recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Gūšra |
| --- |
| Vieta | Telšių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,174 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,74 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 1,2 m |
| Didžiausias gylis | 2,3 m |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | Druja |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Gūšra

  |
| **Koordinatės** |  55°48′45″ š. pl. 22°27′40″ r. ilg.﻿ / ﻿55.81250°š. pl. 22.46111°r. ilg.﻿ / 55.81250; 22.46111Koordinatės: 55°48′45″ š. pl. 22°27′40″ r. ilg.﻿ / ﻿55.81250°š. pl. 22.46111°r. ilg.﻿ / 55.81250; 22.46111 |

**Gūšra**, dar žinoma kaip **Milvydo ežeras** – ežeras vakarų Lietuvoje, Telšių rajone, apie 9,5 km į šiaurės rytus nuo Varnių, 4,5 km į rytus nuo Janapolės, Varnių regioniniame parke. Ežeras ovalios formos; ilgis iš šiaurės į pietus 0,54 km, plotis 0,5 km. Altitudė 152,5 m. Giliausia vieta – 2,3 m. Ežeras telkšo ištirpusio ledo luisto suformuotame duburyje. Krantai žemi, vakarinis krantas plačiai užpelkėjęs, apaugęs mišku. Pietuose įteka bevardis upelis, vakaruose į netoliese tekančią Virvytę išteka Druja. Ežeras yra Drujos geomorfologiniame draustinyje.

Prie Gūšros rasta neolito gyvenviečių pėdsakų. Šalia įsikūrę Milvydiškių ir Lenkalių kaimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Gūšra*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 19
| Skaistis |
| --- |
| Skaisčio ežeras ir viena jo salųSkaisčio ežeras ir viena jo salųSkaisčio ežeras ir viena jo salų |
| Vieta | Trakų raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 2,882 km² |
| Kranto linijos ilgis | 16,12 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 9,8 m |
| Didžiausias gylis | 32 m |
| Įteka | Epušės upelis, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | B-1 |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Skaistis

  |
| **Koordinatės** |  54°39′53.99″ š. pl. 24°58′31.9″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6649972°š. pl. 24.975528°r. ilg.﻿ / 54.6649972; 24.975528Koordinatės: 54°39′53.99″ š. pl. 24°58′31.9″ r. ilg.﻿ / ﻿54.6649972°š. pl. 24.975528°r. ilg.﻿ / 54.6649972; 24.975528 |

**Skaistis**  arba ***Žydiškių ežeras*** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, apie 2 km į šiaurės rytus nuo Trakų.

Ilgis pietvakarių–šiaurės rytų kryptimi 3,1 km, plotis iki 2,3 km. Altitudė 148,8 m. Gylis siekia 32 m. Krantai statūs, aukšti. Kranto linija labai vingiuota. Ežere yra 9 miškingos salos (0,85 ha, 0,66 ha, 0,54 ha, 0,41 ha, 0,39 ha, 0,28 ha, 0,18 ha, 0,1 ha ir 0,04 ha), kurių bendras plotas 3,45 ha. Iš pietų prieina Varnikų miškas, šiaurės rytiniai krantai taip pat miškingi. Šiaurės vakarinėje ir rytinėje pakrantėse daugiausia plyti pievos.

Pietvakarinėje dalyje Skaistis 160 m pločio sąsiauriu jungiasi su Galvės ežeru. Šiaurėje įteka upokšniai iš Birvos, Epušės ežerų, rytuose išteka B-1 upelis link Balčio ežero (Moluvenės baseinas).

Skaistis patenka į Trakų istorinį nacionalinį parką. Prie jo įsikūrę Žydiškių, Kariotiškių, Raudonės II, Varnikų kaimai, Užutrakio dvaro parkas (Trakų miesto ribose). Veikia 5 kaimo turizmo sodybos. Pietinėje pakrantėje yra įrengta stovyklavietė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Skaistis (Trakų r.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 18
*Kitos reikšmės – Luka (reikšmės).*

| Luka |
| --- |
| Ežeras vakareEžeras vakareEžeras vakare |
| Vieta | Trakų raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,892 km² |
| Kranto linijos ilgis | 8,4 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 10,1 m |
| Didžiausias gylis | 20,3 m |
| Įteka | 2 bevardžiai upeliai |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Luka

  |
| **Koordinatės** |  54°38′18″ š. pl. 24°56′40″ r. ilg.﻿ / ﻿54.63833°š. pl. 24.94444°r. ilg.﻿ / 54.63833; 24.94444Koordinatės: 54°38′18″ š. pl. 24°56′40″ r. ilg.﻿ / ﻿54.63833°š. pl. 24.94444°r. ilg.﻿ / 54.63833; 24.94444 |
|  |
|  Vikiteka | Luka |

Ežeras nuo geležinkelio stoties pusės
Lukos ežeras ir Trakų pusiasalio pilis
**Luka** (arba ***Bernardinų ežeras***) – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajone, Trakų ežeryne, rytinėje Trakų miesto dalyje. Ežeras tęsiasi iš pietų į šiaurės vakarus 2,38 km, plotis siekia iki 0,58 km. Altitudė 148,7 m. Ežeras telkšo rininiame duburyje, gylis siekia 20,3 m. Kranto linija labai vingiuota, yra keletas įlankų. Šiaurinėje dalyje yra maža salelė (20 m³). Krantai daugiausia gan aukšti, bet rytinis žemas ir pelkėtas. Šiaurėje Luka 0,1 km protaka susijungia su Galvės ežeru ir šiaurės rytuose 30 m protaka jungiasi su Nerespinkos ežeru. Pagal Lietuvos upių, ežerų ir tvenkinių kadastro duomenis (2019 m.), Nerespinkos ežeras laikomas Lukos ežero dalimi.

Ežero atabradas siauras, kai kur apaugęs nendrėmis ir meldais. Yra lynų, kuojų, karšių, ešerių.

Ties Lukos ir Galvės sąlaja išlikę Trakų pusiasalio pilies griuvėsiai. Taip pat šioje vietoje įrengtas pontoninis pėsčiųjų tiltas į kitą ežero krantą. Prie ežero nutiesti sveikatingumo takai, įrengti paplūdimiai, veikia kaimo turizmo sodyba. Rytinėje pakrantėje stūkso Varnikų miškas, įsikūręs Varnikų kaimas. Pietinėje pakrantėje eina kelias  **A16**  Vilnius–Prienai–Marijampolė , yra įrengtos miesto kapinės. Ežeras priklauso Neries intako Moluvenės baseinui.

Pavadinimas
-----------

Manoma, kad ežerėvardis *Luka* (dar žinomas kaip *Lanka*) yra senas, kurio reikšmės išsilaikiusios latv. *lukt, ļukt* („lėpti, glebti, linkti"), *ļuks, ļukas* („nuleipęs, nudribęs"), taip pat liet. *luknas* („kurio ragai eina į šalis"). Tiesa, gali būti, kad pavadinimas ir asmenvardinės kilmės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Luka*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 660
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 197–198
| Meduvys |
| --- |
|  |
| Vieta | Trakų raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,491 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,98 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 4,8 m |
| Didžiausias gylis | 10,0 m |
| Įteka | Medrynia, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | L-1 |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Meduvys

  |
| **Koordinatės** |  54°33′10″ š. pl. 25°0′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.55278°š. pl. 25.00278°r. ilg.﻿ / 54.55278; 25.00278Koordinatės: 54°33′10″ š. pl. 25°0′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.55278°š. pl. 25.00278°r. ilg.﻿ / 54.55278; 25.00278 |

**Meduvys** arba **Tarpupio ežeras** – ežeras pietryčių Lietuvoje, Trakų rajono rytuose, 10 km į pietryčius nuo Trakų, 5,5 km į šiaurę nuo Paluknio. Ilgis šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi 1,8 km, plotis iki 0,37 km. Altitudė 139,6 m. Didžiausias gylis siekia 10 m, giliausios vietos yra ežero galuose. Susidaręs rinoje. Ežero galai ir šiaurės vakarinis krantas žemi, pietrytinis aukštas, apaugęs mišku (Ropėjos miškas). Pakrantėse daugiausia plyti pievos ir dirbami laukai. Ežero centrinėje dalyje yra 3 miškingos salos (0,53 ha, 0,37 ha ir 0,23 ha). Įteka Medrynia ir dar 2 upeliai, vakaruose išteka Luknos intakas L-1 (Merkio baseinas).

Prie Meduvio ežero įsikūrę Senojo Tarpupio ir Plaknos kaimai. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Šiaurine pakrante eina kelias Nr.4713 (Senieji Trakai – Senasis Tarpupis – Guopstos).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Marija Grigelytė. *Meduvys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 37
Koordinatės: 54°39′0″ š. pl. 24°32′45″ r. ilg.﻿ / ﻿54.65000°š. pl. 24.54583°r. ilg.﻿ / 54.65000; 24.54583

| Juodis |
| --- |
| JuodisJuodisJuodis |
| Vieta | Trakų raj. Lietuva |
| Plotas | 0,478 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7,12 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 4,8 m |
| Didžiausias gylis | 16,0 m |
| Įteka | 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Juodžiaupis (Kaldubnė) |

**Juodis** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajono šiaurės vakaruose, Elektrėnų savivaldybės paribyje, 7 km į vakarus nuo Semeliškių. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 2,08 km, plotis iki 0,4 km. Altitudė 163,1 m. Giliausia ežero vieta (16 m) yra vakarinėje įlankoje. Ežeras rininis, labai vingiuotas. Vakaruose įsiterpia didelis, šakotas pusiasalis. Krantai statūs, aukšti, vietomis ardomi, o pietuose – žemi ir pelkėti. Pusiasalyje ir palei šiaurinį krantą auga miškas. Pietinėje įlankoje yra 0,06 ha ploto salelė. Atabradas platus, padengtas smėliu, o vietomis (pietuose) – ir dumblu. Rytuose išteka Juodžiaupės (Kaldubnės) upelis į Vaisiečio ežerą (Dabintos upės baseinas).

Prie Juodžio įsikūrę kaimai: Ūbiškės, Juodžiai – pietuose, Balandiškės, Varkutonys – šiaurėje. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos. Šiaurinėje pakrantėje stūkso Balandiškių piliakalnis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juodis (Trakų r.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 146
Koordinatės: 54°34′40″ š. pl. 24°39′52″ r. ilg.﻿ / ﻿54.57778°š. pl. 24.66444°r. ilg.﻿ / 54.57778; 24.66444


| Drabužaitis |
| --- |
| Vieta | Trakų raj. Lietuva |
| Plotas | 0,303 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,07 km |
| Vidutinis gylis | 2,9 m |
| Didžiausias gylis | 5,9 m |
| Įteka | 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | bevardis upelis |

**Drabužaitis** – ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, Aukštadvario regioniniame parke, 8,5 km į rytus nuo Aukštadvario. Ežeras netaisyklingos T raidės formos, ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 0,85 km, didžiausias plotis 0,64 km. Altitudė 133,8 m. Giliausia vieta siekia 5,9 m. Krantai rytuose ir pietuose statūs, ardomi, kitur – supelkėję, žemi. Iš pietų ir rytų ežerą supa Spindžiaus miškas. Atabradas platus, lėkštas. Į Drabužaitį iš šiaurės įteka du upeliai (iš Juodžiuko ir bevardžio ežerų), vakaruose išteka upelis į Drabužio ežerą (Strėvos baseinas).

Ežere sugaunamos 7 rūšių žuvys. Į vakarus nuo Drabužaičio yra Drabužninkų kaimas. Rytiniame ežero krante stūkso kalva, kur palaidoti 1831 m. sukilimo dalyviai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Drabužaitis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 449
Koordinatės: 55°39′50″ š. pl. 25°58′50″ r. ilg.﻿ / ﻿55.66389°š. pl. 25.98056°r. ilg.﻿ / 55.66389; 25.98056


| Veprys |
| --- |
|  |
| Vieta | Zarasų raj. Lietuva |
| Plotas | 0,72 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7,52 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 4,5 m |
| Didžiausias gylis | 10,8 m |
| Įteka | 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Glušokas |

**Veprys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 4,5 km į vakarus nuo Degučių, Gražutės regioniniame parke. Ilgis šiaurės – pietų kryptimi 1,7 km, plotis iki 0,73 km. Altitudė 149,3 m. Gylis siekia 10,8 m (vidutinis – 4,5 m). Kranto linija labai vingiuota, jos ilgis 7,5 km. Krantai statūs, aukšti, aplink plyti laukai, iš vakarų prieina Beržyno miškas. Dugne yra daubų; dengia sapropelingas molis ir sapropelis. Ežere yra 0,18 ha plotą užimanti sala. Į Veprį suteka 4 upeliai (iš Kunigio, Balčio, Salinio ežerų, bei pelkyno), pietuose į Antalieptės marias išteka Glušokas.

Prie Veprio įsikūrę Steponiškių, Mumeliškių kaimai.

Vandenvardis kildinamas iš lt. kalboje nebevartojamo žodžio \**veprys* (plg. latv. *vepris*) 'šernas'.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Veprys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. 486 psl.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 372
Koordinatės: 55°37′23″ š. pl. 25°58′17″ r. ilg.﻿ / ﻿55.62306°š. pl. 25.97139°r. ilg.﻿ / 55.62306; 25.97139


| Uolys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Zarasų rajonas) |
| Plotas | 0,588 km² |
| Kranto linijos ilgis | 6,31 km |
| Didžiausias gylis | >7 m |
| Įteka | 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | 2 bevardžiai upeliai |

**Uolys** – ežeras Lietuvoje, Zarasų rajone, 7,5 km į pietryčius nuo Antalieptės. Ežero ilgis iš šiaurės į pietus – 2,21 km, plotis – iki 0,54 km. Altitudė 143,4 m. Kranto linija labai vingiuota. Krantai daugiausia aukštoki, tik pietvakariuose žemi ir pelkėti – plyti ~ 15 ha dydžio Mineikiškių pelkė. Pietinę ežero dalį supa Daneikių miškas, aplink šiaurinę – plyti pievos ir vietomis dirbami laukai. Pietuose ir šiaurės rytuose upeliais jungiasi su Antalieptės HE tvenkiniu (Šventosios upės baseinas). Šalia įsikūrę Baibių ir Daneikių kaimai.

2014 m. ežere atlikti ichtiologiniai tyrimai parodė skurdžius žuvų išteklius – vyrauja menkavertės ir smulkios žuvys.

Vandenvardis siejamas su žodžiais *uola* ('akmens luitas, akmens kalnas'), latv. *uola* ('žvirgždas').

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 353
| Apiritys |
| --- |
| Vieta | Zarasų raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,357 km² |
| Kranto linijos ilgis | 4,17 km |
| Vidutinis gylis | 4,1 m |
| Didžiausias gylis | 9,2 m |
| Įteka | 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Apiritys |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Apiritys

  |
| **Koordinatės** |  55°40′31.51″ š. pl. 26°13′31.11″ r. ilg.﻿ / ﻿55.6754194°š. pl. 26.2253083°r. ilg.﻿ / 55.6754194; 26.2253083Koordinatės: 55°40′31.51″ š. pl. 26°13′31.11″ r. ilg.﻿ / ﻿55.6754194°š. pl. 26.2253083°r. ilg.﻿ / 55.6754194; 26.2253083 |

**Apiritys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 6 km į pietus nuo Zarasų, Gražutės regioniniame parke. Ilgis šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 1,3 km, plotis iki 0,42 km. Altitudė 154,6 m. Giliausia vieta siekia 9,2 m. Krantai daugiausia žemi, kai kur pelkėti, apaugę mišku (Gražutės miškas). Atabradas padengtas smėliu, o dugnas sapropelingu moliu. Yra dvi salelės (0,11 ha ir 0,05 ha). Į ežerą suteka 4 upeliai, vienas iš jų iš netoliese į šiaurės rytus telkšančio Berčiūno ežero. Pietuose išteka Apiričio upelis į Samavo ežerą (Šventosios upės baseinas).

Prie ežero įsikūrę kaimai: Apiritys, Berčiūnai, Bielkaučizna.

Vandenvardis *Apiritỹs* reiškia 'apskritas' (plg. liet. *ritinys*, latv. *ritens* 'ratas').

Šaltiniai
---------

1. ↑  Justinas Tamošaitis. *Apiritys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 87
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 44
| Epušė |
| --- |
| Vieta | Trakų raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,171 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,08 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Didžiausias gylis | 14 m |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | Epušės upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Epušė

  |
| **Koordinatės** |  54°40′20″ š. pl. 24°57′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.67222°š. pl. 24.95278°r. ilg.﻿ / 54.67222; 24.95278Koordinatės: 54°40′20″ š. pl. 24°57′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.67222°š. pl. 24.95278°r. ilg.﻿ / 54.67222; 24.95278 |

**Epušė** – nedidelis ežeras Lietuvoje, Trakų rajone, 4 km į šiaurę nuo Trakų, tarp Galvės ežero vakaruose ir Skaisčio ežero rytuose. Ilgis iš vakarų į rytus – 0,68 km, plotis iki 0,43 km. Altitudė 163,2 m. Giliausia vieta siekia 14 m. Krato linija vingiuota. Krantai daugiausia aukšti, tik pietinis žemas ir pelkėtas, ištisai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Pakrantėse plyti pievos, krūmynai. Pietuose iš ežero išteka Epušės upelis link Skaisčio ežero (Moluvenės upelio baseinas).

Epušės ežeras įeina į Trakų istorinį nacionalinį parką.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Epušė (ežeras)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 516
*Kitos reikšmės – Lėnas (reikšmės).*
Koordinatės: 55°26′1.63″ š. pl. 24°33′30.83″ r. ilg.﻿ / ﻿55.4337861°š. pl. 24.5585639°r. ilg.﻿ / 55.4337861; 24.5585639

| Lėnas |
| --- |
| Lėno ežeras nuo pietrytinio krantoLėno ežeras nuo pietrytinio krantoLėno ežeras nuo pietrytinio kranto |
| Vieta | Ukmergės rajono savivaldybė |
| Plotas | 2,401 km² |
| Kranto linijos ilgis | 8,84 km |
| Kilmė | rina |
| Vidutinis gylis | 2,39 m |
| Didžiausias gylis | 5,9 m |
| Įteka | Ūsioginė, Ataušimas, bevardis upelis |
| Išteka | Apteka |

**Lėnas** – ežeras vidurio Lietuvoje, Ukmergės rajono savivaldybės teritorijoje, apie 12 km į šiaurės vakarus nuo Taujėnų.

Rytiniame ežero krante yra Lėno kaimas, šiauriniame – Naujasodžio kaimas. Į pietvakarius nuo ežero yra Lėno miškas. Įteka Ūsioginė, Ataušimas ir dar 1 bevardis upelis, šiaurės vakaruose išteka Juodos dešinysis intakas reguliuota Apteka; Lėnas priklauso Nevėžio baseinui.

Į pietus nuo Lėno yra Užulėnis – prezidento A. Smetonos gimtinė. Ežero pietvakariniame krante yra A. Smetonos Užugirio dvaras ir parkas. Veikia kaimo turizmo sodyba.

Ežeras rininės kilmės, susidaręs uždumblėjusioje lyguminėje rinoje. Plotas 240,1 ha. Ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius 3,8 km, didžiausias plotis 0,85 km. Paviršiaus altitudė 79,7 m. Didžiausias gylis 5,9 m, vidutinis gylis 2,4 m. Baseino plotas 67,3 km². Krantai žemi, šiek tiek pelkėti – šiaurės vakaruose plyti ~ 30 ha dydžio Lėno II pelkė. Aplinkui ežerą plyti dirbami laukai. Ežero pratakumas 193 %. 1984 m. ežeras patvenktas. Prie Lėno įrengti polderiai. Ežeras buvo labai seklus (1–1,5 m), dugne buvo susidaręs storas dumblo sluoksnis. Nuo 1979 m. buvo pradėti dumblo šalinimo iš ežero darbai, naudojant žemsiurbę. Per maždaug dešimtmetį buvo išsiurbtas dumblas iš didžiosios ežero dalies.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lėnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 722 psl.
Koordinatės: 55°39′20″ š. pl. 26°9′20″ r. ilg.﻿ / ﻿55.65556°š. pl. 26.15556°r. ilg.﻿ / 55.65556; 26.15556


| Gražutės ežeras |
| --- |
| Vieta | Zarasų raj. Lietuva |
| Plotas | 0,304 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,47 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 2,7 m |
| Didžiausias gylis | 6,2 m |

**Gražutės ežeras** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, apie 9,5 km į pietvakarius nuo Zarasų, 8 km į šiaurę nuo Salako, Gražutės miško apsuptyje. Įeina į Gražutės regioninį parką. Ištįsęs šiaurės rytų-pietvakarių kryptimi 1,45 km, plotis siekia 0,3 km. Altitudė 158,8 m. Giliausia vieta – 6,2 m. Ežeras rininės kilmės. Šiaurės vakaruose krantai aukšti, pietryčiuose – žemi, daug kur pelkėti. Atabradas siauras, padengtas durpėmis, vietomis smėliu, apaugęs nendrėmis. Dugną dengia sapropelis.

Šiaurės rytinėje ežero pakrantėje įsikūręs Gražutės kaimas. Šiaurvakarine pakrante eina kelias  **5315**  Zarasai–Gražutė–Biržūnai .

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Gražutės ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 653
Land der Berge, Land am Strome| Šalis kalnų, laukų ir upių |
|  
Himno natos |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Austrija |
| Žodžių autorius | Paula von Preradović, 1878 |
| Kompozitorius | Mocartas/Johann Holzer, 1791 |
| Himnas nuo | 1946 |
|  

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
| Instrumentinė versija |
|  |
|  |
| 

---

 |

 |
| *Problemos klausantis šio failo? Pabandykite MediaWiki.* |

 |

**Austrijos himnas** – vok. ***Land der Berge, Land am Strome*** (liet. *Šalis kalnų, laukų ir upių*) – nuo 1946 m. spalio 22 d. yra oficialus Austrijos himnas.

Muzika parašė Volfgangas Amadėjus Mocartas (Wolfgang Amadeus Mozart), žodžius (1947 m.) – Paula von Preradovič (Paula von Preradovic) 

Likus 19 dienų iki mirties Volfgangas Amadėjus Mocartas baigė rašyti *Masonų kantatą* (vok. *Freimaurerkantate*), kuri vėliau tapo Austrijos himno muzikiniu pagrindu. Yra nuomonė, jog himno muzika yra parašyta Johano Cholcerio (Johann Holzer).

Eilės
-----

Land der Berge, Land am Strome,  

Land der Äcker, Land der Dome,  

Land der Hämmer zukunftsreich!  

Heimat bist du großer Söhne,  

Volk begnadet für das Schöne,  

Vielgerühmtes Österreich,  

Vielgerühmtes Österreich!  

Heiß umfehdet, wild umstritten,  

Liegst dem Erdteil du inmitten  

Einem starken Herzen gleich.  

Hast seit frühen Ahnentagen  

Hoher Sendung Last getragen,  

Vielgeprüftes Österreich,  

Vielgeprüftes Österreich.  

Mutig in die neuen Zeiten,  

Frei und gläubig sieh uns schreiten,  

Arbeitsfroh und hoffnungsreich.  

Einig laß in Bruderchören,  

Vaterland, dir Treue schwören.  

Vielgeliebtes Österreich,  

Vielgeliebtes Österreich.

Nuorodos
--------

* Austrijos himnas (.mp3)
* Himno tekstas

**Europos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
| Akano nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Mašu ežeras 2005 m. Mašu ežeras 2005 m. |
| **Vieta:** | Hokaidas, Japonija |
| 

Žemėlapis rodantis Akano nacionalinis parkas vietą.Akano nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 43°32′40″ š. pl. 144°17′1″ r. ilg.﻿ / ﻿43.54444°š. pl. 144.28361°r. ilg.﻿ / 43.54444; 144.28361Koordinatės: 43°32′40″ š. pl. 144°17′1″ r. ilg.﻿ / ﻿43.54444°š. pl. 144.28361°r. ilg.﻿ / 43.54444; 144.28361 |
| **Plotas:** | 904,81 km² |
| **Įkurtas:** | 1934 m. |

**Akano nacionalinis parkas** (jap. (阿寒国立公園 = *Akan Kokuritsu Kōen*) – nacionalinis parkas Japonijoje, Hokaido saloje. Kartu su Daisecuzano nacionaliniu parku, tai seniausias nacionalinis parkas saloje, įkurtas 1934 m. gruodžio 4 d.

Akano teritorijoje yra ugnikalnių krateriai ir miškai. Parko plotas 904,81 km². Akano nacionalinė parką garsina skaidrūs ežerai, karštos versmės ir dideli morimo dumbliai.

Vietovės
--------

Akano nacionalinis parkas paprastai dalinamas į dvi vietoves: Akaną ir Kavaju.

### Kavaju

Šalia Io kalno ir Kavaju yra karštos versmės ir fumarolės. Kušaro ežeras yra kraterio dugne. Netoliese yra Bihoro perėja, Mokoto ir Nišibecu kalnai. Prie ežero Vakoto pusiasalis garsėja įdomiai prisitaikiusia gamta. Mašu ežeras irgi yra užgesusio ugnikalnio dugne. Tai vienas skaidriausių ežerų pasaulyje, matomumas siekia iki 40 metrų.

### Akanas

Akano ežeras yra kaldera, kuri yra 20 km pločio. Ji yra Akano ugnikalnių komplekse, kuriam priklauso aukščiausias nacionalinio parko kalnas Meakanas. Ežere yra verdantis purvas, vadinamas *bokke*. Čurui sala yra viena iš keturių ežero salų. Čia yra marimo stebėjimo ir parodymo centras. Oneto ežeras yra Meakano papėdėje. Netoli yra karšto vandens krioklys, vadinamas *Onneto Yu-no-taki*. Nuo Sokodai galima apžiūrėti Penketo ir Panketo ežerus. Panoramos stebimos nuo Hakuto ir Kikino kalnų, Curumi perėjos, Akano paežerės observatorijos. Netoli yra Džiro ir Taro ežerai.

Galerija
--------

* Maekano kalnas ir Oneto ežerasMaekano kalnas ir Oneto ežeras
* Maekano kalnasMaekano kalnas
* Kušaro ežeras nuo Cubecu perėjosKušaro ežeras nuo Cubecu perėjos
* Akano ežerasAkano ežeras

Išnašos
-------

1. ↑  „Welcome to AKAN -Akan National Park". Akan Tourism Association & Community Development Promotion Organization. Nuoroda tikrinta 2008-10-11.
2. 1 2 3  „Akan National Park 90,481 ha,:(Dec, 4, 1934)". *Japan Integrated Biodiversity Information System*. Ministry of the Environment. Suarchyvuotas originalas 2009-04-06. Nuoroda tikrinta 2009-04-23.
3. 1 2  „The Akan National Park". *World Database on Protected Areas*. UNEP and IUCN. Nuoroda tikrinta 2009-04-23.[neveikianti nuoroda]
4. 1 2  „Introducing places of interest: Akan National Park (Kawayu Area)". *National Parks of Japan*. Ministry of the Environment. Suarchyvuotas originalas 2014-10-13. Nuoroda tikrinta 2009-04-23.
5. ↑  „Introducing places of interest: Akan National Park (Akan Area)". *National Parks of Japan*. Ministry of the Environment. Suarchyvuotas originalas 2016-03-03. Nuoroda tikrinta 2009-04-23.
Luna 1
**Luna programa** buvo eilė bepiločių Tarybų Sąjungos kosmoso misijų į Mėnulį. Programa vyko nuo 1959 iki 1976 m. Iš 44 bandymų 15 erdvėlaivių pasiekė savo tikslą. Dauguma šių erdvėlaivių tyrinėjo Mėnulį, jo paviršiaus sudėtį, temperatūrą, radiaciją ir gravitaciją. Iš visų bandymų 24 erdvėlaiviai buvo pavadinti „Luna". „Luna" programos išlaidos sudarė 4,5 mlrd. JAV dolerių.

1958 m. rugsėjo 23 d. paleistas „Luna 1" tapo pirmuoju kosminiu zondu, praskriejusiu netoli Mėnulio (5995 km aukštyje virš paviršiaus), ir pirmasis erdvėlaivis istorijoje, sėkmingai paleistas Mėnulio link.

Antrasis sėkmingas programos bandymas įvykdytas 1959 m. rugsėjo 12 d. paleidus „Luna 2" erdvėlaivį. Jis tapo pirmuoju kosminiu aparatu, pasiekusiu Mėnulio paviršių. „Luna 2" patvirtino, kad Mėnulis neturi magnetinio lauko ir taip pat nerado jokių Van Aleno radiacijos juostų aplink Mėnulį požymių.

Netrukus po „Luna 2" buvo paleistas „Luna 3" erdvėlaivis. Jis apskriejo aplink Mėnulį ir pirmą kartą padarė kitos Žemės palydovo pusės nuotraukų.

1966 m. sausio 31 d. buvo paleistas „Luna 9", kuris sėkmingai nusileido Mėnulyje ir tapo pirmuoju kosminiu aparatu, atlikusiu švelnų nusileidimą (nesudužusiu). Erdvėlaivis į Žemę atsiuntė 5 panoramines Mėnulio nuotraukas – pirmąsias tokias nuotraukas iš Žemės palydovo.

1966 m. kovo mėnesį Tarybų Sąjunga paleido „Luna 10", kuris tapo pirmuoju dirbtiniu Mėnulio palydovu.

Dar vieni svarbiausių šios programos pasiekimų įvyko su „Luna 16", „Luna 20" ir „Luna 24" erdvėlaiviais, kurie sėkmingai į Žemę atskraidino 0,326 kg Mėnulio mėginių. Šios misijos buvo pirmosios istorijoje mėginių iš Mėnulio paėmimo misijos, atliktos vien robotais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Luna*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-01-01.
2. ↑  Planetary Spacecraft – Moon Missions
3. ↑  Luna 1 Archyvuota kopija 2013-02-23 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Luna 2
5. ↑  Luna 3 Archyvuota kopija 2013-02-26 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  The Mission of Luna 10 Archyvuota kopija 2022-06-27 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Luna programa** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
In Plenty and In Time of Need| Gausiai ir reikiamu laiku |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Barbadosas |
| Žodžių autorius | Irving Burgie |
| Kompozitorius | C. Van Roland Edwards |
| Himnas nuo | 1966 |

**In Plenty and In Time of Need** – Barbadoso nacionalinis himnas. Žodžių autorius – Irving Burgie (1926-). Kompozitorius – C. Van Roland Edwards (1912–1985). Himnas tapo oficialus, Barbadosui 1966 m. paskelbus nepriklausomybę.

Žodžiai
-------

In plenty and in time of need
  
When this fair land was young
  
Our brave forefathers sowed the seed
  
From which our pride was sprung
  
A pride that makes no wanton boast
  
Of what it has withstood
  
That binds our hearts from coast to coast
  
The pride of nationhood

Choru:
  
We loyal sons and daughters all
  
Do hereby make it known
  
These fields and hills beyond recall
  
Are now our very own
  
We write our names on history’s page
  
With expectations great
  
Strict guardians of our heritage
  
Firm craftsmen of our fate

The Lord has been the people’s guide
  
For past three hundred years.
  
With Him still on the people’s side
  
We have no doubts or fears.
  
Upward and onward we shall go,
  
Inspired, exulting, free,
  
And greater will our nation grow
  
In strength and unity.

Choru

Nuorodos
--------

* Barbadoso himnas
	+ MIDI Archyvuota kopija 2007-02-16 iš Wayback Machine projekto.
	+ MP3
	+ Youtube

**Šiaurės ir Centrinės Amerikos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Antigva ir Barbuda · Bahamos · Barbadosas · Belizas · Dominika · Dominikos Respublika · Grenada · Gvatemala · Haitis · Hondūras · JAV · Jamaika · Kanada · Kosta Rika · Kuba · Meksika · Nikaragva · Panama · Salvadoras · Sent Kitsas ir Nevis · Sent Lusija · Sent Vinsentas ir Grenadinai · Trinidadas ir Tobagas
Angilija · Aruba · Bermudų salos · Britanijos Virdžinijos salos · Gvadalupė · Grenlandija · JAV Virdžinijos salos · Kaimanų salos · Martinika · Montseratas · Nyderlandų Antilai · Puerto Rikas · Sen Pjeras ir Mikelonas · Terkso ir Kaikoso salos |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
**TSRS Liaudies komisarų taryba** (rus. *Совет народных комиссаров СССР*), sutrumpintai **Sovnarkomas** (rus. *Совнарком*) arba **LKT** (rus. *СНК*) – aukščiausioji vykdomoji ir tvarkomoji valstybės valdžios institucija 1917–1922 m. Tarybų Rusijoje, 1922–1946 m. Tarybų Sąjungoje.

Istorija
--------

Pirmoji Liaudies komisarų taryba buvo įkurta 1917 m. spalio 26 d. II-ame visos Rusijos Tarybų suvažiavime. Buvo atsakinga ją sudariusiai aukščiausiai valstybės valdžios institucijai. Leido teisės aktus (dekretus, nutarimus, potvarkius, instrukcijas), vadovavo liaudies komisariatams ir kitoms jai pavaldžioms valstybės valdymo institucijoms, turėjo teisę panaikinti jų leidžiamus teisės aktus. Kiekviena sąjunginė ar autonominė respublika turėjo analogiškas tarybas. 1946 m. kovo 15 d. visos Liaudies komisarų tarybos pertvarkytos į Ministrų tarybas. 

Lietuvoje 1918 m. sudaryta marionetinė *Laikinoji revoliucinė darbininkų ir vargingųjų valstiečių vyriausybė*, 1919 m. vasario mėn. buvo pertvarkyta į Lietuvos TSR ir Baltarusijos TSR Liaudies komisarų tarybą, kuri veikė iki 1919 m. rugsėjo mėn. pirmininkas Vincas Kapsukas. 1940 m. rugpjūčio 25 d. – 1946 m. kovo 25 d. veikė Lietuvos TSR liaudies komisarų taryba, pirmininkas Mečislovas Gedvilas.

Pirmininkai
-----------

TSRS Liaudies komisarų tarybos Pirmininkai:

* Vladimiras Leninas (1923 m. liepos 6 d. - 1924 m. sausio 21 d.)
* Aleksejus Rykovas (1924 m. vasario 2 d. - 1930 m. gruodžio 19 d.)
* Viačeslavas Molotovas (1930 m. gruodžio 19 d. - 1941 m. gegužės 6 d.)
* Josifas Stalinas (1941 m. gegužės 5 d. - 1946 m. kovo 15 d.)

Liaudies komisariatai
---------------------

Pagal 1924 metų TSRS Konstituciją liaudies komisariatai, pagal funkcijas, buvo suskirstyti į visasąjunginius (užsienio reikalų, vidaus prekybos, susisiekimo, pašto ir telegrafo, karinių reikalų) ir bendruosius (liaudies ūkio aukščiausioji taryba, maisto, darbo, finansų liaudies komisariatai ir darbininkų – valstiečių inspekcijos). Visasąjunginiai liaudies komisariatai vykdė nurodymus per „įgaliotinius", bendrieji – per analogiškus liaudies komisariatus sąjunginėse respublikose. 1946 m. visi liaudies komisariatai buvo perorganizuoti į ministerijas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Liaudies komisarų taryba*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 72 psl.
**Aleksys Churginas** (1912 m. birželio 7 d. Jonava – 1990 m. gegužės 4 d. Vilnius) – Lietuvos poetas, vertėjas.

Biografija
----------

Baigė Kauno „Aušros" gimnaziją, 1931–1936 m. studijavo Vytauto Didžiojo universitete, 1936–1939 m. Paryžiaus ir Grenoblio universitetuose.

1945–1948 m. dėstė užsienio literatūrą Kauno universitete.

Chemiko Kazio Daukšo suburtas „Neringos" restorano ratelis (Benjaminas Gorbulskis, Domas Cesevičius, Bronys Savukynas ir kiti) laikė Aleksį Churginą KGB informatoriumi.

Kūryba
------

Eilėraščius pradėjo spausdinti apie 1929 m. Eilėraščiuose reiškiamos apibendrintos meilės, liūdesio, praeinančio laiko pojūčio emocijos, ryšku klasikinės tradicijos įtaka, gausu pasaulinės kultūros įvaizdžių, parafrazių, literatūrinių citatų. Poezija pasižymi žanrų įvairove (sonetas, odė, himnas ir kt.). Jo poezijos išversta ir išleista rusų kalba.

Vertė iš lotynų, anglų, prancūzų, rusų, italų, ispanų, vokiečių kalbų. Išvertė Dantės „Dieviškąją komediją", Viljamo Šekspyro tragedijų („Hamletas", „Karalius Lyras" ir kt.) ir sonetus, Johano Volfgango Gėtės „Faustą" (1960 m. d. 1; 1978 m. 2 d.), Moljero „Tartiufas" (1971 m.) ir kitų kūrinių.

Poetas Sigitas Geda laikė Aleksio Churgino vertimus silpnais, šabloniškais, perdarytinais ir pats iš naujo išvertė Dantės „Dieviškąją komediją".

Bibliografija
-------------

* Ugnis, 1946 m.
* Saulės taku, 1947 m.
* Po Spalio žvaigžde, 1950 m.
* Ir tavo širdy, 1970 m.
* Sietuva, 1973 m.
* Sankryža, 1974 m.
* Blyksniai, 1976 m.
* Verdenė, 1978 m.
* Viržių midus, 1981 m.
* Ūkanų krantas, 1983 m.
* Skaidruma, 1984 m.
* Atodūsių tiltas, 1986 m.
* Metai ir mitai, 1989 m.

Įvertinimas
-----------

* 1972 m. LTSR valstybinė premija
* 1982 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Jūratė Mičiulienė. Kur nuvedė draudimas švęsti Vasario 16-ąją. 2013-02-15". Suarchyvuotas originalas 2018-12-03. Nuoroda tikrinta 2015 m. rugpjūčio 11 d.. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
2. ↑  Donata Mitaitė. *Aleksys Churginas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 116 psl.
3. ↑  „Sigitas Geda. Užuolaida ir žalias vazonėlis. 2011-01-31". Suarchyvuotas originalas 2016-03-05. Nuoroda tikrinta 2015 m. rugpjūčio 11 d.. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
Koordinatės: 55°44′41″ š. pl. 25°47′54″ r. ilg.﻿ / ﻿55.74472°š. pl. 25.79833°r. ilg.﻿ / 55.74472; 25.79833

| Plavys |
| --- |
| Vieta | Zarasų raj. Lietuva |
| Plotas | 0,277 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,26 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 5,7 m |
| Didžiausias gylis | 11,0 m |
| Išteka | bevardis upelis |

**Plavys** – ežeras šiaurės rytų Lietuvoje, Zarasų rajone, 2,5 km į vakarus nuo Dusetų. Ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius 1,0 km, plotis iki 0,46 km. Altitudė 108,2 m. Ežero gylis siekia 11 m. Kranto linija labai vingiuoja, yra įlankų, kyšulių. Krantai daugiausia aukšti, tik šiaurrytinis krantas žemas ir pelkėtas. Ežerą supa dirbami laukai, iš vakarų prieina Ąžuolyno miškas, stūkso Antažiegės piliakalnis. Šiaurės rytuose išteka upeliukas link Sartų ežero intako Plavelės. Šalia Plavio telkšo Žiego ir Plavelio ežerai.

Pietiniame Plavio krante įsikūrusios Pakniškės, šiauriniame ir rytiniame – Antažiegė ir Didžiadvaris. Veikia 2 kaimo turizmo sodybos Pakniškių kaime.

Vandenvardis siejamas su žodžiais *plova* ('užžėlęs ežero krantas, liūnas'), *plūsti* ('tekėti, bėgti, lietis, piltis'), slav. \**plavь* ('žema pieva, pelkynė, liūnas').

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Plavys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 394
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 261
| Tarbaspranc. *Tarbes* |
| --- |
|        |
| *Miesto fontanas* |
|  |
| 

TarbasTarbas

43°13′51″ š. pl. 0°04′21″ r. ilg.﻿ / ﻿43.23083°š. pl. 0.07250°r. ilg.﻿ / 43.23083; 0.07250﻿ (Tarbas)Koordinatės: 43°13′51″ š. pl. 0°04′21″ r. ilg.﻿ / ﻿43.23083°š. pl. 0.07250°r. ilg.﻿ / 43.23083; 0.07250﻿ (Tarbas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| **Regionas** | Pietūs-Pirėnai |
| **Departamentas** | Aukštutiniai Pirėnai |
|  |
| **Meras** | Gérard Trémège |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 47 491  |
| **Plotas** | 15,33 km² |
| **Tankumas** (2006) | 3 098 žm./km² |
| **Altitudė** | 284–326 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 65000 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Tarbas |

**Tarbas** (pranc. *Tarbes*) − miestas Prancūzijos pietuose, Pirėnų priekalnėse, prie Aduro upės. Aukštutinių Pirėnų departamento administracinis centras.

Tarbas yra šiek tiek į šiaurę nuo Lurdo, kuris yra žinomas kaip piligrimų traukos vieta. Iš miesto galima matyti ir Pirėnų kalnus, skiriančius Prancūziją ir Ispaniją.

Svarbiausia miesto įžymybė − *Masi* sodas, kurį įkūrė Liudvikas Pilypas I.

Tarbe yra gimę rašytojas Teofilis Gotjė ir maršalas Ferdinandas Fošas.

Lankomiausia turistų vieta yra La Maison des Chameaux (Kupranugarių parkas) Archyvuota kopija 2011-06-13 iš Wayback Machine projekto..

Istorija
--------

Tarbas jau romėnų laikais buvo svarbus miestas. Vėliau jis priklausė vestgotams ir arabams. X a. Tarbas buvo Bigoro grafystės sostine. Šimtamečio karo metu miestą sugriovė anglai. 1814 m. Religinių karų metu hercogas Velingtonas sumušė prancūzų armiją prie Tarbo.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Tarbes (Tarbas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013. 500 psl.

Nuorodos
--------

* Informacija turistams apie Tarbą (prancūzų k.)
**Teisės problemos** – ketvirtinis mokslinis-praktinis žurnalas, einantis nuo 1968 m. Vilniuje, Gedimino pr. 39/Ankštoji g. 1. Analizuoja teisines, kriminologines problemas.

Turinys
-------

Temos: teisė, kriminologija, kriminalistika, teisės politika.

Anksčiau taip pat skelbdavo teisinius dokumentus (norminius teisės aktus ar jų projektus), juos komentuodavo, nušviesdavo visuomenės teisinio gyvenimo aktualijas.

Leidyba
-------

Leidžia Teisės institutas. Atsakingoji redaktorė Laima Volungevičiūtė.

Spaudai rengia leidykla „Justitia". Spausdina UAB „Vilniaus spauda".

Leidinio stiliaus autorius Žygimantas Augustinas.

Istorija
--------

Iki 1990 m. vadinosi „Socialistinė teisė", iki 1993 m. – „Teisės apžvalga" ir ėjo kaip Lietuvos teisingumo ministerijos biuletenis, nuo 1990 m. – žurnalas.

Tiražas
-------

Tiražas: 1968 m. – 8 000 egz. 1981 m. – 147 000 egz. 1988 m. – 230 000 egz. 1997 m. – 3 000 egz. 2006 m. – 500 egz. 2008 m. – 450 egz.

Vyriausieji redaktoriai
-----------------------

* 1968–1980 m. Bronius Vaitiekūnas
* 1980–1992 m. A. Purkėnas
* 1992–1993 m. R. Kiškienė
* 1993–2003 m. dr. Karolis Jovaišas
* 2003 m. Petras Ragauskas
* 2003–2007 m. Remigijus Šimašius (g. 1974 m.)
* 2007–2011 m. Dr. jur. Gintautas Sakalauskas, LL.M. (*Greifswald*)
* Nuo 2011 m. dr. Petras Ragauskas

Redaktorių kolegija
-------------------

Dr. Gintautas Sakalauskas, LL.M. (*Greifswald*); prof. dr. Vytautas Andriulis, doc. Egidijus Bieliūnas (g. 1950 m.), dr. Algimantas Čepas, Antanas Dapšys, prof. dr. jur. Frieder Dünkel, Dr. Kauko Aromaa, prof. habil. dr. Valentinas Mikelėnas, prof. habil dr. Vytautas Nekrošius, LL.M. (*Frankfurt*); prof. dr. Vytautas Pakalniškis, prof. habil. dr. Vytautas Piesliakas, doc. dr. Jonas Prapiestis, prof. dr. Alvydas Pumputis, doc. dr. Stasys Stačiokas, dr. Remigijus Šimašius, doc. dr. Egidijus Vareikis (2008 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  2006 m. Nr. 4 (54)
2. ↑  2008 m. Nr. 4 (62)
3. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 510 psl.
4. ↑  2008 m. Nr. 4 (62)

Nuorodos
--------

* „Teisės problemos" Archyvuota kopija 2011-10-31 iš Wayback Machine projekto. (Teisės instituto tinklavietėje)
*Kitos reikšmės – Teleskopas (reikšmės).*
 Mauna Kea observatorijoje yra du 10 m skersmens Keko (Keck) teleskopai (JAV, Havajai)
Mikalojui Radvilai priklausęs optinis teleskopas, dabar esantis Vilniaus universiteto bibliotekoje
**Teleskopas** – prietaisas dangaus kūnų ir reiškinių stebėjimui pasirinktoje spektro dalyje. Teleskopo paskirtis – surinkti kuo daugiau dangaus šviesulių šviesos, o jeigu stebima vizualiai – padidinti kampą, kuriuo matomas stebimas objektas, ir šitaip padidinti skiriamąją akies gebą.

Pirmasis astronomijai teleskopą 1610 m. panaudojo italų astronomas Galilėjas Galilėjus.

Teleskopais paprastai vadinami optiniai teleskopai, nors yra ir ne tik matomą spektrą stebinčių teleskopų, pvz. radijo teleskopai. Optiniai teleskopai skirstomi į du pagrindinius tipus – refraktorius ir reflektorius. Yra dar keletas kitokių tipų teleskopų. Lietuvoje didžiausias teleskopas veikia Molėtų astronomijos observatorijoje.

Tipai
-----

### Optiniai teleskopai

*Pagrindinis straipsnis – Optinis teleskopas*.
Tai teleskopai, kurie surenka regimojo spektro, taip pat infraraudonąją ir ultravioletinę elektromagnetinę spinduliuotę.

Skiriami trys pagrindiniai optinių teleskopų tipai:

* refleketorinis teleskopas – teleskopo konstrukcija pagrįsta tik veidrodžiais (1671 – pirmas pagamino Niutonas);
* refraktorinis teleskopas – teleskopo konstrukcija pagrįsta tik lęšiais (1609 – pirmas pagamino Galilėjus);
* katadioptrinis teleskopas – teleskopai naudojantys abiejų konstrukcijų privalumus (pradėti naudoti XX a.).

### Radioteleskopai

*Pagrindinis straipsnis – Radioteleskopas*.
Šio tipo teleskopai surenka radijo bangas.

### Rentgeno ir gama spindulių teleskopai

*Pagrindiniai straipsniai – Rentgeno spindulių astronomija ir Gama spindulių astronomija*.
Radijo, šviesos ir infraraudonosios bangos – ne vieninteliai kosmoso siunčiami signalai. Astronomai, naudodamiesi moksline aparatūra, suseka ir išmatuoja kosminius rentgeno ir gama spindulius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jokūbas Sūdžius. Teleskopas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013. 638-640 psl.

Nuorodos
--------

* Astro.lt – Hablo kosminis teleskopas Archyvuota kopija 2005-04-10 iš Wayback Machine projekto.
* Visatos tyrimų fotografijos Archyvuota kopija 2014-01-22 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Teleskopas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Pangipuljis |
| --- |
| Ežero reginys su Gabrielos salaEžero reginys su Gabrielos salaEžero reginys su Gabrielos sala |
| Vieta | Čilės vėliava Čilė |
| Plotas | 117 km² |
| Kranto linijos ilgis | 108 km |
| Kilmė | Ledyninė |
| Vidutinis gylis | 126 m |
| Didžiausias gylis | 268 m |
| Tūris | 14,66 km³ |
| Įteka | Ljankihujė, Huanehujė, Punjiras ir kt. |
| Išteka | Enkas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Pangipuljis

  |
| **Koordinatės** |  39°41′39″ p. pl. 72°14′30″ v. ilg.﻿ / ﻿39.69417°š. pl. 72.24167°r. ilg.﻿ / 39.69417; 72.24167Koordinatės: 39°41′39″ p. pl. 72°14′30″ v. ilg.﻿ / ﻿39.69417°š. pl. 72.24167°r. ilg.﻿ / 39.69417; 72.24167 |
|  |
|  Vikiteka | Pangipuljis |

**Pangipuljis** (isp. *Lago Panguipulli*) – ežeras Čilėje, Los Rioso regione (Valdivijos provincija), 76 km į rytus nuo Valdivijos, vakarinėse Andų pašlaitėse, 140 m aukštyje virš jūros lygio/ Ežero ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus 28 km, plotis iki 10 km. Kranto linija vingiuota, šiaurės vakaruose šakota, krantai statūs, miškingi. Pietrytiniame krante stūkso Močo-Čošuenko ugnikalnis. Ežere yra kelios nedidelės salos.

Pietryčiuose į ežerą įteka Ljankihujės upė, nešanti vandenis iš Neltumės ir Pirihueiko ežerų, šiaurės vakaruose įteka Huanehujė, nešanti vandenis iš Puljinkės ir Kalafkeno ežerų, pietryčiuose į Rinjihujės ežerą išteka Enkas (Valdivijos baseinas). Žvejyba (pagrindinės verslinės žuvys – vaivorykštinis upėtakis, šlakis). Vandens rūgštingumas – 6,4–7,7 pH, konduktyvumas – 31,0–57,2 μS.

Prie ežero įsikūrusios kelios gyvenvietės – Pangipuljis, Čošuenkas, Kečumalalis, Kolhuekas.

Ežero pavadinimas kildinamas iš mapučių kalbos *pangui – pülli* – „pumų žemė".

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Pérez-Carmona, Daniel (1993). *Diccionario mapuche*. Antiyal.
Tomas de Torkemada
**Tomas de Torkemada** (*Tomás de Torquemada*, g. 1420 m. Valjadolide – m. 1498 m. rugsėjo 16 d. Aviloje) – Ispanijos dominikonų ordino vienuolis, karalienės Izabelės nuodėmklausys, pirmasis ir žymiausias Ispanijos generalinis inkvizitorius.

Biografija
----------

Tiksli gimimo vieta nėra žinoma. Laikoma, kad gimė Valjadolide ar šalia šio miesto esančiame Torkemados kaimelyje dominikonų ordino tarnautojo šeimoje. Labai jauname amžiuje tapo dominikonų vienuoliu, įgijo bažnytinį išsilavinimą. Nuo 1459 m. tapo dominikonų vienuolyno Santa Cruz la Real prioru. Maždaug šiuo metu susipažino su būsimąja Ispanijos karaliene Izabele, padėjo sudaryti jos ir Aragono karaliaus Ferdinando II santuokos. Tapo karalienės nuodėmklausiu, taip pat artimiausiu jos sąjungininku ir patarėju. 1483 m. popiežius Sikstas IV T. de Torkemadą paskyrė Kastilijos ir Aragono, o nuo 1486 m. Valensijos ir Katalonijos generaliniu inkvizitoriumi. Siekdamas Ispanijos politinės ir religinės vienybės plėtė inkvizicijos veiklą. Suformavo inkvizicijos kodeksą, organizacinę struktūrą, inkvizicijos teismo eigą. Kiekvienas krikščionis nuo 12 (mergaitės) ir 14 (berniukai) metų buvo tinkamas patraukti inkvizicijos teisman. Persekiojo musulmonus, 1492 m. iš Ispanijos išvarė žydus. Torkemada pasižymėjo fanatizmu ir neperkalbamumu, buvo itin asketiškas, nepaperkamas, nekreipė dėmesio į autoritetus. Per savo valdymo laikotarpį Torkemada ~2200 žmonių autodafė būdu atvedė į tikėjimą.

Po mirties Tomas de Torkemada tapo inkvizicijos ir krikščioniškojo fanatizmo simboliu. Sebastiano de Olmedo kronikoje aprašomas kaip „eretikų kūjis, Ispanijos šviesa, savo šalies išganytojas ir ordino garbė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *de Torquemada Tomas (Tomasas de Torkemada)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015. 42 psl.
**Trečiafrontininkai** – XX a. 3 dešimtmečio pabaigos Lietuvos rašytojų ir kritikų grupė.

Grupę sudarė K. Boruta, A. Venclova, K. Korsakas, J. Šimkus, P. Cvirka, B. Raila, S.Nėris, V. Drazdauskas.

Trečiafrontininkai skelbėsi esą trečiosios kartos atstovai, nes ateiną po simbolistų ir keturvėjininkų, siekė nustelbti Keturių vėjų šlovę ir atsiriboti nuo jų.

Trečiafrontininkų idėjos
------------------------

Įkvėpti keturvėjininkų, jie savo kūryboje rėmėsi avangardistine estetika. Trečiafrontininkai propagavo socialistinės santvarkos garbinimą, aktyvizmą (menininkų dalyvavimą visuomeniniame gyvenime). Kritikavo neoromantinę, simbolistinę ir futuristinę literatūrą, nors patys buvo veikiami keturvėjininkų kūrybos.

Vėliau trečiafrontininkai vis labiau priartėjo prie marksizmo ideologijos, rėmėsi realizmo estetika. Kai kurie trečiafrontininkai palaikė ryšius su Lietuvos komunistų partija.

1930−1931 m. leido žurnalą „Trečias frontas".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dalia Striogaitė. Trečiafrontininkai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015. 101-102 psl.

Nuorodos
--------

* Trečiafrontininkai Archyvuota kopija 2007-08-26 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

La Congolaise| Kongiečiai |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Kongas |
| Žodžių autorius | Jacques Tondra ir Georges Kibanghi |
| Kompozitorius | Jean Royer ir Joseph Spadilière |
| Himnas nuo | 1959 |

**La Congolaise** - nacionalinis Kongo respublikos himnas. Jis buvo priimtas 1959 metais, po 10 metų pakeistas, bet 1991 dar kartą priimtas. Žodžius himnui parašė Leventas Kimbangui, o muziką Français Jacques Tondra.

Himno žodžiai prancūzų kalba
----------------------------

En ce jour le soleil se lève   

Et notre Congo resplendit.   

Une longue nuit s'achève,   

Un grand bonheur a surgi.   

Chantons tous avec ivresse   

le chant de la liberté.

Priedainis:  

Congolais, debout fièrement partout,  

Proclamons l'union de notre nation,  

Oublions ce qui nous divise,  

soyons plus unis que jamais,  

Vivons pour notre devise:  

Unité, travail, progrès!  

Vivons pour notre devise:  

Unité, travail, progrès!

Des forêts jusqu'à la savanne,  

Des savannes jusqu'à la mer,  

Un seul peuple, une seule âme,  

Un seul coer, ardent et fier,  

Luttons tous, tant que nous sommes,  

Pour notre vieux pays noir.

Priedainis:  

Congolais, debout fièrement partout,  

Proclamons l'union de notre nation,  

Oublions ce qui nous divise,  

soyons plus unis que jamais,  

Vivons pour notre devise:  

Unité, travail, progrès!  

Vivons pour notre devise:  

Unité, travail, progrès!

Et s'il nous faut mourir, en somme  

Qu'importe puisque nos enfants,  

Partout, pourront dire comme  

On triomphe en combattant,  

Et dans le moindre village  

Chantent sous nos trois couleurs.

Priedainis:  

Congolais, debout fièrement partout,  

Proclamons l'union de notre nation,  

Oublions ce qui nous divise,  

soyons plus unis que jamais,  

Vivons pour notre devise:  

Unité, travail, progrès!  

Vivons pour notre devise:  

Unité, travail, progrès!

**Afrikos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pietų Sudanas · Pusiaujo Gvinėja · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |