recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| *Toto* |
| --- |
| Toto viršelis |
| Toto studijinis albumas |
| Išleistas | 1978 m. spalio 10 d. |
| Įrašytas | 1978 m. gegužę–rugsėjį |
| Žanras | progresyvusis rokas • jazz rokas • R&B • sunkusis rokas |
| Trukmė | 40:46 |
| Prodiuseris | Toto |
| Toto chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  **„Toto"  (1978)** | „Hydra"  (1979) |

 |

**„Toto"** – debiutinis studijinis amerikiečių roko grupės „Toto" albumas, išleistas 1978 m. spalio 10 d. Albume skamba tokios dainos kaip „Hold the Line", „I'll Supply the Love" bei „Georgy Porgy", kurios susilaukė didelės sėkmės JAV ir išgarsino grupę. „Hold the Line" išsilaikė šešias savaites top dešimtuke. Albumas sulaukė ne itin gerų vertinimų iš kritikų, tačiau vis tiek sugebėjo išpopuliarėti ir išsilaikyti dėka fanų. Toto buvo vertinama už tai, kad sugebėjo puikiai supinti lengvąjį roką su sunkiojo roko elementais. Tačiau kitame albume grupė pereina į kiek kitokį muzikos stilių, kuriame vyrauja daugiau sunkusis rokas.

Dainų sąrašas
-------------

Visas dainas parašė David Paich, išskyrus kur pažymėta.

#### Pirmoji pusė

1. „Child's Anthem" – 2:46
2. „I'll Supply the Love" – 3:46
3. „Georgy Porgy" – 4:09
4. „Manuela Run" – 3:54
5. „You Are the Flower" (Bobby Kimball) – 4:11

#### Antroji pusė

1. „Girl Goodbye" – 6:13
2. „Takin' It Back" (Steve Porcaro) – 3:47
3. „Rockmaker" – 3:19
4. „Hold the Line" – 3:56
5. „Angela" – 4:45
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tricholoma columbetta** |
| --- |
| Šilkiškasis baltikas (Tricholoma columbetta)Šilkiškasis baltikas (*Tricholoma columbetta*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Baltikas  *( Tricholoma)* |
| Rūšis: | Šilkiškasis baltikas  *( Tricholoma columbetta)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Šilkiškasis baltikas** (*Tricholoma columbetta*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, baltikų (*Tricholoma*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio, mėsingi, balti. Kepurėlė 7–10 cm skersmens, mėsinga, jaunų vaisiakūnių varpelio formos, gaubta, senesnių paplokščia, žemyn užsilenkusiais pakraščiais. Lakšteliai tankūs, priaugtiniai, balti. Kotas 7–10 cm ilgio, 1–2,5 cm storio, į pagrindą smailėjantis, plaušuotas, pilnaviduris. Trama balta, malonaus kvapo ir skonio. Sporos beveik apvalios, 5–7×4–5 μm.

Auga rugpjūčio-spalio mėn. lapuočių, spygliuočių miškuose, parkuose; mėgsta kalkingas, molingas dirvas. Vartojamas šviežias, sūdytas, kartu su geresniais valgomais grybais. Nedažnas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šilkiškasis baltikas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Šilka |
| --- |
| Garlaivis Šilkoje (1904 m.) Garlaivis Šilkoje (1904 m.) |
| **Ilgis** | 560 km |
| **Baseino plotas** | 206 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 550 m³/s |
| **Ištakos** | Ononas ir Ingoda |
| **Žiotys** | Amūras |
| **Šalys** | Rusija |

**Šilka** (rus. *Шилка*) – upė Rusijoje, Užbaikalėje; Amūro upės ištaka. Susidaro susiliejus Onono ir Ingodos upėms. Teka į šiaurės rytus Užbaikalės krašto teritorija, giliu slėniu tarp Šilkos ir Amazaro kalnagūbrių šiaurėje ir Borščiovo kalnagūbrio pietuose. Kinijos pasienyje susilieja su Argūne ir sudaro Amūrą.

Didžiausi intakai: Nerčia, Kuenga, Čiornaja (kairieji).

Šilka užšąla paprasta nuo spalio iki balandžio. Liepos – rugpjūčio laikotarpiu patvinsta; dažni poplūdžiai. Laivuojama. Prie upės įsikūrę miestai: Šilka, Nerčinskas, Sretenskas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
Koordinatės: 54°47′34″š. pl. 23°01′48″r. ilg.﻿ / ﻿54.7929°š. pl. 23.0300°r. ilg.﻿ / 54.7929; 23.0300

|  |
| --- |
| **Žvirgždaičių progimnazija** |
| [[Vaizdas:|Žvirgždaičių progimnazija herbas|center|100px]] |
| Žvirgždaičių progimnazija |
| **Adresas** | A. Liorentaitės g. 1, Žvirgždaičiai |
| **Direktorius(-ė)** | Gintautas Pranskaitis |
| **Mokinių skaičius** | 68 |
| **Įkūrimo data** | 1918 m. |
| **Uždarymo data** | 2019 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 9 |

**Šakių rajono Žvirgždaičių progimnazija** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Žvirgždaičiuose (Šakių raj.), Antaninos Liorentaitės g. 1, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190823671. Steigėjas Šakių rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1918 m. Žvirgždaičių mokykla pirmą kartą minima „Lietuvos aido" gruodžio mėn. Nr. 1. 1922 m. mokytojas Juozas Naujokaitis Žvirgždaičiuose įkuria pradinę mokyklą. 1946 m. iš Viltrakių kaimo pergabentas ūkininko Almonaičio namas tampa mokykla – taip sujungiamos visos mokyklos, veikusios Žvirgždaičių valsčiuje.

1947 m. mokyklai įkurdinti paskiriamas vieno ūkininko iš Jurkbūdžių kaimo namas. Mokytojauja Bronius Sakalauskas ir Anelė Sidaravičiūtė-Sinkevičienė, mokyklos vedėju paskiriamas Bronius Velička. Tuo metu atidaroma penktoji klasė. 1949 m. Žvirgždaičių mokykla tampa septynmete. 1956 m. prie mokyklos įsteigiamas bendrabutis. Nuo 1963 m. Žvirgždaičių aštuonmetė mokykla. 1966 m. pradedama naujos mokyklos statyba. 1967 m. vasario 4 d. atidaroma naujai pastatyta Žvirgždaičių aštuonmetė mokykla. 1996 m. Žvirgždaičių mokyklai suteikiamas pagrindinės mokyklos statusas.

2019 m. mokykla uždaryta.

Direktoriai
-----------

* Bronius Velička
* 1951 m. Raimundas Karosas
* 1959 m. Aldona Kepalavičiūtė
* 1966 m. Vytautas Balzeris
* 1967 m. Genovaitė Toliušienė
* 1986 m. Gintautas Pranskaitis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ugdymo įstaigose – naujų mokslo metų nuotaikos. 2019-09-02, Valstietis.lt (tikrinta 2022-04-25).
2. ↑  Šakių rajono Žvirgždaičių progimnazija. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-04-25).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Šventupis (reikšmės).*
Koordinatės: 55°55′34.67″ š. pl. 23°13′08.06″ r. ilg.﻿ / ﻿55.9262972°š. pl. 23.2189056°r. ilg.﻿ / 55.9262972; 23.2189056

| Šventupis |
| --- |
| Švendrelis, ties Paitaičiais Švendrelis, ties Paitaičiais |
| **Ilgis** | 15,6 km |
| **Baseino plotas** | 12,6 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,12 m³/s |
| **Ištakos** | Rėkyvos ežeras |
| **Žiotys** | Vijolė |
| **Šalys** | Lietuva |

**Šventupis** (arba ***Genupis*** aukštupyje, ***Švendrelis, Švendralis*** žemupyje) – upelis Šiauliuose ir Šiaulių rajone.

Išteka iš Rėkyvos ežero vakarinėje dalyje esančios aukštapelkės prie Šlepkų kaimo, surinkdamas kelių melioracijos kanalų vandenis ir teka į šiaurę. Pirmųjų 5 km aukščių skirtumas apie 15 m. nuo 131,2 iki 116,5 m virš jūros lygio. Ties Beržynės kaimu kerta kelią Šiauliai – Bubiai ir pasuka į vakarus, o už 1,4 km, kirtęs Šiaulių vakarinį aplinkkelį, įteka į Bubių tvenkinį prie senojo pašto trakto Ryga-Tilžė, prie pat užtvankos ties Pailiais. Už užtvankos vėl teka šiaurės kryptimi tarp Dainos ir Daušiškių kaimų, pro Paitaičius ir Voveriškius, ties Vijoliais skyla į dvi vagas, kurios vėl susijungia už 2,2 km ir pasuka į rytus per Medelyną, kurio šiaurinėje dalyje įsilieja į Vijolės upelį, o už 0,7 km į Kulpę.
*Kitos reikšmės – Sąrašas:Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.*
Koordinatės: 55°25′17″š. pl. 24°03′00″r. ilg.﻿ / ﻿55.4215°š. pl. 24.0499°r. ilg.﻿ / 55.4215; 24.0499

|  Šventybrasčio Kristaus Atsimainymo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Kėdainių |
| **Savivaldybė** | Kėdainių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šventybrastis |
| **Statybinė medžiaga** | medis, mūras |
| **Pastatyta** | 1774 m. |

**Šventybrasčio Kristaus Atsimainymo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Šventybrasčio gyvenvietėje, Nevėžio kairiajame krante, šalia jo intako Brastos žiočių. Medinė, su mūriniais priestatais. Liaudies architektūros formų, turi klasicizmo ir baroko bruožų.

Istorija
--------

Šventybrasčio savininkas Ignas Zaviša 1774 m. pastatė medinę bažnyčią. Šventybrastyje 1784 m. nuolat gyveno kunigas. Apie 1870 m. prie bažnyčios primūrytos dvi šoninės koplyčios ir zakristija. 1873 m. pastatyta medinė varpinė. Iš jos 1915 m. į Rusiją išvežti 3 varpai. 1928 m. bažnyčia suremontuota. Ji buvo Apytalaukio parapijos filija.

Šventybrasčio bažnyčioje pakrikštytas rašytojas, Nobelio literatūros premijos laureatas Česlovas Milošas. Bažnyčią ir joje vykusius nutikimus jis aprašo vaikystės atsiminimų knygoje „Isos slėnis" („*Dolina Issy*", 1955).

Architektūra
------------

Bažnyčia liaudies architektūros formų, turi klasicizmo ir baroko bruožų, kryžminio plano, su trisiene apside. Vienas bokštelis iškilęs virš kraigo, kitas yra ant apsidės.

Galerija
--------

* Medinė bažnyčia su mūriniais priestataisMedinė bažnyčia su mūriniais priestatais
* VarpinėVarpinė
* Kapinių vartaiKapinių vartai
* Barokinio bokštelio kryžiusBarokinio bokštelio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 39900 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  „Objekto Nr. 9356 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šventybrasčio Kristaus Atsimainymo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Šventybrasčio Kristaus Atsimainymo parapija (dekanato inf.)
| **Juozas Kurtinaitis** |
| --- |
| Gimė | 1951 m. birželio 22 d.Kybartai |
| Mirė | 2008 m. lapkričio 28 d. (57 metai)Vilnius |
| Tėvai | Uršulė Kurtinaitienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Marija Kurtinaitienė |
| Vaikai | Jaunius Kurtinaitis, Jurga Kurtinaitytė - Klimienė |
|  |
| Veikla | onkologas |
| Organizacijos | Lietuvos vėžio registro vadovas |
|  |
| Išsilavinimas | habilituotas biomedicinos mokslų daktaras |
| Alma mater | Kauno politechnikos institutasMinsko technologijos institutas |

**Juozas Kurtinaitis** (1951 m. birželio 22 d. Kybartai – 2008 m. lapkričio 28 d. Vilnius) – Lietuvos onkologas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1969 m. baigė Kybartų Kristijono Donelaičio vidurinę mokyklą. 1972 m. baigė Kauno politechnikos institutą, iki 1974 m. mokėsi Minsko technologijos institute. 2003 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Nuo 1974 m. dirbo Onkologijos mokslo tyrimų institute (1990–2002 m. Lietuvos onkologijos centras, nuo 2002 m. Vilniaus universiteto Onkologijos institutas), 2006–2008 m. šio instituto Vėžio kontrolės ir profilaktikos centro vadovo pavaduotojas, vyriausias mokslo darbuotojas. 1990–2006 m. Lietuvos vėžio registro vadovas. 1993 m. stažavo Norvegijos vėžio registre, 1995 m. – Temzės vėžio registre (Didžioji Britanija). 1996–1997 m. – Tamperės universitete (Suomija).

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo pagrindinės kryptys – deskriptyvinė ir analitinė vėžio epidemiologija, sergamumo ir mirtingumo dinamika, onkologinių ligonių išgyvenamumas, vėžinių ligų registracija, vėžio rizikos grupinės studijos, informacinės sistemos onkologijoje, jonizuojančiosios spinduliuotės poveikis organizmui. Nuo 1990 m. su kitais tyrė Černobylio avarijos likviduotojų apšvitos dozių atkūrimą ir nukentėjusiųjų nuo avarijos gyventojų sergamumo ir mirtingumo onkologinėmis ligomis analizę.

Bibliografija
-------------

* Vėžio registravimas ir vėžio registro vaidmuo Lietuvoje, 1995 m.
* Onkologinių ligonių išgyvenimo trukmė Lietuvoje, 1999 m.
* Mirtingumas nuo vėžio: mirties prevencija ir jos ypatumai, 1999 m.
* Gimdos kaklelio vėžio profilaktikos aktualijos, su kitais, 2005 m.
* K. Kazlauskas. Černobylis – faktai ir jausmai, padėjo parengti, 2001 m.
* Šiaurės Europos vėžio atlasas, 2001 m.
* Vėžys penkiuose kontinentuose, t. 8 2003 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juozas Kurtinaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 777 psl.
|  |
| --- |
| Anastasija Vinikova  blrs. *Анастасія Віннікава* |
|  |
| Biografija |
| Gimė | 1991 m. balandžio 15 d. (32 metai)  Dziaržynskas, Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| Veikla | dainininkė |

**Anastasija Vinikova** (blrs. *Анастасія Віннікава*, rus. *Анастасия Винникова*, g. 1991 m. balandžio 15 d.) – Baltarusijos dainininkė. Ji atstovavo savo šaliai 2011 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „I Love Belarus", tačiau į finalą nepateko.

Biografija
----------

Anastasija Vinikova gimė 1991 m. balandžio 15 d. Dziaržynske, Minsko srityje. Ji pradėjo dainuoti nuo 3 metų, darželyje. Nuo pat vaikystės dalyvavo daugelyje konkursų ir festivalių, įskaitant gerai žinomą televizijos vaikų konkursą „Mes visi kilę iš vaikystės" (rus. *Все мы родом из детства*). Baigė Dziaržynsko muzikos mokyklą. Vidurinę mokyklą Anastasija baigė aukso medaliu.

Diskografija
------------

### Singlai

* 2009 : *Your Love Is…*
* 2010 : *Here We Go For The Gold*
* 2010 : *Born in Byelorussia*
* 2010 : *Мама*
* 2011 : *I Feel You*
* 2011 : *I Love Belarus*
* 2011 : *Shining In Twilight*
* 2012 : *One Life*
* 2012 : *Crazy*
* 2012 : *Календарь*
* 2013 : *It’s My Life* (su Petr Elfimov)
* 2013 : *Хто Казаў* (su Aura)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Anastasija Vinikova** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina „I Love Belarus"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**3+2  *„Butterflies"*** |  **Baltarusijos atstovė Eurovizijoje**2011 | Po to:**Litesound  *„We Are the Heroes"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Zabluduvo sinagoga** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Zabluduvo sinagoga** (lenk. *Synagoga w Zabłudowie*) – medinė sinagoga, stovėjusi Zabluduvo mieste, tarp *Suraska* ir *Białostocka* gatvių.

Istorija
--------

Sinagoga buvo pastatyta apie 1614-1621 metus. 1635 m. Kristupas Radvila Jaunasis davė sutikimą sinagogos praplatinimui. Lenkų etnografas ir istorikas Zigmantas Gliogeris teigė, kad sinagoga buvo pastatyta dar XVI a. amžiuje. Sinagoga buvo pastatyta iš maumedžio. Buvo 18 metrų aukščio ir 11 metrų pločio. 1646 m. buvo pastatytas paskutinis priestatas, skirtas moterims. 1705-1712 m. sinagoga buvo restauruojama. Per II pasaulinį karą, 1941 m. birželio 24 d. sinagoga buvo susprogdinta. XX a. aštuntajame dešimtmetyje kilo idėja atstatyti sinagogą. 2001 m. parengtas atstatymo projektas. 

* Sinagoga Zigmanto Gliogerio enciklopedijojeSinagoga Zigmanto Gliogerio enciklopedijoje
* 
*

Nuorodos
--------

* Sinagogos aprašymas (lenk.).

Literatūra
----------

* T. Wiśniewski, Bożnice Białostocczyzny. Żydzi w Europie Wschodniej do roku 1939, Białystok 1992.
| **Juozas Kuolelis** |
| --- |
| Gimė | 1930 m. rugpjūčio 1 d.Gervelės, Švenčionių apskritis |
| Mirė | 2017 m. rugsėjo 21 d. (87 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | sovietinis veikėjas |
| Partija | 1956 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1954 m. Vilniaus universitetas |

**Juozas Kuolelis** (1930 m. rugpjūčio 1 d. Gervelėse, Švenčionių apskritis – 2017 m. rugsėjo 21 d. Vilniuje) – Lietuvos sovietinis veikėjas.

Biografija
----------

1954 m. baigė Vilniaus universitetą. 1954–1958 m. spaudos darbuotojas, 1956–1958 m. laikraščio „Naujas rytas" redaktorius. 1956 m. SSKP narys. 1958–1960 m. LKP CK instruktorius. 1960–1964 m. LKP CK leidyklos direktorius. 1964–1969 m. LSSR MT valstybinio televizijos ir radijo komiteto pirmininko pavaduotojas, 1987–1989 m. pirmininkas. 1969–1972 m. SSKP CK instruktorius. 1972–1987 m. LKP CK Propagandos ir agitacijos skyriaus vedėjas. 1989 m. LSSR Ministrų Tarybos patarėjas, 1989 m. gruodžio mėn. – 1991 m. rugpjūčio mėn. LKP (SSKP) CK sekretorius ideologijai. Nuo 1976 m. LKP CK narys, 1975–1990 m. LSSR AT deputatas.

Priešinosi Lietuvos nepriklausomybės atkūrimui, su kitais kūrė LKP (SSKP) organizaciją, sovietams pavaldžias lygiagrečias valdžios institucijas Lietuvoje. Vienas 1990 m. balandžio mėn. įkurto Lietuvos SSR piliečių komiteto ir Lietuvos nacionalinio gelbėjimo komiteto veikėjų, SSRS organizuoto nesėkmingo 1991 m. Sausio 13-osios perversmo vadovų. Buvo suimtas po žlugusio 1991 m. rugpjūčio pučo Maskvoje. Už antivalstybinių organizacijų kūrimą, bandymą įvykdyti valstybės perversmą teismo nuosprendžiu 1999–2004 m. kalintas. Bausmę atliko Vilniaus antrojoje griežtojo režimo pataisos darbų kolonijoje.

Bibliografija
-------------

* Pro kalėjimo grotas: dviejų šimtmečių sandūros byla. – Vilnius: Politika, 2010. – 375 p.: iliustr. – ISBN 978-9986-478-27-0

Įvertinimas
-----------

* 1980 m. LTSR nusipelnęs kultūros veikėjas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juozas Kuolelis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 437
2. ↑  EUROPOS ŽMOGAUS TEISIŲ TEISMAS ANTRASIS SKYRIUS NUTARIMAS DĖL – Juozo KUOLELIO, Leono BARTOŠEVIČIAUS ir Mykolo BUROKEVIČIAUS Archyvuota kopija 2014-07-14 iš Wayback Machine projekto. Europos Žmogaus Teisių Teismas, 2006-01-05.
3. ↑  *Juozas Kuolelis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. - 273 psl.
4. ↑  1991-ųjų sausio įvykių dalyvis J. Kuolelis – laisvėje, 2004-08-23
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Žvirgždė (reikšmės).*

| **Acinos** |
| --- |
| Pievinė žvirgždė (Acinos arvensis)Pievinė žvirgždė (*Acinos arvensis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Notreliniai  *( Lamiaceae)* |
| Gentis: | Žvirgždė  *( Acinos)* |

 |

**Žvirgždė** (*Acinos*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos augalų gentis, kurioje vienintelė Lietuvoje auganti dažna rūšis – **pievinė žvirgždė** (*Acinos arvensis*). Augalas 10-25 cm aukščio. Stiebas stačias, su negausiomis šakomis ir apaugęs plaukeliais. Lapai kiaušiniški, trumpakočiai. Žiedai susitelkę po 2-3 lapų pažastyse. Žydi birželio – rugsėjo mėn. Auga sausuose šlaituose, žvyrynuose, pakelėse, dirvų pakraščiuose.

Pievinė žvirgždė
| Špigulė |
| --- |
|  Špigulė nuo tilto prie Sen. Macelių |
| **Ilgis** | 6,6 km |
| **Baseino plotas** | 23,1 km² |
| **Ištakos** | Šakos |
| **Žiotys** | Merkys |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Špigulė** (*Piguičius, Špyguitis, Piguitis*) – upelis pietryčių Lietuvoje, Šalčininkų rajone, Baltosios Vokės seniūnijoje; Merkio kairysis intakas. Prasideda Rūdninkų girioje, netoli Kuliamo kalno, Šakų pelkėje. Teka miškais į šiaurės vakarus, įteka į Merkį 111,6 km nuo jo žiočių, 5 km į vakarus nuo Baltosios Vokės.

Beveik visa vaga patenka į Rūdninkų kraštovaizdžio draustinį. Prie upelio įsikūręs Senųjų Macelių kaimas.

Neaišku, kuris vandenvardis yra ankstyvesnis. Apylinkių lietuviai vartoja pavadinimą *Špyguitis*, kiti pavadinimai gali būti vėlesni perdirbiniai. Pavadinimas, matyt, kilęs iš žodžio *špyga*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  B. Gailiušis, J. Jablonskis, M. Kovalenkovienė. *Lietuvos upės: Hidrografija ir nuotėkis*. Kaunas: Lietuvos energetikos institutas, 2001, 432 psl..
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 335
| **Juozas Kubilius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1878 m. gruodžio 28 d.Tindžiuliai, Panemunėlio valsčius |
| Mirė | 1917 m. kovo 17 d. (38 metai)Petrogradas |
|  |
| Veikla | Lietuvos visuomenės veikėjas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas. |
| Partija | Tautos pažangos partija |
|  |
|  **Vikiteka** | Juozas Kubilius (1878) |
| Parašas |
|  |

**Juozas Kubilius** (1878 m. gruodžio 28 d. Tindžiuliai, Panemunėlio valsčius – 1917 m. kovo 17 d. Petrogradas) – Lietuvos visuomenės veikėjas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.

Biografija
----------

Sesuo – visuomenės veikėja Marcelė Kubiliūtė. 1892-1896 m. mokėsi Mintaujos gimnazijoje, tačiau atsisakęs su kitais melstis rusiškai, iš jos buvo pašalintas. Nuo 1894 m. Panemunėlio apylinkėse platino draudžiamąją lietuvišką spaudą. 1897 m. tėviškėje įsteigė švietėjišką „Žiburėlio" būrelį. Slapta mokė vaikus. Įskųstas ir kratytas, bet įkalčių nerasta. 1900 m. įstojo į Kauno kunigų seminariją, už lietuvišką veiklą pašalintas. 1900 m. Panemunėlio apylinkėse įsteigė slaptą „Žvaigždės" draugiją. 1905 m. Didžiojo Vilniaus Seimo dalyvis. 1906 m. Rusijos I Valstybės Dūmos deputatas, priklausė trudovikų frakcijai. Su kitais pasirašė Vyborgo atsišaukimą; už tai nuteistas. 1908 m. kalėjo. Vienas iš viltininkų ideologų. 

1916 m. su kitais įkūrė Tautos pažangos partiją. Bendradarbiavo lietuvių periodinėje spaudoje. 1915-1917 m. buvo Petrograde veikusios Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti iždininkas. Susirgo džiova, todėl buvo išvykęs gydytis į Krymą. Tačiau sveikatos pagerėjimas buvo trumpalaikis. Grįžusį jį slaugė sesuo Marcelė. Artimiesiems buvo prasitaręs, kad jie grįš į Lietuvą be jo. Mirė Petrograde 1917 m. kovo 17 d. Palaidotas Vyborgo kapinėse.

1929 m. išleistas jo straipsnių rinkinys „Viltininko mintys".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Feliksas Mažeika. „Juozo Kubiliaus gyvenimo bruožai". 2007, „Atgimimas", nr.3
2. ↑  *Juozas Kubilius (1878)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 179 psl.


[
| **Juozas Liūdžius** |
| --- |
| Gimė | 1890 m. kovo 10 d.Vilkeliškiai, Sintautų valsčius |
| Mirė | 1960 m. gegužės 31 d. (70 metų)Klyvlendas |
|  |
| Veikla | JAV lietuvių bendruomenės veikėjas |
| Organizacijos | Vilniaus universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Alma mater | Maskvos universitetas |

**Juozas Liūdžius** (1890 m. kovo 10 d. Vilkeliškiai, Sintautų valsčius, dab. Šakių rajonas – 1960 m. gegužės 31 d. Klyvlendas) – teisėtyrininkas civilistas, teisėjas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1911 m. baigė Marijampolės gimnaziją, įstojo į Peterburgo universitetą. Po metų persikėlė į Maskvą ir 1916 m. baigė teisės studijas Maskvos universiteto Teisės fakultete. Studijų metais bendradarbiavo lietuviškoje spaudoje.

1918 m. lapkričio mėn. išrinktas Šakių apskrities komiteto pirmininku. Nuo 1919 m. Šakių apskrities teismo tardytojas, 1920 m. Marijampolės apygardos teismo prokuroro pavaduotojas, 1920–1921 m. tardytojas ypatingai svarbių bylų tardytojas. 1921 m. lapkričio mėn. – 1940 m. vasario mėn. advokatas. 1920–1925 m. Marijampolės realinėje mokykloje dėstė politinę ekonomiją ir teisę, 1923–1924 m. mokyklos direktorius. 1940–1944 m. liepos mėn. Vilniaus apygardos teismo teisėjas, 1940 m. rugpjūčio – 1941 m. kovo mėn. teismo pirmininkas, nuo 1943 m. liepos mėn. teismo skyriaus pirmininkas. 1940–1943 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete dėstė civilinės teisę; nuo 1940 m. profesorius.

1944 m. liepos mėn. pasitraukė į Vokietiją. 1947 m. atvyko į JAV, Klyvlendą. Bendradarbiavo išeivijos spaudoje laikraščiuose „Mintis", „Naujienos", „Keleivis", „Darbas". Paskelbė straipsnių lietuvių išeivijos politiniais klausimais, apie toleranciją, liberalizmą, demokratiją, klerikalizmą; reiškėsi kaip nuosaikaus socialistinio mąstymo ir etinio humanizmo atstovas. Dalyvavo JAV lietuvių bendruomenės veikloje, vadovavo jos valdybos Centriniam skyriui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juozas Liūdžius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 783 psl.
*Gopės ieško Krišnos*, XVIII a. piešinys
**Gopė** arba **gopika** (skr. गोपी = IAST: *gopī* – 'piemenaitė, karviaganė') – sąvoka, sutinkama hinduizme, dažniausiai vartojama kalbant apie karves ganančių piemenaičių grupę, kurios yra garsios vaišnavizmo teologijoje dėl jų besąlygiško atsidavimo (bhaktės) Krišnai, nupasakoto Bhagavatos puranoje ir kituose puraniniuose tekstuose. Šioje grupėje, viena gopė, vardu Radha (arba Radhika) vaidina ypatingai svarbų vaidmenį daugelyje vaišnavų tradicijų, ypatingai gaudija vaišnavizme. Ji laikoma aukščiausiojo viešpaties palaimos įsikūnijimu. XV–XVI a. vaišnavai gopės kultą pagrindė teologiškai, jas laiko tobulo atsidavimo dievui pavyzdžiais.

Pasak tekstų, Vrindavane, kur Krišna praleidęs jaunystę, gopės buvo jo intymiausių žaidimų (lyla) dalyvės. Pagal sakmes apie gopių meilę Krišnai sukurta grožinių kūrinių įvairiomis Indijos kalbomis, svarbiausi – Bhagavatapurana ir Džajadevos poema „Gytagovinda".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Seibutis. *Gopės*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
**Juozas Linkaitis** (1910 m. lapkričio 23 d. Kalvarija – 1967 m. spalio 1 d. Vilnius) – Lietuvos inžinierius elektrikas, energetikas.

Biografija
----------

1941 m. baigė Vytauto Didžiojo universitetą ir iki 1944 m. dirbo Petrašiūnų elektrinėje, 1944–1952 m. Kauno Energijos rajono, 1952–1957 m. Petrašiūnų elektrinės vyriausiasis inžinierius. 1957–1965 m. Mokslinių tyrimo darbų koordinavimo komiteto Energetikos ir kuro skyriaus viršininkas, nuo 1965 m. Valstybės plano komisijos Mokslo ir technikos skyriaus viršininko pavaduotojas. 1944–1962 m. dar dėstė Kauno universitete (1944–1946 m. Vytauto Didžiojo universitetas, nuo 1950 m. Kauno politechnikos institutas).

Mokslinė veikla
---------------

Parašė mokslinių darbų apie Lietuvos energetikos plėtotę, šiluminės energijos tiekimo centralizavimą ir projektavimą. Daug prisidėjo rengiant energetikus ir tobulinant energetinius įrenginius Lietuvoje. Sukaupė techninės literatūros apie elektros įrenginių montavimą, remontą. Jo iniciatyva (projektavo ir vadovavo montavimo darbams) įrengta pirmoji Lietuvoje garo tiekimo linija iš Petrašiūnų elektrinės į popieriaus fabriką šalia elektrinės. Jam vadovaujant Petrašiūnų elektrinėje ir Maisto fabrike buvo pastatyti ir pradėjo veikti du 1000 kW galios energetiniai traukiniai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Vytautas Žiugžda. *Juozas Linkaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 413 psl.
| Šventupys |
| --- |
| **Ilgis** | 23,7 km |
| **Baseino plotas** | 127,9 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,69 m³/s |
| **Ištakos** | Kinkių apylinkės |
| **Žiotys** | Dabikinė |
| **Šalys** |  Lietuva |

**Šventupys** arba **Šventupis** – upė Žemaitijoje, Akmenės rajone; Dabikinės kairysis intakas (Ventos baseinas). Prasideda 10 km į rytus nuo Papilės, Kinkių kaimo apylinkėse. Teka į šiaurės vakarus, žemupyje pasuka į šiaurės rytus. Įteka į Dabikinę (Sablauskių tvenkinį) 21 km nuo jos žiočių, 8 km į pietvakarius nuo Naujosios Akmenės, priešais Menčius.

Intakai:

* dešinieji – Gervė, Debrėstis;
* kairieji – Duobelupis, Genupys.

Upės vidutinis nuolydis – 145 cm/km. Gyvenvietės prie Šventupio: Rudausiai, Šventupiai, Sablauskiai.

Upėvardis reiškia „šventa upė".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  *Šventupys (Dabikinė)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 241
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 337
Koordinatės: 55°53′06″š. pl. 25°56′29″r. ilg.﻿ / ﻿55.8849°š. pl. 25.9415°r. ilg.﻿ / 55.8849; 25.9415

|  Aleksandravėlės šv. Pranciškaus Serafiškojo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Rokiškio |
| **Savivaldybė** | Rokiškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Aleksandravėlė |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1796 m. |
| **Stilius** | klasicizmas |

**Aleksandravėlės šv. Pranciškaus Serafiškojo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Aleksandravėlės kaime, prie Obelių–Zarasų kelio.

Istorija
--------

Bendras vaizdas
Varpinė
1789 m. spalio 22 d. nuncijus leido įrengti parapiją ir statyti bažnyčią (anksčiau parapijai priklausė ir Antazavė). Dabartinę mūrinę bažnyčią 1782–1796 m. pastatė Aleksandravėlės dvaro sodybos savininkas Ignotas Morikonis. 1795 m. įsteigta parapija, paskirtas klebonas. Klebonija buvo mūrinė, vėliau pastatyta medinė. 1832 m. bažnyčiai priklausė 1,5 valako žemės. XIX a. antrojoje pusėje Aleksandravėlėje 30 metų klebonavo Pranas Savickas (1778–1863), rašęs eiles. Kapinių koplyčioje ginklus slėpdavo 1863 m. sukilėliai. Bažnyčiai 1940 m. pradžioje priklausė 30 ha žemės.

2007 m. rugsėjo 11 dieną buvo baigti Aleksandravėlės bažnyčios remonto darbai, per kuriuos buvo sutvarkytas ir perdažytas bažnyčios fasadas.

Architektūra
------------

Bažnyčia klasicistinė (30×15 m), su bokšteliu ant kraigo. Turi 3 altorius. Nedidelio šventoriaus (40x30 m) tvora akmenų mūro, jo kampuose yra 2 mūrinės varpinės (9 m aukščio).

Nuorodos
--------

* Parapijos puslapis Archyvuota kopija 2009-05-30 iš Wayback Machine projekto.
* Archyvuota kopija 2007-08-13 iš Wayback Machine projekto.
* Aleksandravėlės šv. Pranciškaus Serafiškojo bažnyčia
| Šventės tiltas
Sventes tilts |
| --- |
|  |
| 

Šventės tiltas
Sventes tiltsŠventės tiltas
Sventes tilts

55°56′25.68″ š. pl. 26°25′49.57″ r. ilg.﻿ / ﻿55.9404667°š. pl. 26.4304361°r. ilg.﻿ / 55.9404667; 26.4304361﻿ (Šventės tiltas)Koordinatės: 55°56′25.68″ š. pl. 26°25′49.57″ r. ilg.﻿ / ﻿55.9404667°š. pl. 26.4304361°r. ilg.﻿ / 55.9404667; 26.4304361﻿ (Šventės tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Latvija Latvija |
| **Kerta** | Dauguva |
| **Ilgis** | 325 m |
| **Pastatytas** | 1968 m. |
| **Konstrukcija** | santvarinis tiltas |

**Šventės tiltas** (latv. *Sventes tilts*) – automobilių ir geležinkelio tiltas per Dauguvą Daugpilio miesto aplinkkelyje Latvijoje. Tilto vieta – Lyksnos ir Šventės valsčiuose (Aukštutinės Dauguvos savivaldybėje). Tilto pavadinimas siejamas su Šventės gyvenviete, esančia už 13 km nuo Daugpilio.

Tiltas per Dauguvos potvynį
Tilto statyba vyko 1963–1968 m. Vienu metu plačioje upės salpoje buvo įrengiami pylimai automobilių kelio atšakai nuo Rygos plento (magistralė A14) į Šventę ir geležinkelio ruožui, aplenkiančiam Daugpilio geležinkelio mazgą. Tiltu praeina pėsčiųjų takas. Jungia geležinkelio linijas Daugpilis-Radviliškis ir Daugpilis-Rėzeknė (toliau Sankt Peterburgas).

Duomenys
--------

Tiltas metalinis, 4 santvarų. Tiltas turi 4 betonines atramas, ant vienos iš kurių įtaisyta upės vandens lygio matuoklė. Tilto ilgis 325 m.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šventės tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Šventės tiltas (*wikimapia.org*)

| Artimiausi tiltai per Dauguvą |
| --- |
| prieš srovę: | **Šventės tiltas** | pasroviui: |
| Daugpilio geležinkelio tiltas | Jekabpilio tiltas |
| **Juozas Kybartas** |
| --- |
| Gimė | 1894 m. lapkričio 30 d.Kaunas, Rusijos imperija |
| Mirė | 1937 m. (~43 metai)Jalta, TSRS |
|  |
| Veikla | karininkas |

**Juozas Kybartas** (1894 m. lapkričio 30 d. Kaune – 1937 m. Jaltoje, TSRS) – TSRS revoliucionierius, karininkas, Ukrainos TSR čekistas.

Biografija
----------

Gimė 1894 m. lapkričio 30 d. Kaune. 1909 m. išvyko dirbti į Maskvos metalo apdirbimo gamyklą *Tilmans*. 1915 m. pašauktas į Rusijos imperijos kariuomenę. 1917 m. prisijungė prie TSKP. Rusijos revoliucijos metu buvo išrinktas į Maskvos Presnos rajono bolševikų tarybą, paskirtas revoliucinio komiteto pirmininku. Kovojo Rusijos pilietiniame kare, 1921 m. paskirtas specialiojo pasienio apsaugos dalinio viršininku atsakingu už sienos apsaugą su Rumunija. 1924 m. tapo Podolės Kameneco pasienio būrio vadu. 1929 m. susirgo plaučių liga ir buvo priverstas dirbti administracinį darbą Maskvoje ir Jaltoje. Mirė 1937 m. nuo plaučių ligos komplikacijų. J. Kybartas minimas Vladimiro Beliajevo knygoje *Старая крепость*.

Nuorodos
--------

* Biografija (rus.)

Literatūra
----------

* Г. Ананьев, В. Беляев и др. Пограничники. М. 1977
Šiame straipsnyje aprašomos populiariausios **Barbadoso sporto** rūšys.

Kriketas
--------

Pats populiariausias sportas šalyje yra kriketas. Nacionalinė šalies kriketo rinktinės žaidėjai žaidžia 15 Karibų regiono šalių Vest Indijos kriketo komandoje bei regioniniame keturių dienų kriketo čempionate. Barbadose, Kensington Oval stadione vyko 2007 m. pasaulio kriketo čempionato finalinės rungtynės.

Futbolas
--------

Futbolas yra tarp labiausiai populiarėjančių šalyje sporto šakų. Futbolo sistemą šalyje prižiūri Barbadoso futbolo asociacija, kuri įkurta 1910 m. Barbadoso vyrų futbolo rinktinė FIFA reitinge užima 135 vietą.

Regbis
------

Regbis nėra labai populiarus, tačiau tampa vis populiaresnis. Šalyje yra tik apie 1700 registruotų regbio žaidėjų ir tik penkios komandos, kurias pripažįsta tarptautinė regbio taryba. Tarptautiniame regbio komandų reitinge nacionalinė šalies rinktinė yra 76 vietoje (2010 m.).

Lengvoji atletika
-----------------

Barbadoso lengvaatlečiai yra pasiekę svarbių pergalių tarptautiniuose lengvosios atletikos čempionatuose. Šalies sportininkams labiausiai sekasi sprinto rungtys. Pirmieji Barbadoso lengvaatlečių laimėjimai prasidėjo šaliai net neturint nepriklausomybės. 1962 m. Sandraugos žaidynėse šuolio į aukštį sektoriuje bronzą laimėjo Anton Norris. Dar kartą lengvaatlečiai britų imperijos žaidynėse medalius laimėjo po 36 metų. 100 m bėgime bronzą laimėjo Obadele Thompson ir auksą Andrea Blackett 400 m barjerinio bėgimo varžybose. Olimpinėse žaidynėse vienintelį medalį yra pelnęs sprinteris Obadele Thompson. Nors šalis ir turi perspektyvių tarptautinio lygio bėgikų, bet pasaulio čempionate vienintelis aukso medalis laimėtas 2009 m. kurį pelnė Ryan Brathwaite.

Olimpinės žaidynės
------------------

Pirmą kartą vasaros olimpinėse žaidynėse Barbadosas dalyvavo 1968 m. Nuo to laiko šios šalies delegacija dalyvauja visose vasaros olimpiadose, išskyrus 1980 m. Vienintelis iškovotas medalis buvo sprinterio Obadele Thompsono pelnyta bronza 2000 m. vasaros olimpinėse žaidynėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  IRB World Rankings Archyvuota kopija 2011-08-10 iš Wayback Machine projekto.
| **Marija Šalajeva** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Мари́я Шала́ева |
| Visas vardas | Мари́я Алекса́ндровна Шала́ева |
| Gimė | 1981 m. kovo 15 d. (42 metai)Maskva, RTFSR |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Marija Šalajeva** (rus. *Мари́я Алекса́ндровна Шала́ева*}, g. 1981 m. kovo 15 d. Maskvoje) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

Iš karto po studijų įstojo į VGIK vaidybos skyrių, tačiau po antro kurso buvo pašalinta. 

Nepaisant iššūkių tęsė aktorės karjerą. Verta paminėti filmus „Pirmkursis", „Maša", „Undinėlė", „Nirvana".

Pirmasis ir iškart pagrindinis Šalajevos vaidmuo kine buvo aplaidi studentė Katia Kolobkova Jurijaus Rogozino ironiškoje melodramoje „Pirmkursis" (2002). Herojės istorija buvo panaši į pačios Marijos Šalajevos situaciją, todėl aktorė susidorojo su užduotimis be didelių sunkumų.

2020 m. filmavosi miniseriale „Mokytojūkštės prieš įstatymą", o jos herojė įkūnijo mokytoją, kuri iš tiesų bėglė, pabėgusi iš kalėjimo ir radusi prieglobstį mokykloje dirbo pedagiginį darbą. Ši komedija susilaukė pagyrų, tad buvo nuspręsta filmuoti ir antrą sezoną.

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
| Aleksandro III tiltas |
| --- |
|  |
| Aleksandro III tiltas 2012 m. |
| 

Aleksandro III tiltasAleksandro III tiltas

48°51′49″ š. pl. 02°18′49″ r. ilg.﻿ / ﻿48.86361°š. pl. 2.31361°r. ilg.﻿ / 48.86361; 2.31361﻿ (Aleksandro III tiltas)Koordinatės: 48°51′49″ š. pl. 02°18′49″ r. ilg.﻿ / ﻿48.86361°š. pl. 2.31361°r. ilg.﻿ / 48.86361; 2.31361﻿ (Aleksandro III tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Prancūzija Paryžius, Prancūzija |
| **Kerta** | Senos upė |
| **Ilgis** | 160 m |
| **Plotis** | 40 m |
| **Pastatytas** | 1900 m. |

**Aleksandro III tiltas** (pranc. *Pont Alexandre III*) – arkinis tiltas virš Senos upės Paryžiuje, Prancūzijoje. Tiltas sujungia Eliziejaus laukų alėją su Invalidų rūmais ir Eifelio bokštu. 1975 m. Aleksandro III tiltui suteiktas Prancūzijos istorinio monumento statusas. Tiltas dekoruotas įvairiomis skulptūromis, dekoruotais šviestuvais ir mitinių būtybių reljefais.

Istorija
--------

Tiltas pavadintas Rusijos imperatoriaus Aleksandro III garbei pažymint 1892 m. įkurtą Prancūzijos ir Rusijos aljansą. 1896 m. spalį imperatoriaus sūnus Nikolajus II įkasė pirmąjį akmenį į būsimo tilto pamatus. 1900 m. tiltas oficialiai atidarytas. Atidarymo ceremonija buvo pasaulio mugės Paryžiuje programos dalis.

Sportas
-------

2024 m. tiltas bus pritaikytas vandens sporto varžyboms 2024 m. vasaros olimpinėms žaidynėms.

Galerija
--------

* Sportiniai šuoliai į vandenį nuo tiltoSportiniai šuoliai į vandenį nuo tilto
* Tilto dekoracijosTilto dekoracijos
* Apšviestas tiltas vakareApšviestas tiltas vakare
* Tilto skulptūrosTilto skulptūros

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pont Alexandre III
2. ↑  Alexandre III Bridge
|  |
| --- |
| Barbara Dex |
|  |
| Biografija |
| Gimė | 1974 m. sausio 22 d. (49 metai)Tiurnhautas, Belgija |
| Kilmė | Belgijos vėliava Belgija |
| Veikla | dainininkė |
| Aktyvumo metai | 1991–dabar |
| Svetainė | www.barbaradex.be |

Barbara Dex 1993 m. Eurovizijos konkurse
**Barbara Deckx** (g. 1974 m. sausio 22 d.), geriau žinoma sceniniu vardu **Barbara Dex** – Belgijos dainininkė, kuri atstovavo savo šaliai 1993 m. Eurovizijos dainų konkurse su daina „Iemand als jij".

Biografija
----------

Gimė 1974 metais. Jos tėvas Marc Dex – populiarus Belgijos dainininkas. Ji – viena iš trijų vaikų šeimoje, jos brolis taip pat yra muzikantas ir groja grupėse „Tush" ir „Nuts".

1993 m. Dex dalyvavo Eurovizijos konkurse su daina „Iemand als jij". Nors pasirodymas nebuvo sėkmingas (daina buvo įvertinta tik trimis taškais), dainininkė vėliau dalyvavo 2004 ir 2005 m. šalies nacionaliniuose finaluose, kur užėmė atitinkamai trečią ir penktą vietas.

Diskografija
------------

### Albumai

Debiutinis albumas „Iemand", išleistas olandų kalba. Vėliau dainininkė savo dainas atliko tik anglų kalba.

* *Iemand* (1993)
* *Waiting for a New Moon* (1994)
* *Tender Touch* (1996)
* *Strong* (1998)
* *Timeless* (2001)
* *Enjoy: a Taste of Gospel* (2003)
* *Blue-eyed Girl* (2006)
* *Barbara Dex* (2011)
* *Dex, Drugs & Rock 'n Roll* (2016)

### Singlai

* *One life* (2004)
* *Crazy* (2006)
* *I am* (2010)
* *Before* (2011)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Barbara Dex** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
* Barbara Dex IMDB svetainėje
* Barbara Dex apdovanojimai

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Morgane  *„Nous, on veut des violons"*** |  **Belgijos atstovė Eurovizijoje**1993 | Po to:**Frédéric Etherlinck  *„La voix est libre"*** |
Koordinatės: 55°40′35″ š. pl. 21°50′27″ r. ilg.﻿ / ﻿55.67639°š. pl. 21.84083°r. ilg.﻿ / 55.67639; 21.84083

Kalakutiškės miško pakraščiai prie Pelaičių
**Pupšių-Meškių miškai** – miškų masyvas Lietuvoje, Rietavo savivaldybėje, 3 km į pietvakarius nuo Rietavo. Priklauso Rietavo miškų urėdijai (Rietavo girininkijai). Apima 17,5 km² plotą.

Masyvą sudaro Pupšių, Meškių, Žadvainų, Kalakutiškės miškai. Paviršius banguotas. Dirvožemiai – velėniniai jauriniai glėjiški ir velėniniai glėjiniai priemoliai bei priesmėliai. Miškų pietrytiniu pakraščiu teka Jūra, o per miškus – jos intakai: Letausas (su Vedega, Paparstu, Kliete), Rindė (su Gerupiu).

Medynai:

* eglynai: 47 %
* juodalksnynai: 21 %
* beržynai: 18 %
* pušynai: 11 %
* baltalksnynai: 3 %

Jaunuolynai sudaro 23 % medynų, pusamžiai medžiai 40 %, pribręstantys 21 %, brandūs 16 %.

Miškuose gyvena elniai, briedžiai, stirnos, šernai, lapės, kiškiai, usūriniai šunys, voverės, kiaunės, slankos, jerubės.

Pupšių-Meškių miškus kerta kelias  **3209**  Rietavas–Žadvainai–Judrėnai . Miškuose ir aplink įsikūrę kaimai: Meškiai, Pupšiai, Spraudis, Žadvainai, Šiurnokai, Kalakutiškė, Pelaičiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pupšių–Meškių miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 472
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Marija Šerienė** |
| --- |
| Gimė | 1955 m. birželio 25 d. (67 metai)Šilai, Panevėžio raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Anicetas |
| Vaikai | Povilas, Viktoras |
|  |
| Veikla | politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 1992 m. Lietuvos krikščionys demokratai, 1998 m. Moderniųjų krikščionių demokratų sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1977 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Marija Šerienė** (g. 1955 m. birželio 25 d. Šiluose Panevėžio raj.) – Lietuvos ir Pakruojo rajono politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1970 m. baigė Šilų aštuonmetę, 1973 m. baigė Raguvos vidurinę mokyklą. 1977 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, įgijo buhalterės ekonomistės specialybę. Kartu baigė Visuomeninių profesijų fakultetą ir gavo Dramos režisierės diplomą.

1977–1979 m. Pasvalio „Žemūktechnikos" susivienijimo, 1979–1980 m. Pasvalio rajono Sabonių kolūkio buhalterė, 1980–1992 m. Pakruojo rajono Karolio Požėlos kolūkio vyriausioji buhalterė. 1992–1995 m. Lietuvos Respublikos Valstybės kontrolės departamento kontrolierė, 1995–1996 m. Pakruojo rajono savivaldybės merė. 1996–2000 m. Seimo narė. Nuo 2004 m. Seimo Audito komiteto patarėja, Vyriausioji vidaus auditorė.

1992 m. Lietuvos krikščionių demokratų partijos narė, valdybos narė, 1998–2003 m. Moderniųjų krikščionių demokratų sąjungos narė, partijos valdybos narė.

1995–1997 m. ir 1997 m. Pakruojo rajono savivaldybės tarybos narė.

Lietuvos valstybės tarnautojų profesinės sąjungos Moterų komiteto pirmininkė. Lietuvos mokesčių mokėtojų asociacijos įkūrėja ir narė, visuomeninės organizacijos „Moterys prieš alkoholizmą ir narkomaniją" pirmininkė, Pakruojo rajono Katalikių moterų draugijos pirmininkė. Laisvalaikio pomėgiai – poezija, važinėjimas dviračiu ir stalo tenisas.

Vyras Anicetas veterinarijos gydytojas, sūnūs Povilas ir Viktoras.
| ***Erdvėlaivio kariai 2: federacijos didvyris*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Starship Troopers 2: Hero of the Federation |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Phil Tippett |
| Prodiuseris (-iai) | John DavisonGlenn S.GainorEdward NeumeierPhil Trippett |
| Scenaristas (-ai) | Edward Neumeier |
| Vaidina | Richard BurgiEd LauterKelly CarlsonSandrine HoltLawrence MonosonBrenda Strong |
| Metai | 2004 06 01 |
| Trukmė | 92 minutės |
| Kalba | Anglų |
| Platintojas | TriStar Pictures |
| Montažas | Louise Rubacky |
| Kinematografija | Christian Sebaldt |
| Biudžetas | 7 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Erdvėlaivio kariai 2: federacijos didvyris** (angl. *Starship Troopers 2: Hero of the Federation*) – 2004 m. JAV mokslinės fantastikos filmas; „Erdvėlaivio kariai" tęsinys.

Kino teatruose buvo rodomas tik Japonijoje ir Ispanijoje, JAV platintas tik VHS ir DVD formatuose. Šio filmo biudžetas tebuvo 7 mln. JAV dolerių, kai pirmojo filmo biudžetas siekė 105 mln. Filmas taip pat niekaip nesusijęs su Robert A. Heinlein knyga „Erdvėlaivio kariai". Tęsinyje taip pat nepasirodo nei vienas iš pirmojo filmo personažų. Abiejuose filmuose filmavosi aktorė Brenda Strong, tačiau atliko skirtingų personažų vaidmenis. Filmą režisavo Phil Trappett, kuris yra vienas iš vizualinių efektų kūrimo studijos „TriStar Pictures" kūrėjų. Ši studija pirmame filme sukūrė padarus ir specialiuosius efektus. Po ketverių metų buvo sukurtas dar vienas tęsinys – „Erdvėlaivio kariai 3: plėšikas".

Išnašos
-------

1. ↑  IMDB – Strasghip Troopers 2 Box office
| Medaliai |
| --- |
| Barbara EnglederBarbara Engleder |
| **Atstovaujant: Vokietijos vėliava Vokietija**  |
| Šaudymas |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2016 Rio de Žaneiras | Trys pozicijos |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2010 Miunchenas | Trys pozicijos |
| **Auksas** | 2014 Granada | 10 m komanda |
| **Auksas** | 2014 Granada | Gulomis kom. |
| **Auksas** | 2014 Granada | 3 poz. komanda |
| **Sidabras** | 2010 Miunchenas | 3 poz. komanda |

**Barbara Engleder** (g. 1982 m. rugsėjo 16 d.) – Vokietijos sportinio šaudymo atstovė, kuri specializuojasi graižtvinio šautuvo rungtyse. Olimpinė ir pasaulio čempionė.

Biografija
----------

2004 m. vasaros olimpinėse žaidynėse vokietė užėmė septintą vietą šautuvo iš trijų padėčių rungtyje. 2005 m. Taline vykusiame Europos čempionate Engleder tapo šaudymo iš orinio šautuvo Europos čempione. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse dalyvavo dvejose rungtyse. Orinio šautuvo rungtyje vokietė liko 17-a, o šaudymo iš trijų padėčių varžybose užimta 9-a vieta. 2010 m. tapo pasaulio čempione. 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse liko 12-oje vietoje. 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse užėmė ketvirtą vietą orinio šautuvo rungtyje ir pelnė auksą moterų šaudyme ir trijų padėčių. 2019 m. Europos žaidynėse Engleder pelnė bronzos medalį.

Nuorodos
--------

* ISSF svetainėje

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSportinio šaudymo olimpinės čempionės moterų graižtvinio šautuvo iš trijų padėčių varžybose |
| --- |
|  |
| 

* 1984:  Wu Xiaoxuan (CHN)
* 1988:  Silvia Sperber (FRG)
* 1992:  Launi Meili (USA)
* 1996:  Aleksandra Ivošev (YUG)
* 2000:  Renata Mauer (POL)
* 2004:  Lyubov Galkina (RUS)
* 2008:  Du Li (CHN)
* 2012:  Jamie Lynn Gray (USA)
* 2016:  Barbara Engleder (GER)
 |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Barbastrasisp. *Barbastro* |
| --- |
|        |
| *Barbastro vaizdas su katedra* |
|  |
| 

BarbastrasBarbastras

42°2′0″ š. pl. 0°0′0″ v. ilg.﻿ / ﻿42.03333°š. pl. 0.00000°r. ilg.﻿ / 42.03333; 0.00000﻿ (Barbastras)Koordinatės: 42°2′0″ š. pl. 0°0′0″ v. ilg.﻿ / ﻿42.03333°š. pl. 0.00000°r. ilg.﻿ / 42.03333; 0.00000﻿ (Barbastras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Aragonas Aragono regionas |
| **Provincija** | Hueskos provincija |
|  |
| **Meras** | Antonio José Cosculluela Bergua |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 16 924  |
| **Plotas** | 107 km² |
| **Tankumas** (2009) | 158 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | 22300 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Barbastras |
|  |
| **Kirčiavimas** | Barbãstras |

**Barbastras** – miestas šiaurės rytų Ispanijoje, Hueskos provincijoje, Aragono regione. Miestas yra šalia *Cinca* ir *Vero* upių santakos.

Istorija
--------

Barbastro pavadinimas yra kilęs iš senosios Barbitanijos, buvusios romėnų gyvenvietės, kurioje IX a. buvo pastatyta pilis aukščiausioje miesto dalyje šiandien vadinamoje Tarpsienio rajonu. Po trijų amžių miestas buvo nuvargintas ir nuniokotas karų. 1064 m. popiežius Aleksandras I, kartu su prancūzų kariuomene per pirmąjį istorijoje kryžiaus žygį užkariavo musulmonų užimtą Barbastrą. Po vienerių metų, 1064 m. taifų valdovai padėjo atstatyti suniokotą miestą. XVI a. prasidėjo miesto plėtra iki priemiesčių ir didelių dvarų statyba, kurie buvo Aragono atgimimo civilinės arhcitektūros pavyzdžiai, ir didinga katedra kuri buvo tarsi ekonominės gerovės susigrąžinimo simbolis. Nuo tada, Barbastras augo ir vystėsi, tapdamas "labai kilniu, ištikimu ir garsiu" miestu, kuris yra žinomas šiais laikais.
***Eranos*** – intelektualų diskusijų ratelis, skirtas nagrinėti psichologijos, religijos, filosofijos ir dvasingumo klausimams. Pavadinimas kilo nuo senovės graikų žodžio *ἔρανος*, reiškiančio pokylį, kurį remia svečiai, kuris neturi šeimininko.

1933 m. *Eranos* įkūrė olandų teosofė Olga Fröbe-Kapteyn. Konferencijos vyksta kasmet Šveicarijoje, Madžorės ežero pakrantėje netoli Askonos. Susirinkimų tikslas – suburti skirtingų sričių specialistus, kurie galėtų iškelti, apjungti, išdiskutuoti įvairias mintis dvasiniais klausimais. Kiekviena konferencija vyksta 8 dienas, jos dalyviai gyvena, valgo drauge. Kasmet paskelbiama vis nauja tema, kuria kiekvienas dalyvis parengia 2 val. pranešimą. Paskaitų gali klausyti kiekvienas, sumokėjęs nedidelį mokestį.

Olgą Fröbe-Kapteyn šį klubą įkurti paskatino vokiečių teologas Rudolf Otto. Ankstyvuosiuose *Eranos* susirinkimuose dalyvavo tokie žymūs mokslininkai kaip indologas Heinrich Zimmer, graikų mitologas Karl Kerényi, religijotyrininkas Mircea Eliade, psichologai Carl Gustav Jung, Erich Neumann, simbolistas Alfons Rosenberg, teologas Gilles Quispel, kabalistas Gershom Scholem, islamo specialistas Henry Corbin, zoologas Adolf Portmann, meno kritikas Herbert Read, fizikas Max Knoll, mitologas Joseph Campbell.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė