recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Eugenijus Algimantas Gūzas** (g. 1939 m. balandžio 4 d. Bačkonyse, Kaišiadorių valsčius) – Lietuvos architektas, grafikas.

Biografija
----------

1963 m. baigė Kauno politechnikos institutą. 1963–1975 m. dirbo Baldų projektavimo ir konstravimo biure Vilniuje, 1975–2000 m. projektavimo instituto „Vilniaus komprojektas" grupės vadovas, projektų vyr. architektas, nuo 2000 m. verčiasi privačia praktika.

Kūryba
------

Sukūrė interjerų (restorano „Senasis rūsys" 1978 m. kavinės „Žarija" 1984 m.), interjerų ir baldų (knygyno „Karinė knyga" 1983 m. kavinės „Do – re – mi" 1984 m. „Užupio kavinės" 1999 m.), baldų (viešbučio „Draugystė" 1972 m. Lietuvos operos ir baleto teatro, su archit. L. M. Stapulioniene, 1977 m. Santuokų rūmų, 1975 m.; visi Vilniuje). Dar sukūrė plakatų, scenovaizdžių Panevėžio, Vilniaus, Kauno teatrų spektakliams (1973–1985 m.), Lietuvos pašto ženklų, iliustravo knygų.

Pagal jo projektus pastatyta:

* Alaus baro „Tauro ragas" pastatas Vilniuje, su archit. A. Mačiuliu (suprojektavo interjerą ir baldus), 1970 m.
* Prekybos centras „Justė", su kitais, 1996 m.
* Bendrovės „Litcargus" krovinių terminalas ir administracinės patalpos tarptautiniame oro uoste, 2002 m.
* Poilsio namai „Ąžuolynas" Juodkrantėje, 1984 m.

Bibliografija
-------------

1. Saulius Šarkinas. Architektas, sud. Leonardas Vaitys, įvado autorius Eugenijus Gūzas, Vilnius, 2007, ISBN: 9789986716587
2. Vytautas Beiga, Vilija Gerulaitienė, Eugenijus Gūzas, Lietuviškų baldų dizaino kūrėjai, 1957-1990, Vilnius, 2013, ISBN: 9785420017319
3. Donaldas Andziulis, Eugenijus Gūzas, Leonidas Merkinas. Gyvenimas architektūroje, Vilnius, 2018, ISBN: 9786098010435

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Eugenijus Algimantas Gūzas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 303 psl.

Nuorodos
--------

* Dizaino fondo interviu su E. A. Gūzu
| **Rhinolophus ferrumequinum** |
| --- |
| Didysis pasagnosis (*Rhinolophus ferrumequinum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Šikšnosparniai  *( Chiroptera)* |
| Pobūris: | Mažieji šikšnosparniai  *( Microchiroptera)* |
| Šeima: | Pasagnosiniai  *( Rhinolophidae)* |
| Pošeimis: | Pasagnosiai  *( Rhinolophinae)* |
| Gentis: | Rhinolophus  *( Rhinolophus)* |
| Rūšis: | Didysis pasagnosis  *( Rhinolophus ferrumequinum)* |

 |
| Binomas |
| ***Rhinolophus ferrumequinum***Schreber, 1774 |
| Paplitimas |

**Didysis pasagnosis** (*Rhinolophus ferrumequinum*) – pasagnosinių (*Rhinolophidae*) šeimos šikšnosparnių rūšis. Paplitusi Pietinėje Europoje, Šiaurės Afrikoje, Centrinėje Azijoje, Kinijoje, Korėjoje, Japonijoje. 

Tai didžiausia pasagnosių rūšis. Atstumas tarp išskėstų sparnų siekia 35-50 cm, paties šikšnosparnio dydis 6-7 cm, svoris – apie 30 g. Kūnas padengtas minkštu tamsiai pilkos, rudos spalvos kailiu. 

Aktyvus naktimis. Minta daugiausiai vabzdžiais, ypač pelėdgalvių šeimos drugiais. Orientacijai naudoja echolokaciją. Žiemoja olose, šachtose.[1]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Greater horseshoe bat, Bristol University
| **Isoetes lacustris**Apsauga: 1(E) – Prie išnykimo ribos |
| --- |
| Ežerinė slepišerė (Isoetes lacustris)Ežerinė slepišerė (*Isoetes lacustris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Domenas: | Eukariotai  *( Eukaryota)* |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pataisūnai  *( Lycopodiophyta)* |
| Klasė: | Slepišerainiai  *( Isoetopsida)* |
| Šeima: | Slepišeriniai  *( Isoetaceae)* |
| Gentis: | Slepišerė  *( Isoetes)* |
| Rūšis: | Ežerinė slepišerė  *( Isoetes lacustris)* |

 |

**Ežerinė slepišerė** (*Isoetes lacustris*) – slepišerinių (*Isoetaceae*) šeimos slepišerių (*Isoetes*) genties augalų rūšis. Priklauso sporinių induočių grupei.

Iliustracija iš *Flora von Deutschland, Österreich und der Schweiz* (1885)
Įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Iki 20 cm aukščio užaugantis vandens augalas. Turi tamsiai žalius, standžius į tankią puokštę suaugusius lapus. Lapai siauri ir ilgi (8–20 cm ilgio ir 0,5–2 mm pločio), kiekvieno lapo pamate yra sporų maišelis. Stiebas labai trumpas, gumbiškas, tiesiog jungia šaknį su lapais. Auga švariuose mezofitiniuose ežeruose su smėlėtu dugnu, iki 2 m gylyje.

Ta pati rūšis aptinkama tiek Europoje, tiek ir Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje labai reta. Žinomos populiacijos dviejuose Ešerinio ežeruose Švenčionių rajone (prie Pašerinės kaimo), nykstančios Praviršulio ežere (Radviliškio raj.) ir Saloto ežere (Telšių raj.). Seniau augo ir Laudingių ežere (Molėtų raj.).

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ežerinė slepišerė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 34
2. ↑   Zofija Sinkevičienė. „Ežerinė slepišerė": Lietuvos raudonoji knyga. Vilnius: Lututė, 2021. p. 375.
| Žadeikių herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2019-01-31* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Žadeikių herbas** – Žadeikių kaimo ir seniūnijos (Šilalės rajono savivaldybė) heraldinis atributas.

Simboliai
---------

Bendru Lietuvos heraldikos komisijos ir vietos gyventojų sutarimu, Žadeikių herbe buvo nuspręsta pavaizduoti tris žalias kalvas, ąžuolą ir kryžių kaip vientisą figūrą, kuri geriausiai simbolizuoja Žadeikius. Idėjos autorius, seniūnijos seniūnas Faustas Meiženis nurodo, kad herbe vaizduojami šiam kraštui svarbūs simboliai, o ąžuolas turi 14 lapų, nes tiek Žadeikių seniūnijoje yra kaimų.

Istorija
--------

2019 m. sausio 31 d. herbas patvirtintas Lietuvos Respublikos Prezidentės išleistu dekretu Nr. 1K-1536 „Dėl Žadeikių herbo patvirtinimo". 2019 m. vasario 17 d. herbas, kartu su vėliava, buvo pristatyti Žadeikių bendruomenei, pašventinti Žadeikių koplyčioje. Herbo autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nuo šiol ir Žadeikiai turi savo vėliavą ir herbąArchyvuota kopija 2021-08-24 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑   Archyvuota kopija 2020-08-15 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Straipsnių serija |
| **Budizmas** |
|  |
| 
Pagrindai 

|  |
| --- |
| Devyni vienijantys teiginiai
Taurusis aštuonialypis kelias
Keturios tauriosios tiesos
Trys brangenybės |

 |
| 
Pagrindinės sąvokos 

|  |
| --- |
| Trys būties požymiai:
Nepasitenkinimas · Laikinumas · Nesavastingumas
Dharma · Skandha · Šūnjata
Atbudimas · Nirvana · Atgimimas
Samsara · Sąlygotoji kilmė · Karma |

 |
| 
Veikėjai ir vietovės 

|  |
| --- |
| Mitologija · Sidharta Gautama
Buda · Bodhisatva ·
Piligrimystės vietovės |

 |
| 
Mokyklos 

|  |
| --- |
| Theravada
Hinajana · Mahajana
Vadžrajana · Lamaizmas
Čan · Dzen · Son  |

 |
| 
Tekstai 

|  |
| --- |
| Tripitaka · Pali kanonas
Mahajanos sūtros |

 |
| 
Sąvokos ir vardai 

|  |
| --- |
| Sanskritiškos kilmės 
Pali kalbos kilmės |

 |
| 
Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Pradžnia**, **įžvalgioji išmintis** ar tiesiog **išmintis** (skr. प्रज्ञा = IAST: *prajñā*, pali पञ्ञा = *paññā*) dar gali būti verčiama kaip „teisingas supratimas", „įžvalgumas", „gilus supratingumas", „išmanymas (kaip daryti)". Budizme šiuo terminu išskiriama ypatinga išmintis, kurios pagrindas yra tiesioginis esminių tiesų įsisąmoninimas: Keturių tauriųjų tiesų, laikinumo, sąlygotosios kilmės, nesavastingumo, tuštumos ir t.t Pradžnia, ta įžvalgioji išmintis, yra tokia išmintis, kuri leidžia išdildyti vargus bei bėdas ir viską matyti atbudusiu, arba nušvitusiu, protu.

Pradžnia Pali kanone
--------------------

Pali kanone pradžnia (*paññā*) apibrėžiama pakankamai įvairiai, tačiau pagrindinis akcentas yra skiriamas giliai įžvalgai į tris būties bruožus (laikinumą, kančią ir nesavastingumą) ir Keturias tauriąsias tiesas.

Pagal Budhaghošą
----------------

Pagal Budhaghošą pradžnios paskirtis yra „panaikinti neišmanymo tamsą", tad išmintis reiškiasi kaip „ne neišmanymas". Betarpiška pradžnios priežastis yra gili įžvalga.

Pradžniaparamitos sūtros
------------------------

Pradžniaparamitos (*prajñāpāramitā*) sūtrose, kaip Širdies sūtra, pradžnia apibūdinama kaip visų aukščiausia, neprilygstama.

Kaip tobulybė (paramita)
------------------------

Pradžnia yra ketvirtoji dorybė Theravados dorybių linijoje ir šeštoji paramita iš šešių Mahajanos paramitų.
**Pragmatinis ateizmas**, dar žinomas kaip **Apateizmas** (*apatija* ir *teizmas* junginys) – tam tikra požiūrio į dievus forma, kuomet žmogui iš esmės nerūpi ar Dievas (dievai) egzistuoja bei kiti teologiniai ir religiniai klausimai. Apateistu gali būti tiek teistas, tiek ateistas, tiek agnostikas. Pragmatinis ateistas dievo egzistavimo klausimą laiko visiškai neįdomiu ir nesvarbiu žmogaus gyvenime bei veikloje.

Istoriškai religingi žmonės pragmatinį ateizmą dažnai siedavo su amoralumu ir tamsumu (neišprusimu), hedonizmu, moraliniu reliatyvizmu.

JAV žurnalistas ir rašytojas Jonathan Rauch pragmatinį ateizmą apibūdino kaip „*atsisakymą taip rūpintis religijomis ir pasirinkimą verčiau rūpintis žmonėmis*".

Nuorodos
--------

* „Church of Apatheism" Archyvuota kopija 2010-04-01 iš Wayback Machine projekto.
* Apatheism, Allognosticism, and the American Religious Landscape (ang.)

### Išnašos

1. ↑  atheism.about.com žodynas (ang.) Archyvuota kopija 2011-07-18 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Let It Be: Three Cheers for Apatheism (ang.)
| **Pragaištingasis morimas** |
| --- |
| Pragaištingasis morimas (*Morimus funereus*) |
| Apsaugos būklė |
| Pažeidžiami (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Lapgraužiniai  *( Chrysomeloidea)* |
| Šeima: | Ūsuočiai  *( Cerambycidae)* |
| Pošeimis: | *Lamiinae*  *( Lamiinae)* |
| Gentis: | Morimai  *( Morimus)* |
| Rūšis: | Pragaištingasis morimas  *( Morimus funereus)* |

 |
| Binomas |
| ***Morimus funereus***Mulsant, 1863 |

**Pragaištingasis morimas** (*Morimus funereus*) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas, aptinkamas Europos pietinėje dalyje.

Išvaizda
--------

20 – 38 mm ilgio. Juodas, tačiau apaugęs trumpais šviesiais plaukeliais, dėl ko vabalas atrodo kaip šviesiai pilkos spalvos. Ant antsparnių po dvi dideles juodas dėmes. Antenos iš 11 narelių, ilgos. Patinų antenos viršija kūno ilgį, patelių antenos siekia kūno ilgį arba trumpesnės.

Biologija
---------

Lerva vystosi senų medžių, pagrinde buko, medienoje. Generacijos trukmė nuo 2 iki 4 metų.

Taksonomija
-----------

Kai kurie autoriai pragaištingojo morimo neišskiria į atskirą rūšį, o laiko *Morimus asper* porūšiu – *Morimus asper funereus*.

Paplitimas
----------

Aptinkamas Belgijoje, Čekijoje, Vokietijoje, Vengrijoje, Moldavijoje, Juodkalnijoje, Rumunijoje, Serbijoje, Slovakijoje ir Ukrainoje.

Apsauga
-------

1986 m. buvo įrašytas į Tarptautinę raudoną knygą kaip grėsmingai nykstanti (Endangered) rūšis. 1996 m. statusas pakeistas į pažeidžiamus (Vulnerable).

Taip pat įrašytas į ES Buveinių Direktyvos II-ą priedą.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „IUCN Red List - Morimus funereus". IUCN Red list. Nuoroda tikrinta 2012-03-24. [neveikianti nuoroda]
2. ↑  „Tarybos direktyva dėl natūralių buveinių ir laukinės faunos bei floros apsaugos" (PDF). Nuoroda tikrinta 2012-03-24.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pragaištingasis morimas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Opoka
**Opoka** (išvertus iš lenkų kalbos uola, akmenuota dirva) – nuosėdinė silicitinė uoliena. Susideda daugiausia iš labai smulkių opalo grūdelių. Būna klastinio kvarco, feldšpato, glaukonito, molio dalelių, organizmų (radioliarijų, diatomėjų, pinčių) griaučių liekanų. Stuktūra smulkiagrūdė. Tekstūra vientisa, sluoksniuota. Spalva nuo šviesiai pilkos iki tamsiai pilkos, beveik juoda. Poringa. Naudojama kaip adsorbentas ir aktyvus mineralinis priedas; iš opokos gaminamos statybinės medžiagos. Opokos kilmė neaiški (manoma kad biogeninė ar chemogeninė). Opoka slūgso kreidos ir paleogeno sistemų nuogulose. Lietuvoje kreidos sistemos opoka yra Šilutės rajone (Stoniškių-Žemaitkiemio telkinyje), paleogeno – pietų Lietuvoje daugiau kaip 100 m gylyje.

Opoka gail būti naudojama kaip priedas cemento gamyboje, garso izoliacijai gaminti. Taip pat naudojama cheminiams teršalams absorbuoti.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Opoka** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Operatyvinių-taktinių raketų 9M76 leidimo kovos mašina 9P120 (raketų kompleksas 9K76 Temp-S) Sankt Peterburgo Artilerijos muziejuje
**Operatyvinė-taktinė raketa**, *OTR* (rus. *оперативно-тактическая ракета*; angl. *near-strategic missile*) – kovinių raketų, kurios skirtos naikinti taikinius priešo fronto užnugaryje operatyvinėje gilumoje, kategorija pagal tarybinę ir Rusijos klasifikaciją. Pagal veikimo spindulį šios raketos yra tarpinės tarp taktinių ir strateginių raketų.

Operatyvinės-taktinės raketos būna raketų komplekso, į kurį be raketos įeina taikymo sistema, ryšių ir aptarnavimo įranga, dalis. Žinomiausias operatyvinis-taktinis raketų kompleksas yra *9K72 Elbrus* (su balistine raketa 8K14), kuris turi NATO pavadinimą *SS-1 Scud B*.

OTR buvo naudotos kai kuriuose XX a. pabaigos ir XXI a. pradžios karuose. Yra tarptautinių sutarčių, ribojančių OTR technines charakteristikas.
Koordinatės: 55°39′8.33″ š. pl. 22°50′14.95″ r. ilg.﻿ / ﻿55.6523139°š. pl. 22.8374861°r. ilg.﻿ / 55.6523139; 22.8374861


| Vilbėnas |
| --- |
| Vieta | Kelmės raj. Lietuva |
| Plotas | 0,015 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,61 km |
| Išteka | bevardis upelis |

**Vilbėnas** – užpelkėjęs ežeras vidurio Lietuvoje, Kelmės rajone, apie 6 km į vakarus nuo Kelmės. Ežero ilgis iš pietvakarių į šiaurės rytus – 0,23 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 140,5 m. Ežeras telkšo apie 11 ha pelkės pietinėje dalyje. Pelkės pakraščiai apaugę Ustronės mišku. Ežeras užankantis. Išteka upelis į Vilbėno upę (Kražantės baseinas). Pelkės šiaurinėje dalyje už 0,35 km nuo Vilbėno ežero telkšo nedidelis Vilbėnuko ežeras. Į pietus įsikūręs Gaštynų kaimas, į rytus – Duburių kaimas.

Ežerėvardis *Vilbė́nas* bandomas kildinti nuo žodžių *vilbti, vilbėti* („čiulbėti"), *velbesas* („šveplys").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 370, 382
| Vileikos sritis |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1939 – 1944** |  |

 |
| *Vileikos sritis 1940 m.* |
|  |
| **Valstybė** | TSRS vėliava TSRS |
| **Respublika** | Baltarusijos Tarybų Socialistinė Respublika Baltarusijos TSR |
| **Administracinis centras** | Vileika |
|  |
| **Plotas** | 14 500 km² |

**Vileikos sritis** (rus. *Вилейская область*, blrs. *Вілейская вобласць*) – Baltarusijos Tarybų Socialistinės Respublikos administracinis vienetas, gyvavęs 1939–1944 m. Administracinis centras – Vileika.

Istorija
--------

Vileikos srities rajonai 1940 m.
Sritis sudaryta 1939 m. gruodžio 4 d. TSRS Aukščiausios Tarybos Prezidiumo nurodymu Vakarų Baltarusijos teritorijoje. Panaikinta 1944 m. rugsėjo 20 d. jos vietoje įkurta Maladečinos sritis.

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Iš pradžių skirstyta į 6 apskritis (Ašmenos, Breslaujos, Dysnos, Maladečinos, Pastovių, Švenčionių), 1940 m. sudaryti 22 rajonai, tarp jų lietuviški Adutiškio rajonas ir Švenčionių rajonas.

Šaltiniai
---------

* Беларуская энцыклапедыя: У 18 т. Т. 4: Варанецкі — Гальфстрым / Рэдкал.: Г. П. Пашкоў і інш. — Мн. : БелЭн, 1997. — Т. 4. — 480 с. — 10 000 экз. — ISBN 985-11-0035-8. — ISBN 985-11-0090-0 (т. 4).
Hertie prekybos centras Miunchene (Bahnhofplatz); nuo 2006 m. sausio iki 2007 m. vasario – vienintelis *Hertie* vardu egzistavęs prekybos centras (Kaufhaus)
Nuo 2001 m. rugsėjo 1 d. „Karstadt" prekybos centrais pervadintas prekybos centras Frankfurte
Buvęs prekybos centras (Kaufhaus) Frankfurte (Höchst miesto dalyje) 2008 m. buvo nugriautas
**Hertie Waren- und Kaufhaus GmbH** – vienas didžiausių prekybos namų (vok. *Warenhaus, Kaufhaus*) koncernų Vokietijoje iki kol nebuvo perimtas Karstadt koncerno 1994 m.). Būstinė buvo Campus Tower, Frankfurtas prie Maino. *Hertie Waren – und Kaufhaus GmbH* valdė apie 115 prekybos namų (prekybos centrų), pavadinimu *Hertie*, Wertheim, Alsterhaus ir KaDeWe, apie 35 Bilka prekybos namų. Be to Hertie priklausė restoranų tinklas „Le Buffet", elektronikos prekių parduotuvės „Schaulandt", „Schürmann" ir „W.O.M." (*World of Music*) bei aprangos prekybos centrai „Wehmeyer".

*Oscar Tietz* pirmuosius prekybos namus atidarė 1882 m. kovo 1 d. Gera mieste. Oskaro brolis *Leonhard Tietz* 1879 metais Stralsunde jau buvo atidaręs pirmuosius prekybos namus Vokietijoje, tuo paklojęs pamatus Kaufhof koncernui.
Oscar Tietz 1927 metais perėmė Kaufhaus des Westens (KaDeWe) (Berlyno miesto Šėnebergo dalyje).
Firmos vardu Hertie pavadinta nacionalsocializmo laikais, kai žydiškos kilmės pavardė *Tietz* (dėdės ir kapitalo davėjo Oscar Tietz) negalėjo figūruoti pavadinime, **Her**mann **Tie**tz.

Ariazacijos metu 1933 metais Dresdner Bank verslininką Georg Karg paskyrė prekybos namų koncerno direktoriumi. 1939–1940 m. Georg Karg išpirko Hertie akcijas ir perėmė koncerno valdymą.

Nuorodos
--------

* Straipsnis apie Hertie **(**angl.**)**
**Vija Artmanė** (1929 m. rugpjūčio 21 d. Tukume, Latvija- 2008 m. spalio 11 d. Rygoje) – latvių kino ir teatro aktorė, TSRS liaudies artistė (1969), viena žymiausių tarybinių aktorių.

Biografija
----------

1946 m. baigė Rygos J. Rainio Meninio teatro aktorinę studiją ir iki 1998 m. dirbo šiame teatre. 1999 m. perėjo dirbti į Rygos jaunimo teatrą.

Kine debiutavo 1956 m. Žinomiausiais vaidmenimis tapo Sonia filme "Savas kraujas" (1963 m.) ir Ona V. Žalakevičiaus filme "Niekas nenorėjo mirti" (1966 m.).

  

1964 ir 1968 m. tapo Sąjunginių kino festivalių laureate.

Jos 50-mečiui Rygos kino studijoje ekranizuotas S. Moemo romanas "Teatras", kuriame V. Artmane sukūrė pagrindinį Džiulijos Lambert vaidmenį. Apie aktorę sukurti du dokumentiniai filmai "Pokalbis su karaliene" (1980 m.) ir "Nuskriausta karalienė. Vija Artmanė" (2007 m.), parašytos trys knygos.

Vija Artmene aktyviai dalyvavo tarybinės Latvijos visuomeniniame gyvenime- buvo kandidatė į Latvijos KP CK narius, vadovavo Latvijos TSR teatro darbuotojų sąjungai, buvo tarybinio Taikos gynimo komiteto narė, apdovanota daugeliu valstybinių TSRS apdovanojimų. Latvijos Trijų žvaigždžių ordino kavalierė. Jos vardu 1968 m. pavadintas asteroidas (4136 Artmane).

Nuorodos
--------

* -V. Artmanės vaidmenys
* In memoriam
Optinė iliuzija - kvadratėlis A yra tokio paties pilkos spalvos atspalvio, kaip kvadratėlis B, nors pastarasis atrodo šviesesnis.
**Iliuzija** – iškraipyta pojūčių interpretacija, kai realybė suvokiama ne tokia kokia ji yra. Dažniausiai pasitaiko bei geriausiai suprantamos - optinės iliuzijos, tačiau gali būti susijusios ir su kitais žmogaus pojūčiais, ne tik regėjimu, nors pastarasis pojūtis paprastai būna dominuojantis. Pvz. stebint lėlių teatro vaidinimą, žmogui gali atrodyti, kad kalba sklinda iš judančios lėlės burnos.

Psichologijoje ir psichiatrijoje sąvoka *iliuzija* reiškia tam tikrą jutiminio suvokimo iškraipymą, kai tikras pojūtis suvokiamas iškreiptai. Iliuzija nėra tas pats kas haliucinacija, pojūčių atsiradimas be išorinių veiksnių. Pvz. girdėti nerealius balsus būnant bet kokioje aplinkoje yra haliucinacijos, o girdėti balsus, klausantis vandens šniokštimo ar čiurlenimo, yra iliuzija.

Žiūrėti daugiau
---------------

* Optinė apgaulė
* Simuliuojama realybė

Nuorodos
--------

Anglų kalba:

* Kas yra iliuzija?
* Optinės iliuzijos
* Garso iliuzijos
* Apie lietimo iliuzijas
| Medaliai |
| --- |
|
| Šuoliai į vandenį |
| **Atstovaujant:  Rusija**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2012 Londonas | 3 m tramplinas |
| **Sidabras** | 2012 Londonas | 3 m sinchroninis |
| Pasaulio čempionatas |
| **Sidabras** | 2011 Šanchajus | 3 m tramplinas |
| **Sidabras** | 2011 Šanchajus | 3 m sinchroninis |
| Europos čempionatas |
| **Auksas** | 2012 Debrecenas | 3 m sinchroninis |
| **Sidabras** | 2010 Budapeštas | 3 m tramplinas |
| **Sidabras** | 2010 Budapeštas | 10 m sinchroninis |
| **Sidabras** | 2012 Debrecenas | 10 m sinchroninis |
| **Bronza** | 2012 Debrecenas | 3 m tramplinas |

**Ilja Zaharovas** (rus. *Илья Леонидович Захаров*, g. 1991 m. gegužės 2 d.) – Rusijos šuolininkas į vandenį. Olimpinis čempionas.

Biografija
----------

Ilja Zaharovas savo pirmuosius tarptautinius medalius laimėjo 2010 m. Europos vandens sporto čempionate Vengrijos sostinėje Budapešte. Individualioje 3 m tramplino šuolių į vandenį rungtyje Zaharovas surinko 458,15 balo ir nuo nugalėtojo atsilikęs 5,05 balo pelnė sidabro medalį. Tame pačiame čempionate šuolininkas pelnė ir antrą sidabro medalį sinchroniniuose šuoliuose nuo 10 m platformos. Po metų vykusiame Pasaulio čempionate Zaharovas pelnė du sidabro medalius bei kelialapį į olimpines žaidynes. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse 3 m tramplino šuoliuose į vandenį Zaharovas po pirmo etapo pirmavo, bet pusfinaliuose jį aplenkė kinų šuolininkas He Chong. Finaliniame etape, kurį sudarė šeši šuoliai, po penkių šuolių Zaharovas laikėsi įsitvirtinęs antroje vietoje, o pirmavo kitas kinų šuolininkas Qin Kai, bet paskutinis Zaharovo šeštasis šuolis buvo įvertintas didžiausiu balu tarp visų varžovų (104,50) ir iš viso surinkęs 555,90 balo Zaharovas tapo olimpiniu čempionu. Ilja Zaharovas ir JAV šuolininkas David Boudia buvo vieninteliai du aukso medalininkai iš aštuonių rungčių, kurie neatstovavo Kinijai. 3 m sinchroniniuose šuoliuose nuo tramplino Ilja Zaharovas kartu su Jevgenijumi Kuznetsovu nusileido tik Kinijos duetui ir pelnė sidabro medalius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. sausio 16 d..


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŠuolių į vandenį olimpiniai čempionai vyrų šuoliuose nuo 3 m tramplino |
| --- |
|  |
| 

* 1908:  Albert Zürner (GER)
* 1912:  Paul Günther (GER)
* 1920:  Louis Kuehn (USA)
* 1924:  Albert White (USA)
* 1928:  Pete Desjardins (USA)
* 1932:  Michael Galitzen (USA)
* 1936:  Richard Degener (USA)
* 1948:  Bruce Harlan (USA)
* 1952:  David Browning (USA)
* 1956:  Bob Clotworthy (USA)
* 1960:  Gary Tobian (USA)
* 1964:  Kenneth Sitzberger (USA)
* 1968:  Bernard Wrightson (USA)
* 1972:  Vladimir Vasin (URS)
* 1976:  Phil Boggs (USA)
* 1980:  Aleksandr Portnov (URS)
* 1984:  Greg Louganis (USA)
* 1988:  Greg Louganis (USA)
* 1992:  Mark Lenzi (USA)
* 1996:  Xiong Ni (CHN)
* 2000:  Xiong Ni (CHN)
* 2004:  Peng Bo (CHN)
* 2008:  He Chong (CHN)
* 2012:  Ilja Zaharovas (RUS)
* 2016:  Cao Yuan (CHN)
* 2020:  Xie Siyi (CHN)
 |

 |
| **Ilja Arnoldovičius Ilfasrus. *Илья Арнольдович Ильф* tikrasis vardas Ilja Arnoldovičius Fainzilbergas** |
| --- |
|  |
| I. Ilfas (kairėje) ir J. Petrovas |
| Gimė | 1897 m. spalio 4 d.Odesoje |
| Mirė | 1937 m. balandžio 13 d. (39 metai)Maskvoje |
|  |
| Veikla | XX a. 3-4 dešimtmečio TSRS rašytojas - satyrikas |
|  |
|  **Vikiteka** | Ilja Ilfas |

Šaržas, vaizduojantis Ilją Ilfą ir Jevgenijų Petrovą
**Ilja Arnoldovičius Ilfas** (tikr. Ilja Arnoldovičius Fainzilbergas, rus. Илья Арнольдович Ильф; 1897 m. spalio 4 d. (pagal naują kalendorių spalio 16 d. Odesoje – 1937 m. balandžio 13 d. Maskvoje) – žymus tarybinis XX a. 3–4 dešimtmečių rusų rašytojas.

Jo pseudonimas Ильф gali būti kilęs iš žydiškos rašytojo pavardės Илья Файнзильберг, tačiau labiau tikėtina, kad tai – pilnos žydiškos pavardės abreviatūra – **И**ехиел – **Л**ейб **Ф**айнзильберг. Rašė kartu su Jevgenijumi Petrovu.

Biografija
----------

I. Ilfas gimė Odesoje, banko tarnautojo Fainzilbergo šeimoje. 1913 m. baigė technikos mokyklą. Dirbo brėžinių biure, telefono stotyje, ginklų gamykloje. Po revoliucijos – buhalteriu, žurnalistu, galiausiai – humoristinio žurnalo redaktoriumi. Buvo Odesos poetų sąjungos narys. 1923 m. atvyko į Maskvą, bendradarbiavo laikraštyje „Švilpukas" („Гудок"). Čia susipažino su kitu humoristu Jevgenijum Petrovu. Rašė daugiausiai feljetonus.

Pirmasis Ilfo ir Petrovo romanas „Dvylika kėdžių" („Двенадцать стульев") pasirodė 1927 m. Šis romanas bei „Aukso veršis" („Золотой телёнок"), kurių abiejų pagrindinis veikėjas – „didysis kombinatorius" Ostapas Benderis – ir išgarsino rašytojų duetą.

I. Ilfas mirė nuo tuberkuliozės.

Ilfo ir Petrovo darbai
----------------------

* „Двенадцать стульев" („Dvylika kėdžių"); romanas – 1928 m.
* „1001 день, или Новая Шахерезада" („Tūkstantis ir viena diena arba Naujoji Šecherezada"); satyrinių apsakymų rinkinys – 1929 m.
* „Необыкновенные истории из жизни города Колоколамска" („Neįtikėtinos istorijos iš Kolokolamsko miesto gyvenimo"); satyrinių apsakymų rinkinys – 1929 m.
* „Золотой телёнок" („Aukso veršis"); romanas – 1931 m.
* „Тоня" („Žūklavietė"); novelė – 1937 m.

Nuorodos
--------

* Informacija iš lib.ru **(**rus.**)**
Il-12
**Il-12** (rus. *Ил-12*, pagal NATO kodifikaciją *Coach*) – tarybinis keleivinis (transportinis) trumpų ir vidutinių nuotolių lėktuvas: metalinis, dviejų stūmoklinių žiedinių variklių varomas žemasparnis monoplanas trirate važiuokle ir priekiniu vairaračiu, sukurtas Iljušin konstruktorių biure, skirtas pervežti 18 iki 32 keleivius. Lėktuvas SSRS oro linijose pakeitė pasenusius Li-2 ir DC-3. Pirmasis lėktuvo skrydis įvyko 1945 m. rugpjūčio 15 d. (vadovas-lakūnas bandytojas Vladimiras Kokkinakis. Šio lėktuvo bazėje vėliau buvo sukurtas Il-14.

Eksploatacija
-------------

Viešai lėktuvų Il-12 grupė pirmą kartą demonstruota 1947 m. gegužės 1 d. parade Raudonojoje aikštėje Maskvoje. Birželio mėn. "Aeroflot" pradėjo lėktuvą reguliariai naudoti keleiviams skraidinti.

1948 m. Il-12 skrido pirmuoju tarptautiniu maršrutu Maskva-Sofija. Vėliau prasidėjo reguliarūs skrydžiai į Berlyną, Belgradą, Budapeštą, Bukareštą, Varšuvą, Vieną, Kabulą, Prahą, Teheraną, Stokholmą, Helsinkį, Ulan Batorą, nuo 1954 m. – į Paryžių.

Tolimiausias Il-12 maršrutas buvo iš Maskvos į Chabarovską (7000 km), truko 28 val. turėjo penkis tarpinius nutūpimus.

Nuo 1956 m. Il-12 naudotas Antarktidoje. Aeroflotas kai kuriuose padaliniuose lėktuvą eksploatavo iki 1970 m. (Kinijoje- iki 1993 m.).

Šį lėktuvą įsigijo ir naudojo Lenkija, Čekoslovakija, Rumunija ir Kinija. Pagaminti 663 tokie lėktuvai. Dėl nedidelio keleivių skaičiaus lėktuvo eksploatacija buvo nuostolinga.

Techninės charakteristikos
--------------------------

|  |  |
| --- | --- |
| Tipas |  |
| Ekipažas | 3 pilotai |
| Keleivinės vietos |  |
| Ilgis |  |
| Aukštis | 7,8 m |
| Sparnų ilgis |  |
| Sparnų tipas |  |
| Sparnų kampas |  |
| Sparnų plotas | 103 m² |
| Tuščioji masė | 11 000 kg |
| Pilnoji masė |  |
| Maksimali masė | 14 310 kg |
| Variklis (-iai) | 2 × АШ-82ФН |
| Traukos jėga | 2 × 1850 AG |
| Kreiserinis greitis |  |
| Didžiausias greitis | 407 km/h |
| Mach |  |
| Skrydžio aukštis |  |
| Didžiausias aukštis | 6 500 m |
| Skrydžio nuotolis | 1 150 km |
| Kovinis skrydžio nuotolis |  |
| Kilimo greitis | 366 km/h |
| Kuro atsargos | 4,17 t |
| krydžio trukmė |  |
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Kinijos demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 1 338 612 968 (2009 m. apskaičiavimai) 

Gyventojų amžiaus piramidė (2014 m.)
Populiacijos kitimas 1961 - 2006 m. Gyventojų skaičius pateikiamas milijardais.
**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 19,8 %
* *15-64 m.:* 72,1 %
* *65 m. ir vyresni:* 8,1 % (2009 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 34,1 m.
* *vyrų:* 33,5 m.
* *moterų:* 34,7 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** + 0,655 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 14 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 7,06 mirties/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): - 0,39 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 49,7 % (2010 m. sur.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 2,7 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių pasiskirstymas**:

* *Gimimo metu:* 1,1 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,13 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 1,06 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,91 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 1,06 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 20,25 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 73,47 m.
* *vyrų:* 71,61 m.
* *moterų:* 75,52 m. (2009 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 90,9 %
* *vyrų:* 95,1 %
* *moterų:* 86,5 % (2000 m. surašymas)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Kinija (angliškai) Archyvuota kopija 2016-10-13 iš Wayback Machine projekto.

  

v • a • r **Azijos gyventojai** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachija |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Schisandra chinensis** |
| --- |
| Kininis citrinvytis (*Schisandra chinensis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Magnolijažiedžiai  *( Magnoliidae)* |
| Šeima: | Citrinvytiniai  *( Schisandraceae)* |
| Gentis: | Citrinvytis  *( Schisandra)* |
| Rūšis: | Kininis citrinvytis  *( Schisandra chinensis)* |

 |

**Kininis citrinvytis**, arba **kininė šizandra** (*Schisandra chinensis*) – citrinvytinių (*Schisandraceae*) šeimos augalų rūšis.

Augalas vijoklinis, išauga iki 8 m aukščio. Žiedai kvapnūs, balti, augalui peržydėjus, parausvėja, po 3-5 lapų pažastyse. Žydi gegužės – birželio mėn. Vaisius sutelktinis, sudarytas iš daugelio raudonų dvisėklių uogų. Vaisiai nunoksta rugpjūčio – rugsėjo mėn. Uogos rūgščios, citrinos skonio, valgomos; jose yra cukraus, obuolių rūgšties ir eterinio aliejaus. Iš uogų gaminama bealkoholiniai gėrimai, vynas. Taip pat jos vartojamos konditerijos pramonėje ir kulinarijoje. Žievė ir lapai vartojami kaip prieskonis ir arbatžolių pakaitalas. Augalas dauginamas sėklomis, atlankomis, ūgliais, šaknų atžalomis.

Lietuvoje retai auginamas soduose, mėgėjų kolekcijose. Natūraliai išplitęs Tolimuosiuose Rytuose, Sachaline, Japonijoje, Šiaurės Kinijoje, kur auga mišriuose miškuose, krūmynuose. Aukštai apsivynioja apie medžius, susiraizgęs sudaro ištisas sienas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ardea herodias** |
| --- |
| Didysis pilkasis garnys (Ardea herodias)Didysis pilkasis garnys(*Ardea herodias*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Gandriniai paukščiai  *( Ciconiiformes)* |
| Šeima: | Garniniai  *( Ardeidae)* |
| Gentis: | Tikrieji garniai  *( Ardea)* |
| Rūšis: | Didysis pilkasis garnys  *( Ardea herodias)* |

 |
| Binomas |
| ***Ardea herodias***Linnaeus, 1758 |

**Didysis pilkasis garnys** (*Ardea herodias*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis. Paplitęs visoje Šiaurės ir Centrineje Amerikoje taip pat Karibuose ir Galapaguose, išskyrus dykumas ir kalnus, kur nėra vandeningų brastų. Jie yra panašūs į Europinį pilkąjį garnį. Jis yra didesnis už Šiaurės Amerikos garnį.

Ši rūšis paprastai gyvena kolonijomis, medžiuose netoli ežerų arba pelkių; kartu su kitomis rūšimis arba garniais. Šios grupės vadinamos garnių gūštynais. Didieji pilkieji garniai suka didelius pailgus lizdus, į kuriuos patelės padeda 3-5 blankiai mėlynus kiaušinius. Jaunikliai maitinami atrijamu maistu.

Maitinasi sekliuose vandenyse persmeigdami žuvis arba varles su ilgu, smailiu snapu. Taip pat minta vabzdžiais, gyvatėmis, vėžliais, graužikais, ir smulkiais paukščiais.

Didžiųjų pilkųjų garnių ūgis 132 cm, sparnų ilgis 213 cm ir svoris 2,5 kg. Jie turi ilgą geltoną snapą. Suaugę garniai turi melsvai pilkus sparnus ir baltą galvą su juodu vainikėliu ir ilga juoda plunksna. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didysis pilkasis garnys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Tibetiečių damaru
**Damaru**, *damru* (skr. डमरू, tibet. ཌཱ་མ་རུ ) – nedidelis, smėlio laikrodžio formos, dviejų membranų būgnas, labiausiai naudojamas Indijoje ir Tibete. 

Damaru dažniausiai gaminamas iš medžio. Jo didžiausias aukštis gali siekti kiek daugiau už pėdą. Grojama viena ranka. Garsas išgaunamas kamuoliukais, kurie pritvirtinti prie stygos ar odinio šniūro, apvynioto aplink instrumento siaurąją dalį. Taip pat garsą suteikia ir mazgeliai, surišti ant šniūro. Kai grojantysis siūbuoja būgną, naudodamas banguojančius rankų riešų judesius, kamuoliukas (ar kamuoliukai) atsimuša į abi damaru puses. 

Dėl savo nedidelių matmenų instrumentas populiarus tarp keliaujančių muzikantų. Taip pat naudojamas Tibeto budizmo praktikoje. Damaru žinomas visame Indijos subkontinente. Tarp šaivizmo pasekėjų jis siejamas su Šivos Nataradžos forma. Keturrankis Nataradža laiko damaru viršutine dešiniąja ranka, kai atlieka savo kosminį Tandavos šokį. Pasak legendos, visų sanskrito garsų ištakos susiję su Šivos grojamo damaru skleidžiamais garsais. Šio būgno gaudesys simbolizuoja pasaulį kuriančių jėgų ritmą, o abi jo pusės įkūnija vyrišką (Linga) ir moterišką (Joni) pradžią. O šių dalių sujungimas yra ta pati vieta, kurioje užsimezga gyvybė.

* Damaru Britų muziejujeDamaru Britų muziejuje
* Damaru Niujorko muziejujeDamaru Niujorko muziejuje
* Damaru Brėmeno muziejujeDamaru Brėmeno muziejuje

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Damaru** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Damaru būgnas
|  |
| --- |
| Dujotiekis Dašava–Minskas |
| Vieta |
| **Šalys** | Ukrainos vėliava Ukraina, Baltarusijos vėliava Baltarusija  istorinės: Lietuvos vėliava Lietuva, Latvijos vėliava Latvija |
| **Trasa** | Dašava – Minskas |
| Pagrindinė informacija |
| **Tipas** | gamtinės dujos |
| **Partneriai** | Gazprom, Gazprom Transgaz Belarus |
| **Atidarymas** | 1960 m. |
| Techninė informacija |
| **Ilgis** | 384 km |
| **Skersmuo** | 830 mm |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Dujotiekis Dašava–Minskas** – tarpvalstybinis magistralinis dujotiekis, jungiantis Ukrainos ir Baltarusijos gamtinių dujų perdavimo sistemas.

Dujotiekis pastatytas gamtinėms dujoms iš Karpatų telkinių tiekimui į Baltarusiją.

Istorija
--------

1956 m. pradėjus eksploatuoti dujų telkinius Ukrainoje ir pastačius dujotiekį Dašava–Kijevas buvo pradėta planuoti ir tiesioginį dujotiekį į Baltarusijos žemes.

1960 m. dujotiekis pradėtas eksploatuoti. 1961 m. sistema buvo išplėsta iki Vilniaus, o kitais metais – iki Rygos. Dujotiekio sistema leido aprūpinta visą Baltarusiją ir Baltijos šalis ukrainietiškomis dujomis.

1975 m. dujotiekis prarado svarbą, kuomet atidarytas dujotiekis Toržokas–Minskas, kuris aprūpino Baltarusiją ir Baltijos šalis gamtinėmis dujomis iš Vakarų Sibiro. Prie dujotiekio Dašava–Minskas buvo prijungta atšaka į Lenkiją ir persiorientuota į dujų eksportą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Major Gas Pipelines of Belarus and Comments to Russia-Belarus Gas Dispute
2. ↑  „Киеве в Риге - Справочник химика 21". *chem21.info*. Nuoroda tikrinta 2016-12-15.
1970–1980 m. dujokaukė
**Dujokaukė** – ant veido dedama kaukė siekiant apsisaugoti nuo nešvaraus oro, nuodingų dujų ar kitų kenksmingų medžiagų patekimo į žmogaus kūną. Dujokaukė sudaro apsauginį sluoksnį nosiai, burnai, akims ir kitoms veido vietoms. Tačiau dujokaukės negali apsaugoti nuo dujų, kurios į kūną gali patekti per odą.

Ore esančios nuodingos medžiagos gali būti dujinės (tarkim chlorino dujos, naudotos I pasauliniame kare) ar iš kietųjų dalelių (pvz. bakterijos, toksinai ar virusai) – dujokaukės įprastai apsaugo nuo abiejų tipų medžiagų.

Dažnai dujokaukės naudojamos ir įvairios pramonės darbininkų, graffiti kūrėjų ar miestų tyrinėtojų apsisaugoti nuo asbesto ar kitų nuodingų medžiagų patekimo į organizmą. Riaušių policija (neretai ir patys riaušininkai) dujokaukes naudoja apsisaugojimui nuo ašarinių dujų.

Įprastas dujokaukių stilius su dviem stikliniais skrituliais ties akimis atsirado tuo metu, kai vienintelė tokioms angoms tinkama medžiaga buvo stiklas ar akrilas. Dėl savo trapumo stiklinės angos buvo mažos. Vėliau, išradus polikarbonatą, buvo pradėtos gaminti dujokaukės, kurių visą veidą galėdavo dengti stiklinis paviršius.

Didžiausia dujokaukių ir uždaro ciklo kvėpavimo aparatų kolekcija Baltijos šalyse yra surinkta Kauno muziejuje „Atominis bunkeris".[1]

Dujokaukės su angliniu filtru išradėju laikomas Nikolajus Zelinskis (1861–1953).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kaune pristatyta didžiausia Baltijos šalyse dujokaukių ekspozicija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Graižas
**Graižas** – augalo žiedynas, kurio smulkūs bekočiai žiedai prisitvirtinę prie išsiplėtusios plokščios, įdubusios ar kūgiškos žiedyno ašies viršūnės. Dydis labai įvairus: nuo kelių milimetrų iki kelių dešimčių centimetrų.

Morfologiniu atžvilgiu graižas yra monopodinis žiedynas. Paplatėjusi ir sustorėjusi ašies viršutinė dalis vadinama *žiedynsosčiu*, prie jo prisitvirtinę žiedai. Žiedynsostis gali būti plokščias, iškilus, įgaubtas, kūgiškas ir kt. formos. Žiedynsostį gaubia pakitę viršūniniai lapai, vadinami *skraistlapiais*, kurie sudaro *skraistę* (lot. *involucrum*).

Labai retai graižas būna tik su vienu žiedu. Bet ir vienažiedis graižas būna apgaubtas skraiste (pvz. bandrenis). Skraistė gali būti iš vienos arba kelių eilių lapelių. Kartais išorinė skraistlapių eilė iš dalies redukuojasi, kiek atsiskiria nuo kitų skraistlapių ir susidaro *poskraistė* (pvz. žilė, jurginas). Skraistlapiai būna laisvi, iš dalies ar visai suaugę, kartais jie suauga su žiedais ir vaisiais. Viename graiže esantys žiedai gali būti visi vienodi arba viduriniai skirtis nuo kraštinių.

Rugiagėlė (*Centaurea cyanus*)
Darželinis šlamutis (*Helichrysum bracteatum*)
Paprastoji saulėgrąža (*Helianthus annuus*)
| ***Mirties sala*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Graikija |
| Režisierius | Nico Mastorakis |
| Metai | 1976 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 108 min. |
| Kalba | graikų |
| **IMDb įrašas** |

**Mirties sala** (gr. Τα Παιδιά Του Διαβόλου) – 1976 m. sukurtas trileris, dėl demonstruojamo smurto uždraustas ne vienoje pasaulio šalyje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Robert Behling – Kristoferis
* Jane Lyne – Celija
* Jessica Dublin – Patricija
* Gerard Gonalons – Fosteris
* Jannice McConnell – Leslė

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

I Mykono salą atvykę jaunavedžiai Kristoferis ir Celija aplinkiniams atrodo graži ir laiminga pora, tačiau iš tiesų jie – žudikai maniakai, turintys sadistinių polinkių ir ieškomi Londono policijos dėl eilės žmogžudysčių. Neilgai trukus jie ir čia pradeda sadistiškai žudyti žmones (pagyvenusią moterį Patriciją, kuri mėgina rodyti dėmesį Kristoferiui; vietinį vaikiną, suartėjusį su Celija), nors ilgą laiką judviejų nieks neįtaria. Vėliau jie nužudo tyrimą vykdantį policininką bei Leslę – merginą, kurį įsimyli Celiją. Pastarosios mirtis paskatina policiją labiau domėtis atvykėliais, todėl Kristoferis su Celija priversti bėgti. Jie pasislepia oloje, kur netrukus juos aptinka vietinis piemuo. Fiziškai stiprus nebylys juos sumuša, vėliau abu išprievartauja, o Kristoferį įmeta į duobę su negesintomis kalkėmis. Šis guli joje maldaudamas Celijos (kuri iš tiesų yra jo sesuo) pagalbos, kol neprasidėjo lietus ir jo gyvo nesudegino, tačiau ši atsisako padėti. Filmo pabaigoje prasideda lietus, o Celija su piemeniu, palikę šaukiantį Kristoferį, dviese eina į olą...
„Miguel Torres" Vynuogynas.
**Miguel Torres, S.A.** – didžiausia Ispanijos bendrovė gaminanti ir pardavinėjanti vyną bei brendį. „Miguel Torres" buvo įkurta 1870 m. Katalonijoje. Milžiniškam tarptautiniam šeimos verslui vadovauja Miguelis A. Torresas.

Miguelis, jo brolis, dabar jau pensininkas Juanas Maria ir šeimos vynuogynus Kalifornijoje valdanti sesuo Marimar – pirmoji Torresų karta, kuriai nebeteko kovoti su globaliomis verslą naikinančiomis negandomis: pilietiniais ir pasauliniais karais, režimais. Jiems pavyko stipriai išplėsti vynuogynų plotus pačioje Ispanijoje, įsigyti vynuogynų Čilėje ir JAV, padidinti pardavimą ir padaryti „Torres" visame pasaulyje gerai žinomu prekės ženklu.

Išskirtinės kokybės vynuogių laukai nuo seno yra Torresų šeimos ekologiško ūkininkavimo pavyzdys – vynuogės čia iki šiol skinamos tik rankomis, daugumą kitų ūkio darbų taip pat atlieka žmonės, o ne mašinos.

Nuorodos
--------

* „Miguel Torres" Svetainė

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Versus: Dosniai žemei grąžinamos skolos Archyvuota kopija 2011-11-17 iš Wayback Machine projekto.
Gyventojų amžiaus piramidė. Vyrai pažymėti mėlynai, o moterys - raudonai. Saudo Arabijos gyventojų piramidė yra neįprasta, nes tarp 20 - 40 m. amžiaus žmonių yra daug daugiau vyrų nei moterų.
Populiacijos kitimas 1961 - 2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais. (Padidinti grafiką galima ant jo paspaudus kairiu pelės mygtuku)
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Saudo Arabijos demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 28 686 633 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 38 %
* *15-64 m.:* 59,5 %
* *65 m. ir vyresni:* 2,5 % (2009 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendras:* 21,6 m.
* *vyrų:* 22,9 m.
* *moterų:* 19,9 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** + 1,848 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 28,55 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 2,47 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -7,6 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 82 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 2,5 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių santykis**:

* *Gimimo metu:* 1,05 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,04 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 1,29 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 1,06 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 1,18 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 11,57 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 76,3 m.
* *vyrų:* 74,23 m.
* *moterų:* 78,48 m. (2009 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 78,8 %
* *vyrų:* 84,7 %
* *moterų:* 70,8 % (2003 m. apsk.)

Šaltiniai
---------

* Puslapis apie šalį CŽV pasaulio faktų knygoje (angliškai)Archyvuota kopija 2019-01-08 iš Wayback Machine projekto.

  

v • a • r **Azijos gyventojai** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachija |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas
Vilniaus kogeneracinė jėgainė
**Kogeneracinė elektrinė** – elektrinė, tuo pat metu gaminanti tiek elektros, tiek ir šilumos energiją. Pavyzdžiui, šiluminėse elektrinėse elektros energijos gamybai panaudoti garai gali būti toliau naudojami šilumos energijos tiekimui. Tokia elektrinė gali būti tiek maža, tiek ir didelė (Lietuvos Vilniaus elektrinė-3 irgi gamina tiek šilumą, tiek ir elektros energiją).

Paskirstyta energijos gamyba
----------------------------

Kogeneracinės elektrinės dažnai minimos „paskirstytos energijos gamybos" kontekste. Nedidelės kogeneracinės elektrinės pagaminta šiluma bei energija gali būti sunaudojamos arti gamybos vietos, todėl nereikalingi daugelio kilometrų šiluminių trasų statyba ir aptarnavimas. Vietoje pagaminta elektros energija irgi gali būti pigesnė nei perkama iš tinklo. Be to, vartotojas įgauna energetinę nepriklausomybę nuo elektros energijos tiekimo sutrikimų ir nuo avarijų šilumos tiekimo sistemose. Matematinio modeliavimo skaičiavimuose toks smulkių elektrinių tinklas gali būti efektyvesnis ir (tam pačiam energijos kiekiui) išskirti mažiau CO2 nei viena didelė šilumą bei elektrą gaminanti elektrinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nosrat, A.H.; Swan, L.G.; Pearce, J.M. „Improved Performance of Hybrid Photovoltaic-Trigeneration Systems Over Photovoltaic-Cogen Systems Including Effects of Battery Storage". *Energy* **49**: 366–374. doi:10.1016/j.energy.2012.11.005.
2. ↑  Nosrat, Amir H.; Swan, Lukas G.; Pearce, Joshua M. „Simulations of greenhouse gas emission reductions from low-cost hybrid solar photovoltaic and cogeneration systems for new communities". *Sustainable Energy Technologies and Assessments* **8**: 34–41. doi:10.1016/j.seta.2014.06.008.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| **Pavelas Miliukovasrus. *Павел Николаевич Милюков*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1859 m. sausio 27 d.Maskva, Rusijos imperija |
| Mirė | 1943 m. kovo 31 d. (84 metai)Eks le Benas, Viši Prancūzija |
| Pilietybė | rusas |
|  |
| Pareigos | politikas, istorikas |
| Partija | Konstitucinių demokratų partija |
|  |
| Išsilavinimas | Maskvos universitetas, 1882 |
|  |
|  **Vikiteka** | Pavelas Miliukovas |
| Parašas |
|  |

**Pavelas Miliukovas** (rus. *Павел Николаевич Милюков*, 1859 m. sausio 27 d. Maskvoje – 1943 m. kovo 31 d. Eks le Bene) – Rusijos istorikas, politikas, konstitucinių demokratų partijos lyderis. Rusijos laikinosios vyriausybės užsienio reikalų ministras. Kembridžo universiteto garbės daktaras.

Biografija
----------

Pavelas Miliukovas gimė dvarininkų šeimoje Maskvoje. Sidabro medaliu baigė 1-ąją Maskvos gimnaziją. Studijavo Maskvos universiteto istorijos–filologijos fakultete. 1905 m. buvo vienas iš konstitucinių demokratų (kadetų) partijos kūrėjų. Rusijos imperijos Valstybės dūmos narys. Po Vasario revoliucijos Rusijos užsienio reikalų ministras. Konstitucinės monarchijos šalininkas, nors daugumą kadetų partijos narių buvo respublikonai. Buvo išrinktas Visos Rusijos Steigiamasis susirinkime, bet jame nedalyvavo. 1918 m. pasitraukė iš Rusijos į Turkiją, vėliau į Vakarų Europą. 1921–1940 m. Paryžiuje redagavo rusų emigracijos laikraštį „Paskutinės žinios" rus. *«Последние новости»*. Emigracijoje kritiškai vertino bolševikų politiką. Antrojo pasaulinio karo metu teigė, kad „Karo atveju išeivija turi besąlygiškai būti savo tėvynės pusėje". Nuoširdžiai džiaugėsi Raudonosios armijos pergale Stalingrado mūšyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  д-р ист. наук Думова Н. Г. Павел Николаевич Милюков. Биография // Впервые опубликовано в книге «Милюков П. H. Воспоминания», M.: Политиздат, 1991