recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 55°32′ š. pl. 23°15′ r. ilg.﻿ / ﻿55.533°š. pl. 23.250°r. ilg.﻿ / 55.533; 23.250
**Šiluvos tyrelis** – durpynas Lietuvoje, Kelmės rajone, 4 km į pietryčius nuo Tytuvėnų, 1 km į šiaurės rytus nuo Šiluvos, Tytuvėnų regioniniame parke. Plotas – 12,75 km² (eksploatuojamas 9,64 km²). Tyrelis susidaręs tarpgūbrinėje dauboje. Didesnioji jo dalis buvo išgaubta plynraistinė aukštapelkė su ežerokšniais ir duburiais pietvakariuose. Pietiniai, vakariniai ir šiaurės rytiniai pakraščiai žemapelkiniai. Vidaus sausumos sudaro 4 ha.

Šiluvos tyrelis yra Nevėžio ir Dubysos vandenskyroje. Iš jo išteka Lapišė, Sandrava, Šušvė. Toliau šiaurėje plyti Tytuvėnų tyrelis.

Durpių klodo storis vidutiniškai 3 m (didžiausias 7,5 m). Durpių vidutinis susiskaidymas 27 %, drėgnumas 90 %, peleningumas 4,7 %. 75 % durpių yra aukštapelkinio, 20 % žemapelkinio, 5 % mišraus pobūdžio. Durpės aukštapelkės viduryje fuskuminės ir mediuminės, pakraščiuose – pušinės kimininės, žemapelkėje – medieninės viksvinės. Tyrelio dugną dengia smėlis, o po durpėmis glūdi iki 2,8 m storio sapropelio sluoksnis.

Šiluvos tyrelyje durpynas kasamas nuo 1967 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Šiluvos tyrelis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 200
***De facto*** (lot. *de facto* – iš tikrųjų) – lotyniškas posakis, reiškiantis faktinę situaciją, realybę. Viena iš valstybės ar vyriausybės oficialaus pripažinimo formų.

Termino vartojimas
------------------

Dažniausiai vartojamas kaip priešingybė *de jure* (teisiškai), kai kalbama apie teisinius aspektus. Šiame kontekste *de facto* reiškia nusistovėjusią tvarką, teisinę realybę, situaciją, susidariusią neatsižvelgiant į teisės normas ar teisinę siekiamybę. Pavyzdžiui, ūkio srityje gali būti tam tikri (*de facto*) standartai, tam tikroje ūkio šakoje taikomi lyg jie būtų oficialiai patvirtinti, nors iš teisinės pusės taip ir nėra.

Politologijoje *de facto* apibūdina realią politinę situaciją. Dažniausiai reiškia laikiną, sąlyginį valstybės ar vyriausybės pripažinimą, nenurodant, ar faktas yra juridiškai pagrįstas. *De facto* vyriausybė ar režimas gali susidaryti po valstybės perversmo, nors jų ir nepripažįsta užsienio šalys. Esant šiai pripažinimo formai, gali būti palaikomi tarptautiniai santykiai, sudaromos sutartys, vykdomi atstovų vizitai. Esant tik *de facto* valstybės pripažinimui, diplomatiniai santykiai su tokia valstybe palaikomi per ypatinguosius įgaliotinius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Anzelmas Katkus. de facto*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 561 psl.

Vikižodynas
|  |
| --- |
| De Spelbrekers |
|  
De Spelbrekers 1962 m. |
| Biografija |
| Kilmė | Nyderlandų vėliava Nyderlandai |
| Žanrai | pop, šlageris |
| Kūrinių kalbos | olandų |
| Aktyvumo metai | 1945–1975 |
| Nariai |
| Theo Rekkers  Huug Kok |

**De Spelbrekers** buvo olandų atlikėjų duetas.

Duetą sudarė Theo Rekkers (1923–2012) ir Huug Kok (1918–2011). Rekkers ir Kok susitiko Antrojo pasaulinio karo metu ginklų gamykloje Bremene, Vokietijoje, kur ten abu darbo. De Spelbrekers susikūrė 1945 metais. Duetas tapo žinomas 1956 metais, kai išleido sėkmės sulaukusią dainą „Oh wat ben je mooi", kuri 1956 m. šalies muzikinių įrašų topuose užėmė 5 vietą.

1962 metais su daina „Katinka" atlikėjai laimėjo Nyderlandų nacionalinę atranką *Nationaal Songfestival*, ir buvo išrinkti šalies atstovais septintajame „Eurovizijos" dainų konkurse, kuris vyko 1962 m. kovo 18 d. Liuksemburge. „Katinka" buvo vienas iš keturių kūrinių (kartu su Belgijos, Austrijos ir Ispanijos atstovų dainomis) užėmusių paskutinę vietą, nesurinkę nei vieno taško. Nors „Eurovizijoje" kūrinys netapo sėkmingas, tačiau Nyderlanduose tapo hitu.

Vėlesniais metais išleisti singlai nesulaukė tokios didelės komercinės sėkmės kaip „Oh wat ben je mooi" ir „Katinka". Duetas iširo 1975 metais. Abu atlikėjai vėliau užsiėmė muzikos vadyba.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: De Spelbrekers** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina *Katinka*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Greetje Kauffeld  *„Wat een dag"*** |  **Nyderlandų atstovai Eurovizijoje**1962 | Po to:**Annie Palmen  *„Een speeldoos"*** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Dean Barrow** |
| --- |
|  |
| Visas vardas | Dean Oliver Barrow |
| Gimė | 1951 m. kovo 2 d. (72 metai)Belizas, Britų Hondūras |
| Sutuoktinis (-ė) | Kim Simpliss (antra santuoka) |
| Belizo ministras pirmininkas |
| Valdė | 2008 m. vasario 8 d. – 2020 m. lapkričio 12 d. |
| Pirmtakas | Said Musa |
| Įpėdinis | Johnny Briceño |
|  |
|  **Vikiteka** | Dean Barrow |

**Dynas Oliveris Barou** (angl. *Dean Oliver Barrow*; g. 1951 m. kovo 2 d.) – Belizo politikas, 2008–2020 m. ėjęs šalies ministro pirmininko pareigas. Jis taip pat buvo Jungtinės demokratų partijos lyderis. Nuo 1998 iki 2008 m. Barrow buvo opozicijos lyderis.

Biografija
----------

Barrow turi keturis vaikus. Iš jų vyriausias yra Jamal Michael Barrow, žinomas reperis savo sceniniu vardu *Shyne*. 2009 m. vasario 7 d. lygiai po metų nuo paskyrimo ministru pirmininku, Barrow vedė antrą kartą savo ilgametę draugę Kim Simplis.

Barrow baigė mokslus keliose aukštosiose mokyklose Belize, Barbadose, Jamaikoje ir Majamyje (JAV).

Barrow yra laikomas vienu geriausių advokatų šalyje. Savo teisininko karjerą jis pradėjo 1973 m. Vėliau Barrow įkūrė savo advokatų kontorą.

1983 m. Barrow pradėjo savo politiko karjerą, dalyvaudamas Belizo miesto tarybos rinkimuose, kuriuose laimėjo. Nuo 1993 iki 1998 m. Barrow ėjo šalies užsienio reikalų ministro pareigas.

1998 m. Barrow partijai (Jungtinei demokratų partijai) pralaimėjus rinkimus, jis buvo išrinktas partijos ir opozicijos vadovu.

2008 m. rinkimuose Barow partija laimėjo absoliučią daugumą balsų (25 iš 31 vietų vyriausybėje) ir jis buvo išrinktas ministru pirmininku. Tų pačių metų vasario 11 d. Barrow paskyrė save šalies finansų ministru.

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Said Musa** | **Belizo ministras pirmininkas**2008–2020 | Po to:**Johnny Briceño** |
| Prieš tai:**Said Musa** | **Belizo opozicijos lyderis**1998–2008 | Po to:**Said Musa** |
| Prieš tai:**Manuel Esquivel** | **Belizo Jungtinės demokratijos partijos lyderis**1998–2020 | Po to:**Patrick Faber** |
| ***Kiekvienam savo pragaras*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Á chacun son enfer |
| Kilmės šalis |  Prancūzija Vokietija |
| Režisierius | André Cayatte |
| Scenaristas (-ai) | André Cayatte |
| Kompozitorius | Vladimir Cosma |
| Metai | 1977 |
| Žanras | kriminalinė drama |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Kiekvienam savo pragaras** (pranc.  *Á chacun son enfer*) – 1977 m. sukurta kriminalinė drama.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pagrobiama mažametė Madeleinės ir Bernardo Žerarų duktė ir išsigandusi motina kreipiasi į nusikaltėlius per televiziją, prašydama paleisti mergaitę. Įvykis atsiduria žiniasklaidos dėmesio centre, kas sukelia didelį pagrobėjų nepasitenkinimą. Jų reikalavimu tėvai atsisako bendradarbiauti su policija, o po ilgo laukimo gauna laišką su nurodyta pinigų suma ir vieta, kur juos pristatyti. Kad surinktų reikalaujamą sumą, Bernardas parduoda savo verslą, Madeleinė nuveža pinigus, tačiau randa dukterį negyvą. Kitą dieną randami ir pinigai, kas priverčia suabejoti pagrobėjo motyvais. Madeleinė pradeda manyti, kad nusikaltimo tikslas galėjo būti kerštas ir jį organizavo kažkas iš šeimos artimųjų. Pradėjusi įtarinėti savo vyresnįjį sūnų Mišelį, galiausiai išgauna jo prisipažinimą: nusikaltimą suplanavo ir įvykdė jis, norėdamas atkeršyti motinai už tai, kad ši neva per greitai užmiršo savo pirmąjį vyrą (Mišelio tėvą) ir ištekėjo už Bernardo, su kuriuo susilaukė dukters. Mišelis tvirtina norintis, kad visa istorija taptų žinoma spaudai ir neva atskleistų tėvų veidmainystę. Madeleinė įsisodina jį į mašiną, tačiau važiuoja ne į policiją, o, lėkdama dideliu greičiu, padaro avariją, kurioje abu žūna...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Annie Girardot – Madeleinė Žerar
* Hardy Kruger – komisaras Bolaras
* Bernard Fresson – Bernardas Žeraras
* Stephane Hillel – Mišelis Žeraras
* Edith Scob
* Astrid Frank
* Anne-Marie Hanschke
* Leila Frechet
* Marius Laurey
| Kidfaarab. قدفع |
| --- |
| 

KidfaKidfa

25°18′0″ š. pl. 56°21′30″ r. ilg.﻿ / ﻿25.30000°š. pl. 56.35833°r. ilg.﻿ / 25.30000; 56.35833﻿ (Kidfa)Koordinatės: 25°18′0″ š. pl. 56°21′30″ r. ilg.﻿ / ﻿25.30000°š. pl. 56.35833°r. ilg.﻿ / 25.30000; 56.35833﻿ (Kidfa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Arabų Emyratų vėliava Jungtiniai Arabų Emyratai |
| **Emyratas** | Fudžeiros emyratas |
|  |
|  **Vikiteka** | Kidfa |

**Kidfa** (arab. قدفع = *Qidfā*) – gyvenvietė ir oazė Jungtiniuose Arabų Emyratuose; Fudžeiros emyrate. Gyvenvietę garsino vietos futbolo klubas, rungtyniavęs profesionalų lygoje. Veikia Fudžeiros elektrinė ir didžiausia šalyje vandens gėlinimo gamykla.

Kidfos oazėje rasta laidojimo vieta – išskirtinis pasagos formos kapas, eksponuojamas Fudžeiros nacionaliniame muziejuje. Radinys buvo neįprastas, nes šioje vietoje buvo rasti šimtai ginklų, įskaitant ilgus kardus, lankus ir strėles.

Sportas
-------

* Al Urooba Club – futbolo klubas; atstovavo Mirbos ir Kidfos gyvenvietėms.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  Globalsportsarchive *(apie klubą)*
Koordinatės: 41°12′ š. pl. 67°59′ r. ilg.﻿ / ﻿41.200°š. pl. 67.983°r. ilg.﻿ / 41.200; 67.983

| Šardaros tvenkinys |
| --- |
| Žvejyba Šardaros tvenkinyjeŽvejyba Šardaros tvenkinyje |
| Vieta | Kazachstanas |
| Plotas | ~900 km² |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Didžiausias gylis | 26 m |
| Tūris | 5,7 km³ |
| Įteka | Syrdarja |
| Išteka | Syrdarja |

**Šardaros tvenkinys** arba **Čardaros tvenkinys** (kaz. *Шардара бөгені*, rus. *Чардаринское водохранилище*) – tvenkinys Kazachstano pietuose, Pietų Kazachstano srityje, į vakarus nuo Taškento, Syrdarjos upės slėnyje. Susidarė 1967–1968 m. patvenkus Syrdarjos upę ties Šardaros miestu. Ilgis 70 km, plotis iki 20 km. Metinis vandens lygio svyravimas – apie 8 m. Protaka jungiasi su Aidarkulio tvenkiniu.

Tvenkinys skirtas pasėlių drėkinimui, hidroenergetinėms reikmėms ir potvynių prevencijai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 478
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Šarbarazas** (ar **Šarvarazas**, jo vardas buvo *Farokanas*, *Farrokhan*, o **Šarbarazas** buvo titulas, jis reiškia „Imperijos šernas"; m. 630 m. liepos 9 d.) buvo Persijos generolas, Eran Spahbodo rango, tarnavęs Sasanidų valdovui Khosrau II (590–628 m.).

Tokį titulą jis gavo už karvedžio gabumus ir karingą charakterį. Be to Zoroastrizme šernas siejamas su Vahramu, pergalės įsikūnijimu.

Kare su Bizantija Šarbarazas užėmė Damaską 613 m. ir Jeruzalę 614 m. ir Šventasis kryžius buvo su triumfu išgabentas. Tačiau per Heraklijaus (610–641 m.) karą su persais po dešimt metų tarp Khosrau II ir Šarbarazas atsirado abipusis nepasitikėjimas. Bizantijos agentai parodė Šarbarazui Khosrau II laiškus, kurie leidžia teigti, kad jis planavo generolo egzekuciją. Tad viena didžiausių Persijos armijų ir geriausias jos generolas buvo neutralūs lemiamu karo epizodu, kuris baigėsi Bizantijai pergalingu Ninevės mūšiu.

Po persų pasidavimo Šarbarazas labai įsipainiojo į Sasanidų rūmų intrigas. 630 m. balandžio 27 d. m. jis nužudė Ardaširą III (628–630 m.) ir tapo dvidešimt penktu Sasanidų imperijos valdovu. Jis sudarė taikos sutartį su Heraklijumi ir grąžino Šventojo kryžiaus relikviją. 630 m. balandžio mėnesį jis nesusitvarkė su kazarų ir gokturkų, vadovaujamų Chorpano Tarkhano, invazija į Armėniją. 630 m. liepos 9 d. Šarbarazas buvo nužudytas, o sostas atiteko Purandoktai.

| Karališkieji titulai |
| --- |
| Prieš tai:**Ardaširas III** | **Persijos valdovas**630 | Po to:**Purandokta** |
| Šarkabūdžiaivok.  *Scharkabude, Friedfelde* |
| --- |
| 

ŠarkabūdžiaiŠarkabūdžiai

54°48′21″š. pl. 22°34′51″r. ilg.﻿ / ﻿54.8057°š. pl. 22.5808°r. ilg.﻿ / 54.8057; 22.5808﻿ (Šarkabūdžiai)Koordinatės: 54°48′21″š. pl. 22°34′51″r. ilg.﻿ / ﻿54.8057°š. pl. 22.5808°r. ilg.﻿ / 54.8057; 22.5808﻿ (Šarkabūdžiai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
| **Rajonas** | Krasnoznamensko rajonas |

**Šarkabūdžiai** (vok. *Scharkabude*, nuo 1938 m. *Friedfelde*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje, 6 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 16 km į pietryčius nuo Lazdynų.

Istorija
--------

Šarkabūdžių kaimo bendruomenė 1938 m.
Minimi nuo 1625 m. Vadinti ir Plyniais (*Plinen*, *Plienen*). Istoriniai Šarkabūdžių pavadinimo rašybos variantai: *Scharkabud*, *Scharckabuden*, *Scharkebuden*, *Scharkabuden*. Kaip ir visas kraštas, nukentėjo nuo 1709–1710 m. maro: iš 12 prieš marą buvusių ūkių, 1719 m. tik trys buvo tebedirbami (vienas valstiečio lažininko, du valstiečių činšininkų). 1736 m. į kaimą atsikėlė penkios zalcburgiečių šeimos. 1785 m. buvo zalcburgiečių kolonijos kaimas su 7 ugniakurais, 1823 m. – 8 sodybų kolonija su 39 gyventojais. Iki 1723 m. priklausė Ragainės valsčiaus šaltyšiaus administruojamai Užpjaunių seniūnijai, 1723–1818 m. – Įsruties apskrities Grumbkaukaičių domenų valsčiui, 1818–1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Rudžių valsčiui. Tikintieji priklausė Pilkalnio evangelikų liuteronų parapijai.

Kaimo šiauriniu pakraščiu tekėjo Rėnikės arba Molupės upelis. Tarpukariu kaime buvo 6 vidutinio dydžio sodybos, gyventojai vertėsi žemės ūkiu, ūkiai buvo 27–85 ha dydžio. Kiekvienas ūkis turėjo po sklypą Paniabalio pelkėje kaimyniniame Švarplių kaime, kuriame ruošė durpes kurui. Vaikai lankė Švarplių mokyklą. Po Antrojo pasaulinio karo kaimas išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

Gyventojai
----------

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1905 m. ir 1939 m.** |
| **1905 m.** | **1910 m.** | **1933 m.** | **1939 m.** |
| 58 | 62 | 71 | 85 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pilkalnio apskrities gyvenvietės. Mažosios Lietuvos enciklopedija, T.3 (Mec-Rag). Vilnius, Mažosios Lietuvos fondas, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  Dietrich Lange, Geographisches Ortsregister Ostpreußen (2005): Šarkabūdžiai (vok.). Nuoroda tikrinta 2020-01-25.
3. ↑  Johann Friedrich Goldbeck, Volständige Topographie des Königreichs Preussen, Volständige Topographie vom Litthauischen Kammer=Departement, p.139. Karaliaučius ir Leipcigas, 1785 (vok.).
4. ↑  Alexander A. Mützell, Leopold Krug, Neues topographisch-statistisch-geographisches Wörterbuch des preussischen Staats, T.4 (P – S), p.224. Kümmel, Halle, 1823 (vok.).
5. ↑  Pilkalnio apskrities kaimų sąrašas (1910 m.) (vok.). Nuoroda tikrinta 2020-01-25.
6. ↑  www.verwaltungsgeschichte.de Pilkalnio apskritis (vok.). Nuoroda tikrinta 2020-01-25.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Senovės Graikijos istorija** |
| Priešistorinė Graikija |
| Egėjo civilizacija: |
| Kikladų kultūra |
| Mino civilizacija |
| Mikėnų kultūra |
| Graikijos tamsieji amžiai |
| Archajinis laikotarpis: |
| regionai, poliai, kolonijos |
| Klasikinis laikotarpis: |
| Persų karai > Delo l. > Peloponeso l. > Tėbų h. > Korinto l. |
| Makedonijos imperija (Argeadai) |
| Helenizmas |
| Antipatridai, Antigonidai, Epyras, Achajos lyga, Etolijos lyga |
| *Romos imperija*: |
| Achaja, Makedonija, Epyras, Kreta ir Kirenaika |
| **Graikijos istorija** |

**Archajinis laikotarpis** – senovės Graikijos civilizacijos laikotarpis, gyvavęs VIII a. pr. m. e.–VI a. pr. m. e.

Šiuo laikotarpius plėtojosi miestai-valstybės (poliai). Polio pagrindą sudarė visuomeninė ir privatinė nuosavybė. Teisė į žemę turėjo tik piliečiai. Kiekvieno polio centre buvo turgaus aikštė – agora.

VIII a. pr. m. e. pirmoje pusėje perimtas ir patobulintas finikiečių raštas. Seniausi rašytiniai šaltiniai užrašyti naujuoju – graikišku raidynu

Šio laikotarpio pradžioje pradėta rengti olimpines žaidynes – varžybas dievui Dzeusui pagerbti (776 m. pr. m. e. laikomi olimpinių žaidynių pradžia). Krikščionybė tapusi pagrindine religija, 394 metais olimpines žaidynes uždraudė. 1896 m. jos buvo atgaivintos.
Olimpines žaidynes iš Graikijos perėmė Europa.

VIII a. pr. m. e. vyko didžioji graikų kolonizacija.

Iki VII a. pr. m. e. vidurio vyravo aristokratija.
Turtingi aristokratai tapo oligarchais. Vėliau daugelyje polių valdžią užgrobė tironai.

Visuomenė ir verslai
--------------------

Bendruomenę sudarė laisvieji žemdirbiai. Buvo ir nuskurdusių žemdirbių. Egzistavo skolinė vergija. Amatininkai naujai apdirbo geležį, bronzą.
Geležiniais ginklais ginkluota kariuomenė. Jos pagrindinė jėga – hoplitai. Kaudavosi išsirikiavę falangomis.
Pagrindiai verslai: žemdirbystė, amatai ir prekyba.
Graikus vienijo kalba, religija ir papročiai.
**Archeologinis radinys** arba *artefaktas* – senovės žmonių pagaminti ir naudoti daiktai ar jų dalys, rasti archeologinėse vietose ar atsitiktinai, arba iki dabar išlikę archeologijos paminkluose. 

Dažniausiai – tai iš įvairių medžiagų pagaminti darbo įrankiai, ginklai, papuošalai, buities reikmenys, drabužiai. Ištyrus radinius nustatomas jų naudojimo laikas, atkuriamas ikirašytinės žmonių bendruomenės gyvenimas, įvertinamas pasiektas jos raidos lygis. Po tyrimų, konservavimo ir restauravimo archeologiniai radiniai perduodami muziejams, kur eksponuojami ir saugomi. 

Lietuvoje didžiausias archeologinių radinių kolekcijas turi Lietuvos nacionalinis muziejus Vilniuje, Vytauto Didžiojo karo muziejus Kaune, Šiaulių Aušros muziejus.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Archeologinis radinys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Kazakevičius. *Archeologinis radinys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 719 psl.
**Archaeologia Baltica** – tarptautinis archeologijos tematikos atviros prieigos žurnalas, kurį anglų kalba leidžia Klaipėdos universiteto Baltijos regiono istorijos ir archeologijos institutas. Nuo 1995 m. žurnalą anglų ir vokiečių kalbomis leido Lietuvos istorijos institutas, 2006 m. leidybą perėmė Klaipėdos universitetas.

Leidinys
--------

Žurnalas yra atviras visoms Europos archeologijos sritims, tačiau ypatingą dėmesį skiria Baltijos jūros regiono archeologijos problemoms, naujausiems tarpdisciplininio pobūdžio tyrimams, diskutuojantiems naujų metodų taikymo galimybes, aptariantiems teorinių prieigų taikymą šiuolaikinėje archeologijoje. Žurnale spausdinami originalūs, recenzuoti ir anksčiau niekur nepublikuoti straipsniai, kurių autoriai – Lietuvos, Rytų Baltijos jūros regiono, Skandinavijos, Vidurio bei Vakarų Europos šalių mokslininkai. 

Žurnalas yra indeksuojamas „Scopus", „Web of Science", „Lituanistika" (LDB) ir kitose duomenų bazėse. 

Leidinys iliustruotas. Iki 2021 m. išleisti 27 tomai – 1995 m. 1997 m. 1998 m. 2000 m. 2002 m. 2006 m. (du tomai), 2007 m. 2008–2013 m. kasmet buvo leidžiami du tomai. Nuo 2015 m. leidžiamas vienas tomas per metus. 

Pirmųjų tomų atsakingasis redaktorius buvo Vytautas Kazakevičius. 2006–2019 m. redaktorių kolegijos pirmininkas buvo Vladas Žulkus. Nuo 2020 m. žurnalo vyriausioji redaktorė yra Audronė Bliujienė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalo interneto svetainė
2. ↑  Vytautas Kazakevičius. *Archaeologia Baltica*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 711 psl.
3. ↑  KU BRIAI interneto svetainė
4. ↑  KU BRIAI interneto svetainė

Nuorodos
--------

* Archaeologia Baltica tomai
| ***Karšta bulvė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La patata bollente |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Steno |
| Vaidina | Edwige FenechRenato PozzettoAdriana Russo |
| Metai | 1979 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Karšta bulvė** (it.  *La patata bollente*) – 1979 m. Italijoje sukurta komedija, Čikagos filmų festivalyje nominuota „Gold Hugo" apdovanojimui.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Edwige Fenech – Marija
* Renato Pozzetto – Bernardas „Gandis" Mambelis
* Massimo Ranieri – Klaudijus
* Mario Scarpetta – Valteris
* Clara Colosimo – Elvyra

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Bernardas Mambelis, visų vadinamas Gandžiu, dirba gamykloje Milane ir yra prisiekęs komunistas. Vieną vakarą jis išgelbėja grupės neonacių mušamą jaunuolį ir parsiveda jį į namus. Paaiškėja, kad šio vardas Klaudijus, kad jis gėjus ir neturi kur apsistoti. Bernardas leidžia jam pasilikti pas save ir netrukus prasideda virtinė nesusipratimų, kurių metu ir kaimynai, bendradarbiai, ir seksualioji Bernardo draugė Marija pradeda manyti, kad šis taip pat yra gėjus...
*Kitos reikšmės – Karčiupis (reikšmės).*

| Karčiupis |
| --- |
|  Karčiupis prie Jakštonių |
| **Ilgis** | 4,9 km |
| **Baseino plotas** | 0.029 km² |
| **Ištakos** | Karčiupio miškas |
| **Žiotys** | Kauno marios |
| **Šalys** | Lietuva |

**Karčiupis** – nedidelė upė Kaišiadorių rajone. Priklauso Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Turi valstybinės reikšmės vandens telkinio statusą. Įteka dešiniajame Kauno marių krante, 234,3 km atstumu nuo Nemuno žiočių. Kerta geležinkelį Vilnius–Kaunas, magistralę  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda . Prasideda Gaižiūnų miškuose.

Pastačius Kauno HE, Karčiupio žiotys užlietos marių, įtekėjimo vietoje susidariusi įlanka. Upė patenka į Kauno marių regioninio parko teritoriją. Upelio slėnis ir visa jo intakų sistema patenka į Karčiupio hidrografinio draustinio 86 ha ploto teritoriją, kurioje saugoma nepakeista Karčiupio upelio ir jo intakų hidrografinė sandara, gamtinis kraštovaizdžio pobūdis.

Prie Karčiupio įsikūrusios gyvenvietės – Karčiupis, Jakštonys.

Upėvardis kildinamas iš žodžio *kartus* („gailus, aštraus skonio").

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Nemuno intakai
* Karčiupio upė Gamtos katalogo portale

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
**Kuznecko duburys** (rus. *Кузнецкая котловина*) – tarpukalnių duburys Rusijoje, Pietų Sibire, Kemerovo srityje, tarp Kuznecko Alatau šiaurės rytuose, Salairo kalvagūbrio pietvakariuose ir Kalnų Šorijos pietuose. Ilgis 400 km, plotis iki 120 km. Būdinga banguota lyguma, jos absoliutusis aukštis 200–500 metrų. Kuznecko duburio viduryje yra kalnagūbrių (didžiausias aukštis 740 m).

Per Kuznecko duburį teka Obės intakai Tomė, Inia ir jų intakai. Plyti stepės (daugiausia išdirbtos), maumedžių ir beržų miškastepės ruožai, rytuose – kėnių ir drebulių taiga. Auginami javai, veisiami galvijai. Dalį duburio užima Kuznecko anglių baseinas. Didžiausi miestai: Kemerovas, Novokuzneckas, Prokopjevskas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 237
2. ↑  *Kuznecko duburys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
Burkina Faso vėliava, pločio ir ilgio santykis 2:3
**Burkina Faso vėliava** buvo įtesinta 1984 metų rugpjūčio 4 dieną po šalyje įvykusio valstybino perversmo.

Šią vėliavą sudaro horizontali dvispalvė bei žvaigždės simbolis esantis vėliavos centre. Vėliavos spalvų gamą sudaro raudona ir žalia spalvos bei geltona žvaigždė – visos šios spalvos sudaro Pan-Afrikanistinę spalvų gamą, kurios būdingos daugialiui afrikos šalių, tuo išreiškiant Afrikos šalių vienybę bei nepriklausomybę. Burkina Faso vėliavos žalia spalva simbolizuoja gamtos turtus, žemės ūkį bei šalies gerovę, raudona – žmonių aukas bei kraują, pralietą kovojant už šalies laisvę, geltona žvaigždė – socialistinį šalies raidos kelią ir revoliuciją.

Istorija
--------

Aukštutinės Voltos vėliava 1959–1984 metais, pločio ir ilgio santykis 2:3
Kolonijinės priklausomybės laikais, šaliai priklausant Prancūzijai, šalyje buvo naudojamos Prancūzijos administarcinės valdžios vėliavos bei kita simbolika. Iki 1984 metų perversmo Burkina Fasas vadinosi Aukštutine Volta. Tuometinės Aukštutinės Voltos vėliava buvo įteisinta 1959 metų gruodžio 9 dieną dar prieš šiai respublikai atgaunat suverenitetą, kuris atgautas 1960 metų rugpjūčio 5 dieną. Vėliavos pagrindą sudarė horizontali juodos, baltos ir raudonos spalvų trispalvė. Spalvos simbolizavo pagrindines šalies upes: Juodąją Voltą, Baltąją Voltą ir Raudonąją Voltą. Vėliava yra tapati buvusios Vokietijos Imperijos vėliavai, nors šalys nieko bendro neturėjo.

Nuorodos
--------

* Burkina Faso vėliava Archyvuota kopija 2011-02-16 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* Burkina Faso vėliava **(**angl.**)**
* Vexilla-Mundi

**Afrikos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pusiaujo Gvinėja · Pietų Sudanas · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Herbai |
| ***Monty Python ir šventasis Gralis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Monty Python and the Holy Grail |
| Kilmės šalis | Didžioji Britanija |
| Režisierius | Terry GilliamTerry Jones |
| Prodiuseris (-iai) | Mark ForstaterMichael White |
| Scenaristas (-ai) | Graham ChapmanJohn CleeseTerry GilliamEric IdleTerry JonesMichael Palin |
| Vaidina | Graham ChapmanJohn CleeseTerry GilliamEric IdleTerry JonesMichael Palin |
| Metai | 1975 |
| Žanras | Komedija |
| Trukmė | 91 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 230 000 GBP |
| **IMDb įrašas** |

**Monty Python ir šventasis Gralis** (arba „šventoji taurė", orig. *Monty Python and the Holy Grail*) – anglų komikų grupės Monty Python 1975 m. sukurta komedija, parodijuojanti legendas apie karalių Artūrą.

Filmas
------

Monty Python parodijuodavo televizijos ir kino šablonus: melagingai pažadėdavo tęsinius, juokaudavo ir titruose. „Šventojo Gralio" titrai subtitruoti pseudo švedų kalba (pvz. „Wi nøt trei a høliday in Sweden this yër?" – iškraipytas angliškas tekstas „Why not try a holiday in Sweden this year?", reiškiantis „Gal šiemet norėtumėte atostogauti Švedijoje?"). Titruose taip pat kaip prie filmo prisidėjusios išvardinamos lamos.

Filmavimo darbai vyko Škotijoje, daugiausia aplink *Doune* pilį, *Glen Coe* ir privačią *Stalker* pilį. Užuot nuomoję arklius ir mokęsi jais joti, Monty Python padarė kaip to meto BBC radijo pjesėse: imitavo jojimą, garsą išgaudami kokoso kevalo puselėmis. Riterių dėvimos žiedmarškės yra sidabrine spalva nudažyti megztiniai. Dauguma pilių – tai įvairiais rakursais nufilmuota *Doune* pilis arba kartoniniai modeliai.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmo siužetas suskaidytas į epizodus, kuriuos sieja Šventojo Gralio užduotis ir Terry Gilliamo animaciniai intarpai.

Filmo pradžioje karalius Artūras (Graham Chapman) renka riterius savo Apvaliajam Stalui. Po kelių nesėkmių galiausiai prie jo prisijungia seras Bedeveras Išmintingasis (Terry Jones), seras Lanselotas Narsusis (John Cleese), seras Galahadas Tyrasis (Michael Palin), seras Robinas Ne Toks Narsus Kaip Seras Lanselotas (Eric Idle) ir seras Kuris Šiame Filme Nepasirodo.

Riteriams Dievas duoda užduotį surasti šventąjį Gralį. Beieškodami riteriai susiduria su įvairiais pavojais: Juodligės pilies merginomis, Riteriais, kurie sako Ni, triušiu žudiku ir kt. Filme gausu kitų epizodinių veikėjų: valstiečiai anarchosindikalistai, vienuoliai, giedantys lotyniškai, ragana, Pelkės pilies karalius ir jo sūnus, burtininkas, Mirties Tilto sargas, prancūzai. Periodiškai pasirodo elementų, susijusių su kregždėmis.

Filmas baigiasi, kai policija sustabdo lemiamą mūšio sceną ir suima serus Lancelotą ir Bediverą bei karalių Artūrą už „žinomo istoriko" žmogžudystę, įvykdytą anksčiau filme.

Kita
----

Fallout 2 žaidime filmo atminimui panaudotos kelios jo koncepcijos, kaip kad Šventosios Granatos beieškantys riteriai ar keistas žmogus, užduodantis tris klausimus prie tilto per tarpeklį.

Nuorodos
--------

* Kokiu greičiu skrenda krovinio nenešanti kregždė?
| **Pranas Matiukas** |
| --- |
| Gimė | 1917 m. sausio 10 d.Mogiliavas, Baltarusija |
| Mirė | 1998 m. birželio 3 d. (81 metai)Australija |
|  |
| Veikla | smuikininkas |

**Pranas Matiukas** (1917 m. sausio 10 d. Mogiliave, Baltarusija – 1998 m. birželio 3 d. Australija) – Lietuvos smuikininkas.

Biografija
----------

Broliai Kazys Matiukas ir Povilas Matiukas. 1937 m. baigė Kauno konservatorijos smuiko klasę. Iki 1941 m. studijavo teisę Vytauto Didžiojo universitete Kaune, vėliau Vilniuje. 1940–1943 m. Kauno radiofono muzikos redaktorius. Koncertavo kaip solistas.

1943 m. išvyko į Austriją. Zalcburgo Mozarteume griežti mokėsi iš G. Šteinerio. Nuo 1944 m. iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos griežė I smuiku Zalcburgo simfoniniame orkestre. Po karo koncertavo pabėgėlių stovyklose kaip smuikininkas solistas ir kaip lietuvių styginių kvarteto narys (kvartete dar griežė Alfonsas Paukštys, Petras Armonas, Vytautas Jančys).

1948 m. išvyko į Australiją. Adelaidėje griežė Pietų Australijos simfoniniame orkestre, koncertavo kaip solistas, dalyvavo lietuvių renginiuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pranas Matiukas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 440 psl.
| **Pranas Liutikas** |
| --- |
|  |
| Alkos rinktinės vado pavaduotojo P. Liutiko kapas |
| Gimė | 1918 m.Palūšė, Židikų vls. Telšių apskr. Kauno gub. |
| Mirė | 1948 m. liepos 12 d. (~30 metų)Ersla, Mosėdžio vls. Kretingos apskr. |
| Tėvas | Pranas Liutikas |
|  |
| Veikla | Lietuvos partizanas |
| Pareigos | Alkos rinktinės vado pavaduotojas |

**Pranas Liutikas** (slap. *Bizūnas*, 1918 m. Palūšė k. Židikų vls. Telšių apskr. Kauno gub. – 1948 m. liepos 12 d. Erslos k. Mosėdžio vls. Kretingos apskr.) – Lietuvos partizanas, Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos Alkos rinktinės vado pavaduotojas.

Biografija
----------

Valstietis, Paluobės k. Ylakių vls. Mažeikių apskr. ūkininkas. Lietuvos laisvės armijos Žemaičių apygardos partizanas, Alkos rinktinės vado pavaduotojas.

Žuvo 1948 m. liepos 12 d. kartu su broliu Adolfu Liutiku-*Plienu*, kuopos vadu Ignu Kaupu-*Žaibu*, partizanais Silvestru Skurvydu-*Žvaigžde* ir Stanislovu Zadausku-*Perkūnu* Erslos kaime, Mosėdžio vls. Kretingos apskr. patekęs į MGB Mažeikių apskrities skyriaus stribų ir MGB vidaus kariuomenės 32-ojo šaulių pulko surengtą pasalą.

Palaidoti buvo Erslos miške. 1990 m. birželio 30 d. palaikai perlaidoti Narvydžių kapinių partizanų kape.

Vardas įamžinimas
-----------------

Atminimas įamžintas Narvydžių (Skuodo) kapinėse 1991 m. pastatytame paminkluose žuvusiems partizanams atminti.

* Narvydžių paminklas partizanamsNarvydžių paminklas partizanams
* Alkos rinktinės partizanų kapo antkapinė plokštėAlkos rinktinės partizanų kapo antkapinė plokštė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos gyventojų genocidas 1948. – Vilnius: Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras, 2007. – T. 3, d. 1 (A–M). – P. 801
2. ↑  Vakarų Lietuvos partizanų sritis: Kęstučio, Prisikėlimo, Žemaičių apygardos: Atlasas. – Vilnius: Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras, 2010. – P. 184
3. ↑  Atmintis: Paminklai, atmintinos vietos ir statiniai: Klaipėdos apskritis, Skuodo rajono savivaldybė. – Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras
Grupės „Lotos" būstinė
**Grupa Lotos S.A.** – lenkų energetikos koncernas, naftos perdirbimo pramonės bendrovė.
Koncerno būstinė – Gdanskas.
„Grupa Lotos" dirba 5 547 darbuotojai. Koncernas valdo daugiau nei 50 bendrovių („Petrobalt S. A." ir kitas) Rytų Europoje.
2005 m. Koncerno „Grupa Lotos" apyvarta siekė 8,6 mlrd. litų, nuosavas kapitalas – 4,28 mlrd. litų.
„Grupa Lotos" 2006 m. pirmojo ketvirčio pelnas (skaičiuojant pagal IFRS nuostatas) 118 mln zlotų. Pelnas 2005 m. – 970 mln. zlotų.

Lietuvoje
---------

Per „Petrobalt S.A." naftos koncernas valdo šias Lietuvos bendroves „Naftos gavyba", „Geonafta",
„Minijos nafta", „Genčių nafta", „Manifoldas".
Grupa Lotos kartu su UAB „LL investicijos" („Lietuvos-Lenkijos investicijos") pateikė paraišką dalyvauti angliavandenilių išteklių naudojimo konkurse Raseinių ir Rietavo plotuose.

Nuorodos
--------

* Oficialus Grupa Lotos tinklalapis (lenkų ir anglų k.)
* „LL Investicijos" konkurse dalyvauja kartu su „Lotos Group" Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 56°05′49″š. pl. 23°14′59″r. ilg.﻿ / ﻿56.0969°š. pl. 23.2498°r. ilg.﻿ / 56.0969; 23.2498


|  |
| --- |
| **Gruzdžių gimnazija** |
| Gruzdžių gimnazija herbas |
|  |
| **Adresas** | S. Dariaus ir S. Girėno g. 31, Gruzdžiai |
| **Direktorius(-ė)** | Juozas Vasiliauskas |
| **Mokinių skaičius** | 450 |
| **Įkūrimo data** | 1841 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 37 |

**Gruzdžių gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šiaulių raj. Gruzdžiuose, S. Dariaus ir S. Girėno g. 31, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190058125. Iki 2006 m. Gruzdžių Augustino Griciaus vidurinė mokykla.

Istorija
--------

Gimnazija 2007 m.
Gimnazija 2015 m. iki remonto
Pirmoji parapinė mokykla Gruzdžiuose įkurta 1841 m. 1865 m. ji perorganizuota į valdinę pradžios mokyklą. 1912 m. mokykla įsikuria naujame dviejų aukštų pastate. 1944 m. pradžios mokykla pertvarkoma į progimnaziją, o 1948 m. progimnazija perorganizuota į vidurinę mokyklą. 1971 m. pastatytas mokyklos priestatas, dabar tai – pagrindinė mokyklos dalis. 1972 m. mokyklai suteiktas rašytojo Augustino Griciaus vardas. 1973 m. mokyklos muziejui suteiktas kraštotyros muziejaus statusas.

1999 m. įrengta 1–oji kompiuterių klasė, 2001 m. sporto salė, 2002 m. įrengta 2–oji kompiuterių klasė, 2004 m. profesinio informavimo centras, 2005 m. modernizuota skaitykla, pradeda veikti interneto centras. Švietimo ir mokslo ministro 2006 m. balandžio 28 d. įsakymu Nr.790 Gruzdžių Augustino Griciaus vidurinė mokykla akredituota, o 2006 m. birželio 29 d. Šiaulių rajono savivaldybės taryba sprendimu T-176 mokyklą pervadino į Šiaulių rajono Gruzdžių gimnaziją. 2019 m. gimnazijos pastatas renovuotas. 2021 m. prijungta Šakynos pagrindinė mokykla.

Direktoriai
-----------

* Juozas Vasiliauskas

Žymūs mokiniai
--------------

* Bronislovas Jankauskas, kompozitorius, pedagogas;
* Liudas Lizaveras, agrarinių mokslų daktaras;
* Rolandas Medžiūnas, pedagogas, teisininkas, politikas;
* Gintautas Navickas, pedagogas.

Nuorodos
--------

* Svetainė
Koordinatės: 56°06′01″š. pl. 23°15′17″r. ilg.﻿ / ﻿56.1002°š. pl. 23.2547°r. ilg.﻿ / 56.1002; 23.2547

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*

|  Gruzdžių Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Šiaulių |
| **Savivaldybė** | Šiaulių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Gruzdžiai |
| **Adresas** | M. Katiliškio g. 1 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1901 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Gruzdžių Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Gruzdžių miestelio centrinėje aikštėje. Architektūros paminklas.

Istorija
--------

Kristupas Gruzdys 1636 m. pastatė evangelikų reformatų bažnyčią. Ji 1653 m. atiteko katalikams. Apie 1670 m. pastatyta katalikų bažnyčia. Jai 1672 m. dovanoti 2 valakai žemės. Kunigaikštis Radvila ant Gruzdžių piliakalnio (dabar kapinės) 1759 m. pastatė naują medinę bažnyčią. Jai 1806 m. priklausė Šiupylių kaimas. Nuo XIX a. pradžios veikė parapinė mokykla (joje 1820 m. buvo mokoma ir lietuviškai). Į Gruzdžius 1842 m. perkeltas parapijos centras. Bažnyčia 1849 m. perstatyta. Per 1891 m. rugsėjo 8 d. miestelio gaisrą sudegė.

Architektas Ustinas Golinevičius 1892 m. suprojektavo mūrinę bažnyčią. Iki 1896 m. valdžia įvairiais pretekstais jos statyti neleido. 1896–1904 m. architektas Karl Eduard Strandmann parengė naują mūrinės dvibokštės bažnyčios projektą. Bažnyčią statė meistrai iš Latvijos. Klebono Liongino Rakščio, vikaro Juozapo Skorupsko ir parapijiečių aukomis bažnyčia pastatyta (prižiūrėjo archit. Nikolaj Andrejev). Joje pamaldos pradėtos laikyti 1901 m. Bažnyčią 1920 m. konsekravo vyskupas Pranciškus Karevičius. Klebonas Juozas Čepėnas 1987 m. išdažė bažnyčios vidų.

Architektūra
------------

Bažnyčia neogotikinė, kryžminio plano, dvibokštė, su apside. Vidus 3 navų, skliautuotas. Šventoriaus tvora mūrinė, su nišomis. Prie tvoros įrengtos Kryžiaus kelio stočių koplytėlės. Šventoriuje stovi mūrinė koplyčia.

Galerija
--------

* Šoninis fasadasŠoninis fasadas
* Gruzdžių bažnyčios apsidėGruzdžių bažnyčios apsidė
* Bažnyčios navaBažnyčios nava
* KlebonijaKlebonija
* KoplyčiaKoplyčia
* Profilis iš kairėsProfilis iš kairės
* Bažnyčios ir vartų perspektyvaBažnyčios ir vartų perspektyva
* Šv. KazimierasŠv. Kazimieras
* Šv. RokasŠv. Rokas
* Smailės kryžiusSmailės kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Bažnyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gruzdžių Švč. Trejybės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Gruzdžių Švč. Trejybės parapija (dekanato inf.)
* Gruzdžių Švč. Trejybės bažnyčia (*panoramas.lt*)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Salvinia** |
| --- |
| *Salvinia molesta* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Papartūnai  *( Pteridophyta)* |
| Klasė: | Papartainiai  *( Pteridopsida)* |
| Eilė: | *Marsileales*  *( Marsileales)* |
| Šeima: | Plūstiniai  *( Salviniaceae)* |
| Gentis: | Plūstis  *( Salvinia)* |

 |

**Plūstis** (*Salvinia*) – monotipinės plūstinių (*Salviniaceae*) šeimos, papartainių (*Pteridopsida*) klasės sporinių induočių augalų gentis. Paplitusi daugiausia Azijos, Afrikos, Amerikos tropinėse srityse nors auga ir vidutinėse platumose, subtropikuose.

Plūstis yra hidrofilinis augalas, plūduriuojantis stovinčių vandens telkinių paviršiuje. Turi šakotus stiebus, bet neturi šaknų. Ant vandenyje esančių lapų susidaro sporos.

Plūstis auga labai gretai, todėl dažnai užželia svarbius vandens telkinius taip trukdydama laivybą, prastindama vandens kokybę. Nekontroliuojamos invazinės plūsties rūšys gali ežerą greitai paversti visiška pelkyne.

Rūšys
-----

* Ausytoji plūstis (*Salvinia auriculata*)
* Plūduriuojančioji plūstis (*Salvinia natans*)
* ir kt.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Plūstis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Arthrobotrys* genties grybo micelis, kuriame matyti lipnus tinklelis, kuriuo gaudomi nematodai. Tarp numeruotų padalų brūkšnelių yra 122 μm.
**Plėšrieji grybai** (angl. *Carnivorous fungi* ) – grybai, kurie dalį ar didelę dalį maisto medžiagų gauna iš pagautų ir virškinamų mikroskopinių gyvūnėlių.[1] Dabar aprašyta apie 200 rūšių tokių grybų, kurie priklauso grupėms *Ascomycota*, *Mucoromycotina* ir *Basidiomycota*. Tai paprastai dirvožemio grybeliai. Daugelis jų spąstais gaudo ar apsvaigina nematodus (nematofaginiai grybai), o dalis minta amebomis ar kolembolomis.

Nematofaginiai grybai naudoja du nematodų gaudymo būdus:

* santraukiąsias kilpas (aktyvūs spąstai)
* lipnieji dariniai (pasyvieji spąstai).

Ribosominės DNR sekvenavimas parodė, kad šie du spąstų tipai aptinkami skirtingose grybelių linijose[2], tad spąstų nematodams atsiradimas yra konvergencinės evoliucijos pavyzdys.

Grybeliai, augantys ant gyvų gyvūnų odos epidermio, plaukų, nagų, žvynų ar plunksnų yra ne plėšrūs, o parazitai ar komensalai. Tuo tarpu vabzdžių patogeninius grybus, kurie pradžioje parazituoja vabzdžiuose, po to juos užmuša, o tada jau ardo žuvusio vabzdžio kūną, kartais irgi vadina plėšriais. Remiamasi tuo, kad jie veikia kaip plėšrūnai – užmuša auką, o po to ja maitinasi. Vieni tokių grybų auga daugiausia vabzdžio lavone (pvz. *Ophiocordyceps unilateralis*), kiti – jo kūno paviršiuje (pvz. *Laboulbeniales*).

Nuorodos
--------

1. ↑  Pramer, D. 1964. Nematode-trapping fungi. *Science* **144**: 382–388.
2. ↑  Ahrén, D. M.U. Bjõrn & A. Tunlind 1998. Phylogeny of nematode-trapping fungi based on 18S rDNA sequences. *FEMS Microbiology Letters* **158**: 179–184.
Plūduras
**Plūduras** (dažnai – **Bujus**, angl. *Buoy*) − plūduriuojantis navigacijos arba signalinis ženklas su inkaru; arba plūduriuojantis įrenginys su hidroakustine, radiolokacine ir kitokia aparatūra povandeniniams laivams ieškoti, jūroms ir vandenynams tirti.

Įvairių formų ir spalvų plūdurais žymima plaukimo vagos (farvaterio) ribos, seklumos, kitokios kliūtys, pvz. žvejybos įrankių, nuskendusių laivų vietos.

Plūdurai skirstomi į bujas, bakenus ir gaires:

* **buja** − didelė metalinė plūdė, dažniausiai su antstatu, kuriame būna įtaisas siųsti, priimti ar atspindėti šviesos, garso, ultragarso, radijo, radiolokaciniams, hidrolokaciniams signalams,
* **bakenas** − medinis plaustas su medine piramide,
* **gairė** − medinė arba metalinė tam tikru būdu nudažyta kartis.

Lietuvoje
---------

2009 m. Klaipėdos uosto akvatorijoje baigti naujo okeanografinių matavimų ir stebėjimų plūduro instaliavimo darbai. Šio plūduro paskirtis − teikti operatyvinę informaciją aplinkosaugos ir mokslo institucijoms, uosto tarnyboms, visuomenei ir žiniasklaidai. Okeanografinių matavimų ir stebėjimų plūduras matuoja oro temperatūrą, oro slėgį, santykinį oro drėgnumą, vėjo kryptį ir greitį, vandens temperatūrą, druskingumą ir drumstumą, chlorofilo *α* koncentraciją. Jo povandeninė dalis teikia informaciją apie vandens srovių kryptis ir greičius, bangų parametrus. Duomenys perduodami į duomenų kaupiklį, o šis juos peradresuoja į Jūrinių tyrimų centro tinklalapį. Šiais duomenimis gali naudotis aplinkos apsaugos specialistai, mokslininkai, ekstremalių situacijų valdymo, eismo ir uosto tarnybos.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Plūduras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Plūdurų išdėstymas pasaulio žemėlapyje (anglų k.)
* Plūduras − vertingas informacijos šaltinis (lietuvių k.)
**Justinas Bautrėnas** (1925 m. sausio 15 d. Kušliškiuose, Kalvarijos valsčiuje – 2010 m. balandžio 14 d. Vilniuje) – Lietuvos teatro aktorius, teatro ir radijo režisierius, muziejininkas.

Biografija
----------

1945 m. baigė Marijampolės mokytojų seminariją vaidino Marijampolės dramos teatre. 1947–1951 m. mokėsi Vilniaus dramos teatro vaidybos studijoje, 1951–1957 m. šiame teatre vaidino. 1957–1988 m. Lietuvos Radijo ir televizijos režisierius. 1997 m. jo iniciatyva įkurtas Lietuvos Radijo ir televizijos muziejus, iki 2003 m. jam vadovavo. Vienas pagrindinių 1991 m. bado akcijos prie LRT organizatorių ir globėjų. 2003 m. įkūrė Geležinio Vilko paminklo paramos fondą.

Įvertinimas
-----------

* 2002 m. Sausio 13-osios atminimo medalis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Justinas Bautrėnas. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2004-02-02. Nuoroda tikrinta 2023-02-28.
2. ↑  *Justinas Bautrėnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 777 psl.
3. ↑  XXI amžius, Nr. 26 (1130) Įkurtas Geležinio Vilko paminklo paramos fondas

Nuorodos
--------

* LRT muziejus Archyvuota kopija 2007-09-05 iš Wayback Machine projekto.
**Justinas Kontrimas** (1916 m. gruodžio 5 d. Pjaulės, Rietavo valsčius – 1991 m. birželio 12 d. Kaunas) – Lietuvos agronomas biochemikas, žemės ūkio mokslų kandidatas.

Biografija
----------

1946 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. 1954 m. žemės ūkio mokslų kandidatas.

1946–1958 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos dėstytojas. 1960–1991 m. dirbo Sodininkystės ir daržininkystės institute, 1960–1969 m. direktoriaus pavaduotojas.

Tyrė sodo augalų veislių biochemines, biofizines savybes. Paskelbė apie 380 mokslinių straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Neorganinė chemija, vadovėlis, su N. Smorigaite, 1961 m. 2 leid. 1965 m.
* Vaisių ir daržovių laikymas, su M. Baranauskiene, 1963 m. su kitais, 1976 m.
* Vaisių ir uogų perdirbimas, 1968 m.
* Naujesnieji vitaminingi vaisiniai augalai, su A. Urbonu, 1969 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stasys Švirinas. *Justinas Kontrimas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 546 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Lee Harvey Oswald
**Lee Harvey Oswald** (*Ly Harvis Osvaldas*, 1939 m. spalio 18 d. – 1963 m. lapkričio 24 d.) – remiantis trijų JAV vyriausybės sudarytų specialiųjų komisijų išvadomis, buvo JAV prezidento Džono Kenedžio žudikas.

Žmogžudystė įvyko 1963 metų lapkričio 22 dieną Dalase, Teksaso vasltijoje. Ly Harvis Osvaldas buvo JAV karinio jūrų laivyno pėstininkas, dezertyravęs į Sovietų Sąjungą, bet vėliau sugrižęs atgal. 24-erių metų amžiaus Osvaldas buvo suimtas ir apkaltintas Dalaso policijos pareigūno nužudymu. Kiek vėliau jis buvo susietas ir su Džono Kenedžio nužudymu. Osvaldas nepripažino kaltės dėl nei vieno jam inkriminuojamo nusikaltimo. Praėjus dviem dienoms po suėmimo Džekas Rubis nušovė Osvaldą tiesioginiame televizijos eteryje. 1964 metais Voreno komisija padarė išvadą, kad Ly Harvis Osvaldas yra vienintelis prezidento Džono Kenedžio žudikas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tomas Kajokas** |
| --- |
| Gimė | 1962 m. lapkričio 14 d. (60 metų)Šalčininkuose |
|  |
| Veikla | gydytojas toksikologas, psichoanalitikas, politikas |
| Partija | 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Išsilavinimas | medicinos mokslų daktaras |
| Alma mater | 1986 m. Vilniaus universitetas |

**Tomas Kajokas** (g. 1962 m. lapkričio 14 d. Šalčininkuose) – gydytojas toksikologas, psichoanalitikas, politikas.

Biografija
----------

1980 m. aukso medaliu baigė Ignalinos vidurinę mokyklą, 1986 m. su pagyrimu Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. 1997–2000 m. mokėsi psichoanalitinės psichoterapijos, 2001–2007 m. studijavo klasikinę psichoanalizę TPA Rytų Europos psichoanalizės institute. 2000 m. medicinos mokslų daktaras (Vilniaus universitetas).

1986 m. greitosios pagalbos gydytojas, Vilniaus universiteto vyr. laborantas, 1987–2002 m. Ūmių apsinuodijimų centro gydytojas toksikologas. Nuo 1992 m. dirba ir privačioje medicinos praktikoje, nuo 2003 UAB „Vilniaus toksikologijos klinika" gydytojas. Nuo 2007 m. Tarptautinės psichoanalizės asociacijos (IPA) psichoanalitikas. Dėstė Vilniaus universitete ir Kauno medicinos universitete. Medicinos straipsnių ir vadovėlių bendraautoris.

Politinė veikla
---------------

1978–1980 m. mokyklos komjaunimo organizacijos sekretorius. 1986 m. klubo „Talka" narys, 1987 m. klubo pirmininkas, rūpinosi Vilniaus senamiesčio išsaugojimu. 1989 m. Lietuvos socialdemokratų partijos veiklos atkūrimo iniciatyvinės grupės narys, programos komisijos narys, 1989–1990 m. revizijos komisijos pirmininkas, 1991–1993 m. LSDP prezidiumo narys, 1991–1995 m. spalio mėn. LSDP tarybos narys. Daugelio diskusinių ir politinių straipsnių autorius.