recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
F. Valotono autoportretas, 1905 m.
**Feliksas Valotonas** (pranc. *Félix Vallotton*, 1865−1925 m.) – iš Šveicarijos kilęs dailininkas, kuris XIX a. pabaigoje buvo susijęs su Paryžiaus nabių grupe. Tapytojas, grafikas, iliustratorius, skulptorius ir literatas.

Biografija
----------

Feliksas Valotonas gimė 1865 m. gruodžio 28 d. Lozanoje (Šveicarija). 1882 m. jis persikėlė į Paryžių, mokėsi Žiuljano akademijoje vadovaujamas Žiulio Lefevro. 1889 m. atstovavo Šveicariją pasaulinėje parodoje Paryžiuje. Jo paveikslas „Vasaros maudynė", sukarikatūrinta to meto plenero ir saloninės dailės versija, sukėlė skandalą 1893 m. Nepriklausomųjų dailininkų draugijos parodoje. XIX a. pabaigoje F. Valotonas intensyviai dirbo su medžio raižiniais. Kartu su P. Gogenu buvo svarbiausiu dailininku, padėjusių atgaivinti šią grafikos rūšį. Jis taip pat kūrė litografijas, eksponavo kartu su nabių grupe. Jo grafikos kūriniams būdingos plokštuminės figūros, supaprastintos, abstrakčios formos, simbolizmo dailės ir japonų estampų įtaka. F. Valotonas atsiliepė į to meto politinius įvykius („Ataka", „Manifestacija", abu 1893 m.). 1898 m. vokiečių dailės kritikas Julius Meier-Graefe parašė monografiją apie dailininką. Šiais metais *La Revue blanche* publikuota garsiausia dailininko 10 grafikos kūrinių serija „Intymumai", vaizdavusi vedybinio gyvenimo epizodus. F. Valotonas kūrė iliustracijas žurnalams ir knygoms.

1899 m. F. Valotonas vedė pasiturinčią našlę Gabrielle Rodrigues-Henriques, kuri buvo meno dilerio Aleksandro Bernheimo duktė, kas atvėrė dailininkui kelią dažnai eksponuoti Bernheimo Jaunesniojo galerijoje Paryžiuje. 1900 m. jis priėmė Prancūzijos pilietybę. Apie 1900 m. F. Valotonas pradėjo labiau užsiimti tapyba. Jis kūrė natiurmortus, peizažus, aktus, portretus, interjero scenas supaprastinto realizmo stilistika, kuriai buvo būdingi ryškūs kontrastai tarp šviesos ir šešėlio. 1903 m. įvyko pirmoji jo personalinė paroda Bernheimo Jaunesniojo galerijoje. Apie 1907 m. jis parašė romaną „Žudikiškas gyvenimas" (*La Vie meurtrière*), kuris buvo išleistas 1930 m. po menininko mirties su jo iliustracijomis. Pirmasis pasaulinis karas (1914−1918) įkvėpė dailininką naujiems grafikos kūriniams po apie 15 metų pertraukos. Paskutiniaisiais gyvenimo metais dailininko sveikata buvo suprastėjusi, jo menas buvo praradęs paklausą. Feliksas Valotonas mirė nuo vėžio 1925 m. gruodžio 29 d. Paryžiuje. Jis rašė dailės kritiką, buvo parašęs neišleistų pjesių.

Darbų galerija
--------------

* F. Valotono kūriniai chronologine tvarka
* F. Valotono kūriniai Niujorko šiuolaikinio meno muziejaus svetainėje

### Grafika

* „Manifestacija", 1893 m.
* „Ataka", 1893 m.
* „Modistės", 1894 m.
* „Tingulys", 1896 m.

### Tapyba

* „Vasaros maudynė", 1892 m. Ciuricho dailės galerija
* „Kamuolėlis", 1899 m. Orsė muziejus
* „Peizažas prie Ark-la-Batai", Ermitažas
* „Turkiška pirtis", 1907 m. Ženevos dailės istorijos muziejus

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Félix Vallotton** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Ciuricho dailės galerija Archyvuota kopija 2016-08-09 iš Wayback Machine projekto.

* Encyclopaedia Britannica
* Teito galerija
Centriniai rūmai
Centriniai rūmai
Didžiojo Haderno klinikos (Klinikum Großhadern)
**Miuncheno universitetas**, arba **Miuncheno Liudviko ir Maksimiliano universitetas** (vok. *Ludwig-Maximilians-Universität München*, *LMU*, *Uni München*) – Miuncheno (Bavarija, Vokietija) universitetas. Pavadintas steigėjo Liudviko IX Turtingojo bei kurfiursto Maksimiliano (Makso IV Juozapo) vardais.

Nuolat varžosi tarp geriausių Europos universitetų. Pagal įvairius rodiklius konkuruoja tarp 30-ųjų ir 50-ųjų pozicijų pasaulyje.

Apie 44 tūkst. studentų, 657 profesoriai, 18 fakultetų.

Fakultetai
----------

Šviesos kiemas (Lichthof) pagrindiniame pastate
Išlikusi istorinė fakultetų numeracija. Pvz. oficialiai fakultetas 06 miškotyra nuo 1999 m. spalio mėn. priklauso Miuncheno technikos universitetas, o fakultetas 13/14 atsirado apjungus 2 fakultetus.

* 01 Katalikų teologija
* 02 Evangelikų teologija
* 03 Teisės mokslai
* 04 Mikroekonomika (BWL)
* 05 Makroekonomika (*Volkswirtschaftslehre*, VWL)
* 07 Medicina (įsk. stomatologiją)
* 08 Veterinarija
* 09 Istorijos mokslai ir menotyra
* 10 Filosofija, mokslo teorija bei religijotyra
* 11 Psichologija ir pedagogika
* 12 Kultūrologija
* 13/14 Kalbotyra ir literatūrologija
* 15 Visuomenės mokslai
* 16 Matematika, informatika ir statistika
* 17 Fizika
* 18 Chemija ir farmacija
* 19 Biologija
* 20 Geomokslai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Miuncheno universitetas*, Visuotinė lietuvių enciklopedija, 2020-11-26. Nuoroda tikrinta 2022-09-15.
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Miuncheno universitetas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficialus LMU universiteto tinklalapis
| ***Convallaria majalis*** |
| --- |
| Paprastoji pakalnutė (Convallaria majalis)Paprastoji pakalnutė (*Convallaria majalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Eilė: | Lelijiečiai  *( Liliales)* |
| Šeima: | smidriniai  *( Asparagaceae)* |
| Gentis: | **Pakalnutė**  *( Convallaria)* |
| Rūšis: | Paprastoji pakalnutė  *( Convallaria majalis)* |

 |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Paprastoji pakalnutė** (*Convallaria majalis*) – smidrinių (*Asparagaceae*) šeimos, **pakalnučių** (*Convallaria*) genties augalas.

Kai kurie autoriai išskiria smulkesnes rūšis (pvz. *Convallaria transcaucasica*,
japoninę pakalnutę (*Convallaria keiskei*)), tačiau tai yra tipinės rūšies variantai.

Daugiametis žolinis augalas. Šakniastiebis ilgas, šliaužiantis, šakotas, gausiai apaugęs šaknimis. Lapai pamatiniai, 2(3), dideli, 8-20 cm ilgio ir 5-6 cm pločio, nusmailėjusia viršūne, pliki, ilgakočiai, lankiškai gysloti. Vieno lapo makštis gaubia antrojo lapo lapkotį.
Žiedynstiebis 15-20 centimetro ilgio, stačias, viršutinė dalis šiek tiek išsilenkusi, plikas. Žiedai į vieną pusę pasvirusioje kekėje, balti, kvepiantys. Pažiedės lancetiškos, trumpesnės už žiedkočius. Apyžiedis paprastas, suaugtinis, varpiškas, šešiadantis. Danteliai išsilenkę į lauko pusę. Kuokeliai 6. Liemenėlis vienas. Mezginė trilizdė. Vaisius – rutuliška, raudona uoga su apvaliomis, melsvomis sėklomis, prinoksta rugpjūčio – rugsėjo mėn.

Žydi gegužės – birželio mėn. Auga visuose Lietuvos miškuose (dažniau lapuočių), kur daug puvenų ir pakankamai drėgmės. Kartais jos sudaro didelius sąžalynų plotus.

Paprastoji pakalnutė dėl puošnių žiedų ir nuostabaus aromato, auginama kaip dekoratyvinis augalas darželiuose, kapinėse. Tai ir nuodingas, ir vaistinis augalas. Žiedai vartojami parfumerijos pramonėje. Prancūzijos kaimuose yra išlikęs senas paprotys kasmet gegužės pirmą sekmadienį švęsti *pakalnučių dieną*.

Paprastoji pakalnutė

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 88 psl.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji pakalnutė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Mysidacea** |
| --- |
| Raudonoji mizidė (*Hemimysis anomala*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Potipis: | Vėžiagyviai  *( Crustacea)* |
| Klasė: | Aukštesnieji vėžiagyviai  *( Malacostraca)* |
| Būrys: | Mizidės  *( Mysida)* |

 |

**Mizidės** (*Mysida*) – smulkių vėžiagyvių (*Crustacea*) būrys.

Kūnas segmentuotas, 5–25 mm ilgio. Krūtinės kojos skeltos, su žiaunomis. Pilvelis plonas, uodega šakota.

Gyvena švariuose, deguonies prisotintuose vandenyse. Mizidės minta filtracijos būdu fitoplanktonu, negyvos organinės medžiagos liekanomis. Jos yra svarbus žuvų maistas.

Lietuvoje natūraliai gyvena 5 mizidžių rūšys. 15-oje šalies ežerų (Zaraso, Lūšių, Šakarvų, Dusios ir kt.) gyvena reliktinė ledynmečio rūšis reliktinė mizidė (*Mysis relicta*).

Kauno mariose, Kuršių mariose, dalyje ežerų įveistos mizidės iš pietų Ukrainos: ežerinė paramizidė (*Paramysis lacustris*), raudonoji mizidė (*Hemimysis anomala*), Benedeno limnomizidė (*Limnomysis benedeni*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mizidės*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 118
| Archėjaus eonas |
| --- |
| (skaičiai milijonais metų) |
| 
(Geologinė laiko skalė) |

**Archėjus** – Žemės vystymosi eonas, kurio apatinė riba yra prieš 3,8 mlrd. metų, o baigėsi – prieš 2,5 mlrd. metų. Eono ribos yra apibrėžtos chronologiškai, neparemtos stratigrafija. Eono pavadinimas kilęs iš senovės graikų kalbos žodžio „„Αρχή" (Arkhē)", reiškiančio „pradžia, kilmė". Archėjaus eros pabaigoje įvyko keletas reikšmingų organizmų pokyčių: susiformavo fotosintezė ir daugialąsčiai organizmai.

Žemė archėjuje
--------------

Ankstyvoji Žemė archėjaus laikotarpiu (dalininko vizualizacija).
Archėjaus pradžioje šilumos srautas iš Žemės gelmių buvo apie tris kartus didesnis, nei dabar. Perteklinė šiluma susidarė dėl likusios šilumos nuo akrecijos proceso, taip pat šiluma išsiskyrė dėl besiformuojančio geležies branduolio ir dėl trumpai gyvuojančių radioizotopų skilimo.

Dauguma iki šiandien išlikusių archėjaus uolienos yra metamorfinės bei vulkaninės kilmės. Vulkaninis Žemės aktyvumas buvo žymiai didesnis, nei šiandien. Gali būti, kad tuo metu Žemės tektoninių plokščių judėjimas buvo daug aktyvesnis, negu šiandien, ir dėl to iki pat periodo pabaigos negalėjo susidaryti dideli žemynai.

Tai, kad iš ankstesnio hadėjaus eono beveik neišliko jokių uolienų, galima paaiškinti dažnais susidūrimais su kosminiais kūnais Saulės sistemos planetų formavimosi pabaigoje. Netgi planetoms susiformavus, jos dažnai susidurdavo su dideliais asteroidais ir meteoritais. Gali būti, kad vėlyvojo kosminio bombardavimo metu itin dideli dangaus kūnai tiesiog sunaikindavo ankstyvuosius žemynus.

Manoma, kad Žemės atmosferoje archėjaus laikotarpiu nebuvo laisvo deguonies, tačiau jau egzistavo skystas vanduo. Panašu, kad panaši į dabartinę temperatūra nusistovėjo tepraėjus 500 mln. metų po Žemės susidarymo. Astronomai mano, kad Saulės spinduliavimas tuo laikotarpiu buvo trečdaliu silpnesnis, nei dabar – taip galima paaiškinti palyginti žemą temperatūrą.

Gyvybė archėjaus metu
---------------------

Tikėtina, kad viso eono metu egzistavo gyvybė, tačiau tai buvo paprasti vienaląsčiai organizmai – vadinamieji prokariotai. Nerasta eukariotų, tačiau gali būti, kad tiesiog neišliko jų fosilijų. Taip pat kol kas neaptikta jokių virusų egzistavimo įrodymų.
Rasta stromatolitų fosilijų, paplitusių viso eono metu ir ypač jo pabaigoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Luma apiculata** |
| --- |
| Paprastoji luma (*Luma apiculata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Domenas: | Eukariotai  *( Eukaryota)* |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Mirtiečiai  *( Myrtales)* |
| Šeima: | Mirtiniai  *( Myrtaceae)* |
| Gentis: | Luma  *( Luma)* |
| Rūšis: | Paprastoji luma  *( Luma apiculata)* |

 |

**Paprastoji luma** (*Luma apiculata*, isp. *arrayán, palo colorado, quetri*) – mirtinių (*Myrtaceae*) šeimos medžių rūšis. Paplitusi Patagonijos Anduose, tarp 33 ir 45º p. pl.

Aukštis 10-15 m, retais atvejais pasiekia 20 m. Auga lėtai. Kamienas kreivas, su atsilupančia oranžinės spalvos žieve. Medis visažalis, lapai ovalūs 2-2,5 cm ilgio. Žiedai balti, žydi vasaros pirmoje pusėje. Rudenį suformuoja juodą uogą.

Paprastoji luma naudojama mapučių liaudies medicinoje.

Jaunas paprastosios lumos medelis
Žydinti paprastoji luma
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 12°52′ š. pl. 61°11′ v. ilg.﻿ / ﻿12.867°š. pl. 61.183°r. ilg.﻿ / 12.867; 61.183

Rytinė salos pakrantė
**Miustikas** (angl. *Mustique*) – sala Priešvėjinių Antilų salų grupėje, Grenadinų salyne. Priklauso Sent Vinsento ir Grenadinų valstybei, įeina į Grenadinų parapiją. Plotas – 5,7 km².

Yra į pietryčius nuo Bekijos, apsupta koralų rifų. Ilgis 4,8 km, plotis iki 2,3 km. Paviršius kalvotas, iki 183 m aukščio.

Miustike gyvena ~500 gyventojų. Sala yra Britanijos karalienės Elžbietos II sesers, princesės Margaretos valda. Į ją atvyksta poilsiauti tiek britų karališkosios šeimos nariai, tiek popkultūros žvaigždės. Gausu privačių vilų, prabangių viešbučių. Miustiko oro uostas. Pagrindinė gyvenvietė – Lovelas.

XV a. salą atrado ispanai ir pavadino *Los Pájaros* („paukščiai"). XVI a. čia slapstėsi piratai. Vėliau Miustike augintos cukranendrės.
| Šarurasazer. *Şərur* |
| --- |
| *Šaruras iš paukščio skrydžio* |
|  |
| 

ŠarurasŠaruras

39°32′45″ š. pl. 44°58′30″ r. ilg.﻿ / ﻿39.54583°š. pl. 44.97500°r. ilg.﻿ / 39.54583; 44.97500﻿ (Šaruras)Koordinatės: 39°32′45″ š. pl. 44°58′30″ r. ilg.﻿ / ﻿39.54583°š. pl. 44.97500°r. ilg.﻿ / 39.54583; 44.97500﻿ (Šaruras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4)------ vasaros: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Azerbaidžano vėliava Azerbaidžanas |
|  |
| **Gyventojų** (2013 m.) | 7 000  |

**Šaruras** (azer. *Şərur*) – miestas Azerbaidžane, Nachičevanės autonominėje respublikoje. Šaruro rajono administracinis centras. Nutolęs 66 km į šiaurės vakarus nuo Nachičevanės. Mieste yra trys vidurinės mokyklos, kolegija, muzikos mokykla, trys vaikų darželiai, dvi ligoninės, mečetė, keli prekybos centrai, kino teatras, 1981 m. statytas stadionas.

Istorija
--------

Šaruras paminėtas VII a. kaip dvidešimtas Airarato regionas, priklausęs Senovės Armėnijai.

1897 m. surašymo duomenimis, gyvenvietėje gyveno 867 žmonės, iš kurių 687 buvo musulmonai ir 132 armėnai. 1948 m. suteiktas miesto tipo gyvenvietės statusas. 1981 m. suteiktos miesto teisės.

Iki 1964 m. gyvenvietė vadinta ***Norašenu*** (rus. *Норашен*, arm. Նորաշեն), o iki 1991 m. – ***Iljičevsku*** (*Ильичевск*; V. Iličiaus-Lenino garbei).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 164
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Phragmites australis** |
| --- |
| Paprastoji nendrė (Phragmites australis)Paprastoji nendrė (*Phragmites australis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Šeima: | Migliniai  *( Poaceae)* |
| Gentis: | Nendrė  *( Phragmites)* |
| Rūšis: | Paprastoji nendrė  *( Phragmites australis)* |

 |

**Paprastoji nendrė** (*Phragmites australis*) – miglinių (*Poaceae*) šeimos augalų rūšis. Augalas 100–400 cm aukščio. Auga krantuose, pelkėse, pakelių grioviuose. Ypač vešlūs nendrynai Kuršių marių plovuose. Žydi liepos – rugsėjo mėn.

Požymiai
Nendrynais apžėlęs karjeras
Visi jauni augalai turi daug baltymų ir cukrinių medžiagų ir mėgstami gyvulių. Tačiau dar prieš plaukėjimą augalo maistingumas smarkiai krinta, jis tampa labai šiurkštus ir gyvulių nemėgstamas. Nuganyti arba nušienauti nendrynai duoda gerą atolą. Stiebai tinka stogams dengti, pynimo darbams. Periodiškai užliejamose vietose sodinama smėliui sutvirtinti.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji nendrė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Archigram** – avangardinė, architektūrinė grupė, susikūrusi 1960 m. Grupės susikūrimas sietinas su Londono Architektūros Asociacija, kurioje mokėsi pagrindiniai grupės nariai – Peter Cook, Warren Chalk, Ron Herron, Dennis Crompton ir Michael Webb. Grupės projektai buvo paremti, tuo metu radikaliomis, futurizmo, antiheroizmo ir prokonsiumerizmo idėjomis. Architektūrinė, urbanistinė ir gyvenimo būdo vizija buvo piešiama, kaip technologijomis paremta nauja realybė. 1961 m. idėjų platinimui, grupė išleido bukletą *Archigram I*. Pastarasis mirgėjęs, didžiajai britų visuomenei, naujomis sąvokomis, kaip 'high tech', 'light weight', 'infra - structural', demonstravo, hipotetinius, modulinių technologijų eksperimentus, naują požiūrį į mobilumą ir visų naujovių centre esantį masinį vartotoją.

Archigram darbai, sėmęsi inspiracijų iš tokių kūrėjų, kaip Antonio Sant'Elia ir Buckminster Fuller, tapo atspirties tašku daugeliui vėlesnės kartos architektų – Gianfranco Franchini, Future Systems ir Richard Rogers su Renzo Piano, 1971 m. laimėjusių Centre Georges Pompidou konkursą.

Projektai
---------

* Įjungiamas miestas (angl. *Plug - in-City*; Peter Cook, 1964) – mega struktūra, sunkiai aprėpiamo mastelio, laikantis ir infrastruktūros, karkasas, naudojamas individualių, standartizuotų tūrinių elementų, turinčių įprastines architektūrines funkcijas, 'įjungimui'. Miestui augant arba mažėjant, individualūs moduliai įleidžiami arba atitinkamai ištraukiami iš laisvų karkaso sekcijų.
* Vaikštantis miestas (angl. *Walking City*; Ron Herron, 1964) yra sudarytas iš 'protingų' namų arba robotų, kurie atrodo, kaip milžiniški gyviai, galintys keliauti iš vieno miesto į kitą. Pastaroji idėja buvo tiesioginė Le Corbusier aforizmo apie namą, kaip mašiną gyvenimui, interpretacija.

Nuorodos
--------

* Oficialus Archigram puslapis
* Architektūros Asociacija
| Stokholmo rotušė |
| --- |
|  |
| 

Stokholmo rotušėStokholmo rotušė

59°19′39″ š. pl. 18°3′18″ r. ilg.﻿ / ﻿59.32750°š. pl. 18.05500°r. ilg.﻿ / 59.32750; 18.05500﻿ (Stokholmo rotušė)Koordinatės: 59°19′39″ š. pl. 18°3′18″ r. ilg.﻿ / ﻿59.32750°š. pl. 18.05500°r. ilg.﻿ / 59.32750; 18.05500﻿ (Stokholmo rotušė) |
|  |
| Vieta | Stokholmas, Švedijos vėliava Švedija |
| Architektas | Ragnar Östberg |
| Statybų pradžia | 1911 m. |
| Statybų pabaiga | 1923 m. |
| Aukštis | 106 m |

**Stokholmo Rotušė** (šved. *Stockholms stadshus* arba *Stadshuset*) – miesto savivaldybės pastatas esantis rytiniame Kungsholmen salos pakraštyje. Šiame pastate vyksta Nobelio premijos laureatų banketai ir yra viena iš Stokholmo turistų lankomų vietų.

1907 m. Stokholmo savivaldybė nusprendė pastatyti naują rotušės pastatą. Buvo pasirinktas architekto Ragnaro Estbergo projektas. Pastato statybos vyko nuo 1911 m. iki 1923 m. ir buvo panaudota apie 2,5 mln. raudonų plytų. Rotušės pastatas yra šiaurės romantizmo architektūros stiliaus pavyzdys.

Pastatas turi 106 m aukščio „Didįjį bokštą" į kurį veda 365 pakopų laiptai, o bokšto viršų puošia trys paauksuotos karūnos (Švedijos imperijos simbolis). Bokšto viršuje yra muziejus ir varpinė su apžvalgos aikštelė iš kur atsiveria Stokholmo miesto panorama.

Rotušės pastate yra dvi salės: „Mėlynoji salė" (šved. *Blå hallen*) ir „Auksinė salė" (šved. *Gyllene Salen*). Mėlynojoje salėje yra rengiamas banketas, po kasmetinio Nobelio premijos įteikimo. Čia yra ir didžiausi Skandinavijoje vargonai su 10 200 vamzdžių. Virš Mėlynosios salės yra Auksinė salė, kurią puošia 18 mln. paauksuotų plokštelių mozaika, Švedijos istorijos tema. 

Rotušės sodo kiemelis prie Mälaren ežero papuoštas švedų skulptorių Karlo Eldo ir Kristiano Eriksono (Christian Eriksson) skulptūromis.

Išnašos
-------

1. ↑   Rotušės bokštas
2. ↑   Rotušės vargonai
3. ↑   Rotušės salės

Nuorodos
--------

* Stokholmo savivaldybės puslapis

Galerija
--------

* Rotušė vaizdas iš Södermalm rajono.Rotušė vaizdas iš Södermalm rajono.
* Vaizdas iš vidinio Rotušės kiemo.Vaizdas iš vidinio Rotušės kiemo.
* Rotušės Auksinė salė.Rotušės Auksinė salė.
* Rotušė Mėlynoji salė.Rotušė Mėlynoji salė.
* Rotušės kiemelio skulptūra.Rotušės kiemelio skulptūra.
* Rotušė bokšto viršus.Rotušė bokšto viršus.
* Rotušė vakare.Rotušė vakare.
* Šv. Jurgio skulptūra.Šv. Jurgio skulptūra.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Linaria vulgaris** |
| --- |
| Paprastoji linažolė (Linaria vulgaris)Paprastoji linažolė (*Linaria vulgaris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Bervidiniai  *( Scrophulariaceae)* |
| Gentis: | Linažolė  *( Linaria)* |
| Rūšis: | Paprastoji linažolė  *( Linaria vulgaris)* |

 |

**Paprastoji linažolė** (*Linaria vulgaris*) – gyslotinių (*Plantaginaceae*) šeimos, linažolių (*Linaria*) genties augalas.

Daugiametis, 30-90 cm aukščio žolinis augalas. Stiebas status, paprastas arba šakotas. Lapai pražanginiai, lancetiški arba linijiški, šiek tiek žemyn lenktais kraštais, 2-6 cm ilgio, 2-5 cm pločio. Žiedai stambūs, ilgose viršūninėse kekėse. Vainikėlis geltonas, su pentinu. Vaisius – pailga dėžutė. Sėklos plokščios, juodos, sparnuotos, iš vienos pusės apaugusios šiurkščiomis karpomis.

Žydi birželio – rugsėjo mėn. vaisiai pradeda bręsti rugpjūčio mėn. Dauginasi sėklomis.

Vaistinei žaliavai vartojama žolė. Ji pjaunama 5-6 cm nuo žemės paviršiaus. Žaliavoje yra alkaloido peganino, glikozidų: linarino, neolinarino, pektolinarino; fitosterolio, 0,4 % askorbino rūgšties, skruzdžių, citrinos, obuolių rūgščių; redukuotų cukrų, dervų, pektinų, antociano, mineralinių medžiagų, riebalų, manito.

Augalas nuodingas, dekoratyvus.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji linažolė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Patosas*Patos* |
| --- |
|        |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

PatosasPatosas

7°01′00″ p. pl. 37°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿7.01667°š. pl. 37.26667°r. ilg.﻿ / 7.01667; 37.26667﻿ (Patosas (Brazilija))Koordinatės: 7°01′00″ p. pl. 37°16′0″ v. ilg.﻿ / ﻿7.01667°š. pl. 37.26667°r. ilg.﻿ / 7.01667; 37.26667﻿ (Patosas (Brazilija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Šiaurės rytų regionas |
| **Valstija** | Paraiba Paraiba |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1788 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 106 984  |
| **Altitudė** | 242 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Patosas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Pãtosas |

**Patosas** (port. *Patos*) – miestas rytų Brazilijoje, Paraibos valstijoje, Sertauno gamtinėje srityje, 316 km į vakarus nuo Kampina Grandės, prie Espinjaraso upės. Geležinkeliai ir plentai į Žuan Pesoją, Searos miestus, yra vietinis oro uostas. Vystoma medvilnės, avalynės, maisto (ypač aliejaus) pramonė, turizmas. Apylinkėse plėtojamas žemės ūkis (medvilnė, pupelės), yra rausvojo marmuro, aukso, geležies rūdos, klinties, kalnų krištolo telkinių. Yra XVIII a. Gijos Dievo Motinos katedra.

Istorija
--------

Gyvenvietė pradėjo kurtis XVIII a. vid. Pradžioje vadinta Itatiunga, bet vėliau gavo Patoso vardą (portugališkai – „antys"). 1772 m. pastatyta koplytėlė, pradėjo kurtis naujakuriai. 1788 m. tapo parapijos centru. 1833 m. Patosas gavo savivaldą, o 1903 m. miesto teises.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  *Patosas (Brazilija)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
4. ↑  Fernandes, Flávio Sátiro (2003). *Na Rota do Tempo*. [S.l.]: Imprell Editora
Archivum Lithuanicum žurnalo pirmojo tomo viršelis
**Archivum Lithuanicum** (ALt) – metinis mokslinis filologijos žurnalas, leidžiamas nuo 1999 m. Vyriausiasis redaktorius Giedrius Subačius

Žurnalą įsteigė ir rengia Lietuvių kalbos institutas su Klaipėdos, Šiaulių, Vilniaus ir Vytauto Didžiojo universitetais, tenkindamas padidėjusį pasaulio mokslinės visuomenės susidomėjimą senaisiais lietuviškais ir Lietuvoje rašytais tekstais. Pirmieji du ALt tomai išleisti Lietuvoje, nuo trečiojo žurnalą leidžia ir Europoje bei Amerikoje platina Vysbadene įsikūrusi Vokietijos mokslo knygų leidykla – *Harrassowitz Verlag*.

ALt originalo kalba skelbiami lietuvių, vokiečių, lenkų, amerikiečių bei kitų tautų mokslininkų darbai, kuriuose socialiniu ir/ar filologiniu aspektu analizuojami senieji lietuviški tekstai, tyrinėjama lietuvių raštijos istorija, lietuvių kalbos standartizacijos idėjų istorija (ypač ankstyvasis laikotarpis), lietuvių raštijos tyrinėjimų istorija, senųjų lietuviškų tekstų vertimo ar redagavimo istorija.

Leidinio tomą sudaro straipsnių, publikacijų, recenzijų ir diskusijų bei apžvalgų skyriai.

Nuorodos
--------

* Vytautas Vanagas. Archivum Lithuanicum. Lietuvių literatūros enciklopedija. Lietuvių literatūros ir tautosakos institutas. – Vilnius, 2001. – ISBN 9986-513-95-2
* Archivum Lithuanicum redaktorių kolegija bei sąrašas išleistų žurnalų Archyvuota kopija 2009-12-15 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Amelanchier ovalis** |
| --- |
| Paprastoji medlieva (*Amelanchier ovalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | Erškėtiečiai  *( Rosales)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Pošeimis: | Obeliniai  *( Maloideae)* |
| Gentis: | Medlieva  *( Amelanchier)* |
| Rūšis: | Paprastoji medlieva  *( Amelanchier ovalis)* |

 |

**Paprastoji medlieva** (*Amelanchier ovalis*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos augalas. Natūraliai auga pietų, vakarų Europoje, Kaukaze, Artimuosiuose Rytuose.

Tai daugiametis 1-4 m aukščio krūmas. Lapai tamsiai žali, kiaušiniški, dantytais kraštais. Žiedai balti, susitelkę į kekes po 6-12. Žydi gegužės mėnesį. Vaisiai – melsvai juodos, sultingos, saldžios, ovališkos uogos, kurios sunoksta liepos mėnesį. Jos tinkamos valgymui, naudojamos kulinarijoje.

Lietuvoje paprastoji medlieva auginama soduose, skveruose, parkuose.

Augalo lapai, žievė, o ypač vaisiai turi vaistinių savybių. Uogų sultimis gydomi virškinimo sutrikimai, skalaujama ryklė peršalus, sergant dantų uždegimais.

* Bendras žydinčio krūmo vaizdasBendras žydinčio krūmo vaizdas
* ŽiedaiŽiedai
* PožymiaiPožymiai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Nikotinas |
| --- |
|  |
| Bendra informacija |
| Cheminis pavadinimas | 1-metil-2(3-piridil)-pirolidinas |
| Cheminė formulė | C10H14N2 |
| SMILES | [H][C@@]2(N(C)CCC2)c1cccnc1 |
| Molinė masė | 162.23 g/mol |
| CAS numeris | [54-11-5] |
| Savybės |
| Tankis | 1.01 g/ml |
| Lydymosi temperatūra | -79 °C |
| Virimo temperatūra | 247 °C |
| Pliūpsnio temperatūra | 95 °C |

**Nikotinas** (**1-metil-2(3-piridil)-pirolidinas** C10H14N2) – alkaloidas. Bespalvis lakus, savito kvapo skystis. Ore ruduoja. Gerai tirpsta vandenyje ir organiniuose tirpikliuose. Stipri bazė. Sintetinasi tabake ir kai kuriuose kituose augaluose.

Rūkant tabaką nikotinas veikia žmogaus centrinę nervų sistemą, sukelia trumpalaikę žvalumo būseną (1983 metais Alena Karas nustatė, kad žvalumo būsena tėra nutraukimas abstinencijos jausmo, kurį kūnas jaučia jam valantis nuo suvartoto nikotino). Nikotinas kenksmingas žmogaus organizmui, o vartojant kartu su alkoholiu kelia dar didesnį pavojų sveikatai. Gali sukelti priklausomybę. 

Nuodingas: nuo kelių lašų žmogų gali ištikti mirtis dėl smegenų kvėpavimo centro paralyžiaus (200 g tabako nikotino būna ~0,05 g). Mažos dozės skatina nervų sistemos veiklą − pašalindamos abstinencijos sukeliamą dirglumą, didesnės – ją slopina, trikdo kvėpavimą, širdies plakimą, didina kraujospūdį. Iš nikotino gaunama nikotino rūgštis, naudojama kaip insekticidas ir fungicidas.

### Pavadinimo kilmė

Žodis kilo iš prancūzų kalbos *nicotine*, kuris savo ruožtu kilo nuo prancūzų diplomato Jean Nicot, kuris 1560 m. į Prancūziją iš Portugalijos įvežė tabaką, pavardės.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Rubus saxatilis** |
| --- |
| Paprastoji katuogė (Rubus saxatilis)Paprastoji katuogė (*Rubus saxatilis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Gentis: | Gervuogė (gentis)  *( Rubus)* |
| Rūšis: | Paprastoji katuogė  *( Rubus saxatilis)* |

 |

**Paprastoji katuogė** (*Rubus saxatilis*) – erškėtinių šeimos daugiametis žolinis augalas. Jo lapai trilypiai, žiedai balti. Vaisiai stambūs raudoni, sultingi rūgštūs kaulavaisiai. Auga Europos miškuose, krūmuose, daubų šlaituose.

Vaisiai valgomi švieži, verdama jų uogienė. Ilgesniam laikymui uogos konservuojamos su cukrumi arba džiovinamos.

Kadangi uogos turi vitamino C, organinių rūgščių, mineralinių ir kitokių medžiagų, jos gydo. Liaudies medicina jas vartoja nuo mažakraujystės, peršalimų, podagros, sąnarių uždegimų.

Paprastoji katuogė

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji katuogė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 14°17′ p. pl. 178°09′ v. ilg.﻿ / ﻿14.283°š. pl. 178.150°r. ilg.﻿ / 14.283; 178.150

Futūnos ir Alofio salos
**Futūna** (pranc. *Futuna*) – sala Ramiajame vandenyne, Polinezijoje, viena iš Voliso ir Futūnos užjūrio valdą (Prancūzija) sudarančių salų. Kartu su gretima Alofio sala sudaro Horno (Futūnos) salas. Plotas – 46,3 km². Salos ilgis – 14,7 km, plotis – iki 5,3 km. Paviršius kalnuotas, iškyla iki 524 m (Pukės kalnas).

2008 m. saloje gyveno 4237 žmonės (polineziečiai, kalbantys futūnų kalba). Pagrindinės gyvenvietės – Leava ir Malaė. Futūnos sala tradiciškai padalinta į dvi karalystes – Sigavę vakaruose ir Alo rytuose (šiai priklauso ir Alofis).

Salos pavadinimas kilo nuo nuodingos *futu* žuvies. Pirmieji europiečiai, pasiekę Futūną ir Alofį, buvo olandai Vilemas Shautenas ir Jakobas le Meras (1616 m.). Jie salas pavadino pagal Horno miestą Olandijoje. Olandai lankėsi saloje, susitiko su jos karaliumi. 1841 m. Futūnoje nužudytas katalikų misionierius Šv. Pjeras Šanelis.
| **Kęstutis Jonas Juodkazis** |
| --- |
| Gimė | 1939 m. balandžio 6 d. (84 metai)Šiauliai |
|  |
| Veikla | elektrochemikas |
| Partija | 1978 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1962 m. Vilniaus universitetas |

**Kęstutis Jonas Juodkazis** (g. 1939 m. balandžio 6 d. Šiauliuose) – Lietuvos elektrochemikas, habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1962 m. baigė Vilniaus universitetą. Nuo 1962 m. Vilniaus universiteto, nuo 1965 m. Chemijos ir chemijos technologijos instituto (nuo 1992 m. Chemijos institutas) bendradarbis. 1968 m. chemijos mokslų kandidatas. 1976–1993 m. Chemijos instituto Funkcinės galvanotechnikos, 1993–1999 m. Brangiųjų metalų elektrochemijos laboratorijos, nuo 1999 m. Metalų elektrochemijos skyriaus vadovas. 1996 m. Biochemijos institute apgynė disertaciją „Elektrodinių procesų difuzinės kinetikos dėsningumai. Indžio ir aukso elektrocheminės reakcijos", habilituotas fizinių mokslų daktaras.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrimų sritys – elektrochemijos procesų kinetika, tauriųjų metalų elektrocheminis išskyrimas. 9 išradimų autorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-12-16 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Kęstutis Jonas Juodkazis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 147
3. ↑  *Kęstutis Jonas Juodkazis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 17 psl.
| Veitelių kapinynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| Vieta | Skuodo rajonas |
| Seniūnija | Aleksandrijos seniūnija |
| Naudotas | I tūkstantmetis - XIII a.XVI - XVII a. |

**Veitelių kapinynas ir senosios kapinės**, vadinamas *Milžinkapiais, Pilkapiais* – buvęs kapinynas ir senosios kapinės šiaurės rytinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Veiteliuose (Aleksandrijos seniūnija), Veretos pakrantėje.

Istorija
--------

XX a. pirmoje pusėje į rytus nuo piliakalnio, netoli sodybos esančioje Veretos plaunamoje aukštumoje buvo randama žmonių griaučių ir įvairių senienų: žalvarinių dirbinių, kaulinių ir stiklinių kaklo papuošalų, dalis kurių pateko į Vyrauto Didžiojo kultūros muziejų. Aukštuma vadinama Milžinkapiais. Pasakojama, kad joje supiltuose pilkapiuose palaidoti Veitelių pilies gynėjai. Dalis radinių datuojama XVI - XVII a.

Manoma, kad aukštumoje buvo Veitelių piliakalnio kapinynas, kuriame mirusieji laidoti I tūkstantmetyje - XIII a. Vėliau, XVI - XVII a. kapinyno teritorijoje veikė ankstyvos krikščioniškos Veitelių kaimo kapinės. 

Kapinynas ir kapinės neišliko. Jas XVIII - XX a. I pusėje nuplovė Vereta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. - Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. - Ap. 1, f. 1, b. 27. - L. 206–208 Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| **Nikolajus Radinas** |
| --- |
| Gimė | 1866 m.Kaunas, Rusijos imperija |
| Mirė | 1929 m. sausio 28 d. (~63 metai)Kaunas, Lietuva |
|  |
| Veikla | žurnalistas, advokatas |

**Nikolajus Radinas** (1866 m. Kaune – 1929 m. sausio 28 d. Kaune) – Lietuvos žydų kilmės žurnalistas, advokatas.

Biografija
----------

Gimė 1866 m. Kaune, baigė Sankt Peterburgo universitetą. Baigęs mokslus dirbo žurnalistu Vilniaus laikraščiuose *Северо-западное слово*, *Виленский курьер – Наша копейка* ir *Северо-Западный голос*, pasirašinėdavo *Homunculus* slapyvardžiu. I pasaulinio karo metu gyveno Sankt Peterburge, redagavo laikraštį *Биржевых ведомостей*. 1918 m. lapkritį-gruodį dirbo laikraščio *Литовский курьер* redaktoriumi. 1920 m. buvo vienas iš Berlyno rusų laikraščio *Руль* įkūrėjų. Nuo 1927 m. redagavo Kauno laikraštį *Эхo*. Mirė 1929 m. sausio 28 d. Kaune.

Nuorodos
--------

* Biografija I (rus.) Archyvuota kopija 2015-09-24 iš Wayback Machine projekto.
* Biografija II (rus.) Archyvuota kopija 2015-09-24 iš Wayback Machine projekto.
*Šis straipsnis apie paukštį. Apie leidyklą skaitykite straipsnyje Tyto alba (leidykla).*

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tyto alba**Apsauga: 4(I) – Nenustatyta |
| --- |
| Paprastoji liepsnotoji pelėda (Tyto alba)Paprastoji liepsnotoji pelėda (*Tyto alba*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Pelėdiniai paukščiai  *( Strigiformes)* |
| Šeima: | Liepsnotosios pelėdos  *( Tytonidae)* |
| Gentis: | *Tyto*  *( Tyto)* |
| Rūšis: | Paprastoji liepsnotoji pelėda  *( Tyto alba)* |

 |
| Binomas |
| ***Tyto alba***Scopoli, 1769 |
| Paprastosios liepsnotosios pelėdos paplitimo arealasPaprastosios liepsnotosios pelėdos paplitimo arealas |

**Paprastoji liepsnotoji pelėda** (*Tyto alba*) – liepsnotųjų pelėdų (*Tytonidae*) šeimos paukštis. Pasaulyje ši pelėdų rūšis turi 35 porūšius, kurie skiriasi dydžiu, spalva ir kitais požymiais.

Jos maždaug vidutinės pelėdos dydžio. Kūnas 33-39 cm, išskėsti sparnai 80-95 cm, svoris 290–460 g. Patelės už patinėlius ir svoriu ir dydžiu yra šiek tiek stambesnės. Paprastąją liepsnotąją pelėdą nuo kitų pelėdų galima atskirti iš skruostų, kurie labai primena širdies formą ir yra balti bei truputį dėmėti. Snapas silpnokas, kojos ilgokos. Papilvė ryškiai balta. Nugarėlė, sparnai tamsiai geltoni. Gyvena 5-10 metų, bet maksimaliai jos yra išgyvenę iki 21 metų.

Gyvena palei laukų pakraščius, šalia kelių, paupiuose ir aukštesnėmis žolėmis apaugusiuose miškų pakraščiuose. Ypač mėgsta gyventi kur yra ganyklos, laukai su nenupjautos žolės ruožais, ypač augančia paprastąja šunažole, kalvotu reljefu ir didele graužikų populiacija, ypač pelėnų, kurie pasirenka apsigyventi tokias vietas. Veisimosi metu gyvena atviroje gamtoje, mėgsta apsigyventi vienkiemiuose, kur yra daržinės ar panašūs statiniai, pelkėta vandens telkinio pakrantė. Pamatyti ją galima dieną, bet geriausias metas temstant.

Deda 4-7 kiaušinius. Jų inkubacija 30 dienų. Jaunikliai pilnai apsiplunksnuoja per 50 dienų.

Minta pelėmis, pelėnais, kirstukais, svirpliais.

Paplitimas Lietuvoje
--------------------

Praėjusio amžiaus pabaigoje ši pelėdų rūšis pradėjo plisti ir Lietuvoje. Šiuo metu ji yra Lietuvos raudonosios knygos sąraše. Lietuva yra šiaurės rytinis liepsnuotųjų pelėdų išplitimo arealo pakraštys.

Taip pat skaityti
-----------------

* Lietuvos plėšrieji paukščiai

* Paprastoji liepsnotoji pelėdaPaprastoji liepsnotoji pelėda
* Paprastosios liepsnotosios pelėdosPaprastosios liepsnotosios pelėdos
* Paprastosios liepsnotosios pelėdos kaukolėPaprastosios liepsnotosios pelėdos kaukolė
* Paprastoji liepsnotoji pelėda Lietuvos 5 litų sidabrinėje atmintinėje monetoje (2002 m.)Paprastoji liepsnotoji pelėda Lietuvos 5 litų sidabrinėje atmintinėje monetoje (2002 m.)

Paprastosios liepsnotosios pelėdos ryksmas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastoji liepsnotoji pelėda** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Kęstutis Jonas Lynikas** |
| --- |
| Gimė | 1924 m. birželio 13 d.Buniškiai, Lazdijų valsčius |
| Mirė | 1997 m. rugpjūčio 3 d. (73 metai)Melburnas, Australija |
|  |
| Veikla | chemikas, pinigų gamybos ekspertas, visuomenės veikėjas |
|  |
| Alma mater | 1961 m. Melburno karališkasis technologijos institutas |

**Kęstutis Jonas Lynikas** (1924 m. birželio 13 d. Burniškiuose, Lazdijų valsčius, Seinų apskritis – 1997 m. rugpjūčio 3 d. Melburne, Australija) – Lietuvos chemikas, pinigų gamybos ekspertas, Australijos lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Baigė Lazdijų gimnaziją, 1942–1943 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Inžinerijos fakultete. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1949 m. Frankfurto universitete studijavo mediciną, buvo vienas iš 4 studentų užsieniečių, gaunančių stipendiją. 1949 m. atvykęs į Australiją studijavo chemiją Melburno karališkajame technologijos institute (*Royal Melbourne Institute of Technology*), 1961 m. jį baigė. 1961–1963 m. tame pačiame institute tobulinosi dažų technologijoje.

1961–1988 m. dirbo Australijos rezervų banko (*Reserve Bank of Australia*) Banknotų spausdinimo padalinyje. Nuo 1989 m. aktyviai įsitraukė į lito atkūrimo darbus. 1992 m. Lietuvos Respublikos vyriausybės konsultantas pinigų gamybos klausimais, Lietuvoje laikomas pirmuoju tos srities profesionalu. Atliko lito ekspertizę. Nuo 1993 m. Lietuvos banko konsultantas banknotų ir monetų klausimais. 1994–1997 m. Lietuvos Respublikos garbės konsulas Australijoje.

Įvertinimas
-----------

* 1997 m. DLK Gedimino 4 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mindaugas Vinkus: Pinigai ir KGB, 2006-09-23
2. ↑  Viktoras Baltutis. *Kęstutis Jonas Lynikas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 411 psl.
3. ↑

Literatūra
----------

* Lito užkulisiai: Kęstučio Lyniko vaidmuo atkurto lito istorijoje / Mindaugas Vinkus. – Vilnius: Lietuvos bankas, 2004. – 207 p.: iliustr. – ISBN 9986-651-36-0
* Tikroji litų spausdinimo istorija: Lietuvos ir litų gamintojų keturiolika prieštaringo bendravimo metų / Mindaugas Vinkus. – Vilnius: Lietuvos bankas, 2006. – 210 p.: iliustr. – ISBN 9986-651-44-1
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Nikolskojė*Никольское* |
| --- |
| *Vaizdas į gyvenvietę* |
|  |
| 

NikolskojėNikolskojė

55°11′50″ š. pl. 165°59′50″ r. ilg.﻿ / ﻿55.19722°š. pl. 165.99722°r. ilg.﻿ / 55.19722; 165.99722﻿ (Nikolskojė (Kamčiatka))Koordinatės: 55°11′50″ š. pl. 165°59′50″ r. ilg.﻿ / ﻿55.19722°š. pl. 165.99722°r. ilg.﻿ / 55.19722; 165.99722﻿ (Nikolskojė (Kamčiatka)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+12) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Kraštas** | Kamčiatkos kraštas Kamčiatkos kraštas |
| **Rajonas** | Aleutų rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1826 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 676  |
| **Altitudė** | 6 m |

**Nikolskojė** (rus. *Никольское*, aleu. *Никоольскиҳ*) – gyvenvietė Rusijoje, Kamčiatkos krašte, Komandoro salose esančioje Beringo saloje (jos šiaurės vakaruose). Aleutų rajono centras.

Tai vienintelė gyvenvietė salyne ir vienintelė vieta Rusijoje, kur kompaktiškai gyvena aleutai (jų čia yra ~300). Čia gyvenantys aleutai yra paskutiniai išnykstančių Medno ir Beringo aleutų tarmių vartotojai.

Yra aerodromas, prieplauka, veikia vidurinė mokykla, vaikų darželis, ligoninė, cerkvė. Yra vėjo–dyzelinė elektrinė. Verčiamasi daugiausia žvejyba.

Istorija
--------

Gyvenvietę 1826 m. įkūrė aleutai, atsikėlę iš Atu salos (Aleutų salynas). 1932 m. paskelbtas Aleutų nacionalinio rajono centru. XX a. vid. čia perkelti Preobraženskojės (Medno s.), Severnojės ir Saranojės (Beringo s.) gyventojai.
**Kęstutis Ivaškevičius**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1985 m. balandžio 17 d. (38 metai) |
| Gimimo vieta | Klaipėda, Lietuva |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2003-20042004-2005200520062006-20082008-20092009-20102010-20152016 | Atlantas KlaipėdaFBK KaunasFK ŠilutėFBK Kaunas→ Hearts (*skol.*)FBK KaunasKryvyj Riho „Krivbas"Tel Avivo „Bnei Jehuda"FK Palanga | 31 (0)32 (4)16 (5)21 (7)15 (2)09 (3)13 (0)96 (5)02 (0) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 1998-2016 | Lietuva Lietuva | 28 (0) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 22:43, 17 spalio 2013 (EEST). |

**Kęstutis Ivaškevičius** (g. 1985 m. balandžio 17 d.) – buvęs Lietuvos futbolininkas, žaidęs saugo pozicijoje. Baigęs Klaipėdos FM, futbolininko karjerą pradėjo „Atlante", vėliau žaidė FBK Kaunas klube ir netrukus buvo paskolintas Heart of Midlothian klubui. 2008 m. rugpjūčio pabaigoje sugrįžo į Kauno klubą. 2010 m. rugpjūčio 18 d. pasirašė trejų metų sutartį su Tel Avivo „Bnei Jehuda" klubu.

2016 m. balandžio 16 d. rungtynėse tarp „Palangos" ir „Dainavos" ekipų K. Ivaškevičius mačo pradžioje sukniubo aikštelėje ir buvo gaivinamas budinčių medikų. Atvežus į ligoninę buvo stabilizuotas širdies darbas ir K. Ivaškevičius atgavo sąmonę.

Ivaškevičius taip pat kviečiamas į Lietuvos nacionalinę rinktinę.

2018 m. įsteigė FA KFA. 2020 m. prisidėjo prie FK Neptūnas Klaipėda formavimo. Nuo 20?? m. Klaipėdos AFF vykdomojo komiteto narys.

Pasiekimai
----------

* 2004, 2006 A Lygos laimėtojas
* 2005 m. A Lygos sidabro laimėtojas
* 2004, 2005 LFF taurės laimėtojas
* 2010 Baltijos taurės laimėtojas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* Futbolinis.lt
* National-football-teams.com
| **Nikolas Pašinianasarm. Նիկոլ Վովայի Փաշինյան** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1975 m. birželio 1 d. (47 metai)Idževanas, Armėnijos vėliava Armėnijos TSR |
|  |
| Veikla | Armėnijos politikas, šalies ministras pirmininkas |
|  |
| Alma mater | Jerevano valstybinis universitetas |

**Nikolas Pašinianas** (arm. Նիկոլ Վովայի Փաշինյան, g. 1975 m. birželio 1 d. Idževane, Armenijos TSR, SSRS) – armėnų politinis ir valstybės veikėjas, nuo 2018 m. gegužės 8 d. – Armėnijos ministras pirmininkas. Aksominės revoliucijos Armėnijoje (2018 m. balandžio 13 d. – 2018 m. gegužės 8 d.) lyderis.

Biografija
----------

Nikolas Pašinianas gimė 1975 m. birželio 1 d. Idževane. Tėvas – Vova Pašinianas, kūno kultūros mokytojas, motina – Svetlana Pašinian, mirė, kai Nikolui buvo 12 metų.

1991 m. studijavo žurnalistiką Jerevano universitete, tačiau 1995 metais už politinę veikla buvo iš ten pašalintas. 1993–1994 m. – laikraščio „Dpurtiun" korespondentas. 1999–2008 m. leido dienraštį „Haikanan Žamanak".

2012 metais buvo Armėnijos parlamento nariu. Kritikavo prezidentą Robertą Kočiarianą ir tuometį vidaus reikalų ministrą (vėliau prezidentą) Seržą Sargsianą. 2018 metais tapo šalies ministru pirmininku.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Nikol Paschinjan - Enzyklopädie - Brockhaus.de". *brockhaus.de*. Nuoroda tikrinta 2023-01-25.
2. ↑  Yeghiazaryan, Siranush (2015-01-15). „Նիկոլ Փաշինյան. "Գուցե իմ ամբողջ կյանքը խենթություն է"". *mediamax.am* (armėnų). Suarchyvuotas originalas 2018-05-12. Nuoroda tikrinta 2018-05-21. ()
3. 1 2 3 4  „Nikol Pašinian". *www.vle.lt*. Nuoroda tikrinta 2023-01-25.  Nežinomas parametras `|lang=` ignored (pagalba)
**Nikolajus Obertyševas** (rus. *Обертышев Николай Михайлович*, 1934 m. birželio 7 d. - 2007 m. rugpjūčio 27 d.) – Rusijos diplomatas, Nepaprastasis ir įgaliotasis pasiuntinys.

Biografija
----------

1964 m. baigęs Maskvos valstybinį tarptautinių santykių institutą (МГИМО), dirbo TSRS ambasadoje Nyderlanduose, vėliau dirbo TSRS Užsienio reikalų ministerijos centriniame aparate. 1971–1979 m. - TSRS užsienio reikalų ministro pavaduotojo padėjėjas. Vėliau iki 1986 m. buvo TSRS ambasados Šveicarijoje patarėjas, ministras patarėjas.

1986–1988 m. - TSRS URM ekspertas, ministerijos Pirmojo Europos skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1989–1992 m. - TSRS (vėliau Rusijos) Generalinis konsulas Miunchene.

Pirmasis Rusijos ambasadorius Lietuvoje (dirbo nuo 1992 m. rugpjūčio 6 d. iki 1996 m. rugpjūčio 15 d.)..

  


| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**-** | **Rusijos Federacijos ambasadorius Lietuvoje** 1992 - 1996 m. | Po to:**Konstantinas Mozelis** |

Šaltiniai
---------

1. ↑  [www.mid.ru/bdomp/bl.nsf/.../27.08.2007.doc] (Rusijos URM inf.)
2. ↑
| **Kęstutis Daukšys** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1960 m. sausio 31 d. (63 metai)Alytuje |
| Tėvas | Juozas Daukšys |
| Sutuoktinis (-ė) | Julija Daukšienė (santuoka nuo 1982 iki 1994)
Edita Daukšienė (santuoka nuo 1994 iki 2006) 
Eirida Bružienė (susituokė 2008) |
| Vaikai | Mindaugas ir Juozas iš ankstesnių santuokų |
|  |
| Veikla | ekonomistas, Lietuvos politinis veikėjas, Seimo narys |
| Partija | 
* 1982 m. Lietuvos komunistų partija
* 2003 m. Darbo partija
* 2018 m. Lietuvos socialdemokratų darbo partija

 |
|  |
| Alma mater | 1983 m. Vilniaus universitetas |

**Kęstutis Daukšys** (g. 1960 m. sausio 31 d. Alytuje) – ekonomistas, Lietuvos politinis veikėjas.

Biografija
----------

1967–1978 m. mokėsi Alytaus 5-ojoje vidurinėje mokykloje. 1978–1983 m. studijavo Vilniaus valstybinio universiteto Pramonės ekonomikos fakultete ir įgijo ekonomisto specialybę. 1989–1990 m. Maskvos Plechanovo institute baigė tarptautinio marketingo kursus.

1983–1985 m. Vilniaus valstybinio universiteto Politinės ekonomijos katedros asistentas. 1985–1987 m. Baldų projektavimo konstravimo biuro (PKB) planavimo skyriaus viršininko pavaduotojas. 1987–1989 m. tarnavo tarybinėje armijoje. 1989–1990 m. Baldų PKB užsienio prekybos skyriaus specialistas. 1990 m. UAB „Agro Lietuva" eksporto vadybininkas. 1990–1995 m. UAB „Balticum" direktorius. 1998–2004 m. ir nuo 2017 m. – AB „Kilimai" generalinis direktorius, valdybos pirmininkas.

2005–2006 m. tryliktosios Vyriausybės ūkio ministras.

2004–2016 m. Seimo narys. Nuo 2015 m. Darbo partijos frakcijos Seime seniūnas. 

1982 m. Lietuvos komunistų partijos narys, 2006 m. Darbo partijos pirmininkas. Nuo 2018 m. Lietuvos socialdemokratų darbo partijos pirmininko pavaduotojas, Alytaus miesto skyriaus pirmininkas.

Susituokęs su trečia žmona Eirida su kuria vaikų neturi. Sūnūs iš ankstesnių santuokų Mindaugas ir Juozas.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Viktor Uspaskich** | **Lietuvos Ūkio ministras**2005 - 2006 | Po to:**Vytas Navickas** |
| Partijos politinės pareigos |
| Prieš tai:**Viktoras Uspaskich** | **Darbo partijos pirmininkas**2006 - 2007 | Po to:**Viktoras Uspaskich** |

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-06-01 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2012–2016 m. kadencijos Seimo narys
3. ↑   Archyvuota kopija 2018-06-21 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Koalicija Darbo partija + jaunimas - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-06-01 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Darbo partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-06-03 iš Wayback Machine projekto.