recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Normundas Valteris** (1972 m. gruodžio 17 d. – 1996 m. balandžio 17 d.) – Lietuvos kariuomenės karininkas, Vyresnysis leitenantas. Žuvo vykdydamas užduotį netoli Maglajaus miestelio šiaurinėje Bosnijoje (Bosnija ir Hercegovina).

Biografija
----------

1991 m. baigė Baisogalos (Radviliškio r.) vidurinę mokyklą. Tų pačių metų liepą, pradėjo tarnybą Krašto apsaugos Vilniaus motodesantiniame batalione. Tarnavo "Geležinio vilko" Vilniaus batalione. Nuo 1992 m. mokėsi Lietuvos karo akademijoje ir buvo vienas pirmųjų ją baigusių šalies karininkų. 1994 m. N. Valteriui buvo suteiktas leitenanto laipsnis.

1996 m. vasario 19 d. Lietuvos taikos palaikymo būrio LITPLA 4 Danijos bataliono sudėtyje išvyko į NATO vadovaujamą taikos įtvirtinimo misiją Bosnijoje ir Hercegovinoje.

N. Valteris žuvo 1996 m. balandžio 17 d. vykdydamas užduotį netoli Maglajaus miestelio šiaurinėje Bosnijoje. Visureigis, kuriuo važiavo keturi Lietuvos ir Danijos kariai, kalnų kelyje užvažiavo ant prieštankinės minos. Per sprogimą žuvo N.Valteris ir Danijos karys.

Po mirties N. Valteris už pasiaukojimą ir narsą vykdant NATO taikos įgyvendinimo misiją buvusioje Jugoslavijoje buvo apdovanotas Vyčio Kryžiaus 2-ojo laipsnio ordinu ir NATO medaliu už tarnybą.

1998 m. sausį Vilniuje Tarnybos draugų iniciatyva N. Valteriui atidengtas paminklinis akmuo Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos kieme. Viborge (Danijoje) pastatytame paminkle taip pat įrašyta Lietuvos karininko pavardė.

N. Valteris palaidotas Ginkūnų kapinėse Šiauliuose.

Apdovanojimai
-------------

N. Valteris po mirties buvo apdovanotas Vyčio Kryžiaus 2-ojo laipsnio ordinu už pasiaukojimą ir narsą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos kariai prisimena tarptautinėje misijoje žuvusį vyr. ltn. Normundą Valterį Archyvuota kopija 2014-04-18 iš Wayback Machine projekto.
**Miestą formuojanti įmonė** (rus. *градообразующее предприятие*) – pramonės įmonė, kurioje dirba žymi ar net didžioji miesto ar miesto tipo gyvenvietės dirbančiųjų dalis. Taip įmonė labai veikia gyventojų užimtumą, infrastruktūrą ir socialinę padėtį. Miestai su vieno profilio ekonomika, miestą formuojančios įmonės yra palyginti labai dažnos Rusijoje ir dar vadinami „monomiestais" (rus. *моногорода*).

Miestą formuojančios įmonės TSRS
--------------------------------

Tarybų Sąjungoje miestų ir miesto tipų gyvenviečių, orientuotų į vieną gamybą, dalis siekė 30-40%.

Miestą formuojančios įmonės Rusijos Federacijoje
------------------------------------------------

Miestą formuojančios įmonės apibrėžtis pateikta 2002 m. spalio 26 d. RF federaliniame įstatyme Nr. N 127-ФЗ „Apie bankrotą" (*О несостоятельности (банкротстве)*)

Šio įstatymo 169 straipsnyje rašoma:

> 
> Šiame federaliniame įstatyme miestą formuojančiomis organizacijomis pripažįstami juridiniai asmenys, kurių darbuotojai sudaro ne mažiau kaip 25% šio gyvenamojo punkto dirbančių gyventojų.
> 
> 
> 

RF subjektai savo įstatymuose šią sąvoką gali apibrėžti savaip.

Miestą formuojančios įmonės Baltarusijoje
-----------------------------------------

Baltarusijos įstatyme „Apie bankrotą" nurodyta, kad miestą formuojančiomis laikomos įmonės, kuriose dirba ne mažiau kaip 25% minimo gyvenamojo punkto dirbančių gyventojų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Современный экономический словарь
2. ↑  Ъ-Приложение Business Guide (41539) – Выставки и достижения
3. ↑  Федеральный закон от 26.10.2002 N 127-ФЗ (ред. от 27.12.2009) „О несостоятельности (банкротстве)". (принят ГД ФС РФ 27.09.2002)
4. ↑  Елена Ванкевич Градообразующие предприятия: напряжение на рынке труда не падает. Экономическая газета (Беларусь) (26.11.2004).
| **Laimutis Gudinavičius** |
| --- |
| Gimė | 1946 m. rugsėjo 6 d. (76 metai)Šiauliuose |
|  |
| Veikla | Lietuvos kino operatorius, režisierius |
|  |
| Alma mater | Šiaulių pedagoginis institutas |

**Laimutis Gudinavičius** (g. 1946 m. rugsėjo 6 d. Šiauliuose) – Lietuvos kino operatorius, režisierius, filmų ir televizijos laidų kūrėjas.

Biografija
----------

1968 m. baigė Šiaulių pedagoginį institutą. Dirbdamas Šiaulių televizorių gamykloje vadovavo gamyklos mėgėjų kino studijai. Jovaro pagrindinės mokyklos mokytojas. 1991-1992 m. vienas iš Šiaulių televizijos kūrėjų. Pasaulinės mėgėjiško kino draugijos UNICA narys.

Kūryba
------

Nuo 1978 m. pradėjo filmuoti, dalyvavo festivaliuose. Sukūrė apie 35 mėgėjiškus filmus, tarp kurių:

* Šiaulių kraštotyros draugijai – 70,
* Šiaulių Televizorių gamyklos kronikos (6 filmai),
* Čia Lietuva (2 dalys: Po žemaičių kraštą; Dubysa) ir kt.

Sukūrė 22 filmus ir televizijos laidas, turinčias istorinę-pažintinę reikšmę:

* Simonas Daukantas,
* Laurynas Ivinskis,
* Šatrijos Ragana,
* Žemaitijos knygnešiai ir kt.

1996-2000 m. sukūrė per 50 vaizdajuosčių apie Šiaulių krašto tautodailininkus ir šviesuolius.

Įvertinimas
-----------

* 1983 m. Suomijos ir TSRS mėgėjiško kino festivalio sidabro medalis.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Laimutis Gudinavičius. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
| **Alfredas Eras** |
| --- |
| Gimė | 1910 m. spalio 29 d.Londonas, Anglija |
| Mirė | 1989 m. birželio 27 d. (78 metai)Londonas, Anglija |
|  |
| Veikla | filosofas, publicistas |
| Sritis | analitinė filosofija |
| Organizacijos | Oksfordo universitetas, Londono universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | mokslų daktaras |
| Alma mater | Oksfordo universitetas |

**Alfredas Džulsas Eras** (*Alfred Jules Ayer*; g. 1910 m. spalio 29 d. – m. 1989 m. birželio 27 d.) – britų filosofas, loginio pozityvizmo atstovas.

Biografija
----------

Gimė 1910 m. spalio 29 d. žydų-olandų kilmės motinos ir šveicarų kalvinistų kilmės tėvo šeimoje. Mokėsi Itono koledže. 1932 m. baigė Oksfordo universitetą, 1933 m. studijavo Vienos universitete. 1933–1940 ir 1959–1978 m. dėstė Oksfordo, 1946–1959 m. – Londono universitete.

Buvo viešai pasisakantis ateistas ir tuo artimas B. Raselui. Glaudžiai susijęs su britų humanistiniu judėjimu ir 1965 m. tapo pirmuoju Humanistų asociacijos pirmininku (išbuvo iki 1970 m.).

Kelis kartus su paskaitomis lankėsi JAV.

1970 m. įšventintas į serus. Mirė 1989 m. liepos 27 d.

Filosofija
----------

A. Ero pažiūras stipriai veikė D. Hjumas ir Vienos ratelis. Buvo B. Raselo pasekėjas. Šiam skyrė dvi savo knygas: „Raselas ir Muras: Analitinis paveldas" (1971) ir „Raselas" (1972).

Žinomiausias knygoje „Kalba, tiesa ir logika" (1936 m.) pasiūlytu verifikacijos principu, pagal kurį sakinys teisingas tik tada, kai gali būti patikrintas empiriškai.

Pasak A. Ero, prasmingi tik analitiniai (matematikos) bei empiriškai patikrinami teiginiai. Moraliniai vertinimai išreiškia tik emocijas bei nuostatas ir neturi pažintinės reikšmės; metafizikos teiginiai yra beprasmiai.

Knygoje „Asmens koncepcija ir kitos esė" (1963) kritikavo Vitgenšteino kalbos teoriją.

Bibliografija
-------------

* Kalba, tiesa ir logika, 1936
* Empirinio pažinimo pagrindai, 1940
* Pažinimo problema, 1956
* Asmens koncepcija ir kitos esė, 1963
* Pragmatizmo ištakos, 1968
* Raselas ir Muras: Analitinis paveldas, 1971
* Raselas, 1972
* Tikimybė ir įrodymas, 1972
* Pagrindiniai filosofijos klausimai, 1973

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rogers, Ben (1999). *A.J. Ayer: A Life*. New York: Grove Press. ISBN 978-0-8021-3869-9.
2. 1 2  Evaldas Nekrašas. *Alfred Jules Ayer*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
| **Alfonsas Navickas** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. balandžio 4 d. (74 metai)Šiauliuose |
| Sutuoktinis (-ė) | Virginija |
| Vaikai | Aurelija, Vytenis |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1980 m. Lietuvos komunistų partija,
* 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partija
* 2018 m. Lietuvos socialdemokratų darbo partija

 |
|  |
| Alma mater | 1977 m. Vilniaus valstybinis pedagoginis institutas |

**Alfonsas Navickas** (g. 1949 m. balandžio 4 d. Šiauliuose) – Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1972–1977 m. Vilniaus valstybiniame pedagoginiame institute įgijo istorijos ir fizinės kultūros mokytojo specialybę.

1977–1980 m. Vilniaus politechnikumo dėstytojas. 1980–1984 m. Lietuvos komunistų partijos Vilniaus miesto Lenino rajono komiteto instruktorius. 1984–1990 m. Vilniaus 5-osios vakarinės vidurinės mokyklos direktorius. 1990–1992 m. savarankiškos LKP CK ir Lietuvos demokratinės darbo partijos tarybos reikalų valdytojas. 1992–1996 m. Seimo narys, išrinktas Mažeikių rinkimų apygardoje Nr. 38.

1996–1998 m. asociacijos „Integro" prezidentas. 1998–1999 m. UAB „RHEA" konsultantas. 1999–2003 m. AB „Panevėžio statybos trestas" konsultantas. 2003–2004 m. AB „Panevėžio keliai" direktoriaus konsultantas ekspertas. 2004–2009 m. UAB „Ekspotransa" konsultantas. 2009–2011 m. UAB „Litmilma" konsultantas. 2011–2013 m. UAB „Verkių ūkis" konsultantas. 2013–2014 m. AB „Geležinkelių apsaugos želdiniai" direktorius.

Nuo 2018 m. Lietuvos socialdemokratų darbo partijos Vilniaus skyriaus pirmininkas.

Žmona Virginija, vaikai Aurelija, Vytenis.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
**Alfonsas Vileita** (g. 1930 m. gegužės 15 d. Lazdinėliuose, Švenčionių rajonas) – teisininkas, teisėtyrininkas civilistas, autorių teisių specialistas, Vilniaus universiteto (VU) docentas, Lietuvos įstatymų komentarų bendraautoris.

Biografija
----------

1956 m. baigė Vilniaus valstybinis universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją. 1961 m. įstojo į aspirantūrą. 1967 m. birželio 22 d. apgynė disertaciją tema „Asmeniniai neturtiniai teisiniai santykiai pagal tarybinę civilinę teisę", teisės mokslų mokslų kandidatas (socialinių mokslų teisės krypties daktaras).

Iki 1969 m. Lietuvos mokslų akademijos Ekonomikos instituto mokslinis bendradarbis. Nuo 1969 m. VU Teisės fakulteto Civilinės teisės ir civilinio proceso katedros vyr. dėstytojas, docentas. Dėstė civilinę teisę (bendroji ir specialioji dalys). Seimo Valstybės ir teisės komiteto patarėjas, Lietuvos autorių teisių gynimo asociacijos agentūros juristas. Advokatas (nuo 1996 m.). 1996 m. Pretendentas į kandidatus į Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo teisėjus.

LR CK komentaro bendraautoris. Autorių teisių įstatymo komentaro autorius. Įvairių darbo grupių įstatymų (pvz. Autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymo pakeitimo ir papildymo įstatymo projektui parengti), kodeksų (Lietuvos Respublikos civilinio kodekso, Lietuvos Respublikos komercinio kodekso) projektams rengti narys.

Vedęs. Žmona pensininkė. Turi dukrą.

Bibliografija
-------------

* Lietuvos Respublikos autorių teisių ir gretutinių teisių įstatymo komentaras
* Lietuvos Respublikos civilinio kodekso komentaras (autorių kolektyvas)
* Alfonso Vileitos septyniasdešimtmečiui, medžiaga. – Vilnius: Justitia, 2001.- 183

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos mokslo potencialas Archyvuota kopija 2013-12-03 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Lietuvos Respublikos teisingumo ministro pranešimas
3. ↑  Pretendentai į kandidatus į Lietuvos Respublikos Konstitucinio Teismo teisėjus (1996 m.)
| **Laimutis Ločeris** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1929 m. balandžio 11 d.Biržai |
| Mirė | 2018 m. lapkričio 13 d. (89 metai)Vilnius |
| Tėvas | Petras Ločeris |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailininkas monumentalistas, grafikas. |

**Laimutis Ločeris** (1929 m. balandžio 11 d. Biržuose – 2018 m. lapkričio 13 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas monumentalistas, grafikas.

„Amžių Vilnius" (viešbutis „Neringa")

Biografija
----------

Tėvas Petras Ločeris, broliai Vytautas Ločeris, Algirdas Ločeris. 1952 m. baigė Lietuvos dailės institutą, 1958 m. – Leningrado dailės akademiją.

1987–1990 m. gyveno Kanadoje, dėstė privačiuose koledžuose. 1990–2006 m. dėstė piešimą Vilniaus dailės akademijoje, nuo 1996 m. docentas.

Nuo 1960 m. dalyvauja parodose. Sukūrė monumentalių dekoratyvinių kūrinių interjerams: „Amžių Vilnius" (viešbutis „Neringa", 1959 m.), „Taurų medžioklė" (kavinė „Tauras", 1961 m. abu Vilniuje), „Dainavos šalis" (kavinė „Dainava", Druskininkai, 1965 m.), dekoratyviniai vartai (pasaulinė paroda EXPO-70, Osaka, 1970 m.); medžio horeljefų: „Amžinas ąžuolas" (viešbutis „Draugystė", 1975 m.), „Kopų garsai" (viešbutis „Neringa", 1977 m. abu Vilniuje), „Gintaro krantas" (restoranas, Nida, 1987 m.).

Kūriniams naudojo metalą, betoną, medį, jie monumentalių, plokščių, dekoratyvių formų, būdinga dinamiškumas, veržlumas. Iliustravo P. Cvirkos knygą vaikams „Kvailutė ir laumė" (1954 m.), kūrė iliustracijas Kanados lietuvių savaitraščiui „Tėviškės žiburiai" (1987–2005 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis. *Laimutis Ločeris*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 555 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Alfonsas Paukštys** (1913 m. vasario 20 d. Varniuose – 1974 m. sausio 8 d. Čikagoje) – Lietuvos smuikininkas.

Biografija
----------

1944 m. baige Kauno konservatoriją. Nuo 1937 m. kaip smuikininkas dalyvavo Kauno radiofono orkestre, nuo 1940 m. Vilniaus filharmonijos orkestre. 1942 m. grįžo į Kauną, tuo pat metu dėstė muziką mokytojų seminarijoje.

Pasitraukęs į Vokietiją, 1944 m. grojo Berlyno radiofono pabaltiečių orkestre, nuo 1947 m. buvo muzikos mokytojas Kaselio lietuvių gimnazijoje. Frankfurte gilino žinias pas J. Peischer, 1946 m. pas Drezdeno filharmonijos koncertmeisterį R. Schroeder. Dalyvavo eilėje koncertų, talkino „Dainavos" ansamblio koncertuose.

1950 m. emigravo i JAV. Apsigyveno Čikagoje, kur suorganizavo lietuvių styginį kvartetą (kvartete dar griežė Petras Armonas, Povilas Matiukas, Vytautas Jančys). 1956 m. sezoną priimtas į Čikagos Lyric operos orkestrą.
Northrop Grumman E-8 Joint STARS 2015 m. kovo 3 d.
**Northrop Grumman E-8 Joint STARS** (dažnai **Boeing E-8C Joint Stars**) – JAV karinių oro pajėgų žvalgybinis lėktuvas, orlaivio Boeing 707-300 modifikacija. E-8C Joint STARS, (pilnas pav. *Joint Surveillance Target Attack Radar System*) – yra karinių operacijų valdymo, vadovavimo, kontrolės, stebėjimo ir žvalgybos platforma.

Pagrindinė misija – teikti sausumos ir oro pajėgų vadams antžeminio stebėjimo duomenis, kurie padeda vykdyti operacijas, parinkti taikinius, uždelsti, sutrikdyti ir sunaikinti priešo pajėgas.

Ryškiausias ir išskirtinis išorinis orlaivio elementas – 8 metrų ilgio radaras po priekine fiuzeliažo dalimi.

E-8C radaro ir kompiuterio posistemės gali rinkti ir perduoti išsamią karo lauko informaciją apie antžemines pajėgas. Ši informacija beveik realiuoju laiku perduodama į bendrąsias kariuomenės ir jūrų pėstininkų korpuso antžemines stotis ir kitus antžeminius valdymo, kontrolės, ryšių, kompiuterių ir žvalgybos mazgus.

Radaro apžvalgos laukas apima beveik 50 000 kvadratinių kilometrų ir gali aptikti taikinius, esančius už daugiau nei 250 kilometrų.

Variantai
---------

E-8A
Originali platformos konfigūracija.
TE-8A
Vienas orlaivis su pašalinta misijos įranga, naudojamas įgulos mokymams.
YE-8B
Vienas orlaivis, turėjęs būti JAV karinio jūrų laivyno lėktuvas E-6, bet perduotas JAV karinėms oro pajėgoms kaip bandomasis orlaivis, kol buvo nuspręsta JSTARS funkcijoms atlikti pritaikyti naudotus Boeing 707 (1 iš Boeing CC-137).
E-8C
Gamybinės Joint STARS" platformos konfigūracija, perdaryta iš naudotų Boeing 707 (1 iš CC-137).

Naudotojai
----------

* Jungtinės Amerikos Valstijos Jungtinių Valstijų karinės oro pajėgos

Charakteristikos
----------------

Specialistai lėktuvo viduje
* **Įgula:** 4 nariai (pilotas, antrasis pilotas, navigatorius, skrydžio inžinierius)

18 specialistų (įgulos dydis priklauso nuo misijos)
* **Ilgis:** 46,61 m
* **Sparnų mojis:** 44,42 m
* **Aukštis:** 12,95 m
* **Tuščioji masė:** 77 564 kg
* **Didžiausias kilimo svoris:** 152 407 kg
* **Varikliai:** 4 × Pratt & Whitney TF33-102C turboreaktyviniai varikliaipo (po 85 kN traukos jėgos kiekvienas)
* **Varikliai:** (atnaujintos versijos) 4 × Pratt & Whitney JT8D-219 turboreaktyviniai varikliai (po 94 kN traukos jėgos kiekvienas)

### Veikimas

* **Didžiausias greitis:** nuo 720 km/h iki 945 km/h (priklauso nuo variklio versijos)
* **Kreiserinis greitis:** nuo 723 km/h iki 945 km/h (priklauso nuo variklio versijos)
* **Skrydžio trukmė:** 9 val.
* **Didžiausias aukštis:** 13 000 m

Avionika
--------

* AN/APY-7 sintetinės apertūros radaras
* 12 vnt. ARC-225 UHF radijo stočių su HAVE QUICK
* 2 vnt. ARC-190 aukšto dažnio radijo stotys
* 4 vnt. VHF radijo stotys (2 x ARC-210, 1 x ARC-186, 1 x ARC-201D)
* 3 vnt. ARC-231 SATCOM radijo stotys

Šaltiniai
---------

1. ↑  Danguje virš Lietuvos – ypatingo NATO žvalgybinio lėktuvo vizitas: ratus suko ties Vilniumi
2. 1 2 3  E-8C Joint Stars. Af.mil.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Northrop Grumman E-8 Joint STARS** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Laimutis Alechnavičius** (g. 1966 m. Upninkuose, Jonavos rajonas) – teisininkas, Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (LVAT) teisėjas, buvęs tardytojas, prokuroras.

Tėvas Juozas Alechnavičius (g. 1938 m.), Jonavos rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Motina Laimutė Alechnavičienė (g. 1945 m.), Jonavos rajono politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1981 m. baigė Jonavos rajono Upninkų aštuonmetę mokyklą, 1984 m. – Jonavos 4-ąją vidurinę mokyklą. 1989 m. – studijas Vilniaus universiteto Teisės fakultete.

Nuo 1989 m. liepos iki 1990 m. birželio Vilniaus m. Tarybų r. prokuratūros stažuotojas, nuo 1990 m. birželio iki 1992 m. spalio mėn. Vilniaus miesto prokuratūros tardytojas, nuo 1992 m. spalio mėn. iki 1999 m. liepos LR generalinės prokuratūros Nusikaltimų tyrimo departamento tardytojas, Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos tyrimo skyriaus ypatingai svarbių bylų tardytojas, prokuroras, 1999 m. liepos iki 1999 m. rugpjūčio mėn. Vilniaus apygardos administracinio teismo (VAAT) teisėjas, 1999 m. rugpjūčio mėn. iki 2000 m. Teismų departamento prie Teisingumo ministerijos direktoriaus pavaduotojas, nuo 2000 m. iki 2007 m. gruodžio VAAT teisėjas.

Nuo 2007 m. gruodžio mėn. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėjas.

Nuo 2008 m. gruodžio mėn. Teisėjų etikos ir drausmės komisija, narys.

Moka rusų, vokiečių, anglų kalbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Laimutis Alechnavičius Archyvuota kopija 2010-06-22 iš Wayback Machine projekto. (NTA)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Entomologo A.Palionio Lietuvos drugių rinkinys T.Ivanausko zoologijos muziejaus ekspozicijų salėje
**Alfonsas Palionis** (1905 m. vasario 16 d. Vilniuje – 1957 m. gegužės 8 d.; palaidotas Naujamiesčio kapinėse) – Lietuvos zoologas, entomologas.

Biografija
----------

1925 m. baigė Panevėžio gimnaziją, 1931 m. – Vytauto Didžiojo universiteto Matematikos-gamtos fakultetą. Studijuodamas universitete, kartu dirbo Gamtos tyrimo stotyje, vėliau – universiteto Zoologijos kabinete.

1931 m. dalyvavo Tado Ivanausko organizuotoje mokslinėje ekspedicijoje į Braziliją, surinko didžiulę tropinių vabzdžių kolekciją (dabar eksponuojama T. Ivanausko zoologijos muziejuje).

1939 m. dėstė Vilniaus universiteto Matematikos – gamtos fakultete zoologiją. 1941 m. pradžioje buvo Gamtos fakulteto dėstytojas. 1944 m. pasitraukė iš Lietuvos, grįžo tik 1957 m.

1932 m. paskelbė leidinį „Indėlis Lietuvos drugių faunai pažinti". Jame aprašė 958 drugių rūšis.

A. Palionis – vienas pirmųjų profesionalių Lietuvos entomologų. 1921–1938 m. sudarė dar ir Lietuvos vabalų kartoteką, kurioje – 937 vabalų rūšys. A. Palionio surinkta entomologinė medžiaga – dešimtys tūkstančių vabzdžių – saugomi Kauno T. Ivanausko zoologijos muziejuje, Vilniaus universiteto Gamtos fakultete.

Jo vardu pavadinta viena mikrodrugių rūšis (gentis *Stigmella*).
**Northway** – privačių medicinos centrų tinklas, įkurtas Lietuvoje 2004 m. „Northway" grupei priklauso 17 įmonių, veikiančių medicinos, sveikatingumo, biotechnologinės farmacijos, investicinės veiklos srityse. Juose teikiamos įvairios medicinos, reabilitacijos ir sveikatingumo paslaugos. „Northway" grupės įmonės veikia Lietuvoje, Latvijoje, Jungtinėje Karalystėje bei Jungtinėse Amerikos Valstijose.

Medicinos centrus „Northway" įsteigė profesorius, habilituotas mokslų daktaras Vladas Algirdas Bumelis, prisidėjęs prie vaistų kūrimo technologijų, pagrįstų genų inžinerijos metodais.

Istorija
--------

2004 m. įkurta pirmoji „Northway" įmonė. Bėgant metams, įmonės plėtra vyko Lietuvoje ir užsienyje. 2012 m. balandį ėmė veikti „Northway" vaisingumo centras .

2012 m. „Northway" veikla išsiplėtė į Jungtinės Karalystės sveikatos priežiūros paslaugų rinką, įsigijus Londone esančią kliniką „Baltic Medical Centre".

2013 m. „Northway" medicinos centre atidarytas naujas estetinės chirurgijos centras, kuriame atliekamos plastinės ir rekonstrukcinės chirurgijos operacijos. 

2014 m. „Northway" grupei priklausė 11 medicinos, sveikatingumo, farmacijos ir kitose srityse veikiančių įmonių, iš kurių pagrindinės – „Northway" medicinos centrai, biotechnologinės farmacijos centras „Biotechpharma", „Biota".

2021 m. birželį viena „Northway" grupės įmonių įsigijo vaisingumo centrą Latvijoje SIA „Vasu".

Statistika
----------

2021 m. duomenimis, Medicinos, Biotechnologijų ir Investiciniame klasteriuose dirbo daugiau nei 600 darbuotojų; UAB „Northway medicinos centrai" pajamos per 2020 m. padidėjo nuo 9,7 iki 10,4 mln. Eur, grynasis pelnas išaugo nuo 2,5 iki 2,6 mln. Eur.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *„Northway" įsigijo vaisingumo centrą Latvijoje*. Vz.lt. Nuoroda tikrinta 2021-08-08.
2. ↑
3. ↑  Northway sveikatingumo ir reabilitacijos centras
4. ↑
5. ↑   Archyvuota kopija 2014-08-08 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑   Archyvuota kopija 2014-08-08 iš Wayback Machine projekto.
7. ↑   Archyvuota kopija 2014-08-08 iš Wayback Machine projekto.
8. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* www.knmc.lt
**Laimutė Elena Šlapelytė-Graužinienė** (1906 m. rugpjūčio 13 d. Vilniuje – 1988 m. birželio 23 d. Santa Monikoje, Kalifornija, JAV) – Vilniau krašto lietuvių visuomenės veikėja, labdarė.

Marija Šlapelienė su savo dukrelėmis Laimute (kairėje) ir Gražute (apie 1915 m.).

Biografija
----------

Tėvai – žinomi visuomenės veikėjai Jurgis Šlapelis ir Marija Šlapelienė. Kartu augo sesuo Gražutė (1909–2009) ir broliai Jurgis (1914–1915) ir Skaistutis (1919–1961). Laimutė nuo 1915 m. lankė mokyklą J. Basanavičiaus, M. Biržiškos ir P. Gaidelionio lietuvių gimnazijos kurso pamokos, vėliau pervadintą į Vilniaus Vytauto Didžiojo gimnaziją. 1924 m. Vilniaus Stepono Batoro universitete pradėjo studijuoti matematiką, vėliau baigė teisės studijas. Buvo viena iš Vilniaus lietuvių studentų sąjungos steigėjų, aktyviai dalyvavo šios organizacijos veikloje. Rašė straipsnelius į žurnalus „Jaunimo draugas" (Vilnius) ir „Motina ir vaikas" (Kaunas). Iš prancūzų kalbos išvertė Emmos F. Angell Drake knygą „Kas kiekvienai moteriai žinotina" (1933 m. išleido „Sakalo" leidykla).

1929 m. ištekėjo už Lietuvos respublikos diplomato Kazimiero Graužinio. Kai vyras buvo paskirtas į *chargé d‘affaires* pareigas prie Šventojo Sosto Romoje, į Italiją kartu iškeliavo ir Laimutė Graužinienė. 1939 m. šeima pervažiavo į Buenos Airės, kur sutuoktinis tapo Lietuvos nepaprastuoju pasiuntiniu ir įgaliotuoju ministru Pietų Amerikai. Po Antrojo pasaulinio karo Argentinai suspendavus diplomatinius santykius su Baltijos šalimis, 1947 m. Graužiniai kartu su Lietuvos ambasada persikėlė į Montevidėją (Urugvajus). Pietų Amerikoje L.Graužinienė organizavo labdarą, rinko paramą ir siuntė ją lietuvių pabėgėlių vaikams Vokietijoje. Ji augino dukras Mildą ir Laimutę, bendradarbiavo leidinyje „Laikas".

Mirus vyrui, ji 1967 m. persikėlė gyventi į JAV, arčiau sesers Gražutės Šlapelytės-Sirutienės. Nuo 1968 m. gyveno Santa Monikoje, kur ir mirė.

Šaltiniai
---------

* Minime Laimutės Šlapelytės 110-ąją gimimo sukaktį // www.slapeliumuziejus.lt
* Dr. Aldona Kačerauskienė. *Lietuvių diplomato žmonos misija* // XXI amžius, 2006 rugsėjo 6 d. Nr.66 (1466)
**Vladas Čaikauskas** (1911 m. sausio 1 d. Pakalninkai, Onuškio valsčius – 1995 m. rugpjūčio 30 d. Kaunas) – Lietuvos agronomas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1940 m. baigė žemės ūkio akademiją. 1967 m. žemės ūkio mokslų daktaras.

1942–1951 m. dirbo Dotnuvos, 1951–1958 m. – Joniškėlio bandymų stotyje. 1959–1960 m. Žemdirbystės instituto Joniškėlio filialo direktorius, 1960–1967 m. direktoriaus pavaduotojas. 1968–1992 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas, nuo 1971 m. profesorius. Dviejų išradimų (1984 m. ir 1989 m.) autorius. Įdiegė naują cukrinių runkelių auginimo technologiją.

Palaidotas Kauno rajono Tabariškių kapinėse.

Bibliografija
-------------

* Cukrinių runkelių auginimas, 1960 m.
* Cukriniai runkeliai, monografija, 1968 m.
* Augalininkystė, vadovėlis, su kitais, 1985 m. 2 leid. 1995 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vladas Čaikauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 257 psl.
|  |
| --- |
| **ASK Rīga** |
|  |
| **Įkurtas** | 2006 |
| **Arena** | Arēna Rīga |
| **Komandos spalvos** | Mėlyna ir geltona |
| **Latvijos čempionai** | 1 |
| **Oficialus puslapis** | www.askriga.lv Archyvuota kopija 2008-09-30 iš Wayback Machine projekto. |

**Rygos ASK** – buvęs Latvijos krepšinio klubas iš Rygos, įkurtas 2006 m. Komanda yra „BK Rīga" įpėdinė. Klubas pavadintas legendinės Sovietų laikų krepšinio komandos ASK garbei (*ASK – Armijos Sporto klubas*). Ši ekipa nuo 1958 iki 1960 m. tris kartus iš eilės tapo Europos Čempionų taurės laimėtoja. Rygos ASK dalyvavo LBL, BBL ir ULEB taurės varžybose. Klubas bankrutavo ir savo veiklą baigė po 2008/2009 sezono.

Iškovotos vietos LBL čempionate
-------------------------------

* 2005 – 6
* 2006 – 3
* 2007 – 1
* 2008 – 2
* 2009 – 3

Iškovotos vietos BBL čempionate
-------------------------------

* 2005 – 19
* 2007 – 5
* 2008 – 3
* 2009 – 4

Buvę žaidėjai
-------------

* Janis Krūminis (Jānis Krūmiņš) (1954–1964)
* Martynas Andriukaitis (1981–2014)
Budelio kalavijas (Vokietija, XVII a.)
**Budelio kalavijas** – tam tikros konstrukcijos kalavijas, priklausęs miestams, turėjusiems teisę vykdyti teisingumą, kuriuo būdavo vykdomos mirties bausmės nukertant galvą kalaviju. Seniausi tokie kalavijai žinomi nuo XIII a. jų geležčių forma nekito iki XVIII a. Šiuos kalavijus naudodavo treniruoti budeliai.

Budelio kalavijo geležtė labai plati, vienodo pločio per visą ilgį, jos šonai iškili, be briaunų. Neturi smaigalio, baigiasi pusapvaliu galu. Prie galo gana dažnai būdavo skylė, kurią naudodavo kalavijui ant sienos pakabinti. Geležtė dažnai būdavo padaryta iš itin aukštos kokybės plieno, aštriais ašmenimis. Tipiško europinio budelio kalavijo geležtė būdavo 1 m ilgio, 5 cm pločio.

Kai kurie autoriai praneša, kad kai kurių budelio kalavijų geležtės viduje turėdavo išilgai einančią tuštumą, dalinai pripiltą gyvsidabrio. Kertant gyvsidabris pertekėdavo link kalavijo galo, pasislinkdavo kalavijo masės centras, ir kirčio galia padidėdavo.

Daugelio budelio kalavijų geležtės turėjo įrašus ir simbolius, rodžiusius tokių kalavijų baudžiamąją paskirtį. Ant geležčių būdavo vaizduojamos kartuvės, ešafotai, ketvirčiavimo ratas, nukryžiavimo scenos, įvairūs šventieji, Temidė su svarstyklėmis, miesto herbas. Įrašuose būdavo tinkamos citatos iš Biblijos, posmai su morale.

Kalavijo rankena paprastai būdavo dvirankė, ankstyvųjų pavyzdžių – kartais su skambalėliais. Kai kurie budelių kalavijai turėjo makštis. Tokiose makštyse galėdavo būti papildomi skyriai peiliams, kuriais vykdydavo ypatingas mirties bausmes.

Nuorodos
--------

* Castle of the Counts – Swords Archyvuota kopija 2008-03-16 iš Wayback Machine projekto.
* The Chopping Block
Vladimiras Bartolas**Vladimiras Bartolas** (slovėn. **Vladimir Bartol**, 1903 m. vasario 24 d. Trieste – 1967 m. rugsėjo 12 Liubliana Slovėnija) – slovėnų rašytojas, labiausiai žinomas dėl romano „Alamutas", kuris buvo išleistas 1938 metais. Romanas išverstas į daugelį užsienio kalbų ir skaitomas visame pasaulyje.

Biografija
----------

Gimė gerbiamo darbinko Gregoro Bartolo ir Maricos Bartol – Nadlišek šeimoje, kurioje jau buvo trečiasis vaikas. Būsimojo rašytojo motina dirbo mokytoja, tačiau kartu buvo ir rašytoja. Tėvai jam suteikė išskirtinai puikų išsilavinimą, motina jį suspažindino su tapyba, o tėvas jį mokė biologijos. Bartolas autobiografijoje save apibūdino kaip labai jautrų vaiką, apdovanotą lakia fantazija ir dėl to išsiskiriantį iš kitų vaikų. Jį jaudino ir žavėjo daugelis dalykų, bet labiausiai mėgo filosofiją, psichologiją, meną ir be abejo literatūrą bei teatrą. Taip pat kaip mokslininkas domėjosi drugeliais.
Mokyklą lankė Trieste, o ją baigė Liublianoje. Po vidurinės baigimo įstojo į biologijos ir filosofijos studijas. Ypatingai jį žavėjo Zigmundo Freudo darbai. Studijas baigė 1925 metais ir vėliau 1926 ‒ 1927 metais studijavo garsiajame Sorbonos uiversitete Paryžiuje. 1928 metais atliko karo prievolę Petrovaradine Serbijoje. Nuo 1933 iki 1934 metų gyveno Beograde, kur dirbo laikraščio redaktoriumi. Vėliau sugrįžo į Liublianą ir čia iki 1941 metų gyveno kaip laisvas menininkas. Po Antrojo pasaulinio karo dirbo SNG sekretoriumi Liublianoje, po to sugrįžo į Triestą, kur dirbo kultūros darbuotoju. 1956 metais vėl sugrįžo į Liublianą ir prisidėjo prie organizacijos SAZU veiklos. Šioje organizacijoje dirbo ik savo mirties 1967 metų rugsėjo 12 dienos.

Kūryba
------

Jo darbuose jaučiama Frydricho Nyčės, ekspresionizmo ir psichoanalizės įtaka. Dėl to jo literatūrinėje veikloje išskiriame kūrinius, kuriems būdingos psichologinės ir filosofinės idėjos, dažnai išreiškiamos galingumo siekiu, priešprieša tarp tiesos ir apgaulės. Jis savo kūriniuose kalba apie manipuliacią žmonėmis, kosmopolitinių ir intelektualinių principų suvokimo būtinybę. Jo skelbiamos idėjos ir temos nesusilaukė labai didelio populiarumo ir atgarsio dėl to, jog rašė socialinio realizmo laikotarpiu. Jis tapo vertinamas tik XX amžiaus 8 dešimtmetyje. Paskutiniu metu Bartolas yra labai vertinamas dėl romano „Alamutas". Jame aprašoma situacija labai artima susidariusiai dabartinei situacijai Artimuosiuose Rytuose.

Bibliografija
-------------

* Lopez (1932, drama)
* Al Araf (1935, Založba Sanje, zbirka kratkih novel)
* Alamut (1938, Založba Sanje, roman)
* Empedokles (1945)
* Tržaške humoreske (1957, zbirka kratkih novel)
* Čudež na vasi (1984, roman)
* Don Lorenzo (1985, novela)
* Med idilo in grozo (1988, zbirka novel)
* Zakrinkani trubadur (1993, izbor esejev)
* Mladost pri Svetem Ivanu (2001, avtobiografija)

Nuorodos
--------

* Romano Alamut aptarimas anglų kalba Archyvuota kopija 2009-08-26 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vladimir Bartol** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Rygos arkivyskupija** (lot. *Archiepiscopatus Rigensis*, latv. *Rīgas arhibīskapija*) – bažnytinė valstybė, gyvavusi 1186–1561 m. dabartinėje Latvijoje. 1435–1561 m. buvo Livonijos konfederacijos dalis. Iki 1198 m. vadinta **Livonijos vyskupija**, iki 1255 m. – **Rygos vyskupija**.

Istorija
--------

Livonijos vyskupija įkurta 1186 m. pradedant Kryžiaus žygius į Pabaltijį ir nukariavus pirmąsias lyvių žemes. Tada buvo skirtas pirmasis vyskupas, Meinardas, kuris rezidavo Ikškilėje. Pačioje XII a. pabaigoje įkūrus Rygą, vyskupo rezidencija perkelta ten, o 1255 m. vyskupijos rangas paaukštintas iki arkivyskupijos.

Rygos arkivyskupija buvo laikoma svarbiausia Marijos žemės valda, o arkivyskupas – aukščiausiuoju visos konfederacijos valdovu. Nepaisant to, jis turėjo nuolat konkuruoti su kitomis Livonijos vyskupijomis, ir ypač – su Livonijos ordinu. Svarbiausi karai vyko 1394–1423, 1479–1492 m. 1435 m. vyskupija įsijungė į Livonijos konfederaciją.

1556 m. Ordinas nukariavo visas arkivyskupijos žemes, tačiau arkivyskupo pozicija išlaikyta. 1561 m. reformacijos įtakoje vyskupijos gyventojai perėjo į liuteronybę, ir vyskupija panaikinta. Jos teritorijas perėmė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė, ir iš jų suformuota sekuliari Livonijos kunigaikštystė.

Arkivyskupai
------------

### Livonijos vyskupai

* 1186–1196 – Meinhard
* 1196–1198 – Berthold

### Rygos vyskupai

* 1199–1229 – Albert von Buxhövden
* 1229–1253 – Mikolaj von Nauen

### Arkivyskupai

* 1253–1273 – Albert Suerbeer
* 1273–1284 – Jan von Lune
* 1285–1294 – Jan von Vechten
* 1294–1300 – Jan von Schwerin
* 1300–1302 – Isarnus Takkon
* 1304–1341 – Fryderyk von Pernstein
* 1341–1347 – Engelbert von Dolen
* 1348–1369 – Bromhold von Vyffhusen
* 1370–1374 – Zygfryd Blomberg
* 1374–1393 – Jan von Sinten
* 1393–1418 – Jan von Wallenrodt
* 1418–1424 – Jan Ambundi
* 1424–1448 – Henning Scharpenberg
* 1448–1479 – Sylwester Stodewescher
* 1479–1484 – *vakavo*
* 1484–1509 – Michal Hildebrand
* 1509–1524 – Jasper Linde
* 1524–1527 – Jan Blankenfeld
* 1528–1539 – Tomas Schoning
* 1539–1563 – Wilhelm Hohenzollern
**Laimutis Pinkevičius** (g. 1960 m. rugpjūčio 1 d. Alytuje) – Lietuvos vadybininkas, verslininkas.

Biografija
----------

1978 m. baigė Alytaus 5-ąją vidurinę mokyklą. 1979–1984 m. studijavo Vilniaus inžineriniame statybos institute. 1984–1988 m. tresto „Vilniaus statyba" 17-osios SMV meistras, darbų vykdytojas, vyr. darbų vykdytojas. 1988–1990 m. eksperimentinio projektavimo ir statybos susivienijimo „Monolitas" vyr. inžinierius, monolitinės statybos ūkiskaitinio baro viršininko pavaduotojas.

1990–1991 m. firmos „Ranga" direktorius. 1991–2003 m. UAB „Ranga IV" gen. direktorius, nuo 2003 m. UAB „Ranga IV" prezidentas ir UAB „Ranga IV investicijos" gen. direktorius. Nuo 2005 m. UAB „Ranga Group" direktorius, nuo 2006 m. prezidentas.

Išsiskyręs, buvusi žmona Asta Valentaitė-Pinkevičienė. Vaikai: sūnus Darius, dukra Ieva Antanina.

2003 m. prezidentas Valdas Adamkus apdovanojo ordinu „Už nuopelnus Lietuvai".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Lietuvos Respublikos Prezidento dekretas Nr. 2042, 2003-02-03
| **Pranas Gailius** |
| --- |
| Gimė | 1928 m. sausio 22 d. (95 metai)Mažeikiuose Lietuva Lietuva |
| Mirė | 2015 m. gruodžio 12 d. (87 metai)Paryžiuje Prancūzija Prancūzija |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Prancūzijos tapytojas, grafikas. |

**Pranas Gailius** (g. 1928 m. sausio 22 d. Mažeikiuose – m. 2015 m. gruodžio 12 d. Paryžiuje) – Lietuvos ir Prancūzijos tapytojas, grafikas.

Biografija
----------

Mokėsi Mažeikių gimnazijoje. Per Antrąjį pasaulinį karą pasitraukė į Vakarų Europą. 1945 m. apsigyveno Strasbūre, piešimo mokėsi Taikomosios dailės mokykloje. 1950 m. studijavo F. Léger meno akademijoje, nuo 1953 m. – Aukštojoje nacionalinėje dailės mokykloje Paryžiuje.

Kūryba
------

Ankstyvojoje tapyboje yra tašizmo bruožų, siekta abstrakčios formos plastinio raiškumo (ciklas „Intra muros" 1965 m.), vėliau išryškėjo japonų kaligrafijos įtaka, minimalistinė raiška („Šešėliuotos aukštumos" 1985 m.). Grafikos kūriniai pasižymi kontūro ekspresija, jie aiškių siluetų, dinamiškų linijų, derintas ornamentinis linijinis piešinys, gamtos elementų vaizdai, šriftas, taikyta reljefinė spauda.

Žymesni kūriniai: „Puikusis pavasaris", „Tarantulas", ciklai „Metamorfozės" (1963 m.), „Incablock", „Kammerblock" (abu aštuntame dešimtmetyje). Sukūrė unikalių dailininko knygų. Nuliejo akvarelių („Geltona figūra", „Ritmas geltoname fone", abi septintasis dešimtmetis), sukūrė taupia, spontaniška raiška išsiskiriančių piešinių („Autoportretas *en arlequin*" 1950 m.). Kūryba turi abstrakčiojo ekspresionizmo bruožų, vyrauja poetinė nuotaika, yra šiek tiek tautodailės įtakos („Sielrankšluosčiai" 1987 m.). Surengė parodą 2005 m. Vilniuje.

Bibliografija
-------------

* Lietuviškoji siuita (*La Suite Lituanienne*) 1967-1968 m.
* Jūra (*La Mer*) 1970 m.
* Saulė (*Le Soleil*) 1977 m.
* Antroji lietuviškoji siuita (*Deuxième Suite Lituanienne*) 1983-1986 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Regina Urbonienė. *Pranas Gailius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 329 psl.
*Kitos reikšmės – Dysna (reikšmės).*

| Dysna |
| --- |
| Dysna Baltarusijoje, prie Dysnos miesto Dysna Baltarusijoje, prie Dysnos miesto |
| **Ilgis** | 176 km |
| **Baseino plotas** | 8193 km² |
| **Vidutinis debitas** | 3,59 m³/s |
| **Ištakos** | Parsvėtas |
| **Žiotys** | Dauguva |
| **Šalys** | Lietuva, Baltarusija |
|  |
|  **Vikiteka** | Dysna |

**Dysna** (blrs. *Дзісна*, rus. *Дисна*) – upė Lietuvoje ir Baltarusijoje; Dauguvos kairysis intakas. Ilgis 176 km (Lietuvoje 77 km). Baseino plotas 8193 km² (Lietuvoje 726 km²).

Dysna Ignalinos rajone
Išteka iš Parsvėto ežero prie Dūkšto, Ignalinos rajono savivaldybės teritorija teka į pietryčius (per Dysnų, Dysnykščio ežerus). Nuo Kačergiškės pasuka į rytus ir 30 km teka Lietuvos–Baltarusijos valstybine siena, nuo santakos su Birvėta teka Dysnos lyguma. Toliau teka Baltarusijos Vitebsko sr. teritorija. Įteka į Vakarinę Dviną (Dauguvą) 423 km nuo jos žiočių, ties Dysnos miestu.

Didžiausi intakai: Birvėta, Mūnelis, Šeškinė, Raukėta, Marūga, Drūkša, Janka (kairieji), Šaminė, Ringė, Gulbija, Berezba, Mniuta, Auta (dešinieji).

Aukštupio vagos plotis 10–15 m, vidurupio 20–35 m, žemupio 70–90 m. Daug seklumų, gylis l, 5–2 m. Daug seklumų. Nuolydis iki Dysnų ežero 117 cm/km. Srovės greitis 0,2-0,4 m/s, didžiausias 1,4 m/s. Vandens lygio svyravimas per metus 3–8 m. Vidutinis debitas žiotyse 46,8 m³/s. Per pavasario potvynius plačiai išsilieja, tuo laikotarpiu nuteka apie 48 % metinio upės nuotėkio. Dalis upės slėnio limnoglacialinėje lygumoje – Dysnos hidrografinis draustinis.

Ties Padysniu (Padysnio hidroelektrinės tvenkinys) ir ties Janioniais (114 ha tvenkinys) patvenkta. Šarkauščinoje ir Pazikuose yra vandens matavimo postai.

Upėvardis neaiškios kilmės. Spėjama, kad galbūt kilęs iš *disti (dysta, dido)* („didėti, augti").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dysna*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 13 psl.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 87
**Vladimir Stimać**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1987 m. rugpjūčio 27 d. |
| Gimimo vieta | Belgradas, Serbija |
| Ūgis | 2,11 m |
| Svoris | 125 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Malagos "Unicaja" |
| **Pozicija** | centro puolėjas |
| Profesionalūs klubai |
| 2002-20052005-20062006-2007-012007-012007-02-20082008-2010201020112011-20122012-20132013- | Belgrado "Beovuk" jaunimo komandaKauno "Žalgiris-A. Sabonio mokykla"Kauno "Žalgiris"Kauno "Žalgiris-A. Sabonio mokykla"Valmieros „Lačplėša alus"Belgrado "Crvena Zvezda"Ventspilio "Ventspils"Nymburko "ČEZ"Edirnės "Olin Genclik Spor"Bandirmos "Banvit"Malagos "Unicaja" | 420,215,515,06,214,8 |
|  |

**Vladimiras Štimacas** (g. 1987 m. rugpjūčio 27 d. Belgrade) – Serbijos krepšininkas.

Karjera
-------

V. Štimacas trejus metus rungtyniavo gimtojo Belgrado komandos „Beovuk" jaunimo komandoje, tačiau 2005 m. atvyko į Kauno „Žalgirio" dublerių komandą, kurioje sąlygos tobulėti buvo geresnės nei Serbijoje. V. Štimacas iškart tapo komandos lyderiu ir po sezono buvo pakviestas į pagrindinę Kauno komandos sudėtį.

2006–2007 m. sezoną serbas pradėjo „Žalgirio" pagrindinėje komandoje, tačiau jo rezultatai nebuvo įspūdingi, per 15 min krepšininkas pelnydavo po 4 taškus. 2007 m. sausio 26 d. „Žalgirio" vadovai nusprendė grąžinti krepšininką į antrąją komandą.

Tačiau praėjus vos keletui savaičių po to, kai V. Štimacas grįžo į NKL jį 2007 m. vasario 12 d. buvo nuspręsta paskolinti Valmieros „Lačplėša alus" komandai iš Latvijos, kurios vyr. treneriu dirba buvęs Kauno komandos treneris Ainars Bagatskis.

Atvykęs į šią Latvijos komanda krepšininkas iškart tapo jos lyderiu. Serbas tapo pirmuoju krepšininku, kuris BBL mėnesio žaidėju buvo išrinktas du kartus iš eilės (vasarį ir kovą) ir antruoju, kuris apskritai buvo išrinktas geriausiu dvejus mėnesius.

2010 m. rugsėjo 3 d. pasirašė vienerių metų sutartį su Ventspilio "Ventspils" klubu,[1] tačiau 2010 m. lapkričio 15 d. sutartis buvo nutraukta.[2] 2010 m. lapkričio 19 d. V. Štimac sudarė sutartį su Čekijos Nymburko "ČEZ" klubu.[3] 2011 m. liepos 20 d. persikėlė į Turkiją ir pasirašė vienerių metų sutartį su Edirnės "Olin Genclik Spor" klubu.[4] 2012 m. liepos viduryje pasirašė vienerių metų sutartį su Bandirmos "Banvit" klubu.[5]

Pasiekimai
----------

* 2007 m. Europos jaunimo čempionas
* 2007-2008 m. SEB BBL reguliariojo sezono naudingiausias žaidėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Denominatyvas**, arba **denominatyvinis veiksmažodis** – tai toks veiksmažodis, kuris turi ne veiksmažodžio šaknį, bet sudarytas iš vardažodžio (dažniausiai – daiktavardžio, rečiau – būdvardžio, kartais – skaitvardžio ar įvardžio), priešingai nei dauguma veiksmažodžių, kurie patys duoda šaknis vardažodžiams. Denominatyvo šaknis paprastai sutampa su vardažodžio šaknimi. Kaip denominatyvai sudaromi dažniausiai tokie veiksmažodžiai, kurių būtinybė išaugo atsiradus tam tikroms naujoms kultūrinėms ar dvasinėms realijoms, todėl denominatyvų šaknys dažnai būna kilę iš įvairių objektų, mokslinių konceptų pavadinimų.

Pavyzdžiai:

* lietuvių k.: *spalvinti* (nuo *spalva*), *gražinti* (nuo *grožis*), *dainuoti* (nuo *daina*), *lieknėti* (nuo *lieknas*), *mokslinti(s)* (nuo *mokslas*), *savintis* (nuo *savas*). *dvejintis* (nuo *dveji*);
* anglų k.: *to school* (nuo *school* [mokyti/mokykla]), *to symbolize* (nuo *symbol* [simbolizuoti/simbolis]);
* lotynų k.: *mollire* (nuo *mollis* [minkštinti/minkštas]), *servire* (nuo *servus* [tarnauti/tarnas]);
* sanskritas: *varṇayati* (nuo *varṇa* [spalvinti/spalva]), *mantrayate* (nuo *mantra* [tartis/ištara]).
Koordinatės: 55°59′43″š. pl. 21°40′52″r. ilg.﻿ / ﻿55.9952°š. pl. 21.6810°r. ilg.﻿ / 55.9952; 21.6810


|  |
| --- |
| **Šateikių pagrindinė mokykla** |
| Šateikių pagrindinė mokykla herbas |
|  |
| **Adresas** | Žemaitės g. 14, Šateikiai |
| **Direktorius(-ė)** | L.e.p Dalia Dobravalskienė |
| **Mokinių skaičius** | 165 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 25 |

**Plungės rajono Šateikių pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šateikiuose (Plungės raj.), vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 191131213. Steigėjas Plungės rajono savivaldybės taryba. Nuo 2021 m. Liepijų mokyklos skyrius.

Istorija
--------

1919 m. Šleinius pastatė pirmąją vieno komplekto Šateikių pradžios mokyklą. 1934 m. atidaryta nauja keturių skyrių mokykla (dabartinis Šateikių kultūros centras). 1946 m. mokykla reorganizuojama į septynmetę mokyklą. 1955 m. rudenį mokykla tapo vidurine, 1959 m. mokyklą baigė pirmoji abiturientų laida. 1963 m. pastatytas priestatas, kuriame dabar mokosi pradinių klasių mokiniai, yra anglų k. lietuvių k. ir rusų k. kabinetai. 1983 m. pastatytas priestatas, kuriame yra ne tik mokymosi kabinetai, bet ir sporto salė, valgykla, dirbtuvės, administracijos kabinetai. 2001 m. vidurinė mokykla po mokyklų tinklo pertvarkos tapo pagrindine (10 klasių). 2021 m. rugsėjo 1 d. tapo Liepijų mokyklos skyriumi.

Direktoriai
-----------

Vidurinės mokyklos direktoriai nuo 1956 m.:

* 1956 - 1957 m. – Leonas Trakumas.
* 1957 - 1968 m. – Robertas Rapalis.
* 1968 - 1977 m. - Danutė Ardavičienė.
* 1977 - 1978 m. - Alfonsas Ivanauskas
* 1978 - 1979 m. - Janina Matulevičienė.
* 1979 - 1987 m. - Zita Vaičiulienė.
* 1987 - 1989 m. – Petras Girkontas.
* 1989 - 2013 m. - Arūnas Vainiušis.
* 2013 – 2016 m. - Lep. Dalicija Kubilienė.
* 2016 - 2018 m. - Paulius Zakalskis.
* 2018 - 2020 m. - Lep. Asta Plataunienė
* 2020–2021 m. - Lep. Dalia Dobravalskienė
* 2021- m. - Erika Laurinaitienė

Nuorodos
--------

1. ↑  Mokyklos istorija. Lm.lt (tikrinta 2022-04-24).
2. ↑  Gintarė Karmonienė. Šateikių ir Platelių mokykloms – Liepijų miško vardas. 2021-03-27, Zemaiciolaikrastis.lt (tikrinta 2022-04-24).

* Mokyklos svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Vladikaukazasrus. *Владикавказ* oset. *Дзæуджыхъæу* |
| --- |
|        |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

VladikaukazasVladikaukazas

43°05′00″ š. pl. 44°39′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.08333°š. pl. 44.65000°r. ilg.﻿ / 43.08333; 44.65000﻿ (Vladikaukazas)Koordinatės: 43°05′00″ š. pl. 44°39′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.08333°š. pl. 44.65000°r. ilg.﻿ / 43.08333; 44.65000﻿ (Vladikaukazas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Šiaurės Osetija Šiaurės Osetija |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 317 400  |
| **Altitudė** | 700 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Vladikaukazas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Vladikaukãzas (buv. Dzaudžikáu, Ordžonikìdzė) |

**Vladikaukazas** – miestas Rusijoje, šiaurės Kaukaze, abipus Tereko upės, Osetijos lygumoje, 1923 km į pietus nuo Maskvos; Alanijos respublikos sostinė. Oro uostas, geležinkelio stotis. Mašinų, elektrotechnikos, metalurgijos, chemijos, naftos, stiklo, porceliano, lengvoji, baldų, maisto pramonė.

Šiaurės Osetijos valstybinis universitetas, žemės ūkio ir technologijos universitetai, medicinos akademija, vadybos institutas. Dailės, literatūros, kraštotyros muziejai, dramos, muzikos, lėlių teatrai. Stovi sunitų mečetė (nuo 1908 m.). Mieste yra klimatinio kurorto zona, kurioje yra sanatorija, turizmo bazės, keltuvas.

Istorija
--------

Teatras apie 1900 metus
Įkurtas 1784 m. kaip rusų tvirtovė prie ***Dzaudžikau*** kaimo. 1860 m. gavo miesto teises. Sparčiai ėmė plėstis nutiesus geležinkelį į Rostovą prie Dono.

1931–1944 ir 1954–1990 m. vadinosi ***Ordžonikidzė***, 1944–1954 m. ***Dzaudžikau***.

Sportas
-------

* FK Alaniâ Vladikavkaz (futbolas)
| **Arvydas Klovas** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. sausio 10 d. (71 metai)Saugos, Šilutės rajonas |
|  |
| Veikla | zooinžinierius, tautodailininkas, medžio drožėjas |
|  |
| Alma mater | 1978 m. Lietuvos veterinarijos akademija |

**Arvydas Klovas** (1952 m. sausio 10 d. Saugose, Šilutės raj.) – Lietuvos zooinžinierius, tautodailininkas, medžio drožėjas.

Biografija
----------

Užaugo Rusnėje. Mokėsi Šilutės I-oje vidurinėje mokykloje, aktyviai sportavo, 1969 m. laimėjo Lietuvos jaunių bokso pirmenybių bronzos medalį.

1971–1973 m. Estijoje tarnavo sovietų armijoje. 1978 m. baigė Lietuvos veterinarijos akademiją, įgijo zooinžinieriaus specialybę.

1982 m. apsigyveno Kartenoje. Iš pradžių dirbo Žemaitės kolūkyje, o vėliau sukūrė savo verslą: gamina namų, lauko ir sodo baldus, kuria medžio skulptūras ir tautodailės kompozicijas.

Pirmąją skulptūrą „Muzikantas" išdrožė 1998 m. pasiskolinęs kaltus iš uošvio, tautodailininko Petro Vaičaičio. Vėliau miestelį papuošė jo sukurtas linksmas trigalvis slibinas, senovės daktaras, suoleliai su pelėdžiukais, Kartenos 750-mečiui skirti stogastulpiai. Savo kieme pasistatė neregėtą malkinę su sienose išskaptuota miestelio istorija, vaikaičiams įrengė žaismingus atrakcionus ir sūpynes.

Salantų regioniniame parke ir Kartenos seniūnijoje prie kultūros ir gamtos paveldo objektų, lankytinų vietų stovi jo sukurtos meniškos rodyklės ir anotaciniai ženklai. Informacinius stendus ir kitus mažosios architektūros statinius jis įrengė ir kituose Lietuvos regioniniuose parkuose (Tytuvėnuose, Labanoro girioje).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ivona Žemaitytė. Kartena - devyndarbiai septyneto piliakalnių pilėnai // Vakarų ekspresas, 2008 m. spalio 22 d.