recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Linux-VServer** – atvirojo kodo sistema, skirta Linux branduoliui. Naudojama kurti virtualius, serverius, veikiančius viename fiziniame kompiuteryje (serveryje).

Linux-VServer leidžia kurti virtualius privačius serverius (VPS), kurie veikia kaip įprastiniai Linux serveriai, tačiau jų gali būti daug. Visi virtualūs serveriai veikia vienoje sistemoje, tačiau galima įjungti arba išjungti atskiras paslaugas (*ssh*, *mail*, *web*, duomenų bazes) kiekvienam virtualiam serveriui taip pat, kaip ir administruojant realius serverius. Kiekvienas virtualus serveris turi savo atskirus vartotojų duomenų bazę ir administratorių. Tarpusavyje jie yra nepriklausomi ir negali turėti įtakos kitų virtualių serverių veikimui.

Linux-VServer naudojimui reikalingas Linux branduolys palaikantis VServer, t. y. galintis izoliuoti atskirus virtualių serverių branduolius, kurie veiktų nepriklausomai vienas nuo kito. Linux branduoliai su pataisymais, tinkantys VServer, nurodyti čia: Linux-VServer.org.

Nuorodos
--------

* Straipsnis Vikiknygose
* 
* Archyvuota kopija 2008-04-16 iš Wayback Machine projekto.
*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| Altamira*Altamira* |
| --- |
|              |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

AltamiraAltamira

3°12′30″ p. pl. 52°12′20″ v. ilg.﻿ / ﻿3.20833°š. pl. 52.20556°r. ilg.﻿ / 3.20833; 52.20556﻿ (Altamira (Brazilija))Koordinatės: 3°12′30″ p. pl. 52°12′20″ v. ilg.﻿ / ﻿3.20833°š. pl. 52.20556°r. ilg.﻿ / 3.20833; 52.20556﻿ (Altamira (Brazilija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Šiaurės regionas |
| **Valstija** | Para (valstija) Paros valstija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1911 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 91 410  |
| **Altitudė** | 109 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Altamira |

**Altamira** (port. *Altamira*) – miestas šiaurės Brazilijoje, Paros valstijoje, ~1000 km į pietvakarius nuo Beleno, Šingu kairiajame krante. Pro miestą eina Transamazonijos plentas, yra upių ir oro uostai. Prekyba regione užaugintais bananais, ryžiais, kukurūzais, pupelėmis, pipirais, bertoletijomis. Kertami miškai, išgaunamas kaučiukas.

Savivaldybė
-----------

Altamiros savivaldybė yra didžiausia Brazilijos savivaldybė, užimanti 159 533 km² plotą. Ji savo dydžiu lenkia tokias šalis kaip Portugalija, Graikija, Nepalas ar Šveicarija. Tai antra pagal dydį savivaldybė pasaulyje, plotu nusileidžianti tik Kasuitsupo savivaldybei Grenlandijoje. Altamiros savivaldybė nusidriekusi pagal Šingu upę. Jos teritorijoje yra nemažai indėnų bendruomenių. Gyventojų skaičius – 117 320 (2021 m.).

Istorija
--------

Jėzuitai jau nuo XVIII a. vid. Šingu baseine steigė savo misijas. Altamiros gyvenvietė minima nuo 1874 m. o savivaldybė sudaryta 1911 m. Nutiesus Transamazonijos plentą 1972 m. prasidėjo intensyvi regiono kolonizacija, dėl to kilo konfliktai tarp kolonizatorių bei indėnų ir gamtosaugininkų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  BRAZIL: Pará, *citypopulation.de*
**Lino Karaliaus ir Aleksandr Sacharuk apkalta** – konstitucinė Lietuvos Respublikos Seimo narių Lino Karaliaus ir Aleksandr Sacharuk Seimo apkalta.

Balsavimo Seime skandalas
-------------------------

Pratęstos Seimo sesijos metu iš savo (Seimo nario) pulto plenarinėje posėdžių salėje A. Sacharuk net 13 kartų neleistinai balsavo už Liną Karalių (nedalyvavusį atitinkamų posėdžių metu). A. Sacharukas aiškinosi frakcijoje „radęs" L. Karaliaus kortelę ir ją paėmęs, o balsavimo metu keliskart „susipainiojęs" (pamatęs, kad balsavo ne savo kortele, pabalsuodavo dar ir savo).

Iš pradžių Sacharukas teisinosi L. Karaliaus kortele balsavęs „norėdamas įsitikinti, ar tikrai parlamentaras gali savo kortele pasinaudoti tik sėdėdamas savo vietoje", tačiau 2010 m. sausio 21 d. Seimo Etikos ir procedūrų komisijos (EPK) posėdyje jau teigė, esą jis „susipainiojęs tarp kortelių". Savo veiksmais A. Sacharukas pažeidė Seimo Statutą ir politikų elgesio kodeksą.

Apkalta Seime
-------------

Dėl neteisėto elektroninės balsavimo kortelės panaudojimo ir balsavimo rezulatų klastojimo Linas Karalius buvo pašalintas iš Seimo apkaltos tvarka (2010 m. sausio 20 d. TPP frakcija inicijavo atitinkamas procedūras). A. Sacharukas išsaugojo mandatą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  A. Sacharukas 13 kartų „netyčia" pasinaudojo L. Karaliaus balsavimo kortele? („Kauno diena", 2010-01-21, 17:45)
2. ↑  [Irena Degutienė: „iniciatyva dėl apkaltos L. Karaliui jau yra"] (vtv.lt, 2010 m. sausio 27 d.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

PingPong
**PingPong** (hebr. ‏פינג פונג‏‎) – trumpai gyvavusi Izraelio pop grupė, Izraelio atstovai 2000 m. Eurovizijoje. Grupę sudarė Guy Asif, Ahal Eden, Roy Arad ir Yifat Giladi.

Grupė susikūrė 1999 metų pavasarį. 2000 metais išleido debiutinį albumą „Between Moral and Fashion" ir įgijo tam tikrą reputaciją savo šalyje. Tais pačiais metais PingPong laimėjo šalies nacionalinę atranką į Euroviziją ir atstovavo savo šaliai vykusiame renginyje Stokholme (Švedija).

2006 metais išleistas režisieriaus Alon Weinstock dokumentinis filmas „Sipur Sameach" apie buvusių PingPong grupės narių gyvenimą po Eurovizijos konkurso.

Diskografija
------------

* 2000 – Between Moral and Fashion

  


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Eden  *„Yom Huledet (Happy Birthday)"*** |  **Izraelio atstovai Eurovizijoje**2000 | Po to:**Tal Sondak  *„En Davar"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Mezoamerikos istorija** |
| Mezoamerikos priešistorė

---

 |
| Ikiklasikinis laikotarpis: |
| Olmekai, Kapača

---

 |
| Klasikinis laikotarpis: |
| Teotihuakanas, Majai, Sapotekai, Mištekai, Meskala

---

 |
| Poklasikinis laikotarpis: |
| Pipiliai, Majai, Mištekai, Uastekai, Totonakai, Toltekai, Actekai, Taraskai, Čičimekai |
| *Meksikos užkariavimas* |
| **Meksika**, **Centrinė Amerika** |
| **Mezoamerikos regionai** |
| Centroamerika, Maja, Įlanka, Oašaka, Gereras, Centras, Vakarai, Šiaurė |

**Čičimekai** (nah. *chīchīmēcah*) – pusiau klajokliškų genčių grupė, gyvenusi šiaurinėje Meksikoje ir pietų JAV (vadinamoje Aridoamerikoje). Gausiausiai čičimekų apgyvendinta teritorija Meksikos plokščiakalnyje vadinta La Gran Čičimeka. Ispanai šį terminą naudojo kaip atitikmenį barbarams. Dabar čičimekais tebevadinama viena Meksikos tautų – chonai (*Chichimeca Jonaz*).

Pavadinimas „čičimekai" kilo iš nahuatlių žodžio *Chīchīmēcah*, reiškiančio „Čičimano (t. y. pieno žemės) gyventojai". Actekai šiuo žodžiu įvardino savo priešistorę, kuomet jie gyveno klajokliškai, ir naudojo šį žodį kaip antonimą žodžiui *Toltecatl* („kultūros žmonės").

Ispanams užkariavus Actekų imperiją ir sukūrus Naujosios Ispanijos koloniją, prasidėjo kolonizacija šiaurės kryptimi. Tačiau ten konkistadorai susidūrė su nuožmiu įvairių klajokliškų pusdykumių tautų pasipriešinimu. Tas tautas ispanai įvardino čičimekais, o mūšiai su šiomis tautomis XVI a. pab. pavadinti čičimekų karu. Mažai žinoma apie šias tautas, pavadintas čičimekais, nes didelė dalis jų buvo išnaikinta ar asimiliavosi prieš jas aprašant. Tarp čičimekų tautų įvardinti gvačičiliai, kakskanai, sakatekai, tekueksiai, gvamariai, opatai ir kt. Dalis čičimekų tautų išliko iki šių dienų: otomiai, čičimekai chonai, korai, uičoliai, pamiai, jakiai, majai (joremiai), oodhamai, tepehuanai.

Čičimekus minimi nuo 1526 m. Ernano Korteso. Jis mini, kad čičimekai nėra tokie civilizuoti kaip actekai, bet tinkami darbui kasyklose. Konkistadoras Nunjas de Gusmanas išsiųstas užkariauti jų žemes ir pririnkti vergų, bet indėnai sukilo į Mikstono sukilimą ir atrėmė ispanų antpuolį. XVI a. čičimekus pavergti bandė Gonsalas de las Kasas. Jis rašė, kad šie indėnai vaikšto nuogi, tik su keliaraiščiais, dažo savo kūną, valgo tik sumedžiotą maistą, šaknis ir uogas. 1590 m. pranciškonas Alonsas Ponsė rašė, kad čičimekai neturi religijos, nes jie nesimeldžia net stabams. Bernardinas de Sahagunas išskyrė, kad otomiai išmano žemdirbystę, gyvena bendruomenėmis ir garbina mėnulį. Daugelyje kitų aprašymų čičimekai taip pat įvardinami kaip barbarai. Tik XIX a. atsirado tikslesnių ir neutralesnių šių tautų aprašymų.

Po čičimekų užkariavimo XVIII a. daugelis šių tautų asimiliavosi ir metizavosi.
| Aukspirta |
| --- |
| Ties Naudžiais Ties Naudžiais |
| **Ilgis** | 22 km |
| **Baseino plotas** | 98 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,58 m³/s |
| **Ištakos** | Išdagų apylinkės |
| **Žiotys** | Šešupė |
| **Šalys** | Lietuva |

**Aukspirta** – upė pietvakarių Lietuvoje, Šakių rajone; Šešupės dešinysis intakas. Prasideda į pietus nuo Išdagų kaimo. Teka į vakarus Užnemunės lyguma. Įteka į Šešupę 86 km nuo jos žiočių, šalia Rukšnių. Aukštupyje yra Valakbūdžių tvenkinys.

Intakai: Kamšupis (kairysis), Kiaulupė, Vaitiekupis, Mažoji Aukspirta (dešinieji). Slėnis siauras, negilus. Vidutinis nuolydis 129 cm/km. Prie Aukspirtos esantys kaimai: Ežeriūkai, Naudžiai, Jundilai, Panoviai.

Upėvardis greičiausiai kilęs nuo tokio pat pavadinimo balos. Jos pavadinimą bandoma sieti su žodžiu *aukuoti* („supti, linguoti, liūliuoti").

Nuorodos
--------

* Aukspirta Lenkijos Karalystės ir kitų slavų kraštų geografiniame žodyne, Tom XV cz. 1, psl. 52 (lenk.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aukspirta*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 132
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Koordinatės: 27°4′0″ š. pl. 142°12′30″ r. ilg.﻿ / ﻿27.06667°š. pl. 142.20833°r. ilg.﻿ / 27.06667; 142.20833

Futamio uostas Čičidžimoje
**Čičidžima** (jap. 父島 = *Chichi-jima* 'Tėvo sala') – didžiausia Ogasavaros (Bonino) salyno sala, priklauso Japonijai. Čičidžima išsidėsčiusi maždaug per 241 km į šiaurę nuo Ivo Džimos. Administraciškai priskiriama Ogasavaros kaimui, kuris savo ruožtu priklauso Tokijo Ogasavaros subprefektūrai. Salos plotas siekia 24 km², joje gyvena apie 2000 žmonių.

Čičidžimos saloje pastatytas 25 m skersmens radijo teleskopas, kuris yra Radijo astronomijos tyrimų (*Exploration of Radio Astrometry, VERA*) projekto dalis, juo naudojasi Japonijos nacionalinė astronomijos observatorija.

Istorija
--------

Čičidžimą, kaip ir kitas Bonino salas 1543 m. atrado ispanų jūrininkas Bernardas de la Toras (*Bernardo de la Torre*). Archeologiniai kasinėjimai rodo, kad seniau saloje gyventa mikroneziečių. 1675 m. Tokugavos šiogūnato pasiųsta ekspedicija ištyrinėjo salą ir sudarė jos žemėlapį. Sala buvo negyvenama iki 1830 m. kai joje apsigyveno JAV kolonistas iš Masačusetso Natanielis Savoris (*Nathaniel Savory*) ir keletas žmonių iš Perl Harboro. 1862 m. į Čičidžimą atplaukė Tokugavos šiogūnato laivai, sala oficialiai buvo paskelbta Ogasavaros salų dalimi. Keletas gyventojų buvo atkeldinti iš Hačidžodžimos salos.

1914 m. saloje buvo įkurta karinio jūrų laivyno bazė. Antrojo pasaulinio karo metu saloje veikė ilgo nuotolio radijo stotys, buvo įrengtas garnizonas. Taip pat Čičidžima buvo pagrindinė atsargų bazė Bonino salose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Welsch, Bernhard. (2004). „Was Marcus Island Discovered by Bernardo de la Torre in 1543?" *Journal of Pacific History,* 39:1, 109–122.
2. ↑  Bradley, James (2003). *Flyboys: A True Story of Courage* (hardcover) (1st ed.). Little, Brown and Company (Time Warner Book Group). ISBN 0-316-10584-8. Nuoroda tikrinta 2010-01-15.
3. ↑  Japanese Defense Plan for Chichi Jima **Peleliu: USMC WWII Combat** *website*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Plunksna.
**Plunksna** – plunksnakočio dalis, kuria rašalas perkeliamas ant popieriaus. Skirtingų tipų plunksnos skirstomos pagal jų paskirtį, formą ir dydį, taip pat ir pagal medžiaga, iš kurios jos yra pagamintos.

Plunksnų rūšys
--------------

Plati plunksna.
Smailios plunksnos: lanksti ir nelanksti
Plunksnos būna įvairių formų ir dydžių ir skirtos įvairiems tikslams, tačiau gali būti padalinta į du pagrindinius tipus: plačios plunksnos ir smailios plunksnos.

### Plati plunksna

Plati plunksna yra senesnis plunksnų rūšis. Ji yra nelanksti ir turi plokščią kraštą. Rašiklis paprastai laikomas pastoviu kampu paviršiaus atžvilgiu; skirtingiems šriftams naudojamas skirtingas kampas. Stori ir ploni brūkšnys sukuriamas keičiant rašymo kryptį.

### Smaili plunksna

Smaili plunksna yra lanksti ir skirtingai nuo plačios plunksnos turi smailų galiuką. Platūs ir siauri brūkšniai gaunami keičiant spaudimą atitenkantį metaliniam galiukui. Storos linijos sukuriamos braukiant žemyn ir spaudžiant plunksną žemyn, todėl plunksnos galiukas išsiskiečia, kas leidžia ant popieriaus per platesnį tarpą tekėti didesniam kiekiui rašalo. Lengvesnis spaudimas mažiau prasiskiečia plunksnos galiuką, dėl ko brūkšnis yra plonesnis. Ploniausias brūkšnis gaunamas braukiant aukštyn ir į šoną. Dėl smailaus metalinio galiuko formos storos linijos gali būti rašomos tik braukiant žemyn, nes esant didesniam spaudimui, reikalingam plačiam brūkšniui, plunksnos galiukas įsipjauna į popierių.

Smailiosios plunksnos atsirado XVII amžiuje ir iš pradžių buvo gaminamos rankiniu būdu iš paukščių plunksnų panašiai kaip ir plačiakraštes plunksnos. Artėjant pramoninės revoliucijos pabaigai XIX amžiaus pradžioje, didelė paklausa plunksnoms kartu su plieno gamybos procesų tobulėjimu galų gale atvedė į plieninių plunksnų masinę gamybą. Smailios plunksnos taip pat paskatino naujų kaligrafijos stilių atsiradimą.

Smailiosios plunksnos taip pat naudojamos eskizams, žemėlapių ir techniniams brėžiniams. Ir nors bet kokios smailiosios plunksnos gali būti naudojamas piešimui, yra plunksnos panašios į rašymo plunksnas, kurios yra skirtos būtent piešimui.

Galerija
--------

* Perry & Co. smailiosios plunksnosPerry & Co. smailiosios plunksnos
* C. Brandauer & Co. reklamaC. Brandauer & Co. reklama
* Esterbrook rūšysEsterbrook rūšys
* Herm. Müller plunksnaHerm. Müller plunksna
* Įvairios plunksnų rūšysĮvairios plunksnų rūšys
* Geo. W. Hughes n° 1163Geo. W. Hughes n° 1163
* Gillott plunksnos kortelėGillott plunksnos kortelė
* Plunksnos sandaraPlunksnos sandara
| Karsasturk. *Kars* |
| --- |
| *Karsas. Šv. Apaštalų bažnyčia, dabar Kumbert Džami mečetė* |
|  |
| 

KarsasKarsas

40°36′0″ š. pl. 43°06′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.60000°š. pl. 43.10000°r. ilg.﻿ / 40.60000; 43.10000﻿ (Karsas)Koordinatės: 40°36′0″ š. pl. 43°06′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.60000°š. pl. 43.10000°r. ilg.﻿ / 40.60000; 43.10000﻿ (Karsas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Turkijos vėliava Turkija |
| **Provincija** | Karso provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2000) | 130 361  |
|  |
|  **Vikiteka** | Karsas |

**Karsas** (turk. *Kars*, arm. Ղարս, azer. *Qars*) – miestas Turkijos šiaurės rytuose, netoli Armėnijos sienos, įsikūręs Armėnijos kalnyne, 1750 m aukštyje, prie Karšo upės (Arakso intakas); provincijos centras. 130,4 tūkst. gyventojų (2000 m.). Yra oro uostas. Maisto (mėsos, pieno), tekstilės (šiurkščiųjų vilnonių audinių, kilimų), cemento pramonė. Apylinkėse auginami pieniniai galvijai, avys.

Kaukazo universitetas. Šv. Apaštalų bažnyčia (pastatyta X a. XVI a. paversta į mečetę, 1963 m. įkurtas muziejus), Karso tvirtovė (pastatyta 1152 m. Timūro sugriauta 1386 m. atstatyta 1579 m. rekonstruota 1616 ir 1636 m.), akmeninis tiltas (1579 m. sugriautas žemės drebėjimo 1580 m. atstatytas 1719 m.).

Istorija
--------

 Karsas XIX a. pabaigoje
Dabartinėje Karso vietoje gyvenvietę senovėje įkūrė armėnai. IX–X a. priklausė Armėnijai, buvo Bagratidų dinastijos centras. XI a. užėmė turkai seldžiukai, XIII a. – mongolai, 1387 m. – Timūras. Nuo 1546 m. priklausė Turkijai. 1731 m. nesėkmingai apgultas persų. XIX a. ne kartą užimtas rusų. Po 1877–1878 m. Rusijos-Turkijos karo atiteko Rusijai. Po Bresto taikos miestas atiteko Osmanų imperijai. Nuo 1921 m. vėl priklauso Turkijai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 200
2. ↑  *Kars*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| ***Arrhenatherum elatius*** |
| --- |
| Aukštoji avižuolė (Arrhenatherum elatius)Aukštoji avižuolė (*Arrhenatherum elatius*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Avižuolė  *( Arrhenatherum)* |
| Rūšis: | Aukštoji avižuolė  *( Arrhenatherum elatius)* |

 |

**Aukštoji avižuolė** (*Arrhenatherum elatius*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos žolinių augalų rūšis.

Augalas 50-150 cm aukščio, turi retą kerą. Žiedai sukrauti šluotelės pavidalo žiedyne. Žydi birželio – liepos mėn. Auga pievose, šlaituose, pakelėse, miško aikštelėse, pamiškėse. Geras, maistingas pašarinis augalas, tačiau šienas turi kartoką skonį, todėl gyvulių nelabai ėdamas. Tinka dekoratyvinams žolynams.

Aukštosios avižuolės apatinysis žiedažvynis turi ilgą akuotą
Susisiekimo paslaugos| Forma | SĮ |
| Įkurta | 1998 m. liepos 15 d. Lietuva Vilnius |
| Centrinė būstinė | Žolyno g. 15, Antakalnis (Vilnius) |
| Darbuotojų | 146 (2016) |
| Tinklalapis | [www.judu.lt] |

Keleivių kontrolės automobilis
JUDU
Susisiekimo paslaugosSusisiekimo paslaugos
**SĮ „Susisiekimo paslaugos"** – savivaldybės įmonė, valdanti Vilniaus viešąjį transportą, įsteigta 1998 m. liepos 15 d. Steigėja – Vilniaus miesto savivaldybės taryba.

SĮ „Susisiekimo paslaugos" buveinė – Žolyno g. 15, Antakalnyje (Vilnius).

Veikla
------

Nuo 2008 iki 2011 m. „Susisiekimo paslaugos" buvo viena iš 5 Europos regioninės plėtros fondo finansuojamo INTERREG IVC programos projekto CAPRICE partnerių. Jo metu 5 projekto partneriai iš visos Europos (VBB iš Berlyno, Bukarešto savivaldybė, SĮ „Susisiekimo paslaugos" iš Vilniaus, ZTM iš Varšuvos ir STIF iš Paryžiaus) dirbo kartu ir dalinosi patirtimi.

2011 m. spalio 12 d. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos sprendimu reorganizavimo būdu sujungus UAB „Vilniaus autobusai" ir UAB „Vilniaus troleibusai",
SĮ „Susisiekimo paslaugos" ėmė valdyti naujai įsteigtą UAB „Vilniaus viešasis transportas".

2011 m. dirbo 160, o 2014 m. – 148 darbuotojai.

Administracija
--------------

* direktorius: Gintaras Macijauskas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Apie įmonę
2. ↑  Darbuotojų (apdraustųjų) skaičiaus pokytis
3. ↑  Darbuotojų (apdraustųjų) skaičiaus pokytis
4. ↑  Įmonė Susisiekimo paslaugos, SĮ

Nuorodos
--------

* SĮ „Susisiekimo paslaugos"

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RViešasis transportas Vilniuje |
| --- |
|  |
| Autobusai | 
Vilniaus autobusai • Vilniaus autobusų maršrutai •  Vilniaus autobusų parkas |
|  |
| Troleibusai | 
Vilniaus troleibusai • Antakalnio troleibusų parkas • 2-asis troleibusų parkas |
|  |
| Modeliai | 

|  |  |
| --- | --- |
| Eksploatuojami | 
Škoda 14Tr · Škoda 14TrM · Škoda 15Tr · Solaris Trollino 15 AC · Amber Vilnis 12 AC |
|  |
| Neeksploatuojami | 
Škoda 8Тr · Škoda 9Tr · Jelcz 120MT |

 |
|  |
| Kita | 
Susisiekimo paslaugos • UAB Vilniaus viešasis transportas |

 |
| Suskesas*Susques* |
| --- |
| *Suskeso bažnyčia* |
|  |
| 

SuskesasSuskesas

23°24′0″ p. pl. 66°22′0″ v. ilg.﻿ / ﻿23.40000°š. pl. 66.36667°r. ilg.﻿ / 23.40000; 66.36667﻿ (Suskesas)Koordinatės: 23°24′0″ p. pl. 66°22′0″ v. ilg.﻿ / ﻿23.40000°š. pl. 66.36667°r. ilg.﻿ / 23.40000; 66.36667﻿ (Suskesas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Chuchujaus provincija Chuchujaus provincija |
| **Departamentas** | Suskeso departamentas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 1 611  |
| **Altitudė** | 3 620 m |
|  |
| **Kirčiavimas** | Sùskesas |

**Suskesas** (isp. *Susques*) – miestelis šiaurės vakarų Argentinoje, Chuchujaus provincijoje, į šiaurės vakarus nuo San Salvador de Chuchujaus; departamento centras. Suskesas įsikūręs 3620 m aukštyje ir yra aukščiausiai esanti Argentinos gyvenvietė, pasiekiama grįstu keliu: praeina Purmamarkos–Antofagastos kelias (pro Chamos perėją, 124 km į vakarus nuo Suskeso). Gyvenvietė yra slėnyje prie Pastos Čikoso, Las Buraso ir Koransuli upėsmų. Yra XVI a. iš plaušplyčių pastatyta koplyčia. Verčiamasi namudine gamyba (pončų siuvimas, keramika, akmens apdirbimas). Keliaujant Į rytus nuo Suskeso galima pasiekti Didžiuosius druskožemius (*Salinas Grandes*).

Istorija
--------

Suskese nuo seno įsikūrę indėnai atakamenjai, kuriuos 1475 m. užkariavo inkai. XIX a. dėl Suskeso ir apylinkių kilo ginčai tarp Čilės, Argentinos ir Peru, bet 1889 m. Suskesas pripažintas Argentinai.

Šaltiniai
---------

1. ARGENTINA: Jujuy, *citypopulation.de*
2. ↑  ARGENTINA: Jujuy, *citypopulation.de*
3. ↑  Sùskesas
| ***„Susirask jį"*** |
| --- |
|  |
| Kilmės šalis | Rusijos vėliava Rusija |
| Režisierius | Aleksejus (rus. *Алексей*) |
| Metai | 2017 |
| Žanras | Komedija |
| Trukmė | 87 min. |
| Kalba | rusų |

**Susirask jį** (rus. *Найди его*) – 2017 m. rusiškas filmas, komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Merginos važiuoja iš Maskvos į Minską, kad pristatytų dizaino sprendimus užsakovui. Tuo pat metu vaikinai vyksta iš Maskvos į Minską, kad nufilmuotų istoriją apie Baltarusiją. Pakelyje merginoms nuleidžia padangą ir jos laukia pagalbos. Sustoja Miša (Michailas) ir pakeičia ratą. Merginos pastebi, kad iškrito piniginė ir vejasi Mišą. Jis keliauja po Minską, Nesvyžių, Naručio ežero apylinkes ir kitas vietas, o merginos vis ieško Michailo.

Aktoriai
--------

*Aktorius – veikėjas*
* Vera Bachankova - Maša
* Sergėjus Godinas - Miša.
* Anna Antonova - Karina, Mašos geriausia draugė.
* Eugenijus Kosyriovas- Alesius, Mišos draugas, operatorius.

Kurybinė grupė
--------------

* Scenarijaus autoriai: Kirillas Sitnikovas, Vadimas Galyginas, Vladimiras Mikučličius.
* Operatorius: Feodoras Liassas.
* Prodiuseriai: Vadimas Galyginas, Vladimiras Mikučličius, Dmitrijus Germanas, Dmitrijus Apolenis (Apolionis).

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* [neveikianti nuoroda]
* Archyvuota kopija 2017-02-01 iš Wayback Machine projekto.
* [neveikianti nuoroda]
*Apie miestą Hebėjuje žr. Dzindžou (Hebėjus).*

| Dzindžou锦州 |
| --- |
| *Guangdzi pagoda* |
|  |
| 

DzindžouDzindžou

41°07′0″ š. pl. 121°08′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.11667°š. pl. 121.13333°r. ilg.﻿ / 41.11667; 121.13333﻿ (Dzindžou)Koordinatės: 41°07′0″ š. pl. 121°08′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.11667°š. pl. 121.13333°r. ilg.﻿ / 41.11667; 121.13333﻿ (Dzindžou) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Kinijos vėliava Kinija |
| **Provincija** | Liaoningas |
| **Prefektūra** | Dzindžou |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 607 143  |
|  |
|  **Vikiteka** | Dzindžou |

**Dzindžou** (kin. 锦州, pinyin: *Jǐnzhōu*) – miestas šiaurės rytų Kinijoje, Liaoninge, Bohaivano įlankos pakrantėje, netoli Siaolinhės upės deltos. Prefektūros centras. Transporto mazgas (jūrų, oro uostai, plentų, geležinkelių sankirtos). Svarbus naftos chemijos ir chemijos, metalo apdirbimo, įrengimų gamybos, elektronikos, tekstilės, maisto pramonės centras. Yra 72 m aukščio Guangdzi pagoda.

Istorija
--------

Senovėje miestas buvo žinomas kaip ***Tuhe*** (徒河), priklausė Jan valstybei. Dabartinis pavadinimas naudojamas nuo Liao dinastijos laikų. Vėliau dar vadintas ***Činsianu*** (angl. *Chinhsien*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 476
**Dziesma** (liet. *Daina*) – Eurovizijos dainų konkurso nacionalinė atranka, vykusi Latvijoje 2013 ir 2014 m. „Dziesmos" nugalėtojas, kurį išrinkdavo Latvijos televizijos paskirta komisija ir žiūrovai balsuodami telefonu, dalyvaudavo tų metų Eurovizijos konkurse. Iki 2012 m. Latvijos nacionalinė atranka buvo Eirodziesma. Nuo 2015 m. „Dziesmą" pakeitė „Supernova".

Dziesmos nugalėtojai ir jų pasiekimai „Eurovizijoje"
----------------------------------------------------

| Metai | Kalba | Atlikėjas(-ai) | Daina | Finale | Pusfinalyje |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Vieta | Taškai | Vieta | Taškai |
|  2013 | anglų | PeR | „Here We Go" | Nepateko | 17 | 13 |
|  2014 | anglų | Aarzemnieki | „Cake to Bake" | Nepateko | 13 | 33 |
|

Taip pat skaitykite
-------------------

* Eirodziesma
* Supernova
* Latvija Eurovizijoje
* Latvija vaikų Eurovizijos dainų konkurse

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jiandani, Sanjay (2013–02–18). „Latvia: Dziesma 2013 results revealed". *Esctoday.com*.
2. ↑  Mikheev, Andy (2014–02–23). „Eurovision 2014 — Aarzemnieki (Latvia / Латвия)". *ESCKAZ*.
Koordinatės: 55°03′41″š. pl. 25°27′05″r. ilg.﻿ / ﻿55.0613°š. pl. 25.4514°r. ilg.﻿ / 55.0613; 25.4514

|  |
| --- |
| **Dubingių pagrindinė mokykla** |
| Dubingių pagrindinė mokykla herbasDubingių pagrindinė mokykla herbas |
| Dubingių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Ąžuolyno g. 10, Dubingiai |
| **Direktorius(-ė)** | Danguolė Telksnienė |
| **Mokinių skaičius** | 68 |
| **Įkūrimo data** | 1777 m. |
| **Uždarymo data** | 2016 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 10 |

**Molėtų rajono Dubingių pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Dubingiuose, Ąžuolyno g. 10 (Molėtų raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191229981. Steigėjas Molėtų rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1777 m. įkurta parapinė mokykla, 1870–1949 m. veikė valdinė pradžios mokykla. 1915–1921 m. mokykla buvo pradinė, dėstomąja lenkų kalba, nuo 1921 m. pradinė, dėstomąja lietuvių kalba, nuo 1949 m. septynmetė, nuo 1957 m. vidurinė, nuo 1963 m. aštuonmetė, devynmetė, nuo 1999 m. pagrindinė. 2016 m. mokykla tapo Giedraičių Antano Jaroševičiaus gimnazijos skyriumi, vėliau visiškai uždaryta.

Direktoriai
-----------

* 1999–2009 m. Violeta Navickienė
* nuo 2009 m. Danguolė Telksnienė

Žymūs mokytojai
---------------

* Valentinas Dirma, tautodailininkas, direktoriaus pavaduotojas ūkio ir administracijos reikalams.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Molėtų r. Dubingių pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-29).
2. ↑  Dubingiai(parengė Kazys Misius, Algimantas Miškinis). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-04-29).
3. ↑  Molėtų r. Giedraičių Antano Jaroševičiaus gimnazijos Dubingių pagrindinio ugdymo skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-29).
| Dzilongas |
| --- |
|   |
| **Ilgis** | 86,4 km |
| **Baseino plotas** | 493 km² |
| **Ištakos** | Huo Šou Liao kalnai (火燒寮山) |
| **Žiotys** | Danšuji |
| **Šalys** | Taivanas |
|  |
|  **Vikiteka** | Dzilongas |

**Dzilongas** (kin. 基隆河, pinyin: *Jīlóng Hé*), arba **Kilungas** (pe̍h-ōe-jī: *Ke-lâng*) – upė šiaurės Taivane.

Upė prasideda 560 m aukštyje, Huo Šou Liao kalnuose, į vakarus–šiaurės vakarus nuo Dzingtongo miestelio, Naujajame Taipėjuje. Upės vagai pasiekus rėvų ruožą, ji pasuka rytų–šiaurės rytų kryptimi, link Sandiaolingo. Toliau teka į šiaurę, kur susikerta Dziufeno kalnų vietovė ir Dzilongo miestas, tada upės vaga atsigręžia atgal ir teka vakarų–pietvakarių kryptimi link Taipėjaus, kur susilieja su Danšuji ir įteka į jūrą.

Dzilongo upė smarkiai užteršta tiek nuo žaliavų nuotekų, tiek nuo nelegalios pramoninės veiklos.

Didesni miestai prie upės: Naujasis Taipėjus (Sidži, Žuifangas, Pingsi), Taipėjus, Dzilongas.

Incidentai
----------

2015 m. vasario 4 d. įvyko TransAsia Airways skrydžio 235 aviakatastrofa, kuomet tik ką iš Taipėjaus oro uosto pakilęs lėktuvas nukrito šioje upėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  McKirdy, Euan (2015-02-04). „Multiple fatalities after TransAsia flight hits Taipei bridge, crashes into river". CNN.
Kadagio *Juniperus communis* uogos
**Borovička** (slovak. *borovička*; angl. *juniper brandy*) – slovakiškas kadaginis brendis. Borovička būna bespalvė ar auksinės spalvos, jos skonis panašus į sauso džino. Borovička ypač populiari Slovakijoje, Lenkijoje ir Čekijoje. Slovėnijoje šis gėrimas vadinamas *brinjevec* (slovėn. *brin* 'kadagys')

Dabartinės komercinės borovičkos stiprumas – apie 40% etanolio (tūrio procentai). Mažiausias borovičkos stiprumas pagal Slovakijos teisės aktus – 37,5%.

Istorija
--------

Pagal *Slovník slovenského jazyka* ('Slovakų kalbos žodynas') slovak. *borovička* kilęs iš slovak. *borievka* 'kadagys'.

Borovičkos istorija siekia XVI a. kai ją gamino Vengrijos karalystėje Liptovo regione (dabartinė Slovakija). Ją eksportuodavo į Vieną ir Budapeštą, paprastai plukdydavo plaustai Vaho upe.

Pagrindinės markės
------------------

* St. Nicolaus (Slovakija)
* Old Herold (Slovakija)
* Rudolf Jelínek (Čekija)
* Spišská Borovička Archyvuota kopija 2007-11-16 iš Wayback Machine projekto. (Slovakija)

Nuorodos
--------

1. ↑  St. Nicolaus trade, a.s. The Original Outlaw Juniper Brandy[neveikianti nuoroda]
2. 1 2  Alkoholy. B Archyvuota kopija 2007-06-30 iš Wayback Machine projekto. (slovakiškai)
3. 1 2  Slovakia.org. Alcohol Beverages Archyvuota kopija 2007-02-07 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑   Archyvuota kopija 2007-04-03 iš Wayback Machine projekto. (slovakiškai)
5. ↑  Slovenské slovníky
6. ↑  História pltnictva na Váhu(slovakiškai)
**Stanislovo akademija** (pranc. *Académie de Stanislas*) – Prancūzijos Lotaringijos regiono Nansi mieste veikianti mokslų akademija. 2020 m. jos prezidente išrinkta Fransin Rouz (pranc. *Francine Roze*).

Istorija
--------

Mecenato Stanislovo Leščinskio paminklas jo vardo aikštėje Nansi
Iš gimtosios valstybės pasitraukęs buvęs Lenkijos karalius ir Lietuvos didysis kunigaikštis Stanislovas Leščinskis dar gyvendamas Luaros slėnio Šamboro pilyje telkė apie save mokslo žmones. Tapęs Lotaringijos hercogu ir atsikraustęs į Nansi, jis nusprendė įkurti mokslo reikmėms skirtą biblioteką (1750 m. gruodžio 28 d. buvo patvirtinti nuostatai, o 1751 m. gegužės 8 d. priimtas pirmas lankytojas). Bibliotekos darbuotojai nebuvo eiliniai tarnautojai: jie tapo atsakingais už fondų komplektavimą ir privalėjo kas ketvirtadienį rinktis į reikalų aptarimus, į kuriuos imta kviesti ir žymius mokslininkus. Susiformavusią nedidelę bendruomenę pradėta vadinti *Karališkąja mokslo ir grožinės literatūros draugija Nansi mieste*. 

Prancūzų revoliucijos metu draugija buvo uždaryta, bet jos nariai užsimezgusius tarpusavio ryšius tebepuoselėjo. 1802 m. gautas leidimas vėl veikti *Mokslo, literatūros ir meno draugijos* vardu. Po to pavadinimai kelis kartus keitėsi, kol nuo 1852 m. prigijo iki dabar naudojamas vardas: *Stanislovo akademija*. 1864 m. birželio 21 d. pripažintas visuomenei naudingos organizacijos statusas.

Akademijos posėdžių salė Nansi miesto bibliotekoje
Pirmojo pasaulinio karo metais akademijos posėdžiai vykdavo griaudžiant pabūklams. Per Antrąjį pasaulinį karą akademikai nusprendė, kad laisva mokslinė veikla tokiu metu yra neįmanoma ir nebesirinkdavo. 1945 m. *Stanislovo akademija* buvo atkurta ir išrinkti nauji nariai. 

Jos nariais yra buvę žinomi mokslininkai: Henri Poincaré, Charles de Montesquieu, Ferdinand Foch, Otto von Habsburg ir kt. Dabartiniais laikais metinio susirinkimo metu apdovanojamos Lotaringijos mokslui, švietimui ir menui nusipelniusios asmenybės.

Išnašos
-------

1. ↑  Liste des associations reconnues d'utilité publique (archive) // Plateforme ouverte des données publiques françaises

Šaltiniai
---------

* Historique // www.academie-stanislas.org
* Académie de Stanislas // sur le site du Comité des travaux historiques et scientifiques (CTHS)
* Mémoires de l’académie de Stanislas de 1853 à 1931 numérisées par la BNF, sur Gallica // gallica.bnf.fr


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stanislovo akademija (Nansi)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* Akademijos internetinė svetainė (fr)
Plunksnakočiai ir plunksnos
**Plunksnakotis** – rašymo rašalu ar tušu priemonė, paprastai susideda iš metalinės plunksnos su kapiliariniais kanalais uždėtos ant kotelio (plunksnakočio), dažniausiai pagaminto iš medžio. Koteliui gali būti naudojamas ir kitos medžiagos, įskaitant kaulą, metalą ir plastiką, o kai kurie koteliai yra pagaminti netgi iš stiklo. Bendrai imant, plunksnakočiai neturi rašalo rezervuaro, todėl tenka pamirkyti į rašalą norint tęsti piešimą arba rašymą. Tačiau dažnai yra nedideli rezervuarai, kuriuos iliustratoriai pritvirtina prie plunksnakočio; tai leidžia piešti kelias minutes be poreikio įmerkti plunksną į rašalą.

Plunksnakočiai atsirado IX amžiaus pradžioje, kai jie pakeitė rašomąją plunksną arba kai kuriose pasaulio vietose rašiklius, gaminamus iš nendrių. Jie paprastai buvo naudojami prieš paplintant automatiniam plunksnakočiui IX amžiaus pabaigoj, ir dabar dažniausiai naudojami iliustravimui, kaligrafijai ir komiksams.

Plunksnakotis turi tam tikrų privalumų prieš automatinį plunksnakotį. Jis gali naudoti vandeniui atsparius, pigmentuotus, dalelių ir rišamosios medžiagos pagrįstus tušus, tokius kaip tušas piešimui arba akrilinis tušas, kuris sugadintų automatinį plunksnakotį, taip pat dažnai naudojamas geležies druskų tirpalo ir galo rašalas sukeltų automatinio plunksnakočio koroziją. Plunksnakotis taip pat yra jautresnis spaudimui ir rašymo greičiui, dėl ko piešiamo brūkšnio storis natūraliai varijuoja. Plunksnakočiu taip pat galima nubrėžti ir plonesnį brūkšnį nei bet kuriuo automatiniu plunksnakočiu.

Taip pat yra platus keičiamų plunksnakočių plunksnų, kurios leidžia sukurti įvairias linijas ir efektus, pasirinkimas. Plunksnakočių koteliai ir plunksnos paprastai yra kur kas pigesnės nei dauguma automatinių plunksnakočių ir tušų spalvų pasirinkimas yra daug paprastesnis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvių kalbos žodynas
„Sūnaus palaidūno sugrįžimas", Gabrieliaus Metsiu ir žmonos portretas (1661, Dresdeno Senųjų meistrų paveikslų galerija)
**Gabrielius Metsu** (ol. **Gabriël Metsu**, 1629 m. lapkritis (?) – 1667 m. spalis) – XVII a. Nyderlandų tapytojas. Daugiausiai tapė buities žanrines scenas.

Biografija
----------

Gabrielius Metsu gimė 1629 m. spalio pabaigoje ar lapkritį Leidene. Jo tėvas Žakas Metsu buvo tapytojas ir gobelenų kūrėjas, kuris atsikėlė į Leideną iš Flandrijos. Tėvas mirė 1629 m. kovą, anksčiau nei sūnus gimė. Motina Jacquemijntje Garniers auklėjo Gabrielių Metsu kataliku. Tikriausiai jis anksti parodė savo talentą menui, nes jau 1644 m. minimas tapytoju ir po 4 metų buvo tarp Leideno Šv. Luko vardo tapytojų gildijos steigėjų. Gali būti, kad jaunystėje apie 1651 m. Gabrielius Metsu mokėsi Utrechte, kur buvo sukuriama daug meno, skirto katalikų religinėms bendruomenėms. Utrechto dailininkų Nicolaes Knupfer (1609–1655) ir Jan Baptist Weenix (1621–1661) įtaka jaučiama Metsu ankstyvojoje kūryboje. Spėjama, kad Leidene jį apmokė Gerrit Dou, tačiau jokių tikrų žinių apie tai nėra.

Apie 1655 m. Metsu persikėlė iš Leideno į Amsterdamą, kuriame dokumentuotas 1657 m. Jame Metsu pradėjo tapyti daugiau turgaus, prekyviečių scenas. Jo sugebėjimus meistriškai vaizduoti plunksnas gali paaiškinti, kad jis pats augino vištas. Gabrielius Metsu 1658 m. vedė Isabella de Wolff. Pora pavaizduota paveiksle „Sūnaus palaidūno sugrįžimas". Metsu tikriausiai niekuomet neišvyko iš Amsterdamo, kuriame 1667 m. spalio mėn. dokumentuotas miręs ir palaidotas Naujojoje bažnyčioje (*Nieuwe Kerk*). Didžiąją Metsu kūrybos dalį sudaro olandų buities scenų paveikslai. Jis yra nutapęs istorinių paveikslų, portretų ir natiurmortų. Metsu paliko apie 140 žinomų paveikslų, tik apie 13 iš jų yra datuoti. Jo buities paveikslams būdingas teatrališkas veikėjų gestūrų vaizdavimas ir scenos vyksmo sustabdymas laike, leidžiant žiūrovui baigtį nuspėti ar įsivaizduoti pačiam. Metsu kūryba buvo aukštai vertinama XVIII ir XIX a. pirmoje pusėje, ypač Anglijoje ir Prancūzijoje. Kitų dailininkų darbai, tarp jų tuo metu menkai žinoto Jan Vermeer, buvo priskiriami Metsu.

Darbų galerija
--------------

* „Kareivis, aplankantis merginą" (1660-61, Luvras, Paryžius)
* „Paukščių pardavėjas" (1662, Dresdeno Senųjų meistrų paveikslų galerija)
* „Vyras, rašantis laišką" (Airijos nacionalinė galerija, Dublinas)
* „Negyva višta" (Prado muziejus, Madridas)
* „Sergantis vaikas" (apie 1660-65, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Nukryžiavimas" (apie 1660-65, Kapitolijaus muziejai, Roma)

Išnašos
-------

1. ↑  Walter A. Liedtke. „*Dutch Paintings in the Metropolitan Museum of Art, Volumes 1-2*". New York, - 2007. p. 455

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gabriël Metsu** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vašingtono nacionalinės dailės galerijos informacija Archyvuota kopija 2015-12-27 iš Wayback Machine projekto.
* Encyclopaedia Britannica
* wga.gu
* essentialvermeer.com
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| **Gabrielė Martirosian** |
| --- |
|  |
| 2020 m. |
| Gimė | 1991 m. vasario 23 d. (32 metai)Kaunas |
| Tėvas | Aramijus Martirosianas |
| Motina | Lina Martirosianienė |
|  |
| Veikla | modelis, laidų vedėja |
|  |
| Alma mater | 2013 m. Vilniaus universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Gabrielė Martirosian |

**Gabrielė Martirosianaitė** (nuo 2019 m. **Martirosian**; g. 1991 m. vasario 23 d. Kaune) – modelis, televizijos ir radijo laidų vedėja, 2008 m. Mis Lietuva.

Biografija
----------

2008 m. Mis Pasaulis konkurse
Augo Akademijos miestelyje, vasaras leisdavo pas senelius Mosėdyje ir Šilutėje. 2007 m. pradėjo modelio karjerą. Bendradarbiavo su „Modilinos" modelių agentūra. Pirmasis jos modelio darbo kontraktas buvo Tokijuje, vėliau dirbo Bankoke. 2008 m. „Mis Lietuva" nugalėtoja. Tais pačiais metais Pietų Afrikos Respublikoje vykusiame konkurse „Mis Pasaulis 2008" atstovavo Lietuvai (į tolimesnį turą nepateko).

Festivalio „Vilnius – Europos kultūros sostinė 2009" ambasadorė. Mokėsi ir 2009 m. baigė Akademijos Ugnės Karvelis gimnaziją. 2009–2013 m. Vilniaus universitete studijavo lietuvių kalbos filologiją. 2013–2018 m. dirbo radijo stotyje M-1. 2015 m. įkūrė odinių aksesuarų prekės ženklą „Oh! Skin", 2017 m. atidarė nagų dailės saloną „Nail Game". Nuo 2019 m. LRT radijo laidų vedėja.

Nuo 2009 m. TV seriale „Moterų alėja" vaidino pagrindinio herojaus Miko dukrą Moniką. 2019 m. nusifilmavo lietuviškoje kino komedijoje „Vestuvės: importinis jaunikis".

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Gabrielė Martirosianaitė: lagaminuose – beveik visas gyvenimas", 2008-12-03
| *The Elder Scrolls Adventures: Redguard* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | Bethesda Softworks |
| Leidėjas | Bethesda Softworks |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | {{{išleidimo data}}} |
|
| Žanras (-ai) | Veiksmo RPG |
| Režimas | Singleplayer |
|
| Reitingai | **T** (Teen) |
| **Platforma** | MS-DOS |
| Versija |  |
| Variklis | XnGine |
| Reikalavimai | 166 Mhz Pentium procesorius  32 MB RAM  350 MB ir daugiau vietos kietajame diske |
| Platinimas | CD-ROM |
|
| Licencija | Komercinė |
| Pirmtakas |  |
| Kitos dalys | The Elder Scrolls Legends: Battlespire  The Elder Scrolls Travels |
| www.uesp.net |

**The Elder Scrolls Adventures: Redguard** – 1998 m. pasirodęs kompiuterinis veiksmo vaidmenų žaidimas, kurio veiksmas vyksta The Elder Scrolls pasaulyje. Žaidimas buvo platintas tik asmeniniams kompiuteriams.

Apžvalga
--------

The Elder Scrolls Adventures: Redguard žaidimo aplinka
The „Elder Scrolls Adventures: Redguard" yra veiksmo žanro „Bethesda Softworks" kompanijos žaidimas, kurio veiksmas vyksta *Tamriel* žemyne, 400 m. iki „The Elder Scrolls: Arena" įvykių. Žaidimas veikia MS-DOS formate ir pasileidžia su Voodoo 2 grafine korta. Žaidimo aplinka ir grafikos detalės smulkios ir gražiai kombinuotos tų laikų kompiuterinių žaidimų vaizdo atžvilgiu. Žaidimo režimas yra trečiojo asmens ir valdomas su 4 mygtukų pagalba. Prie žaidimo pridedama knygutė „Kišeninis imperijos vadovas", kurioje aprašyta visa imperijos istorija. „The Elder Scrolls Adventures: Redguard" žaidime yra 13 įvairių užduočių, kurias žaidimo žaidėjas gali vykdyti laisvai keliaudamas po visą žaidimo pasaulį. Dar žaidimą sudaro įdomus siužetas, kuris prie žaidimo prideda savotišką nuotaiką ir atspalvį.

Siužetas
--------

864 m. į *Stros M’kai* salą atvyksta *Redguard* rasės vyras vardu *Cyrus*, jis saloje pradeda ieškoti savo dingusios sesers. Ieškodamas sesers, *Cyrus* staiga patenka į politinį konfliktą, kuriame jis privalo dirbti įvairiems asmenims, kurie moka jam už darbą pinigus ir informaciją apie seserį. Kai *Cyrus* baigė visus savo darbus, jis suranda savo seserį ir lieka gyventi *Stros M’kai* saloje.

Nuorodos
--------

* http://www.mobygames.com/ Kita The Elder Scrolls Adventures: Redguard žaidimo svetainė **(**angl.**)**
* http://www.imperial-library.info/ Archyvuota kopija 2008-07-05 iš Wayback Machine projekto. Kita The Elder Scrolls Adventures: Redguard žaidimo svetainė **(**angl.**)**
* http://www.uesp.net The Elder Scrolls žaidimų serijos mėgėjų svetainė **(**angl.**)**

  


v • a • r **The Elder Scrolls** 

|  |  |
| --- | --- |
| Žaidimai | Arena  • Daggerfall  • Morrowind (Tribunal  • Bloodmoon)  • Oblivion (Knights of the Nine  • Shivering Isles)  • Skyrim |
| Susiję žaidimai | Battlespire • Redguard • Travels |
| Pasauliai | Mundus • Nirn • Nirn žemynai • Oblivion |
| Tamriel provincijos | Black Marsh • Cyrodiil • Elsweyr • Hammerfell • High Rock • Morrowind • Skyrim • Summerset Isle • Valenwood |
**Sorbų marka** (lot. *limes Sorabicus*; vok. *Sorbenmark*) – pasienio regionas (marka) rytinėje Rytų Frankijos dalyje IX–XI a. Marką sudarė kelios grafystės, besiribojančios su sorbų žemėmis. Sorbų marka sudarė rytinę Tiuringijos dalį.

Sorbų marką kartais vadindavo *Tiuringijos marka*. Pavadinimas *Sorbų marka* keturis kartus paminėtas Rytų Frankijos kronikoje *Annales Fuldenses*, išvardinti tik trys markos valdovai – Popas (*Poppo*), Tachulfas (*Thachulf*) ir Radulfas (*Radulf*). Sorbų markos vadai Analuose pavadinti hercogais (*dux Sorabici (limitis)*), bet kitur jie vadinami grafais, markgrafais ir Tiuringijos hercogais. Manoma, kad marką daugiausia valdė Babenbergų giminė.

Tuo metu Erfurtas buvo pagrindinis rytų Tiuringijos ekonominis centras. Siena tarp Tiuringijos ir sorbų žemių buvo Zalės upė. Kurioje vietoje tiksliai buvo Sorbų marka nėra žinoma. Ar ji buvo į vakarus nuo Zalės, ar į rytus, ar abiejuose krantuose, nėra aišku. Gali būti, kad Sorbų markai priklausė žemės į rytus nuo Zalės iki Elsterio (*Elster*) ir Pleisės (*Pleisse*) upių.

IX a. Sorbų marką dažnai siaubė germanų pavergtų slavų sukilimai. X a. Sorbų marka tapo didelės Gero markos dalimi, kuria buvo 937–965 m. Tuo metu sorbai buvo paversti baudžiauninkais, sukilimai markos žemėse buvo nuslopinti. Po 965 m. Sorbų markos žemės tapo Meiseno markos dalimi.

Nuorodos
--------

1. ↑  Leyser, 11.
2. ↑  Thompson, 487.

* Reuter, Timothy (trans.) *The Annals of Fulda Archyvuota kopija 2010-02-26 iš Wayback Machine projekto.*. (Manchester Medieval series, Ninth-Century Histories, Volume II.) Manchester: Manchester University Press, 1992.
* Thompson, James Westfall. *Feudal Germany, Volume II*. New York: Frederick Ungar Publishing Co. 1928.
* Leyser, Karl (January 1968) „Henry I and the Beginnings of the Saxon Empire", *The English Historical Review*, **83**(326):1–32.
Kelio rodyklė
**Sorbų gyvenamoji sritis** (a. sorb. *Serbski sydlenski rum*, žem. sorb. *Serbski sedlišćowy teritorium*, vok. *Sorbisches Siedlungsgebiet*) – oficialiai Saksonijos ir Brandenburgo federalinių žemių vadovybės pripažinta teritorija, kurioje sorbai įteisinti kaip senoji vietinė tauta. Išsidėsčiusi Saksonijos federalinės žemės rytuose ir Brandenburgo federalinės žemės pietuose, Sorbų gyvenamoji sritis yra istorinė dalis Lužicos, kuri praėjusiuose amžiuose patyrė vokietinimą ir asimiliaciją.

Saksonijos federalinėje žemėje Sorbų gyvenamąją sritį apibrėžia įstatymas *„Dėl sorbų teisių Saksonijoje"* („Gesetz über die Rechte der Sorben im Freistaat Sachsen", 1999 m. kovo 31 d.). Saksonijos įstatyme „Dėl sorbų teisių Saksonijoje" skelbiamas ketinimas šioje teritorijoje išsaugoti ir ginti tradicinę sorbų kultūrą.

Kitaip negu Saksonijos variante, Brandenburgo įstatyme *„Dėl sorbų (vendų) teisių"* („Gesetz zur Ausgestaltung der Rechte der Sorben (Wenden)", 1994 m. liepos 7 d.) senieji vietiniai teritorijos gyventojai apibrėžiami kaip „bendruomenės, kurios nori priklausyti gyventojams sorbams ir turi nenutrūkusį sorbų kultūrinės tradicijos, kuri yra išsaugota iki šių dienų, tęstinumą". Tokią įstatymo formuluotę kritikuoja tautinių mažumų gynėjai ir sorbų tautos atstovai, jie sako, kad kai kuriems sorbams dėl ilgus amžius trukusio engimo ir asimiliacijos sunku įrodyti savo priklausymą sorbų tautai.

Pasak įstatymų „Dėl sorbų teisių Saksonijoje" ir „Dėl sorbų (vendų) teisių", vietinė municipalinė valdžia yra atsakinga už sorbų kalbų išsaugojimą ir plėtotę, sorbų kultūros skatinimą, dvikalbės oficialiosios informacijos kelio ženkluose, visuomeninėse ir valstybinėse įstaigose teikimą.

Išnašos
-------

1. ↑  Gesetz über die Rechte der Sorben im Freistaat Sachsen (Sächsisches Sorbengesetz — SächsSorbG) nuo 1999 m. kovo 31 d.
2. ↑  Gesetz zur Ausgestaltung der Rechte der Sorben (Wenden) im Land Brandenburg (Sorben (Wenden)-Gesetz — SWG) Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto. nuo 1994 m. liepos 7 d.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Sorbona (reikšmės).*
Sorbonos pastato pagrindinis įėjimas
**Sorbona** (pranc. *La Sorbonne*) – pastatas, esantis Paryžiuje, Lotynų kvartale.

1257 m. *Robertas de Sorbonas* įkūrė Sorbonos kolegiją, vieną iš Paryžiaus kolegijų Viduramžių epochoje. 1882 m. ši kolegija buvo uždaryta. Palaipsniui Sorbonos vardu ėmė vadintis Paryžiaus teologijos fakultetas, o XIX a. pab. Sorbonos kolegijos pastatai perėjo mokslų fakulteto žinion. Nuo to laiko Sorbonos pavadinimas ėmė prigyti visam Paryžiaus universitetui. 1970 m. Paryžiaus universitetą suskaidžius į 13 institucijų (Paryžiaus universitetai I–XIII), trys jų išlaikė Sorbonos pavadinimą. „Tikrąja" Sorbona laikomas Paryžiaus I Panteono Sorbonos universitetas (pranc. *Université de Paris I Panthéon-Sorbonne*). Dauguma Paryžiaus universitetų lieka formaliai suvienytais į Paryžiaus akademiją, kurios administracija reziduoja centriniame Sorbonos pastate.

Išorinės nuorodos
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sorbona** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Stanislovas Černevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1728 m. rugpjūčio 15 d.Kaunas, Abiejų Tautų Respublika |
| Mirė | 1785 m. liepos 7 d. (56 metai)Staikai, Abiejų Tautų Respublika |
|  |
| Veikla | dvasininkas |

**Stanislovas Černevičius** (1728 m. rugpjūčio 15 d. Kaune – 1785 m. liepos 7 d. Staikuose dabar Baltarusija) – dvasininkas, jėzuitas, 1782-1785 m. Rusijos imperijos jėzuitų vikaras.

Biografija
----------

Gimė 1728 m. rugpjūčio 15 d. Kaune. Į Jėzuitų ordiną įstojo 1743 m. Vilniuje, čia mokėsi apaštalauti tarp vargšų, ligonių. 1747-1757 m. studijavo teologiją ir filosofiją Vilniaus universitete. 1750-1753 m. dėstė gramatiką ir poeziją Kražių kolegiją. 1756 m. įšventintas kunigu. 1761 m. davė amžinuosius įžadus.1759-1768 m. buvo ATR atstovas Romoje. 1770 m. tapo Polocko jėzuitų kolegijos vadovu. 1773 m. popiežiui uždarius jėzuitų ordiną S. Černevičius stengėsi išsaugoti ordino įtaką ATR, jo iniciatyva buvo išsaugotas jėzuitų noviciatas, o 1782 m. išrinktas generaliniu vikaru iki gyvos galvos. Mirė 1785 m. liepos 7 d. Staikuose.

Nuorodos
--------

* Rusijos jėzuitų istorija (rus.) Archyvuota kopija 2013-08-22 iš Wayback Machine projekto.

Literatūra
----------

* S. Zalenski: Les jésuites de la Russie blanche (2 vol.), Paris, 1886.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija