recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rinkmena**, *failas, byla, tvarkmena* (angl. *file*) – bitų seka, saugoma kompiuteryje kaip vienas vienetas. Viena svarbiausių operacinės sistemos užduočių yra tvarkyti rinkmenas pagal naudojamas rinkmenų sistemas. Senesnėse sistemose rinkmena užima vientisą atminties sritį, tačiau daugumoje naujesnių jos turinys gali būti paskirstytas po įrašymo metu laisvas atminties nešiklio vietas ar net po skirtingus informacijos nešiklius.

Duomenų struktūra rinkmenos viduje gali būti įvairi ir priklauso nuo ją sukūrusios programos. Ši struktūra vadinama *rinkmenos formatu*. Rinkmena beveik visada turi vardą, pagal kurį ją galima surasti sistemoje. Neretai ji turi ir sutartinę priesagą, pagal kurią galima spėti apie jos turinį. Su byla neretai būna susieta ir daugiau informacijos (kas sukūrė, kada keista, kas turi teisę ją keisti ar skaityti ir pan). Rinkmenos paprastai telkiamos į aplankus (direktorijas), kuriuose gali būti ne tik rinkmenos, bet ir kiti aplankai.

Kai kuriose sistemose (Unix, Linux) panaudojant nuorodų sistemą galima suteikti tam pačiam rinkmenai keletą vardų ir prireikus patalpinti jį skirtingose direktorijose. Yra operacinių sistemų, saugančių ankstesnes rinkmenos versijas (OpenVMS).

Nuorodos
--------

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **failas**

1. ↑   Archyvuota kopija 2010-03-17 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Evaporitas silvinitas
**Evaporitai** – nuosėdinių uolienų grupė, kuri susidaro iškritus nuosėdoms iš persotintų tirpalų. Išskirtinis šios grupės bruožas – uolienos gerai tirpsta vandenyje. Grupei priklauso uolienos, kurias sudaro šarminių metalų, ypač natrio, kalio, magnio ir kalcio, chloridai, sulfatai, nitratai ir kitų druskų mineralai. Dažniausiai evaporitų spalva balta, bet kartais dėl įvairių priemaišų (geležies junginių ir kitų) pasitaiko raudonos, mėlynos spalvos. Dauguma evaporitų grūdėti, pasitaiko didelių kristalų agregatų (daugiau nei 10 mm dydžio). Kai kurie turi paslėptą kristalinę struktūrą

Klasifikacija
-------------

Pagrindinis klasifikacijos požymis – mineralinė sudėtis. Evaporitai skirstomi į septynis pogrupius:

* *sulfatai* – gipsas, anhidritas, baritas, celestinas, kiseritas, tenardinas, mirabilitas, glauberitas, polihalitas, astrachanitas, epsomitas ir kiti retesni;
* *chloridai* – halitas, silvinas, karnalitas, bišofitas, tahihidritas;
* *fluoridai* – fluoritas;
* *nitratai* – natrio salietra, kalio salietra;
* *tirpūs karbonatai* – soda, heiliusitas;
* *boratai* – hidroboracitas, boracitas, boraksas, uleksitas;
* *dvigubos druskos* – kainitas, kaliboritas.

Evaporitų susidarymas
---------------------

Evaporitai susidaro išgaravus vandeniui iš įsotinto vandens. Tokiu būdu iš pradžių išsiskiria mažiausiai tirpios druskos, o vėliausiai labiausiai tirpios. Pirmieji evaporitai aptinkami dar proterozojaus eros dariniuose. Matyt tuo metu susidarė pakankamas sulfatų jonų kiekis vandenynuose.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Rinkmenos plėtinys** – keli (dažniausiai 3) simboliai rinkmenos pavadinime, einantys po rinkmenos vardo ir taško, žymintys failo tipą (pavyzdžiui, `index.htm`).

Istoriškai rinkmenų plėtiniai pradėti naudoti Digital firmos operacinėse sistemose apie 1970-uosius, labiausiai išpopuliarėjo OpenVMS sistemoje, iš kurios tokį rinkmenų tipų identifikavimą perėmė DOS ir Windows.

Kai kuriose OS (pvz. Windows) rinkmenų plėtiniai vienareikšmiškai nustato rinkmenos tipą bei pačios OS elgesį su atitinkama rinkmena, pvz. kompiliuotos programos gali būti vykdomos tik jei jos yra apibrėžtus plėtinius turinčiose rinkmenose (pvz. `.exe` ar `.com`), plėtinių išsaugojimą palaiko tokiose OS naudojama rinkmenų sistema, pvz. FAT ar Files-11 turi rinkmenų plėtiniams skirtus laukus. Kitos OS išplėtimo informaciją naudoja tik kaip pagalbinę, o plėtinys egzistuoja tik kaip rinkmenos vardo dalis, pvz. MacOS visą informaciją saugo resursų šakoje (angl. *resource fork*), o rinkmenos plėtinys naudojamas tik tuo atveju, jei resursų šakos nėra, UNIX rinkmenos tipą nustato, remdamasi ir plėtiniu, ir rinkmenos viduje esančia informacija, o programų atveju – dar ir vykdymo teisėmis bei kitais rinkmenos atributais.

Rinkmenos plėtinys yra paprastas, bet nepatikimas būdas identifikuoti rinkmenos tipui: pvz. gali būti rinkmenos be plėtinio, plėtinys gali būti neteisingas, tas pats rinkmenos tipas gali būti žymimas keliais skirtingais plėtiniais, galų gale, tas pats plėtinys gali būti naudojamas kelių tipų rinkmenoms, pvz.: `.doc` rinkmenos seniau buvo naudojami tekstinėms rinkmenoms, dabar jie naudojami Microsoft Word dokumentams, `.nfo` plėtinys buvo naudojamas informaciniams tekstams, bet naujesnėse Windows versijose jį naudoja MS Info programa, Linux naudojamą programų paketų plėtinį `.rpm` taip pat naudoja ir Real Player programa.

Pavyzdžiai
----------

* .exe – programinė (vykdomoji) rinkmena (DOS ir Windows operacinėse sistemose)
* .bak – atsarginė geros rinkmenos kopija, dažniausiai sukuriama prieš išsaugant naują rinkmenos versiją.
* .txt – tekstinis rinkmena
* .rtf – išplėstinis formatas tekstiniams duomenims saugoti
* .htm, .html – HTML kalbos rinkmena, aprašanti internetinį puslapį
* .jpg, .jpeg – JPEG formatu saugomas paveikslėlis
* .xml – XML rinkmena
* .pdf – PDF formatu saugomas turinys
Koordinatės: 56°1′45″ š. pl. 21°53′35″ r. ilg.﻿ / ﻿56.02917°š. pl. 21.89306°r. ilg.﻿ / 56.02917; 21.89306

Barstyčių miško vaizdas nuo Mikytų alkakalnio
Miškas netoli Užpelkių
**Plokštinės-Stirbaičių miškai** – miškai vakarų Lietuvoje, Plungės rajono šiaurėje (nedidelė dalis Skuodo rajone), 8 km į šiaurę nuo Plungės, prie rytinių ir pietinių Platelių ežero krantų. Priklauso Telšių miškų urėdijai (Alsėdžių, Beržoro, Platelių, Šateikių girininkijos). Didžioji dalis patenka į Žemaitijos nacionalinį parką. Apima 87,3 km² plotą. Masyvą sudaro Plokštinės, Mikytų, Barstyčių, Stirbaičių, Alsėdžių, Gudelinės, Montvidinės, Liepkalnės, Babrungėnų, Raišaitinės, Skirpsčių ir kiti miškai (iš viso 31).

Paviršius kalvotas. Būdingi jauriniai ir velėniniai jauriniai silpnai sujaurėję, vietomis velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai ir priemoliai. Miškų apsuptyje telkšo Platelių ežeras, taip pat Beržoro, Ilgio, Akležerio, Iešnalio, Luokos, Burgio, Burgalio, Skyplaičių, Endriuškaičių, Ešerinio, Lydekinio, Lesčio ežerai. Miškais teka Minijos intakas Babrungas su savo intakais (Uošna, Pietve).

Medynai:

* eglynai: 41 %
* pušynai: 30 %
* beržynai: 20 %
* juodalksnynai: 5 %
* baltalksnynai: 2 %
* drebulynai: 1 %
* ąžuolynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 34 % medynų, pusamžiai medžiai 45 %, pribręstantys 15 %, brandūs 6 %.

Plokštinės-Stirbaičių miškuose sutinkamos stirnos, šernai, briedžiai, lapės, kiškiai, kiaunės, usūriniai šunys, voverės, jerubės, slankos, juodieji gandrai, garniai, įvairūs vandens, pelkių ir plėšrieji paukščiai, bebrai, ondatros, ūdros.

Mikytų miško 1 kvartale yra Velnio akmuo, Paburgio miško 7 kvartale – Vilkų akmuo, Vilkų alkakalnis. Šalia Mikytų stūkso Mikytų alkakalnis, Užpelkių piliakalnis. Plokštinės miške yra Plokštinės raketų bazė. Įsteigti draustiniai: Mikytų kraštovaizdžio, Užpelkių telmologinis. Miškų masyvą kerta keliai  **164**  Mažeikiai–Plungė–Tauragė ,  **3202**  Pauošniai–Plateliai ,  **2302**  Salantai–Plateliai–Alsėdžiai .

Plokštinės-Stirbaičių miškuose įsikūrę kaimai: Plokščiai, Grigaičiai, Babrungėnai, Endriuškaičiai, Pauošniai, Beržoras, Stirbaičiai, Laumalenkai, Pamedinčiai, Medsėdžiai, Paburgė, Skyplaičiai, Rukundžiai, Jogaudai, Raišaičiai, Kulskiai, Vilkai, Alkai, Paplatelė, Likšai, Dargaičiai, Skurvydai, Virkšai, Paežerės Rūdaičiai, Uogučiai, Mačiūkiai, Jockiai, Visvainiai, Mikytai, Kruopiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Plokštinės–Stirbaičių miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 400-401
**Evangelikai** – daugelis protestantų Bažnyčių, religinių bendruomenių. Evangelikai vadovaujasi M. Liuterio, J. Kalvino, U. Cvinglio ir kitų protestantizmo kūrėjų koncepcijomis, tikėjimo pagrindu laiko evangelijas. Pats terminas „evangelikai" priskiriamas Liuteriui. Šiuo terminu norėta išreikšti reformacijos dvasią – grįžimą prie evangeliškos gyvensenos.

Evangelikų liuteronų, arba Augsburgo, konfesinė Bažnyčia, buvo suformuota liuteronybės pagrindu atsiradusios reformacijos srovės. Evangelikai reformatai susiformavo kalvinizmo pagrindu.

1817 m. Frydricho Vilhelmo III iniciatyva Prūsijoje buvo sudaryta administracinė evangelikų liuteronų ir reformatų unija, kurią priėmė ir kai kurios kitos vokiečių valstybės. Liuteronai suskilo, mėginant suvienyti liturgiją. 1841 m. Prūsijoje senliuteroniai sukūrė evangelikų liuteronų Bažnyčią, kuri nepripažino unijos.

Evangelikams taip pat priskiriami baptistai, metodistai, sekmininkai.

Pabaltijo šalyse labiausiai paplitę evangelikai liuteronai bei evangelikai reformatai. Taip pat esama baptistų ir sekmininkų bendruomenių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Evangelikai*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, III t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1978. T.III: Demokratinis-Garibaldžio
| Evenkų rajonas*Эвенкийский район* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+10)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Krasnojarsko kraštas Krasnojarsko kraštas |
| **Administracinis centras** | Tura |
| **Kaimo apylinkių** | 23 |
| **Įkūrimo data** | 2007 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 13 404 |
| **Plotas** | 763 250 km² |
| **Tankumas** (2021) | 0,02 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Evenkų rajonasVikiteka |

**Evenkų rajonas** (rus. *Эвенкийский район*) arba ***Evenkija*** – Krasnojarsko krašto rajonas, esantis šiaurinėje krašto dalyje. Administracinis centras – Tura.

Sudarytas 2007 m. prijungus Evenkų autonominę apygardą prie Krasnojarsko krašto.

Geografija
----------

Rajonas ribojasi su Jakutija ir Irkutsko sritimi rytuose, su Taimyro rajonu šiaurėje, su Turuchansko rajonu vakaruose, su Kežmos, Bogučanų, Motygino ir Severo Jeniseiskio rajonais pietuose. Evenkų rajonas užima 32 % Krasnojarsko krašto ir 4,5 % Rusijos ploto. Nusidriekęs iš šiaurės į pietus 1500 km, plotis 800–850 km. Šalia Vivio ežero yra Rusijos geografinis centras.

Visa rajono teritorija yra Vidurio Sibiro plokščiakalnyje (aukštis iki 831 m), šiaurėje siekia Putorano plynaukštę. Rajono upės priklauso Jenisiejaus baseinui: Akmenuotoji Tunguska (su Kamo, Velmo, Tetere, Čunia), Žemutinė Tunguska (su Ejka, Kočečiumu, Vivi, Tutončana, Severnaja, Ilimpėja, Nidymu, Taimura, Učamiu), taip pat yra Viliujaus ištakos. Gausu ežerų (Jesėjus, Čeko, Vivi, Niakšingda, Diupkunas).

Klimatas itin kontrastingas: liepą temperatūra siekia +13–15 °C, sausį -34–38 °C. Vidutinis metinis kritulių kiekis ~400 mm.

Gyventojai
----------

Tautinė sudėtis (2002 m.):

* rusai – 61,9 %
* evenkai – 21,5 %
* jakutai – 5,6 %
* ukrainiečiai – 3,1 %
* ketai – 1,2 %
* kiti – 6,7 %

Pagrindinės gyvenvietės
-----------------------

* Tura
* Baikitas
* Vanavara
* Jesėjus
* Surinda
* Čirinda
* Ekonda

* Taiga EvenkijojeTaiga Evenkijoje
* Žiemos keliasŽiemos kelias
* Maumedžių kreivamiškis prie KočečiumoMaumedžių kreivamiškis prie Kočečiumo
* Abrakupčinskajos naftos verslovėAbrakupčinskajos naftos verslovė

Šaltiniai
---------

1. ↑  KRASNOJARSK KRAJ, *citypopulation.de*
|  |
| --- |
| Straipsnių serija |
| **Krikščionybė** |
|  |
| 
Pranašai ir dvasininkai 

|  |
| --- |
| Švenčiausioji Trejybė · Dievas Tėvas · Dievas Sūnus · Šventoji Dvasia
Dievo karalystė · Marija · Apaštalai · Apaštalas Petras · Apaštalas Paulius |

 |
| 
Biblija 

|  |
| --- |
| Biblija · Senasis Testamentas · Naujasis Testamentas · 
Evangelija · Mato · Morkaus · Luko · Jono · Apokrifas |

 |
| 
Istorija 

|  |
| --- |
| Ankstyvoji krikščionybė · Kryžiaus žygiai · Reformacija |

 |
| 
Atšakos 

|  |
| --- |
| Katalikybė · Stačiatikybė · Protestantizmas |

 |
| 
Kultūra ir visuomenė 

|  |
| --- |
| Ankstyvosios krikščionybės menas · Bažnyčia · Cerkvė · Evangelizacija · Liturginiai metai · Sakramentas |

 |
| 
Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Evangelija pagal Luką** – viena iš keturių kanoninių evangelijų. Šios knygos pasakojimas prasideda ir baigiasi Jeruzalėje. Nemažai jos garsiausių pasakojimų susieta su paskutine Jėzaus kelione iš Galilėjos į Jeruzalę. Kita evangelisto Luko parašyta knyga (Apaštalų darbai) prasideda ir baigiasi Romoje. Taip susiklosto viena svarbiausių Luko temų: Jėzus pirmiausia ateina pas Dievo pažado paveldėtojus žydus, o kai šie jį atstumia, išgelbėjimas ateina visam pasauliui.

Turinys
-------

Evangelijoje pagal Luką rašoma apie angelo apreiškimą Marijai, Jono Krikštytojo ir Jėzaus gimimus. Užrašytos Marijos, Zacharijo ir Simeono giesmės. Aprašyta Jono Krikštytojo veikla, Jėzaus Krikštas, genealogija ir gundymai, Jėzaus veikla Galilėjoje, stebuklai. Pasakojama apie Mortą ir Mariją, pateikiami gailestingojo samariečio, turtingo kvailio, didžiosios šventės, sūnaus palaidūno, fariziejaus ir muitininko palyginimai. Kalbama apie Jėzaus atsimainymą, kelionę į Jeruzalę. Aprašytas Jėzaus įžengimas į Jeruzalę, išdavystė, paskutinė vakarienė, Jėzaus suėmimas, nukryžiavimas, mirtis, palaidojimas ir prisikėlimas. Taip pat pasakojama apie prisikėlusio Jėzaus kelionę į Emausą.

Autorius ir parašymo laikas
---------------------------

Nuo seno tikėta, kad Evangelijos pagal Luką ir Apaštalų darbų autorius buvo nežydas gydytojas Lukas, lydėjęs apaštalą Paulių daugelyje jo kelionių. Evangelistas Lukas rašė žmogui vardu Teofilius (Lk 1,1). Kadangi Apaštalų darbų pabaigoje vaizduojamas Paulius Romos kalėjime, yra manančių, jog Evangelija pagal Luką ir Apaštalų darbai galėję būti pagrindu apaštalo gynybai kokiame nors teisme, įvykusiame maždaug 64 metais. Visgi to įrodyti neįmanoma, knyga galėjo būti parašyta bet kada tarp 60 ir 85 metų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biblijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1992. 100 psl.

Nuorodos
--------

* Evangelija pagal Luką
Koordinatės: 55°49′46″ š. pl. 26°13′02″ r. ilg.﻿ / ﻿55.82944°š. pl. 26.21722°r. ilg.﻿ / 55.82944; 26.21722

|  Stelmužės Viešpaties Jėzaus Kryžiaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Zarasų |
| **Savivaldybė** | Zarasų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Stelmužė |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1650 m. |

**Stelmužės Viešpaties Jėzaus Kryžiaus bažnyčia** – katalikų bažnyčia Stelmužės kaime, Zarasų rajone, ant kalnelio, prie Stelmužės ąžuolo. Bažnyčia ir XVIII a. varpinė – Lietuvos architektūros paminklas.

Istorija
--------

Bažnyčia pastatyta 1650 m. kaip Alūkstos parapijos filija ir priklausė kalvinams. 1713 m. Stelmužės dvaro savininko Folkerzambo lėšomis rekonstruota, perstatyta. Kiek pasikeitęs buvusios bažnyčios pastatas yra vertingas architektūros paminklas. Bažnyčią surentė latvių meistrai tik kirviais aptašydami sienojus, nenaudodami metalinių vinių ar pjūklų. Interjeras įrengtas po 1713 m. Folkerzambų lėšomis. Stelmužės bažnyčia yra seniausia išlikusi medinė bažnyčia Lietuvos teritorijoje.[reikalingas šaltinis]

XIX a. viduryje kunigavo Juozapas Silvestras Dovydaitis, čia įsteigęs mokyklą ir pats mokęs vaikus skaityti ir rašyti.

Pastate nuo 1963 m. veikia liaudies skulptūros muziejus, vėliau tapęs bažnytinio meno muziejumi. Pamaldos vyksta kartą per mėnesį (paskutinį sekmadienį).

Architektūra
------------

Varpinė
Liaudies architektūros stiliaus, turi klasicizmo bruožų. Medinė, stačiakampio plano, vienanavė, su šiek tiek siauresne presbiterija, turinčia trisienę apsidę. Portikas iš trijų pusių apjuostas kolonomis. Sienos suręstos iš tašytų rastų bei apkaltos lentomis. Stogas dvišlaitis, dengtas gontais. Baroko formų altorius ir sakykla puošti bareljefais, horeljefais unikaliomis medžio drožybos skulptūromis.

Šventoriaus vakariniame pakraštyje stovi XVII a. vidurio medinė, stačiakampė, keturšlaičiu stogu varpinė – autentiškas sakralinės architektūros statinys, rekonstruota 1873 m. 1959 m. restauruota, apkalta lentomis. Rytiniame pakraštyje išlikę Pirmojo pasaulinio karo aukų kapai.

Po bažnyčia išmūrytuose rūsiuose palaidoti Stelmužės dvaro šeimininkai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Stelmužės bažnyčia*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 102


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Stelmužės Viešpaties Jėzaus Kryžiaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Stenlis Balzekas** |
| --- |
| Gimė | 1924 m. spalio 8 d.Čikaga |
| Mirė | 2020 m. birželio 18 d. (95 metai)Pallos Hills, Ilinojus |
|  |
| Veikla | JAV lietuvių visuomenės veikėjas, verslininkas |
| Partija | 1975 m. Amerikos lietuvių demokratų partija |

**Stenlis Balzekas** (angl. *Stanley Balzekas*, 1924 m. spalio 8 d. Čikagoje – 2020 m. birželio 18 d. Pallos Hills, Ilinojuje) – JAV lietuvių visuomenės veikėjas, verslininkas.

Biografija
----------

1951 m. baigė De Paulo universitetą Čikagoje. Nuo 1948 m. bendrovės „Balzekas Motor Sales", įkurtos 1919 m. prezidentas. 1966 m. birželio 22 d. Čikagoje įkūrė Balzeko lietuvių kultūros muziejų.

Nuo 1975 m. Amerikos lietuvių demokratų partijos, nuo 1979 m. Lietuvių fondo, nuo 1980 m. Amerikos pramonės rūmų narys. Nuo 1981 m. Amerikos lietuvių tarybos prezidiumo narys ir viceprezidentas. Nuo 1989 m. reklamos ir ryšių su visuomene agentūros „Archer International" vadovas. JAV pareigūnus konsultuoja tautinių kultūrų ir jų tarpusavio santykių klausimais. 1990 m. įsteigė Čikagos ir Vilniaus miestų draugystės komitetą, jo pirmininkas. Nuo 2000 m. Lietuvos Respublikos garbės konsulas Floridoje (Palm Byčas).

Įvertinimas
-----------

* 1992 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 2016 m. ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didysis kryžius
* 2019 m. Suteiktas Lietuvos bajorų karališkosios sąjungos Garbės Bajoro vardas už nuopelnus puoselėjant Lietuvos istorinį - kultūrinį paveldą

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Kamilė Vaitkutė. *Stenlis Balzekas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 589 psl.
2. ↑  Dėl Stanley Balzeko apdovanojimo ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro didžiuoju kryžiumi
**Edesos grafystė** (lot. *Comitatus Edessanus*) – kryžininkų valstybė, gyvavusi 1098–1144 m. Artimuosiuose Rytuose (dabartinė pietryčių Turkija ir šiaurės Sirija). Sostinė – Edesa (dabartinė Šanliurfa).

Grafystę I kryžiaus žygio metu įkūrė vienas jo vadų – Balduinas I. Jis tapo ir pirmuoju Edesos grafu. Grafystei priklausė teritorija į rytus nuo Antiochijos kunigaikštystės, abipus Eufrato upės. Nuo 1100 m. Edesos grafystė buvo kryžininkų įkurtos Jeruzalės karalystės vasalė. Edesos grafystė nuolat kariavo su musulmonų kraštais. 1144 m. Edesą, vėliau ir visą grafystę užėmė turkai seldžiukai. Edesos grafystės žlugimas pagreitino II kryžiaus žygio pradžią.

Nors Edesos grafystė buvo viena didžiausių kryžininkų valstybių, tačiau retai gyvenama. Vienintelis didelis miestas čia buvo Edesa, o kitur – kaimai ir tvirtovės. Dauguma krašto gyventojų buvo daugiausia armėnai ir sirai ortodoksai, taip pat būta graikų ir arabų musulmonų. Katalikų populiacija buvo nedidelė, bet Edesa sudarė atskira vyskupiją. Edesos grafystė buvo svarbus sirų ortodoksų kultūrinis centras. Jos gyvavimo metu daug senovės graikų filosofinių tekstų buvo išversta į sirų kalbą ir vėliau perimta arabų.

Valdovai
--------

* Balduinas I (1098–1100 m.; mirus broliui Godfridui Buljoniečiui 1100 m. tapo Jeruzalės karaliumi)
* Balduinas II (1100–1118 m.)
* Jocelinas I de Kurtenė (1119–1131 m.)
* Jocelinas II (1131–1144 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Edesos grafystė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
| ***Stelos atminimui*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Dedicato a una stella |
| Kilmės šalis |  Italija Japonija |
| Režisierius | Luigi Cozzi |
| Metai | 1976 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 94 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Stelos atminimui** (it.  *Dedicato a una stella*) – 1976 m. Italijoje sukurta drama. Pažodinis jos vertimas gali būti „Žvaigžės atminimui".

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Pamela Villoresi – Stela
* Richard Johnson – Ričardas
* Maria Antonietta Beluzzi – Simona
* Francesco A’adda
* Mauro Curi
* Lucia D’Elia
* Giorgio Gargiullo

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jauna mergina Stela atvyksta į Bretanę ieškoti šeimą seniai palikusio tėvo, tačiau gatvėje parranda sąmonę ir atsiduria ligoninėje. Gydytojai nenori šiai sakyti tikrosios diagniozės, todėl Stela parodo į pirmą pasitaikiusį vyrą ligoninės koridoriuje ir pareiškia, kad šis – jos tėvas. Taip Ričardas, atsidūręs gydytojo kabinete, sužino, kad prieš jį čia buvusi mergina serga leukemija ir jai liko gyventi ne ilgiau kaip 3 mėnesiai. Ričardas, darbą praradęs ir aplinkinius dėl to kaltinantis kompozitorius, visai nenori turėti sąsajų su šia istorija, tačiau, susiklosčius aplinkybėms, priverstas vis daugiau lauko praleisti su Stela, kol supranta, kad pradeda įsimylėti. Mergina sugeba jame pažadinti vėl norą kurti muziką, tačiau pati kasdien vis labiau gesta, kol Ričardas skuba pabaigti jais skirtą savo naujausią kūrinį…
| Marčanizėit. *Comune di Marcianise* |
| --- |
| 

MarčanizėMarčanizė

41°02′0″ š. pl. 14°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.03333°š. pl. 14.30000°r. ilg.﻿ / 41.03333; 14.30000﻿ (Marčanizė)Koordinatės: 41°02′0″ š. pl. 14°18′0″ r. ilg.﻿ / ﻿41.03333°š. pl. 14.30000°r. ilg.﻿ / 41.03333; 14.30000﻿ (Marčanizė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Kampanija Kampanija |
| **Provincija** | Kazertos provincija |
|  |
| **Meras** | Antonello Velardi |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 39 910  |
| **Plotas** | 30,78 km² |
| **Tankumas** (2015) | 1 297 žm./km² |
| **Altitudė** | 33 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 81025 |
| **Tel. kodas** | 0823 |
| **Tinklalapis** | comune.marcianise.ce.it |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Arkangelas Mykolas |

**Marčanizė** (it. *Marcianise*) – miestas Italijoje, Kampanijoje, Kazertos provincijoje, į šiaurę nuo Neapolio (priklauso jo aglomeracijai). Gyventojų 39 tūkst. (2015).

Apylinkėse stovi aukščiausias Italijoje (205 m) radijo bokštas.

Istorija
--------

Marčanizės apylinkėse rasta daug etruskų ir romėnų kapų, bet esama ir senesnių radinių, priklausiusių oskams. Miesto kilmė neaiški. Manoma, kad jį VI a. įkūrė ostgotai, pralaimėję Gotų karuose.

861 m. Marčanizę kartu su Kapuja tikriausiai sugriovė saracėnai. Po to miestas priklausė Kapujos kunigaikštystei.

Mieste dažnai siautėjo cholera, bet pagal legendą 1706 m. liepą šv. kryžius apsaugojo miestą nuo maro. Vėliau Marčanizė išaugo į žemės ūkio centrą, buvo nusausintos aplinkinės pelkės, gyventojai pradėjo auginti kanapes. 1872 m. gavo miesto teises.

Ekonomika
---------

Marčanizėje verčiamasi aukso, koralų dirbinių amatais, chemijos pramone, pieno produktų ir vyno gamyba. Kartu su Madalonio, Ačeros, Kaivano ir Teverolos miestais sudaro antrą iš labiausiai industrializuotų sričių Italijoje.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6  *Marcianise*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-10-27.
|  *Joshua Cheptegei*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Joshua Cheptegei |
| Gimė | 1996 m. rugsėjo 12 d. (26 metai)  Kapsevujis, Uganda |
| Atstovauja (-vo) | Ugandos vėliava Uganda |
| Aktyvumo metai | 2013 – dabar |
|  |
| Rungtys | Ilgų nuotolių bėgimas |
| Asmeniniai rekordai | 1500 m: 3:37.82  3000 m: 7:33.26  5000 m: 12:35.36 **PR**  10000 m: 26:48.36  5 km: 12:51 **PR**  15 km: 41:05 **PR** |
| Treneriai | Addy Ruiter |
| Klubas | NN Running Team |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**1 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Džošua Čeptegėjus** (g. 1996 m. rugsėjo 12 d.) – Ugandos lengvaatletis, kuris specializuojasi ilgų nuotolių bėgimuose. Olimpietis, pasaulio čempionatų prizininkas, daugkartinis pasaulio rekordininkas.

Biografija
----------

2014 m. pasaulio jaunimo čempionate laimėjo 10000 m bėgimą. 2015 m. debiutavo pasaulio suaugusiųjų čempionate, kuriame 10000 m bėgimo varžybose užėmė 9-ą vietą. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Cheptegei liko 8-as 5000 m bėgime ir 6-as 10000 m bėgime.

2017 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate iškovojo sidabro medalį. 2018 m. Sandraugos žaidynėse pelnė du aukso medalius. Tais pačiais metais sportininkas pagerino pasaulio 15 km bėgimo keliu rekordą. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionate iškovojo savo pirmąjį pasaulio čempiono titulą. Tais pačiais metais pagerintas pasaulio 10 km bėgimo rekordas.

2020 m. rugpjūtį Cheptegei varžybose Monake pagerino pasaulio 5000 m bėgimo rekordą.

2020 m. vasaros olimpinių žaidynių 10000 m bėgimo finale pelnė sidabro medalį.

Nuorodos
--------

* Cehptegei IAAF svetainėje
| Sangamono apygardaangl. *Sangamon County* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Ilinojus Ilinojus |
| **Administracinis centras** | Springfildas |
| **Įkūrimo data** | 1821 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021 m.) | 194 734 |
| **Plotas** | 2 270 km² |
| **Tankumas** (2021 m.) | 86 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.co.sangamon.il.us |

**Sangamono apygarda** (angl. *Sangamon County*) – Jungtinių Amerikos Valstijų apygarda, esanti Ilinojaus centrinėje dalyje. Pagal 2021 m. duomenis, Sangamono apygardoje gyveno 194 734 žmonės. Apygardos būstinė įsikūrusi didžiausiame apygardos mieste ir Ilinojaus sostinėje – Springfilde. Apygarda įsikūrusi į šiaurę nuo Makupino ir Montgomerio, į vakarus nuo Kristiano ir Makono, į pietus nuo Menardo ir Logano ir į rytus nuo Kaso ir ir Morgano apygardų.

Istorija
--------

Sangamono apygarda įkurta 1821 m. iš Madisono ir Bondo apygardų. Apygardos pavadinimas kilęs nuo Sangamono upės, tekančios pro apygardą.

Didžiausi miestai
-----------------

* Springfildas (114 414 gyv. 2020 m.)
* Oburnas (4548 gyv.)
* Virdenas (3232 gyv.)
* Lyland Grovas (1452 gyv.)

Gyventojai
----------

2020 m. duomenimis Sangamono apygardoje gyveno 79,9 % baltųjų, 12,6 % afroamerikiečių, 2 % azijiečių, 2,81 % mišrios rasės, 0,1 % indėnų, 0,24 % kitų rasių ir 2.36 % lotynoamerikiečių kilmės gyventojų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Population Nuoroda tikrinta 2023-06-10.
2. ↑  Sangamon, Illinois Nuoroda tikrinta 2023-06-10.
3. ↑  Sangamon Nuoroda tikrinta 2023-06-10.
4. ↑  Sangamon County, IL Nuoroda tikrinta 2023-06-10.
| **Meri Daglas** |
| --- |
| Gimė | 1921 m. kovo 25 d.San Remas, Italija |
| Mirė | 2007 m. gegužės 26 d. (86 metai)Londonas, Anglija |
| Tautybė | anglė |
|  |
| Veikla | antropologė |
| Sritis | struktūrinis funkcionalizmas, tyros ir nešvaros sampratos |
| Organizacijos | Londono universiteto koledžas, Prinstono universitetas |
| Pareigos | profesorė |
|  |
| Išsilavinimas | mokslų daktaras |
| Alma mater | Oksfordo universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Britanijos imperijos ordinas (1992 m.) |

**Meri Daglas** (*Mary Douglas*, 1925 m. kovo 25 d. – 2007 m. gegužės 16 d.) – Jungtinės Karalystės socialinė antropologė, struktūralizmo ir struktūrinio funkcionalizmo atstovė.

Biografija
----------

Gimė kaip Margaret Meri Tiu (*Margaret Mary Tew*) britų kolonijinių darbuotojų šeimoje Italijoje. 1939–1943 m. mokėsi Šv. Onos kolegijoje Oksforde, buvo Evanso Pričardo mokinė. 1949 m. atliko stebėjimus Belgijos Konge, tyrė Kubos kultūros tautą lelus. XX a. vid. apsigynė daktaro disertaciją. Vėliau dėstė Londono universiteto koledže. XX a. 8-dešimtmetyje persikėlė į JAV, dirbo Šiaurės Vakarų, Prinstono universitetuose. 1986 m. – Upsalos universiteto garbės mokslų daktarė. 1988 m. grįžo į Angliją. 1989 m. Meri Daglas tapo Britų akademijos nare, 1992 m. apdovanota Britanijos imperijos ordinu.

Veikla
------

Meri Daglas, atsiribodama nuo funkcionalistų ir psichologinės krypties antropologų, teigė, kad visuomenę sudaro ne socialinių taisyklių besilaikantys ir vaidmenis atliekantys automatai ir ne auklėjimo diktato suformuoti asmenys, o aktyviai tarpusavyje besiderantys moraliniai veikėjai. Remdamasi Klodo Levi-Stroso gamtos-kultūros paradigma, ją išvystė į universalią klasifikacinę sistemą, kurios ašis yra kūno-visuomenės paradigma. Pagal šią kertinę ašį atitinkamai metaforizuojami santykiai tarp tvarkos-netvarkos, vidaus-išorės ir, svarbiausia, tyro-grasaus. Pasak Daglas, tikėjimai apie tai, kas yra nešvaru ir kaip tai turi būti traktuojama, neturi būti suvesti į higienos sritį, bet į simbolių grandines, įsitvirtinusias struktūrinėse sistemose: kaip tam tikras daiktas ar dalykas atsiduria ne vietoje ir iškrenta iš tam tikros simbolinės tvarkos. Simboliai, M. Daglas supratimu, yra tiesiogiai susiję su socialinėmis institucijomis: būdami socialinės klasifikacijos priemonės, padeda susiorientuoti tarp įvairių daiktų, žmonių ir veiksmų kategorijų ir jas visas atskirti.

Bibliografija
-------------

Pagrindiniai veikalai:

* Kultūrinis tendencingumas (*Cultural Bias*, 1978 m.)
* Natūralūs simboliai (*Natural symbols*, 1970 m.)
* Tyra ir grasa (*Purity and Danger*, 1966 m.)
* Rizika ir kultūra (*Risk and Culture*, 1982 m.)
* Kaip mąsto institucijos (*How Institutions Think*, 1987 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytis Čiubrinskas. SOCIALINĖS IR KULTŪRINĖS ANTROPOLOGIJOS TEORIJOS. Kaunas: VDU, 2007
| **Andrius Algirdaitis** |
| --- |
|  |
| Andrius ir Dmitrijus Algirdaičiai susitiko su rusų kariuomene prieš Kulikovo mūšį |
| Gediminaičiai |
| Gimė | 1325 m. |
| Mirė | 1399 m. (~74 metai)Vorskla |
| Tėvas | Algirdas |
| Motina | Marija |
| Vaikai | MichailasSemionasIvanasFiodoras |
| Pskovo kunigaikštis |
| Valdė | 1342 m. - 1349 m. (~7 metai) |
| Pirmtakas | Vsevolodas Aleksandrovičius |
| Įpėdinis | Jevstafijus Fiodorovičius |
| Polocko kunigaikštis |
| Valdė | 1342 m. - 1377 m. (~35 metai) |
| Pirmtakas | Narimantas |
| Įpėdinis | Skirgaila |
| 

|  |
| --- |
| Pskovo kunigaikštis |
| Valdė | 1377 m. - 1385 m. (~8 metai) |
| Pirmtakas | Matvėjus Pskovskis |
| Įpėdinis | Ivanas Andrejevičius |
| Polocko kunigaikštis |
| Valdė | 1386 m. - 1387 m. (~1 metai) |
| Pirmtakas | Skirgaila |
| Lukomsko kunigaikštis |
| Valdė | 1386 m. - 1399 m. (~13 metų) |
| Pskovo kunigaikštis |
| Valdė | 1394 m. - 1399 m. (~5 metai) |
| Pirmtakas | Ivanas Andrejevičius |
| Įpėdinis | Ivanas Cholmskis |

 |
|  |
|  **Vikiteka** | Andrius Algirdaitis |

**Andrius Algirdaitis** (lietuviškas vardas **Vingaudas**, lenkiškai *Vingoldas*, krikšto vardas Andrius, 1325–1399 m. rugpjūčio 12 d.) – Pskovo (1342–1348 m.; valdė per vietininką) ir Polocko (1342–1387 m.) kunigaikštis.

Biografija
----------

Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo ir jo pirmosios žmonos, Vitebsko kunigaikštytės Marijos, vyriausiasis sūnus. Iki XIV a. aštuntojo dešimtmečio kovojo prieš Livonijos ordiną. 1377 m. mirus Algirdui pretendavo į didžiojo kunigaikščio sostą, kartu su Livonijos ordinu, Maskvos didžiąja kunigaikštyste ir Naugardo kunigaikštyste sudarė koaliciją prieš Jogailą. Andriaus įtikintas Maskvos didysis kunigaikštis Dmitrijus Donietis 1380 m. užėmė LDK valdas Starodubą ir Trubčevską. Kulikovo mūšyje 1380 m. Andrius vadovavo Maskvos kariuomenės daliniui. 1381 m. ir 1385 m. prieš Lietuvos didįjį kunigaikštį Jogailą sukėlė du maištus, motyvuodamas, jog katalikybę priėmęs Jogaila negali vadovauti pravoslavų žemėms. Nesutarimais pasinaudojo Maskva ir Livonijos ordinas. 1385 m. spalio 10 d. su Livonijos magistru sudarė vasalinę sutartį: mainais už gynybą Andrius Algirdaitis vokiečiams atidavė Polocko kunigaikštystę ir drauge pradėjo rytinių LDK žemių puldinėjimą. 1387 m. Skirgaila, padedamas lenkų, užėmė Polocką, Andrių paėmė į nelaisvę ir išsiuntė į Lenkiją, kur šis 7 metus kalėjo. 1394 m. Vytauto prašymu paleistas. 1399 m. žuvo Vorsklos mūšyje kovodamas prieš totorius.

Nuorodos
--------

* Apie Palubinskų giminę Archyvuota kopija 2012-01-21 iš Wayback Machine projekto. – giminės pradininkas Vingaudas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Matulevičius. *Andrius Algirdaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 500 psl.
**Marytė Černelienė** (lenk. *Marianna Czernialis*, g. 1954 m. rugsėjo 30 d. Lenkijoje, Punsko valsčiaus Kreivėnų kaime) – pedagogė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

Gimė ir augo ūkininkų Aleknavičių šeimoje. Baigė Punsko bendrojo lavinimo licėjų ir 1973-77 m. studijavo Varšuvos universiteto Balstogės filiale įsigydama matematikos mokytojo specialybę. Dirbo matematikos mokytoja Punsko licėjuje, studijas tęsė neakivaizdiniu būdu Varšuvos mokytojų tobulinimosi institute, gaudama ir informatikos mokytojo vardą. 2000 m. Balstogės aukštojoje viešojo administravimo mokykloje baigė švietimo vadybos podiplomines studijas. Kurį laiką vadovavo mokyklos dramos būreliui. Nuo 1991 m. iki 2000 m. buvo Punsko Kovo 11-osios lietuvių licėjaus direktore.

Jau būdama pensininke parašė ir 2008 m. lapkričio 28 d. Kauno Vytauto Didžiojo universitete apsigynė disertaciją tema „Lenkijos lietuvių švietimas po antrojo pasaulinio karo" tapdama humanitarinių mokslų daktare.

Bibliografija
-------------

* Punsko Kovo 11-osios licėjui 50. (Sudarė Juozas Sigitas Paransevičius, Marytė Černelienė, Irena Marcinkevičienė), Aušra, Punskas, 2006.

Nuorodos
--------

* Interviu su Maryte Černeliene (liet.)
* Marytė Černelienė. Lenkijos lietuvių švietimas 1944-2008 m. (liet.)[neveikianti nuoroda]
| **Žozefas Vandriesaspranc. *Joseph Vendryes*** |
| --- |
| Gimė | 1875 m. sausio 13 d.Paryžius, Prancūzija Prancūzija |
| Mirė | 1960 m. sausio 30 d. (85 metai)Paryžius, Prancūzija Prancūzija |
|  |
| Veikla | kalbininkas |
|  |
| Alma mater | Paryžiaus universitetas |

**Žozefas Vandriesas** (pranc. *Joseph Vendryes*, 1875 m. sausio 13 d. Paryžiuje, Prancūzijoje –1960 m. sausio 30 d. Paryžiuje, Prancūzijoje) – Prancūzijos kalbininkas, įžymus keltų kalbų tyrėjas ir indoeuropeistas, taip pat nagrinėjęs bendrąsias kalbotyros problemas; Įrašų akademijos narys, daugybės universitetų garbės daktaras.

Biografija
----------

Paryžiuje buvo A. Mejė (pranc. *Antoine Meillet*) mokinys, studijavo ir Breisgau Freiburge; nuo 1925 m. dėstė Aukštojoje praktinėje mokykloje, kur vadovavo keltologijos katedrai, 1907 – 1946 m. dėstė Sorbonoje. Kartu su savo mokine M.-L. Sjostedt (pranc. *Marie-Louise Sjoestedt*) buvo keltologijos žurnalo *Études Celtiques* steigėjas ir redaktorius. Ne vieno keltų kalbų, literatūros, religijos tyrimo autorius, taip pat – airių kalbos etimologinio žodyno bendraautoris. Su A. Mejė publikavo monografiją „Klasikinių kalbų lyginamosios gramatikos tyrimai" (1924); taip pat nagrinėjo senovės graikų kalbos kirčiavimą.

Ilgą laiką buvo ganėtinai populiari Ž. Vandrieso knyga „Kalba: Lingvistinis istorijos įvadas" (parašyta 1914 m. dėl prasidėjusio karo išleista tik 1921 m). Šiame veikale patraukliai ir pradedantiesiems suprantamai išdėstyti pagrindiniai XX a. pradžios bendrosios ir istorinės-lyginamosios kalbotyros laimėjimai. Ž. Vandriesas priėmė F. de Sosiūro (pranc. *F. de Saussure*) ir A. Mejė „sociologinę" kalbos koncepciją ir kaip teoretikas įnešė nepaprastai didelį indėlį į kalbos normos, idiolekto ir sociolekto sąvokas.

Pagrindiniai darbai
-------------------

* *Recherches sur l'histoire et les effets de l'intensité initiale en latin* (1902)
* *Traité d'accentuation grecque* (1904)
* *Grammaire du vieil-irlandais* (1908)
* *Le language* (1921)
* *La position linguistique du celtique* (1930)
* *Choix d'études linguistiques et celtiques*. Paris: Klincksieck, 1952.
* *Lexique étymologique de l'irlandais ancien* (1959)

Šaltiniai
---------

1. ↑  John Thomas Koch, ed. *Celtic Culture: a historical encyclopedia*, ABC-Clio, 2006, p. 1729
2. ↑  Esterhill, Frank, *Interlingua Institute: A History*, New York: Interlingua Institute, 2000.
3. ↑  Open Library: J. Vendryes
| **Diphasiastrum complanatum** |
| --- |
| Dvišakė padraika (*Diphasiastrum complanatum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pataisūnai  *( Lycopodiophyta)* |
| Klasė: | Pataisainiai  *( Lycopodiopsida)* |
| Šeima: | Pataisiniai  *( Lycopodiaceae)* |
| Gentis: | Padraika  *( Diphasiastrum)* |
| Rūšis: | Dvišakė padraika  *( Diphasiastrum complanatum)* |

 |

**Dvišakė padraika** (*Diphasiastrum complanatum*) – pataisinių (*Lycopodopsida*) šeimos, padraikų (*Diphasiastrum*) genties augalas.

Stiebas požeminis arba antžeminis, gulsčias, iki 100 cm ilgio, su daugeliu ryškiai žalių, iki 20 cm ilgio šakelių, sudarančių piltuvišką puokštę. Lapai smulkūs, iki 4 mm ilgio, lancetiški, prigludę prie šakelių. Varputės iki 2,5 cm ilgio, ant ilgų (iki 12 cm ilgio) varpkočių. sporifikuoja birželio – rugsėjo mėnesiais.

Auga sausuose miškuose, išretėjusiuose pušynuose. Dažna Pietryčių Lietuvoje, kitur reta.

Didelis dvišakių padraikų ratas Dainavos girioje, į vakarus nuo Ūtos kaimo
Sporifikuojantis augalas
Sporos renkamos varputėms pageltus. Jų cheminė sudėtis panaši į pataiso šarkakojo.

Žolė **nuodinga**. Augalas dekoratyvus, dažinis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 33


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dvišakė padraika** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Rinkimų balsadėžė

  

**Rinkimai** − politinis procesas, kurio metu tam tikra žmonių grupė (nuo specialių rinkėjų iki visų organizacijos narių, visų piliečių ir pan.) išrenka atstovus ar pareigūnus. Parlamentinėje sistemoje visi interesai nėra atstovaujami. Moderniose demokratijose aukščiausioji politinė valdžia formuojama per visuotinius, lygius, slaptus, reguliarius, konkurencinius ir tiesioginius rinkimus.

Rinkimais vadinami ne tik visos valstybės ar jos administracinių vienetų renkamosios valdžios rinkimai, bet ir institucijų valdymo organų renkamųjų narių (universiteto senato narių, dekanų, rektorių) rinkimai.

Valdžios rinkimų funkcijos:

* gyventojų integravimas į politiką. Integravimo laipsnį galime matyti pagal dalyvavimą rinkimuose;
* socialinių ir regioninių interesų reprezentacija
* parlamento ir jos renkamos vyriausybės sudarymo ir jos veiklos legitimacija
* dialogo tarp renkamųjų ir skirtingų interesų atstovų palaikymas
* konkurencijos tarp skirtingų koncepcijų ir kandidatų sudarymas rinkėjų naudai

Paprastai išskiriamos trys pagrindinės rinkimų sistemos:

* mažoritarinė (absoliučios ir paprastos daugumos)
* proporcinė
* mišri

Daugelyje demokratinių šalių įstatymų leidžiamosios valdžios institucijų nariai yra renkami kas ketveri-penkeri metai, nors skirtingose šalyse šis periodas skiriasi. Rinkimų būdu demokratinėse valstybėse dažnai skiriamas ir aukščiausiasis vykdomosios valdžios pareigūnas (dažniausiai vadinamas „prezidentu").

Absoliučios daugumos sistemoje kandidatai kovoja už absoliučią daugumą. Tai daroma dviem būdais – su pirmu turu, kuriame varžosi du kandidatai, ir su antru turu, kur paskutinis kandidatas atmetamas.
| **Collybia hariolorum** |
| --- |
| Dvokiančioji plempė (*Collybia hariolorum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Plempė  *( Collybia)* |
| Rūšis: | Dvokiančioji plempė  *( Collybia hariolorum)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Dvokiančioji plempė** (lot. *Collybia hariolorum*, sin. *Gymnopus hariolorum*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, plempių (*Collybia*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Lapuočių, mišrieji miškai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kotas baltai plaukuotas, šeriuotas, trama nemalonaus kvapo.

Vaisiakūniai nedideli. Kepurėlė 3–5 (6) cm skersmens, paplokščia, kartais su gūbreliu, nemėsinga, gelsvai rusva, pakraštėlis vagotas. Lakšteliai kreminiai. Kotas 3–6×0,5–0,7 cm, prie lakštelių lygus, balsvas, gelsvas, rusvas, baltai plaukuotas (šeriuotas), pamato link tolygiai storėjantis. Trama tampri, sultinga, balta, česnako, supuvusių kopūstų kvapo, nekarti. Sporos 6–8×3,5 μm.

**Būdingi požymiai:** panaši į paprastąją plempę, tačiau kotas į pamatą storėjantis, retai plaukuotas, bet nekarpotas.

Auga pavieniui, grupėmis, lapuočių, mišriuosiuose miškuose ant supuvusių lapų, mėgsta kalkingą dirvą, ąžuolo, lazdyno kaimynystę. **Nevalgoma**. Reta.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 133 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dvokiančioji plempė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Daniel Silvan Evans** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1818 m. sausio 11 d.Lanartas, Keredigionas, Velsas Velsas |
| Mirė | 1903 m. balandžio 13 d. (85 metai)Lanurinas, Povisas, Velsas Velsas |
|  |
| Veikla | leksikografas, mokytojas, poetas |
|  |
| Alma mater | Brekono Nepriklausomas koledžas |

**Danielis Silvanas Evansas** (*Daniel Silvan Evans*, 1818 m. sausio 11 d. Lanartas, Keredigionas, Velsas – 1903 m. balandžio 13 d. Lanurinas, Povisas, Velsas) – valų leksikografas, mokytojas, poetas, anglikonų kunigas.

Biografija
----------

Gimė Silvano ir Saros Evansų šeimoje. Mokėsi Tomaso Filipso mokykloje ir Nepriklausomajame koledže Brekone, Povise. Po vedybų su Margareta Volters (Margaret Walters) prisijungė prie anglikonų bažnyčios. 1849 m. buvo įšventintas anglikonų kunigu. Sudarė monumentalų valų–anglų žodyną.

D. S. Evansas 1843 m. išleido „Blodeu Ieuainc" („Jaunoji gėlė"), 1846 m. „Telynegion" („Eilėraščiai"), 1850 m. redagavo „Elfennau Gallofyddiaeth" (veikalas apie mechaniką), o 1851 m. pasirodė „Elfennau Seryddiaeth" („Astronomijos elementai"). 1847 m. pradėjo sudaryti valų–anglų žodyną, pirmasis tomas buvo baigtas 1852 m. antrasis – 1858 m. 1853 m. jis publikavo valų literato Eliso Veno (Ellis Wynne) leidinį „Bardd Cwsc" („Miegantis poetas"), o 1853 m. – trečiąjį E. Samuelio „De Veritate" vertimo leidimą „Gwirionedd y Grefydd Gristionogol" („Krikščioniško tikėjimo tiesa"). Nuo 1856 iki 1860 m. D. S. Evansas dirbo valų laikraščio „Y Brython" („Britas") redaktoriumi. Rašė straipsnius valų enciklopedijai „Y Gwyddoniadur", 1858 m. pasirodė nedidelis jo tomas apie rašybą „Llythyraeth yr Iaith Gymraeg" („Valų kalbos raštingumas"). Nuo 1866 iki 1869 m. redagavo tris „Gwaith Walter" („Volterio darbas") tomus. 1864 m. redagavo „Y Marchog Crwydrad: Hen Ffuglith Gymreig" („Klajojantis riteris: sena valų kvailystė"), 1865 m. kitą „Y Bardd Cwsc" leidimą. Nuo 1871 iki 1875 m. buvo žurnalo „Archaeologia Cambrensis" redaktoriumi. Iki gyvenimo pabaigos darbavosi dar ne prie vieno veikalo.

D. S. Evansas išgyveno skaudžių netekčių, iki 1887 m. mirė trys sūnūs ir trys dukterys, o 1889 m. eismo įvykyje prie Machinleto žuvo jo žmona. Vienintelis likęs sūnus J. H. Silvanas Evansas (J. H. Silvan Evans), Jėzaus koledžo Oksforde absolventas, visą laiką skyrė darbui prie žodyno, tačiau jo vardas, greta tėvo, minimas tik iv žodyno dalyje.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  Richard Edmund Hughes. „Evans, Daniel Silvan (1818 - 1903), cleric, translator, editor, and lexicographer". Dictionary of Welsh Biography. Nuoroda tikrinta 2021-03-02.
| ***Beveidė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Faceless |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Ispanija |
| Režisierius | Jesus Franco |
| Scenaristas (-ai) | René ChateauJesus FrancoMichel LebrunJean MazarinPierre Ripert |
| Metai | 1988 |
| Žanras | siaubo |
| Trukmė | 98 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Beveidė** (angl.  *Faceless*) – 1988 m. režisieriaus Jesus Franco sukurtas siaubo filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Helmut Berger – daktaras Frenkas Flamandas
* Brigitte Lahaie – Natali
* Chris Mitchum – Semas Morganas
* Telly Savalas – Teris Halenas
* Caroline Munro – Barbara Halen
* Howard Vernon – daktaras Orlovas
* Stephane Audran – misis Šerman
* Christiane Jean – Ingrida

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Daktarą Frenką Flamandą automobilių aikštelėje užpuolė nepatenkinta klientė ir mėgino aplieti jį rūgštimi, tačiau šį spėja apsaugoti sesuo Ingrida. Merginos veidas neatpažįstamai subjaurojamas ir brolis nusprendžia bet kokia kaina jai padėti. Tam reikia atlikti veido persodinimo operaciją ir Frenkas, padedamas asistentės Natali, pradeda ieškoti tinkamos kandidatės bei chirurgo, galinčio atlikti tokią operaciją. Juo tampa buvęs nacių gydytojas, karo metais atlikęs panašią operaciją ir neprieštaraujantis viską pakartoti. 

Natali įvilioja į kliniką vieną merginą, galinčia būti veido donore, tačiau ši įnirtingai priešinasi ir galiausiai nužudoma. Antroji mergina atsiduria ant operacinio stalo, tačiau operacija nepavyksta ir ši taip pat miršta. Natali ir Frenkas išsiruošia į naktinį klubą ieškoti trečiosios aukos...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Satyrium w-album** |
| --- |
| Guobinis uodeguotis (*Satyrium w-album*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Melsviai  *( Lycaenidae)* |
| Gentis: | Uodeguočiai  *( Satyrium)* |
| Rūšis: | Guobinis uodeguotis  *( Satyrium w-album)* |

 |

**Guobinis uodeguotis** (*Satyrium w-album*) – melsvių (*Lycaenidae*) šeimos drugys. Randamas ąžuolynų ar lapuočių miškų pakraščiuose, rečiau mišriuose miškuose, kur gausiai auga guobos, daug saulės.

Patino ir patelės viršutinė pusė vienspalvė – tamsiai ruda. Nuo kitų uodeguočių skiriasi tuo, kad turi dvi uodegėles. Apatinėje sparnų pusėje balti taškeliai sudaro raidę W. Vikšras šviesiai žalias su dviguba eile mėsingų spygliukų. Gyvena gegužės – birželio mėnesiais ant įvairių guobų. Lėliukė šviesiai ruda, gausiai nusėta šereliais.

Paplitimas
----------

Paplitęs didžiojoje Europos dalyje (pietų ir vidurio Europoje, įskaitant Skandinaviją), taip pat Azijoje, įskaitant ir Japoniją. Randamas visame Pabaltijy, bet labai negausiai ir lokaliai. Lietuvoje reta rūšis.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Daniel Patrick O’Connell** (1924 m. liepos 7 d. Oklende, Naujoji Zelandija – 1979 m.  birželio 8 d. Oksforde, Jungtinė Karalystė) – teisininkas, teisėtyrininkas tarptautininkas, Adelaidės universiteto profesorius (1962–1972), Oksfordo Chichele tarptautinės teisės katedros profesorius.

Biografija
----------

1948 m. Oklendo universiteto teisės magistras (LL. M.), 1953 m. – teisės bakalauras (B. A.).

Dėstė istoriją ir teisę. Nuo 1947 m. advokatas. 1949 m. su stipendija studijoms Kembridžo universiteto Trejybės koledže gilinosi teisėje. 1951 m. apgynė disertaciją iš tarptautinės teisės. Darbo vadovas – Hersch Lauterpacht. Moksliniai interesai – valstybių teisių perėmimas.

Bibliografija
-------------

* *International Law.* 2 tomai. London 1965
* *State Succession in Municipal Law and International Law.* Cambridge 1967
* *Richelieu.* London 1968
* *The Influence of Law on Sea Power.* Manchester 1975
* *The International Law of the Sea.* 2 tomai. Oxford 1982

Literatūra
----------

* I. A. Shearer: *O'Connell, Daniel Patrick (1924−1979).* In: *Australian Dictionary of Biography.* Band 15. Melbourne University Press, Melbourne 2000, ISBN 0-52-284843-5, S. 514/515
* *Daniel Patrick O'Connell, 1924−1979.* Nachruf in: *Adelaide Law Review.* 7(2)/1980. Adelaide Law Review Association, S. 167−171, ISSN 0065-1915