recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Phalacrocorax auritus** |
| --- |
| Ausuotasis kormoranas (Phalacrocorax auritus )Ausuotasis kormoranas (*Phalacrocorax auritus* ) |
| Apsaugos būklė |
| Nekeliantys susirūpinimo (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Irklakojiniai paukščiai  *( Pelecaniformes)* |
| Šeima: | Kormoraniniai  *( Phalacrocoracidae)* |
| Gentis: | Kormoranai  *( Phalacrocorax)* |
| Rūšis: | Ausuotasis kormoranas  *( Phalacrocorax auritus)* |

 |
| Binomas |
| ***Phalacrocorax auritus***Lesson, 1831 |

**Ausuotasis kormoranas** (*Phalacrocorax auritus*) – kormoraninių (*Phalacrocoracidae*) šeimos paukštis, gyvenantis vidaus vandenų ir jūrų pakrantėse, plačiai paplitęs Šiaurės Amerikoje, nuo Aleutų salų Aliaskoje šiaurėje iki Floridos ir Meksikos pietuose.

Biologija
---------

Tai paukštis juodomis plunksnomis, 70–90 cm kūno ilgio, poravimosi metu pasipuošiantis baltų ir juodų plunksnų kuodeliais („ausimis"), geltona-oranžine veido oda. Jis yra bendruomeninis paukštis, sudaro kolonijas, maitinasi vandens telkiniuose dideliais būriais. Daugiausiai minta žuvimis, kurias gaudo plaukiodamas ir nardydamas. Paneria nuo vandens paviršiaus, plaukdamas. Jo plunksnos, kaip ir daugelio kitų kormoranų, nėra atsparios vandeniui, todėl po žvejybos vandenyje leidžia laiką ant aukštumos išskleidęs sparnus, kad išdžiūtų.

Migruoja iš šalčiausių savo arealo vietovių, pvz. rytų Kanados, retsykiais nuklysdamas iki Europos – Didžiosios Britanijos, Airijos ir Azorų salų.

Taksonomija
-----------

Ausuotąjį kormoraną 1831 m. aprašė prancūzų biologas Rene Primevere Lesson. Mokslinis vardas sudarytas iš senovės graikų žodžių *phalakros*, „plikas" ir *korax*, „varna, kranklys" bei lotynų *auritus*, „su ausimis". Anksčiau vadintas „juodąja žąsimi", taip pat, Naujojoje Anglijoje, „Tontono kalakutu". Žinomi penki porūšiai.

* Poravimosi laikotarpiu, su kuodeliuPoravimosi laikotarpiu, su kuodeliu
* Ant vandensAnt vandens
* LizdeLizde
* Plunksnų džiovinimasPlunksnų džiovinimas
* SkrydisSkrydis

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ausuotasis kormoranas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikirūšių projekte yra informacijos, susijusios su straipsniu
***Phalacrocorax auritus***

1. ↑   „IUCN Red List - Phalacrocorax auritus". IUCN Red list. Nuoroda tikrinta 2016-10-01.
2. ↑  Jobling, James A (2010). *The Helm Dictionary of Scientific Bird Names*. London: Christopher Helm. pp. 62, 301. ISBN 978-1-4081-2501-4.
3. ↑  Williams, John (1919). "Notes on Birds of Wakulla County, Florida" (PDF). Wilson Bulletin. Retrieved 19 July 2012.
4. ↑  Terres, John K. (1987). The Audubon Encyclopedia of North American Birds. New York: Alfred A. Knopf. p. 106. ISBN 0-394-46651-9.
5. ↑  Wires, Linda R.; Cuthbert, Francesca J. (March 2006). „Historic Populations of the Double-crested Cormorant (*Phalacrocorax auritus*): Implications for Conservation and Management in the 21st Century". *Waterbirds* **29** (1): 9–37. doi:10.1675/1524-4695(2006)29[9:HPOTDC]2.0.CO;2.
**HBO**| HBO logotipas |
| **Šalis** | Jungtinės Valstijos |
| **Savininkas** | Home Box Office Inc.(Time-Life dukterinė įmonė, 1972–1990; Time Warner dukterinė įmonė, 1990–dabar) |
| **Transliavimopradžia** | 1972 m. lapkričio 8 d. |
| **Vaizdoformatas** | 1080i (HDTV) |
| **Šūkis** | *It's HBO.So original.* |
| **Ankstesnispavadinimas** | Home Box Office (1972–1975) |
| **Seseriniskanalas (-ai)** | Cinemax |
| **Internetosvetainė** | HBO.com |

**Home Box Office** (trumpiau **HBO**) – JAV kabelinės televizijos tinklas, įkurtas 1965 m.; pirmosios transliacijos pradėtos 1972 m. lapkričio 8 d. Kanalas priklauso vienai didžiausių pasaulyje žiniasklaidos įmonei „Time Warner", būstinė įsikūrusi Niujorke. 2011 m. duomenimis, HBO programa prieinama 28,2 mln. vartotojų Jungtinėse Valstijose, pagal šį rodiklį kanalas yra antras JAV, po Encore kanalo. Kanalas taip pat transliuojamas mažiausiai 151 šalyje visame pasaulyje.

HBO programą sudaro naujausi filmai, įvairaus pobūdžio TV serialai, dokumentika, bokso varžybos ir kt. Kanalas transliavo (transliuoja) tokius serialus, kaip „Sostų žaidimas", „Tikras kraujas", „Viela", „Ramusis vandenynas", „Karo vilkai. Desantininkai", „Roma", „Šešios pėdos po žeme", „Sopranai: mafijos kronika", „Seksas ir miestas", „Ozas" ir daugelį kt.

Istorija
--------

*RCA Satcom* vidaus ryšio palydovas, paleistas 1975 m. gruodžio 13 d. paskatino kabelinės televizijos plėtrą.
Įmonę 1965 m. įkūrė Čarlzas Dolanas (*Charles Dolan*); tais pačiais metais 20 % įmonės akcijų įsigijo bendrovė „Time-Life" (dabar „Time Warner"). 1972 m. pirmosios transliacijos dar buvo transliuojamos požeminiais signalais. 1975 m. HBO tapo pirmuoju pasaulyje palydovinės televizijos transliuotoju, po tiesioginės bokso mačo tarp Muhamedo Ali ir Džo Freizerio transliacijos iš palydovo. 1986 m. HBO pradėjo transliuoti užšifruotu signalu, taip leidžiant tik mokantiems klientams stebėti programas. HBO taip pat buvo pirmoji televizijos stotis, pradėjusi nemokamai transliuoti raiškiosios televizijos (HDTV) formatu kabeliniame tinkle.

Kanalai
-------

|  |  |
| --- | --- |
| *HBO* :* *HBO*
* *HBO2*
* *HBO3*
* *HBO Signature*
* *HBO Family*
* *HBO Comedy*
* *HBO Zone*
* *HBO Latino*
* *HBO plus*
* *HBO HD*
 | *Cinemax*:* *Cinemax*
* *MoreMax*
* *ActionMax*
* *ThrilerMax*
* *5\*Max*
* *OuterMax*
* *@Max*
 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Netflix Narrows Subscriber Gap With HBO" Archyvuota kopija 2012-02-04 iš Wayback Machine projekto.. **(**angl.**)**
2. ↑  „Communications History- Home Box Office" Archyvuota kopija 2011-05-10 iš Wayback Machine projekto.. **(**angl.**)**
3. ↑  Forsyth, Kevin S. (2002). „Delta, Satcom, and the Cable Boom". *History of the Delta Launch Vehicle*. Nuoroda tikrinta 2011-10-08.  **(**angl.**)**

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: HBO** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė (JAV versija)
* Oficiali svetainė (JK versija) Archyvuota kopija 2012-05-13 iš Wayback Machine projekto.
* Korporacijos tinklalapis Archyvuota kopija 2011-10-16 iš Wayback Machine projekto.
| **Aleksis Cipras** |
| --- |
|  |
| Aléxis Tsípras |
| Gimė | 1974 m. liepos 28 d. (49 metai)Atėnai |
| Tautybė | graikas |
|  |
| Veikla | Graikijos politikas |
| Pareigos | Graikijos ministras pirmininkas (nuo 2015 m. sausio 26 d.) |
| Partija | Sinaspizmos |
|  |
|  **Vikiteka** | Aléxis Tsípras |

**Aleksis Cipras** (gr. Αλέξης Τσίπρας, g. 1974 m. liepos 28 d. Atėnuose) – Graikijos politikas, partijos „Sinaspizmos" pirmininkas ir radikaliųjų kairiųjų koalicijos „Syriza" lyderis. Nuo 2015 m. sausio 26 d. – Graikijos ministras pirmininkas.

Biografija
----------

2000 m. baigė Atėnų politechnikos universitetą, inžinierius-statybininkas. Mokėsi miestų statybos ir žemėtvarkos aspirantūroje.

Dar būdamas mokinys 9-to dešimtmečio pabaigoje pradėjo veiklą Graikijos komunistų partijos jaunimo organizacijoje, studijų metais buvo studentų judėjimo ir profsąjungos aktyvistas.

1999 m. gegužės mėn. išrinktas „Sinaspizmos" jaunimo organizacijos sekretoriumi, aktyviai dalyvavo rengiant Graikijos socialinį forumą ir tarptautinius protestus prieš „neoliberalią globalizaciją". 2004 m. gruodžio mėn. išrinktas „Sinaspizmos" sekretoriumi jaunimo ir švietimo klausimams, o 2008 m. vasario mėn. – partijos pirmininku (jauniausias parlamentinės partijos vadovas Graikijos istorijoje).

2006 m. dalyvavo kovoje už Atėnų mero postą, surinkęs 10,51 % balsų užėmė trečiąją vietą. 2009 m. tapo Graikijos parlamento nariu, partijos frakcijos pirmininku.

Europos kairiųjų partija 2014 m. iškėlė A. Ciprasą kandidatu į Europos Komisijos pirmininko pareigas. Rinkiminės kampanijos metu jis kritikavo ES neoliberalų kursą ir griežto taupymo politiką, kėlė bedarbystės, Socialinio teisingumo ir pagalbos nukentėjusiems nuo ekonominės krizės problemas.

Priešlaikiniuose parlamento rinkimuose 2015 m. sausio 25 d. A. Cipraso vadovaujama partija surinko 36,3 % balsų ir gavo 149 vietas (iš 300) parlamente. Kitą dieną buvo suformuota vyriausybinė koalicija kartu su nacionalistine dešiniąja „Nepriklausomųjų graikų" partija, o A.Cipras tapo 189-uoju Graikijos ministru pirmininku.

Šaltiniai
---------

1. ↑  As it happened: Election in Greece (BBC inf.)
2. ↑  Graikijoje – rinkimų rezultatai ir nauja koalicinė vyriausybė (ldiena.lt inf.)

  



| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Antonis Samaras** | **Graikijos Respublikos Ministras pirmininkas** nuo 2015 m. sausio 26 d. | Po to:**-** |
Beguma *Malika-i-Jahan*, Mogolų imperatoriaus Muchamadšacho žmona.
**Beguma** (turk. *begüm*; pers. بیگم; urd. بیگ) – tiurkų tautose beko (bėjaus) žmona ar duktė. Dukterį reiškė ir forma *Begzadi* ('beko duktė').

Titulas *begum* buvo priimtas vartoti ir Pietų Azijoje kaip garbingas kreipinys į aukštos padėties moteris ar jų titulas. Tradiciškai jį naudojo kreipiantis į karališkos ar aristokratų giminės moteris, dažnai reiškė monarcho žmoną (pvz. *karalienę*).

XVIII a. šiuo kreipiniu vis plačiau imta kreipti ir į aukšto socialinio statuso moteris, kurios neturėjo aristokratų titulo. Pvz. *Zaynab* beguma; beguma *Hazrat Mahal*, mogolų princesės *Jahanara begum* and *Roshanara begum*; beguma *Inaara Aga Khan*, beguma *Nusrat Bhutto* (Benazir Bhutto motina) ir beguma *Khaleda Zia*.

Žodis *beguma* išgarsėjo Vakarų pasaulyje, ypač prancūzakalbiame, jį išgarsino 1879 m. išleistas Žiulio Verno romanas „Penki šimtai begumos milijonų "(pranc. *Les Cinq cents millions de la Begum*). Didžiojoje Britanijoje šis žodis pagarsėjo kiek anksčiau, buvusio Indijos generalgubernatoriaus Voreno Hastingso (*Warren Hastings*) apkaltos ir parlamentinio tyrimo metu (1787–1795 m.). Vienas didžiausių kaltinimų buvo neteisėta žemės valdų, priklausiusių Audo (*Awadh*) begumoms (Audos nabobo *Asaf-Ud-Dowlah* motinai ir senelei), konfiskacija.

Pakistane ir Bangladeše šis žodis vartojamas šnekamojoje kalboje, juo musulmonai vyrai kreipiasi į savo žmonas. Jis yra garbingas kreipinys į ištekėjusias moteris ar našles.

Toronto (Kanada) priemiestį Misisogą Toronto pakistaniečiai vadina *Begumpura* ('Ponių miestas'). Misisogoje yra didelė pakistaniečių imigrantų bendruomenė, daug kurios vyrų dirba Persų įlankoje ar Saudo Arabijoje. O jų žmonos ir vaikai gyvena Misisogoje.

Nuorodos
--------

1. ↑  moazzambaig, Begzadi or Begzada[neveikianti nuoroda], Digg.com: Social news, „Retrieved:2011-07-08"
2. ↑  Zaynab Begum
3. ↑  Muslim immigrants to Canada facing discrimination and social problems Archyvuota kopija 2012-07-04 iš Wayback Machine projekto.
| Auroraangl. *Aurora* |
| --- |
|              |
| *Miesto savivaldybės centras* |
|  |
| 

AuroraAurora

39°42′39″š. pl. 104°48′45″v. ilg.﻿ / ﻿39.710833°š. pl. 104.8125°v. ilg.﻿ / 39.710833; -104.8125﻿ (Orora (Koloradas))Koordinatės: 39°42′39″š. pl. 104°48′45″v. ilg.﻿ / ﻿39.710833°š. pl. 104.8125°v. ilg.﻿ / 39.710833; -104.8125﻿ (Orora (Koloradas)) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Kolorado valstija Koloradas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1891 m. |
| **Meras** | Mike Coffman |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 386 261  |
| **Plotas** | 416,0 km² |
| **Tankumas** (2020) | 929 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Aurora |

**Aurora** (angl. *Aurora*) – miestas JAV, Kolorado valstijoje, Denverio metropolinėje teritorijoje. 2020 m. mieste gyveno 386 261 žmonės. Aurora yra trečias pagal gyventojų skaičių miestas Kolorado valstijoje ir 51-as pagal gyventojų skaičių miestas Jungtinėse Amerikos Valstijose.

Istorija
--------

Prieš kolonizacijos epochą, vietovėje gyveno įvairių genčių indėnai. Aurora atsirado 1880 m. kaip Flečerio miestelis, pavadinimą gavęs iš Denverio verslininko Donaldo Flečerio, kuris jame įžvelgė galimybę pasipelnyti iš nekilnojamojo turto. Jis ir jo partneriai suskirstė į sklypus 10 km² plotą į rytus nuo Denverio, tačiau po 1893 m. Denverio krizės miestas ir Koloradas patyrė didelių sunkumų. Tuomet Flečeris išvyko iš miesto, palikdamas bendruomenei didžiulę skolą už vandenį.

1907 m. gyventojai nusprendė pervadinti miestelį į Aurorą pagal vieną iš jį sudarančių rajonų, ir Aurora pamažu ėmė augti Denverio šešėlyje, o septintojo dešimtmečio pabaigoje ir aštuntojo pradžioje tapo sparčiausiai augančiu JAV miestu.

Sportas
-------

* Denverio „Outlaws" (lakrosas, 2006–2020)

Miestai partneriai
------------------

Miestai, su kuriais Aurora yra užmezgusi partnerystės ryšius:

* Salvadoras Antigvo Kuskatlanas, Salvadoras (2016)
* Etiopija Nazretas, Etiopija (1988–2004, nuo 2014)
* Kosta Rika Chako, Kosta Rika (2016)
* Pietų Korėja Songnamas, Pietų Korėja (1992)

Išnašos
-------

1. ↑  „Active Colorado Municipalities". Colorado Department of Local Affairs. Nuoroda tikrinta 2021-10-15.
2. ↑  Temprano, Victor (2015). „Native Land". *Native Land Digital*.
3. ↑  „Our Sister Cities". Aurora Sister Cities International. Nuoroda tikrinta 2020-11-01.

Nuorodos
--------

* Oficialus miesto tinklalapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Nazaretas*נָצְרַת* |
| --- |
|  |
|  |
| 

NazaretasNazaretas

32°42′10″ š. pl. 35°18′10″ r. ilg.﻿ / ﻿32.70278°š. pl. 35.30278°r. ilg.﻿ / 32.70278; 35.30278﻿ (Nazaretas)Koordinatės: 32°42′10″ š. pl. 35°18′10″ r. ilg.﻿ / ﻿32.70278°š. pl. 35.30278°r. ilg.﻿ / 32.70278; 35.30278﻿ (Nazaretas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Izraelio vėliava Izraelis |
| **Apskritis** | Šiaurės apskritis (Izraelis) |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 65 900  |
|  |
|  **Vikiteka** | Nazaretas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Nazarètas |

**Nazaretas** (arab. الناصرة) – miestas Izraelyje, Šiaurės apskrities sostinė ir didžiausias miestas. Nazaretas taip pat yra laikomas Izraelio arabų sostine. Jie sudaro absoliučią daugumą miesto gyventojų. Nazareto metropolinėje zonoje gyvena 185 tūkst. gyventojų, iš kurių daugiau kaip 145 tūkst. yra arabai. Miestas išsidėstęs Nazareto kalvų grandinėje nuo 320 m iki 490 m virš jūros lygio, 25 km į vakarus nuo Galilėjos ežero.

Pasak Evangelijų, Nazarete yra gyvenęs Jėzus Kristus (kartais vadinamas Nazariečiu). Kai kurie istorikai su tuo nesutinka, tvirtindami, jog Nazareto kaip gyvenvietės nebuvo Jėzaus laikais ir jis istoriniuose šaltiniuose paminėtas tik IV mūsų eros amžiuje.

Sportas
-------

* Maccabi Ahi Nazareth FC (futbolas)
| **FBP** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | pistoletas-kulkosvaidis |
| **Variantai** | FBP m/948, FBP m/963, FBP m/973 |
| **Konstruktorius** | Gonçalves Cardoso |
| **Šalis** | Portugalijos vėliava Portugalija |
| **Sukurtas** | 1948 |
| **Gamintas** | 1948–1976 (versijos m/948 ir m/963), 1976–1987 (versija) |
| **Naudotas** | nuo 1948 |
| **Naudotojai** | Portugalijos armija, saugumo pajėgos |
| **Kalibras, mm** | 9 |
| **Šovinys, mm** | 9 mm Parabellum |
| **Šaudymo sparta, n/min.** | 500 |
| **Svoris, kg** | 3,77 (4,9 su pilna dėtuve) |
| **Ilgis, mm** | 807 (ištraukta atrama), 625 (sustumta atrama) |
| **Vamzdžio ilgis, mm** | 250 |
| **Pradinis greitis, m/s** | 390 |
| **Taikymo tolis, m** | 100 |
| **Dėtuvė** | 21 ar 32 šov. dėžutinė dėtuvė |

**FBP pistoletas kulkosvaidis** – 9 mm pistoletas kulkosvaidis, sukonstruotas Portugalijos armijos karininko *Gonçalves Cardoso* ir pradėtas gaminti 1948 m. Pirmas variantas buvo sukurtas 1940 m. bet vykstant Antrajam pasauliniam karui jo konstravimo darbai buvo nutrūkę. Pasibaigus karui buvo sukurtas galutinis šio ginklo variantas.

Konstrukcija
------------

„FBP" pistoletas-kulkosvaidis turi didelę spyną ir grąžinimo spyruoklę su teleskopiniu kreiptuvu kaip vokiškas „MP40" ir sustumiamą vielinę peties atramą kaip amerikietiškas M3 pistoletas-kulkosvaidis.

Skirtingai nei daugelis kitų pistoletų kulkosvaidžių, „FBP m/948" ant vamzdžio turėjo movą su įtaisu portugališkam „Mauser" tipo durkliškam durtuvui tvirtinti.

Pirmasis serijinis variantas „FBP m/948" šaudė tik serijomis. 1961 m. pasirodęs variantas „FBP m/963" leido pasirinkti šaudymo režimą – serijomis ar pavieniais šūviais. Paskutinis variantas „FBP m/973" turi skylėtą vamzdžio apgaubą.

Istorija
--------

„FBP" pistoletą-kulkosvaidį gamino „Fábrica do Braço de Prata" ginklų gamykla Lisabonoje. Ginklas pavadintas pagal gamyklos pavadinimo pirmąsias raides.

Pistoletas kulkosvaidis buvo priimtas ginkluotėn 1948 m. ir gavo pavadinimą „m/948". 

Pradžioje „FBP" buvo apginkluoti tik Portugalijos armijos ir saugumo pajėgų karininkai ir puskarininkiai. Kartu su „FBP" ginkluotėje buvo ir po karo gauti vokiški „MP 34" pistoletai-kulkosvaidžiai. 

Portugalijos ginkluotosios pajėgos šiais pistoletais-kulkosvaidžiais kariavo Angoloje, Portugalijos Gvinėjoje, Mozambike, Portugalijos Indijoje ir Portugalijos Timore. 

Palaipsniui ginkluotėje „FBP" pakeitė 9 mm „Uzi" ir „G3" šautuvo variantas sustumiama peties atrama.

Nuorodos
--------

1. ↑  FBP M/948 series
2. ↑  FBP/M948 smg Portuguese. Retrieved on May 25, 2008.
3. ↑  FBP 9 mm Display Dummy Submachine Gun with Mauser Bayonet Archyvuota kopija 2012-11-09 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Vladas Pryšmantas** |
| --- |
| Gimė | 1895 m. kovo 23 d.Žalimai |
| Mirė | 1960 m. gegužės 12 d. (65 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | teisininkas, istorikas, paveldosaugininkas, muziejininkas |

**Vladas Pryšmantas** (1895 m. kovo 23 d. Žalimai, Kretingos r. – 1960 m. gegužės 12 d. Vilnius) – teisininkas, istorikas, paveldosaugininkas, muziejininkas.

Biografija
----------

Užaugo eigulio šeimoje. Studijavo Berlyne ir Kilyje (Vokietija) ekonomiką. 1927-1928 m. Lietuvos universitete Kaune studijavo teisę, tačiau studijų nebaigė. Dirbo Žemės ūkio ministerijoje revizoriumi ir Finansų ministerijoje inspektoriumi. 1934 m. pradžioje paskirtas Švietimo ministerijos Senovės paminklų apsaugos referentūros vadovu, dalyvavo Valstybės archeologijos komisijos posėdžiuose.

1935 m. sausio 7 d. paskirtas Valstybės archeologijos komisijos pirmininku, sujungė ją su referentūra, pagrindine veiklos kryptimi nustatė paminklų registraciją, didelį dėmesį skyrė Lietuvos kultūros paminklų apsaugai. Surengė senovės paminklų apsaugos kursus, kuriuose paskaitas skaitė žymiausi to meto specialistai. Valstybės archeologijos komisiją iš Švietimo ministerijos perkėlė į Vytauto Didžiojo kultūros muziejų. Pradėjo kultūros paminklų inventorizaciją, rengė žvalgomąsias ekspedicijas. Oficialiai Valstybės archeologijos komisija veikė iki 1936 m. pabaigos – Vytauto Didžiojo kultūros muziejaus įkūrimo. Prie muziejaus liko tik Lietuvos kultūros paminklų apsaugos konservatorius (šias pareigas 1936-1937 m. užėmė V. Pryšmantas), o referentūra buvo panaikinta.

Vėliau V. Pryšmantas dirbo bibliotekose, pokario metais Kretingos kraštotyros muziejaus direktoriumi. Paskutiniaisiais metais Lietuvos istorijos institute tyrinėjo istorinę geografiją.

Literatūra
----------

Pranas Kulikauskas, Gintautas Zabiela. Lietuvos archeologijos istorija (iki 1945 m.). Vilnius: Diemedis, 1999, p. 184–186, 217, 220, 287.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pušys, Hasegawa Tōhaku
**Japonijos kultūra** per tūkstantmečius stipriai keitėsi, jai šiek tiek įtakos darė Azija, Europa ir Amerika. Po kelių imigracijos bangų iš žemyno ir artimųjų Ramiojo vandenyno salų, Tokugavų dinastijos metu Japonija pergyveno izoliacijos periodą, kuris baigėsi sulig „Juodųjų laivų" atvykimu ir Meidži eros pradžia.

Japonų kalba visada vaidino didelį vaidmenį Japonijos kultūroje. Ši kalba daugiausia vartojama Japonijoje, taip pat ir emigrantų bendruomenių kitose šalyse. Tai agliutinacinė kalba, kuri, nors ir nepasižymi garsų gausa, turi leksiškai skirtingus tono akcentus. Japonų kalba pirmąkart minima kinų dokumentuose 252 m.

Vaizduojamieji menai
--------------------

Japonijoje daug įvairių meno rūšių. Piešimas – labai sena japonų meno šaka. Čia tradicine rašymo priemone buvo teptukas, kuris yra naudojamas ir kaligrafijai – hieroglifų užrašymo menui.

Japonijos skulptūrai didelę įtaka darė religija: tradicinėse japonų skulptūrose daugiausiai sutinkama budizmo tematikos. Japonijoje atsirado pasaulyje pripažintas puokščių komponavimo menas – ikebana.

Architektūra
------------

Japonų architektūrai didelę įtaka darė kinų architektūra. Japonijos tradicinės architektūros pavyzdžiai – tai budistų šventyklos, šintoistų šventyklos ir pilys Kiote bei Naroje. Prie kai kurių šių statinių įkurti tradiciniai japoniški sodai.

Muzika
------

*Pagrindinis straipsnis – Muzika Japonijoje*.
Japonijos muzikoje egzistuoja didelė stilių įvairovė. Nevengiama juos maišyti tarpusavyje, derinant vakarietiškus elementus su japoniškais, o senuosius – su naujaisiais. Šalia modernios muzikos gyvuoja ir tradicinė, kuri mėgstama daugelio gyventojų ir remiama valstybės.

Populiarioji kultūra
--------------------

Japonijos populiariojoje kultūroje sutinkama tiek modernių, tiek senųjų elementų. Daugelyje filmų, TV programų, manga ir muzikos, susiformavusių iš senesnių meno ir literatūros tradicijų, aptinkama daug tradicinės kultūros bruožų.

Anime, manga, taip pat japoniški kompiuteriniai žaidimai ir muzika tampa vis populiaresni pasaulyje.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Japonijos kultūra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Austėja Landsbergienė** |
| --- |
|  |
| 2020 m. |
| Gimimo vardas | Austėja Čijauskaitė |
| Gimė | 1977 m. rugpjūčio 23 d. (46 metai)Vilnius |
| Gyven. vieta | Vilnius |
| Tautybė | Lietuvė |
| Pilietybė |  Lietuva |
| Tėvas | Evaldas Čijauskas |
| Motina | Nijolė Čijauskienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Gabrielius Landsbergis |
| Vaikai | Augustas Gabrielius,Vilhelmas Konstantinas,Morta Sofija,Gertrūda Elena |
| Šeima | Sesuo Medeina Čijauskaitė-Andriulienė |
|  |
| Veikla | edukologė, pedagogė, verslininkė |
| Organizacijos | Darželiai „Vaikystės sodas"„Karalienės Mortos" mokyklos |
| Pareigos | Steigėja |
|  |
| Išsilavinimas | Mokslų daktarė |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 2012 m. Ūkio ministerijos apdovanojimas "Už nuopelnus verslui" – "Versli ir sėkminga"
* 2013 m. Bzn start "Startups awards"- "Startupas";
* 2015 m. Švedijos verslo apdovanojimai – "Jaunasis verslininkas";
* 2016 m. Lietuvos metų moteris.
 |
|  |
|  **Vikiteka** | Austėja Landsbergienė |

Karalienės Mortos mokykla
**Austėja Landsbergienė** (g. 1977 m. rugpjūčio 23 d.) – Lietuvos edukologė, pedagogė ir verslininkė.

Biografija
----------

Baigė Vilniaus Salomėjos Nėries gimnaziją. 1999 m. Vilniaus universitete – norvegų filologijos bakalauro studijas. 2001 m. Vilniaus universitete baigė švietimo vadybos magistro, 2003 m. JAV valstybiniame Fremingemo koledže (angl. *Framingham State College*), Masačiusetso valstijoje, – tarptautinio švietimo magistro studijas. 2010 m. kovo 5 d. Vilniaus pedagoginiame universitete apgynė disertaciją tema – „Vadovavimo ikimokyklinėms ugdymo įstaigoms modelio teorinis ir empirinis pagrindimas".
2016 m. stažavosi Kolumbijos universiteto Klingenšteino centre (angl. *Klingenstein Center*) pagal Privačių mokyklų vadovų programą. 2017 m. baigė Verslo administravimo magistras Stenforde.

2010 m. įkūrė privačių darželių tinklą „Vaikystės sodas". 2013 m. įsteigė privačių mokyklų tinklą „Karalienės Mortos mokyklos".

2016 m. išrinkta Lietuvos metų moterimi už „šalies švietimo sistemos supurtymą".

2016 m. gruodį prisijungė prie „Laisvės TV", vedė laidą apie švietimą „Elementaru su Austėja Landsbergiene".

2018 m. įsteigė naują įmonę pavadinimu „Kibirkštis".

Konsultantė švietimo klausimais, tarptautinių mokyklų tarybos švietimo vertintoja, *„Six Senses" International PreSchool* steigėja, knygų autorė, kontekstinio ugdymo propaguotoja. Rašė „Mažylio" žurnalui lavinimo, vaikų auginimo temomis, dalyvavo įvairiuose Švietimo ir mokslo ministerijos ir ES projektuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  [ 2016-ųjų Lietuvos metų moterimi tapo Austėja Landsbergienė Archyvuota kopija 2016-12-02 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  Patyčių prevencijos kokteilis | Elementaru su Austėja Landsbergiene (S01E01)
7. ↑
Piterio Breigelio vyresniojo paveikslas „Babelio bokštas" (1563 m.)
Babelio bokštas Kabančiųjų Babilono sodų paveikslo antrajame plane
**Babelio bokštas** − bokštas, kurio statymas aprašomas Biblijos Senojo Testamento Pradžios knygoje. Padavimas apie Babelio bokštą paaiškina skirtingų kalbų atsiradimą pasaulyje (religiniu požiūriu).

Pasak šio padavimo, po pasaulio tvano žmonės buvo viena tauta ir kalbėjo viena kalba. Jie sumanė pastatyti dangų siekiantį bokštą, tačiau buvo už tai nubausti Jahvės − jie prabilo skirtingomis kalbomis, negalėjo vienas kito suprasti, tad bokštas liko nepastatytas.

Biblijoje Babelis lieka nuodėmės miestu, nuodėmės simboliu. Taip Naujojo Testamento Apreiškime Jonui aprašyta didžioji paleistuvė: „Ant jos kaktos buvo užrašytas vardas: Paslaptis, didžioji Babelė, ištvirkėlių ir žemės šlykštybių motina".

Aprašymas Biblijoje
-------------------

Tekstas iš Senojo Testamento Pradžios knygos (Pr. 11:1−9):

> 1 Visa žemė turėjo vieną kalbą ir tuos pačius žodžius. 2 Atsikėlę iš rytų žmonės rado slėnį Šinaro krašte ir ten įsikūrė. 3 Vieni kitiems jie sakė: „Eime, pasidirbkime plytų ir jas išdekime." Vietoj akmens jie naudojo plytas, o vietoj kalkių − bitumą. 4 „Eime, − sakė jie, − pasistatykime miestą ir bokštą su dangų siekiančia viršūne ir pasidarykime sau vardą, kad nebūtume išblaškyti po visą žemės paviršių."
> 
> 5 O Viešpats nužengė pamatyti miesto ir bokšto, kurį mirtingieji buvo pastatę. 6 Ir tarė Viešpats: „Žiūrėk! Jie yra viena tauta ir visi kalba ta pačia kalba. Tai tik jų sumanymų pradžia! Ką tik užsimos daryti, nieko nebus jiems negalimo! 7 Eime, nuženkime ir sumaišykime jų kalbą, kad nebesuprastų, ką sako vienas kitam." 8 Taip tat Viešpats išsklaidė juos iš ten po visą žemės paviršių, ir jie metė statę miestą. 9 Tada jis buvo pavadintas Babeliu\*, nes Viešpats ten sumaišė visos žemės kalbą ir iš ten išsklaidė juos po visą žemės paviršių.
> 
> 

***Išnaša:*** \*hebr. *bābēl* čia gretinamas su *bālal* − „sumaišyti".

Mokslinis paaiškinimas
----------------------

Biblijos tyrinėtojai padavimą apie Babelio bokšto statymą sieja su zikuratų (aukštų bokštų šventyklų) statymu Tarpupyje. Zikuratų viršūnėse vykdavo religinės apeigos, astronominiai stebėjimai. Aukščiausias 91 metro zikuratas buvo Babilone (Babelis − religinis Babilono pavadinimas), žinomas Etemenankio (iš šum. – „dangaus ir žemės sąlyčio namas") vardu. Šio dievui Mardukui dedikuoto zikurato pastatymo data yra nežinoma, tačiau nustatyta, kad jis jau egzistavo Hamurabio valdymo laikotarpiu (1792–1750 pr. m. e.).

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Babelio bokštas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* „Metropolis" − 1927 m. filmas, kuriame gvildenama Babelio bokšto tema
* Tarybų rūmai − Tarybų Sąjungos „Babelio bokštas"

Šaltiniai
---------

1. ↑  Apreiškimas Jonui, Apr. 17:5
2. ↑  Pradžios knyga, Pr. 11:1−9

  

Vikižodynas
| Šilko kelio ralis |
| --- |
| 2012 m. ralio logotipas |
| **Kategorija** | ralis |
| **Šalys/regionas** | RusijaKazachstanasTurkmėnistanasKinija |
| **Pirmas sezonas** | 2009 m. |
| **Oficiali svetainė** | SilkWayRally.com |

**Šilko kelio ralis** (rus. *Шёлковый путь*, angl. *Silk Way Rally*) – nuo 2009 m. rengiamos kasmetinės ralio lenktynės. Nuo 2011 m. varžybos įtrauktos į Dakaro serijos bekelės lenktynės.

2023 m. žurnalistinis „Bellingcat", „Der Spiegel", „Le Monde" ir „The Insider" tyrimas išaiškino, kad lenktynių direktorius Bulatas Janborisovas yra GRU agentas, o varžybas kuruoja GRU agentūra.

Istorija
--------

Pirmą kartą „Šilko ralis" surengtas 2009 m. Lenktynės vyko vyko Tatarstano, Kazachstano ir Turkmėnistano teritorijose. Visą lenktynių distanciją sudarė 4 500 km, iš kurių specialūs greičio ruožai sudarė 3 200 km.

Idėja surengti Šilko kelio ralio-reido varžybas kilo Turkmėnistano prezidentui Gurbanguliui Berdimuhamedovui, o su Rusijos Federacijos prezidento Dmitrijaus Medvedevo ir Kazachstano vadovo Nursultano Nazarbajevo palaikymu šis projektas išvydo dienos šviesą. Šio maratono organizaciniais reikalais rūpinasi Dakaro ralio rengėjai.

2014–2015 m. varžybos neįvyko. Anot rengėjų, 2014 m. buvo Sočio žiemos olimpinių žaidynių metai, tad Rusija nespėjo pasirengti. 2015 m. neįvyko, nes buvo pergalvojama ralio koncepcija.

2016 m. ralis startavo liepos 8-ąją iš Raudonosios aikštės Maskvoje, o finišavo liepos 24-ąją Pekine.

Nasser Al-Attiyah ir šturmanas Timo Gottschalk 2010 m. ralyje liko antri

Maršrutų sąrašas
----------------

* 2009: Kazanė – Ašchabadas
* 2010: Sankt Peterburgas – Sočis
* 2011 m. Maskva – Sočis
* 2012 m. Maskva – Gelendžik (Krasnodaro kraštas)
* 2013 m. Maskva – Astrachanė
* 2014 m. Atšauktas
* 2015 m. Nerengtas
* 2016 m. Maskva – Pekinas

KamAZ’as Šilko ralyje. 2011 m. Volgogrado sritis

Ralio nugalėtojai
-----------------

| Metai | Maršrutas | Automobiliai | Sunkvežimiai |
| --- | --- | --- | --- |
| VairuotojasŠturmanas | Komanda | VairuotojasŠturmanasMechanikas | Komanda |
| 2009 m. | Kazanė – Ašchabadas | Ispanija Carlos SainzIspanija Lucas Cruz | Volkswagen | Rusija Firdausas KabirovasRusija Andrey MokeevRusija Tanin Anatoly | Kamaz |
| 2010 m. | Sankt Peterburgas – Sočis | Ispanija Carlos SainzIspanija Lucas Cruz | Volkswagen | Rusija Eduardas NikolajevasRusija Viatcheslav MizyukaevRusija Vladimir Rybakov | Kamaz |
| 2011 m. | Maskva – Sočis | Lenkija Krzysztof HołowczycBelgijaJean-Marc Fortin | BMW | Čekija Aleš LopraisČekija Milan CholadČekijaVojtech Staif | Tatra |
| 2012 m. | Maskva – Gelendžik | Rusija Boris GadasinRusija Dan Schemel | G-Force-Proto | Rusija Airat MardėjavRusija Aidar BeliavRusija Anton Mirnij | Kamaz |
| 2013 m. | Maskva – Astrachanė | Prancūzija Jean-Louis SchlesserRusijaKonstantin Zhiltsov | Sonangol Schlesser Original | Rusija Dmitrijus SotnikovasRusija Viatcheslav Mizyukaev Rusija Andrei Aferin | Kamaz |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Investigation uncovers ties between Silk Way Rally, Russian military and diplomatic activities
2. ↑  Rugsėjį startuoja Dakaro ralio analogas „Šilko kelias 2009"
3. ↑   Archyvuota kopija 2014-04-26 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑
| Porto Alegrėport. *Porto Alegre* |
| --- |
|              |
| *Porto Alegrės panorama* |
|  |
| 

Porto AlegrėPorto Alegrė

30°01′0″ p. pl. 51°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿30.01667°š. pl. 51.21667°r. ilg.﻿ / 30.01667; 51.21667﻿ (Porto Alegrė)Koordinatės: 30°01′0″ p. pl. 51°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿30.01667°š. pl. 51.21667°r. ilg.﻿ / 30.01667; 51.21667﻿ (Porto Alegrė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3)------ vasaros: (UTC-2) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Pietų regionas |
| **Valstija** | Pietų Rio Grandė Pietų Rio Grandė |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1772 m |
|  |
| **Gyventojų** (2013) | 1 467 823  |
| **Plotas** | 496,827 km² |
| **Tankumas** (2013) | 2 954 žm./km² |
| **Altitudė** | 10 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Porto Alegrė |

**Porto Alegrė** (port. *Porto Alegre*) – uostamiestis Brazilijos pietuose, Patoso lagūnos šiauriniame krante, Pietų Rio Grandės valstijos sostinė. 1,37 mln. gyventojų (2005 m.; su priemiesčiais virš 4 mln.). Tai pagrindinis pietinės Brazilijos kultūros, politikos ir ekonomikos centras. Yra tarptautinis oro uostas, prekybos uostas, išvystyta maisto, tekstilės, naftos, metalurgijos, chemijos pramonė. Universitetai, viešoji biblioteka. Daugiau nei 30 muziejų.

Istorija
--------

Gyvenvietė įkurta 1742 kaip *Porto dos Casais*, dabartinis pavadinimas suteiktas 1810 m. miestu tapo 1821 m. XX a. trečiajame dešimtmetyje į miestą atsikėlė lietuviai. Jų prieš Antrąjį pasaulinį karą Porto Alegrėje gyveno apie 200.

### Pavadinimo kilmė

Miesto vardas reiškia „laimingas, palaimintas uostas".

Architektūra
------------

Aplink svarbiausią Porto Alegrės senamiesčio aikštę išsidėstę šv. Petro teatro rūmai, neoklasicistiniai XIX a. antros pusės pastatai: miesto valdžios rūmai, turgaus halė, katedra, Teisingumo rūmai.

Sportas
-------

Porto Alegrėje 1950 m. vyko IV pasaulio futbolo čempionatas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Porto Alegre (Porto Alegrė)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVIII (Perk-Pra). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010. 595 psl.
| Lietuvos neformaliojo švietimo agentūra |
| --- |
|  |
|  |
| **Įkurta** | 2012 m. |
| **Panaikinta** | {{{Panaikinta}}} |
| **Trumpinys** | LiNeŠALMNŠC (anksčiau) |
| **Tipas** | Biudžetinė įstaiga |
| **Anksčiau** |  |
| **Jurisdikcija** | ŠMSM |
| **Buveinė** | Žirmūnų g. 1B,09101 Vilnius |
| **Metinis biudžetas** | {{{Metinis biudžetas}}} |
| **Vadovas** | Valdas Jankauskas(nuo 2022) |
| **Pavaduotojas** | Gitana ViganauskienėAušra Birgelytė-Žukienė |
| **Darbuotojų** | 208 (2023-07) |
| **Narių skaičius** | {{{Narių skaičius}}} |
| **Biudžetas** | 10,568 mln. € (2022) |
| **Aukštesnioji agentūra** | {{{Aukštesnioji}}} |
| **Svetainė** | LMNSC.LT |
| 
Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

Buveinė
2012-2023 m. logo
**Lietuvos neformaliojo švietimo agentūra** – lietuviška jaunimo neformalaus ugdymo įstaiga.

Veikia neformaliojo mokinių švietimo metodikos, ugdymo karjerai, mokytojų kompetencijų, gabių ir talentingų vaikų, pilietinio, kūno kultūros ir sportinio, gamtinio ir ekologinio, turizmo ir etnokultūrinio, sveikatos ir saugos, mokslinio ir techninio, meninio ir kultūrinio ugdymo bei neformaliojo švietimo paslaugų teikimo srityse.

Istorija
--------

2012 m. *Lietuvos mokinių neformaliojo švietimo centras* įsteigtas reorganizavus ir sujungus Lietuvos mokinių informavimo ir techninės kūrybos, Lietuvos jaunųjų gamtininkų, Lietuvos mokinių ir studentų sporto, Lietuvos jaunimo turizmo centrus.

2023 m. rugsėjo 1 d. pervadintas į *Lietuvos neformaliojo švietimo agentūrą*.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
| Skotsdeilis*Scottsdale* |
| --- |
|        |
| *Skotsdeilio dalis prie kanalo* |
|  |
| 

SkotsdeilisSkotsdeilis

33°29′35″ š. pl. 111°55′34″ v. ilg.﻿ / ﻿33.49306°š. pl. 111.92611°r. ilg.﻿ / 33.49306; 111.92611﻿ (Skotsdeilis)Koordinatės: 33°29′35″ š. pl. 111°55′34″ v. ilg.﻿ / ﻿33.49306°š. pl. 111.92611°r. ilg.﻿ / 33.49306; 111.92611﻿ (Skotsdeilis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Arizona Arizona |
| **Apygarda** | Marikopos apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1888 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 243 050  |
| **Plotas** | 477 km² |
| **Tankumas** (2020) | 510 žm./km² |
| **Altitudė** | 660 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Skotsdeilis |

**Skotsdeilis** (angl. *Scottsdale*) – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų pietvakariuose, Arizonoje, Marikopos apygardoje, šiaurės rytinis Finikso priemiestis. Yra vietinės reikšmės oro uostas. Plėtojama maisto pramonė, amatai, turizmas, apylinkėse vykdoma drėkinamoji žemdirbystė (javai, daržovės, medvilnė). Miestą vagoja keletas drėkinamųjų kanalų.

Skotsdeilyje veikia šiuolaikinio meno, istorijos ir kiti muziejai, teatrai, meno galerijos. Vyksta kasmetiniai meno, kulinarijos, tarptautiniai kino festivaliai. Miesto centre vyrauja arizonietiško stiliaus architektūra. Miesto įžymybė – *Taliesin West* – žiemos namas ir studija, kurioje gyveno ir kūrė architektas Frenkas Loidas Raitas. Nuo 2019 m. pastatas paskelbtas UNESCO pasaulio paveldo objektu.

2020 m. baltieji sudarė 78,5 % miesto gyventojų, lotynoamerikiečiai – 9,8 %, azijiečiai – 5 %, afroamerikiečiai – 2 %.

*Taliesin West* rezidencija

Istorija
--------

Skotsdeilis kaip diližanų stotelė pradėjo kurtis 1888 m. Pavadintas pagal vieną iš naujakurių – Vinfildą Skotą. Miestas nuo 1961 m.

Šaltiniai
---------

1. SCOTTSDALE: in Maricopa (Arizona)
2. ↑  SCOTTSDALE: in Maricopa (Arizona)
3. SCOTTSDALE: in Maricopa (Arizona)
4. ↑  SCOTTSDALE: in Maricopa (Arizona)
5. 1 2 3  *Scottsdale*. Encyclopædia Britannica Online. – www.britannica.com.
6. ↑  *Scottsdale*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXI (Sam–Skl). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
7. ↑  „Census 2020". Nuoroda tikrinta November 5, 2022.
**Imperatorius Košio** (孝昭天皇, Kōshō-tennō), taip pat žinomas kaip *Mimatsuhikokaeshine no Mikoto* (真津日子訶恵志泥命) buvo penktasis Japonijos imperatorius pagal tradicinį imperatorių sąrašą. Apie šį imperatorių žinoma labai mažai dėl šaltinių trūkumo, tarp istorikų Košio laikomas „legendiniu imperatoriumi", nes jo egzistavimas yra abejotinas. Kodžiki ir Nihon Shoki apie jį nėra nieko parašyta, išskyrus vardą ir genealogiją. Košio valdymas neva prasidėjęs 475 m. pr. m. e. jis turėjęs žmoną ir du sūnus. Po jo mirties 393 m. pr. m. e. jo antrasis sūnus neva tapęs sekančiu imperatoriumi.

Japonijoje tradiciškai laikoma, kad imperatorius Košio buvęs istorine asmenybe, yra prižiūrimas Košio imperatoriškasis kapas, tačiau jokių tuometinių šaltinių, patvirtinančių, kad tokia istorinė asmenybė egzistavo nėra. Pagal tradicinę genealogiją Košio buvęs vyriausiuoju imperatoriaus Itoku ir jo žmonos Amanotoyototsu-hime sūnumi.

Nuorodos
--------

1. ↑  "孝昭天皇 (5)". Imperial Household Agency (Kunaichō) (in Japanese). Nuoroda tikrinta May 9, 2019.
2. ↑  Brown, Delmer M. and Ichirō Ishida (1979). A Translation and Study of the Gukanshō, an Interpretative History of Japan Written in 1219. University of California Press. p. 251.
3. ↑  Ponsonby-Fane, Richard (1959). The Imperial House of Japan. Ponsonby Memorial Society. p. 30 & 418.
**Inara** – hetitų ir huritų mitologijoje stepių laukinių gyvūnų deivė, audrų dievo Tešubo/Tarhunto duktė. Graikų mitologijoje ji atitinka gr. potnia theron 'žvėrių šeimininkė', kuri graikų mituose yra Artemidė. Inaros motina, spėjama, buvo Hebatė, o jos brolis – Saruma.

Mitai
-----

Po to, kai drakonas Ilujanka įveikė audrų dievą, šis paprašė Inaros, kad ši surengtų puotą (manoma, Purulio šventę). Inara nutarė puotą panaudoti kaip priemonę privilioti ir nugalėti Ilujanką, kuris buvo jos tėvo pagrindinis priešas. Ji pasinaudojo mirtinguoju (Hupasijas iš *Zigaratta*), kurį patraukė tapdama jo meiluže. Drakonas ir jo šeimyna šventėje prisivaišino kiek tilpo, tad visiškai prisigėrė. Tada Hupasijas juos tvirtai surišo virvėmis. Tada Inaros tėvas užmušė Ilujanką.

Inara ant uolos pastatė namą ir atidavė jį Hupasijui. Ji vienai dievai išvyko, paliepusi jam nežiūrėti pro langus, nes jis gali pamatyti savo šeimą. Tačiau Hupasijas pro langą pažiūrėjo ir pamatęs savo šeimą ėmė prašyti leisti jam grįžti namo. Nėra žinoma, kas nutiko po to. Vienas spėjimas yra kad Inara užmušė Hupasiją už nepaklusimą jai ar už išpuikimą, kitas, kad jam buvo leista grįžti pas savo šeimą.

Deivė motina Hanahana buvo pažadėjusi Inarai žemės ir vyriškį. Bet po to Inara dingo. Jos tėvas, padedamas Hanahanos su bite, jos ieškojo. Ši istorija primena Demetros ir jos dukros Persefonės istoriją graikų mituose.

Nuorodos
--------

1. 1 2 3 4  Christopher Siren. Hittite/Hurrian Mythology REF 1.2. Nuoroda tikrinta April 27, 2010.
2. 1 2 3  Leeming, David Adams (2005). *The Oxford companion to world mythology*. Oxford University Press US. p. 194. ISBN 9780195156690.
3. ↑  Biggs, Robert D.; Roth, Martha Tobi (2007). Martha Tobi Roth, ed. *Studies presented to Robert D. Biggs, June 4, 2004*. Oriental Institute of the University of Chicago. p. 128. ISBN 9781885923448.
|  |
| --- |
| **Medalininkas** |
| CenterRyōyū Kobayashi |
| **Medaliai** |
| **Atstovaujant:  Japonija** |
| Šuoliai su slidėmis |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2022 Pekinas | Individualiai NH |
| Pasaulio čempionatas |
| **Bronza** | 2019 Syfeldas | Komanda LH |

**Ryōyū Kobayashi** (jap. 小林 陵侑, g. 1996 m. lapkričio 8 d. Hačimantajuje) – Japonijos šuolių su slidėmis sportininkas, olimpinis čempionas.

Biografija
----------

2017 m. debiutavo pasaulio čempionato komandinėse varžybose.

Savo debiutinėse 2018 m. žiemos olimpinėse žaidynėse sportininkas dalyvavo trijose rungtyse. Vidutinio aukščio rungtyje užimta 7-oji vieta, o aukšto kalno rungtyje sportininkas liko 10-as. Komandinėse varžybose kartu su Japonijos rinktine užimta 6-oji vieta.

2019 m. kartu su Japonijos rinktine pelnė bronzą komandinėje rungtyje.

2022 m. žiemos olimpiadoje Kobayashi vidutinio aukščio varžybų finalo pirmajame etape nušoko toliausiai ir iškovojo aukso medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2022 m. vasario 6 d.
Iš kairės sėdi: Danutė Brazytė-Bindokienė, Bernardas Brazdžionis, Nijolė Jankutė-Užubalienė, stovi Kazys Bradūnas, Jonas Minelga, Anatolijus Kairys, Julija Švabaitė-Gylienė, Česlovas Grincevičius, Danutė Lipčiūtė-Augienė, Apolinaras Bagdonas, Alfonsas Šešplaukis-Tyruolis, Stasė Petersonienė, Adolfas Markelis
**Jonas Minelga** (1917 m. rugpjūčio 6 d. Preikapėje, Pernaravos valsčius, Kėdainių apskritis – 1990 m. balandžio 13 d. Čikagoje (IL), JAV) – Lietuvos vaikų poetas.

Biografija
----------

Paauglystėje susidomėjo literatūrine veikla, savo kūrybą siuntė į tuo metu populiariąją Žvaigždutę ir kt. leidinius. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje pasitraukė į Vakarų Vokietiją, vėliau persikėlė į JAV. 

Kiek patikimiau įsikūręs Amerikoje, ėmė bendradarbiauti išeivių spaudoje. Dienraštyje Draugas *Jonio Aluonos* slapyvardžiu spausdino satyrinius eilėraščius, o žurnale Eglutė – eiles jaunesniojo mokyklinio amžiaus vaikams. Dalyvavo Lietuvių fondo, Lietuvių rašytojų draugijos, Tautos fondo, Lietuvių šaulių sąjungos ir Bendrojo Amerikos lietuvių fondo veikloje.

Pirmoji pezijos knygutė pasirodė kai eilėraščių autorius jau buvo sulaukęs garbingo amžiaus – tai 1964 m. Čikagoje išspausdinta „Labas rytas, vovere". Jauniesiems emegrantų skaitytojams buvo skirtos ir kitos dvi poeto knygos. Eilės nesudėtingos, lenvai įsimenamos. Kompozitorius Petras Matekūnas keletui eilėraščių sukūrė muziką ir jie tapo dainomis.

Lietuvoje atkiromis knygomis J.Minelgos kūryba buvo išleista tik atkūrus Nepriklausomybę: „Šaukia tėviškės laukai" (1992 m.), „Pabūk, varnėne, svečiuose" (1995 m.) ir „Be pipirų man skaniau" (2007 m.). Be aukščiau paminėtų autorinių leidinių eilėraščiai buvo paskelbti ir poezijos antologijose „Nupinsiu Lietuvai vainiką" (2008 m.) bei gerokai anksčiau Čikagoje išspausdintuose „Žiburėliuose" (1965 m.).

Bibliografija
-------------

* „Labas rytas, vovere" – Chicaga: JAV LB Kultūros Fondas, 1964
* „Kiškio pyragai" – Chicaga: JAV LB Švietimo Taryba, 1973
* „Žiogas muzikantas" – Chicaga: JAV LB Švietimo taryba, 1983
* „Šaukia tėviškės laukai" – Vilnius: Vyturys, 1992
* „Pabūk, varnėne, svečiuose" – Vilnius: Džiugas, 1995
* „Be pipirų man skaniau" – Vilnius: Gimtasis žodis, 2007

Šaltiniai
---------

* Jonas Minelga // JAV lietuviai (Pirmas tomas) – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1998 psl. 690
* Titas Alga. *Naujas veidas vaikų literatūroje* // Aidai, 1966 m. 1, sausis
* Gražina Skabeikytė. *Tradicijų tąsa Jono Minelgos poezijoje* // Žurnalas „Rubinaitis", 1995 Nr. 2 (3) Archyvuota kopija 2018-06-19 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

„LUKoil" logotipas
**„Lukoil"** (*rus.* ЛУКОЙЛ) – tarptautinis Rusijos naftos koncernas, didžiausia Rusijos energetikos bendrovė. Lukoil palaiko glaudžius ryšius su Rusijos valdžios sluoksnias.

„Lukoil" valdo naftos produktų platinimo tinklus Baltijos šalyse, Bulgarijoje, Čekijoje, JAV, Kipre, Lenkijoje, Serbijoje, Rumunijoje, Suomijoje, Vengrijoje, taip pat Rusijoje ir NVS šalyse.

„Lukoil" yra privatus koncernas; strateginis partneris – vienas didžiausių JAV energetikos koncernų „ConocoPhillips".

Lukoil yra antra tarp privačių bendrovių pagal ištirtus naftos rezervus, esančius Europoje, Azijoje, Šiaurės Afrikoje ir Pietų Amerikoje. „Lukoil" pagal turimus naftos rezervus užima aštuntą, o pagal naftos perdirbimą – penktąją vietą pasaulyje.

Rodikliai
---------

2005 Bendrovės pelnas (neišskaičiavus mokesčių, palūkanų, pelno mokesčių ir amortizacijos, EBITDA) – 10,404 mlrd. JAV dolerių (27,9 mlrd. litų); buvo 44,4 proc. didesnis nei 2004 metais.

2005 m. Lukoil gavo 6,443 mlrd. JAV dolerių (17,3 mlrd. litų) grynojo pelno – arba 51,7 proc. daugiau nei 2004 metais.
2005 m. „Lukoil" išgavo 90,16 mln. t naftos, perdirbo 47,55 mln. t.
2005 m. „Lukoil" sumokėjo apie 18,7 mlrd. JAV dolerių (50,2 mlrd. litų) mokesčių.

Lukoil ir Lietuva
-----------------

Lietuvoje veikia antrinė „Lukoil" įmonė „Lukoil Baltija", kuriai priklauso didžiausias mūsų šalyje degalinių tinklas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Intonãcija** (lot. *intono* 'šaukiu, rėkiu, garsiai tariu') – frazės, sakinio ar viso teksto ištarimo būdas.

Tariant frazę, sakinyje naudojamos įvairios garsinės priemonės: sintagmos (kalbėjimo takto) kirtis (kartais vadinamas loginiu kirčiu), kadencija – tono ir (arba) balso stiprumo kritimas sintagmoje, antikadencija – tono ir (arba) balso stiprumo kilimas, bendras tono ir tembro paaukštinimas, pažeminimas, kalbėjimo tempas ir kt.

Svarbiausia intonacijos funkcija – aktualiosios sakinio skaidos raiška. Centrinis žodis toje sintagmoje (frazės atkarpoje), kuri perteikia konteksto ir situacijos atžvilgiu aktualią (naują, svarbią) informaciją, tariamas ryškia krintančia intonacija (kadencija). Ši frazės dalis vadinama rema, o pabrėžimas – remos kirčiu. Sintagma, kuri neperteikia aktualios informacijos, vadinama tema. Temos centrinis žodis, jeigu ta sintagma yra frazės pradžioje, tariamas kylančia intonacija ir didėjančiu balso stiprumu (antikadencija), dažnai ir lėtesniu tempu; frazės gale tema tariama monotoniškai.

Labai svarbi intonacijos paskirtis – įvairių skatinimo tipų (liepimo, prašymo, patarimo) raiška. Liepiamieji sakiniai (ypač jų centriniai žodžiai) dažniausiai tariami trumpiau, staigiau, šiek tiek aukštesniu tonu; prašymą (ypač maldavimą) rodo šiek tiek didesnis skiemeninių garsų ilgumas, žemesnė intonacija.

Meniniame tekste intonacijos signalai yra skyrybos ženklai: prieš kablelį balsas kyla – tai ženklas, kad sakinys nebaigtas, bus jo tęsinys; prieš tašką, daugtaškį balsas krinta, prieš brūkšnį, dvitaškį balso aukštumas nesikeičia.

Eiliuotos kalbos intonacija apibendrina ritmo, metro, eilutės, rimo, instrumentuotės, posmo sąvokomis išreikštas kalbos ypatybes. Eilėraščio intonacija priklauso nuo to, koks jo metras ir ritmas, kokie posmai, rimai ir koks rimavimo būdas, kokia eufonija ir instrumentuotė, kokia sintaksė ir koks turinys – vaizdai, emocijos, nuotaikos. Visa tai lemia eiliuotos kalbos skambėjimą.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Frazė
* Tekstas
* Eufonija
* Ritmas
* Rimas
Koordinatės: 48°54′ š. pl. 144°35′ r. ilg.﻿ / ﻿48.900°š. pl. 144.583°r. ilg.﻿ / 48.900; 144.583

Kantrybės pusiasalis
Rausvai pažymėtas Poronaisko rajonas. Plonas pusiasalis dešinėje pusėje – Kantrybės pusiasalis.
**Kantrybės pusiasalis** (rus. *Полуостров Терпения*) – 65 km ilgio pusiasalis pietrytinėje Sachalino salos dalyje. Jis sudaro rytinę Kantrybės įlankos ribą su likusia Ochotsko jūros dalimi.

Pusiasalio plotis kinta nuo mažiau kaip 1 km (ties Lodočnio sąsmauka) iki 30 km plačiausioje vietoje. Didžiausias aukštis – 350 m virš jūros lygio. Pusiasalis yra pats pietinis Rytų Sachalino kalnų galas. Šie šiaurės pietų kryptimi einantys kalnai sudaro rytinę Sachalino salos pusę.

Pusiasalio gale yra mažas švyturys, pastatytas 1953 m.

Nuorodos
--------

1. ↑  ov, E. P. A. V. Mozherovsky, M. T. Gorovaya, I. B. Tsoy, and N. G. Vashchenkova. *Composition of the Rocks of the Kotikovo Group and the Main Stages in the Late Cretaceous-Paleogene Evolution of the Terpeniya Peninsula, Sakhalin Island.* Russian Journal of Pacific Geology 4.3 (2010): 260-73.
2. ↑  *Lighthouse Explorer Database… Terpeniya Light.* Foghorn Publishing, Lighthouse Explorer Database. Nuoroda tikrinta 22 Sept. 2012.