų, komplikuotų formų.

Individualios parodos
---------------------

* Vilnius, 1994 m.
* Erfurtas, 1995 m.
* Viena, 1998 m.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai

Išnašos
-------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis. *Darius Bražiūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 461 psl.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos Respublikos liberalų sąjūdis - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-05-17 iš Wayback Machine projekto.
Palangos insektariumas
Eksponatai
**Insektariumas** – vienintelis Lietuvoje specializuotas (nariuotakojų) zoologijos sodas (insektariumas), buvęs Palangoje. Jame buvo eksponuojami vorai paukštėdos, tarantulai, šimtakojai, skorpionai, vabalai, maldininkai ir gyvalazdės. Lankytojai buvo supažindinami su gyvūnais ir jų aplinka.

Palangos „Insektariumo" įkūrėjai – Mindaugas Maurukas ir Edgaras Čepulkovskis. Insektariumo direktorius Mindaugas Maurukas.

Istorija
--------

2013 metais Mindaugas Maurukas ir Edgaras Čepulkovskis pradėjo dirbti drauge. Jie įkūrė egzotinių nariuotakojų elektroninę parduotuvę „Staktos voras".

2013 metų rudenį gamtininkai pradėjo projektą „Nariuotakojai mokykloje".
Su ekspozicija jie važinėjo po Klaipėdos, Telšių ir Tauragės apskričių mokyklas, pasakodami mokiniams apie vabzdžius.

2014 metų birželį Mindaugas Maurukas ir Edgaras Čepulkovskis Palangoje įkūrė pirmąjį insektariumą Lietuvoje.
2019 metų birželį Insektariumas išsikėlė iš Palangos. Insekatariumas turėjo persikelti į Vilnių, bet kol kas jo likimas nežinomas.

Šaltiniai
---------

* Palangoje – nariuotakojų zoologijos sodas
* Foto
* 
*

Nuorodos
--------

* Palangos zoologijos sodas-insektariumas
Ramseier & Jenzer autobusas Nr. 078 Vilniuje
**„Ramseier & Jenzer AG"** buvo Šveicarijos automobilių gamykla, veikusi 1919 – 1989 m. Bylyje. Kompanija gamino prabangius automobilius, pirkdama jiems važiuokles iš kitų gamintojų. Taip pat gamino ir įvairiausius autobusus bei troleibusus. Praeityje tai buvo vienas svarbiausių Šveicarijos automobilių gamintojų.

Kadangi ilgainiui buvo nustota gaminti automobilių važiuokles pardavimui, įmonės veikla 1958 m. iš esmės sustojo, nors iki 1992 m. gamykla vis dar rinko autobusus bei sunkvežimius. Trys ant Mercedes Benz O405 važiuoklės surinkti „Ramseier & Jenzer" autobusai 2001 m. pateko į Vilnių ir buvo eksploatuojami iki 2018 m.

Galerija
--------

* Carrosserie Worblaufen pagamintas Isotta Fraschini 8A kabrioletas
* Carosserie Worblaufen pagamintas Hotchkiss 2050 automobilis

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Ramseier, Streun and CO. Jenzer Worblaufen Switserland Archyvuota kopija 2021-01-25 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2021-02-09 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Elektrovara** – pašalinių jėgų veikimą apibūdinantis skaliarinis fizikinis dydis (sutrumpintai **evj**), matuojamas voltais, yra elektros srovės šaltinio, tokio kaip galvaninis elementas, termopora, fotoelementas, generatorius ar kt. Elektrinė įtampa. Dažnai apibrėžiamas kaip šaltinio kuriamas potencialų skirtumas elektrinėje grandinėje. Ankstesnėje literatūroje ji dar vadinama terminu **elektrovaros jėga**, žymimas {\displaystyle {\mathcal {E}}} arba evj. Elektrovara cheminę, mechaninę ir kitų rūšių energiją verčia į elektros energiją. Žodžiu „Jėga" šiuo atveju apibūdinama ne mechaninė jėga, matuojama Niutonais, bet potencialas (krūvio savitoji energija), matuojamas voltais.

Elektrovara uždarame kontūre yra pašalinių jėgų darbo, atliekamo perkeliant krūvį kontūru, ir to krūvio santykis:

{\displaystyle {\mathcal {E}}={\frac {A}{\Delta \ q}}}.

Pavyzdžiui, galvaninio elemento elektrovara yra pašalinių jėgų darbas perkeliant vienetinį teigiamąjį krūvį grandinės elemento viduje iš vieno poliaus į kitą.
|  |
| --- |
| **LRK Energija 2020/21** |
|  |
| **Įkurta** | 1977 m. |
| **Arena** | Elektrėnų ledo rūmai |
| **Buvimo vieta** | Elektrėnai, Lietuva |
| **Spalvos** | Juoda/Raudona, 
Balta/Raudona |
| **Lyga** | Nacionalinė ledo ritulio lyga |
| **Vyriausiasis treneris** | Dovydas Kulevičius |
| **Direktorius** | Vidmantas Mickevičius |
| Media atstovai | Titas Pacauskas, Vylius Blauzdavičius |
| Tech. Darbuotojas | Mantas Černiauskas |

**Elektrėnų „Energija"** – garsiausia ir geriausia visų laikų Lietuvos ledo ritulio komanda, daugkartinė (25 kartai) Lietuvos čempionė. Nuo 2018 m. komanda yra mėgėjiška. Klubas rungtyniauja  Lietuvos Nacionalinėje ledo ritulio lygoje (NLRL). Komanda anksčiau žaidė Latvijos taip pat Baltarusijos auksčiausioje (Vysshaya/Higherleague) ledo ritulio lygose.

Istorija
--------

LRK Energija klubas įkurtas 1977 m.  Elektrėnų mieste, kuris pamažu tapo Lietuvos ledo ritulio sostine.
Nuo 2004 m. LRK „Energija" dalyvauja Latvijos atvirajame ledo ritulio čempionate (Latvijos ledo ritulio lygoje). Taip pat žaidžia IIHF „Continental Cup".
Nuo 2005 m. Lietuvos ledo ritulio federacijos vykdomojo komiteto sprendimu LRK „Energija" pripažinta bazine Lietuvos ledo ritulio rinktinės komanda. Net 90% Lietuvos ledo rinktinės žaidėjų – kilę iš  Elektrėnų ar žaidę LRK „Energija". Klubo sistemoje ruošiami ir šalies jaunių bei jaunimo rinktinių žaidėjai. 
LRK „Energija" savo ledo karjeras pradėjo ir NHL žvaigždės Dainius Zubrus ir Darius Kasparaitis, Anglijos "Premier" lygoje (EPIHL) žaidžiantys Egidijus Bauba ir Mindaugas Kieras. 

Nuo 2018 m. iš pusiau profesionalaus klubo Elektrėnų Energija tapo mėgėjų klubu.
2019-2020 metų sezone nedalyvavo jokiame čempionate. 2020 m. birželio 30 d. paskelbta, jog klubas susijungia su Vilniaus „Geležiniu vilku" ir rengiasi dalyvauti 2020-2021 metų Lietuvos ledo ritulio lygoje.

Pasiekimai
----------

**Latvijos ledo ritulio lyga**

* 2003–2004 – 4 vieta
* 2004–2005 – 6 vieta
* 2006–2007 – 6 vieta

**Lietuvos ledo ritulio lyga**

* 1992–1999, 2001, 2003-2009, 2013, 2016-2019 – Čempionai

Šaltiniai
---------

1. ↑  „"Energijos" erai atėjo galas?". *sportas.info*. 2018-11-30. Nuoroda tikrinta 2020-08-20.
2. ↑  „Sugrįžtanti Elektrėnų "Energija" jungiasi su Vilniaus "Geležiniu Vilku"". *hockey.lt*. 2020-06-30. Nuoroda tikrinta 2020-08-20.

Nuorodos
--------

* „Facebook" paskyra
|  |
| --- |
| Elektrėnų kultūros centras |
|  |
| Veiklos pradžia | 2000 m. liepos 1 d. |
| Direktorius | Remigijus Suslavičius |
| Darbuotojai | 15 |
| Salės dydis | 400 vietų |
| Adresas | Draugystės g. 2, Elektrėnai |
| Tinklalapis |  |

**Elektrėnų kultūros centras** – kultūros centras, esantis Elektrėnuose (Draugystės g. 2). Nuo 2014 m. gegužės 1 d. tai yra biudžetinė Elektrėnų savivaldybės įstaiga.

Elektrėnų savivaldybės kultūros centras įkurtas 2000 m. liepos 1 d. (anksčiau buvo kultūros namai). Kultūros centras užtikrina kultūrinę bei švietėjišką veiklą, organizuoja poilsį ir pramogas, puoselėja kraštui būdingas tradicijas, rūpinasi gyventojų kultūros ugdymu, etnokultūros puoselėjimu, papročiais ir tradicijomis. Elektrėnų kultūros centras yra Lietuvos kultūros centrų asociacijos narys.

Elektrėnų kultūros centro salė
2004 m. kovo 5 d. Elektrėnų savivaldybės kultūros centras buvo reorganizuotas į viešąją įstaigą Elektrėnų kultūros centrą.

2009 m. baigti Elektrėnų kultūros centro renovacijos darbai. Renovuotose patalpose yra 400 vietų renginių salė, patalpos neformalaus ugdymo veiklai ir mėgėjų meno kolektyvams, dvi šokių salės.

Elektrėnų kultūros centre dirba 15 kultūros ir techninių darbuotojų. Veikia 24 mėgėjų meno kolektyvai. Per metus organizuojama apie 200 įvairių renginių ir valstybinių bei kalendorinių švenčių paminėjimų.

Kultūros centrui vadovauja direktorius Remigijus Suslavičius.

Nuorodos
--------

* Kultūros centro svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Apie mus
|  |
| --- |
| Beathoven |
|  
Stefán Hilmarsson |
| Biografija |
| Kilmė | Islandijos vėliava Islandija |
| Žanrai | popmuzika |
| Kūrinių kalbos | islandų |
| Aktyvumo metai | 1987-1989 |
| Nariai |
| Stefanas Hilmarsonas (isl. *Stefán Hilmarsson*)  Sveriras Stormskeris (isl. *Sverrir Stormsker*) |

**Beathoven** buvo Islandijos popmuzikos duetas, 1988 metais atstovavęs savo šaliai „Eurovizijos" dainų konkurse. Grupę sudarė Stefanas Hilmarsonas (isl. *Stefán Hilmarsson*, vokalas) ir Sveriras Stormskeris (isl. *Sverrir Stormsker*, fortepijonas, vokalas).

Duetas suburtas 1987 metais. Abu jo nariai buvo gana gerai žinomi savo šalyje: Sveriras – pianistas, o Stefanas – sėkmingas pop dainininkas.

1988 metais Islandijos nacionalinę atranką ir teisę dalyvauti „Eurovizijoje" laimėjo duetas „Beathoven" su komiško stiliaus daina „Þú og þeir (Sókrates)", kurioje minimos net 17 visuomenei žinomų žmonių pavardės. Nepaisant pastangų būti originaliems, islandai „Eurovizijoje" užėmė 16-ą vietą.

Grupė iširo 1989 m. Narys S. Hilmarsonas 1991 metais vėl dalyvavo „Eurovizijos" dainų konkurse, šį kartą kaip dueto „Stefán & Eyfi" narys.

Diskografija
------------

* *Beathoven* (1987)
* *Þú og þeir* (1988)

Nuorodos
--------

* Beathoven – „Þú og þeir (Sókrates)" (video)

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Halla Margrét Árnadóttir  *„Hægt og hljótt"*** |  **Islandijos atstovai Eurovizijoje**1988 | Po to:**Daníel Ágúst  *„Það sem enginn sér"*** |
„Jupiteris, Merkurijus ir dorybė" (apie 1530, Vavelio pilis, Krokuva)
**Dosas Dosis** (it. **Dosso Dossi**, tikr. *Giovanni di Niccolò de Luteri*, apie 1480-90 – 1542) – italų renesanso dailininkas iš Feraros.

Biografija
----------

Giovanni di Niccolò de Luteri gimė apie 1480-90 m. Tėvas Niccolo di Lutero dirbo Feraros kunigaikščių Estė giminei. Dailininko pravardė kilusi greičiausiai iš to, kad jo šeima turėjo nuosavybės Dosso kaime (galutinis variantas *Dosso Dossi* nusistovėjo tik XVIII a.). Pirmuosius dailės mokslus, kartu su šiek tiek jaunesniu broliu Batistta Dossi, Dosas išėjo pas Lorenzo Costa Bolonijoje. Manoma, kad Dosas apie 1506 m. buvo Venecijoje, kur praleido apie 5 metus. Joje susipažino su Venecijos dailininkų kūryba, kuri padarys jam įtakos, visų pirma Džordžonės.

1517 m. Dosas ir brolis Batistta dokumentuoti Feraroje, kur pradėjo tarnauti kunigaikščiams Estėms. Greičiausiai Dosas buvo pažįstamas su Rafaelio kūryba (žinomas Rafaelio laiškas Dosui 1520 m.). Feraroje Dosas Dosis sutiko kūrybos įdėjinį draugą - poetą Ariostą. Daugelis Doso Dosio paveikslų traktuojami Ariosto poezijos kontekste, kaip poezijos iliustracijos. Giorgio Vasari vėliau kandžiai parašys, kad Dosas Dosis tapo garsiu labiau dėl to, kad Ariostas skyrė jam eiles, nei dėl savo dailės darbų. Taip pat, Giorgio Vasari mini, kad Dosas su savo broliu Batistta Dossi buvo aršūs konkurentai, o užsakovai to nežinodami kviesdavosi brolius dirbti kartu. Minimi darbai Pezare, kur broliai sukiršino čia dirbusius dailininkus, o pačių kūryba vietos kunigaikščio pilyje pasirodė buvusi tokia prasta, kad kunigaikštis liepė ją nutrinti.

Dosas Dosis mirė 1542 arba 1453 m. prieš tai kelerius metus jau nebetapė. Jo kūryboje, be Džordžonės ir Rafaelio, atsekama Ticiano ir Feraros dailės mokyklos, kaip Kozmė Turos, įtakos. Dailininkas dabar geriausiai žinomas poetiškomis alegorijomis, kuriose suvienijo Feraros dailės tradiciją su Brandžiojo renesanso stilistika.

Darbų galerija
--------------

* „Poilsis pakeliui į Egiptą" (apie 1515, Uficių galerija, Florencija)
* „Vyro portretas" (apie 1520, Luvras, Paryžius)
* „Kirkė ir jos meilės" (apie 1525, Nacionalinė meno galerija Vašingtone)
* „Diana ir Kalista" (1528, Borgezių galerija, Roma)
* „Madona su Kūdikiu" (1528, Borgezių galerija, Roma)
* „Vyro portretas" (apie 1530, Uficių galerija, Florencija)
* „Melisa" (arba „Kirkė", iki 1531, Borgezių galerija, Roma)
* „Fortūnos alegorija" (1535-38, J.P. Getty muziejus, Los Andželas)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dosso Dossi** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Dosso Dossi WGA tinklalapyje
* Apybraiža apie Dosso Dossi Uficių galerijos tinklalapyje
*Kitos reikšmės – Božolė (reikšmės).*
**Beaujolais nouveau** (tariama „božolė nuvo") – prancūziškas jaunas Božolė vynas. Gaminamas Božolė regione.

Gaminamas iš *Gamay* vynuogių veislės. Oficialiai išleidžiamas į prekybą trečiąjį lapkričio ketvirtadienį.

Gamyba
------

Vynas gaminamas supaprastintos fermentacijos būdu, dėl to jį galima gerti praėjus jau šešioms savaitėms po vynuogių derliaus surinkimo.

„Beaujolais nouveau" paprastai stengiamasi išgerti per keletą mėnesių nuo pagaminimo, jis nėra ilgai laikomas. Kai kurie vyno kritikai mano, kad „Beaujolais nouveau" turi nebrandų, bet malonų kvapą, kuris nelabai skiriasi nuo nefermentuotų vynuogių sulčių.

Kasmet pagaminama 45 mln. litrų „Beaujolais nouveau", o tai sudaro apie trečdalį regiono vyno produkcijos. Apie pusę yra eksportuojama, net į tokius tolimus regionus kaip Tolimieji Rytai. Nuo 1985 m. įsigalėjo tradicija pateikti vyną prekybon trečią lapkričio ketvirtadienį.

Komercinė „Beaujolais nouveau" sėkmė paskatino atsirasti ir daugiau vadinamųjų *Primeur* vynų, pirmiausia kituose Prancūzijos regionuose, vėliau ir kitose vyną gaminančiose šalyse, pvz. Italijoje (*Vino novello*).

Skirtingai nuo kitų raudonųjų vynų, „Beaujolais nouveau" patiekiamas atšaldytas.

Nuorodos
--------

* Apie *Beaujolais nouveau* **(**angl.**)**
Dortmundo uostas
**Dortmundo uostas** – Vokietijos jūrų uostas Dortmunde, operuojantis Dortmundo-Emso kanale. Veiklą 1899 m. pradėjo tuometinis imperatorius Vilhelmas II. XX a. pradžioje uostas daugiausiai naudotas kviečių, anglies ir rūdos eksportui. Plėtra įvyko 2-ajame ir 3-iajame dešimtmečiuose, įrengti nauji dokai, įkurta administruojančioji infrastruktūra. Dabar Dortmundo uostas yra didžiausias kanalo uostas Europoje, turintis 10-imt dokų ir 11 km ilgio prieplauką.

Senovinis uosto šeimininko ofisas
Konteinerių gabenimas
Uostas tapo svarbiu po II Pasaulinio karo, 1972 m. per uostą gabenta 6,2 mln. krovinių. Vėliau naudojimas sumažėjo, kadangi Dortmunde išnyko anglies ir plieno pramonė.

Gabenimas pagal krovinį (2011)| Krovinys | Kiekis mln. t |
| --- | --- |
| Statybinės medžiagos | 540,2 |
| Mineralų aliejus | 566 |
| Plienas ir geležis | 256 |
| Metalo laužas | 219 |
| Anglis ir koksas | 101,1 |
| Kita | 864,3 |
| Iš viso | 2 545,6 |

Nuorodos
--------

Oficialus Dortmundo uosto tinklalapis Archyvuota kopija 2016-09-11 iš Wayback Machine projekto. - Nuoroda tikrina 2016-09-19