recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Polikarpas** |
| --- |
|  |
| Polikarpas XVII a. graviūroje |
| Gimė | 69 m. |
| Mirė | 156 m. (~87 metai)Smirnoje |
|  |
| Veikla | Smirnos vyskupas, katalikų, Rytų ortodoksų, anglikonų ir liuteronų šventasis, priskiriamas prie apaštališkųjų tėvų. Buvo apaštalo Jono mokinys, jo paskirtas Smirnos vyskupu prieš 96 m. ištremiant jį į Patmos salą. |
|  |
|  **Vikiteka** | Polikarpas |

**Polikarpas** (69 m. – apie 156 m. Smirnoje) – Smirnos vyskupas, katalikų, Rytų ortodoksų, anglikonų ir liuteronų šventasis, priskiriamas prie apaštališkųjų tėvų.

Biografija
----------

Buvo apaštalo Jono mokinys, jo paskirtas Smirnos vyskupu prieš 96 m. ištremiant jį į Patmos salą.

Garsiausi Polikarpo mokiniai – Irenėjus ir Papijas.

155 m. (pagal kitą versiją 158 m.) Polikarpas lankėsi pas popiežių Anicetą, norėdamas apginti Mažojoje Azijoje priimtą Velykų datą, kuri, skirtingai nei Romoje, buvo švenčiama nisano mėnesio 14 dieną, kartu su žydų Paschos švente, neatsižvelgiant į savaitės dieną. Tuo tarpu Romoje, Egipte ir visuose Vakaruose Velykos visada švęstos artimiausią Paschai sekmadienį. Susitarti dėl vieningos datos tuomet nepavyko, tačiau popiežius Anicetas sutiko, kad Smirnos bažnyčia ir toliau laikytųsi įprastos dienos.

Kaip liudija Euzebijus, šeštaisiais imperatoriaus Marko Aurelijaus valdymo metais kilo krikščionių persekiojimas, kurio metu Polikarpas buvo suimtas ir teisiamas. Anot legendos, Polikarpas turėjo galimybę pabėgti, tačiau ja nepasinaudojo. Kartu su keletu kitų krikščionių jis pasitraukė į netoli miesto esančią sodybą. Likus trims dienoms iki mirties, Polikarpas matė regėjimą: liepsnojančią savo pagalvę. Artėjant persekiotojams vyskupas pasitraukęs į kitą vietą, tačiau vergas jį išdavė. Pasitraukti į kitą sodybą Polikarpas nesutikęs. Jis buvo atvestas į stadioną, kuriame jo laukė susirinkusi minia ir prokonsulas – Romos valdžios atstovas. Prokonsulas neatidavė vyskupo sudraskyti žvėrims, o liepė sudeginti ant laužo. Legenda sako, kad liepsnos apėmė Polikarpo kūną jo nepaliesdamos. Kūnas atrodė esąs iš gryno aukso ar sidabro, sklidęs brangiųjų prieskonių aromatas, kad jį išvystų, praregėję aklieji. Budeliui buvo įsakyta vyskupą nudurti, tačiau iš kairiojo šono ištekėję tiek kraujo, kad jis užgesino ugnį. Pasak Tillemont, tai įvykę 166 m. o pasak Basnage, – 169 m.

Iš Polikarpo raštų yra išlikęs vienas laiškas filipiečiams, kuris buvo skaitomas Mažosios Azijos bažnyčiose. Šiame laiške eretikas Markionas pavadinamas Šėtono sūnumi. Taip pat yra išlikęs oficialus jo kankinystės akto egzempliorius „Šv. Polikarpo kankinystė".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2009-03-27 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑

Vikižodynas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje pernelyg plačiai remiamasi su straipsnio objektu artimai susijusiais šaltiniais.**Dėl to straipsnyje pateikiama informacija gali būti nepakankamai objektyvi. Jei galite, straipsnio informaciją pagrįskite nuorodomis į nepriklausomus antrinius šaltinius |

Koordinatės: 56°57′18″š. pl. 24°09′32″r. ilg.﻿ / ﻿56.9550°š. pl. 24.1588°r. ilg.﻿ / 56.9550; 24.1588

| „Daugavos" stadionas |
| --- |
|  |
| Vieta | Latvija Ryga, Augšiela 1 |
| Atidarytas | 1927 m. |
| Renovuotas | 2017–2022 m. |
| Savininkas | Latvijos vyriausybė (SIA "Latvijas Nacionālais sporta centrs") |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 10 461 |

**„Daugavos" stadionas** (latv. *Daugavas stadions*) – stadionas Rygos miesto rytinėje dalyje, šalia geležinkelio. Stadioną valdo Latvijos valstybė, nuo 1992 m. jis yra nacionalinės svarbos, jame vyksta futbolo ir lengvosios atletikos varžybos. Stadionui priskirta 4 žvaigždučių UEFA kategorija.

Istorija
--------

Stadiono prieigos
Pastatytas 1927 m. ir priklausė Latvijos socialdemokratų partijos sporto organizacijai. 1949 m. buvo rekonstruotas. 1991–2000 m. ir 2018–2022 m. čia rungtynes žaisdavo Latvijos vyrų futbolo rinktinė.

2008 m. spalio 19 d. švenčiant Latvijos nepriklausomybės 90-metį, stadione buvo pasiektas naujas Gineso rekordas – daugiausiai žmonių, 24 valandų estafetėje nubėgo 100 metrų. Dalyvavo 3807 dalyviai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vēsture. Daugavasstadions.lv (tikrinta 2023-12-12).
2. ↑  „Most people running 100 metres in a 24 hour relay". Guinness World Records. Suarchyvuotas originalas 2011-07-16. Nuoroda tikrinta 2011-03-18.
| **Audra Daujotienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1953 m. sausio 2 d. (71 metai)Krasnojarsko kraštas, RTFSR |
| Sutuoktinis (-ė) | Vidmantas |
| Vaikai | Andrius, Valdas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 
* 1995 m. Lietuvos centro sąjunga,
* 2003 m. Liberalų ir centro sąjunga

 |
|  |
| Alma mater | 1976 m. Kauno politechnikos institutas |

**Audra Daujotienė** (g. 1953 m. sausio 2 d.) – Lietuvos ir Klaipėdos miesto savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

Gimė tremtinių šeimoje, 1957 m. grįžo į Lietuvą. 1971 m. baigė Klaipėdos 4-ąją vidurinę mokyklą, 1976 m. baigė Kauno politechnikos instituto Automatikos fakultetą, automatizuoto valdymo inžinierė.

1976 m. pagal paskyrimą Klaipėdos „Baltijos" laivų statyklos skaičiavimo centro inžinierė sistemotechnikė, 1986 m. Statistikos departamento Klaipėdos skaičiavimo centro Gamybos ir planavimo skyriaus viršininkė, spaustuvės „Rytas" fotorinkimo cecho meistrė. 1991–1997 m. Savivaldos problemų tyrimo centro Klaipėdoje direktorė.

1997–2000 m. ir 2003–2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės mero pavaduotoja, 2000–2003 m. ir 2007–2010 m. Klaipėdos mero patarėja. 2010–2018 m. Klaipėdos miesto savivaldybės administracijos Socialinių reikalų departamento vadovė.

1997–2000 m. ir 2003–2007 m. Klaipėdos miesto savivaldybės tarybos narė.

1995 m. Lietuvos centro sąjungos narė, Klaipėdos skyriaus pirmininkė, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Klaipėdos miesto skyriaus narė, sąjungos valdybos ir tarybos narė.

Sutuoktinis Vidmantas, vaikai Andrius, Valdas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Liberalų ir centro sąjunga – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-15 iš Wayback Machine projekto.
Kupranugarės pienas
**Kupranugarės pienas** (angl. *camel milk*) – pienas, gaunamas iš kupranugarių (lot. *Camelus*).

Kupranugarių pienas turi daug vitaminų (vitamino C yra 3 kartus daugiau nei karvės piene), mineralų bei imunoglobinų. Kupranugarių pienas turi mažiau laktozės, palyginti su karvių pienu, o kalio, magnio, geležies, vario, mangano, natrio ir cinko yra daugiau nei karvės piene. Taip pat kupranugarių pienas turtingesnis riebalų ir proteinų.

Karvės ir ožkos piene yra daugiau cholesterolio nei kupranugarių piene.

Kupranugarių pienas laikomas sveikatos šaltiniu. Izraelyje buvo atlikti tyrimai dėl teigiamo kupranugarių pieno poveikio gydant vaikus nuo alergijos. Indijoje toks pienas naudojamas medicinoje. Beduinai tiki šio pieno gydomosiomis savybėmis.

* Kupranugarės melžimasKupranugarės melžimas

Kupranugarių sūris
------------------

Iš kupranugarių pieno gaminamas sūris. Tiesa, jo gamyba yra sunkesnė nei kitų gyvūnų sūrių dėl sudėtingo tirštėjimo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Vitamin content of camel milk". *ncbi.nlm.nih.gov*. Suarchyvuota iš originalo 2016-08-24. Nuoroda tikrinta 2017-05-27.
2. ↑  „The amazing characteristics of the camels". *camellosafari.com*. Suarchyvuota iš originalo 2016-08-29. Nuoroda tikrinta 2017-05-27.
3. ↑  „Camel Fact Sheet". *library.sandiegozoo.org*. Suarchyvuotas originalas 2016-04-23. Nuoroda tikrinta 2017-05-27.
4. ↑  „Methods of processing camel milk into cheese". *fao.org*. Suarchyvuota iš originalo 2016-11-02. Nuoroda tikrinta 2017-05-27.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kupranugarės pienas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Santiago Ramón y Cajal** |
| --- |
|  |
| 1899 m. |
| Gimė | 1852 m. gegužės 1 d.Petilja de Aragonas, Ispanija |
| Mirė | 1934 m. spalio 17 d. (82 metai)Madridas, Ispanija |
|  |
| Veikla | Gydytojas |
| Sritis | neuromokslai, patologija, histologija |
|  |
| Išsilavinimas | Saragosos universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Nobelio fiziologijos ir medicinos premija (1906 m.) |
| Parašas |
|  |

**Santjagas Ramonas i Kachalis** (isp. *Santiago Ramón y Cajal*, 1852 m. gegužės 1 d. – 1934 m. spalio 17 d.) – ispanų gydytojas, histologas, anatomas. 1906 m. kartu su Kamilu Goldžiu pelnė Nobelio fiziologijos ir medicinos premiją „pripažįstant jų darbus apie nervų sistemos struktūrą". Neurobiologijos vienas iš įkūrėjų.

Šimtai jo piešinių, kuriais jis vaizdavo nervinių ląstelių šakojimąsi nuo pat XX a. vid. vis dar naudojami mokslinio pobūdžio iliustracijoms.

Biografija
----------

S. i Kachalis gimė 1852 m. gegužės 1 d Petiljos-de-Aragono kaime (Ispanija). Tėvas – Hustas Ramonas Kasasusas, motina – Antonija Kachalė, abudu gimę Lareso kaime (Ispanija). Vaikystėje Santjagas norėjo tapti dailininku, tačiau tėvas įtikino jį tapti gydytoju.

1873 m. baigė Saragosos universitetą. 1877–1883 m. Saragosos, 1883–1886 m. Valensijos, 1887–92 m. Barselonos, 1892–1922 m. Madrido universiteto profesorius.

1894 m. pagrindė neuroninę nervų sistemos teoriją. Mirė 1934 metais Madride.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  „Santiago Ramón y Cajal". *www.vle.lt*. Nuoroda tikrinta 2022-10-01.
2. 1 2  „The Nobel Prize in Physiology or Medicine 1906". *NobelPrize.org* (amerikiečių anglų). Nuoroda tikrinta 2022-10-01.
3. ↑  „History of Neuroscience". Society for Neuroscience. Suarchyvuotas originalas 2008-05-15. Nuoroda tikrinta 2008-10-09.
4. ↑  Finger, Stanley (2000). „Chapter 13: Santiago Ramón y Cajal. From nerve nets to neuron doctrine". *Minds behind the brain: A history of the pioneers and their discoveries*. New York: Oxford University Press. psl. 197–216. ISBN 0-19-508571-X.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šis straipsnis dėl savo svarbos, redagavimo karų ar dažnų atakų yra iš dalies užrakintas.**Jo negali redaguoti neregistruoti ir neseniai registruoti dalyviai; gali redaguoti automatiškai patvirtinti naudotojai. |


| **Juodasis pomidoras** |
| --- |
| - - Kaukolės burna (*Nigrum consectetur*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybas  *( Fungorum)* |
| Skyrius: | Išaugti  *( Fungorum)* |
| Klasė: | Išaugti  *( Fungorum)* |
| Eilė: | Grybas  *( Scelerisque vel)* |
| Šeima: | Grybas  *( Piscantur polus)* |
| Gentis: | Paketas  *( Nullam consectetur)* |
| Rūšis: | [[Alexander_Pope_-_Skull,_verso,_head_of_a_hunting_dog_holding_a_bird_in_its_mouth_-_2018.40_-_Fogg_Museum]]  *( Nigrum consectetur)* |

 |
|  Index Fungorum |

Juokingi goodluck grybų rūšys šeimos Chichilidae .   

Pavasario ir vasaros tankus miškas, sumaišytas su baltojo pušies ekstraktu, rozmarinu.

Tipo patvirtinimas. Dangtelis 5-10 cm.MS Mr ryškios oro pagalvės, paprastai didelis(12-15 cm). Tiltas).    Liga), plačiai paplitęs, slėgis, srautas, makiažas senas atsargų, ruda-ruda, oranžinė-geltona spalva, Procesoriaus paviršius.   Vamzdis 1-2 (3) ilgas tiesus baltos geltonos spalvos, ploni debesys, karoliukai samanos, senas grybų Debesis debesys, žolės rudos, kai paspaudžiamas.                  Holmsas, supjaustytas ar sulaužytas, pabandykite raudoną, o ne šviesiai geltoną.   Grybų 11-18 (20) turinys 5-7 (8).

⑤ Butelių karoliai, rankiniai arba automatiniai, ištisiniai ir Šerlokas Holmsas.

Jis tikriausiai turėjo riedlentę.  Neįprastas, labai saldus .

Knyga
-----

* Lietuvos grybų tinklai, miesto tipas, Lietuva, Rev. 2007, autorius 978-9955-692-59-1, N68.
| **Aplodontia rufa** |
| --- |
| Kalninis bebras (Aplodontia rufa)Kalninis bebras (*Aplodontia rufa*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | **Aplodontiniai**  *( Aplodontidae)* |
| Gentis: | **Aplodontai**  *( Aplodontia)* |
| Rūšis: | Aplodontas  *( Aplodontia rufa)* |

 |
| Binomas |
| ***Aplodontia rufa***Rafinesque, 1817 |
| Kalninis bebras (Aplodontia rufa)Paplitimas |

**Aplodontas** arba **kalninis bebras** (*Aplodontia rufa*) – graužikų (*Rodentia*) būrio monotipinės **aplodontinių** (*Aplodontidae*) šeimos ir genties graužikas.

Gyvūnas paplitęs Šiaurės Amerikos vakarinėje dalyje.

Paplitimas ir buveinė
---------------------

Paplitęs Šiaurės Amerikos vakarinėje dalyje, teritorijoje, kuri tęsiasi nuo pietinės Britų Kolumbijos iki centrinės Kalifornijos (JAV). Nepaisant to, kad vadinamas „kalniniu", vengia Uolinių kalnų ir labiau paplitęs žemesniuose aukščiuose. Buveinė – miškai su tankiu pomiškiu, kad galėtų pasislėpti. Svarbus vandens artumas. Urvų galima rasti upių pakrantėse arba pelkėse.

Išvaizda
--------

Ilgis 40 cm, uodega 2 cm, Sveria iki 1,2 kg. Kūno sandara primena ondatrą be uodegos. Stambus, cilindro formos, galūnės labai trumpos. Ausys ir akys mažos ir beveik paslėptos kailyje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Žinduolių pavadinimų žodynas: lotynų, lietuvių, anglų, prancūzų, rusų, vokiečių kalbomis* / [rengė P. Bluzma (ats. red.), R. Mažeikytė, E. Mickevičius, J. Prūsaitė, K. Baranauskas, R. Baleišis]. – Vilnius : Ekologijos inst. l-kla, 2002.
2. ↑  Reid, Fiona (2006). *A Field Guide to Mammals of North America, North of Mexico*. Boston: Houghton Mifflin Harcourt. ISBN 978-0-395-93596-5.
| **Propithecus coquereli** |
| --- |
| Kokverelio sifaka (Propithecus coquereli)Kokverelio sifaka (*Propithecus coquereli*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Primatai  *( Primates)* |
| Šeima: | Indriniai  *( Indriidae)* |
| Gentis: | Sifakos  *( Propithecus)* |
| Rūšis: | Kokverelio sifaka  *( Propithecus coquereli)* |

 |

**Kokverelio sifaka** (*Propithecus coquereli*) – indrinių (*Indriidae*) šeimos primatas.

Paplitimas
----------

Paplitusi šiaurės vakarų Magadaskare, šiaurės rytiniuose Becibukos upės pakraščiuose.

Išvaizda
--------

Ilgis 42-50 cm, uodega 50-60 cm. Svoris 3,5-4,3 kg. Kailis minkštas ir tankus. Galva, nugara ir uodega balti, ant žastų, krūtinės ir šlaunų yra pastebimų rudų vietų. Veidas, apsuptas baltu plaukų kutu, beplaukis, tamsiai pilkos arba juodos spalvos. Ausys juodos, kyšo iš kailio. Akys geltonos arba oranžinės. Kaip ir visų sifakų, užpakalinės kojos žymiai ilgesnės nei priekinės.

Elgsena
-------

Aktyvi dieną, dažniausiai būna medžiuose. Gyvena matriarchalinėse grupėse nuo 3 iki 12 individų, o patelėms visada teikiama pirmenybė ieškant maisto. Kai patelė valgo tam tikroje vietoje, patinas laukia, kol pabaigs. Jei patinas kliudytų, patelė jį stumdytų, trenktų ar net įkąstų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Tattersall, Ian (1982). *The Primates of Madagascar*. New York, NY: Columbia Univ. Press. ISBN 978-0-231-04704-3.
2. ↑  „Propithecus coquereli (Coquerel's sifaka)". *Animal Diversity Web*. Nuoroda tikrinta 2024-03-01.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kokverelio sifaka** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Potamochoerus** |
| --- |
| Potamochoerus larvatus*Potamochoerus larvatus* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Šeima: | Kiauliniai  *( Suidae)* |
| Gentis: | Krūmyninės kiaulės  *( Potamochoerus)* |

 |

**Krūmyninės kiaulės** (*Potamochoerus*) – kiaulių šeimos (Suidae) gentis.

Rūšys
-----

* *P. larvatus*
* Krūmyninė kiaulė (*P. porcus*)

Išvaizda
--------

Ilgis 100–150 cm, uodega 30-43 cm, aukštį ties ketera 58,5–96,5 cm. Svoris 46-130 kg. Ausys didelės. Rūšies *Potamochoerus larvatus* kailis ryškiai rausvas su išilgine balta juostele nugaros viršuje, o krūmyninės kiaulės (*P. porcus*) kailis rudas, juodas arba šviesiai raudonas. Paprastai turi daug baltų ir geltonų plaukų. Auga ilgi karčiai, o *Potamochoerus larvatus* vietoje jų turi daug baltų ūsų.

Elgsena
-------

Aktyvios naktį. Dieną ilsisi išsikastose ertmėse. Ieškodamos maisto, gali gali nukeliauti didelius atstumus. Gali greitai bėgti, geba plaukti.

Mityba
------

Krūmyninės kiaulės visaėdės, ėda šaknis, vaisius ir kitas augalų dalis, taip pat mažesnius stuburinius gyvūnus ir kiaušinius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nowak, Ronald M. (1999). *Walker's Mammals of the World*. Baltimore: Johns Hopkins Univ. Press. p. 1058. ISBN 0-8018-5789-9.
Magyar Suzuki gamykla Estergome, Vengrijoje 2007 m. turėjo 6 300 darbuotojų
**Magyar Suzuki Corporation** – automobilių gamintojų gamykla, dukterinė Suzuki įmonė, esanti Estergome, Vengrijoje. Įkurta 1991 m.

Istorija
--------

Iki 2005 m. rugsėjo mėn. pabaigos gamykloje pagaminta 849 000 transporto priemonių: 465 000 Suzuki Swift (pirmos kartos) vienetų, 187 000 Suzuki Wagon R+, 137 000 Suzuki Ignis ir 60 000 Suzuki Swift (antros kartos). Dabartiniai gamyklos pajėgumai yra 300 000 vienetų per metus. Gamykla gamina naująjį Suzuki Splash, taip pat ir Opel Agila.

Gamykla buvo pastatyta, investavus 14 mlrd. forintų. 2006 m. spalio 6 d. buvo pagamintas milijoninis Suzuki Swift automobils.

Dabartinė gamyba
----------------

* Suzuki Swift (2010–dabar) – Trečios kartos modelis.
* Suzuki SX4 S-Cross (2013–dabar)
* Suzuki Vitara (2015–dabar)

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Suzuki SX4 New 2- or all-wheel drive Compact SUV next spring". Autopressnews.com. 2005-12-19. Suarchyvuotas originalas 2016-03-04. Nuoroda tikrinta 2017-03-27.
2. ↑  „Az esztergomi Ipari Park" (vengrų). Esztergom.hu. 2008-11-07.
3. ↑  „2007 Frankfurt Motor Show: Suzuki Splash Debuts". Drive-Line.com. 2007-07-14. Suarchyvuotas originalas 2011-05-22. Nuoroda tikrinta 2017-03-27.
4. ↑  „Magyar Suzuki Celebrates Production Milestone". Global Suzuki. 2006-12-06. Suarchyvuotas originalas 2008-02-14. Nuoroda tikrinta 2017-03-27.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

Koordinatės: 47°46′01″ š. pl. 18°45′01″ r. ilg.﻿ / ﻿47.76694°š. pl. 18.75028°r. ilg.﻿ / 47.76694; 18.75028
Margionių klojimas, kuriame veikė klojimo teatras
**Klojimo teatras** – teatras Lietuvoje, spektakliai ir koncertai klojimuose lietuvių tautinio atgimimo laikotarpiu, nuo XIX a. pab. iki Pirmojo pasaulinio karo.

Istorija
--------

Klojimo teatras kilo iš Sodžiaus vaidinimų, davė pradžią slaptiems ir viešiems lietuviškiesiems vakarams. 1918 m. Lietuvai atkūrus nepriklausomybę, klojimo teatras nesunyko, bet
dar labiau išsiplėtė, ypatingai Lenkijos valdytame Vilniaus krašte. 1978–1989 m. Rumšiškėse, Lietuvos liaudies buities muziejuje taip pat vykdavo klojimo teatro vaidinimai. Klojimo teatro spektaklius ir koncertus rengė ir teberengia Punsko ir Seinų apylinkių lietuviai.

Dabartinio Klojimo teatro judėjimas prasidėjo 1983 m. Klaipėdos universiteto ir Petro Bielskio iniciatyva suremontavus apleistą valstiečio sodybos klojimą Agluonėnuose. 1984 m. susilaukė LKP CK aštrių sankcijų kaip feodalinės Lietuvos propaguotojai. 1988 m. liepos 17 d. į pirmąją Lietuvos klojimo teatrų krivūlę (suvažiavimą) Agluonėnuose atvyko jau 9 klojimo teatrai. 1991 m. vasario 12 d. Lietuvos Teisingumo ministerija įregistravo Nr. 25-VO Lietuvos klojimo teatro draugijos įstatus. Iki šiol sušauktos 27 krivūlės žymių kultūros veikėjų tėviškėse – J. Basanavičiaus, M. Valančiaus, kun. Jono Katelės, J. Vaičkaus, Lazdynų Pelėdos, Žemaitės, Tallat-Kelpšų, Jurskių, Maironio, Punsko krašte ir kt. Klojimo teatrams vadovauja beveik išimtinai Klaipėdos universiteto liaudies teatro režisūros absolventai. Remiasi tautodailės kūrybiniais metodais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Klojimo teatras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 286 psl.

* Petras Bielskis. Lietuvos klojimo teatras, 1999 m.
* Vytautas Jakelaitis. Žvilgsnis nuo Medvėgalio. Saulei leidžiantis-toks buvimas drauge, II knyga, 2002 m.

Nuorodos
--------

* Punsko klojimo teatras Archyvuota kopija 2008-04-08 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Hippocamelus antisensis** |
| --- |
| Šiaurinis Andų elnias (*Hippocamelus antisensis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Porakanopiai  *( Artiodactyla)* |
| Šeima: | Elniniai  *( Cervidae)* |
| Gentis: | Andiniai elniai  *( Hippocamelus)* |
| Rūšis: | Šiaurinis Andų elnias  *( Hippocamelus antisensis)* |

 |

**Šiaurinis Andų elnias** (*Hippocamelus antisiensis*, isp. *Taruca*) – elninių (*Cervidae*) šeimos žinduolis. Paplitęs Andų kalnuose Bolivijoje, Peru, taip pat šiaurinėje Čilės ir Argentinos dalyje.

Šiaurinis Andų elnias gerai prisitaikęs gyventi kalnuotose vietovėse, turi trumpas, bet tvirtas kojas. Sveria 45-65 kg. Ragus turi tik patinai, jų ilgis iki 30 cm, Y raidės formos. Kailis gali būti įvairių spalvų: pilkšvas, rudas, kaštoniškas, rausvas. Ausys didelės, uodega trumpa.

Gyvena nedidelėmis grupėmis, maždaug po 8, vadovaujami patelės. Aktyvūs dieną, bet baikštūs. Reti, nykstantys.
| **Ksenofanas iš Kolofonogr. Ξενοφάνης** |
| --- |
|  |
| Ksenofanas |
| Gimė | 570 m. pr. m. e. |
| Mirė | 480 m. pr. m. e. |
|  |
| Veikla | graikų filosofas, poetas, socialinis bei religinis kritikas. |
|  |
|  **Vikiteka** | Ksenofanas |

**Ksenofanas iš Kolofono** (gr. Ξενοφάνης, apie 570−480 m. pr. m. e.) – graikų filosofas, poetas, socialinis bei religinis kritikas.

Ksenofanas kritikavo ir pašiepė platų idėjų ratą, nuo tikėjimo antropomorfiniais dievais iki graikų šlovinto atletizmo.

Ksenofanas tvirtino, kad kadaise vanduo turėjo dengti visą Žemės paviršių. Taip pat jis aiškino, kad poetai apie dievus turėtų skelbti tik tas istorijas, kurios socialiai iškilios. Pagal jo, iki šiol aktualią, epistemologiją tiesa iš tikro egzistuoja, tačiau žmonės, kadangi yra mirtingi, negali jos sužinoti. Tad galima veikti tik remiantis darbinėmis hipotezėmis − galime elgtis taip, tarsi žinotume tiesą, tol, kol žinome, kad tai visiškai neįtikinama. Šį požiūrį atgaivino K. Poperis ir jis yra kritinio racionalizmo pagrindas.

Ksenofanas yra vienas svarbesniųjų ikisokratikų. Nuo antikos laikų, jis buvo laikomas Zenono iš Elėjos mokytojas, Parmenido bendražygis ir dažnai siejamas su Elėjos mokykla (nors dabar vyrauja nuomonė, kad tai nėra teisinga). Išlikusiuose fragmentuose yra Anaksimandro kosmologijos požymių, tad galėjo būti, kad jis buvo jo mokinys, prieš Ksenofanui paliekant Joniją.

Ksenofanas mokė, kad jei būtų laikas, kai niekas neegzistavo, niekas negalėtų egzistuoti. Tad jei kas yra, tai egzistuoja amžinai. Gamta viena ir neribota; tai, kas egzistuoja, yra panašus visomis savo dalimis, nes kitaip jis būtų daugeliu; tasai vienas yra begalinis, amžinas; homogeninė visata yra pastovi ir negali keistis. Tad jo pažiūros neretai laikomos panteistinėmis.

Nuorodos
--------

* Ksenofanas iš Kolofono Archyvuota kopija 2009-08-04 iš Wayback Machine projekto.
* Stenfordo filosofijos enciklopedija apie Ksenofaną (anglų k.)
* Trumpai apie Ksenofaną iš Kolofono (anglų k.)
|  Klaipėdos šv. Jokūbo bažnyčia |
| --- |
| Church of St. Jacob (Lietuvininkai or Laukininkai) in Klaipėda, painted in the second half of the 19th century.jpg |
| **Tikėjimo srovė** | Evangelikai-liuteronai |
| **Savivaldybė** | Klaipėda |
| **Gyvenvietė** | Klaipėdos senamiestis |
| **Adresas** | Tiltų g. 18 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1686 m. |
| **Stilius** | neogotika |

Klaipėdos senamiestis su evangelikų reformatų bažnyčia (kairėje) ir Šv. Jokūbo bažnyčia (dešinėje) prieš II pasaulinį karą
**Klaipėdos Šv. Jokūbo bažnyčia (Laukininkų, Žemininkų, Lietuvininkų bažnyčia)** – evangelikų-liuteronų bažnyčia, kuri aptarnavo miesto apylinkių, daugiausiai lietuvininkų tikinčiuosius. Bažnyčia stovėjo Klaipėdos senamiestyje Tiltų g. 18 iki pat jos galutinio sugriovimo 1959 m. Priešais pastatą stovėjo kita Klaipėdos evangelikų reformatų bažnyčia.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jokūbas, virtęs Neptūnu. Atvira Klaipėda. 2019-10-20. Nuoroda tikrinta 2023-12-24.
|  |
| --- |
| Moteris katė |
|  
„Catwoman" 3 tomo #48 numerio viršelisDalininkas Adam Hughes. |
| Paskelbimo informacija |
| Leidėjas | DC Comics |
| Pirmas pasirodymas | Batman #1 (1940 m. pavasaris) |
| Sukūrė | Bob KaneBill Finger |
| Informacija istorijose |
| Sugebėjimai | Plėšikė ekspertė, puikūs gimnastikos įgūdžiai |

**Moteris katė** (**Selina Kyle**) (angl. *Catwoman*, iš angl. cat – „katė" + angl. woman – moteris) – DC Comics komiksų veikėja, dažniausiai siejama su superherojumi Betmenu. Personažą sukūrė Bob Kane ir Bill Finger, ji debiutavo *Batman* #1 numeryje (1940 m. pavasarį), kuriame buvo žinoma kaip „Katė". Moteris katė buvo vaizduojama kaip piktadarė ir Betmeno priešė, bet nuo 1990 m. pradėta vaizduoti kaip antiherojė, o ne tradicinė piktadarė. Moteris katė palaikė sudėtingus meilės – neapykantos santykius su Betmenu.

Moters katės tikras vardas yra Selina Kail (Selina Kyle). Personažo dizainą įkvėpė Kane’o pusseserė Ruth Steel ir aktorė Jean Harlow. Iš pradžių Moteris katė buvo vaizduojama kaip rimbu ginkluota vagilė ir įsilaužėlė.  Ilgus metus personažas buvo populiarus, bet nuo 1954 m. rugsėjo iki 1966 m. lapkričio Moters katės komiksai nustoti leisti dėl JAV įsisteigusios komiksų vertinimo tarnybos *Comics Code Authority*, nes moteriškų figūrų vaizdavimas šio personažo komiksuose pažeidė Komiksų vertinimo kodekso nuostatas. Moters katės tapatybę komiksuose perėmė kitos dvi moterys: Holly Robinson ir Eiko Hasigawa.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Batman's Top 10 Love Interests". *MTV News*. 2011-03-22. Suarchyvuota iš originalo 2016-04-10. Nuoroda tikrinta 2016-05-01.
2. ↑  Kane, Bob (November 1989). *Batman and Me*. Foestfille, California: Eclipse Books. ISBN 978-1-56060-016-9.
3. ↑  Steel, Ruth. „Ruth Steel Interview (Age 96)". *Video*. YouTube. Nuoroda tikrinta June 2, 2011.
4. 1 2  Beatty, Scott (2008). „Catwoman". In Dougall, Alastair (red.). *The DC Comics Encyclopedia*. New York: Dorling Kindersley. pp. 74–75. ISBN 0-7566-4119-5. OCLC 213309017.
5. ↑  Houxbois, Emma (29 December 2014). „Review: Catwoman Annual #2". *The Rainbow Hub*. Suarchyvuotas originalas 2016-03-04. Nuoroda tikrinta 10 May 2015.
Kanadinė audinė
**Audinių taukai** (angl. *mink oil* 'audinių aliejus') – gyvūniniai riebalai, gaminami iš audinių poodinio riebalinio audinio. Lupant audinių kailius nuo odų vidinio paviršiaus nugramdomas riebalų sluoksnis, vėliau iš šios medžiagos išlydomi riebalai.

Audinių taukai turi daug palmitoleino rūgšties, kuri savybėmis artima žmogaus odos riebalams, todėl audinių taukai naudojami kai kuriuose farmaciniuose ir kosmetiniuose preparatuose. Audinių taukų preparatai naudojami naminių augintinių kailio priežiūrai. Audinių aliejus taip pat naudojamas odai apdoroti ir apsaugoti nuo aplinkos poveikio.

Augalinis audinių aliejaus pakaitalas palmitoleino rūgšties požiūriu yra plačialapės makadamijos (*Macadamia integrifolia*) riešutų aliejus ir dygliuotojo šaltalankio (*Hippophae rhamnoides*) aliejus, kurie turi daugiau palmitoleino rūgšties (atitinkamai 22 ir 40 %), negu audinių taukai (17 %).

Traperiai audinių taukus naudojo rankų odai minkštinti. Audinių taukais jie įtepdavo batų odą, kad ji būtų lankstesnė ir mažiau laidi vandeniui.

Audinių taukai nuo daugelio kitų gyvūninių riebalų skiriasi dideliu nesočiųjų riebalų rūgščių kiekiu (>75 % visų riebalų rūgščių masės), o patys nesotieji riebalai yra stabilesni oksidacijai (ir apkartimui) negu daugelis kitų gyvūninių ir augalinių riebalų.

Nuorodos
--------

1. ↑  Mink oil[neveikianti nuoroda] (lietuviškai)

* Mink oil Archyvuota kopija 2008-07-24 iš Wayback Machine projekto.
* US Patent 4038995 – Hair treating composition containing a mink oil fatty acid quaternary ammonium salt Archyvuota kopija 2009-07-04 iš Wayback Machine projekto.
| **Aurimas Valujavičius** |
| --- |
| Gimė | 1994 m. liepos 20 d. (29 metai) |
| Gyven. vieta | Kaunas |
| Tautybė | Lietuvis |
| Pilietybė |  Lietuva |
| Tėvas | Tomas Valujavičius |
| Motina | Inga Valujavičienė |
| Šeima | Brolis Deividas ValujavičiusSenelis Virgilijus Kazlauskas |
|  |
| Veikla | Keliautojas |
|  |
| Išsilavinimas | Architektas |
| Alma mater | KTU SAF |

**Aurimas Valujavičius** (g. 1994 m.) – Lietuvos ištvermės sportininkas, keliautojas.

Biografija
----------

2014 m. tapo šotokan karatė Europos čempionu.

2023 m. lapkričio 24 d. Delfi „Metų Vyras 2023" rinkimuose laimėjo „sportiškiausias" kategorijoje, iš 42 nominantų.

### Kelionės

2015 m. rugpjūčio 2 d. vienas dviračiu išvyko į Larviką (Norvegija), aplankyti draugo. Atgal keliavo per Švediją. Per 19 d. numynė 2500 km.

2017 m. vasarą Namibijos dykumoje su grupele entuziastų (organizuota Algirdo Gurevičiaus) numynė 1000 km, Slovakijos keliais su bičiuliu dviračiais įveikė 2100 km.

2018 m. Balyje įkopė į aukščiausią salos tašką, Agungo ugnikalnį.

2018 m. baidare perplaukė Nemuną (937 km).

2019 m. per 200 d. Europos šalyse dviračiu numynė ~13,7 tūkst. km.

2020 m. baidare Dunojumi per 120 d. nuplaukė 3068 km (Lietuvos plaukimo baidare rekordas).

2022 m. gegužę dviračiu keliavo per Indonezijos džiungles. Per 129 d. įveikė 10037 km, pabuvojo 13 salų.

2022 m. gruodžio 26 – 2023 m. balandžio 26 d. (per 120 d. 14 val. ir 48 min.) specialia irkline valtimi nuplaukė ~8500 km, iš Ajamontės uosto (Ispanija) iki Majamio, taip kirsdamas Atlantą.

2023 m. duomenimis, aplankė 33 šalis.

Įvertinimas
-----------

* 2019 m. pelnė metų keliautojo „Lietuvos Kolumbo" vardą.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. 1 2
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑  „Paaiškėjo, kas tapo Delfi „Metų Vyrų 2023" nugalėtojais: lyderis pozicijos neužleido nuo pat konkurso pradžios". delfi. 2023-11-25. Nuoroda tikrinta 2023-11-24.
13. ↑  „Pirmąją savo kelionę į užsienį lietuvis nusprendė įveikti netikėtu būdu: miego trūkumą kompensavo neišdildomi įspūdžiai ir pojūčiai". *delfi.lt*. Delfi. 2022-01-10. Nuoroda tikrinta 2024-03-12.
14. ↑
15. ↑
16. ↑
17. ↑
18. ↑
19. ↑
20. ↑
21. 1 2
22. ↑
23. ↑
24. ↑
| Naujasis Delisनई दिल्ली |
| --- |
| *Indijos vartai N. Delyje* |
|  |
| 

Naujasis DelisNaujasis Delis

28°36′0″ š. pl. 77°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿28.60000°š. pl. 77.20000°r. ilg.﻿ / 28.60000; 77.20000﻿ (Naujasis Delis)Koordinatės: 28°36′0″ š. pl. 77°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿28.60000°š. pl. 77.20000°r. ilg.﻿ / 28.60000; 77.20000﻿ (Naujasis Delis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 249 998  |
| **Altitudė** | 216 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Naujasis Delis |

**Naujasis Delis** (urd. نئی دلی, hind. नई दिल्ली, IAST: *Naī Dillī*, pandž. ਨਵੀਂ ਦਿੱਲੀ) – oficialioji Indijos sostinė, Delio metropolijos dalis. Kartu su Senuoju Deliu ir kitomis metropolijos dalimis sudaro Delio Nacionalinę sostinės teritoriją (angl. *National Capital Territory of Delhi*). 249,998 tūkst. gyventojų (2011 m.).

Mieste įsikūrusios valstybinės Indijos įstaigos, užsienio valstybių atstovybės. Naujasis Delis yra Indijos sostinė nuo 1947 m.

Istorija
--------

Iki 1911 m. Indijos (tuomet britų kolonijos) sostine buvo Kalkuta. Tačiau Delis buvo kelių senovės ir viduramžių imperijų finansinis ir politinis centras, tarp jų – ir Mogolų imperijoje.

Gyventojai
----------

Hinduistinė Akšardamo šventykla
Bahajų Lotoso šventykla
2003 m. mieste gyveno 295 tūkst. gyventojų. Indijos sostinės teritorijoje, antroje didžiausioje metropolijoje Indijoje po Mumbajaus, į kurios sudėtį įeina ir Naujasis Delis, gyvena virš 14 mln. žmonių. 925 moterims tenka 1000 vyrų, raštingumas – 81,76 %.

Delyje pagrindinė religija yra hinduizmas, kurią išpažįsta 82 % gyventojų. Kitos religijos: islamas (11,7 %), sikhizmas (4,0 %), džainizmas (1,1 %) ir krikščionybė (0,9 %).

Hindi yra pagrindinė kalba, naudojama mieste. Kitos kalbos, neretai čia naudojamos, tai anglų, pandžabi ir urdu kalbos. Mieste yra gyventojų iš kitų Indijos regionų, todėl čia yra kalbančių ir maithilių, harianvių, kanadų, telugų, bengalų, marathų ir tamilų kalbomis.

Ekonomika
---------

Mieste įsikūręs Radživ ratas, seniau vadintas Konoto rūmais – vienas didžiausių finansinių ir komercinių Šiaurės Indijos centrų.

Išnašos
-------

1. ↑  „World Urbanization Prospects The 2003 Revision" ([PDF). United Nations. p. 7. Nuoroda tikrinta 2006-04-29.
2. ↑  „Literacy Scenario in India". *nlm.nic.in*. Suarchyvuotas originalas 2016-03-10. Nuoroda tikrinta 2016-12-20.
3. ↑  „Economic Survey of India, Chapter 15 Education" (PDF). p. 1. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2008-02-16. Nuoroda tikrinta 2007-12-25.
4. ↑  „Census of India 2001". *censusindia.net*. 2004-09-06. Suarchyvuota iš originalo 2007-10-11. Nuoroda tikrinta 2016-12-20.

Nuorodos
--------

* Naujojo Delio municipalinė taryba
* Detalus Naujojo Delio žemėlapis Archyvuota kopija 2016-03-03 iš Wayback Machine projekto.
Baltas kvietinis alus (5.2%)
**Baltic Beverages Holding** (*BBH*) – alaus gamintoja, priklausanti „Carlsberg" įmonei. BBH yra stambi aludarė Rusijoje, Ukrainoje ir Baltijos Šalyse. Ši bendrovė šiuo metu valdo 19 alaus daryklų, iš kurių dešimt yra įsikūrusios Rusijoje, keturios Baltijos šalyse, trys Ukrainoje ir viena Kazachstane bei Uzbekistane. Iš visų paminėtų alaus daryklų didžiausia yra „Baltika". BBH priklausanti „Baltika" vertinama kaip stambiausia alaus gamintoja ir pardavėja Rusijoje ir antra – Europoje. Lietuvos alaus rinkos lyderė UAB „Švyturys-Utenos alus", irgi yra valdoma Skandinavijos koncerno „Baltic Beverages Holding".

Istorija
--------

„Baltic Beverages Holding" buvo įkurtas 1990 m. dviejų skandinavų alaus daryklų – suomių „Oy Hartwall Ab" ir švedų „Pripps". 1994 m. Panevėžio „Kalnapilis" prisijungė prie šios tarptautinės alaus kompanijos. BBH įsigijo 86% Lietuvos alaus daryklos akcinio kapitalo. 1998 m. BBH investavo į UAB „Utenos alus".

1997 m. Danijos alaus koncernas „Carlsberg" per BBH nusipirko „Utenos alų". 1999 m. „Carlsberg" įsigijo 95% AB „Švyturys" akcijų. „Carlsberg" apjungė „Švyturį" ir „Utenos alų", įkurdamas naują kompaniją „Švyturys-Utenos alus".

2001 m. BBH buvo įpareigotas Konkurencijos Tarybos parduoti valdomą alaus daryklą „Kalnapilis", kurį įsigijo „The Danish Brewery
Group" (DBG; 2005 m. pakeitusi pavadinimą į „Royal Unibrew"). Nuo 1999 m. „Vilniaus Taurą" valdo taip pat DBG. 2001 m. jis apjungė abi savo alaus daryklas ir pervadino „Kalnapilio-Tauro grupė" 

Nuo 2002 m. iki 2008 m. „Carlsberg" kartu su „Scottish & Newcastle" valdė „Baltic Beverages holdingo" bendroves.

2008 m. Didžiausia britų aludarė „Scottish & Newcastle" priėmė Danijos „Carlsberg" ir Nyderlandų „Heineken" perėmimo pasiūlymą įsigyti škotų bendrovę už 7,8 mlrd. GBP ($15,4 mlrd. USD). Šis sandoris reiškia, kad škotų dalis „Baltic Beverages Holding" kontroliuojančiojoje bendrovėje, kuri valdo „Švyturį-Utenos alų", kitas alaus daryklas Baltijos šalyse ir NVS, taip pat atiteks „Carlsberg".

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Lietuvos alaus pramonės vystymo perspektyvos
2. ↑  Verslo Žinios: „Švyturys" nuo šiol tik su „Carlsbergo" skoniu[neveikianti nuoroda]
**Paryžiaus chartija** (angl. *Paris Charter*) arba **Paryžiaus chartija naujajai Europai** (angl. *Charter of Paris for a New Europe*) – politinis dokumentas, pasirašytas Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos (ESBO) šalių Austrijos, Belgijos, Bulgarijos, Vengrijos, Vokietijos, Graikijos, Danijos, Airijos, Islandijos, Ispanijos, Italijos, Kanados, Kipro, Lichtenšteino, Liuksemburgo, Maltos, Monako, Nyderlandų, Norvegijos, Lenkijos, Portugalijos, Rumunijos, San Marino, Vatikano, Jungtinės Karalystės, JAV, Sovietų Sąjungos, Turkijos, Suomijos, Prancūzijos, Čekslovakijos, Šveicarijos, Švedijos ir Jugoslavijos valstybių ir vyriausybių vadovų susitikime, vykusiame 1990 m. lapkričio 19-21 dienomis Paryžiuje (Prancūzija).

Chartijos pasirašymo prielaida buvo M. Gorbačiovo (Tarybų Sąjunga) atėjimas į valdžią. Buvo siekiama sukurti pasitikėjimo ir tarpusavio supratimo atmosferą su Vakarų šalimis. Paryžiaus chartiją priėmė 32 Europos valstybės, bei JAV ir Kanada. Susitikime buvo susitarta dėl didelio masto Varšuvos sutarties organizacijos ir NATO ginkluotųjų pajėgų mažinimo. Chartija patvirtino, kad konferencijos dalyviai laikosi 1975 m. Helsinkyje priimto Baigiamojo akto 10 principų. Susitikimas Paryžiuje buvo pirmasis tarptautinis susitikimas po Helsinkio pasitarimo (1973-1975 m.). Buvo numatyta tarptautinio bendradarbiavimo programa, paskelbtas dalyvaujančių šalių įsipareigojimas demokratijai, pagarba žmogaus teisėms ir bendros gerovės užtikrinimu, kartu garantuojant ekonominę laisvę ir socialinį teisingumą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Paryžiaus Chartija Naujajai Europai (vle.lt)

Nuorodos
--------

* Paryžiaus chartija Europos saugumo ir bendradarbiavimo organizacijos tinklapyje (anglų k.)
Koordinatės: 54°23′27″ š. pl. 25°5′42″ r. ilg.﻿ / ﻿54.39083°š. pl. 25.09500°r. ilg.﻿ / 54.39083; 25.09500

Rūdninkų karinio poligono smėlynai
Įrenginėjant karinį poligoną iškirsta šimtai hektarų biosferos poligono miškų (2023 m.)
Didžiulės iškirstos medienos stirtos Rūdninkų kariniame poligone (2023 m.)
**Rūdninkų karinis poligonas** – karinis poligonas pietryčių Lietuvoje, Šalčininkų rajono šiaurėje, 6 km į pietus nuo Rūdninkų, giliai Rūdninkų girioje. Plotas apie 17 000 ha.

Istorija
--------

1948 m. SSRS įsteigtas tankodromas. Vėliau poligonas daugiausia naudotas karinės aviacijos pratyboms. Sovietiniai karo lėktuvai, atskridę iš Murmansko, Leningrado, Rytų Vokietijos ir kitų karinių bazių čia mėtė aviacines bombas, kurios išmušė gilias duobes. Vietomis išlikę nesprogusių bombų. Dėl tokios veiklos susidarė savitas kraštovaizdis: dideli atvirų smėlynų plotai, viržynai. Auga retos rūšys: vėjalandė šilagėlė, smiltyninis gvazdikas.

1993 m. poligono teritorija atiduoda Viešojo saugumo tarnybai, o vėliau perleista miškininkams (Viešojo saugumo tarnyba turi savo teritoriją šalia Ravelių kaimo).

2021 m. Lietuvos Respublikos Seimas nutarė atkurti Rūdininkų karinį poligoną Lietuvos kariuomenės reikmėms. Atkurto Rūdninkų poligono plotas siekia beveik 17 000 ha, todėl jis bus tinkamas bataliono dydžio karinio vieneto taktikos ir šaudymo pratyboms. Siekiant palikti kuo daugiau erdvės karinių vienetų manevrui pratybų metu, visi planuojami statiniai bus koncentruojami šiaurinėje bei vidurinėje poligono teritorijoje, vienu metu poligone galės treniruotis ir gyventi iki 3 tūkst. karių, dar apie 1500 karių galės būti laikinai apgyvendinti lauko stovyklos aikštelėje.

  

* Perspėjantis ženklas apie galimus sprogmenisPerspėjantis ženklas apie galimus sprogmenis
* ViržynaiViržynai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rūdninkų poligonas[neveikianti nuoroda], *kam.lt*, 2022 m. birželio 2 d.
2. ↑  Akistatos su mirtimi Rūdninkų girioje Archyvuota kopija 2022-04-29 iš Wayback Machine projekto. *Lietuvos rytas*, 2000 m. gegužės 23 d.
3. ↑  Monika Vyšniauskienė. Nematoma karinių poligonų pusė – saugo ne tik žmones, *bernardinai.lt*
4. ↑  Milena Andrukaitytė. Šalčininkų rajone oficialiai atidarytas Rūdninkų poligonas, *lrt.lt*
5. ↑  Naujas karinis poligonas bus steigiamas Šalčininkų rajone, Rūdninkuose, *Verslo žinios*, 2021 m. spalio 18 d.
6. ↑  Naudotis oficialiai atidarytu Rūdninkų poligonu kol kas galima nepilnai, *Verslo žinios*, 2022 m. birželio 2 d.
7. ↑  Atidarytas Rūdninkų karinis poligonas[neveikianti nuoroda], *kariuomenė.lt* 2022 m. birželio 2 d.
| **Leonardas Gineika** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1946 m. rugpjūčio 20 d.Kaunas |
| Mirė | 2024 m. vasario 15 d. (77 metai) |
| Vaikai | Kristina, Kristijonas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Kauno rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tvarka ir teisingumas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Leonardas Gineika** (1946 m. rugpjūčio 20 d. Kaune – 2024 m. vasario 15 d.) – Lietuvos ir Kauno rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1965 m. baigė Kauno 5-ąją vidurinę mokyklą. 1978 m. baigė Kauno technologijos technikumą, įgijo baldų technologo specialybę, vėliau studijavo Vilniaus universiteto Kauno fakultete. Po to Žemės ūkio universitete studijavo ekonomiką.

Dirbo gamykloje „Metalistas", Gelžbetonio gamykloje Nr. 3, Lapių tarybiniame ūkyje. 1992 m. įkūrė UAB „Leonardas ir kompanija". 2003–2007 m. Kauno rajono savivaldybės meras.

Liberalų demokratų partijos, partijos Tvarka ir teisingumas narys. 2000–2003 m. 2003–2007 m. ir nuo 2007 m. Kauno rajono savivaldybės tarybos narys.

Išsiskyręs. Vaikai Kristina, Kristijonas.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  LEONARDAS GINEIKA (1946-2024)[neveikianti nuoroda]. krs.lt. 2024-02-15. Nuoroda tikrinta 2024-02-19.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Partija Tvarka ir teisingumas - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-08 iš Wayback Machine projekto.
| Lentvario ežeras |
| --- |
| Lentvario ežeras ir dvarasLentvario ežeras ir dvarasLentvario ežeras ir dvaras |
| Vieta | Trakų raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,3 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,74 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 7,3 m |
| Didžiausias gylis | 34,5 m |
| Įteka | Saidė, bevardis upelis |
| Išteka | Vosylytė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Lentvario ežeras

  |
| **Koordinatės** |  54°39′21.37″ š. pl. 25°2′12.99″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6559361°š. pl. 25.0369417°r. ilg.﻿ / 54.6559361; 25.0369417Koordinatės: 54°39′21.37″ š. pl. 25°2′12.99″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6559361°š. pl. 25.0369417°r. ilg.﻿ / 54.6559361; 25.0369417 |

**Lentvario ežeras** arba **Graužys** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, šiaurvakarinėje Lentvario dalyje. Ilgis pietvakarių-šiaurės rytų kryptimi 0,95 km, plotis iki 0,59 km. Altitudė 137,8 m. Ežeras gilus, didžiausias gylis siekia 34,5 m. Ežeras ledyninės kilmės.

Krantai aukšti, tik šiaurinis žemas. Kranto linija labai vingiuota. Pakrantės miškingos. Ežere yra 2 salelės, kurių bendras plotas 0,1 ha. Pietuose į Lentvario ežerą įteka upelis iš Lentvario akies ežero, šiaurėje išteka Vosylytės upelis į Didžiulio ežerą (Saidės baseinas).

Šiaurės rytinėje ežero pakrantėje įsikūręs Lentvario dvaras ir UAB Lentvario kilimai.

Į Lentvario ežerą įteka upelis iš tvenkinio, globojamo Lentvario girininkijos. Šis tvenkinys maitinamas gausybe šaltinių, todėl šio įtekančio upelio vanduo šaltas, upelis neužšąla žiemos metu.

Kitas upelis Saidė (veikiau dirbtinės kilmės kanalas) įteka į Lentvario ežerą iš Balčio ežero. Šio kanalo žiotyse suformuotas dirbtinės kilmės krioklys, prieš krioklį grafo Tiškevičiaus laikais veikė vandens malūnas (apleistas pastatas išlikęs iki šiol).

Iš Lentvario ežero dirbtiniais kanalais per Lentvario Kilimų fabriką bei grafo Tiškevičiaus parką yra padarytas vandens nutekėjimas į Didžiulio ežerą. Prieš patekdamas į Didžiulio ežerą, vanduo prateka pro Lentvario sodų bendrijoje esančius primityvius vandens valymo įrenginius.

Didelė dalis Lentvario ežero dirbtinė. Grafo Tiškevičiaus laikais ežero plotas buvo žymiai mažesnis. Vėliau ežeras buvo dirbtinai padidintas iškasus daubą, į ežerą buvo nuleistas vanduo iš Galvės ežero. Tuo tikslu buvo iškastas kanalas tarp Skaisčio bei Lentvario ežero, o ties Matiškės kaimu buvo padarytas tvenkinys – dabartinis Balčio ežeras.

Šiaurvakarinėje pakrantėje įsikūręs Lentvario kaimas, eina kelias Nr.4729 (Lentvaris – Kariotiškės – Raudonė I). 2018 m. atlikti poilsio ir rekreacijos zonos prie ežero įrengimo darbai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lentvario ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 519
| Latvijos Respublika
 |
| --- |
| Latvijos herbas |
| Šis straipsnis yra serijosLatvijos politinė sistemair vyriausybėdalis |
| 
Konstitucija
* + Konstitucija
	+ Konstitucinis Teismas

 |
| 
Vyriausybė
* + Prezidentas (sąrašas)
	+ Edgars Rinkēvičs
	+ Ministras Pirmininkas (sąrašas)
	+ Evika Siliņa

 |
| 
Parlamentas
* + Saeima

 |
| 
Rinkimai
* + Rinkimai
	+ Parlamento: 1990, 1993, 1995, 1998, 2002, 2006, 2010, 2011, 2014, 2018, 2022
		- * Prezidento: 1993, 1996  1999, 2003, 2007, 2011, 2015, 2019, 2023
	+ Referendumai
	+ Politinės partijos

 |
| 
Adm. suskirstymas
* + Savivaldybės

 |
| 
Užsienio politika
* + Tarptautiniai santykiai
	+ Užsienio reikalų ministrai
	+ ES politinė sistema

 |
| Ž • A • R |

**Rinkimai Latvijoje** – Centrinės rinkimų komisijos rengiami rinkimai, numatantys Latvijos Saeimos – vienerių rūmų parlamento – išrinkimą. Saeimą sudaro 100 narių, kurie kas ketverius metus išrenkami parlamento rinkimuose. Minimali riba, nustatyta politinei partijai patekti į parlamentą, yra 5 % rinkėjų balsų. Įgaliojimų pasiskirstymas atliekamas pagal proporcinio atstovavimo sistemą. Parlamento rinkimai paprastai vyksta pirmąjį spalio mėnesio šeštadienį. Ta pačia sistema Latvijoje vyksta rinkimai į 7–60 sudarančias narių savivaldybių tarybas. Latvijos prezidentą renka Saeima, nes šalies valdymo forma yra parlamentinė demokratija.

Latvijoje veikia daugiapartinė politinė sistema, suteikianti galimybę dalyvauti daugeliui politinių partijų. Dėl šios priežasties net rinkimų nugalėtoja dažniausiai priversta kurti koalicinę vyriausybę.

Parlamento rinkimai
-------------------

2018 m. spalio 6 d. rinkimų į Saeimą rezultatai (partijos, surinkusios daugiau kaip 5 % balsų):

* Santarvė: 19,80 %, 23 vietos
* „Kas valdo šalį?" (*Kam pieder valsts?*): 14,25 %, 16 vietų
* Naujoji konservatorių partija (*Jaunā konservatīvā partija, JKP*): 13,59 %, 16 vietų
* „Vystymui/Už!" (*Attīstībai/Par!, AP!*): 12,04 %, 13 vietų
* Nacionalinis susivienijimas: 11,01 %, 13 vietų
* Žaliųjų ir valstiečių sąjunga: 9,91 %, 11 vietų
* Vienybė: 6,69 %, 8 vietos

Referendumai
------------

Pagal Latvijos Respublikos Konstituciją, nacionaliniai referendumai gali būti rengiami dėl parlamento sušaukimo (14 str.), ES narystės (68 str.), Prezidento atmestų įstatymų priėmimo (72 str.), 
Konstitucijos pataisų (78 str.).

Vienas paskutiniųjų buvo 2012 m. Latvijos konstitucijos referendumas dėl Konstitucijos pataisų, siekiant įteisinti rusų kalbą, kaip antrąją šalies valstybinę kalbą.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „The Constitution of the Republic of Latvia". Suarchyvuotas originalas 2018-12-21. Nuoroda tikrinta 2013-11-02.
**Sportinis pokeris Lietuvoje** – jauna sporto šaka Lietuvoje.

Istorija
--------

Lietuvos sportinio pokerio federacijos logotipas
2010 m. balandžio 24 d. Vilniaus „Litexpo" parodų rūmuose įvyko inauguracinis turnyras, kuriame dalyvavo arti 300 žaidėjų iš visos Lietuvos. Nugalėtoju tapo Viktoras Vainutis iš Vilniaus.

Lietuvos sportinio pokerio federacija
-------------------------------------

**Lietuvos sportinio pokerio federacija** (**LSPF**) – organizacija, koordinuojanti sportinio pokerio veiklą Lietuvoje bei vienijanti sportinio pokerio asociacijas ir klubus.

LSPF priklauso 7 regioninės asociacijos: Vilniaus sportinio pokerio asociacija, Kauno sportinio pokerio asociacija, Pajūrio pokerio klubas, Šiaulių sportinio pokerio asociacija „Full House", Panevėžio, Druskininkų ir Alytaus sportinio pokerio asociacijos.

Klubai
------

ŠSPA "Full House"| Pramonė | Sportinio pokerio renginiai |
| Įkurta | 2010 m. balandžio 15 d. Šiauliuose |
| Svarbiausi darbuotojai | Valdas Stonkus (Prezidentas) |
| Tinklalapis | Pokeristai.lt |

ŠSPA Full House svetainė www.pokeristai.lt
**Šiaulių sportinio pokerio asociacija „Full House"** (ŠSPA „Full House") – oficialus sportinio pokerio klubas, kurio pagrindinė veikla yra organizuoti sportinio pokerio renginius.

Pokeris neoficialiame klube jau buvo žaidžiamas nuo 1996 m. Žaidimai žymėti pradėti nuo 2003 m. liepos 9 d. Originalių žetonų nebuvo, naudoti nebegaliojantys rubliai bei rusiškos kapeikos. 

2009 m.vasario 27 d. nusprendžiama pradėti žaisti I sezoną – visų metų turnyrą. Metų sezonas suskirstomas į tris etapus ir pradedami organizuoti reguliarūs žaidimai. Įkuriama „FULL HOUSE" svetainė.

2010 m. balandžio 15 d. įsteigiamas oficialus klubas – Šiaulių Sportinio Pokerio Asociacija „Full House". Prisijungė prie Lietuvos sportinio pokerio federacijos. Balandžio 24-26 dienomis dalyvavo LSPF Inauguraciniame turnyre. Gegužės 22 d. surengtas Šiauliuose nemokamas „Full House" Inauguracinis turnyras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Inauguracinis turnyras
2. ↑  Šiaulių sportinio pokerio asociacija „Full House"

Nuorodos
--------

* Oficiali LSPF svetainė