recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 55°55′09″š. pl. 21°04′01″r. ilg.﻿ / ﻿55.9191°š. pl. 21.0669°r. ilg.﻿ / 55.9191; 21.0669

| Palangos miesto savivaldybės viešoji biblioteka |
| --- |
|  |
|  |
| **Įkurta** | 1937 m. |
| **Vieta** | Vytauto g. 61, Palanga |
| **Interneto svetainė** |  |

**Palangos miesto savivaldybės viešoji biblioteka** – pagrindinė biblioteka Palangos miesto savivaldybėje. Įsikūrusi Palangos miesto centre, Vytauto g. 61, į šiaurę nuo Palangos bažnyčios.

Istorija
--------

Atidaryta 1937 m. balandžio 15 d. kaip II eilės biblioteka  Palangos mieste adresu Vytauto g. 84. Prasidėjus II pasauliniam karui, biblioteka perkelta į blogesnes patalpas. 1943 m. duomenimis, bibliotekoje buvo 2333 tomai, 278 skaitytojai, per mėnesį išduota 1500 leidinių; veikė skaitykla. Po karo biblioteka atkurta 1946 m. veikė Vytauto g. 55. 1952 m. įkurta vaikų biblioteka. 1992 m. biblioteka persikėlė į naujas patalpas, 1995 m. tapo savivaldybės biblioteka. 1996 m. į naujas patalpas persikėlė Palangos bibliotekos skyrius – Šventosios biblioteka.

Skyriai
-------

| Nuotrauka | Filialas | Adresas | Informacija |
| --- | --- | --- | --- |
|  | Vaikų literatūros skyriaus poskyris „Gintaras" | Vytauto g. 30, Palanga | Veikia sanatorijoje „Gintaras". |
|  | Šventosios biblioteka | Šventosios g. 1, Palanga |  Įkurta 1939 m. |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Palangos biblioteka. 2018-04-07, Lsvba.lt (tikrinta 2022-03-06).
2. 1 2  Palangos viešoji biblioteka jau 80 metų rašo savo istoriją. 2017-03-20, Palangostiltas.lt (tikrinta 2022-02-28).
3. ↑  Juozas Racius. „Lietuvos viešosios bibliotekos". – Bibliotheca Lituana, 2016. // psl. 500
4. ↑  Apie. 2019-09-09, Palangamvb.lt (tikrinta 2022-02-28).
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* Bibliotekos svetainė
Standartinės krepšinio vietos aikštelėje:* 1–Įžaidėjas
* 2–Atakuojantis gynėjas
* 3–Lengvasis krašto puolėjas
* 4–Sunkusis krašto puolėjas
* 5–**Vidurio puolėjas**

Jao Mingas saugo kamuolį centro pozicijoje
**Vidurio puolėjas** **(centras)** (angl. *center, C*) – viena iš standartinių pozicijų krepšinyje, dar kitaip vadinama penktojo numerio pozicija. Vidurio puolėjas priklauso priekinei linijai.

Vidurio puolėjai dažniausiai yra sunkiausi tarp komandos draugų, kartais – ir aukščiausi. Šios pozicijos žaidėjai ir puola, ir ginasi tik po krepšiu. Laikoma, kad vidurio puolėjas cementuoja komandos gynybą. Pagrindinis kriterijus įvertinant vidurio puolėją, kaip ir sunkųjį kraštą – atkovoti kamuoliai. „Centrui" taip pat svarbu gerai blokuoti priešininko metamus kamuolius. Vieni geriausių NBA „centrų", blokavusių metimus, buvo Hakimas Olaidžuvonas ir Dikembė Mutombas.

Šios pozicijos žaidėjai visada būna aukštesni nei 205 cm. Didžiausias ūgis nėra apibrėžiamas, bet pastaruoju metu aukščiausias NBA vidurio puolėjas buvo Jao Mingas, kurio ūgis yra – 228 cm. Aukščiausiais NBA vidurio puolėjais laikomi Manutas Bolas ir Georgė Murešanas, kurių ūgis buvo 231 cm.

Šaltiniai
---------

1. 1 2


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RKrepšinio pozicijos |
| --- |
|  |
| 
Įžaidėjas · Atakuojantis gynėjas · Lengvasis krašto puolėjas · Sunkusis krašto puolėjas · Vidurio puolėjas |  |

 |
| **Romanas Podagėlis** |
| --- |
| Gimė | 1942 m. sausio 9 d. (81 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | lietuvių inžinierius, diplomatas |
|  |
| Alma mater | 1966 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 2003 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius |

**Romanas Podagėlis** (g. 1942 m. sausio 9 d. Vilniuje) – lietuvių inžinierius, diplomatas.

Biografija
----------

1961 m. baigė Vilniaus geležinkelio technikumo pramonės ir civilinės statybos specialybę, 1966 m. – KPI Vilniaus fakultetą. 1969–1973 m. mokėsi VISI aspirantūroje. Docentas, technologijos mokslų daktaras.

Nuo 1973 m. dirbo VISI Gelžbetoninių konstrukcijų katedros vyr. dėstytoju, nuo 1975 m. – docentu. 1988–1989 m. buvo LTSR aukštojo ir specialiojo vidurinio mokslo ministro pavaduotojas, 1989–1990 m. – Liaudies švietimo ministro I pavaduotojas.

1991–1995 m. – VGTU docentas. 1995–2001 m. – Lietuvos nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius Italijoje ir Maltai. 2001–2003 m. buvo URM Personalo departamento direktorius. Nuo 2004 m. – URM ambasadorius ypatingiems pavedimams.

P. Zapolskas buvo Lietuvos tinklinio federacijos prezidentas. Apdovanotas ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžiumi (2003 m.)..

Šaltiniai
---------

1. ↑  Romanas Podagėlis[neveikianti nuoroda]. Kas yra Kas Lietuvoje. Auksinis Tūkstantmečio leidimas. Neolitas, 2009.
Vidurio Čilės slėnis. Vynuogynai centrinėje dalyje
**Vidurio Čilės slėnis** (isp. *Valle Central*), ***Išilginis slėnis*** (*Valle longitudinal*) – įduba vidurio ir šiaurės Čilėje, nusidriekusi šiaurės–pietų kryptimi tarp Čilės pakrantės kalnagūbrio vakaruose ir Andų kalnų rytuose. Aukštis leidžiasi nuo 1200 m šiaurėje iki vandenyno lygio ties Ankudo įlanka.

Šiaurinę dalį užima dykumos (Atakama, Tamarugalis), kurioje yra svarbūs salietros telkiniai. Vidurinė šios lygumos dalis yra ūkiškai svarbiausias ir gausiausiai apgyvendintas Čilės plotas. Čia klimatas subtropinis, Viduržemio jūros tipo, būdingos dirbamos žemės, plyti vynuogynai. Pietuose būdingas drėgnas subtropinis klimatas, ten veši bukų ir mišrieji miškai, auginami runkeliai, bulvės, verčiamasi gyvulininkyste ir miškininkyste.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *%D0%91%D0%A1%D0%AD/%D0%9F%D1%80%D0%BE%D0%B4%D0%BE%D0%BB%D1%8C%D0%BD%D0%B0%D1%8F%20%D0%B4%D0%BE%D0%BB%D0%B8%D0%BD%D0%B0*,Большая советская энциклопедия, T. XXI (Проба—Ременсы). – Москва: Советская энциклопедия, 1975
| Injambanė*Inhambane* |
| --- |
| *Centrinis turgus* |
|  |
| 

InjambanėInjambanė

23°52′0″ p. pl. 35°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿23.86667°š. pl. 35.38333°r. ilg.﻿ / 23.86667; 35.38333﻿ (Injambanė)Koordinatės: 23°52′0″ p. pl. 35°23′0″ r. ilg.﻿ / ﻿23.86667°š. pl. 35.38333°r. ilg.﻿ / 23.86667; 35.38333﻿ (Injambanė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Mozambiko vėliava Mozambikas |
| **Provincija** | Injambanės provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 63 837  |
|  |
|  **Vikiteka** | Injambanė |

**Injambanė** (port. *Inhambane*) – miestas pietiniame Mozambike, prie Indijos vandenyno Injambanės įlankos, priešais Mašišės miestą. Injambanės provincijos administracinis centras. Muziejus, turgus. Pakrantėje – paplūdimiai. Turistinis centras. Per uostą išvežamas cukrus, medvilnė, kopra, miško paruošos. Apylinkėse auginami gyvuliai. Apdirbami anakardžių riešutai.

Istorija
--------

Miestas įkurtas suahilių pirklių. XVIII a. valdant indams ir arabams išaugo kaip prekybos vergais centras. 1834 m. Injambanę sugriovė zulai. Miestas netrukus atstatytas. Pastatyta bažnyčia ir mečetė. Pradėtas tiesti geležinkelis, bet nebaigtas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 169
| RK2905 |
| --- |
| **Pakruojis-Sosdvaris-Mikniūnai** |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 20,19 km |
| Pradžia | Pakruojis |
| Pabaiga | Mikniūnai |
| Apskritys | Šiaulių |
| Miestai | Pakruojis |

**RK2905** – rajoninis kelias, jungiantis Pakruojį, Sosdvarį ir Mikniūnus. Kelio ilgis – 20,19 km. Kelias nuo Pakruojo iki Mažeikonių yra asfaltuotas, visas likęs kelias yra dengtas žvyru.

Kelias prasideda Pakruojyje, Taikos gatvėje. Kelias eina Pakruojo rajone. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Pakruojis, Mažeikoniai, Kalevai, Sosdvaris, Vainiūnai, Mikniūnai. Kelias baigiasi Mikniūnuose, sankryžoje su  **4001**  Žeimiai–Pamūšis–Pašvitinys . Ties Laborais į kelią įsilieja  **2916**  Triškoniai–Laborai , Kalevuose iš kelio atsišakoja  **2907**  Kalevai–Draudeliai–Gegiedždvaris , o Sosdvaryje į kelią įsilieja  **2917**  Lygumai–Juknaičiai–Sosdvaris .

Išnašos
-------

1. ↑ . Vilnius21.lt. Nuoroda tikrinta 2022-08-20.

v • a • r **Pakruojo apylinkių rajoniniai keliai** 

2901 - 2902 - 2903 - 2904 - 2905 - 2906 - 2907 - 2908 - 2909 - 2910 - 2911 - 2912 - 2913 - 2914 - 2915 - 2916 - 2917 - 2918 - 2919 - 2920 - 2921 - 2922 - 2923 - 2924 - 2925 - 2926 - 2927 - 2928 - 2929 - 2930 - 2931 - 2932 - 2933
**Donatas Jankauskas** (g. 1968 m. spalio 7 d. Sedoje) – Lietuvos skulptorius.

Biografija
----------

1994 m. baigė Vilniaus dailės akademiją, G. Jokūbonio mokinys. Nuo 1994 m. dirba Šiuolaikinio meno centre Vilniuje. Nuo 1997 m. grupuotės „DDD" narys.

Kūryba
------

Kuria skulptūras („Mamutas" 1994 m. „Vaikų literatūra suaugusiems" 1997 m. „Pergalė" 2004 m.), videomeną („Dvasia Kevale" 2001 m.), instaliacijas („Miško muzika" 1999 m.), lėles teatrui, rengia menines akcijas („DDD Dirbtuvė" 1998 m.), gatvės meno festivalius Telšiuose („Gatvės meno projektas" 1997 m. „Skelbimai" 1998 m. „Apie kultūrą" 1999 m. „Ženklai mieste" 2000 m.) Kūrybai būdinga ironija.

Parodose dalyvauja nuo 1990 Individualios parodos surengtos 1994 m. ir 1999 m. Vilniuje, kolektyvinės 1997 m. kelte Helsinkis-Stokholmas, 2004 m. Haga ir kt.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Eglė Mikalajūnaitė. *Donatas Jankauskas (1968)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 512 psl.
Vienvietis Glaser-Dirks DG-808 sklandytuvas virš Prancūzijos Alpių
**Sklandytuvas** – už orą sunkesnis skraidymo aparatas, dažniausiai be variklio. Šiuo metu labiausiai naudojamas sklandymo sporte. Aparato konstrukcija leidžia pakilti ir išsilaikyti ore dėl šiltų oro srovių (termikų) judėjimo. Į reikiamą aukštį sklandytuvas iškeliamas sujungtas virve su specialiu lėktuvu, arba specialaus keltuvo pagalba, kai kuriais atvejais gali būti iškeliamas tempiant automobiliu.

Sklandytuvai su varikliais (motorizuotas sklandytuvas) gali pakilti ir ore išsilaikyti patys.

Priklausomai nuo aparato modelio, vietovės ypatumų, oro sąlygų bei piloto patyrimo, sklandytuvas be variklio ore gali išbūti kelias ir daugiau valandų. Pvz. 1938 m. gruodžio 9-11 d. vokiečių sklandytojai A. Boedecker ir K. H. Zander Kuršių Nerijoje (Rasytėje) dviviečiu sklandytuvu *DFS Kranich* pasiekė pasaulio rekordą – nenusileisdami jie sklandė 50 val. 15 min.

Keliančios oro masės susidaro šylant žemės paviršiui, kai apačioje sušilęs oras kyla į viršų, taip pat vietose kur vėjas susitinka su kalva, kalnu.

Lietuvoje sklandytuvus gamina UAB Sportinė aviacija Pociūnuose.

Lietuviai sklandytuvų konstruktoriai
------------------------------------

* Jonas Garalevičius. 1911 m. savo dirbtuvėse Kaune su A. Kalvinskiu sukonstravo ir pagamino pirmuosius Lietuvoje sklandytuvus.
* Alfredas Gysas. Aviatorius, sklandytuvų konstruktorius.
* Bronius Oškinis. Sukūrė daugiau nei 15 sklandytuvų modelių
* Balys Karvelis. Sukūrė pirmąjį lietuvišką plastikinį sklandytuvą „BK-7 Lietuva".
* Gabrielius Miliūnas. Aviatorius, sklandytuvų konstruktorius.
* Antanas Paknys. Aviatorius, sklandytuvų konstruktorius.

Galerija
--------

* Lietuvos pašto ženklas su lietuviškuoju sklandytuvu BrO-12 (konstr. B. Oškinis)Lietuvos pašto ženklas su lietuviškuoju sklandytuvu BrO-12 (konstr. B. Oškinis)
* Lietuvos pašto ženklas su lietuviškuoju sklandytuvu BK-7 Lietuva (konstr. B. Karvelis)Lietuvos pašto ženklas su lietuviškuoju sklandytuvu BK-7 Lietuva (konstr. B. Karvelis)

Nuorodos
--------

* J. Garalevičiaus ir A. Kulvinskio sklandytuvas
* Mėgėjiška svetainė su sklandytuvų modelių aprašymais (angl.)
* Apie Lietuvos sklandymo federaciją Archyvuota kopija 2016-08-14 iš Wayback Machine projekto.

Išnašos
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sklandytuvas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  NEW WORLD GLIDE RECORD, Morning Tribune, 31 December 1938, Page 5
2. ↑  The DFS Kranich, Scale Soaring UK.
| Sidži汐止 |
| --- |
| *Gyvenamieji namai* |
|  |
| 

SidžiSidži

25°4′0″ š. pl. 121°40′0″ r. ilg.﻿ / ﻿25.06667°š. pl. 121.66667°r. ilg.﻿ / 25.06667; 121.66667﻿ (Sidži)Koordinatės: 25°4′0″ š. pl. 121°40′0″ r. ilg.﻿ / ﻿25.06667°š. pl. 121.66667°r. ilg.﻿ / 25.06667; 121.66667﻿ (Sidži) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Taivano vėliava Taivanas |
|  |
| **Gyventojų** (2013) | 193 287  |
| **Plotas** | 71,2354 km² |
| **Tankumas** (2013) | 2 713 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.xizhi.ntpc.gov.tw |
|  **Vikiteka** | Sidži |

**Sidži** (kin. 汐止, pinyin: *Xìzhǐ*; pe̍h-ōe-jī: *Se̍k-chí*) – vienas iš Sinbėjaus rajonų, esantis šiaurės Taivane. Čia įsikūrusios pagrindinės šalies elektronikos bendrovės: „Acer", „Coiler", „Lanner Electronics" ir „DFI".

Geografija
----------

Sidži išsidėstęs prie Kilungo upės, tarp šalies sostinės Taipėjaus (vakaruose) ir Kilungo (rytuose). Ribojasi su šiais rajonais: pietuose su Šidingu, pietryčiuose su Pingsi ir šiaurės vakaruose su Vanli. Centrinė rajono dalis palei Kilungo upę tankiai apstatyta, tuo tarpu šiaurinėje ir pietinėje dalyse driekiasi miškingos kalvos, o šiaurės vakaruose Jangmingšano kalnai.

Istorija
--------

Kilungo upės slėnį pirmieji apgyvendino vietiniai ketagalanai. XVIII a. regioną pasiekė kinų naujakuriai. Jie vietovę, kuri tapo svarbiu keltų uostu, pavadino *Shui Jiao Fan* (kin. 水返脚, pažodžiui „Potvynio kilimas pasibaigia čia") pavadinimu, nes potvynio vanduo pasiekdavo iki šios vietovės. Japonų valdymo laikais, 1920 m. gyvenvietei suteiktas Sidži (jap. しおとめ, *Shiotome*, 'Potvynių pabaiga') pavadinimas. Po Taivano teritorijos sugrąžinimo Taivano valdžiai Sidži sparčiai augo ir 1999 m. gavo didmiesčio (市, *Shì*) statusą. 2010 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Sinbėjaus miestą, Sidži tapo vienu iš jo rajonų (区, *Qū*).

* Geležinkelio stotisGeležinkelio stotis
* Geležinkelio stotis (rytinė dalis)Geležinkelio stotis (rytinė dalis)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSinbėjaus rajonai |
| --- |
|  |
| Administracinis centras: **Bančiao** |
|  |
| Šiauriniai | 
Bali · Danšujus · Dzinšanas · Linkou · Sandži · Šimenas · Vanli | Sinbėjaus padėtis Taivano žemėlapyje |
|  |
| Rytiniai | 
Gongliao · Pinglinas · Pingsi · Šenkengas · Šidingas · Sidži · Šuangsi · Žuifangas |
|  |
| Vakariniai | 
Bančiao · Džonghė · Jingė · Jonghė · Ludžou · Sančongas · Sindžuangas · Šulinas · Taišanas · Tučengas · Vugu |
|  |
| Pietiniai | 
Sansija · Sindianas · Vulajus |

 |
| **Donatas Krikštaponis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1950 m. vasario 17 d. (73 metai)Pakėnuose |
| Sutuoktinis (-ė) | Virginija |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis veikėjas. |
| Partija | 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija |

**Donatas Krikštaponis** (g. 1950 m. vasario 17 d. Pakėnuose) – Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis veikėjas.

Biografija
----------

1958–1965 m. mokėsi Taujėnų vidurinėje mokykloje, 1965–1969 m. – Ukmergės žemės ūkio mechanizacijos technikume. 1982 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, agronomas.

1969–1971 m. atliko privalomąją karinę tarnybą tarybinėje kariuomenėje. 1971–1978 m. dirbo Anykščių rajono „Žalgirio" kolūkyje dirbtuvių vedėju, mechaniku ir pirmininko pavaduotoju. 1978–1992 m. Anykščių rajono M. Melnikaitės kolūkio pirmininkas. 1992–1994 m. buvo Mačionių žemės ūkio bendrovės tiekėjas. Nuo 1995 m. individualios kaimo turizmo įmonės savininkas.

2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Anykščių rajono skyriaus narys, nuo 2003 m. skyriaus pirmininkas.

2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys. 2001–2002 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Anykščių rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

Kaimo turizmo asociacijos Anykščių skyriaus pirmininkas. Sutuoktinė Virginija..

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Lietuvos socialdemokratų partija – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-03 iš Wayback Machine projekto.
| Injambanės provincija*Província de Inhambane* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Mozambiko vėliava Mozambikas |
| **Administracinis centras** | Injambanė |
| **Savivaldybių skaičius** | 14 |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 1 123 079 |
| **Plotas** | 68 615 km² |
| **Tankumas** (2017) | 16 žm./km² |

**Injambanės provincija** (port. *Província de Inhambane*) yra Mozambiko pietinėje dalyje, Indijos vandenyno pakrantėje. Administracinis centras – Injambanė.

Svarbiausi miestai: Mašišė, Injambanė, Vilankulas, Injasoras. Priklauso Bazaruto salynas.

Klimatas tropinis; karštas. Pakrantėje drėgna, einant į vakarus sausėja. Pakrantės pelkėtos, apaugusios mangrovių sąžalynais. Auginami anakardžių riešutai, kokosai, citrusai. Pakrantėje – žvejyba. Injambanės mieste vystomas turizmas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  MOZAMBIQUE, *citypopulation.de*

  



|   Mozambiko provincijos | Flag of Mozambique |
| --- | --- |
| | Gaza | Injambanė | Kabo Delgadas | Manika | Maputu (miestas) | Maputu | Nampula | Njasa | Sofala | Tetė | Zambezija |
**Saulės delta** – knygų leidykla, nuo 1990 m. veikianti prie Lietuvos kultūros fondo. Steigėjas – Šiaulių krašto knygų leidėjų draugija prie Šiaulių kultūros fondo.

Istorija
--------

Pirmąsias lietuviškas knygas Šiauliuose išleido spaustuvininkas Isakas Brevda. Jo spaustuvė veikė 1906–1915 m. ir dar kurį laiką po Pirmojo pasaulinio karo. 1922–1940 m. Šiauliai tapo vienu svarbiausių knygų leidimo centrų. Tačiau šį švietėjišką darbą nutraukė Antrasis pasaulinis karas ir penkis dešimtmečius trukusi Lietuvos okupacija. Knygų leidyba Šiauliuose atnaujinta 1990 m. kai pasirodė Huberto Smilgio knyga „Iš Tėviškės rankų" apie Ventos, Kražantės ir Dubysos krašto istoriją. 1991 m. gruodžio 16 d. Lietuvos kultūros fondo Šiaulių krašto tarybos iniciatyva sudaryta leidybos grupė, kuriai vadovauti paskirta pedagogė Jadvyga Kauneckienė. 1992 m. sausio 9 d. knygų leidybos grupė reorganizuota į knygų leidyklą „Delta", kurios pavadinimas pakeistas į „Saulės delta", kultūros fondui Lietuvos Respublikos Vyriausybės 1992 m. lapkričio 5 d. potvarkiu Nr. 1064 p. ir 1993 m. vasario 17 d. potvarkiu Nr.117 p. „Dėl kai kurių knygynų perdavimo" perėmus nuo privatizavimo gelbėjamą nedidelį knygynėlį. Leidykla nuo 2000 m. ir veikė šio knygyno administracinėse patalpose.

Jau pirmaisiais leidiniais, A. Gumuliausko knygomis „Saulės mūšis", jaunajam skaitytojui skirta „Kęstučio pabėgimas", Šiaulių žemės poetų kūrybos rinktine „Kas esi", knyga apie Šiaulių burmistrą, VLIK'o vadovybės narį, Lietuvos patriotą Jackų Sondeckį „Gyvenimas Lietuvai", šiauliečio dailininko A. Vasiliausko septynių paveikslų ir kompozitoriaus A. Bružo muzikos kūrinių ciklo „Malda negrįžusiems" ir kitais leidiniais „Saulės delta" įrodė užsibrėžusi spausdinti įdomius, prasmingus, Šiaulių kraštui ir visai Lietuvai reikalingus kūrinius. Leidykla nustebina užmoju leisti knygas, iš kurių nebus didelio pelno, nes tai ne detektyvai ar meilės romanai.

„Saulės deltoje" darbuojasi dailininkė docentė Gražina Šimoliūnienė, dizaineriai Šarūnas Škimelis, Kęstutis Musneckis, redaktoriai Stasys Bulzgis, docentė Regina Petkevičienė. Knygos leidžiamos ne tik lietuvių, bet ir vokiečių, rusų, latvių kalbomis. Neseniai[paaiškinti] pradėta leisti knygų serija „Šiaulių miesto Garbės piliečiai", parengti ir išleisti Europos literatūros dienų Šiauliuose almanachai „Po Šiaurės dangum", atnaujinta Pelikso Bugailiškio iki karo leisto tęstinio „Šiaulių metraščio" leidyba.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ričardas Jakutis. „Saulės deltai" – penkiolika. Šiauliai plius. 2007 01 05
Koordinatės: 56°9′53″ š. pl. 22°31′25″ r. ilg.﻿ / ﻿56.16472°š. pl. 22.52361°r. ilg.﻿ / 56.16472; 22.52361


| Skleipių tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Lietuva (Mažeikių rajonas) |
| Plotas | 0,046 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,29 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 0,6 m |
| Įteka | Virvytė, Trimėsėdis, bevardis upelis |
| Išteka | Virvytė |

**Skleipių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Mažeikių rajone, 8 km į pietus nuo Viekšnių. Sudarytas užtvenkus Virvytės upę (Ventos intakas) 11,2 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,8 km, plotis – iki 0,13 km. Yra 2 salos (0,15 ha ir 0,08 ha). Altitudė 65,1 m. Krantai neaukšti, plačiai apaugę medžiais ir krūmais. Pietinėje pakrantėje įsikūrusi Kapėnų gyvenvietė, šiaurinėje – Skleipių kaimas. Vakarine pakrante nutiestas kelias Nr.4616 (Tryškiai – Degimai – Svirkančiai). Rytinėje pakrantėje plyti pievos. 1999 m. pastatyta 230 kW galios mažoji hidroelektrinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
| RK3107 |
| --- |
| **Vaškai-Degėsiai** |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 6,2 km |
| Pradžia | Vaškai |
| Pabaiga | Degėsiai |
| Apskritys | Panevėžio, Šiaulių |
| Miestai | Vaškai |

**RK3107** – rajoninis kelias, jungiantis Vaškus ir Degėsius. Kelio ilgis – 6,2 km. Visas kelias yra dengtas žvyru, išskyrus Vaškuose, kur kelias yra asfaltuotas.

Kelias prasideda Vaškuose, sankryžoje su  **209**  Joniškis–Žeimelis–Pasvalys . Kelias eina per Pasvalio ir Pakruojo rajonus. Prie kelio yra šios gyvenvietės: Vaškai, Degėsiai. Kelias baigiasi Pakruojo rajone, Degėsiuose, sankryžoje su  **2902**  Linkuva–Degėsiai–Gedučiai .

Išnašos
-------

1. ↑ . Vilnius21.lt. Nuoroda tikrinta 2022-07-21.

v • a • r **Pasvalio apylinkių rajoniniai keliai** 

3101 - 3102 - 3104 - 3105 - 3106 - 3107 - 3108 - 3109 - 3110 - 3111 - 3112 - 3113 - 3114 - 3115 - 3116 - 3117 - 3118 - 3119 - 3120 - 3121 - 3122 - 3123 - 3124 - 3125 - 3126 - 3127 - 3128 - 3129 - 3130 - 3131 - 3132 - 3133 - 3134 - 3135 - 3136 - 3137 - 3138 - 3139 - 3140 - 3141 - 3142 - 3143 - 3144
**Tašminas ibn Ali** (m. 1146 m.) – Almoravidų dinastijos Maroko sultonas, valdęs nuo 1142 m. iki mirties 1146 m. Tašminas ibn Ali buvo Ali ibn Jusufo sūnus.

Istorija
--------

1126 m. po dėdės Temimo mirties Tašminas ibn Ali tapo Almoravidų vietininku Ispanijoje. Nuo 1139 m. vadovavo armijai prieš Almochadų sukilėlius, kuriems vadovavo kalifas Abdal Muminas. Po tėvo mirties 1142 m. Tašminas ibn Ali paveldėjo sostą.

1142 m. prasidėjo Ispanijos musulmonų sukilimas prieš Almoravidus. Pradžioje išsivadavo Algarvė, paskui Valencija, Mursija, Kordoba ir Almerija. 1145 m. laisva Ispanija suskilo į mažus emyratus. Tašminas negalėjo pasipriešinti šiam procesui, nes visos jėgos buvo sutelktos kovoje su Maroko Almochadais. 1144 m. žuvus karo vadui Reverterui (*Reverter Guislaber de la Guardia*) organizuotas pasipriešinimas faktiškai sustojo. 1146 m. Tašminas ibn Ali patyrė paskutinį pralaimėjimą prie Tlemseno. Naktį, atsitraukdamas iš mūšio, jis kartu su žirgu nukrito nuo uolos ir užsimušė.

Nuorodos
--------

* *Istorinis žodynas* Archyvuota kopija 2008-10-27 iš Wayback Machine projekto.;
* *Musulmonų vadovai*.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Ali ibn Jusufas** | **Almoravidų dinastija**1142–1146 | Po to:**Ibrahimas ibn Tašminas** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Injotefas III** (**Antefas III**) – ketvirtasis vienuoliktos Egipto dinastijos faraonas.

Sostinė buvo Tėbai, kaip visų vienuoliktos dinastijos faraonų. Valdė trumpai ir taikiai. Išlaikė visas iš pirmatakų paveldėtas žemes. Gynė Abydosą nuo herakleopoliniečių atakų. Injotefo III vardas užrašytas Silsileho kalnuose. Pagrindinė žmona ir jo įpėdinio motina buvo karalienė Aoh. Jo įpėdiniu tapo Montuhotepas II. Injotefo III duktė Neferu ištekėjo už Montuhotepo II. Karalius turėjo antrą karalienę Henitę.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Injotefas III** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REgipto faraonai |
| --- |
|  |
| 
**Vienuoliktoji dinastija**
**Pirmasis suirutės laikotarpis**
Mentuhotepas I →
Injotefas I → 
Injotefas II →
Injotefas III →
**Vidurinioji karalystė**
Mentuhotepas II →
Mentuhotepas III →
Mentuhotepas IV |

 |
Lenktyninis saulės automobilis
Saulės baterijos ant automobilio stogo – vieno iš Toyota Prius modelių.
**Saulės automobilis** – saulės energijos pagalba varoma transporto priemonė. Saulės automobiliai gaminami derinant pažangiausias technologijas, taikomas erdvėlaivių, dviračių, alternatyviosios energijos ir automobilių pramonėje. Saulės automobilių dizainas yra labai ribojamas energijos sąnaudų, reikalingų automobilio judėjimui. Daug saulės automobilių pagaminama dalyvauti šių automobilių lenktynėse, pvz. tradicinėse prestižinėse lenktynėse „*Veolia World Solar Challenge*". Taip pat gaminami įprasti automobiliai, varomi saulės energija. 

Saulės automobiliai yra priklausomi nuo saulės baterijų (fotovoltinių sistemų), kurios paverčia saulės energiją elektros energija. Priešingai, nei saulės terminė energija, kurios dėka saulės energija maitina buitinius elektros prietaisus ar naudojama pramonės srityje, saulės baterijos tiesiogiai saulės šviesą paverčia elektros energija. Fotovoltinės sistemos priskiriamos atsinaujinantiems energijos šaltiniams.

Technologija
------------

Prie saulės automobilio paviršių tvirtinami saulės moduliai, be to, prijungiami akumuliatoriai, leidžiantys nuvažiuoti iki 400 km be saulės šviesos. Tokiu atveju transporto priemonė veikia kaip elektrinis automobilis, varomas vieno ar kelių elektrinių variklių. Pastarieji paprastai sunaudoja energijos ne daugiau už buitinį skrudintuvą, pasiekdami apie 2-3 AG, be to, gali išvystyti panašų 160 km/h greitį, kaip ir įprasti šeimyniniai automobiliai.

Aplinkosauga
------------

Elektrinių automobilių ir jų komponentų gamybai būtina anglis, kuri gamtai kelia ne mažesnį pavojų, nei nafta ir jos produktai. Siekiant apriboti šių komponentų naudojimą, imamasi naujos koncepcijos – į naujus automobilius įdiegiama saulės energija varoma sistema, pvz. saulės energiją surenkantys stoglangiai.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Saulės automobilis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Saulės energija varomi automobiliai – gamintojų ateities vizija? Archyvuota kopija 2011-11-28 iš Wayback Machine projekto.
* Saulės energija varomų automobilių lenktynės Australijoje
| Francesca Cavallin |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas |  |
|  |
| Gimė | 1976 m. birželio 23 d. (45 metai)  Basano del Grapa |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
| Sutuoktinis | Stefano Remigi |
| Vaikai | 2 |
|  |
| Aktyvumo metai | 1992– |
| Užsiėmimas | aktorė, TV laidų vedėja, modelis |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Frančeska Kavalin** (it. *Francesca Cavallin*; g. 1976 m. birželio 23 d. Basano del Grapa) – italų aktorė, TV laidų vedėja ir buvęs modelis.

Biografija
----------

Nuo 1992 m. Frančeska dirbo modeliu. 2000 m. baigė literatūros studijas Padujos universitete, 2003–04 m. lankė aktorystės kursus Milano teatre „Centro Teatro Attivo".

2003 m. debiutavo televizijoje, kanalo „Sky Italia" laidoje „Style", kur turėjo savo rubriką. 2004 m. pasirodė TV seriale „Vivere", kuriame filmavosi iki 2006 m. ir tapo žinoma visoje šalyje. 2006 m. pirmą kartą pasirodė kine, juostoje „Vita Smeralda". Daugiausia filmuojasi televizijos serialuose, tokiuose kaip „Rossella", „Tutta la musica del cuore", „Di padre in figlia" ir kt.

Frančeska buvo ištekėjusi už Stefano Remigi, su kuriuo susilaukė 2 sūnų, tačiau santuoka iširo.

Dalinė filmografija
-------------------

* Vita Smeralda (2006)
* Coco Chanel (2008)
* Rossella (2011)
* Tutta la musica del cuore (2013)
* I babysitter (2016)
* Rocco Schiavone (2016)
* Di padre in figlia (2017)
* Il nido (2019)
* A Classic Horror Story (2021)

TV programos
------------

* Style (2003)
* Omnibus Estate (2007)
* Senato & Cultura – Omaggio a Dante (2021)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Francesca Cavallin** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rubrica *La piccola Enciclopedia dell'Arte*
2. ↑  Rubrica sull'arte del XX secolo
| ***Žemuogių pievelė (Laukinės žemuogės)*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Smultronstället |
| Režisierius | Ingmar Bergman |
| Prodiuseris (-iai) | Allan Ekelund |
| Scenaristas (-ai) | Ingmar Bergman |
| Vaidina | Victor Sjöström,Bibi Andersson,Ingrid Thulin,Gunnar Björnstrand |
| Metai | 1957 |
| Žanras | Drama |
| Trukmė | 91 min. |
| Kalba | Švedų |
| Platintojas | Svensk Filmindustri |
| **IMDb įrašas** |

**Žemuogių pievelė** arba **Laukinės žemuogės** (šved. *Smultronstället*) – 1957 metų švedų režisieriaus Ingmaro Bergmano nespalvotas filmas.

Čia režisierius pirmą kartą kaip simbolius panaudoja įvairias koncepcijas, kurios vėliau atsikartos ir kituose jo filmuose bei taps žinomos kaip prekinis ženklas (pavyzdžiui, žemuogės). Pagrindinius vaidmenis atlieka įprasti Bergmano aktoriai, vaidinę ne viename jo filme. Nors tai yra vienas ankstyvųjų režisieriaus darbų, daug kritikų šį filmą priskiria prie jo geriausių, kaip ir tais pačiais metais pastatytą Septintąjį antspaudą.

Scenarijų Ingmaras Bergmanas rašė gulėdamas ligoninėje.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| RK1922 |
| --- |
| **Raudondvaris–Naujieji Bernatoniai–Žemaitkiemis** |
|  |
| Valstybės | Lietuva Lietuva |
| Ilgis | 15,1 km |
| Pradžia | Raudondvaris |
| Pabaiga | Žemaitkiemis |
| Apskritys | Kauno |

**RK1921** – rajoninis kelias, jungiantis Raudondvarį ir Žemaitkiemį. Kelio ilgis – 15,1 km.

Kelias prasideda Raudondvaryje, sankryžoje su krašto keliu  **141**  Kaunas–Jurbarkas–Šilutė–Klaipėda . Už šios gyvenvietės sekančios kitos gyvenvietės: Naujieji Bernatoniai, Vosiškiai. Kelias daugiausia eina laukais ir pro nedideles gyvenvietės, kerta porą nedidelių miško masyvų. Už Vosiškių, Žemaitkiemio apylinkėse, baigiasi trišalėje sankryžoje su rajoniniu keliu  **1914**  Vilkija–Padauguva–Vareikoniai . Joje, minimas rajoninis kelias daro posūkį nuo Vilkijos link magistralės  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda .

v • a • r **Kauno apylinkių rajoniniai keliai** 

1901 - 1902 - 1903 - 1904 - *1905* - 1906 - 1907 - 1908 - 1909 - 1910 - 1911 - 1912 - 1913 - 1914 - 1915 - 1916 - 1917 - 1918 - 1919 - 1920 - 1921 - 1922 - 1923 - 1924 - 1925 - 1926 - 1927 - 1928 - 1929 - 1930 - 1931 - 1932 - 1933 - 1934 - 1935 - 1936 - 1937 - 1938 - 1939 - 1940 - 1941 - 1942 - 1943 - 1944 - 1945 - 1946 - 1947 - 1948 - 1949 - 1950 - 1951 - 1952 - 1953 - 1954 - 1955
| ***Saulė ant tavo odos*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Il sole nella pelle |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Giorgio Stegani |
| Scenaristas (-ai) | Giorgio Stegani |
| Vaidina | Alessio OranoOrnella Muti |
| Metai | 1971 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 91 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Saulė ant tavo odos** (it. *Il sole nella pelle*) – 1971 m. Italijoje sukurta drama.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Alessio Orano – Robertas
* Ornella Muti – Liza
* Chris Avram – Lizos tėvas
* Luigi Pistilli
* Roby Ruberti
* Fortunato Arena
* Stella Carnacina

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Penkiolikametė Liza, turtingo pramonininko duktė, pramogaudama su draugais aptinka hipių stovyklą, kurioje susipažįsta su Robertu. Mergina netrunka įsimylėti, tačiau jaunuolio gyvenimo būdas visiškai nepriimtinas jos aplinkos žmonėms ir judviejų draugystė iš karto yra pasmerkta aplinkinių. Neapsikentę jaunuoliai pabėga į atokią salą, kur gali nevaržomi būti kartu, tačiau Lizos tėvas kreipiasi į policiją, kad ši rastų pabėgėlius ir grąžintų dukrą į namus...
| **Franas Levstikas*Fran Levstik*** |
| --- |
|  |
| Franas Levstikas |
| Gimė | 1831 m. rugsėjo 28 d.Dolnje Retje prie Velike Laščės, |
| Mirė | 1887 m. lapkričio 16 d. (56 metai)Liublijana |
|  |
| Veikla | slovėnų rašytojas, kalbininkas |
|  |
|  **Vikiteka** | Franas Levstikas |

**Franas Levstikas** (slovėn. *Fran Levstik*, 1831 m. rugsėjo 28 d. Dolnje Retje prie Velike Laščės, Austrijos imperija – 1887 m. lapkričio 16 d. Liublijana) – slovėnų rašytojas, dramaturgas, kalbininkas, kritikas.

Biografija
----------

Už eilėraščių rinkinį „Eilėraščiai" (Pesme 1854 m.) pašalintas iš kunigų seminarijos Olomouce. Apsigyveno Vienoje, čia susipažino su F. Miklošičiumi ir kitais kalbininkais. Grįžęs dirbo namų mokytoju, Liublianoje redagavo slovėnų tautines idėjas propaguojantį laikraščio „Naprej". Slovėnų vyskupo A. A. Volfo (1782–1859 m.) pradėto slovenų ir vokiečių kalbų žodyno (išleistas 1894–1895 m.) vienas rengėjų. Vienoje redagavo literatūrinį žurnalą „Zvon", satyros laikraštyje „Pavliha" paskelbė satyros straipsnių ciklą. Nuo 1872 m. gyveno Liublianoje, dirbo bibliotekoje.

Kūryba
------

Parašė eseistinio pobūdžio kelionių apybraižų knygą „Kelionė iš Litijos į Čatežą" (*Popotovanje iz Litije do Čateža* 1858 m.), joje aptarė slovėnų literatūros raidą. Slovėnų tautosakos motyvais sukūrė alegorinę apysaką „Martinas Krpanas iš Vrcho" (*Martin Krpan iz Vrha* 1858 m.), dramų (komedija „Juntezas" *Juntez* 1855 m.), meilės lyrikos, baladžių, poezijos vaikams. Slovėnų kalbos klausimus nagrinėjo knygoje „Slovėnų kalbos rašybos klaidos" (*Napake slovenskega pisanja* 1858 m.). Jo ankstyvoji kūryba romantinė, vėlesnei būdingas realizmas, yra psichologizmo bruožų, ryški ironija, sarkazmas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Laima Masytė. *Franas Levstikas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 57 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Aplinkos technologijos |
| --- |
| Šis straipsnis yra serijos**Aplinkos technologijos** dalis

---

 |
| Tvarioji plėtraAtsinaujinantieji energijos ištekliaiEnergijos taupymasEnergetikos plėtraBiokurasBiodegalaiVandenilio technologijosVandens gerinimasNuotekų valymasRemediacija (atstatymas)Atliekų tvarkymasAtliekų perdirbimasKompostavimasOro taršos kontrolė ir modeliavimas
Poveikio aplinkai vertinimasEkologinė miškininkystėEkologinė statybaNatūralioji statybaAplinkos dizainas |
| **Aplinkotyra** |
| Ž • A • R |

Pasaulio energijos suvartojimas pagal jos rūšis
Energijos gavyba nuo 1989 iki 1999
**Energetikos plėtra** – pastanga, kurios tikslas – aprūpinti pirminiais energijos šaltiniais visuomenę, sudaryti antrinių energijos formų paklausą, nustatyti teisingas kainas atsižvelgus į oro ir vandens taršą, sušvelninti klimato pokyčius pasitelkus atsinaujinančius energijos išteklius.

Technologiškai pažengusios visuomenės tapo vis labiau priklausomos nuo išorinių energijos šaltinių, skirtų visuomenės poreikiams tenkinti – tolimoms kelionėms, prabangių paslaugų tiekimui bei prekių gamybai. Ši energija leidžia išgalintiems žmonėms gyventi patogiai nepalankiomis klimato sąlygomis, apsišildant ar atsivėsinant namus. išorinių energijos šaltinių panaudojimo laipsnis skiriasi įvairiose visuomenėse, kaip ir klimatas, materialinė gerovė, tarša bei galimybės pasinaudoti energijos šaltiniais.

Atsinaujinantys energijos ištekliai
-----------------------------------

**Atsinaujinantys energijos šaltiniai** yra energijos ištekliai gamtoje, kurių atsiradimą ir atsinaujinimą nulemia gamtos vyksmai: saulės energija, vėjo energija, geoterminė energija, hidroenergija, biomasės energija. Beveik visų atsinaujinančių išteklių pradinis šaltinis yra Saulės energija.
Fra Mauras (Nr. 1) prie Pažinimo jūros
**Fra Mauras** (lot. *Fra Mauro*, 6° p. pl. 17° v. ilg.﻿ / ﻿6°š. pl. 17°r. ilg.﻿ / 6; 17) – Mėnulio krateris ir taip vadinama geologinė struktūra, esantys Pažinimo jūros rytų pusėje. Pavadintas viduramžių italų vienuolio ir kartografo Fra Mauro vardu.

Fra Mauro krateris (1, žr. schemą) yra Pažinimo jūros rytų pusėje. Tai labai erozijos suardytas krateris, skersmuo 80 km. Fra Mauro krateris yra ant didelės iškilios Mėnulio plutos masės, kuri bendrai vadinama Fra Mauro struktūra. Manoma, kad Mėnulio plutos masė buvo išstumta po praeities susidūrimo, kurio metu susidarė Lietų jūros baseinas. Piečiau Fra Mauro kraterio prie jo prisišlieję du krateriai: Bonplanas (vakarinis, *Bonpland*, 60 km skersmens) ir Paris (*Parry*, 48 km skersmens).

Apie 50 km į šiaurę nuo Fra Mauro kraterio esančiame slėnyje 1971 m. vasarį nusileido „Apollo 14" misijos astronautai Alanas Šepardas ir Edgaras Mitčelas. Jie paėmė plutos mėginius, kurios nustatytas amžius − apie 3,9 mlrd. metų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Peter, Grego. *The Moon and How to Observe It*. Springer Science & Business Media, 2010, p. 174

* Encyclopaedia Britannica, 2015 06 16
| **Engelbertas Leopoldas Andrijauskas** |
| --- |
| Andrijauskiai |
| Gimė | 1829 m.Kentralių dvare, Telšių apskr. |
| Mirė | 1910 m. (~81 metai)Siraičių dvare – Lietuvos |
| Tėvas | Pranciškus Andrijauskas |
| Motina | Gertrūda Opulskytė |
| Sutuoktinis (-ė) | Malvina Černiauskaitė |
| Vaikai | Leopoldas Petras Andrijauskas |

**Engelbertas Leopoldas Andrijauskas** (1829 m. Kentralių dvare, Telšių apskr. – 1910 m. Siraičių dvare) – Lietuvos kultūros veikėjas, gydytojas.

Biografija
----------

Kilęs iš senos žemaičių bajorų Andrijauskių giminės. Tėvas Pranciškus Andrijauskas, motina Gertrūda Opulskytė. Broliai Vladimiras Andrijauskas, Pranciškus Andrijauskas, Bonaventūras Andrijauskas. Žmona Malvina Černiauskaitė, jiems gimė šeši vaikai. Sūnus tapytojas Leopoldas Petras Andrijauskas (1868–1947 m.).

Liko tėvo ūkyje Kentraliuose, įsigijo valdą Palangoje, dab. Basanavičiaus gatvėje, dėdė Jurgis Opulskis užrašė Siraičių dvarelį prie Telšių. Rašytojos Žemaitės liudijimu, pritarė lietuvių kultūros sąjūdžiui. Rėmė knygnešius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Egidijus Aleksandravičius. *Engelbertas Leopoldas Andrijauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 498 psl.
**Calum Elliot**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1987 m. kovo 30 d. (36 metai) |
| Gimimo vieta | Edinburgas, Škotija |
| Ūgis | 185 cm |
| Svoris | 78 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | Puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2004–201220062008–200920112012–201320132013–2015 | Heart of Midlothian FC→Motherwell FC (skol.)→Livingston FC (skol.)→Dundee FC (skol.)FK Žalgiris VilniusAlloa Athletic FCRaith Rovers FC | 113 0(13)015 00(2)013 0(11)006 00(0)033 0(16)010 00(2)047 00(7) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 20072007–2008 | Škotijos jaunimo iki 20Škotijos jaunimo iki 21 | 003 0(0)007 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2012 m. lapkričio 12 d.. |

**Calum Elliot** (g. 1987 m. kovo 30 d. Edinburge) – buvęs Škotijos futbolininkas, puolėjas.

Karjera
-------

2004 m. pasirašė sutartį su Edinburgo Heart of Midlothian klubu. Debiutavo 2004–2005 m. sezone prieš Inverness Caledonian Thistle. Pirmą įvartį pelnė 2005 m. gruodį prieš Falkirk FC, laimėjus rungtynes 5-0. Po savaitės, su klubu pasirašė naują, trejų su pusę metų sutartį. Buvo skolinamas Motherwell FC, Livingston FC ir Dundee FC klubams. 2012 m. sausio mėnesį pasirašė dvejų metų kontraktą su Vilniaus Žalgirio klubu.. Jau pirmosiose savo A lygos rungtynėse žaidėjas įmušė pergalingą įvartį į Gargždų „Bangos" vartus. Kitose rungtynėse su Klaipėdos "Atlantu Kalumas pasižymėjo net keturis kartus. Gegužės 20 d. kartu su Vilniaus Žalgirio komanda iškovojo Lietuvos Futbolo Federacijos taurę.

2013 m. vasario pabaigoje pasirašė sutartį iki sezono pabaigos su Alloa Athletic FC klubu. 2013 m. balandžio pabaigoje pasiekė žodinį susitarimą su Livingston FC klubu, tačiau 2013 m. liepos viduryje buvo paskelbta, kad Kalumas perėjo į Raith Rovers FC klubą.

Pasiekimai
----------

su VMFD Žalgiris 
* 2011-2012 m. LFF taurės laimėtojas

Asmeniniai
* **Geriausias jaunas Škotijos futbolo lygos mėnesio žaidėjas**

2009 m. balandis su Heart of Midlothian Edinburgh

* **Geriausias A lygos mėnesio žaidėjas**

2012 m. kovas su FK Žalgiris Vilnius

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑   Archyvuota kopija 2012-04-04 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Lygos logotipas iki 2015-2016 m. sezono pabaigos
**Anglijos futbolo lyga** (**English Football League**) – Anglijos futbolo sistemos dalis, sudaryta iš trijų divizionų, sudarančių 2-4 futbolo sistemos pakopas – Futbolo lygos čempionato, Pirmosios futbolo lygos ir Antrosios futbolo lygos. Aukščiau už futbolo lygą yra Premier lyga, žemiau – Nacionalinė lygų sistemos aukščiausias divizionas – Nacionalinė lyga. Futbolo lyga organizuoja ir Lygos taurės ir Lygos trofėjaus varžybas.

Futbolo lyga įkurta 1888 metais, tai seniausios pasaulio profesionalių klubų varžybos. 1888 metais lygoje buvo 12 klubų, iki 1950 metų klubų skaičius išaugo iki 92. 1992 metais 20 stipriausių klubų siekdami padidinti pelną atsiskyrė nuo Futbolo lygos ir suformavo atskirą Premier lygą, nuo to laiko Futbolo lygoje žaidžia 69 Anglijos ir 3 Velso klubai.

Divizionai
----------

1888 metais sukūrus lygą, komandos žaidė viename divizione, 1892 metais prijungus Football Alliance lygą, sukurtas antrasis divizionas. 1932 metais prijunga dar viena lyga (Southern League), sudarant trečiąjį divizioną.

Iki 1992 metų Futbolo lygą sudarė pirmasis, antrasis bei trečiasis futbolo lygos divizionai, o 1992 metais atskilus Premier lygos klubams, divizionų pavadinimai pakeisti. Stipriausias divizionas vadinamas Futbolo lygos čempionatu, silpnesnis – Pirmuoju divizionu, o silpniausias – Antruoju divizionu. Kiekviename divizione žaidžia po 24 klubus, kuriuose kiekviena komanda sužaidžia su kitomis diviziono komandomis po 2 rungtynes – namie ir svečiuose.

Kiekvieną sezoną dvi pirmąsias vietas užėmusios lygos čempionato komandos patenka į Premier lygą, 3-6 vietas užėmusios komandos atkrintamosiose varžybose kovoja dėl trečiosios vietos Premier lygoje, o 3 žemiausias vietas užėmusios komandos iškrenta į Pirmąjį divizioną. Po sezono į čempionato divizioną iškrenta 3 Premier lygos klubai, užėmę žemiausias vietas.

Pirmojo diviziono 2 pirmąsias vietas užėmusios komandos bei viena iš 3-6 vietas užėmusių komandų pereina į lygos čempionatą, 4 žemiausias vietas užėmusios iškrenta į antrąjį divizioną. Antrojo diviziono 3 pirmąsias vietas užėmusios komandos bei viena iš 4-7 vietas užėmusių komandų pereina į pirmąjį divizioną, o 2 žemiausias vietas užėmusios iškrenta į žemesnio rango Conference National varžybas.

Nuorodos
--------

* Oficiali lygos svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Varantas** yra tam tikros rūšies pirkėjo arba pardavėjo pasirinkimo sandoris. Paprastai varanto galiojimo terminas yra vieneri metai arba ilgesnis. Investuotojui, sudariusiam tokį sandorį, suteikiama teisė (bet nėra įpareigojama) pirkti arba parduoti tam tikras akcijas arba akcijų krepšelį iš anksto nustatyta kaina tam tikrą dieną. Jeigu akcijos arba akcijų krepšelio rinkos kaina paskutinę galiojimo dieną yra didesnė, negu nustatytoji pirkimo varante, varanto turėtojas gauna sumą, lygią skirtumui tarp nustatytos kainos ir rinkos kainos. Jeigu akcijos arba akcijų krepšelio rinkos kaina yra lygi arba mažesnė negu nustatytoji pirkimo varante, suėjus terminui varantas netenka vertės. Atvirkštinė procedūra taikoma pardavimo sandorio varanto atveju. Paprastai varanto išleidėjo ketinimas nėra pirkti akcijų ar akcijų krepšelio, dėl kurio buvo išleistas varantas, todėl tais atvejais, kai paprastai varantas būtų realizuojamas, atsiskaitoma grynaisiais.
Koordinatės: 53°18′š. pl. 23°13′r. ilg.﻿ / ﻿53.30°š. pl. 23.22°r. ilg.﻿ / 53.30; 23.22

| Čarna Vesės valsčius |
| --- |
| Laikotarpis: 1919 – 1954 m. |
| 


 |
| Apytikrė valsčiaus vieta dabartinės Lenkijos žemėlapyje |
| **Adm. centras:** | Čarna Ves Koscelna |
|  |
| Lenkija Lenkija |
| Balstogės vaivadija | Balstogės apskritis (1919–1939) |
|  |
| Lenkija Lenkija |
| Balstogės vaivadija | Balstogės apskritis (1945–1954) |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Čarna Vesės valsčius** (lenk. *gmina Czarna Wieś*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje šiaurės rytų Lenkijos teritorijoje. Centras – Čarna Ves Koscelna.

Istorija
--------

Įkurtas po I pasaulinio karo. 1927 m. balandžio 1 d. prijungtas Sokulkos apskrities Čarna Vesės valsčius. 1952 m. liepos 1 d. buvo 18 gromadų. Vykdant Lenkijos valsčių reformą 1954 m. balandžio 1 d. dalis valsčiaus perduota perduota Kalinuvkos valsčiaus, Korycino valsčiaus ir Sokulkos valsčiaus. 1954 m. rugsėjo 29 d. valsčius panaikintas.

1973 m. sausio 1 d. atkūrus valsčių sistemą, valsčiaus kaimai tapo Balstogės Čarnos valsčiaus dalimi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dz.U. z 1927 r. nr 35, poz. 310
2. ↑  Wykaz Gromad Polskiej Rzeczypospolitej Ludowej według stanu z dnia 1.VII 1952 r. PRL, GUS, Warszawa
3. ↑  Dz.U. z 1954 r. nr 6, poz. 15
4. ↑  Dz.U. 1954 nr 43 poz. 191
Camille**Camille Dalmais** (geriau žinoma kaip **Camille**, g. 1978 m. kovo 10 d. Paryžiuje, Prancūzijoje) – prancūzų dainininkė, dainų autorė ir aktorė.

Biografija
----------

Camille gimė ir užaugo Paryžiuje, Prancūzijoje. Būdama paauglė mokėsi baleto meno bei domėjosi bossa nova – braziliškos muzikos stiliumi bei amerikietišku sceniniu dainavimu. Dainininkė lankė prestižiniu laikomą tarptautinį Saint-Germain-en-Laye licėjų, ten ji gavo literatūros bakalaurą. Camille mama buvo anglų kalbos mokytoja, todėl nuo mažens jaunoji prancūzė nesunkiai įsisavino ir anglų kalbą.

Savo pirmąjąją originalią dainą „Un Homme Déserté" būdama šešiolikos dalyvaudama vestuvėse. 2000–ųjų pradžioje, ji, besilankydama Paryžiaus džiazo klubuose, debiutavo filme Les Morsures de l’Aube, pastatytame pagal Antoine de Caunes, su Asia Argento ir Guillaume Canet. Ji taip pat prisidėjo prie dainos „La Vie la nuit", kuri tapo filmo garso takeliu. Prieš pradėdama muzikantės karjerą, Camille studijavo politikos mokslus Paryžiaus Politikos mokslų institute.
Ji yra ateistė.

Diskografija
------------

* **Le Sac des Filles** (2002), Virgin/EMI
* **Le Fil** (2005), Virgin Records
* **Live au Trianon** (2006), Virgin Records
* **Music Hole** (2008), Virgin Records

Apdovanojimai
-------------

* 2005 – Konstantino apdovanojimas *(Prix Constantin)* už albumą „Le Fil".
* 2006 – Kasmetinėje Prancūzijos „Victoires de la musique" apdovanojimų ceremonijoje metų albumu išrinktas „Le Fil".
* 2007 – BBC radijo „Pasaulio muzikos apdovanojimų" ceremonijoje suteikti 3 apdovanojimai (nugalėtoja, Europa).
* 2009 – Kasmetinėje Prancūzijos „Victoires de la musique" apdovanojimų ceremonijoje išrinkta metų atlikėja.

Nuorodos
--------

* Oficialus Camille puslapis (prancūzų/anglų kalbomis) Archyvuota kopija 2013-04-12 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 53°09′00″ š. pl. 22°58′39″ r. ilg.﻿ / ﻿53.15000°š. pl. 22.97750°r. ilg.﻿ / 53.15000; 22.97750

| Branickių rūmai |
| --- |
| Branickių rūmai Choroščo mieste Branickių rūmai Choroščo mieste |
| Vieta | Choroščas |
| Įkurtas | XVIII a. |
| Bajorų giminės | Branickiai, Poniatovskiai |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Choroščo Branickių rūmai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Choroščo Branickių rūmai** (lenk. *Pałac Branickich w Choroszczy*) – tai vieni iš Branickių šeimos rūmų pastatyti 1745-1771 metais Choroščo mieste. Rūmų statybas finansavo didysis karūnos etmonas Janas Klemensas Branickis. Rūmų parkas užima apie 25 ha ploto ir kuriame yra kelios dirbtinės salelės bei vanadens kanalai.

Istorija
--------

Rūmai buvo pastatyti ant Horodniankos upės dešiniojo kranto. Parengiamieji rūmų statybos darbai prasidėjo 1725 metais. 1748-1750 m. buvo ruošiama parko vieta. Parko plano rengime dalyvavo ir etmono žmona, karliaus Stanislovo Augusto Poniatovskio sesuo - Izabela Poniatovska. Parke buvo kasami kanalai ir sodinami medžiai. Parko išdėstymas simetriškas, su mažais tiltukais virš kanalų. 1752 m. buvo užbaigti parko tvarkymo darbai. 1915 m. rūmuose buvo įkurta ligoninė, kuri veikė iki 1933 m. kai rūmai jau buvo taip sugriuvę, kad buvo nebetinkami naudoti. Po II pasaulinio karo buvo nuspręsta rūmus atstatyti. Šiuo metu rūmuose veikia Choroščo rūmų interjero muziejus. 1956 m. kovo 22 d. rūmai buvo įtraukti į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

Galerija
--------

* Janas Klemensas BranickisJanas Klemensas Branickis
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Muziejaus tinklalapis (lenk.);
* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).