recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
„Lietuvos Atgajos" logotipas
**Lietuvos Atgaja** – pasaulio lietuviams skirta vaikų švietimo ir kultūrinio bendradarbiavimo stovykla, vykstanti kiekvienais metais nuo 1993 m. viena žymiausių tautotyros stovyklų Lietuvoje.

Istorija
--------

Stovykla pradėta rengti 1989 m. kai įsikūrė visuomeninė organizacija „Lituanica", siekusi sukviesti viso pasaulio Lietuvos išeivijos ir etninių žemių lietuvių kilmės vaikus ir juos supažindinti su lietuviškomis šventėmis, papročiais, tradicijomis .

1993 m. stovykla įgavo „Lietuvos Atgajos" vardą. Nuo tų pačių metų ją rengia Švietimo ir kultūros centras „Jaunimas vaikams" bei Labdaros fondas „Vienybė", remiantis šio centro programas .

Visos organizacijos įsikūrusios Vilniuje, Antakalnio vaikų ir jaunimo klubo patalpose - Antakalnio g. 84 a.

2003 m. rugsėjo 24 d. Vilniaus miesto Rotušėje „Lietuvos Atgaja" buvo pripažinta šauniausia miesto stacionaria stovykla.

Dalyviai, programa
------------------

Stovyklautojų amžius yra nuo 7 iki 17 metų. „Lietuvos Atgaja" turi stovyklavietes Zelvos poilsiavietėje, netoli Vievio bei Lazdijų rajone, Smarliūnų kaime. Berniukai ir mergaitės gyvena atskiruose kambariuose po 6 - 7, su jais kartu gyvena ir vadovai. Stovyklos vadovai - savanoriai aukštųjų mokyklų studentai, išklausę parengiamuosius kursus bei lankę seminarus. Taip pat stovykloje dirba medikas, dailininkas, muzikantas, viršaičiai. 

Vienos pamainos trukmė - 10 dienų. Kiekviena pamaina yra teminė, pavyzdžiui: istorinė, kalendorinių švenčių, menų, magijos, vestuvių, teatro, kino, mitologinė pamainos. Kiekviena pamainos diena yra susijusi su tam tikra tema: piršlybų, mergvakario dienos (vestuvinė pamaina), Mindaugo karūnavimo, knygnešių, Žalgirio mūšio dienos (istorinė pamaina).

Stovykloje skelbiamos šeimos vertybės, dėl to būriai yra vadinami „šeimomis", o vadovai – „mamomis" ir „tėčiais". Vietoj diskotekų vyksta vakarai prie laužo su dainomis ir šokiais, o po jų „šeimos" leidžia likusį laiką, apžvelgdami praėjusią dieną.

Nuo 1993 m. šioje „Lietuvos Atgajoje" stovyklavo vaikų iš Lietuvos, Punsko, Seinų krašto, Vokietijos, Rusijos, Ispanijos, Baltarusijos, Estijos, Lenkijos, Jungtinių Amerikos Valstijų ir dar daugelio šalių.

Stovyklų „Lietuvos Atgaja" direktorė - Aušra Lasauskaitė. Labdaros fondo „Vienybė" direktorė - Aušra Lasauskaitė,
Švietimo ir kultūros centro „Jaunimas vaikams" direktorė - Donata Alkimavičiūtė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  www.latgaja.lt Stovyklos istorija
2. ↑  www.latgaja.lt Stovyklos rengėjai ir rėmėjai
3. ↑  www.latgaja.lt Kontaktiniai duomenys
4. ↑  www.vilnius.lt Apie stovyklą Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Apie labdaros fondą „Vienybė"[neveikianti nuoroda]
| Dartfordasangl. *Dartford* |
| --- |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

DartfordasDartfordas

51°27′0″ š. pl. 0°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.45000°š. pl. 0.25000°r. ilg.﻿ / 51.45000; 0.25000﻿ (Dartfordas)Koordinatės: 51°27′0″ š. pl. 0°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.45000°š. pl. 0.25000°r. ilg.﻿ / 51.45000; 0.25000﻿ (Dartfordas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Anglija Anglija |
| **Grafystė** | Kentas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 97 365  |
|  |
|  **Vikiteka** | Dartfordas |

**Dartfordas** (angl. *Dartford*) – miestas Jungtinėje Karalystėje, pietryčių Anglijoje, Kento grafystėje, 26 km į pietryčius nuo Londono centro (jo aglomeracijoje), prie Temzės upės. Netoliese praeina Londono–Doverio magistralė, yra tiltas ir 2 tuneliai per Temzę. Cemento gamybos, mašinų, poligrafijos, popieriaus, farmacijos, maisto (malimo) pramonė. Yra IX a. Šv. Trejybės bažnyčia (praplėsta XIII a.), XVI a. karališkoji vila.

Istorija
--------

Nuo XI a. minimi Dartfordo rūmai, priklausę karaliui. XII a. įkurti Tamplierių rūmai, XIV a. – dominikonų ir pranciškonų vienuolynai. Dartfordas buvo viena iš Voto Tailerio sukilimo (1381 m.) vietų. 1590 m. atidarytas pirmasis Anglijoje popieriaus fabrikas. XVI a. šiame mieste buvo Anglijos monarchų Henriko VIII,  Elžbietos I rezidencija.

Šv. Trejybės bažnyčia

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dartfordas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Velso vėliava
**Velso vėliava** vadinasi *Raudonasis drakonas* (valų kalba *Y Ddraig Goch*). Vėliavą sudaro raudonas drakonas ant žalio ir balto lauko. Tiksli drakono forma nėra standartizuota, todėl yra įvairių variantų.

Su Velso drakonu susiję daugybė legendų. Žymiausia yra *Myrddin* (arba Merlino, iš pradžių Ambrozijaus Aureliano) pranašystė, kurioje kalbama apie ilgą kovą tarp raudonojo ir baltojo drakono. Pasak pranašystės iš pradžių dominuos baltasis drakonas, tačiau galiausiai laimės raudonasis. Daug kas šioje legendoje mato paralelę su valų kova prieš anglus. *Historia Britonum* pasakojamoje versijoje raudonasis drakonas siejamas su keltais britais, o baltasis su anglosaksais.

Istorija
--------

Raudonasis drakonas Velso nacionaline vėliava tapo 1807 m. 1959 įgavo dabartinę formą. Raudonasis drakonas ir iki tol šimtmečiais laikytas Velso simboliu. Kai kurie istorikai teigia, kad Velso vėliava, šalia Škotijos vėliavos, yra seniausia tebenaudojama nacionalinė vėliava pasaulyje. Drakono simbolio kilmė nėra aiški. Įtikinama versija yra tai, kad simbolį Britanijos priklausomybės nuo Romos laikotarpiu atsinešė romėnai, tačiau jis galėjo būti ir senesnis. Žalia ir balta juostos kilusios iš valų karalių giminės Tiudorų, kurie nuo 1485 iki 1603 m. valdė Angliją. Seniausias žinomas Raudonojo drakono kaip Velso simbolio panaudojimas siekia 820 m.

**Europos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Herbai |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Karikatūra, pašiepianti Č. Darviną
**Darvinizmas** yra pasaulėžiūra, besiremianti Alfred Russel Wallace (1823–1913) idėjomis ir Charles Darwin evoliucijos teorija, paremta gamtinės atrankos principu. Šiais laikais sąvoką dažniau vartoja socialinių mokslų atstovai bei filosofai, o ne biologai, kurie dažniau remiasi platesne evoliucijos teorija.

Remiamasi principu, kad jokia rūšis negali neribotai daugintis, nes anksčiau ar vėliau prasideda konkurencija dėl ribotų išteklių. Šioje konkurencinėje kovoje išlieka tik geriausiai prisitaikę individai ir rūšys. Šios idėjos tiesiogiai išvedamos iš Darvino natūraliosios atrankos principo.

Bandymai Darvino mokymą pritaikyti reiškinių žmonių visuomenėje aprašymui ar modifikavimui kartais vadinami socialiniu darvinizmu.

Iš principo darvinizmą atmeta kreacionistai, kurie kritikavo ir Žano Batisto de Lamarko teoriją apie rūšių kaitą. Dažnai Darvinas buvo kritikuojamas ne tik iš mokslinės (teorija rėmėsi paveldėjimu, kuris tuo metu buvo neištirtas), bet ir moralinės bei religinės pusės. Kovoje dėl teorijos pripažinimo jos šalininkai ir priešininkai, tiek turėdami gerus tikslus, tiek sąmoningai klaidingai traktavo evoliucijos teoriją ir iškėlė ją iki dogmos.

Pats Darvinas į savo teoriją žiūrėjo ne dogmatiškai, bet numatė galimybes ją tobulinti ir keisti. Jis įvardino ir pagrindines savo teorijos problemas:

* Sudėtingas perėjimas nuo paprastų prie sudėtingų struktūrų;
* trūkstami geologiniai įrodymai (šiuo metu tai nebelaikoma problema, nes teoriją patvirtina gausybė įrodymų iš kitų sričių).

Darvinizmas ir evoliucijos teorija
----------------------------------

Dėl biologijos ir genetikos pažangos evoliucijos teorija buvo išplėsta. Šią išplėstą teoriją gydytojas ir biologas August Weismann (1834–1914) pavadino neodarvinizmu

Mokslinė biologinės evoliucijos teorija vystosi toliau ir įtraukia naujas žinias iš neurobiologijos, molekulinės genetikos, populiacijų biologijos, sistemų teorijos, žaidimų teorijos. Dėl to ji dar vadinama sintetine evoliucijos teorija.
Įvairių spalvų veltinio atraižos
Dekoruotas persiškas veltinys
**Veltinys** – audinys, gautas tankiai suveliant pluošto masę. Gaminamas iš natūralaus pluošto (vilnos, kailio) arba sintetinių medžiagų (nitrono, viskozės). Iš veltinio daromi drabužių įdėklai, biliardo stalai, teniso aikštelių dangos, antklodės, automobilių kilimėliai, namų tekstilės gaminiai, geotekstilė, filtrai, medžiagos izoliacijai ir kita.

Veltinys – seniausia pasaulyje tekstilės rūšis. Jo pavyzdžių rasta jau Mesopotamijoje, o Vidurinės Azijos klajokliai ir dabar namudinėmis sąlygomis velia veltinį, iš kurio statosi jurtas, siuvasi drabužius, avalynę (pvz. veltinius). 

Veltiniai tradiciškai gaminami pluoštą apdorojant karštu vandeniu, rečiau veliant adatomis arba mirkant gyvsidabrio nitrate. Pramoninei gamybai naudojamos vėlimo mašinos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Audronė Ragaišienė. *Veltinys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015
2. ↑  Chad Alice Hagen (2005). *Fabulous Felt Hats: Dazzling Designs from Handmade Felt*. Lark Books. pp. 8–
**Turtingas žmogus** (angl. *high-net-worth individual*) – žmogus, turintis laisvų, >$1 mln. USD investicijoms skirtų pinigų.

**Itin turtingas asmuo** tokių pinigų turi >$30 mln. USD.

Šios sąvokos vartojamos sąvokos privačioje bankininkystėje.

Tokie universalieji bankai kaip, „Credit Suisse", „Barclays", „BNP Paribas", „Citibank", „Deutsche Bank", „HSBC", „JPMorgan Chase" ir „UBS" turi atskirus privačiosios bankininkystės skyrius.

2010 m. Pasaulio turto tyrimas
------------------------------

2010 m. milijonierių pasaulyje pagausėjo 8,3 %, o pagal milijonierių skaičių Azijos-Ramiojo vandenyno regionas pirmą sykį aplenkė Europą.

„Azijos-Ramiojo vandenyno regionas buvo tikra augimo žvaigždė. Atsigaunančios biržos ir regione kylanti nekilnojamojo turto vertė buvo pagrindiniai augimo veiksniai", – komentuoja Johnas Thielis, „Merrill Lynch Global Wealth Management" padalinio, atsakingo už JAV turto valdymą, vadovas.

Kartu su atsigaunančiomis po finansų krizės rinkomis padaugėjo ir asmenų, kurių investicinis turtas sudarė bent $1 mln. USD (2,41 mln. Lt). Bendras milijonierių valdomas turtas išaugo iki $42,7 trln. USD (nuo 40,7 trln. 2007-iais), atskleidžia kasmetinė apžvalga, kurią skelbia „Capgemini" ir „Merrill Lynch Global Wealth Management". „Capgemini" ir „Merrill Lynch" tyrimui naudojo 71 šalies, kurioje yra 98 % milijonierių, duomenis apie pajamas.

Tyrimas atskleidžia, kad pagal milijonierių gausėjimo tempą pirmauja Afrika (+11,1 %). Tuo tarpu Indija pirmą sykį pateko į daugiausia milijonierių turinčių valstybių 12-uką. Antroje pagal dydį pasaulio ekonomikoje – Kinijoje – asmenų, kurių turtas viršija $1 mln. USD, padaugėjo 12 % ir pasiekė 0,534 mln. Pagal šį skaičių Kinija rikiuojasi ketvirta – už JAV, Japonijos ir Vokietijos.

Moterys sudaro 27 % visų milijonierių, rodo tyrimas. 2008 m. jų dalis siekė 24 %. Be to, 17 % milijonierių pernai buvo jaunesni nei 45-ių, kai prieš 3 metus tokių būta 13 %.

Gegužės pabaigoje „Boston Consulting Group" skelbė, kad milijonierių statusą (skaičiuojant JAV doleriais) turinčių šeimų skaičius pasaulyje padidėjo 12 %.

Šią savaitę „PricewaterhouseCoopers" prognozavo, kad Singapūras dar iki 2013 m. taps didžiausia pasaulyje vieta, kur turtingieji laiko savo pinigus, ir pagal tai atitinkamai į antrą ir ketvirtą vietą nustums Šveicariją bei Londoną. Tuo tarpu Honkongas išliks trečioje vietoje.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Finansų maklerio įmonė
* Finansų patarėjo įmonė
* Investicinė bankininkystė
* Privačioji bankininkystė
* Šeimos biuras

Šaltiniai
---------

* Versus: Lūkesčiai – sveiko proto ribose Archyvuota kopija 2012-03-01 iš Wayback Machine projekto.
* Verslo Žinios – Milijonierių gretos pagausėjo 8,3%, o Azija pralenkė Europą
* Capgemini and Merrill Lynch Global Wealth Management World Wealth Report 2011 Archyvuota kopija 2011-11-03 iš Wayback Machine projekto.
| ***Mano duktė, mano angelas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Ma fille, mon ange |
| Kilmės šalis |  Kanada |
| Režisierius | Alexis Durand-Brault |
| Scenaristas (-ai) | Martin GirardPierre Szalowski |
| Vaidina | Michel CoteKarine VanasseDominique Leduc |
| Metai | 2007 |
| Žanras | kriminalinė drama |
| Trukmė | 85 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Mano duktė, mano angelas** (pranc.  *Ma fille, mon ange*) – 2007 m. Kanadoje sukurta kriminalinė drama. Veiksmas juostoje vyksta esamuoju ir praeities laiku, istorija pasakojama vienu metu kelių asmenų, parodant kiekvieno jų įvykių versijas.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Natali, po mokslų koledže Monrealyje, grįžta namo atostogų pas tėvus, tačiau atmosfera šeimoje slegianti, tarsi kiekvienas iš šeimos narių turėtų savo paslaptį.

Monrealyje rastas nužudytas pornografinių filmų kūrėjas ir policija imasi tyrimo. Aiškėja, kad keletui dienų iki nusikaltimo internete buvo patalpinta reklama, kurioje nusifilmavusi Natali ketino tiesioginiame eteryje pasimylėti su vaikinu. Šią reklamą pamatė ir jos tėvas Žermenas, mėgstantis naktimis naršyti pornografinius puslapius. Norėdamas sukliudyti filmavimui, jis skubiai išvyksta į Monrealį, tačiau turi tik tris dienas. Jam bando padėti Natali draugė Angelika, tačiau laikas nenumaldomai senka, pornografijos kūrėjai neketina atsisakyti savo planų, kaip ir Natali, sužinojusi apie mieste esantį tėvą ir besitikinti tokiu būdu išsivaduoti iš jo perdėtos globos.

Galiausiai filmavimo rytą režisierius randamas negyvas. Kas tai padarė? Natali, paskutinę akimirką persigalvojusi, tačiau nepajėgusi perkalbėti filmų kūrėjų? Tėvas, neradęs kito būdo užkirsti kelią dukros filmavimuisi pornografijoje? O galbūt kažkas kitas?

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Michel Cote – Žermenas Dagenas
* Karine Vanasse – Natali Dagen
* Dominique Leduc – Džoan Dagen
* Laurence Leboeuf – Angelika
* Christian Begin
* Pierre-Luc Brillant
* Serge Houde
Bryan Erickson ir Gary Slaughter
**Velvet Acid Christ** – psychedelic – industrial grupė iš Denverio, JAV. Pagrindinis nuolatinis jos narys ir vienas įkūrėjų yra Bryan Erickson.

Velvet Acid Christ muziką yra sunku vienareikšmiškai priskirti konkrečiam žanrui. Dažniausiai ji apibūdinama kaip industrial ir electro-industrial, gothic, EBM, psychedelic. Joje galima rasti įvairiausių nuotaikų. Dainos išsiskiria neįprastu skambesiu ir emocingumu. Temos dažnai liečia įvairius „tamsius" aspektus – narkotikai, serijiniai žudikai, depresija, mizantropija. Taip pat dažna tema yra religija.

Dažnai naudoja semplus iš įvairių filmų.

Diskografija
------------

* **Fate** (1994)
* **Pestilence** (1994)
* **Neuralblastoma** (1995)
* **Church of Acid** (1996)
* **Calling Ov the Dead** (1997)
* **Velvet Acid Christ Vs Funker Vogt: The Remix Assault** (1999)
* **Fun With Knives** (1999)
* **Twisted Thought Generator** (2000)
* **Dimension 8** (išleistas 2000 kaip bonus dainų rinkinys prie **Twisted Thought Generator**, bet įrašytas 1993–1994)
* **Hex Angel: Utopia/Dystopia** (2003)
* **Oblivion Interface** (2004)
* **Lust for Blood** (2006)

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| Senovės Armėnijos regionasTuruberanas Տուրուբերան |
| --- |
|  |
| Šalis | rytų Turkija |
| Tautos | armėnai > kurdai |
| **Miestai** | Mušas, Bitlisas, Malazgirtas |
|  |
|  |

**Turuberanas** (arm. Տուրուբերան) – Didžiosios Armėnijos ašcharas (provincija), buvusi į vakarus ir šiaurės vakarus nuo Vano ežero.

Šis regionas nuo 189 m. pr. m. e. iki 387 m. buvo Didžiosios Armėnijos dalis. Vėliau buvo Sasanidų imperijos, Bizantijos, Arabų Kalifato, viduramžių Armėnijos, Zakaridų Armėnijos, įvairių turko-mongolų valstybių, Safavių valstybės ir, galop, Osmanų imperijos dalis. Iki 1915 m. armėnų genocido teritorijoje gyveno labai daug armėnų.

Dabar buvęs Turuberanas yra Turkijos pietrytinė dalis.

Aprašas
-------

Turuberano plotas buvo 25008 km² VII a. armėnų geografas Ananija Širakacis ašcharą aprašė taip:
Turuberanas, greta Ketvirtosios Armėnijos, turi 16 gavarų: 1. Chuitas, 2. Aspakunikas, 3. Taronas, 4. Ašmunikas, 5. Mardagis, 6. Dasnavorkas, 7. Tuaracatapas, 8. Dalaras, 9. Charkas, 10. Varažnunikas, 11. Beznunikas, 12. Jerevarkas, 13. Agiovitas, 14. Apachunikas, 15. Koras, 16. Chorchorunikas. Jame yra Beznunio jūra (vakarinė Vano ežero dalis), kurios ilgis 100, o plotis 60 mylių. Šioje provincijoje išgauna varį, baltąją naftą, geležį.

Stambiausias Turuberano gavaras buvo Taronas, kurį graikai ir romėnai vadino *Taronitida* ir kurio pavadinimas kartais naudotas sinonimiškai Turuberanui. Strabonas minėjo, kad Taronitidą iš sirų (Seleukidų) atkariavo pirmasis Didžiosios Armėnijos valdovas Artašesas I.

Išnašos
-------

1. ↑  Yerevan, 1973; „Taron-Turuberan" Vol. 12, Yerevan, 1984
2. ↑  Административно-территориальное деление Великой Армении[neveikianti nuoroda]
3. ↑  Еремян С.Т. Армения согласно „Географии" 7-го века, Ереван, 1963г. (на армянском – Երեմյան Ս. Հայաստանը ըստ «Աշխարհացոյց»-ի, Երևան, 1963).
4. ↑  Анания Ширакаци. Армянская география


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSenovės Armėnijos istoriniai regionai |
| --- |
|  |
| Didžioji Armėnija(ašcharai) | 
Aukštutinė Armėnija (Karenitida) · Copkas (Sofena) · Aldznikas (Arzanena) · Turuberanas (Tarontida) · Mokas (Moksoena) · Korčaikas (Korduena) · Parskahaikas (Sigriana) · Vaspurakanas (Basorepida) · Siunikas · Arcachas (Orchistena) · Utikas (Otena) · Paitakaranas (Kaspiana) · Taikas (Taochija) · Gugarkas (Gogarena) · Airaratas (Araksena) |  |
|  |
| Kita | 
Mažoji Armėnija · Kilikijos Armėnija |

 |
| **Bas Eickhout** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1976 m. spalio 8 d. (46 metai)Grusbekas, Olandija |
|  |
| Veikla | Olandijos ir ES politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 1999 m. GreenLeft |
|  |
|  **Vikiteka** | Bas Eickhout |

**Basas Eikhutas** (*Bas Eickhout*, g. 1976 m. spalio 8 d. Grusbeke) yra olandų politikas iš GreenLeft partijos. Jis buvo išrinktas į Europos Parlamentą 2009 m. rinkimuose.

Basas Eikhutas Kopenhagoje studijavo tarp 1994 ir 2000 m. chemiją ir aplinkos mokslus. Po to dirbo tiriamąjį darbą Nacionaliniame Nyderlandų Visuomenės sveikatos ir aplinkosaugos institute. Problematika – klimato kaita. Nuo 1999 m. Basas Eikhutas tapo GreenLeft aktyvistu, kūrė manifestus ir partijos programas.

Politinė trajektorija
---------------------

2009 m. jis tapo vienu iš penkių kandidatų GreenLeft sąrašę į Europos parlamentą, o partijos kongresas jį reitingavo į antrą pozicijąą ir jis buvo išrinktas į Europos Parlamentą, kur tapo Aplinkos. visuomenės sveikatos ir maisto saugos komiteto nariu. Su Europos Parlamento žaliųjų delegacija aplankė Vilnių ir dalyvavo forume „Europinis solidarumas ir žalios strategijos" 2015 m. birželio 15 d.

Nuorodos
--------

* Bas Eickhout Archyvuota kopija 2009-03-23 iš Wayback Machine projekto.
* Video YouTube svetainėje
* profile[neveikianti nuoroda]
| ***Mano mylimoji žmona*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | My Favorite Wife |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Garson Kanin |
| Prodiuseris (-iai) | Leo McCarey |
| Scenaristas (-ai) | Bella SpewackSamuel Spewack |
| Kompozitorius | Roy Webb |
| Vaidina | Irene DunneCary GrantRandolph ScottGail Patrick |
| Metai | 1940 |
| Žanras | Melodraminė komedija |
| Trukmė | 84 min. |
| Kalba | Anglų k. |
| Platintojas | RKO Radio Pictures (JAV)Mist Entertainment (JK) |
| **IMDb įrašas** |

**Mano mylimoji žmona** (angl. *My Favorite Wife*) – 1940 m. JAV filmas, melodraminė komedija. Režisierius – Garsonas Kaninas. Tris kartus nominuotas „Oskarui". Šis filmas – humoristinė Alfredo Tenisono poemos „Enochas Ardenas" inversija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Elena Arden (*Ellen Arden*) po laivo katastrofos 7-erius metus dingusi be žinios. Ji netikėtai grįžta į Ameriką tą pačią dieną, kai jos vyras Nikas Ardenas (*Nick Arden*) ją paskelbia mirusia. Jis ruošiasi vesti Bjanką (*Bianca*), bet nelauktai susitinka su Elena. Nikas tebemyli Eleną, tačiau nežino, kaip naujajai žmonai pranešti apie susiklosčiusią padėtį. Aplinkybės sudėtingos dar ir dėl to, kad po laivo katastrofos negyvenamojoje saloje Elena buvo ne viena, o su patraukliu ir turtingu Stivenu Berketu (*Stephen Burkett*), kuris ją mergina. Patyrę tam tikrų sunkumų, Elena ir Nikas vėl kartu, santuoka su Bjanka nutraukiama.

Aktoriai
--------

* Irene Dunne – Ellen Arden
* Cary Grant – Nick Arden
* Randolph Scott – Stephen Burkett
* Gail Patrick – Bianca Bates
* Ann Shoemaker – Ma, Nick’o motina
* Scotty Beckett – Tim, Arden'ų sūnus
* Mary Lou Harrington – Chinch, Ardenų duktė
* Donald MacBride – viešbučio tarnautojas
* Hugh O'Connell – Johnson, draudimo apskaičiuotojas
* Granville Bates – teisėjas Bryson
* Pedro de Cordoba – Dr. Kohlmar

Kritikų atsiliepimai
--------------------

Filmas sulaukė gerų įvertinimų. „The New York Sun" filmą apibūdino kaip „sukurtą būtent linksmintis. Jis verčia kikenti, tyliai juoktis ir kilnoti antakius… „Mano mylimoji žmona" – linksmas, trapus, keliantis juoką farsas." Remdamasi 14 recenzijų, vertinimų apibendrinimo svetainė „Rotten Tomatoes" filmui suteikė 86 % reitingą.

Nominacijos
-----------

Nominacijos „Oskarui" (1941):

* Scenarijus: geriausias originalus siužetas – Bella Spewack, Samuel Spewack, Leo McCarey
* Muzika: geriausias originalus garso takelis – Roy Webb
* Geriausias dailininko darbas nespalvotame filme – Van Nest Polglase, Mark-Lee Kirk

Nuorodos
--------

* Filmo „Mano mylimoji žmona" oficialus anonsas (YouTube svetainė, anglų k.)

Išnašas
-------

1. 1 2  „My Favorite Wife. Awards". *IMDb*. Nuoroda tikrinta 2023-06-26.
2. ↑  Creelman, Eileen. „The New Movies". New York Sun, 1940-05-31.
3. ↑  „My Favorite Wife". *Rotten Tomatoes*. Nuoroda tikrinta 2023-06-26.
| KotošasKotosh |
| --- |
|  |
| Kotošo liekanos |
| 

KotošasKotošas

 |
| Koordinatės | 9°55′51″ p. pl. 76°16′46″ v. ilg.﻿ / ﻿9.93083°š. pl. 76.27944°r. ilg.﻿ / 9.93083; 76.27944Koordinatės: 9°55′51″ p. pl. 76°16′46″ v. ilg.﻿ / ﻿9.93083°š. pl. 76.27944°r. ilg.﻿ / 9.93083; 76.27944 |
| Vieta | Huanuko departamentas, Peru |
| Regionas | Senovės Peru |
| Istorija |
| Pastatytas | XXVIII amžius pr. m. e. |
| Laikotarpis | ikikeraminis periodas–tarpinis periodas |
| Informacija |
| Kasinėjimų datos | nuo 1960 m. |
| Žvalgytas | nuo 1934 m. |

**Kotošas** (isp. *Kotosh*) – archeologinė vietovė Peru, Huanuko departamente, Huanuko slėnyje, 4 km į vakarus nuo Huanuko miesto. Vieta buvo gyvenama nuo vėlyvojo archajinio iki ankstyvojo viduriniojo laikotarpio.

Kotošas nuo seno buvo žinomas kaip lobių ieškotojų huaka. 1934 m. čia archeologas Javier Pulgar Vidal atrado priešinkinio laikotarpio keramikos, vėliau Kotošą tyrinėjo Julio César Tello. Jis šį miestą siejo su iš Amazonijos atkeliavusiomis gentimis, vėliau pradėjusioms Čavino kultūrą. 1960 m. Kotošo tyrinėjimais užsiėmė Tokijo universiteto archeologai Seichis Icumis, Kazuo Terada, antropologas Toširikas Sono. Japonai 1963 m. čia atrado taip vadinamą „Sukryžiuotų rankų šventyklą" (isp. *Templo de las Manos Cruzadas*) – vieną seniausių Amerikoje.

Šventyklos sienos su nišomis, o po jomis pavaizduoti sukryžiuotų rankų bareljefai. Japonų mokslininkai tas rankas laikė kulto objektu. Šventykla buvo atkasta: nustatyta, kad ji buvo pastatyta ~1800 m. pr. m. e. užkelta ant 8 m aukščio platformos, į ją vedė laiptai, o į patalpas buvo patenkama per 2,25 m aukščio vartus. Sukryžiuotų rankų šventykloje aptiktos židinio liekanos bei oro tiekimo sistema, kad amžinoji ugnis neužgestų.

Taip pat skaitykite
-------------------

* El Paraisas
* Karalis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stingl, Miroslav, *Žvaigždžių garbintojai*, Praha, 1980 m.

Nuorodos
--------

* Apie Kotošą
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°52′52″š. pl. 22°53′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.8810°š. pl. 22.8872°r. ilg.﻿ / 55.8810; 22.8872

|  Varputėnų šv. Antano Paduviečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Varputėnai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |

 *Kitos reikšmės – Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.*
**Varputėnų šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Varputėnų kaime, prie  **159**  Užventis–Šaukėnai–Kuršėnai  kelio. Pastatyta apie 1787 m.

Istorija
--------

2015 m. kovo mėn.
Varputėnų bažnyčią 1792 m. pastatė Varputėnų dvaro savininkas Motiejus Jelenskis. Ji buvo Kelmės, vėliau Šaukėnų parapijos filija.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, bebokštė, su šonine zakristija. Įrengti 3 altoriai. Šventoriuje stovi medinė varpinė. Bažnyčia orientuota taip, kad pagrindinis altorius matytųsi per dvaro langą ir kad dvarininkams nereiktų kasdien vykti į bažnyčią, o pasimelsti jie galėtų ir žiūrėdami į už 1450 m esantį altorių.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Varputėnų šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Matriarchatas** (lot. *mater* (kilm. *matris*) – motina ir gr. archē – valdžia) – viena pirmykštės visuomenės organizacijos formų, XIX a. rekonstruotas spėjamas socialinės raidos tarpsnis, atsiradęs vėlyvajame paleolite. Pasak šios sampratos šalininkų, matriarchatas buvo būdingas daugelio tautų gimininės bendruomenės irimo ir perėjimo į klasinę visuomenę laikotarpiui, ypač jo pradžiai. Kita vertus, remiantis XX a. pab.–XXI a. pradžios etnologų tyrinėjimais, nesama patikimų duomenų, pagal kuriuos būtų galima atkurti šį visuomenės evoliucijos laikotarpį.

Svarbiausi matriarchato požymiai: visuomenėje vyrauja moterys, turtas ir pareigos paveldima motinos linija, santuoka matrilokalinė.

Tarybų Sąjungoje iki XX a. 6 dešimtmečio moksliškai aiškinant pirmykštės bendruomenės evoliuciją, remtasi beveik vien matriarchato samprata. Anot matriarchato sampratos proponentų, matriarchatą klajoklių gyvulių augintojų ir ariamosios žemdirbystės tautose pakeitė patriarchatas; kaplinės žemdirbystės gentyse klasinė visuomenė kai kur susiformavo matriarchato sąlygomis, aplenkdama patriarchato stadiją.

Pirmasis matriarchato laikotarpį išskyrė Šveicarijos teisės istorikas J. Bachofenas, pavadinęs jį ginekokratijos terminu. Matriarchato sampratą palankiai vertino marksizmo klasikai, pradedant F. Engelsu.

Matriarchato sampratos proponentų teigimu, matriarchato būta Tibete, senovės Egipte, jo liekanų (giminystės ir paveldėjimo motinos linija) išlikę Mikronezijos tautelių, Sumatros malajiečių (minankabajų), kai kurių tropinės Afrikos genčių buityje.

XXI a. matriarchato sąvokos vartosena daugiausia apsiriboja tik istoriografija.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  *Matriarchatas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, VII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1981. T.VII: Lietuvos-Mordvių, 322 psl.
2. 1 2 3 4 5  *Matriarchatas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-03-20.
Jonušo Radvilos žmonos: Kotryna Potockytė (kairėje) ir Marija Lupu. (Dailininko Johann'o Schröter'o paveikslas) 
**Kotryna Potockytė** (lenk. *Katarzyna Potocka*; g. (?) - m. 1642 m. vasario 10 d. Slucke) – Piliavos herbo didikė, Lietuvos didžiojo etmono Jonušo Radvilos žmona.

Biografija
----------

Tėvas Steponas Potockis – Braclavo vaivada, Felino ir Kameneco seniūnas, Karūnos didysis raštininkas, Podolės generolas. 
Motina Marija Amalija Mohilaitė – Moldavijos gospodario Jeremijaus Mohilos duktė. 
Brolis Petras – Lenkijos kariuomenės rotmistras, Sniatyno seniūnas.
Brolis Povilas – diplomatas ir istorikas, Podolės Kameneco kaštelionas.
Brolis Jonas – diplomatas, Braclavo vaivada, Lenkijos kariuomenės pulkininkas.

1638 m. Kotryna Potockytė ištekėjo už Lietuvos didžiojo etmono, Žemaitijos seniūno, Vilniaus vaivados, Lietuvos didžiojo pakamario, Kameneco, Kazimiero ir Seivų seniūno Jonušo Radvilos.
Šeimoje gimė du vaikai: berniukas Kristupas ir mergaitė Ona Marija. Kai pastarajai buvo dveji metai, jos motina mirė. Našlys Jonušas Radvila 1646 m. vedė Moldavijos kunigaikštytę Mariją Lupu.

Kotryna Potockytė-Radvilienė buvo katalikiškų pažiūrų, jos garbei Vilniaus arkikatedroje įrengta marmurinė epitafija su lotynišku užrašu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kotrynos iš Potoko epitafija
Anglies lankas
Lanko lempa uždegimo padėtyje (matyti du vienas kitam statmeni strypeliai)
1914 m. gamybos projektorius su anglies lanko šviesos šaltiniu
**Anglies lankas** (angl. *carbon arc*) – apšvietimo įtaisas, kuriame šviečia tarp ore esančių anglies strypelių esantis Voltos lankas. Uždegimo metu strypeliai suglaudžiami ir lankui atsirasti pakanka nedidelės įtampos. Po to strypeliai šiek tiek atitraukiami, tačiau tekanti srovė palaiko lanką per atsiradusį tarpą. Šią srovę sukuria jonizuoti anglies atomai. Strypelių galai įkaista, skleisdami šviesą.

Lempos idėja pirmąkart pademonstruota anglų išradėjo Humphry Davy apie 1800 m. Tai buvo pirmasis praktiškas elektros šviesos šaltinis.

Ilgiau šviečiant anglies stypelių galai nudega, todėl reikalingi įvairūs įtaisai jiems slinkti, palaikant pastovų tarpą. Visgi lempa nėra ilgaamžė (daugiausia keli šimtai valandų, paprastų konstrukcijų – tik keliasdešimt sekundžių). Užtat ji kelis šimtus kartų galingesnė už paprastą kaitrinę lemputę (10 kW ir daugiau). Lempos efektyvumą padidina į anglį dedami metalo (magnio, stroncio, bario ar kalcio) fluoridai. Lankas gali būti maitinamas tiek kintama, tiek ir nuolatine elektros srove. Reikalingas rezistorius ar kitoks srovę per lanką ribojantis įtaisas (balastas). Lankui uždegti pakanka maždaug 40 voltų (įprastinė darbo įtampa buvo apie 110 V). Plazmos temperatūra siekia 10 000 °C, tačiau daugumą šviesos teikia ne ji, o patys įkaitę elektrodai.

Jei lempa maitinama nuolatine srove, anodas kaista labiau nei katodas. Jame susiformuoja nedidelis krateris, tuo tarpu katodas pamažu įgauna kūgio formą.

Nors jau nuo 1850 m. buvo bandoma gaminti tokias lempas plačiam pardavimui, jas vėliau gana greitai nukonkuravo ekonomiškesni ir ilgaamžiškesni šviesos šaltiniai. Ilgiausiai anglies lankas išsilaikė ten, kur reikalinga labai stipri šviesa (kino filmų projektoriai, galingi prožektoriai ir pan). Tačiau net ir iš šios srities anglies lanką pamažu išstumia ksenono lanko lempa. Anglies lankas vis dar naudingas jei reikalinga didelio intensyvumo ultravioletinė šviesa.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Whelan, M. (2013). „Arc Lamps". *Resources*. Edison Tech Center. Suarchyvuotas originalas November 10, 2014. Nuoroda tikrinta November 22, 2014.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
**Matheus Marcondele**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Matheus de Souza Marcondele |
| Gimimo data | 1996 m. balandžio 27 d. (27 metai) |
| Gimimo vieta | Marilija, San Paulo valstija, Brazilija |
| Ūgis | 171 cm |
| Svoris | ? kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Gruzija FC Gagra |
| **Pozicija** | saugas |
| Jaunimo klubai |
| ? | Marilia Atlético Clube |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2016–20172017–201920192020–202120222023– | MariliaGO AudaxPonte PretaGO AudaxFC HegelmannFC Gagra | 19 0(6)32 (11)08 0(0)20 0(2)23 0(2)11 0(2) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. sausio 3 d.. |

**Mateušas de Suza Markondelė** (*Matheus de Souza Marcondele*; g. 1996 m. balandžio 27 d.; Marilija, San Paulo valstija) – Brazilijos futbolininkas, saugas. Lietuvoje atstovavo Kauno rajono „Hegelmann" klubui.

Karjera
-------

Žaidė gimtojoje Brazilijoje. Gimtinėje nuo 2016 m. atstovavo gimtojo miesto Marilia Atlético Clube (Marilia AC), o vėliau Grêmio Osasco Audax (GO Audax) ir Associação Atlética Ponte Preta (AA Ponte Ptreta) klubams.

Atakuojančio plano saugas į Lietuvą atvyko iš San Paulo „Audax" klubo.

### Hegelmann Litauen

2021 m. gruodžio mėn. pranešta, kad tapo „Hegelmann Litauen" klubo nariu.

2022 m. kovo 5 d. debiutavo naujoje komandoje A lygos rungtynėse prieš FK Kauno Žalgiris.

2022 m. liepos 16 d. pelnė įvartį rungtynėse prieš Jonavos klubą. Po jo įvarčio rezultatas tapo 1:0. Galutinis rungtynių rezultatas 6-0.

2022 m. rugsėjo 2 d. rungtynėse prieš FK Panevėžys pelnė įvartį ir išlygino rezultatą 1:1. Rungtynės taip ir baigėsi (1-1).

2023 m. sausio 3 d. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka klubą.

### FC Gagra

2023 m. vasario mėn. tapo žinoma, kad žaidėjas persikėlė į Gruziją ir atstovaus „Gagrų" klubui.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **FC Hegelmann** | 23 | 2 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

**su FC Hegelmann**
* A lyga: TBA

asmeniniai pasieikimai
* (būsimas įvykis)

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  LF Hegelmann v. KŽ
5. ↑  alyga.lt: Hegelmann v. KŽ 2022-03-05
6. ↑  sportas.lt Hegelmann pergalė
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
* lietuvosfutbolas.lt
| **Sabina Loithoiser-ŠnarenbergerSabine Leutheusser-Schnarrenberger** |
| --- |
|  |
| Sabine Leutheusser-Schnarrenberger FDP Bavarijos sekcijos suvažiavime (2009 m.) |
| Gimė | 1951 m. liepos 26 d. (71 metai)Mindene, Vokietija |
| Tėvas | Horst Leutheusser |
| Sutuoktinis (-ė) | Ernst Schnarrenberger |
|  |
| Veikla | Vokietijos liberalų politikė, Vokietijos teisingumo ministrė |
| Partija | FDP narė |
|  |
|  **Vikiteka** | Sabine Leutheusser-Schnarrenberger |

**Sabine Leutheusser-Schnarrenberger** (merg. pav. *Leutheusser*, liet. *Sabina Loithoiser-Šnarenberger*; g. 1951 m. liepos 26 d. Mindene, Vokietija) – Vokietijos liberalų politikė, FDP narė, Vokietijos teisingumo ministrė (nuo 2009 m. spalio 28 d.).

Biografija
----------

Tėvas Horst Leutheusser kilęs iš Gotha, advokatas, CDU narys, nuo 1964 m. iki 1969 m. Mindeno vicemeras. Dėdė Wolfgang Stammberger nuo 1961 m. iki 1962 m. buvo Vokietijos teisingumo ministras. Sabine Leutheusser-Schnarrenberger yra našlė; vyras Ernst Schnarrenberger mirė 2006 m. (sulaukęs 57 m.).

1970 m. baigusi gimnaziją, Sabina studijavo teisės mokslus Gėtingene ir Bylefelde, 1975 m. išlaikė pirmąjį valstybinį teisės egzaminą, 1978 m. – antrąjį.

Nuo 1979 m. iki 1990 m. Vokietijos patentų tarnybos (Miunchenas) tarnautoja, pastaruoju metu – vadovaujančioji direktorė.

Nuo 1990 m. Bundestago narė, nuo 2002 m. iki 2009 m. frakcijos seniūnė, Teisės komiteto pirmininkė; nuo 1992 m. gegužės 18 d. VFR teisingumo ministrė (Helmut Kohl Vyriausybėje).

Bibliografija
-------------

* *Vorratsdatenspeicherung - Ein vorprogrammierter Verfassungskonflikt*, in: Zeitschrift für Rechtspolitik, 2007, S. 9 ff;
* „Auf dem Weg in den autoritären Staat" Archyvuota kopija 2009-11-15 iš Wayback Machine projekto. *Blätter für deutsche und internationale Politik*, Ausgabe 1/2008, S. 62-70.

Nuorodos
--------

* Asmeninis Sabinos Leutheusser-Schnarrenberger tinklalapis (vokiečių k.);
* Sabine Leutheusser-Schnarrenberger (*abgeordnetenwatch* informacija);
* Biografija Archyvuota kopija 2009-11-14 iš Wayback Machine projekto. (Bundestago informacija).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Matriksas** yra medžiaga esanti gyvūnų ir augalų ląstelėse. Matriksu yra užpildytas mitochondrijų vidus. Jungiamojo audinio vidinėje struktūroje yra ekstraląstelės matriksas.

Mitochondrijos struktūra:
  
1) Vidinė membrana
  
2) Išorinė membrana
  
3) Krista
  
4) Matriksas
Mitochondrijų matrikse yra mitochondrinės iRNR, tRNR, ribosomos, kelios vienodos žiedinės chromosomos. Matriksas yra labai tirštas, palyginti su labai vandeninga citoplazma.

Citrinos rūgšties ciklas
------------------------

Citrinos rūgšies ciklas (arba Krebso arba TCA ciklas) vyksta mitochondrijų matrikso viduje. Matrikso fermentai pirovynuogių rūgštį (turinčią 3 C atomus) perdirba į junginį, turintį 2 °C atomus (trečias atskyla su CO2 molekule). Šis junginys jungiasi su CoA (kofermentu A) ir sudaro acetil-CoA (acetil – kofermentą A). Nuo acetil-CoA pirovynuogių rūgšties molekulės likutis (turintis 2 °C atomus) atskyla ir susijungia su rūgštynių – acto rūgštimi. Susidaro citrinų rūgštis. CoA atskyla ir grįžta į 2 etapą. Molekulės fragmentas, turintis 2 °C atomus, sukasi uždaroje reakcijų grandinėje – citrinų rūgšties cikle. Ciklo reakcijos šį fragmentą suskaldo į 2 CO2 molekules, H+ ir elektronus. Didelė dalis cheminės energijos lieka elektronuose, kuriuos prisijungia du junginiai – NAD ir FAD. Šių junginių molekulės įgauna neigiamą krūvį, kurio dėka prie jų prisijungia ir protonai H+. NAD virsta NADH, o FAD – FADH2. Šie junginiai vadinami protonų nešikliais.
| **Kotryna Dičkienė** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Kotryna Šukytė |
| Gimė | 1919 m. lapkričio 15 d.Karužiškiai, Panevėžio apskritis, Lietuva |
| Mirė | 2004 m. rugpjūčio 9 d. (84 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Jonas Dičkus |
|  |
| Veikla | bibliotekininkė |

**Kotryna Dičkienė** (mergautinė pavardė *Šukytė*, 1919 m. lapkričio 15 d. Karužiškiuose, Panevėžio valsčiuje – 2004 m. rugpjūčio 9 d.) – Lietuvos bibliotekininkė.

Biografija
----------

Gimė Juozo ir Emilijos Šukių šeimoje. Mokėsi Panevėžio mergaičių gimnazijoje, kurią baigė 1940 m. Antrasis pasaulinis karas sugriovė planus siekti aukštojo mokslo. K. Dičkienė mokytojavo Šilagalio pradinėje mokykloje, ištekėjo už Jono Dičkaus, susilaukė sūnaus ir dukros. 1947 m. mirė vyras.

1948 m. K. Dičkienė priimta dirbti į Panevėžio miesto biblioteką, pradžioje skaityklos vedėjos, o nuo 1949 m. – vedėjos pareigoms.

1963 m. baigė Vilniaus valstybinį V. Kapsuko universitetą, įgijo bibliotekininkės-bibliografės kvalifikaciją.

1969 m. įvyko bibliotekos reorganizacija ir Masinės bibliotekos Nr. 1 bazėje buvo įkurta Panevėžio viešoji biblioteka (nuo 1989 m. Panevėžio Gabrielės Petkevičaitės-Bitės viešoji biblioteka). Jos direktore paskirta K. Dičkienė.

Direktorės K. Dičkienės iniciatyva biblioteka slaptai kaupė sovietinės cenzūros viešai naudoti uždraustus leidinius: išsaugojo senosios bibliotekos išlikusias knygas (apie 350 egz.), antikvariniuose knygynuose ir iš privačių asmenų pirko tarpukario metais leistas knygas ir periodinius leidinius. Apie 1969–1971 m. K. Dičkienės pastangomis biblioteka įsigijo dalį pedagogo, kalbininko Leono Kuodžio tarpukariu sukauptos lituanistinės bibliotekos. Su kolegomis ji sukaupė ir išsaugojo apie 3000 senų ir retų leidinių. Atkūrus Nepriklausomybę, šie spaudiniai sudarė pagrindą bibliotekos Retų spaudinių skyriaus įkūrimui ir tapo prieinami skaitytojams.

1977 m. K. Dičkienė išvyko gyventi į Vilnių. 1994 m. ji išleido kalbininko, pedagogo Leono Kuodžio rankraštinio palikimo dalį – jo eilėraščių rinkinį „Pro žydinčius langus".

Mirė 2004 m. rugpjūčio 9 d. Palaidota Panevėžio Kristaus Karaliaus katedros kapinėse (Ramygalos g.).

Įvertinimas
-----------

1969 m. LTSR nusipelniusi kultūros darbuotoja.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Bibliotekininkei Kotrynai Dičkienei – 100*. Panevėžio kraštas virtualiai (nuoroda tikrinta 2022-12-16).
|  Ponkai |
| --- |
| Ponkų delegacija (XIX a. pab. – XX a. pr.)Ponkų delegacija (XIX a. pab. – XX a. pr.) |
| Gyventojų skaičius | 160/6700 |
| Populiacija šalyse | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos(Nebraskos vėliava Nebraska, Oklahomos vėliava Oklahoma) |
| Kalba (-os) | anglų, omahų-ponkų |
| Vėliava |  |
| Religijos | krikščionybė, tradicinė tikyba |
| Giminingos etninės grupės | kiti sijai: omahai, oseidžai, kuapai, kanzai |
|  |
|  **Vikiteka:** | Ponkai |

**Ponkai** (angl. *Ponca*, sav. *Páⁿka, Ppáⁿkka*) – indėnų sijų tauta, gyvenanti Jungtinėse Amerikos Valstijose – Oklahomoje ir Nebraskoje. Populiacija – 160 žmonių (ponkų kilmės – ~6700). Vartoja ponkų kalbą (omahų kalbos atmaina), dabar įsigalėjusi anglų kalba. Tikintieji – krikščionys (metodistai, baptistai), Indėnų Bažnyčios nariai.

XVI a. ponkai drauge su omahais persikėlė prie Misūrio upės. XVII a. vid. atsiskyrę nuo omahų, ponkai gyveno įvairiose vietose dabartinės Minesotos vakaruose ir Pietų Dakotoje. XIX a. skaitlingumas buvo 700–800 žmonių.

Pagal 1858 m. sutartį su amerikiečiais, ponkai iškeldinti į rezervaciją prie Najobraros žiočių, perėjo prie ūkininkavimo. 1868 m. į jų žemes atkeldinti dakotai, o ponkai 1876 m. iškeldinti į Indėnų teritoriją (dab. Oklahomą). Dalis ponkų liko šiaurėje ir kartu su omahais netrukus gavo rezervaciją šiaurės Nebraskoje. Dabartiniai ponkai išlaikę dalinę savivaldą.

Tradicinė kultūra tokia, kaip ir kitų prerijų indėnų: vertėsi kapline-lydimine žemdirbyste ir raitąja bizonų medžiokle. Dabar verčiasi smulkiuoju verslu, samdomais darbais. Oklahomos ponkų žemėse rasta naftos ir gamtinių dujų, todėl dalis jų praturtėjo.

Tauta skirstėsi į 8 totemines gimines. Viena jų – „baltojo sūnūs" – buvo mišrių santuokų su baltųjų pirkliais palikuonys. Šeima didžioji, giminė vedama pagal tėvo liniją.

Tradicinei tikybai būdingas šamanizmas, tikėjimas dvasiomis-globėjomis, derlumo, tabako rūkymo apeigos. Turėjo išplėtotą mitologiją.

Dabartinės rezervacijos:

* Nebraskos ponkų gentis (Nebraska, Nokso apygarda, centras – Najobrara);
* Oklahomos ponkų gentis (Oklahoma, Kėjaus apygarda ir Noblo apygarda, centras – Ponka Sitis).

* Ponkų vadai Baltasis Aras ir Stovintis LokysPonkų vadai Baltasis Aras ir Stovintis Lokys
* Vado Stovinčio Lokio šeimaVado Stovinčio Lokio šeima
* Ponkų stovyklaPonkų stovykla
* Ponkų kabutis iš karokliukųPonkų kabutis iš karokliukų

Šaltiniai
---------

1. ↑  oma Duomenys apie kodu „oma" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
2. ↑  *Понка*,Энциклопедия «Народы и религии мира». Москва: Большая Российская Энциклопедия, 1999.
| Medaliai |
| --- |
|
| Vyrų buriavimas |
| **Atstovaujant:  Australija** |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2012 Londonas | 470 |
| **Sidabras** | 2016 Rio de Žaneiras  | 470 |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2000 | 420 |
| **Auksas** | 2010 | 470 |
| **Auksas** | 2011 | 470 |
| **Auksas** | 2012 | 470 |
| **Auksas** | 2013 | 470 |
| **Auksas** | 2014 | 470 |
| **Auksas** | 2015 | 470 |
| **Auksas** | 2017 | 470 |
| **Auksas** | 2018 | Etchells |
| **Bronza** | 2016 | 470 |

**Metju Belčeris** (*Mathew Belcher*, g. 1982 m. rugsėjo 20 d. Gold Koste) – Australijos buriuotojas, olimpietis. Specializuojasi 470 jachtų burlaivių klasėje. Daugkartinis pasaulio ir olimpinis čempionas.

Biografija
----------

2000 m. tapo pasaulio čempionu 420 jachtų grupėje. Australijos nacionalinis buriavimo treneris Viktoras Kovalenko pakvietė Belcher į nacionalinę 470 jachtų rinktinę. 2007 m. australas užėmė pirmąją vietą Tarptautinės buriavimo federacijos reitinge. Nepaisant to sportininkas nepateko į Australijos olimpinę rinktinę dalyvavimui Pekino olimpiadoje. Nuo 2010 m. iki 2015 m. australas laimėjo visus pasaulio čempiono titulus.

2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse poroje su Malcolm Page pelnytas olimpinis aukso medalis. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse poroje su William Ryan iškovotas sidabro medalis. 2018 m. pasaulio buriavimo čempionate iškovota penkta vieta užtikrino dalyvavimą 2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Mathew Belcher". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. sausio 9 d..

Nuorodos
--------

* TOK svetainėje
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Matobo nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Balansuojančios uolos Matopo kalvose Balansuojančios uolos Matopo kalvose |
| **Vieta:** | Zimbabvės vėliava Zimbabvė, Pietų Matabelelandas |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Bulavajas |
| 

Žemėlapis rodantis Matobo nacionalinis parkas vietą.Matobo nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 20°33′0″ p. pl. 28°30′0″ r. ilg.﻿ / ﻿20.55000°š. pl. 28.50000°r. ilg.﻿ / 20.55000; 28.50000Koordinatės: 20°33′0″ p. pl. 28°30′0″ r. ilg.﻿ / ﻿20.55000°š. pl. 28.50000°r. ilg.﻿ / 20.55000; 28.50000 |
| **Plotas:** | 424 km² |
| **Įkurtas:** | 1926 m. |
| **Valdymas:** | Zimbabwe Parks and Wildlife Management Authority |
|  **Vikiteka:** | Matopo kalvos |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 306 |

**Matopo kalvos** arba **Matobo kalvos** – kalnų grandinė Zimbabvėje, į pietus nuo Bulavajo miesto.

Šis akmenuotas kraštas – tai griaučiai kraštovaizdžio, atsiradusio daugiau nei prieš 3300 milijonų metų, kai Žemė dar neturėjo atmosferos. Išsilydžiusių uolienų jūros vėso ir kietėjo, atsirado plyšiai. Ilgus amžius trukusi erozija tuos plyšius išplatino ir sukūrė nepaprastas granitinių Zimbabvės Matopo kalvų formas.

Mistinė Matopo atmosfera darė įtaką *bušmėnams* (*sanams*), žmonėms, kurie prieš 20 000–2000 metų buvo užėmę šių kalvų urvus. Dabar uolų sienos ir olos yra gamtinės pirmykščio meno galerijos. Akmens amžiaus pabaigoje bušmenai, naudodami molį sumaišytą su augaliniais riebalais ir karpažolės lateksu, ant granito riedulių piešė gyvūnus, gamtovaizdžius, dvasių pavidalus ir geometrinius galvosūkius. Viename piešinyje pavaizduoti gysloti skrendančio termito sparnai.

* Saulėtekis nacionaliniame parkeSaulėtekis nacionaliniame parke
* RieduliaiRieduliai
* Cecil Rhodes kapasCecil Rhodes kapas
| **Xeromphalina campanella** |
| --- |
| *Xeromphalina campanella* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Šalmabudiniai  *( Mycenaceae)* |
| Gentis: | Sausabudė  *( Xeromphalina)* |
| Rūšis: | Varpelinė sausabudė  *( Xeromphalina campanella)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Varpelinė sausabudė** (lot. *Xeromphalina campanella*) – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos, sausabudžių (*Xeromphalina*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Samanoti pušies, eglės kelmai, išvartos, stuobriai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė centre įdubusi, lakšteliai nuaugtiniai.

Vaisiakūniai smulkūs. Kepurėlė 0,5–2 cm skersmens, jauna – varpeliška, vėliau – pusiau iškili, iškili, vidurys įdubęs, higrofaniška, gliti, sausa, pakraščiai ryškiai vagoti, geltonai ruda, oranžiškai geltona, išblunkanti iki gelsvos. Lakšteliai gelsvi, toli nuaugtiniai. Kotas 1–3×0,1–0,2 cm, tamprus, pamatinė dalis kartais sustorėjusi, kepurėlės spalvos, geltonai plaušuotas. Trama plona, gelsva. Sporos 5,5–7,5×3–4 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai smulkučiai, auga kolonijomis.

Auga vasarą, rudenį, dažniausiai ant samanotų eglės, pušies kelmų, stuobrių, išvartų. Saprotrofas. Labai dažna. **Nevalgoma**.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 188 psl.