recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Džimis Veilsasangl. *Jimmy Donal „Jimbo" Wales*** |
| --- |
|  |
| J. Wales 2019 m. |
| Gimė | 1966 m. rugpjūčio 7 d. (57 metai)Hantsvilis, Alabama |
| Sutuoktinis (-ė) | Pamela Green (1986–1993) Christine Rohan (1997–2011) Kate Garvey (nuo 2012) |
| Vaikai | trys dukros |
|  |
| Veikla | verslininkas |
| Sritis | priegloba, socialinė žiniasklaida, žiniasklaida |
| Organizacijos | „Vikipedija", „Vikimedijos fondas," „Wikia", „WikiTribune" |
|  |
|  **Vikiteka** | Jimmy Wales |

**Džimis Veilsas** (angl. *Jimmy Donal „Jimbo" Wales*, g. 1966 m. rugpjūčio 7 d. Hantsvilyje, Alabamoje) – amerikiečių-britų interneto verslininkas, nepelno siekiančių organizacijų „Vikipedijos", „Vikimedijos fondo" ir pelno siekiančių įmonių „Wikia" „WikiTribune" steigėjas.

Karjera
-------

Džimis Veilsas TED konferencijoje 2005 m.
Džimis Veilsas pradėjo savo karjerą vienoje iš Čikagoje veikusių vertybinių popierių prekybos įmonėje. 1996 m. Dž. Veilsas įkūrė interneto paieškos portalą „Bomis", kuris daugiausiai pajamų gavo iš erotinių moterų nuotraukų. Tomis lėšomis iš pradžių buvo finansuojama ir „Nupedijos" veikla.

1999–2001 m. vadovavo atvirajam enciklopedijos projektui „Nupedija", kurį vėliau pakeitė Vikipedija. 2003 m. vasarą Dž. Veilsas įkūrė visuomeninį Vikimedijos fondą. 2004 m. įkūrė pelno siekiančią įmonę „Wikia", įvairių kompiuterinių žaidimų, filmų ir kitų pramogų gerbėjams.

2017 m. įkūrė įmonę „WikiTribune", pateikiančią savanorių interneto vartotojų kuriamas naujienas su profesionalių žurnalistų pagalba.

Lietuvoje
---------

Dž. Veilsas Lietuvoje lankėsi 2005 m. spalio mėn. Jis skaitė pranešimą tarptautinėje konferencijoje el. visuomenės ir el. bibliotekų tematika, susitiko su lietuviškosios Vikipedijos kūrėjais ir bendruomenės nariais. 2012 m. gegužės 31 dieną vykusioje „LOGIN" konferencijoje buvo vienas iš pranešėjų. 2020 m. rugsėjį buvo vadovų konferencijoje „EBIT".

Nuorodos
--------

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Jimmy Wales***

* Dž. Veilso asmeninis puslapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Brain scan: The free-knowledge fundamentalist". *The Economist*. 2008-06-05. Nuoroda tikrinta 2017-12-26.
2. ↑  Chozick, Amy (2013-06-30). „Jimmy Wales Is Not an Internet Billionaire". *The New York Times Magazine*. Nuoroda tikrinta 2018-10-31.
3. ↑  „Wikipedia is the last bastion of idealism on the internet – Prospect Magazine". *www.prospectmagazine.co.uk*. Nuoroda tikrinta 2021-01-23.
4. ↑  „Can Wikipedia’s Jimmy Wales fix the news?". *Financial Times*. Nuoroda tikrinta 2017-12-04.
5. ↑  Galadauskaitė,, Ugnė (2012-05-31). „Į konferenciją vilioja IT pasaulio įžymybės". *www.lrt.lt*. Delfi. Nuoroda tikrinta 2024-03-12.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: extra punctuation (link)
6. ↑  „Lietuvoje viešėjęs „Vikipedijos" įkūrėjas pažadėjo: mūsų enciklopedijoje niekada nebus reklamos". *LRT*. 2020-09-08. Nuoroda tikrinta 2020-11-01.
**Lietuvos komjaunimas, Lietuvos Lenino komunistinio jaunimo sąjunga, LLKJS** – visuomeninė politinė jaunimo organizacija, gyvavusi 1989–1990 m. Lietuvos TSR, buvusi savarankiška nuo Visasąjunginės Lenino komunistinio jaunimo sąjungos (VLKJS), dalyvavusi 1990 m. Aukščiausiosios Tarybos – Atkuriamojo Seimo rinkimuose (vietų jame nelaimėjo).

Istorija
--------

Komjaunuoliai (kaip ir komunistai) nelegaliai veikė ir tarpukario Lietuvoje, tačiau po valstybės aneksijos jie tapo VLKJS dalimi. 1989 m. LLKJS atsisakė Maskvos diktato. Be to, komjaunimo narių apklausos parodė, kad tik 11 proc. iš jų norėjo likti VLKJS sudėtyje. Naujos LKJS įkūrimas lėmė ne tik demokratinio centralizmo principų atsisakymą, naują organizacinę strutūrą, bet ir lūžį politinėje orientacijoje. Žinomas VLKJS siekis „eiti į komunizmą" buvo pakeistas kitu tikslu – „ginti Lietuvos TSR suverenitetą". Dalis komjaunuolių nepanoro išeiti iš VLKJS priklausomybės ir toliau priklausė jos Lietuvos skyriui.

Lietuvos komjaunimo pirmasis sekretorius buvo visuomenės veikėjas Alfonsas Macaitis. Jam vadovaujant 1989 m. Lietuvos komjaunimas pirmasis iš visų sovietinių respublikinių komjaunimo struktūrų pasitraukė iš Sovietų Sąjungos komjaunimo organizacijos ir tapo savarankiškas. Po metų šiuo pavyzdžiu pasekė ir Lietuvos komunistų partija, atsiskyrusi nuo TSKP. Vienas iniciatorių bei ideologų atskiriant Lietuvos komjaunimą nuo VLKJS buvo politikas, diplomatas Linas Linkevičius.

1990 m. spalio 26-27 d. Vilniuje įvyko Lietuvos jaunimo forumo suvažiavimas. kuriame komjaunimas perdavė savo įgaliojimus naujajai organizacijai – Lietuvos jaunimo forumui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos komjaunimas Atkuriamojo Seimo rinkimuose Archyvuota kopija 2009-02-21 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  1989 – 1992 m.: kam Lietuvai buvo reikalinga savarankiška komunistų partija?
3. ↑  Pilkington, Hilary. *Russia's youth and its culture: a nation's constructors and constructed*. London: Routledge, 1994. p. 163
4. ↑  Alfonsas Macaitis Archyvuota kopija 2008-05-07 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Svarbesnieji valstybės atstatymo įvykiai,1990 m. Archyvuota kopija 2006-10-22 iš Wayback Machine projekto.
Lenino instituto pastatas
**Marksizmo-leninizmo institutas prie TSKP CK** – valstybinė Rusijos mokslo įstaiga, veikusi 1921–1991 m. Maskvoje.

Istorija
--------

Įsteigta 1921 m. kaip **Markso ir Engelso institutas**. 1928 m. prie jo prijungta *Spalio revoliucijos ir RKP(b) istorijos komisija*. 1931 m. sujungus Markso ir Engelso institutą su *Lenino institutu*, įkurtas Markso-Engelso-Lenino institutas prie VKP(b), kuris 1957 m. pervadintas į Marksizmo-leninizmo institutą prie TSKP CK.

Leido marksizmo-leninizmo teoretikų, TSRS valstybės ir partinių veikėjų raštus. Publikavo TSKP dokumentus, tyrė Rusijos komunistinio judėjimo, TSKP, tarptautinio komunistinio judėjimo istoriją.

Leido tęstinį leidinį „Voprosy istoriji KPSS".

Direktoriai
-----------

* Vladimiras Adoratskis – 1931–1939 m.
* Markas Mitinas – 1939–1944 m.
* Vladimiras Kružkovas – 1944–1949 m.
* Piotras Pospelovas – 1949–1952 m. 1961–1967 m.
* Genadijus Običkinas – 1952–1961 m.
* Piotras Fedosevas – 1967–1973 m.
* Anatolijus Jegorovas – 1973–1987 m.
* Georgijus Smirnovas – 1987–1991 m.
* Michailas Gorškovas – 1991 m.

Skyriai
-------

* K. Markso, F. Engelso ir V. Lenino kūrinių
* TSKP istorijos
* Partinės statybos
* Mokslinio komunizmo
* Tarptautinio komunistinio judėjimo istorijos
* Filialų ir mokslo tiriamojo darbo koordinavimo

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Marksizmo-leninizmo institutas prie TSKP CK*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, VII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1981. T.VII: Lietuvos-Mordvių, 258 psl.
**Lietuvių draugija TSRS tautų kultūrai pažinti** – visuomeninė organizacija 1929–1940 m. veikusi Kaune.

Istorija
--------

Lietuvių draugija TSRS tautų kultūrai pažinti įkurta Lietuvos Užsienio reikalų ministerijos pastangomis, iniciatoriai Kauno universiteto profesoriai Mykolas Biržiška, Vaclovas Biržiška, Paulius Galaunė, Ignas Jonynas, Vincas Krėvė, Balys Sruoga. Draugija rūpinosi iš TSRS grąžinti į Rusiją išvežtas kultūros vertybes (pvz. nesėkmingai Lietuvos Metriką), Kaune surengė parodų apie TSRS kultūros gyvenimą: 1931 m. – Sovietinės Ukrainos grafikos, 1935 m. – knygų, žurnalų ir plakatų, 1930 m. ir 1939 m. – vaikų knygų ir piešinių, 1938 m. – fotografijos, 1940 m. motinos ir vaiko apsaugos TSRS ir kitas parodas. 1940 m. Maskvoje draugija surengė lietuviškų knygų parodą. Be to, ji rengė sovietinių kino filmų peržiūras, TSRS valstybės, įžymių kultūros veikėjų sukakčių minėjimus.

Draugijos nariai patys 1935 m. lankėsi TSRS. Lietuvių draugijos TSRS tautų kultūrai pažinti valdyba, kurią sudarė Pranas Augustaitis, Mykolas Biržiška, Vaclovas Biržiška, Ignas Jonynas, Vincas Krėvė ir Balys Sruoga, 1936 m. surengė dailininkų, 1939 m. – dainininkų A. Kučingio ir A. Staškevičiūtės ekskursijas į TSRS. Joje ne kartą lankėsi Petras Cvirka, Liudas Gira, Povilas Pakarklis, Justas Paleckis. Viešose paskaitose liaupsindami TSRS kultūros laimėjimus draugijos veikėjai prisidėjo prie TSRS vykdomų kultūrinio bolševizmo akcijų.

Draugijos veiklą iš dalies finansavo Lietuvos Užsienio reikalų ministerija, renginius globojo TSRS ambasada. TSRS diplomatai per draugiją galėjo palaikyti glaudžius ryšius su kairiųjų pažiūrų lietuvių kultūros veikėjais. Jų pastangomis nuo ketvirtojo dešimtmečio vidurio draugija iš esmės tapo savotiška opozicija Lietuvos valdžiai, legalia TSRS penktąja kolona. Valstybės saugumo departamento apie tai informuota, kai kurių dešiniųjų veikėjų įspėta, bet, nenorėdama komplikuoti deklaruojamų gerų santykių su TSRS, nes Lietuvai dėl Vilniaus krašto problemos reikėjo paramos prieš Lenkiją, Lietuvos Respublikos valdžia draugijos neuždarė. 1938–1940 m. kai kuriems draugijos nariams, ypač vadovybei, pradėjus viešai reikšti prosovietines nuostatas, atviras simpatijas TSRS, draugijos veikla įgijo politinį pobūdį.

TSRS okupavus Lietuvą 1940 m. draugija užsidarė. Keturi draugijos valdybos nariai buvo paskirti į vadinamąją Liaudies vyriausybę: J. Paleckis tapo ministru pirmininku, V. Krėvė – jo pavaduotoju, P. Pakarklis – teisingumo, Antanas Venclova – švietimo ministru. Draugijos branduolys veikla ir autoritetu prisidėjo prie tarybinės okupacijos įtvirtinimo Lietuvoje.

Draugijoje 1929 m. buvo 26 nariai, 1939 m. – 63, 1940 m. – 100 narių. Draugijos valdybos pirmininkai: Mykolas Biržiška, Ignas Jonynas, Vincas Krėvė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mindaugas Tamošaitis. *Lietuvių draugija TSRS tautų kultūrai pažinti*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 158 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Infekcinė mononukleozė |
|  
Infekcinė mononukleozė, periferinis tepinėlis, aukšta jėga rodo reauojančius limfocitus. |
| ICD-10 | B27.0 |
| ICD-9 | 075 |
| LigųDB | 4387 |

**Infekcinė mononukleozė** (lot. *mononucleosis infectiosa*) – infekcinė liga, dažniausiai pasitaikanti paauglystėje. Liga pasireiškia karščiavimu, angina, raumenų skausmais ir nuovargiu. Liga turi tokį pavadinimą, kadangi jos metu baltųjų kraujo ląstelių kiekiai keičiasi. Baltosios kraujo ląstelės susidaro iš limfocitų ir monocitų. Ligos metu monocitų kiekiai išauga nuo 35 % iki 50-70 %.

Simptomai
---------

Žmogus gali užsikrėsti virusu bet jokių požymių gali nebūti kelis mėnesius. Ligos požymiai pasirodo po 4-7 savaičių, ir dažnai yra maišomi su gripu ar peršalimu.

Tipiški infekcinės mononukleozės požymiai:

* Karščiavimas
* Gerklės skausmas
* Limfmazgių padidėjimas
* Nuovargis
* Kepenų padidėjimas
* Blužnies padidėjimas
* Galvos skausmas
* Odos ir gleivinės pageltimas
* Kaulų skausmas
* Depresija
* Silpnumas
* Bėrimas
* Raumenų skausmai
* Apetito praradimas

Ligos priežastys
----------------

*Pagrindinis straipsnis – Epšteino–Bar virusas*.
Šios ligos sukėlėjas yra Epšteino–Bar virusas. Šis virusas plinta per kraują ir seiles netgi jeigu žmogus neturi jokių ligos požymių. Užsikrečiama besibučiuojant, arba naudojantis tais pačiais stalo įrankiais.

Infekcinę mononukleozę taip pat gali sukelti citomegalo virusas (CMV).

Ligos eiga
----------

Užsikrėtus, po 4-7 savaičių inkubacinio periodo, liga pasireiškia padidėjusia temperatūra, gerklės ir galvos skausmais, nuovargiu. Šie pirminiai požymiai, dažniausiai išnyksta po 1-2 savaičių, bet nuovargis gali išlikti iki 1-2 mėnesių.

Retais atvejais, ligos sukeltas blužnies padidėjimas sukelia jos trūkį.

Pasveikus, Epštein-Bar virusas išlieka B lastelėse netgi kai nebėra jokių ligos požymių. Šis virusas gali vėl bet kada pasirodyti ir taip užkrėsti kitus. Iš turinčiųjų virusą, apie 6 % atkrenta ir vėl patiria ligos požymius gyvenimo eigoje.

Komplikacijos
-------------

Infekcinės mononukleozės komplikacijos yra retos, bet gali sukelti burnos gleivinės uždegimą, meningoencefalitą, bei inkstų uždegimą.

Gydymas
-------

Infekcinė mononukleozė nėra tiesiogiai gydoma. Ligos metu yra patariamas poilsis, o vaistai priskiriami tik slopinant temperatūrą ir skausmą. Tokiu atveju naudojamas acetaminofenas. Nors retai, bet susidarius oro takų obstrukcijai, yra naudojami gliukokortikoidai.

Ligos paplitimas
----------------

Yra paskaičiuota, kad 90-95 % pasaulio žmonių turi Epštein-Bar viruso antikūnių. Po infekcijos, šie antikūniai yra gaminami kūno visą likusį gyvenimą.
**Visuomenei naudingas darbas** - visuomeninio darbo forma; viena iš pagrindinių nuteistųjų pataisymo ir perauklėjimo priemonių.

Asmenų, atliekančių laisvės atėmimo bausmę, įtraukimas
------------------------------------------------------

Asmenų, atliekančių laisvės atėmimo bausmę, įtraukimą į visuomenei naudingą darbą reglamentavo LTSR PDK (51 straipsnis). Jis nustatė, kad kiekvienas nuteistasis privalo dirbti. Pataisos darbų įstaigų administracija privalo užtikrinti, kad nuteistieji būtų įtraukiami į visuomenei naudingą darbą, atsižvelgiant į jų darbingumą, ir, kiek galima, į specialybę.

Atliekamieji bausmę ypatingojo režimo pataisos darbų kolonijose naudojami paprastai sunkiems darbams.

Nuteistieji įtraukiami į darbą paprastai pataisos darbų įstaigų įmonėse.

Nuteistųjų, įtraukiamų į darbą kitų ministerijų ir žinybų gamybos objektuose, darbas organizuojamas specialiai įrengtose gamybos zonose, laikantis izoliavimo ir apsaugos reikalavimų.

Nuteistųjų darbas organizuojamas, laikantis šio kodekso 18 straipsnyje numatyto atskiro nuteistųjų laikymo reikalavimų.

Darbų ir pareigų, kuriose draudžiama naudoti nuteistųjų darbą, sąrašą nustato Pataisos darbų įstaigų vidaus tvarkos taisyklės.

Gamybinė ūkinė pataisos darbų įstaigų veikla turi tarnauti pagrindiniam jų uždaviniui – nuteistuosius pataisyti ir perauklėti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LTSR PDK[neveikianti nuoroda]
**Adams Olubi**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Adams Sirach Olubi |
| Gimimo data | 2003 m. sausio 4 d. (21 metai) |
| Gimimo vieta | Nigerija |
| Ūgis | 178 cm |
| Svoris | 71 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Numeris** | 18 |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2021–2022  2022 | FK Žalgiris  Žalgiris B | 04 0(0)  018 0(4) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2022 | Nigerija U-20 | 4 (0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2022 m. sausio 2 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2021 m. spalio 20 d.. |

**Adamsas Siračas Olubis** (*Adams Sirach Olubi*; g. 2003 m. sausio 4 d.) – futbolininkas iš Nigerijos, rungtyniaujantis vidurio puolėjo arba saugo pozicijoje. Atstovavo Vilniaus „Žalgiriui".

Karjera
-------

Futbolininko karjerą pradėjo Nigerijoje.

### FK Žalgiris

Atvyko į Lietuvą. 2021 m. rugsėjo mėn. tapo Vilniaus „Žalgirio" nariu.

2021 m. rugsėjo 29 d. sužaidė LFF taurės turnyro rungtynedse prieš FC Hegelmann Litauen. Žaidė nuo 84 min. Žalgiriečiai nugalėjo varžovus rezultatru 4:0 ir pateko į finalą.

2021 m. spalio 3 d. debiutavo A lygos rungtynėse prieš Banga. Pasirodė aikštėje 89 min. ir oficialiai sužaidė vieną minutę. Jo atstovaujama Vilniaus „Žalgirio" ekipa iškovojo pergalę rezultatu 3:0.

2021 m. sužaidė 4 rungtynes „Optibet A lygoje", o 2022 m. sezone rungtyniavo Žalgiris B ekipoje. Pirmoje lygoje sužaidė 18 rungtynių ir pasižymėjo pelnydamas 4 įvarčius.

2023 m. sausio 2 d. tapo žinoma, kad žaidėjas palieka klubą.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2021** | **„Žalgiris"** | 4 | 0 |
| **2022** | **„Žalgiris"** | 0 | 0 |

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Laimėjimai
----------

su FK Žalgiris
* **A lygos čempionas: 2021, ~~2022~~ m.**
* **LFF taurės laimėtojas: 2022 m.**

Šaltiniai
---------

1. ↑  sportas.lt naujienos: Žalgirio naujokas
2. ↑  15min.lt naujienos: Žalgirio naujokas
3. ↑  sportas.info.lt: Žalgirio naujokas
4. ↑  delfi.lt: Žalgirio naujokas
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑

Nuorodos
--------

* Soccerway
* alyga.lt svetainė
* Transfermarkt
* fkzalgiris.lt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
**Henri Drell**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 2000 m. balandžio 25 d. (23 metai) |
| Gimimo vieta | Talinas, Estija |
| Ūgis | 2,05 m |
| Svoris | 99,8 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Čikagos „Bulls" |
| **Numeris** | 77 |
| **Pozicija** | Atakuojantis gynėjas/Lengvasis kraštas |
| Profesionalūs klubai |
| 2015-20162016-20192019-20212022-2023202320232023- | Audentese SGBambergo „Brose Baskets"Pezaro „Victoria Libertas"„Windy City Bulls"Roano „Chorale Basket"„Windy City Bulls" Čikagos „Bulls" |  |
| Šalies rinktinė |
| 2019- | Estija Estija |  |
|  |

**Henris Drelis** (est. *Henri Drell*, g. 2000 m. balandžio 25 d.) – Estijos krepšininkas, žaidžiantis NBA lygoje besivaržančioje Čikagos „Bulls" komandoje.

2023 m. gruodžio 16 d. jis pasirašė dvipusę sutartį su Čikagos „Bulls" ir NBA debiutavo 2024 m. kovo 14 d. rungtynėse prieš Los Andželo „Clippers".

Šalies rinktinė
---------------

H. Drelis atstovavo Estijos jaunimo iki 16 metų vyrų krepšinio rinktinei 2016 m. Jaunimo iki 16 metų Europos krepšinio čempionate. Čempionate jis vidutiniškai pelnė po 14,1 taško – daugiausiai rinktinėje.

Krepšininkas taip pat atstovavo Estijos vyrų krepšinio rinktinei 2019 m. pasaulio krepšinio čempionato atrankose ir 2022 m. Europos krepšinio čempionate.

Pasiekimai
----------

* 2017 m. Jaunimo iki 18 metų Europos krepšinio čempionato B divizionas – 33 Bronza

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
|  |
| --- |
| Metropolitana di Roma |
|  |
| Informacija |
| Vieta | Roma |
| Transporto tipas | metropolitenas |
| Linijų skaičius | 3 |
| Stotelių skaičius | 73 |
| Keleivių per dieną | 750 000 |
| Eksploatacija |
| Pradėta eksploatuoti | 1955 m. |
| Operatorius | ATAC |
| Riedmenų skaičius | 83 |
| Techninė informacija |
| Sistemos ilgis | 60,0 km |
| Geležinkelio vėžės | 1 435 mm |
| Vikiteka **Vikiteka: Romos metropolitenas** |

A linijos metro *Vittorio Emanuele* stotelėje.
**Romos metropolitenas** (it. *Metropolitana di Roma*) atidarytas 1955 m. ir šiuo metu turi trislinijas – A, B ir C. A ir B linijų kelias eina X pavidalu, o jos susikerta Romos Termini geležinkelio stotyje. 2014 m. pabaigoje atidaryta C linija – pirmoji visiškai automatizuota metro linija mieste.

Planuose buvo pradėti ir D linijos statybas, tačiau kol kas tai sustabdyta.

Skaičiuojama, kad per dieną Romos metro pasinaudoja 750 000 keleivių, o per metus – 279 000 000.

Linijos
-------

Romos metro linijos

| Linija | Terminalas | Atidaryta | Paskutinis atnaujinimas | Ilgis (Km) | Stotelės | Keleivių (milijonai) | Kelionės laikas (minutės) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | Battistini ↔ Anagnina | 1980 | 2000 | 18.4 | 27 | 164.2 | 41 |
|  | Laurentina ↔ Rebibbia / Jonio | 1955 | 2015 | 23.5 | 26 | 125.9 | 34/32 |
|
|  | Monte Compatri-Pantano ↔ San Giovanni | 2014 | 2018 | 19.1 | 22 | // | 34 |
| **Viso:** | **61,0 km** | **75** |  |
|

Po 2018 m. atnaujinimų Romos metro linijose iš viso yra 75 stotelės, o visa sistema sudaro 61 km.

Nepaisant savo pavadinimo, B linija buvo pastatyta pirmiau už A liniją. B linija buvo pradėta stayti 1948 m. o baigta – 1955 m. vasario 9 dieną. Ją oficialiai atidarė tuometinis šalies prezidentas Luigi Einaudi. B liniją sudaro 22 stotelės.

A linija buvo pradėta statyti 1964 m. o pradėta veikti tik 1980 m. vasario mėnesį. Ją sudaro 27 stotelės.

2014 m. lapkričio 9 d. atidaryta C linija – pirmoji visiškai automatizuota metro linija Romoje. 2015 ir 2020 m. bus baigtos paskutinės C linijos dalys.

Ateities projektai
------------------

2011 m. buvo pradėta rengti ir dar viena metro linija – D linija. Šią liniją sudarys 22 stotelės ir bus 22 km ilgio. Kol kas statybos nėra pradėtos.

2006 m. metro avarija
---------------------

2006 m. spalio 17 dieną 9:37 vietos laiku Romos metro A linijoje įvyko avarija. Į *Vittorio Emanuele* stotelėje keleivius išlaipinti sustojusį metro atsitrenkė kitas metro. Per avariją žuvo viena 30 m. moteris ir buvo sužeisti 145 asmenys. Dauguma iš jų buvo sunkios būklės.

Manoma, kad šią avariją sukėlė metro vairuotojo ir kontrolės centro nesusikalbėjimas.

Nuorodos
--------

* Romos metro svetainė (italų kalba)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Rome Metro** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rush-hour death crash on Rome metro Archyvuota kopija 2011-08-06 iš Wayback Machine projekto.
**SSRS Valstybinis televizijos ir radijo komitetas** (sutr. **Gosteleradio**, rus. *Гостелерадио*) – organizacija, valdžiusi visą SSRS televizijos ir radijo programų rengimo sistemą – Centrinę televiziją ir Visasąjunginį radiją.

1978 m. Gosteleradio sistemoje buvo 14 respublikinių televizijos ir radijo komitetų bei 148 autonominių respublikų, nacionalinių apygardų, kraštų ir sričių komitetai. Transliacijos vyko 69 kalbomis. Visasąjunginis radijas rengė laidas 68 kalbomis klausytojams Sovietų Sąjungoje ir 64 kalbomis klausytojams užsienyje; Centrinė televizija rengė laidas rusų kalba, o kitų komitetų televizijos – dar 40 kalbų.

1979 m. Sovietų Sąjungoje buvo naudojama per 70 milijonų televizorių ir 130 milijonų radijo imtuvų (įskaitant laidinio radijo taškus).

1981 m. Sovietų Sąjungoje buvo naudojama per 75 milijonus televizorių (iš jų 7 mln. spalvotų), per 75 milijonus radijo imtuvų ir apie 82 milijonus laidinio radijo taškų. Televizijos transliacijos vykdomos per daugiau nei 3500 siuntimo stočių. Radijo programos stereo režimu buvo transliuojamos 26 miestuose. Radijo laidos užsieniui buvo transliuojamos 77 kalbomis.

1984 m. Sovietų Sąjungoje buvo naudojama per 100 milijonų radijo imtuvų ir per 85 milijonus laidinio radijo taškų. Televizijos programas transliavo 116 TV studijų, iš jų 100 – spalvotai. Radijo laidos užsieniui buvo transliuojamos 75 kalbomis.

Sovietmečiu (1940–1941 m. ir 1944–1990 m.) Lietuvos SSR Valstybinis televizijos ir radijo komitetas irgi buvo Gosteleradio dalis – buvo jam operatyviai pavaldus programų rengimo ir transliavimo klausimais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Govorit i pokazyvaet Moskva", cit. biuletenyje „World Broadcast Information", 1978 Nr. 23.
2. ↑  Maskvos radijas, cit. biuletenyje „World Broadcast Information", 1978 Nr. 21.
3. ↑  SSRS Ryšių ministras Maskvos radijo laidoje Radijo dienos proga, cit. biuletenyje „World Broadcast Information", 1979 Nr. 19.
4. ↑  SSRS Ryšių ministro pirmasis pavaduotojas Maskvos radijo laidoje Radijo dienos proga, cit. biuletenyje „World Broadcast Information", 1981 Nr. 19.
5. ↑  Maskvos radijas laidoje Radijo dienos proga, cit. biuletenyje „World Broadcast Information", 1984 Nr. 19.
6. ↑  Gamybinis finansinis planas 1941 metams Lietuvos Radijo Komiteto Kaune. LCVA f. R-981, ap. 1, b. 12, l.62, 98, 99, 100.
| Huachipato-CAP Acero |
| --- |
|  |
| Vieta | Čilė Talkahuanas, Čilė |
| Atidarytas | 2009 m. |
| Talpa | 10 000 |

**Huachipato-CAP Acero stadionas** (isp. *Estadio Huachipato-CAP Acero*) – Čilės futbolo stadionas Talkahuano mieste. Daugiausiai naudojamas futbolo varžyboms.

Istorija
--------

Huachipato-CAP Acero stadionas, iki 2015 m. žinomas kaip CAP stadionas, yra Talkahuano komunoje, Bio Bijaus regione, Konsepsjono aglomeracijoje.

Namų rungtynes žaidžia „Huachipato" klubas. CAP stadionas talpina daugiau nei 10 tūkst. žiūrovų.

Pradėtas statyti 2008 m. liepą, nugriovus senąjį Las Higueras stadioną. 2009 m. buvo baigtos statybos ir atidarytas stadionas.

2009 m. rugsėjo 27 d. rungtynių metu tarp „Huachipato" ir „Everton" rungtynių įvyko neoficialus stadiono atidarymas.

2009 m. lapkričio 4 d. įvyko oficialus stadiono atidarymas, kai jame draugiškas rungtynes žaidė Čilės ir Paragvajaus rinktinės. Čilės komanda nugalėjo varžovus rezultatu 2:1.

Huachipato-CAP Acero staiono panorama ir interjeras

Taip pat skaitykite
-------------------

* Huachipato FC – futbolo klubas; Čilės čempionai.

Išnašos
-------

1. ↑  CAP stadionas pagal soccerway
2. ↑  Chile vs. Paraguay 2009-11-04

Nuorodos
--------

* Huachipato FC svetainė apie stadioną
* SOCCERWAY
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Liudolfas Kenigas** |
| --- |
|  |
| Liudolfo Kenigo herbas |
| Liudolfo Kenigo herbas |
|  |
| Gimė | apie 1280-1290 m. |
| Mirė | 1348 m.Engelsburgas |
| Religija | katalikybė |
|  |
|  **Vikiteka** | Liudolfas Kenigas |

**Liudolfas Kenigas** (vok. *Ludolf König von Wattzau*, g. apie 1280-1290 m. – 1348 m. Engelsburgas) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

Biografija
----------

Įstojęs į Vokiečių ordiną dirbo ižde, nuo 1332 m. didysis iždininkas. 1338 m. Ordino didysis komtūras ir Marienburgo komtūras. Vykdė griežtą kolonijinę politiką savo srityje. 1342 m. kapitula jį išrinko didžiuoju magistru.

1343 m. liepos 8 d. su Lenkija pasirašyta Kališo taika leido tęsti karą su Lietuva. Tačiau 1345 m. lietuvių surengtas niokojantis žygis į Prūsiją tapo jo psichinio susirgimo priežastimi. Jis atsisakė didžiojo magistro sosto ir pasveikęs užėmė Engelsburgo komtūro pareigas.

Miręs buvo palaidotas Kvydzino katedroje. Jo palaikai rasti 2007 m. gegužės mėn. atidengus trijų katedroje palaidotų didžiųjų magistrų kapus.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Ditrichas fon Altenburgas** |  **Vokiečių ordino magistras**1342–1345 | Po to:**Heinrichas Dusemeris** |
Teikiamas sutvirtinimo sakramentas
**Sutvirtinimas** arba **konfirmacija** (lot. *confirmatio*, „patvirtinimas, sustiprinimas") – vienas iš 7 sakramentų (katalikų, ortodoksų tikėjime. Pastarieji Sutvirtinimą atitinkantį sakramentą (vad. graikišku žodžiu *myron* „patepimas") teikia kartu su krikštu).

Katalikai, priimdami Sutvirtinimo sakramentą, turi turėti bent 13 metų, ir jau anksčiau būti priėmę Pirmąją Komuniją. Reikia pakartoti bei pagilinti tikėjimo tiesas, atlikti išpažintį, pasimelsti į Šv. Dvasią bei gauti iš savo parapijos klebono patvirtinimą apie pasiruošimą priimti Sutvirtinimo sakramentą (tai atliekama išduodant kortelę).

Teikimas
--------

Romos Bažnyčioje tam skirtą dieną Sutvirtinimą teikia vyskupas. Mirties pavojui gresiant (mirštančiam ligoniui ar krikštijant mirštantį kūdikį) Sutvirtinimą gali teikti ir kunigas. Šis sakramentas laikomas būtinu krikšto malonei atbaigti. Yra 2 svarbiausi dalykai šiame sakramente:

1. Patepimo ženklas – aliejus (krizma).
2. Patepimo veiksmas – patepimas ("pažymėjimas") (atliekamas sakramento teikėjo).

Reikšmė
-------

Pažymėjimo, įspaudo svarbą sudaro tai, kad tikima patepimo ženklą tarsi įspaudžiant neišdildomą žymę žmogaus sieloje (lyg dvasinį antspaudą). Todėl sutvirtinimas priimamas tik kartą gyvenime.

Patepimo simbolika reiškia gausumo, džiaugsmo, gydymo ženklus, sietinus su įšventinimo ženklais. Tikintieji po Sutvirtinimo yra įpareigoti kitiems skelbti Jėzaus Kristaus meilę ir gerumą žodžiu ir darbais, net ginti tikėjimą.

Sutvirtinimo metu, kaip tikima, gaunamos šios 7 Šv. Dvasios dovanos:
išmintis, supratimas, patarimas, tvirtumas, žinojimas, maldingumas, pagarbi Dievo baimė.

  

ir tu neislaikei?

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mindaugas Puidokas. Sutvirtinimas, Sutvirtinimo sakramentas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXII (Sko–Šala). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012. 755 psl.
| **Heinrichas fon Plauenas** |
| --- |
|  |
| Heinricho fon Plaueno herbas |
| Heinricho fon Plaueno herbas |
|  |
| Gimė | 1370 m.Plauenas, Saksonija |
| Mirė | 1429 m. gruodžio mėn. (~59 metai)Laukstyčių pilis prie Žuvininkų, Semba |
| Tėvas | Henrichas fon Plauenas |
| Religija | katalikybė |
|  |
|  **Vikiteka** | Heinrichas fon Plauenas |

*Šis straipsnis apie 27-ą Vokiečių ordino magistrą. Apie 32-ą Vokiečių ordino magistrą skaitykite šį straipsnį – Heinrichas Roisas Plauenas.*
**Heinrichas fon Plauenas** (vok. *Heinrich der Ältere von Plauen*, 1370 m. Plauenas, Saksonija – 1429 m. gruodžio mėn. Laukstyčių pilis prie Žuvininkų, Semba) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

Biografija
----------

Heinricho fon Plaueno statula
Kilęs iš garsios Kryžiuočių ordino riterių giminės. 1390 m. į Prūsiją atvyko kaip Vokiečių ordino garbės svečias, vėliau tapo jo pilnateisiu nariu.

Nuo 1399 m. Dancigo, nuo 1402 m. Nesavos, 1407–1410 m. Švecės komtūras. Per 1410 m. Lenkijos ir Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės karą su Vokiečių ordinu Heinrichas fon Plauenas su 3000 žmonių įgula Švecės pilyje Vyslos žemupio kairiajame krante saugojo Prūsijos pietinę dalį. Po 1410 m. liepos 15 d. Žalgirio mūšio skubiai sutelkė mūšyje nedalyvavusias Vokiečių ordino karines pajėgas, apie 5000 žmonių į Marienburgo pilį. Lenkijos ir Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenėms ją liepos mėn. apsupus, apie 2 mėn. atlaikė apgulą. Ryžtingi Heinricho fon Plaueno veiksmai išsaugojo Vokiečių ordiną kaip valstybę.

Tapęs didžiuoju magistru už Marienburgo pilyje išsaugoto Vokiečių ordino iždo lėšas skubiai pasamdė kryžininkų kitose šalyse. Taip iš dalies atkūrė Vokiečių ordino galią ir atsiėmė lenkų ir lietuvių užimtas Vokiečių ordino pilis. Po 1411 m. Torūnės taikos Prūsiją toliau stiprino kariškai bei ūkiškai ir vėl rengėsi kariauti.

Aukštieji Vokiečių ordino pareigūnai nepritarė tokiai rizikingai Heinricho fon Plaueno politikai. Didysis maršalas Mykolas Kiuchmeisteris von Šternbergas 1413 m. rugsėjo 29 d. įsakė atitraukti kariuomenę nuo sienos, su savo šalininkais atskubėjo į Marienburgą, uždarė Heinrichą į bokštą ir 1414 m. pradžioje pats buvo išrinktas didžiuoju magistru. Heinrichas fon Plauenas toliau kalintas Laukstyčių pilyje.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Ulrichas fon Jungingenas** |  **Vokiečių ordino magistras**1410–1413 | Po to:**Mykolas Kiuchmeisteris** |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Edvardas Gudavičius. *Heinrichas fon Plauenas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 449 psl.
| **Paulis Rusdorfas** |
| --- |
|  |
| Paulio Rusdorfo herbas |
| Paulio Rusdorfo herbas |
|  |
| Gimė | ~1385 m. |
| Mirė | 1441 m. sausio 9 d. (~56 metai)Marienburgas |
| Religija | katalikybė |
|  |
|  **Vikiteka** | Paulis Rusdorfas |

**Paulis Beliceris fon Rusdorfas** (vok. *Paul Bellitzer von Rusdorf*, 1441 m. sausio 9 d. Marienburgas) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

Biografija
----------

Po Žalgirio mūšio ėjo Ordino prokuroro pareigas Kentšine. Vėliau Tucholos komtūras, nuo 1416 m. Karaliaučiaus komtūras. Ordino vadovams privertus atsistatydinti Mykolą Kiuchmeisterį, 1422 m. išrinktas Vokiečių ordino didžiuoju magistru.

Nesėkmingai tęsė M. Kiuchmeisterio pradėtus karus su Lenkija ir 1422 m. rugsėjo 27 d. pasirašė Melno taiką. 1431 m. birželio 19 d. pasirašė Skirsnemunės sutartį su Lietuvos didžuoju kunigaikščiu Švitrigaila (Lietuvos ir Ordino 
gynybos bei puolimo sąjunga).

Vokiečių ordino valdymu po Žalgirio mūšio ir Torūnės taikos nustatytomis kontribucijomis, siekusiomis maždaug 20 tonų sidabro, nepatenkinti miestiečiai ir pasauliečiai riteriai 1440 m. kovo 14 d. Marienverderyje sudarė antikryžiuotišką Prūsijos sąjungą.

Nepavykus suvaldyti savo pavaldinių, atsistatydino ir po savaitės mirė. Palaidotas Marienburgo Šv. Onos koplyčios mauzoliejuje.

Literatūra
----------

* Carl August Lückerath: Paul von Rusdorf, Hochmeister des Deutschen Ordens, 1422–1441, 1969, ISBN 3-7708-0632-8
* Gyvenimo aprašymas Archyvuota kopija 2007-09-27 iš Wayback Machine projekto. vokiečių kalba

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Mykolas Kiuchmeisteris** |  **Vokiečių ordino magistras**1422–1441 | Po to:**Konradas fon Erlichshauzenas** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Logotipas
**DRT („Druskininkų regiono televizija")** – regioninis televizijos kanalas, kurio pirmoji laida eteryje pasirodė 2004 m. rugsėjo 1 d. DRT programa transliuodavo Druskininkuose ir 50 km. spinduliu aplinkiniuose miesteliuose. 

2011 m. DRT pateikė prašymą panaikinti licenciją. Kanalas sustabdė savo transliacijas ir yra netransliuojamas.

DRT transliuodavo laidas apie Druskininkų savivaldybę, Alytaus regioną, Lietuvą ir pasaulį („Žinios", „Kelionių druska: pasaulis druskininkiečių akimis", tiesioginė laida "Aktualijų studija" ir kt.)

DRT retransliuodavo televizijos kanalą "Lietuvos ryto TV".

Transliuotojas - VšĮ „Druskininkų regiono televizija".

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvoje transliuojamos televizijos programos |
| --- |
|  |
| LRT | 
LRT televizija | LRT Plius | LRT Lituanica |
|  |
| Komercinės nacionalinės programos | 
LNK | TV6 | BTV | TV3 | Info TV | 2TV | TV1 | TV8 | Lietuvos ryto TV | Delfi TV |
|  |
| Regioninės programos | 
Dzūkijos TV | TV Aidas | TV medica | Pūkas-TV | Marijampolės TV | Roventos TV | Šiaulių TV | Ventos regioninė TV | Balticum TV | Balticum Auksinis |
|  |
| Pietryčių Lietuvos programos lenkų k. | 
TVP Info | TVP Historia 2 | TVP Kultura 2 | TVP Polonia | Nuta.TV | Power TV | TVP Wilno |

 |
| **Heinrichas Richtenbergas** |
| --- |
|  |
| Heinricho Richtenbergo herbas |
| Heinricho Richtenbergo herbas |
|  |
| Mirė | 1477 m. vasario 20 d.Karaliaučius |
| Religija | katalikybė |
|  |
|  **Vikiteka** | Heinrichas Richtenbergas |

**Heinrichas Richtenbergas** (vok. *Heinrich Reffle von Richtenberg*, kilęs iš Reichenau, Saksonija, m. 1477 m. vasario 20 d. Karaliaučius) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, didysis Vokiečių ordino magistras.

Biografija
----------

Nuo 1446 m. Ostrodės komtūro padėjėjas, 1448 m. savo padėjėju jį paskyrė didysis magistras Konradas fon Erlichshauzenas. 1452 m. Pucko valdytojas. Nuo 1467 m. didysis komtūras, įėjo į Vokiečių ordino valdantįjį elitą.

Vokiečių ordino didžiuoju magistru 1470 m. tapo ordinui dar neatsigavus po skaudžiai pralaimėto 1454–1466 m. Trylikamečio karo su Lenkija ir netekus Varmės bei valdų Pavyslyje. Valstybinėms skoloms sumažinti Heinrichas Richtenbergas įkeitė žemes privatiems savininkams, apribojo diduomenės prabangą, stiprino drausmę. Šaukdamas landtagus ir tardamasis su jais darė nuolaidų luomams.

Vengė konfliktų su Lenkijos karaliumi Kazimieru Jogailaičiu. Santykius sukomplikavo abiejų šalių siekis įsigalėti Varmės vyskupijoje, kuri ši pagal 1466 m. Torunės taiką atiteko Lenkijai, bet popiežius to dar nebuvo pripažinęs. Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės Ponų taryba šiais prieštaravimais nepasinaudojo.

Mirė Karaliaučiuje, palaidotas Karaliaučiaus katedroje.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Heinrichas Roisas Plauenas** |  **Vokiečių ordino magistras**1470–1477 | Po to:**Martynas Vethauzenas** |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Edvardas Gudavičius. *Heinrichas Richtenbergas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 448 psl.
**Gosvinas fon Herikė** (vok. *Goswin von Hericke*, m. 1359 m. rugsėjo 10 d.) – Livonijos ordino krašto magistras.

Biografija
----------

Grasindamas nuniokoti privertė Šiaulių (Saulės) žemės gyventojus mokėti kontribuciją ir praleisti Livonijos kariuomenę gilyn į Lietuvą. Remdamas Vokiečių ordino žygį link Trakų ir Vilniaus, kur 1348 m. įvyko Strėvos mūšis, 1348 m. vasario viduryje nusiaubė žemaičių žemes Trakynę, Knituvą, Gerdžiogalą. Grįžtančios per Šiaulių žemę Livonijos kariuomenės ariergardą užpuolė šiauliečiai – taip buvo nutraukti jų priverstiniai įsipareigojimai ordinui.

Keršydamas Gosvinas fon Herekė 1348 m. kovo mėn. pradžioje surengė naują žygį į Žemaitiją. Livonijos ordinas sugriovė Kulų, Buožėnų pilis, Šiaulių žemėje kovo 8 d. sudegino Dubysos pilį. Kovo 9 d. ordino pasiųstas jam tarnaujančių kuršių būrys sunaikino pabėgusių į Lietuvą kuršių slaptavietę Celį Bridvaišio ežero pakrantėje prie pat Tytuvėnų. Šiauliečiai nepasidavė. 1358 m. sausio 25 d. Gosvinas fon Herekė vėl sugriovė jų atstatytą Dubysos pilį.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Burhardas fon Dreilėbenas** |  **Krašto magistras**1345–1359 | Po to:**Arnoldas Vitinghofas** |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Edvardas Gudavičius. *Gosvinas fon Herikė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 17 psl.
**Hartmundas Grumbachas** (vok. *Hartmund Grumbach, Hartmann Grumbach, Hartmut von Grumbach*, kilęs iš Bavarijos) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino Prūsijos krašto magistras.

Biografija
----------

1259 m. vokiečiams pralaimint kovą su žemaičiais paskirtas Vokiečių ordino Prūsijos krašto magistru. Stiprėjantį prūsų nepaklusnumą Hartmundas Grumbachas slopino įkalindamas įkaitus. Į pagalbą Livonijos ordinui jis pasiuntė Vokiečių ordino maršalo Heinricho Botelio vadovaujamą kariuomenę. Jungtines abiejų ordinų pajėgas žemaičiai 1260 m. sumušė Durbės mūšyje.

Daugelį kryžiuočių apėmus panikai, Hartmundas Grumbachas, siekdamas palaikyti drausmę, įsakė apakinti ir viešai Elbinge sudeginti kryžiuočių riterius Heinrichą ir Gerhardą, atidavusius prūsams porą pilių. Už tai popiežius Aleksandras IV 1261 m. sausio 26 d. Hartmundui Grumbachui paskyrė bausmę – metus atgailauti, o netrukus atleido iš pareigų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Edvardas Gudavičius. *Hartmundas Grumbachas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 409 psl.
Spinalonga (Kretos saloje, Graikijoje – viena iš paskutinių raupsuotųjų kolonijų Europoje, uždaryta 1957 m.
**Raupsuotųjų kolonija**, *leprozoriumas* (iš lot. *leprosus* 'raupsuotasis') – sergančiųjų raupsais karantino vieta. Raupsuotųjų kolonijos išpopuliarėjo viduramžiais, dažniausiai jas prižiūrėdavo vienuoliai. Krikščionių prižiūrimos kolonijos dar kartais vadinamos lazaretais, pagal biblinį veikėją Lozorių.

Raupsų buvo bijoma, nes jie subjaurodavo žmogų, buvo nepagydomi ir buvo manoma, kad jie labai užkrečiami. Kolonijos dažnai buvo įkuriamos salose ar kitose atokiose vietose. Išeinantys iš apgyvendintose vietose esančios kolonijos sergantieji dažnai privalėjo dėvėti barškučius, iš tolo perspėjančius aplinkinius, kad artinasi raupsuotasis. Dėl visuotinės raupsų baimės nukentėdavo ir niekuo dėti žmonės, sergantys odos ligomis, išoriškai panašiomis į raupsus.

XX a. kai kurios kolonijos taip pat buvo ir ligos tyrimų centrai. Sukūrus vaistus nuo raupsų ir suvokus, kad tai nėra lengvai plintanti liga (~95 % žmonių turi įgimtą imunitetą), kolonijos pradėjo nykti.

Klaipėdos leprozoriumas
-----------------------

*Pagrindinis straipsnis – Klaipėdos leprozoriumas*.
1899 m. leprozoriumas buvo įsteigtas Klaipėdoje. Vokietijos valdžia šį vienintelį imperijoje raupsuotųjų priežiūros centrą įkūrė po raupsų protrūkio, 1897 m. prasidėjusio Egipte. Klaipėdos leprozoriumas buvo ne atstumtųjų getas, bet medicininę priežiūrą teikianti įstaiga, kurioje ligonius prižiūrėjo nebe vienuolės, o medicinos seserys, ligonius kas savaitę apžiūrėdavo gydytojas. Skrodimų medžiaga buvo siunčiama į Karaliaučiaus, Kauno medicinos universitetų laboratorijas. Pagal architekto Josefo Callenbergo projektą pušyne pastatytame trijų aukštų name su bokšteliu buvo įsteigta 30 lovų, ligoniai siųsti ne tik iš Vokietijos, bet ir Lietuvos, Estijos, Latvijos, Lenkijos, Brazilijos bei Javos. Klaipėdos leprozoriumu domėjosi vokiečių mikrobiologas Robert Koch.

Pirmieji pacientai, žvejo Jurgio Maslos šeima iš Melnragės, į koloniją buvo priimti 1899 m. liepos 22 d. 1937 m. kolonijos knygoje buvo registruotas pacientas nr. 117, iš įregistruotųjų knygoje 105 jau buvo mirę.

Leprozoriumas likviduotas 1944 m. rudenį. Tuo metu likę penki pacientai buvo evakuoti į Vokietiją, o pastatai sugriauti karo metu.

Nuorodos
--------

* Straipsnis apie Klaipėdos leprozoriumą[neveikianti nuoroda]

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Leprozoriumas Klaipėdoje – paskutinis raupsuotųjų bastionas Europoje
| Galdarasisp. *Gáldar* |
| --- |
|              |
| *Miestelio reginys* |
|  |
| 

GaldarasGaldaras

28°08′38″ š. pl. 15°39′01″ v. ilg.﻿ / ﻿28.14389°š. pl. 15.65028°r. ilg.﻿ / 28.14389; 15.65028﻿ (Galdaras)Koordinatės: 28°08′38″ š. pl. 15°39′01″ v. ilg.﻿ / ﻿28.14389°š. pl. 15.65028°r. ilg.﻿ / 28.14389; 15.65028﻿ (Galdaras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Kanarų salos Kanarų salos |
| **Provincija** | Las Palmaso provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2023) | 10 625  |
| **Altitudė** | 124 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Galdaras |

**Galdaras** (isp. *Gáldar*) – miestelis ir savivaldybė Ispanijoje, Kanaruose, Gran Kanarijos salos šiaurinėje dalyje, 21 km į vakarus nuo Las Palmaso, 2 km nuo vandenyno kranto. Šalia miestelio praeina greitkelis GC-2, atsišakoja kelias į Sardina del Nortę. Verčiamasi žemės ūkiu (auginami pomidorai, svogūnai, bulvės, kukurūzai), gyvulininkyste, turizmu.

Yra Šv. Jokūbo bažnyčia, Kueva Pintados urvas-muziejus, tradicinės architektūros pastatai, Šv. Jono, Šv. Sebastijono vienuolynai, centrinė aikštė, puošnus kazino pastatas, teatras ir kt. Į pietvakarius nuo Galdaro yra Amagro kalno gamtos paminklas.

Istorija
--------

Vietovardis kanarietiškos kilmės, sietas su berberų kalbų žodžiais *aĝalâd* „aptvarai, miesto sienos", *gadir* – „siena, tvirtovė".

Galdaras buvo viena seniausių senųjų kanariečių (gvančų) gyvenviečių. Ispanai Galdarą galutinai užėmė 1482 m. čia pastatė nedidelę tvirtovę ir bažnyčią. Suklestėjo kaip cukraus pramonės centras.

Savivaldybė
-----------

Galdaro savivaldybė užima 62,5 km² plotą, 2023 m. gyveno 24 728 gyventojai.

Be Galdaro miestelio į savivaldybę patenka šios didesnės gyvenvietės (gyventojų skaičius 2023 m.):

* Puerto de Sardina (4209)
* Los Kintanosas (2794)
* San Isidras (2256)
* Barialis (2104)
* Marmolechosas (1765)

Galdaro savivaldybė Gran Kanarijoje

Galerija
--------

* Šv. Jokūbo bažnyčiaŠv. Jokūbo bažnyčia
* Miestelio gatvėMiestelio gatvė
* Galdaro kazinoGaldaro kazino

Šaltiniai
---------

1. ↑   Wölfel, Dominik Josef (1965). *Monumenta Linguae Canariae. Die Kanarischen Sprachdenkmäler. Eine Studie Zur Vor- und Frühgeschichte Weißafrikas*. Graz: Akademische Druc.
2. ↑  GÁLDAR: in Las Palmas (Canarias), *citypopulation.de*
3. ↑  INE
*Šis straipsnis apie apie Vilniaus „Žemynos" progimnazijos stadioną. Apie Panevėžio „Žemynos" progimnazijos stadioną skaitykite straipsnyje Žemynos progimnazijos stadionas (Panevėžys).*
Koordinatės: 54°41′36″š. pl. 25°17′25″r. ilg.﻿ / ﻿54.6933°š. pl. 25.2903°r. ilg.﻿ / 54.6933; 25.2903

| „Žemynos" progimnazijos stadionas |
| --- |
|  |
| Oficialus pavadinimas | „Žemynos" progimnazijos stadionas |
| Vieta | Lietuva Vilnius, Čiobiškio g. 16 |
| Pradėtas statyti |  ? |
| Atidarytas |  ? |
| Nuomininkai | Žalgiris B  Vilniaus FM |

**„Žemynos" progimnazijos stadionas** – stadionas Vilniuje. Tai dirbtinės dangos stadionas su lauko tribūna žiūrovams. Stadionu naudojasi Lietuvos žolės riedulio federacija ir Vilniaus Žemynos gimnazija. Įrengtas apšvietimas, yra tribūnos.

„Žemynos" progimnazijos stadionu naudojasi progimnazijos moksleiviai, Vilniaus futbolo mokykla, namų rungtynes jame kartais žaidžia ir Žalgiris B ekipa. Stadione vyksta žolės riedulio rungtynės, žaidžia Lietuvos rinktinė, klubai, vyksta Lietuvos žolės riedulio čempionatai.

Rekonstrukcija
--------------

2012 m.
Įrengta nauja futbolo aikštė, planuojama įrengti lauko sporto aikšteles su bėgimo takais, papildomas automobilių statymo vietas. Aikštyno rekonstrucijos projektas kainuos apie 2 mln. eurų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pašilaičiai
2. ↑   Archyvuota kopija 2019-08-19 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
|  |
|  | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| a8 | b8 | c8 | d8 | e8 | f8 | g8 | h8 |
| a7 | b7 | c7 | d7 | e7 | f7 | g7 | h7 |
| a6 | b6 | c6 | d6 | e6 | f6 | g6 | h6 |
| a5 | b5 | c5 | d5 | e5 | f5 | g5 | h5 |
| a4 | b4 | c4 | d4 | e4 | f4 | g4 | h4 |
| a3 | b3 | c3 | d3 | e3 | f3 | g3 | h3 |
| a2 | b2 | c2 | d2 | e2 | f2 | g2 | h2 |
| a1 | b1 | c1 | d1 | e1 | f1 | g1 | h1 |

 |  |
|  |

 |
| Kvailio matas. Baltiesiems matas. |

**Kvailio matas**, taip pat žinomas kaip „matas dviem ėjimais" – greičiausias galimas matas šachmatuose. Vienas pavyzdžių:

1.f3 e5
2.g4 Vh4#
atveda iki parodytos pozicijos. Yra keletas nedidelių ėjimų eiliškumo variacijų. Baltieji gali žaisti f4 vietoj f3 ar paeiti pirma g – pėstininku, o ne f – pėstininku, o juodieji pirma gali žaisti e6, o ne e5. Ši šachmatų partijos pradžia ne visada baigiasi staigiu matu, nes gali būti išplėtota į Barneso debiutą.

Netgi tarp pradedančiųjų kvailio matas beveik niekada nepasitaiko. Bendras terminas „kvailio matas" taikomas ir panašiems matams, kurie įvyksta žaidimo pradžioje, pavyzdžiui, 1.e4 g5 2.Žc3 f6 3.Vh5#.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Schachlexikon Archyvuota kopija 2021-05-13 iš Wayback Machine projekto. schachspieler.de, Abgerufen am 5. Juni 2019

Taip pat skaitykite
-------------------

* Vaikiškas matas
| **Popomas Osternachas** |
| --- |
|  |
| Popomo Osternacho herbas |
| Popomo Osternacho herbas |
|  |
| Gimė | ~ 1200 m.Niurnbergas, Frankonija |
| Mirė | 1267 m. birželio 9 d. (~67 metai)Regensburgas |
| Religija | katalikybė |
|  |
|  **Vikiteka** | Popomas Osternachas |

**Popomas Osternachas** (vok. *Poppo von Osterna*, apie 1200 m. Osternacho pilis prie Niurnbergo, Frankonija – 1267 m. birželio 9 d. Regensburgas) – Vokiečių ordino karinis ir valstybės veikėjas, Vokiečių ordino magistras.

Biografija
----------

Į Vokiečių ordiną įstojo 1227 m. vienas pirmųjų brolių, kurie apsistojo Prūsijoje. 1233 m. Kulmo valdytojas. Nuo 1241 m. Prūsijos krašto magistras. Kovojo su mongolais prie Legnicos. 1244 m. organizavo Austrijos riterių paramą kovai su Pamario hercogu Sventopelku. 1248-1253 m. tarnavo Vokietijoje.

1252 m. Šventosios Romos imperijos imperatoriaus rėmėjų išrinktas Vokiečių ordino magistru. 1254 m. Čekijos karalius Pršemislas Otokaras II paskelbė Kryžiaus žygį į Sembą. Užėmęs sembų pilis, pastatė kelias ordino pilis. Viena pirmųjų iškilo Karaliaučiaus pilis.

1256 m. nuvyko pas popiežių Aleksandrą IV, norėdamas sutaikyti abi Ordino partijas. Nepavykus, Romoje atsisakė Didžiojo magistro sosto. Nuo 1264 m. Regensburgo komtūras.

Palaidotas Vroclavo Šv. Jokūbo pranciškonų bažnyčioje.

Literatūra
----------

* Militzer, Klaus. Poppo von Osterna (Osternohe) 1252–1256. In: Arnold, Udo (Ed.), Die Hochmeister des Deutschen Ordens 1190–1994. Quellen und Studien zur Geschichte des Deutschen Ordens 40 = Veröffentlichungen der Internationalen Historischen Kommission zur Erforschung des Deutschen Ordens 6. Marburg 1998, page 27. ISBN 3-7708-1104-6
* Rymar E. Czy Jadwiga żona Władysława Odonica była księżniczką gdańską?, "Studia i materiały do dziejów Wielkopolski i Pomorza" (26), t. XIII z. 2, 1980, s. 58.
* Urban, William. The Teutonic Knights: A Military History. Greenhill Books. London. 2003. ISBN 1-85367-535-0

Nuorodos
--------

* Didieji magistrai

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Giunteris Viulerslėbenas** |  **Vokiečių ordino magistras**1252–1256 | Po to:**Anas fon Zangershauzenas** |