recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Virgaudas Juocevičius** |
| --- |
| Gimė | 1954 m. gegužės 12 d. (68 metai) |
|  |
| Veikla | lietuvių inžinierius, vadybininkas, verslininkas. |

**Virgaudas Juocevičius** (g. 1954 m. gegužės 12 d.) – lietuvių inžinierius, vadybininkas, verslininkas.

UAB „Constructus" generalinis direktorius ir valdybos pirmininkas (nuo 2003 m. iki 2007 m.)

Išsilavinimas
-------------

1977 m. Virgaudas Juocevičius baigė Vilniaus inžinerinis statybos institutą (VISI), įgijo statybos inžinieriaus specialybę.

1982–1985 m. Gelžbetoninių konstrukcijų katedros aspirantas (VISI),

1989 m. apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją (VISI), įgijo mokslų kandidato laipsnį, kuris
1994 m. buvo nostrifikuotas į daktaro laipsnį (technikos mokslai).

Nuo 2002 m. Virgaudas Juocevičius yra Gelžbetoninių ir mūrinių konstrukcijų katedros lektorius (VGTU).

Profesinė veikla
----------------

1977–1982 Virgaudas Juocevičius buvo inžinierius Radijo aparatūros technologijos katedros laboratorijoje.

1997–2002 m. Gelžbetoninių konstrukcijų katedros vyr. asistentas (VTU, VGTU).

1985–1992 m. Gelžbetoninių ir mūrinių konstrukcijų katedros darbuotojas (VTU, VGTU).

1995 m. UAB „Skanska statyba" patarėjas technikos klausimais, 1996–2000 m. – technikos direktorius, 2000–2003 m. prezidentas.

Nuorodos, šaltiniai
-------------------

* VGTU informacija[neveikianti nuoroda]
* „Constructus" generalinis direktorius įsigijo 34 proc. kompanijos akcijų
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

„**Tas prakeiktas nuolankumas**" – 1970 m. Lietuvos kino studijoje sukurtas meninis filmas pagal Juozo Tumo-Vaižganto apysaką „Dėdės ir dėdienės". Drama. Spalvotas, plačiaekranis. Filmo trukmė – 84 min.

Kūrybinė grupė
--------------

* Scenarijaus autorė – Vytautė Žilinskaitė
* Režisierius statytojas – Algirdas Dausa
* Operatorius – Jonas Tomaševičius
* Dailininkai – Jeronimas Čiuplys, Linas Katinas
* Kostiumų dailininkė – Filomena Linčiūtė-Vaitiekūnienė
* Kompozitorius – Ervinas Puidokas
* Garso operatorius – Dovydas Ožechovas

Vaidina
-------

* Danutė Krištopaitytė – *Severja*
* Juozas Budraitis – *Mykoliukas*
* Balys Bratkauskas – *Rapolas Geišė*
* Vytautas Eidukaitis – *Dovydas*
* Genovaitė Tolkutė – *Dovydienė*
* Rolandas Butkevičius – *pono vežėjas*
* taip pat Aldona Adomaitytė, Eduardas Kunavičius, Bronė Kurmytė, Apolonija Matkevičiūtė, Romualda Mikalauskaitė, Vaclovas Muraška, Kazimieras Preikštas, Pranas Stankevičius, Regina Zdanavičiūtė, Eglė Gabrėnaitė, Romualdas Ramanauskas, Jonas Čepaitis ir kiti.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Lietuvos kaimas XIX amžiuje. Severiūtė ir smuikorius Mykoliukas patinka vienas kitam. Bet merginą įsižiūrėjo žymiai už ją vyresnis, valdingas tijūnas Geišė. Po jųdviejų susitikimo Lūšynėje keliamos vestuvės.

Pagrojęs vestuvėse Mykoliukas sudegina savo smuiką.
Baudžiava panaikinama, ta proga žmonės mirtinai smuklėje pasigeria, o Geišė, buvęs geru vyru Severjai, pasijunta praradęs žemę po kojom. Savo valdžios simbolį rimbą jis numeta į žaidžiančių vaikų būrį, o pats su žmona patraukia prigyventojais pas brolį Dovydą.

Prabėgo 20 metų. Geišė – jau nebedirbantis karšinčius, šeimininkė patyliukais jį nuodija, o buvęs tijūnas, nujausdamas ateitį, prašo pasenusio Mykoliuko nepalikti Severjos. Valstiečiai karčemoje juokais tuokia nebejauną našlę ir jos smuikininką, bet ir Mykoliukas, sunkiai ardamas jaučiais, netrukus palieka gyvenimą.
Koordinatės: 40°41′ š. pl. 24°39′ r. ilg.﻿ / ﻿40.683°š. pl. 24.650°r. ilg.﻿ / 40.683; 24.650

Rytų Makedonijos ir Trakijos periferijoje
**Tasas** (gr. Θάσος) – sala Egėjo jūros šiaurėje, priklauso Graikijai, Rytų Makedonijos ir Trakijos periferijai, yra 7 km nuo Trakijos krantų. Plotas – 379 km² (12-a pagal dydį šalies sala).

Sala apskrito pavidalo, kalnuota. Aukščiausia vieta yra viduryje – Ipsarijo kalnas (1205 m). Būdingi subtropiniai krūmynai, rytuose yra pušų giraičių. Plyti vynuogynai, alyvuogių giraitės.

2011 m. Taso saloje gyveno 13 770 žmonių. Pagrindinė gyvenvietė – Tasas (3,1 tūkst.). Verčiamasi daugiausia turizmu. Taip pat vystoma bitininkystė, gaminamas alyvų aliejus, vynas, auginami vaisiai, laikomos avys. Seniau Tase kastas marmuras, cinkas, švinas.

Tase ir Potamijoje veikia archeologijos muziejai, yra Arkangelo Mykolo, Šv. Pantaleimono, Ėmimo į Dangų vienuolynai, senojo Taso liekanos.

Galerija
--------

* Saulėlydis virš TasoSaulėlydis virš Taso
* PakrantėPakrantė
* Alyvmedžių giraitėAlyvmedžių giraitė
* Arkangelo Mykolo vienuolynasArkangelo Mykolo vienuolynas
* Marmuro skaldyklaMarmuro skaldykla

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 421
**Laiškanešys**| 
Pirmojo leidimo viršelis |
| **Autorius** | David Brin |
| **Šalis** | JAV |
| **Žanras** | postapokaliptinė fantastika |
| **Originalus leidimas** |
| **Pavadinimas** | The Postman |
| **Šalis** | JAV |
| **Kalba** | anglų |
| **Leidykla** | Bantam Books |
| **Išleista** | 1985 m. |
| **Formatas** | Kietais viršeliais |
| **Puslapių** | 294 |
| **ISBN:** | 0553051075 |
| **OCLC:** | 12215763 |
| Knyga iš pradžių buvo išleista dviem dalimis: „The Postman" 1982 m. ir „Cyclops" 1984 m. Pirmą kartą kaip vientisas kūrinys išleista 1985 m. |

 *Kitos reikšmės – Laiškanešys (reikšmės).*
**Laiškanešys** (angl. *The Postman*) – JAV rašytojo David Brin postapokaliptinis fantastinis romanas, kaip viena knyga pirmą kartą išleistas 1985 m. Prieš tai romanas buvo išleistas padalintas į dvi dalis: „The Postman" 1982 m. ir „Cyclops" 1984 m. abi dalys buvo nominuotos Hugo premijai už geriausią fantastinį romaną. 1986 m. pilna knyga vėl buvo nominuota Hugo premijai, taip pat nominuota Nebula premijai, laimėjo Locus premiją už geriausią mokslinės fantastikos romaną ir John W. Campbell atminimo premiją už geriausią mokslinės fantastikos romaną. 1997 m. pagal knygą buvo pastatytas to paties pavadinimo filmas „Laiškanešys".

Knygos pasaulyje JAV kaip valstybė yra sunaikinta karo, ir jos teritorijoje egzistuoja daugybė besivaidijančių grupuočių. Kūrinio siužetas pasakoja apie vienišą žmogų Jungtinių Valstijų Pašto tarnybos uniforma, klaidžiojantį postapokaliptiniame Oregone, už maistą ir prieglaudą atliekantį Šekspyro pjeses ir pasakojantį, kad vientisa JAV valstybė vėl atkūrinėjama. Jo išsigalvojimai padeda žmonėms atgauti viltį, pakylėti dvasią, ir pamažu atsiranda prielaidos įvairioms konfliktuojančioms grupėms iš tiesų susivienyti ir atkurti Jungtines Amerikos Valstijas.

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

* „The Postman" internetinėje fantastikos duomenų bazėje
* „The Postman" fantastikos istorijos portale „Worlds Without End"
* „The Postman" Goodreads portale
**Virgilijus Citvaras** (1938 m. liepos 29 d. Lopai, Baisogalos valsčius – 2016 m. lapkričio 19 d. Kaunas), veterinarijos gydytojas, biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1962 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją. 1969 m. biologijos mokslų kandidatas.

Nuo 1963 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, nuo 1972 m. docentas. 1970–1977 m. Epizootologijos ir mikrobiologijos, 1997-2004 m. užkrečiamųjų ligų katedros vedėjas. 1974–1977 m. veterinarijos fakulteto dekanas, 1977–1993 m. prorektorius. Nuo 2006 m. LVA garbės profesorius.

Paskelbė per 40 mokslinių straipsnių ir apie 20 mokslo populiarinimo straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Žemės ūkio gyvulių patologinė fiziologija ir patologinė anatomija, vadovėlis, 1967 m.
* Epizootologija ir mikrobiologija, vadovėlis, su kitais, 1983 m.
* Eplzootologija, vadovėlis, 1991 m.
* Veterinarijos gydytojo vadovas, su kitais, 1998 m.
* Kai kurių užkrečiamųjų ligų paplitimas Lietuvos kiaulininkystės įmonėse, su kitais, 2001 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Virgilijus Citvaras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 150 psl.
|  |
| --- |
| Hyubris |
| Kilmė |  Portugalija, Tramagalas |
| Žanrai | folk metal, heavy metal, folklorinė muzika |
| Kūrinių kalbos | portugalų, anglų |
| Aktyvumo metai | 1998- |
| Įrašų kompanija | Reck&Roll |
| Nariai |
| Filipa MotaJoão DavidLullaPandaJorge Cardoso |

**„Hyubris"** – Portugalijos folklorinio, sunkiojo metalo grupė, kilusi iš Tramagalo miestelio, esančio netoli Santareno.

Grupės ištakos – 1998 m. projektas „Lupakajojo". Oficialiai susiformavo 2001 m. pasivadino „Hyubris" (iš graikų k. – „iššūkis dievams") ir išleido pirmąjį EP „Desafio". 2002 m. sudalyvavo festivalyje „Festa do Avante!".

2005 m. Porte išleido debiutinį pilnos sudėties albumą „Hyubris", o 2009 m. – „Forja".

Nariai
------

* Filipa Mota – vokalas ir fleita
* João David – klavišiniai
* Lulla – būgnai
* Panda – bosai, portugališka gitara
* Jorge Cardoso – gitara

Discografija
------------

* *Desafio* (EP, 2001 m.)
* *Hyubris* (2005 m.)
* *Forja* (2009 m.)

Nuorodos
--------

* Hyubris svetainėje Last.fm
Koordinatės: 54°37′40″ š. pl. 23°36′20″ r. ilg.﻿ / ﻿54.62778°š. pl. 23.60556°r. ilg.﻿ / 54.62778; 23.60556

Varnabūdės giria netoli Utalinkos
Varnabūdės girios eglynas su kiškiakopūsčių ir asiūklių pomiškiu
**Varnabūdės giria, Varnabūdės miškai** – miškų masyvas Lietuvoje, Kazlų Rūdos ir Marijampolės savivaldybių teritorijose, 9 km į pietus nuo Kazlų Rūdos. Užima 52,9 km² teritoriją.

Geografija
----------

Masyvą sudaro Varnabūdės, Klevinės ir Mikališkės miškai. Masyvas netaisyklingos formos, išskaidytas įsiterpiančių gyvenviečių, laukų ruožų. Pietiniu pakraščiu teka Jiesia (su intakais Egliniu, Mergašiliu), vakaruose išteka Sasna (su intakais Utalina, Santaka), šiaurėje – Vabalkšnė (su Asiniu). Upelių vagos sureguliuotos.

Būdingi vėlėniniai glėjiški ir glėjiniai sujaurėję priemoliai ir moliai. Paviršius lygus.

31-ajame miško kvartale yra archeologinis paminklas – Grabavos pilkapynas. Taip pat įsteigtas Varnabūdės pedologinis draustinis. Miške ar greta jo įsikūrusios gyvenvietės: Obelinė, Klevinė, Smalinyčia, Beržinbūdė, Mergašilis, Veselava, Mačiuliškės, Elniakalnis, Šarabūdė, Plutiškės, Utalinka, Gluškabūdė, Varnabūdė.

Medynai
-------

Medynų sudėtis:

* eglynai – 36 %
* beržynai – 34 %
* juodalksnynai – 22 %
* drebulynai – 5 %
* skroblynai – 2 %
* pušynai – 2 %

Pagal amžių medynus sudaro: jaunuolynai – 19 %, pusamžiai medžiai – 43 %, pribręstantys – 26 %, brandūs medynai – 12 %. Vidutinis medynų amžius – 49 metai.

Gyvūnija
--------

Varnabūdės girioje sutinkami stambieji kanopiniai žinduoliai – šernai, stirnos, briedžiai, elniai. Yra usūrinių šunų, lapių, kiškių, kiaunių, voverių, ondatrų, bebrų. Sutinkamos jerubės, slankos, juodieji gandrai, plėšrieji paukščiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Brukas. *Varnabūdės giria*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 458–459
**Paulson & Co. Inc.** – apribotos rizikos fondas įkurtas 1994 m. Įmonės steigėjas Džonas Polsonas (John Paulson). 
Džonas Polsonas susižerė $5 mlrd. USD 2010 m. taip sumušdamas naują rekordą apribotos rizikos fondų pramonėje. Išviso jis turi sukaupęs apie $16 mlrd. JAV dolerių turto. Džono Polsono fondas buvo ketvirtas pagal dydį pasaulyje ir valdė $35,8 mlrd. USD turto. 2011 m.

Šis fondas uždirbo $15 mlrd. USD turėdamas $12,5 mlrd. USD valdomo turto 2007 m. Tai lėmė sumaištis paskolų rinkoje: smukusi su paskolomis susietų obligacijų (angl. *collateralized debt obligations, CDOs*) vertė išaugino investicinių fondų, laiku numačiusių problemas būsto paskolų rinkoje, vertę. Keleto alternatyvaus investavimo fondų sprendimas sudaryti išvestinius sandorius (angl. *credit default swaps, CDSs; kredito rizikos apsikeitimo sandorius* ), kuriais dar pernai apsidrausta nuo rizikingų JAV būsto paskolų, tapo pačia pelningiausia visų laikų investavimo kryptimi.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Long-Term Capital Management
* Quantum Group of Funds

Išnašos
-------

1. ↑  Forbes: John Paulson
2. ↑  Institutional Investor: Hedge Fund Ranking
3. ↑  Verslo Žinios: Iš krizės uždirbo 1.000%[neveikianti nuoroda]
4. ↑  Bloomberg: John Paulson Said to Have Made $5 Billion in 2010 as Funds Rose
|  Paumotai |
| --- |
| Rangiroa salos gyventojasRangiroa salos gyventojas |
| Gyventojų skaičius | ~16 000 |
| Populiacija šalyse | Prancūzijos Polinezijos vėliava Prancūzijos Polinezija (Tuamotu) |
| Kalba (-os) | paumotų, taitiečių, prancūzų |
| Religijos | krikščionybė (katalikybė, protestantų bažnyčios) |
| Giminingos etninės grupės | taitiečiai, markiziečiai, mangarevai, kiti polineziečiai |

**Paumotai** – polineziečių tauta, gyvenanti Tuamotu salyne (Prancūzijos Polinezija). Populiacija – ~16 tūkst. žmonių (XX a. II pusė). Kalba austroneziečių kalbų šeimos, rytų austroneziečių šakos paumotų kalba. Taip pat šneka prancūziškai, taitietiškai. Išskiriamos šnektos. Nuo XIX a. vid. turi lotynišku raidynu paremtą raštą. Tikintieji – krikščionys.

Dalis paumotų XIX a. tarpusavio karų metu persikėlė į Taitį. Patyrė didelę kultūrinę ir kalbinę taitiečių įtaką. Pasak legendų, paumotų protėviai į Tuamotu atsikėlė iš Raro salos (galimai Markizo salų).

Tradiciniai verslai – rankinė žemdirbystė (pandanai, kolokazija, jamsai, kokosai) ir žvejyba. Išgauna perlamutrą. Dabar daugiausia dirba kopros paruošime.

Paumotų mergina. 1847 m. piešinys
Tikehau gyventojai XIX a. pr.
Seniau dauguma Tuamotu salų buvo skirstomos į sritis, kurias valdė patrilinijinės giminės (*igati*). Giminės vadas (*ariki, ariki nui*) kartais būdavo renkamos. Vade galėdavo tapti ir moteris. Kaip ir kiti polineziečiai, paumotai tatuiruodavosi kūną (priklausomai nuo socialinės padėties). Būdinga mažoji šeima, santuoka neolokalinė.

Paumotų tradicinėje pasaulėvokoje ypač gerbimo verti būdavo protėviai, dvasios-sergėtojos, piktosios dvasios, gausi dievų plejada. Rengdavo akmenines aikštes-šventyklas *marae*, statydavo religines skluptūras *tiki*. Buvo paplitęs raganavimas. Perimant krikščionybę susidarė sinkretinis dievo Kiho (Kio, Io) kultas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Энциклопедия «Народы и религии мира», М.-1998
Koordinatės: 55°55′22″š. pl. 23°20′07″r. ilg.﻿ / ﻿55.92289°š. pl. 23.33537°r. ilg.﻿ / 55.92289; 23.33537

|  |
| --- |
| **Šiaulių Salduvės progimnazija** |
| [[Vaizdas:|Šiaulių Salduvės progimnazija herbas|center|100px]] |
| Šiaulių Salduvės progimnazija |
| **Adresas** | Šiauliai |
| **Direktorius(-ė)** | Natalija Kaunickienė |
| **Mokinių skaičius** | 532 |
| **Įkūrimo data** | 1958 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 52 |

**Šiaulių Salduvės progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiauliuose, Šimšėje, K. Kalinausko g. 19, vykdanti priešmokyklinio, pradinio ugdymo ir pagrindinio ugdymo I dalies programas. Įstaigos kodas 190531560. Veikia pradinio ir pagrindinio lavinimo klasės.

Istorija
--------

Buvusi Šiaulių miesto 8-oji vidurinė mokykla išaugo iš Šiaulių miesto 2-osios septynmetės mokyklos (dabar Centro policijos nuovados pastatas). Iškilmingas mokyklos atidarymas įvyko 1958 m. lapkričio 1 d. Pirmuoju direktoriumi buvo paskirtas Stasys Lukšas. Mokykla buvo pirmas didelis pastatas Šimšės rajone. Tik vėliau čia lyg grybai po lietaus pradėjo dygti nauji privatūs namai.

1959–1966 m. mokyklai vadovavo Algirdas Taraškevičius. Mokyklą garsino turistai, sportininkai, dramos būrelio nariai, estradinis ansamblis. Mokyklos rajonas sparčiai augo, didėjo mokinių skaičius, teko dirbti dviem ir net trimis pamainomis. Be to, mokykloje mokėsi ir kaimyninio internato mokiniai.

1995 m. rugsėjo 1 d. Šiaulių 8-oji vidurinė mokykla pavadinta Salduvės vidurine mokykla.

2001 m. rugsėjo 1 d. Šiaulių Salduvės mokykla tapo pagrindine.

2011 m. rugsėjo 1 d.Šiaulių Salduvės pagrindinė mokykla tapo progimnazija.

2012 m. rugsėjo 1 d.prie Šiaulių Salduvės progimnazijos prijungta Šiaulių Dubijos pagrindinė mokykla.

Direktoriai
-----------

* 1958–1959 m. Stasys Lukšas
* 1959–1966 m. Algirdas Taraškevičius
* 1966–1976 m. Jonas Katėnas
* 1976–2007 m. Adelė Jonaitienė
* nuo 2007 m Natalija Kaunickienė

Žymūs mokytojai
---------------

* Genovaitė Dindienė, 1966–2006 m.
* Mykolas Kondratas, 1958–1965 m.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RŠiaulių mokyklos |
| --- |
|  |
| Gimnazijos | 
S. Daukanto · Didždvario · J. Janonio · Lieporių · Romuvos · Santarvės · Saulėtekio · Sporto · Suaugusiųjų · S. Šalkauskio · Universitetinė |
|  |
| Progimnazijos | 
Dainų · Gegužių · Gytarių · Jovaro · Juventos · V. Kudirkos · Medelyno · Ragainės · Rasos · Rėkyvos · Romuvos · Salduvės · Sandoros · Zoknių |
|  |
| Specialiosios mokyklos | 
Logopedinė · Ringuvos · Ugdymo centras · Sanatorinė |
|  |
| Neformaliojo vaikų švietimo mokyklos | 
1-oji muz. m-kla · „Dagilėlio" dainavimo m-kla · Dailės m-kla · „Dainų" muz. m-kla · Gamtininkų centras · Technikų centras · Turistų centras · Šiaulių menų mokykla |
|  |
| Buvusios mokyklos | 
Dubijos · Laužiko specialioji · Šventupio |

 |
Andrejus Tupolevas
**Andrejus Tupolevas** (rus. *Андре́й Никола́евич Ту́полев*, 1888 m. lapkričio 10 d. Pustomazovo kaime, Tverės gubernijoje – 1972 m. gruodžio 23 d. Maskvoje) – tarybinis aviakonstruktorius, TSRS Mokslų akademijos narys, generolas pulkininkas (1968 m.).

Veikla
------

A. Tupolevui vadovaujant buvo kuriami bombonešiai, naikintuvai, žvalgybiniai, transportiniai, keleivinai ir jūriniai lėktuvai, specialūs lėktuvai rekordams siekti, taip pat aerorogės, torpediniai kateriai, gondolos. Jis sukūrė ir įdiegė serijinės metalinių lėktuvų gamybos technologiją bei sutrumpino kelią nuo projektavimo iki bandymų, konstruktorių biurus kurdamas aviacijos gamyklose. A. Tupolevo konstruktorių biure suprojektuota virš šimto lėktuvų tipų, iš kurių virš 70 buvo gaminami serijiniu būdu. Jo sukurtais lėktuvais pasiekti 78 pasaulio rekordai, atlikta 30 ypač sudėtingų skrydžių.

A. Tupolevas išugdė virš dešimties aviakonstruktorių ir mokslininkų, vėliau vadovavusių savo konstruktorių biurams (tarp jų buvo P. Suchojus, M. Milis, V. Petliakovas ir kiti).

Nuo 1956 m. A. Tupolevas buvo TSRS Aviacijos pramonės Generaliniu konstruktoriumi. 1955 m. buvo sukurtas pirmas tarybinis keleivinis reaktyvinis lėktuvas Tu-104. Paminėtinas pirmas tarpkontinentinis turbosraigtinis lėktuvas Tu-114 (1957 m.), Tu-134 (1967 m.), Tu-154 (1970 m.) bei kartu su sūnumi Aleksejumi Tupolevu sukurtas viršgarsinis keleivinis lėktuvas Tu-144.

Apdovanojimai
-------------

Triskart Socialistinio darbo didvyris (1945, 1957, 1972). Apdovanotas Lenino premija (1957 m.), keturis kartus – Stalino premija (1943, 1948, 1949, 1952 m.) ir TSRS Valstybine premija (1972 m.).

Papildoma informacija
---------------------

1937 m. A. Tupolevas buvo suimtas, apkaltintas kenkėjiška ir žvalgybine veikla Prancūzijos naudai, o 1940 m. nuteistas 15-kai metų kalėti. Kalėdamas dirbo specialiame konstruktorių biure. Reabilituotas 1955 m.

Palaidotas Novodevičės kapinėse Maskvoje.

Nuorodos
--------

* Biografija (rusų kalba)
* AB „Tupolev" svetainė Archyvuota kopija 2008-12-27 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Andrejus Tupolevas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Paulius Ferdinandas Aloyzas Titelbachas**, (vok. *Paul Ferdinand Aloys Tittelbach*; 1865 m. sausio 7 d. naujuoju stiliumi 1865 m. gruodžio 5 d. Gailhofo dvare Kuršo gubernijoje, Rusijos imperija - 1951 m. spalio 12 d. Klein Siuntel vietovėje prie Hamelno, Žemutinė Saksonija, VFR) – evangelikų liuteronų kunigas Lietuvoje ir Vokietijoje, Lietuvos vokiečių bendruomenės veikėjas.

Biografija
----------

Gimė dvaro nuomotojo šeimoje. Mokėsi Mintaujos gimnazijoje (1877–1885 m.), vėliau studijavo teologiją Dorpato universitete. Po baigimo jam buvo suteiktas teologijos mokslų kandidato laipsnis. Mokytojavo Tammistu ir Strutelės dvaruose. 1892 m. sausio 26 d. (naujuoju stiliumi – vasario 7 d.) įšventintas kunigu, vedė. Paskirtas Kėdainių evangelikų liuteronų bažnyčios klebonu, nuo 1910 m. šios bažnyčios administratorius ir Vilniaus evangelikų liuteronų bažnyčios klebonas. Pirmojo pasaulinio karo metais Kuršo Konsistorijos buvo paskirtas Vilniaus propstu (dekanu). 

1919–1941 m. klebonavo Evangelikų liuteronų bažnyčioje Kėdainiuose. Gyveno jam priklaususiame Čeplinavos dvarelyje, be to, buvo kito ūkio prie Paberžės savininkas. 1920 m. patvirtintas Vilniaus propstu, 1921 m. kartu išrinktas Lietuvos vokiečių evangelikų liuteronų sinodo senjoru (1920–1922 m. viceprezidentas). 1922 m. tapo Lietuvos evangelikų liuteronų konsistorijos nariu. 1925–1930 m. mokė vokiečių kalbos Kėdainių gimnazijoje, 1930–1931 m. – privatdocentas Vytauto Didžiojo universitete Kaune. 

1941 m. repatriavo į Vokietijos Reichą, 1942 m. grįžo į Lietuvą, aptarnavo Kėdainių, Kauno ir kt. vokiškakalbes parapijas. Antrojo pasaulinio karo pabaigoje pasitraukė į vakarinę Vokietijos dalį, apsigyveno žmonos gimtinėje, kur ir kunigavo. 1946 m. organizavo pagalbos centrą vokiečių išeiviams iš Lietuvos, leido jiems skirtą žurnalą „Heimatstimme".

Atminimo įamžinimas
-------------------

* Žemutinės Saksonijos Zalcgiterio mieste jo vardu pavadinta gatvė: Propst–Tittelbach–Weg.

Šaltiniai
---------

* Tittelbach, Paul Ferdinand Aloys[neveikianti nuoroda]
* *Mažosios ir Didžiosios Lietuvos evangelikų liuteronų lietuvių raštijos veikėjų ir kiti jubiliejai 2015 metais.* Lapkritis Archyvuota kopija 2016-08-20 iš Wayback Machine projekto.
* Vaidas Banys. *Penkios Pauliaus Tittelbacho gyvenimo epochos* // Lietuvos žinios, 2017–11–10[neveikianti nuoroda]
* Vilniaus Vokiečių gatvės jubiliejai
| **Vladimiras Dubikaitis** |
| --- |
| Gimė | 1932 m. birželio 19 d. (90 metų)Leningradas, Rusija |
|  |
| Veikla | neurofiziologas |
| Partija | 1975 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1955 m. Leningrado hidrometeorologijos institutas |

**Vladimiras Dubikaitis** (g. 1932 m. birželio 19 d. Leningrade) – Lietuvos neurofiziologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1955 m. baigė Leningrado hidrometeorologijos institutą. 1958–1962 m. dirbo Vyriausiojoje geofizikos observatorijoje Leningrade, 1962–1978 m. Leningrado neurochirurgijos institute. 1969 m. apgynė mokslų kandidato disertaciją „Žmogaus galvos smegenų biopotencialų elektroencefalogramos tyrimas su vidutinio greičio kitimo laukais". 1978 m. biologijos mokslų daktaras. Nuo 1978 m. dirbo Kauno medicinos instituto (nuo 1998 m. KMU) Elektroencefalografijos laboratorijoje.

Sukonstravo originalų higrometrą, sukūrė elektroencefalogramos analizės metodą žmogaus galvos smegenų potencialo lauko dinamikai nustatyti. Tiria sergančiųjų epilepsija neurofiziologijos mechanizmus. Paskelbė daugiau, kaip 100 mokslinių darbų.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-12-24 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Algis Mickis. *Vladimiras Dubikaitis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 462
3. ↑  *Vladimiras Dubikaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 168 psl.
**AB "Klaipėdos kranai"** istorija siekia 1967 metus, kai buvo įkurta Klaipėdos 5-oji mechanizacijos valdyba pavaldi tuometiniam Statybos ministerijos trestui.

Istorija
--------

1992 m. įmonė buvo privatizuota ir tapo AB "Klaipėdos kranai". Bendrovė užima 5,6 ha teritoriją prie pagrindinės krovininio transporto magistralės į tarptautinę jūrų perkėlą. 2016 m. įmonei pradėtas likvidavimo procesas.

Paslaugos
---------

Bendrovė yra atestuota ir atlieka geležinkelio kelių statybos ir remonto darbus; pokraninių kelių, vietinės reikšmės kelių bei aikštelių (be asfalto dangos) įrengimą; pastatų ir kitų statinių nugriovimą ir išardymą; bokštinių, ožinių, tiltinių, portalinių kranų montavimą ir remontą; žemės darbus ypatingos svarbos statybos objektuose; metalo konstrukcijų gamybą ir montavimą; remontuoja visų tipų automobilinius vilkikus ir puspriekabes, atlieka jų techninį aptarnavimą bei prekiauja atsarginėmis dalimis. AB Klaipėdos kranai turi licenziją ir sunkiasvorių negabaritinių krovinių vežimu.

Sertifikatai
------------

Bendrovės paslaugų ir gaminamos produkcijos kokybę garantuoja kokybės valdymo sistema LST EN ISO 9001: 2000.

Šaltiniai
---------
Vėliava, naudota 1980 m. rugpjūčio 15 d. – 1991 m. gruodžio 3 d.
Vėliava, naudota 1955 m. rugpjūčio 19 d. – 1980 m. rugpjūčio 15 d.
Vėliava, naudota 1923 m. lapkričio 12 d. – 1955 m. rugpjūčio 19 d.
Vėliava, naudota 1923 m. liepos men. – 1923 m. lapkričio 13 d.
**Tarybų Sąjungos vėliava** – raudonos spalvos stačiakampis audeklas, kurios kairiame viršutiniame kampe prie koto pavaizduoti aukso spalvos kūjis ir pjautuvas, virš jų – raudona penkiakampė žvaigždė aukso spalvos apsiuvu.

Istorija
--------

Sprendimas dėl pirmosios oficialios TSRS vėliavos buvo priimtas 1922 m. gruodyje vykusiame Pirmajame Tarybų suvažiavime. Jame buvo nutarta, kad „raudonoji vėliava iš partijos simbolio tapo valstybės simboliu, o aplink šią vėliavą į vieną valstybę, TSRS, susibūrė sovietinės respublikos". 1922 m. gruodžio 30 d. suvažiavimas priėmė TSRS įkūrimo deklaraciją ir sutartį. Sutarties 22 straipsnis nurodo: „TSRS turi vėliavą, herbą ir valstybės antspaudą".

Pirmosios vėliavos aprašymas pateiktas TSRS Konstitucijoje, priimtoje antroje TSRS Vykdomojo Komiteto sesijoje 1923 m. liepos 6 d. Pagal 71 straipsnį: „TSRS valstybinė vėliava iš raudonos spalvos lauko su valstybiniu herbu". Tai buvo neįprastų 1 prie 4 proporcijų raudona vėliava su herbu centre. Tokia vėliava niekada nebuvo masiškai gaminta. Po keturių mėnesių ji buvo pakeista į raudoną vėliavą su sukryžiuotais kūju ir pjautuvu bei žvaigžde viršutiniame kairiajame kampe.

Simbolika
---------

Vėliavoje esantis kūjis simbolizavo TSRS pramonės darbuotojus, pjautuvas buvo skirtas žemės ūkio darbuotojams, o žvaigždė žymėjo Komunistų partiją.

Literatūra
----------

1. ↑   Конституция (Основной Закон) Союза Советских
Социалистических Республик (rus. *k.*)

Nuorodos
--------

* flagspot.net (angl. *k.*)

  


 **TSRS vėliavos**

| **Tarybų Sąjungos vėliava** | **Sąjunginių respublikų vėliavos** | **Panaikintų sąjunginių respublikų vėliavos** |
| --- | --- | --- |
|  |
| 
**Tarybų Sąjungos vėliava**
Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti | * Baltarusija **Baltarusijos TSR vėliava**
* Moldavija **Moldavijos TSR vėliava**
* Rusija **Rusijos TFSR vėliava**
* Ukraina **Ukrainos TSR vėliava**
* Kazachstanas **Kazachijos TSR vėliava**
* Moldavija **Kirgizijos TSR vėliava**
* Tadžikija **Tadžikijos TSR vėliava**
* Turkmėnija **Turkmėnijos TSR vėliava**
* Uzbekija **Uzbekijos TSR vėliava**
* Armėnija **Armėnijos TSR vėliava**
* Azerbaidžanas **Azerbaidžano TSR vėliava**
* Gruzija **Gruzijos TSR vėliava**
* Estija **Estijos TSR vėliava**
* Latvija **Latvijos TSR vėliava**
* Lietuva **Lietuvos TSR vėliava**
 | * **Abchazijos TSR vėliava**
* **Chorezmo TSR vėliava**
* **Galicijos TSR vėliava**
* **Lietuvos-Baltarusijos TSR (Litbelo) vėliava**
* **Užkaukazės TFSR vėliava**
* **Karelijos-Suomijos TSR vėliava**
 |
**Vladimiras Lindermanas**, dar žinomas kaip **Abelis** (rus.  *Владимир Линдерман*, g. 1956 m. lapkričio 3 d. Rygoje) – rusų publicistas ir Rusijos Nacionalinė bolševikų partijos narys.

Biografia
---------

2005–2007 m. aktyviai dalyvavo opoziciniame judėjime „Kita Rusija". Lindermanas buvo kaltinamas dar ir neteisėtai laikęs ginklą ir raginęs nuversti valstybės valdžią.

2009 m. rugsėjo 2 d. Rygos apygardos teismas, kaip apeliacinė instancija, galutinai nusprendė jį išteisinti dėl neteisėto sprogiosios medžiagos laikymo.

2009 m. rugsėjo 27 d. Vladimiras Lindermanas su 200 bendraminčių įkūrė radikalią politinę partiją, kurią 2009 m. sausio 13 d. riaušių prie Latvijos seimo garbei pavadino „Sausio 13-osios judėjimu".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nacionalboševikai užpuolė ambasadorių
2. ↑  Latvijos prokuroras prašo nuteisti nacionalbolševiką V.Lindermaną kalėti pusantrų metų[neveikianti nuoroda]
3. ↑  Latvijos teismas išteisino nacionalbolševiką V.Lindermaną
4. ↑  Линдерману удалось зарегистрировать партию. Delfi.lv.
5. ↑  „Latvijos saugumo policija: V.Lindermano partija buvo įregistruota neteisėtai". Delfi.lt.

Nuorodos
--------

* Nacionalinė bolševikų partija Archyvuota kopija 2012-08-14 iš Wayback Machine projekto.
| **Vladimiras Gražulis** |
| --- |
| Gimė | 1946 m. vasario 10 d. (77 metai)Oše, Kirgizija |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partija |

**Vladimiras Gražulis** (g. 1946 m. vasario 10 d. Oše, Kirgizija) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Ekonomistas, 1971 m. baigė Vilniaus universitetą, 1983–1986 m. mokėsi aspirantūroje Maskvoje, 1987 m. ekonomikos kandidatas (ekonomikos daktaras).

1972 m. Komunalinio ūkio ministerijos darbo mokslinio organizavimo laboratorijos bendradarbis, 1990–2001 m. vadovavo Socialinės apsaugos ir darbo ministerijos Migracijos skyriaus ir Pabėgėlių reikalų tarybos sekretoriatui, 2001–2007 m. Vilniaus kolegijos Ekonomikos fakulteto vyr. dėstytojas, docentas. Socialinių ir ekonominių tyrimų instituto ekspertas. Nuo 2006 m. dėsto Mykolo Romerio universitete (nuo 2010 m. – profesorius).

1988–1992 m. Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio Tarpnacionalinės koordinacinės asociacijos vadovas. Nuo 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys, Vilniaus skyriaus tarybos narys.

1989–1990 m. ir 1990–1995 m. Vilniaus miesto tarybos deputatas, tautinių reikalų komisijos pirmininkas.

Labdaros fondo „Rėmimas" pirmininkas. 1968 m. įkūrė diskusijų klubą „Katarsis", 1971 m. klubo veikla KGB uždrausta.

Apytikriai 10 tarptautinių monografijų ir mokslo studijų bendraautoris. Lietuvoje ir užsienyje paskelbė daugiau nei 110 mokslinių straipsnių, parengė daugiau nei 10 straipsnių Lietuvos visuomeninio ir politinio gyvenimo klausimais.

Apdovanojimai
-------------

* 1992 m. Sausio 13-osios atminimo medalis

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5  Žydruolė Jonuškienė.
*Vladimiras Gražulis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-07-23.
2. 1 2 3  *Vladimiras Gražulis* Archyvuota kopija 2021-05-10 iš Wayback Machine projekto.. Kas yra kas Lietuvoje 2018. Nuoroda tikrinta 2021-07-23.
3. ↑  *Vilnius. Kelias i̜ savivalda̜*, [Leidėjas Leidykla "Šasta"] ir Vilniaus miesto taryba, 1994, p. 54, ISBN 978-9986-407-15-7

Bibliografija
-------------

* Motyvacijos pasaulis – jo supratimo keliai ir klystkeliai. (Metodinė mokymo priemonė) – Vilnius: Ciklonas, 2005 m.
| KainūKainuu  Kajanaland |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Suomijos vėliava Suomija |
| **Administracinis centras** | Kajanis |
| **Savivaldybės** | 9 |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 83 400 |
| **Plotas** | 24 452 km² |
| **Tankumas** (2009) | 3,41 žm./km² |
|  |
| **Regioninis paukštis** | Sibirinis kėkštas |
| **Regioninė žuvis** | Stinta |
| **Regioninis augalas** | Erika |
|  |
| **ISO 3166-2** | FI-134 |
|  |
| **Tinklalapis** | kainuu.fi |

**Kainū** (šved. *Kajanaland*) – Suomijos regionas, besiribojantis su Šiaurės Ostrobotnija, Šiaurės Karelija, Šiaurės Savonija ir taip pat rytuose su Rusija. Kainū – senovinėse norvegų sagose yra žinomas kaip Kvenlandas.

Kainū regiono sostinė yra Kajanis. Regione apytiksliai gyvena 85 000 gyventojų (2006), bet populiacija vis mažėja. Regiono gamtą sudaro kalvos apsodintos medžiais, ežerai ir didelės erdvės negyvenamo miško, kuris sudaro – 95 % regiono žemės. Regione vyrauja žemyninis klimatas.

Pirmieji Kainū gyventojai buvo samiai, kurie užsiimdavo žvejyba. 1600 metais Suomijos gubernatorius Per Brahe prižiūrėdavo Kainū regiono populiacijos augimą atleisdamas naujakurius dešimt metų nuo mokesčių. Kainū regionas turėjo būti apgyvendintas, nes iš rytų jiems grasindavo Rusija. Daugiausia emigrantų buvo iš Savonijos, nes Kainū tarmė buvo labai panaši į Savonijos tarmę.

Savivaldybės
------------

* Hyrynsalmis
* Kuhmo
* Puolanka
* Suomusalmis
* Kajanis
* Paltamo
* Ristijervis
* Sotkamo
* Vala

Kainū savivaldybės:  
1. Kajaani   
2. Vaala  
3. Paltamo  
4. Ristijärvi  
5. Sotkamo  
6. Kuhmo  
7. Suomussalmi  
8. Hyrynsalmi  
9. Puolanka

Nuorodos
--------

* – Portalas

|  |  |
| --- | --- |
|  **Suomijos regionai** |  |
| Alandai · Kainū · Kiumenlaksas · Lapija · Peijenės Hemė · Pietų Karelija · Pietų Pohjanma · Pietų Savas · Pietvakarių Suomija · Pirkanma · Pohjanma · Satakunta · Šiaurės Karelija · Šiaurės Pohjanma · Šiaurės Savas · Ūsima · Vidurio Hemė · Vidurio Pohjanma · Vidurio Suomija |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Andrew Lang** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Andrew Lang |
| Gimė | 1844 m. kovo 31 d.Selkirkas, Škotija, JK |
| Mirė | 1912 m. liepos 20 d. (68 metai)Bančoris, Škotija, JK |
| Tautybė | škotas |
| Tėvai | John Lang, Jane Plenderleath Sellar |
| Sutuoktinis (-ė) | Leonora Blanche Alleyne |
|  |
| Veikla | poetas, rašytojas, folkloristas, antropologas |
| Sritis | mitologija, folkloristika, religijos kilmė |
|  |
| Alma mater | Šv. Andriaus universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Andrew Lang |

**Endriu Langas** (*Andrew Lang*; g. 1844 m. kovo 31 d. – m. 1912 m. liepos 20 d.) – škotų poetas, rašytojas, literatūros kritikas, mėgėjas-antropologas.

Gimė Selkirko miestelyje pietų Škotijoje. Mokėsi Edinburgo akademijoje, Šv. Andriaus universitete bei Baliolo koledže (Oksfordas). Domėjosi folkloru, mitologija, religija. Rinko etnografinę medžiagą Škotijoje, domėjosi ir rinko įvairių pasaulio tautų pasakas, mitus, sakmes. Buvo antropologo Edvardo Teiloro pasekėjas. Parašė keletą veikalų religijų tematika (svarbiausi: *Myth, Ritual and Religion*, *Custom and Myth*, *Making of Religion*, *Social Origins*).

Langas teigė, kad mitai yra koncentruotos ankstyvesnės patirties įspaudai (racionalūs ir iracionalūs). Neigė Miulerio taikytą filologinę prieigą ir pabrėžė psichologinę mitų kilmę. Langas teigė, kad religijos kilmė yra nepaaiškinamas slėpinys, o *sensus numinos* yra religijos pradas. Endriu Langas iškėlė „primityviojo monoteizmo" idėją – jo teigimu, pirmykštės gentys turi supratimą apie vieną aukščiausią būtybę, visatos kūrėją. Religines praktikas laikė neatsiejamomis nuo regėjimų, sapnų, ekstrasensorikos. Nors tokie Lango teiginiai tuomečiame pozityvistinio evoliucionizmo kontekste nepritapo, jais vėliau ženkliai pasirėmė religijos fenomenologijos kūrėjai.

Endriu Langas buvo „Psichikos tyrimų draugijos", užsiėmusios parapsichologija, prezidentu, prisėjo prie Homero kūrinių vertimo į anglų kalbą, išleido keletą istorinių monografijų bei gausybę pasakų rinkinių bei savos poezijos kūrinių.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 27°23′11.21″ š. pl. 88°49′52.28″ r. ilg.﻿ / ﻿27.3864472°š. pl. 88.8311889°r. ilg.﻿ / 27.3864472; 88.8311889

Nathu La perėja
**Nathu La** (tibet. རྣ་ཐོས་ལ་ , hind. नाथू ला, IAST: *Nāthū Lā*, kin. 乃堆拉山口, pinyin: *Nǎiduīlā Shānkǒu*) – svarbi Himalajų kalnų perėja, jungianti Tibetą (dab. Kinijos Liaudies Respublika) ir Sikimą (dab. Indija). Aukštis – 4310 m. Perėja yra 53 km į rytus nuo Gangtoko, 430 km nuo Lasos. Žiemą dažnai nepraeinama dėl gausaus sniego. Pasitaiko nuošliaužų. Klimatas vėsus, atšiaurus. Vyrauja tundros augmenija, akmenynai.

Nuo seno Nathu La perėja ėjo svarbi šilko kelio atšaka. Vyko prekyba tarp Tibeto ir Bengalijos. Britams užėmus Sikimą, prekyba dar labiau išaugo. 1903–1904 m. per šią perėją britai įsiveržė į Tibetą. 1950 m. Tibetą užėmus Kinijai, per šią perėją plūstelėjo tibetiečių pabėgėliai. Nathu La atsidūrė ir Kinijos–Indijos karo epicentre. 2006 m. prekyba per perėją vėl atidaryta.

Perėjos pavadinimas tibetiečių kalba reiškia „klausančių ausų perėja". Ja nuo seno juda piligrimai: tibietiečiai lanko budizmo vienuolynus Sikime (ypač Rumteką), o hinduistai per Nathu La keliauja prie Manasarovaro ežero (leidimai išduodami Gangtoke).

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nathu La** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Keturios susikertančios tiesės*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Keturios susikertančios tiesės |
| Kilmės šalis | Lietuva |
| Režisierius | Kęstutis Gudavičius |
| Prodiuseris (-iai) | Ksenija Koženkova |
| Scenaristas (-ai) | Mantas Gimžauskas |
| Vaidina | Algirdas LatėnasDarius GumauskasDaiva Jovaišienė |
| Metai | 2006 |
| Žanras | Komedija, veiksmo |
| Trukmė | 60 min. |
| Kalba | lietuvių |

**Keturios susikertančios tiesės** (angl. *The four Crossing Lines*, rus. *Четыре пересекающиеся прямые*) – lietuviškas 1 val. trukmės kino filmas, sukurtas 2006 m. Premjera Lietuvoje – 2006 m. rugsėjo 8 d. 
Pristatytas per „AXX" festivalį „Grožis ir geismas". Tai – absurdo komedija su siaubo, veiksmo, magiškojo realizmo žanrų priemaišomis. Derinami ir įtempti, rimti personažų psichologiniai karai, ir lengvas komizmas, ir įtampos kupinos veiksmo scenos, naudojami gausūs specialieji efektai.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Dvi sutuoktinių poros neišvengiamai artėja prie skyrybų. Nesugebėdamos savarankiškai išspręsti savo kartais rimtų, kartais absurdiškų ar komiškų problemų, jos keliauja į mistiškąją varpo piramidę, pas nūnai madingą baltų žynį. Po ilgos ir komplikuotos kelionės, pasiekus žynį, atliekamas paslaptingas ir magiškas ritualas, kuris priartina poras prie stebuklingo visų problemų sprendimo. Tačiau viskas, net ir pačiam žyniui, pakrypsta labai netikėta linkme…

Aktoriai
--------

* Algirdas Latėnas,
* Darius Gumauskas,
* Daiva Jovaišienė,
* Mindaugas Lungis,
* Judita Zareckaitė,
* Algis Ramanauskas-Greitai

Kūrybinė grupė
--------------

* Režisierius – Kęstutis Gudavičius
* Scenarijus – Mantas Gimžauskas, Kęstutis Gudavičius
* Prodiuseris – Ksenija Koženkova,
* Operatorius – Vilius Mačiulskis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Filmo recenzija

Nuorodos
--------

* Apie filmą[neveikianti nuoroda] Kinas.info svetainėje
Varnėnas, vienas iš pavasario pranašų
**Keturiasdešimties paukščių diena** – kasmet kovo 10 d. Lietuvoje minima diena, simbolizuojanti paukščių parskridimą. Tikima, kad šią dieną jau būna sugrįžę svetur žiemojusių 40 paukščių rūšių. Ši data siejama su masiniu paukščių parskridimu. 

Šiuo metu prisimenami ir Keturiasdešimt Sebastijos kankinių (rus. *Сорок Севастийских мучеников*). Lietuvoje įsigalėjus krikščionybei parskridusių paukščių šventė buvo pervadinta *40 šventų kankinių diena*, IV a. atidavusių gyvybę už krikščionybės išpažinimą. Liturginę ir liaudišką šventę apibendrinus buvo sakoma, kad kankinių garbei atskrenda 40 paukščių.

Dėl žmogaus ūkinės veiklos mažėja natūralių uoksų ir kitų tinkamų vietų paukščių perėjimui, todėl ornitologai kasmet inicijuoja inkilų kėlimo šventes. Nors dėl žmogaus įtakos ir klimato kaitos nuolat pranešama apie nykstančias rūšis, senovės lietuvių suskaičiuotas kovo pradžioje grįžtančių 40 paukščių rūšių kiekis išlieka daugiau ar mažiau teisingas. Liaudies išmintis dažniausiai pateisina šią etnokultūrinę datą. Dėl pastarąjį dešimtmetį švelnesnių žiemų iš Lietuvos neišskrenda žiemoti kai kurios rūšys (pvz. stebimi varnėnų pulkeliai gruodžio mėn. Ventės rage). Vienų paukščių Lietuvoje mažėjant, atskrenda ir pradeda plisti kai kurios pietinės rūšys. Prarastas rūšis pakeičia kitos.

Tautosakoje
-----------

Žmonės tikėdavo, kad jei tą naktį pašąla, stiprios šalnos dar truks 40 parų. Kad būtų geras javų derlius Rytų Lietuvoje buvo paprotys šeimynai iškepti 40 bandelių. Žemaičiai per šią šventę vengdavo kur nors toli nuo namų važiuoti, kad netektų su kaimynais, ar net su saviškiais pyktis. Šiai dienai ir šiai progai nuo seniausių laikų lietuvių tauta yra sukūrusi įvairiausių dainų ir žaidimų, kad būtų pagarbinti parskridę paukščiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  40 Sebastijos kankinių
2. ↑  Lietuvos ornitologų draugija. Kovo 10-oji - Keturiasdešimties paukščių diena
3. ↑  40 paukščių dieną sugrįžusias pempes šalčiai vėl išgins Archyvuota kopija 2016-01-19 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Baltų šventės
* Šiandien 40-ties paukščių diena
* Žurnalas „Žemaičių žemė". Vasario–kovo mėn. šventės Archyvuota kopija 2011-02-10 iš Wayback Machine projekto.
| **Strangalia attenuata** |
| --- |
| Keturjuostė strangalija (*Strangalia attenuata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Vabalai  *( Coleoptera)* |
| Antšeimis: | Lapgraužiniai  *( Chrysomeloidea)* |
| Šeima: | Ūsuočiai  *( Cerambycidae)* |
| Pošeimis: | Grakštenėnai  *( Lepturinae)* |
| Gentis: | Strangalijos  *( Strangalia)* |
| Rūšis: | Keturjuostė strangalija  *( Strangalia attenuata)* |

 |
| Binomas |
| ***Strangalia attenuata***Linnaeus, 1758 |
| Sinonimai |
| * **Keturjuostė strangalina**
* *Leptura (Typocerus) attenuata* Linnaeus, 1758
* *Leptura attenuata* Linnaeus, 1758
* *Strangalina attenuata* Linnaeus, 1758

 |

**Keturjuostė strangalija** (*Strangalia attenuata*) – ūsuočių (*Cerambycidae*) šeimos vabalas. Paplitęs Europoje, Rusijoje, Kaukaze, šiaurės Irane.

Biologija
---------

Suaugusi keturjuostė strangalija (imago) yra 9–17 mm dydžio. Vabalas margas, savo kūno forma ir išvaizda primena vapsvą. Strangalijos bendras spalvinis fonas yra juodas, jos antsparniai siauri, smarkiai ištįsę, raudonai rusvi su 3 juodais perrišimais ir viršūne. Kojos, antenos, pilvelis – rusvi. Dažnai kojos ir antenos dalinai užtamsintos. Galinės kojos daug ilgesnės. Skraido birželio–rugsėjo mėn. lanko žydinčius augalus. Lervos siekia 18 mm dydį, gyvena ir maitinasi lapuočių medžių medienoje: ąžuoluose (*Quercus*), liepose (*Tilia*), beržuose (*Betula*). Vystymosi ciklas – 2 metai.

Nuotraukos
----------

* 
* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Keturjuostė strangalija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Lietuvos ūsuočiai
* Keturjuostė strangalija (*Encyclopedia of Life*)
| **Rolandas Barysas** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. sausio 20 d. (62 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Aušra |
| Vaikai | Agnė, Martyna, Rolandas |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Rolandas Barysas** (g. 1961 m. sausio 20 d. Vilniuje) – žurnalistas, verslo dienraščio „Verslo žinios" vyriausiasis redaktorius.

Biografija
----------

1968–1979 m. mokėsi Vilniaus S. Nėries vidurinėje mokykloje, 1979–1982 m. studijavo Vilniaus universiteto Žurnalistikos katedroje, 1982–1985 m. studijavo Maskvos M. Lomonosovo universitete tarptautinę žurnalistiką.

1985–1989 m. Lietuvos telegramų agentūros ELTA korespondentas bei redaktorius, 1989–1991 m. savaitraščio „Forumas" redaktorius, 1991–1992 m. ELTA direktorius, 1992–1994 m. naujienų agentūros „Reuters" korespondentas, 1994–2010 m. UAB „Verslo žinios" generalinis direktorius ir vyriausiasis redaktorius, nuo 2010 m. UAB „Verslo žinios" vyriausiasis redaktorius.
Nuo 1999 m. žurnalų „Verslo klasė", nuo 2007 m. „Iliustruotasis mokslas", nuo 2009 m. „Iliustruotoji istorija" vyr. redaktorius.

„Lietuvos Junior Achievement" valdybos narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rolandas Barysas[neveikianti nuoroda] („Tūkstantmečio žmonės")
*Kitos reikšmės – Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.*
Koordinatės: 54°50′24.16″ š. pl. 23°56′39.4″ r. ilg.﻿ / ﻿54.8400444°š. pl. 23.944278°r. ilg.﻿ / 54.8400444; 23.944278

|  Rokų šv. Antano Paduviečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Aleksoto |
| **Savivaldybė** | Kauno miestas |
| **Gyvenvietė** | Rokai |
| **Adresas** | J. Borutos g. 23 |

**Rokų šv. Antano Paduviečio bažnyčia** yra piečiausiame Kauno mikrorajone Rokuose, J. Borutos g. 23. Įsikūrusi šalia įmonės UAB „Rokų keramika".

Bažnyčioje yra medinis altorius, sakykla, „Šventosios Šeimos" skulptūros, kryžius, balto gipso „Kryžiaus kelio" stotys, iš dailės kūrinių – paveikslas „Šv. Antanas", du angelai iš gobeleno.

Rokų šv. Antano Paduviečio parapija įkurta 2005 m. rugsėjo 13 d. vyskupo Rimanto Norvilos dekretu. Prieš tai buvusiuose „Rokų keramikos" kultūros namuose 1999 m. įkurta šv. Šeimos koplyčia.

Istorija
--------

Rokų ir aplinkinių kaimų gyventojai dažniausiai eidavo melstis į Aukštosios Panemunės bažnyčią arba susirinkdavo per gegužines ir birželines pamaldas parapijiečių namuose giedoti giesmių ir litanijų.

1933 m. už suaukotus Rokų gyventojų pinigus buvo pastatytas kryžius šalia Kauno-Prienų kelio. Prie Rokų kaimo kryžiaus per Šeštines rokiečiai švęsdavo „kryžiavos" dienas. Sovietiniais metais kryžius buvo nuimtas nuo postamento. 1989 m. Rokų kryžius buvo atstatytas, atgimė tradicija giedoti „kryžiavos" dienas.

1998 m. rudenį Rokų gyventojai pradėjo rinkti parašus, kad Rokuose būtų įsteigta koplyčia. Tuščiuose AB „Rokų keramika" kabinetuose buvo įkurtas Kauno apskrities šeimos dvasinio ugdymo centras „Šeimyna". Nuo 1999 m. gegužės 1 d. rokiečiai „Šeimynoje" įrengė mažą altorėlį ir čia rinkosi melstis, giedoti. Tais pačiais metais vyskupas Juozas Žemaitis MIC palaimino koplyčios steigimą Rokuose. Koplyčioje buvo sukurti liturginiai baldai, kryžius (aut. Henrikas Ratautas), suburtas bažnytinis choras. 1999 m. spalio 31 d. koplyčia buvo pašventinta, jai suteiktas Šventosios Šeimos titulas.

2004 m. aktyvių parapijiečių iniciatyva vyskupui buvo įteiktas prašymas dėl parapijos steigimo. Parapija buvo įkurta 2005 m.

Galerija
--------

* Atnaujinta bažnyčiaAtnaujinta bažnyčia
* Akmuo parapijos 10-mečiui, pastatytas 2015 m.Akmuo parapijos 10-mečiui, pastatytas 2015 m.
* InterjerasInterjeras

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rokų šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos svetainė (vyskupijos inf.)
* Kauno rajono Bažnyčios - Rokų šv. Šeimos koplyčia[neveikianti nuoroda]
|  *Jonathan Borlée*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Jonathan Borlée |
| Gimė | 1988 m. vasario 22 d. (34 metai) |
| Atstovauja (-vo) | Belgijos vėliava Belgija |
| Aktyvumo metai | 2005 - dabar |
|  |
| Rungtys | Sprintas |
| Asmeniniai rekordai | 200 m: 20,61  400 m: 44,71 (NR) |
|  |
| Pasaulio uždarų patalpų čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  **Europos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  |
| Kiti titulai | Nacionalinis čempionas  Belgijos metų lengvaatletis (2009) |
| World Athletics profilis: |  |

**Jonathan Borlée** (g. 1988 m. vasario 22 d.) – Belgijos lengvaatletis, kuris specializuojasi 400 m bėgimo rungtyje. Nacionalinės 4x400 m bėgimo estafetės rintkinės narys.

2009 m. apdovanotas svarbiausiu Belgijos lengvaatlečių apdovanojimu – *„Golden Spike"*.

Biografija
----------

Jonathan Borlée gimė lengvaatlečių šeimoje. Jo brolis dvynys Kevin Borlée ir sesuo Olivia Borlée taip pat yra sėkmingi 400 m sprinto bėgikai. Visi trys atletai treniruojami tėvo Jacques Borlée. Šiuo metu gyvena Talahasyje, JAV.

Stambaus masto varžybose Borlée pirmą kartą pasirodė 2005 m. pasaulio jaunučių lengvosios atletikos čempionate. Marakeše vykusiame turnyre 400 m bėgimo distancijoje jis pasiekė finalą ir liko penktas. Po metų bėgikas startavo pasaulio jaunimo čempionate, kur pasiekė 4 vietą. 2008 m. įveikė olimpinė normatyvą ir dalyvavo 2008 Pekino žaidynėse. 400 m bėgime jis atbėgo penktas ir į finalą nepateko. Komandinėje estafetėje Borlée pelnė penktą vietą ir pasiekė nacionalinį rekordą. Po metų sportininkas debiutavo 2009 m. pasaulio čempionate ir komandinėje estafetėje užėmė 4 vietą. 2010 m. žiemos sezono metu 2010 m. pasaulio uždarų patalpų čempionate, kartu su komandos draugais pelnė sidabrą. Tų pačių metų vasaros sezono metu Borlée sėkmingai startavo 2010 m. Europos čempionate, kur 400 m bėgimo pusfinalyje pasiekė nacionalinį rekordą, bet finale liko septintas, o komandinėje rungtyje pelnė bronzą.

Pasiekimai
----------

| Metai | Turnyras | Vieta | Rungtis | Rez. | Pap, |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2008 | Olimpinės žaidynės | Pekinas, Kinija | 400 m | 17 | 45.11 |
| 4x400m | 5 | 2:59.37 (NR) |
| 2009 | Pasaulio čempionatas | Berlynas, Vokietija | 4x400 m | 4 | 3:01.88 |
| 2010 | Pasaulio uždarų patalpų čempionatas | Doha, Kataras | 4x400 m | 2 | 3:06.94 (NR) |
| Europos čempionatas | Barselona, Ispanija | 400 m | 7 | 45.35 |
| 4x400 | 3 | 3:02.60 |

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jonathan Borlée** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Jonathan Borlée IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2011-06-04 iš Wayback Machine projekto.