recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***Tautinis romanas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Romanzo popolare |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Mario Monicelli |
| Metai | 1974 |
| Žanras | komedija, drama |
| Trukmė | 106 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Tautinis romanas** (it.  *Romanzo popolare*) – 1974 m. Italijoje sukurtas filmas.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

50-metis Džulijus susituokia su 17-mete Vinčenzina, vėliau jiedu susilaukia sūnaus. Vienos demonstracijos metu jis susipažįsta su jaunu policininku Džiovaniu. Kai po kurio laiko Džulijus išvyksta į komandiruotę, jis regi sapną, kuriame užklumpa Džiovanį kartu su Vinčenzina. Vėliau jam pavyksta išgirsti pokalbį tarp žmonos ir Džiovanio, iš kurio supranta, kad žmona yra įsimylėjusi policininką, nors ir atstumia jį. 

Įkvėptas to, kad jo varžovas buvo atstumtas, Džulijus nusprendžia apie viską išklausinėti žmoną. Ši prisipažįsta buvusi neištikima, tačiau pasirinkusi likti su vyru. Nors ir pavyduliaudamas, Džulijus sugeba su tuo susitaikyti.

Po kurio laiko Džulijus gauna anoniminį laišką, kuriame tvirtinama, kad jo žmona turi meilužį-policininką ir kad aplinkiniams tai vieša paslaptis. Jis pradeda įtarti, kad apie tai žino visi šeimos draugai ir išveja žmoną iš namų. Vėliau Džulijus vyksta į namus pas Džiovanį, kuris prisipažįsta parašęs laišką tam, kad išardytų judviejų šeimą. Vinčenzina, kuri tuo metu yra gretimame kambaryje ir girdi judviejų pokalbį, pabėga su vaiku nuo abiejų vyrų.

Praeina keletas metų. Džiovanis, gavęs paskyrimą į kitą miestą, ten sukuria šeimą. Vinčenzina tampa savarankiška moterimo, tačiau jai nesiseka santykiai su vyrais. Džulijus išeina į pensiją ir kas antrą savaitgalį gali matytis su savo sūnumi…

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Ugo Tognazzi – Džulijus
* Ornella Muti – Vinčenzina
* Michele Placido – Džiovanis
* Pippo Starnazza
* Nicolina Papetti
* Vincenzo Crocitti
* Alvaro Vitali
* Carla Mancini

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

* David di Donatello – geriausias scenarijus
* Italijos nacionalinis kino žurnalistų sindikatas (nominacijos) – geriausias aktorius (U. Tognazzi) ir geriausias antrojo plano aktorius (M. Placido)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Enrico Lancia (1998). *I premi del cinema*. Gremese Editore, 1998. ISBN 88-7742-221-1.
**Melniko aktas** – Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės ir Lenkijos karalystės susitarimas, sudarytas 1501 m. spalio 3 d. Petrakavo (į pietvakarius nuo Varšuvos) seime ir spalio 23 d. Lietuvos didžiojo kunigaikščio Aleksandro ir keliolikos Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės Ponų Tarybos narių atskirai patvirtintas Palenkės Melnike.

Sutartis
--------

Skelbiama, kad Lenkijos karalystė ir Lietuvos Didžioji Kunigaikštytė susijungia į vieną politinį vienetą (nedalomą kūną), turės bendrus pasitarimus (seimus), bendras valdovas turės ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio titulą. Per vainikavimą kartu būsią tvirtinamos abiejų valstybių bajorų teisės, visais atvejais jos teiks viena kitai pagalbą, abiejose valstybėse bus naudojami tokios pat vertės pinigai. 

Akte nurodyta, kad Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės Ponų Tarybos nariai, kiti didikai, žymesni bajorai turį tą naują uniją patvirtinti priesaikomis ir raštais tiek kartų, kiek bus reikalinga. Lietuvos didysis kunigaikštis Aleksandras, tvirtindamas susitarimo nuostatus, pasižadėjo pasirūpinti, kad visi Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės ponai juos priimtų ir savo antspaudais patvirtintų. Aktas iš esmės naikino Jogailaičių tėvonines teises į Lietuvos Didžiąją Kunigaikštytę. Lietuvos Didžioji Kunigaikštytė norėjo Lenkijos paramos 1499 m. prasidėjusiame nesėkmingame kare su puolančia Maskvos didžiąja kunigaikštyste, o Lenkija siekė sau pajungti Lietuvos Didžiąją Kunigaikštytę. 

1501 m. mirus Lenkijos karaliui Jonui Albrechtui, juo pagal Aktą spalio 4 d. tapo Aleksandras, bet Lenkijos karinė pagalba Lietuvos Didžiajai Kunigaikštytei buvo labai maža. Dėl Akto Lietuvos Didžiojoje Kunigaikštytėje kilo įtakingų didikų (Radvilos, Goštautai, Mykolas Glinskis) opozicija. Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės Seimas Lietuvos Brastoje 1505 m. atmetė Aktą kaip susitarimą, kuris siaurina šalies savarankiškumą ir kuriam Lietuvos Didžiosios Kunigaikštytės atstovai neturėję Seimo įgaliojimų. Aktyviausi Akto šalininkai Vilniaus vyskupas Albertas I Taboras, Trakų vaivada, žemės maršalka Jonas Jurgaitis Zaberezinskis ir Žemaitijos seniūnas Stanislovas Kęsgaila buvo pašalinti iš Ponų Tarybos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bronius Dundulis. *Melniko aktas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 48 psl.
Germanų dialektinių grupių paplitimas apie pirmuosius mūsų eros metus:
██ Šiaurės germanų kalbos

██ Ingevonų kalbos

██ Istevonų kalbos

██ Irminonų kalbos

██ Rytų germanų kalbos

**Ingevonų kalbos**, arba **Šiaurės jūros germanų kalbos**, – teorinė šiaurinių vakarų germanų kalbų grupė, kuriai priklauso senoji fryzų kalba, senoji anglų kalba, senoji saksų kalba ir jų dabartinės palikuonės. Pirmoje I tūkst. pr. m. e. pusėje ingevonų kalboms priešinamos istevonų (Reino – Vėzelio) ir irminonų (Elbės) vakarų germanų arealo kalbinės grupės.[1]

Pavadinimas
-----------

Pavadinimas „ingevonų kalbos" kilęs nuo ingevonų, senovės germanų kultūrinės grupės, arba genties, gyvenusios Šiaurės jūros pakrantėse. Kalbos atžvilgiu ši grupė nebuvo vienalytė, bet vis dėlto pasižymėjo daugybe bendrų bruožų. Matyt, ingevonai kalbėjo skirtingomis, bet tarpusavyje glaudžiai susijusiomis germanų tarmėmis. 

Pirmasis ingevonų kalbų grupę savo veikale „Nordgermanen und Alemanen" („Šiaurės germanai ir alemanai") 1942 m. pasiūlė išskirti vokiečių kalbininkas Frydrichas Maueris.

Ingevonizmai kitose germanų kalbose
-----------------------------------

*Ingevonizmai* – visuma reiškinių, kurie yra bendri vokiečių žemaičių tarmėms bei kitoms aplink Šiaurės jūrą išsidėsčiusioms germanų kalboms.

Svarbiausi yra šie ingevonizmai:

* *nėra antrojo priebalsių pokyčio*. Pavyzdžiui, ingev. *dat* – vok. *das*; angl. *o-**th**-er* – vok. *an-**d**-er*.
* *prieš priebalsius iškrenta sonantai **l**, **m** ir **n***. Pavyzdžiui, angl. *as* – vok. *a-**l**-s*; angl. *us* – vok.  *u-**n**-s*; angl. *other* – vok. *a-**n**-der*.
* *nėra dvibalsinimo*. Pavyzdžiui, angl. *my* – vok. *mein*, ingev *sin* – vok. *sein*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Сизова И. А.* Германские языки
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Physalia physalis** |
| --- |
| Portugališkasis laivelis (Physalia physalis)Portugališkasis laivelis (*Physalia physalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Duobagyviai  *( Cnidaria)* |
| Klasė: | Hidragyviai  *( Hydrozoa)* |
| Būrys: | Dilginamieji  *( Siphonophora)* |
| Šeima: | *Physaliidae*  *( Physaliidae)* |
| Gentis: | Fizalija  *( Physalia)* |
| Rūšis: | Portugališkasis laivelis  *( Physalia physalis)* |

 |
| Binomas |
| ***Physalia physalis***Linnaeus, 1758 |

**Portugališkasis laivelis** (lot. *Physalia physalis*) – duobagyvių (*Cnidaria*) tipo, dilginamųjų (*Siphonophora*) būrio rūšis.

Portugališkieji laiveliai plaukioja didelėmis (iki kelių tūkstančių) grupėmis. Gyvena vandens paviršiuje. Mėlynas oro burbulas, pripildytas dujų, atstoja „burę" (pneumatoforą) kyšančią virš vandens. Vėjas gali plukdyti jį kaip laivelį, tačiau kilus audrai, iš burbulo oras išeina ir gyvūnas panyra po vandeniu.

Dauginasi nelytiniu būdu.

Minta nedidelėmis (iki 30 cm) žuvimis, kurias pagauna dilginamosiomis ląstelėmis padengtais čiuptuvais. Paralyžiuota žuvis pernešama į polipų koloniją, esančią po oro burbulu, kur laimikis smulkinamas ir apdorojamas. Portugališkasis laivelis turi daugybę nuodingųjų kapsulių. Nuodai gali būti pavojingi žmogui (savo sudėtimi prilygsta kobros nuodams).

Portugališkasis laivelis užauga iki 9-35 cm skersmens, o čiuptuvai gali siekti 20 m ilgį. 

Paplitę visose šiltosiose jūrose, bet dažniausiai Ramiajame, Indijos vandenynuose ir Atlanto vandenyno įlankose.
Grafitis Luhanske (Ukraina).
„ПТН X̆ЛО", kampanija „Nepirk prekės rusiškos", Brovarai (Ukraina).
**Putin chuilo!** (ukr. *Путін – хуйло*, angl. *Putin khuilo!*) – per 2014 m. Krymo krizę ukrainiečių sukurta daina.

Ši daina buvo perdaryta iš senos futbolo klubo Charkovo „Metalìst" sirgalių skanduotės apie klubo Kijivo „Dinamo" prezidentą Igorį Surkisą. Pirmą kartą nuskambėjo per futbolo komandų Charkovo „Metalìst" ir Donecko „Šachtar" sirgalių demonstraciją prieš Rusijos karinę intervenciją Ukrainoje Charkove 2014 m. kovo 30 d. Vėliau skanduotę perėmė kiti Ukrainos futbolo klubai ir plačioji visuomenė.

2014 m. gegužę šią dainą viešai dainavo Ukrainos parlamento narys Olegas Liaško, o 2014 m. birželio 14 d. drauge su protestuotojais prie Rusijos ambasados Kijeve ją dainavo ir laikinai einantis Ukrainos užsienio reikalų ministro pareigas Andrijus Deščicia. Tai sukėlė Rusijos Federacijos pasipiktinimą ir diplomatinį skandalą.

Dainos tekstas
--------------

*Pu-tin chui-lo,   
la-la-la-la-la-la-la-la  
la-la-la-la-la-la-la-la  
la-la-la-la-la-la-la-la*

Galerija
--------

* Dainos atlikimas
* Valstybiniai numeriaiValstybiniai numeriai
* Automobilio tiuningasAutomobilio tiuningas
* Užrašai ant garažoUžrašai ant garažo
* Melodija su ukrainietišku tekstu.Melodija su ukrainietišku tekstu.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Russkij vojennyj korabl, idi na chuj!

Išnašos
-------

1. ↑  Украинские ультрас: глобальное перемирие, Ukrainska pravda, 2014 m. gegužės 19 d.
2. ↑  Это Харьков, детка, YouTube, 2014 m. kovo 30 d. (Tikrinta 2014-06-17)
3. ↑  Ляшко поет путин ХУЙЛО, YouTube, 2014 m. gegužės 16 d. (Tikrinta 2014-06-17)
4. ↑  Top Ukrainian Diplomat Calls Putin A "Dickhead", BuzzFeed, 2014 m. birželio 15 d. (Tikrinta 2014-06-17)
5. ↑  Глава украинской дипломатии выступил на митинге Archyvuota kopija 2014-06-15 iš Wayback Machine projekto. News Balt, 2014 m. briželio 15 d. (Tikrinta 2014-06-17)
6. ↑  Ukraine minister's abusive remarks about Putin spark diplomatic row, The Guardian, 2014 m. briželio 15 d. (Tikrinta 2014-06-17)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Putin chuilo!** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Tarybinė aviacinė bomba FAB-500 M54.
JAV 2000 svarų aviacinė bomba AN-M34.
**Laisvakritė bomba** (angl. *gravity bomb*) – aviacinė bomba, kuri neturi jokio variklio ar valdymo sistemos, todėl numesta krenta paprasta balistine trajektorija.

Tokios buvo visos aviacinės bombos, ir tik Antrojo pasaulinio karo antroje pusėje pradėtos naudoti pirmos valdomosios bombos. Iki XX a. 10-ojo dešimtmečio dauguma aviacinių bombų buvo laisvakritės.

Paskutinį XX a. dešimtmetį imta vis plačiau naudoti ypač taiklius šaudmenis. Prireikė naujo termino, kuriuo būtų vadinamos senosios netaikomos aviacinės bombos. Angliškai jos pradžioje buvo vadinamos *dumb bombs* 'bukosios bombos' ar *iron bombs* 'geležinės bombos', o vėliau imta vadinti *gravity bombs* 'sunkio jėgos bombos'.

Lėtakritės bombos
-----------------

Ypatingas laisvakričių bombų variantas yra *lėtakritės bombos*, kurių kritimo greitis sumažinamas didinant pasipriešinimą naudojant lėtintuvus – parašiutą, baliutą ar stabdančius „vainiklapius". Lėtintuvai ima veikti po to, kai bomba jau išmesta. Lėtintuvai sulėtina kritimą, sutrumpina bombos trajektoriją pirmyn lėktuvo skrydžio kryptimi. Lėtintuvai pailgina bombos kritimo trukmę, neleidžia lėktuvui nukentėti nuo nuosavos bombos sprogimo bombarduojant iš nedidelio aukščio. Lėtintuvai svarbūs ir bombarduojant branduolinėmis bombomis.

Lėtakričių bombų trūkumas – jos mažiau taiklios už paprastas laisvakrites bombas, be to, padidėja šansai, kad jas gali sušaudyti greitašaudėmis automatinėmis priešlėktuvinėmis patrankomis.
| Ingoda |
| --- |
| Ingoda Čitos apylinkėse Ingoda Čitos apylinkėse |
| **Ilgis** | 708 km |
| **Baseino plotas** | 37 200 km² |
| **Vidutinis debitas** | 123 m³/s |
| **Ištakos** | Chentėjaus kalnai |
| **Žiotys** | Šilka |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija |

**Ingoda** (rus. *Ингода*) – upė Rusijoje, Užbaikalės krašte; kairioji Šilkos upės ištaka (Amūro baseinas). Prasideda Chentėjaus kalnagūbryje krašto pietuose. Teka į šiaurės rytus; aukštupyje – siauru tarpekliu, vidurupyje – tarpukalnių įduba. Susilieja su Ononu ir sudaro Šilką.

Didžiausi intakai: Čita (kairysis), Olengujis (dešinysis).

Upė būna užšalusi lapkričio–balandžio mėnesiais. Slėnis daugelyje vietų pralaužtinis. Upė minta krituliais. Prie Ingodos įsikūręs Čitos miestas. Naudota miškų plukdymui, laivybai (žemiau Čitos).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Ingoda*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 164
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Aphrophoridae** |
| --- |
| Paprastoji seiliūgė (Philaenus spumarius)Paprastoji seiliūgė (*Philaenus spumarius*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Šešiakojai  *( Hexapoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Poklasis: | Sparnuotieji  *( Pterygota)* |
| Būrys: | Straubliuočiai  *( Hemiptera)* |
| Pobūris: | Cikadiniai  *( Cicadomorpha)* |
| Šeima: | Putinės cikados  *( Aphrophoridae)* |

 |

**Putinės cikados** (*Aphrophoridae*) – cikadinių (*Cicadomorpha*) vabzdžių šeima. Vabzdžiai vidutinio dydžio. Kūnas apaugęs retais plaukeliais. Priekiniai sparnai stori, odiški. Antenos trumpos, trinarės. Turi facetines akis ir 2 paprastąsias akeles. Blauzdos apskritos, su keletu dantelių vidinėje pusėje ir su dvigubu vainiku spyglių viršūnėje. Užpakalinės kojos šokamosios.

Lervos panašios į suaugėlius, tik neturi sparnų. Jos gyvena putų pavidalo išskyrose, kurias gamina specialios liaukos. Aptinkamos ant įvairių žolinių augalų, medžių ir krūmų. Siurbia lapų sultis. Žiemoja kiaušinėliai.

Europoje aptinkamos 29 rūšys. Lietuvoje rūšinė sudėtis neištirta. Dažnos yra šios rūšys: karklinė cikada (*Aphrophora salicina*), paprastoji seiliūgė (*Aphrophora spumaria*) ir kt.

Paprastosios seiliūgės išskyros

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Putinės cikados** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Alfonsas Daniūnas** |
| --- |
|  |
| VGTU rektorius Alfonsas Daniūnas |
| Gimė | 1955 m. kovo 12 d. (68 metai)Tomsko sk. Rusijoje |
|  |
| Veikla | Vilniaus Gedimino technikos universiteto (VGTU) rektorius, VGTU senato narys, Metalinių ir medinių konstrukcijų katedros profesorius |
| Sritis | Statybos mechanika |
| Organizacijos | VGTU Statybos fakultetas |
| Pareigos | VGTU rektorius |

**Alfonsas Daniūnas** (g. 1955 m. kovo 12 d. Tomsko sritis, Rusija) – Vilniaus Gedimino technikos universiteto (VGTU) rektorius, VGTU senato narys, Metalinių ir medinių konstrukcijų katedros profesorius.

Biografija
----------

1973 m. įstojo ir 1978 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto statybos inžinieriaus specialybę, liko čia dirbti VISI Statybos mechanikos katedros asistentu. 1981 m. įstojo į aspirantūrą ir 1985 m. apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją ir toliau dirbo institute vyr. dėstytoju.

Nuo 1991 m. VGTU Statybos fakulteto Metalinių konstrukcijų katedros docentas, o 1993 m. išrinktas Statybos fakulteto prodekanu, nuo 1994 m. VGTU prorektorius studijoms. Dėsto metalinių konstrukcijų skaičiavimą ir projektavimą. Nuo 2011 m. VGTU rektorius. 2016 m. perrinktas VGTU rektoriumi antrai kadencijai.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių interesų sritis: konstrukcijų analizė ir optimizacija, skaičiuojamoji mechanika, aukštosios mokyklos studijų organizavimas. Stažavosi Vokietijoje, Suomijos technikos universitetuose.

Paskelbė per 50 mokslo darbų, skaito pranešimus daugelyje tarptautinių konferencijų mokslo ir studijų klausimais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Amžiną" VGTU rektorių Romualdą Ginevičių keičia Alfonsas Daniūnas
2. ↑  Nuoroda į CV Archyvuota kopija 2009-06-02 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Mergaitė baseine
**Laisvalaikis** – laikas, nepriskiriamas tokiai privalomai veiklai kaip darbas (profesinė veikla, namų ruoša), mokymasis, valgymas, miegas. Kai kuriais atvejais nėra griežtos ribos tarp privalomų atlikti darbų ir laisvalaikio, kadangi kai kurie privalomi darbai gali būti atliekami ir laisvu nuo darbo metu, savo malonumui (pavyzdžiui, kokio nors ilgalaikio plano, teikiančio malonumą, vykdymas).

Plačiąja prasme laisvalaikis - socialinio gyvenimo, veiklos sritis, infrastruktūros dalis, pramogos.

Praleidimo būdai
----------------

Pagal aktyvumo lygį gali būti išskiriami tokie laisvalaikio praleidimo būdai kaip:

* **Aktyvus laisvalaikis** - siekiant kaip nors panaudoti savo energiją. Tai aktyvi rekreacija, hobis, atostogos, žaidimai, sportas savo malonumui.
* **Pasyvus laisvalaikis** - vengiant aktyvios veiklos. Tai gali būti ėjimas į kiną, televizoriaus žiūrėjimas ir kiti laiko praleidimo būdai. Pasyvus laisvalaikis yra geras atsipalaidavimo būdas nuo aktyvios veiklos.
| **Tedas Terneris** |
| --- |
|  |
| T. Terneris 2015 m. |
| Gimė | 1938 m. lapkričio 19 d. (84 metai)Sinsinatis, Ohajas Jungtinės Amerikos Valstijos |
|  |
| Veikla | verslininkas, filantropas |
| Sritis | žiniasklaida |
|  |
| Alma mater | Brauno universitetas |
| Žinomas (-a) už | CNN televizija,Geros valios žaidynės |
|  |
|  **Vikiteka** | Ted Turner |

**Tedas Terneris** (*Ted Turner*, arba *Robert Edward "Ted" Turner III*; g. 1938 m. lapkričio 19 d. Sinsinatyje, Ohajo valstijoje) – amerikiečių verslininkas, žiniasklaidos magnatas, filantropas. Milijardierius, „Forbes" žurnalo duomenimis, 2015 m. valdęs $2,2 mlrd. vertės turtą.

T. Terneris yra JAV televizijos žinių kanalo CNN, pagarsėjusio visą parą transliuojamomis žiniomis per kabelinę televiziją, įkūrėjas. Jo buvusi žmona – aktorė Jane Fonda.

Biografija
----------

T. Terneris gimė pasiturinčioje šeimoje. Buvo griežtai auklėjamas, išsilavinimą gavo internatinėje mokykloje. Mokėsi karo akademijoje, buvo įstojęs į JAV rytinės pakrantės universitetų sporto lygą. 1989 m. baigė Brauno universitete ekonomiką.

Tėvas nusižudė turėdamas klestinčią reklamos stendų kompaniją. Prie šio verslo buvo prisidėjęs ir sūnus Tedas. Galiausiai jis pradėjo verslą radijo bei televizijos srityje. 1975 m. vienas pirmųjų panaudojo kosminį palydovą transliuoti savo WTBS kanalui. 1977 m. jis įkūrė televizijos kanalą CNN, kuris 1980 m. pradėjo veikti visą parą. Perpirko ABC kanalą - pagrindinį CNN konkurentą. Taip dar dešimt metų CNN veikė be varžovo šioje rinkoje. 1986 m. įsigijo „MGM/UA Entertainment Company". Prisidėjo prie vaikų kanalo „Cartoon Network" kūrimo.

1990 m. įkūrė savo vardo labdaros fondą.

T. Terneris daug investavo į sportą. 1976 m. nusipirko Atlantos „Braves" beisbolo komandą, 1977 m. – NBA krepšinio komandą Atlantos „Hawks". Siekdamas mažinti šaltojo karo įtampą, 1986 m. įkūrė Geros valios žaidynes, kuriose varžėsi atletai iš didžiųjų šalių: Didžiosios Britanijos, Rusijos, JAV. Po 2001 m. šios žaidynės buvo nutrauktos dėl kritusio populiarumo.

Nuo jaunystės užsiėmė buriavimu, 1977 m. būdamas jachtos kapitonu, laimėjo Amerikos taurę.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Ted Turner***

* Asmeninė svetainė
* imdb.com: Ted Turner
* CNN įkūrėjo T. Ternerio sėkmės pamokos
Pustaisyklingiai briaunainiai:  
Archimedo kūnai, prizmės ir antiprizmės|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |
|  |  |  |  |

Pagal originalų apibrėžimą, **pustaisyklingis briaunainis** – toks briaunainis, kurio sienos yra taisyklingieji daugiakampiai, o viršūnės yra tranzityvios (pagal briaunainiui būdingą simetrijos grupę). Pustaisyklingiai briaunainiai pagal tranzityvumą yra paprasčiausi tolygieji briaunainiai, nes kiti pasižymi įvairesniu tranzityvumu (kvazitaisyklingieji – be viršūnių, dar yra tranzityvios briaunos, bet sienos netranzityvios; taisyklingieji – tranzityvūs visi trys elementai: viršūnės, sienos ir briaunos). Šis apibrėžimas remiasi labiau apibendrintu 1900 metais publikuotu matematiko Toroldo Goseto (*Thorold Gosset*) pustaisyklingių politopų apibrėžimu, bei 1973 metų Kokseterio (*H.S.M. Coxeter*) apibrėžimu.

Pustaisyklingiais briaunainiais yra laikomi:

* Trylika **Archimedo kūnų**;
* Begalinė aibė iškilų **prizmių**;
* Begalinė aibė iškilų **antiprizmių** (pastarųjų pustaisyklingę prigimtį aprašė dar Johanas Kepleris).

**Pustaisyklingį briaunainį** visiškai nusako jo viršūnės konfigūracijos planas, kitaip tariant, į viršūnę sueinančių daugiakampių sąrašas. Pavyzdžiui, užrašymas *3.5.3.5* nusako ikosidodekaedrą, kurio kiekvienoje viršūnėje pakaitomis sueina po du taisyklingus trikampius ir penkiakampius; o *3.3.3.5* reiškia penkiakampę antiprizmę. Šie briaunainiai neretai dar vadinami tiesiog „briaunainiai tranzityviomis viršūnėmis".

Po to, kai Gosetas paskelbė **pustaisyklingio** briaunainio sąvoką ir apibrėžimą, šio termino taikymas nebuvo nuoseklus, ypač skirtingai jis buvo taikomas daugiamačių politopų teorijoje. Kokseteris perėmė Goseto apibrėžimą, bet jį pritaikė visai tolygiųjų briaunainių klasei, o **pustaisyklingiams** liko tik mažiausiai simetriškų briaunainių poaibis, kurio figūroms būdingas tiktai viršūnės tranzityvumas.

Nors įvedus apjungiančią tolygiųjų briaunainių klasę ir buvo išspręsta didelė dalis įvairių su briaunainių klasifikavimu susijusių problemų, vis dar iškyla svarstymai, kaip skirstyti briaunainius į klases. Nepaisant visko, šiuo metu plačiausiai pripažįstama tolygiųjų briaunainių klasė, kurią sudaro trys poklasiai: taisyklingieji briaunainiai (jei yra tranzityvios viršūnės, sienos ir briaunos), kvazitaisyklingieji (jei yra tranzityvios viršūnės ir briaunos, bet sienos netranzityvios) ir **pustaisyklingiai** (jei tranzityvios vien viršūnės, o sienos ir briaunos netranzityvios).

Išnašos
-------

1. ↑  Thorold Gosset *On the Regular and Semi-Regular Figures in Space of n Dimensions*, Messenger of Mathematics, Macmillan, 1900
2. ↑  Coxeter, H.S.M. *Regular polytopes*, 3rd Edn, Dover (1973)
3. ↑  Elte, E. L. (1912), *The Semiregular Polytopes of the Hyperspaces*, Groningen: University of Groningen

Nuorodos
--------

* Semiregular Polyhedron
* George Hart: Archimedean Semi-regular Polyhedra
* David Darling: semi-regular polyhedron Archyvuota kopija 2006-12-09 iš Wayback Machine projekto.
* polyhedra.mathmos.net: Semi-Regular Polyhedron
* Encyclopaedia of Mathematics: Semi-regular polyhedra, uniform polyhedra, Archimedean solids
| **Alfonsas Dirsė** |
| --- |
| Gimė | 1915 m. balandžio 29 d.Daugai, Trakų apskritis |
| Mirė | 1993 m. birželio 1 d. (78 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Elena Dirsienė (Mažrimaitė) |
|  |
| Veikla | gydytojas chirurgas |
| Partija | 1950 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1941 m. Vytauto Didžiojo universitetas |

**Alfonsas Dirsė** (1915 m. balandžio 29 d. Dauguose – 1993 m. birželio 1 d. Vilnius) – Lietuvos gydytojas chirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

Žmona dainininkė Elena Dirsienė (Mažrimaitė).

1941 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą. Dirbo chirurgu Klaipėdoje. 1953–1957 m. LSSR sveikatos apsaugos ministro pirmasis pavaduotojas, 1957–1960 m. sveikatos apsaugos ministras. 1957–1985 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, nuo 1971 m. profesorius. 1968 m. medicinos mokslų daktaras.

Mokslinė veikla
---------------

1961 m. pirmasis Lietuvoje pradėjo naudoti lavsano protezus arterijoms atkurti. 1962 m. arterijų rekonstrukcijai panaudojo paties ligonio venas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Alfonsas Dirsė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. - 434
2. ↑  *Alfonsas Dirsė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. - 804 psl.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Bronislovas Penkauskas** | **LSSR Sveikatos apsaugos ministras**1957–1960 m. | Po to:**Vytautas Kleiza** |
| Fadaengo nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| **Vieta:** | Tailandas |
| 

Žemėlapis rodantis Fadaengo nacionalinis parkas vietą.Fadaengo nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 19°37′44″ š. pl. 98°57′25″ r. ilg.﻿ / ﻿19.62889°š. pl. 98.95694°r. ilg.﻿ / 19.62889; 98.95694Koordinatės: 19°37′44″ š. pl. 98°57′25″ r. ilg.﻿ / ﻿19.62889°š. pl. 98.95694°r. ilg.﻿ / 19.62889; 98.95694 |
| **Plotas:** | 1 154,92 km² |
| **Įkurtas:** | 2000 |

**Fadaengo nacionalinis parkas** (taj. อุทยานแห่งชาติผาแดง) – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Čiangmajaus provincijoje. Parkas įkurtas 2000 m. lapkričio 2 d.

Vieta
-----

Parkas užima 1 154,92 km² plotą ir yra kalnuotoje vietovėje Mianmaro pasienyje. Aukščiausias parko kalnas – Pukfakka (Puk Phak Ka) 1 794 m (19°37′59.3″ š. pl. 98°48′59.8″ r. ilg.﻿ / ﻿19.633139°š. pl. 98.816611°r. ilg.﻿ / 19.633139; 98.816611).

Flora ir fauna
--------------

Fadaengo nacionaliniame parke vyrauja:

* Mišrus miškas;
* Lapuočių miškas;
* Visžalis miškas.

Iš retų augalų parke sutinkama: michelija (*Michelia floribunda*), aukštasis sparnenis (*Dipterocarpus alatus*), bukalapis sparnenis (*Dipterocarpus obtusifolius*), kvapioji hopėja (*Hopea odorata*), cinamonas (*Cinnamomum iners*), baltasis svimburis (*Schima wallichii*), Vietnaminė pušis (*Pinus merkusii*), gumbuotasis sparnenis (*Dipterocarpus tuberculatus*), stambiavaisis koralmedis (*Pterocarpus macrocarpus*), morinda (*Morinda coreia*), krausva (*Lagerstroemia tomentosa*) ir (*Lagerstroemia venusta*), paprastoji skėtra (*Chukrasia tabularis*), rudoji šorėja, *shorea siamensis*, jonamedis (*Cratoxylum maingayi*), plaukuotasis viršūklis (*Terminalia chebula*), (*Careya sphaerica*) ir tikrasis bambukas (*Bambusa bambos*). Parke gyvena įvairių rūšių paukščiai: vikšralesinių (*Pericrocotus flammeus*) ir (*Pericrocotus brevirostris*), (*Chloropsis hardwickii*), (*Phaenicophaeus tristis*), (*Dicrurus aeneus*), (*Dicrurus leucophaeus*), (*Lanius cristatus*), (*Lanius tephronotus*), šelmeninė kregždė ir kt.

Įžymiausios vietos
------------------

* Si Sang Wano (Si Sang Wan) krioklys (19°37′44.6″ š. pl. 98°57′20.5″ r. ilg.﻿ / ﻿19.629056°š. pl. 98.955694°r. ilg.﻿ / 19.629056; 98.955694).
* Pangtongo (Pang Tong) krioklys.
* Krabo (Krab), Longo (Long) ir Taptao (Tap Tao) urvai.

Išnašos
-------

1. ↑  Morinda coreia
2. ↑  Shorea siamensis Archyvuota kopija 2014-01-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Careya sphaerica
4. ↑  Chloropsis hardwickii Archyvuota kopija 2007-08-28 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Phaenicophaeus tristis Archyvuota kopija 2009-08-17 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  Dicrurus aeneus Archyvuota kopija 2007-09-18 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑  Dicrurus leucophaeus Archyvuota kopija 2011-08-11 iš Wayback Machine projekto.
8. ↑  Lanius cristatus Archyvuota kopija 2009-08-17 iš Wayback Machine projekto.
9. ↑  Lanius tephronotus Archyvuota kopija 2009-08-17 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Parko svetainė Archyvuota kopija 2015-05-24 iš Wayback Machine projekto.
* Tailando nacionaliniai parkai Archyvuota kopija 2013-05-23 iš Wayback Machine projekto.
Smilkalinė prie vienos iš Taipėjaus šventyklų
**Smilkalinė** – indas, skirtas smilkalų deginimui religinių apeigų, praktinės magijos seansų metu, buityje. Jos gali būti įvairiausios formos ir dydžio, pagamintos iš skirtingų medžiagų, pradedant masinės gamybos paprastais keraminiais puodeliais ir baigiant išskirtinio puošnumo vienetiniais raižytais sidabro ir aukso indais. Daugelyje pasaulio kultūrų smilkalų deginimas nuo seno turėjo dvasinę ir religinę prasmę, tikėta kvapiųjų medžiagų gydomosiomis savybėmis, ir tai atsispindi tam skirtų gaminių dizaine ir puošyboje.

Naudojimas
----------

Naudojant buityje granuliuotas smilkymui skirtas aromatines medžiagas, jų uždegimui paprastai yra tam skirti nedideli medžio anglių briketai. Padegus tokio briketo kraštą, jis patalpinamas į smilkalinę, ten liepsna užgesinama. Žarijoms išplitus per visą anglies plotą, galima ant jos padėti smilkalus. Smilkstančių medžiagų dūmas ir kvapai skverbiasi pro indo gaubtuve esančias ertmes.

Krikščioniškose bažnyčiose religinių ritualų praktikoje plačiai naudojamos siūbuojamosios smilkalinės – smilkytuvai.

Taip pat gaminamos smilkalinės, pritaikytos naudojimui su smilkalų lazdelėmis. Šiuo atveju tai pailgos plokščios formos plonos lėkštutės iš medžio, metalo ar keramikos, viename gale užlenktos, su skylėmis, smilkalų padėjimui.

* Senovės Egipto rankos formos smilkalinė
* Mitologinio *qilino* formos kiniška smilkalinė (Čingų dinastija)
* Japoniškas rinkinys
* Majų smilkalinė
* Vietnamietiškas rinkinys (smilkalinė kairėje)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Smilkalinė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Hanų dinastijos smilkalinės
* Smilkalų naudojimo praktika Katalikų bažnyčioje Archyvuota kopija 2012-09-12 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Facija** – uoliena su specifinėmis charakteristikomis, kurios atspindindi uolienos susidarymo aplinką.

Facijų tipai
------------

### Nuosėdinės facijos

Apibendrintai facijos atskiriamos pagal uolienas, tačiau, kai tiriamos tik uolienų litologinės ar petrologinės charakteristikos, kaip antai grūdelių dydis, struktūros, tekstūros ir kt. tokios facijos vadinamos *litofacijomis*. Kai uolienose yra ir fosilijų – *biofacijos*.

Šių facijų tipai gali būti detaliau suskirstyti pagal uolienų specifines charakteristikas, pavyzdžiui, įkipai sluoksniuota oolitinė klintis.

Naudojant facijų metodą galima atkurti geologines sąlygas, kuriose susiformavo uolienos.

### Metamorfinės facijos

Mineralų seka, kuri susiformuoja vykstant metamorfizmui. Nusako slėgį ar slėgių intervalus, prie kurių susiformuoja tam tikri mineralai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| „We Want Eazy" |
| Eazy-E singlas |
| iš albumo *Eazy-Duz-It* |
| Išleistas | 1989 m. |
| Formatas | Vinilinė plokštelė, CD singlas |
| Įrašytas | 1988 m. |
| Žanras | Gangsta-rap |
| Trukmė | 5:02 |
| Įrašų kompanija | Ruthless Records, Priority Records |
| Autorius | Ice Cube  MC Ren |
| Prodiuseris | Dr. Dre ir DJ Yella |
| Eazy-E singlų chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „Eazy-Duz-It"  (1989 m.) | „**We Want Eazy**"  (1989 m.) | „Only If You Want It"  (1992 m.) |

 |

„**We Want Eazy**" – Eazy-E singlas iš jo debiutinio albumo „Eazy-Duz-It", kurį kartu atlieka grupės N.W.A. nariai Dr. Dre ir MC Ren. Dainą prodiusavo Dr. Dre ir DJ Yella. Daina taip pat buvo įtraukta į jo geriausių hitų albumą „Eternal E".

Dauguma dainos pasiskolinta iš 1977 m. grupės Bootsy Rubber dainos „Ahh… The Name Is Bootsy, Baby!".

Muzikinis klipas
----------------

Muzikinis „We Want Eazy" klipas buvo išleistas 1989 m. Klipo veiksmas prasideda kalėjimo kameroje, kur Ice Cube ir Eazy-E kalbasi vienas su kitu. Kai daina prasideda, Eazy-E bėga nuo policininko, kuris jį gaudo ir tuo metu pameta kepurę. Kiti klipo veiksmai susideda iš Eazy-E dainuojančio ant scenos.
| Eketė |
| --- |
|  Eketė nuo Mazūriškių-Radailių kelio tilto |
| **Ilgis** | 23,1 km |
| **Baseino plotas** | 96,3 km² |
| **Vidutinis debitas** | 1,08 m³/s |
| **Ištakos** | Žvirblių apylinkės |
| **Žiotys** | Danė |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Eketė |

**Eketė** – upė vakarų Lietuvoje, Klaipėdos rajone; Danės kairysis intakas. Prasideda Žvirblių apylinkėse, šalia kelio Gargždai-Kretinga. Teka vakarų kryptimi, įteka į Danę 16 km nuo jos žiočių, į rytus nuo Kalnuvėnų.

Intakai – Griežupis, Baukštė (kairieji), Župė, Cinkupis (dešinieji).

Vaga vingiuota. Vidutinis nuolydis 218 cm/km. Ant upės įrengtas 36 ha Laukžemių tvenkinys. Prie Eketės esančios gyvenvietės: Plikiai, Radailiai, Laukžemiai.

Upėvardis (dar žinomas kaip *Eketis, Eketys*) kilo nuo žodžio *eketė* („prakirsta skylė lede").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Eketė (upė)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 494
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
|  |
| --- |
| „We Will Rock You" |
|  |
| Queen singlas |
| iš albumo *News of the World* |
| Išleistas | 1977 m. spalio 7 d. |
| Formatas | 7" plokštelė |
| Žanras | Arena rock |
| Trukmė | 2:02 |
| Įrašų kompanija | EMI · Elektra |
| Autorius | Brian May |
| Prodiuseris | Queen · Mike Stone |
| Queen singlų chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| „Long Away"  (1977) | „We Are the Champions" / **„We Will Rock You"**  (1977) | „Spread Your Wings"  (1978) |

 |

**„We Will Rock You"** – grupės „Queen" singlas, išleistas kartu su 1977 m. albumu „News of the World". Šią dainą parašė Brian May.

Žurnalas „Rolling Stone" 2004 m. šiai dainai skyrė 330-ąją vietą tarp 500 geriausių visų laikų dainų, o JAV muzikos pramonės asociacija „We Will Rock You" paskyrė 124-ąją vietą tarp geriausių XX amžiaus dainų. 2009 m. ši daina buvo įrašyta į „Grammy" šlovės galeriją.

Išskyrus paskutines dainos 30 sekundžių, kai May atlieka gitaros solo, visa daina yra sudaryta iš ritmingo plojimo ir trepsėjimo kojomis. Kadangi ši daina buvo išleista kartu su „We Are the Champions", koncertų metu „Queen" dažnai jas atlikdavo sujungtas viena po kitos. Nuo to laiko šios abi dainos yra tapusios įvairių sporto ir kitų sričių renginių himnais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  GRAMMY Hall Of Fame Archyvuota kopija 2011-08-29 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Song Review
| **Arvydas Mockus** |
| --- |
| Gimė | 1960 m. vasario 5 d. (63 metai)Lietuva Jurbarkas |
| Vaikai | Daumantas, Dovaldė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos komunistų partija  Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Kauno politechnikos institutas |

**Arvydas Mockus** (g. 1960 m. vasario 5 d. Jurbarke) – Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1978 aukso medaliu baigė Tauragės IV-ą vidurinę mokyklą, jaunųjų fizikų mokyklą „Fotonas", jaunųjų matematikų mokyklą. 1983 m. su pagyrimu baigė Kauno A. Sniečkaus politechnikos institutą, inžinierius.

1983 m. Šiaulių televizorių gamyklos inžinierius, 1984–1989 m. Šiaulių komjaunimo komiteto trečiasis, antrasis, pirmasis sekretorius, rinkimuose rėmė Sąjūdžio Šiaulių miesto taryba. 1989 m. Sąjūdžio miesto tarybos narys, atsakingas už jaunimo reikalus, pirmasis šalyje panaikino Šiaulių komjaunimo organizaciją ir pasitraukė iš politikos. Jo iniciatyva buvo surengtas mitingas prieš Zoknių karinį aerodromą. Laikraščių „Nelabai įdomus mūsų momentas", „Grožis, jėga, sveikata" steigėjas ir leidėjas, Šiaulių televizijos steigėjas. Buvo įkūręs vieną pirmųjų Lietuvoje jaunimo kavinę „Aušrinė", kur vykdavo teminiai vakarai. UAB „Arvirida" direktorius; LR Seimo nario E. Žakario padėjėjas-sekretorius.

Nuo 2004 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių skyriaus narys. 2008–2011 m. ir nuo 2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.
Verslo darbdavių konfederacijos tarybos narys. Vaikai Daumantas, Dovaldė.

Nuo 2012 m. Seimo narys. Archyvuota kopija 2013-11-22 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Laura Auksaitytė. Arvydas Mockus: Ieškau jaunystės eliksyro. Šiauliai plius. 2007-01-19
2. ↑  Arvydas Mockus. LSDP Šiaulių skyrius[neveikianti nuoroda]
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2012-12-30 iš Wayback Machine projekto.
**Mechanizmas** – prietaisas, sukonstruotas taip, kad paverstų teikiamas jėgas ir judėjimą į norimos išeigos jėgas ir judėjimą. Mechanizmai paprastai sudaryti iš judančių dalių, pvz.: krumpliaratis, krumpliaračių sistema, diržas, grandinės pavaros, kumštelis, taip pat iš sujungimo dalių, trinties įtaisų – stabdžiai ir mova ir struktūrinių detalių – rėmas, sklendė, tepalai ir plombos. Dar gali būti ir specialių mašinos detalių – kaiščių, smaigių ir raktų.
Kai judesį keisti padeda ir skysčiai, mechanizmai vadinami hidrauliniais, kad dujos – pneumatiniais.
Mechanizmas paprastai yra dalis didesnio proceso arba mechaninės sistemos. Kartais visa mašina gali būti vadinama mechanizmu. Pavyzdžiai būtų vairavimo mechanizmas automobiliuose arba laikrodžio sukimosi mechanizmas.
Sudėtiniai mechanizmai yra mašinos.

Schematinis lėktuvo pavaros mechanizmas.

Mechanizmų tipai
----------------

Nuo Archimedo laikų iki Renesanso mechanizmai buvo konstruojami iš paprastųjų mechanizmų: svertas, skridinys, sraigtas, ratas ir ašis ir nuožulnioji plokštuma. Reuleaux, kuris buvo susitelkęs į kūnus, jungtis tarp kūnų pavadino kinematinėmis poromis arba sandūromis.

Norint panaudoti geometriją studijuojant mechanizmų judėjimą, sandūros yra modeliuojamos kaip kieti kūnai. Tai reiškia, kad atstumas tarp sandūrų tarytum nesikeičia, kai mechanizmas juda, jungtys nėra lanksčios. Tuo tarpu santykinis judėjimas tarp taškų, sujungtų jungtimis, yra dėl kinematinės poros, kuri jungia juos.

Kinematinės poros arba sandūros užtikrina idealų ryšį tarp dviejų jungčių, tokių kaip. Mechanizmas yra tvirtų jungčių ir kinematinių porų surinkimas.

Mechanizmų grandys
------------------

Mechanizmą sudarantys judamai sujungti kietieji kūnai vadinami grandimis. Kiekviename mechanizme yra nejudama grandis, vadinama stovu. Daugelyje mechanizmų grandžių deformacijos būna mažos ir nedaro įtakos mechanizmo veikimui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  J. J. Uicker, G. R. Pennock, and J. E. Shigley, 2003, **Theory of Machines and Mechanisms,** Oxford University Press, New York.

Nuorodos
--------

* Machines and Mechanisms Wiki Archyvuota kopija 2011-09-16 iš Wayback Machine projekto.
**Zita Alinskaitė-Mickonienė** (g. 1939 m. lapkričio 5 d. Pūstapėdžiai, Vilkaviškio apskritis) – Lietuvos dailininkė tekstilininkė.

Biografija
----------

1969 m. baigė Lietuvos dailės institutą, mokytojai Vladas Daujotas, Zenonas Varnauskas, Sofija Veiverytė. 

1969–1974 m. Lentvario kilimų fabriko dailininkė.

Kūryba
------

Nuo 1970 m. dalyvauja parodose Lietuvoje ir užsienyje. Sukūrė 20 masinės gamybos žakardinių kilimų projektų, monumentalių gobelenų visuomeniniams interjerams, parodinių tekstilės kompozicijų.

Ankstyvųjų kūrinių kompozicija grindžiama stilizuotomis, dažnai simbolinėmis žmonių figūromis, vėlesniųjų – minimalistinė, iš keleto asociatyvių motyvų monochrominiame fone. Kūryboje plėtojama santūri tautodailės raiška.

Svarbiausi kūriniai
-------------------

* Jaunystė, 1972 m.
* Pradalgėliai, 1975 m.
* Šventė, 1979 m. Trakų pilis
* Išeinantis kalnas, 1980 m.
* Jūros balsas, 1982 m.
* Gimtoji žemė-Sūduva, 1984 m.
* Žemės ritmai, 1987 m.
* Giesmė Baltijai, 1988 m. Lietuvos ambasada Maskvoje

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lijana Šatavičiūtė. *Zita Alinskaitė-Mickonienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 306 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Eišiškių herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 1997-12-09* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Eišiškių herbas** – vienas iš Eišiškių heraldikos atributų.

Aprašas
-------

Herbo mėlyname lauke vaizduojama ant sidabrinio pusmėnulio stovinti ir prie krūtinės kūdikėlį Jėzų laikanti Švč. Mergelė Marija. Ją supa liepsnojantis aukso spindulių ir šešiakampių žvaigždučių ratas. Abi figūros natūralios spalvos su aukso karūnomis. Marijos drabužiai sidabriniai, kraštai papuošti auksu.

Istorija
--------

Eišiškių miesto savivalda turbūt susikūrė Ketverių metų seimo laikotarpiu, nes 1792 m. minimi laisvojo miesto pareigūnai. Svarstant Eišiškių simboliką, vietos gyventojams pageidaujant, nutarta vaizduoti Švč. Mergelę Mariją su kūdikėliu. Šis motyvas pasirinktas neatsitiktinai. Eišiškėse Švč. Mergelę Mariją garbina iš seno. Ji yra tapusi parapijos globėja, be to, bažnyčioje saugomas pagarsėjęs jos paveikslas.

Herbo etalono autorius – dailininkas Arvydas Každailis. Lietuvos Respublikos Prezidentas herbą 1997 m. gruodžio 9 d. patvirtino dekretu Nr. 1471.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Eišiškių vėliava
| **Zinaida Sviderskienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1945 m. rugsėjo 14 d. (77 metai)Babrungas, Plungės valsčius |
| Tėvas | Vaclovas Žilevičius |
| Motina | Joana Pakalniškytė |
| Sutuoktinis (-ė) | Vytautas Sviderskis |
| Vaikai | Vytautas, Gražina |
|  |
| Alma mater | 1968 m. Vilniaus universitetas |

**Zinaida Genovaitė Žilevičiūtė-Sviderskienė** (g. 1945 m. rugsėjo 14 d. Babrunge, Plungės valsčius, Telšių apskritis) – astrofizikė, pirmoji Lietuvos moteris, apsigynusi daktaro laipsnį astrofizikos srityje.

Biografija
----------

1968 m. su pagyrimu baigė Vilniaus universitetą. 1972 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatė (Žvaigždžių klasifikacija sistemoje UPXYZVS).

1968–1992 m. dirbo Lietuvos mokslų akademijos Fizikos institute (iki 1977 m. Fizikos ir matematikos institutas); 1977 m. vyresnioji mokslo darbuotoja. 1992–1997 m. Vilniaus planetariumo direktorė.

Parašė, sudarė ir redagavo per 10 astronomijos populiarinamųjų leidinių, daugelio astronomijos populiarinamųjų straipsnių autorė. 1989–1990 m. tęstinio leidinio „Lietuvos dangus" sudarytoja. Nuo 1994 m. laikraštyje „Lietuvos aidas" rengė savaitinį astronomijos puslapį „Po žvaigždėtu skliautu". „Vilniaus astronomijos biuletenio" redaktorių kolegijos narė. Publikavo pasakojimus astronomijos tematika vaikams skirtame žurnale „Genys".

Po aktyvios mokslinės veiklos gyvena Vilniuje, tapo. Tarptautinės menininkų asociacijos astronomijoje (*International Association of Astronomical Artists*) narė.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių darbų sritys – žvaigždžių fotometrija ir žvaigždžių sistemų integrinė fotometrija, astronomijos mokslo populiarinimas. Sukalibravo Vilniaus astrofotometrinę sistemą pagal spektrines klases ir absoliučiuosius ryškius. Sukūrė metodą tolimų galaktikų tipui nustatyti ir raudonajam poslinkiui matuoti. Astronomės garbei pavadintas asteroidas Nr. 154932.

Bibliografija
-------------

* Naujausi astrofizikos pasiekimai: medžiaga lektoriui. – Vilnius: Žinija, 1977. – 19 p.
* Astronomijos abėcėlė / dail. Valentinas Ajauskas. – Vilnius: Mokslas, 1980. – 214 p.: iliustr.
* Žvaigždynai / dail. Valentinas Ajauskas. – Vilnius: Mokslas, 1983. – 214 p.: iliustr.
* Lietuvos astronomija: straipsnių rinkinys / dail. Izaokas Zibucas. – Vilnius: Mokslas, 1984. – 255 p.: iliustr.
* Kosmosas, orai, sveikata: medžiaga lektoriui. – Vilnius: Žinija, 1988. – 20 p.
* Kitų žvaigždžių planetos. – Kaunas: Šviesa, 1999. – 66 p.: iliustr. – ISBN 5-430-02884-3
* Planetos, žvaigždės, galaktikos. – Kaunas: Šviesa, 2002. –131 p.: iliustr. – ISBN 5-430-03022-8

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  *Zinaida Sviderskienė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 142
5. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Arzamasasrus. *Арзамас* |
| --- |
|              |
| *Prisikėlimo soboras* |
|  |
| 

ArzamasasArzamasas

55°28′00″ š. pl. 43°52′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.46667°š. pl. 43.86667°r. ilg.﻿ / 55.46667; 43.86667﻿ (Arzamasas)Koordinatės: 55°28′00″ š. pl. 43°52′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.46667°š. pl. 43.86667°r. ilg.﻿ / 55.46667; 43.86667﻿ (Arzamasas) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Žemutinio Naugardo sritis Žemutinio Naugardo sritis |
| **Rajonas** | Arzamaso rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 109 500  |
|  |
|  **Vikiteka** | Arzamasas |

**Arzamasas** – miestas Rusijoje, Žemutinio Naugardo srityje, apie 100 km į pietus nuo Žemutinio Naugardo, prie Tiošos upės (Okos intakas); rajono centras.

Komunalinių mašinų, spec. automobilių ir jų dalių (Arzamaso mašinų gamykla), lengvosios pramonės, medicinos, aviacinės įrangos, karinės technikos, radijo detalių, gelžbetonio konstrukcijų gamyba, siuvimo, veltinių, maisto pramonė. Pedagoginis institutas, Žemutinio Naugardo technikos universiteto filialas. Dramos, operos, jaunojo žiūrovo teatrai. Planetariumas. Memorialinis Arkadijaus Gaidaro muziejus, istorijos ir meno muziejus. Viešpaties Prisikėlimo soboras (1643 m.), Šv. Elijo cerkvė (1746 m.; dabar kraštotyros muziejus), Prisikėlimo soboras (1814-42 m.).

Istorija
--------

Arzamasas įkurtas 1578 m. Miesto teisės suteiktos 1719 m. 1802–1862 m. veikė Arzamaso tapybos mokykla.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Ekdromai** (gr. ekdromos, dgs. *ekdromoi*) – senovės Graikijos lengvieji hoplitai. Jų pavadinimas reiškia 'išbėgikai', nes jie galėdavo išbėgti iš falangos rikiuotės ir kautis ne rikiuotėje, jei to prireikdavo. Ekdromai paprastai būdavo greiti, lengvai šarvuoti (aspis ir bronzinis šalmas), ginkluoti ietimi ir trumpu kalaviju. Ekdromais vadino bet kokius hoplitus, gebančius naudoti ekdromų taktiką – išėjimą iš rikiuotės ir kovimąsi ne rikiuotėje.

Falangos rikiuotėje ekdromai kaudavosi kaip ir visi hoplitai, bet įsakyti galėdavo išbėgti iš rikiuotės ir kautis atskirai. Toks poreikis kildavo ginantis nuo priešo skirmišerių trikdomojo apšaudymo, valant teritoriją, kuria žygiuoja falanga, užimant svarbius mūšio lauko taškus, persekiojant sumuštus priešininkus. Jų lengvumas nebūdavo pakankamas, kad garantuotų kirstynes su skirmišeriais, bet jie galėdavo šiuos nuvaryti ir apvalyti judėjimo maršrutą. Psilai ir peltastai nesiveldavo į kirstynes su ekdromais, kadangi šie, net neturėdami šarvų, buvo žymiai geriau paruošti tokioms kautynėms. Tuo tarpu barbarų pėstininkai neretai įsitraukdavo į tokius susirėmimus. 

Ksenofontas naudojo ekdromus *Dešimties tūkstančių* žygyje kad apsisaugotų nuo gausių barbarų karių, kurie suardydavo graikų kolonas. Tai ne sykį minima jo veikale „Anabazė" (gr. Ἀνάβασις).
| **Arvydas Morkūnas** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. rugpjūčio 24 d. (87 metai)Vaiguva, Kaišiadorių rajonas |
|  |
| Veikla | visuomenės, politinis bei partinis veikėjas |
| Partija | 1960 m. SSKP, 1990 m. LDDP, 2001 m. LSDP |
|  |
| Alma mater | 1967 m. Vilniaus aukštoji partinė mokykla |

**Arvydas Morkūnas** (g. 1935 m. rugpjūčio 24 d. Vaiguvoje) – Lietuvos ir Šiaulių rajono visuomenės, politinis bei partinis veikėjas.

Biografija
----------

1958–1963 m. komjaunimo ir partinis darbuotojas Kaišiadorių rajone. 1967 m. baigė Aukštąją partinę mokyklą. 1967–1973 m. dirbo LKP Šiaulių rajono komitete, 1973 m. jo sekretorius, 1973–1978 m. II sekretorius. 1978–1990 m. Šiaulių rajono LDT Vykdomojo komiteto pirmininkas. 1999 m. individualios įmonės „Rega" savininkas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šiaulių rajono skyriaus narys.

2000–2003 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos ir valdybos narys (LDDP sąraše), biudžeto, finansų ir valdymo komiteto pirmininkas. 2005–2007 m. Šiaulių rajono savivaldybės tarybos narys (LSDP sąraše).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Šemeta. *Arvydas Morkūnas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. - 146