recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| „Iš kur mes atėjome? Kas mes? Kur mes einame?" |
| --- |
|  |
| Menininkas | Polis Gogenas |
| Metai | 1897–1898 m. |
| Meno kryptis | postimpresionizmas |
| Medžiagos, technika | drobė, aliejus |
| Matmenys | 139,1 cm × 374,6 cm |
| Miestas (vieta) | Bostonas, Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
| Muziejus | Dailės muziejus |

**Iš kur mes atėjome? Kas mes? Kur mes einame?** (pranc. *D’où venons nous ? Que sommes nous ? Où allons nous ?*) – vienas žymiausių prancūzų dailininko postimpresionisto Polio Gogeno paveikslų. Autorius kūrinio pavadinimą užrašė prancūziškai be jokių skyrybos ženklų, didžiosiomis raidėmis. Sukurtas Taityje 1897–1898 m. šiuo metu esantis meno muziejuje Bostone, JAV.

Istorija
--------

Gogenas jaunystėje mokėsi *La Chapelle-Saint-Mesmin* dvasinėje seminarijoje šalia Orleano. Be kitų dalykų, čia buvo dėstoma katalikų liturgija. Pamokas vedė Orleano vyskupas Félix-Antoine-Philibert Dupanloup, diegęs mokiniams savo paties sukurtą požiūrį į gyvenimo prasmę. Mokytojo katekizme buvo keliami trys kertiniai klausimai: Iš kur atėjo žmonija? Kur ji eina? Koks žmonijos likimas? Nors vėliau Gogenas garsėjo antiklerikalinėmis pažiūromis, bet šie klausimai akivaizdžiai buvo užvaldę jo protą.

1891 m. Gogenas išvyko į Taitį, kurio visuomenėje buvo daugiau natūralumo ir paprastumo nei gimtojoje Prancūzijoje. Jis jau buvo nutapęs keletą kitų drobių, išreiškiančių jo individualistinę mitologiją, kai pradėjo šį paveikslą 1897 m. ir baigė 1898 m. Pats menininkas šį kūrinį laikė savo apmąstymų kulminacijos išraiška.

1898 m. Gogenas nusiuntė paveikslą dailininkui ir kolekcionieriui Georges-Daniel de Monfreid į Paryžių. Vėliau kūrinį perpirko ir įsigijo dar keli kolekcionieriai Europoje, o 1936 m. jį nupirko Mary Harriman galerija Niujorke. Bostono dailės muziejus paveikslą įsigijo iš Mary Harriman 1936 m. balandžio 16 d.

Apie paveikslą
--------------

Nutapęs paveikslą Gogenas galvojo gyvenimą užbaigti savižudybe, nors tą padaryti buvo bandęs ir anksčiau. Jis nurodė, kad į paveikslą reikia žiūrėti iš dešinės į kairę – trys pagrindinės personažų grupės atspindi klausimus, kurie sudaro kūrinio pavadinimą. Trys moterys su vaiku vaizduoja gyvenimo pradžią; vidurinė grupė simbolizuoja kasdienę brandos egzistenciją; paskutinėje grupėje, pagal dailininko sumanymą, „sena moteris susitaikiusi su mirtimi, skendinti apmąstymuose", šalia jos kojų „keistas baltas paukštis … įkūnija žodžių beprasmybę". Antrame plane žydras stabas, matyt, vaizduoja tai, ką Gogenas aprašė kaip „pasaulį kitapus". Gogenas yra sakęs, kad ši drobė pranoko visas jo ankstesnes, ir kad jis niekada nesukursiąs ką nors geresnio ar bent panašaus.

Paveikslas yra postimpresionistinis. Gogeno kūryba pabrėžė tikslų spalvų ir storų potėpių, impresionizmo principų panaudojimą, tuo pačiu siekiant perduoti emocinę ir ekspresionistinę jėgą. Ši meno kryptis atsirado kartu su kitomis XX a. avangardinėmis srovėmis, įskaitant kubizmą ir fovizmą.

Nuorodos
--------

* Bostono dailės muziejus
| **Antanas Lešinskas** |
| --- |
| Gimė | 1908 m. rugpjūčio 6 d.Juodinkiai, Šiaulių valsčius |
| Mirė | 1976 m. lapkričio 24 d. (68 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | Lietuvos agronomas, lepdepterologas. |

**Antanas Lešinskas** (1908 m. rugpjūčio 6 d. Juodinkiai, Šiaulių valsčius – 1976 m. lapkričio 24 d. Kaunas) – Lietuvos agronomas, lepidepterologas.

Biografija
----------

1940 m. baigė Žemės ūkio akademiją. 1940-1945 m. Dotnuvos augalų apsaugos stoties Entomologijos skyriaus vedėjas. 1945-1973 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1962 m. docentas.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrė Lietuvos didžiuosius drugius, surinko unikalią jų kolekciją. Paskelbė apie 30 mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Vadovas Lietuvos vabzdžiams pažinti, su kitais, 1967 m.
* Vadovas augalų kenkėjams pažinti iš pažeidimų, ,su kitais, 1968 m.
* Augalų apsauga, su kitais, 1975 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Danutė Repšienė. *Antanas Lešinskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 41 psl.
Bambuko ūglis
**Bambuko ūglis** – įvairių rūšių bambukų jaunas daigas, naudojamas maistui. Renkami bambukų augavietėse pavasarį arba ankstyvą vasarą, vos tik pasirodę virš žemės. Valgoma centrinė ūglių dalis, nulupus viršutinius lapus. Šerdis supjaustoma ir verdama, o tada valgoma pati viena, dedama į troškinius, sriubas. Tekstūra traški, skonis neišraiškingas. Nevirti bambuko ūgliai kartūs ir maistui nenaudojami. Populiarūs Azijos šalių virtuvėse, parduodami švieži, konservuoti, džiovinti.

Bambuko ūgliai nekaloringi, turi daug kalio.

Galerija
--------

* Surinkti ūgliaiSurinkti ūgliai
* Ūgliai, parduodami JaponijojeŪgliai, parduodami Japonijoje
* Ūglis su nupjauta viršūneŪglis su nupjauta viršūne
* Konservuoti ūgliaiKonservuoti ūgliai
* Valgymui paruošti pjaustyti ūgliaiValgymui paruošti pjaustyti ūgliai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bamboo Shoots, Washington State University
2. ↑  *Encyclopedia of Foods*. Elsevier, 2002, p. 216

Nuorodos
--------

* Bambukų ūglių rinkimas ir apdorojimas Japonijoje (video)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.|  |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Bankininkystė ir Finansinės paslaugos |
| Įkurta | 1999 m. |
| Centrinė būstinė | Bilbao, Ispanija |
| Darbuotojų | 106,980 (2010) |

**Banco Bilbao Vizcaya Argentaria** (*BBVA*) – tarptautinė Ispanijos bankininkystės grupė. Ji buvo suformuota po Banco Bilbao Vizcaya and Argentaria bankų susiliejimo 1999 metais. BBVA yra antras pagal dydį bankas Ispanijoje ir septintas pagal dydį Vakarietiškose šalyse, kurio rinkos kapitalizacija sudarė €60 milijardų eurų. Pastaraisiais metais BBVA pradėjo plėstis į užjūrio rinkas ir šiuo metu ji savo veiklą vykdo 40 šalyse. Kaip ir daugelis kitų Ispanijos bendrovių, ji mėgaujasi dominuojančia padėtimi Lotynų Amerikoje. BBVA taip pat yra stipriai įsitvirtinusi Pietų Europos rinkose, ypatingai Portugalijos bei Italijos. BBVA viešai paskelbė ketinanti įžengti ir į JAV bei Azijos rinkas. Ši finansinių paslaugų bendrovė teikia bankinkystės, draudimo bei investicijų valdymo paslaugas.
**Antanas Kvedaravičius** (lenk. *Antoni Kwiedorowicz*, slapyvardis „*Lapė*", „*Šeškas*", vėliau „*Lis*", „*Stryjek*", 1916 m. – 1954 m. spalio 2 d. Krasne-Vyžarne-Skiblevo miškų masyve, Lipsko valsčius, Lenkija) – ginkluoto pasipriešinimo komunistiniam režimui Lietuvoje ir Lenkijoje dalyvis. Paskutinis lenkiškos Suvalkijos partizanas.

Biografija
----------

Nuo Antrojo pasaulinio karo pabaigos slapstėsi pietų Lietuvos miškuose, kad nebūtų paimtas į Raudonąją armiją. Įstojo į partizanų grupę, kuriai vadovavo Jurgis Krikščiūnas-„Rimvydas". Buvo bunkerių statybos ir maskavimosi specialistas. 1946 m. kartu su *„Rimvydo"* grupe perėjo Tarybų Sąjungos-Lenkijos sieną ir slapstėsi bunkeryje, iškastame Judickų sodyboje Šlynakiemio kaime. 1947 m. birželio 5 d. ties Reketijos užkardą padėjo iš užduoties grįžtantiems Juozui Lukšai-„Daumantui" ir Jurgiui Krikščiūnui prasiveržti į Lietuvą. 1949 m. gruodžio 15 d. žuvus vadui „Rimvydui", perėjo į lenkų partizanų būrį, vadovaujamą Piotro Burdyno ir Jano Sadovskio. 1952 m. būrį sunaikinus, pasitraukė į Augustavo apskrities teritoriją ir prisijungė prie *„Gabrysio"* ir *„Loto"* partizanų grupuočių. Kai jų vadovai pasitraukė, perėmė vadovavimą grupėmis. Žuvo per kautynes su Lenkijos valstybės saugumo kareiviais.

Šaltiniai
---------

* Ostatni „leśni" Suwalszczyzny. Oddział „Bladego" – Burdyna.
* Kostas Leončikas. Slėniais ir kalvomis[neveikianti nuoroda]

Literatūra
----------

* Krystyna Pasiuk. Ostatni „leśni" Suwalszczyzny. Oddział „Bladego" – Burdyna. (Red. Agnieszka Niemojewska.) Sejny. Fundacja Pogranicze, 2002
* Bartłomiej Rychlewski. Po dolinach i po wzgórzach. Monografia oddziału Jana Sadowskiego i Piotra Burdyna 1949–1952. Warszawa, AK-CES, 2007
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Marekas Belka** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1952 m. sausio 9 d. (71 metai)Lodzė |
| Tautybė | lenkas |
|  |
| Veikla | Lenkijos ekonomistas, valstybės veikėjas |
| Organizacijos | buvęs Lenkijos finansų ministras ir Ministras pirmininkas |
| Pareigos | Lenkijos Nacionalinio banko prezidentas |
|  |
| Alma mater | Lodzės universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino Didysis kryžius |
|  |
|  **Vikiteka** | Marek Belka |

**Marekas Marianas Belka** (lenk. *Marek Marian Belka*, g. 1952 m. sausio 9 d. Lodzėje) – lenkų ekonomistas ir valstybės veikėjas, Lenkijos nacionalinio banko prezidentas, buvęs Lenkijos Ministras pirmininkas.

Biografija
----------

1972 m. baigė Lodzės universitetą, vėliau mokėsi Kolumbijos, Čikagos universitetuose bei Londono ekonomikos mokykloje. Profesorius.

1990–1996 m. buvo Lenkijos Finansų ministerijos konsultantas. 1997 m. Vlodzimežo Cimoševičiaus ir 2001–2002 m. Lešeko Milerio vyriausybėse buvo Finansų ministras, vicepremjeras. 1997–2001 m. buvo Albanijos Ministro pirmininko padėjėjas.

2002–2003 m. buvo J. P. Morgan investicinio banko konsultantas, 2003–2004 m. – laikinosios Irako administracijos ekonomikos patarėjas.

2004–2005 m. buvo Lenkijos Ministras pirmininkas.

2006–2008 m. buvo Jungtinių Tautų Europos Ekonominės komisijos vykdantysis sekretorius. 2008–2010 m. vadovavo Tarptautinio valiutos fondo Europos departamentui.

2010 m. birželio 10 d. Lenkijos Seimas prezidento Bronislavo Komarovskio teikimu paskyrė M.Belką Lenkijos Nacionalinio banko prezidentu (vietoje Smolensko aviakatastrofoje žuvusio Slavomiro Skšipeko).

1999 m. M. Belka apdovanotas Didžiojo Lietuvos kunigaikščio Gedimino ordino Didžiuoju kryžiumi.

Papildoma informacija
---------------------

* Dėl aiškios proeuropietiškos pozicijos prezidento A.Kvasnevskio teiktai M.Belkos kandidatūrai į Lenkijos premjerus Seime buvo pritarta tik iš trečiu balsavimu.
* 2007 m. M.Belka buvo nominuotas užimti Tarptautinio valiutos fondo direktoriaus pareigas, tačiau dauguma ES šalių palaikė Dominyko Strauso-Kano kandidatūrą.

  

  


| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**Lešekas Mileris** | **Lenkijos Respublikos Ministras pirmininkas** 2004 m. gegužės 2 d. – 2005 m. spalio 31 d. | Po to:**Kazimiežas Marcinkevičius** |
| Prieš tai:**Gžegožas Kolodka** | **Lenkijos Finansų ministras**1997 m. | Po to:**Lešekas Balcerovičius** |
| Prieš tai:**Halina Vasilevska-Trenkner** | **Lenkijos Finansų ministras**2001–2002 | Po to:**Gžegožas Kolodka** |
| Prieš tai:**Slavomiras Skšipekas** | **Lenkijos Nacionalinio banko prezidentas**nuo 2010 m. | Po to:**-** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Banaba iš palydovo
**Banaba** (angl. *Banaba*), **Ošeno sala** (*Ocean Island*) – sala Kiribatyje, Gilberto salose. Tai vienintelė Kiribačio sala, kuri nėra atolas. Banabos plotas 5 km², aukštis iki 81 m (aukščiausia šalies vieta). Banaba, kartu su Nauru ir Makatea yra Ramiojo vandenyno salos, kuriose buvo išgaunami fosfatai.

Pasak Banabos legendų, salą apgyvendino *Ta Aka* klano melaneziečiai. Tik vėliau čia atsikraustė žmonės iš Kiribačio. 1900 m. prasidėjo fosfatų trąšoms gaminti gavyba. Ji truko iki 1979 m. Dėl gavybos nuniokota 90 % salos paviršiaus. 1942–1945 m. Banabą buvo okupavusi Japonija. Po 1945 m. britų pareigūnai, valdę salą, daugumą salos gyventojų iškeldino į Rabi salą, kuri dabar priklauso Fidžiui. Kasyboms pasibaigus, dalis gyventojų grįžo į Banabą. 2001 m. saloje gyveno ~200 gyventojų (Anterino, Umvos, Tabevos kaimuose).

Banaba politiniu atžvilgiu yra unikali. Nors sala priklauso Kiribačio valstybei, ji yra administruojama iš Fidžiui priklausančios Rabi salos, kurioje gyvena išeivių iš Banabos diaspora. Už salos valdymą atsakinga Rabio vyresniųjų taryba. Tiek Rabio taryba, tiek Fidžio vyriausybė ne kartą derėjosi su Kiribačiu dėl salos perleidimo Fidžiui, tačiau susitarimo pasiekti nepavyko. Banabos salos gyventojai netgi skatinami pasiskelbti nepriklausomybę, kadangi Kiribatis planuoja vėl pradėti fosfatų gavybą.
| ***Iš Paryžiaus su meile*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Pierre Morel |
| Scenaristas (-ai) | Adi Hasak |
| Vaidina | John TravoltaJonathan Rhys MeyersKasia Smutniak |
| Metai | 2010 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 92 min. |
| Kalba | prancūzų ir anglų |
| Biudžetas | 50 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Iš Paryžiaus su meile** (angl. *From Paris with Love*) – 2010 m. sukurtas trileris.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* John Travolta – Čarlis Viksas
* Jonathan Rhys Meyers – Džeimsas Rysas
* Kasia Smutniak – Karolina
* Richard Durden – ambasadorius Beningtonas
* Amber Rose Revah – Nikolė
* Bing Yin – misteris Vongas
* Chems Dahmani – Rašidas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jaunas CŽV agentas Džeimsas Rysas dirba JAV ambasadoriaus Prancūzijoje padėjėju, tačiau svajoja apie rimtas užduotis. Netrukus jam pasitaiko tokia proga, kuomet į miestą atvyksta agentas Čaris Viksas, o Rysas paskiriamas jam padėti. Užduotis – išaiškinti pakistaniečių teroristų tinklą, kurie, tuo pačiu, užsiima ir prekyba žmonėmis. Netrukus paaiškėja, kad pakistaniečiai jau seniai seka Rysą naudodamiesi jo sužadėtine Karolina ir planuoja teroristinį išpuolį prieš ambasadorių...
| Renee Soutendijk |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Renette Pauline Soutendijk |
|  |
| Gimė | 1957 m. gegužės 21 d. (64 metai)Haga, Nyderlandai |
|  |
| Šalis |  Nyderlandai |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Fentjė „Purslai" (1980 m.) |
|  |
|  |

**Renė Soutendijk** (ol.  *Renée Soutendijk* ; g. 1957 m. gegužės 21 d. Haga) – Nyderlandų kino aktorė, geriausiai žinoma vaidmeniu Paul Verhoeven filme „Purslai". Dažnai įkūnija šaltakraujas, vyrais manipuliuojančias moteris.

Biografija
----------

Vaikystėje Renė aktyviai sportavo, lankė gimnastikos treniruotes. Po vaidmens TV seriale „Dagboek van een herdershond ", 1980 m. sulaukė Paul Verhoeven kvietimo vaidinti filme „Purslai", kurio dėka išpopuliarėjo šalyje ir imta vadinti sekso simboliu. Kartu su Monique van de Ven ir Willeke van Ammelrooy 9 dešimtmetyje buvo populiariausios Nyderlandų aktorės ir paprastai bent viena jų vaidindavo kiekviename šalyje sukuriamame filme. 

1981-89 m. ji vaidino viename ilgiausiai šalyje rodytų TV serialų „Zeg ,ns Aaa". Renė pavyko sukurti keletą vaidmenų ir Holivude („Forced March", „Eve of Destruction"), tačiau nusprendė grįžti į gimtinę, kurioje buvo likęs jos vyras. Po keleto nesėkmingų filmų Nyderlanduose, ji dar filmavosi ir Vokietijoje, o nuo 2001 m. daugiausia dėmesio skiria vaidmenims teatre.

Dalinė filmografija
-------------------

* Purslai (1980)
* Ketvirtasis vyras (1983)
* Pavojingas pacientas (1994)

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

* Auksinis veršis – geriausia aktorė (1985)
* Taorminos kino festivalis (1985)
* CableAce apdovanojimas (nominacija) – geriausia aktorė (1990)
* Rembranto apdovanojimas – karjeros apdovanojimas (2011)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Thomson, David. *The new biographical dictionary of film*. Random House. p. 2838. ISBN 978-0-375-70940-1.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Renee Soutendijk** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* 0816030 / IMDb profilis[neveikianti nuoroda]
| Oleniokas |
| --- |
| **Ilgis** | 2292 km |
| **Baseino plotas** | 219 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1210 m³/s |
| **Ištakos** | Krasnojarsko kraštas, (Evenkija) |
| **Žiotys** | Laptevų jūra |
| **Šalys** | Rusija (Krasnojarsko kr. ir Jakutija) |

**Oleniokas** (rus. *Оленёк*, jak. *Өлөөн*) – upė Rusijoje, šiaurės rytų Sibire, Krasnojarsko krašte ir Jakutijoje. Prasideda Vidurio Sibiro ploškčiakalnyje, juo teka į šiaurę – šiaurės rytus. Žemupyje teka Šiaurės Sibiro žemuma. Įteka į Laptevų jūros Olenioko įlanką; sudaro deltą (plotas 475 km²). Slenkstėta.

Didžiausi intakai: Arga Sala, Buras, Unukitas, Birektė, Kuojka, Beėnčimė, Buolkalachas (kairieji), Siligiras (dešinysis).

Patvinsta birželio – rugsėjo mėnesiais. Ledai laikosi nuo rugsėjo pabaigos iki birželio pradžios. Sausio – balandžio mėnesiais aukštupyje peršala kiaurai. Žemupys laivuojamas. Gausu žuvų (seliava, muksunas, lašiša). Svarbiausios prieplaukos – Oleniokas, Ust Oleniokas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 317
| **Rene Barščiauskas** |
| --- |
| Gimė | 1925 m. sausio 2 d.Skaudvilė |
| Mirė | 2009 m. liepos 22 d. (84 metai)Tauragė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |
| Žinomas (-a) už | Renė Barščiausko vardo premija |

**Rene Barščiauskas** (1925 m. sausio 2 d. Skaudvilėje – 2009 m. liepos 22 d. Tauragėje) – pedagogas, pirmasis Vokietijos bičiulių draugijos Tauragėje pirmininkas.

Biografija
----------

R. Barščiauskas gimė Skaudvilėje, vėliau su tėvais persikraustė gyventi į Tauragę. Baigė Tauragės mokytojų seminariją, Vilniaus pedagoginį institutą. 1945–1985 m. dirbo matematikos mokytoju Tauragės 1-ojoje vidurinėje mokykloje (dab. Martyno Mažvydo progimnazija). Buvo sustiprinto matematikos mokymo Tauragėje pradininkas.

Dalyvavo kelių Tauragės bendruomenės institucijų veikloje, vadovavo vietos Vokiečių bičiulių draugijai. Įsteigta Renė Barščiausko vardo premija, skiriama matematikoje pasižymėjusiems rajono moksleiviams (renka Tauragės rajono matematikos mokytojų metodinis būrelis). 

R. Barščiauskas buvo išrinktas vienu iš „100 labiausiai Tauragės kraštui nusipelniusių žmonių".

Įvertinimas
-----------

* Tauragės Garbės pilietis (1994)
* Zigmo Žemaičio medalis (2005)
* Garbės ženklas „Už nuopelnus Tauragės apskričiai" (2009)

Šaltiniai
---------

1. ↑  100 labiausiai Tauragės kraštui nusipelniusių žmonių Archyvuota kopija 2022-01-29 iš Wayback Machine projekto. *taurage.lt*
2. ↑  Tauragės rajono Garbės piliečiai
3. ↑  Medalio „Zigmas Žemaitis" nuostatai. Apdovanotieji *matmuziejus.mif.vu.lt*
4. ↑  Apdovanoti Garbės ženklu „Už nuopelnus Tauragės apskričiai"

Nuorodos
--------

* In memoriam
| ***Iš Neapolio su meile*** |
| --- |
|  |
| Pavadinimas | Troppo napoletano |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Gianluca Ansanelli |
| Vaidina | Serena Rossi  Luigi Esposito  Rosario Morra  Rosaria De Cicco |
| Metai | 2016 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Iš Neapolio su meile** (it.  *Troppo napoletano*) – 2016 m. Italijoje sukurta komedija.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Čiro – nesantuokinis buvusio populiaraus dainininko sūnus, gyvenantis su žavia motina Debora. Berniukas nepritampa mokykloje, todėl motina nuveda jį pas drovų psichologą Tomazo. Jam Čiro papasakoja, kad yra įsimylėjęs naują klasės draugę Liudoviką, tačiau pats jaučiasi jos nevertas, dėl ko ir kyla visos problemos. Negana to, Čiro nusprendžia, kad Tomazo yra puikus kandidatas susitikinėti su jo mama, todėl įvairiais būdais bando juos suvesti kartu. Berniukui pavyksta susidraugauti ir su Liudovika, tačiau netrukus kyla problemų, mat šios tėtis, pagarsėjęs lovelasas, pradeda rodyti dėmesį Deborai...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Serena Rossi – Debora
* Luigi Esposito – Tomazo
* Giorgia Agata – Liudovika
* Gennaro Guazzo – Čiro
* Enzo Casertano
* Giovanni Esposito
* Loredana Simioli
* Eleonora Albrecht
| **Bamir Myrteza Topi** |
| --- |
| 8-asis Albanijos prezidentas |
|  |
| Prof. Dr. Bamir Myrteza Topi |
| Gimė | 1957 m. balandžio 24 d. (66 metai)Tiranoje, Albanijoje |
| 8-asis Albanijos prezidentas |
| Ėjo pareigas | 2007 m. liepos 24 d. – 2012 m. liepos 24 d. (5 metai) |
| Ankstesnis | Alfred Moisiu |
| Vėlesnis | Bujar Nishani |
|  |
| Partija | Albanijos demokratų partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Bamir Myrteza Topi |

**Bamir Myrteza Topi** (g. 1957 m. balandžio 24 d. Tiranoje, Albanijoje) – Albanijos prezidentas, šias pareigas ėjęs nuo 2007 m. liepos 24 d. iki 2012 m. liepos 24 d.

Ankstyvasis gyvenimas ir visuomeninė veikla
-------------------------------------------

Jis baigė biologijos – veterinaro studijas, ir apsigynė daktaro laipsnį. Buvo Tiranos veterinarijos studijų instituto vadovas. Buvo tris kartus išrinktas į Albanijos asamblėją kaip Albanijos demokratų partijos kandidatas. Pirmą kartą buvo išrinktas 1996 m. Dviejose kadencijose vadovavo asamblėjos demokratų partijos parlamentinei grupei. Jis buvo išrinktas, kai jai vadovavo Sali Berisha. Nuo 1996 iki 1997 m. užėmė žemės ūkio ir maisto ministro postą. Jis turi KF Tirana futbolo klubo garbės pirmininko vardą.

Albanijos prezidentas
---------------------

2007 m. kovo 7 d. Bamir Topi kaip vadovaujančios Albanijos demokratų partijos kandidatas iškėlė savo kandidatūrą į Prezidento postą. Jo kandidatūrą rėmė krikščionių demokratų ir respublikonų partijos. Buvo išrinktas ketvirtajame rinkimų ture. Prisiekė liepos 24 d.

Bamir Topi oficialiai atsisakė Albanijos demokratų partijos pirmininko pavaduotojo pareigų ir tuo pačiu išėjo iš partijos. Jis yra laikomas politiškai nešališku.

Parama Kosovo nepriklausomybei
------------------------------

Prezidentas Bamir Topi visapusiškai parėmė Kosovo nepriklausomybę. Jis Europos Valdančiojoje Taryboje ir kitose tarptautinėse organizacijose griežtai pasisakė už nepriklausomą Kosovą.

Pasinaudodamas Kosovo prezidento Fatmir Sejdiu ir JT misijos vadovo Joachim Ruecker kvietimu Bamir Topi 2008 m. apsilankė Kosove. Tuo metu jis buvo paskelbtas Kosovo sostinės Prištinos garbės piliečiu ir buvo apdovanotas Sosto deivės aukso medaliu. Vizito metu jam buvo suteiktas Prištinos universiteto garbės daktaro laipsnis.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Alfred Moisiu** | **Albanijos prezidentas**2007–2012 | Po to:**Bujar Nishani** |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Albanijos prezidento tinklalapis Archyvuota kopija 2007-07-15 iš Wayback Machine projekto..
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Oleumas |
| --- |
| Oleumas |
| Bendra informacija |
| Sisteminis pavadinimas | Oleumas |
| Kiti pavadinimai | disieros rūgštis
pirosieros rūgštis |
| Cheminė formulė | H2S2O7 |
| Molinė masė | 148.08 g g/mol |
| Išvaizda |  |
| CAS numeris | 7783-05-3 |
| Savybes |
| Tankis ir Agregatinė būsena | 1.9 g/cm³, kieta |
| Lydymosi temperatura | 35 °C |
| Virimo temperatura |  ? °C |
| Giminingi junginiai |
| Giminingi junginiai | Vandenilio sulfidasSulfitinė rūgštisSieros trioksidasSieros rūgštis |
|

**Oleumas** yra sieros trioksido (SO3) tirpalas sieros rūgštyje (H2SO4).

Formulė
-------

Oleumą galima apibūdinti tokia formule – xSO3.H2O, kurioje x yra bendras SO3 molių kiekis. x reikšmė gali įvairiai varijuoti, todėl oleumai gali būti skirtingi. Oleumus taip pat galima apibūdinti tokia formule: H2SO4.xSO3. Šioje formulėje x yra sieros trioksido molių skaičius. Oleumas dažniausiai yra aprašomas SO3 kiekiu molekulėje.

Kai x lygu 2 turime *pirosieros rūgšties* molekulę H2S2O7, dar vadinamą *disieros rūgštimi*. Gryna pirosieros rūgštis kambario temperatūroje yra kieta medžiaga, besilydanti 36 °C. Pirosieros rūgštis yra retai naudojama tiek laboratorijose, tiek chemijos pramonėje.

Savybės
-------

Oleumas yra svarbus tarpinis cheminis junginys gaminant sieros rūgštį. SO3 gana lengvai tirpsta vandenyje suformuodamas sieros rūgšties sluoksnį, kurį yra lengva atskirti. Dedant SO3 į koncentruotą sieros rūgštį jis tirpsta joje sudarymas oleumą, kurį atskiedus vandeniu gaunamas papildomas koncentruotos sieros rūgšties kiekis.

Oleumas yra kieta medžiaga kambario temperatūroje, todėl palaikant tokią temperatūrą galima jį transportuoti didelėse geležinkelio cisternose. Norint oleumą paversti skysčiu jis yra kaitinamas garais. Šis procesas yra atliekamas griežtai laikantis saugos reikalavimų, nes perkaitinus oleumą gali susidaryti didelio slėgio sieros rūgšties dujos, kurių perteklius gali nutekėti ir užteršti teritoriją.

Kaip ir koncentruota sieros rūgštis, oleumas yra puikus vandens atėmiklis, taip pat koroziją sukeliantis reagentas.
| **Rencas Pjanasit. *Renzo Piano*** |
| --- |
|  |
| Rencas Pjanas |
| Gimė | 1937 m. rugsėjo 14 d. (85 metai)Genuja, Italija |
|  |
| Veikla | italų architektas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Prickerio architektūros premija |
|  |
|  **Vikiteka** | Renzo Piano |

**Rencas Pjanas** (it. *Renzo Piano*, g. 1937 m. rugsėjo 14 d. Genujoje, Italija) – italų architektas, įvairios paskirties tarptautinių projektų autorius, už nuopelnus architektūrai apdovanotas Prickerio architektūros premija. Visuomenei geriausiai žinomas, kaip Žoržo Pompidu centro – modernaus meno centro Paryžiuje autorius.

Biografija
----------

Rencas Pjanas gimė Genujoje, kur gyvena ir dirba iki šiol. Mokėsi *Politecnico di Milano* mokykloje, nuo 1965 iki 1970 m. dirbo su garsiu estų kilmės amerikiečių architektu Luisu Kanu, nuo 1971 iki 1977 m. bendrai dirbo su britų architektu Ričardu Rodžersu, žinomiausias jų bendras projektas yra Žoržo Pompidu centras Paryžiuje (1977 m.). Pjanas ilgą laiką bendradarbiavo su žymiu inžinieriumi Piteriu Raisu.

Projektų galerija
-----------------

* Žoržo Pompidu centras – modernaus meno centras Paryžiuje. Autoriai – Rencas Pjanas ir Ričardas RodžersasŽoržo Pompidu centras – modernaus meno centras Paryžiuje. Autoriai – Rencas Pjanas ir Ričardas Rodžersas
* „Nemo" – mokslo populiarinimo centras Amsterdame„Nemo" – mokslo populiarinimo centras Amsterdame
* Genujos akvariumasGenujos akvariumas
* Genujos Švento Jurgio tiltasGenujos Švento Jurgio tiltas

Nuorodos
--------

* Renzo Piano kūrybinių dibtuvių svetainė
* Pritzker architektūros apdovanojimo svetainė Archyvuota kopija 2008-07-17 iš Wayback Machine projekto.
| **Olga Lomonosova** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | О́льга Оле́говна Ломоно́сова |
| Visas vardas | О́льга Оле́говна Ломоно́сова |
| Gimė | 1978 m. kovo 18 d. (45 metai)Doneckas, UTSR |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Olga Lomonosova** (rus. *О́льга Оле́говна Ломоно́сова* }, g. 1978 m. kovo 18 d. Donecke) – Ukrainos-Rusijos aktorė.

Biografija
----------

Gimė Donecke, vėliau šeima persikėlė į Kijevą, kur buvo perkeltas jų tėvas. 1988 m. ji įstojo į Kijevo choreografinę mokyklą.

Į Maskvą išvyko 1997 m. Baigusi teatro institutą (2003 m.) vaidino teatruose, kviečiama į filmavimus.

Kine debiutavo studijuodama universitete, kai filmavosi seriale „Kobra. Antiterorizmas". Vėliau buvo „Arbato vaikai" ir kiti. O populiarumas ir žinomumas aplankė, kai buvo sukurtas serialas „Negimk gražus", kuriame įkūnijo Kirą. Iš pradžių Olga atsisakė filmuotis seriale ir sutiko tik todėl, kad jai skubiai reikėjo pinigų.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Dermaptera** |
| --- |
| Paprastoji auslinda (Forficula auricularia)Paprastoji auslinda (*Forficula auricularia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Auslindos  *( Dermaptera)* |

 |

**Auslindos** (*Dermaptera*) – vabzdžių būrys.

Priklauso vidutinio dydžio ištįsę suploti rusvos spalvos vabzdžiai, pilvelio gale turintys žnyplių pavidalo cerkus. Burnos organai graužiamieji, antenos siūliškos. Antsparniai sutrumpėję, kieti. Užpakaliniai sparnai plėviški, pusskritulio formos. Kojos bėgiojamosios. Metamorfozė nepilna.

Naktiniai gyvūnai. Dieną jie slapstosi drėgnose tamsiose vietose. Minta augalinėmis ir gyvūninėmis liekanomis, kartais apgraužia žiedus, lapus, vaisius.

Pasaulyje yra apie 1800 rūšių, priklausančių 10 šeimų. Lietuvoje gyvena trijų šeimų keturios rūšys:

* Smėlinė auslinda (*Labidura riparia*)
* Mažoji auslinda (*Labia minor*)
* Paprastoji auslinda (*Forficula auricularia*). **Pav.**
* Daržinė auslinda (*Forficula tomis*)

Auslinda
| **Ina Drąsutienė** |
| --- |
| Gimė | 1940 m. vasario 18 d.Kaunas |
| Mirė | 2015 m. balandžio 30 d. (75 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Romanas Drąsutis |
| Vaikai | Rūta, Raima, Lina, Jonas |
|  |
| Veikla | TV žurnalistė, redaktorė, laidų, filmų autorė |
| Organizacijos | Lietuvos nacionalinis radijas ir televizija |
|  |
| Alma mater | 1962 m. Vilniaus universitetas |

**Ina Griauzdaitė-Drąsutienė** (1940 m. vasario 18 d. Kaune – 2015 m. balandžio 30 d. Vilniuje) – Lietuvos televizijos žurnalistė, redaktorė.

Biografija
----------

Brolis aktorius Arnas Rosenas (1933–2002).

1962 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos-filologijos fakulteto romanų-germanų filologijos specialybę. Dar studijavo lietuvių kalbą ir literatūrą.

Studijų metais bendradarbiavo telegramų agentūroje ELTA, periodinėje spaudoje. 1967 m. pradėjo dirbti Lietuvos radijo ir televizijos komitete: iš pradžių savaitraščio „Kalba Vilnius" skyriaus redaktorė, nuo 1970 m. TV vaikų ir jaunimo redakcijos muzikinių laidų redaktorė. Viena iš konkurso „Dainų dainelė" pradininkių. 1977–1992 m. informacinėje programoje „Panorama" rengė reportažus kultūros temomis, bažnyčių veiklos, neįgalių žmonių gyvenimo klausimais. Nuo 1992 m. Lietuvos televizijos kultūros laidų redakcijos redaktorė, kūrė laidas Lietuvos protestantams – liuteronų ir reformatų konfesijoms, iki 2014 m. laidos „Kelias" autorė. 1994–1995 m. dar ir laikraščio „Liuteronų balsas" redaktorė.

Parašė pjesę vaikams „Vincentas ir laikrodis", kurią pastatė „Berniuko žirniuko" teatras. Palaidota Rokantiškių kapinėse.

Bibliografija
-------------

* Ženklas kelyje: Vilniaus mokytojų namai (sudarytoja). – Vilnius: Garnelis, 2006. – 151 p.: iliustr. – ISBN 9955-428-83-X

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 111 psl.
2. ↑  Mirė ilgametė LRT žurnalistė I. Drąsutienė, 2015-04-30
| **Kasparas Adomaitis** |
| --- |
| Gimė | 1983 m. birželio 29 d. (39 metai)Vilnius, Lietuva |
|  |
| Pareigos | LR Seimo narys |
| Partija | Laisvės partija |
|  |
| Alma mater | Stokholmo ekonomikos aukštoji mokykla Rygoje  Vilniaus universitetas |

**Kasparas Adomaitis** (g. 1983 m. birželio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos politikas.

Biografija
----------

2004 m. baigė Stokholmo ekonomikos aukštąją mokyklą Rygoje ir įgijo verslo vadybos ir ekonomikos bakalauro laipsnį. 2004–2007 m. studijavo Vilniaus universitete ir įgijo psichologijos bakalauro laipsnį, o 2008–2010 VU TSPMI lyginamosios politikos magistro laipsnį.

Nuo 2011 iki 2020 m. dirbo miestų analitiku, tyrimų komandos vadovu „Euromonitor International".

2015–2020 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarybos narys.

Nuo 2020 m. yra LR Seimo narys.

2019–2021 m. Laisvės partijos Vilniaus skyriaus pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* Asmeninė svetainė
* Seimo narys Kasparas Adomaitis
* Biografija (*vrk.lt*)
| **Olga Dubeneckienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1891 m. gegužės 30 d.Sankt Peterburgas |
| Mirė | 1967 m. rugsėjo 8 d. (76 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Vladimiras Dubeneckis, vėliau Petras Kalpokas |
|  |
| Veikla | baleto artistė, baletmeisterė, dailininkė, tapytoja, pedagogė |

**Olga Dubeneckienė-Kalpokienė** (mergautinė pavardė *Švedė*, 1891 m. gegužės 30 d. Sankt Peterburgas – 1967 m. rugsėjo 8 d. Kaunas) – Lietuvos baleto artistė, baletmeisterė, dailininkė, tapytoja, pedagogė.

Biografija
----------

Vyrai Vladimiras Dubeneckis, vėliau Petras Kalpokas. Nuo 1906 m. mokėsi privačiose L. Dmitrijevo-Kavkazkio ir B. Anisfeldo dailės studijose, lankė F. Rubo batalinės tapybos studiją Peterburgo dailės akademijoje. Kartu studijavo choreografiją pas baletmeisterius A. ir I. Čekriginus ir O. Preobraženskają, šoko N. Jevreinovo ir V. Mejerholdo teatruose, vaidino Peterburgo intermedijos namuose, pradėjo reikštis tapyboje ir scenografijoje.

1919 m. su vyru architektu ir dailininku V. Dubeneckiu atvyko į Lietuvą, gyveno Kaune. 1919 m. viena iš Vilkolakio teatro iniciatorių. Dainininkų, rašytojų, aktorių vakaruose šoko savo kūrybos solo šokius. 1919 m. su A. Galauniene surengė šokio plastikos ir estetikos kursus. 1920 m. tobulinosi baleto studijose Berlyne. 1921 m. įsteigė pirmąją lietuvių baleto studiją ir 5 m. jai vadovavo. 1922 m. surengė pirmąjį savo mokinių koncertą. 1921–1925 m. Valstybės teatro baletmeisterė. 1930–1932 m. Vaikų teatro draugijos baletmeisterė.

Baletmeisterė
-------------

Pastatė operų šokių:

* Antonas Rubinšteinas. Demonas, 1921 m.
* Šarlis Guno. Faustas, 1922 m.
* Piotras Čaikovskis. Eugenijus Oneginas, 1923 m.
* Žoržas Bizė. Karmen, 1924 m.).

Dailininkė
----------

Nuo 1923 m. dalyvavo dailės parodose Lietuvoje, Latvijoje, Estijoje, Vokietijoje, JAV.
**Portretai:**

* Kipras Petrauskas, 1923 m.
* Petras Kalpokas, 1925 m. 1930 m.
* Butkų Juzė, 1926 m.
* Adelė Galaunienė, 1939 m.

**Peizažai:**

* Nida mėnesienoje
* Nida naktį

Teatro dailininkė
-----------------

Sukūrė dekoracijų ir kostiumų eskizų baleto ir teatro spektakliams:

* Moljeras. Tariamasis ligonis 1928 m.
* Nikolajus Rimskis-Korsakovas. Šecherazada, 1937 m.
* Borisas Asafjevas. Bachčisarajaus fontanas (1938 m. Kauno Valstybinis teatras, baletmeisteris Bronius Kelbauskas), Kaukazo belaisvis, 1939 m.
* Maksimas Gorkis. Saulės vaikai, 1948 m.
* Aleksandras Ostrovskis. Vilkai ir avys, 1948 m.

Mokiniai
--------

* Jadvyga Jovaišaitė, Marija Juozapaitytė, Bronius Kelbauskas, Potencija Pinkauskaitė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Olga Dubeneckienė-Kalpokienė[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Aliodija Ruzgaitė. *Olga Dubeneckienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 166 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Renisukr. *Рені* |
| --- |
|        |
| *Viešpaties Išaukštinimo soboras* |
|  |
| 

RenisRenis

45°27′23.5″ š. pl. 28°17′50″ r. ilg.﻿ / ﻿45.456528°š. pl. 28.29722°r. ilg.﻿ / 45.456528; 28.29722﻿ (Renis (miestas))Koordinatės: 45°27′23.5″ š. pl. 28°17′50″ r. ilg.﻿ / ﻿45.456528°š. pl. 28.29722°r. ilg.﻿ / 45.456528; 28.29722﻿ (Renis (miestas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos vėliava Ukraina |
| **Sritis** | Odesos sritis Odesos sritis |
| **Rajonas** | Renio rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1548 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 19 488  |
|  |
|  **Vikiteka** | Renis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Rènis |

**Renis** (ukr. *Рені*) – miestas pietų Ukrainoje, Odesos srities pietvakariuose, Dunojaus dešiniajame krante, Rumunijos pasienyje. Rajono centras. Geležinkelio stotis, jūrinis uostas. Maisto (duonos, mėsos, vyno) pramonė, naftos saugyklos.

Istorija
--------

Miesto ištakos siekia 1548 m. O miesto teisės suteiktos 1821 m.

1621–1812 m. Renis, kaip ir visa Budžiaka priklausė Osmanų imperijai. Nuo 1812 m. miestelis buvo valdomas rusų (atiteko Rusijos imperijai pagal Bukarešto taikos sąlygas). 1856–1862 m. miestas atiteko Moldavijai, o 1862–1877 m. buvo Rumunijos teritorijoje.

1877–1917 m. valdė Rusijos imperija. 1918–1940 m. teritoriją okupavo Rumunijos karalystė. 1940–1941 m. laikinai regioną ir miestą okupavo sovietų kariuomenė.

1941 m. vasarą rumunai, padedami nacistinės Vokietijos užgrobė miestą ir išlaikė jį iki 1944 m. savo valdžioje. Nuo 1944 m. miestas okupuotas sovietų, vėliau prijungtas prie sovietinės Ukrainos.

1991 m. Ukraina paskelbė šalies nepriklausomybę, o miestas tapo Ukrainos dalimi.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Incidentų valdymas** (angl. *Incident management*) – ITIL procesas incidentų valdymui.

Incidentas
----------

Incidentas – tai bet koks paslaugos tiekimo sutrikimas nepriklausomai nuo sutrikimo priežasčių ar kaltininkų. Jis turi būti sprendžiamas kuo greičiau pasiekiant, kad paslauga vėl būtų teikiama. Jei paslauga ima veikti, laikoma, kad incidentas išspręstas.

Incidentų registravimas
-----------------------

Pagal ITIL, kiekvienas incidentas turi būti registruojamas, o jo priežastys šalinamos pagal Problemų valdymo procesą. Paprastai incidentai registruojami, gavus informaciją tiesiogiai iš kliento, arba iš stebėjimo sistemų. Dažniausiai incidentus registruoja Paslaugų palaikymo tarnyba.

Susiję procesai
---------------

Su *incidentų valdymo* procesu yra susiję Paslaugos pateikiamumo valdymo ir Įsipareigojimų lygių valdymo procesai, incidentų duomenis naudojantys paslaugos pateikiamumui ir įsipareigojimų vykdymui įvertinti.
| **Ina Kirkutienė** |
| --- |
| Gimė | 1964 m.Juozapavoje, Rokiškio rajonas |
| Tautybė | lietuvė |
|  |
| Veikla | teisėja |
| Sritis | teisė |
| Organizacijos | Vilniaus apygardos administracinis teismas |
| Pareigos | teismo pirmininko pavaduotoja |
|  |
| Išsilavinimas | aukštasis |
| Alma mater | 1989 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultetas, teisininkė |

**Ina Kirkutienė** (g. 1964 m. Juozapavoje, Rokiškio rajonas) – teisininkė, teisėja, Vilniaus apygardos administracinio teismo (VAAT) vicepirmininkė, buvusi prokurorė.

Biografija
----------

1982 m. baigė Rokiškio 3-ąją vidurinę mokyklą, 1989 m. – Vilniaus universiteto (VU) Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją.

1989 m. lapkričio mėn. Vilniaus miesto Naujosios Vilnios rajono prokuratūros stažuotoja, nuo 1989 m. lapkričio Lietuvos Respublikos generalinės prokuratūros Bendrosios priežiūros skyriaus prokurorė, Civilinių bylų ir bendrosios kompetencijos skyriaus vyr. prokuroro pavaduotoja, nuo 1995 m. rugsėjo mėn. Vilniaus apygardos prokuratūros Organizacinės kontrolinės grupės vyr. prokurorė, nuo 1997 m. spalio Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės teismo teisėja, nuo 2004 m. vasario mėn. Vilniaus apygardos administracinio teismo teisėja, nuo 2009 m. balandžio teismo pirmininko pavaduotoja.

Moka vokiečių, rusų kalbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ina Kirkutienė Archyvuota kopija 2010-02-12 iš Wayback Machine projekto. (NTA inf.)
Kaskadijos teritorija pažymėta raudonai
Oregonas prieš jį pasidalinant tarp JAV ir Britų imperijos
**Kaskadija** (angl. *Cascadia*) – nepriklausomybės siekiantis judėjimas, norintis sujungti Britų Kolumbijos provinciją (Kanada) ir Vašingtono, Oregono valstijas (JAV) į Kaskadijos Respubliką, kuri taptų visiškai nepriklausoma valstybe. 

Maksimaliai nauja valstybė šiaurėje tęstųsi nuo pietryčių Aliaskos pietuose iki šiaurinių Kalifornijos pakraščių. Į ją dar turėtų patekti Kanadai priklausančių Jukono, Albertos provincijų ir JAV priklausančių Aidaho, Montanos, Vajomingo valstijų kai kurios dalys. Vien tik sudėjus dabartines Britų Kolumbijos, Vašingtono, Oregono teritorijas, naujoje valstybėje gyventų daugiau kaip 15 milijonų žmonių. Čia įsikūrę tokie dideli miestai kaip Sietlas, Vankuveris, Portlandas.

Papildomai skaityti
-------------------

* Britų Kolumbija
* Vašingtonas
* Oregonas
* Aidahas
* Kanada
* JAV
* Britų imperija

Nuorodos
--------

* Kaskadijos aktyvistų judėjimo svetainė, *Anglų k,*
* Dešimties tautų, trokštančių nepriklausomybės, sąrašas Archyvuota kopija 2013-07-30 iš Wayback Machine projekto. *Anglų k,*
Išorinis pilies vaizdas
Barboros Zapoljės skulptūrinis biustas muziejaus ekspozicijoje
**Oleskos pilis** (ukr. *Оле́ський за́мок*) – XIV–XVII a. statyta gynybinė pilis Oleskos gyvenvietėje Lvovo srityje (Ukraina).

Architektūra
------------

Pilis stovi atokiau nuo gyvenvietės, ant maždaug 50 m aukščio kalvos. Viduramžiais ją supo gynybinis griovys su pilimu, aukšta medinių tašų tvora. Pati pilis plane yra
ovalo formos, apmūryta akmenine siena. Piliavietėn patenkama per įvažos vartus, virš kurių iškilęs triaukštis bokštas. Piliakalnis apaugęs lapuočiais medžiais.

Istorija
--------

Oleskos vietovė nuo seno traukė prekybininkų ir užkariautojų dėmėsį: čia kirtosi keliai iš Valakijos ir Vengrijos į Volynę. Pirmą kartą 1327 m. kaip Haličo-Volynės kunigaikščio Jurijaus valda. 1340 m. čia stovėjusią pilį valdė lietuvių kunigaikštis Liubartas, o 1366 m. ją atkovojo Lenkijos karalius Kazimieras III Didysis. Po Krėvos unijos Oleska tampa pavaldi Lenkijos ir Lietuvos valdovo Jogailos brolis Švitrigailai. Kai tarp giminaičių kilo konfliktas, prasidėjo karas. Karaliaus pasiųstas kunigaikštis Kazimieras Mazovietis apgulė pilį ir 1432 m. galiausiai ją užvaldė.

XV–XVI a. kraštą niokojo totoriai: jie griovė pilį 1402, 1453 ir 1512 metais. Pagal santuokinius ryšius Oleskos pilis 1605 m. pereina į rusėnų kunigaikščio Ivano Danilovičiaus rankas. Jo valdymo laikais pilis įgavo renesansinių bruožų: buvo įrengtos koklinės krosnys ir balto akmens židiniai, nupirkti baldai ir paveikslai. I. Danilovičiaus duktė Teofilė, ištekinta už didiko Jokūbo Sobieskio, 1629 m. pagimdė sūnų, kuriam buvo lemta tapti ATR karaliumi Jonu Sobieskiu.

1648 m. Bogdano Chmelnickio kazokai užėmė Oleską, o jo sąjungininkai totoriai apgriovė pilį. 1681 m. Jonas Sobieskis, tąkart jau Lietuvos-Lenkijos valdovas, išpirko skolų apimtą Oleską ir 1684–1687 m. pilį iš pagrindų suremontavo. Tuo metu pasodintas parkas, iškilo ūkiniai pastatai. Karo tarp ATR ir Švedijos metu pilyje penkerius metus buvo dislokuota Rusijos kariuomenė. 1716 m. pilis parduota Stanislovui Ževuskiui, kuris ja mažai rūpinosi, vertingesnius baldus pervežė į gretimas valdas. Nuo 1796 m. pilis kelis kartus keitė savininkus, ją valdė Zelinskiai ir Litinskiai. 1838 m. kraštą sudrebino netikėtas žemės drebėjimas, bet piliai labiausiai pakenkė ne jis, o lobių ieškotojai. Bedaužant sienas ir ieškant slėptuvių užgriuvo rūsys, o vėliau ir kai kurios sienos.

1882 m. pilies griuvėsius nupirko tuometinė Austrijos-Vengrijos valdžia. Buvo atliktas kapitalinis remontas, buvusioje pilyje įsikūrė mokykla, kuri veikė iki Antrojo pasaulinio karo. Pokaryje Oleskos pilis buvo užmiršta, joje 1951 m. kilo paskutinis didelis gaisras. 1970–75 m. ji buvo suremontuota, čia įsikūrė Lvovo meno muziejaus filialas su turtinga LDK laikų portretų galerija.

Šaltiniai
---------

* Ukraina: Lietuvos epocha, 1320–1569. – Mokslo ir enciklopedijų leidybos centras, Vilnius, 2010

Nuorodos
--------

* Oleskos pilis (ukr.)[neveikianti nuoroda]

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Oleskos pilis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| *In the Nightside Eclipse* |
| --- |
|  |
| Emperor studijinis albumas |
| Išleistas | 1994 m. |
| Įrašytas | 1993 m. liepą |
| Žanras | Symphonic black metal |
| Trukmė | 48:29 |
| Įrašų kompanija | Candlelight Records |
| Prodiuseris | Emperor, Eirik Hundvind |
| Emperor chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „As the Shadows Rise" (1994) | **„In the Nightside Eclipse"** (1993) | **„Anthems to the Welkin at Dusk"**(1997) |

 |

**In the Nightside Eclipse** (angl. „Tamsiosios pusės užtemime") – pirmasis norvegų black metal grupės „Emperor" studijinis albumas ir ketvirtasis išleistas dainų įrašas apskritai. „In the Nightside Eclipse" buvo išleistas 1994 m. „Candlelight Records" leidyklos.

„In the Nightside Eclipse" yra laikomas vienu svarbiausių albumų black metal istorijoje. Jame pirmą kartą šis metalo žanras buvo maišytas su progresyviuoju ir simfoniniu stiliumi. Muzikos kritikas Steve Huey albumą apibūdino, kaip „tobulai pagaunantį black metal esmę ir kartu visiškai perrašantį žanro taisykles".[1] „In the Nightside Eclipse" davė pradžią eksperimentams ir naujovėms norvegiškajame black metal žanre ir simfoniniam black metal žanrui. Šiuo metu kritikų yra laikomas metalo klasika.[2][3]

Albumo muziką įkvėpė vikingų istorijos, senovės skandinavų religija, J. R. R. Tolkien kūryba, Bram Stoker „Drakula", Rytų Europos folkloras, to laikmečio norvegiško black metalo satanistinė pasaulėžiūra.[1] Viršelyje naudojamas Kristian Wåhlin paveikslas, vaizduojantis tamsiame ir šaltame kraštovaizdyje žygiuojančius orkus iš Tolkieno kūrybos.

„In the Nightside Eclipse" yra vienintelis „Emperor" albumas su bosiniu gitaristu Terje Vik Schei – Tchort. Taip pat tai yra paskutinis grupės įrašas, kuriame būgnais grojo Bård Guldvik Eithun – Faust, dar prieš albumo išleidimą nuteistas ir įkalintas už žmogžudystę. Gitaristas Thomas Thormodsæter Haugen – Samoth prieš išleidžiant albumą taip pat jau buvo įkalintas 16 mėnesių už Skjoldo bažnyčios sudeginimą, o Tchort kalėjo už užpuolimą, tad vokalistas ir gitaristas Vegard Sverre Tveitan – Ihsahn buvo vienintelis tuometinės grupės sudėties narys laisvėje. Galutinį muzikos variantą galiausiai miksavo iš kalėjimo išėjęs Samoth ir Ihsahn.

1999 m. albumas buvo perleistas („remastered"), pridėjus dvi naujas dainas – „Bathory" grupės „A Fine Day to Die" koverį bei „Mercyful Fate" dainos „Gipsy" koverį. 2004 m. jis buvo dar kartą perleistas, pridedant gyvo garso įrašus iš 1997 m. koncertų. 2014 m. „In the Nightside Eclipse" dvidešimtmečio proga „Emperor" išleido „remastered deluxe" albumo versiją. Joje įdėtos papildomos dainos iš 1994 m. LP plokštelės „As the Shadows Rise", 1993 m. neredaguoti perklausų įrašai, alternatyvūs dainų miksai.

Dainos
------

1. „Intro"
2. „Into the Infinity of Thoughts"
3. „The Burning Shadows of Silence"
4. „Cosmic Keys to My Creations & Times"
5. „Beyond the Great Vast Forest"
6. „Towards the Pantheon"
7. „The Majesty of the Night Sky"
8. „I Am the Black Wizards"
9. „Inno A Satana"

Nariai
------

* Ihsahn – vokalas, klavišiniai, gitara
* Samoth – ritminė gitara
* Tchort – bosinė gitara
* Faust – būgnai

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

1. 1 2
2. ↑
3. ↑
|  |
| --- |
| **Klaipėdos Aukuro gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Klaipėdos Aukuro gimnazija herbas|center|100px]] |
| Klaipėdos Aukuro gimnazija |
| **Adresas** | Statybininkų pr. 7, Klaipėda |
| **Direktorius(-ė)** | Lygija Virkšienė |
| **Mokinių skaičius** | 493 |
| **Įkūrimo data** | 1979 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 55 |

**Klaipėdos Aukuro gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Statybininkų pr. 7 (pašto kodas LT-94237), vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190439521.

Istorija
--------

Malūnų gatvėje (dab. Nemuno g. 145) prieškaryje veikė Smeltės vidurinė mokykla, žinoma, kaip „trečioji Smeltės mokykla" arba „*Schule Schmelz III*". Išlikusi per karą, sovietmečiu tai buvo senoji Klaipėdos VIII vidurinė mokykla, Nemuno g. veikusi maždaug iki 1978 m. Vėliau jos vardas buvo suteiktas kitai, naujai pastatytai mokyklai Statybininkų prospekte. Senojoje vietoje įsteigtas tarpmokyklinis moksleivių mokymo kombinatas.

1979 m. įsteigta Klaipėdos 8-oji vidurinė mokykla. 1993 m. jai suteiktas „Aukuro" vardas. 2001 m. pradėtas įgyvendinti profilinis mokymas. 2003 m. sukuriamas ir pradedamas įgyvendinti mokyklos, kaip besimokančios organizacijos, modelis. 2003 m. pradėta taikyti strateginio planavimo sistema. Nuo 2004 m. nebeformuojamos pirmos klasės. Nuo 2005 m. pradėtas įgyvendinti pagilintas matematikos mokymas. 2010 m. mokykla buvo reorganizuota į gimnaziją.

Direktoriai
-----------

* 1979 m. Birutė Kochienė
* Lygija Virkšienė

Žymūs mokytojai
---------------

* Paulius Drevinis, poetas, pedagogas
* Rita Kairienė, poetė, prozininkė
* Silva Pocytė, istorikė

Žymūs mokiniai
--------------

* Tomas S. Butkus, architektas, leidėjas
* Vytautas Lukšas, architektas, folkloro atlikėjas
* Mindaugas Mockus, krepšininkas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pagrindiniai duomenys
2. ↑  Archyvuota kopija 2007-08-15 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Smeltės vidurinė mokykla *apleistazona.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Klaipėdos Aukuro gimnazija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2007-08-15 iš Wayback Machine projekto.