recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***Domas Hemingvėjus*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Dom Hemingway |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė |
| Režisierius | Richard Shepard |
| Scenaristas (-ai) | Richard Shepard |
| Vaidina | Jude Law |
| Metai | 2013 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 94 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Domas Hemingvėjus** (angl.  *Dom Hemingway*) – 2013 m. Jungtinėje Karalystėje sukurta juodojo humoro veiksmo komedija, demonstruota Toronto kino festivalyje.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

12 metų atsėdėjęs kalėjime, seifų plėšikas Domas Hemingvėjus atsiduria laisvėje. Per tą laiką mirė jo žmona, duktė gyvena su juodaodžiu muzikantu bei nenori nieko girdėti apie tėvą, o pasaulis gerokai pasikeitė. Atsiteisęs su buvusios žmonos buvusiu vyru, jis kartu su bičiuliu Diku keliauja į Prancūziją pas misterį Fonteiną – buvusį darbdavį, kurio jis per visą tą laiką neišdavė. Iš jo Domas gauna 750 tūkstančių svarų kaip kompensaciją, tačiau kuomet gyvenimas, regis, vėl pradeda jam šypsotis, Fonteino draugė Paolina pasprunka su visais jo pinigais.

Grįžęs į Angliją, Domas bando taikytis su dukra ir rasti naują darbdavį, tačiau nei vieni, nei kiti juo nebepasitiki...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jude Law – Domas Hemingvėjus, seifų plėšikas
* Richard E. Grant – Dikas, geriausias Domo draugas
* Demian Bichir – misteris Fonteinas, nusikaltėlių autoritetas, buvęs Domo „darbdavys"
* Emilia Clarke – Evelina Hemingvėj, Dodo duktė
* Nathan Steward-Jarrett – Hju, Evelinos draugas
* Madalina Diana Ghenea – Paolina, Fontein draugė
* Kerry Condon – Melodė
**Lengua** – indėnų genčių grupė gyvenanti Gran Čiako regione, vakariniame Paragvajuje. Kalba mokojanų šeimai priklausančios lengua kalbos dialektais. Iš viso Paragvajuje gyvena 14 tūkst. lengua indėnų, o su giminigomis grupėmis – 17 tūkst.

Tradicškai lengua vertėsi medžiokle, žvejyba, rankiojimu. Medžioklei naudojo lankus, strėles, ietis, bolą. Medžiojo daugiausia tapyrus, pekarius, nandus, šarvuočius, iguanas. Rinkdavo algarobo ir kitus vaisius. Svarbią dietos dalį sudarė medus. Prasidėjus kolonizacijai pradėjo vystyti lydiminę žemdirbystę (manijokai, tabakas, ankštiniai, batatai, kukurūzai, medvilnė).

Ikikolonistiniu laikotarpiu tai buvo galinga gentis valdžiusi Gran Čiaką, bet kolonizacija, karai ir asimiliacija ją gerokai sumažino ir susilpnino.

Gyvena iš palmių lapų ręstose trobelėse.

Gentys
------

Išskiriamos 2 lengua gentys:

* Enksetai arba pietų lengua – 5,8 tūkst. žmonių
* Enlhetai arba šiaurės lengua – 7,2

Taip pat lenguams giminingos šios gentys:

* Angaitai – 1,4
* Guanai – 1,6
* Sanapanai – 1,6
* Maskojai – 4,1

Nuorodos
--------

* Lengua indėnai

Vikižodynas
| **Domas Bubėnas** |
| --- |
| Gimė | 1856 m. lapkričio 18 d.Dūseikiai, dab. Telšių raj. |
| Mirė | 1940 m. lapkričio mėn. (~84 metai)Ubiškė, dab. Telšių raj. |
| Palaidotas (-a) | Ubiškės kapinėse |
|  |
| Veikla | knygnešys |

**Domas Bubėnas**, taip pat **Domininkas Bubėnas** (1856 m. lapkričio 18 d. Dūseikiuose – 1940 m. lapkričio mėn. Ubiškėje) – ūkininkas, knygnešys, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas šiaurės vakarų Žemaitijoje.

Biografija
----------

Skaityti išmoko namuose. Lankė liaudies mokyklą Luokėje. 1878-1882 m. tarnavo caro kariuomenėje. Apie 1892 m. vedė, turėjo ūkį Ubiškėje. 

D. Bubėnas knygnešyste užsiėmė iš karto po kariuomenės. Gabendamas spaudą, buvo keturis kartus įkliuvęs žandarams. 1883 m. pirmą kartą pirko knygas Klaipėdoje, pasienyje buvo sulaikytas, nuteistas 3 mėn. kalėti. Paleistas, kiekvieną mėnesį vykdavo į Tilžę, kur pirkdavo „Aušros" numerius, religinio turinio leidinius. Nuo 1892 m. nebenešė maldaknygių, ėmė platinti pasaulietiško turinio, vėliau ir socialdemokratų leidinius, kurie pasklisdavo šiaurės vakarų Žemaitijoje. Draudžiamąją spaudą platinimui jis perduodavo apie 40 žmonių, tarp kurių buvo ir žinomų knygnešių: Vincas Juška, Jurgis Gudas ir kt. Bendradarbiavo su broliu Antanu Bubėnu. 

1895 m. areštuotas Tilžėje, perduotas caro žandarams, po to 6 mėn. kalėjo Telšiuose. 1898 m. areštuotas prie Gudiškės (Telšių aps.), tačiau pavyko pabėgti į Prūsiją. 1901 m. buvo susektas ir areštuotas, kai grįžo iš Prūsijos. Nuteistas ir 3 metams ištremtas į Viatkos guberniją. Gyveno Une, Glazove. Panaikinus spaudos draudimą, 1904 m. nuo tolesnės bausmės atleistas. Nuo 1931 m. gaudavo 50 Lt knygnešio pensiją.

Palaidotas Ubiškėje.

Atminimo įamžinimas
-------------------

* Antkapinis paminklas su žodžiais „Čia yra palaidotas rusų spaudos draudimo laikų laisvės kovotojas. Knygnešys Domas Bubėnas".
* Įrašas Knygnešių sienelės 1–je lentoje.

Nuorodos
--------

* Knygnešys Domas Bubėnas
| Lengajo kalnas |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Tanzanija Tanzanija |
|  |
| Aukštis | 2856 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | neaktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2006 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 2°45′05″ p. pl. 35°54′08″ r. ilg.﻿ / ﻿2.75139°š. pl. 35.90222°r. ilg.﻿ / 2.75139; 35.90222Koordinatės: 2°45′05″ p. pl. 35°54′08″ r. ilg.﻿ / ﻿2.75139°š. pl. 35.90222°r. ilg.﻿ / 2.75139; 35.90222 |

**Lengajo kalnas** arba ***Ol Doinjo Lengajas*** – Afrikos Didžiajame riftiniame slėnyne, Šiaurės Tanzanijos kraterių grandinės viduryje stūksantis veikiantis ugnikalnis. Tai masajiškas pavadinimas, reiškiantis „Dievo kalnas".

Veikiantis ugnikalnis Ol Doinjo Lengajas tik 2856 m aukščio, o netoliese kyla didingesni kalnai, pavyzdžiui, Kilimandžaras. Tačiau užuot spjaudęsis ugnimi ir dūmais, jis purškia sodą. Nepaprastą jo lavą sudaro karbonatitai, turtingi natrio ir kalio karbonatų (reti mineralai gregoriitas ir nierereitas).

Ol Doinjo Lengajas vienintelis pasaulyje veikiantis karbonatinis vulkanas – tai, kas jo viršūnėje atrodo panašu į sniegą, iš tikrųjų yra balzgani pelenai po išsiveržimų. Tačiau išsilydžiusios uolienos vulkano židinyje yra juodos, ir, nors krateryje jos grėsmingai kunkuliuoja, išsiveržia tik perpus tokio karščio kaip normali lava, išmetamos per ugnikalnio žiotis jos beveik nešvyti. Vos pasiekusi orą, lava keičia spalvą ir cheminiu būdu virsta soda (ši rūšis tinka valyti ir balinti ir yra gana stipri – gali nudeginti).

Ol Doinjo Lengajas išsiveržė 1966 m. rugpjūčio 9 d. po dešimties dienų grėsmingo „virimo", žemei drebant ir dundant ugnikalnis pratrūko, purkšdamas į 10 000 m aukštį juodus pelenus – jie nuklojo aplinkines lygumas. Per 48 valandas žemė nusidažė drumzlinai baltai: vėsdami pelenai keičia spalvą. Išsiveržimas tęsėsi net tris savaites. O 1967 m. įvyko dar vienas protrūkis. Mūsų dienomis ugnikalnis irgi neramus.

Tanzanijos ir Kenijos masajai, klajokliai galvijų ganytojai, tiki, kad krateriu vainikuotoje kalno viršūnėje griaudžia jų dievas *Engai*. Užėjus sausrai, masajai per saulės išdegintą pelenų spalvos kraštą keliauja į Ol Doinjo Lengajo papėdę melsti lietaus.

Nuorodos
--------

* Ol Doinyo Lengai Archyvuota kopija 2006-09-08 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
**Domas Jasaitis** (1898 m. rugpjūčio 18 d. Stanaičiuose prie Garliavos – 1977 m. birželio 6 d. Mount Vernone, JAV) – Lietuvos gydytojas, JAV lietuvių visuomenės veikėjas, kraštotyrininkas.

Biografija
----------

1917 m. baigė Voronežo Martyno Yčo gimnaziją, studijavo mediciną Kijevo, nuo 1920 m. – Berlyno universitetuose. 1923–1925 m. dirbo Paryžiaus ligoninėje ir Pastero institute, apgynė medicinos daktaro laipsnį. 1924–1925 m. Lietuvių studentų draugijos Paryžiuje pirmininkas.

Nuo 1925 m. Šiauliuose dirbo vidaus ligų gydytoju. Dėstė mokytojų seminarijoje. Šiauliuose vedė S. Lukauskaitę. Dėstė Šiaulių mokytojų seminarijoje, dirbo joje gydytoju. 1930 m. – tuberkuliozės ligoninės steigėjas ir vedėjas iki 1940 m.

1940–1942 m. – miesto sveikatos skyriaus vedėjas, kartu vykdė naujos Šiaulių ligoninės statybą, 1943–1944 m. – šios ligoninės direktorius. 1938–1940 m. Šiaulių miesto savivaldybės atstovas valstybinės AB „Elektra" valdyboje.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1950 m. Lietuvos Raudonojo kryžiaus pirmininkas, 1946–1947 m. – šios organizacijos Vykdomosios tarybos narys. 1950 m. išvyko į JAV, dirbo gydytoju „Gaylord Farm" sanatorijoje Konektikute, nuo 1953 m. – Tampos tuberkuliozės ligoninėje (Floridos valstija). Nuo 1973 m. Pasaulio lietuvių gydytojų sąjungos garbės narys.

Lietuvių enciklopedijos Medicinos skyriaus redaktorius. Rinko istorinę medžiagą apie toli likusią Lietuvą. Po D. Jasaičio mirties dauguma jo sukauptos medžiagos – paties autoriaus knygos „Genocidas Lietuvoje" rankraštis, įvairūs laiškai apie žydų gelbėjimą ir kita medžiaga kol kas taip ir neišvydo dienos šviesos.

Nuorodos
--------

* Bendrojo Amerikos lietuvių šalpos fondo 25 metų darbo apžvalga / [redagavo Domas Jasaitis]. Brooklyn, Balfas, 1970 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Domas Jasaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 580 psl.
Koordinatės: 55°50′46″ š. pl. 24°4′36″ r. ilg.﻿ / ﻿55.84611°š. pl. 24.07667°r. ilg.﻿ / 55.84611; 24.07667


| Naurašilių karjeras |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Panevėžio rajonas) |
| Plotas | 0,061 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,39 km |
| Kilmė | dirbtinė |

**Naurašilių karjeras** – karjero tvenkinys Lietuvoje, Panevėžio rajone, 6 km į šiaurės rytus nuo Smilgių miestelio. Sudarytas karjere, išeksploatavus žvyro ir smėlio išteklius ir prisipildžius vandeniui. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 0,49 km, plotis – iki 0,2 km. Vakarinė tvenkinio dalis gausiai užžėlusi vandens augalija. Altitudė 56,9 m. Krantai neaukšti, apaugę medžiais ir krūmynais. Čia pat į vakarus telkšo 3,2 ha dydžio karjero tvenkinys, į pietryčius - 1 ha karjero tvenkinys. Iš šiaurės prieina Aukštakiškio miškas, kitose pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Šalia įsikūręs Naurašilių kaimas. Šiaurine pakrante eina kelias  **3009**  Nauradai–Sujetai–Sinkonys . Tvenkinys nenutekantis, priklauso Šuojos upės baseinui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
| Lena |
| --- |
| Lena netoli Jakutsko Lena netoli Jakutsko |
| **Ilgis** | 4472 km |
| **Nuolydis** | 1640 cm/km |
| **Baseino plotas** | 2 490 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 17 000 m³/s |
| **Ištakos** | Baikalo kalnagūbris |
| **Žiotys** | Laptevų jūra |
| **Šalys** | Rusija (Irkutsko sr. ir Jakutija) |
|  |
|  **Vikiteka** | Lena |

**Lena** (rus. *Лена*, jak. *Өлүөнэ*) – 10-a pagal dydį ir 9-a pagal vandeningumą upė pasaulyje, esanti Rusijoje, Rytų Sibire. Prasideda Baikalo kalnagūbryje, 1640 m aukštyje, vos 20 km nuo Baikalo ežero kranto. Teka į šiaurės rytus, iki santakos su Vitimu – siauru slėniu, vėliau – slėnis išsiplėčia iki 30 km. Nuo Jakutsko pasuka į šiaurę, šiaurės rytus. Iki Jakutsko krantai aukšti, uolėti, žemiau – nuolaidūs. Dešinysis slėnio šlaitas remiasi į Verchojanos kalnagūbrį. Įteka į Arkties vandenyno Laptevų jūrą ir sudaro deltą (plotas 10800 km²). Pagrindinė deltos prataka – Bylovas.

Deltos plotis ties žiotimis apie 400 km. Net 7 metų mėnesius čia vyrauja neigiamos temperatūros. Tundros pelkynai saugomi Lenos deltos gamtos rezervate. Lenos delta sovietmečiu buvo tremtinių kalinimo vieta.

Svarbiausi intakai:

* *dešinieji*: Kirenga, Vitimas, Oliokma, Aldanas
* *kairieji*: Niuja, Viliujis

Vidutinis upės debitas – 17 tūkst. m³/s, didžiausias – 200 tūkst. m³/s, mažiausias – 366 m³/s. Būdingi aukšti pavasario potvyniai ir dažni vasaros poplūdžiai. Žiemą upė užšąla, nes žiemą būna minusinė temperatūra (iki -40). Lena per metus į jūrą nuneša 12 mln. t nešmenų. Aukštupyje ledai laikosi nuo lapkričio pabaigos iki gegužės vidurio, žemupyje – nuo rugsėjo pabaigos iki birželio pabaigos. Laivyba: potvynio metu – nuo Kačiugo, reguliari – nuo Ust Kuto. Žvejyba. Svarbiausi uostai ir prieplaukos: Ust Kutas, Kirenskas, Lenskas, Oliokminskas, Pokrovskas, Jakutskas, Sangaras.

Upėvardis
---------

Upėvardis kildinamas iš evenkiško pavadinimo *Елю-Енэ*, reiškiančio „didžioji upė".

Vladimiro Ulijanovo slapyvardis Leninas kilo nuo Lenos upės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 249
2. ↑  Мостахов С. Е. Река Лена. Якутск, 1972. С. 3, 5.
|  |
| --- |
| Rita Guerra |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Rita Maria de Azevedo Mafra Guerra |
| Gimė | 1967 m. spalio 22 d. (55 metai)  Lisabona, Portugalijos vėliava Portugalija |
| Žanrai | pop, poprokas |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1989–dabar |

**Rita Maria de Azevedo Mafra Guerra**, žinoma kaip **Rita Guerra** (g. 1967 m. spalio 22 d. Lisabonoje) – portugalų dainininkė.

1992 metais Rita bandė laimę patekti į „Euroviziją", tačiau nacionaliniame finale su daina *Meu amor inventado em mim* užėmė antrą vietą ir dalyvauti negalėjo. Tais pačiais metais atlikėja išleido debiutinį albumą „Pormenores sem a minima importância".

2003 m. Portugalijos televizijos kanalo RTP sprendimu išrinko Ritą Portugalijos atstove 2003 m. „Eurovizijos" dainų konkurse, vykusiame Rygoje, Latvijoje. Pagal nacionalinės atrankos rezultatus buvo pasirinkta daina „Deixa-me sonhar (só mais uma vez)", su kuria dainininkė dalyvavo konkurse. Nepaisant teigiamų atsiliepimų iš kritikų, Rita Eurovizijoje vos su 13 taškų užėmė 22 vietą. Daugiausia taškų (6) gavo iš Prancūzijos.

Diskografija
------------

### Albumai

* *Pormenores sem a minima importância* (1992)
* *Independence Days* (1995)
* *Desencontros* (2000)
* *Rita* (2005; reedycja w 2006)
* *Sentimento* (2007)
* *Luar* (2010)
* *Retrato* (2011)

### Koncertiniai albumai

* *As Canções do Século* (1994)
* *O melhor de acústico ao vivo* (2008)
* *Ao vivo no CCB* (2013)

Nuorodos
--------

* Daina *Deixa-me sonhar (só mais uma vez)*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**MTM  *„Só sei ser feliz assim"*** |  **Portugalijos atstovė Eurovizijoje**2003 | Po to:**Sofia Vitória  *„Foi magia"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Antrojo pasaulinio karo laikų priešlėktuvinės gynybos bokštas Vienoje (Austrija). Tokius bokštus paprastai laiko blokhausais
**Blokhausas** – nedidelis įtvirtintas pastatas, skirtas gintis nuo priešo, neturinčio apgulties technikos ar artilerijos. Jei įtvirtintas pastatas numatytas gintis ir nuo apgulties technikos, tuomet tas pastatas tikriausiai yra pilis ar kitokia tvirtovė, o ne blokhausas.

Europiečiams pradėjus kolonizuoti atrandamas šalis kolonijose imta statyti blokhausus kaip paprastus įtvirtinimus, pakankamai efektyvius prieš silpnai ginkluotus čiabuvius. Tokie blokhausai (dažnai vadinti *fortais*) buvo statomi Pietų Afrikoje, Naujojoje Zelandijoje, būsimų Kanados ir JAV teritorijose.

Blokhausus statydavo akmens ar plytų mūro, bet labai dažnai statydavo iš storų sijų ar net apvalių rąstų. Blokhausai paprastai būdavo dviejų ar trijų aukštų, sienos visuose aukštuose su šaudymo angomis. Viršutinis aukštas paprastai būdavo su stogu. Jei pastatas būdavo medinis, viršutinis aukštas paprastai būdavo statomas platesnis už apatinius aukštus, kad pro išsikišusios dalies grindis besiginantieji galėtų apšaudyti prie sienos, į neapšaudomą zoną, patekusius priešus ar vandeniu gesinti uždegtą pirmo aukšto sieną.

Jei blokhausas būdavo vienaukštis, tuomet šaudomas angas įrengdavo pastogėje, kad priešas pro jas negalėtų šaudyti į vidų. Palei sieną iš vidaus eidavo pakyla, ant kurios sulipę gynėjai galėdavo šaudyti pro aukštai esančias šaunamąsias angas.

Į blokhausus būdavo įeinama pro labai tvirtas duris pirmame aukšte, kurias būdavo galima sija iš vidaus užblokuoti. Daugelis blokhausų būdavo stačiakampiai, tačiau būdavo ir šešiakampių bei aštuonkampių blokhausų, kurie užtikrindavo efektyvesnę žiedinę gynybą.

Kartais blokhausą papildydavo palisadu, tuomet blokhausas užimdavo vieną kampą. Priešingame kampe tuomet neretai pastatydavo dar vieną gynybinį bokštą.

Iki šiol yra išlikę gana daug senųjų blokhausų, ypač mūrinių. Naujojoje Zelandijoje iki šiol stovi nemažai vienaukščių rąstinių blokhausų, statytų Maorių karų metu. Tuo tarpu Pietų Afrikoje tebėra nemažai akmeninių blokhausų iš Būrų karo laikų.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Blokhausas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Blogos merginos*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Bad Girls |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Jonathan Kaplan |
| Scenaristas (-ai) | Ken FriedmanYolande Turner |
| Kompozitorius | Jerry Goldsmith |
| Vaidina | Madeleine StoweMary Stuart MastersonDrew BarrymoreAndie MacDowell |
| Metai | 1994 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 99 min. |
| Kalba | anglų ir ispanų |
| **IMDb įrašas** |

**Blogos merginos** (angl.  *Bad Girls*) – 1994 m. JAV sukurtas vesternas, pasakojantis apie keturias buvusias prostitutes, atsidūrusias už įstatymo ribų ir persekiojamas „Pinkertono" agentūros seklių.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

Kadras iš filmo
*Aktorius – vaidmuo*
* Madeleine Stowe – Kodi Zamora
* Mary Stuart Masterson – Anita Kraun
* Andie MacDowell – Eilen Spencer
* Drew Barrymore – Lili Laronete
* James Ruso – Kidas Džaretas
* James Le Gros – Viljamas Takeris
* Robert Loggia – Frenkas Džaretas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Kodi, viešnamio prostitutė, nušovė grubiai su kita mergina besielgusį klientą ir už tai buvo pasmerkta myriop. Paskutinę akimirką ją iš kilpos išgelbėjo kitos viešnamio merginos – Anita, Eilen bei Lili – ir jos keturios atsidūrė „Pinkertono" seklių agentūros akiratyje.

Pabėgusios merginos nusprendė keliauti į Teksasą, kur Anita su buvusiu vyru turi įsigiję žemės ir ten pamėginti pradėti naują gyvenimą. Pradžioje jos užsuka į miestą, kur Kodi nori iš banko pasiimti savo santaupas, tačiau tuo metu įvyksta banko apiplėšimas, kurį organizuoja buvęs šios meilužis Kidas Džaretas, taip pat pasisavinantis ir jos pinigus. Vėliau nuvykusi į plėšikų stovyklą, Kodi bando nesėkmingai atgauti pinigus, tačiau yra sumušama. Ją radęs Viljamas Takeris, turintis savų sąskaitų su Džaretu, apsaugo Kodi nuo „pinkertonų" ir kartu su merginomis imasi įgyvendinti planą pamokyti Džaretą bei padėti joms atgauti pinigus…
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Rita Regina Trimonienė** |
| --- |
| Gimė | 1962 m. kovo 4 d. (61 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | Lietuvos pedagogė, istorikė |
| Organizacijos | Šiaulių universitetas |
| Pareigos | profesorė |
|  |
| Išsilavinimas | humanitarinių mokslų daktarė |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Rita Regina Trimonienė** (g. 1962 m. kovo 4 d. Kaune) – Lietuvos pedagogė, istorikė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

1979–1985 m. studijavo Vilniaus universiteto Istorijos fakultete, 1988–1991 m. – universiteto doktorantūroje, humanitarinių mokslų daktarė.

1985–1988 m. Šiaulių pedagoginio instituto (dabar Šiaulių universitetas) TSKP istorijos ir politinės ekonomikos katedros asistentė, 1991–1996 m. – Istorijos ir ekonomikos katedros asistentė, vyr. asistentė, 1996–1998 m. – Filosofijos ir istorijos katedros docentė, nuo 1998 m. Šiaurės Lietuvos istorijos centro direktorė. Nuo 1999 m. Šiaulių universiteto Istorijos katedros vedėja, dar ir Šiaulių „Aušros" muziejaus vyresnioji mokslo darbuotoja.

Mokslinė veikla
---------------

Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės ir Vidurio Europos istorija XV–XVI a. I pusėje; Svetimšalių bajorų imigracija į Žemaitiją XVI a. II pusėje-XVII a.; Šiaurės Lietuvos istorija. Dėstomi dalykai: Europos viduramžių istorija, LDK istorija, Lietuvos tradicinių konfesijų istorija, Bizantijos istorija, Materialinė Europos istorija, Politinių institucijų raida viduramžiais, Ūkio istorija. 

Mokslines publikacijas skelbė leidiniuose Lietuvos istorijos studijos, „Lietuvos istorijos metraštis", „Šiaurės Lietuva", „Dienovidis", „Kurtuva", monografijoje „Papilė". Visuotinės lietuvių enciklopedijos straipsnių autorė.

Bibliografija
-------------

* Lietuvos Didžioji kunigaikštystė ir Jogailaičių dinastinė politika XV a. pabaigoje – 1530 m. // Iš Lietuvos istorijos tyrinėjimų. Serija *Jaunųjų istorikų darbai*. V. 1991, kn.7, p. 37-43.
* Lietuvos Didžioji kunigaikštystė ir vidurio Europa XV–XVI a. sandūroje, Šiauliai, 1996 m.
* Europos chronologija, Šiauliai, 2001 m.
* V. Marburgietis. Nauja Prūsijos kronika, bendraautorė, 1996 m.
* Kraštotyros pradmenys, bendraautorė, 2001 m.
* Polityka jagiellońska a kształtowanie się litewskiego narodu politycznego w końcu XV–I połowie XVI wieku.// Białoruskie Zeszyty Historyczne, Białystok 2003, p. 219–228.
* Kryžiaus karų epocha Baltijos regiono tautų istorinėje sąmonėje, mokslinių straipsnių rinkinys. Sudarė, su R. Jurgaičiu, 2007 m.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 54°45′39.218″ š. pl. 24°36′23.220″ r. ilg.﻿ / ﻿54.76089389°š. pl. 24.60645000°r. ilg.﻿ / 54.76089389; 24.60645000

|  Naujųjų Kietaviškių Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Elektrėnų |
| **Savivaldybė** | Elektrėnų savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Naujosios Kietaviškės |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 39 |
| **Statybinė medžiaga** | plytų mūras |
| **Pastatyta** | 1915 m. |
| **Stilius** | istorizmas |

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*
**Naujųjų Kietaviškių Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Naujųjų Kietaviškių kaime, Spenglos upės dešiniajame krante, 4 km į pietvakarius nuo Elektrėnų.

Istorija
--------

Pirmoji bažnyčia pastatyta iki 1504 m. Ji minima ir 1522 m. Manoma, kad bažnyčia sunyko per reformaciją (1669 m. neminima). Antrąją bažnyčią 1676 m. pastatydino Leonardas Pacas. 1713 m. įsteigta Švč. Trejybės brolija. 1738 m. sudegė klebonija ir bažnyčios archyvas. 1744 m. parapijai priklausė Kietaviškių bažnytkaimis, dvaras, 4 palivarkai ir 12 kaimų. XVIII a. pabaigoje bažnyčiai priklausė Šuolių kaimas. 1782 m. Kietaviškėse pamokslai buvo sakomi tik lenkiškai.

Kietaviškių bažnyčia
1905 m. patvirtintas mūrinės bažnyčios projektas (architektas V. Michnevičius ar V. Soninas, inžinierius A. Soninas). 1906–1915 m. kunigai D. Valavičius ir Kajetonas Čepanas su parapijiečiais pastatė naują mūrinę bažnyčią (senoji išardyta 1915 m.). Klebonas K. Čepanas parapijos kaimuose per 1915–1918 m. vokiečių okupaciją įsteigė apie 30 lietuviškų pradžios mokyklų. Kunigas Teodoras Brazys užrašė daug liaudies dainų, įkūrė bažnytinį chorą. Klebono Rapolo Juknio (Kaišiadorių vyskupijos kapitulos narys), vikaro P. Ašakos ir parapijiečių rūpesčiu bažnyčia 1956 m. suremontuota. Iki 1985 m. klebonavo Petras Valatka, Sibiro tremtinys.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, su apside, 2 bokštais. Vidus 3 navų. Šventorių juosia plytų mūro tvora su arkiniais vartais.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*
**Ritas Vaiginas** (g. 1959 m. gruodžio 13 d. Biržuose) – buvęs Lietuvos futbolininkas, sporto funkcionierius.

Biografija
----------

1978 m. baigė Biržų 2-ąją vidurinę mokyklą, 1978–1982 m. studijavo VU ekonominės kibernetikos ir finansų fakultete (ekonomikos specialybė).

Buvo futbolininkas (1982–1993 m.), žaidė Lietuvos futbolo aukščiausiojoje lygoje Vilniaus „Pažangos", SRT Vilnius, „Geležinio Vilko" komandų sudėtyje. Lietuvos futbolo čempionas 1982 m. 1988 m. bronzos medalių 1984 m. 1985 m. sidabro medalio 1987 m. Lietuvos futbolo taurės 1982 m. 1984 m. 1987 m. laimėtojas. Vilniaus futbolo senjorų klubo įkūrėjas 1995 m. jo sudėtyje – Europos dirbančiųjų futbolo čempionato 1997 m. Lietuvos senjorų futbolo čempionato laimėtojas.

1994–1996 m. „Sandorio" įmonės generalinio direktoriaus pavaduotojas. 1996–2005 m. uždarosios akcinės bendrovės „Ritvila" direktorius. Nuo 2001 m. – Vilniaus apskrities futbolo federacijos prezidentas. 2001–2008 m. LFF vykdomojo komiteto narys.

2005–2009 m. Kūno kultūros ir sporto departamento generalinio direktoriaus pavaduotojas, 2009–2010 m. – generalinis direktorius.

2011–2015 m. Vilniaus miesto savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas. 2015–2016 m. Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministro patarėjas. Nuo 2016 m. Lietuvos muzikos ir teatro akademijos infrastruktūros direktorius.

2019–2020 m. Biržų rajono savivaldybės tarybos narys.

2017–2018 m. Darbo partijos Vilniaus miesto skyriaus pirmininkas. Nuo 2018 m. Lietuvos socialdemokratų darbo partijos Biržų skyriaus pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gediminas Kalinauskas. „Lietuvos futbolo raida (1905–2018)". – 2020 m. // 3114 p.
2. ↑  Vytas Jančiauskas, Gediminas Kalinauskas, Rimantas Turskis, Liuda Mikutienė. „Lietuvos studentų futbolo raida (1924–2009)". – Vilniaus pedagoginio universiteto leidykla, Vilnius, 2010. ISBN 978-9955-20-551-7. // 421 p.
3. ↑   Archyvuota kopija 2017-12-08 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑
6. ↑   Archyvuota kopija 2018-08-07 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Bloomberg (reikšmės).*
**„Business Week"** (liet. *Verslo savaitė*, nuo 2010 m. **„Bloomberg Businessweek"**) – savaitinis verslo žurnalas, leidžiamas finansinių naujienų agentūros „Bloomberg". „BusinessWeek" žurnalui dirba 1 700 žurnalistų 146 biuruose 72 šalyse. „BusinessWeek" yra rinkos lyderis, pritraukiantis 4,7 mln. skaitytojų, daugiausia verslo, finansinėse ir politinėse struktūrose. Pirmasis leidimas išspausdintas 1929 m. Jo pagrindiniai konkurentai žurnalai „Forbes" ir „Fortune".

Naujienų agentūra „Bloomberg" įsigijo sunkumus išgyvenantį verslo savaitraštį „BusinessWeek". Artimų sandoriui šaltinių teigimu, žurnalas parduotas už 5 mln. USD, su papildomais įsipareigojimais.

Nuorodos
--------

* Bloomberg Businessweek

Išnašos
-------

1. ↑  *„Business Week"*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
2. ↑  Bloomberg Solutions
3. ↑  Verslo Žinios – Bloomberg perka savaitraštį „BusinessWeek"[neveikianti nuoroda]
**Leo Burnett Worldwide** – tarptautinė reklamos agentūra, įkurta Didžiosios depresijos metais 1935 m. viena didžiausių ir sėkmingiausių reklamos bendrovių pasaulyje. Jos klientai – „McDonald’s", „Coca-Cola", „Walt Disney", „Marlboro", „Kellogg’s", „Tampax", „Nintendo", U. S. Army, „Philips", „Samsung", „Visa", „Wrigley’s", „Hallmark" ir kt. „Leo Burnett Worldwide" turi 97 atstovybes 84 šalyse (atstovas Lietuvoje – UAB „Leo Burnett Vilnius").

Istorija
--------

„Leo Burnett Worldwide" įsteigė reklamos pasaulio legenda Leo Burnett (g. St. Johns, Michigane), studijavęs žurnalistiką Mičigano universitete, reporteris ir tekstų kūrėjas daugybėje bendrovių iki 1930 m. Manoma, kad pirmasis kūrybingas Leo Burnett reklamos sprendimas buvo obuolių krepšys, kuris buvo pastatytas bendrovės priimamajame. Obuolys iki šiol yra žinomas Leo Burnett simbolis, vėliau pakeistas į ranką, siekiančią žvaigždžių. Leo Burnett sakė – „Kuomet sieki žvaigždžių, gali jų ir nepasiekti, bet taip pat neliksi ir pilnom rankom dumblo".

1950-ieji buvo lūžio metai Leo Burnett bendrovės istorijoje. Tais metais bendrovė gavo du didelius reklamos projektus – „Kellog's" ir „P&G". Leo Burnett sukūrė „Tony the Tiger" reklamą „Kellog’s" dribsniams. Po 49-erių metų, ši reklama buvo pripažinta vienu iš dešimties 20-ojo amžiaus ikonų. 1997 m. „Leo Burnett Worldwide" pakeitė savo prekės ženklą į rašytines raides Leo Burnett, tačiau 2002 m. grįžo prie žvaigždžių.

Leo Burnett Kunstinäitused
--------------------------

2001 Leo Burnett agentūra kuravimo žinutę Italijos tapytojo Umberto Pettinicchio parodą, su fotografo Steve'as McCurry Lozanoje Šveicarijoje.

Nuorodos
--------

* Oficialus „Leo Burnett" tinklalapis
| **David Attenborough** |
| --- |
|  |
| David Attenborough 2015 m. |
| Gimė | 1926 m. gegužės 8 d. (97 metai)Islevortas, Midlseksas, Anglija |
| Tėvas | Frederick Attenborough |
| Motina | Mary Clegg |
| Vaikai | 2 |
|  |
| Veikla | Laidų vedėjas, gamtos istorikas, rašytojas |
|  |
| Alma mater | Kleiro koledžasLondono ekonomikos ir politikos mokslų mokykla |
| Parašas |
|  |

**Seras Deividas Frederikas Etenboro** (angl. *David Frederick Attenborough,* g. 1926 m. gegužės 8 d.) – anglų laidų vedėjas, biologas, gamtos istorikas ir knygų autorius. Jis geriausiai žinomas už savo rašybą bei itin išsamias devynias gamtos programas, kurias sukūrė bendradarbiaudamas su BBC Natūrialiosios istorijos departamentu, apie gyvąją gamtą Žemėje.

Etenboro buvo BBC vyriausiasis darbo vadovas, XX a. 7–8 deš. buvo atsakingas už atsakingas už laidas, leidžiamas į BBC eterį. Etenboro pirmąkart išgarsėjo 1954 m. kuomet vedė laidą „Zoo Quest". Jo kaip rašytojo, laidų vedėjo ir užkadrinio balso karjera truko kone aštuonis dešimtmečius: per šį laikotarpį Etenboro su savo kūrybine komanda sukūrė tokias plataus atgarsio sulaukusias franšizes, kaip „Natural World", „Wildlife on One", „Planet Earth" ir „The Blue Planet". Jis – vienintelis asmuo, kuris yra laimėjęs BAFTA apdovanojimus monochrominės, spalvotos, 3D, 4K bei aukštosios raiškos kategorijose. Per visą gyvenimą Etenboro yra pelnęs daugelį garbės laipsnių ir apdovanojimų, įskaitant tris „Emmy" apdovanojimus už nepriekaištingą laidų įgarsinimą.

Etenboro taip pat yra žinomas už savo viešus pasisakymus gamtosaugos klausimais. Jis yra ne kartą pasisakęs už planetos biologinės įvairovės atstatymo būtinybę, yra raginęs stabdyti populiacijos augimą, pereiti prie atsinaujinančių gamtinių išteklių, švelninti klimato kaitos padarinius, mažinti mėsos vartojimą.

Reaguodama į jo nuopelnus kuriant programas apie gyvąją gamtą, Jungtinių Valstijų ne pelno žiniasklaidos organizacija NPR tvirtino, jog Eteneboro „keliavo aplink gaublį, dalinosi savo atradimais bei entuziazmu pasitelkdamas patentuotą, pusiau pašnibždomis skaitantį balsą". Nors pačiam tai nelabai patinka, Etenboro gimtojoje šalyje neretai tituluojamas Jungtinės Karalystės nacionaliniu turtu. Jis yra režisieriaus, prodiuserio ir aktoriaus Ričardo Etenboro (*Richard Attenborough*) jaunesnysis ir finansinio patarėjo Džono Etenboro (*John Attenborough*) vyresnysis brolis.

Išnašos
-------

1. ↑  Attenborough, David. „"Where the Wild Things Are" (Essay for BBC "Made in the Uk")" (PDF). BBC. Suarchyvuotas originalas (PDF) 5 August 2011. Nuoroda tikrinta 20 January 2010.
2. ↑  „Meerkats United". WildFilmistory.org. Suarchyvuotas originalas 4 February 2010. Nuoroda tikrinta 20 January 2010.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
|  |
| --- |
| David Alexandre Winter |
|  
David Alexandre Winter 1970 m. „Eurovizijoje" |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Leon Kleerekoper |
| Gimė | 1943 m. balandžio 4 d. (80 metų)  Amsterdamas, Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkas |
| Susijusi veikla | „Daddy's Act" (1966–1968) |

**David Alexandre Winter** (tikrasis vardas *Leon Kleerekoper*; g. 1943 m. balandžio 4 d. Amsterdame) – olandų pop dainininkas, Liuksemburgo atstovas 1970 m. „Eurovizijos" konkurse.

Biografija
----------

1966–1968 m. dainavo Amsterdame/Hagoje įsikūrusioje grupėje „Daddy’s Act".

Pasivadinęs Johnnie Van Doren, dirbo radijuje „Radio Veronica" bei įrašė du singlus „Philips Records" įrašų studijoje. 1970 m. David Alexandre Winter atstovavo Liuksemburgui „Eurovizijos" konkurse. Jis atliko dainą „Je suis tombé du ciel" (liet. *Aš nukritau iš dangaus*) ir, negavęs nei vieno taško, liko paskutinėje vietoje.

1979 m. David persikėlė į Jungtines Amerikos Valstijas, kur dirbo automobilių pardavėju. Yra kelis kartus vedęs ir išsiskyręs, turi keletą vaikų iš skirtingų santykių. Dukra Ofelija – populiari prancūzų dainininkė ir aktorė.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: David Alexandre Winter** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Diskografija svetainėje *encyclopedisque.fr*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Romuald  *„Catherine"*** |  **Liuksemburgo atstovas Eurovizijoje**1970 | Po to:**Monique Melsen  *„Pomme, pomme, pomme"*** |
| **Antanas Šipavičius** |
| --- |
| Gimė | 1964 m. birželio 16 d. (58 metai)Telšiuose |
|  |
| Veikla | Vyriausiasis valstybės muitininkas |
| Sritis | Muitinė |
| Organizacijos | Muitinės departamento prie Finansų ministerijos |
| Pareigos | generalinis direktorius |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija, Kauno technologijos universitetas |

**Antanas Šipavičius** (g. 1964 m. birželio 16 d. Telšiuose) – Vyriausiasis valstybės muitininkas, Muitinės departamento prie Finansų ministerijos generalinis direktorius.

Biografija
----------

1982–1987 metais studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijoje, baigęs įgijo inžinieriaus-mechaniko kvalifikaciją;
2004–2006 metais – Kauno technologijos universitete, įgijo viešojo administravimo magistro kvalifikacinį laipsnį. Įvairiais muitinės ir vadybos klausimais stažavosi Stokholme (Švedija), Taipėjuje (Taivanas), Čarlstone (JAV), Miunsteryje (Vokietija), Bramšile (Jungtinė Karalystė), Hoofddorpe (Olandija). Baigė Organizacijų lyderių mokymo programas OLYMP (2005) ir OLYMP PLIUS (2008) (Lietuvos viešojo administravimo institutas).

1987–1988 m. Linkaičių kolūkio (Joniškio rajonas) mechaninių dirbtuvių vedėjas.
1988–1989 m. LLKJS Joniškio RK II sekretorius.
1989–1991 m. Kretingos valstybinės-kooperatinės veislininkystės įmonės automechanikas.
1991–1993 m. Klaipėdos teritorinės muitinė, posto inspektorius, posto pamainos viršininkas, 1993–2000 m. posto viršininkas,
2000–2004 m. Klaipėdos teritorinės muitinės viršininko pavaduotojas, 2004–2009 m. Klaipėdos teritorinės muitinės viršininkas. Nuo 2010 m. sausio 4 d. Muitinės departamento prie Finansų ministerijos generalinis direktorius.

Apdovanojimai
-------------

Apdovanotas Lietuvos Respublikos Prezidento padėkos raštu (1996), II laipsnio atminimo medaliu „Už nepriekaištingą tarnybą Lietuvos muitinėje" (2004), II laipsnio VSAT pasižymėjimo ženklu (2005), II laipsnio garbės ženklu „Už pasižymėjimą tarnyboje" (2005), III laipsnio atminimo medaliu „Už nepriekaištingą tarnybą"(2008).

Vedęs. Žmona Janina, mokytoja. Sūnūs – Simonas (studentas) ir Augustas (moksleivis).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Antanas Šipavičius Archyvuota kopija 2011-03-13 iš Wayback Machine projekto. (MD inf.)
| **Vaclovas Algirdas Mišeikis** |
| --- |
| Gimė | 1947 m. spalio 7 d. (75 metai)Didšiliuose |
| Sutuoktinis (-ė) | Meilutė |
| Vaikai | Saada, Laima, Dalia, Vidas, Vytautas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Pagėgių politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1990 m. Lietuvos valstiečių partija;
* 2006 m. Lietuvos liberalų sąjūdis;
* 2018 m. Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjunga

 |
|  |
| Alma mater | 1971 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Vaclovas Algirdas Mišeikis** (g. 1947 m. spalio 7 d. Didšiliuose) – Lietuvos ir Pagėgių politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Baigė Didšilių pradinę bei 1966 m. Žemaičių Naumiesčio vidurinę mokyklas, 1971 m. – Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius – mechanikas. 1990 m. technikos mokslų daktaras.

1971–1972 m. Šilutės rajono Kivylių ir 1972–1975 m. Vainuto tarybinių ūkių vyriausiasis inžinierius mechanikas. 1975–1977 m. Žemaičių Naumiesčio profesinės technikos mokyklos direktoriaus pavaduotojas auklėjamajam darbui. 1977–1980 m. Šilutės rajono „Nemuno" valstybinio žirgyno direktoriaus pavaduotojas, 1980–1992 m. – žirgyno direktorius. Padalinus žirgyną į dvi įmones, įkūrė UAB „Vilkė" ir dirbo vyriausiuoju inžinieriumi, 1997–2000 m. – žemės ūkio kooperatyvo „Plaušvariai" valdytojas.

2000–2003 m. Pagėgių savivaldybės meras.

1991–2000 m. Šilutės rajono tarybos, Šilutės rajono savivaldybės tarybos, 2000–2007 m. – Pagėgių savivaldybės tarybos narys.

1990–2001 m. Lietuvos valstiečių partijos narys, Pagėgių skyriaus pirmininkas, partijos tarybos narys, 2001–2005 m. – Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys. 2006 m. Lietuvos liberalų sąjūdžio narys, Pagėgių skyriaus pirmininkas, 2018 m. – Lietuvos valstiečių ir žaliųjų sąjungos narys.

Įvairių žemdirbių organizacijų narys, Šilutės kredito unijos Stebėtojų tarybos narys. Mažosios Lietuvos enciklopedijos II tomo straipsnių rengimo talkininkas. Žmona – Meilutė. Vaikai – iš pirmosios santuokos: Saada (g. 1969 m.) ir Laima (g. 1970 m.), iš antrosios – Dalia (g. 1977 m.), Vidas (g. 1979 m.) ir Vytautas (g. 1987 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Davidas Ben Gurionas*Davidas Grynas*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1886 m. spalio 16 d.Plonske, Lenkija |
| Mirė | 1973 m. gruodžio 1 d. (87 metai)Sde Bokere, Izraelis |
| Tėvas | Avigdoras Grynas |
|  |
| Veikla | teisininkas, Izraelio politinis veikėjas, pirmasis Izraelio valstybės Ministras pirmininkas |
| Partija | 
* 1903 m. *Poalei Cion*,
* 1930 m. *Palestinos socialdemokratų partija MAPAI*,
* 1948 m. Izraelio jungtinė darbininkų partija,
* 1965 m. *Rafi partija*

 |
|  |
|  **Vikiteka** | David Ben Gurion |
| Parašas |
|  |

**Davidas Ben Gurionas** (tikroji pavardė – *Davidas Grynas*, 1886 m. spalio 16 d. Plonske, Lenkija – 1973 m. gruodžio 1 d. Sde Bokere, Izraelis) – teisininkas, Izraelio politinis veikėjas, pirmasis Izraelio valstybės Ministras pirmininkas.

Biografija
----------

Mokėsi tėvo, teisininko Avigdoro Gryno įkurtoje hebrajų mokykloje. Nuo 1903 m. *Poalei Cion* partijos narys. 1906 m. atvyko į Palestiną, dirbo žurnalistu, organizavo profsąjungas. 1912 m. baigė teisės studijas Stambule.

1915 m. turkų ištremtas, apsigyveno JAV. 1918 m. savanoriu įstojo į Kanados kariuomenę ir organizavo žydų savanorių legioną, kuris pirmojo pasaulinio karo frontuose kariavo britų armijos sudėtyje.

1920–1935 m. žydų profesinių sąjungų *Histadrut* Palestinoje Generalinis sekretorius. Nuo 1930 m. *Palestinos socialdemokratų partijos MAPAI* narys. Nuo 1933 m. *Pasaulio sionistų sąjungos* narys, nuo 1944 m. Vykdomosios tarybos pirmininkas.

1948–1953 m. ir 1954–1963 m. Izraelio darbo partijos MAPAI (dabar AVODA) pirmininkas.

1949 m. vasario 25 d. – pirmasis Izraelio Ministras pirmininkas. 1953 m. pasitraukė iš politinės veiklos, gyveno Sde Bokero kibuce, bet 1955 m. laimėjus rinkimus, vėl tapo gynybos ministru, o netrukus ir Ministru pirmininku. 1963 m. atsistatydino iš valstybės tarnybos, bet 1965 m. vėl grįžo prie politinės veiklos su nauja *Rafi partija* ir laimėjo parlamente 10 vietų. Parlamento nariu buvo iki 84 metų amžiaus.
| **Antanas Zenonas Kaminskas** |
| --- |
| Gimė | 1953 m. rugpjūčio 4 d. (69 metai)Tauragė |
| Sutuoktinis (-ė) | Tatjana Kaminskienė |
| Vaikai | Edvinas, Rimvydas |
|  |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1976 m. Vilniaus universitetas |

**Antanas Zenonas Kaminskas** (g. 1953 m. rugpjūčio 4 d. Tauragėje) – Lietuvos politinis veikėjas.

Biografija
----------

1971 m. baigė Tauragės 1-ąją vidurinę mokyklą. 1976 m. baigė Vilniaus universitetą įgijęs inžinieriaus-ekonomisto specialybę. 1976–1982 m. dirbo Buitinio gyventojų aptarnavimo ministerijos Informaciniame skaičiavimo centre skyriaus viršininku. 1982–1996 m. dirbo Valstybiniame plano komitete pirmininko padėjėju, po reorganizavimo – Ekonomikos ministerijoje skyriaus viršininku, departamento direktoriumi, sekretoriumi ir ministru. 1996–1999 m. dirbo BĮ „VOLMETA". 2000–2002 m. dirbo AB „LIMETA" generaliniu direktoriumi. 2002–2006 m. Vyriausybės Ministro Pirmininko vyriausiasis patarėjas, kancleris. Nuo 2006 m. rugsėjo mėn. – AB „Lietuvos geležinkeliai" generalinio direktoriaus pavaduotojas. Buvo Lietuvos verslo darbdavių konfederacijos viceprezidentas.

Nuorodos
--------

1. ↑   Archyvuota kopija 2008-12-12 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Vytas Navickas** | **Lietuvos Ekonomikos ministras**1996 m. | Po to:**Vincas Kęstutis Babilius** |
| *Nintendogs* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | Nintendo |
| Leidėjas | Nintendo |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | JP 2005 m. balandžio 21 d.ŠA 2005 m. rugpjūčio 22 d.EU 2005 m. spalio 7 d. |
|
| Žanras (-ai) | simuliatorius |
| Režimas |  |
|
| Reitingai | ESRB: E (visiems) |
| **Platforma** | Nintendo DS |
| Versija |  |
| Variklis |  |
| Reikalavimai |  |
| Platinimas |  |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas |  |
| Kitos dalys |  |
|  |

**Nintendogs** – 2005 m. šuniuko auginimo ir priežiūros simuliacinis kompiuterinis žaidimas, skirtas „Nintendo DS" nešiojamai žaidimų konsolei.

Apie žaidimą
------------

„Nintendogs" (arba „nintendogs") buvo sukurtas ir išleistas 2005 m. Japonijos „Nintendo" kompanijos „Nintendo DS" nešiojamai konsolei. Žaidime galima rūpintis virtualiu šuniuku. Galima vesti jį pasivaikščioti, prausti, šukuoti, paglostyti. Integruoto „Nintendo DS" konsolėje mikrofono pagalba galima įrašyti tam tikras komandas balsu, į kurias virtualus šuniukas vėliau reaguoja. Žaidime yra turnyrų scenarijų, pavyzdžiui, lėkštės gaudymo. Turnyrų metu iškovojami taškai ir pinigai. Už pinigus galima pirkti virtualiam šuniukui žaislų, aksesuarų ir jį papuošti.

„Nintendogs" žaidimai išleisti keliomis skirtingomis versijomis, kuriose galima pasirinkti virtualų šuniuką iš skirtingų pradinių šunų veislių. Žaidžiant žaidimą „atrakinamos" naujos papildomos šunų veislės, nauji aksesuarai. Naudojantis Wi-Fi ryšiu dviejų „Nintendogs" žaidimų savininkai galėjo suvesti vienas kito virtualius šuniukus būdami netolimu atstumu vienas nuo kito, jei šuniukų veislės galimybė buvo prieinama abiejose žaidimo versijose.

Visos „Nintendogs" versijos buvo išplatintos bendru 23,96 mln. vienetų tiražu ir žaidimas buvo antras pagal populiarumą „Nintendo DS" konsolei. 2011 m. išleistas žaidimo tęsinys „Nintendogs + Cats" „Nintendo 3DS" konsolei, kuriame, be šunelių, galima rūpintis katėmis.

Išnašos
-------

1. ↑  nintendo.co.jp

Nuorodos
--------

* nintendo.com
* mobygames.com
| **Antanas Česnulis** |
| --- |
| Gimė | 1948 m. vasario 4 d. (75 metai)Lietuva Krokšlys, Varėnos rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Onutė |
| Vaikai | Andrius, Vytautas, Darius, Rūta |
|  |
| Veikla | tautodailininkas, politinis bei visuomenės veikėjas |

**Antanas Česnulis** (g. 1948 m. vasario 4 d. Krokšlyje, Varėnos rajonas) – tautodailininkas (medžio drožėjas), Druskininkų politinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1978 m. baigė Druskininkų vakarinę vidurinę mokyklą. Skulptūrų parko Naujasosdės kaime netoli Druskininkų įkūrėjas.

Nuo 2011 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys.

Iki 2016 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus, nuo 2016 m. nepartinio judėjimo „Už Druskininkus" narys.

Lietuvos tautodailininkų sąjungos narys, Meno kūrėjų sąjungos narys.

Įvertinimas
-----------

* 2014 m. Druskininkų garbės pilietis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  A. Česnulio skulptūrų parkas
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai
3. ↑  Druskininkų garbės piliečiai Archyvuota kopija 2019-02-01 iš Wayback Machine projekto.
| Niragongas |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Kongo Demokratinė Respublika Kongo DR |
|  |
| Aukštis | 3470 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | aktyvus |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | 2021 m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 1°31′0″ p. pl. 29°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿1.51667°š. pl. 29.25000°r. ilg.﻿ / 1.51667; 29.25000Koordinatės: 1°31′0″ p. pl. 29°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿1.51667°š. pl. 29.25000°r. ilg.﻿ / 1.51667; 29.25000 |

**Niragongas** (angl. *Mount Nyiragongo*) – aktyvus ugnikalnis Virungos kalnuose, Didžiojo Rifto slėnyje. Išsidėstęs Kongo DR teritorijoje, Ruandos pasienyje, 19 km į šiaurę nuo Gomos miesto ir Kivu ežero. Aukštis 3470 m. Kraterio gylis 250 m, plotis 2 km. Niragongas su kaimynine Niamuragira sudaro net 40 % visų Afrikos ugnikalnių išsiveržimų. Nuo 1883 m. Niragongas išsiveržė jau 15 kartų. Kadangi ugnikalnis yra ties konstruktyviąja plokščių sandūra, todėl jo išmetama lava yra itin skysta ir kelia didelį pavojų aplinkinėms gyvenvietėms. Ugnikalniui išsiveržus 2002 m. buvo evakuoti Gomos miesto gyventojai, o pats miestas smarkiai apgadintas. Žuvo 45 žmonės, 120 000 liko be pastogės.

Niragongo lavos ežeras

Nuorodos
--------

* Pasaulio ugnikalnių duomenų bazė
* Ugnikalnio išsiveržimai Archyvuota kopija 2006-07-19 iš Wayback Machine projekto.
* Išsiveržimų nuotraukos
* Ekspedicija į Niragongą

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Niragongas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Antanas Visockis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1941 m. liepos 18 d. (81 metai)Džiuikiuose, Šiaulių valsčius |
| Sutuoktinis (-ė) | Aldona Visockienė |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailininkas tapytojas, pedagogas |
| Organizacijos | Šiaulių universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus dailės institutas |

**Antanas Visockis** (g. 1941 m. liepos 18 d. Džiuikiuose, Šiaulių valsčius) – Lietuvos dailininkas tapytojas, pedagogas.

Biografija
----------

Mokėsi Šiaulių J. Janonio vidurinėje mokykloje, 1957–1962 m. – Kauno dailės mokykloje. 1968 m. baigė Vilniaus dailės institutą.

1968–1969 m. Šiaulių vaikų dailės mokyklos, nuo 1969 m. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) dėstytojas, 1981–1985 m. Menų fakulteto Tapybos katedros vedėjas, nuo 2004 m. profesorius.

Nuo 1974 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narys, 1984–1988 m. – Lietuvos dailininkų sąjungos Šiaulių skyriaus pirmininkas.

Kūryba
------

Pagrindinė kūrybos sritis – akvarelė. Tapo aliejumi, kuria filosofines-simbolines akvareles puantelistine technika. Teminis diapazonas – peizažai, natiurmortai, portretai, teminės kompozicijos. Nuo 1968 m. dalyvauja miesto, respublikos parodose ir Baltijos šalių akvarelės trienalėse. Daugelio parodų užsienyje dalyvis (Rusija, Lenkija, Prancūzija, Švedija, JAV, Belgija, Beninas ir kt.). Surengė per dešimt personalinių parodų, iš kurių dvi – Olandijoje. Yra sukūręs keramikos pano interjeruose (su žmona keramike A.Visockiene). 

Akvarelininkų kūrybinės grupės „Akva-12" narys.

Bibliografija
-------------

* Kompozicija, kaip mokymo ir kūrybos procesas, metodinės priemonė.

Įvertinimas
-----------

* 2004 m. tarptautinės akvarelės parodos diplomas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Antanas Visockis. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
| **Antanas Vytautas Saulaitis** |
| --- |
| Gimė | 1906 m. rugsėjo 13 d.Šiauliai |
| Mirė | 1989 m. birželio 11 d. (82 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Ona-Marija Lichtenšteinaitė |
| Vaikai | Antanas Saulaitis, Marija Edita Stankus-Saulaitis |
|  |
| Veikla | teisininkas, spaudos darbuotojas |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Antanas Ksaveras Saulaitis** (1906 m. rugsėjo 13 d. Šiauliuose – 1989 m. birželio 11 d.) – Lietuvos teisininkas, spaudos darbuotojas.

Biografija
----------

Baigęs Šiaulių gimnaziją, studijavo Vytauto Didžiojo universitete ir dirbo LR Vidaus reikalų ministerijoje. 1939–1941 m. Lietuvos Raudonojo kryžiaus reikalų vedėjas.

Nuo 1920 m. priklausė skautų organizacijai. 1924 m. Šiauliuose įkurtos „Gedimino" draugovės pirmasis draugininkas. 1924 m. kovo 15 d. įsteigtame Šiaulių rajono tunte ėjo tuntininko adjutanto pareigas. 1928–1930 m. Vyriausiojo skautų štabo adjutantas. Vienas svarbesnių tuo metu jo atliktų darbų buvo Motinos dienos šventės gegužės pirmą sekmadienį įvedimas. 1934 m. Anglijoje baigė Gilvelio vadų kursus. 1935–1940 m. ir 1945–1950 m. Lietuvos skautų sąjungos (LSS) tarybos narys.

Nuo 1947 m. balandžio 19 d. vadovavo brolių tuntui Augsburge, bendradarbiavo savaitraštyje „Žiburiai". 1949 m. gegužės mėn. iš Vokietijos išvyko į JAV. 1951–1955 m. vienas iš JAV lietuvių bendruomenės steigimo iniciatorių. 1963 m. išrinktas į LSS tarybą, 1966 m. perrinktas ir tų pačių metų gale išrinktas jos pirmininku 3 metų kadencijai. Po to toms pačioms pareigoms perrinktas 1970 ir 1972 m.

Nuo 1929 m. iki 1940 m. su pusantrų metų pertrauka redagavo žurnalą „Skautų aidas", 1932–1935 m. jo priedą „Skautų vadas", 1945–1950 m. „Lietuvos skautų sąjungos vadovybės biuletenį". 1939 m. ir 1940 m. paruošė skautų kalendorių „Budėk". 1938 m. išleido „Skiltininko vadovėlį". JAV 1977–1979 m. redagavo žurnalą „Mūsų Vytis", nuo 1965 m. žurnalą „Skautybė". 1964–1969 m. JAV lietuvių skautų žurnalo „Skautų aidas" redaktorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Antanas Saulaitis. Lietuvos skautija. Šiaulių tuntas[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 443 psl.