recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Konstantinas Zubovas** |
| --- |
|  |
| Zubovų giminės herbas |
| Gimė | 1940 m. rugsėjo 29 d. |
| Mirė | 1971 m. liepos 2 d. (30 metų)Tian Šanis (Kirgizija) |
| Palaidotas (-a) | Petrašiūnų kapinėse |
| Tėvas | Vladimiras Zubovas |
| Motina | Danutė Čiurlionytė-Zubovienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Laima Sideraitė |
| Vaikai | Rokas Zubovas |
|  |
| Veikla | architektas-inžinierius, alpinistas |
| Sritis | architektūra, alpinizmas |
|  |
| Alma mater | Kauno politechnikos institutas |

**Konstantinas Zubovas** (1940 m. rugsėjo 29 d. Kaune – 1971 m. liepos 2 d. Tian Šanis, Kirgizija) – Lietuvos architektas-inžinierius, alpinistas, alpinizmo instruktorius, Mikalojaus Konstantino Čiurlionio vaikaitis.

Biografija
----------

1958 m. baigė Kauno vidurinę dailės mokyklą, 1964 m. – Politechnikos institutą, įgijo architekto-inžinieriaus specialybę. Dirbo Lietuvos žemės ūkio statybos projektavimo institute Kaune. Laisvalaikiu užsiėmė alpinizmu, buvo alpinizmo instruktorius.

Žuvo kopdamas į Tian Šanio kalnų Karūnos penktą bokštą. Palaidotas Kaune Petrašiūnų kapinių panteone, vadinamame Alpinistų kalnelyje. Antkapį sukūrė sesuo skulptorė Dalia Zubovaitė-Palukaitienė.

Kirgizijos Tian Šanio kalnuose netoli alpinistų stovyklos Ala-Arča žuvusių alpinistų atminimui skirtose kapinaitėse 1972 m. pastatytas akmeninis koplytstulpis Konstantinui Zubovui atminti. Jį projektavo ir pastatė žmona, architektė Laima Zubovienė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Zita Baranauskaitė. Pakutinis Karūnos bokštas (Konstantinas Zubovas 1940–1971).
2. ↑  Kalnuose žuvusių alpinistų kapai.

* Užuojauta K. Zubovui žuvus. – Sportas, 1971, liep. 8.
* Konstantinas Zubovas. Nekrologas. – Kauno tiesa, 1971, liep. 9.
* Drąsųjį alpinistą palydint (K. Zubovo laidotuvės). – Tiesa, 1971, liep. 09.
* Atsisveikinus su alpinistu (K. Zubovo laidotuvės). – Sportas, 1971, liep. 10.
| Tororas*Tororo* |
| --- |
| *Tororo miestas ir uola* |
|  |
| 

TororasTororas

0°41′00″ š. pl. 34°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿0.68333°š. pl. 34.16667°r. ilg.﻿ / 0.68333; 34.16667﻿ (Tororas)Koordinatės: 0°41′00″ š. pl. 34°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿0.68333°š. pl. 34.16667°r. ilg.﻿ / 0.68333; 34.16667﻿ (Tororas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ugandos vėliava Uganda |
| **Rajonas** | Tororo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2002) | 42 473  |
| **Altitudė** | 1 185 m |

**Tororas** (angl. *Tororo*) – miestas rytų Ugandoje, 230 km į rytus nuo Kampalos, Kenijos pasienyje. Rajono centras. Svarbus transporto mazgas: geležinkeliai į Pakvačą, Kasesę, Nairobį, plentų sankirta. Netoliese esančioje Malaboje veikia sausumos uostas. Cemento, maisto, chemijos (trąšų gamybos) pramonė, apylinkėse kasami fosfatai. Veikia šiluminė elektrinė (20 MW). Yra ligoninė, universitetas (Busitemoje), katalikų katedra, benediktinų vienuolynas.

Netoli Tororo yra miesto įžymybė – Tororo uola. Tai 1483 m aukščio atlikuonis, esantis pagrindiniu Tororo apylinkių kraštovaizdžio elementu.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
| **Stepas Butautas** |
| --- |
| Gimė | 1925 m. rugpjūčio 25 d.Kaunas |
| Mirė | 2001 m. kovo 22 d. (75 metai) Kaunas |
| Palaidotas (-a) | Eigulių kapinėse |
| Sutuoktinis (-ė) | Ona Bartkevičiūtė-Butautienė |
| Vaikai | Vida Butautaitė-Grinienė, Ramūnas Butautas |
|  |
| Veikla | krepšinio žaidėjas ir treneris |
| Partija | 1962 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1948 m. Lietuvos kūno kultūros institutas |

Antkapis Eigulių kapinėse
**Stepas Butautas** (1925 m. rugpjūčio 25 d. Kaune – 2001 m. kovo 22 d. Kaune) – Lietuvos krepšinio žaidėjas ir treneris. 1952 m. Helsinkio olimpinių žaidynių sidabro medalininkas. SSRS moterų krepšinio rinktinės vyriausiasis treneris, Kauno „Žalgirio" vyriausiasis treneris.

Biografija
----------

1948 m. baigė Kūno kultūros institutą (LKKI). 1951–1975 m. dėstė Kauno politechnikos institute, nuo 1971 m. fizinio auklėjimo katedros vedėjas, docentas. 1978–1985 m. LKKI sportinių žaidimų katedros vedėjas. Palaidotas Eigulių kapinėse.

Buvusio Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės trenerio Ramūno Butauto tėvas.

Sportinė karjera
----------------

1944–1956 m. Lietuvos vyrų krepšinio rinktinės žaidėjas. 1947–1954 m. žaidė SSRS krepšinio rinktinėje, kuri 1947, 1951 ir 1953 m. tapo Europos čempione. 1952 m. Helsinkio vasaros olimpinių žaidynių sidabro medalininkas. 1955–1956 m. Lietuvos SSR moterų ir SSRS merginų, 1958–1964 m. SSRS moterų krepšinio rinktinės vyriausiasis treneris. 1967–1968 m. ir 1970 m. Kubos vyrų krepšinio rinktinės vyriausiasis treneris. 1975–1978 m. Kauno „Žalgirio" vyriausiasis treneris.

Įvertinimas
-----------

* 1950 m. SSRS nusipelnęs sporto meistras
* 1962 m. SSRS nusipelnęs treneris
* 1962 m. LTSR nusipelnęs kūno kultūros ir sporto veikėjas
* 1994 m. DLK Gedimino 5 laipsnio ordinas

Bibliografija
-------------

* Krepšinis. – Vilnius, 1954. – 156 p.
* Tarybų Lietuvos krepšinis / Stepas Butautas, Stanislovas Stonkus, Algimantas Bertašius. – Vilnius: Mintis, 1985. – 240 p.: iliustr.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Stepas Butautas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 313
2. ↑  *Stepas Butautas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 665 psl.
3. ↑
4. ↑
|  |
| --- |
| James Blake |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | James Blake |
| Gimė | 1989 m. spalis |
| Kilmė | Jungtinė Karalystė Londonas, UK |
| Žanrai | ElektronikaPost-Dubstepas |
| Veikla | Muzikantas |
| Aktyvumo metai | 2009 – dabartis |
| Įrašų kompanija | Atlas, Polydor, R&S |
| Svetainė |  |

**Džeimsas Bleikas** – kompozitorius ir atlikėjas iš Didžiosios Britanijos. Iki 2010 m. jis studijavo muziką Goldsmiths universitete.
Džeimsas pradėjo savo karjerą išleisdamas savo pirmą singlą „Air & Lack Thereof" 2009 m. vasarą. Jį sekė antras singlas „The Bells Sketch". 2010 m. Džeimsas išleido savo pirmąjį EP „CMYK" kuris pasiekė pripažinimą tarp muzikos kritikų visame pasaulyje. Tais pačiais metais, lapkričio 28 jis išleido pirmąjį singlą „Limit To Your Love" iš savo debiutinio albumo *James Blake*, jis pasiėkė 47 viete Jungtinės Karalystės muzikos sarašuose. Didžiąją 2010 dalį Džeimsas praleido įrašiėdamas savo pirmąjį albumą kuris buvo išleistas 2011 m. vasario 7d. Kovo 7d. jis išleido antrąjį albumo singlą „The Wilhelm Scream" kurį 2011 vasarą sekė trečiasis – „Lindisfarne". Metų pabaigoje pasirodė dar du mini albumai, pianino baladžių kolekcija Enough Thunder ir ankstesnę, eksperimentinę šokių muziką primenantis Love What Happened Here. Po metų pertraukos, 2013-tųjų pradžioje Džeimsas pristate savo antrąjį albumą *Overgrown*, kurį įrašė kartu su Brian Eno ir RZA iš Wu-Tang Clan. Albumas prekyboje pasirodė Balandį. Jį sekė singlas „Retrograde" ir pasaulinis kritikų pripažinimas. Tais pačiais metais *Overgrown* laimejo prestižinį Anglijos „Mercury" prizą kuris yra iteikiamas geriausiam metų albumui.

Albumai
-------

* James Blake (Atlas, 2011)
* Overgrown (Polydor, 2013)
* *The Colour in Anything* (2016)
* *Assume Form* (2019)
* *Friends That Break Your Heart* (2021)
* *Playing Robots into Heaven* (2023)

Mini Albumai
------------

* The Bells Sketch (Hessle Audio, 2010)
* CMYK (R&S Records, 2010)
* Klavierwerke (R&S Records, 2010)
* Enough Thunder (Atlas, 2011)
* Love What Happened Here (R&S Records, 2011)

Singlai
-------

* Air & Lack Thereof (Hemlock Recordings, 2009)
* Limit To Your Love (R&S Records, 2010)
* The Wilhelm Scream (Polydor, 2011)
* Lindisfarne/Unluck (Polydor, 2011)
* Order/Pan (Hemlock Recordings, 2011)
* Fall Creek Boys Choir (su Bon Iver) (Polydor, 2011)
* A Case Of You (Polydor, 2012)
* Retrograde (Polydor, 2013)
* Overgrown (Polydor, 2013)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Quercus rubra** |
| --- |
| Raudonasis ąžuolas (Quercus rubra)Raudonasis ąžuolas |
| Apsaugos būklė |
| Nekeliantys susirūpinimo (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Hamameliažiedžiai  *( Hamamelididae)* |
| Eilė: | Bukiečiai  *( Fagales)* |
| Šeima: | Bukiniai  *( Fagaceae)* |
| Gentis: | Ąžuolas  *( Quercus)* |
| Rūšis: | Raudonasis ąžuolas  *( Quercus rubra)* |

 |
| Binomas |
| ***Quercus rubra***L. 1753 |
| **Sinonimai** |
| * *Quercus borealis*
 |
| Raudonojo ąžuolo savaiminio paplitimo arealas Šiaurės Amerikos žemyne |

**Raudonasis ąžuolas**, kartais vadinamas **šiauriniu ąžuolu** (lot. *Quercus rubra*) – bukinių (*Fagaceae*) šeimos, ąžuolų (*Quercus*) genties, lapus metanti plačialapių medžių rūšis.

Paplitimas
----------

Savaime paplitęs Šiaurės Amerikos vidutinių platumų juostoje (didesnioje JAV rytų dalyje ir Kanados Naujojo Bransviko, Naujosios Škotijos provincijose, Ontarijo provincijos pietryčiuose, Kvebeko provincijos pietų pakraštyje) pačiuose pietuose, šiaurės rytų JAV ir pietryčių Kanadoje.

XVIII a. introdukuotas Europoje. Kaip dekoratyviniai medžiai auginami Vakarų ir Vidurio Europos dalyse, taip pat ir Lietuvoje. Kai kuriose šalyse plačiai paplitęs ir laikomas invaziniu. Nors jo mediena vertinama, tačiau stengiamasi vietoj iškirstų medžių sodinti vietines rūšis.

Požymiai
--------

Tai greitai augantys medžiai, esant geroms augimo sąlygoms 10-ies metų ąžuoliukas gali užaugti iki 5–6 metrų. Užaugusių aukštis 20–30 metrų, kartais iki 35 m. ar rečiau net iki 43–50 metrų aukščio, kamieno skersmuo 50–100 cm, kartais iki 2 metrų, bet į 2 metrų skersmens kamieno storį dažniausiai išauga atvirose vietose (tuomet neauga aukšti) augantys raudonieji ąžuolai. Žydi gegužę, tik ką sulapojęs. Kamienas sidabriškai tamsiai pilkšvas. Gyvena 200 metų, bet prie gerų augimo sąlygų gali išgyventi iki 400–500 metų amžiaus. Dabar yra žinomas 326 metų amžiaus ąžuolas *(pagal 2001 metus)*. Auga miškuose, įvairiuose želdiniuose.

Galerija
--------

* Raudonojo ąžuolo lapai ir žiedai pavasarįRaudonojo ąžuolo lapai ir žiedai pavasarį
* Raudonojo ąžuolo lapai vasarąRaudonojo ąžuolo lapai vasarą
* Raudonojo ąžuolo lapaiRaudonojo ąžuolo lapai
* Medis parkeMedis parke
* Raudonasis ąžuolas rudenįRaudonasis ąžuolas rudenį
* Subrandintos gilėsSubrandintos gilės
* ŽievėŽievė
* Kamieno skersinis pjūvisKamieno skersinis pjūvis

Šaltiniai
---------

1. ↑   „IUCN Red List - Quercus rubra". IUCN Red list. Nuoroda tikrinta 2015-04-29.
2. ↑  "Quercus rubra". County-level distribution map from the North American Plant Atlas (NAPA). Biota of North America Program (BONAP). 2014.
3. ↑  „Figure 1. The distribution of Q. Rubra in Europe (Based on NOBANIS data)".
4. ↑  „Quercus rubra". *www.euforgen.org*. Nuoroda tikrinta 2021-07-18.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raudonasis ąžuolas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Koordinatės: 55°39′31″š. pl. 22°34′07″r. ilg.﻿ / ﻿55.6586°š. pl. 22.5685°r. ilg.﻿ / 55.6586; 22.5685

|  Karklėnų šv. Baltramiejaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Kelmės |
| **Savivaldybė** | Kelmės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Karklėnai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1871 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia.*
**Karklėnų šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Karklėnų miestelyje, prie Varnių-Kražių kelio.

Istorija
--------

Karklėnų bažnyčia (2018 m.)
Varpinė
Karklėnų dvarininkas Ignas Šiukšta 1767 m. pastatė bažnyčią. Ji buvo Pašilės parapijos filija. 1779 m. bažnyčia atnaujinta. Jai 1841 m. priklausė valakas ir 3 margai žemės.

1871 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia. 1923 m. įkurta parapija.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, su bokšteliu. Yra 5 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Jame stovi medinė 3 tarpsnių varpinė.

Interjeras
----------

Bažnyčios interjero puošybos elementai yra XVIII–XX a. pirmos pusės bažnytinės dailės paminklai.

Bažnyčios galinis fasadas

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Lankytinos vietos Kražių seniūnijoje". *Kražių M. K. Sarbievijaus kultūros centras*. Suarchyvuotas originalas 2016-04-16. Nuoroda tikrinta 2016-04-16.

Nuorodos
--------

* Bažnytiniai dokumentai
| Bakauangl. *Bakau* |
| --- |
| *Bakau bažnyčia* |
|  |
| 

BakauBakau

13°29′0″ š. pl. 16°41′0″ v. ilg.﻿ / ﻿13.48333°š. pl. 16.68333°r. ilg.﻿ / 13.48333; 16.68333﻿ (Bakau)Koordinatės: 13°29′0″ š. pl. 16°41′0″ v. ilg.﻿ / ﻿13.48333°š. pl. 16.68333°r. ilg.﻿ / 13.48333; 16.68333﻿ (Bakau) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Gambijos vėliava Gambija |
| **Padalinys** | Bandžulio padalinys |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 64 518  |
|  |
|  **Vikiteka** | Bakau |

**Bakau** (angl. *Bakau*) – miestas vakarų Gambijoje, Atlanto vandenyno pakrantėje, Bandžulio aglomeracijoje, į šiaurę nuo Serekundos. Svarbus žvejybinis uostas ir žuvies turgus. Bakau yra pagrindinis Gambijos kurortas, yra viešbučių, restoranų, pakrantėse driekiasi smėlio paplūdimiai, įrengtas pagrindinis šalies stadionas *Independence Stadium*. Veikia botanikos sodas, Kačikalio muziejus ir šventasis krokodilų baseinas.

Bakau buvo įsikūrusi bendrovės Afrinat International Airlines administracija, veikia medicinos tyrimų centras, atliekantis maliarijos tyrimus, kelios aukštosios mokyklos.

Istorija
--------

Bakau išaugo XIX a. kai čia kūrėsi kolonistai, naujakuriai, buvo statomos kolonistų vilos, bei poilsiavietės.

Sportas
-------

* Steve Biko FC – futbolo klubas;

Galerija
--------

* Žuvies turgusŽuvies turgus
* Žvejybinės valtysŽvejybinės valtys
* Miesto gatvelėMiesto gatvelė

Nuorodos
--------

* Informacija apie Bakau
| Skarboras*Scarborough* |
| --- |
| *Centrinė Skarboro gatvė* |
|  |
| 

SkarborasSkarboras

11°11′0″ š. pl. 60°44′0″ v. ilg.﻿ / ﻿11.18333°š. pl. 60.73333°r. ilg.﻿ / 11.18333; 60.73333﻿ (Skarboras (Tobagas))Koordinatės: 11°11′0″ š. pl. 60°44′0″ v. ilg.﻿ / ﻿11.18333°š. pl. 60.73333°r. ilg.﻿ / 11.18333; 60.73333﻿ (Skarboras (Tobagas)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Trinidado ir Tobago vėliava Trinidadas ir Tobagas |
| **Sala** | Tobagas |
|  |
| **Gyventojų** (2013) | 4 844  |
|  |
|  **Vikiteka** | Skarboras |

**Skarboras** (angl. *Scarborough*) – miestas Trinidade ir Tobage, didžiausias Tobago saloje. Yra salos pietvakariuose, prie Roklio įlankos. Turi prieplauką, kelius į kitas salos vietas, XVIII a. karaliaus Jurgio III fortą (dabar muziejus), Tobago asamblėją. Išvystytas turizmas. Skarboras pasiekiamas keltu iš Port of Speino bei lėktuvais (už 12 km yra Arthur Napoleon Raymond Robinson tarptautinis oro uostas).

Istorija
--------

Miestas įkurtas XVIII a. pastačius fortą. Pavadintas pagal Skarboro miestą Anglijoje. 1769 m. tapo Tobago sostine. Prancūzų valdymo laikais vadintas **Port Lui** (pranc. *Port Louis* – „Liudviko uostas").

* Panorama nuo uostoPanorama nuo uosto
* GatvelėGatvelė
* Forto patrankosForto patrankos

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
Rygos Šv. Petro bažnyčia
**Rygos Šv. Petro bažnyčia** (latv. *Pētera baznīca*) – aukščiausia Rygos bažnyčia, gotikos stiliaus architektūros paminklas. Bažnyčia pastatyta 1209 m. bokštas kelis kartus sudegęs ir vėl atstatytas. Šiuo metu Šv. Petro bažnyčia yra Rygos Šv. Petro parapijos liuteronų maldos namai.

Istorija
--------

Pirmą kartą rašytiniuose šaltiniuose Šv. Petro bažnyčia paminėta 1209 m. - ji pastatyta kaip prekeivių maldos namai ir susirinkimų vieta.

XV a. bažnyčia buvo iš esmės papildyta (pristatyta altorių dalis, skliautai, 1491 m. pabaigtas 136 m aukščio bokštas).

1666 m. bokštas trenkus žaibui sugriuvo ir vėliau buvo perstatytas, suformuojant vakarų fasadą su baroko stiliaus portalais.

1721 m. į bokštą vėl trenkė žaibas, kilo didelis gaisras, liepsnos apėmė visą pastatą, ir bokštas vėl sugriuvo. Iš viso į Šv. Petro bažnyčios bokštą žaibas yra trenkęs 6 kartus.

1746 m. pabaigtas bokšto atstatymas (atstatyta Rusijos caro Petro I įsakymu, kuris pats esą dalyvavęs gaisro gesinime). Šv. Petro bažnyčios bokštas iki pat Antrojo pasaulinio karo buvo aukščiausias medinis statinys Europoje.

1941 m. birželio 29 d. bažnyčia smarkiai nukentėjo nuo nacistinės Vokietijos kariuomenės apšaudymo. Bokštas sugriuvo ir buvo atstatytas po karo buvusios išvaizdos, bet iš metalo konstrukcijų.

1954 m. pradėti bažnyčios atnaujinimo darbai, pirmiausia atnaujinant čerpių stogą, o 1967 m. pradėta unikalaus bokšto rekonstrukcija. Bokšto atnaujinimas pabaigtas 1973 m. birželio 29 d. tą pačią dieną, kaip ir jo sugriuvimas prieš 32 metus.

1975 m. įrengtas iš Armėnijos atvežtas bokšto laikrodis.

Visiškai Šv. Petro bažnyčia atnaujinta 1983 metais.

Dabartinis bokštas yra 123,25 m aukščio, jame įrengtas liftas, kuris lankytojus pakelia į 72 m aukštį. Šiuo metu bažnyčios salė naudojama ne tik kaip maldos namai, bet ir kaip parodų bei koncertų salė.

Nuorodos
--------

* Šv. Petro bažnyčia (latvių kalba)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 56°00′52″š. pl. 22°43′11″r. ilg.﻿ / ﻿56.0145°š. pl. 22.7198°r. ilg.﻿ / 56.0145; 22.7198

|  Raudėnų šv. Baltramiejaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Raudėnai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1881 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia.*
**Raudėnų šv. apaštalo Baltramiejaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Raudėnų kaime, 10 km į pietryčius nuo Tryškių, 1 km į šiaurę nuo magistralinio kelio  **A11**  Šiauliai–Palanga .

Istorija
--------

1550 m. pastatyta koplyčia. Dvaro valdytojas Baltramiejus Berdovskis 1611 m. pastatė medinę bažnyčią. 1739 m. atstatyta. 1805 m. bažnyčia turėjo 1,5 valako žemės. XIX a. pradžioje veikė parapinė mokykla.

Kunigo Antano Stankevičiaus rūpesčiu 1881 m. pastatyta dabartinė medinė bažnyčia (1882 m. iš senosios bažnyčios perkelti bažnytiniai reikmenys ir paveikslai).

Galerija
--------

* Po perdažymo, 2015 m.Po perdažymo, 2015 m.
* VartaiVartai
* AltoriaiAltoriai
* VargonaiVargonai

Architektūra
------------

Bažnyčia kryžminio plano, vienabokštė, su bokšteliu. Įrengti 6 altoriai. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Raudėnų šv. Baltramiejaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Antanas Janonis** |
| --- |
| Gimė | 1913 m. rugpjūčio 10 d.Saločiai, Biržų apskritis |
| Mirė | 1995 m. kovo 27 d. (81 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | botanikas, metodininkas |
| Partija | 1950 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1946 m. Vilniaus pedagoginis institutas |

**Antanas Janonis** (1913 m. rugpjūčio 10 d. Saločiuose, Biržų apskritis – 1995 m. kovo 27 d. Vilniuje) – Lietuvos botanikas, metodininkas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1946 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą. 1955 m. biologijos mokslų kandidatas.

1948–1981 m. Vilniaus pedagoginio instituto dėstytojas, 1948–1951 m. ir 1953–1955 m. šio instituto direktoriaus pavaduotojas, 1952–1981 m. Botanikos katedros vedėjas; nuo 1971 m. profesorius.

Mokslinė veikla
---------------

Biologijos mokymo eksperimentinės metodikos pradininkas Lietuvoje. Sukūrė grupinio ir diferencijuoto biologijos mokymo modelių, biologijos dėstymo vidurinėse ir aukštosiose mokyklose metodų. Tyrė vėdryninių šeimos augalų nuodingąsias medžiagas. labas

Bibliografija
-------------

* Botanikos paveikslai (su kitais), 1967 m. 2 leid. 1969 m.
* Mokyklinis sklypas, 1971 m.

Įvertinimas
-----------

* 1969 m. LTSR nusipelnęs mokytojas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Antanas Janonis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 101
2. ↑  *Antanas Janonis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 757 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Peru-Čilės lovys** (dar vadinamas Atakamos loviu) – povandeninė įduba Ramiojo vandenyno rytuose, maždaug 160 km nuo Peru ir Čilės pakrantės. Lovio ilgis – iki 5 900 m (kai kurie šaltiniai nurodo mažiau), vidutinis plotis 65 km, užimamas plotas – apie 590 000 km², didžiausias gylis – 8 180 m.

Peru-Čilės lovys (dešinėje) yra Ramiojo vandenyno „Ugnies žiedo" geologinės struktūros dalis
Lovys susidarė Naskos ir Pietų Amerikos tektoninių plokščių destruktyviajame pakraštyje, ties kuriuo į rytus judanti vandenyninė Naskos plokštė nyra po Pietų Amerikos plokšte (subdukcijos zona) ir, ją keldama, formuoja Andų kaln

Kadangi tai geologiškai labai aktyvi teritorija, Peru-Čilės lovio zonoje dažni galingi žemės drebėjimasi, tarp kurių paminėtinas stipriausias užregistruotas 9,5 magnitudės Didysis Čilės žemės drebėjimas 1960 m. gegužės 22 d.

Peru-Čilės lovys daro ryškų poveikį Pietų Amerikos vakarinės pakrantės jūrinei ekosistemai. Šiame regione pučiantys pasatai stumia į vakarus šiltą paviršinį Ramiojo vandenyno vandenį, o į jo vietą iš Peru-Čilės lovio gelmės kyla šaltas vanduo, prisotintas mineralinių medžiagų, kurios duoda pradžią mitybinei jūros ekosistemos grandinei (vadinamasis El Ninjo efektas, arba El Ninjo anomalija (isp. *El Niño*). Todėl iki šiol Peru ir Čilės pakrantės buvo viena iš žuvingiausiųjų Pasaulinio vandenyno vietų. Tačiau pastaruoju metu ši vandens apykaita pradėjo keistis, atitinkamai prasidėjo žuvų rūšių migracija ir/arba nykimas, ir tai sukėlė rimtų problemų Peru ir Čilės žvejybos verslui.
**Bisenė** (Petro Dusburgiečio kronikoje *Bisena*, Mikalojaus iš Jerošino – *Bisin*) – Lietuvos pilis Nemuno dešiniajame krante, aukščiau dab. Skirsnemunės, veikiausiai Kartupėnų piliakalnyje. Kai kurių viduramžių istorikų tapatinta su Pieštve Seredžiuje.

Pirmoji Lietuvos pilis Nemuno dešiniajame krante, kurią Vokiečių ordinas, 1230–1283 m. įveikęs prūsų ir vakarinių lietuvių priešinimąsi, 1283 m. pabaigoje puolė ir sudegino. Pilis vėl 2 kartus pulta 1313 m. 1316 m. sudeginta. Čia ar netoliese, matyt, buvo XV a. pradžios vokiečių šaltiniuose minimas veikiausiai Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytenio kiemas (dvaras, vok. *Wythes Hof*). Bisenės dengiamas Vytenis 1315 m. puolė kryžiuočių pilį Kristmemelį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Monografija „Seredžius". Pieštvės pilis 250 metų kovų epochoje *versme.lt* 89, 90 psl.
2. ↑  Romas Batūra. *Bisenė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 244 psl.
Bremas
**Bremas** (angl. *brem*) – tradicinis Balio salos ryžių vynas, gaminamas iš lipniųjų ryžių. Bremas būna raudonas ar baltas (priklauso nuo raudonųjų ryžių, naudojamų bremo gamyboje, kiekio), labai saldus ar pussaldis, alkoholio kiekis kinta nuo 5 iki 14 %. Bremas naudojamas religinėse apeigose.

Lipnieji ryžiai (balti, raudoni ar abiejų mišinys) išmirkinami, vanduo nupilamas. Tada jie 1 valandą plikinami garuose ir leidžiami ataušti. Atvėsę ryžiai užsėjami specialia tradicine mikrobų kultūra *Ragi tape*, dėl ko prasideda amilolizė. Fermentavimo indo dugne ima kauptis skystą medų primenantis ryžių sirupas. Amilolizė vyksta tris dienas, ryžių krakmolas virsta tirpiais cukrumis. Po to įdedama mielių, ir prasideda alkoholinis rūgimas, trunkantis apie dvi savaites.

Nuorodos
--------

* Pictorial of brem production at Dewi Sri Archyvuota kopija 2011-03-19 iš Wayback Machine projekto. (Bremo gamyba nuotraukomis)
* Balinese Drinks Archyvuota kopija 2009-04-24 iš Wayback Machine projekto.
Buckingham fontanas
Buckingham fontanas vakare
**Buckingham fontanas** (angl. *Buckingham Fountain*) – vienas iš Čikagos simbolių Grant parke.

Projekto autorius Edward H. Bennett fontaną sukūrė pagal Latona fontano Versalyje pavyzdį, skulptorius Jacques Lambert. Kate Buckingham padovanojo fontaną miestui kaip savo brolio Clarence Buckingham atminimo įamžinimą. Tai įvyko 1927 m. rugpjūčio 26 d. ir davė pradžią istoriniam *Route 66* keliui, kuris driekiasi iki Los Andželo.

Nuo balandžio 1 d. iki lapkričio 1 d. fontanas pratrūksta vandeniu kas 20 minučių, pradedant 10 val. ryte ir baigiant 22 val. ypač gražios įvairiaspalvės šviesos spindi tarp 21 to 22 valandos.

Fontanas turi 5700 milijonų litrų vandens. Pasirodymo metu per sekundę yra išstumiama daugiau kaip 880 litrų vandens per 133 skyles. Buckingham fontanas yra vienas didžiausių fontanų pasaulyje.

Įdomybės
--------

* TV serialas „Vedęs ir turi vaikų" prasideda Čikagos vaizdais, tarp kurių yra Buckingham fontanas.
* Vokiečių turistai praminė fontaną „Bandžio fontanu" (*The Bundy Fountain*) dėl šio serialo populiarumo Vokietijoje.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Buckingham fontanas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Buckingham fontanas Čikagos parkų valdybos puslapyje Archyvuota kopija 2006-03-20 iš Archive.is projekto **(**angl.**)**
* Fontano detalių nuotraukos Archyvuota kopija 2007-09-28 iš Wayback Machine projekto.
| **Bronius Sutkus** |
| --- |
|  |
| Fotografuota 1944 rudenį Karpatų kalnuose. |
| Gimė | 1924 m. gegužės 14 d.Vokietija Karaliaučius, Rytų Prūsija |
| Mirė | 2003 m. rugpjūčio 29 d. (79 metai) |
|  |
| Veikla |  Vermachto snaiperis |
| Aktyvumo metai | 1943–Gegužės 8, 1945 |

**Bronius Sutkus** (vok. *Bruno Sutkus*, 1924 m. gegužės 14 d. Karaliaučiuje, Rytų Prūsija – 2003 m. rugpjūčio 29 d.) – lietuvių kilmės vokiečių Vermachto snaiperis, rašytojas.

Biografija
----------

Knygos viršelis
Gimė Karaliaučiaus priemiestyje Čiunkuose. 1938 m. įstojo į nacių jaunimo organizaciją Hitlerjugend. Dalyvavo Antrajame pasauliniame kare. Nuo 1943 m. rugpjūčio iki gruodžio Vilniuje buvo ruošiamas kaip snaiperis. Kaip 68-osios pėstininkų divizijos snaiperis buvo nusiųstas į Rytų frontą. Ten tarnavo apie pusę metų, nukovė 209 sovietų karius.

Pokario metais gyveno Lietuvoje, užmezgė kontaktus su Lietuvos partizanais. Buvo persekiojamas ir suimtas sovietinio saugumo. Jam buvo siūlyta dirbti sovietinėje snaiperių mokykloje, atsisakęs jis buvo ištremtas į Sibirą, kur praleido 22 metus. Po tremties grįžo ir gyveno Vilniuje. Po Sovietų Sąjungos subyrėjimo (1991 m.) skaitė paskaitas apie snaiperio veiklą karo sąlygomis. 1997 m. išvyko į Vokietiją.

Parašė knygą „Snaiperis: snaiperio karo dienoraštis", kurioje išsamiai aprašo savo įvairiapusišką snaiperio patirtį, įgytą fronte.

Apdovanojimai
-------------

Vermachto apdovanojimai:

* Antros klasės Geležinis kryžius (1944 m. liepos 6 d.)
* Sužeidimo ženklelis (juodas, 1944 m. rugsėjo 7 d.)
* Pirmos klasės Geležinis kryžius (1944 m. lapkričio 16 d.)
* Auksinis pirmos klasės Snaiperio ženklelis (itin retai suteikiamas, 1944 m. lapkričio 21 d.)
* Pėstininkų Šturmo ženklelis (sidabrinis, 1944 m. lapkričio 29 d.)
* Sužeidimo ženklelis (sidabrinis, 1945 m. kovo 3 d.)

Bibliografija
-------------

* Saulius Šaltenis. „Karo meistras" // Lietuvos aidas, Nr. 93 (6814), 1995 m. gegužės 6 d.
* Gražina Ašembergienė. „209 kartus gyvas" // Respublika, Nr. 284 (1694), 1995 m. gruodžio 4 d.

Nuorodos
--------

* Vieno snaiperio istorija
| **Darius Ulickas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1971 m. balandžio 21 d. (52 metai)Prienai |
| Sutuoktinis (-ė) | Rūta |
| Vaikai | Dominykas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Raseinių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Naujoji sąjungaDarbo partija (leiboristai) |
|  |
| Išsilavinimas | ekonomistas |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Darius Ulickas** (g. 1971 m. balandžio 21 d. Prienuose) – Lietuvos ir Raseinių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1994 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, ekonomistas.

1998 m. bendros Lietuvos ir Rusijos įmonės „Litmos" generalinis direktorius. 2002 m. Raseinių rajono savivaldybės meras. 2003–2007 m. ir 2009–2012 m. AB „Grąžtai" generalinis direktorius, 2007–2009 m. Raseinių rajono savivaldybės administracijos direktorius.

2000–2007 m. 2009–2012 m. ir nuo 2018 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys.

2012–2016 m. Seimo narys.

Iki 2011 m. Naujosios sąjungos Raseinių rajono skyriaus narys. 

Sutuoktinė Rūta, vaikas Dominykas..

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2013-07-03 iš Archive.is projekto
2. ↑   Archyvuota kopija 2013-11-06 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  2012–2016 m. kadencijos Seimo narys
4. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Naujoji sąjunga (socialliberalai) – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-12-16 iš Wayback Machine projekto.
NGC 2438 planetiškasis ūkas
**NGC 2438** (dar žymimas **HD 62099**, **IRAS 07395-1437**) – planetiškasis ūkas, esantis Laivagalio žvaigždyne. Nuo Žemės nutolęs 1370 arba 2900 šviesmečių, objekto regimasis ryškis – 10,8.

Šį ūką 1786 m. kovo 19 d. atrado vokiečių kilmės britų astronomas William Herschel.

Centrinė NGC 2438 ūko žvaigždė – blausi baltoji nykštukė, kurios paviršiaus temperatūra siekia ~75 000 K (tai viena karščiausių žinomų žvaigždžių). Šviesesniąją vidinę ūko sritį supa daugiau nei 4,5 šviesmečių skersmens halas, sudarytas iš švytinčių dujų. Kaip parodė tyrimai, šis halas švyti dėl centrinės ūko žvaigždės jonizuojančiosios spinduliuotės.

Žvelgiant iš Žemės atrodo, kad NGC 2438 planetiškasis ūkas yra Mesjė 46 padrikojo spiečiaus pakraštyje, tačiau tai tik regimybė, iš tiesų šie objektai nėra arti vienas kito.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  „Hubble Space Telescope Looks at NGC 2438". Sci News, 2021-11-05. Nuoroda tikrinta 2021-12-15.
2. ↑  *NGC 2438* Archyvuota kopija 2021-06-08 iš Wayback Machine projekto.. SEDS. Nuoroda tikrinta 2021-12-15.
**NGC 188** (arba ***Caldwell 1***) – padrikasis spiečius, esantis Cefėjo žvaigždyne. Nuo Žemės nutolęs daugiau nei 5400 šviesmečių. Objekto regimasis ryškis – 8,1. Spiečiaus spindulys – 11,8 šviesmečio.

NGC 188 spiečių 1831 m. lapkričio 3 d. atrado John Herschel.

Padrikųjų spiečių žvaigždės laikui bėgant tolsta viena nuo kitos, tačiau NGC 188 atveju yra kitaip. Šis spiečius yra pernelyg toli nuo galaktikos branduolio, kad suirtų dėl galaktikos gravitacinio poveikio. Spiečiaus amžius siekia bent 6,8 mlrd. metų, tai vienas seniausių (ar apskritai seniausias) aptiktų padrikųjų spiečių.

NGC 188 spiečiuje yra maždaug 120 žvaigždžių. Stebėjimai parodė, kad šiame spiečiuje esama mėlynųjų atsilikėlių, viena karšta subnykštukė, dvi „geltonosios atsilikėlės" (*yellow stragglers*), taip pat gali būti baltųjų nykštukių.

Šis spiečius yra taip arti šiaurinio dangaus poliaus, kad visuomet esti virš horizonto (žiūrint iš bet kurios Šiaurės pusrutulio vietos). NGC 188 matomas netoli Šiaurinės žvaigždės.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *Caldwell 1*. NASA. Nuoroda tikrinta 2021-06-01.
2. 1 2  *Open cluster NGC 188 explored with AstroSat*. Phys.org. Nuoroda tikrinta 2021-06-01.
3. 1 2  *NGC 188*. SEDS. Nuoroda tikrinta 2021-06-01.
4. ↑  *Messier 62* Archyvuota kopija 2021-06-05 iš Wayback Machine projekto. Messier SEDS. Nuoroda tikrinta 2021-04-28.
|  |
| --- |
| **Sukhoi Superjet 100** |
|  |
| 2010 m. |
|  |
| Tipas | Regioninis oro laineris |
| Gamintojas | Suchoj |
| Pirmas skrydis | 2008 m. gegužės 19 d. |
| Pradėtas naudoti | 2011 m. |
| Būsena | Eksploatuojamas |
| Pagrindiniai naudotojai | AeroflotInterjetYamal AirlinesGazpromavia |
| Pagaminta vnt. | 232 (2023) |
| Vieneto kaina | 50,5 mln. USD |
| Variantai | Sukhoi Superjet 130 |

**Sukhoi Superjet 100** (rus. *Сухой Суперджет 100*) – rusiškas siaurafiuzeliažis keleivinis lėktuvas, regioninis oro laineris, pirmasis keleivinis lėktuvas Rusijoje sukurtas po SSRS griūties.

Istorija
--------

2000 m. pradėtas projektuoti. Konsultacinėmis paslaugomis prisidėjo JAV įmonė Boeing. Taip pat teigiama, kad SuperJet 100 iš esmės buvo dėl gamintojo bankroto nutraukto Fairchild-Dornier 728 projekto menkai perdirbta versija.

2001 m. Rusijos vyriausybė projektui skyrė 46,6 mln. USD. 2003 m. Rusijos vyriausybė Rusijos regioninio oro lainerio gamybai (tikslas – 200 lėktuvų) pasirinko Suchoj.

2005 m. pasirinkta surinkimo vieta Komsomolske prie Amūro. 2005 m. liepą pavadinimas RRJ95 pakeistas į Superjet 100.

2005 m. gruodžio 7 d. Aeroflot pirmuoju klientu, įsigijo 30 šių lėktuvų.

2008 m. gegužės 19 d. lėktuvas atliko savo pirmąjį skrydį.

2010 m. birželį komplektacija buvo 90% baigta, bet užbaigimas atidėtas susidūrus su variklių problemomis. 2010 m. lapkritį „Armavia" įvykdė pirmą keleivinį skrydį.

2012 m. vasarį suteiktas Europos aviacijos saugumo agentūros sertifikatas. Tai leido skristi Europoje.

2022 m. kovo 14 d. dėl sankcijų už Ukrainos užpuolimą, EASA atšaukė skraidymo leidimus visiems rusiškiems orlaiviams (įskaitant ir *Superjet 100*). Atsakydamas į nuo 2014 m. Rusijos aviacijos sektoriui taikomas sankcijas lėktuvo gamintojas pareiškė ambiciją pradėti gaminti modelį *Superjet 100 New*, paremtą vien Rusijoje gaminamais komponentais. 2023 m. gegužę naujojo orlaivio gamyba buvo planuojama nuo 2024 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  List prises Archyvuota kopija 2018-09-26 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Nuomonių apžvalga šiuo klausimu:
4. ↑  Sukhoi Superjet 100
5. ↑  Superjet 100 history
6. ↑  Sukhoi Superjet Behind Schedule
7. ↑  First Sukhoi Superjet 100 SN 95007 production aircraft took to the air
8. ↑  SUKHOI SUPERJET 100 GETS TYPE CERTIFICATE FROM EASA
9. ↑  Doran, Michael (18 March 2022). „EASA Revokes Certification Of The Sukhoi SSJ100 & Other Russian Jets". *Simple Flying*.
10. ↑  Ростех» на создание лайнера Sukhoi SuperJet New потратит 120 млрд рублей, vedomosti.ru
11. ↑  Kaminski-Morrow, David (2023-05-23). „Russia's SSJ-New edges towards serial production". *Flight Global* (anglų).
| **Bronislovas Zaikauskas** |
| --- |
| Gimė | 1934 m. balandžio 22 d.Balčiūniškiai, Anykščių raj. |
| Mirė | 2008 m. birželio 6 d. (74 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Rokantiškių kapinėse |
| Tėvas | Adomas Zaikauskas |
| Motina | Marijona Mačėnaitė-Zaikauskienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Tatjana Zaikauskienė |
| Vaikai | Gediminas Zaikauskas |
|  |
| Veikla | ekonomistas, politinis veikėjas |
| Partija | 1963 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1959 m. Vilniaus universitetas |

**Bronislovas Zaikauskas** (1934 m. balandžio 22 d. Balčiūniškiuose, Anykščių raj. – 2008 m. balandžio 6 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, sovietinis valstybės ir partinis veikėjas.

Biografija
----------

1945–1954 m. mokėsi Viešintų vidurinėje mokykloje, kurią baigė sidabro medaliu. 1954–1959 m. studijavo Vilniaus universitete pramonės ekonomiką, įgijo ekonomisto išsilavinimą.

Jaunystėje aktyviai sportavo, triskart SSRS akademinio irklavimo čempionatų bronzos medalio laimėtojas aštuonvietėje valtyje. 1959 m. Lietuvos sporto meistras. 1985–1989 m. Lietuvos irklavimo federacijos prezidentas.

1959–1960 m. dirbo ekonomistu LSSR mėsos ir pieno pramonės ministerijoje. 1960–1988 m. dirbo LSSR valstybiniame plano komitete: 1960–1976 m. ėjo įvairias pareigas, 1976–1979 m. šio komiteto pirmininko pavaduotojas, 1979–1984 m. pirmininko pirmasis pavaduotojas, 1984–1988 m. komiteto pirmininkas ir LSSR Ministrų tarybos pirmininko pavaduotojas.

1981–1986 m. kandidatas į LKP CK narius. Algirdą Brazauską išrinkus LKP vadovu, 1988 m. užėmė LKP CK sekretoriaus pramonei ir statybai pareigas. 1980–1990 m. Lietuvos SSR AT deputatas.

Kartu su Aleksandru Drobniu išleido knygas „Penkmečio žingsniai" (1972 m.) ir „Penkmečių rikiuotėje – dešimtasis" (1978 m.). 1983 m. jam paskirta LSSR valstybinė premija. 1984 m. suteiktas LSSR nusipelniusio ekonomisto garbės vardas.

Lietuvai atkūrus Nepriklausomybę dirbo Aukščiausiosios Tarybos-Atkuriamojo Seimo patarėju. 1990–1992 m. Vyriausybės vadovybės patarėjas ūkio analizės ir plėtojimo klausimais.

1993–1995 m. banko „Hermis" Marketingo departamento direktorius. Nuo 1995 m. Kooperacijos banko vadovas, šio banko valdybos pirmininkas (1996 m. bankas bankrutavo). 1998 m. kaip buvęs Kooperacijos banko vadovas pripažintas kaltu už banko turto iššvaistymą. Teisėsaugos organai nustatė, kad neatsakingai išduodamas paskolas, banko valdybos pirmininkas iššvaistė 3 389 800 litų. Jis nuteistas kalėti 5 metus, vėliau bausmė sumažinta iki 2 metų. 2000 m. birželio mėn. paleistas iš sustiprinto režimo kolonijos.

2000–2008 m. Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos ekonomikos ir verslo reikalų ekspertas. Darbo partijos deleguotas dalyvavo Seimo komisijų veikloje.

Palaidotas Vilniaus Rokantiškių kapinėse šeimos kape šalia sūnaus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Julius Jonušys. *Bronislovas Zaikauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 609
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Tyrėjų veikloje – privačių interesų ausys, 2001-08-11[neveikianti nuoroda]
6. ↑  Liberalai siūlo ištirti V.Uspaskicho komisijos veiklą, 2001-08-14
7. ↑
| Palechas*Палех* |
| --- |
|              |
| *Istorinis gyvenvietės centras* |
|  |
| 

PalechasPalechas

56°48′0″ š. pl. 41°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.80000°š. pl. 41.85000°r. ilg.﻿ / 56.80000; 41.85000﻿ (Palechas)Koordinatės: 56°48′0″ š. pl. 41°51′0″ r. ilg.﻿ / ﻿56.80000°š. pl. 41.85000°r. ilg.﻿ / 56.80000; 41.85000﻿ (Palechas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Ivanovo sritis Ivanovo sritis |
| **Rajonas** | Palecho rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 4 610  |

**Palechas** (rus. *Палех*) – miesto tipo gyvenvietė Rusijoje, Ivanovo srityje, prie Paleškos upės. Iš 4,6 tūkst. gyventojų, net 600 asmenų – menininkai. Jie garsina Palechą ikonomis, miniatiūromis, liaudies amatais bei menais.

Istorija
--------

Senovėje čia gyveno finų gentys – čudai ir meriai. Vėlesniais metais čia kūrėsi slavai.

Vietovė šaltiniuose minima nuo XVII a. kai čia buvo pastatytas vienuolynas. Mieste gyveno meistrai, kurie gamino ikonas. Šios tradicijos išliko iki šių laikų ir yra puolelėjamos. Nuo 1920 m. kai Rusijoje įtvirtina ateizmo doktrina, bažnytinis menas, ikonografija ir net cerkvės buvo naikinami. Tada meistrai pradėjo gaminti lakuotas dėžutes, su įvairias raštais. Sovietmečiu buvo pastatyti linų fabrikas, plytų gamykla ir konservų darykla, bet vėliau šios bendrovės žlugo.

Kitados gyvenvietėje gyveno apie 6,2 tūkst. gyventojų (1989 m.), tačiau pastaraisiais metais liko tik 4,6 tūkst.

Galerija
--------

* 
* 
*

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2022-09-25 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali Palecho meistrų svetainė
* tourpalekh.ru (turistams) Archyvuota kopija 2022-09-25 iš Wayback Machine projekto.
* arzamas.academy (apie Palechą)
* visitivanovo.ru (turistams)
**Neuroestetika** – tarpdisciplininių tyrimų sritis, tirianti neurobiologinius grožio pajautimo pagrindus.

Vienas pirmųjų tyrinėtojų *Ernst Haeckel* (1834-1919) jau XIX a. pabaigoje teigė, kad grožio pajautimas yra sąlygojamas „estetinių neuronų".

Peizažo grožio suvokimas priklauso nuo didžiųjų smegenų pusrutulių neuronų fiziologinių funkcijų. Tai, ar kas nors yra žmogaus laikoma gražiu ar bjauriu dalyku, priklauso nuo nervų sistemos ypatumų, itin daug lemia įgimti dalykai; toliau estetinius pojūčius gali lemti individualios ir kultūrinės patirties perėmimo ir mokymosi procesai.

Dabartis
--------

Yra rengiamos tarptautinės neuroestetikos konferencijos.

Londone veikia Neuroestetikos institutas, direktorius – Semir Zeki.

Pasak *Jean-Pierre Changeux*, mokslas identifikuojasi ne su protu, o kultūra – ne su malonumais, tačiau nėra mokslo be malonumo ir nėra meno be proto."

Literatūra
----------

Jean-Pierre Changeux. L’homme neuronal (Neuroninis žmogus: kaip funkcionuoja siela – naujų smegenų tyrimų atradimai).

Nuorodos
--------

* VI. Neuroestetikos konferencija, 2007 Archyvuota kopija 2013-05-13 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* Neuroestetikos institutas Archyvuota kopija 2006-08-13 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* Hekelio mintys neuroestetikos tema Archyvuota kopija 2014-10-22 iš Wayback Machine projekto. **(**vok.**)**
| Salassuom. *Salo*  |
| --- |
|        |
| *Miestas nakties metu* |
|  |
| 

SalasSalas

60°23′10″ š. pl. 23°07′59″ r. ilg.﻿ / ﻿60.38611°š. pl. 23.13306°r. ilg.﻿ / 60.38611; 23.13306﻿ (Salas (Suomija))Koordinatės: 60°23′10″ š. pl. 23°07′59″ r. ilg.﻿ / ﻿60.38611°š. pl. 23.13306°r. ilg.﻿ / 60.38611; 23.13306﻿ (Salas (Suomija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Suomijos vėliava Suomija |
| **Provincija** | Pietvakarių Suomija |
| **Regionas** | Salo regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 28 731  |
|  |
| **Tinklalapis** | Miesto svetainė |

**Salas** (suom. *Salo*) – miestas pietvakarių Suomijoje. Pietvakarių Suomijos regionui priklausantis miestas, 114 km atstumu nutolęs nuo šalies sostinės Helsinkio.

Istorija
--------

Salo kaimas kaip prekybinis centras žinomas nuo XVI a. Kitados svarbus Rytų-Vakarų kelias, kirto Salo upę. 1887 m. Salas oficialiai tapo miesteliu, o 1891 m. pradžioje – nepriklausoma savivaldybe. Savivaldybės plotas iš pradžių buvo labai mažas – tik 0,65 km². 1932 m. jis išaugo iki 18 km², kai prie Salo buvo prijungtos kaimyninės teritorijos.

1960 m. Salas tapo miestu. 1967 m. Uskelos savivaldybė buvo sujungta su Salu. Kadaise Salo miestas turėjo elektronikos ir mobiliųjų telefonų pramonę. 2010 m. gamyklą valdė „Nokia", o vėliau trumpai –„Microsoft Mobile", bet gamykla buvo uždaryta. „Nokia" kitados buvo pagrindinis darbdavys mieste, tad gamyklos uždarymas 2015 m. sukėlė didelį nedarbą.

Sportas
-------

* Salon Palloilijat – futbolo klubas;
* Salon Urheilupuisto – namų stadionas, talpinantis 750 žiūrovų.

Miestelėnai
-----------

Salo miestas yra Suomijos prezidento Sauli Niinistö gimtinė.

Miestai partneriai
------------------

* Estija Anija, Estija
* Estija Elva, Estija
* Vengrija Gardonis, Vengrija
* Vengrija Nadkaniža, Vengrija
* Danija Oderis, Danija
* Vokietija Puchheimas, Vokietija
* Jungtinės Amerikos Valstijos Sent Entonis, JAV
* Kinijos LR Uhanas, Kinija
* Rusija Rževas, Rusija
* Vietnamas Danangas, Vietnamas

Galerija
--------

* Salo medinėbažnyčia Salo medinėbažnyčia
* Savivaldybės biblioteka Savivaldybės biblioteka
* Salo vaizdai naktį Salo vaizdai naktį
* Microsoft pastatas Microsoft pastatas
* Meno galerija sename lokomotyvų depe Meno galerija sename lokomotyvų depe

Išnašos
-------

1. ↑  SOCCERWAY
2. ↑  Transfermarkt
3. ↑  Globalsportsarchive

Nuorodos
--------

* Miesto svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Rafa*رفح‎* |
| --- |
| *Rafos gatvė* |
|  |
| 

RafaRafa

31°17′20″ š. pl. 34°15′10″ r. ilg.﻿ / ﻿31.28889°š. pl. 34.25278°r. ilg.﻿ / 31.28889; 34.25278﻿ (Rafa)Koordinatės: 31°17′20″ š. pl. 34°15′10″ r. ilg.﻿ / ﻿31.28889°š. pl. 34.25278°r. ilg.﻿ / 31.28889; 34.25278﻿ (Rafa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Palestinos vėliava Palestina |
| **Muchafaza** | Rafos muchafaza |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 71 003  |
|  |
|  **Vikiteka** | Rafa |

**Rafa** (arab. رفح‎ = *Rafiah*, sen. gr. Ῥαφία, lot. *Raphia*) – miestas Palestinoje, Gazos ruože, Egipto pasienyje, 30 km į pietus nuo Gazos. Muchafazos centras. Yra sunaikintas Jasiro Arafato tarptautinis oro uostas. Veikia pasienio kontrolės postas su Egiptu. Dėl Gazos ruožo blokados po siena įrengti kontrabandos tuneliai. Greta yra didelė Rafos pabėgėlių stovykla. Dalis Rafos miesto atsidūrusi Egipto pusėje.

Istorija
--------

Miestas žinomas nuo gilios senovės. Minimas 1303 m. pr. m. e. Egipto faraono Sečio I įraše (kaip *Rph*). 925 m. pr. m. e. Levanto žygio metu čia apsistojo faraonas Šešonkas I. 720 m. pr. m. e. ties Rafa Asirijos karalius Sargonas II nugalėjo egiptiečius, o 217 m. pr. m. e. čia vyko didelis Rafos mūšis, kuriame Egipto valdovas Ptolemėjas IV Filopatoras nugalėjo Antiocho III Didžiojo vedamą Seleukidų kariauną. Vėliau Rafą užkariavo Judėjos karalius Aleksandras Janėjus. Rafa atstatyta Pompėjaus laikais, miestą mini istorikas Strabonas, jis pažymėtas Madabos žemėlapyje. Bizantijos laikais buvo vyskupystės centras.

635 m. Rafą užkariavo Amras ibn al Asas. Omejadų dinastijos laikais Rafa buvo piečiausias Palestinos jundo miestas. Per jį ėjo prekybinis kelias iš Ramlos į Egiptą. IX–XI a. čia gyveno žydų bendruomenė. 1226 m. Jakutas al Hamavis aprašė Rafą kaip apleistą, nors seniau buvusią svarbiu prekybiniu tašku. Osmanų laikais buvo mažas kaimas. XIX a. ties Rafa ėjo Sirijos ir Egipto riba, o 1832–1840 m. buvo užimta egiptiečių. Dar 1881 m. mieste stovėjo romėnų šventyklos liekanos. 1917 m. Rafą užėmė britai ir įkūrė karinę bazę. 1948 m. Rafa vėl užimta Egipto, o 1967 m. okupuota Izraelio. 1971 m. Izraelis sunaikino Rafos pabėgėlių stovyklas, vėliau Kanados ir Brazilijos pajėgos jiems įrengė namus.

Sportas
-------

* Shabab Rafah sporto klubas.
* Rafos stadionas.

Izraelio sunaikinta mečetė Rafoje
|  |
| --- |
| Liusija Peres  *Lucía Pérez* |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Lucía Pérez Vizcaíno |
| Gimė | 1985 m. liepos 5 d. (38 metai)Goo, Lugo provincija, Galisija |
| Kilmė | Ispanijos vėliava Ispanija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | nuo 2002 |
| Svetainė | luciaperez.net |

**Liusija Peres Viskaino** (*Lucía Pérez Vizcaíno*; g. 1985 m. liepos 5 d.) – ispanų dainininkė, dalyvavusi 2011 m. Eurovizijos dainų konkurse Vokietijoje su daina „Que me quiten lo bailao".

Karjera
-------

2002 m. septyniolikmetė Liusija Peres laimėjo regioninės Galisijos televizijos (TVG) mėgėjų dainininkų talentų šou „Canteira de Cantareiros". Po metų išleido debiutinį albumą *Amores y amores*, kuris dėl didelio pardavimo skaičiaus tapo auksiniu.

2005 m. laimėjo „Galician Soloist Pop Album" apdovanojimą. Vėliau tais pačiais metais atstovavo Ispanijai Vinja del Maro Tarptautiniame dainų festivalyje Čilėje ir su daina „Qué haría contigo" užėmė antrą vietą. Tais pačiais metais daina „Amarás Miña Terra" buvo nominuota „Best Song in Galician" kategorijoje Ispanijos muzikos apdovanojimuose.

2008 m. Ispanijoje ir Čilėje išleistas trečiasis albumas *Volar por los tejados*. 2009 m. antrą kartą dalyvavo Vinja del Maro festivalyje.

2010 m. ji išleido ketvirtąjį albumą *Dígocho en galego* su dainomis galisų kalba.

2011 m. dainininkė su daina „Que me quiten lo bailao" laimėjo „Destino Eurovisión" atranką, kuri suteikė galimybę Liusijai atstovauti Ispanijai 2011 m. Eurovizijoje. Finale su 50 taškų užėmė 23 vietą.

Diskografija
------------

### Albumai

* 2003 – Amores y amores
* 2006 – El tiempo dirá
* 2009 – Volar por los tejados
* 2010 – Dígocho en galego
* 2011 – Cruzo los dedos

### Singlai

* 2011 – Que me quiten lo bailao

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lucía Pérez** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2012-12-05 iš Archive.is projekto

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Daniel Diges  *„Algo pequeñito"*** |  **Ispanijos atstovė Eurovizijoje**2011 | Po to:**Pastora Soler  *„Quédate conmigo"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Chan Junisas*خان يونس* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Chan JunisasChan Junisas

31°20′40″ š. pl. 34°18′10″ r. ilg.﻿ / ﻿31.34444°š. pl. 34.30278°r. ilg.﻿ / 31.34444; 34.30278﻿ (Chan Junisas)Koordinatės: 31°20′40″ š. pl. 34°18′10″ r. ilg.﻿ / ﻿31.34444°š. pl. 34.30278°r. ilg.﻿ / 31.34444; 34.30278﻿ (Chan Junisas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Palestinos vėliava Palestina |
| **Muchafaza** | Chan Juniso muchafaza |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 142 637  |
| **Plotas** | 54,56 km² |
| **Tankumas** (2007) | 2 614 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Chan Junisas |

**Chan Junisas** (arab. خان يونس = *Ḫān Yūnis*) – miestas Palestinoje, Gazos ruože, tarp Gazos ir Rafos, 4 km nuo Viduržemio jūros. Muchafazos centras. Miesto įžymybė – 1388 m. pastatytas karavansarajus. Verčiamasi prekyba, yra beduinų turgus. 2012 m. Chan Junise buvo didžiausias bedarbystės rodiklis visoje Palestinoje.

Istorija
--------

Iki XIV a. šioje vietoje buvo mažas kaimas, vadintas *Salqah*. 1388 m. Mameliukų emyras Junusas al Nuruzis čia pastatė karavansarajų, aplink kurį išaugo miestas, pavadintas emyro garbei. 1516 m. įvyko Chan Juniso mūšis, kuriame Osmanai nugalėjo Mameliukus. Pro čia Selimas I vedė kariauną Egiptan. Nuo XIX a. Chan Junisas tapo antras pagal dydį miestas krašte (po Gazos). XIX a. britai įkūrė tvirtovę.