recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kalėdų nebus**| 
Pirmojo originalaus leidimo viršelis |
| **Autorius** | John Grisham |
| **Šalis** | JAV |
| **Žanras** | Humoristinis romanas |
| **UDK:** | 820(73)-31 |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | Skipping Christmas |
| **Šalis** | JAV |
| **Kalba** | anglų |
| **Leidykla** | Doubleday |
| **Išleista** | 2001 m. |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 198 |
| **ISBN:** | 0385505833 |
| **ISBN-13:** | 9780385505833 |
| **OCLC:** | 54083800 |
| **Pirmasis lietuviškas leidimas** |
| **Pavadinimas** | Kalėdų nebus |
| **Leidykla** | Jotema |
| **Išleista** | 2006 m. |
| **Vertėja** | Edita Mažonienė |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 172 |
| **ISBN:** | 9955-13-097-0 |

**Kalėdų nebus** (angl. *Skipping Christmas*) – amerikiečių rašytojo John Grisham humoristinis romanas, išleistas 2001 m. ir užėmęs pirmąją vietą „New York Times" metų bestselerių sąraše.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Du pagyvenę sutuoktiniai, likus mėnesiui iki Kalėdų išleidžia savo vienturtę dukrą į Peru, kur ji mokys indėnų vaikus. Vos išlydėjes dukrą, Liuteris Krenkas nusprendžia šiemet Kalėdų nešvęsti, o išvažiuoti į kruizą po Karibų jūrą. Jo žmona irgi pritaria šiai minčiai, tačiau kaimynai ir visi bendradarbiai į juos pradeda žiūrėti kreivai ir visokiais būdais ragina neignoruoti didžiausios metų šventės. Tačiau Krenkai laikosi savo.

Bet Kūčių dieną dukra Bleira paskambina tėvams ir pasako, kad jau yra Majamyje ir už kelių valandų bus namie, be to ji Peru susirado sužadėtinį ir nori jam parodyti kaip Kalėdos švenčiamos JAV.

Po tokios žinios Krenkai vos neišsikrausto iš proto, parduotuvės tuščios, o jie nieko neturi – nei maisto, nei eglės. Tačiau kaimynai, kuriems Kalėdos šventas reikalas atskuba į pagalbą ir padeda vos per porą valandų pasiruošti.

Šaltiniai
---------

1. ↑
Niujorko policijos kateris
**Policijos kateris** (angl. *police boat*) – policijai priklausantis kateris, naudojamas patruliavimui vandens telkiniuose. Jie paprastai naudojami didelėse upėse , didelių uostų akvatorijose, poilsiui naudojamuose ežeruose ir panašiose vietose, kur reikalingas policijos patruliavimas. Policijos kateriai naudojami nuo XX a. pradžios.

Paprastai policijos kateriai turi galingus variklius, kad galėtų pasivyti vandeniu sprunkančius pažeidėjus.

Policijos katerių galerija
--------------------------

* Helsinkio policijos patruliniai kateriaiHelsinkio policijos patruliniai kateriai
* Vokietijos vandens policijos (vok. Wasserschutzpolizei) katerisVokietijos vandens policijos (vok. *Wasserschutzpolizei*) kateris
* Naujojo Pietų Velso policijos kateris patruliuoja Džeksono Uosto įlankoje (angl. Port Jackson)Naujojo Pietų Velso policijos kateris patruliuoja Džeksono Uosto įlankoje (angl. *Port Jackson*)
* Bermudų policijos Jūros skyriaus kateriai Hamiltono prieplaukojeBermudų policijos Jūros skyriaus kateriai Hamiltono prieplaukoje

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Policijos kateris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Thames Police Museum
2. ↑  1903 New York Harbor Police boat patrol capturing pirates Archyvuota kopija 2007-08-13 iš Wayback Machine projekto.
**Gefirofobija** (gr. γέφυρα – 'tiltas' + gr. φόβος – 'baimė') – nenormali ir ilgalaikė tiltų kirtimo baimė, susijusi su aukščio bei gilių vandens telkinių baime. Vieni sunkiai prisiverčia juos pereiti ar pervažiuoti, kitiems vien mintis apie tai kelia nerimą, pereinantį į panikos priepuolį, kai ima trūkti oro ir svaigsta galva. Gefirofobus gali gąsdinti tiek tilto aukštis, tiek ilgis, ypač tarpekliai ar kertamos plačios upės. Tai viena iš dažniausiai pasitaikančių fobijų. Daugelis ją turinčių to pilnai neįsisąmonina, nes išgyvena lengva forma.

Vairuotojams pasireiškianti nerimu, kad gali prarasti mašinos kontrolę ir nuo tilto nerti žemyn. Turi klaustrofobijos požymių: važiuojant vairuotojas jaučiasi tarsi įkalintas, negali nei nusukti, nei sustoti, nei apsisukti. Kai kurie, niekaip negalėdami prisiversti judėti tiltu, tiesiog sustoja, sutrikdydami eismą. Jie gali verčiau važiuoti šimtus kilometrų vien tam, kad rastų alternatyvų kelią, kuriuo važiuojant nereikėtų persikelti per tiltą ir jausti kaustančią paniką. Dažniausiai važiavimo per tiltą baimė ištinka vairuotoją, bet pasitaiko atvejų, kai ji pasireiškia keleiviui. Pėsčiuosius gali kamuoti baimė būti nublokštam vėjo, paslysti, užkliūti, beeinant ką pamesti. Situacinę fobiją apsunkina negalėjimas atsitraukti į saugią vietą (agorafobija).

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Gephyrophobia". *medicinenet.com*. Nuoroda tikrinta 2022-07-12.
2. 1 2  „Dalį vairuotojų kamuojančią tiltų baimę išgydyti galima, bet tai užtrunka". *LRT*. 2012-07-19. Nuoroda tikrinta 2022-07-12.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Naugarzanas*Наугарзан* |
| --- |
| 

NaugarzanasNaugarzanas

40°56′0″ š. pl. 70°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.93333°š. pl. 70.55000°r. ilg.﻿ / 40.93333; 70.55000﻿ (Naugarzanas)Koordinatės: 40°56′0″ š. pl. 70°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿40.93333°š. pl. 70.55000°r. ilg.﻿ / 40.93333; 70.55000﻿ (Naugarzanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Tadžikijos vėliava Tadžikija |
| **Provincija** | Sugdo provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2003) | 0  |

**Naugarzanas** (seniau – ***Jangiabadas***) – miestas pačioje Tadžikistano šiaurėje, Sugdo provincijoje, prie pat Uzbekistano sienos, apie 15 km į rytus nuo Uzbekistano miesto Angreno. Miestą supa 4000 m aukščio kalnagūbriai.

Kalnuose yra retų mineralų – urano, torio, diuftito, fluorito. Sovietmečiu Naugarzano apylinkėse buvo išgaunamas fluoritas (tačiau greičiausiai ir uranas). Mieste gyveno apie 50 tūkst. gyventojų. Tačiau dėl nepublikuotų priežasčių (greičiausiai avarijos) kasykla likviduota. 8-ajame dešimtmetyje miestas buvo negyvenamas.

Žlugus SSRS, Naugarzane įkurta karinė bazė. 2000 m. per Naugarzano perėją grupė radikaliųjų islamistų bandė pasiekti Taškentą. Miesto apylinkės užminuotos, veikia centrinei valdžiai mažai atskaitingos karinės grupuotės, keliančios grėsmę aplinkinėms Uzbekistano gyvenvietėms.
| **Maiklas Kilaninas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1914 m. liepos 30 d.Londonas |
| Mirė | 1999 m. balandžio 25 d. (84 metai)Dublinas |
| Tautybė | airis |
| Sutuoktinis (-ė) | Sheila Dunlop |
| Vaikai | Redmond, Monica Deborah, Mouse, John |
|  |
| Veikla | žurnalistas, prodiuseris, sportinio judėjimo veikėjas |
| Pareigos | buvęs Tarptautinio olimpinio komiteto prezidentas |
|  |
| Alma mater | Kembridžo universiteto Magdalenos koledžas |
|  |
|  **Vikiteka** | Maiklas Kilaninas |

**Maiklas Kilaninas** (angl. *Michael Morris, 3rd Baron Killanin*; 1914 m. liepos 30 d. Londone – 1999 m. balandžio 25 d. Dubline) – airių žurnalistas, diplomatas ir verslininkas, šeštasis Tarptautinio olimpinio komiteto (TOK) prezidentas (1972–1980 m.).

M. Kilaninas gimė 1914 m. liepos 30 d. Londone. Jo Morisų šeima buvo viena iš 14 Airijos Golvėjaus kilmingųjų šeimų. Šios šeimos nuo XIV iki XX a. dominavo Airijos komerciniame, politikos ir socialiniame gyvenime.

M. Kilaninas mokėsi Paryžiaus ir Kembridžo universitetuose.

4-tame XX a. dešimtmetyje M. Kilaninas pradėjo dirbti žurnalistu tokiuose laikraščiuose kaip „Daily Express", „Daily Sketch" ir „Daily Mail".

1938 m. M. Kilaninas buvo pakviestas į kariuomenę, kurioje jis buvo atsakingas už kitų žurnalistų įtraukimą į karines pajėgas. 

1950 m. jis tapo Airijos olimpinės tarybos vadovu, o 1952 m. tapo šalies atstovu Tarptautiniame olimpiniame komitete. 1968 m. M. Kilaninas tapo komiteto vice prezidentu, o 1972 m. pakeitė Avery Brundage prezidento poste.

Jo prezidentavimo metu olimpinis komitetas išgyveno sunkius laikus. Finansiniai sunkumai ištiko 1976 m. žaidynių rengėjus, 1980 m. žaidynes Maskvoje boikotavo 64 šalys ir teritorijos. 1976 m. žiemos žaidynes rengti laimėjo Kanados Denverio miestas, tačiau jis pasitraukė ir teko rinktis naują miestą (juo tapo Insbrukas). Iš prezidento posto M. Kilaninas pasitraukė iš karto po 1980 m. žaidynių.

Jį prezidento poste pakeitė Juan Antonio Samaranch. Vėliau M. Kilaniną olimpinis komitetas paskelbė garbės prezidentu.

Sulaukęs 84 metų airis mirė savo namuose Dubline.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lord Killanin honoured by his colleagues Archyvuota kopija 2016-09-12 iš Wayback Machine projekto.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Avery Brundage** | **Tarptautinio olimpinio komiteto prezidentas**1972 – 1980 m. | Po to:**Juan Antonio Samaranch** |
| NerčinskasНерчинск |
| --- |
|        |
| *Nerčinskas 1900 m. atviruke* |
|  |
| 

NerčinskasNerčinskas

51°59′00″ š. pl. 116°35′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.98333°š. pl. 116.58333°r. ilg.﻿ / 51.98333; 116.58333﻿ (Nerčinskas)Koordinatės: 51°59′00″ š. pl. 116°35′00″ r. ilg.﻿ / ﻿51.98333°š. pl. 116.58333°r. ilg.﻿ / 51.98333; 116.58333﻿ (Nerčinskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+10) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Užbaikalės kraštas Užbaikalės kraštas |
| **Rajonas** | Nerčinsko rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1653 m. (miesto teisės – nuo 1689 m.) |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 14 025  |
| **Altitudė** | 490 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 695044 |
| **Tel. kodas** | +7 30242 |
| **Tinklalapis** | www.nerchinsk.ucoz.ru |
|  **Vikiteka** | Nerčinskas |

**Nerčinskas** – Rusijos miestas Užbaikalės krašte, Nerčinsko rajono administracinis centras, išsidėstęs kairiajame Nerčios krante, 7 km atstumu nuo santakos su Šilka, 305 km atstumu į rytus nuo Čitos. Miestas turi 14 tūkst. gyventojų (2010 m.).

Istorija
--------

Nerčinsko kazokai 1900 m.
Nerčinskas užėmė patogią strateginę vietą pasiekti Kiniją ir Amūrą, jis buvo tapęs svarbiu prekybiniu Užbaikalės centru. 1670 m. čia pasirodė pirmasis kinų karavanas. Nerčinskas buvo pirmas iš Užbaikalės miestų, gavęs teisę turėti savo herbą valdant Petrui I.

Gyvenvietės istorija prasideda nuo 1653 m. kai čia kazokai, vadovaujami sotniko, Sibiro keliautojo, Piotro Beketovo, pastatė medinę tvirtovę – Neliudskio ostrogą, vėliau sudegusį ir atstatytą 1657 m. kaip Nerčinsko ostrogą. Po kazokų mūšių, ginant ostrogus nuo kinų antpuolių, 1689 m. buvo sudaryta Nerčinsko sutartis tarp Rusijos ir Kinijos – pirmoji rusų politinė sutartis su Čingų dinastija.

XIX–XX a. Nerčinskas pagarsėjo kaip politinės katorgos ir tremties vieta. Čia buvo ištremti revoliucionieriai, dekabristai, kiti carinės valdžios priešai, kurie buvo verčiami dirbti sidabro, švino kasyklose. Tarp jų buvo ir keli tūkstančiai ATR 1831 ir 1863 m. sukilimų dalyvių .

Nuo XVIII a. vidurio po gydymo į Nerčinską būdavo ištremiami sergantieji sifiliu. Rusijos pilietinio karo metais miestą buvo užėmę japonų interventai.

Pramonė
-------

Nerčinske gyvavusios mašinų gamybos ir kelios maisto pramonės įmonės po TSRS žlugimo sunyko, iki 1990 m. veikė aerouostas. Vėliau įsikūrė kelios su žemės ūkiu susijusios įmonės. Orientuojamasi į kultūros ir istorijos objektų atstatymą, turizmą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nerčinsko katorga
2. ↑   Archyvuota kopija 2022-04-19 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Nerčinsko rajonas
* Apie miestą Užbaikalės enciklopedijoje
* Neoficiali Nerčinsko svetainė
* Nerčinsko kazokų pulkas
* Nerčinsko istorija Archyvuota kopija 2007-09-28 iš Wayback Machine projekto.
*Šis straipsnis apie Australijai pavaldžią salą. Apie Kiribačio salą skaitykite straipsnyje Kiritimati.*

| Kalėdų salaangl. *Territory of Christmas Island* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Kalėdų salos vėliava | Kalėdų salos herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Australijos vėliava Australija |
| **Administracinis centras** | Flajing Fiš Kovas |
| **Įkūrimo data** | 1997 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 2 072 |
| **Plotas** | 135 km² |
| **Tankumas** (2011) | 15 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Kalėdų salaVikiteka |

**Kalėdų sala** (angl. *Territory of Christmas Island*) – maža, savivaldos neturinti ir Australijai priklausanti Indijos vandenyno sala. Salos plotas siekia apie 135 km². 2006 m. liepos mėn. saloje gyvena 1493 gyventojai. Administracinis centras – Flajing Fiš Kovas (*Flying Fish Cove*).

Sala yra 350 km į pietus nuo Javos.

Gamta
-----

Sala turi unikalios gyvūnijos ir augalijos, kuri išsivystė visiškai atsiskyrusi nuo didesnių salų ar žemynų, todėl labai domina mokslininkus. 65 % salos ploto užima nacionalinis parkas. Nemažą salos dalį apima atogrąžų miškai.

Istorija
--------

Jūreiviai žinojo šią salą jau XVII a. pradžioje.
Kalėdų sala pavadinta po to, kai 1643 m. gruodžio 25 d. ją pasiekė kapitono William Mynors laivas. 1889 m. birželio 6 d. aneksavo Jungtinė Karalystė. 1891–1897 m. nuomota Džonui Kliuni-Rosui. 1942 m. kovo 31 d. – balandžio 1 d. vyko nedidelis Japonijos ir Sąjungininkų pajėgų mūšis.

Kita informacija
----------------

* Sostinė: *Flying Fish Cove* (taip vadinama vietinių gyventojų; kitaip – *Settlement*)
* Kalba: Anglų
* Valiuta: Australijos doleris (AUD)
* Laiko juosta: GMT +7
* Aukščiausias taškas: Murėjaus kalva, 361 m
* Tautinė sudėtis: kinai 70 %, europiečiai 20 %, kiti 10 %
* Religijos: budistai 36 %, musulmonai 25 %

  


| Australijos valstijos ir teritorijos | Australia |
| --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Valstijos: | Kvynslandas | Naujasis Pietų Velsas | Pietų Australija | Tasmanija | Vakarų Australija | Viktorija |
| Vidinės teritorijos: | Australijos sostinės teritorija | Džarvio įlankos teritorija | Šiaurės Teritorija |
| Išorinės teritorijos: | Ašmoro ir Kartjė salos | Australijos Antarktinė teritorija | Kalėdų sala | Kokosų salos | Koralų jūros salos | Herdo ir Makdonaldo salos | Norfolko sala |

 |
| Nerlė |
| --- |
| Nerlė šalia Jelpatjevo Nerlė šalia Jelpatjevo |
| **Ilgis** | 112 km |
| **Baseino plotas** | 3270 km² |
| **Vidutinis debitas** | 12,8 m³/s |
| **Ištakos** | Pleščejevo ežeras |
| **Žiotys** | Volga (Ugličiaus tvenkinys) |
| **Šalys** | Rusija |

**Nerlė** (rus. *Нерль*) – upė Rusijoje, Jaroslavlio ir Tverės srityse; Volgos kairysis intakas. Išteka iš Pleščejevo ežero (kartais ištaka laikoma į šį ežerą įtekanti Vioksa, prasidedanti Somino ežere) ir teka į šiaurės vakarus. Įteka į Ugličiaus tvenkinį, kurio patvanka žemupyje siekia ~40 km.

Didžiausi intakai: Kubrė, Vjulka, Sablia.

Upės maitinimas mišrus, didesne dalimi sniego tirpsmo kilmės. Užšąla lapkritį–gruodį, atsiveria balandį.

Upėvardis finougriškos kilmės: šaknis *ner-* reiškia vandens telkinį.

Prie Nerlės žiočių yra Skniatino gyvenvietė, kur senovėje stovėjo Ksniatino miestas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Нерль*,Большая советская энциклопедия, T. XVII (Моршин—Никиш). – Москва: Советская энциклопедия, 1974
Nervinės skaidulos, matomos nervinėje šaknelėje
**Nervinė skaidula** – neurono atauga (arba kelių neuronų ataugos) su neuroglijos dangalais, kurie susidarę iš neuroglijos ląstelių – lemocitų.

Paprastai nervinė skaidula būna 0,5–30 μm skersmens. Pagal struktūrą nervinė skaidula būna mielininė ir nemielininė. mielininė balta, storesnė nei nemielininė, nes ją dengia 2 dangalai: baltas vidinis, storesnis – mielininis, sudarytas iš lemocitų citoplazminės membranos įvijų, ir skaidrus išorinis, plonesnis – neurolema (ją sudaro lemocitų citoplazma ir branduoliai). Nemielininė nervinė skaidula pilka. Mielininis dangalas dengia neurono ataugą (ašinį cilindrą) su tarpais. Tarpai, neturintys šio dangalo, vadinami Ranvjė sąsmaukomis. Jose ataugas dengia vien neurolema.

Nervinės skaidulos jungia smegenų dalis, nervinius centrus, smegenų branduolius. Jomis sklinda nerviniai impulsai. Nervinės skaidulos, išėjusios iš centrinės nervų sistemos ir susijungusios į didelius pluoštus, sudaro nervus. Mielininių nervinių skaidulų daugiausia somatinėje nervų sistemoje, nemielininių – autonominėje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Nervinė skaidula*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, VIII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1981. T.VIII: Moreasas-Pinturikjas, 163 psl.
Koordinatės: 56°18′52″ š. pl. 23°21′32″ r. ilg.﻿ / ﻿56.31444°š. pl. 23.35889°r. ilg.﻿ / 56.31444; 23.35889


| Kemsių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Joniškio rajonas) |
| Plotas | 0,105 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,5 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,1 m |
| Didžiausias gylis | 2,9 m |
| Įteka | Vilkija, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Vilkija |

**Kemsių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Joniškio rajone, 8 km į pietryčius nuo Žagarės. Sudarytas užtvenkus Vilkijos upę (Švėtės intakas) 32,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 0,8 km, plotis – iki 0,22 km. Altitudė 58,5 m. Tvenkinio krantai žemi, apaugę medžiais ir krūmynais, pietinė dalis pelkėta. Aplinkui plyti dirbami laukai. Pietryčiuose yra Skaistgirio miestelis, rytuose – Budraičiai, pietuose – Kemsiai. Šiauriau tvenkinio eina kelias  **153**  Joniškis–Žagarė–Naujoji Akmenė . 

Tvenkinys įrengtas 1975 metais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Lovatė |
| --- |
| Lovatė Velikije Lukuose Lovatė Velikije Lukuose |
| **Ilgis** | 530 km |
| **Baseino plotas** | 21 900 km² |
| **Vidutinis debitas** | 169 m³/s |
| **Ištakos** | Lovateco ežeras |
| **Žiotys** | Ilmenis |
| **Šalys** | Baltarusija, Rusija |

**Lovatė** (rus. *Ловать*, blrs. *Ловаць*) – upė Baltarusijoje ir Rusijoje (Novgorodo ir Pskovo srityse).

Prasideda prie Rusijos-Baltarusijos sienos, prateka keletą nedidelių ežerų. Upės vaga vingiuota, daug senvagių. Aukštupyje plotis 10–15 m. Po santakos su Nasva teka miškinga lyguma, krantai aukšti, skardingi, daug slenksčių, plotis pasiekia 50–60 m, po santakos su Kunja – daugiau nei 100 m. Žiotyse kartu su Polos upe suformuoja 400 km² ploto deltą. 22 km nuo žiočių su Pola jungiasi protaka. Laivuojama 70 km nuo žiočių.

Pagrindiniai intakai – Nasva, Loknia, Redia, Polistė (kairieji), Kunia (dešinysis).

Didžiausi miestai prie upės – Velikije Lukai, Cholmas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
0.5 A, 95 V Nernsto lemputė
Lemputės sandarą aprašantis dokumentas ("glower" - šviečiantis keramikinis strypelis)
**Nernsto lemputė** - dabartinės kaitrinės elektros lemputės pirmtakas. Jos šviesos šaltinis buvo ne volframo siūlelis, o įkaitęs keraminis strypelis. Kadangi, skirtingai nuo volframo, keramikai oro deguonis nekenkia, Nernsto lemputė neturėjo hermetiškos, inertinėmis dujomis užpildytos kolbos. Strypelį stiklu kartais pridengdavo saugumo sumetimais. Lemputę 1897 m. pasiūlė ir užpatentavo vokiečių fizikas ir chemikas Valteris Nernstas.

Strypelis buvo gaminamas iš cirkonio dioksido ir itrio oksido mišinio. Jo darbo temperatūra buvo apie 1600 °C. Elektros krūvį pernešdavo ne elektronai (kaip metale) o deguonies jonai (O2-). Taigi tai buvo elektrolitinis laidumas.

Keraminė medžiaga tampa elektrai laidi tik labai įkaitinta, todėl lemputei įžiebti buvo reikalingas papildomas kaitinimo elementas. Kai kurias lemputes buvo galima įžiebti degtuku kaip žvakes. Kitur strypelį įkaitindavo spiritine lempute. Komfortiški modeliai turėjo elektrinį kaitinimo elementą (paprastai platinos spiralę).

Nernsto lemputė buvo dvigubai efektyvesnė už iki tol naudotą anglinį elektros lanką, ir jos šviesa buvo natūralesnė. Kurį laiką Nernsto lemputė buvo gana plačiai gaminama ir parduodama. Ji buvo naudojama ne tik apšvietimui, bet ir pirmuosiuose faksuose, projektoriuose, mikroskopuose ir pan. 1901 - 1904 metais Amerikoje buvo pagaminta apie 130000 tokių lempučių.

Šiuo metu Nernsto lemputė beveik negaminama ir nenaudojama. Ją nukonkuravo kaitrinė lemputė su volframo siūleliu. Kurį laiką svarbus Nernsto lemputės pranašumas tebebuvo aukšta darbo įtampa, nes pakankamai ploną volframo siūlelį pagaminti pavyko tik apie 1910 metus. 

Panašios lemputės ir dabar naudojamos infraraudonojoje spektroskopijoje, tačiau strypelis gaminamas iš silicio karbido. Toks strypelis pakankamai laidus įsižiebti kambario temperatūroje be papildomo kaitinimo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Patentas DE104872: vok. *Verfahren zur Erzeugung von elektrischem Glühlicht. Angemeldet am 8. Juli 1899, veröffentlicht am 6. Juli 1897, Erfinder: Walther Nernst* online
2. ↑  Allan Mills, "The Nernst Lamp. Electrical Conductivity in Non-Metallic Materials". eRittenhouse, Vol.24, No. 1, June 2013. (Text on line) Archyvuota kopija 2013-07-17 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  „Kanthal Globar Heating Elements". Applied Thermal Systems. Nuoroda tikrinta 17 June 2013.
**Raimondas Katinas** (1953 m. gegužės 2 d. Vilniuje), choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija
----------

1968–1971 m. choro dirigavimo mokėsi Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinėje meno mokykloje (prof. K. Kavecko klasė), 1971–1979 choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (vyr. dėst. A. Jurgučio, vyr. dėst. P. Gylio ir doc. V. Četkausko klasės). 1981 kvalifikaciją kėlė Maskvos Didžiajame operos ir baleto teatre.

1973–1974 kartu su J. Kubiliumi vadovavo Vilniaus 7-osios vidurinės mokyklos vyresniųjų klasių mergaičių chorui. 1974–1976 Vilniaus karinės įgulos dainų ir šokių ansamblio meno vadovas ir dirigentas. 1977–1979 Vilniaus miesto moterų choro „Eglė" chormeisteris (koncertavo Italijoje ir Vokietijoje), 1979–1983 Vilniaus kamerinio vyrų choro „Vilma" chormeisteris – dirigentas (koncertavo Bulgarijoje ir Vengrijoje). 1979–1982 Lietuvos valstybinio operos ir baleto teatro chormeisteris, nuo 1982 Lietuvos radijo ir televizijos valstybinio choro vyr. chormeisteris, 1984–1991 dirigentas. Lietuvos radijui choras padarė per 100 įvairių kūrinių fondinių įrašų, koncertavo Rusijoje, Ukrainoje, Gruzijoje, Armėnijoje ir Azerbaidžane. 1982–1985 kartu su J. Jurgaičiu vadovavo Elektrėnų vyrų chorui „Energetikas", išmokė nemaža naujų kūrinių, koncertavo su juo Lietuvoje, Ukrainoje ir Moldavijoje, dalyvavo 1985 respublikinės dainų šventės konkurse.

Nuo 1983 R. Katinas Vilniaus M. K. Čiurlionio vidurinės meno mokyklos (menų gimnazijos) choro dirigavimo dėstytojas; išugdė būrį jaunųjų dirigentų.

Nuo 1996 Vilniaus miesto kultūros rūmų moterų choro „Eglė" meno vadovas ir dirigentas. 1997 iš muzikalesnių chorisčių sudarė kamerinį „Eglės" chorą ir aktyviai įsitraukė į kultūrinį gyvenimą – choras koncertavo Vilniuje ir kitur, Lietuvos radijui padarė fondinių įrašų, 1997 XI tarptautiniame Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje pelnė pirmąją vietą ir specialų prizą už vertingiausią programą ir už geriausiai interpretuotą privalomąjį kūrinį. 1998 m. kovo 21 d. „Eglė" koncertu pažymėjo savo 40-metį, dalyvavo 1998 II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje; chorų konkurse savo kategorijoje laimėjo trečiąją vietą. 1998 rudenį dirigentas pradėjo vadovauti ir Vilniaus miesto vyrų chorui „Vytis".

R. Katinas parašė muzikinių straipsnių ir koncertų recenzijų, dalyvavo chorų apžiūrų ir konkursų vertinimo komisijose, konsultavo įvairius meno mėgėjų kolektyvus.
Taip pat R. Katinas vadovauja jo, ir jo žmonos suburtam chorui "Viva Voce" kuris seniau buvo žinomas kaip Didysis choras. 2009 m. lapkričio mėnesį R. Katino choras tarptautiniame chorų konkurse Antalijoje užėmė pirmają vietą ir tapo laureatais.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| Koscežynalenk. *Kościerzyna* |
| --- |
|        |
| *Turgaus aikštė* |
|  |
| 

KoscežynaKoscežyna

54°07′0″ š. pl. 17°59′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.11667°š. pl. 17.98333°r. ilg.﻿ / 54.11667; 17.98333﻿ (Koscežyna)Koordinatės: 54°07′0″ š. pl. 17°59′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.11667°š. pl. 17.98333°r. ilg.﻿ / 54.11667; 17.98333﻿ (Koscežyna) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Pamario vaivadija |
| **Apskritis** | Koscežynos apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2008 m.) | 23 016  |
| **Plotas** | 15,8 km² |
| **Tankumas** (2008 m.) | 1 457 žm./km² |
| **Altitudė** | 150 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Koscežyna |

**Koscežyna** (lenk. *Kościerzyna*, kaš. *Kòscérzëna*) – miestas šiaurės Lenkijoje, Pamario vaivadijoje, 50 km į pietvakarius nuo Gdansko, Kašubų aukštumoje, prie Garčyno, Galenznės, Kapličnės, Vežysko ežerų. Apskrities (pavieto) centras. Plentai ir geležinkeliai į Gdynę, Gdanską, Bydgoščių, Choinices. Metalo apdirbimo, keramikos, siuvimo, maisto (mėsos, vaisių ir daržovių perdirbimo), medienos apdirbimo (tame tarpe baldų) pramonė, plastikinės galanterijos dirbinių gamyba. Svarbus turistinis centras ir kurortas, miesto apylinkėse gausu ežerų ir pušynų. Veikia miesto muziejus, Lenkijos geležinkelių skansenas (įkurtas 1992 m. buvusiame garvežių depe). Yra 1917 m. neobarokinė Švč. Trejybės ir 1894 m. neogotikinė Kristaus Prisikėlimo bažnyčios bei 1843 m. neogotikinė rotušė.

Koscežyna yra svarbus kašubų kultūrinis centras.

Istorija
--------

Koscežyna rašytiniuose šaltiniuose minima nuo 1284 m. buvo pamarėnų žemėse. 1309 m. užimta kryžiuočių. Miesto teisės suteiktos 1389 m. Pagal Torūnės taiką 1466 m. Koscežyna iš Karališkosios Prūsijos grąžinta Lenkijai. Nuo 1772 m. vėl priklausė vokiečiams, vadinta ***Berentu*** (vok. *Berent*). 1939 m. vokiečiai iš Koscežynos ir jos apylinkių iškėlė apie 13 000 kašubų, daug jų nužudė. 1818–1975 m. ir nuo 1999 m. yra apskrities centras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Koscežyna*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
|  *Nery Brenes*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Nery Brenes |
| Gimė | 1985 m. rugsėjo 25 d. (37 metai)  Puerto Limonas, Kosta Rika |
| Atstovauja (-vo) | Kosta Rikos vėliava Kosta Rika |
| Aktyvumo metai | 2004 - dabar |
|  |
| Rungtys | Sprintas |
| Asmeniniai rekordai | 200 m: 20.68  400 m: 44.65 |
|  |
| Pasaulio uždarų patalpų čempionatas |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  **NACAC lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  |
| Kiti titulai | Ibero-Amerikos čempionas  Pan Amerikos žaidynių čempionas |
| World Athletics profilis: |  |

**Nery Antonio Brenes Cárdenas** (g. 1985 m. rugsėjo 25 d.) – Kosta Rikos 400 m sprinteris, olimpietis. 2012 m. pasaulio uždarų patalpų čempionas.

Biografija
----------

Brenes tarptautinę sportinę karjerą pradėjo 2004 m. sudalyvaudamas Centrinės Amerikos ir Karibų jaunimo čempionate, kur finaliniame bėgime pelnė bronzos medalį. Po metų sportininkas jau buvo deleguotas atstovauti Kosta Rikos 2005 m. pasaulio čempionate. Savo bėgime Brenes buvo vos šeštas ir bendroje įskaitoje liko 38 vietoje. Daug sėkmingiau sportininkui sekėsi 2007 m. pasaulio čempionate, kur jis pasiekė pusfinalius, bet savo bėgime liko ketvirtas ir į finalą nepateko. Galutinėje įskaitoje sportininkas liko 11 vietoje. Tais pačiais metais sportininkas pelnė bronzą Šiaurės Amerikos, Centrinės Amerikos ir Karibų čempionate. 2008 m. žiemos sezono metu Brenes dalyvavo pasaulio uždarų patalpų čempionate, kur finaliniame bėgime jis užėmė 4 vietą. Vasaros sezono metu lengvaatletis pirmą kartą atstovavo Kosta Rikai 2008 m. Pekino vasaros olimpinėse žaidynėse. Savo pusfinalyje bėgikas liko ketvirtas ir galutinėje įskaitoje tenkinosi 10 vieta. 2010 m. sportininkas vėl užėmė ketvirtąją vietą pasaulio uždarų patalpų čempionate. 2011 m. sportininkas įvykdė olimpinį kvalifikacijos A normatyvą, bei startavo pasaulio čempionate, kuriame pasiekęs pusfinalį užėmė 17 vietą. 2012 m. žiemos sezoną Nery Brenes pabaigę tapdamas pasaulio uždarų patalpų čempionu, bei pasiekdamas geriausią čempionato rezultatą istorijoje 400 m bėgime.

Nuorodos
--------

* Nery Brenes IAAF svetainėje[neveikianti nuoroda]
**Raimondas Paškevičius** (g. 1963 m. Klaipėdoje) – lietuvių režisierius, scenaristas, TV laidų vedėjas.

Biografija
----------

1989 m. baigęs TV režisūros studijas LTSR Valstybinėje konservatorijoje, pradėjo dirbti Lietuvos televizijoje. Čia vedė laidas „Profesoriaus Knyslio palėpė", „Labas rytas suraitytas", „Čiki Piki". Išleido tris savo pasakų knygas, romanų „42" ir „Nereikalingi žmonės" bendraautoris. Veda scenaristų kursus pradedantiesiems, yra „Skalvijos akademijos" dėstytojas, internete publikuojamo teksto „Vadovas pirmam kino scenarijui rašyti" autorius.

Vaidino filmuose „Už viską sumokėta" (1988 m. rež. A.Saltykovas, k/s Ekran) bei „Nereikalingi žmonės" (2008 m. rež. Maris Martinsons).

Filmografija
------------

* 1990 – Nekviestoji viešnia, režisierius, LRT
* 2000 – Grybauskai, režisierius
* 2000 – De facto, scenarijaus autorius
* 2001 – Likimo valsas, TV serialas (126 serijos), scenarijaus autorius
* 2003 – Julija, scenarijaus autorius
* 2004 – Linksmasis našlys, scenarijaus autorius
* 2006 – Anastasija, scenarijaus autorius
* 2007 – 42, scenarijaus autorius
* 2008 – Nereikalingi žmonės, scenarijaus autorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  [neveikianti nuoroda] (Kino-teatr.ru inf.)
2. ↑  [neveikianti nuoroda] (Melofanas.lt inf.)
| ***Šešios kulkos*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Six Bullets |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Ernie Barbarash |
| Scenaristas (-ai) | Chad LawEvan Law |
| Vaidina | Jean-Claude Van Damme  Joe Flanigan  Anna-Louise Plowman  Bianca Bree Kris Van Varenberg |
| Metai | 2012 |
| Žanras | veiksmo trileris |
| Trukmė | 115 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 10 mln. dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Šešios kulkos** (angl.  *Six Bullets*) – 2012 m. JAV sukurtas veiksmo filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jean-Claude Van Damme – Samsonas Gaulas
* Joe Flanigan – Endriu Feidenas
* Anna-Louise Plowman – Monika Feiden
* Charlotte Beaumont – Bekė Feiden
* Steve Nicolson – inspektirus Knitko
* Bianca Bree – Amelija
* Kris Van Varenberg – Selvinas Gaulas
* Lia Sinchevici – Marina

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Buvęs samdinys Samsonas Gaulas Baigė savo karjerą po to, kai jam pavyko išgelbėti įkaitu paimtą berniuką, tačiau dėl to žuvo daugiau žmonių. Dabar ji dirba mėsininku, geria ir nenori nieko girdėti apie naujus pasiūlymus, kol pas jį atvyksta Endriu Freidenas – kovos menų meistras, kurio dukra buvo pagrobta prieš jo numatomą kovą. Jis moka kautis tačiau visiškai nepažįsta miesto ir jo kriminalinių veikėjų, todėl reikalingas žmogus, kuris visa tai išmano. Samsonas pradžioje atsisako, tačiau vėliau, įkalbėtas savo sūnaus, nusprendžia padėti.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Anostraca** |
| --- |
| (*Branchinecta packardi*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Vėžiagyviai  *( Crustacea)* |
| Klasė: | Žiaunakojai  *( Branchiopoda)* |
| Būrys: | Bešarviai  *( Anostraca)* |

 |

**Bešarviai** (*Anostraca*) – žiaunakojų (*Branchiopoda*) klasei priklausantis būrys. Žinoma beveik 200 rūšių.

Dauguma šių vėžiagyvių gyvena laikinuose vandens telkiniuose. Vystosi labai greitai. Jie gerai prisitaikę prie sausų buveinių, kuriose vandens būna tik kartais. Nors gali gyventi tiek gėlame, tiek sūriame vandenyje, jūrose nesutinkami. Kiaušinėliai gali ištverti net 30 metų sausros, kol lietus vėl pripildys daubas, kuriose jie buvo sudėti. Kartais jie neišsirita, kol nepraeina keli lietaus ir sausros ciklai. Taip užtikrinama, kad vėžiagyviai išgyvens laiko tarpsnius, kai vandens telkiniai neišsilaiko pakankamai ilgai, kad išsiritusieji spėtų pasidauginti. Nors dauguma bešarvių mažyčiai (apie 1 cm), stambiausios rūšys gali užaugti apie 15 cm ilgio ir yra plėšrūnai, mintantys kitais bešarviais.
| Namčisनाम्ची |
| --- |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

NamčisNamčis

27°10′0″ š. pl. 88°21′0″ r. ilg.﻿ / ﻿27.16667°š. pl. 88.35000°r. ilg.﻿ / 27.16667; 88.35000﻿ (Namčis)Koordinatės: 27°10′0″ š. pl. 88°21′0″ r. ilg.﻿ / ﻿27.16667°š. pl. 88.35000°r. ilg.﻿ / 27.16667; 88.35000﻿ (Namčis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Sikimas Sikimas |
| **Rajonas** | Pietų Sikimas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 12 194  |
| **Altitudė** | 1 315 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Namčis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Námčis |

**Namčis** (nep. ir hind. नाम्ची, IAST: *Nāmcī*) – miestas šiaurės rytų Indijoje, Sikime, 78 km į pietvakarius nuo Gangtoko; Pietų Sikimo rajono centras. Keliai į Gangtoką, Kalimpongą, Juksomą. Yra Namčio budistų vienuolynas, kiek toliau – Rampango vienuolynas. Šalia miesto stūkso 36 m aukščio Padmasambhavos skulptūra bei kiek mažesnė Šivos skulptūra. Apylinkėse plyti arbatmedžių plantacijos, o mieste vyksta kasmetinė gėlių šventė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |
| --- |
| **Lietuvos istorija** |
| Lietuvos priešistorė |
| Baltų žemės |
| *Kryžiaus žygiai į Pabaltijį* |
| Lietuvos valstybės susidarymas |
| Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė |
| Lietuvos statutai |
| Liublino unija |
| Abiejų Tautų Respublika |
| ATR padalijimai |
| *Rusijos imperija* (Vakarų kraštas) |
| *Vokietijos imperija* (Oberostas) |
| Nepriklausomybės paskelbimas |
| Lietuvos Respublika, Vilniaus kraštas |
| *Hitlerinės Vokietijos okupacija* |
| *Sovietinė okupacija* (Lietuvos TSR) |
| Po Nepriklausomybės atkūrimo |

**Kaizerinė Lietuvos okupacija** – Pirmojo pasaulinio karo metu (1915–1918 m.) vykusi Lietuvos okupacija.

Istorija
--------

Fronto linijos pokyčiai Lietuvoje 1915–1916 m. (Išspausdinta knygoje *R. Schlichting, „Bilder aus Litauen"*)
1915 m. liepą Vokietijos kariuomenė užėmė Šiaulius, Panevėžį, vėliau Kauną ir Vilnių ir sudarė Oberostą – karinį administracinį vienetą okupuotoje Rusijos imperijos teritorijoje. Oberosto vadovas – Vokietijos vyriausiasis Rytų fronto vadas. Užimta teritorija buvo suskirstyta į 6 vokiečių karinės valdybos viršininkų valdomas sritis (becirkus):

* Kuršo
* Lietuvos
* Suvalkų
* Vilniaus
* Bialistoko
* Gardino

Vokietijos imperatorius Vilhelmas II Vilniuje 1915 m.
Sritys suskirstytos į apskritis, kurių ribos keliskart keitėsi. Nuo 1916 m. gegužės Suvalkų ir Vilniaus sritys apjungtos, 1917 m. kovo 15 d. ši sritis prijungta prie Lietuvos srities, sudarant Lietuvos karinę valdybą, prie kurios 1918 m. sausį prijungta ir Bialistoko – Gardino sritis.

Trijų kryžių stogastulpis  prie Karmėlavos skirtingų tikėjimų aukoms kare atminti, pastatytas 1915 m.
Oberoste nuo 1916 m. birželio teismuose vartojama tik vokiečių kalba, vietos gyventojams drausta dalyvauti administracinių įstaigų darbe, atimtos politinės teisės bei laisvės, suvaržyta teisė į nekilnojamąjį turtą. Valstiečiams nustatytos didelės maisto produktų pristatymo normos, įvestas pagalvės mokestis 15–60 metų gyventojams, žemės mokestis valstiečiams, taip pat degtukų, druskos, sacharino, šunų, tiltų ir kiti mokesčiai – netiesioginiai mokesčiai 4 kartus viršijo tiesioginius. Lietuvos ūkiu buvo remiama Vokietijos ekonomika, išlaikoma Rytų fronto kariuomenė.

Okupacijos metu padaugėjo infekcijų, padidėjo mirtingumas, nemažai vyrų suvaryta į priverčiamųjų darbų batalionus, dalis išvežta į Vokietiją. Masiškai buvo kertami miškai, pramonė dirbo tik vokiečių reikmėms, pradėtas gyventojų vokietinimas. Už pasipriešinimą okupantams ir įsakymų nevykdymą gyventojai buvo baudžiami mirties bausme, kalėjimu, piniginėmis baudomis.

Okupacinės valdžios pabaiga
---------------------------

Vokietijoje, plintant revoliuciniam judėjimui, kaizerinė valdžia pradėjo silpnėti. Vokiečiai inicijavo Lietuvos krašto tarybos (vėliau – Lietuvos tarybos) rinkimus, lietuviai ėmė siekti savivaldos. 1918 m. vasario 16 d. paskelbtas Lietuvos Nepriklausomybės Aktas.

Po Vokietijoje įvykusios Lapkričio revoliucijos ir Vokietijos kapituliavimo, vokiečių kariuomenės daliniai dar kurį laiką liko Lietuvos teritorijoje. Okupacijos tąsa – bermontininkų avantiūra 1919 m. rudenį.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2017-02-08 iš Wayback Machine projekto.
**Policijos diena**, *Angelų sargų diena* – Lietuvos policijos profesinė šventė, švenčiama spalio 2 d.

Istorija ne Lietuvoje
---------------------

Angelų sargų šventė atsirado XVII a. Ispanijoje ir Prancūzijoje, ji buvo minima pirmąjį rugsėjo sekmadienį. XVII a. pabaigoje ją visos katalikų bažnyčios švente padarė popiežius Klemensas X, bet perkėlė į spalio 2 d. 

Angelai sargai suvokiami kaip savotiškas policininkų analogas. nes šių pareigūnų misija - rūpintis visuomenės ramybe, siekti susitaikymo, taikos, užtikrinti žmogaus saugumą.

Istorija Lietuvoje
------------------

Lietuvos policijos tradicijos ėmė formuotis 1918-1924 m. kai Lietuvoje įkurta milicijos organizacija, dirbo milicininkai savanoriai. 1924 m. sausio 1 d. milicija oficialiai pervardyta į policiją. Jos veiklą reglamentavo to meto įstatymai ir statutai. Pagrindiniai jų: 1920 m. gegužės 14 d. Milicijos įstatymas, 1935 m. gegužės 19 d. Valstybinio saugumo departamento statutas, Policijos aplinkraščių Sąvados ir Instrukcija policijos tarnautojams. 

Nuo 1924 m. policijos organizacija ne kartą keitėsi. Iš pradžių policijos reikalus tvarkė Vidaus reikalų ministerijos Piliečių apsaugos departamentas. Vėliau jis buvo reorganizuotas ir 1935 m. sausio 1 d. įkurtas Policijos departamentas, kuriam priklausė viešoji arba tvarkos, geležinkelio, pasienio, privatinė ir vandens kelių policija. Kriminalinė policija veikė kaip atskira Valstybės saugumo departamento dalis.

Pirmoji policijos šventė Lietuvoje švęsta 1921 m. spalio 2 d.

Atkuriant nepriklausomą Lietuvos valstybę 1990 m. gruodžio 11 d. priimtas Lietuvos Respublikos policijos įstatymas. Vilniaus Arkikatedroje Bazilikoje pašventinta policijos vėliava su devizu „Įstatymas ir teisėtumas", atkurta Policijos diena – spalio 2-oji. Policijos darbuotojams rengti pirmaisiais nepriklausomybės metais Lietuvoje duris atvėrė Vilniaus policijos akademija, jos filialas Kaune, Klaipėdos aukštesnioji policijos mokykla.

Šventės eiga
------------

Profesinės šventės dieną visi policijos pareigūnai, tarp jų ir budintys gatvėse, vilki šventines uniformas. Policijos dienos šventiniuose renginiuose dalyvauja aukščiausieji šalies pareigūnai, vyksta iškilminga apdovanojimų ceremonija. Vilniaus Arkikatedros aikštėje rikiuojasi policijos būriai, Arkikatedroje bazilikoje aukojamos Šv. Mišios. Panašūs renginiai vyksta ir kituose šalies miestuose, rajonų centruose, visose Lietuvos teritorinėse policijos įstaigose. Kasmet pasirodo kinologų, raitosios policijos, antiteroristinių operacijų rinktinės „Aras" kovotojų, ugniagesių-gelbėtojų atstovai. Vaikams organizuojamos lazerinio šaudymo varžybos, sporto aikštelėse vyksta vyrų gatvės krepšinio turnyrai, šventiniai koncertai.

Nuorodos
--------

1. ↑  Iš policijos istorijos Archyvuota kopija 2016-01-24 iš Wayback Machine projekto.. In: www.policija.lt
2. ↑  LR Policijos įstatymas

* LR atmintinų dienų įstatymo 1 straipsnio papildymo ir pakeitimo įstatymo projekto aiškinamasis raštas
* Šiandien minima Angelų sargų arba Policijos diena. In: www.alkas.lt, 2013 10 02
Šetlando salų vėliava.  
Pločio ir ilgio santykis – 5:3 (arba 2:3)
**Šetlando salų vėliava** – stačiakampio formos mėlyname fone baltas skandinaviškas kryžius.

Heraldinis blazonavimas (aprašymas): *Azur fone Argent skandinaviškas kryžius*.

Istorija
--------

Šetlando salų vėliavą sukūrė *Roy Grönneberg* ir *Bill Adams* 1969 m. Skandinaviškas kryžius yra istoriška jungtis su Skandinavijos šalimis. Vėliava naudojama kaip specialus Šetlando salų atpažinimo simbolis.

Spalvos
-------

Vėliavoje panaudotos Škotijos vėliavos spalvos.

Spalvų reikšmės Pantone spalvų sistemoje:

* Žydra – Pantone 300

Spalvų reikšmės RGB spalvų sistemoje:

* Žydra – 0, 103, 197

Panašios vėliavos
-----------------

| Vėliava | Šalis | Skirtumai |
| --- | --- | --- |
|  | Islandija | Tamsesnė mėlyna spalva. Nuo 1890 iki I pasaulinio karo Islandijos nacionalistų naudota kaip tautinė vėliava. |
|  | Suomija | Inversinė vėliava. |
|

Nuorodos
--------

* vexillum.com Archyvuota kopija 2006-10-25 iš Wayback Machine projekto.
| Bezymianas |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Rusija Rusija |
|  |
| Aukštis | 2882 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius | holocenas |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2013 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 55°58′0″ š. pl. 160°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.96667°š. pl. 160.60000°r. ilg.﻿ / 55.96667; 160.60000Koordinatės: 55°58′0″ š. pl. 160°36′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.96667°š. pl. 160.60000°r. ilg.﻿ / 55.96667; 160.60000 |

**Bezymianas** (rus. *Безымянный* – 'bevardis') – veikiantis ugnikalnis Rusijoje, Kamčiatkoje, Rytinio kalnagūbrio sistemoje, ~40 km nuo Kliučių gyvenvietės. Aukštis – 2882 m. Tai jaunas, itin aktyvus stratovulkanas, sudarytas iš andezitinės lavos.

1956 m. kovo 30 d. įvyko gaivališkas iki tol užgesusiu laikyto ugnikalnio išsiveržimas (iki jo aukštis siekė 3075 m), piroklastai pasklido 20 km spinduliu, išsprogdintas 1,3 km skersmens krateris. Vėliau jame pradėjo formuotis naujas vulkaninis kūgis, jo aukštis pasiekė 500 m. Jo apimtis yra 1,3 x 2,8 km, šlaituose gausu lavos protakų, papėdėje – 16 ekstruzyvinių kupolų. Nuo to laiko išsiveržimai vyksta nuolat.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 54

* Bezymianas Archyvuota kopija 2013-07-24 iš Wayback Machine projekto. Global Volcanism Program
| **Dermatophagoides** |
| --- |
| Namų dulkių erkė(*Dermatophagoides pteronyssinus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Erkės  *( Acari)* |
| Šeima: | *Pyroglyphidae*  *( Pyroglyphidae)* |
| Gentis: | Namų dulkių erkės  *( Dermatophagoides)* |

 |

**Namų dulkių erkės** (*Dermatophagoides*) – sinantropinės erkės (*Acari*), gyvenančios namų dulkėse.

Kūnas ~0,2–0,4 mm dydžio, peršviečiamas, plika akimi praktiškai nematomas. Namų dulkių erkės patelė išgyvena apie 70 dienų, paskutiniosiomis savo gyvenimo savaitėmis padeda 60–100 kiaušinėlių.

Daugiausiai paplitusi patalynėje, tačiau taip pat aptinkama ant gyvūnų ir žmogaus odos, paukščių ir graužikų lizduose. Minta žmogaus odos epidermiu, kuris nusilupa ir lieka patalynėje. Ant kūno pačios neparazituoja. Jautri temperatūros svyravimams ir veisiasi tik palankiomis sąlygomis. Šioms erkėms veistis būtina ir gana didelė oro drėgmė (>55 proc.), todėl joms gyventi netinkami sausi, gerai vėdinami būstai.

Namų dulkių erkės į žmogaus gyvenamas patalpas dažniausiai patenka su viršutiniais drabužiais. Jų nemažai būna čiužiniuose, kilimuose, minkštų baldų apmušaluose bei minkštuose žaisluose. Vieno tyrimo metu, 84 % tirtų amerikiečių būstų buvo rasta namų dulkių erkių.

Stiprūs alergenai (vadinami *DerP1*) yra ne tik pačios erkės, jų fragmentai, bet ypač jų veiklos produktai (išmatos ir lavonėliai), kurie įkvepiami su dulkėmis ir gali sukelti alergiją žmogui. Šioms erkėms ypač jautrūs bronchine astma sergantys žmonės.

Sumažinti namų dulkių erkių kiekį patalpose galima dažniau vėdinant, palaikant saulės atokaitoje čiužinius, patalynę, skalbiant >60 °C temperatūroje. Žema temperatūra (iki -70 °C) namų dulkių erkių kiaušinėliams žalos nepadaro. Jų kiekį taip pat galima sumažinti atsisakant tekstilinių paviršių (kilimų, minkštų baldų), kur galėtų kauptis dulkės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „The House Dust Mite: Dermatophagoides pteronyssinus"
2. ↑  Miller, J. D. (23 June 2018). „The Role of Dust Mites in Allergy". *Clinic Rev Allerg Immunol*: 1–18.
3. ↑  Открыта коллективная миграция пылевых клещей Archyvuota kopija 2012-02-07 iš Wayback Machine projekto.. *membrana.ru*
4. ↑   Arbes, Samuel J.; Cohn, Richard D.; Yin, Ming; Muilenberg, Michael L.; Burge, Harriet A.; Friedman, Warren; Zeldin, Darryl C. (2003-02-01). „House dust mite allergen in US beds: Results from the first national survey of lead and allergens in housing". *Journal of Allergy and Clinical Immunology*. 111 (2): 408–414.
5. ↑   Lesley Alderman. Who Should Worry About Dust Mites (and Who Shouldn’t), *The New York Times*, 2011-03-04.
6. ↑   Mahakittikun, V; Boitano, JJ; Ninsanit, P; Wangapai, T; Ralukruedej, K (December 2011). „Effects of high and low temperatures on development time and mortality of house dust mite eggs". *Experimental & Applied Acarology*. 55 (4): 339–47.
7. ↑  Dust mite-proof pillow cover: MedlinePlus Medical Encyclopedia Image. *MedlinePlus*
|  *Maicel Uibo*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Maicel Uibo |
| Gimė | 1992 m. gruodžio 27 d. (30 metų)  Pelva, Estija |
| Atstovauja (-vo) | Estijos vėliava Estija |
| Aktyvumo metai | 2009 – dabar |
|  |
| Rungtys | Daugiakovės |
| Asmeniniai rekordai | Dešimtkovė: 8604  Septynkovė: 6265 |
| Treneriai | Petros Kyprianou |
|  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
| Pasaulio uždarų patalpų čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Maiselis Uibas** (g. 1992 m. gruodžio 27 d.) – Estijos lengvaatletis, kuris specializuojasi daugiakovių rungtyse. Olimpietis, pasaulio čempionatų prizininkas.

Biografija
----------

2016 m. atstovavo Estijai 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, kuriose liko 24-as. 2018 m. pasaulio uždarų patalpų čempionato bronzos medalininkas septynkovėje. 2019 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionato sidabro medalininkas dešimtkovės varžybose.

Nuorodos
--------

* Maicel Uibo IAAF svetainėje
Koordinatės: 57°03′52″š. pl. 23°01′32″r. ilg.﻿ / ﻿57.064306°š. pl. 23.025528°r. ilg.﻿ / 57.064306; 23.025528

Kaivės ąžuolas|  
Kaivės ąžuolas, 2001 m. |
| Vieta | Kaivė, Tukumo savivaldybė, Latvija Latvija |
| Rūšis | paprastasis ąžuolas |
| Aukštis | 18–19 m |
| Amžius | ~ 400 m. |
| Apimtis (1,3 m aukštyje) | 10,4 m |

**Kaivės ąžuolas** (latv. *Kaives ozols, Kaives Senču ozols*) – seniausias ir storiausias Latvijos medis, saugomas gamtos paminklas. Ąžuolas auga Tukumo savivaldybėje, Sėmės valsčiuje, prie Kaivės miestelio, į šiaurę nuo Rygos–Ventspilio plento (A10).

Ąžuolas yra apie 400 metų amžiaus (kai kurie šaltiniai mini 800-1000 metų). Medis gyvybingas, nors ir smarkiai nukentėjęs nuo žaibo iškrovos ir netekęs pagrindinės viršūnės. Nuo 1974 m iki 2013 m. ąžuolo kamieno perimetras priaugo apie metrą – nuo 9,35 iki 10,4 m. 

1998 m. ąžuolas įtrauktas į valstybės saugomų kultūros paminklų sąrašą, kaip pagonių kulto vieta. Įamžintas 2005 m. išleistame latviškame pašto ženkle.

Kaivės ąžuolas pašto ženkle

Duomenys
--------

* Medžio rūšis – paprastasis ąžuolas (*Quercus robur L.*)
* Kamieno apimtis – 10,4 m
* Medžio aukštis – 18–19 m
* Lajos projekcija – 250 m²
* Amžius – apie 400 metų

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kaivės ąžuolas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Latvijos gamtos paminklai. Kaivės ąžuolas Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.