recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Elnias** yra vienas dažnesnių simbolių Europos heraldikoje. Elnias skiriasi nuo briedžio, kuris irgi aptinkamas Rusijos, Švedijos, Suomijos, Danijos ir Lietuvos heraldikoje.

Elnias laikomas kario, vyriško taurumo simboliu, todėl dažnai aptinkamas karingų tautų riterių herbuose. Buvo labai populiarus Vokietijos ir Anglijos herbuose. Germanų tautose buvo paplitusi legenda, kad elnio kvapas nuvaro gyvates. Todėl elnio simbolis reiškė ir kovą su blogiu. Elnias yra simbolis tauraus kario, kuris stiprus ne tik fiziškai, bet ir įsitikinimais, dvasios stiprybe, savo morale.

Elnias dažniausiai vaizduojamas profiliu, iš šono. Jis gali būti bėgantis, šuoliuojantis, einantis, stovintis, žiūrintis, kartais – gulintis (pvz. gulintis rudas elnias Vojvodinos autonominės srities (Serbija) herbe elnias.

Kartais herbuose vaizduojama tik elnio galva ar tik jo ragai.

Heraldiniai elniai būna įvairių spalvų. Pvz. Rostovo herbe elnias sidabrinis, Nižnij Novgorodo – raudonas, Cervello miesto (Katalonija) – žydras elnias.

D. Britanijos heraldikoje labai retai pasitaiko *sea - stag* 'jūros elnias' – chimera, sudaryta iš elnio su ragais priekinės kūno dalies, pereinančios į žuvies uodegą. Ši būtybė dažna Vokietijos heraldikoje ir yra Zarasų herbo dalis.

* Raudonai baltas elnias kaip Mauricijaus herbo skydininkasRaudonai baltas elnias kaip Mauricijaus herbo skydininkas
* Žingsniuojantis rudas (stag trippant proper) elnias Rambouillet miesto (Prancūzija) herbeŽingsniuojantis rudas (*stag trippant proper*) elnias *Rambouillet* miesto (Prancūzija) herbe
* Šuoliuojantis sidabrinis elnias (stag salient argent) Južnouralsko (Rusija) herbeŠuoliuojantis sidabrinis elnias (*stag salient argent*) Južnouralsko (Rusija) herbe
* Elnias (stag statant) Samaros miesto (Rusija) herbeElnias (*stag statant*) Samaros miesto (Rusija) herbe
* Sidabrinis elnias (stag statant argent) Rostovo miesto (Rusija) herbeSidabrinis elnias (*stag statant argent*) Rostovo miesto (Rusija) herbe
* Auksinis elnias Belaja Kalitva miesto (Rusija) herbeAuksinis elnias Belaja Kalitva miesto (Rusija) herbe
* Auksinis elnias (stag salient or) Magadano miesto (Rusija) herbeAuksinis elnias (*stag salient or*) Magadano miesto (Rusija) herbe
* Raudonas žingsniuojantis elnias Nižnij Novgorodo srities (Rusija) herbeRaudonas žingsniuojantis elnias Nižnij Novgorodo srities (Rusija) herbe
* Sidabrinis elnias (stag rampant argent) Voso (Voss) savivaldybės (Norvegija) herbeSidabrinis elnias (*stag rampant argent*) Voso (*Voss*) savivaldybės (Norvegija) herbe
* Sidabrinio elnio galva Saldutiškio herbeSidabrinio elnio galva Saldutiškio herbe
* Elnio ragai Kazlų Rūdos herbeElnio ragai Kazlų Rūdos herbe
* „Elniažuvė" Zarasų herbe „Elniažuvė" Zarasų herbe
**KAB-500L** (rus. *КАБ-500Л*) – tarybinė aviacinė lazerinio valdymo aviacinė bomba, skirta naikinti įvairiems antžeminiams ir antvandeniniams stacionariems taikiniams. Dabar naudojama Rusijos ir kitų NVS šalių karinėse oro pajėgose.

Pavadinimas *КАБ-500Л* yra pavadinimo *корректируемая авиационная бомба, 500 килограм, лазерная* 'koreguojamoji aviacinė bomba, 500 kg, lazerinė' santrumpa. Bomba nusitaiko pagal taikinį nurodančio lazerinio spindulio atspindį.

KAB-500L yra analogiška JAV *Paveway* serijos aviabomboms. Tai standartinė 500 kg bomba (gali būti kasetinė), papildyta pusiau aktyviu lazeriniu taikikliu ir valdomais stabilizatoriais. Taip paprasta aviacinė bomba padaryta valdoma bevarikle bomba.

Sukūrimas
---------

Koreguojamoji kasetinė aviacinė bomba KAB-500L su lazerinio taikymo sistema pradėta kurti 1972 m. Taikomosios hidromechanikos mokslinio tyrimo institute (*НИИ прикладной гидромеханики*), kuris vėliau tapo *valstybine moksline gamybos įmone „Region"* (*ГНПП Регион*). darbams vadovavo N. Privalovas. Bomba buvo numatytas naikintuvui bombonešiui MiG-27K.

Bomba turėjo antriniais kumuliaciniais šaudmenimis naikinti vietovėje pasklidusias šarvuotąsias kovos mašinas.

1975 m. KAB-500L priimta į fronto aviacijos ginkluotę.
  
Lėktuvai gali numesti KAB-500L iš toli, neįskrisdami į PLG zoną.

Sandara
-------

KAB-500L sudaro:

* korpusas
* lazerinė nusitaikymo galvutė
* elektrinis sprogdiklio užtaisymo mechanizmas
* valdymo sistemos blokas
* kovinė dalis (užtaisas)
* turbogeneratorinis elektros srovės šaltinis
* sprogdiklis
* vairo pavara
* vairo automatikos blokas.

Bomba pakabinama ant sijinio bombų laikiklio BDZ-U (*БД3-У*).

Lėktuvai nešėjai įvairūs, pvz. MiG-23, MiG-29K, MiG-29M, MiG-29M2, MiG-29SMT, Su-24, Su-30MK, Su-30MKI, Su-34, Su-35, Su-35UB, Su-39

Charakteristikos
----------------

* Bombos masė – 534 kg
* Kovinės dalies masė – 360 kg (gali būti fugasinė ar kasetinė)
* Ilgis – 305 cm
* Skersmuo – 40 cm
* Stabilizatorių plotis – 75 cm
* Didžiausias numetimo nuotolis – 9 km
* Numetimo aukštis – 500-5000 m
* Skrydžio greitis numetant – 550–1100 km/h
* Pusinis skritulinis nuokrypis – 7-10 m.

Naudotojai
----------

* Rusijos vėliava Rusija
* Baltarusijos vėliava Baltarusija
* Indijos vėliava Indija Indijos KOP šių bombų nešėjai yra Su-30MKI.

Bombos buvo naudotos:

* Afganistano kare
* Rusijos-Čečėnijos kare.
* Pietų Osetijos kare (2008 m.)

Nuorodos
--------

1. ↑  Модернизация по-белорусски Archyvuota kopija 2008-11-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  В Чечне летчикам не дали развернуться Archyvuota kopija 2009-02-04 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Россия подтвердила использование высокоточного оружия в Южной Осетии

* КАБ-500Л
* КАБ-500Л (yra nuotrauka)
* Корректируемые авиационные бомбы
* СОВРЕМЕННЫЕ ОТЕЧЕСТВЕННЫЕ УПРАВЛЯЕМЫЕ БОМБЫ
* КОРРЕКТИРУЕМЫЕ АВИАБОМБЫ РОССИИ[neveikianti nuoroda]

Iliustracijos

* KAB-500L ant žemės. Priekyje – lazerinė nusitaikymo galvutė
* KAB-500L Laser-Guided Bomb
**K2-24 b** arba **EPIC 203771098 b** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę K2-24, esančią Skorpiono žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 590,3 šviesmečio (181 parseką).

K2-24 b yra Neptūno tipo dujinė milžinė; jos masė siekia 19 Žemės masių, o spindulys – apytikriai 0,482 Jupiterio spindulio. K2-24 b masė nustatyta radialinių greičių metodu, o spindulys – tranzitų metodu. Planetos tankis siekia 0,7103 g/cm³ ir yra artimas Saturno tankiui. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per ~20,89 paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,154 (± 0,002) av, o ekscentricitetas – 0,06. K2-24 b temperatūra – 709 K.

Planeta atrasta tranzitų metodu, apie jos atradimą pranešta 2015 m. Be K2-24 b, šioje sistemoje dar aptikta K2-24 c egzoplaneta.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  „Planet K2-24 b". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-10-09.
2. 1 2 3  „K2-24 b". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-10-09.
3. 1 2  „K2-24 b". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-10-09.
4. 1 2  Petigura, Erik A.; et al. (2015-11-14). „Two Transiting Low Density Sub-Saturns from K2". *The Astrophysical Journal* **818**: 36. Bibcode:2016ApJ...818...36P. arXiv:1511.04497. doi:10.3847/0004-637X/818/1/36.
5. ↑  „EPIC 203771098 b". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-10-09.
| **Pluteus cervinus** |
| --- |
| Elninė skydabudė (*Pluteus cervinus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Skydabudiniai  *( Pluteaceae)* |
| Gentis: | Skydabudė  *( Pluteus)* |
| Rūšis: | Elninė skydabudė  *( Pluteus cervinus)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Elninė skydabudė** (*Pluteus cervinus*) – skydabudžių (*Pluteus*) genties grybų rūšis.

Vaisiakūniai vidutinio didumo, kartais dideli. Kepurėlė 5-10 (15) cm skersmens, jauna kūgiška, senesnė paplokščia, su smailiu gūbreliu, kartais suskeldėjusi, plaušuota, drėgnu oru gleivėta, pilkai ruda, gelsvai ruda. Lakšteliai iš pradžių balti, senesnių rožiniai, rausvai rudi, platūs, pakraščiai lygiaspalviai, laisvi. Kotas 6-12 cm ilgio, 0,6-2 cm storio, balsvas, pilkas, vėliau rusvas, juosvai plaušuotas, į pagrindą storėjantis. Trama balta, minkšta, aštraus kvapo, nekarti, bet nemalonaus skonio.

Auga birželio-spalio mėnesiais ant kelmų, išvartų, stuobrių, šakų. IV kategorijos, neskanus. Juos mėgsta stirnos, briedžiai, lesa strazdai, kėkštai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vincentas Urbonas. *Grybai*. Vilnius: Mokslas, 1986. p. 140.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Elninė skydabudė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Marquês de Sapucaí sambodromas** (port. *Sambódromo*) arba **Sambadromas** – specialiai Rio de Žaneiro karnavalui suprojektuota ir pastatyta arena Rio de Žaneiro centre Brazilijoje, kur sambos mokyklos žygiuoja ir varžosi parade kiekvienais metais.

Arena
-----

Sambadromas buvo suprojektuotas Oscar Niemeyer ir pastatytas 1984 m. Jį sudaro 700 metrų paradiniu grindiniu išklota Marquês de Sapucaí gatvė su vietomis žiūrovams iš abiejų gatvės pusių (talpina 90 000 žmonių) ir aikštė gatvės gale (*Praça da Apoteose*), kur renkasi karnavalo dalyviai, pabaigę savo eiseną.

Gruodį prasideda techninės repeticijos.

Ne karnavalo metu *Praça da Apoteose* kartais naudojama tarptautinio masto koncertams.

Panoraminė nuotrauka (nufotografuota iš viršutinio sektoriaus 9 per *Grupo de Acesso A* eiseną)

Patobulinimai 2016 m. vasaros olimpinėms ir parolimpinėms žaidynėms
-------------------------------------------------------------------

Arenoje vyks 2016 m. olimpinių žaidynių šaudymo iš lanko ir lengvosios atletikos maratono rungtys, o 2016 m. parolimpinių žaidynių šaudymo iš lanko rungtys.

Besiruošiant olimpiadai, šalia esantis senas Brahma fabrikas buvo nugriautas ir pastatytos papildomos vietos žiūrovams. Tai padidino arenos talpą 18 000 vietų. Sambadromas po atnaujinimų atsidarė 2012 m. vasario 7 d. Atidarymo ceremonijoje dalyvavo miesto meras Eduardo Paes bei architektas Oscar Niemeyer.
**Australijos lietuvių studentų sąjunga** – Australijos lietuvių jaunimo organizacija, veikusi nuo 1952 m. Australijoje, Sidnėjuje.

Istorija
--------

1951 m. Australijos aukštosiose mokyklose pradėjo studijas pirmieji lietuvių studentai. 1951 m. sudaryta Australijos lietuvių studentų sąjungos organizacinė valdyba (Vytautas Doniela ir J. Miknius). Australijos lietuvių studentų sąjunga įkurta 1952 m. Sidnėjuje. Sąjunga turėjo skyrius Sidnėjuje, Melburne, Adelaidėje, Kanberoje.

Valdybai paeiliui vadovavo skyriai. Nuo 1956 m. kasmet buvo šaukiami Australijos lietuvių studentų sąjungos suvažiavimai. Nuo 1958 m. kelerius metus savaitraštyje „Mūsų pastogė" Sąjunga turėjo puslapį „Studentų žodis". Australijos lietuvių studentų sąjungos skyriai rengdavo semestro pradžios, vad. „Initium semestri", šventes, iškylas, viešas paskaitas, dalyvavo Australijos lietuvių bendruomenės veikloje, Pasaulio lietuvių jaunimo kongresuose, palaikė ryšius su JAV lietuvių studentais, Akademiniu skautų sąjūdžiu, Sidnėjaus filisterių būreliu, „Šviesa", ateitininkais, korporacija „Romuva". Sumažėjus Australijoje bestudijuojančio jaunimo Australijos lietuvių studentų sąjungos veikla ilgainiui išblėso.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Doniela. *Australijos lietuvių studentų sąjunga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 274 psl.
| Elmė |
| --- |
|  Elmės vaga už Elmininkų tvenkinio |
| **Ilgis** | 17,4 km |
| **Baseino plotas** | 45,1 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,17 m³/s |
| **Ištakos** | Elmis |
| **Žiotys** | Šventoji |
| **Šalys** | Lietuva |

**Elmė** – upokšnis Lietuvoje, Anykščių rajone; Šventosios kairysis intakas. Prasideda tuoj į šiaurę nuo Rubikių, mažame Elmio ežerėlyje. Teka daugiausia į šiaurės vakarus. Žemupyje pasuka į pietvakarius, teka Vosgėlų mišku, įeina į Anykščių regioninį parką. Įteka į Šventąją ties Šeimyniškėliais, 89,7 km nuo jos žiočių.

Intakas – Kiaulupis (kairysis). Vidurupyje patvenkta, sudarytas Elmininkų tvenkinys. Netoli upės žiočių stūkso Šeimyniškėlių piliakalnis. Gyvenvietės prie Elmės: Grubai, Vajėšiai, Peliuškos, Kiaušai, Elmininkai, Jokūbiškėlis, Tamošiūnai, Gojus, Paelmis, Šeimyniškėliai.

Auga saugomas Elmės šešiakamienis ąžuolas.

Upėvardis kildinamas iš žodžių *elmėti, almėti* („pamažu sunktis, varvėti, pūliuoti, sroventi").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
**Gamtosauginių mokyklų programa** – viena iš Aplinkosauginio švietimo fondo programų. Tai aplinkosauginio švietimo, aplinkosauginio valdymo ir sertifikavimo programa, skirta visų tipų mokykloms. Mokyklos už pasiekimus aplinkosaugos srityje apdovanojamos *Žaliąja vėliava*. 2005 – 2006 mokslo metais šioje programoje dalyvavo maždaug 15000 mokyklų, iš kurių apie 5000 mokyklų buvo apdovanota Žaliąja vėliava. Gamtosauginių mokyklų programa vykdoma 37 pasaulio valstybėse.

Programos tikslai
-----------------

Šia programa siekiama sudominti ir suvienyti jaunus žmones gamtosauginei veiklai. Jos tikslas – ugdyti moksleivių sąmoningumą aplinkosaugos srityje, atkreipti jaunosios kartos dėmesį į neigiamas ekonominės plėtros pasekmes; derinant klasės, mokyklos ir bendruomenės veiksmus, sukurti aplinkosauginio valdymo sistemą, gerinančią mokyklos ir jos aplinkos padėtį. Ši programa skatina mokinius imtis pagrindinio vaidmens, įgyvendinant praktinius programos reikalavimus. Tokiu būdu Gamtosauginių mokyklų programa į aplinkosauginę veiklą įtraukia ne tik moksleivius, mokytojus, aptarnaujantį mokyklos personalą, bet ir šeimas bei vietinę bendruomenę.

Programos uždaviniai
--------------------

Programos esmę sudaro 7 elementai, kuriuos turi įgyvendinti kiekviena mokykla, siekianti Žaliosios vėliavos apdovanojimo. Tie elementai, dar vadinami septyniais žingsneliais, yra tokie: įkurti mokyklos gamtosauginį komitetą; atlikti aplinkosauginį auditą mokykloje, parengti ir įgyvendinti veiksmų planą; atlikti veiklos įvertinimą, integruoti gamtosaugą į mokymosi procesą; įtraukti visą mokyklos bendruomenę; sukurti gamtosauginį kodeksą.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje Gamtosauginių mokyklų programa pradėta įgyvendinti 2004 metais. Tuomet programoje dalyvavo 12 mokyklų, 10 iš jų buvo apdovanotos Žaliąja vėliava. 2006 metais Lietuvoje Žaliąja vėliava buvo apdovanotos 34 mokyklos. 2006 – 2007 mokslo metais šioje programoje dalyvavo virš 60 Lietuvos mokyklų.

„Gamtosauginių mokyklų programą" Lietuvoje koordinuoja oficialus tarptautinio Aplinkosauginio švietimo fondo atstovas – visuomeninė organizacija „Lietuvos žaliųjų judėjimas". Programos įgyvendinimą Lietuvoje prižiūri Nacionalinė Gamtosauginių mokyklų programos taryba, kuri sprendžia, ar mokykla nusipelnė gauti Žaliąją vėliavą, taip pat renka įvairių konkursų laimėtojus.

Nuorodos
--------

* 
*
**K2-24 c** arba **EPIC 203771098 c** – egzoplaneta, skriejanti apie geltonąją nykštukę K2-24, esančią Skorpiono žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 590,3 šviesmečio (181 parseką).

K2-24 c yra Neptūno tipo dujinė milžinė; jos masė siekia 15,4 Žemės masės, o spindulys – apytikriai 0,669 Jupiterio spindulio. K2-24 c masė nustatyta radialinių greičių metodu, o spindulys – tranzitų metodu. Planetos tankis mažesnis nei Saturno. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per ~42,36 paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,247 (± 0,004) av, o ekscentricitetas – < 0,07. K2-24 c temperatūra – 560 K.

Planeta atrasta tranzitų metodu, apie jos atradimą pranešta 2015 m. Be K2-24 c, šioje sistemoje dar aptikta K2-24 b egzoplaneta.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  „Planet K2-24 c". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-10-08.
2. 1 2 3  „K2-24 c". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-10-08.
3. 1 2  „K2-24 c". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-10-08.
4. 1 2  Petigura, Erik A.; et al. (2015-11-14). „Two Transiting Low Density Sub-Saturns from K2". *The Astrophysical Journal* **818**: 36. Bibcode:2016ApJ...818...36P. arXiv:1511.04497. doi:10.3847/0004-637X/818/1/36.
5. ↑  „K2-24 c". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-10-08.
Australijos klimatinis žemėlapis
**Australijos klimatas** skirtingose šalies dalyse labai skiriasi, tačiau didžiajai Australijos daliai būdingos dykumos ir pusdykumės – 40 % teritorijos dengia smėlio kopos. Prie žemyno dykumėjimo galėjo prisidėti ir pirmieji žemyno gyventojai atvykę čia prieš 50 000 metų. Reguliarus augmenijos deginimas galėjo neleisti musonams pasiekti vidinių žemyno sričių.

Retkarčiais dalyje šalies kyla smėlio audros, pasitaiko tornadų. Aukščiausia temperatūra gali pasiekti 50 °C, žemiausia – nukristi žemiau nulio.

Australija dalinama į keletą klimato juostų. Šiaurinė Australijos dalis yra tropinio klimato juostoje su vidutine metine temperatūra siekiančia 26 °C. Dalis šios teritorijos dengiama tropikų drėgnųjų miškų, dalis yra pievos, dalis – dykuma. Australijos tropikus veikia pietryčių sausas pasatas ir drėgnas šiaurės vakarų musonas, dėl to sausasis ir drėgnasis sezonai yra gana reguliarūs.

Pietrytinė Australijos dalis priklauso vidutinio klimato juostai. Čia yra ir vidutiniškai derlingi dirvožemiai.

Likusi dalis yra sauso subtropinio klimato juostoje, kur vidutinė temperatūra yra 14–20 °C. Žemyno viduryje klimatas ryškiai kontinentinis.

Krituliai
---------

Kritulių kiekis labai skiriasi skirtingose žemyno dalyse ir priklausomai nuo metų laiko. Dažnos sausros greičiausiai sukeliamos El Niño. Vidutinis visos Australijos kritulių kiekis – 650 mm. Daugiausia kritulių iškrenta rytinėje dalyje – 1000 mm, kai kur iki 3500 mm per metus. Čia pakrančių kalnai sulaiko nuo vandenyno pasatų nešamus vandens garus; orui kylant per kalnus jis atvėsta ir iškrenta krituliai. Vakarinės dalies pakrantes veikia šaltoji vandenyno srovė. Nuo vėsesnio vandens oras patenka į įkaitintą sausumą ir jame esanti drėgmė neiškrenta. Tropinėje dalyje lyja žiemą arba rudenį, vasara visada sausa. Žemyno centrinėje dalyje nuolat sausa, per metus iškrenta ne daugiau 250 mm kritulių.

Švelnų, pakankamai drėgną ir šiltą klimatą turi tik Tasmanija. Žiemą iškrenta sniego, kuris ištisus metus išsilaiko Australijos Alpių viršūnėse.

Nuorodos
--------

1. ↑  Miller G, Mangan J, Pollard D, Thompson S, Felzer B, et al. (2005) Sensitivity of the Australian Monsoon to insolation and vegetation: Implications for human impact on continental moisture balance. Geology: Vol. 33, No. 1 pp. 65–68
**Australijos lietuvių fizinio auklėjimo sąjunga**, ALFAS – Australijos lietuvių visuomeninė sporto organizacija, veikianti nuo 1953 m. Australijoje.

Istorija
--------

Australijos lietuvių fizinio auklėjimo sąjunga įkurta 1953 m. per IV Australijos lietuvių sporto šventę Džilonge L. Baltrūno iniciatyva. Lietuvių sporto klubai Australijoje ėmė kurtis 1949 m. 1950 m. Melburne surengta I Australijos lietuvių sporto šventė. 1988 m. gruodžio 26–31 d. Adelaidėje sąjunga surengė IV pasaulio lietuvių sporto šventę. Nuo 1990 m. Australijos lietuvių fizinio auklėjimo sąjunga įsitraukė ir į Lietuvos sportinį gyvenimą. Australijos lietuvių delegacija 2005 m. vykusiose VII pasaulio lietuvių sporto žaidynėse Vilniuje buvo viena didžiausių – 60 dalyvių. 2009 m. VIII pasaulio lietuvių sporto žaidynėse Australijai atstovavo 70 žmonių.

Struktūra
---------

Australijos lietuvių fizinio auklėjimo sąjunga vienija devynis Australijos lietuvių sporto klubus (2001 m.). Australijos lietuvių fizinio auklėjimo sąjungos valdyba renkama 2 metams.

Valdybos pirmininkai
--------------------

Vladas Daudaras, Leonas Baltrūnas, M. Katilius, S. Urnevičius, Jurgis Vytenis Jonavičius, A. Bladzevičius, Vincas Binkis, Petras Pilka, J. Tamošiūnas, V. Marcinkevičius, Antanas Laukaitis, R. Ragauskas, Stasys Šutas, R. Mickus, Jeronimas Belkus.

Bibliografija
-------------

* Lietuviai sportininkai Australijoje, 1980 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Antanas Laukaitis. *Australijos lietuvių fizinio auklėjimo sąjunga*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 273 psl.
**Gamtiniai ištekliai** – natūralūs žmogaus aplinkos komponentai, kuriuos jis naudoja savo poreikių patenkinimui. Jiems priskiriama vertė susijusi su medžiagos/energijos paplitimu ir jos paklausa. Pvz. šiems ištekliams priskiriama saulės energija, oras, vanduo, dirvožemis, miškai, naudingosios iškasenos (pvz. nafta, metalų rūdos, durpės), kraštovaizdis, kt.



Statybininkų kaimelis prie Jamburgo dujų telkinio Sibire (1986 m.)
Gamtiniai ištekliai gali būti atsinaujinantys ir neatsinaujinantys.

Žemės gelmėse aptinkamos iškasenos ir kiti gamtiniai ištekliai dažnai lemia šalies vietą pasaulio ekonomikoje. Kai nesirūpinama alternatyvomis bei išteklių apsauga ir racionaliu naudojimu, ištekliai gali išsekti, o tai gali būti skurdo, neramumų ir karinių konfliktų priežastis.

Pastaraisiais metais dėl gamtinio kapitalo nykimo vis daugiau kalbama apie tvarios plėtros svarbą. Pvz. nepaliesti atogrąžų miškai pasižymi nepaprastai didele bioįvairove ir jų naikinimas reiškia nesugrąžinamus pasaulio genetinio gamtinio kapitalo nuostolius.

Svarba
------

Ankstyvuoju žmonijos veiklos laikotarpiu gamtos ištekliai buvo svarbiausi. Šiais laikais jų reikšmė išlieka taip pat labai svarbi. Gausių gamtos išteklių turinčios šalys: (Japonija, Pietų Korėja) sukūrė ekonomiškai stiprias valstybės. Visgi kai kurios atsiliekančios šalys, kuriose gausu gamtos gėrybių, skendi skolose. Gamtos ištekliai kartu su žmonių sukurtais ištekliais daro įtaka dabartiniam pasaulio ūkiui ir jo geografijai.

Skirstymas
----------

Gamtos ištekliai gali būti grupuojami pagal įvairius požymius, tačiau labiausiai paplitusi yra gamtinė klasifikacija. Pagal ją gamtos ištekliai skirstomi į mineralinius, žemės, sausumos, vandenų, Pasaulio vandenynų, biologinius, klimato.

Gamtiniai ištekliai Lietuvoje
-----------------------------

Pagrindiniai gamtiniai ištekliai – smėlis, molis, žvyras, taip pat yra apie 1,6 milijonų m³ naftos, pietrytiniuose rajonuose – geležies rūda ir granitas.

| Gamtinių išteklių prekių produkcija Lietuvoje (tonos, 2008 m.) |
| --- |
| Cementas | 1075581 |
| Molis ir statybiniai skalūnai | 624470 |
| Smulkus granitas | 810000 |
| Akmens skalda | 6896987 |
| Dolomitas | 4752 |
| Akmens miltai ir granulės | 15538 |
| Klintis | 1625089 |
| Durpės | 537000 |
| Nafta | 127658 |
| Smėlis ir žvyras | 9469411 |
| Kvarcinis smėlis | 38300 |
| Siera | 73870 |
| Sieros rūgštis | 686 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Gamtinių išteklių prekių produkcija Lietuvoje
**K2-136 b** (taip pat **K2-136 A b**, **EPIC 247589423 b**, **LP 358-348 b**) – egzoplaneta, skriejanti apie K spektrinės klasės žvaigždę K2-136 A (viena iš dvinarės žvaigždės komponenčių), esančią Tauro žvaigždyne, Hiadų spiečiuje. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 193,7 šviesmečio (59,4 parseko).

K2-136 b – Žemės tipo planeta, jos dydis artimas Žemės dydžiui. Planetos masė siekia 0,937 Žemės masės, o spindulys – apytikriai 0,99 Žemės spindulio. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per ~7,98 paros, jos orbitos ekscentricitetas – 0,1 (-0,07 +0,19). K2-136 b skrieja per arti savo žvaigždės, kad patektų į K2-136 sistemos gyvybės zoną. Temperatūra šioje planetoje siekia apie 553 K.

Apie K2-136 b atradimą pranešta 2017 m. Planeta aptikta tranzitų metodu. Be K2-136 b, K2-136 sistemoje atrastos dar dvi planetos – K2-136 c bei K2-136 d (2020 m. duomenimis).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „K2-136 b". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-09-15.
2. 1 2 3 4  „Planet K2-136 A b"[neveikianti nuoroda]. The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-09-15.
3. 1 2 3 4 5  „K2-136 b". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-09-15.
4. 1 2  „K2-136 b". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-09-15.
5. ↑  *Mann A.; et al. (2017). „Zodiacal Exoplanets in Time (ZEIT). VI. A Three-planet System in the Hyades Cluster Including an Earth-sized Planet". The Astronomical Journal **155** (1). arXiv:1709.10328. doi:10.3847/1538-3881/aa9791.*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ilex paraguariensis** |
| --- |
| Paragvajinis bugienis (Ilex paraguariensis)Paragvajinis bugienis (*Ilex paraguariensis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Eilė: | *Aquifoliales*  *( Aquifoliales)* |
| Šeima: | Bugieniniai  *( Aquifoliaceae)* |
| Gentis: | Bugienis  *( Ilex)* |
| Rūšis: | Paragvajinis bugienis  *( Ilex paraguariensis)* |

 |

**Paragvajinis bugienis** arba **matės žolė** (*Ilex paraguariensis*, isp. *Yerba mate*) – bugieninių (*Aquifoliaceae*) šeimos bugienių (*Ilex*) genties augalų rūšis.

Krūmas, augantis daugiausiai Pietų Amerikoje: Argentinoje, Paragvajuje, Urugvajuje, pietinėje Brazilijoje.

Naudojamas arbatai. Auginti pirmieji pradėjo gvaraniai, vėliau – jėzuitų misionieriai, išplatinę matę net iki Ekvadoro. Pats pavadinimas kilęs iš kečujų kalbos žodžio *mati* – „puodelis".

Matės gėrimas
-------------

Kaip ir daugumos arbatinių augalų, surinkti matės lapai išdžiovinami, sukapojami ir sutrinami. Tradiciškai arbata geriama per *bombilą* (rašoma *bombilla*, paprastai Pietų Amerikos ispanų kalbos dialektuose tariama *bombìža*) – specialų ilgą šiaudą suplotu galu (tradiciškai sidabrinį) iš nedidelio džiovinto moliūgėlio – kalabašo (kalebasos), daromo iš *Lagenaria siceraria* augalo vaisiaus.

Paragvajinio bugienio krūmas

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paragvajinis bugienis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Gražutė Čepaitė-Ragauskienė** (g. 1940 m. rugsėjo 9 d. Nuotekuose, Ukmergės apskr.) – Lietuvos dailininkė keramikė.

Biografija
----------

1968 m. baigė Lietuvos dailės institutą. Nuo 1968 m. dirba Keramikos meno centre (iki 1996 m. „Dailės" kombinatas) Vilniuje.

Kūryba
------

Sukūrė dekoratyvinių indų (vazų komplektai „Kovas", „Rūkas", abu 1978 m.), kompozicijų („Geometrinių formų kompozicija" 1976 m. „Kriauklės" 1979 m. „Paukščiai" 2000 m.). Kūriniai dažniausiai gamtinių formų, puošti deformuotais žiestais elementais. Derina lipdymą ir žiedimą, įvairiai apdoroja paviršių, skirtinga faktūra, angobai, glazūra, ypač dažnas aksomą imituojantis paviršius.

Nuo 1970 m. dalyvauja dailės parodose Lietuvoje ir užsienyje. Lietuvos dailininkų sąjungos narė nuo 1978 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lijana Šatavičiūtė. *Gražutė Čepaitė-Ragauskienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 303 psl.

Nuorodos
--------

* Gražutė Čepaitė-Ragauskienė. Archyvuota kopija 2009-03-23 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°5′30″ š. pl. 24°42′21″ r. ilg.﻿ / ﻿55.09167°š. pl. 24.70583°r. ilg.﻿ / 55.09167; 24.70583


| Gražėniškių tvenkinys |
| --- |
| Tvenkinys nuo vakarinio kranto |
| Vieta |  Lietuva (Širvintų rajonas) |
| Plotas | 0,096 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,15 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | bevardis upelis |

**Gražėniškių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Širvintų rajone, 17 km į šiaurės vakarus nuo Širvintų, 2,5 km į šiaurę nuo Gelvonų miestelio, paribyje su Ukmergės rajonu. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Žuvintės intakas, Šventosios baseinas) 3,5 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis rytų-vakarų-pietvakarių kryptimi – 0,7 km, plotis – iki 0,25 km. Altitudė 100,7 m. Šiaurinis krantas aukštokas. Vakarinė tvenkinio pakrantė apaugusi mišku, kitose pakrantėse daugiausia plyti pievos. Šalia yra nebeturintis nuolatinių gyventojų Grežėniškių kaimas. Tvenkinio užtvanka eina kelias  **4305**  Musninkai–Čiobiškis–Gelvonai–Vytinė .

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
**Australijos lietuvių dienos** – Australijos lietuvių suvažiavimai ir kultūriniai renginiai, vykstantys nuo 1960 m. Australijos lietuvių bendruomenės (ALB) Krašto tarybos suvažiavimų metu.

Istorija
--------

Australijos lietuvių dienos rengiamos paeiliui Adelaidėje, Melburne, Sidnėjuje, tik 1984 m. vyko Kanberoje, 1998 m. – Džilonge. Šventę organizuoja Australijos lietuvių bendruomenės ir vietos lietuvių sudarytas Australijos lietuvių dienų komitetas.

Australijos lietuvių dienos prasideda iškilmingu atidarymu, pamaldomis miesto katedroje, kuriose dalyvauja aukštieji miesto ir valstijos, t. p. Bažnyčios pareigūnai. Vėliau rengiamos dalyvių eitynės iš katedros į Dienų renginių vieta. Australijos lietuvių dienų metu suvažiavime perrenkami ALB vykdomieji organai, numatoma kitų Australijos lietuvių dienų vieta. Australijos lietuvių dienų metu vyksta ir kitų Australijos lietuvių organizacijų suvažiavimai. Kultūrinėje programoje dalyvauja lietuvių menininkai iš Australijos ir kitų kraštų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Viktoras Baltutis. *Australijos lietuvių dienos*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 273 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Wacław Iwaszkiewicz** |
| --- |
| Gimė | 1893 m. kovo 14 d.Kaunas, Rusijos imperija |
| Mirė | 1963 m. vasario 13 d. (69 metai)Londonas, Jungtinė Karalystė |
|  |
| Veikla | karininkas |

**Vaclav Ivaškevič** (1893 m. kovo 14 d. Kaune – 1963 m. vasario 13 d. Londone) – Lietuvos lenkų kilmės Antrosios Lenkijos Respublikos karininkas.

Biografija
----------

Gimė 1893 m. kovo 14 d. Kaune. Prieš I pasaulinį karą baigė Sankt Peterburgo jūrų pėstininkų kadetų mokyklą ir pradėjo tarnauti Rusijos imperijos kariuomenėje. 1917 m. pradėjo mokytis pilotų mokykloje. 1919 m. vasarį pradėjo tarnauti Lenkijos kariuomenėje, kovo Lenkijos-sovietų kare. 1924 m. kovo 31 d. suteiktas majoro laipsnis, 1924-1928 m. tarnavo Krokuvoje, 1928-1930 m. Lvove, 1930-1936 m. Lydoje. 1930 m. suteiktas papulkininkio laipsnis, 1936 m. pulkininko laipsnis. 1936-1938 m. buvo Demblino aviacijos mokymų centro komendantas. 1939 m. naciams užpuolus Lenkiją vadovavo priešlėktuvinės gynybos grupei *Łódź*. Naciams užėmus Lenkiją pabėgo į Prancūziją. 1940 m. gegužės 18 d. paskirtas Liono–Bron aviacijos mokymų centro komendantu. 1940 m. liepą pabėgo į Jungtinę Karalystę. Mirė 1963 m. vasario 13 d. Londone.

Literatūra
----------

* Rocznik Oficerski 1924, Ministerstwo Spraw Wojskowych, Oddział V Sztabu Generalnego Wojska Polskiego, Warszawa 1924, s. 12, 851, 862.
* Rocznik Oficerski 1928, Ministerstwo Spraw Wojskowych, Warszawa 1928, s. 536, 547.
* Rocznik Oficerski 1932, Biuro Personalne Ministerstwa Spraw Wojskowych, Warszawa 1932, s. 228, 743.
* Ewakuacja Centrum Wyszkolenia Lotnictwa z Francji w 1940 r. Relacja płk. pil. Wacława Iwaszkiewicza, wstęp i oprac. dr hab. Andrzej Olejko, Przegląd Historyczno-Wojskowy nr 1 (216), Warszawa 2007, s.151.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Gausybės ragas** – gerovės ir turto simbolis graikų mitologijoje. Dažnai žinomas kaip **kornukopija** (iš lot. *cornu copiae* 'gausybės ragas'). Analogas suomių mitologijoje žinomas **Sampo** vardu. Gausybės ragas pirmą kartą paminėtas V a. pr. m. e.

Graikų mitologijoje, Amaltėja buvusi nimfa arba ožka, kurios vienas iš ragų ir buvo Kornukopija, išauginusi Dzeusą. Dzeusas atsidėkodamas nimfai už jos rūpestį atidavė jai Gausybės ragą. Gausybės rago turėtojas iš jo gaudavo viską ko tik panorėdavęs. Taip kilo legenda apie Gausybės ragą arba Kornukopiją. Iš pradžių gausybės ragas buvo vaizduojamas kaip ožkos ragas pripildytas vaisių ir gėlių. Dievybės, ypač Fortūna, buvo vaizduojama kartu su Gausybės ragu. Daug modernesniame vaizdavime ragas vaizduojamas kaip panašios į ragą formos pintinė su vaisiais ir daržovėmis.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gausybės ragas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°07′09″š. pl. 24°51′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.11911°š. pl. 24.85401°r. ilg.﻿ / 55.11911; 24.85401

|  Krikštėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kaišiadorių |
| **Dekanatas** | Širvintų |
| **Savivaldybė** | Ukmergės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Vileikiai |
| **Adresas** | Klevų g. 5 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1790 m. |

 *Kitos reikšmės – Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia.*
**Krikštėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Vileikių kaime, netoli magistralinio kelio  **A2**  Vilnius–Panevėžys . Liaudiško klasicizmo bruožų.

Istorija
--------

Bažnyčią 1787–1790 m. pastatė prelatas Bogužas. Ji buvo Pabaisko parapijos filija. 1814 m. kunigas Čepavičius su parapijiečiais kapinėse pastatė medinę koplyčią. Joje retkarčiais buvo laikomos pamaldos. Iki 1849 m. bažnyčia priklausė Vilniaus vyskupijai, vėliau – Žemaičių (Telšių) vyskupijai, 1926–1939 Kauno arkivyskupijai.

1888–1932 m. bažnyčia kunigo neturėjo. 1933 m. paskirtas iš Rusijos grįžęs kunigas Bronislovas Rūtenis. 1939 m. įkurta parapija.

Architektūra
------------

Bažnyčios fasadas
Bažnyčia liaudiško klasicizmo bruožų, stačiakampio plano, su bokšteliu, vienanavė. Pagrindiniame fasade – 4 kolonų portikas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Krikštėnų Nukryžiuotojo Jėzaus bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Gauzės principas**, kitaip dar *išstūmimo principas* - ekologinė taisyklė, kuri teigia, kad dvi arba daugiau rūšių negali labai ilgai užimti tos pačios ekologinės nišos, nes jos konkuruoja tarpusavyje. Laikui bėgant tokios konkurencijos būsena išsisprendžia vienu iš keleto būdų:

* Viena rūšis nukonkuruojama ir išnyksta.
* Viena rūšis dėl konkurencijos priversta pasitraukti į kitą arealą, kur nėra rūšies konkurentės.
* Viena rūšis pasikeičia ir užima kitą ekologinę nišą toje pačioje ekosistemoje.
* Keičiasi abi rūšys ir pasidalija ekologinę nišą.

Gauzės principas kartais kritikuojamas kaip neteisingas, kadangi žinoma daug atvejų, kai konkuruojančios rūšys toje pačioje ekosistemoje išsilaiko labai ilgai. Kritikai remiasi vadinamuoju *planktono paradoksu*: jūros fitoplanktono rūšys gyvena ribotoje erdvėje, naudoja tuos pačius išteklius (saulės šviesa, mineralinės druskos), tačiau nenukonkuruoja viena kitą.

Dėsnį suformulavo rusų tarybinis ekologas G. Gauzė.
| **Valdemaras Pavliakas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1959 m. rugsėjo 5 d. (63 metai)Model, Mazovijos vaivadijoje |
| Tautybė | lenkas |
| Sutuoktinis (-ė) | Elžbieta |
| Vaikai | trys sūnūs |
|  |
| Veikla | Lenkijos politikas, dukart buvęs Ministru pirmininku |
| Pareigos | Lenkijos Seimo narys |
|  |
| Alma mater | Varšuvos Politechnikos institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Didysis kryžius |
|  |
|  **Vikiteka** | Waldemar Pawlak |

**Valdemaras Pavliakas** (lenk. *Waldemar Pawlak*, g. 1959 m. rugsėjo 5 d. Mazovijos vaivadijoje) – Lenkijos politikas ir visuomenės veikėjas, dukart buvęs Lenkijos Ministru pirmininku. 2007-2012 m. buvo Lenkijos vicepremjeras ir Ekonomikos ministras.

Biografija
----------

1984 m. baigė Varšuvos Politechnikos instituto Automobilių transporto fakultetą. 1985–1989 m. buvo LLR veikusios Jungtinės liaudies partijos narys, vėliau priklausė Lenkijos valstiečių partijai (jai vadovavo 1991–1997 m. ir 2005-2012 m.).

Nuo 1989 m. iki šiol (aštuonias kadencijas) yra Lenkijos Seimo deputatas. V.Pavliakas du kartus vadovavo Lenkijos vyriausybei – nuo 1992 m. birželio 5 iki liepos 10 d. ir nuo 1993 m. spalio 26 d. iki 1995 m. kovo 1 d.

Dukart (1995 ir 2010 m.) dalyvavo Lenkijos prezidento rinkimuose, abu kartus užėmė penktąją vietą.

Po 2007 m. Seimo rinkimų įėjo į D.Tusko vadovaujamą koaliciją ir buvo paskirtas vicepremjeru bei Ekonomikos ministru. 2011 m. spalio mėn. formuojant naują vyriausybę liko tose pačiose pareigose. 2012 m. pralaimėjo partijos pirmininko rinkimus Janušui Piechocinskiui ir atsistatydino iš pareigų vyriausybėje.

2009 m. apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Didžiuoju kryžiumi.

Papildoma informacija
---------------------

* Nuo 1985 m. su šeima valdo 17 ha dydžio agrofermą.
* Nuo 1992 m. V.Pavliakas yra Savanoriškosios gaisrininkų sąjungos valdybos pirmininkas.

Nuorodos
--------

* V.Pavliako asmeninis tinklalapis Archyvuota kopija 2012-04-26 iš Wayback Machine projekto.

| Politinis postas
 |
| --- |
| Prieš tai:**Janas Olševskis** | **Lenkijos Respublikos Ministras pirmininkas** 1992 m. birželio 5 – liepos 10 d. | Po to:**Hanna Suchocka** |
| Prieš tai:**Hanna Suchocka** | **Lenkijos Respublikos Ministras pirmininkas** 1993 m. spalio 26 d. – 1995 m. kovo 1 d. | Po to:**Juzefas Oleksis** |
| Prieš tai:**Piotras Vožniakas** | **Lenkijos Ekonomikos ministras**nuo 2007 m. | Po to:**-** |
| Kazali*Қазалы* |
| --- |
| *Gani Bėjaus mečetė* |
|  |
| 

KazaliKazali

45°46′0″ š. pl. 62°07′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.76667°š. pl. 62.11667°r. ilg.﻿ / 45.76667; 62.11667﻿ (Kazali)Koordinatės: 45°46′0″ š. pl. 62°07′0″ r. ilg.﻿ / ﻿45.76667°š. pl. 62.11667°r. ilg.﻿ / 45.76667; 62.11667﻿ (Kazali) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| **Regionas** | Kyzylordos sritis Kyzylordos sritis |
| **Rajonas** | Kazali rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1853 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 6 815  |

**Kazali** (kaz. *Қазалы*) arba ***Kazalinskas*** (rus. *Казалинск*) – miestas pietiniame Kazachstane, Kyzylordos srityje, Kazali rajone, prie Syrdarjos žemupio, į rytus nuo Aralo jūros. Kazali geležinkelio stotis (prie Maskvos–Taškento linijos) yra Aiteke Bi (Novokazalinsko) gyvenvietėje, už 12 km. Yra XIX a. pab. – XX a. pr. architektūros paminklų (mečetė, biblioteka, kultūros namai, Ganibajaus namas).

Istorija
--------

Vietovardis reiškia 'žąsynė, vieta, kur daug žąsų' (iš kaz. *қаз* 'žąsis').

Kazali įkurtas 1853 m. kaip rusų tvirtovė. Miesto statusas suteiktas 1867 m. gyvenvietė pavadinta Kazalinsku. Cariniais laikais buvo svarbiu prekybiniu miestu. TSRS laikais verstasi žvejyba, veikė plytų gamykla. Nusekus Aralo jūrai, miestas patyrė ekonominį nuosmukį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  В. А. Никонов. *Краткий топонимический словарь*. Москва: Мысль, 1966.
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 183
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Rimas Stankūnas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1970 m. balandžio 30 d. (53 metai) |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Raseinių rajono politinis veikėjas |
| Partija | 1996 m. Tėvynės sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1993 m. Kauno technologijos universitetas |

**Rimas Stankūnas** (g. 1970 m. balandžio 30 d.) – Lietuvos ir Raseinių rajono politinis veikėjas.

Biografija
----------

1988 m. baigė Raseinių rajono Betygalos Maironio vidurinę mokyklą. 1993 m. baigė Kauno technologijos universiteto Mechanikos fakultetą, inžinierius mechanikas, įgijo bakalauro laipsnį. 1999–2001 m. studijavo Kauno technologijos universiteto Socialinių mokslų fakultete, įgijo viešojo administravimo magistro laipsnį. 2003 m. tobulinosi Danijos energetikos agentūroje.

1994–1997 m. – Raseinių rajono Betygalos seniūnijos seniūnas. 1997–2000 m. – Raseinių rajono savivaldybės meras. 2001 m. Energetikos mokymo centre buvo atsakingas už katilinių šilumos ūkį. Nuo 2001 m. – UAB „Raseinių šilumos tinklai" Gamybinio techninio skyriaus inžinierius.

1996 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių), nuo 2002 m. Krikščionių konservatorių socialinės sąjungos narys.

1997–2003 m. Raseinių rajono savivaldybės tarybos narys.
Pagrindiniai **Filipinų demografijos** rodikliai:

Kalbos
------

Filipinų etnolingvistinis žemėlapis
Iš viso Filipinuose yra 172 skirtingi čiabuvių dialektai ir kalbos, kurios priklauso Austranazijos kalbų šeimai. Nuo 1939 m. norint išvystyti nacionalinę vienybę vyriausybė įvedė bendrą kalbą pavadintą Tagalogų, vėliau pervadintą į filipinų.

Anglų kalba taip pat dominuoja Filipinuose. Kai kurie gyventojai kalba ir kinų, arabų, ispanų kalbomis.

Dauguma filipiniečių kalba mažiausiai dvejomis kalbomis, o kai kurie trimis ar daugiau. Beveik visi vaikai pradeda mokytis filipinų ir anglų kalbas nuo darželio.

Religija
--------

Pagal 2000 m. duomenis, Filipinuose religija pasiskirsčiusi taip:

* Romos katalikai – 81,04 %
* Musulmonai – 5,06 %
* Kristaus Bažnyčia (*ispanų kalba Iglesia ni Cristo*) – 11,08 %
* Filipinų nepriklausoma Bažnyčia – 2 %
* Mormonai – 0.5 %
* Budizmas ir Hinduizmas – 3 %

Statistika
----------

Filipinų gyventojų skaičiaus augimas
* Gyventojai: 91.077.282 (2007 m.)

* Amžiaus struktūra: (2007)
	+ 0-14 m. 34,5 %
	+ 15-64 m. 61,3 %
	+ 65 m. ir vyresni 4,1 %

* Gimimų skaičius: 24,48/1000 gyv. per metus (2007)
* Mirčių skaičius: 5,36/1000 gyv. per metus(2007)

* Gyvenimo trukmė (2007)
	+ Viso: 70,51 m.
	+ Moterys: 73,55 m.
	+ Vyrai: 67,61 m.

* Raštingumas: (2007)
	+ Nuo 15 m. vaikai skaito ir rašo
	+ Vyrai: 92,5 %
	+ Moterys: 92,7 %

Šaltiniai
---------

1. ↑  Filipinų statistika Archyvuota kopija 2015-07-19 iš Wayback Machine projekto.

  

v • a • r **Azijos gyventojai** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachija |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas
| **Rimantas Žylius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1973 m. birželio 24 d. (49 metai)Klaipėdoje |
|  |
| Veikla | Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas, Lietuvos ūkio ministras, buvęs ūkio viceministras |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Rimantas Žylius** (g. 1973 m. birželio 24 d. Klaipėdoje) – Lietuvos politinis ir visuomenės veikėjas, buvęs Lietuvos ūkio ministras ir viceministras.

Biografija
----------

1991 m. baigė Klaipėdos Ievos Simonaitytės vidurinę mokyklą, Vilniaus universiteto Filosofijos fakultete baigė psichologijos studijas, psichologijos bakalauras bei organizacinės psichologijos magistras.

2000–2001 m. Ministro Pirmininko patarėjas informacinės visuomenės plėtros klausimais, 2001–2002 m. Seimo Informacinės visuomenės plėtros komiteto vyr. patarėjas. Buvo verslo konsultacijų ir IT sprendimų bendrovės „Metasite", tarptautinės IT bendrovės „Hewlett-Packard" darbuotojas. Žinių ekonomikos forumo tarybos narys ir steigėjas, Elektroninės valdžios koncepcijos sukūrimo iniciatorius ir vienas autorių. Nuo 2009 m. sausio 8 d. iki sausio 26 d. LR ūkio ministro Dainiaus Kreivio visuomeninis konsultantas verslo plėtros klausimais.

2009–2011 m. kovo Lietuvos ūkio viceministras, 2011–2012 m. – ministras.

2014–2018 m. Norway Registers Development AS vykdomasis direktorius. 2018–2021 m. Norway Registers Development AS valdybos narys.

Nuo 2021 m. ministrės pirmininkės Ingridos Šimonytės patarėjas.

Šaltiniai
---------

* LR ŪM informacija „2009-01-26 – Paskirtas ūkio viceministras" Archyvuota kopija 2015-04-06 iš Wayback Machine projekto..

1. ↑  D. Grybauskaitė paskyrė R. Žylių ūkio ministru („Delfi" inf.)
2. ↑
3. ↑
4. ↑   Archyvuota kopija 2021-04-20 iš Wayback Machine projekto.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Dainius Kreivys** | **LR ūkio ministras**2011 - 2012 | Po to:**Birutė Vėsaitė** |
| Filikstou uostas |
| --- |
| Filikstou uostas (2012 m.) |
| Vieta |
| Valstybė |  Anglija |
| Jūra | Šiaurės jūra |
| Bendra informacija |
| Būklė | Veikiantis |
| Pradėjo veikti | 1875 m. |
| Savininkas | Hutchison Ports |
| Direktorius | Clemence Cheng |
| Tipas | Konteinerinis uostas |
| Prieplaukos | 9 |
| Statistika |
| Darbuotojų skaičius | 2500 (2009 m.) |
| Uosto gylis | 15 m |
| Konteinerių krova | 3,2 mln TEU (2011 m.) |
| Nuoroda | portoffelixstowe.co.uk |

**Filikstou uostas** – jūrinis uostas Anglijoje, Jungtinėje Karalystėje. Užimčiausias konteinerinis uostas šalyje ir 7-as Europoje (2011 m. duomenys).

Istorija
--------

1875 m. uostas pradėjo savo veiklą. Uostą visuomet valdė privačios kompanijos. 1967 m. Filikstou uoste atidarytas pirmasis Jungtinės Karalystės konteinerinis terminalas.

Susisiekimo infrastruktūra
--------------------------

Uostas sujungtas su vienu iš pagrindinių Anglijos magistralinių kelių – A14. 2010 m. uosto valdyba paskelbė finansuosianti A14 magistralės plėtros darbus. Nuo uosto taip pat nutiesta papildoma geležinkelio atšaka, kuri prijungta prie Birmingamo–Piterboro geležinkelio.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Rimantas Urbonas** |
| --- |
| Gimė | 1935 m. rugsėjo 26 d.Armoniškis, dab. Utenos raj. |
| Mirė | 1998 m. lapkričio 20 d. (63 metai)Kauno raj. |
|  |
| Organizacijos | Lietuvos žemės ūkio akademija |
| Pareigos | rektorius (1989–1994) |
|  |
| Žinomas (-a) už | LŽŪA profesorių klubo įkūrėjas |

**Rimantas Urbonas** (1935 m. rugsėjo 26 d. Armoniškyje, dab. Utenos raj. – 1998 m. lapkričio 20 d. Kauno raj.) – hidrotechnikos inžinierius, profesorius, Lietuvos žemės ūkio akademijos rektorius (1989–1994 m.).

Biografija
----------

R. Urbonas 1959 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją. Po to 4 metus dirbo įvairiose Lietuvos melioracijos organizacijose. 1966 m. baigė aspirantūrą prie LŽŪA Melioracijos katedros ir pradėjo dirbti Akademijoje dėstytoju. 1967 m. apgynė technikos mokslų kandidato disertaciją, 1970 m. jam suteiktas docento vardas. 1968–1971 m. dirbo LŽŪA Hidromelioracijos ir Žemėtvarkos fakulteto dekanu. 1975–1978 – dirbo Afrikoje, kur dėstė Malio Respublikos Žemės ūkio politechnikos institute. Grįžęs iš užsienio, R. Urbonas toliau dirbo Melioracijos katedroje docentu, dėstė žemių sausinimo discipliną būsimiesiems hidrotechnikos inžinieriams.

1989 m. tapo Akademijos rektoriumi. Jis buvo pirmasis LŽŪA rektorius, Lietuvos Atgimimo laikotarpiu aktyviai dalyvavęs kuriant ir tvirtinant naują Lietuvos žemės ūkio universiteto statutą, pertvarkant studijas pagal Vakarų universitetų modelį. Pasibaigus rektoriaus kadencijai 1994 m. iki pat mirties dirbo profesoriumi Melioracijos katedroje. Profesoriaus vardas suteiktas 1990 m.

1988 m. įsitraukė į Lietuvos Persitvarkymo Sąjūdžio veiklą, buvo vienu iš šio judėjimo grupės lyderių LŽŪA. Jis buvo ilgametis Lietuvos Žemės ūkio akademijos, Lietuvos vandens ūkio instituto tarybų narys, įkūrė Universiteto profesorių klubą, iki pat mirties buvo jo prezidentas.

Akademinė veikla
----------------

Paskelbė virš 130 mokslinių ir mokslo populiarinimo straipsnių melioracijos, sausinimo, drenažo, hidrologijos, vandens balanso, aplinkosaugos temomis. Vienas ir kartu su bendraautoriais parašė 6 vadovėlius, keletą knygų, metodinių patarimų studentams.

Nuorodos
--------

* R. Urbono biografija[neveikianti nuoroda]

| Akademinės pareigos |
| --- |
| Prieš tai:**Jonas Dromantas** | **Lietuvos žemės ūkio akademijos rektorius**1989–1994 m. | Po to:**Albinas Kusta** |