recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Frydrichas Engelsasvok. *Friedrich Engels*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1820 m. lapkričio 28 d.Barmen, Prūsijos karalystė |
| Mirė | 1895 m. rugpjūčio 5 d. (74 metai)Londonas, Jungtinė Karalystė |
|  |
| Veikla | socialistas, politinis veikėjas bei filosofas |
|  |
|  **Vikiteka** | Friedrich Engels |

**Frydrichas Engelsas** (*Friedrich Engels*, 1820 m. lapkričio 28 d. Barmen, Prūsijos karalystė – 1895 m. rugpjūčio 5 d. Londonas, Anglija) – vokiečių socialistas, politinis veikėjas bei filosofas.

Gyvenimas
---------

Gimė pasiturinčioje ir religingoje tekstilės fabrikanto šeimoje. Gimnazijoje mokėsi istoriją, užsienio kalbas, vokiečių literatūrą. 1837 m. nebaigęs paskutinės klasės iš gimnazijos išėjo ir užsiėmė komercine veikla. 1838 m. tėvas išsiuntė į Bremeną dirbti prekybinėje firmoje. Čia didžiąją dalį laiko studijavo istoriją, filosofiją, literatūrą, rašė eiles, muzikavo, sportavo. Nuo 1840 m. iki 1842 m. studijavo Berlyno universitete.

1842 m. tėvas Engelsą išsiuntė į Mančesterį Anglijoje. Tėvo įmonėse Mančesteryje (1841–1844 m.) galėjo nuodugniai susipažinti su tekstilės pramonės darbininkų socialine padėtimi. 1841 m. susipažino su Karlu Marksu ir užmezgė visą gyvenimą trukusią draugystę. Kovo revoliucijos metu Engelsas grįžo į Vokietiją ir Kelne kartu su K. Marksu įsteigė „Naujajį Reino laikraštį".

1849 m. dalyvavo Pfalco sukilime; numalšinus revoliuciją, sugrįžo į Angliją. Nuo 1870 m. ėjo „Tarptautinės darbininkų asociacijos" aukščiausios tarybos sekretoriaus pareigas, tačiau neįstengė sustabdyti I Internacionalo žlugimo. Po K. Markso mirties (1883 m.) Engelsas tapo marksistinio judėjimo vadovu ir išleido 2-ąjį (1885 m.) bei 3-ąjį (1894 m.) „Kapitalo" tomą. Nuo 1889 m. iki mirties vadovavo Antrajam Internacionalui. Paskutiniais metais sunkiai sirgo. Mirė 1895 m. rugpjūčio 5 d. Pagal jo testamentą, kūnas buvo kremuotas, o urna su pelenais nuleista į jūrą prie Istborno.

Veikalai
--------

Tapęs įsitikinusiu socialistu parašė veikalus:

* „Politinės ekonomijos matmenys";
* „Darbininkų klasės padėtis Anglijoje" (1845 m.).

Juose pirmą kartą analizuojama kapitalistinės ekonomikos bėi visuomenės sankloda. Engelsas kartu su Marksu nuo hėgelizmo (F. Hėgelis) priartėjo prie dialektinio materializmo. Komunistų partijos prašymu, kartu su Marksu parašė

* „Komunistų partijos manifestą" 1848 m.

1848 m. Engelsas rėmė K. Marksą finansiškai ir taip šiam padėjo rašyti svarbiausią veikalą.

* „Kapitalas".

Savo veikaluose Engelsas plėtoja filosofinius marksizmo pagrindus ir marksizmo idėjoms suteikia istoriškai efektyvią formą. Savo kūriniu

* „Gamtos dialektika" (1873–1883 m.) pagrindė materialistinę pasaulėžiūrą ir daug prisidėjo prie marksizmo „dogmatizavimo".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Engels Friedrich (Frydrichas Engelsas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 514 psl.
Pirmas žurnalo numeris
**Lituanus** – JAV lietuvių žurnalas, leidžiamas nuo 1954 m. lapkričio 24 d. anglų kalba.

Istorija
--------

Žurnalo minties autorium ir jo pirmuoju rėmėju pinigais buvo žinomas Amerikos lietuvis Juozas Bačiūnas (1893–1969 m.) ir Vytautas P. Vygantas (1930–1998 m.). Ėjo Brukline, nuo 1964 m. – Čikagoje. Leido JAV studentų lietuvių sąjunga, nuo 1964 m. – žurnalo leidimo fondas „Lituanus Foundation, Inc.". Per metus išeina keturi numeriai, kuriuose skelbiami ne tik jaunimo, bet ir vyresnio amžiaus JAV ir Lietuvos Lietuvių straipsniai apie Lietuvos ir baltų kalbas, kalbotyrą, politinius mokslus, meną, istoriją, literatūrą ir susijusias temas. Tiražas 1985 m. – 4200 egz. 2008 m.– apie 3000 egz.  Dauguma ankstesnių žurnalo numerių ir nemokamai prieinami žurnalo tinklalapyje. ISSN numeris 0024-5089.

Per paskutinius penkiasdešimt metų dažniausiai žurnalo *Lituanus* redaktoriumi buvo Ročesterio universiteto profesorius Antanas Klimas. Žurnale buvo spausdinti Česlovo Milošo, Tomo Venclovos, Vytauto Kavolio, Jurgio Baltrušaičio ir Vytauto Landsbergio straipsniai.

Redaktoriai
-----------

* Antanas Vytautas Dundzila – 1954 m.
* Tomas Remeikis – 1954–1969 m.
* Antanas Klimas, Kęstutis Skrupskelis – 1969–1971 m.
* Jonas Antanas Račkauskas – 1971–1978 m.
* Bronius Vaškelis, Antanas Klimas, Birutė Ciplijauskaitė, Kęstutis K. Girnius, Mykolas Drunga, Vytautas Vardys, Saulius Kuprys, Jonas Zdanys, Simas Sužiedėlis
* Robertas Vitas – 1991–1999 m.
* Violeta Kelertienė – nuo 1999 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 303 psl.

Nuorodos
--------

* Lituanus.org
| **Aleksandras Vabalas** |
| --- |
| Gimė | 1910 m. gruodžio 31 d. (113 metų)Kybartai, Vilkaviškio apskritis |
|  |
| Veikla | ekonomistas, visuomenės veikėjas, žurnalistas. |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Aleksandras Vabalas** (g. 1910 m. gruodžio 31 d. senu stiliumi gruodžio 18 d. Kybartuose, Vilkaviškio apskritis) – Lietuvos ekonomistas, visuomenės veikėjas, žurnalistas.

Biografija
----------

1931–1936 m. studijavo ekonomiką Vytauto Didžiojo universitete, 1944–1947 m. studijas gilino Insbruko universitete (Austrija), kur gavo daktaro laipsnį.

Priklausė ekonominių studijų draugijai, Lietuvos žurnalistų sąjungai, buvo Turizmo draugijos reikalų vedėjas. Kauno radiofone skaitė paskaitas ekonominėmis ir turizmo temomis, rašė į leidinius „Fiziškas auklėjimas", „Sveikata ir darbas", „Tautos ūkis", „Lietuvos aidas", „Diena" ir kt. 1935 m. redagavo žurnalą „Sporto dienos".

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, kur bendradarbiavo Dilingene leistame laikraštyje „Mūsų kelias". 1948 m. emigravo į Venesuelą, dalyvavo lietuvių bendruomenės veikloje, bendradarbiavo žurnale „Tėvų kelias".

Bibliografija
-------------

* *Pažinkime Lietuvą, Vilnius*, 1938 m.
* *Vadovas po Lietuvą*, sudarė, su P. Barkausku, 1938 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 539 psl.
| **Liudvikas Povilonis** |
| --- |
| Vyskupas Liudvikas Povilonis |
| Gimė | 1910 m. rugsėjo 7 d.Šilagaliai, Šimonių valsčius, Panevėžio apskritis |
| Mirė | 1990 m. rugpjūčio 9 d. (79 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | arkivyskupas, spaudos darbuotojas |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Liudvikas Povilonis** (1910 m. rugsėjo 7 d. senuoju stiliumi rugpjūčio 25 d. Šilagaliai, Šimonių valsčius, Panevėžio apskritis – 1990 m. rugpjūčio 9 d. Kaune) – Kauno arkivyskupas, spaudos darbuotojas.

Biografija
----------

1930–1934 m. Vytauto Didžiojo universitete studijavo teologiją ir kanonų teisę. Mokytojavo Marijampolės marijonų gimnazijoje ir kuravo spaudą. 1931–1940 m. „Šaltinėlio" redaktorius. 1957–1960 m. Klaipėdoje vadovavo valdžios sankcionuotos Taikos karalienės bažnyčios statybai. Sufabrikavus bylą, iki 1966 m. kalintas Vilniuje Pravieniškių priverčiamųjų darbų stovykloje; susilpnėjus sveikatai, po 4 metų buvo amnestuotas. 1966–1969 m. dirbo Vilniaus Švč. Mergelės Marijos Nekaltojo Prasidėjimo bažnyčioje. 1969 m. kunigas Liudvikas Povilonis paskiriamas Telšių vyskupo Petro Maželio augziliaru (padėjėju) ir gruodžio 21 d. konsekruojamas vyskupu. 1973 m. paskirtas Kauno arkivyskupijos ir Vilkaviškio vyskupijos apaštalinio administratoriaus vysk. Juozapo Matulaičio-Labuko koadjuktoriumi – pagalbininku su paveldėjimo teise. 1979 m. vysk. Juozapui Matulaičiui-Labukui mirus, vysk. Liudvikas Pavilonis perėmė abiejų vyskupijų administravimą.

Kaip Lietuvos vyskupų konferencijos pirmininkas, vysk. L. Povilonis nemažais diplomatiniais gabumais prisidėjo prie Šventojo Sosto pastangų, kad vyskupas Vincentas Sladkevičius po 24 metų tremties grįžtų į savąją vyskupiją, kad būtų paskirti Lietuvai trys nauji vyskupai: 1982 m. Antanas Vaičius (1926), 1984 m. Juozas Preikšas, 1986 m. Vladislovas Michelevičius, juos pats ir konsekravo. 1983–1984 m. Panevėžio vyskupijos administratorius.

Įvertindamas didelį vyskupo Liudviko Pavilonio nuopelnus, Šventasis Sostas 1984 m. jam suteikė arkivyskupo titulą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 396 psl.


| Romos katalikų bažnyčios vadovai |
| --- |
| Prieš tai:**Juozapas Matulaitis-Labukas** |  **Vilkaviškio vyskupas**1979–1988 | Po to:**Juozas Preikšas** |
| Prieš tai:**Romualdas Krikščiūnas** |  **Panevėžio vyskupas**1983–1984 | Po to:**Kazimieras Dulksnys** |
| **Alexander Leslie** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1582 m. |
| Mirė | 1661 m. balandžio 4 d. (~79 metai) |
|  |
| Veikla | Škotijos karinis veikėjas |

**Aleksanderis Leslis, Leveno erlas** (angl. *Alexander Leslie Leven*, 1582 m. – 1661 m. balandžio 4 d.) – Škotijos karinis veikėjas, feldmaršalas (1636 m.), erlas (1641 m.).

Biografija
----------

1605–1638 m. tarnavo Švedijos kariuomenėje, pasižymėjo per 1618–1648 m. Trisdešimties metų karą. Anglijos karaliui Karoliui I pamėginus Škotijoje jėga įdiegti Anglikonų bažnyčios tradicijas grįžo į tėvynę ginti presbiterionų tikėjimo. Per 1639–1641 m. Vyskupų karus vadovavo Škotijos kariuomenei. Užėmė Anglijos šiaurės rytus ir nepasitraukė iki karo pabaigos. Siekdamas jo palankumo Karolis I suteikė jam erlo titulą.

1644–1646 m. A. Levenas vadovavo Škotijos kariuomenei, kovojančiai Anglijos Parlamento pusėje, 1644 m. Marston Muro mūšyje sumušė rojalistus, 1646 m. paėmė į nelaisvę Karolį I, 1647 m. išdavė jį Anglijos Parlamentui ir pasitraukė iš karinės tarnybos. Karolį I nukirsdinus, stojo rojalistų pusėn, 1650–1651 m. vadovavo Škotijos gynybai nuo besiveržiančios O. Kromvelio kariuomenės, pateko į nelaisvę, išsiųstas į Londoną ir kalėjo Taueryje. 1654 m. už išpirką paleistas, vėl atsistatydino.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aleksanderis Leslis Levenas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 50 psl.
| **Alfonsas Buckus** |
| --- |
| Gimė | 1945 m. spalio 22 d. (78 metai)Gėlūnai, Eišiškių apskritis |
|  |
| Veikla | televizijos žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| „Auksinė bitė" |

**Alfonsas Buckus** (g. 1945 m. spalio 22 d. Gėlūnai, Eišiškių apskritis) – Lietuvos televizijos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1971 m. Vilniaus universiteto Istorijos ir filologijos fakultete baigė žurnalistikos specialybę.

1963–1964 m. ir 1968–1971 m. Vilniaus universiteto laikraščio „Tarybinis studentas" atsakingasis sekretorius. 1971 m. pabaigoje pradėjo dirbti Lietuvos televizijos Jaunimo ir vaikų redakcijoje. Pagrindinė darbo tema – jaunimo gyvenimo problemos, laisvalaikis. Nuo 1992 m. – Lietuvos TV ekonominių ir kaimo laidų kūrybinio susivienijimo vyriausias redaktorius, vadovavo kūrybinei grupei „Po savo stogu", rengiančiai laidas kaimui ir apie kaimo žmones.  LTV2 laidos „Sietynas" vedėjas.

Įvertinimas
-----------

* 1994 m. „Auksinė bitė" už laidų ciklą „Po savo stogu".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 75 psl.
| **Alfonsas Keliuotis** |
| --- |
| Gimė | 1911 m. rugsėjo 12 d.Joniškyje, Rokiškio valsčius |
| Mirė | 1994 m. gruodžio 29 d. (83 metai)Rokiškyje |
|  |
| Veikla | pedagogas, poetas, spaudos darbuotojas |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Alfonsas Keliuotis** (1911 m. rugsėjo 12 d. Joniškyje, Rokiškio valsčius – 1994 m. gruodžio 29 d. Rokiškyje) – Lietuvos pedagogas, poetas, spaudos darbuotojas.

Biografija
----------

Brolis Juozas Keliuotis. Dukterys: Eglė, Rasa, Aušra Keliuotytės. Mokėsi Rokiškio gimnazijoje, Vytauto Didžiojo universitete studijavo lituanistiką.

1933–1940 m. dirbo J. Keliuočio redaguojamo ir leidžiamo žurnalo „Naujoji Romuva" redakcijos korektoriumi ir sekretoriumi. Kartu laikraščiuose ir žurnaluose spausdino eilėraščius. Nuo 1943 m. bendradarbiavo žurnale „Kūryba" ir kt. leidiniuose. Nuo 1944 m. mokytojavo Rokiškyje. Nuo 1989 m. redagavo Rokiškyje leidžiamą kultūros leidinį „Prie Nemunėlio".

Bibliografija
-------------

* *Nerūpestingas berniokas*, poezija, 1939 m.
* *Klajūnė liepsnelė*, lyrikos rinkinys, 1991 m.

Įvertinimas
-----------

* 2004 m. vasario 16 d. Rokiškio viešojoje bibliotekoje atidarytas Juozo ir Alfonso Keliuočių palikimo studijų centras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 219 psl.
| **Alfredas Zdramys** |
| --- |
| Gimė | 1966 m. sausio 3 d. (58 metai)Kretinga |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Alfredas Zdramys** (g. 1966 m. sausio 3 d. Kretingoje) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1973–1984 m. mokėsi Plungės 4-ojoje vidurinėje mokykloje, 2000 m. baigė Vilniaus universiteto Komunikacijos fakulteto Žurnalistikos institutą.

1989–1991 m. – Plungės rajono laikraščio „Kibirkštis" korektorius. 1991–1993 m. – Plungės rajono laikraščio „Žemaitis" Aktualijų skyriaus vedėjas ir 1991–1992 m. laikraščio „7 kaimynai" redaktorius. 1993–1995 m. – Plungės laikraščio „Brasta" redaktorius. 1997–1999 m. – dienraščio „Vakarų ekspresas" specialusis korespondentas. 1999–2001 m. – dienraščio „Respublika" Kriminalinių naujienų skyriaus reporteris, 2001–2004 m. – redaktorius, 2004–2005 m. – vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 2005–2018 m. dienraščio „Vakaro žinios" direktorius ir vyriausiasis redaktorius. 2010–2018 m. dienraščio „Respublika" vyriausiojo redaktoriaus pirmasis pavaduotojas. 2018 m. – dienraščio „Kauno diena" Ekonomikos priedo redaktorius, 2018 m. – savaitraščio „Vilniaus diena" vyriausiasis redaktorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 579 psl.
| **Frajus Luisas de Leonasisp. *Fray Luis de León*** |
| --- |
|  |
| Luis de León |
| Gimė | 1527 m.Belmonte de Tacho, Kuenkos provincija |
| Mirė | 1591 m. rugpjūčio 23 d. (~64 metai)Madrigal de las Altas Tores, Avilos provincija |
|  |
| Veikla | ispanų rašytojas, mistikas, teologas |
|  |
| Alma mater | Salamankos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Luis de León |

**Frajus Luisas de Leonas** (isp. *Fray Luis de León*, 1527 m. (?) Belmonte de Tajo, Kuenkos provincija – 1591 m. rugpjūčio 23 d. Madrigal de las Altas Torres, Avilos provincija) – ispanų rašytojas, mistikas, teologas.

Biografija
----------

Nuo 1544 m. augustinas. Nuo 1541 m. Salamankos universitete studijavo filosofiją ir teologiją. 1549 m. įšventintas kunigu, nuo 1561 m. Salamankos universiteto profesorius. 1572 m. dalyvavo teologiniuose disputuose, buvo oponentų įskųstas inkvizicijai, apkaltintas erezija, 1572–1576 m. kalinamas, antrasis inkvizicijos procesas vyko 1582–1584 m. Grįžęs į universitetą 1577 m. dėstė scholastinę teologiją, 1578 m. – moralinę filosofiją, 1579 m. – Šv. Rašto tyrinėjimus.

Veikla
------

Teologiniuose veikaluose „Kristaus vardai" (*De los nombres de Cristo*), „Tobula žmona" (*La perfecla casada*, abu 1583 m.) nutolo nuo scholastikos, juose atsispindi Renesanso epochai būdinga pagarba asmenybei, neoplatonizmo ir augustinizmo idėjos. Poezijoje (išliko 34 eilėraščiai, juos rinkinyje „Poezija" 1631 m. paskelbė F. G. de Kuevedo y Viljegasas) derinami platoniško idealizmo, intymių religinių jausmų ir žmogaus sąsajų su gamta motyvai. Laikomas žymiausiu vad. Salamankos poetinės mokyklos Renesanso poetu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Frajus Luisas de Leonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 7 psl.
Kronšteinas
**Gembė** arba ***kronšteinas*** (vok. *kragstein* – atsikišęs akmuo) – konstrukcinis elementas architektūroje ir technikoje. Iš sienos išsikišusi atrama pastato ar įrenginio dalims arba puošybiniams elementams laikyti.

Naudojimas
----------

Dažniausiai gembės daromos iš metalo, akmens, gelžbetonio, kartais medžio. Architektūroje jos neretai profiliuojamos ar dekoruojamos. Architektūroje naudojamas nuo seniausių laikų. Technikoje gembės naudojamos tvirtinti įvairių įrenginių detales ir mazgus. Gembės taip pat labai plačiai naudojamos tvirtinti įvairią standartinę ir papildomą įrangą prie automobilio kėbulo.

Gembės kartais naudojamos baldų gamyboje (ypač virtuvėse), kad laikytų aukščiau esančias baldo detales.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ar vartotinas žodis „kronšteinas"? Archyvuota kopija 2017-06-22 iš Wayback Machine projekto. Valstybinė lietuvių kalbos komisija
2. ↑  *Kronšteinas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 129 psl.
**Lydinė dermė** (pagal Mažosios Azijos senovės šalies Lidijos pavadinimą) – septynialaipsnė (heptatoninė) muzikos dermė. 

Garsaeilio pavyzdys: f–g–a–h–c–d–e–f; alteruotų garsų nėra, pustoniai tarp IV ir V, VII ir I laipsnių. Nuo natūraliojo mažoro skiriasi pustoniu aukštesniu IV laipsniu (vadinamoji lydine kvarta). Aukštas IV laipsnis suteikia lydinės dermės melodijoms pabrėžtinai šviesų, veržlų, šiek tiek aštroką skambesį.

Istorija
--------

Lydinės dermės terminas atsirado antikos muzikos teorijos sistemoje, žymėtas laipsniškai besileidžiantis oktavinis garsaeilis nuo c1: c'–h–a–g–f–e–d–c. Viduramžiais aštuonių bažnytinių dermių sistemoje lydinė dermė buvo III autentinė dermė (lot. *tritus autenticus*). 

Lydinė dermė paplitusi Europos tautų, daugiausia norvegų, lenkų liaudies muzikoje. Profesionaliojoje muzikoje aptinkama viduramžiais (*ars nova*). Kartu su kitomis senovinėmiss natūraliosiomis dermėmis vėl pradėta vartoti XIX a. kompozitorių romantikų. Lydinė dermė (ne viso pavidalo) dažniausiai aptinkama lietuvių sutartinėse ir joms giminingoje liaudies pučiamųjų instrumentų ansamblių muzikoje. Lietuvių kompozitorių kūryboje lydinės dermės vartojimas dažniausiai susijęs su sutartinių tradicija (Juozas Gruodis, Julius Juzeliūnas, Eduardas Balsys, Vytautas Montvila).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Ambrazas. *Lydinė dermė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 123 psl.
| **Algirdas Griškėnas** |
| --- |
| Gimė | 1918 m. liepos 4 d.Ždanovičiai, Minsko sritis, Baltarusija |
| Mirė | 1999 m. balandžio 28 d. (80 metų)Vilnius |
|  |
| Veikla | žurnalistas, poetas, prozininkas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Algirdas Griškėnas** (iki 1941 m. – *Griškevičius*, (1918 m. liepos 4 d. Ždanovičiuose, Minsko sritis, Baltarusija – 1999 m. balandžio 28 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, poetas, prozininkas, redaktorius.

Biografija
----------

1938 m. baigė Marijampolės Rygiškių Jono gimnaziją ir pradėjo studijuoti lituanistiką Kauno Vytauto Didžiojo universitete.

1940–1944 m. Kauno ir Vilniaus radiofonuose administracijos darbuotojas, pranešėjas, redaktorius, laidų vedėjas. 1941 m. birželio 23 d. Birželio sukilimo pirmąją dieną perskaitė Lietuvos Nepriklausomybės atstatymo deklaraciją ir Lietuvių aktyvistų fronto štabo atsišaukimą į lietuvių tautą. 1944 m. suimtas, nuo 1944 m. lapkričio 23 d. buvo kalinamas Lazdijų ir Marijampolės kalėjimuose bei Vorkutos lageriuose ir tik po 16 metų 1960 m. grįžo į Lietuvą. 1960–1982 m. dirbo bibliografu Lietuvos knygų rūmuose.

Mokydamasis gimnazijoje 1931–1932 m. dirbo savaitraščio „Alytaus dzyvas" redakcijoje, vėliau bendradarbiavo laikraštyje „Lietuvos žinios", žurnaluose „Šviesos keliai", „Mokslo dienos", „Jaunoji Lietuva", „Šaltinis", 1937 m. dienraščio „Lietuvos aidas" provincijos korespondentas. 1942–1944 m. daug straipsnių, apybraižų, korespondencijų ir kitų rašinių kultūros, literatūros, jaunimo auklėjimo klausimais paskelbė laikraščiuose „Ateitis", „Į laisvę", „Savitarpinės pagalbos žinios", „Lietuviai", „Karys", „Panevėžio apygardos balsas", „Ūkininko patarėjas", „Naujoji Lietuva", žurnale „Savaitė"; savo straipsnių ir apybraižų perskaitė per Kauno radiją. Sugrįžęs iš Vorkutos lagerių, rengė kultūros ir literatūros apžvalgas Lietuvos radijui ir savaitraščiams „Literatūra ir menas", „Kalba Vilnius", taip pat kitų respublikų radijo programoms. 1988 m. prasidėjus Atgimimui, straipsnių ir atsiminimų paskelbė laikraščiuose, žurnaluose,  eilėraščių išspausdino antologijoje „Tremtinio Lietuva" (1990 m.). Eilėraščio „Nebelauk, mergyte", virtusio populiaria daina, autorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 156-157 psl.
*Šis straipsnis apie senovinę tautą, vengrų pirmtakę. Apie dabartinius vengrus, irgi vadinamus madjarais, skaitykite straipsnyje vengrai.*

|  |
| --- |
| Didžiosios Stepės tauta:**Madjarai** |
| 
Madjarai, kertantys Karpatų kalnus |
| **Kilmė** | finougrai |
| **Protėvynė** | Uralo kalnai |
| **Laikotarpis** | IX – X a. |
| **Hegemonija** | Panonija |
| **Palikuonys** | Vengrai |
| 
Madjarų teritorija ir invazijos |
|

|  |
| --- |
| **Panonijos ir Dakijos istorija** |
| Ilyrai, Trakai |
| Bojai, Dakai |
| *Romos imperija* (Dakija, Panonija) |
| Gotai |
| Hunai |
| Sklavėnai, Gepidai, Herulai, Langobardai |
| Avarų kaganatas (Avarai) |
| *Frankų karalystė*, *Didžioji Moravija* |
| *Pirmoji Bulgarijos imperija* |
| Madjarai |
| **Vengrijos, Rumunijos, Voivodinos, Kroatijos istorija** |

**Madjarai** – senovinė tauta, dabartinių vengrų tiesioginiai protėviai.

Protėvynė
---------

Spėjama, kad madjarai susiformavo 1000–500 m. pr. m. e. Jie atsiskyrė nuo kitų Uralo tautų tuomet, kai šios 4-3 tūkst. pr. m. e. iš Uralo kalnų regiono migravo į vakarus.

Migracijos
----------

V a. vykstant Didžiajam tautų kraustymuisi madjarai patraukė toliau į vakarus. Galutinis šios migracijos taškas buvo tarp Volgos ir Uralo kalnų. Šiame regione dar 1236 m. dominikonų vienuolis Julianas rado Rytuose pasilikusių madjarų; jis pavadino šį regioną *Magna Hungarica* („Didžioji Vengrija"). Didžioji dalis madjarų 700–750 m. patraukė į pietus palei Volgą.

Tolimesnis madjarų sustojimo taškas vadinamas *Lavédia*, pagal vieną iš madjarų kunigaikščių Levedi. Kur ši vietovė buvo tiksliai nėra žinoma. Žinome tik, kad 850 m. madjarai paliko Dono baseiną ir toliau keliavo į vakarus. Tuometinė jų gyvenama teritorija buvo maždaug tarp Dniepro iki Dunojaus žemupio ir rytinių Karpatų.

Po to, kai 850 m. madjarus nugalėjo pečenegai, sudarę sąjungą su chazarais, didelė dalis jų atsiskyrė nuo pagrindinės grupės ir apsigyveno į pietus nuo Kaukazo, Persijos pasienyje. Ši grupė imperatoriaus Konstantino vadinta „savardais" dar visą šimtmetį palaikė kontaktus su pagrindine vengrų dalimi. Šie tuo metu turėjo didžiulę, iki 20 000 raitelių stiprumo kariuomenę.

Įsitvirtinimas Panonijoje
-------------------------

Apie 894 m. pečenegai sudarę sąjungą su bulgarais išvijo madjarus iš teritorijos tarp Dniepro ir Dunojaus. Madjarų gentinis junginys 895–896 m. per rytų Karpatų perėjas pasitraukė į Panonijos lygumą bei, kai kurių istorikų manymu, jau tuomet persikėlė ir į Transilvaniją. Madjarai agresyviai puldinėjo vakarų Europos valstybes ir garsėjo savo žiaurumu.

1000 m. jie priėmė krikščionybę ir įkūrė savo valstybę – Vengrijos karalystę. Taip prasidėjo vengrų istorija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Madjarai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 771 psl.
| **Algirdas Jokūbaitis** |
| --- |
| Gimė | 1936 m. vasario 7 d. (87 metai)Joniškio valsčius, Šiaulių apskritis |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Algirdas Jokūbaitis** (g. 1936 m. vasario 7 d. Joniškio valsčius, Šiaulių apskritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1956 m. baigė Šiaulių pedagoginę mokyklą, Vilniaus universitete studijavo žurnalistiką. 1969–1973 m. mokėsi Vilniaus aukštojoje partinėje mokykloje.

Nuo 1956 m. Joniškio rajono Bučiūnų septynmetės mokyklos mokytojas. 1961–1963 m. Joniškio rajono laikraščio „Tarybinis balsas" skyriaus vedėjas, 1963–1969 m. – vietinio radijo laidų organizatorius, Žinijos draugijos Joniškio skyriaus atsakingasis sekretorius, 1973–1974 m. – Šalčininkų rajono laikraščio „Lenino priesakai" redaktorius, 1974–1975 m. – žurnalo „Laikas ir įvykiai" literatūrinis darbuotojas, 1975–1977 m. – Žinijos draugijos vvr. referentas. Nuo 1977 m. žurnalo Žemės ūkis vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, nuo 1990 m. – šio žurnalo vyriausiasis redaktorius.

Bibliografija
-------------

* Pažangi efektyvumo didinimo ir kokybės gerinimo patirtis, 1978 m.
* Gyvulininkystės specialybės, 1980 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 191 psl.
1988 m. „Genio" viršelis
**Genys** – mėnesinis žurnalas vaikams ir paaugliams, ėjęs 1940–2001 m.

Istorija
--------

1940–1941 m. buvo leidžiamas Kaune kaip dvisavaitis vaikams skirtas žurnalas, kurį redagavo Liudas Dovydėnas. 1954–1988 m. ėjo Vilniuje kaip mėnesinis žurnalas ikimokyklinio ir jaunesniojo mokyklinio amžiaus vaikams. Nuo 1989 m. Nr. 11 iki 1996 m. – literatūrinis-meninis žurnalas mažiesiems. Steigėja ir leidėja UAB „Lietuvos rytas".

Tiražas 1954 m. – 10 000 egz. 1987 m. – 172 000 egz. 1993 m. – 44 000 egz. 1997 m. – 11 500 egz. 1971–1977 m. buvo leidžiamas priedas „Žvaigždutė", o 1995–1998 m.– priedas „Genio gandas".

Redakcija
---------

Redakcijoje dirbo poetai Kostas Kubilinskas, Justinas Marcinkevičius, Paulius Širvys, Martynas Vainilaitis, prozininkai Laura Sintija Černiauskaitė, Raimondas Kašauskas, dailininkai Edmundas Žiauberis, Arvydas Pakalnis, Vitalijus Suchockis, Nijolė Šaltenytė, Virginija Kalinauskaitė, Ramunė Bateikienė, Lina Venclovienė.

Vyr. redaktoriai
----------------

* Leopoldas Mykolaitis – 1954–1957 m.
* Antanas Dulinskas – 1957–1963 m.
* Vytautas Barauskas – 1963–1971 m.
* Stasys Jusionis – 1971–1989 m.
* Vytautas Račickas – 1989–1996 m. 1999 m.
* Gintarė Adomaitytė – 1997–1999 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 147 psl.
|  |
| --- |
| **FC Hayasa** |
|  |
| **Pavadinimas** | Fowtbolayin Akowmb Hayasa  Football Club Hayasa |
| **Įkurtas** | 2020 m. |
| **Stadionas** | AFF stadionas, Jerevanas |
| **Vietų sk.** | 1 000 |
| **Vadovas**  | Armėnija nežinoma |
| **Vyr. treneris**  | Ukraina Valentyna Kotyk |
| **Lyga** | Premjer lyga |
| **2021–2022** |  **Čempionai** |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**FC Hayasa** arba **„Hajasos" futbolo klubas** – Armėnijos futbolo klubas iš Jerevano. Šis straipsnis apie moterų futbolo ekipą, kuri rungtyniavo aukščiausiame šalies divizione ir tapo Armėnijos čempionėmis.

Istorija
--------

Klubas įkurtas 2020 m. vasarą. Į ekipą pakviestos pajėgios vietos futbolininkės ir susistiprinta legionierėmis. 

2020–2021 m. debiutantės tapo šalies čempionėmis. Atstovavo Armėnijai UEFA moterų čempionių lygoje. 2021 m. rugpjūčio 18 d. pralaimėjo grupės pusfinalyje RSC Anderlecht (Belgija) rezultatu 0:3; o rugpjūčio 21 d. – 2:3 nusileido ir kovoje dėl trečiosios vietos „Breznicai" (Juodkalnija). Į tolimesnį etapą pateko tik grupės nugalėtojos, o Armėnijos atstovės kovas turnyre baigė.

2021–2022 m. sezone apgynė čempionių titulą. Vėl atstovavo Armėnijai UEFA moterų čempionių lygoje. 
2022 m. rugpjūčio 18 d. pralaimėjo grupės pusfinalio rungtynes „Valur" (Islandija) rezultatu 0:2; o rugpjūčio 21 d. – 1:2 nusileido ir kovoje dėl trečiosios vietos „Pomurje" (Slovėnija). Į tolimesnį etapą pateko tik grupės nugalėtojos, o Armėnijos atstovės kovas turnyre baigė.

Pasiekimai
----------

Armėnijos čempionės
* 2020–2021, 2021–2022 m.

Sezonai
-------

|  |
| --- |
| **Armėnijos futbolo varžybos** |
| **Sezonas** | **Pirmenybių lygmuo** | **Vieta** | **Taurė** |
| 2020–2021 m. | I | 1 |  |
| 2021–2022 m. | I | 1 |  |
| 2022–2023 m. | I |  |  |

Apranga
-------

|  |  |
| --- | --- |
| 




 | 




 |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* Facebook paskyra
* instagram paskyra
* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Globalsportsarchive

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RArmėnija Armėnijos futbolo sezonai |
| --- |
|  |
| 
1992 · 1993 · 1994 · 1995 · 1995–1995 · 1996–1997 · 1997–1998 · 1998–1999 · 1999–2000 · 2000–2001 · 2001–2002 · 2002–2003 · 2003–2004 · 2004–2005 · 2005–2006 · 2006–2007 · 2007–2008 · 2008–2009 · 2009–2010 · 2010–2011 · 2011–2012 · 2012–2013 · 2013–2014 · 2014–2015 · 2015–2016 · 2016–2017 · 2017–2018 · 2018–2019 · 2019–2020 · 2020–2021 · 2021–2022 · 2022–2023 · 2023–2024 · |

 |
**Marijampolės spaustuvė** – spaustuvės, veikusios Marijampolėje.

Istorija
--------

Pirmąją spaustuvę Marijampolėje įkūrė E. Novojevska 1882 m. Prie jos buvo knygynas. Spaustuvė spausdino kvietimus, sveikinimus, vizitines korteles; veikė apie metus. 1884–1987 m. dirbo K. Majevskos spaustuvė. 1884 m. spaustuvę įkūrė Z. Rozenfeldas. Jis turėjo knygyną, prekiavo rusiškais vadovėliais. Ši spaustuvė veikė iki Pirmojo pasaulinio karo.

1899–1940 m. dirbo Abramo Aguševičiaus, Raseinių spaustuvininko, spaustuvė. Po tėvo mirties spaustuvę paveldėjo sūnus Aronas Aguševičius. 1941 m. ji nacionalizuota. 1909–1914 m. veikė A. Stoklickio spaustuvė, perkelta iš Kalvarijos, kur veikė 1895–1909 m. „Dirvos" bendrovės spaustuvė veikė 1919–1941 m. Didžiausia mieste buvo marijonų spaustuvė, kuri dirbo nuo 1921 m. iki 1940 m. 1921–1940 m. veikė ir katalikų spaustuvė „Šešupė".

Per karą sudegus „Dirvos" spaustuvei, „Šešupės" ir marijonų spaustuvės perorganizuotos į poligrafijos įmonę „Šešupė". Nuo 1941 m. balandžio mėn. čia buvo spausdinamas apskrities laikraštis „Naujasis kelias".

1945 m. „Pergalės" spaustuvėje, anksčiau vadintoje „Šešupė", pradėtas spausdinti atgaivintas laikraštis „Naujasis kelias", 1950 m. tapęs rajono laikraščiu. 1951–1953 m. Marijampolės spaustuvė spausdino ir MTS laikraščius: Marijampolės „Stalino vėliava", Tarašiškių „Už aukštą derlių". Čia buvo spausdinami ir Vilkaviškio, Simno rajono laikraščiai „Pergalė" ir „Kelias į komunizmą". 1960 m. prie Marijampolės spaustuvės prijungta Kalvarijos rajono laikraščio, vėliau ir Lazdijų spaustuvės.
1976 m. Marijampolės spaustuvė tapo Alytaus spaustuvės skyriumi. 1980 m. spaustuvė persikėlė į naujas patalpas, įsigijo 3 linotipus, 2 plokščios spaudos mašinas, ofsetinės spaudos mašiną.

1989 m. Marijampolės spaustuvė tapo savarankiška valstybine, o 1995 m. sausio 5 d. – UAB „Tele SAT pressa" spaustuve. Iškiliosios spaudos mašinos buvo pakeistos ofsetinėmis. Poligrafinė technika nuolat papildoma ar atnaujinama. Marijampolės leidykla-spaustuvė spausdina Marijampolės apskrities laikraštį „Suvalkietis", Prienų rajono laikraštį „Gyvenimas", savaitraštį „Savaitė", keletą kitų periodinių leidinių, knygas, blankus, smulkius spaudinius. 

Spaustuvės direktorius Juozas Bilinskas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 313 psl.

Nuorodos
--------

* Marijampolės leidykla-spaustuvė Archyvuota kopija 2013-12-05 iš Wayback Machine projekto.
| **Algirdas Mackevičius** |
| --- |
| Gimė | 1936 m. birželio 9 d. (87 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | biologas, žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Algirdas Mackevičius** (g. 1936 m. birželio 9 d. Kaune) – Lietuvos biologas, žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1954 m. baigė Kauno 3-ąją darbo jaunimo vidurinę mokyklą, 1969 m. – Vilniaus universiteto Gamtos fakultetą, įgydamas biologo specialybę.

Dirbo Kauno zoologijos sode. 1956 m. represuotas, kalėjo Mordovijos lageriuose. 1958 m. grįžęs į Lietuvą, dirbo darbininku, 1963-1968 m. – Zoologijos ir parazitologijos institute. Nuo 1968 m. iki 1997 m. sausio mėn. – žurnalo „Mokslas ir gyvenimas" gamtos skyriaus redaktorius. Nuo 1972 m. Lietuvos žurnalistų sąjungos narys.

Paskelbė kelis šimtus straipsnių mokslo populiarinimo, zoologijos ir gamtosaugos temomis ne tik žurnale „Mokslas ir gyvenimas", bet ir Kanados lietuvių, Čekoslovakijos, Estijos, Latvijos, Tadžikijos spaudoje. Parašė kino filmo „Tadas Ivanauskas" 1972 m.)scenarijų.

Bibliografija
-------------

* *Žemė ir kosmosas*, bendraautoris, 1980 m.
* *Medžiotojo vadovas*, bendraautoris, 1980 m.
* *Daržovės*, bendraautoris, 1993 m.
* *Mažasis daržovių ir prieskonių žinynas*, bendraautorė Rima Ruzgienė, Eugrimas, 2010 m. ISBN 978-609-437-076-2

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 307 psl.
| **Rimantas Cemnolonskis** |
| --- |
| Gimė | 1933 m. lapkričio 24 d.Onuškis, Juodupės valsčius, Rokiškio apskritis |
| Mirė | 2007 m. gruodžio 11 d. (74 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | žurnalistas, publicistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija |

**Rimantas Juozapas Cemnolonskis** (1933 m. lapkričio 24 d. Onuškyje, Juodupės valsčius, Rokiškio apskritis – 2007 m. gruodžio 11 d. Vilniuje) – Lietuvos žurnalistas, publicistas, redaktorius.

Biografija
----------

1952 m. baigė Panevėžio 1–ąją berniukų gimnaziją, 1956 m. – Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute – anglų kalbos specialybę.

1956–1959 m. mokytojavo Kaišiadoryse ir Rumšiškėse. 1960–1970 m. laikraščio „Tarybinis mokytojas" skyriaus vedėjas, 1970–1974 m. – leidinio „Tarybų darbas" redaktorius. 1974–1978 m. žurnalo „Komunistas" Ekonomikos skyriaus literatūrinis darbuotojas, 1978–1982 m. ėjo Ekonomikos skyriaus vedėjo pareigas, 1982–1990 m. – šio skyriaus vedėjas.

1990 m. savaitraščio „Kaimo statybininkas" vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas, 1990–1992 m. savaitraščio „Bičiulystė" apžvalgininkas, 1992 m. – Lietuvos informacijos instituto Ekonominės reformos skyriaus redaktorius, žurnalo „Sveikata" vyriausiojo redaktoriaus pavaduotojas. 1992–1996 m. laikraščio „Geležinkelininkas" korespondentas. Nuo 1996 m. savaitraščio „Bičiulystė" apžvalgininkas.

Rašė švietimo, sveikatos, kitomis socialinėmis, ekonomikos ir mokslo temomis.

Bibliografija
-------------

* Kryptis – efektyvumas, su J. Klebanovu, 1982 m.

Įvertinimas
-----------

* 1984 m. – Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija už publicistiką ekonomikos temomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 82 psl.
| **Algirdas Mikoliūnas** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. liepos 22 d. (74 metai)Užupušiai Taujėnų valsčius, Ukmergės apskritis |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus partinė mokykla |

**Algirdas Mikoliūnas** (g. 1949 m. liepos 22 d. Užupušiai Taujėnų valsčius, Ukmergės apskritis) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1969 m. Vilniaus kultūros mokykloje baigė bibliotekininko specialybę, 1982 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą.

Žurnalistinį darbą pradėjo 1969 m. Anykščių rajono laikraščio „Kolektyvinis darbas" redakcijoje. 1971–1983 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa" korespondentas, žurnalų „Žemės ūkis" ir „Komunistas" redakcijų darbuotojas, Lietuvos radijo propagandos vyr. redakcijos vyresnysis redaktorius. 1984–1996 m. laikraščio „Vakarinės naujienos" politikos skyriaus korespondentas, daugiausia rašė vidaus ir užsienio politikos, kaimo temomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 328 psl.
Gibraltaro sąsiauris iš kosmoso
**Gibraltaro sąsiauris** (lot. *Fretum Herculeum*, arab. جبل طارق = *Jebel ṭāriq*, isp. *Estrecho de Gibraltar*) – sąsiauris, skiriantis Europos ir Afrikos žemynus. Sąsiauriu susijungia Atlanto vandenynas ir Viduržemio jūra. Pavadinimas kilęs nuo arabiškos frazės „Džebel Tarik", reiškiančios „Tariko kalnas". Tai užuomina į Umajadų berberų generolą Tariką ibn-Zijadą, vadovavusį Ispanijos užkariavimui 711 m. Jis taip pat vadinamas Gibraltaro sąsiauriais ir Strogu, pastarasis pavadinimas vėliau paplito jūreivių tarpe. 

Sąsiauris 58 km ilgio. Siauriausioje vietoje tarp Punta Tarifos šiaurinėje dalyje ir Punta Sireso salelių pietinėje dalyje, sąsiauris yra 13 km pločio. Sekliausia vieta ties Kamarinalo slenksčiu, čia gylis 284 m, vidutinis gylis 365 m, didžiausias gylis 900 m.

Tarp abiejų sąsiaurio pusių kursuoja keltai.

Vieta
-----

Šiaurinėje sąsiaurio dalyje yra Ispanija ir Gibraltaras, pietinėje – Marokas ir Ispanijos eksklavas Šiaurės Afrikoje - Seuta. Jo ribos Antikoje buvo vadinamos Heraklio stulpais. Sąsiauryje yra kelios salos kaip ir Perechilio sala, į kurią pretenduoja Marokas ir Ispanija.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  britannica.com / Strait of Gibraltar; Encyclopædia Britannica
2. ↑  *Gibraltaro sąsiauris*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 629 psl.
3. ↑  journals.ametsoc.org / Atlantic to Mediterranean Sea Level Difference Driven by Winds near Gibraltar Strait; Dimitris Menemenlis, Ichiro Fukumori, and Tong Lee. Journal of Physical Oceanography | Print Publication: 01 Feb 2007
4. ↑  sciencedirect.com / The importance of sub-mesoscale processes for the exchange of properties through the Strait of Gibraltar; M. Bruno, J. Chioua, J. Romero, A. Vázquez, D. Macías, C. Dastis, E. Ramírez-Romero, F. Echevarria, J. Reyes, C.M. García | Received 10 January 2013, Available online 27 June 2013


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gibraltaro sąsiauris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Marta Augusta Raišukytė** |
| --- |
| Gimė | 1874 m. gruodžio 10 d.Mocviečiai, Pakalnės apskritis |
| Mirė | 1933 m. liepos 14 d. (58 metai)Tilžė |
|  |
| Veikla | Mažosios Lietuvos kultūros veikėja, spaudos leidėja, redaktorė |

**Marta Augusta Raišukytė** (1874 m. gruodžio 10 d. Mocviečiuose, Pakalnės apskritis – 1933 m. liepos 14 d. Tilžėje) – Mažosios Lietuvos kultūros veikėja, spaudos leidėja, redaktorė.

Biografija
----------

Buvo artima Vydūno bendradarbė. Dalyvavo lietuvių tautiniame sąjūdyje. 1895 m. įstojo į „Birutės" draugiją, Tilžėje įsteigtą Lietuviškąją giedotojų draugiją, buvo šių draugijų valdybos narė. 1921 m. įsteigė Prūsų lietuvių moterų draugiją, kuri turėjo kelti ir populiarinti lietuvių liaudies meną Mažojoje Lietuvoje, iki 1933 m. šios draugijos pirmininkė.

Bendradarbiavo lietuvių leidiniuose „Jaunimas", 1896-1899 m. – „Lietuviškas laiškas", jį pakeitusiame E. Jagomasto laikraštyje „Aušra", nuo 1898 m. – „Nauja lietuviška ceitunga", vokiečių kalba leistame tęstiniame leidinyje „Mitteilungen der litauischen literarischen Gesellschaft", „Viltis" ir kituose leidiniuose. 1913-1914 m. „Prūsų Lietuvos savaitraštis" atsakomoji redaktorė. Leido laikraštį „Darbymetis", žurnalą „Naujovė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 416 psl.
| **Robertas Fransis Kenedisangl. *Robert Francis Kennedy*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1925 m. lapkričio 20 d.Bruklinas, Masačusetsas |
| Mirė | 1968 m. birželio 6 d. (42 metai)Los Andželas, Kalifornija |
| Palaidotas (-a) | Arlingtono nacionalinės kapinės |
|  |
| Veikla | JAV generalinis prokuroras, JAV senatorius |
| Partija | JAV demokratų partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Robert F. Kennedy |
| Parašas |
|  |

**Robertas Fransis Kenedis** (angl. *Robert Francis Kennedy*; 1925 m. lapkričio 20 d. Bruklino vietovėje, Masačusetso valstijoje – 1968 m. birželio 6 d. Los Andžele) – Jungtinių Valstijų generalinis prokuroras, teisininkas, JAV senatorius.

Biografija
----------

Robertas Kenedis gimė gausioje JAV airių katalikų verslininko ir politiko J. P. Kenedžio šeimoje. Buvo septintas vaikas iš devynių ir vienas iš keturių sūnų. Jo vyresnysis brolis Džonas Kenedis 1960 m. buvo išrinktas 35-uoju JAV prezidentu. R. Kenedis iki šeštos klasės mokėsi privačioje Riverdeilo berniukų mokykloje, vėliau pakeitė dar kelias mokyklas. Vėliau mokėsi Harvardo universitete, kurį 1948 m. baigė politikos mokslų bakalauru. 1951 m. baigė Virdžinijos universiteto Teisės mokyklą.

1952 m. vadovavo Dž. Kenedžio rinkimų į JAV Senatą kampanijai. Nuo 1953 m. iki 1960 m. JAV Senato komisijų teisės patarėjas. 1960 m. vadovavo Dž. Kenedžio rinkimų į JAV prezidentus kampanijai. Brolis, tapęs JAV prezidentu, Robertą paskyrė JAV generaliniu prokuroru. R. Kenedis rėmė afroamerikiečių pilietinių teisių judėjimą. 1962 m. aktyviai dalyvavo sprendžiant Karibų krizę. 1964 m. rugsėjį atsistatydino iš pareigų. Nuo 1964 m. lapkričio buvo išrinktas JAV senatoriumi. 1968 m. dalyvavo JAV prezidento rinkimų kampanijoje, kurios metu, birželio 5 d. po pasakytos priešrinkiminės kalbos, Los Andželo viešbutyje buvo mirtinai sužeistas palestiniečių teroristo S. Sirhano. Kitą dieną R. Kenedis mirė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kennedy Robert Francis (Robertas Fransis Kenedis)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 737 psl.
**Giedraičio spaustuvė** – spaustuvė, 1896–1897 m. veikusi Opstainyse, Tilžės apskritis, 1897–1900 m. – Klaipėdoje.

Istorija
--------

Savininkas Kristupas Giedraitis (prieš 1870 m. – po 1940 m.) nuo 1894 m. knygas leido su M. Jankumi Bitėnuose; nuo 1909 m. gyveno prie Įsruties, po Pirmojo pasaulinio karo – Gumbinėje. 

Giedraičio spaustuvėje išleista 18 daugiausia paties savininko iš vokiečių kalbos išverstų evangelikų liuteronų pamokslų ir giesmių knygų. Spausdino lietuvių ir vokiečių kalba du kartus per mėnesį leidžiamą laikraštį *„Ostpreussisches Evangelisches Lutheranisches Kirchenblatt"* (1896–1900 m.; redaktorius K. Lūšnaitis). K. Giedraitis nuolat prekiavo savo ir kitų spausdintomis knygomis. 

Giedraičio spaustuvė neišlaikė konkurencijos ir buvo parduota Klaipėdos spaustuvininkui H. V. Zybertui, kuris ją sujungė su savo įmone „Zyberto spaustuve".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Domas Kaunas. *Giedraičio spaustuvė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 435 psl.
| **Algirdas Petras Kazilionis** |
| --- |
| Gimė | 1929 m. liepos 29 d.Kaunas |
| Mirė | 1997 m. birželio 27 d. (67 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | filologas, žurnalistas, redaktorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Algirdas Petras Kazilionis** (1929 m. liepos 29 d. Kaune – 1997 m. birželio 27 d. Vilniuje) – Lietuvos filologas, žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1948 m. baigė Kauno 6–ąją gimnaziją, 1953 m. – Vilniaus universiteto Istorijos–filologijos fakulteto lietuvių kalbos ir literatūros specialybę. 1950–1952 m. mokėsi Vilniaus dramos teatro studijoje ir įgijo aktoriaus specialybę.

1953–1956 m. dirbo Klaipėdos mokyklose. 1957–1963 m. laikraščio „Tarybinis mokytojas" literatūrinis darbuotojas, 1963–1993 m. laikraščio „Sportas" redaktoriaus pavaduotojas. Nuo 1994 m. laikraščio „Lietuvos sportas" apžvalgininkas. Daugiausia rašė krepšinio ir kai kurių kitų sporto šakų klausimais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 216 psl.
Gimtasis kraštas, 1967 m.
Gimtasis kraštas, 1988 m.
**Gimtasis kraštas** – *savaitraštis Lietuvai ir išeivijai*, leistas nuo 1967 m. vasario 2 d. iki 1996 m. kovo 7 d. nuo 1996 m. gegužės mėn. iki 1997 m. kovo mėn. ir nuo 2010 m. vasario mėn. Vilniuje.

Istorija
--------

Pradėtas leisti vietoj laikraščio užsienio lietuviams „Tėvynės balsas". Iki 1988 m. ėjo kaip laikraštis užsienio lietuviams, pasakojantis apie Lietuvą. 1967–1991 m. leido Lietuvos kultūrinių ryšių su tautiečiais užsienyje draugija „Tėviškė", nuo 1991 m. – „Gimtojo krašto" redakcija.

Nuo 1996 m. gegužės iki 1997 m. kovo Vilniuje ėjo *spalvotas žurnalas tautiečiams gimtinėje ir svetur* „Gimtasis kraštas", kuris pakeitė 1967–1996 m. leistą savaitraštį. Iš pradžių buvo leidžiamas kas mėnesį, nuo 1996 m. liepos – kas savaitę. Informavo apie Lietuvos ir lietuvių išeivijos gyvenimą, rašė politikos, ekonomikos, kultūros, sporto temomis, spausdino politologų, įvairių specialistų apžvalgas.

Tiražas 1967 m. – 19 500 egz. 1987 m. – 28 500 egz. 1990 m. – 312 700 egz. 1995 m. – 8500 egz. 1996 m. – 10 000 egz. 1997 m. – 7500 egz.

2002 m. buvo keliamos idėjos atgaivinti savaitraščio leidimą. Tuomet sumanymas nebuvo įgyvendintas. Savaitraščio leidyba atgaivinta 2010 m. vasarį pradėta leisti elektroninė versija internete, o nuo gegužės mėn. leidinys spausdinamas ir popieriuje.

Bendradarbiai
-------------

Redakcijoje dirbo: Leonardas Aleksiejūnas, Alis Balbierius, Vilius Baltrėnas, Sigita Jacinevičienė, Stasys Kašauskas, Viktoras Kapočius, Stasys Kašauskas, Vitas Katilius, Vytautas Kazakevičius, Juozas Kuckailis, Nijolė Logminienė, Vytautas Lomsargis, Vytautas Jonas Lukoševičius, Rimvydas Valatka, Jovita Valeikaitė ir kiti.

Redaktoriai
-----------

* Mykolas Jackevičius – 1967–1969 m.
* Vacys Reimeris – 1969–1986 m.
* Algimantas Čekuolis – 1986–1992 m.
* Julija Mušinskienė – 1992 m.
* Algimantas Bučys – 1993–1994 m.
* Mečys Laurinkus – 1994 m.
* Arvydas Praninskas – 1995 m.
* Artūras Mankevičius – 1995–1996 m. ir 1996–1997 m.
* Algis Kusta – 1997 m.
* Stasys Jokūbaitis – nuo 2010 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 144 psl.
2. ↑

Nuorodos
--------

* „Gimtasis kraštas" Archyvuota kopija 2010-05-13 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Gimtoji kalba (reikšmės).*
**Gimtoji kalba** – *bendrinės kalbos žurnalas*, leistas 1933–1940 m. Kaune, o 1940–1941 m. Vilniuje.

Istorija
--------

Iki 1936 m. ėjo kaip „Židinio" priedas, vėliau – savarankiškas leidinys, ėjęs sąsiuviniais 10 numerių per metus (neidavo liepos – rugpjūčio mėn.). Leido kalbos mylėtojai, nuo 1936 m. – bendrovė „Sakalas", nuo 1938 m. – Lietuvių kalbos komisija, nuo 1941 m. – LTSR mokslų akademijos Lietuvių kalbos institutas. Spausdino Šviesos spaustuvė, nuo 1941 m. Spindulio spaustuvė Kaune.

Nagrinėjo bendrinės rašomosios ir šnekamosios kalbos ir stiliaus klausimus, spausdino laikraščių ir viešosios kalbos apžvalgas, svarstė įvairių sričių terminijos dalykus, rūpinosi gimtosios kalbos klausimais mokyklose, kultūros įstaigose, oficialiose institucijose.

Bendradarbiavo Juozas Balčikonis, Julius Būtėnas, Sofija Čiurlionienė, Valentinas Gustainis, Viktoras Kamantauskas, Juozas Lazauskas, Merkelis Račkauskas, Bronys Raila, Antanas Salys, Antanas Vaičiulaitis, Aleksandras Žirgulys ir kt.

Redaktoriai
-----------

* Jurgis Talmantas – 1933–1935 m.
* Leonardas Dambriūnas – 1936–1937 m.
* Petras Jonikas – 1938–1940 m.
* Pranas Skardžius – 1941 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 149 psl.
**Gimtoji žemė** – Ukmergės rajono laikraštis, leidžiamas nuo 1944 m. spalio 12 d. Ukmergėje.

Istorija
--------

Iki 1950 m. Ukmergės apskrities laikraštis, 1950–1962 m. – LKP Ukmergės rajono komiteto ir rajono DDT leidinys. 1962 m. balandžio mėn. sujungtas su Širvintų rajono laikraščiu „Lenino vėliava" tapo Ukmergės ir Širvintų tarprajoniniu leidiniu. Nuo 1963 m. – vėl Ukmergės rajonui skirtas laikraštis, nuo 1991 m. steigėja – Ukmergės rajono savivaldybės taryba, tačiau tuometiniai rajono vadovai į žurnalistų darbą nesikišo. 1995 m. prasidėjus privatizacijai, buvo sudarytos sąlygos visas akcijas įsigyti patiems žurnalistams, redakcija tapo visiškai nepriklausoma UAB „Gimtoji žemė".

Iki 1944 m. lapkričio 15 d. vadinosi „Kelias į socializmą", iki 1962 m. balandžio mėn. – „Tarybinis kelias", vėliau – „Gimtoji žemė". 1944 m. ėjo kartą per savaitę, 1945 m. – vienąkart-dukart, 1946–1951 m. – dukart, nuo 1951 m. – triskart per savaitę. Spausdino nuo 1946 m. Ukmergės „Komunos" spaustuvė, nuo 1948 m. ji perduota laikraščio redakcijai, 1976 m. prijungta prie Panevėžio spaustuvės, nuo 1993 m. UAB „Ukmergės spaustuvė". Tiražas 1944 m. – 2000 egz. 1987 m. – 12 900 egz. 1997 m. – 4600 egz.

Redakcijoje dirbo Juozas Gudeliauskas, Aleksandras Krištaponis, Irena Milvydienė (dirbo 1952–1988 m.), Marijonas Vilkelis.

Redaktoriai
-----------

* Henrikas Vencevičius – 1944–1945 m.
* Stasys Zajančkauskas – 1945–1947 m.
* Zenonas Baltušnikas – 1947–1949 m.
* Viktoras Norvaiša – 1949–1952 m.
* Juozas Rutkauskas – 1952–1962 m.
* Bronius Šimkus – 1962–1966 m.
* Julijonas Petronis – 1966–1990 m.
* Kęstutis Griškevičius – 1990–2000 m.
* Genovaitė Kazielienė – nuo 2000 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 149-150 psl.

Nuorodos
--------

* „Gimtoji žemė"