recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 56°25′11″š. pl. 22°07′02″r. ilg.﻿ / ﻿56.4196°š. pl. 22.1172°r. ilg.﻿ / 56.4196; 22.1172

|  Pikelių kapinių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Mažeikių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pikeliai |
| **Adresas** | Ramybės g. 16 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** |  ? |

**Pikelių kapinių koplyčia** – katalikų koplyčia Mažeikių rajone, Židikų seniūnijoje, Pikelių miestelyje, 0,5 km į šiaurę nuo kelio  **219**  Bugeniai–Pikeliai , apie 1 km nuo Lietuvos ir Latvijos sienos. Koplyčia stovi Pikelių Švč. Trejybės parapijoje, veikiančiose kapinėse, kalnelyje prie tako, vedančio nuo mūrinių kapinių vartų. Koplyčia suremontuota, yra vertinga ir turi išliekamąją vertę, kaip paveldo objektas, įtrauktas į 2017 m. patvirtintą Mažeikių rajono lankytinų vietų sąrašą.

2019 m. pradėtas koplyčios remontas. Pakeistos stogo sijos ir uždėta nauja danga, pakeistos durys, langai, sienos apkaltos dailylentėmis. Nuardžius stogą, rasta sudėtų laidotuvių vainikų, geležinių kryžių, antkapių detalių ir kitų vertybių. Jos perduotos saugojimui į Mažeikių muziejų. Sumanius restauruoti stogo kryžius, paaiškėjo, kad jie smarkiai surūdiję, prastos būklės. Ant stogo buvo įtaisyti tautodailininko, kalvio Virgilijaus Mikuckio nukalti kryžiai (kopijos), o senieji perduoti į muziejų. 2021 m. buvo remontuojamas koplyčios vidus: perklojamos grindys, atnaujinamas puošnus altorius, sieninė tapyba.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pikelių Švč. Trejybės parapija (dekanato inf.)
2. ↑  Mažeikių rajono lankytinų vietų sąrašas. 64. Pikelių kapinių koplyčia
3. ↑  Pikelių Mažeikių r. kapinių koplyčia 2021 *youtube.com*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pikelių kapinių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vaizdas:Pikeliu\_kapines1.MKE.2009-0705.jpg. Mažeikių krašto enciklopedija.
**„Diena Media"** – žiniasklaidos, spausdinimo paslaugų ir interneto projektų plėtros įmones jungianti grupė, įkurta 2007 m. birželio mėn. Vienija „Diena Media News", „Diena Media Web" ir „Diena Media Print" bendroves. 100 proc. „Diena Media" akcijų valdo investicijų bendrovė „Hermis Capital".

Struktūra
---------

„Diena Media News" leidžia dienraščius „Vilniaus diena", „Kauno diena", Klaipėda, turi išskirtines teises leisti metinį žurnalą „The Economist. Pasaulis 2009 metais".

„Diena Media News" generaliniu direktoriumi – Nerius Gasparavičius buvo iki 2009 metų sausio 17 d. „Hermis Capital" valdomos UAB „Diena Media News" generalinio direktoriaus poste Nerių Gasparavičių keičia „Hermis Capital" projektų vadovas Robertas Beržinskas. Kartu su N. Gasparavičiumi iš „Diena Media News" taip išeina dienraščio „Vilniaus diena" vyriausiasis redaktorius Ovidijus Lukošius ir redaktorius Kęstutis Jauniškis. Oficialiai skelbiama priežastis buvo pasibaigusi sutartis dėl dienraščių valdymo.

Istorija
--------

2007 m. vasario mėn. „Hermis Capital" iš Norvegijos bendrovės „Mecom Press" už neskelbiamą sumą įsigijo 100 proc. dienraščio „Kauno diena" akcijų. Gegužės mėnesį buvo nupirkta 100 proc. „Klaipėdos" dienraščio akcijų, o spalio mėnesį Vilniuje pradėtas leisti dienraštis „Vilniaus diena".

Visi trys laikraščiai yra panašaus dizaino ir pateikia panašius priedus, skiriasi tik nežymi informacija, aktuali konkretaus miesto skaitytojams.

„Diena Media Web" – bendrovė, sukūrusi dienraščių „Vilniaus diena", „Kauno diena" ir „Klaipėda" internetinius portalus. „Diena Media Web" įkurta 2007 m. lapkričio mėn. ir likviduota 2010 m. spalio mėn.

Pirmasis direktorius - Vladas Sapranavičius įmonei vadovavo nuo jos įkūrimo 2007 m. lapkritį iki 2009 m. birželio mėn. Nuo 2009 m. birželio 8 d. iki 2010 m. spalio mėn. įmonei vadovavo Nerijus Butvilas.

2008 m. gegužės mėn. atnaujintas portalas „kaunodiena.lt", rugsėjo mėn. - „kl.lt", tą patį mėnesį pradėjo veikti portalas „vilniausdiena.lt", kuri 2009 m. rugsėjo mėn. buvo pervadinta į "diena.lt".

„Diena Media Print" – poligrafijos įmonė, užsiėmusi laikraštinių, žurnalinių ir reklaminių leidinių spauda. Likviduota 2009 m.

Nuorodos
--------

* „Diena Media" oficialus internetinis puslapis  Archyvuota kopija 2022-10-31 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°30′05″š. pl. 23°01′36″r. ilg.﻿ / ﻿54.501344°š. pl. 23.026783°r. ilg.﻿ / 54.501344; 23.026783

|  Bartninkų bažnyčios šventoriaus koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Vilkaviškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Bartninkai |
| **Adresas** | J. Basanavičiaus g. 59 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | apie 1663 m. |

**Bartninkų bažnyčios šventoriaus koplyčia** – koplyčia su laidojimo rūsiu, stovinti prie senosios Bartninkų bažnyčios Vilkaviškio rajone, prie kelių  **5115**  Patilčiai–Bartninkai–Kaupiškiai  ir  **5106**  Vilkaviškis–Bartninkai–Aistiškiai  kryžkelės. Kartu su Bartninkų bažnyčia, šventoriaus tvora ir kunigo Juozapo Šmulkščio (1866–1931) kapu sudaro paminklinį kompleksą. Šventoriuje taip pat stovi paminklinis akmuo parapijos klebonui Jonui Burduliui (1802–1886), čia krikštijusiam Joną Basanavičių. Koplyčia, kaip regioninės reikšmės paminklas, 2018 m. lapkričio 8 d. buvo įrašyta į Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 43209). Ji reikšminga savo architektūrinėmis ir sakralinėmis savybėmis.

Istorija
--------

Pirmąją koplyčią Navininkų kaimo vaitas Jokūbas Žytovičius pastatė dar 1663 m. Bartininkuose 1783 m. įkurta parapija. 1790 m. baigta statyti akmenų mūro bažnyčia. Alytaus ekonomijai priklausantį Bartninkų dvarą XVIII a. įkūrė Antanas Tyzenhauzas (1733–1785).

Kultūros vertybių registre pateikiami koplyčios pastatymo metai – apie 1663 m. Žinomas jos smailės kryžiaus amžius – XIX a. pradžia.

Architektūra
------------

Mūrinė koplyčia stūkso pietiniame šventoriaus pakraštyje. Ji aštuonkampio plano, vienos patalpos, su laidojimo rūsiu. Stogas kūginis, aštuonšlaitis, dengtas skarda, profiliuotu pastogės karnizu. Viršūnę vainikuoja geležinis ornamentuotas kryžius, kurio aukštis apie 1,5 m. datuojamas XIX a. pradžia. Jis vietinio kalvio darbo, lotyniškų proporcijų, dekoratyvus, išraiškingos puošybos. Vakariniame (pagrindiniame) koplyčios fasade įstatytos dvivėrės medinės durys su įstrižų lentų apkalu, durų viršlangiu. Laidojimo rūsys raudonų plytų mūro sienomis ir skliautine perdanga. Į rūsį įrengti laiptai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2020-01-19.
2. ↑  Bartninkų Šv. apaštalų Petro ir Povilo parapija
3. 1 2  Bartninkų koplyčia su kryžiumi Archyvuota kopija 2020-01-18 iš Wayback Machine projekto.. *etnografija.vilkaviskis.lt*
Krizių jūra (Nr. 1, *Mare Crisium*) Mėnulio matomosios pusės rytiniame pakraštyje
**Krizių jūra** (lot. *Mare Crisium*, 17° š. pl. 59° r. ilg.﻿ / ﻿17°š. pl. 59°r. ilg.﻿ / 17; 59) – Mėnulio jūra, esanti matomosios Mėnulio pusės rytiniame pakraštyje.

Jūra susidarė prieš apie 3,9 mlrd. metų nuo susidūrimo su kitu kosminiu kūnu. Jos skersmuo 505 km, plotas apie 200 000 km² (apie 180 000 km² kt. lit.). Jūra pasiekia 1,8 km gylį žemiau Mėnulio „jūros lygio", kai jos kraštų sienos iškyla 3,34 km aukščiau „jūros lygio", o pietvakariuose iki 3,5 km. Jūros pakraščiai labai gerai išsilaikę ir mažai erodavę. Tai labai lygi jūra. Joje stebimi maži krateriai jos pakraščiuose, o centre jų nėra. Tai paaiškinama tuo, kad vėliau meteoritų išmušti krateriai „nuskendo" gilesnėje centrinėje jūros dalyje.

 Krizių jūros padėtis Mėnulyje
1969 m. Krizių jūroje sudužo TSRS tyrimų aparatas „Луна-15". 1976 m. „Луна-24" sėkmingai nusileido jūroje ir pargabeno į Žemę jos paviršiaus mėginių.

Krizių jūra matoma iš Žemės be optinių prietaisų pagalbos ir atrodo kaip iš viršaus žemyn ištęstas ovalas, tačiau realybėje jūros vakarų-rytų skersmuo (560 km) yra didesnis už šiaurės-pietų (420 km).

Išsiskiriantys aplinkiniai objektai (žr. schemą): į šiaurę nuo jūros – Kleomedo krateris (*Cleomedes*), į šiaurės rytus − Gyvatės jūra (*Mare Anguis*), į pietryčius − Kondorsė krateris (*Condorset*) ir Bangų jūra (*Mare Undarum*). Į pietus − Firmiko (*Firmicus*) ir Apolonijo (*Apollonius*) krateriai. Krateriai į vakarus − jaunas ir ryškus Proklas (*Proclus*) bei Makrobijus (*Macrobius*)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Moore, Patrick; Rees, Robin. *Patrick Moore's Data Book of Astronomy*. Cambridge University Press, 2014, p. 48
2. ↑  *The Cambridge Photographic Moon Atlas*. Cambridge University Press, 2012, p. 34

* NASA informacija Archyvuota kopija 2017-06-24 iš Wayback Machine projekto.
* Wlasuk, Peter. *Observing the Moon*, 1 tomas. Springer Science & Business Media, 2000, p. 39
Šablonas:Nuolaida / Glushok/
{Const raktažodis|55.798|26.242|tipas: skitterbody\_scale: 20000 / ekranas=t}}
{{Infolentelė ežeras 
/ Name = Aleiniki
/ Location = Lietuvos miestas / Vilniaus rajonas. Imbrado miestas / Imbrado PI. Lietuva
/ Plotas = 0,008
/ Plotis = 0,38
}}
"Aleinikai" arba "Glushok" -paplūdimys šiaurės rytų Lietuva, Lietuvos miestas / Vilniaus rajonas, Imbrado rajonas, prieš Stumbrine 1-vietis, apie 8 mylių į rytus nuo Imbradas / Imbradas, 0,07 km nuo Latvijos ir Lietuvos Valstybės sienos / Lietuva-Latvija sienos<ref>pasaulio žemėlapis.Išvalyti duomenis< / Ref>. Ežero ilgis nuo šiaurės vakarų švino lydmetalio 0,15 mm, Ilgis - iki 0,085 ilgio. Temperatūra 156.3 olis. Sėdi žemai, visiškai apaugę medžiais ir krūmais, Šiaurės Kaukazo daiktai. Paplūdimio prieglauda-vanduo, žinoma mažos pakrantės buveinė Latvių / Latvių.

=atnaujinti =
=============

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šis straipsnis dar tik pradėtas kurti (įdėtas šablonas).**Galite jį papildyti (norėdami redaguoti, spauskite čia) |

[[Kategorija: Trakų rajono ežerai
|  |
| --- |
| **Klaipėdos „Santarvės" progimnazija** |
| [[Vaizdas:|Klaipėdos „Santarvės" progimnazija herbas|center|100px]] |
| Klaipėdos „Santarvės" progimnazija |
| **Adresas** | Gedminų g. 7, Klaipėda |
| **Direktorius(-ė)** | Laima Vaitonienė |
| **Mokinių skaičius** | 582 |
| **Įkūrimo data** | 1977 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 64 |

**Klaipėdos „Santarvės" progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Klaipėdoje, Gedminų g. 7, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Įstaigos kodas 190444664.
HAHAHHA

Istorija
--------

Klaipėdos „Santarvės" (anksčiau 23-oji) vidurinė mokykla savo duris atvėrė 1977 m. rugsėjo 1-ąją dieną. 2005 m. prijungta Klaipėdos „Kuršių" (anksčiau 25-oji) vidurinė mokykla.

Nuo 2007 m. rugsėjo 1 d. „Santarvės" pagrindinė mokykla. 2014 m. prijungta Klaipėdos Andrejaus Rubliovo (anksčiau 17-oji vidurinė) pagrindinė mokykla. Nuo 2017 m. liepos 1 d. „Santarvės" progimnazija.

Direktoriai
-----------

* Galina Moskova
* 2005 - 2023 m. Laima Vaitonienė
* 2023 - dabar Tatjana Slabenkienė

Žymūs mokiniai
--------------

* Igor Zotov – Kalmukijos vyriausybės pirmininkas
* Jaroslav Dvorak - Klaipėdos universiteto profesorius, Socialinių mokslų daktaras.

Nuorodos
--------

* Mokyklos tinklalapis
**Citolizė** - eukariotinės ląstelės stuktūros suirimas, kurį gali lemti įvairūs išorės veiksniai, tokie kaip virusai, jonizuojančioji spinduliuotė, staigūs temperatūros pokyčiai. 

Ląstelės struktūrai žalingi skirtingas medžiagų koncentracijas turintys tirpalai - hipotoniniai arba hipertoniniai. Tokiuose tirpaluose išauga pasyvioji osmosinė pernaša, ląstelė praranda arba gauna perteklinius kiekius vandens:

Hipotoniniame tirpale esančios ląstelės smarkiai išsiplečia (augalinės ląstelės atvėju išsipūčia centrinė vakuolė, įsitempia sienelė, prie sienelės prisispaudžia chloroplastai), padidėja ląstelės slėgis - turgoras. Jei į vidų patenkančio vandens kiekis yra *ypač* didelis (taip nutinka tada, kai tirpalas turi *daug* mažesnę medžiagų koncentraciją, nei ląstelė), ilgainiui ji sprogsta arba plyšta. 

Iš hipertoniniame tirpale esančios ląstelės vanduo yra ištraukiamas į išorę - tirpalą. Vyksta plazmolizė - gyvūninė ląstelė susiraukšlėja, pasidaro rančiuota. Augalinė ląstelė subliūkšta, citoplazma astitraukia nuo sienelės, chloroplastai atsiduria jos viduryje.
| *Just Dance 2016* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | „Ubisoft" |
| Leidėjas | „Ubisoft" |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 2015 m. spalio 20 d. |
|
| Žanras (-ai) | Šokių |
| Režimas | Vieno, daugelio žaidėjų |
|
| Reitingai |  |
| **Platforma** | Wii Wii U PlayStation 3 PlayStation 4 Xbox 360 Xbox One |
| Versija |  |
| Variklis |  |
| Reikalavimai |  |
| Platinimas |  |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas |  |
| Kitos dalys |  |
|  |

**Just Dance 2016** – „Just Dance" kompiuterinių žaidimų serijos dalis, išleista 2015 m. spalio 20 d. Šią dalį kūrė Prancūzijos „Ubisoft" studija Wii, Wii U, PlayStation 3, PlayStation 4, Xbox 360 ir Xbox One platformoms. Tai yra septintoji „Just Dance" serijos dalis.

Kaip ir kitose serijos dalyse, šioje žaidėjas pasirenka norimą dainą ir šokdamas bando atkartoti ekrane rodomus judesius. Žaidėjas yra vertinamas taškais pagal atkartojimo tikslumą. Šioje dalyje palaikomos visos konsolių judesių kameros – Kinect (Xbox 360 ir Xbox One), PlayStation Camera (PS4), PlayStation Move (PS3 ir PS4) ir Wii Remote (Wii ir Wii U). Taip pat žaidėjams yra suteikiama galimybė šokti su savo išmaniuoju telefonu įsirašius atitinkamą programėlę.

„Just Dance 2016" pristatymas 2015 m.
Šioje dalyje žaidėjams suteikiama galimybė surinktus taškus palyginti su kitais žaidėjais visame pasaulyje.

Išnašos
-------

1. ↑  Ubisoft reveals Just Dance 2016 release date Just Dance 2016 Announced by Ubisoft at E3 2015
2. ↑  Ubisoft reveals Just Dance 2016 release date
3. ↑  Just Dance 2016 Review

Nuorodos
--------

* Žaidimo svetainė Archyvuota kopija 2015-12-15 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°43′3.29″ š. pl. 23°6′55.11″ r. ilg.﻿ / ﻿54.7175806°š. pl. 23.1153083°r. ilg.﻿ / 54.7175806; 23.1153083

|  Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Vilkaviškio |
| **Savivaldybė** | Vilkaviškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Alksnėnai (Vilkaviškis) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1925 m. |

**Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Alksnėnų kaime, 7 km į vakarus nuo Pilviškių. Liaudies architektūros formų. Parapijoje veikia Mažučių koplyčia.

Istorija
--------

Alksnėnai 1673 m. paskirti Virbalio dominikonų vienuolynui. 1867 m. pastatyta medinė koplyčia. Ji minima ir 1784 m. Koplyčioje 1906 m. buvo ketveri atlaidai per metus.

1918 m. pradėta statyti klebonija. 1921 m. įkurta parapija. Jai iš Alksnėnų dvaro duota 9 ha žemės. Klebonas G. Citavičius su parapijiečiais koplyčią padidino; ji tapo bažnyčia. 1925 m. įsteigta pavasarininkų kuopa.

Po Antrojo pasaulinio karo iš Panevėžio vyskupijos ištremtas kanauninkas Bronius Antanaitis suremontavo Alksnėnų bažnyčią, sutvarkė kleboniją. Po jo 26 metus klebonavo Vincentas Kizlaitis (1895–1980).

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, stačiakampio plano, vienabokštė. Yra 3 altoriai. Bažnyčios interjero erdvė trinavė. Presbiterijos gilumoje įrengtas pagrindinis, neobarokinis altorius. Jis pagamintas XX a. nežinomo autoriaus pagal XVII a. altoriaus elementų pavyzdžius – tai retas atvejis mūsų mažojoje architektūroje. Nežinomo autoriaus sukurta „Švč. Mergelės Marijos su Kūdikiu" skulptūra didžiajame altoriuje – profesionali, įdomios ikonografijos ir kompozicijos, išraiškingos plastikos. Tokių XVI a. I p. skulptūrų Lietuvoje išlikę labai mažai. Vertingos ir kitų šventųjų senosios skulptūros, dekoratyviniai biustai, altorių fragmentai, kurie paveldėti iš senesnės šios vietos koplyčios, o į šią koplyčią buvo patekę iš kitų nežinomų bažnyčių.

Šventorius apmūrytas. Jame yra kapinės; čia palaidotas 1941 m. birželio 22 d. bolševikų nukankintas kunigas Justinas Dabrila (1905-1941).

* Bažnyčios vartaiBažnyčios vartai
* Šoninis fasadasŠoninis fasadas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia *vilkaviskisinfo.lt*
3. ↑  Regimanta Stankevičienė. Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčios dailės vertybės *lituanistika.lt*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Alksnėnų parapija *alksnenuparapija.lt*
* Alksnėnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija *vilkaviskiovyskupija.lt*
* Švč. Mergelės Marijos ėmimo į dangų atlaidai (Žolinė) Alksnėnuose 2019-08-15 YouTube svetainėje  (9:07)
Koordinatės: 54°23′12″ š. pl. 24°4′17″ r. ilg.﻿ / ﻿54.38667°š. pl. 24.07139°r. ilg.﻿ / 54.38667; 24.07139

| Didžioji Dailidė |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Alytus) |
| Plotas | 0,095 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,04 km |
| Kilmė | senvaginė |
| Išteka | bevardis upelis |

**Didžioji Dailidė** – ežeras Lietuvoje, Alytaus miesto pietrytinėje dalyje, į rytus nuo Pietinio pramonės rajono. Ežero ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,93 km, plotis – iki 0,13 km. Altitudė 76,5 m. Krantai neaukšti, sausi, apaugę mišku: iš pietinės pusės prieina Alytaus miškas, iš šiaurės – Kurorto parkas. Pietryčiuose išteka upelis link Nemuno.

Nuo 2005 m. iki 2015 m. vykdyti ežero ir jo pakrančių tvarkymo darbai: išvalytas ežero dugnas, šiaurinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys, šiaurvakarinėje pakrantėje tarp Mažosios Dailidės ir Didžiosios Dailidės ežerų įrengtos sporto ir žaidimų aikštelės, aplink ežerą nutiesti dviračių ir pėsčiųjų takai su poilsio aikštelėmis. 2020 m. ežere buvo pastatyti valymo įrenginiai. Alytaus miesto pietinio pramonės rajono nuotekos nuo 218 ha ploto surenkamos, išvalomos ir išleidžiamos į Didžiosios Dailidės ežerą.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  lietaus nuotekų valymo įrenginiai
| **Jadvyga Dunauskaitė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1954 m. birželio 5 d. (69 metai)Kanteikiuose, Akmenės raj. |
|  |
| Veikla | inžinierė, Lietuvos ir Akmenės rajono politinė bei visuomenės veikėja. |
| Partija | 1993 m. Tėvynės sąjunga |

**Jadvyga Dunauskaitė** (g. 1954 m. birželio 5 d. Kanteikiuose, Akmenės raj.) – inžinierė, Lietuvos ir Akmenės rajono politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1971 m. baigė Akmenės vidurinę mokyklą, mokėsi Šiaulių politechnikume. 1990 m. Kauno politechnikos institute įgijo inžinierės statybininkės specialybę. 2002 m. baigė Mykolo Romerio universitetą, teisės bakalauras.

1971 m. Akmenės cemento gamyklos dulkių surinkimo cecho darbininkė. 1974–1976 m. Šiaulių televizorių gamyklos vyriausiojo energetiko skyriaus inžinierė, 1976–1992 m. Akmenės statybinių medžiagų kombinato inžinierė. 1992–1993 m. Centrinės privatizavimo komisijos Akmenės rajono konsultantė. 1995–1996 m. Akmenės rajono savivaldybės Ventos seniūnijos seniūnė. 1996–2000 m. Lietuvos Respublikos Seimo narė. 2000–2007 m. Valstybinės darbo inspekcijos Šiaulių skyriaus vyresnioji darbo inspektorė. 2007–2010 m. Akmenės rajono savivaldybės administracijos direktorė. 2011–2020 m. Nacionalinės žemės tarnybos prie Žemės ūkio ministerijos Akmenės skyriaus vedėja.

1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narė, 1993–1996 m. ir nuo 2000 m. Akmenės rajono Tėvynės sąjungos skyriaus pirmininkė.

1995–1997 m. 2000–2007 m. bei 2010–2014 m. Akmenės rajono savivaldybės tarybos narė.

Sablauskių kaimo bendruomenės „Žiburys" pirmininkė..

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
*1908–2011 m. Stasylų stotimi vadinosi dabartinė Senųjų Stasylų geležinkelio stotelė į šiaurės vakarus nuo dabartinės Stasylų stoties. Apie gyvenvietę, kurioje buvo Senųjų Stasylų geležinkelio stotelė, žr. Stasylų GS.*
Koordinatės: 54°18′53″š. pl. 25°21′00″r. ilg.﻿ / ﻿54.3147°š. pl. 25.3500°r. ilg.﻿ / 54.3147; 25.3500

|  |
| --- |
|    **Stasylų geležinkelio stotis** |
| **Adresas** | Tartokas, Geležinkelio g. 1 |
| **Atidaryta** | XX a. tarpukaris |
| **Aptarnaujanti įmonė** | AB „Lietuvos geležinkeliai" |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ VALČIŪNAI ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Kidarai |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 6,3 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Senosios Stasylos* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 4,2 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | **STASYLOS** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | (Lietuvos–Baltarusijos siena) |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | Benekainys |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↓ LYDA ↓ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Stasylų geležinkelio stotis** – pasienio geležinkelio stotis į vakarus nuo Šalčininkų, Tartoko kaime, prie Vilniaus–Lydos geležinkelio. Buvusioji paskutinė stotis Lietuvos teritorijoje prieš įvažiuojant į Baltarusiją.

Istorija
--------

Stotis įkurta XX a. tarpukariu ir vadinosi ***Didžiųjų Šalčininkų*** vardu (lenk. *Wielkie Sołeczniki*). Ji buvo 1,4 km į pietus nuo dabartinės stoties. Toks pavadinimas išliko iki pat sovietmečio pabaigos (rus. *Великие Солечники*), Lietuvai atgavus nepriklausomybę pervadinta ***Šalčininkų*** vardu. 2006 m. stotis su pasienio kontrolės postu ir muitine buvo atnaujinta pagal Daliaus Šarakausko projektą. Vėliau stotis uždaryta.

2011 m. stotis įkurta naujoje, dabartinėje vietoje ***Stasylų*** vardu. 2012 m. senosios Šalčininkų stotelės infrastruktūra perduota Turto bankui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Regia.lt[neveikianti nuoroda]
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  о.п. Шальчининкай (закр.). Railwayz.info (tikrinta 2023-08-27).
6. ↑  Dalius Šarakauskas. Kamane.lt (tikrinta 2023-08-02).
7. ↑
8. ↑
|  |
| --- |
| Lietuvos regionų partija |
| Santrumpa | LRP |
| Pirmininkas | Jonas Pinskus |
| Įkūrėjas | Gediminas Kirkilas |
| Įkurta | 2018 m. balandžio 13 d. (2018-04-13) (LSDDP)2021 m. liepos 29 d. (2021-07-29) (LRP) |
| Politinė ideologija | Socialdemokratija |
| Politinė pozicija | Centro kairė |
| Vietų skaičius Seime | 3 / 141 |
| Vietų skaičius Lietuvos savivaldybių tarybose | 24 / 1526 |
| Vietų skaičius Europos parlamente | 0 / 11 |
| Adresas | V. Kudirkos g. 20-20, Vilnius |
| Svetainė |
|  |

**Lietuvos regionų partija** (iki 2021 m. – **Lietuvos socialdemokratų darbo partija**) – Lietuvos politinė partija. Savo veikloje deklaruoja besivadovaujanti socialdemokratijos ideologija.

Istorija
--------

2017 m. rugsėjį, užbaigus Lietuvos socialdemokratų partijos apklausą dėl Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos ir Lietuvos socialdemokratų partijos koalicijos, partijos taryba nusprendė pasitraukti iš koalicijos. Šiam žingsniui nepritarė dauguma (dvylika iš devyniolikos narių) partijos vadovautos Seimo frakcijos narių (be socialdemokratų šiai frakcijai priklausė ir Darbo partijos nariai Valentinas Bukauskas ir Petras Čimbaras). 2017 m. spalio 14 d. Lietuvos socialdemokratų partijos frakcijos nariai, nepritarę koalicijos nutraukimui, buvo pašalinti iš Lietuvos socialdemokratų partijos.

2017 m. spalį Registrų centre buvo užregistruotas juridinio asmens pavadinimas „Lietuvos socialdemokratų darbo partija", o to paties mėnesio pabaigoje Gediminas Kirkilas paskelbė apie naujos politinės partijos kūrimą.

2018 m. kovo 24 d. įvyko partijos steigiamasis suvažiavimas, o balandžio 16 d. partija buvo įregistruota Lietuvos Respublikos teisingumo ministerijoje. Nuo 2018 m. vėlyvo pavasario imti steigti partijos skyriai rajonų savivaldybėse.

2021 m. birželio 19 d. partijos pirmininku tapo Jonas Pinskus, o liepos 29 d. partija pakeitė pavadinimą į **Lietuvos regionų partija**.

Pirmininkai
-----------

* Gediminas Kirkilas – 2018–2021 m.
* Jonas Pinskus – nuo 2021 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑   Archyvuota kopija 2018-04-17 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑


|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvos politinės partijos Lietuva |
| --- |
|  |
| Seimas (141): | 
 Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai (50)  **·**  Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga (32)  **·**  Lietuvos socialdemokratų partija (13)  **·**  Liberalų sąjūdis (13)  **·**  Laisvės partija (11)  **·**  Darbo partija (10)  **·**  Lietuvos lenkų rinkimų akcija – Krikščioniškų šeimų sąjunga (3)  **·**  Lietuvos regionų partija (3)  **·**  Laisvė ir teisingumas (1)  **·**  Lietuvos žaliųjų partija (1) |
|  |
| Lietuvos politinė sistema |

 |
*Apie 1950 m. įkurtą Lietuvos rajoną žr. Švenčionių rajono savivaldybė.*

| Švenčionių rajonasblrs. *Свянцянскі раён*lenk. *Rejon święciański* |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **1940** |  →  → |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Baltarusijos TSR vėliava Baltarusijos TSR |
| **Sritis** | Vileikos sritis |
| **Administracinis centras** | Švenčionys |

**Švenčionių rajonas** (blrs. *Свянцянскі раён*, lenk. *Rejon święciański*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas, egzistavęs 1940 m. Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR teritorijoje, Vileikos srityje. Centras – Švenčionys.

Istorija
--------

Rajonas įkurtas 1940 m. sausio 15 d. iš 1939 m. rugsėjo pabaigoje Tarybų Sąjungos okupuotos Vilniaus vaivadijos Švenčionių apskrities. 1940 m. lapkričio 25 d. vakarinės rajono apylinkės perduotos Lietuvai, o 3 rytinės apylinkės (Lentupio, Mastėnų, Rinkėnų) atiteko Baltarusijos TSR Pastovių rajonui.

Literatūra
----------

* Г. Пашкова Энцыклапедыя гісторыі Беларусі ў 6 тамах. – Менск: «Беларуская энцыклапедыя» імя Петруся Броўкі, 2001. – Т. 6 Кніга 2. – С. 592. – ISBN 985-11-0214-8
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Salix babylonica** |
| --- |
| Svyruoklinis gluosnis (Salix babylonica)Svyruoklinis gluosnis (*Salix babylonica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Gluosniniai  *( Salicaceae)* |
| Gentis: | Gluosnis  *( Salix)* |
| Rūšis: | Svyruoklinis gluosnis  *( Salix babylonica)* |

 |

**Svyruoklinis gluosnis** (*Salix babylonica*) – gluosninių (*Salicaceae*) šeimos medis. Kilęs iš šiaurinių Kinijos regionų, nuo seno išplito po Aziją ir Europą palei senovinius prekybos kelius.

Aukštis 10-12 m. Šakos plonos, ilgos, nusvirusios, dažnai beveik siekiančios žemę. Lapai linijiški, smulkiai dantyti, 9-16 cm ilgio ir 1-2,5 cm pločio.

Žirginiai iki 2,5 cm ilgio, nusvirę, išauga lapams skleidžiantis. Žydi balandžio-gegužės mėn.

Dekoratyvinis, medingas augalas. Jauni lapai, šakutės ir žirginiai naudojami liaudies medicinoje.

Lietuvoje retai auginamas parkuose, yra mėgstamas didmiesčių gyvenamųjų mikrorajonų dekoratyvinis augalas, kur galima aptikti ir pusės amžiaus senumo individų. Nors ir itin dekoratyvus miestuose šis medis reikalauja specialios priežiūros. Dėl sunkios tankios lajos ir pakankamai minkštos medienos brandžių individų šakos dažnai neatlaiko stiprių vėjų. Lūžtančios šakos gali sužaloti asmenis ir turtą, o neretai medis nulūžta ties kamienu. Todėl rekomenduojamas storų šoninių šakų genėjimas. Genėjimą ši rūšis ištveria puikiai. Kaip ir kiti gluosniai, svyruoklinis gluosnis atželia ir nupjautas pažemiui, per kelerius metus suformuodamas naują didelę lają. 

Visi svyruoklinio gluosnio individai Europoje yra moteriškos lyties, todėl daigių sėklų nesubrandina. Svyruokliniai gluosniai paprastai dauginami vegetatyviškai - į drėgną substratą įsmeigta šakelė greitai įsišaknija.

Svyruoklinio gluosnio kuokeliniai žiedai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Svyruoklinis gluosnis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Šventosios žemės žemėlapis, ~1320 m.
**Šventoji žemė** (hebr. ‏אֶרֶץ הַקּוֹדֶשׁ‏‎ = *Ereṣ haqQōdeš*, lot. *Terra Sancta*, arab. الأرض المقدسة = *al-Arḍ al-Muqaddasah*) – teritorija Artimuosiuose Rytuose, tarp Jordano upės ir Viduržemio jūros, atitinkanti biblinę Izraelio žemę ir Palestinos regioną. Šiandien Šventąja žeme vadinama teritorija, kurioje įsikūrusios Izraelio ir Palestinos valstybės. Žydai, krikščionys, musulmonai ir bahajai laiko ją šventa.

Šventosios žemės svarba kyla iš joje esančio Jeruzalės miesto. Judaizme Jeruzalė – švenčiausias miestas, kuriame stovėjo Jeruzalės šventykla. Krikščionybėje tai Jėzaus tarnystės centras, o islame – pirmoji kiblos kryptis: manoma, kad iki hidžros 622 m. meldžiantis buvo atsisukama į Jeruzalę. Bahajų tikėjime Jeruzalė – labiausiai gerbiama piligrimystės vieta.

Žemės šventumas ir krikščionių piligrimų apsauga paskatino Vakarų Europos valstybes, siekiančias atkovoti Šventąją žemę iš musulmonų, 630 m. užkariavusių ją iš krikščioniškos Bizantijos imperijos, imtis kryžiaus žygių. XIX a. Šventoji žemė tapo katalikų ir stačiatikių ginčo, dėl kurio 1853 m. kilo Krymo karas, objektu.

Daugelis Šventosios žemės vietų išlieka abraominių religijų (judaizmo, krikščionybės, islamo ir bahajų tikėjimo) piligrimų traukos centru. Piligrimai, lankydamiesi Šventojoje žemėje, siekia paliesti ir pamatyti fizines savo tikėjimo apraiškas, patvirtinti savo įsitikinimus ir sudaryti asmeninį ryšį su Šventąja žeme.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Palestine | History, People, & Religion | Britannica". *www.britannica.com* (anglų). Nuoroda tikrinta 2022-10-23.
2. ↑  „Kibla". *www.vle.lt*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2023-10-31.  Išorinė nuoroda parametre `|website=` (pagalba)
3. ↑  Harris, David (2005). „Functionalism". *Key Concepts in Leisure Studies*. SAGE Key Concepts series (reprint ed.). London: SAGE. p. 117. ISBN 978-0-7619-7057-6. Nuoroda tikrinta 9 March 2019.
4. ↑  Metti, Michael Sebastian (2011-06-01). „Jerusalem - the most powerful brand in history" (PDF). *Stockholm University School of Business*. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2020-01-26. Nuoroda tikrinta 1 July 2011.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Turkijos demografiją**.

Populiacijos kitimas 1961 - 2003 m. Gyventojų skaičius pateikiamas tūkstančiais.
**Gyventojų skaičius:** 76 805 524 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 27,2 %
* *15-64 m.:* 66,7 %
* *65 m. ir vyresni:* 6,1 % (2009 m. apsk.)

**Amžiaus mediana:**

* *bendra:* 27,7 m.
* *vyrų:* 27,4 m.
* *moterų:* 28,1 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 1,312 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 18,66 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 6,1 mirčių/1000 gyv. per metus (2008 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): 0,56 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 25,78 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 71,96 m.
* *vyrų:* 70,12 m.
* *moterų:* 73,89 m. (2009 apsk.)

**Vyresnių nei 15 metų žmonių raštingumas:**

* *bendras:* 87,4 %
* *vyrų:* 95,3 %
* *moterų:* 79,6 % (2003 m. apsk.)

Šaltiniai
---------

* CŽV pasaulio faktų knyga: Turkija (angliškai) Archyvuota kopija 2017-07-02 iš Wayback Machine projekto.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Turkijos miestai

  

v • a • r **Europos gyventojai** 

Airija |
Albanija |
Andora |
Armėnija |
Austrija |
Azerbaidžanas |
Baltarusija |
Belgija |
Bosnija ir Hercegovina |
Bulgarija |
Čekija |
Danija |
Estija |
Graikija |
Gruzija |
Islandija |
Ispanija |
Italija |
Jungtinė Karalystė |
Juodkalnija |
Kazachija |
Kosovas |
Kroatija |
Latvija |
Lenkija |
Lichtenšteinas |
Lietuva |
Liuksemburgas |
Makedonija |
Malta |
Moldavija |
Monakas |
Norvegija |
Nyderlandai |
Portugalija |
Prancūzija |
Rumunija |
Rusija |
San Marinas |
Serbija |
Slovakija |
Slovėnija |
Suomija |
Švedija |
Šveicarija |
Turkija |
Ukraina |
Vatikanas |
Vengrija |
Vokietija   


  

v • a • r **Azijos gyventojai** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachija |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas
Kijevo tarptautinio sociologijos instituto naudojamas Ukrainos skirstymas. Vakarų Ukraina pažymėta oranžine spalva
**Vakarų Ukraina** (ukr. *Західна Україна*) – istorinė sritis, apimanti vakarinę Ukrainos dalį, kuri 1921–1939 m. buvo valdoma Lenkijos. Į Vakarų Ukrainą patenka dabartinės Voluinės, Ivano Frankivsko, Lvovo, Rivnės, Ternopilio sritys (t. y. rytų Galicija ir Voluinė), kartais teritorija dar praplečiama įtraukiant istorinę Užkarpatę, Bukoviną, Podolę. Svarbiausi miestai – Lvovas, Ivano Frankivskas, Ternopilis, Luckas, Černivciai, Užhorodas, Rivnė.

Nuo pat XIV a. didžioji dalis Vakarų Ukrainos buvo valdoma LDK ir Lenkijos (Haličo-Voluinės karai). Vėliau Vakarų Ukraina pateko į ATR, o XVIII a. didžioji dalis atiteko Rusijos imperijai, Galicija – Austrijai. Po I pasaulinio karo žlugus Rusijos imperijai, Vakarų Ukraina atiteko Vokietijos žinion, tuo pasinaudoję ukrainiečiai paskelbė Vakarų Ukrainos Liaudies Respubliką. Dėl regiono varžėsi keletas jėgų – nepriklausomybės aktyvistai buvo nugalėti, o Rygos sutartimi kraštas padalintas TSRS, Lenkijai, Rumunijai ir Čekoslovakijai. Didžioji dalis Vakarų Ukrainos buvo valdoma Lenkijos: tuo metu krašte prestižinė buvo lenkų kultūra, ukrainietiška kultūrinė ir politinė savimonė buvo ribojama. Vakarų Ukraina sudarė Lenkijos Lvovo, Stanislavuvo, Tarnopolio, Voluinės vaivadijas.

Pagal Molotovo–Ribentropo paktą, Vakarų Ukraina atiteko TSRS. Sovietai okupavo lenkų valdytą Rytų Galiciją ir Voluinę bei rumunų valdytą šiaurės Bukoviną ir prijungė prie rytų ir vidurio Ukrainoje jau gyvavusios Ukrainos TSR. Dauguma krašto lenkų pasitraukė į Lenkiją arba buvo ištremti į Sibirą, kitaip represuoti.

Vakarų Ukraina, 1991 m. susikūrus nepriklausomai Ukrainos valstybei, išliko savitu regionu. Čia kur kas plačiau nei likusioje šalyje vartojama ukrainiečių kalba, tampresni santykiai su Lenkija, gyvena didžioji dalis žmonių, išpažįstančių graikų apeigų katalikybę. 1991 m. Ukrainos nepriklausomybės referendumo metu, Vakarų Ukrainos srityse nepriklausomybės palaikymas buvo pats didžiausias (>95 %).

Taip pat skaitykite
-------------------

* Vakarų Baltarusija

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 154
| Augustavo rajonasblrs. *Аўгустоўскі раён*lenk. *Rejon augustowski* |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ←  | **1940 – 1945** |  →  →   → |

 |
|  |
| **Valstybė** | Baltarusijos TSR vėliava Baltarusijos TSR |
| **Sritis** | Balstogės sritis (Baltarusijos TSR) |
| **Administracinis centras** | Augustavas |
| **Savivaldybės** | 13 (1940) |

*Apie dabartinę Lenkijos apskritį žr. Augustavo apskritis*;
*Apie 1840–1939 m. egzistavusią apskritį žr. Augustavo apskritis (1840-1939)*.
**Augustavo rajonas** (blrs. *Аўгустоўскі раён*, lenk. *Rejon augustowski*) – administracinis vienetas egzistavęs 1940–1941 m. ir 1944–1945 m. Tarybų Sąjungos, Baltarusijos TSR teritorijoje, Balstogės srityje su centru Augustavo mieste.

Istorija
--------

Rajonas buvo įkurtas 1940 m. sausio 15 d. Baltarusijos TSR Rados sprendimu. Rajonas įkurtas vietoje 1939 m. rugsėjo pabaigoje Tarybų Sąjungos okupuotos Augustavo apskrities, išskyrus Dauspudos ir Ščebros-Olšankos valsčius, kurie atiteko Trečiajam Reichui ir dalis kaimų prijungtų prie Sapackinės rajono. 1940 m. vasario 25 d. rajono komitetas suskirstė rajoną į atskiras savivaldybes: Augustavo, Barglavo, Gabove Grondų, Jonavos, Jastšembnos I, Kalino, *Mogilnicos*, Kroševo, Pomianų, Štabino, Ušciankų, Vulkos Karvovskos ir atskirą Augustavo miestą. Rajonas egzistavo iki Vokietijos kariuomenės įsiveržimo 1941 m. birželio mėnesį. Po šio įsiveržimo rajonas buvo priskirtas vokiškajai Balstogės sričiai. Nuo 1944 m. pabaigos iki 1945 m. rugpjūčio vėl priklausė Baltarusijos TSR. 1945 m. rugpjūčio 16 d. rajonas buvo perduotas Lenkijos Liaudies Respublikai, kur buvo įkurta nauja Augustavo apskritis.

Šaltiniai
---------

* Wojciech Batura, Andrzej Makowski, Jarosław Szlaszyński, Dzieje Augustowa od założenia miasta do 1945 roku, Wydawnictwo Zbigniew J. Filipkowski, Suvalkai 1997 m. s. 284, 286.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RBalstogės srities rajonai (1939-1945) |
| --- |
|  |
| Srities centras | 
Balstogė  |  |
|  |
| Rajonai | 
Augustavo rajonas • Balstogės rajonas • Bielsko rajonas • Bransko rajonas • Cechanoveco rajonas • Čiževo rajonas • Dambravos rajonas • Gardino rajonas • Grajevo rajonas • Jedvabno rajonas • Kolno rajonas • Krinkų rajonas • Lapių rajonas • Lomžos rajonas • Knišino (Monkų) rajonas • Pariečės rajonas • Sapackinės rajonas • Skidliaus rajonas • Sokulkos rajonas • Svisločiaus rajonas • Šniadovo rajonas • Valkavisko rajonas • Zabluduvo rajonas • Zambruvo rajonas  |

 |
| Bamakas*Bamako* |
| --- |
| *Bamako panorama* |
|  |
| 

BamakasBamakas

12°39′0″ š. pl. 8°0′0″ v. ilg.﻿ / ﻿12.65000°š. pl. 8.00000°r. ilg.﻿ / 12.65000; 8.00000﻿ (Bamakas)Koordinatės: 12°39′0″ š. pl. 8°0′0″ v. ilg.﻿ / ﻿12.65000°š. pl. 8.00000°r. ilg.﻿ / 12.65000; 8.00000﻿ (Bamakas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0) |
|  |
| **Valstybė** | Malio vėliava Malis |
| **Regionas** | Bamako regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 2 446 700  |
| **Plotas** | 252 km² |
| **Tankumas** (2018) | 9 709 žm./km² |
| **Altitudė** | 350 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Bamakas |

**Bamakas** (pranc. *Bamako*) – miestas Malio pietvakariuose, šalies sostinė ir didžiausias miestas. Šalia teka Nigerio upė. 2,45 mln. gyventojų (2018 m.). Tai pagrindinis administracinis, verslo, finansų, gamybos ir transporto centras šalyje. Mieste išvystyta įvairi pramonė: medvilnės apdirbimas, variklių gamyba, maisto pramonė, žemės ūkio technika, metalo pramonė, statybinės medžiagos. Geležinkeliu miestas yra sujungtas su Dakaru Senegale, šitaip susisiekdamas su Atlanto vandenynu. Mieste taip pat yra mokslinių tyrimų insitutai, vadybos, inžinerijos, medicinos, odontologijos koledžai.

Istorija
--------

Malio imperijos laikais (XI-XV a.) miestas buvo svarbus musulmonų mokslo centras, tačiau palaipsniui jo svarba mažėjo, o 1883 metais, kai miestą užėmė prancūzų karinės pajėgos, vadovaujamos Žozefo Simono Galjenio (*Joseph Simon Gallieni*), Bamakas tebuvo kaimas. 

1908 m. jis buvo paskelbtas Prancūzijos Sudano (kolonijinis Malio pavadinimas) administraciniu centru, o 1960 m. tapo nepriklausomo Malio sostine.

1991 m. kovo 22 d. per protestus buvo nužudyta virš 300 žmonių. Po keturių dienų buvo nuverstas Traore, 1992 m. prezidentu oficialiai tapo Alfa Oumaras Konari.

2015 m. lapkričio 20 d. du ginkluoti vyrai įsiveržė į Radisson Blu viešbutį ir paėmė 140 žmonių įkaitais. Per septynias valandas apgulties 21 įkaitas ir abu užpuolikai žuvo.

Sportas
-------

* Djoliba AC – futbolo klubas;
* Stade Malien – futbolo klubas;
* Kovo 26-osios stadione (pranc. *Stade 26 Mars*), talpina 35 tūkst. žiūrovų.
* „Hérémakono" sporto komplekso stadionas (pranc. *Complexe sportif Hérémakono*), talpina 35 tūkst. žiūrovų.
* Stade Malien (krepšinis) – krepšinio klubas;

Galerija
--------

* l'hospitalité paminklasl'hospitalité paminklas
* Bamako oro uosto kelio sveikinimo ženklasBamako oro uosto kelio sveikinimo ženklas
* Laisvės paminklasLaisvės paminklas
* Al Quoods paminklasAl Quoods paminklas
* Hamdallaye obeliskasHamdallaye obeliskas
* Gustave Borgnis-Desbordes statulaGustave Borgnis-Desbordes statula
* Suvenyrų piramidėSuvenyrų piramidė

Išnašos
-------

1. ↑  Mali attack: more than 20 dead after terrorist raid on Bamako hotel, Mamadou Tapily et al, 21 November 2015, The Guardian, Tikrinta 2020-10-04
2. ↑  SOCCERWAY
3. ↑  Globalsportsarchive
4. ↑  SOCCERWAY
5. ↑  Globalsportsarchive
6. ↑  Stadiono talpa 35 tūkst. žiūrovų
7. ↑  Stadiono talpa 35 tūkst. žiūrovų
| **Jonas Markelis** |
| --- |
| Gimė | 1897 m. rugpjūčio 16 d.Kairionys, Dusetų valsčius |
| Mirė | 1948 m. gruodžio 14 d. (~51 metai)Zavodovka, Krasnojarsko sritis |
|  |
| Veikla | II Seimo ir III Seimo narys. |
| Partija | 1925 m. LSDP |

**Jonas Markelis** (1897 m. rugpjūčio 16 d. Kairionyse, Dusetų valsčius, Zarasų apskritis – 1948 m. gruodžio 14 d. Zavodovkoje, Krasnojarsko sritis) – II Seimo ir III Seimo atstovas.

Biografija
----------

Kilęs iš valstiečių. Laisvamanis. Baigęs Dusetų dviklasę pradžios mokyklą, 1912 m. išvyko į Peterburgą ir gyveno iki 1914 m. rudens. Čia privačiai mokėsi ir išlaikė egzaminus. 1914 m. grįžęs į Lietuvą, baigė trumpalaikius mokytojų kursus. 1918–1919 m. mokytojavo Bikūnų pradžios mokykloje, Antalieptės valsčiuje. 1919–1920 m. atliko karinę tarnybą Lietuvos kariuomenėje. Nuo 1920 m. spalio iki 1922 m. kovo – Šiaulių apskrities valdybos Švietimo skyriaus vedėjas. Vėliau mokytojavo Dubėnų (Šiaulių apskr.) pradinėje mokykloje.

1923 m. liepos 6 d. išrinktas į II Seimą kaip LSDP narys nuo Panevėžio rinkimų apygardos vietoje V. Kramerio. Antrajame Seime 1925 m. balandžio 3 d. išrinktas į Švietimo komisiją. 

Nuo 1926 m. birželio 2 d. iki 1927 m. balandžio 12 d. – III Seimo atstovas.

1925 m. XII LSDP suvažiavime – kandidatas į CK narius. 1926 m. birželio 3 d. nepaprastojoje konferencijoje siūlė neiti į koaliciją su Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga.

1927 m. Tauragės sukilimo dalyvis. 1927 m. spalio 5–6 d. Lietuvos socialdemokratų partijos organizacijos užsienyje I konferencijos Rygoje dalyvis. Už politinę veiklą 1927–1930 m. buvo kalinamas Varnių koncentracijos stovykloje. 1929 m. sausio mėn. už pabėgimą iš Varnių koncentracijos stovyklos nuteistas 2 metams ir 5 mėnesiams sunkiųjų darbų kalėjimo. 1931 m. spalio 31 d. XIII LSDP suvažiavime – mandatų komisijos ir CK narys. „Socialdemokrato" bendradarbis.

Nuo 1930 m. spalio iki 1933 m. kovo dirbo Lietuvos Raudonojo Kryžiaus ligoninėje ūkio dalies vedėju. 1933 m. kovo – 1940 m. rugsėjo „Raidės" spaustuvės Kaune vedėjo pavaduotojas, nuo 1940 m. spalio Valstybinės Draudimo valdybos tarnautojas.

1948 m. gegužės 22 d. ištremtas į Sibirą, Nižnij Ingušsko rajoną, dirbo miško sakintoju. Mirė susirgęs šiltine.

Žmona Elena Rimdeikaitė (gim. 1911), duktė Vida.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Markelis. Lrs.lt (tikrinta 2023-10-08).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Chutikalpaisp. *Juticalpa* |
| --- |
| *Miesto gatvė* |
|  |
| 

ChutikalpaChutikalpa

14°39′0″ š. pl. 86°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.65000°š. pl. 86.21667°r. ilg.﻿ / 14.65000; 86.21667﻿ (Chutikalpa)Koordinatės: 14°39′0″ š. pl. 86°13′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.65000°š. pl. 86.21667°r. ilg.﻿ / 14.65000; 86.21667﻿ (Chutikalpa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Hondūro vėliava Hondūras |
| **Departamentas** | Olančo departamentas |
|  |
| **Meras** | Ramón Daniel Sarmiento |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 33 260  |
| **Altitudė** | 410 m |

**Chutikalpa** (isp. *Juticalpa*) – miestas rytų Hondūre, Olančo departamento sostinė. Miestas driekiasi per Gujapės upės slenį. Chutikalpa yra labai svarbus departamento prekybinis centras, nes artimiausias didesnis miestas yra tik už 50 kilometrų į rytus.

Klimatas
--------

Chutikalpos klimatas yra daug šiltesnis nei šalies sostinės Tegusigalpos dėl aukštai pastatyto paties miesto. Stiprios vėtros dažnai praūžia pro miestą nuo gegužės iki rugsėjo. Spalį, lapkritį ir gruodį orai būna šaltesni ir dažnai darganoti. Nuo sausio iki balandžio regione kai kada lyja.

Miestas
-------

Pats miestas padalintas į 12 rajonų: Barrio La Calona, Barrio Belen, Barrio La Mozzarella, Barrio el Centro, Barrio de Jesus, Barrio La Hoya, Barrio el Portillo, Barrio el Campo, Campo Uno, Campo Dos, Barrio el Chicle ir Barrio de la Cruz. Taip pat miestą supa nedideli priemiesčiai. Chutikalpoje taip pat yra du viešieji parkai.

Ekonomika
---------

Pagrindinis miestiečių užsiėmimas yra žemės ūkis. Dėl agrikultūrinio darbo, miestas kenčia dėl didelio nedarbingumo. Dauguma miestiečių kuria mažas parduotuvės kuriose parduoda namų apyvokos reikmenis bei maistą. Chutikalpoje taip yra keli restoranai, ligoninė, kelios klinikos, kino teatras bei privati ir vieša mokykla.
| **Michailas Tuchačevskisrus. *Тухачевский Михаил Николаевич*** |
| --- |
|  |
| Maršalas M. Tuchačevskis |
| Gimė | 1893 m. vasario 16 d.Aleksandrovsko kaime Smolensko gubernijoje |
| Mirė | 1937 m. birželio 12 d. (44 metai)Maskvoje |
|  |
| Veikla | tarybinis karinis veikėjas ir teoretikas, Tarybų Sąjungos maršalas. Represuotas dėl tariamo dalyvavimo kariškių sąmoksle, reabilituotas 1957 m |
| Partija | 1918 m. Rusijos socialdemokratų darbininkų partija |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Order św. Włodzimierza z Mieczami IV klasy (Imperium Rosyjskie) Order św. Anny z Mieczami II klasy (Imperium Rosyjskie) Order św. Anny z Mieczami III klasy (Imperium Rosyjskie) Order św. Anny IV klasy (Imperium Rosyjskie) Order św. Stanisława z Mieczami II klasy (Imperium Rosyjskie) Order św. Stanisława z Mieczami III klasy (Imperium Rosyjskie) Order Lenina (ZSRR) Order Czerwonego Sztandaru (ZSRR) |
|  |
|  **Vikiteka** | Michailas Tuchačevskis |

**Michailas Tuchačevskis** (rus. *Тухачевский Михаил Николаевич*, 1893 m. vasario 16 d. Aleksandrovsko kaime Smolensko gubernijoje – 1937 m. birželio 12 d. Maskvoje) – tarybinis karinis veikėjas ir teoretikas, Tarybų Sąjungos maršalas. Represuotas dėl tariamo dalyvavimo kariškių sąmoksle, reabilituotas 1937 m.

Biografija
----------

1914 m. baigė karinę mokyklą, I pasaulinio karo dalyvis, turėjo poručiko karinį laipsnį. Nuo 1918 m. buvo bolševikų partijos narys. Vadovavo įvairiems Raudonosios armijos daliniams, frontams Pamaskvyje, Pavolgyje, Kaukaze, sumušant A. Kolčiako ir A. Denikino armijas. Vadovavo Raudonosios Armijos daliniams Lenkijos-sovietų kare 1919–1921 m. Žiauriai malšino Kronštato jūreivių maištą, Tambovo valstiečių sukilimą.

Po Pilietinio karo buvo Rusijos revoliucinės-karinės tarybos pirmininko pavaduotoju, TSRS Gynybos liaudies komisaro I pavaduotoju. 1935 m. buvo tarp pirmųjų penkių TSRS kariškių, kuriems buvo suteiktas Tarybų Sąjungos maršalo laipsnis.

M. Tuchačevskio ir kitų tarybinių kariškių byla laikoma masinio stalininio teroro Tarybų Sąjungoje pradžia.

Nuorodos
--------

* ;
* M. Tuchačevskio biografija (rusų kalba).