recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Abderahmanas Jusufisarab. عبد الرحمن اليوسفي** |
| --- |
| Gimė | 1924 m. kovo 8 d.Tanžeras |
| Mirė | 2020 m. gegužės 29 d. (96 metai)Kasablanka |
|  |
| Veikla | teisininkas, politologas, Maroko politinis veikėjas |

**Abderahmanas Jusufis** (arab. عبد الرحمن اليوسفي, *Abderrahman Yussoufi*, 1924 m. kovo 8 d. Tanžere – 2020 m. gegužės 29 d. Kasablankoje) – teisininkas, politologas, Maroko politinis veikėjas.

Biografija
----------

1952 m. baigė Tarptautinį žmogaus teisių institutą. 1952 m. advokatas Tanžere, 1959 m. advokatų kontoros vadovas.

1943 m. Istiklal partijos narys, 1944 m. darbininkų organizacijos narys. Pradėjus persekioti už politinę veiklą, 1949 m. emigravo. 1953–1956 m. Pasipriešinimo judėjimo ir Išvadavimo armijos narys, 1959 m. vienas iš *Maroko nacionalinės liaudies jėgų sąjungos* (UNFP) steigėjų, 1959–1967 m. Generalinio sekretoriato narys. 1959–1965 m. laikraščio „Attahrir" redaktorius. 1959 m. buvo suimtas apkaltinus sąmokslu prieš valstybę, bet byla netrukus nutraukta.

1963 m. vėl suimtas kartu su visa partijos vadovybe ir 2 metus kalėjo. 1965 m. Paryžiuje dalyvavo M. Ben Barkos procese. 1969–1975 m. gyveno emigracijoje, nes Maroke buvo nuteistas mirti.

1979 m. UNFP reorganizavus į Maroko liaudies jėgų socialistų sąjungą (USFP), išrinktas partijos politinio biuro nariu. 1980 m. grįžo į Maroką. 1992 m. mirus A. Buabidui tapo partijos pirmuoju sekretoriumi, bet, protestuodamas prieš 1993 m. rinkimų rezultatų klastojimą, atsistatydino ir išvyko į Prancūziją. 1995 m. partijoje pradėjo konstitucines ir rinkimų reformas. 1995–2001 m. partijos pirmasis sekretorius, 1998–2002 m. Maroko ministras pirmininkas.

Nuo 2003 m. Socialistų Internacionalo pirmininko pavaduotojas. 1969–1990 m. Arabų advokatų sąjungos, Arabų žmogaus teisių organizacijos Kaire generalinis sekretorius, Arabų žmogaus teisių instituto steigėjas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

***Commando For Action and Adventure*** (liet. *Komandosas veiksmui ir nuotykiui*), oficialiai yra žinomas kaip *Commando War Stories in Pictures* (liet. *Komandoso karo istorijos paveikslėliuose*), o šnekamojoje kalboje žinomas kaip *Commando Comics* (liet. *Komandoso komiksai*), yra britų komiksų knygų serija, kuri iš pradžių buvo piešiama remiantis įvairiais atvejais iš Pirmojo ir Antrojo pasaulinio karų. Komiksas iki šiol yra leidžiamas. Jis yra populiariausias komiksas apie karą Britanijoje.

Istorijoms yra būdingi tam tikri motyvai: drąsa, bailumas, patriotizmas, mirtis dėl savo šalies, kilnūs veiksmai, arbatos gaminimas pavojaus akivaizdoje ir kita.

Publikacijos istorija
---------------------

Komiksų serijos, tada vadinosi *Commando War Stories in Pictures*, buvo išleistos D.C. Thomson iš Dandi, Škotija, 1961 m. liepa.

Tai buvo papildymas kompanijos aukštų reitingų komiksų, tokių kaip The Beano irThe Dandy. Per komikso leidimo metus du numeriai buvo leidiami per mėnesį, bet dėl didėjančio populiarumo buvo pradėta leisti keturis numerius per mėnesį. Nuo 1971 m. jau buvo leidžiami aštuoni numeriai per mėnesį. Nuo 539 numerio kelios istorijos buvo perspausdintos. 1993 m. komikso pavadinimas pasikeitė į *Commando For Action and Adventure*.

Kaip ir komiksai, metraščiai buvo taip pat išleisti 1989 m. ir 1990 m. kiekviename buvo po septynias naujas istorijas. Metraščiai buvo spalvoti.

Kitose kalbose
--------------

Komiksai buvo populiarūs Suomijoje, vadinosi „Korkeajännitys", tai reiškia „aukštas susijaudinimas" – tai žodžių žaismas su „korkeajännite", kas reiškia „aukšta įtampa".

Šie komiksai taip pat buvo leidžiami ir Indijoje.
| **Abdal Ula Alvasikasarab.: أبو العلا أبو الدبوس الواثق بالله إدريس بن محمد بن أبي عبد الله محمد بن أبي حفص بن عبد المؤمن** |
| --- |
| Maroko kalifas |
| Almochadai |
| Mirė | 1275 m. |
| Maroko kalifas |
| Valdė | 1266-1269 m. |
| Pirmtakas | Umaras Almurtadas |

**Abdal Ula Alvasikas** (*Abû al-`Ulâ al-Wâthiq*, arab.: أبو العلا أبو الدبوس الواثق بالله إدريس بن محمد بن أبي عبد الله محمد بن أبي حفص بن عبد المؤمن, m. 1275 m.) – nuo 1266 m. Almochadų dinastijos Maroko kalifas.

Abdal Ula Alvasikas buvo Abdal Mumino proanūkis.

Istorija
--------

Abdal Ula Alvasikas 1266 m. nuvertęs Umarą Almurtadą užėmė valdžią, bet Marinidai nepripažino šio perversmo ir 1269 m. rugsėjį užėmė Marakešą. Abdal Ula Alvasikas pabėgo į Atlaso kalnus ir iš ten tęsė kovą. 1275 m. Marinidai suėmė Abdal Ula Alvasiką ir nuteisė. Almochadų dinastija žlugo.

Nuorodos
--------

* *Istorinis žodynas* Archyvuota kopija 2008-01-29 iš Wayback Machine projekto.;
* *Musulmonų vadovai*.

| Karališkieji titulai |
| --- |
| Prieš tai:**Umaras Almurtadas** | **Almochadų dinastija**1266-1269 m. | Po to:**Marinidų dinastija** |
| **Donovan Bailey** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1967 m. gruodžio 16 d. (55 metai)Mančesteris, Jamaika |
| Jamaikos olimpietis |
|  |
| Veikla | Jamaikos lengvaatletis |

**Donovanas Beilis** (angl. *Donovan Bailey*; g. 1967 m. gruodžio 16 d. Mančesteryje, Jamaikoje) yra buvęs Kanados sprinteris, buvęs pasaulio 100 metrų bėgimo rungties rekordininkas ir 1996 m. olimpinių žaidynių aukso medalio laimėtojas. Pirmasis Kanados atletas, legaliai įveikęs dešimties sekundžių barjerą 100 metrų bėgime be dopingo. Ypatingai pasižymėjo savo maksimalu greičiu. 1996 m. olimpinėse žaidynėse bėgo 12,10 m/s greičiu, sparčiausiai tuo metu istorijoje. Priimtas 2005 m. į Ontarijo provincijos sportininkų šlovės muziejų.

Biografija
----------

D. Beilis gimė Mančesterio parapijoje Jamaikoje 1967 m. Kai jam buvo 13 metų, jis emigravo į Kanadą ir žaidė krepšinį Karalienės Elžbietos parko vidurinėje mokykloje Oukvilyje, Ontarijo provincijoje. Jis pradėjo dalyvauti šimto metrų bėgimo varžybose 1991 m. bet tik 1994 m. pradėjo rimtai sportuoti. Tuo laiku taip pat dirbo biržos brokeriu. Jį treniravo Dan Pfaff.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. sausio 10 d..
**Birutė Janavičiūtė** (g. 1956 m. gruodžio 11 d. Kaišiadorių rajone) – teisininkė, Lietuvos Aukščiausiojo Teismo (LAT) Civilinių bylų skyriaus teisėja, buvusi LVAT teisėja.

Biografija
----------

1985 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisę, įgijo teisininkės kvalifikaciją.

1976 m. rugsėjo mėn. – 1983 m. kovo mėn. Vilniaus miesto 22-osios vaistinės asistentė, farmacininkė, 1983 m. kovo mėn. – 1988 m. sausio mėn. Lietuvos TSR Aukščiausiojo Teismo posėdžių sekretorė, 1988–1990 m. gruodžio mėn. TSRS Pramonės ir statybos banko Lietuvos respublikinio banko juriskonsultė, 1991–1994 m. balandžio mėn. Vyriausiosios valstybinio socialinio draudimo fondo valdybos vyresnioji inspektorė, juriskonsultė, vyr. juriskonsultė; 1994 m. balandžio mėn. – 1995 m. lapkričio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo konsultantė, teisėjo padėjėja; 1995–1999 m. balandžio mėn. Vilniaus miesto 1-ojo apylinkės teismo, 1999 m. gegužės mėn. -2000 m. gruodžio mėn. Aukštesniojo administracinio teismo, 2001–2008 m. Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo teisėja (2007 m. kovo 1 d. Teisėjų etikos ir drausmės komisija atsisakė iškelti drausmės bylą), nuo 2008 m. birželio mėn. Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėja. 2011 m. vasario mėn. bausta už Kelių eismo taisyklių (KET) pažeidimą (Saulėtekio alėjoje, Vilniuje, vairuodama automobilį, nesustojo prie šviesoforo degant raudonam signalui ir įvažiavo į sankryžą).

Išnašos
-------

1. ↑  Birutė Janavičiūtė (Biografinė pažyma, LRS)
2. ↑  Birutė Janavičiūtė Archyvuota kopija 2018-12-29 iš Wayback Machine projekto. (LAT informacija)
3. ↑  Per raudoną šviesoforo signalą važiavusiai LAT teisėjai – minimali bauda
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

Dono arklys
**Dono arkliai** – jojamųjų arklių veislė. Išvesta XVIII amžiuje Dono baseino stepėse iš P. Rusijos stepių arklių, sukryžmintų su Turkmėnijos, Persijos, Karabacho, vėliau su grynakraujų jojamųjų veislių arkliais.

Dono eržilo aukštis ties gogu 163 cm, įstrižasis liemens ilgis 165, krūtinės apjuostis 192, plaštakos 21 cm (kumelių atitinkamai 161–164, 195, 20 cm), masė 550–600 kg. Šios veislės arklių galva nedidelė, kaklas vidutinio ilgio, nugara ir juosmuo tiesūs, strėnos apvalios, krūtinė gili ir plati, kojos storos be šepetėlių (kartais užpakalines kojas stato kardiškai), mentė trumpa ir stati, riešo sanariai silpni.

Dažniausiai sarti ir bėri su auksiniu atspalviu. Ištisus metus ganosi stepių ganyklose (papildomai šeriami tik blogo oro sąlygomis). Užsigrūdinę, ištvermingi, atsparūs ligoms. Naudojami ne tik jojimui, bet ir ž. ū. darbams.

Veislė paplitusi Š. Kaukaze, Kazachijoje, Kirgizijoje, Ukrainoje ir Moldavijoje.

Išnašos
-------

1. ↑  Maurizio Bongianni (1988 m.) „Simon & Schuster’s Guide to Horses and Ponies". Simon & Schuster, Inc. (51 psl.) ISBN 0-671-66068-3.
| **Birutė Butkevičienė** |
| --- |
| Gimė | 1938 m. rugpjūčio 20 d. (84 metai)Joniškis |
|  |
| Veikla | Lietuvos bibliotekininkė, bibliofilė. |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 1997 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas
* 1999 m. Lenkijos auksinis kryžius
 |

**Birutė Butkevičienė** (g. 1938 m. rugpjūčio 20 d. Joniškis) – Lietuvos bibliotekininkė, bibliofilė.

Biografija
----------

1962 m. baigė Vilniaus universitetą. 1963–1976 m. Vilniaus universiteto bibliotekos bibliotekininkė, 1976–1985 m. direktoriaus pavaduotoja, nuo 1985 m. direktorė. Nuo 2006 m. rugsėjo 1 d. iki 2008 m. balandžio 18 d. VU bibliotekos direktorė kultūros paveldui.

Nuo 1995 m. XXVII knygos mėgėjų draugijos pirmininko pavaduotoja, nuo 1995 m. M. Mažvydo bibliofilų klubo narė.

Paskelbė straipsnių bibliotekų darbo klausimais.

Įvertinimas
-----------

* 1997 m. Gedimino 5 laipsnio ordinas
* 1999 m. Lenkijos auksinis kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Birutė Butkevičienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 670 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Šijokas |
| --- |
| Šijoko žemupys Šijoko žemupys |
| **Ilgis** | 550 km |
| **Ištakos** | Karakorumas, Rimo ledynas |
| **Žiotys** | Indas |
| **Šalys** | Indija, Pakistanas |
|  |
|  **Vikiteka** | Šijokas |

**Šijokas** (hind. श्योक, urd. شیوک = *Śyok*) – upė Indijoje ir Pakistane; dešinysis Indo intakas. Išteka iš Rimo ledyno, slūgsančio ant Rimo kalno Karakorume. Aukštupyje teka į pietryčius per Ladaką (Indija, Džamu ir Kašmyras). Ties Pangongo kalnagūbriu persisuka į šiaurės rytus pradžioje plačiu slėniu, bet ties Čalunka ir Turtuku pateka į tarpeklį. Žemupyje teka per Baltistaną (Pakistanas, Gilgitas-Baltistanas), kol ties Khaplu susilieja su Indu.

Didžiausi intakai: Čang Čen Mo, Long Konma (dešinieji), Nubra, Thalė, Hušė (kairieji).

Svarbesnės gyvenvietės prie Šijoko: Diskitas, Hundris, Udmaru, Turtukas (Indija), Khaplu (Pakistanas).
**Tarptautinės teisės subjektas** – tarptautinį teisinį teisnumą ir veiksnumą turintis asmuo, teisės subjektas.

Tarptautinį teisinį subjektiškumą turintys asmenys gali būti tarptautinių teisinių santykių subjektais, įgyti, prisiimti ir vykdyti tarptautines teisines pareigas, teises.

Neginčijamas subjektiškumas
---------------------------

TRK
 tarptautinį subjektiškumą įgijo dėl humanitarinės veiklos ginkluotų konfliktų metu
Neginčijamai pripažįstamas tarptautinis teisinis subjektiškumas yra tokiems asmenims kaip[1]:

* Pirminiai, originalūs subjektai.
	+ valstybiniai subjektai:
		- valstybė
		- stabilizuojantis de facto režimas.
	+ Pirminiai, originalūs nevalstybiniai subjektai:
		- Tarptautinis Raudonojo Kryžiaus Komitetas
		- Šventasis Sostas
		- Maltos Ordinas.
* Išvestiniai tarptautinės teisės subjektai – pirminių subjektų pagrindu atsiradę subjektai:
	+ tarptautinė organizacija – universali (pvz. JTO), regioninė (pvz. Europos Taryba) ir kt.

Tarptautinės teisės subjektai formaliai tarpusavyje yra lygūs – tiek nykštukinės, miestai valstybės (Vatikanas, San Marinas), tiek ir daugianacionalinės tarptautinės organizacijos kaip ES. *De facto* tarptautinių santykių srityje dėl didesnės ūkinės ir politinės galios tam tikri subjektai gali primesti tarptautines normas, išsiderėti sau palankesnes ar kitaip pasinaudoti savo įtaka bei galia.

Fiziniai asmenys kaip tarptautinės teisės subjektai
---------------------------------------------------

Tarptautinės teisės subjektai – ne fiziniai asmenys, bet organizacijos. Išimtys – tarptautinės baudžiamosios teisės subjektai – ir atskiri asmenys; be to Šventasis Sostas *de facto* veikia kaip vienas asmuo (Popiežius), veikiantis dviejų tarptautinės teisės subjektų (Vatikanas, Šventasis Sostas) vardu, konkrečiu atveju galintis pasirinkti atstovaujamąją sritį bei asmenį.

1950 metų Europos žmogaus teisių konvencija buvo suteikta teisė žmogui kreiptis į tarptautinę teisminę instituciją – Europos žmogaus teisių komisiją (dabar – EŽTT) ir paduoti skundą prieš valstybę. Tokiu būdu žmogui pagal tarptautinę teisę suteiktas dalinis tarptautinis teisinis subjektiškumas.

Juridiniai asmenys kaip tarptautinės teisės subjektai
-----------------------------------------------------

Tarptautinės teisės subjektais nėra pripažįstamos privačios tarptautinės korporacijos (įmonės), nevyriausybinės organizacijos (išskyrus aukščiau paminėtas – TRK, Maltos Ordinas), kadangi jų veiklos nereguliuoja tarptautinė teisė, tarptautinis teisinis subjektiškumas tarptautinių teisinių normų pagrindu joms nesuteikiamas, nors ir atskiros stambios korporacijos gali būti laikomos tarptautinės politikos subjektais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kay Haibronner in: Wolfgang Graf Vitzthum (Hrsg.), Völkerrecht, 3. Aufl. Berlin 2004, 3. Abschn Rdnr. 7 ff. und 39 ff.

Literatūra
----------

* Hermann Mosler: *Die Erweiterung des Kreises der Völkerrechtssubjekte*, in: Zeitschrift für ausländisches öffentliches Recht und Völkerrecht 22 (1962) S. 1-48. PDF
Koordinatės: 43°48′ š. pl. 146°45′ r. ilg.﻿ / ﻿43.800°š. pl. 146.750°r. ilg.﻿ / 43.800; 146.750

Šikotanas Kurilų žemėlapyje
**Šikotanas** (rus. *Шикотан*, jap. 色丹島 = *Shikotan*, ain. シコタン = *Sikotan*) – Rusijai priklausanti sala Kurilų salyno pietuose, Mažųjų Kurilų gūbryje. Pietų Kurilų sąsiauriu šiaurės vakaruose atskirta nuo Kunaširo ir Iturupo, Španbergo sąsiauriu – nuo Polonskio salos ir Oskolkų salelių. Plotas – 252 km².

Salos ilgis 27 km, plotis 5–13 km. Aukščiausia vieta – Šikotano kalnas (412 m). Paviršius kalvotas, yra užgesusių ugnikalnių. Pietinis krantas smarkiai išgraužtas erozijos. Veši tankūs bambukynai, kalvose – aukštažolės pievos, brūzgynai, eglės, beržai, maumedžiai.

2010 m. Šikotane gyveno 2820 gyventojų. Pagrindinės gyvenvietės – Malokurilskojė (1873 gyv.) ir Krabozavodskojė (947). Sala administraciškai priklauso Sachalino sričiai, Pietų Kurilų rajonui. Verčiamasi daugiausia žvejyba ir žuvies perdirbimu, veikia elektrinė, ligoninė, hidrofizikos observatorija. Svarbus pasienio kontrolės postas. Su sala susisiekiama sraigtasparniais ir laivais.

Saloje nuo seno gyveno ainai. XVIII a. kolonizaciją pradėjo Rusija ir Japonija. 1855 m. Šikotanas oficialiai pripažintas Japonijos valda, bet per antrąjį pasaulinį karą užimtas Raudonosios armijos. Japonija Šikotaną ir kelias kitas pietų Kurilų salas tebelaiko savo valda.

* Šikotano palydovinė nuotraukaŠikotano palydovinė nuotrauka
* Salos krantasSalos krantas
* MalokurilskojėMalokurilskojė

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-07-29 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 495


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šikotanas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Dongningo karalystė**, **Tungningo karalystė** (kin. 東寧王國, pinyin: *Dōngníng Wángguó*, senoji transkripcija *Tungning*) – trumpalaikė nepriklausoma karalystė Taivano saloje ir Fudziano provincijos pakrantėse, egzistavusi XVII a. Vietine kalba karalystė vadinosi **Tangling** (*Tang-lîng*). Kitas karalystės pavadinimas buvo **Janping** (kin. 延平, pinyin: *Yánpíng*). Vakariečiai ją dar vadino **Formozos karalyste**.

Istorija
--------

Iki Dongningo susikūrimo Taivano salą kontroliavo Nyderlandai, kaip Formozos koloniją. Karalystės įkūrėjas buvo Kinijos Mingų dinastijos Fudziano provincijos įtakingas didikas Dženg Čengongas, olandų dar vadinamas Koxinga. Kuomet žemyne į valdžią atėjo Čingų dinastija, Dženg Čengongas priglaudė pabėgusį Mingų imperatorių ir pavertė savo provinciją paskutiniu avanpostu prieš Čingus. Tačiau negalėdamas atsilaikyti, jis nusprendė perkelti savo bazę iš žemyno, ir tinkamiausia tam reikalui pasirodė Taivano sala.

Dženg Čenggongo rezidencija Tainane
1661 m. Dženg Čenggongas, vadovaudamas nemažam laivynui, išsilaipino Taivano pakrantėje. Tais metais jo pajėgos apgulė Zelandijos tvirtovę Tainane. Po 9 mėnesių apgulties, 1662 m. vasario 1 d. olandai buvo priversti pasiduoti, pasirašyti sutartį ir atsisakyti interesų saloje. Tai buvo jų kolonijos pabaiga. Taip Čenggongas įsikūrė Tainane, kurį pavertė savo karalystės sostine. Sykiu jis išlaikė savo svarbiausias teritorijas žemyne – Siamene, Dzinmene, Fudžou ir kitur.

Tais metais miręs, Čenggongas paliko karalystę savo sūnui Dzingui, kuris ne tik išlaikė buvusias pozicijas, bet ir bandė išplėsti savo teritorijas į pietus, puldamas Filipinus. Tačiau jo invaziją sustabdė jungtinės Čingų Kinijos ir olandų pajėgos. Jo laikais karalystė virto tikra talasokratija, kurią palaikė galingas karalystės laivynas, neretai veikiantis piratiškais metodais, tačiau nebuvo siekiama pastoviau įsitvirtinti pačioje saloje ir sukurti sėslesnę bazę valstybingumui.

1680 m. karalystės laivynas buvo sutriuškintas Čingų laivyno, dėl kurio karalystė prarado savo teritorijas žemyne. 1681 m. mirdamas Dzingas paliko sostą savo sūnui Kezangui, bet į jį netrukus pasodintas jo brolis Kešuangas. Karalystės egzistencija 1983 m. pabaigė dar vienas Čingų Kinijos antpuolis, po kurio Taivano sala prijungta prie Kinijos, o Kešuangas buvo priverstas persikelti į Pekiną.

Karaliai
--------

Karalystės valdovai titulavo save „karaliais" (kin. 王, pinyin: *Wáng*). Visi jie priklausė tai pačiai giminei, kuri dar vadinama **Džengų dinastija** (kin. 鄭氏王朝, pinyin: *Zhèngshì Wángcháo*):

* 1661–1662 Zheng Chenggong;
* 1662–1681 Zheng Jing;
* 1661 Zheng Kezang;
* 1681–1683 Zheng Keshuang;
| Tarpukario Latvijos topografiniai žemėlapiai |
| --- |
| **Tipas** | 111 žemėlapių serija |
| **Mastelis** | 1 : 75 000 |
| **Geografinė aprėptis** | Latvija |
| **Leidybos metai** | 1924–1935 m. |
| **Leidėjas** | Latvijos kariuomenės štabo geodezijos-topografijos skyrius |
| **Leidybos šalis** | Latvijos Respublika |

**Tarpukario Latvijos topografiniai žemėlapiai** – Latvijos topografinių žemėlapių serija, išleista 1924–1935 m. 1 : 75 000 masteliu. Seriją išleido Latvijos kariuomenės štabo geodezijos-topografijos skyrius (latv. *Armijas štāba Ģeodēzijas-Topogrāfijas daļa*).

Aprašymas
---------

Žemėlapiai sudaryti XX a. 2-osios pusės Rusijos Imperijos topografinių žemėlapių pagrindu. Daugiausia buvo vadovautasi 1 : 84 000 mastelio Vakarų pasienio erdvės žemėlapiais. Daugelis lapų po pirmosios laidos (1924–1931 m.), panaudojus naujausius rekognoskavimo duomenis, originalią topografinę nuotrauką ir naujausius prieinamus kartografinius duomenis, buvo perleisti.

Žemėlapiai
----------

Žemėlapių serija apėmė daugiausia Latvijos teritoriją, tačiau į juos pateko taip pat dalis šiaurinės Lietuvos, pietinės Estijos, šiaurinės Baltarusijos ir vakarinės Rusijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Topographical Maps: 1920 - 1939 Latvian. LithuanianMaps.lt (tikrinta 2022-01-14).
2. ↑  Tarpukario Latvijos žemėlapiai. Maps4u.lt (tikrinta 2022-01-14).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Tarpuplaučio anatomija
**Tarpuplautis** – ertmė, tarpas tarp abiejų plaučių, kur išsidėsto organai, kraujagyslės, nervai, limfmazgiai, užkrūčio liauka, stemplė. Šonuose tarpuplautį riboja plaučių vidiniai paviršiai (tarpulautinė krūtinplėvė), priekyje - krūtinkaulis, apačioje - diafragma. Tarpuplautis yra asimetriškas dėl įstrižos širdies padėties.

Tarpuplautis dalijamas į dvi dalis - skiriamoji riba yra horizontali tarp krūtinkaulio kūno ir rankenos - atitinka trachėjos išsišakojimo aukštį. Viršutinis tarpuplautis mažesnis, jame išsidėsto krūtininė gerklės dalis, dalis stemplės, aortos lankas ir jo šakos, žastinės galvos venos, viršutinė tuščioji vena ir kitos kraujagyslės, klajoklio ir diafragminio nervų simpatinio kamieno viršutiniai krūtininiai mazgai, limfmazgiai, užkrūtis. Apatinis tarpuplautis dalijamas į dar tris dalis: priekinį, vidurinį ir užpakalinį. Didžiausia dalis - vidurinė, joje širdis ir širdiplėvė, kylančioji aorta, plautinis kamienas.
|  |
| --- |
| Doom: vs |
| Kilmė |  Švedija |
| Žanrai | Doom metal |
| Aktyvumo metai | 2004 – dabar |
| Įrašų kompanija | Firebox Records |
| Nariai |
| Johan Ericson |

**Doom: vs** yra švedų Doom metal solinis projektas, kurį įkūrė švedų mizikantas ir prodiuseris Johan Ericson.

Johan Ericson sukūrė šį projektą (Doom: vs) Norėdamas labiau priartėti prie jo mėgiama muziką grojančių grupių Mourning Beloveth, Saturnus ir Shape of Despair. Šis atlikėjas taip pat groja gitara grupėje Draconian. 2004 metais Doom: vs išleido Demo albuma Empire of the fallen. Su šiuo albumu jis „prasimušė" sunkiosios muzikos rinkije ir 2006 metais išleido albumą Aeternum vale, o 2008 metų pabaigoje – Deadwords speak.

Diskografija
------------

### Demo

* 2004: *Empire of the Fallen* (demo)

### Albumai

* 2006: *Aeternum Vale*
* 2008: *Dead Words Speak*
* 2014: *Earthless*

Nuorodos
--------

* Firebox įrašų leidybinė kompanija
* Ferrum.lt Archyvuota kopija 2008-10-12 iš Wayback Machine projekto.
* Metalo archyvas
**Birutė Ciplijauskaitė** (1929 m. balandžio 11 d. Kaune – 2017 m. birželio 18 d. Madinsone, JAV) – lietuvių literatūros tyrinėtoja, vertėja.

Biografija
----------

Tėvas Juozas Ciplijauskas buvo žymus gydytojas ginekologas, motina – pedagogė. 1933 m. šeima persikėlė gyventi į Klaipėdą, kur tėvas dirbo Klaipėdos ligoninės direktoriumi ir gydytojų draugijos pirmininku. 1939 m. vokiečiams okupavus Klaipėdą, Ciplijauskai paliko tik ką pastatytą namą ir grįžo į Kauną, kur tėvas buvo pakviestas dirbti Vytauto Didžiojo universitete. Birutė mokėsi Aušros mergaičių gimnazijoje ir Kauno konservatorijoje. 1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1947–1949 m. studijavo Tiubingeno universitete. 1956 m. baigė Monrealio universitetą.

Nuo 1957 m. gyvena JAV. 1960–2000 m. dėstė ispanų literatūrą Viskonsino universitete Madisone, nuo 1968 m. profesorė.

Mokslinė veikla
---------------

Parašė studijų apie ispanų literatūrą ir moteriškąjį rašymą:

* Pilnatvės pareiga (*Deber de plenitud*, 1973 m. apie J. Guilleno poeziją)
* Nepatenkinta moteris. Neištikimybė realistiniame romane (*La mujer insatisfecha. El adulterio en la novela realista* 1984 m.)
* Šiuolaikinis moterų romanas. Pasakojimo pirmuoju asmeniu tipologija (La Novela Femenina Contemporánea (1970-1985). Hacia una tipología de la narración en primera persona 1988 m.)
* Apie ženklus ir reikšmes (*De signos y significiones* 1999 m. apie 1927-ųjų kartos poetų avangardistų kūrybą).
* Carmen Martín Gaite (monografija apie šiuolaikinę ispanų prozininkę C. M. Gaite, 2000 m.)
* Moteriškojo aš konstravimas literatūroje (*La construcción del yo femenino en la literatura*, 2004 m.)

JAV lietuvių periodikoje, žurnaluose „Journal of Baltic Studies", „World Literature Today" paskelbė darbų apie ispanų ir lietuvių literatūrą. Lietuvių literatūros reiškinius tyrinėja pasaulinės literatūros kontekste (straipsnių rinkinys „Literatūros eskizai", Vilnius, 1992 m.). Išvertė į ispanų ir prancūzų kalbas lietuvių poetų kūrinių, parengė antologijas ispanų kalba „Balsai iš tylos" (*Voces en el silencio*, 1991 m. „Dvidešimt šiuolaikinių lietuvių poetų" (*Vingt poetes lituaniens d'aujordhui* 1997 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Danutė Vailionytė. Įėjusi į pasaulio kultūros istoriją. XXI amžius, 2001 m. lapkričio 14 d.
2. ↑  Vilius Gužauskas. *Birutė Ciplijauskaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 138 psl.
**Chang'e 1**|  |
| **Misijos statistika** |
| Pavadinimas | Chang'e 1 |
| Įgulos narių skaičius | Bepilotis |
| Įgulos nariai |  |
| Raketa | Long March 3A |
| Paleidimo vieta | Kinija, Sičuanas, Sičango kosminių skrydžių centras |
| Paleidimo data | 2007 m. spalio 24 d. 10:05:04.602 UTC |
| Nusileidimo vieta | Mėnulis, 1°18′p. pl. 52°13′r. ilg.﻿ / ﻿1.30°p. pl. 52.22°r. ilg.﻿ / -1.30; 52.22[1] |
| Misijos trukmė | 1 metai, 4 mėnesiai, 4 dienos |
| Misijos tikslas | Mėnulio orbitos tyrimai |

**Chang’e 1** (kin. 嫦娥一号, pinyin: *Cháng'é yī hào*) – bepilotis Kinijos Mėnulio orbitos tyrinėjimo erdvėlaivis. Jis buvo pavadintas kinų Mėnulio deivės Čangės vardu.

Šis erdvėlaivis buvo paleistas 2007 m. spalio 24 d. iš Sičango kosminių skrydžių centro Sičuane. Tų pačių metų lapkričio 5 d. erdvėlaivis pasiekė Mėnulio orbitą. Lapkričio 26 d. buvo padaryta pirmoji Mėnulio nuotrauka, o po metų sudarytas visos Mėnulio orbitos žemėlapis.[2]

Iš pradžių buvo planuojama „Chang’e 1" naudoti lygiai metus, bet vėliau veikla buvo pratęsta 4 mėnesiais. 2009 m. kovo 1 d. erdvėlaivį išvedus iš orbitos jis sudužo atsitrenkęs į Mėnulio paviršių.[3]

2010 m. spalio 1 d. startavo antrasis šios misijos erdvėlaivis „Chang'e 2".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Encyclopedia of the Solar System*, 3th ed. Elsevier, 2014, p. 569
2. ↑  China publishes first moon picture
3. ↑  China’s lunar probe Chang’e-1 impacts moon
**Birutė Aleknaitė** (g. 1950 m. birželio 19 d. Sidnėjuje, Australija) – chorvedė.

Biografija
----------

Mokėsi vidurinėje mokykloje, 1963–1970 m. privačiai pas Wallis Emmerson-Handley mokėsi skambinti fortepijonu – baigiamuosius egzaminus išlaikė Sidnėjaus konservatorijoje, savarankiškai išmoko diriguoti.

1966–1968 m. privačiai mokėsi groti klarnetu, o 1969–1972 m. studijas tęsė Sidnėjaus konservatorijoje. 1974–1978 m. šioje konservatorijoje studijavo dainavimą. 1970–1981 m. dirbo Sidnėjaus banke, nuo 1982 m. Sidnėjaus sveikatos draudimo kompanijos „HCF" darbuotoja.

Nuo 1982 m. Sidnėjaus lietuvių choro „Daina" meno vadovė ir dirigentė (nuo 1987 m. jai talkina J. Ankus). Choras rengia koncertus, gieda bažnyčiose, dalyvauja Australijos lietuvių tradicinėse dainų šventėse ir kituose tautiniuose renginiuose. 1987 m. gruodžio 6 d. metiniame koncerte „Daina" atliko 11 dainų (dirigavo B. Aleknaitė ir J. Ankus, akompanavo B. Kiveris).

1989 m. balandžio 23 d. „Dainos" koncerte dalyvavo dainininkas iš Lietuvos D. Sadauskas, su choru atlikęs S. Šimkaus harmonizuotą liaudies dainą „Oi, kas sodai" ir Ūdrio dainą išV. Klovos operos „Pilėnai" (dirigavo B. Aleknaitė, akompanavo B. Kiveris). 1989 m. lapkričio 30 d. „Daina" dalyvavo susitiki – me – koncerte su P. Mataičio vadovaujamu folkloro ansambliu, atvykusiu iš Lietuvos.

B. Aleknaitė „Dainos" chorui dirigavo daugelyje koncertų ir per pamaldas bažnyčiose, Australijos lietuvių dainų šventėse, 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventės dienomis Sidnėjaus „Dainos" chorui dirigavo Vilniuje, Kaune ir Trakuose.

1972 m. dalyvavo II Pasaulio jaunimo kongrese JAV, atstovaudama Sidnėjaus ateitininkų jaunimui. Ji dabar tebėra Sidnėjaus lietuvių tautinių šokių ansamblio „Sūkurys" dalyvė. „Dainos" chorą parengė 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventei Vilniuje.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| ***Džo Bananas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Banana Joe |
| Kilmės šalis |  Vokietija Italija |
| Režisierius | Steno |
| Scenaristas (-ai) | Mario AmendolaBruno CorbucciBud SpencerStefano Vanzina |
| Vaidina | Bud Spencer Gisela Hahn |
| Metai | 1982 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Džo Bananas** (it. *Banana Joe*) – 1982 m. sukurta veiksmo komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Džo Bananas gyveno nedideliame kaimelyje Pietų Amerikoje ir gabendavo salos gyventojų surinktus bananus parduoti savo laivu. Jis nežinojo savo kilmės, tėvų, tačiau jam tai niekada ir nerūpėjo, kol vieną dieną saloje pasirodė verslininko Torsiljo žmonės, ketinantys čia įkurti bananų perdirbimo ir eksporto įmonę. Džo su trenksmu išvijo juos iš salos, tačiau pastarasis teisinėmis (ir nelabai) priemonėmis nenustojo siekti tikslo. Džo pavyko laimėti bananų pristatymo lenktynes ir teisę nustatyti bananų supirkimo kainą (tokią mažą, kad Torsiljui neapsimokėtų jais prekiauti), tačiau kad gautų leidimą prekiauti bananais, jis turi pasirašyti sutartį, t. y. turėti asmens dokumentus. Tik kaip juos gauti tam, kuris nežino savo kilmės ir neturi artimųjų?

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Bud Spencer – Džo Bananas
* Marina Langner – Doriana
* Mario Scarpetta – Manuelis
* Gianfranco Barra – Torsiljus
* Enzo Garinei – Moreno
* Gunther Pholipp – Teiloras
* Giorgio Bracardi – seržantas Martino
* Gisela Hahn
| Dorogobužas*Дорогобуж* |
| --- |
|        |
| *Dorogobužas XX a. pradžioje* |
|  |
| 

DorogobužasDorogobužas

54°55′00″ š. pl. 33°18′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.91667°š. pl. 33.30000°r. ilg.﻿ / 54.91667; 33.30000﻿ (Dorogobužas)Koordinatės: 54°55′00″ š. pl. 33°18′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.91667°š. pl. 33.30000°r. ilg.﻿ / 54.91667; 33.30000﻿ (Dorogobužas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Smolensko sritis Smolensko sritis |
| **Rajonas** | Dorogobužo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 11 089  |
| **Plotas** | 10 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 109 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Dorogobužas |

**Dorogobužas** (rus. *Дорогобуж*) – miestas Rusijos vakaruose (Smolensko sritis), 113 km į šiaurės rytus nuo Smolensko, prie Dniepro aukštupio, rajono centras. 10 168 gyv. (2015 m.).

Istorija
--------

Dorogobužas žinomas nuo 1150 m. kai pirmą kartą paminėtas tarp Smolensko kunigaikštystės miestų.

XV–XVII a. (su pertraukomis) miestą valdė Lietuvos Didžioji Kunigaikštystė.

1654 metų birželį Dorogobužą užėmė Maskvos kariai, o 1667 metais tarp Rusijos ir ATR pasirašyta Andrusovo sutartis, kuria Smolensko žemės ir Dorogobužas atiteko Maskvai. Nuo 1667 m. priklauso Rusijai.

Per 1812 m. Prancūzijos–Rusijos karą miestas buvo sudegintas.

1835 m. pastatyta Šv. Petro ir Povilo cerkvė.

Antrojo pasaulinio karo metu pirmą kartą miestas buvo okupuotas vokiečių kariuomenės 1941 m. spalio 5 d. Miesto išlaisvinimą vykdė partizanų vienetai „Uraganas", „Senelis" ir „Senis". 1942 m. vasario 15–birželio 7 d. miestą buvo užėmę sovietų kariai. Galutinai miestas išvaduotas 1943 m. rugsėjo 1 d. Vakarų fronto kariuomenės operacijos „Elninskaja-Dorogobužskaja" metu, kai miestą užėmė sovietų pajėgų 5-oji armija.

Transportas
-----------

* Kasdieninis susisiekimas autobusu Dorogobužas–Smolenskas. Galimi du variantai – arba plentu M-1, arba senuoju Smolensko keliu.

* Kasdieninis susisiekimas autobusu su Maskva.

Ekonomika
---------

Yra tekstilės (linų apdirbimo), baldų, statybinių medžiagų (plytų), maisto (sūrių) pramonė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dorogobužas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 89 psl.
| Chanty MansijskasХанты-Мансийск |
| --- |
|              |
| *Chanty Mansijskas. Čechovo gatvė* |
|  |
| 

Chanty MansijskasChanty Mansijskas

61°0′0″ š. pl. 69°0′0″ r. ilg.﻿ / ﻿61.00000°š. pl. 69.00000°r. ilg.﻿ / 61.00000; 69.00000﻿ (Chanty Mansijskas)Koordinatės: 61°0′0″ š. pl. 69°0′0″ r. ilg.﻿ / ﻿61.00000°š. pl. 69.00000°r. ilg.﻿ / 61.00000; 69.00000﻿ (Chanty Mansijskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5)------ vasaros: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Apygarda** | Chantų Mansija Chantų Mansija |
| **Rajonas** | Chanty Mansijsko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 96 936  |
|  |
|  **Vikiteka** | Chanty Mansijskas |

**Chanty Mansijskas** (rus. *Ханты-Мансийск*, chant. *Ёмвош, Ёмвоҷ*) – miestas Rusijoje, Tiumenės srityje, Irtyšiaus dešiniajame krante, 20 km nuo jo ir Obės santakos. Chantų Mansių autonominės apygardos administracinis centras. Upių uostas, tarptautinis oro uostas. Plentai į Tiumenę, Nižnevartovską, 2004 m. pastatytas tiltas per Irtyšių, per kurį eina kelias į Niaganę. Keleiviniai laivai vyksta į Tobolską, Omską, Salechardą.

Kristaus Prisikėlimo cerkvė
Vystoma medienos apdirbimo, maisto (žuvų konservų, duonos, mėsos), statybinių medžiagų gamybos pramonė. Svarbus prekybinis centras. Veikia Tiumenės Žemės ūkio instituto, Nižnevartovsko pedagoginio instituto fakultetai. Yra kraštotyros muziejus, šalia jo – šiaurės tautų architektūros skansenas „Torum-Maa", archeoparkas. Yra 4 cerkvės, slavų kultūros parkas, Pergalės parkas ir Didvyrių alėja, 6 bibliotekos, teatras, kinoteatras.

Istorija
--------

Gyvenvietė prie Obės ir Irtyšiaus santakos šaltiniuose minima nuo 1582 m. (vadinta Samarovu). Čia 1740 m. pastatyta observatorija, XIX a. pradėta statyti Dievo Motinos Globėjos cerkvė. 1931 m. pradėjo kurtis darbininkų gyvenvietė, pavadinta **Ostiako Vogulsku** (*Остяко-Вогульск*). Tais pačiais metais tapo Chantų mansių nacionalinės apygardos, nuo 1977 m. – Chantų Mansių autonominės apygardos centru. Chanty Mansijsku pervadinta 1940 m. Miesto teisės suteiktos 1950 m. XX a. pab. Chanty Mansijskas tapo svarbiu Vakarų Sibiro bei Sibiro tautų kultūriniu centru.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Chanty Mansijskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| Dora Baltėja |
| --- |
| Dora Baltėja Ivrėjoje Dora Baltėja Ivrėjoje |
| **Ilgis** | 160 km |
| **Baseino plotas** | 3920 km² |
| **Vidutinis debitas** | 110 m³/s |
| **Ištakos** | Alpės |
| **Žiotys** | Po |
| **Šalys** | Italija |

**Dora Baltėja** (it. *Dora Baltea*, lot. *Duria maior, Duria Bautica*, gr. Δουριας) – upė šiaurės vakarų Italijoje, Aostos Slėnio ir Pjemonto regionuose; Po kairysis intakas. Prasideda pačiame šiaurės vakariniame Italijos pakraštyje, Alpių kalnuose, Monblano masyvo papėdėje. Susidaro susiliejus Dora di Fereto ir Dora di Veni upokšniams, ištekantiems iš Pre de Baro ir Miažo ledynų. Dora Baltėja teka rytų, pietryčių kryptimi Aostos slėniu. Įteka į Po ties Kivasu, 20 km į šiaurės rytus nuo Turino.

Didžiausi intakai: Grand Eivija, Butijė, Marmorė, Evansonas, Lysas, Kiuzela. Upė daugiausia maitinama ledynų ir sniego tirpsmo vandens, todėl ištisus metus yra vandeninga. Upė mėgstama plaukiotojų kajakais, plaustais, kanojomis. Prie Dora Baltėjos įsikūrę miestai: Aosta, Sen Vensanas, Ivrėja, Kivasas.

Upės padėtis Italijoje

Šaltiniai
---------

1. ↑  Smith, William (May 3, 1878). „A Dictionary of Greek and Roman Geography: Abacaenum-Hytanis". J. Murray – via Google Books.
2. ↑  „Dictionary of Greek and Roman Geography (1854), DU´RIA". *Perseus.tufts.edu*.
3. ↑  "Dòra Bàltea" (*it*). *Dòra Bàltea*. .
4. ↑  „Dictionnaire de géographie ancienne et moderne à l'usage du libraire et de l'amateur de livres". May 3, 1870 – via Google Books.
| **Džocharas Dudajevas Дудин Муса кант Жовхар** |
| --- |
|  |
| Džocharas Dudajevas |
| Gimė | 1944 m. vasario 15 d.Jalchorojus, Ačchoj Martano rajonas |
| Mirė | 1996 m. balandžio 21 d. (52 metai)Gechi Ču, Urus Martano rajonas |
|  |
| Veikla | TSRS karinis ir Čečėnijos Ičcherijos politinis veikėjas, TSRS aviacijos generolas majoras (1980 m.). |
|  |
|  **Vikiteka** | Džocharas Dudajevas |
| Parašas |
|  |

**Džocharas Dudajevas** (čeč. *Дудин Муса кант Жовхар*, rus. *Джохар Мусаевич Дудаев*; 1944 m. vasario 15 d. – 1996 m. balandžio 21 d. Gechi Ču, Urus Martano rajonas) – TSRS aviacijos generolas majoras (1980 m.), pirmasis Čečėnijos prezidentas.

Biografija
----------

Gimė 1944 m. vasario 15 d. Jalchorojaus gyvenvietėje, dab. Ačchoj Martano rajone. Jis buvo septintas vaikas šeimoje. Po aštuonių dienų kartu su visa šeima ir tūkstančiais ingušų bei čečėnų ištremtas į Pavlodaro sritį Kazachstane. 1944–1957 m. su šeima gyveno tremtyje Pavlodaro sr. ir Pietų Kazachijoje. 1957 m. su šeima grįžo į Grozną. Nuo 1966 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1968 m. įstojo į TSKP. 1987 m. gavo generolo majoro laipsnį. 1987–1990 m. Tartu dislokuotos bombonešių divizijos vadas, kartu ir Tartu įgulos viršininkas. 1990 m. perkeltas į Grozną, paties prašymu išleistas į atsargą.

Nuo 1991 m. spalio mėn. pirmasis laisvuose rinkimuose išrinktas Čečėnijos prezidentas, nuo 1992 m. ir vyriausybės vadovas. 1991 m. lapkričio 1 d. paskelbė Čečėnijos nepriklausomybę, nuosekliai nesileido į jokias derybas dėl Čečėnijos priklausymo Rusijos Federacijai. 1992 m. ir 1993 m. lankėsi Lietuvoje. 1994 m. į Čečėniją įsiveržus Rusijos kariuomenei sėkmingai vadovavo čečėnų pasipriešinimo kovai.

Žuvo per pasikėsinimą, surengtą Rusijos slaptųjų tarnybų.

Įvertinimas
-----------

* Čečėnijos parlamento sprendimu Groznas pavadintas Džochar Gala;
* 1996 m. Rygoje jo vardu pavadinta gatvė;
* 2000 m. Vilniuje, Žvėryne jo vardu pavadintas skveras;
* 2005 m. jo vardu pavadinta aikštė Varšuvoje.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  *Džocharas Dudajevas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 179 psl.
|  |
| --- |
| Doris Dragović |
|  |
| Biografija |
| Gimė | 1961 m. balandžio 6 d. (62 metai), Splitas, Kroatijos Socialistinė Respublika, Jugoslavija |
| Žanrai | pop, poprokas |
| Veikla | dainininkė, dainų autorė |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 1982–dabar |

**Doris Dragović** (g. 1961 m. balandžio 6 d.) – Kroatijos dainininkė ir dainų autorė. Ji du kartus dalyvavo Eurovizijos konkurse – 1986 m. atstovavo Jugoslavijai su daina „Željo moja" ir užėmė 11 vietą bei 1999 metais Kroatijai su daina „Marija Magdalena", su kuria užėmė ketvirtą vietą su 118 taškų.

Biografija
----------

Doris Dragović 1999 m. Eurovizijoje
Dragović solo karjerą pradėjo 1986 metais, kai ji išleido debiutinį albumą „Tigrica". Tais pačiais metais ji atstovavo Jugoslavijai 1986 m. Eurovizijoje su daina „Željo moja" ir užėmė 11-ąją vietą su 49 taškais. Dragović nuo to laiko buvo viena iš labiausiai žinomų pop dainininkių Jugoslavijoje.

1999 metais Dragović buvo pasirinkta atstovauti Kroatijai 1999 m. Eurovizijoje, kai ji laimėjo šalies nacionalinę atranką *HRT Dora* su dramatiška daina „Marija Magdalena", kurią parašė garsus kroatų dainų autorius Tonči Huljić. Eurovizijoje Dragović užėmė ketvirtą vietą. Tai vienas Kroatijos geriausių rezultatų šiame konkurse.

Diskografija
------------

### Albumai

* 1985 – *Tigrica*
* 1986 – *Željo moja*
* 1987 – *Tužna je noć*
* 1987 – *Tvoja u duši*
* 1988 – *Pjevaj srce moje*
* 1989 – *Budi se dan*
* 1992 – *Dajem ti srce*
* 1993 – *Ispuni mi zadnju želju*
* 1995 – *Baklje Ivanjske*
* 1996 – *Rođendan u Zagrebu*
* 1997 – *Živim po svom*
* 1999 – *Krajem vijeka*
* 2000 – *Lice*
* 2002 – *Malo mi za sriću triba*
* 2009 – *Ja vjerujem*
* 2014 – *Koncert u Lisinskom*

Nuorodos
--------

* Daina „Željo moja"
* Daina „Marija Magdalena"

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Vlado ir Izolda  *„Ciao, amore"*** |  **Jugoslavijos atstovė Eurovizijoje**1986 | Po to:**Novi fosili  *„Ja sam za ples"*** |
| Prieš tai:**Danijela  *„Neka mi ne svane"*** |  **Kroatijos atstovė Eurovizijoje**1999 | Po to:**Goran Karan  *„Kad zaspu anđeli"*** |
Koordinatės: 55°42′31″š. pl. 21°09′08″r. ilg.﻿ / ﻿55.7086°š. pl. 21.1521°r. ilg.﻿ / 55.7086; 21.1521


| Malūno tvenkinys |
| --- |
|  |
| Vieta | Klaipėdos m. Lietuva |
| Plotas | 0,061 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,99 km |

**Malūno tvenkinys** (anksčiau **Trinyčių ežeras**) – tvenkinys vakarų Lietuvoje, Klaipėdos mieste. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius - 0,92 km, plotis - iki 0,1 km. Altitudė 4,7 m. Krantai neaukšti, sausi, apaugę medžiais. Tvenkinys nenutekantis, priklauso Danės upės baseinui.

Vis dar neaišku, ar šis vandens telkinys yra gamtinės kilmės. Nuo XVI a. dokumentuose vadintas *Malūno tvenkiniu*. Minima, kad čia buvo Dangės upės atšaka, o, pastačius užtvanką, susidarė tvenkinys. *Trinyčių tvenkiniu* vietinių žmonių imtas vadinti dėl greta veikusio „Trinyčių" verpimo fabriko. Priešais tvenkinį, Bangų g. ir Gluosnių skersgatvio kampe, yra senasis malūno pastatas.

Ežere yra ir žuvų - daugiausia tai įprastos tvenkinių žuvys: karosai, kuojos, ešeriai, lydekos.

Anuomet, prieš kelis šimtus metų prie upės žiočių plytėjo pelkynai, tvenkinys buvo maurais apaugęs, vanduo buvo sudusęs, atsidavė užsistovėjusiu dumblu. Tačiau tvenkinio niekas nevalė. Prie tokio vandens parko buvo neįmanoma įrengti, todėl pagalbos teko prašyti SDAALR Vilniaus povandeninių techninių darbų klubo specialistų, kurie virš vandeniu papilnėjusio tvenkinio sumontavo nedidelę 80 m³/h galingumo žemsiurbę. O kai ežeras buvo išvalytas ir paruoštas visuomeniniam naudojimui A. Inkratienė ir inžinierius V. Toleikis paruošė perspektyvinius poilsio zonos planus. Taip atsirado „Trinyčių" parkas.

Išnašos
-------

1. ↑  Malūno parko ateitis: pasikeitė pavadinimas, keisis ir pats parkas[neveikianti nuoroda]
2. ↑  maps.lt duomenys
Džiuto pluoštas maišams
**Džiutas** – augalinis pluoštas, gaunamas iš vienamečių džiuto žolių (*Corchorus*) – ilgavaisio džiuto (*Corchorus olitorius*) ir tikrojo džiuto (*Corchorus capsularis*). Iš jų stiebų gauto pluošto (jo būna 20–25 % masės) pagamintų verpalų audžiamos pakuotės medžiagos, apmušalai, maišai, kilimai, vejamos virvės, špagatas, lynai.

Džiutas yra vienas tvirčiausių augalinių pluoštų, ir antras pagal panaudojimo apimtis (po medvilnės). Pluoštas sudarytas daugiausia iš celiuliozės ir lignino.

Džiutas nuo seno augintas ir naudotas pluoštui Pietų ir Pietryčių Azijoje (ypač Bengalijoje), o XVII a. į pasaulinę apyvartą įvestas britų (karinei amunicijai, virvėms, tinklams, pramonei). XX a. pab. džiuto paklausa sumenko pradėjus plačiai gaminti sintetinius pluoštus. Pagrindiniai džiuto gamintojai pasaulyje yra Indija (ypač Asamas, Biharas ir Vakarų Bengalija) bei Bangladešas, mažiau – Kinija, Uzbekistanas, Nepalas, Pietų Sudanas, Zimbabvė.

* Džiuto virvėsDžiuto virvės
* Džiuto apdirbimasDžiuto apdirbimas
* Džiuto gubosDžiuto gubos
* Džiuto verpimasDžiuto verpimas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Džiutas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
2. ↑  FAO duomenys (2014 m.)
Maltozė. I. Trimatė struktūra. II. Cheminė struktūra.
**Maltozė** (nuo angl. *malt* - salyklas) – sacharozės izomeras. Maltozę atrado Airijos chemikas Cornelius O'Sullivan 1872 m.

Šis cukrus susidaro iš dviejų D-gliukozės molekulių, vienos molekulės glikozidiniam hidroksilui reaguojant su kitos molekulės hidroksilu. Maltozėje D-gliukozės vienetus jungia α 1→4 glikozidinis ryšys. Hidrolizuojant maltozę susidaro D-gliukozė (dekstrozė). Molekulinė formulė – C12H22O11

Maltozė susidaro kaip tarpinis produktas, hidrolizuojant krakmolą, arba glikogeną fermentu α-amilaze. Šis fermentas nuskelia iškart du gliukozės vientus kurie lieka sukibę – tai ir yra maltozė. Ši reakcija vyksta sėklose jų dygimo metu. Amilazės taip pat yra seilėse, todėl ilgiau palaikius krakmolą burnoje jis įgauna saldoką skonį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stoker, H. Stephen (2015-01-02). *Organic and Biological Chemistry* (anglų). Cengage Learning. ISBN 9781305686458.
2. 1 2  Fruton, Joseph S (1999). *Proteins, Enzymes, Genes: The Interplay of Chemistry and Biology* (anglų). Chelsea, Michigan: Yale University Press. p. 144. ISBN 0300153597. Nuoroda tikrinta 21 October 2017.
Džogo krioklys per musoną
**Džogo krioklys** (hind. जोग जल प्रपात, IAST: *Jog jal prapāti*, kan. ಜೋಗ  = *Jōga*) arba ***Gersopos krioklys*** (kan. ಗೇರುಸೊಪ್  = *Gērusop*) – krioklys Indijoje, Karnatakoje, Vakarų Ghatų kalnų pietinėje dalyje, ant Šaravatės upės.

Džogo krioklį sudaro keturių pakopų sistema, kurios bendras aukštis – 253 metrai. Džogo krioklys patenka į pačių aukščiausių pasaulyje krioklių sąrašo dvidešimtuką. Prie krioklio pastatytos dvi hidroelektrinės.

Azijoje yra ir iš aukščiau krintančių krioklių, tačiau Džogo krioklio srovė per visą aukštį yra nenutraukiama uolų ar kitų kliūčių.

Įspūdingiausiai Džogo krioklys atrodo musonų laikotarpiu.

Krioklio pavadinimas kanadų kalba tiesiog reiškia „krioklys".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 115

Nuorodos
--------

* Džogo krioklys Archyvuota kopija 2012-01-18 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Džogo krioklys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Vytautas Kaušinis** (1930 m. vasario 1 d. Juozapava, Alantos valsčius – 2009 m. kovo 2 d. Vilnius) – Lietuvos grafikas.

Biografija
----------

1956 m. baigė grafiką Lietuvos dailės institute, 1961–2000 m. Lietuvos dailės instituto (nuo 1990 m. Vilniaus dailės akademija) dėstytojas, nuo 1991 m. profesorius.

Kūryba
------

Pagrindinė kūrybos sritis – plakatas, jų sukūrė visuomeninėmis, teatro, muzikos, sveikatos, gamtos apsaugos temomis („Žmonės, būkite budrūs" 1969 m. „Ilgai auga, greitai sudega" 1974 m. Respublikinis jaunųjų atlikėjų festivalis 1975 m. „F. M. Dostojevskio Stepančikovo dvaras ir jo gyventojai", „Sąjunginis styginių kvartetų festivalis", abu 1976 m. „Švara – sveikata" 1978 m. „Vytauto Kaušinio plakatų paroda" 1979 m. „Pabaltijo plakatas" 1981 m. „Skrydis per Atlantą" 1983 m. „Birželio 14 d. Atmink ir neišsižadėk" 1994 m.). Plakatams būdingas minties ir formos aiškumas, lakoniškumas, tikslingas šrifto panaudojimas. Nuo 1956 m. dalyvavo beveik 200 parodų Lietuvoje ir užsienyje. Individualios parodos: Ryga – 1962 m. Vilnius – 1979 m. 1990 m. Kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Irena Dobrovolskaitė. *Vytautas Kaušinis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 632 psl.
*Kitos reikšmės – Malčius (reikšmės).*

| Malčius |
| --- |
|  Dėl Juodkiškio tvenkinio pasitvenkęs Malčiaus žemupys |
| **Ilgis** | 18,3 km |
| **Baseino plotas** | 51,3 km² |
| **Ištakos** | Užvalkių miškas |
| **Žiotys** | Obelis |
| **Šalys** | Lietuva |

**Malčius** – upelis Kėdainių rajone, Vilainių seniūnijoje; Obels dešinysis intakas. Prasideda Lančiūnavos-Šventybrasčio miškų dalyje Užvalkių miške. Teka į pietvakarius palei *Via Baltica* plentą. Aukštupyje ir vidurupyje teka miškingomis vietovėmis, o žemupyje – dirbamais laukais. Kerta Aristavos-Cinkiškių plentą ir įteka į Obels upės Juodkiškių tvenkinį į vakarus nuo Aristavos. Upės žemupys dėl šio tvenkinio yra pasitvenkęs.

Turi kairįjį intaką Drigantą, suteka keletas griovių.

Prie Malčiaus įsikūrę Pliupų, Stebulių, Katkų, Aristavėlės kaimai.

Nemaišytinas su kiek labiau į rytus tekančiu kitu Obels intaku, taip pat vadinamu Malčiumi.

Upėvardis laikomas vediniu iš *\*Malšius*, šis kildinamas nuo *malšyti* („raminti, silpninti"), *malšti* („rimti, nykti, silpti").

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.