recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***Karo šunys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Dogs of War |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė |
| Režisierius | John Irving |
| Scenaristas (-ai) | Gary DeVoreGeorge Malko |
| Vaidina | Christopher WalkenTom BerengerEd O'Neill |
| Metai | 1980 |
| Žanras | nuotykių |
| Pagal knygą | Frederick Forsyth „Karo šunys" |
| Trukmė | 114 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

 *Kitos reikšmės – Karo šunys (reikšmės).*
**Karo šunys** (angl.  *The Dogs of War*) – 1980 m. sukurtas nuotykių veiksmo filmas pagal to paties pavadinimo Frederick Forsyth romaną.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Christopher Walken – Džeimis Šenonas
* Tom Berenger – Driu
* Colin Blakely – Nortas
* Ed O'Neill – Teris
* Hugh Millais – Endenas
* Winston Ntshona – daktaras Okoja
* George Harris – pulkininkas Bobis

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Po nepavykusios užduoties Centrinėje Amerikoje, kuomet samdinių būrys, vadovaujamas Džeimio Šenono, buvo priverstas sprukti civilinių lėktuvu, šie nusprendė išsiskirstyti ir pradėti ramų gyvenimą. Vis tik Šenonui tai sekasi sunkiai, todėl kai į jį kreipiasi britas verslininkas, prisistatantis Endenu, su pasiūlymu nuvykti į Afrikoje esantį Zangarą, valdomą diktatoriaus Kimbos ir ištirti valstybinio perversmo galimybę, jis sutinka.

Zangare Šenonas susipažįsta su dokumentinių filmų režisieriumi Nortu, tačiau jo tyrimas baigiasi po to, kai policija pastebi jį fotografuojant prezidento rūmus. Šenonas suimamas, kankinamas, tačiau kai Nortas kreipiasi į tarptautines organizacijas pagalbos, jis išlaisvinamas ir grįžta namo. Vėl jį aplankęs Endenas, sužinojęs, kad tikimybė, jog šalyje kils sukilimas, labai menka, pasiūlo Šenonui organizuoti valstybinį perversmą, po kurio Zangaro prezidentu taptų pulkininkas Bobis – buvęs Kimbos draugas, dabar gyvenantis tremtyje ir su kuriuo Endeno atstovaujamos verslo korporacijos jau sudarė jiems palankias sutartis eksploatuoti Zangaro gamtinius išteklius.
|  |
| --- |
| **Maršalo Salų tarptautinis oro uostas** |
|  |
| IATA: MAJ - ICAO: PKMJ |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Operatorius | RMI Ports Authority |
| Miestas | Madžūras |
| Aukštis virš jūros lygio | 2 m |
| Koordinatės | 7°3′53″ š. pl. 171°16′19″ r. ilg.﻿ / ﻿7.06472°š. pl. 171.27194°r. ilg.﻿ / 7.06472; 171.27194 |
| Tinklalapis |  |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 07/25 | 2407 | 46 | asfaltas |

**Maršalo Salų tarptautinis oro uostas** (angl. *Marshall Islands International Airport*) (IATA; **MAJ**, ICAO: **PKMJ**), dar žinomas kaip **Amata Kabua tarptautinis oro uotas** – oro uostas, įsikūręs vakarinėje Rairoko dalyje, Madžūro atolo, Maršalo Salų sostinės, pietuose.

Oro uosto terminalą sudaro keletas vienaaukščių statinių (nedideli angarai). Oro uostas geba aptarnauti visus sraigtinius ir turbosraigtinius lėktuvus, reaktyvinius verslo orlaivius bei mažo ir vidutinio dydžio reaktyvinius orlaivius (pvz. Boeing 737, Boeing 727). Galima nutupdyti ir Boeing 767.

Istorija
--------

Oro uostas nutiestas po Antrojo pasaulinio karo, apie 1943 m. *Anenelibw* ir *Lokojbar* salelėse. Jis pakeitė koralinės dangos Madžūro aerodromą Delapo saloje, netoli rytinio Madžūro atolo pakraščio, kurį 1942 m. įrengė Japonijos okupacinės pajėgos. Iki XX a. 8-ojo dešimtmečio oro uoste nebuvo jokių pastatų. Dabartinis terminalas pastatytas 1971 m. Kilimo ir tūpimo takas nutiestas tais pačiais metais.

Siekiant apsaugoti įpylimą, kuris panaudotas oro uostui įrengti, nuo užliejimo, įrengtos jūros sienos. 2007 m. atnaujintas ir perdažytas kilimo tako paviršius. Naujai nutiesta aikštelė priešais angarus. Prie buvusių 3 gaisrinių automobilių pridėti dar du.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2008-07-04 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑   Majuro Airport
4. 1 2
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 Vėliavos santykis: 10:19
Ramiojo vandenyno salų globojamos teritorijos vėliava; naudota 1965–1979 m.
JTO vėliava, naudota Mikronezijoje 1947–1965 m.
JAV vėliava, naudota Mikronezijoje 1944–1986 m.
**Maršalo Salų vėliava** buvo patvirtinta 1979 m. gegužės 1 d.

Maršalo Salos buvo Ramiojo vandenyno salų globojamos teritorijos, kurią valdė JAV, dalis. Kaip kitų Okeanijos šalių, vėliava vaizduoja šalies vietą vandenyne. Kylanti istriža juosta reiškia ekvatorių, o žvaigždė viršuje – Šiaurės pusrutulio salyną. Balta ir oranžinė spalva juostoje reiškia Ratako salų grandinę („saulėtekis") ir Raliko salų grandinę („saulėlydis") bei taiką ir drąsą. Žvaigždės 24 spinduliai reiškia 24 rinkimų apylinkes, o 4 ilgesni – 4 kultūrinius centrus: Madžūras, Džaluitas, Votjė ir Ebejė.

Vėliavą sukūrė Emlain Kabua, viena pirmųjų respublikos pirmųjų damų.

**Okeanijos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Australija · Fidžis · Kiribatis · Maršalo Salos · Mikronezija · Nauru · Naujoji Zelandija · Palau · Papua Naujoji Gvinėja · Samoa · Saliamono Salos · Tonga · Tuvalu · Vanuatu
Amerikos Samoa · Guamas · Kuko Salos · Marianos Šiaurinės Salos · Naujoji Kaledonija · Niujė · Norfolkas · Pitkernas · Prancūzijos Polinezija · Tokelau · Volisas ir Futūna |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Golunda** |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Graužikai  *( Rodentia)* |
| Šeima: | Peliniai  *( Muridae)* |
| Pošeimis: | Pelės  *( Murinae)* |
| Gentis: | Indinės krūmyninės žiurkės  *( Golunda)* |

 |

**Indinės krūmyninės žiurkės** (*Golunda*) – pelinių (*Muridae*) šeimos graužikų gentis, kuriai priklauso viena rūšis – **indinė krūmyninė žiurkė** (*Golunda ellioti*). Graužikas 11–15 cm ilgio, uodega 9–13 cm ilgio. Kailis vienų individų švelnus, kitų šiurkštus, su ilgais šeriais. Nugaros pusė tamsiai pilka, geltonai ruda, o pilvo šviesiai pilka ar balsva.

Gyvena pelkėtose vietose, laukų pakraščiuose, džiunglėse. Gyvena pavieniui ar šeimomis. Aktyviausios būna anksti ryte ir vakare. Gerai bėgioja žemė ir lapioja medžiuose. Minta augaliniu maistu.

Vadoje 3-4 jaunikliai. Paplitusios Šrilankoje, Pakistane, Nepale, Butane, Indijoje (Pendžabe).
Koordinatės: 54°51′43″š. pl. 23°52′34″r. ilg.﻿ / ﻿54.862°š. pl. 23.876°r. ilg.﻿ / 54.862; 23.876

| II Kauno fortas |
| --- |
| II fortas, 2005 m. |
| Vieta | Kaunas, Lietuva |
| Statusas | pastatytas |
| Statybų pabaiga | 1888 m. |
| Paskirtis | fortas |
| Plotas | 121900 |

**II Kauno fortas** – Kauno tvirtovės dalis Julijanavoje (patenkama iš Pilviškių g.). Pastatytas 1887–1888 m. rekonstruotas 1893–1898 m. ir 1908 m. Kultūros vertybių registre – nuo 2002 m. unikalus kodas – 26351.

Forto teritorijoje šikšnosparniams apsaugoti įsteigtas Julijanavos teriologinis draustinis. 

II forto blindažas Veiverių g. 189

Aprašymas
---------

Fortas griežtos simetrinės struktūros, orientuotas į pietvakarius. Intensyviai urbanizuotas, nuo gamtinio karkaso atskirtas tankiai apstatytais gyvenviečių sodybinio tipo pastatais. Neblogai išlikęs forto perimetras, pavienių topolių eilės, gerai matosi forto simetriška penkiakampės formos konfigūracija, turėjusi labai didelę įtaką gyvenamųjų rajonų planinės struktūros susidarymui. Matomi modernizavimo pėdsakai (betoniniai bokšteliai). Susideda iš kazematinės dalies, centrinės ir šoninių poternų, turi kampinius ir užnugario kaponierius, kontreskarpinę sieną, glasį, apjuostas gynybiniu grioviu.

Reljefas nėra išraiškingas, iš dalies pažeistas, ant forto pylimų želdinių beveik nėra. Urbanizuotoje aplinkoje II forto teritorija turi miesto parko ar sodo funkciją.

Istorija
--------

II fortas 1915 m.
Per Pirmąjį pasaulinį karą, kaip ir I bei III fortai, Antrasis fortas buvo intensyviai apšaudomas. Antrojo forto prieigos ir visa teritorija iki šių dienų gali būti užteršta artilerijos šaudmenimis, likusiais po tvirtovės šturmo.

Galerija
--------

* Informacinis stendasInformacinis stendas
* Forto statinysForto statinys

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kauno tvirtovės 2-asis fortas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-11-06.
2. ↑   Pavojai II forte

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: II Kauno fortas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kauno tvirtovė Archyvuota kopija 2008-03-08 iš Wayback Machine projekto.
* II fortas *efoto.lt* svetainėje
* Kauno II Fortas - trumpametražis dokumentinis filmas

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RKauno tvirtovė |
| --- |
|  |
| 
I Kauno fortas | II Kauno fortas | III Kauno fortas | IV Kauno fortas | V Kauno fortas | VI Kauno fortas | VII Kauno fortas | VIII Kauno fortas | IX Kauno fortas | X Kauno fortas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

AGM-158 JASSM
**AGM-158 JASSM** – JAV sparnuotoji raketa (gamina bendrovė „Lockheed Martin"). Raketoje naudojamas ekonomiškesnis variklis „Williams International F-107-WR-105". Raketa gali pasiekti už 980 kilometrų nuo paleidimo vietos esančius taikinius. Įprastinių JASSM-ER sparnuotųjų raketų veikimo nuotolis neviršija 370 km. Nuo šio modelio AGM-158 JASSM skiriasi padidinta degalų bakų talpa. 1 toną sverianti AGM-158 JASSM-ER raketa gali gabenti iki 450 kg masės kovinę galvutę.

Iki šio laiko JAV karinės oro pajėgos yra užsakiusios 1200 JASSM tipo raketų, kurias gali naudoti naikintuvai F-15, F-16, F/A-18 ir bombonešiai B-1B, B-52 ir B-2.

Naudotojai
----------

AGM-158 JASSM maketas šalia F-35 prototipo
 Australija
* Karališkosios Australijos oro pajėgos

 Suomija
* Suomijos karinės oro pajėgos

 JAV
* JAV karinės oro pajėgos

 Lenkija

Nuo 2017 sausio mėn. Lenkija turi AGM-158A

Variacijos
----------

### AGM-158A JASSM

* **Ilgis:** 4,27 m
* **Sparnų ilgis:** 2,4 m
* **Svoris:** 975 kg
* **Greitis:** ikigarsinis
* **Nuotolis:** 370 km
* **Varomoji jėga:** Teledyne CAE J402-CA-100 turboreaktyvinis variklis; trauka 3,0 kN
* **Kuras:** JP10 kuras
* **Kovinė galvutė:** 450 kg WDU-42/B
* **Gamybos vieneto kaina:** $850 000
* **Iš viso programos išlaidų:** $3 000 000 000
* **Gamybos metai:** 1998–dabar

### AGM-158B JASSM (ER)

* **Greitis:** ikigarsinis
* **Nuotolis:** 1000 km
* **Gamybos vieneto kaina:** $1 327 000
* **Varomoji jėga:** Williams International F107-WR-105 turbopropelerinis variklis
* **Gamybos metai:** 2010–dabar
| Mažieji Kubilėliaivok. *Klein Kubillehlen* |
| --- |
| 

Mažieji KubilėliaiMažieji Kubilėliai

54°45′53″š. pl. 22°40′37″r. ilg.﻿ / ﻿54.7646°š. pl. 22.6769°r. ilg.﻿ / 54.7646; 22.6769﻿ (Mažieji Kubilėliai)Koordinatės: 54°45′53″š. pl. 22°40′37″r. ilg.﻿ / ﻿54.7646°š. pl. 22.6769°r. ilg.﻿ / 54.7646; 22.6769﻿ (Mažieji Kubilėliai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
| **Rajonas** | Krasnoznamensko rajonas |

**Mažieji Kubilėliai** (vok. *Klein Kubillehlen*) – buvęs dvaras Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 11 km į rytus nuo Pilkalnio, 16 km į šiaurės rytus nuo Stalupėnų.

Įkurti XVIII a. pab. pagal Prūsijos karaliaus Frydricho II vykdytą politiką nenaudojamų valstybinių žemių įsisavinimui kaip kulmiškasis dvaras. 1823 m. dvare buvo 8 gyventojai. Iki 1818 m. priklausė Įsruties apskrities Diržkiemio domenų valsčiui, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Pyragių valsčiui. Tikintieji iki 1863 m. priklausė Širvintos evangelikų liuteronų parapijai, vėliau – naujai įkurtai Varnininkų parapijai. 1905 ir 1910 m. buvo nedidelė dvaro sodyba su 8 gyventojais. 1928 m. Mažųjų Kubilėlių ir Šilingių dvaro apygardos prijungtos prie Didžiųjų Kubilėlių kaimo, naujai sudaryta kaimo bendruomenė pavadinta Šilingių vardu. Po Antrojo pasaulinio karo išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kubilėliai, 3, Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2020-12-20.
2. ↑  M.Kubilėliai GenWiki vok.
3. ↑   Alexander A. Mützell, Leopold Krug, Neues topographisch-statistisch-geographisches Wörterbuch des preussischen Staats, T.3 (Kr – O), p.31. Kümmel, Halle, 1823 vok.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tagetes** |
| --- |
| Serentis (*Tagetes* sp.) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Serentis  *( Tagetes)* |

 |

**Serentis** (*Tagetes*, nah. *Cempasúchil*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis, kilusi iš Amerikos. Ją sudaro 56 vienmečių ir dvimečių augalų rūšys.

Būna įvairaus dydžio: nuo 1 cm iki 2,2 m. Lapai žali, pirštuoti. Natūralių augalų žiedai geltoni, oranžiniai, balti, su rudais atspalviais. Žiedynas – graižas, 4-6 cm skersmens. Sėklos juodos, vamzdiškos.

Daugelis rūšių pasižymi savotišku aitriu kvapu. Sakoma, kad šis kvapas atbaido kai kuriuos kenkėjiškus graužikus, vabzdžius, todėl serenčiai sodinami greta pomidorų, bulvių, baklažanų, tabako, paprikų.

Daugelis serenčių rūšių auginamos visame pasaulyje kaip vienmečiai dekoratyviniai augalai. Serenčiai nereiklūs drėgmei, vešlūs, pakelia nestiprias šalnas. Sodinami darželiuose, kapinėse, miestų gėlynuose. Dalis rūšių tarpusavyje kryžminasi.

Rūšys
-----

* Siūlalapis serentis (*Tagetes filifolia*)
* Blizgusis serentis (*Tagetes lucida*)
* Actekinis serentis (*Tagetes minuta*)
* Smulkusis serentis (*Tagetes tenuifolia*)
* Gvazdikinis serentis (*Tagetes patula*)
* Didysis serentis (*Tagetes erecta*)
* Smulkiagraižis serentis (*Tagetes micrantha*)
* ir kt.

* Didysis serentisDidysis serentis
* Blizgusis serentisBlizgusis serentis
* Gvazdikinis serentisGvazdikinis serentis

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Serentis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Beržiena |
| --- |
| Patvenkta Beržiena Patvenkta Beržiena |
| **Ilgis** | 20 km |
| **Baseino plotas** | 54 km² |
| **Ištakos** | Miliūnų apylinkės |
| **Žiotys** | Vingerinė |
| **Šalys** | Lietuva |

**Beržiena** – upė šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajono savivaldybės teritorijoje; Vingerinės (Nemunėlio baseinas) dešinysis intakas.

Prasideda Miliūnų apylinkėse, teka į vakarus Aukštaičių aukštumos ir Mūšos–Nemunėlio žemumos riba lygiagrečiai su Vingerine. Prateka Apūniškio mišką. Įteka į Vingerinę 1,5 km nuo jos žiočių, prie Šilagalio kaimo.

Ilgis 20 km, baseino plotas 54 km². Vaga reguliuota, sekli, vasarą vietomis išdžiūsta. Plotis 5-6 m, gylis 0,5-2,2 m. Srovės greitis 0,2 m/s. Vidutinis nuolydis 2 m/km. Vidutinis debitas 0,4 m³/s.

Apvešėjusi Beržienos vaga ties Mitragaliu
Intakas Kumponas (dešinysis). Ant upės įrengtas Vaidlėnų tvenkinys.

Prie Beržienos esantys kaimai: Miliūnai, Vaidlėnai, Degsniai, Mitragalys.

Upėvardis kilęs nuo medžio pavadinimo *beržas*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Beržiena*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. 239
2. ↑  Algirdas Rainys. *Beržiena*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 122 psl.
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 62
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 9°57′30″ š. pl. 98°11′20″ r. ilg.﻿ / ﻿9.95833°š. pl. 98.18889°r. ilg.﻿ / 9.95833; 98.18889
**Zadetkio sala** (angl. *Zadetkyi Island, Zadetkyi Kyun*, kitaip dar angl. *Saint Matthew's Island*) – sala Andamanų jūroje, pietiniame Mjeiko salyno gale, priklausanti Mianmarui.

Salos ilgis – apie 35 km, o plotas – apie 176 km². Ji yra didžiausia pietinės salyno grupės sala. Joje yra dvi ryškios viršūnės:

* aukščiausia yra 864 m aukščio, ji stūkso salos viduryje,
* žemesnioji yra pietiniame salos gale, jos aukštis 585 m.

Sala yra kalvota, beveik ištisai apaugusi miškais. Ji yra 2,5 km piečiau nuo Hastingso salos. Salos šiaurinis krantas kartu yra ir pietinis Hastingso uosto krantas. Šiame uoste yra Mianmaro karinio laivyno bazė.

Į vakarus ir pietpietvakarius (SSW) nuo Zadetkio salos driekiasi Aladino salos (*Alladin Islands*), kurių didžiausia yra Than Kyunas (*Than Kyun*).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Morinda citrifolia** |
| --- |
| Indinė morinda (*Morinda citrifolia*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Raudiniai  *( Rubiaceae)* |
| Gentis: | Morinda  *( Morinda)* |
| Rūšis: | Indinė morinda  *( Morinda citrifolia)* |

 |

**Indinė morinda** (*Morinda citrifolia*) – raudinių (*Rubiaceae*) šeimos augalų rūšis. Natūraliai auga Pietryčių Azijoje, bet auginama Indijoje, Okeanijoje, Dominikos Respublikoje.

Auga tiek tankiuose miškuose, tiek atvirose pakrantėse ar uolose. Aukštis gali siekti 9 m. Lapai dideli, paprastieji, sodriai žalios spalvos. Žydi ir veda vaisius ištisus metus. Vaisius ovalus, 4-7 cm dydžio, žalsvai geltonas, aitraus skonio ir kvapo. Ant indinės morindos lapų dažnai įsikuria skruzdės audėjos, o vaisiai vilioja vaisėdžius šikšnosparnius.

Liaudies medicinoje įvairios indinės morindos dalys naudojamos gydant karščiavimą, kvėpavimo takų, virškinimo sutrikimus ir kitas ligas.
**POSIX** – bendras vardas IEEE specifikuotų susijusių standartų rinkiniui, skirtų apibrėžti API (liet. *Aplikacijų programavimo sąsaja*) taikomųjų programų suderinamumui tarp įvairių UNIX operacinių sistemų variantų užtikrinti. Jie yra oficialiai nustatyti kaip **IEEE 1003** standartas ir tarptautinių standartų vardas ISO/IEC 9945. Standartai pasirodė iš projekto, atsiradusio apie 1985 m. POSIX terminas buvo pasiūlytas Ričardo Stalmano, atsakant į IEEE pageidavimą sukurti įsimenamą vardą; iki tol standartizacijos pastangos buvo vadinamos IEEE-IX. POSIX išsišifruoja Portable Operating System Interface (liet. *Perkeliamoji operacinės sistemos sąsaja*). X termino pabaigoje pabrėžia UNIX API paveldą.

Apžvalga
--------

POSIX nusako sąsają tarp operacinės sistemos ir vartotojo bei programinės įrangos 15-koje skirtingų dokumentų. Standartinė vartotojo komandinė eilutė ir scenarijų (angl. *scripting*) sąsaja bendrai įgyvendinta su Korn apvalkalu (angl. *Korn shell*). Taip pat į standartą įeina tokios vartotojo lygio programos, servisai ir įrankiai kaip awk, echo, ed ir šimtai kitų. Programinio lygio servisai reikalauja failinių, terminalinių ir tinklinių įvedimo/išvedimo (I/O) servisų.
Šiuo metu POSIX dokumentacija padalyta į tris dalis:

* POSIX branduolio API
* POSIX komandos ir įrankiai
* POSIX atitikimo testavimas

POSIX standartų testavimo rinkinys vadinamas **PCTS** arba **POSIX Confromance Test Suite** (POSIX atitikimo testų rinkinys).

Single UNIX Specification
-------------------------

Dėl to, kad priėjimas prie POSIX standartų yra mokamas ir gana brangus, buvo sukurtas alternatyvus atviras standartas **SUS** (Single UNIX Specification). Jis yra lengvai prieinamas, priima kiekvieno indėlį ir dokumentacija be vargo pasiekiama internetu.

Versijos
--------

POSIX turi keletą standarto „atnaujinimų":

* POSIX.1 baziniai servisai (įtraukti į standartinį ANSI C)
	+ Signalai
	+ Slenkančio kablelio išskirtinės situacijos
	+ Segmentacijos pažeidimai
	+ Nekorektiškos instrukcijos
	+ Magistralės klaidos
	+ Taimeriai
	+ Failų ir katalogų operacijos
	+ C biblioteka (Standartinis C)
	+ I/O prievadų (port) sąsaja
* POSIX.1b, Realaus laiko praplėtimai
	+ Prioritetų planavimas
	+ Realaus laiko signalai
	+ Laikrodžiai ir chronometrai
	+ Asinchroninis ir sinchroninis I/O
	+ Atminties blokavimas
* POSIX.1c, gijų praplėtimai
	+ Gijų kūrimas, kontrolė ir naikinimas
	+ Gijų planavimas
	+ Gijų sinchronizacija
	+ Signalų valdymas

Nuorodos
--------

* The Portable Application Standards Committee Archyvuota kopija 2021-02-10 iš Wayback Machine projekto.
* IEEE POSIX® sertifikavimo administracija (IEEE POSIX® Certification Authority) Archyvuota kopija 2010-07-26 iš Wayback Machine projekto.
* Atvira grupė – UNIX sistemos namų tinklalapis
* Open Group specifikacijų bazės 6 leidimas
| Vilupuramo apskritisவிழுப்புரம் மாவட்டம் |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Tamilnadas Tamilnadas |
| **Administracinis centras** | Vilupuramas |
| **Talukos** | 13 |
| **Oficialios kalbos** | tamilų |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 3 458 873 |
| **Plotas** | 7 194 km² |
| **Tankumas** (2011) | 481 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Vilupuramo apskritisVikiteka |

**Vilupuramo apskritis** (angl. *Viluppuram district*, tamil. விழுப்புரம் மாவட்டம்  = *Viḻuppuram māvaṭṭam*) – viena iš 32 Indijos pietinės Tamilnado valstijos apskričių. Ši didžiausia Tamilnado apskritis buvo įkurta 1993 m. rugsėjo 30 d. padalijus Pietų Arkoto apskritį į dvi savarankiškas apskritis – Vilupuramą ir Kadalūrą. Administracinis centras – didžiausias apskrities miestas Vilupuramas.

Vilupuramo apskritis rytuose ribojasi su Bengalijos įlanka, šiaurėje su Kančipuramo apskritimi, šiaurės vakaruose su Tiruvanamalajaus apskritimi, vakaruose su Dharmapurio ir Salemo apskritimis, o pietuose su Kadalūro ir Perambalūro apskritimis. Vilupuramo apskritis yra padalyta į 13 administracinių talukų.

Apskrities plotas – 7194 kv. km. 2011 m. gyventojų surašymo duomenimis, rajone gyveno 3 458 873 žmonės. Miesto gyventojų buvo 519 088, o kaimo – 2 939 785. Dauguma gyventojų vertėsi žemės ūkio veikla. Gyventojų tankumas – 482 žm./km². Gyventojų augimo rodiklis nuo 2001 iki 2011 metų siekė 16,99 %. Lyčių santykis: 987 moterys tūkstančiui vyrų; raštingumo lygis – 63,48 %.

2011 m. gyventojų surašymo duomenimis, didžioji apskrities gyventojų dalis yra hindai (91,8 %). Didesnės mažumos yra krikščionys (4 %) ir musulmonai (3,9 %).

2001 m. gyventojų surašymo duomenimis, pagrindinė apskrities kalba yra tamilų – ja kalba 96,9 % gyventojų. 1,5 % žmonių kalba urdu kalba, 1,4 % – telugų, o 0,2 – kitomis.

Registruotoms kastoms ir registruotoms gentims atitinkamai priklauso 29.37% ir 2.16% gyventojų. Indijos vietos savivaldos ministerija Vilupuramą įvardijo viena iš 250 labiausiai atsilikusių apskričių (iš visų 640). Tai viena iš šešių Tamilnado apskričių, kuriai šiuo metu yra skiriamas finansavimas iš Atsilikusių regionų dotacijų fondo programos (*Backward Regions Grant Fund Programme, BRGF*).

Pavadinimo kilmė
----------------

Žodis Vilupuramas siejamas su viluparajarais (tamil. விழுப்பரையர்  = *Viḻupparaiyar*), etnine grupe, pavadinimą gavusią nuo Kulotungos Čolos I karvedžio Adinathos Viluparajano (*Ātinātaṉ Viḻupparaiyan*). Apskrities centras Vilupuramas dar meiliai yra vadinamas Vilima Nagaru (tamil. விழிமா நகரம்  = *Viḻimā nakaram*), t. y. „plačiaakių miestu".

Įžymios vietos
--------------

* Džindžio tvirtovė
* Aurovilis
* Tirukovilūro Ulagalanda Perumalio šventykla

* Vaizdas nuo Džindžio tvirtovėsVaizdas nuo Džindžio tvirtovės
* Tirukovilūro Vyratyšvararo šventyklaTirukovilūro Vyratyšvararo šventykla
* Matrimandyras, AurovilisMatrimandyras, Aurovilis
* Činasalemo ežerasČinasalemo ežeras
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Indoeuropiečių kilmės paleolitinio tęstinumo teorija** - indoeuropiečių kalbų kilmės teorija, teigianti, kad indoeuropiečių kalbos kilo Europoje ar greta jos dar paleolito laikais, ten susikūrus pirmosioms vidurinio ar naujojo paleolito laikotarpio gyvenvietėms.

Šią teoriją nuo 1990 metų laikotarpio vysto italų lingvistai Mario Alinei, Gabriele Costa ir Cicero Poghirc bei vokiečių ir belgų preistorikai Alexander Hausler, Marcel Otte. Lietuvoje paleolitinę baltų kilmę daugelį dešimtmečių tyrinėja archeologas Algirdas Girininkas.

### Paleolitinio tęstinumo teorija

Ši teorija teigia, kad indoeuropietiškai kalbantys ateiviai atvyko į Europą prieš dešimtis tūkstančių metų ir ledynmečio pabaigoje diferencijavosi į keltus, italikus, germanus ir kitas gentis, užimdami maždaug dabartines jų teritorijas. Teigiama, kad ledyno sukeltas europiečių populiacijos išskirstymas po skirtingas teritorijas ir tapo tokio išsiskyrimo dalimi. Remiamasi paleogenetiniais tyrimų duomenimis, rodančiais, kad apie 80 proc. dabartinių europiečių yra kilę iš senosios paleolitinės autochtoninės Europos populiacijos, o archeologiniai tyrimai rodo nepertraukiamą jų raidos tęstinumą. Ši teorija atsirado, nes nėra duomenų apie intensyvias vėlesnes migracijas netgi žalvario amžiuje bei analogiška teorija yra įsitvirtinusi aiškinant urališką finoUgrų kilmę nuo paleolito laikų. Tokia indoeuropiečių teorija gerokai skiriasi nuo žinomų Colin Renfrew ir Marijos Gimbutienės teorijų bei modelių, teigiančių, jog indoeuropiečiai pasirodė bei išplito Europoje tik pastarųjų 6 000 metų laikotarpiu.

Nuorodos
--------

* Paleolitinio tęstinumo teorijos puslapis Archyvuota kopija 2020-11-05 iš Wayback Machine projekto.
* Apie paleolitinį tęstinumą Archyvuota kopija 2008-10-30 iš Wayback Machine projekto.
* Paleolitiniai indoeuropiečiai Archyvuota kopija 2007-08-15 iš Wayback Machine projekto.[nepatikimas šaltinis?]
**Individuacija** arba ***individuacijos principas*** (lot. *principium individuationis*) – filosofijos ir psichologijos sąvoka, kuria apibūdinamas vieno dalyko atsiskyrimas nuo visumos. Tai būties individualumo pagrindas, pradas, paverčiantis daiktą būtent šiuo, skirtingu nuo bet kurio kito į jį panašaus daikto.

Tomas Akvinietis veikale *De principio individuationis* individuacijos principu laikė kiekybiškai apibrėžtą esinio materiją, o bendrąja prigimtimi – to esinio formą. Šopenhaueriui *principium individuationis* sudarytas iš laiko ir erdvės, esti kaip daugio pagrindas. Bet kokio padėties skirtumo užtenka, kad dvi sistemos taptų skirtingos – kiekviena jų turėtų savo tikrą fizikinę būvą, nepriklausomą nuo kitos.

Psichologijoje *principium individuationis* įvedė Karlas Gustavas Jungas. Jam tai natūralus psichinės raidos procesas, kai realizuojamos žmogaus unikalios savybės ir jis tampa asmenybe. Tai individualybės – vidinio, galutinio ir nelygstamo unikalumo siekis, tapsmas pačiu savimi. Individuacija prilygintina savikūrai arba savirealizacijai. Pasak Jungo, individuacija nepainiotina su Aš sąmonės formavimosi procesu, galinčiu peraugti į egocentrizmą ir autoerotizmą. Tai savasties, apimančios gerokai daugiau negu *ego*, siekimas. Jungas teigia, kad individuacija ne atskiria nuo pasaulio, bet sujungia su juo. Išorinio ir vidinio pasaulio konfliktą padeda spręsti psichoterapija, aktyvinanti individuacijos procesą (padedama žmogui nusimesti kaukę). Žmogus turėtų skirti, kas jis yra kitiems ir kas yra iš tikrųjų, ko jis nori pats ir ką jam primeta pasąmonė. Kuo labiau jis pažįsta save ir realizuoja savo savastį, tuo labiau individualėja, įsisąmonina daugiau kolektyvinės pasąmonės elementų sujungdamas savo vidinį ir išorinį pasaulį į nedalomą vienovę, tuo labiau stiprėja tarpasmeniniai žmogaus ryšiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytis Valatka. *individuacijos principas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
2. ↑  Carl Gustav Jung. Atsiminimai, vizijos, apmąstymai, sudarė A. Jaffé. – Vilnius, Margi raštai, 2010.
3. ↑  *individuacija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
| **Otilija Kaluževičienė** |
| --- |
| Gimė | 1912 m. liepos 9 d.Pauperiuose, Biržų valsčius |
| Mirė | 2007 m. rugsėjo 17 d. (95 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Kazys Kaluževičius |
| Vaikai | Zigmundas Černiauskas |
|  |
| Veikla | Lietuvos cirko artistė. |

**Otilija Kaluževičienė** (1912 m. liepos 9 d. Pauperiuose, Biržų valsčius – 2007 m. rugsėjo 17 d. Kaune) – Lietuvos cirko artistė.

Biografija
----------

Vyras Kazys Kaluževičius, sūnus Zigmundas Černiauskas. Debiutavo 1931 m. Latvijos kilnojamajame cirke. Oro gimnastė, ekvilibristė, akrobatė. Nuo 1934 m. dirbo įvairiose Lietuvos cirko trupėse, 1944-1970 m. Lietuvos filharmonijos trupėje „Cirkas scenoje" (nuo 1959 m. cirkas „Vilnius"). Svarbiausius numerius atliko su vyru, D. Bereišiene, A. Putriumi.

Palaidota Kauno Eigulių kapinėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Alvidas Jancevičius. *Otilija Kaluževičienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 237 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Naja naja** |
| --- |
| Indiškoji kobra (Naja naja)Indiškoji kobra (*Naja naja*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Žvynaropliai  *( Squamata)* |
| Pobūris: | Gyvatės  *( Serpentes)* |
| Šeima: | Aspidai  *( Elapidae)* |
| Gentis: | Kobros  *( Naja)* |
| Rūšis: | Indiškoji kobra  *( Naja naja)* |

 |

**Indiškoji kobra**, **akiniuotoji kobra** (*Naja naja*) – aspidų (*Elapidae*) šeimos nuodingų gyvačių rūšis.

Daugiausia gyvena Indijos regione. Išauga iki 2 metrų. Deda kiaušinius nuo gegužės iki liepos mėnesio. Gali padėti 12-30 kiaušinių požeminiame guolyje. Gyvačiukai išsirita per 48-69 dienas, gimę būna 20-30 cm ilgio ir jau turi visiškai funkcionuojančias nuodų liaukas.

Gyvatės turi stiprius neurotoksinų nuodus, kurie veikia neuronų sinapses, paralyžiuodami raumenis, sustabdo kvėpavimą ar širdies veiklą. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Indiškoji kobra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Canna indica** |
| --- |
| Indinė kana (Canna indica)Indinė kana (*Canna indica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Imbieriečiai  *( Zingiberales)* |
| Šeima: | Kaniniai  *( Cannaceae)* |
| Gentis: | Kana  *( Canna)* |
| Rūšis: | Indinė kana  *( Canna indica)* |

 |

**Indinė kana** (*Canna indica*, sin. *Canna edulis*) – kaninių (*Cannaceae*) šeimos augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Karibuose ir Amerikos tropikuose, bet auginama visame pasaulyje.

Tai daugiametis 0,5 – 2,5 m aukščio žolinis augalas, su gumbo formos šakniastiebiais. Lapai dideli, vešlūs, iki 50 cm ilgio ir 25 cm pločio, kiaušiniški arba lacentiški. Stiebas medingas, tuščiaviduris. Šiaurinėse platumose žydi liepos-spalio mėnesiais sudarydama raudonus, geltonus, oranžinius žiedynus. Iš jų susidaro sėklos (pradžioje baltos, subrendusios pajuoduoja), susitelkusios ovaliose trilizdėse dėžutėse. Žiemojimui šaknys iškasamos ir laikomos sausoje vietoje.

Indinės kanos sėklos

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Indinė kana** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Pirmosios Otaro pasakojimo (senąja anglų kalba) eilutės (iš *Thorpe* leidimo 1900 m.): *Otaras pasakojo savo valdovui karaliui Alfredui, kad jis gyveno labiausiai šiaurėje iš visų skandinavų…*
Atkurtas Otaro maršrutas.
**Otaras iš Halogalando** (norv. *Ottar fra Hålogaland*, angl. *Ohthere of Hålogaland*) – vikingas nuotykių ieškotojas iš Halogalando. Apie 890 m. jis nukeliavo į Angliją, kur jo pasakojimas buvo užrašytas Vesekso karaliui Alfredui Didžiajam.

Otaras pasakojo, kad jis gyveno „šiauriausiai iš visų skandinavų" ir kad „nė vienas negyveno šiauriau už jį". Jis pasakojo apie savo keliones į šiaurę į Baltąją jūrą ir į pietus į Daniją ir Angliją, aprašė maršrutą. Jis pasakojo apie samius (suomius) bei dvi iki šiol neaiškias tautas *cwenas* ir *beormas*. Kas buvo *cwenas* ir kur jie gyveno (vadinamasis *Kvenlandas*), iki šiol neaišku. Apie *beormas* Otaras pasakojo, kad jie kalbėjo panašiai kaip samiai ir kad jie gyveno prie Baltosios jūros. Manoma, kad jų kraštas, vadinamoji *Biarmija*, susijusi su senųjų permių kultūra.

Otaro pasakojimas yra pirmas istorinis šaltinis, kuriame paminimi *Norvegija* ir *Danija*.

Manoma, kad Otaras kilęs iš Tromsės žemės, galbūt kažkur šiauriau Harstado ar galbūt iš Senjos salos (šiandieninio Lenviko) ar dar iš šiauresnių žemių (Kvalėjos ar Karlėjo salos).

Nuorodos
--------

1. ↑  Thorpe, *The Life of Alfred The Great*, pp. 249, 253. Tekste „Norðmanna" ('šiaurės vyrai; skandinavai'), bet galbūt tai reiškė 'norvegai'. Plg. Old English Online: Lesson 4 Archyvuota kopija 2009-07-22 iš Wayback Machine projekto. ir Ohthere’s First Voyage (Paragraph 1).
2. ↑   Thorpe, *The Life of Alfred The Great*, p. 253.

* Ohthere’s First Voyage. University of Victoria.
* Old English Online: Lesson 4 Archyvuota kopija 2009-07-22 iš Wayback Machine projekto.. University of Texas.
* Onions, C.T. (ed.), *Sweet’s Anglo-Saxon Reader in Prose and Verse* (14th edition), Clarendon, 1959. Ištrauka iš Otaro kelionės pasakojimo karaliui Alfredui.
* Thorpe, B. *The Life of Alfred The Great Translated From The German of Dr. R. Pauli To Which Is Appended Alfred’s Anglo-Saxon Version of Orosius*, Bell, 1900, pp. 249-53. Tekstas senąja anglų ir dabartine anglų kalbomis.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Vimeiro mūšis |
| --- |
| Vimeiro mūšis |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1808 rugpjūčio 21 d. |
| Vieta | Netoli Vimeiro, į šiaure nuo Lisabonos Portugalija. |
| Rezultatas | Didžiosios Britanijos ir Portugalijos pajėgų pergalė. |

 |

**Vimeiro mūšis** – susirėmimas tarp Prancūzijos ir Didžiosios Britanijos kariuomenių 1808 m. Pirėnų karo metu.

Padėtis prieš mūšį
------------------

Padrąsinti to, kad prancūzai pasidavė reguliariajai ispanų kariuomenei prie Baileno, 1808 m. rugpjūčio pradžioje britai, vadovaujami Artūro Velslio, išsilaipino Portugalijos pakrantėje netoli Koimbros ir patraukė į pietus. Prancūzų kariuomenės Portugalijoje vadas Žanas Andošas Žiuno surinko pajėgas ir nužygiavo į šiaurę susiremti su Velsliu, kuris buvo įsitvirtinęs prie kalnagūbrio, besitęsiančio nuo Vimeiro kaimo iki pat pakrantės.

Mūšio eiga
----------

Prancūzų daliniai surengė keletą atakų palei britų gynybos linija, tačiau jas kelis kartus atrėmė. Po šios nesėkmės Žiuno pajuto, kad jo padėtis nesaugi. Jis išsiderėjo pasidavimą iš vyresniųjų britų karininkų. Jo kariai kartu su ginkluote buvo nuplukdyti į Prancūziją britų laivais. Šis susitarimas sukėlė nepasitenkinimą Didžiojoje Britanijoje ir Velslis buvo atšauktas nuo vado pareigų.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vimeiro mūšis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Jeronimas Uborevičius** |
| --- |
|  |
| J. Uborevičius |
| Gimė | 1896 m. sausio 14 d.Antandrija |
| Mirė | 1937 m. birželio 12 d. (41 metai)Maskva |
| Tautybė | lietuvis |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Order Czerwonego Sztandaru Order Czerwonego Sztandaru Order Czerwonego Sztandaru |
|  |
|  **Vikiteka** | Jeronimas Uborevičius |

**Jeronimas Uborevičius** (rus. *Иерони́м Петро́вич Уборе́вич*; 1896 m. sausio 14 d. Antandrijos kaimas, Kauno gub. – 1937 m. birželio 12 d. Maskvoje) – lietuvių kilmės tarybinis karinis ir politinis veikėjas, pirmo rango komandarmas.

1937 m. po „Tuchačevskio bylos" įvykdyta mirties bausmė sušaudant. 1957 m. reabilituotas (po mirties).

Priklausė daliai caro armijoje išaugusių lietuvių karininkų (Vytautas Putna, Feliksas Baltušis-Žemaitis, V. Penkaitis), nuėjusių tarnauti į Raudonosios gvardijos eiles.
**Jaunojo menininko premija** – premija, kurią skiria Lietuvos Respublikos kultūros ministerija. Kandidatais premijas gauti gali būti siūlomi jaunieji menininkai (asmenys nuo 14 iki 35 metų) arba jaunųjų menininkų kolektyvai.

Kandidatų siūlymas
------------------

Kandidatus turi teisę siūlyti fiziniai ir juridiniai asmenys (profesionalūs menininkai arba meno vertintojai). Vienas fizinis ar juridinis asmuo gali siūlyti ne daugiau nei vieną kandidatą Metų debiuto ar Jaunojo kūrėjo premijai gauti.
Siūlant kandidatus pateikiamos rekomendacijos, kandidatų kūrybinės veiklos aprašymai ir kt.

Rūšys
-----

Kasmet skiriamos 2 rūšių premijos: Metų debiuto premija ir trys Jaunojo kūrėjo premijos.

### Metų debiuto premija

Metų debiuto premijos dydis yra 2400 Lt. Ši premija skiriama už geriausią jaunojo menininko arba jaunųjų menininkų kolektyvo debiutą profesionaliojo meno srityje einamaisiais kalendoriniais metais, išsiskyrusį kūrybiniu novatoriškumu ir gerai įvertintą profesionalių meno vertintojų.

### Jaunojo kūrėjo premija

* Jaunojo kūrėjo premijos dydis yra 3200 Lt. 3 premijos skiriamos jauniesiems menininkams arba jaunųjų menininkų kolektyvams už pastarųjų 3 metų kūrybą, gerai įvertintą profesionalių meno vertintojų ir sulaukusią visuomenės pripažinimo.

Nuorodos
--------

* Kultūros ministerija priima dokumentus Jaunojo menininko premijai gauti Archyvuota kopija 2013-10-25 iš Wayback Machine projekto.
**Jaupra** (Pranciškoniškasis jaunimas) - III pranciškonų ordino dalis. Tai jaunimo brolija, pašaukta Šventosios Dvasios dalytis krikščioniško gyvenimo patirtimi pagal šv. Pranciškaus Asyžiečio dvasingumą.

Pranciškoniškasis jaunimas Lietuvoje
------------------------------------

Lietuvos Pranciškoniškojo jaunimo istorija prasideda jaunuolių susibūrimu prie pranciškonų, sugrįžusių į atkurtą Kretingos vienuolyną. 1995 m. įkurta Kretingos Pranciškoniškojo Jaunimo Tarnyba (KPJT).

2006 m. liepos 8 d. patvirtintas Lietuvos Pranciškoniškojo jaunimo statutas ir išrinkta Nacionalinė taryba. Šiuo metu Jaupra nariais yra apie šimtas jaunų žmonių iš Kretingos, Vilniaus Bernardinų ir Klaipėdos brolijų. Pranciškoniškojo jaunimo brolija kuriasi ir Kaune prie Šv. Jurgio konvento.

2007 lapkričio mėnesį Lietuvos Jaupra įgavo juridinį statusą - dabar ji pripažįstama kaip tradicinė religinė bendruomenė.

2009 metais surengė III Europos pranciškoniškojo jaunimo kongresą "Per kankinystę į prisikėlimą".

2014 rugpjūčio mėnesį surengė Pirmąjį Nacionalinį pasauliečių pranciškonų ir pranciškoniškojo jaunimo kongresą "Dievas davė man brolius", kuris įvyko Kretingoje.

Lietuvos Jaupra veikla
----------------------

Išskiriamos tokios pagrindinės veiklos kryptys:

* Neformalus jaunimo ugdymas
* Socialinė veikla
* Kultūrinė veikla
* Ekologinės akcijos
* Tarptautinis bendradarbiavimas su užsienio jaunimu

Prezidentai
-----------

2006-2009 Virginija Mickutė OFS

2009-2012 Virginija Mickutė OFS

2012-2015 Monika Midverytė OFS

2015-2017 Rokas Žeimys

2017- dabar Karolina Sutkutė

Nuorodos
--------

* Lietuvos Pranciškoniškasis jaunimas
* Kretingos Pranciškoniškojo jaunimo tarnyba
* Lietuvos Pranciškonų pasauliečių ordinas
* Franciscan Youth in the world Archyvuota kopija 2008-10-02 iš Wayback Machine projekto.
Jaurinis dirvožemis. Šviesi juosta tarp dirvožemio sluoksnių – jaura
**Jaurinis dirvožemis** – dirvožemis, paplitęs vidutinių platumų miškų zonoje, kur būdingas vidutiniškai šaltas klimatas. Kadangi čia kritulių iškrenta daugiau, nei išgaruoja, todėl vanduo smarkiai išplauna jaurinį dirvožemį – išneša lengvai tirpstančias medžiagas iš viršutinių dirvožemio sluoksnių ir suneša jas į apatinius sluoksnius.

Viršutinis jaurinio dirvožemio sluoksnis yra rusvas arba pilkas, nes jame maža puvenų (1-4 %). Giliau slūgso pelenų spalvos dirvožemio sluoksnis – **jaura**, sudarytas iš smulkučių kvarcinio smėlio grūdelių. Beveik visos maistinės medžiagos iš jauros yra išplautos į apatinį, tamsiai rusvą, geležingą dirvožemio sluoksnį. Jauriniai dirvožemiai pasižymi rūgštingumu. Vietose, kur auga žolingi mišrieji miškai (pvz. didžiojoje dalyje Lietuvos), susidaro derlingesni velėniniai jauriniai dirvožemiai.

Jauriniai dirvožemiai nėra derlingi, norint juose gauti gerą derlių reikalingas kalkinimas, tręšimas, agrotechninių priemonių naudojimas[1].

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Geografijos žodynas", S. Agapovas, S. Sokolovas, D. Tichomirovas. 1972 m. Kaunas, „Šviesa"
Vokietijos Darbo Fronto vėliava. Viduryje yra sąjungos emblema - Svastika krumpliaratyje
**Vokietijos darbo frontas** (vok. *Deutsche Arbeitsfront*, ***DAF***) – Vokietijos profesinė sąjunga, kurią prižiūrėjo nacistai. Po A. Hitlerio atėjimo įvaldžią, ši sąjunga pakeitė visas kitas nepriklausomas Veimaro respublikos sąjungas, kurias A. Hitleris 1933 m. gegužės 2 d. paskelbė už įstatymo ribų.

Sąjungos lyderiu buvo Robertas Lėjus (*Robert Ley*), kuris kėlė tikslus „sukurti tikrą socialinę ir produktyvią visuomenę". Teoriškai VDF egzistavo tik kaip mediumas, per kurį darbininkai ir darbdaviai galėtų išreikšti savo pageidavimus, nuomonę ir interesus. Atlyginimus nustatydavo 12 VDF patikėtinių. VDF darbuotojams suteikė aukštus atlyginimus, darbo vietos apsaugą ir garantiją, socialines garantijas, laisvalaikio ir poilsio programas. VDF taip pat įrengė daug valgyklų, įvedė darbo pertraukas ir reguliarias darbo valandas. Vokiečiai darbininkai buvo patenkinti tokiomis darbo sąlygomis, tačiau VDF reikalavo iš jų visiško lojalumo.

Vokietijos Darbo Frontas panaikino Veimaro respublikoje egzistavusios darbo sutartis arba jas atnaujino pagal nacistines pažiūras. Darbdaviai galėjo daugiau reikalauti iš darbuotojų, tačiau darbuotojai gaudavo daugiau garantijų, be to, buvo vykdomos įvairios socialinės apsaugos programos. Sąjunga kovojo prieš kapitalizmą ir liberalizmą, smerkė revoliuciją prieš gamyklų savininkus ir nacionalsocialistinę valstybę. Tačiau ji teikė pirmenybę Vokietijos vyriausybės valdomoms įmonėms, o ne privačiam verslui.

Teoriškai narystė VDF nebuvo privaloma, bet, nebūdamas VDF nariu, darbininkas būtų turėjęs didelių sunkumų ieškodamas darbo Vokietijos teritorijoje. Narystės mokestis siekė nuo 15 pfenigų iki 3 reichsmarkių. Iš narystės mokesčių būdavo surenkamos nemenkos sumos. 1934 m. bendra suma siekė apytikriai 300 000 000 reichsmarkių.

Organizacija susidėjo iš dviejų pagrindinių dalių:

* Nacionalsocialistinė gamyklų organizacija (vok. *Nationalsozialistische Betriebszellenorganisation*, NSBO)
* Nacionalsocialistinė prekybos ir pramonės organizacija (vok. *Nationalsozialistische Handels und Gewerbeorganization*, NSHABO)

Organizacijai priklausė ir kelios grupės dirbančios keliose skirtingose srityse:

* Stiprybė per džiaugsmą (vok. *Kraft durch Freude*, KdF)
* Darbo grožis (vok. *Schönheit der Arbeit*, SdA)
* Reicho darbo tarnyba (vok. *Reichsarbeitsdienst*, RAD)

VDF taip pat organizavo Nacionalines profesines varžybas (vok. *Reichsberufswettkampf*).

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vokietijos darbo frontas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* DAF @ feldgrau.com
* DAF information for AS Level History Unit 3 Archyvuota kopija 2004-10-16 iš Wayback Machine projekto.
* Information on the RAD
* Die Deutsche Arbeitsfront (DAF) Archyvuota kopija 2011-06-06 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Acrocephalus arundinaceus** |
| --- |
| Didžioji krakšlė (Acrocephalus arundinaceus)Didžioji krakšlė (*Acrocephalus arundinaceus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Devynbalsiniai  *( Sylviidae)* |
| Gentis: | Nendrinukės  *( Acrocephalus)* |
| Rūšis: | Didžioji krakšlė  *( Acrocephalus arundinaceus)* |

 |
| Binomas |
| ***Acrocephalus arundinaceus***Linnaeus, 1758 |

**Didžioji krakšlė** (*Acrocephalus arundinaceus*) – devynbalsinių (*Sylviidae*) šeimos paukštis. 

Nuo visų nendrinukių skiriasi dydžiu ir karkiančiu balsu, giesmė susideda iš labai garsių, atskirų garsų „kare kare dore dore dore kyt kyt…". Atskirus garsus kartoja du tris kartus. Kūno viršutinė pusė rusvai ar gelsvai pilka. Virš akių šviesus antakis. Gerklė ir pagurklis balsvi. Pilvas balsvas, rusvo atspalvio. Antsnapis tamsesnis, posnapis šviesesnis. Kojos rusvos ar pilkos. Jauniklių pilvas tamsiai rusvas.

Gyvena nendrynuose. Lizdą suka tarp nendrių stiebų. Gegužės – birželio mėn. deda 4-6 melsvai ar žalsvai baltus kiaušinius su pilkomis ir žalsvomis dėmėmis. Peri apie 13 dienų. Išveda vieną vadą. Lietuvoje dažna rūšis, pasirodo balandžio pabaigoje, o išskrenda rugsėjo mėn.

Didžiosios krakšlės giesmė
**Didžioji enciklopedija** (rus. '**'Больша́я энциклопе́дия***, «Те́рра»*) – visuotinė enciklopedija, kurią išleido Rusijos leidykla «Терра» bendradarbiaujant kartu su Vokietijos žiniasklaidos koncernu Bertelsmann.

Istorija
--------

Didžioji enciklopedija pradėta kurti 2000. Ketinimai anonsuoti 2005 spalio 12.
Visi enciklopedijos tomai buvo išleisti vienu metu. Užsisakymui pateikta nuo 2006 m.

Formos
------

Elektroninė versija bus išviešinta ne anksčiau kaip išplatinus spausdintinę versiją.

Apimtis
-------

62 tomai, 160 000 išplėstinių aiškinamųjų straipsnių, per 60 000 iliustracijų. Vidutinis puslapių skaičius viename tome – 592. Kiekvieno tomo gale pateikiamas jį kūrusių asmenų sąrašas.

* Terminų skaičius – per 200 000 (su paaiškintais terminais ir nuorodinėmis sąvokomis).
* 60 000 spalvotų ir nespalvotų ilisutracijų.
* 340 geografinių ir politinių žemėlapių.
* Enciklopedijos popierius – matinis, 115  g/m².
* Formatas 195x280 mm.

Autoriai
--------

Mokslinė redakcinė taryba (vadovas akademikas Геннадий Андреевич Месяц), Rusijos mokslų akademijos viceprezidentas, 10 narių akademikų.

Autorių kolektyvą sudaro per 500 žmonių.

Požiūrio taškas
---------------

Straipsniai, pasak leidyklos, yra deideologizuoti, laikomasi faktologijos prioritetų, vengiama reiškinių ir asmenų vertinimo. Faktai surinkti 2000–2005 metais ir atspindi naujausius istorijos įvykius.

Paskutiniame enciklopedijos tome po raidės «Я» pateiktas taip vad. Lotyniškasis blokas («латинский блок»). Čia pagal abėcėlę pateikiami įvairių kalbų straipsniai, kurių pavadinimai paplitę lotyniškuoju alfabetu. Tai sparnuotos frazės, terminai, santrumpos kaip DVD, Dolby surround, užsienio muzikos grupių pavadinimai ir kt.

Greta enciklopedijos tomų leidžiamas metraštinis papildymas (Ежегодников «Большой энциклопедии»), kur pateikiama atnaujinta informacija. Be to Didžiosios enciklopedijos pagrindu bus išleista daug šakinių enciklopedijų su aiškinamaisiais žodynais ir išsamesniais straipsniais.

Nuorodos
--------

* «Терра» leidykla
* Штутина Ю. Энциклопедическая бомба // Lenta.ru, 12 октября 2005
* Шульпяков Г. Большая энциклопедия в 62-х томах Archyvuota kopija 2007-09-28 iš Wayback Machine projekto.