recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 55°06′01″š. pl. 22°58′59″r. ilg.﻿ / ﻿55.100234°š. pl. 22.983063°r. ilg.﻿ / 55.100234; 22.983063


|  Vytėnų saleziečių vienuolyno koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Jurbarko rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pilis I |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |

Buvusi koplyčia 2016 m.
**Vytėnų saleziečių vienuolyno koplyčia** – vienas iš Zamkaus dvaro Vytėnų saleziečių vienuolyno komplekso pastatų, buvusi koplyčia, stovinti Pilies I kaime (Skirsnemunės sen.), Jurbarko rajone. Koplyčia stūkso už 200 m į šiaurės vakarus nuo Panemunės (Vytėnų) pilies.

Koplyčios pastatas yra vietinės reikšmės saugomas architektūros paminklas, 2009 m. įtrauktas į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 32990 ).

Istorija
--------

Vytėnuose (ankstesnis Pilies kaimo pavadinimas) nuo 1934 m. buvo įsikūręs pirmasis Lietuvoje vienuolių saleziečių centras, kuriam vadovavo kun. Antanas Skeltys. Pastatą centrui buvo dovanojęs iš Amerikos grįžęs kun. Antanas Petraitis, jį nupirkęs iš tuometinių verslininkų ir paklojęs stambią pinigų sumą. Beje, šis kunigas ketino iš užatlantės atsigabenti ten turėtą observatoriją ir ją įkurti čia, Vytėnuose, kad žmonės žiūrėtų į žvaigždes ir stebėtų dangų. Bet šio sumanymo įgyvendinti nesuspėjo. A. Petraitis Vytėnuose pastatė ir saleziečiams padovanojo Marijos pagalbos krikščionims koplyčią. Šios šventovės altorius po įvairių neramumų ir sumaiščių buvo perkeltas į Rumšiškių bažnyčią  (1934–1937 m. pas saleziečius Vytėnuose gyveno ir ėjo mokytojo bei ekonomo pareigas būsimasis Rumšiškių klebonas Jonas Žemaitis  ).

Saleziečių vienuolynas SSRS okupavus Lietuvą 1940 m. rudenį uždarytas, vienuoliai ir jų globojami našlaičiai buvo išvaryti, jų vietoje įsikūrė Raudonosios Armijos dalinys. Koplyčios pastate sovietmečiu veikė kariuomenės valgykla, buvo rodomas kinas, šalia buvo įsikūrusios mašinų ir traktorių stoties dirbtuvės. 

Vėliausiai šiame pastate veikė Vytėnų pagrindinės mokyklos sporto salė. Saleziečių koplyčios varpas buvęs pakabintas mokyklos laiptinėje ir atliko skambučio funkciją. Po mokyklos likvidavimo 2013 m. istorinis varpas tapo paminklinės lentos akcentu prie Marijampolės pašto sienos.

Architektūra
------------

Koplyčia 1 aukšto, su mūriniu prieangiu. Pagrindinio pastato tūris - kompaktinis, stačiakampio plano, su su pastogės paaukštinimu. Tinkuoti fasadai papuošti tinkuoto plytų mūro profiliuotais karnizais. Ant priekinio fasado frontono išlikęs buvusių kolūkio dirbtuvių simbolinis ženklas.

Prie koplyčios pakabintos atminimo lentos kunigams A. Petraičiui ir A. Skelčiui, pastatyta stogastulpių kompozicija su datomis „1934–2004" vienuolijos 70–čiui.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vytėnų saleziečių vienuolyno koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2016-12-02.
2. ↑  Saleziečiai kviečia į meilę ir gerumą
3. ↑  Kunigas Žemaitis Jonas
4. ↑  Vytėnų paminklas tapo simboliu Marijampolėje
|  |
| --- |
| Ivette Sosa |
| Pilnas vardas | Ivette Maritza Sosa |
| Gimė | 1976 m. rugsėjo 15 d. (46 metai) Niu Džersis,  JAV |
| Žanrai | Pop, R&B |
| Veikla | Dainininkė, šokėja, aktorė |
| Aktyvumo metai | 2001–dabar |
| Susijusi veikla | Eden's Crush, |
| Svetainė | www.ivettesosa.com |

**Ivette Maritza Sosa** (g. 1976 m. rugsėjo 15 d. Niu Džersyje) yra amerikiečių dainininkė, aktorė ir šokėja. Ji geriausiai žinoma kaip jau iširusios merginų pop grupės „Eden's Crush" narė.

Biografija
----------

Ivette pradėjo šokti nuo 3 metų. Ji lankė Bishop George Ahr vidurinę mokyklą. Ji ne tik vaidino keliuose mokyklos teatro pastatymuose bet ir buvo jų choreografė. 1998 m. ji baigė šokėjos specialybę koledže Marymount Manhattan College.

### „Eden’s Crush"

*Pagrindinis straipsnis – Eden's Crush*.
2001 m. laimėjusi realybės šou „Popstars" ji su kitomis keturiomis dalyvėmis sukūrė pop grupę „Eden's Crush". Grupė geriausiai žinoma dėl savo debiutinio singlo „Get Over Yourself (Goodbye)", kuris gerai pasirodė Kanados tope Canadian Singles Chart ir pasiekė top 10-tuką Hot 100 tope. Pirmajam singlui buvo sukurtas vaizdo klipas. Antrasis grupės singlas „Love This Way" buvo ne toks populiarus, tačiau gavo daug radijo stočių dėmesio.

Jų debiutinis studijinis albumas „Popstars" buvo atestuotas auksiniu ir pasiekė #6 poziciją Billboard 200 tope, tačiau neprilygo kitų šalių „Popstars" laidos nugalėtojų pardavimams. Tačiau per tris savaites buvo parduoda daugiau nei 150 tūkst. albumo kopijų.

Tais pačiais metais norėdama išreklamuoti savo albumą ir pirmąjį singlą „Eden’s Crush" pasirodė seriale „Raganaitė Sabrin"a ir buvo tada žinomos kaip „Popstars". Be to, jos pasirodė ant „FHM" viršelio.

2001 m. grupė pasirodė „NSync" koncertiniame ture „Pop Odyssey Tour" ir Jessica Simpson ture „DreamChaser Tour". Grupė 2002 m. iširo dėl grupės įrašų kompanijos susijungimo su kita kompanija, taip pat dėl merginų solo projektų bei nesantaikos grupėje. Grupė prieš išyrimą norėjo perleisti savo debiutinį albumą ispanų kalba.

Prieš įstojant į grupę, Ivette pasirodė miuzikle Italijoje. Kai ją pakvietė į realybės šou, tuo metu ją pakvietė vaidinti miuzikle „Rent". Ji pasirinko grupės sudarymą.

### Vėlesnė karjera

Ji dabar daugiausiai pasirodo miuzikluose, kaip kad „Latinologues" ir „West Side Story". Taip pat ji vaidino 2003 m. filme „Vejantis gražuoliuką", jame taip pat pasirodė kita „Eden’s Crush" narė Nicole Scherzinger.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Ivette svetainėje imdb.com
* Brodvėjaus tinklalapis apie Ivette
* Ivette svetainėje TV.com[neveikianti nuoroda]
* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2009-04-16 iš Wayback Machine projekto.
| **Markas Petuchauskas** |
| --- |
| Gimė | 1931 m. spalio 6 d. (91 metai)Šiauliai |
| Tėvas | Samuelis Petuchauskas |
| Sutuoktinis (-ė) | Sofija |
|  |
| Veikla | menotyrininkas, teatrologas |
| Partija | 1961 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1954 m. Vilniaus universitetas |

**Markas Petuchauskas** (g. 1931 m. spalio 6 d. Šiauliuose) – Lietuvos menotyrininkas, teatrologas, habilituotas humanitarinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

Gimė Šiaulių burmistro pavaduotojo Samuelio Petuchausko šeimoje. 1941–1943 m. gyveno Vilniaus gete. 1954 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, 1962 m. Lunačiarskio teatro meno instituto Maskvoje aspirantūrą. 1962 m. SSRS kultūros ministerijos meno istorijos institute apgynė disertaciją „Kauno dramos teatras 1940–1960 metais", menotyros mokslų kandidatas. 1985 m. Sąjunginiame menotyros mokslo tyrimų institute apgynė disertaciją „Lietuvių tarybinio dramos teatro formavimasis ir vystymasis", menotyros mokslų daktaras.

Nuo 1960 m. dirbo LSSR MA Istorijos institute, nuo 1967 m. Menotyros skyriaus vadovas. Nuo 1981 m. Kultūros darbuotojų tobulinimosi instituto teatro meno katedros vedėjas, profesorius. Apie 300 straipsnių, monografijų, ir kolektyvinių leidinių autorius. 1994 m. Lietuvos žydų kultūros klubo įkūrėjas ir pirmininkas.

Bibliografija
-------------

* Teatras – amžininkas: Kauno dramos teatras, 1940–1964. – Vilnius: Mintis, 1965–173 p.
* Premjerų keliais. – Vilnius: Mintis, 1967. – 213 p.
* Tarybinio meno keliu. – Vilnius: Mintis, 1968. – 269 p.
* Donatas Banionis. – Vilnius: Mintis, 1970.
* Donatas Banionis. – Vilnius: Mintis, 1976. – 104 p.
* Teatro akimirkos. – Vilnius: Mintis, 1977. – 135 p.
* Lietuvių tarybinis teatras: 1940–1956, T. 1, sk. 1-7. – Vilnius: Mintis, 1979. – 392 p.
* Santarvės kaina: memuarai. – Vilnius: Versus aureus, 2009. – 217 p. – ISBN 978-9955-34-240-3

Įvertinimas
-----------

* 1981 m. LTSR nusipelnęs meno veikėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Antanas Vengris. *Markas Petuchauskas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 368
2. ↑   Archyvuota kopija 2019-02-10 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Erythrocebus patas** |
| --- |
| Markata husaras (Erythrocebus patas)Markata husaras (*Erythrocebus patas*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Primatai  *( Primates)* |
| Šeima: | Šunbeždžionės  *( Cercopithecidae)* |
| Pošeimis: | Markatos  *( Cercopithecinae)* |
| Gentis: | ***Erythrocebus***  *( Erythrocebus)* |
| Rūšis: | Markata husaras  *( Erythrocebus patas)* |

 |
| Binomas |
| ***Erythrocebus patas***Schreber, 1775 |

**Markata husaras**, arba **patas** (*Erythrocebus patas*) – šunbeždžionių (*Cercopithecidae*) šeimos beždžionių rūšis, priklausanti markatų pošeimiui. Tai viena greičiausiai bėgančių beždžionių. Ji turi ilgą, liekną kūną, ilgokas galūnes, plaštakas bei pėdas ir trumpus pirštus. Balti ūsai ir barzda sudaro kontrastą tamsesniam veidui, o raudona nugara – baltoms galūnėms ir kūno apačiai. 

Gyvena būriais iki 10 narių. Vienintelis patinas lieka pakraštyje kaip masalas ir atitraukia grobuonis, kol patelės ir jaunikliai pasislepia. Gyvena nuo Vakarų iki Rytų Afrikos.
Joachimas Patiniras
**Joachimas Patiniras** (ol. **Joachim Patinir**, apie 1480-85 – 1524 m. spalio 5 d.) – flamandų dailės mokyklos renesanso dailininkas. Laikomas pirmuoju žinomu Europos dailininku, kuris specializavosi peizažo žanre.

Biografija
----------

Joachimas Patiniras gimė 1475-1485 m. laikotarpiu Valonijoje, spėjama, Dinano mieste ar Buvinjė kaime. Nieko nežinoma apie jo jaunystę. 1515 m. jis įtrauktas į Antverpeno dailininkų gildiją. Gali būti, kad mokėsi pas Gerardą Davidą, ėmė pavyzdžio iš Jeronimo Boscho paveikslų. Žinoma, kad jis bendradarbiavo su kitais dailininkais, bet tik vienas tokio bendradarbiavimo su Quentin Massys pavyzdys, paveikslas „Šv. Antano gundymai", yra išlikęs. 1524 m. jo dirbtuvėje lankėsi Albrechtas Diureris, kuris nupiešė Patiniro portretą ir paminėjo jį talentingu peizažistu. Patiniras mirė 1524 m. spalio 5 d. Antverpene. Tik keletas jo darbų yra dokumentuoti ir pasirašyti, didesnioji dalis yra priskiriama.

Darbų galerija
--------------

* „Šv. Antano gundymai" (apie 1515, Prado muziejus, Madridas)
* „Poilsis pakeliui į Egiptą" (1515-16, Thyssen-Bornemisza muziejus, Madridas)
* „Peizažas su Šv. Jeronimu" (1515-19, Prado muziejus, Madridas)
* „Kristaus krikštas" (1510-20, Meno istorijos muziejus, Viena)
* „Plaukimas per Stikso upę" (1515-24, Prado muziejus, Madridas)
* „Triptikas" (apie 1520, Metropoliteno meno muziejus, Niujorkas)
* „Šv. Jeronimas Atsiskyrėlis" (apie 1520, Luvras, Paryžius)
* „Peizažas su poilsiu kelionėje į Egiptą" (apie 1524, Ermitažas, Sankt Peterburgas)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Joachim Patinir** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Joachim Patinir WGA tinklalapyje
* Joachim Patinir Encyclopaedia Britannica tinklalapyje
| Medaliai |
| --- |
|  |
| **Atstovaujant: Norvegijos vėliava Norvegija**  |
| Šiaurės dvikovė |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2021 Oberstdorfas | Moterys |

**Gyda Westvold Hansen** (g. 2002 m. balandžio 20 d.) – Norvegijos šiaurės dvikovės sportininkė, pirmoji pasaulio čempionė moteris.

Biografija
----------

2019 m. pasaulio jaunimo čempionate pelnė sidabro medalį. 2020 m. tapo pasaulio jaunimo čempione. Tais pačiais metais vykusiose jaunimo olimpinėse žaidynėse iškovojo auksą mišrių komandų varžybose.

2020 m. gruodį pasaulio taurės etape Austrijoje pirmą kartą lipo ant apdovanojimų pakylos užėmusi antrąją vietą. 

2021 m. pasaulio čempionate pirmą kartą vyko moterų šiaurės dvikovės varžybose. Šuolių su slidėmis rungtyje norvegė liko 2-oje vietoje ir slidinėjimo etapą pradėjo su 3 sekundžių atsilikimu. Sportininkė 5 km trasą įveikė pirma ir tapo pirmąją pasaulio čempione moterimi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Biographical information". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. vasario 28 d..

Nuorodos
--------

* FIS svetainėje
| Batmanasturk. *Batman* |
| --- |
| *Batmano miestas* |
|  |
| 

BatmanasBatmanas

37°53′0″ š. pl. 41°07′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.88333°š. pl. 41.11667°r. ilg.﻿ / 37.88333; 41.11667﻿ (Batmanas)Koordinatės: 37°53′0″ š. pl. 41°07′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.88333°š. pl. 41.11667°r. ilg.﻿ / 37.88333; 41.11667﻿ (Batmanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Turkijos vėliava Turkija |
| **Provincija** | Batmano provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 313 355  |
| **Plotas** | 564 km² |
| **Tankumas** (2009) | 556 žm./km² |
| **Altitudė** | 550 m |

**Batmanas** (turk. *Batman*) – daugiausia kurdų gyvenamas miestas Turkijos pietryčiuose, 80 km į rytus nuo Dijarbakyro, prie Batmano upės (Tigro intakas). Svarbiausias Turkijos naftos gavybos ir perdirbimo centras. Naftotiekis į Iskenderūno uostą (prie Viduržemio jūros).

Iki XX a. šeštojo dešimtmečio Batmanas buvo kaimas, kuriame gyveno apie 3 000 gyventojų. Tačiau XX a. ketvirtajame dešimtmetyje aplink jį buvo atrasti naftos telkiniai, todėl vietovė sparčiai plėtėsi ir į ją pradėjo plūsti darbo jėga iš kitų Turkijos dalių. 1957 m. kaimas buvo pervadintas Batmanu pagal upės vardą, gavo miesto statusą ir tapo rajono centru. Per ateinančius 50 metų nemažai Batmano vienaukščių pastatų buvo perstatyti į daugiaaukščius. Dėl to gyventojų skaičius išaugo daug kartų. 1967 m. buvo nutiestas 511 km ilgio naftotiekis iš Batmano į uostamiestį Dortjolą netoli rytinio Viduržemio jūros pakrantės taško, kuriuo buvo transportuojama žalia nafta iš Batmano naftos perdirbimo gamyklos. 1990 m. miestas tapo Batmano provincijos sostine.

Be naftos, kuri regione yra dominuojanti prekė, Batmanas gamina gėrimus, perdirbtus maisto produktus, chemikalus, baldus, avalynę, mašinas ir transporto įrangą. 2007 m. įkurtas Batmano universitetas, kuris dalyvauja „Erasmus" užsienio studentų mainų programoje.

Išnašos
-------

1. ↑
| **Joana Bartaškienė** |
| --- |
| Gimė | 1950 m. vasario 9 d. (73 metai)Kaune |
| Sutuoktinis (-ė) | Albinas |
| Vaikai | Artūras, Martynas |
|  |
| Veikla | Lietuvos sporto, politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1972 m. Lietuvos kūno kultūros institutas |

**Joana Bartaškienė** (g. 1950 m. vasario 9 d. Kaune) – Lietuvos sporto, politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1957–1965 m. mokėsi Kauno Juozo Aleksonio vidurinėje mokykloje, 1968 m. baigė Kauno 24-ąją vidurinę mokyklą. 1972 m. baigė Lietuvos kūno kultūros institutą.

1969 m. Kauno gimnastikos mokyklos trenerė choreografė, 1972 m. gimnastikos trenerė, 1976 m. Lietuvos veterinarijos akademijos sporto katedros vyr. dėstytoja, nuo 1995 m. aerobikos klubo „Joana" prezidentė ir vyr. trenerė. Kauno pedagogų kvalifikacijos centro dėstytoja.

1959–1970 m. daugkartinė Lietuvos gimnastikos čempionė, TSRS sporto meistrė, 1980 m. pirmoji Lietuvoje pradėjo propaguoti aerobiką, nusipelniusi Lietuvos trenerė. Lietuvos moterų sporto asociacijos tarybos narė, 2004 m. viceprezidentė.

Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kauno skyriaus narė.

Sutuoktinis Albinas, vaikai Artūras, Martynas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  „Sportas", 2009-07-01
Nr. 24 (862), psl. 12.
2. ↑  „Joanos Bartaškienės jaunatviškumo paslaptys". 15min.lt. Nuoroda tikrinta 2021-11-24.
3. ↑
**Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacija** (LSSA) – juridinio asmens teises turinti ne pelno organizacija, siekianti spręsti savo narių bendrąsias problemas, atstovauti narių bendriesiems interesams, koordinuoti narių kryptingą veiklą patirties dalijimuisi, kvalifikacijos kėlimui bei teisėtai gynybai, stiprinti vietos savivaldą. Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacija užregistruota 2001 m. birželio 22 d.

Struktūra
---------

Lietuvoje yra 60 savivaldybių (8 miestų), kuriose yra 536 seniūnijos – savivaldybių administracijų struktūriniai teritoriniai padaliniai arba filialai. Didžiausia savivaldybė yra sostinės Vilniaus miesto (542287 gyventojai ir 21 seniūnija), o mažiausia – Neringos savivaldybė (2700 gyventojų, 2 seniūnijos). Seniūnas yra seniūnijos vadovas. Asociacijos nariais yra 295 seniūnai.

Aukščiausioji asociacijos atstovaujamoji institucija yra asociacijos narių suvažiavimas. Suvažiavime seniūnams atstovauja delegatai pagal turimas kvotas. Suvažiavimas tvirtina ir keičia asociacijos įstatus, 2 metų laikotarpiui renka Tarybą, tarybos pirmininką, vicepirmininkus – apskrities koordinatorius ir revizorių. Suvažiavimas nustato ir keičia asociacijos narių įnašų ir mokesčių dydį bei mokėjimo tvarką.

Tarp suvažiavimų asociacijai vadovauja Taryba. Tarybą sudaro po vieną nuo savivaldybes deleguotą asociacijos narį, tarybos pirmininkas, vicepirmininkai. Tarybos pirmininkas koordinuoja asociacijos veiklą, atstovauja asociacijai Lietuvos savivaldybių asociacijoje, LR Seime, Vyriausybėje, Prezidentūroje, Nevyriausybinėse organizacijose bei užsienio valstybių savivaldybių ir tarptautinėse vietos savivaldos organizacijose.

Veikla
------

Asociacijos veikla grindžiama narių savarankiškumo, valdžios decentralizavimo, kolegialumo, teisėtumo, demokratiškumo, skaidrumo ir atsakomybės principais.

Asociacija, koordinuoja ir skatina bendradarbiavimą tarp Lietuvos seniūnijų, teikia seniūnams konsultacijas, jiems atstovauja ir gina; stiprina vietos valdžios, verslo sektoriaus ir nevyriausybinių organizacijų savitarpio supratimą ir partnerystę, skatina aktyvų piliečių dalyvavimą vietos valdžios institucijoms priimant sprendimus, stiprina bendruomeninio judėjimo plėtrą; teisės aktų nustatyta tvarka teikia pasiūlymus ir dalyvauja rengiant bei svarstant įstatymų ir kitų teisės aktų projektus susijusius su seniūnijų, bendruomenių veikla; organizuoja seniūnų mokymą. Asociacija bendradarbiauja su organizacijomis, atstovaujančiomis kitų subjektų bendriems interesams.

Asociacija bendradarbiauja su Lietuvos savivaldybių asociacija/LSA/, Kaimo bendruomenių sąjunga, Labdaros fondu „Lietuvos – JAV iniciatyvos" /LUSI/ ir užsienio kolegomis – Latvijos vietos ir regionų vykdomųjų direktorių asociacija, Lenkijos kaimiškųjų savivaldybių sajunga.

Prezidentai
-----------

* 2001 m. – Petras Pranas Gestautas

2006 m. Algirdas Strelčiūnas

* 2016 m. Kęstutis Vilkauskas
* 2020 m. Rolandas Bružas

Išnašos
-------

1. ↑  *Lietuvos savivaldybių seniūnų asociacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-10-24.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi.**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą. |

**Gvinėjos liaudies asamblėja** (**RPG**, pranc.: *Rassemblement du Peuple Guinéen*) – didžiausia Gvinėjos opozicinė kairiojo centro partija.

Istorija
--------

Įkurta 1961 m. pogrindyje kaip *Nacionalinis demokratinis judėjimas*. 1984 m. prie jos prisijungė keli opoziciniai judėjimai, susikūrė studentų sąjungos Prancūzijoje ir Senegale.

1995–2002 partijos lyderis Alfa Kondė buvo parlamento nariu. 2002 m. parlamento rinkimus RPG boikotavo, protestuodama prieš nedemokratišką vyriausybės veiklą ir partijos lyderio suėmimą.

Struktūra ir ideologija
-----------------------

Veikia 6 regioninės organizacijos. Suvažiavimas renka 93 narių Tarybą, kuri sudaro Politinį biurą, vadovaujantį partijai tarp suvažiavimų. Politinio biuro veikla koncentruojama 10 komitetų ir Sekretoriate.

RPG siekia nacionalinės nepriklausomybės, nacionalinės vienybės, pagrindinių demokratinių teisių ir laisvių, ekonomikos plėtros ir socialinio teisingumo.

Socialistų Internacionalo konsultacinė narė nuo 1999 m. lapkričio 8 d. tikroji narė nuo 2003 m. spalio 27 d.

Pirmininkas – Alfa Kondė.
**Lietuvos socialinių darbuotojų asociacija**, LSDA – Lietuvos visuomeninė organizacija, vienijanti valstybinių, savivaldos, privačių ir visuomeninių institucijų socialinio darbo specialistus, socialines problemas tiriančius mokslininkus, socialinio darbo ir socialinė ugdymo specialistus rengiančius dėstytojus, socialinio darbo studentus ir savanorius.

Veikla
------

Lietuvos socialinių darbuotojų asociacija įkurta 1993 m. lapkričio mėn. Veikia 47 grupės, turi apie 1200 narių (2006 m.). Pagrindiniai tikslai: atstovauti socialiniams darbuotojams ir ginti jų teises, dalyvauti kuriant Lietuvos socialinę politiką ir piliečių socialinius poreikius tenkinančias programas, skatinti socialinių problemų mokslinius tyrimus ir Asociacijos narių mokslinę veiklą. Asociacijos iniciatyva 1998 m. priimtas Lietuvos socialinių darbuotojų etikos kodeksas. Bendradarbiaujant su Vilniaus universitetu organizuojami profesinės kvalifikacijos kėlimo kursai, rengiamos tarptautinės konferencijos, seminarai, Asociacijos grupių pirmininkų mokymai, leidžiama įvairių metodinė medžiaga. 1998–2004 m. Asociacija inicijavo ir dalyvavo socialinių darbuotojų atestacijoje, 2006 m. kartu su Lietuvos socialinės apsaugos ir darbo ministerija parengė socialinių darbuotojų kvalifikacinius reikalavimus.

Prezidentai
-----------

* Violeta Vaicekauskienė – 1993–2004 m.
* Edmundas Vaitiekus – 2004-2011 m.
* Diana Stankaitienė - nuo 2011 m. gegužės mėn. 20 d.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvos socialinių darbuotojų asociacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 324 psl.

Nuorodos
--------

* Lietuvos socialinių darbuotojų asociacija Archyvuota kopija 2008-05-11 iš Wayback Machine projekto.
Joachimo Jutevalio autoportretas, 1601 m. Centrinis Utrechto muziejus
**Joachimas Jutevalis** (Jutevalas, ol. *Joachim Wtewael*, *Uytewael*, 1556 m. Utrechtas – 1638 m. rugpjūčio 1 d. Utrechtas) – XVII a. pr. Nyderlandų tapytojas, manieristas.

Biografija
----------

Joachimas Jutevalis gimė 1556 m. Utrechte. Iš pradžių jis mokėsi tėvo stiklo dirbinių dirbtuvėse. 1588−1592 m. lankėsi Italijoje ir Prancūzijoje su rėmėju, Sen Malo vyskupu Charles de Bourgneuf de Cucé. Jo paveikslas „Veneros ir Dianos apoteozė" (apie 1592 m.) rodo susipažinimą su Parmidžanino ir prancūzų Fontenblo mokyklos dailininkų kūryba. 1592 m. Jutevalis dokumentuotas grįžęs į Utrechtą. 1595 m. jis vedė Christina van Halen, su ja susilaukė dviejų sūnų ir dviejų dukterų. 1596 m. sukūrė dviejų vitražų dizainą St. Janskerk bažnyčiai Gaudoje.

Jutevalio kūryba atliepė Harlemo manieristų (Hendrikas Golcijus, Karelas van Manderas, Kornelis van Harlemas) paveikslus. Dauguma Jutevalio paveikslų vaizdavo mitologines ir biblijines scenas. Jis yra nutapęs portretų. Jutevalio stiliui būdingi tipiški šiaurės manierizmo bruožai: raiškios dekoratyvios spalvos, neracionali erdvė ir sudėtingos veikėjų pozos. Viso išliko daugiau nei 100 Jutevalio paveikslų ir apie 80 piešinių. Vėlesnėje kūryboje Jutevalis į savo paveikslus įtraukė realistiškesnių motyvų, kaip gyvūnų ir virtuvės rakandų vaizdavimą, įtakotą Jakopo Basano. Keli jo paveikslai buvo perkelti į graviūras. Jutevalis buvo pasiturinčiu Utrechto piliečiu, prekiavo linu, buvo kelis kartus išrinktas į miesto tarybą. 1611 m. buvo vienas tapytojų Šv. Luko vardo gildijos įkūrėjų Utrechte. Joachimas Jutevalis mirė 1638 m. rugpjūčio 1 d. Utrechte. Jo sūnus Piteris Jutevalis (1596−1660) tapo tapytoju, žinomi išlikę 5 sūnaus paveikslai ir apie 20 priskiriama.

Darbų galerija
--------------

* „Lotas su dukterimis" (apie 1600, Ermitažas, Sankt Peterburgas)
* „Marsas ir Venera, užklupti dievų" (1605-10, J. Paul Getty muziejus, Los Andželas)
* „Persėjas ir Andromeda" (1611, Luvras, Paryžius)
* „Virtuvės šeimininkė" (1620-25, Centrinis Utrechto muziejus, Utrechtas)
* „Dailininko duktės Evos Juteval portretas" (1628, Centrinis Utrechto muziejus, Utrechtas)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Joachim Wtewael** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* *From Rembrandt to Vermeer: 17th-Century Dutch Artists.* Sud. Turner, Jane. Macmillan Reference, 2000, p. 406-408
* wga.hu
|  |
| --- |
| Dene-Jenisiejaus kalbos |
| Paplitimas | JAV, Rusija |
| Geografinis paplitimas |
|  |
| Klasifikacija | Jenisiejaus, na-dene |

**Dene-Jenisiejaus kalbos** – hipotetinė kalbų šeima, kurią sudaro Jenisiejaus kalbos, vartojamos centriniame Sibire ir na-dene kalbos, kuriomis šnekama Šiaurės Amerikos šiaurės vakarų regione. Šią hipotezę 2008 m. iškėlė amerikiečių kalbininkas Edward Vajda, pirmą kartą pristatęs tradicinės lyginamosios istorinės kalbotyros standartus atitinkantį genealoginį ryšį tarp Senojo ir Naujojo pasaulio kalbų šeimų. Po jupikų kalbų tai galėtų būti antrasis lingvistinis Naujojo ir Senojo pasaulių ryšys.

Ketų ir navahų kalbų žodžių palyginimas
---------------------------------------

Ketų kalba – nykstanti kalba Sibire, Jenisiejaus upės baseine, turinti 213 vartotojų (2010 m. duomenimis), navahų kalba yra na-dene kalbų šeimos, atabaskų grupės kalba, turinti apie 178 tūkst. vartotojų JAV.

| **Žodis** | Ketų | Ketų(kirilica) | Navahų |
| --- | --- | --- | --- |
| akmuo | təˀs | ты’сь | tsé |
| pėda | kiˀs | ки’сь | (a)keeʼ |
| senas | sīn | синь | sání |
| gyvatė | tìɣ | тиг, тих | tłʼiish |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Вернер Г.К. Словарь кетско-русский и русско-кетский

Nuorodos
--------

* Dene-Jenisiejaus kalbų simpoziumas
| **Deng Xiaoping邓小平** |
| --- |
|  |
| Deng Siaopingas 1979 m. |
| Gimė | 1904 m. rugpjūčio 22 d.Kinijos LRSičuanas, Kinija |
| Mirė | 1997 m. vasario 19 d. (92 metai)Kinijos LR Pekinas, Kinija |
|  |
| Partija | Kinijos Komunistų Partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Deng Xiaoping |

**Deng Siaopingas** (kin. 邓小平, pinyin: *Deng Xiaoping*; 1904 m. rugpjūčio 22 d. – 1997 m. vasario 19 d.) – Kinijos revoliucionierius ir valstybės veikėjas. Jis buvo Kinijos vadovu nuo 1978 m. iki pasitraukimo 1992 m. Po Mao Dzeduno mirties Deng vadovavo toli siekiančioms rinkos ekonomikos reformoms Kinijoje. Nors Deng niekada nėjo oficialių pareigų, tokių kaip valstybės vadovas, vyriausybės vadovas arba generalinis sekretorius (komunistų partijos vadovas), jis vis dėlto buvo laikomas svarbiausiu Kinijos Liaudies Respublikos vadovu nuo 1978 m. gruodžio mėn. iki 1992 m.

Deng Siaopingas gimė valstiečių šeimoje Sičuano provincijoje. Jis studijavo ir dirbo Prancūzijoje 1920-aisiais metais, kur jam didelę įtaką padarė marksizmo-leninizmo idėjos. 1923 m. jis prisijungė prie Kinijos komunistų partijos. Po Kinijos Liaudies Respublikos įkūrimo 1949 m. Deng dirbo Tibete ir kituose pietvakarių Kinijos regionuose tam, kad komunistų kontrolė įsitvirtintų.

1950 m. pradžioje Deng buvo pagrindinis Mao šalininkas. Tačiau 1960-aisiais metais, Deng neturėjo jokios įtakos Kinijos ekonomikos atstatymui po Didžiojo šuolio. Jo ekonominė politika buvo nesuderinama su Mao politine ideologija ir dėl to kultūrinės revoliucijos metu jis buvo du kartus atitolintas nuo partijos.

1978 m. Deng Siaopingas atgavo reikšmę partijoje ir Kinijos politikoje. Jis paveldėjo šalį, kupiną socialinių ir institucinių bėdų, kurios buvo kultūrinės revoliucijos ir kitų masinių politinių judėjimų, vykusių Mao laikais, padariniais. Deng Siaopingas priklauso antrajai Kinijos lyderių kartai ir yra laikomas naujo siocialistinio mąstymo pradininku, nes suderino Komunistų partijos ideologiją su rinkos ekonomika. Jis atidarė Kiniją užsienio investicijoms, pasaulinei rinkai ir ribotai privačiai konkurencijai. Būtent jam yra priskiriamas nuopelnas už tinkamos aplinkos sparčiai augančiai kiniškai ekonomikai sukūrimą ir šimtų milijonų Kinijos gyventojų gyvenimo sąlygų pagerinimą.

1989 m. vykusių Tiananmenio aikštės protestų metu Deng Siaopingas davė įsakymą jėga numalšinti šimtatūkstantines demonstracijas Pekino centre.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Cheng Li, *China’s Leaders – The New Generation*, Rowman & Littlefield Publishers (February 2001), psl. 179.
**Lietuvos savivaldybių kontrolierių asociacija** (**LSKA**) - Lietuvos savivaldybių kontrolierius vienijanti dalykinė organizacija; asociacija. Ji yra savarankiška ir savanoriška, nesiekianti pelno visuomeninė organizacija, sprendžianti savivaldybių kontrolierių (savivaldybių kontrolės ir audito tarnybų) bendrąsias problemas, teikianti savo nariams paslaugas, koordinuojanti narių pagrindines funkcijas ir uždavinius, kryptingą veiklą, atstovaujanti narių bendriesiems interesams valstybės valdžios ir valdymo institucijose, užsienio valstybių ir kitose tarptautinėse organizacijose, formuojanti Savivaldybių kontrolierių asociacijos veiklos strategiją, stiprinanti vietos savivaldos finansinių išteklių naudojimo kontrolę, turto valdymo kontrolę ir užtikrinanti tinkamas savivaldybių išorės audito funkcijas.

Valdybą sudaro 15 savivaldybių kontrolierių, iš jų po 1 iš kiekvienos apskrities ir 5 papildomai patvirtinti visuotinio susirinkimo.

Adresas: Vytauto g. 73, LT-00134, Palanga.

Vadovybė
--------

* Prezidentas Juozas Vaičiulis, Marijampolės savivaldybės kontrolierius
* Valdybos pirmininkė Zita Valiauskienė, Kėdainių rajono savivaldybės kontrolierė
* SKA administracijos direktorė Aušra Kedienė.

Istorija
--------

1998 m. spalio 13 d. Kaune vykusiame steigiamajame susirinkime buvo įkurta LSKA. Dalyvavo 46 Lietuvos savivaldybių kontrolieriai. Pirmuoju Savivaldybių kontrolierių asociacijos vadovu buvo išrinktas Algimantas Demenius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos savivaldybių kontrolierių asociacijos inf. Archyvuota kopija 2010-02-18 iš Wayback Machine projekto.
| **Joana Akelaitytėangl. *Joann Akalaitis*** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. birželio 29 d. (85 metai)Čikagoje |
|  |
| Veikla | lietuvių kilmės JAV teatro aktorė, režisierė, dramaturge, pedagogė. |

**Joana Akelaitytė** (angl. *JoAnne Akalaitis*, g. 1937 m. birželio 29 d. Čikagoje) – lietuvių kilmės JAV teatro aktorė, režisierė, dramaturge, pedagogė.

Biografija
----------

1960 m. baigė Čikagos universitetą. 1961-1963 m. vaidybos mokėsi San Francisko „Actor and Workshop" mokykloje, 1964-1966 m. Paryžiuje, 1969 m. Eks en Provence (Prancūzija) pas J. Grotovskį.

Vaidino Niujorko, Vinstono-Salemo ir kt. teatruose. 1970-1990 m. avangardinio teatro „Mabou Mines" trupės Niujorke viena kūrėjų, meno direktorių, aktorių ir režisierių. Pastatė spektaklių, rašė scenarijus, vaidino, kūrė scenografijas. Dėstė scenos meną JAV, Japonijoje, Nikaragvoje. 1996 m. dalyvavo Lietuvos teatro forume „Kaitos taškas", laboratorijos „Kūnas erdvėje" vadovė. Niujorko Humanitarinių mokslų instituto ir Teatro komunikacijų grupės valdybos narė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Auksė Kapočiūtė. *Joana Akelaitytė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 214 psl.

Nuorodos
--------

* Biografija anglų kalba
*Kitos reikšmės – Paryžiaus universitetas (reikšmės).*
Marijos Sklodovskos-Kiuri disertacijos, apgintos Paryžiaus universitete 1903 m. titulinis lapas
**Paryžiaus universitetas** (pranc. *Université de Paris*) – universitetas, veikęs Paryžiuje nuo 1896 m. iki 1970 m.

1885 m. gruodžio 28 d. dekretu Paryžiuje (kaip ir kitose akademijose) buvo įkurtos fakultetus jungiančios fakultetų generalinės tarybos (pranc. *Conseil général des Facultés*). 1893 m. balandžio 28 d. dekretu fakultetai sujungti į korporaciją, turėjusią juridinio asmens teises. 1896 m. liepos 1 d. Paryžiuje veikusių fakultetų visuma gavo Paryžiaus universiteto vardą.

Šiame Paryžiaus universitete buvo penki fakultetai: protestantų teologijos, teisės, medicinos, mokslų (pranc. *faculté des sciences*), humanitarinių mokslų (pranc. *faculté des lettres*).

Universiteto biudžetą sudarydavo taryba, tvirtindavo Prancūzijos švietimo ministras. Tarybai vadovaudavo akademijos rektorius (valdininkas).

Fakultetai turėjo savo biudžetus. Fakulteto valdymo organai buvo susirinkimas iš visų dėstytojų bei taryba iš ordinarinių ir ekstraordinarinių profesorių. Pirmininkaudavo dekanas, skiriamas švietimo ministro iš fakulteto susirinkimo bei universiteto tarybos pasiūlytų kandidatų.

Dėstytojus skirdavo Prancūzijos Respublikos Prezidentas pasiūlius fakultetui bei švietimo ministerijos nuolatinei tarybai.

1970 m. gruodžio 31 d. Paryžiaus universitetas padalintas į trylika:

* Paryžiaus I universitetas (pranc. *Université Paris I - Panthéon-Sorbonne*)
* Paryžiaus II universitetas (pranc. *Université Paris II - Panthéon-Assas*)
* Paryžiaus III universitetas (pranc. *Université Paris III - Sorbonne-Nouvelle*)
* Paryžiaus IV universitetas (pranc. *Université Paris IV - Paris-Sorbonne*)
* Paryžiaus V universitetas (pranc. *Université Paris V - René-Descartes*)
* Paryžiaus VI universitetas (pranc. *Université Paris VI - Pierre-et-Marie-Curie*)
* Paryžiaus VII universitetas (pranc. *Université Paris VII - Denis-Diderot*)
* Paryžiaus VIII universitetas (pranc. *Université Paris VIII - Vincennes*)
* Paryžiaus IX universitetas (pranc. *Université Paris IX - Paris-Dauphine*)
* Paryžiaus X universitetas (pranc. *Université Paris X - Paris-Nanterre*)
* Paryžiaus XI universitetas (pranc. *Université Paris XI - Paris-Sud*)
* Paryžiaus XII universitetas (pranc. *Université Paris XII - Paris-Val-de-Marne*)
* Paryžiaus XIII universitetas (pranc. *Université Paris XIII - Paris-Nord*)

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  „Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона", т. XXXIVa (1902): Углерод — Усилие, „Университет", с. 751—803 s:ru:ЭСБЕ/Университет

Išorinės nuorodos
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paryžiaus universitetas (1896–1970)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
HM – trumpinys Jos Didenybės Vyriausybei apibrėžti
**Jo Didenybės Vyriausybė** (**Jos Didenybės Vyriausybė**, kai valdo moteris; angl. *Her/His Majesty's Government*, trumpinys *HMG*) – formalus terminas, siejamas su Tautų Sandraugos karalysčių vyriausybėmis. Pradėtas naudoti dar Britų imperijos pakilimo laikais ir paveldėtas bei integruotas nuo jos atskilusiose šalyse.

Istorija
--------

Britų imperijoje terminą „Jos/Jo Didenybės Vyriausybė" pradžioje vartojo tik imperijos vyriausybė Londone. Imperijai byrant buvusios kolonijos susijungė į Tautų Sandraugą, tapdamos lygiateisėmis autonominėmis valstybėmis jos sudėtyje – dominijomis, įėjusiomis į Britanijos imperiją ir pripažinusiomis jos karalienę arba karalių valstybės vadovu. Nuo 1920–1930–ųjų metų kreipimosi formą „Jo Didenybės Vyriausybė" pradėjo vartoti Jungtinės Karalystės ir dominijų vyriausybės, kad atskirtų nepriklausomas jurisdikcijas, tokias kaip Jo Didenybės Vyriausybė Laisvojoje Airijos valstybėje. Kolonijų, valstybių ir provincijų vyriausybės, kita vertus, toliau vartojo trumpesnį [regiono/teritorijos] Vyriausybės terminą, kuris praktiškai buvo naudotas buvusiose dominijose bei tapo priimtinu ir dabar, pvz. Jos Didenybės Australijos Vyriausybė, Jos Didenybės Gibraltaro Vyriausybė.

Termino vartojimas
------------------

Terminas vartojamas norint pabrėžti, kad Sandraugos šalies ar, nors mažiau priimtina, jos teritorinio darinio, vyriausybė priklauso valdančiajam suverenui, o ne ministrų kabinetui ar ministrui pirmininkui. Konkrečios vyriausybės gali būti apibrėžiamos pagal tuo metu kabinetui vadovaujančio ministro pirmininko vardą: Meidžoro vyriausybė, Kamerono vyriausybė ir pan.

Šiuo metu dauguma Sandraugos šalių vyriausybių, priešingai nei pačioje Jungtinėje Karalystėje (čia dažnai pavartojamas trumpinys „HMG"), grįžo prie [regiono] vyriausybės pavadinimo termino formos su „Jos Didenybės vyriausybė", paprastai naudojamo formaliomis aplinkybėmis. Tokiose federacinėse šalyse, kaip Australija, Kanada, šiuo terminu įvardijamos ir jų federalinių subjektų (provincijos, valstijos) vyriausybės, pvz. Jos Didenybės Naujosios Škotijos Provincijos Vyriausybė.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Jungtinės Karalystės Vyriausybė

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
| **Nubian ibex** |
| --- |
| Nubinis ožys (Nubian ibex)Nubinis ožys (*Nubian ibex*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Pobūris: | Atrajotojai  *( Ruminantia)* |
| Šeima: | Dykaraginiai  *( Bovidae)* |
| Pošeimis: | Ožkos  *( Caprinae)* |
| Gentis: | Kalniniai ožiai  *( Capra)* |
| Rūšis: | Nubinis ožys  *( Nubian ibex)* |

 |

**Nubinis ožys** (*Capra ibex nubiana*) – dykaraginių (*Bovidae*) šeimos žinduolis, priklausantis ožkų (*Caprinae*) pošeimiui.

Nubinis ožys artimas alpiniam ožiui. Kai kurie biologai jį vadina alpinio ožio porūšiu.

Išvaizda
--------

Gelsvai rudas, ant nugaros tamsesnių plaukų juosta. Papilvė balsva, kojų apačia balta su juodomis juostelėmis iš priekio ir juodais apvadais. Ilga tamsi barzda. Patelės šviesesnės, be barzdos.

Kūno aukštis 65 – 105 cm, masė 45 – 115 kg. Patinai ir patelės raguoti. Patinų ragai labai panašūs į sibirinio ožio ragus (iki 140 cm ilgio), tik kiek siauresni, su apvalainesne priekine ir aštresne vidine briauna. Patelių ragai menkesni – 15 – 30 cm ilgio.

Paplitimas
----------

Paplitęs Š. Afrikoje į rytus nuo Nilo ir Arabijos pusiasalyje.

Išskiriami du porūšiai, kuriuos kai kurie zoologai vadina atskiromis rūšimis. Gyvena kalnuose iki 4 km virš jūros lygio ir pakrančių. Laikosi mišriais būriais, seni patinai ir pavieniui. Puikiai laipioja stačiomis uolomis. Poruojasi spalio – lapkričio mėnesiais. Nėštumas trunka 5 – 5,5 mėnesio, gimsta 1 – 2 jaunikliai.

Minta žoliniais augalais, medžių ir krūmų ūgliais. Gali ilgai apsieiti be vandens.

* Nubinio ožio patelė ir jauniklisNubinio ožio patelė ir jauniklis
* Nubinio ožio patinasNubinio ožio patinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nubinis ožys. VLE
**MAQS** - Šiaurės ir Baltijos šalių regiono teisinių paslaugų tinklas, vienijantis advokatų kontoras; verslo teisės patarėjų grupė. MAQS biurai veikia Skandinavijos (Danija, Švedija) ir Baltijos šalyse. Vienija 185 teisininkus, iš viso - daugiau nei 280 darbuotojų. Biurai veikia sostinėse, didmiesčiuose (Kopenhaga, Geteborgas, Malmė, Ryga, Stokholmas, Talinas, Vilnius).

MAQS buvo teisės patarėjas didžiausiame Švedijos istorijoje nekilnojamojo turto sandoryje, kai „AP-Fastigheter" įsigijo „Vasakronan"; taip pat atstovavo JAV kino industrijos atstovams byloje prieš intelektinės nuosavybės produkcijos platintoją „The Pirate Bay".

MAQS Vilniaus biuras
--------------------

MAQS biuras taip pat veikia Lietuvoje, Vilniuje (liet. *MAQS Lietuva*, angl. *MAQS Lithuania*). Jame dirba apie 20 teisininkų. Vadovaujantysis partneris - advokatas Deividas Soloveičikas. Advokatų profesinė bendrija „Soloveičikas, Markauskas, Aviža, Bagdanskis|SMA" (SMA), įkurta 2003 m. Partneriai - Tomas Bagdanskis, Saulius Aviža, Laimonas Markauskas (g. 1978 m.) ir kiti.

2009 m. lapkričio mėn. bendrija įsiliejo į teisinių paslaugų tinklą „MAQS". Pasikeitė ir kontoros pavadinimas (*MAQS Law Firm*). Kartu su SMA į MAQS grupę įsiliejo ir SMA biuras Rygoje (11 teisininkų). Geriausias Europos, Azijos ir Afrikos advokatų kontoras aprašančio teisės žinyno "Legal 500" 2006 metų leidinyje SMA kontora buvo paminėta tarp augančių advokatų kontorų.

2011 m. sausio mėn. iš Vilniaus biuro pasitraukė kontoros partneris advokatas Tomas Bagdanskis.

Kiti biurai
-----------

Latvijos biuras įsteigtas 2004 m. ir šiuo metu yra visas paslaugas teikianti vidutinio dydžio teisinių paslaugų įmonė. „MAQS Law Firm" Estijoje pradėjo veikti 2005 m. spalio mėn. 2008 metais kontora pakliuvo į didžiausių Estijos teisės firmų dešimtuką. Estijos biure dirba 15 teisininkų; žymi kaip turinti daugiausia tarptautinių projektų. „Legal 500" sąraše „MAQS Estonia" paminėta 6 kategorijose. „MAQS Sweden" įtrauktas į geriausiųjų teisės paslaugų įmonių sąrašą „Legal 500" visose kategorijose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „MAQS Lietuva" informacija Archyvuota kopija 2009-11-27 iš Wayback Machine projekto. (lietuvių k.)
2. ↑  „Advokatų kontora SMA tapo tarptautinės MAQS grupės nare"
3. ↑  MAQS informacija, 2009-11-05[neveikianti nuoroda] (anglų k.)
4. ↑  „Infolex" informacija
5. ↑  „Advokatų kontora SMA įsiliejo į tarptautinę grupę, keičia pavadinimą"„Verslo žinios", 2009.11.05 13:56
6. ↑  Teisės žinyno „Legal 500" informacija Archyvuota kopija 2009-08-03 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑  „Advokatų kontora SMA tapo tarptautinės MAQS grupės nare" „Verslo banga", *MAQS Law Firm* pranešimas spaudai, 2009.11.05 22:35

Nuorodos
--------

* Oficialus „MAQS Law Firm" tinklalapis (anglų, lietuvių k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Primaras** (rumun. *primar*, iš vulg. lot. *primarius*) – miesto meras Moldavijoje ir Rumunijoje.

Moldavija
---------

Moldavijoje primaras yra atstovaujančioji administracinio vieneto gyventojų valdžia ir vietinės tarybos vykdomoji valdžia, renkama visuotiniu, lygiu, slaptu laisvu balsavimu. Primarų rinkimai vykdomi remiantis Rinkimų kodeksu. Vietinės tarybos ir primarai veikia kaip valdžios savarankiškos institucijos, remdamiesi įstatymais sprendžia bendruomeninius kaimų (komunų) ir miestų (municipijų) klausimus.

Kaimai (komunos) ir miestai (municipijai) turi po vieną primarą ir po vieną primaro pavaduotoją. Belcio, Benderų, Komrato ir Tiraspolio municipijai turi po vieną primarą ir tris primaro pavaduotojus. Kišiniovo municipijus turi generalinį primarą ir keturis primaro pavaduotojus.
  
Miestai, turintys virš 15 tūkst. gyventojų, savo tarybos nutarimu gali turėti du primaro pavaduotojus.

Komunų ir municipijų, turinčių mažiau kaip 5 tūkst. gyventojų, primarų pavaduotojai paprastai dirba visuomeniniais pagrindais.
| M9 (Baltarusija) |
| --- |
| **Minsko žiedinis automobilių kelias, MKAD** |
|  |
|  |
|  |
| Valstybės | Baltarusija Baltarusija |
| Ilgis | 56,2 km |
| Atidarytas | 1963 m. |
| Sritys | Minsko sritis |
| Miestai | Minskas |
|  |
| MKAD 2012 m. |

**Magistralinis kelias M9**, taip pat **Minsko žiedinis automobilių kelias**, **MKAD** (blrs. *Мінская кальцавая аўтамабільная дарога*, МКАД) – žiedinis kelias aplink Minską, praeinantis maždaug palei administracinę miesto ribą. Aplinkkelis turi tris juostas kiekviena kryptimi. Maršruto ilgis – 56,2 km. Greitis kelyje nustatytas 90 km/h, projektinis greitis – 120 km/h.

Santrumpa „MKAD" sutampa su panašaus Maskvos žiedinio kelio trumpuoju pavadinimu.

Kelio rekonstrukcija Kurapatuose, 2000 m.

Istorija
--------

Kelias buvo tiesiamas 1956–1963 m. Pradžioje jis turėjo tik po vieną eismo juostą kiekviena kryptimi, o važiuojamosios dalies plotis siekė 7,5 m. Kita rekonstrukcija prasidėjo 1980 m. Nutiesti 26,8 km su keturiomis juostomis, o likusi 29,4 km atkarpa turėjo dvi juostas. 

Po rekonstrukcijos, baigtos 2002 m. MKAD priartėjo prie automagistralės standartų, nes buvo panaikinti šviesoforai, posūkiai į kairę vieno lygio sankryžose, visame ruože įrengtas trasos apšvietimas. Kelio pralaidumas - 85 000 transporto priemonių per parą. Kelias buvo suprojektuotas 120 km/h greičiui, tačiau jis apribotas iki 90 km/h. Tai padaryta dėl dažnų nelaimingų atsitikimų, kuomet pėstieji pereina MKAD nenumatytose vietose, nepaisant to, kad abiejose kelio pusėse įrengti apsauginiai barjerai, yra apie 50 pėsčiųjų perėjų.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: M9 (Baltarusija)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Карта Минской кольцевой автодороги (MKAD žemėlapis)

|  |  |
| --- | --- |
| **Baltarusijos magistraliniai keliai** |  |
| M1 | M2 | M3 | M4 | M5 | M6 | M7 | M8 | M9 | M10 | M11 | M12 |
| Denauuzb. *Denov, Денов* |
| --- |
| *Denau medresė* |
|  |
| 

DenauDenau

38°16′00″ š. pl. 67°53′00″ r. ilg.﻿ / ﻿38.26667°š. pl. 67.88333°r. ilg.﻿ / 38.26667; 67.88333﻿ (Denau)Koordinatės: 38°16′00″ š. pl. 67°53′00″ r. ilg.﻿ / ﻿38.26667°š. pl. 67.88333°r. ilg.﻿ / 38.26667; 67.88333﻿ (Denau) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Uzbekijos vėliava Uzbekija |
| **Vilajetas** | Surchandarjos vilajetas |
| **Rajonas** | rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 104 393  |
| **Altitudė** | 520 m |

**Denau** (arba ***Denovas***) − miestas pietų Uzbekistane, Surchandarjos vilajete, 150 km į šiaurės rytus nuo Termezo, Surchandarjos slėnyje, netoli Surchandarjos ir jos intako Sangardako santakos. Rajono centras. Pro miestą eina plentas ir geležinkelis Dušanbė−Termezas.

Medvilnės valymas, plytų, aliejaus ekstrakto gamyba. Tradiciniai amatai: kilimų audimas, šilkinių audinių gamyba, puodininkystė. Veikia subtropinių vaisinių augalų bandymų stotis. Miesto apylinkėse yra vienintelė Uzbekistane cukranendrių plantacija ir romo gamykla. Mieste yra architektūros paminklas − XV a. medresė. Taip pat yra mečetė ir cerkvė.

Istorija
--------

Senovėje dabartinio miesto vietoje stovėjo Čaganiano miestas. Vėliau susikūrė Denau kišlakas Bucharos chanato sudėtyje. 1929 m. nuteistas geležinkelis. Miesto teisės Denau suteiktos 1958 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 131
2. ↑  *Denau*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Prilepo karalystė** (serb. *Прилепско краљевство* = *Prilepsko kraljevstvo*, maked. *Прилепско кралство*), dar žinoma kaip **Prilepo žemė**, **Marko žemė** − trumpai egzistavusi viduramžių valstybė Balkanuose, viena iš Serbijos imperijos įpėdinių, buvusi šiuolaikinės vakarų Makedonijos teritorijoje. Iki 1371 m. ji valdė ir dabartinio Kosovo teritoriją.

Istorija
--------

|  |
| --- |
| **Šiaurės Makedonijos istorija** |
| **Pajonija** |
| *Bizantijos imperija* |
| Slavai berezitai |
| Pirmoji Bulgarijos imperija |
| *Bizantija* (Bulgarijos tema) |
| Lotynų imperija > Epyro despotija |
| Antroji Bulgarijos imperija |
| Serbijos imperija: |
| Prilepo karalystė, Velbuždo desp. |
| *Osmanų imperija* (Rumelijos ejaletas) |
| *Bulgarijos egzarchatas* |
| *Serbijos karalystė* (Pietinė Serbija) |
| *Jugoslavijos karalystė* (Vardaras) |
| *Albanija*, *Bulgarija* |
| *Jugoslavija* (Makedonija) |
| Šiaurės Makedonija |

Valstybės įkūrėjas Vukašinas Mrnjavčevičius (1320–1371) buvo kilęs iš serbų bajorų, o jo tėvas Mrnjava minimas gyvenęs Trebinės mieste. Jo sūnūs Vukašinas ir Jovanas augo Livno mieste. Kuomet Serbijos imperija plėtėsi į pietus, vietos valdytojai graikai buvo keičiami serbų kilmės vietininkais (nemažai jų buvo kilę iš Zahumljės ar Travunijos). Tarp jų buvo ir Vukašinas, kuris apie 1350 m. paskirtas Prilepo valdytoju. Dėl savo asmeninių savybių Vukašinas greitai iškilo regione, ir 1355 m. mirus Serbijos imperatoriui, tapo vienu galingiausių serbų kilmės kunigaikščių, *de facto* nepriklausomas nuo centrinės valdžios.

Pasinaudodamas Serbijos silpnumu, Vukašinas gavo iš imperatoriaus despoto titulą, o 1365 m. karūnuotas Serbų ir graikų karaliumi, taip oficialiai tapdamas antruoju žmogumi imperijoje. Jo žemės apėmė didžiąją dalį Makedonijos su Prilepo, Skopjės miestais, ir Kosovą su Prizrenu, Priština, Novo Brdu.

Sudaręs sąjungą su broliu Jovanu (kuris tuo metu buvo Serių valdytojas), Vukašinas susidūrė su Osmanų imperijos armija 1371 m. Maricos mūšyje, kuriame patyrė pralaimėjimą ir žuvo. Po šio mūšio jo valdas ir karaliaus titulą paveldėjo sūnus Markas Mrnjavčevičius, kuris buvo priverstas pripažinti Osmanų valdžią. Tais pačiais metais mirus Serbijos imperatoriui, Markas oficialiai tapo imperijos paveldėtoju, tačiau jo nepripažino kiti serbų didikai, todėl Markas liko valdyti savo vietinėje valstybėlėje. Būdamas silpnas ir nebeturėdamas armijos, jis greitai neteko savo šiaurinių teritorijų, kurias pasiglemžė Brankovičiai (Prizreną, Pečą, Skopję) ir Lazarevičiai (Prištiną).

Būdamas Osmanų vasalu, Markas buvo priverstas siųsti savo karius remdamas osmanų užkariavimus prieš krikščionis. Markas pats dalyvavo mūšiuose. Viename jų, 1395 m. Rovinos mūšyje prieš Valakiją, jis žuvo. Jo karalystė buvo panaikinta ir inkorporuota į Osmanų imperiją. Čia suformuotas Ochrido sandžakas.