recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Petras Velička** |
| --- |
| Gimė | 1911 m. birželio 30 d.Pakalniškiai, Veliuonos valsčius |
| Mirė | 1991 m. gegužės 27 d. (79 metai) |
|  |
| Veikla | žurnalistas, fotografas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Petras Velička** (1911 m. birželio 30 d. Pakalniškiai, Veliuonos valsčius – 1991 m. gegužės 27 d. Vilnius) – Lietuvos žurnalistas, fotografas, vertėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Veliuonos pradinėje mokykloje, Vilkijos progimnazijoje, Belvederio pienininkystės ir Kauno aukštesniojoje technikos mokykloje. 1946 m. baigė Vilniaus universiteto Ekonomikos fakultetą, kartu lankė ir teisės paskaitas. 1949–1951 m. studijavo filosofiją.

Jaunystėje bendravo su Baliu Buraču, mokėsi iš jo. Fotografijos mokėsi pas Steponą Kolupailą. 1935 m. Kaune leido mėnesinį žurnalą „Aš esu visur". Dirbo Teisės institute. 1948–1984 m. leidyklos „Vaga" verstinių ir originalių knygų redaktorius, grožinės literatūros vertėjas. Iš rusų ir kitų kalbų išvertė apie 20 knygų.

Lietuvos fotomenininkų sąjungos narys.

Parodos
-------

* Laiko paženklinti, Vilniaus fotografijos galerija, Vilnius, 1999; Fotografijos muziejus, Šiauliai, 1999;
* Rusų dramos teatras, Vilnius, 2000;
* Dailės galerija, Dusetos, 2000;
* Fotografijos galerija „Prospektas", Vilnius, 2002;
* Dingusio kaimo dvasia, Seimas, Vilnius, 2002;
* Fotografijos muziejus, Ryga, Latvija, 2003.

Bibliografija
-------------

* Fotografijos. Vilnius: Lietuvos fotomenininkų sąjunga, 2002 m.
* Atsisveikinant su XX amžiumi, Vilnius, 2000 m.;
* Veliuona, Vilnius, 2001 m.;
* Lietuvos fotografija: vakar ir šiandien, Vilnius, 1999, 2001 m.;
* Lietuvos fotografija iki XXI a. Vilnius, 2002 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Petras Velička. Lietuvos fotomenininkų sąjunga
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Ilgauodegės zylės** |
| --- |
| Ilgauodegė zylė (Aegithalos caudatus)Ilgauodegė zylė (*Aegithalos caudatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Ilgauodegės zylės  *( Aegithalidae)* |

 |
| Binomas |
| ***Aegithalidae***Reichenbach, 1850 |

**Ilgauodegės zylės** (*Aegithalidae*) – žvirblinių paukščių šeima.

Išvaizda
--------

Smulkūs (8-16 cm, 5-10 g) krūmų ir medžių paukščiai. Išvaizda panašūs į zyles. Jų kaklas trumpas, galva didelė. Snapas mažas ir trumpas, atrodo šiek tiek pūstas. Šnervės pridengtos smulkiomis plunksnomis. Kojos vidutinio ilgio, o pirštai trumpi ir su nageliais. Plunksnų danga puri ir švelni.

Biologija
---------

Dieniniai paukščiai. Gyvena miškuose ir jų pakraščiuose. Miega medžiuose, susiglaudę vienas prie kito.

### Balsas

  

### Lizdas

Lizdas rutuliškas, su šonine landa. Dėtyje 2-16 kiaušinių. Peri 12-18 dienų. Išsiritusius jauniklius maitina 14-18 dienų.

Mityba
------

Minta vabzdžiais ir kitais bestuburiais.

Paplitimas
----------

Paplitusios Eurazijoje, Šiaurės ir Centrinėje Amerikoje. Lietuvoje vienintelė rūšis – ilgauodegė zylė, arba uodeguotoji zylė (*Aegithalos caudatus*).

Šeimoje 4 gentys, 13 rūšių.

Gentys
------

* Ilgauodegės zylės – *Aegithalos* Hermann, 1804
* Zylinės devynbalsės – *Leptopoecile* Severtzov 1873
* Nykštukinės zylės – *Psaltria* Temminck, 1836
* Krūmyninės zylės – *Psaltriparus* Bonaparte, 1850
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Petras Variakojis** |
| --- |
| Gimė | 1892 m. spalio 24 d.Kvietkeliai (Biržai) |
| Mirė | 1970 m. spalio 14 d. (77 metai)Alytus |
|  |
| Veikla | Lietuvos agronomas, pramonininkas. |

**Petras Variakojis** (1892 m. spalio 24 d. Kvietkeliuose – 1970 m. spalio 14 d. Alytuje) – Lietuvos agronomas, pramonininkas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1918 m. grįžęs iš Rusijos paskutinis Biržų grafas Alfredas Jonas Tiškevičius dvaro valdytoju paskyrė jauną agronomą P. Variakojį. 1920 m. kai grafas buvo paskirtas Lietuvos diplomatiniu atstovu Londone, jis Astravo dvarą su visais priklausiniais išnuomojo P. Variakojui. 1922 m. vykdant žemės reformą Astravo dvaro žemė buvo nusavinta. Grafas nusprendė emigruoti į Paryžių, o nekilnojamąjį turtą pardavė P. Variakojui, kuris daug iniciatyvų ir lėšų skyrė Astravui, jo ūkiniams ir kultūriniams reikalams. P. Variakojis atstatė Biržų alaus daryklą, kuri, jam vadovaujant, pradėjo alumi aprūpinti Kauną, Panevėžį, kitus miestus, eksportuoti jį į užsienį. 1918 m. dvare buvo įkurta pradžios mokykla. 1918-1940 m. dvaro rūmuose buvo įsikūrusi Biržų kultūros draugija „Mūza", turėjusi čia savo klubą, biblioteką ir skaityklą. 1923-1924 m. įsteigtas vilnų verpimo fabrikas, kuris 1930 m. išplėstas į linų ir pakulų apdirbimo fabriką. P. Variakojis – vienas iš fabriko „Siūlas" steigėjų. 1924 m. įsteigta Astravo pieninė. 1940 m. liepos 29 d. Astravo dvaro pastatai kartu su arklidėmis, kuriose buvo įsikūrusi akcinė bendrovė „Siūlas", buvo nacionalizuoti.

1928 m. išrinktas Lietuvos žemės ūkio rūmų valdybos pirmininku.
Koordinatės: 25°06′25″š. pl. 121°50′35″r. ilg.﻿ / ﻿25.107°š. pl. 121.843°r. ilg.﻿ / 25.107; 121.843


DziufenasDziufenas
Dziufenas žemėlapyje

**Dziufenas**, taip pat rašomas kaip ***Dzioufenas*** arba ***Čiufenas*** (kin. 九份, pinyin: *Jiǔfèn*, *Jiǒufèn*; Wade–Giles: *Chiu3-fen4*; pe̍h-ōe-jī: *Káu-hūn*; pažodžiui 'devynios dalys') – kalnų vietovė šiaurės Taivane, Naujojo Taipėjaus miesto Žuifango rajone, apie 10 km į rytus nuo Kilungo. Populiarus turistinis objektas.

Viena iš Dziufeno gatvelių

Istorija
--------

Pirmaisiais Čing dinastijos valdymo metais kaimelyje gyveno devynios šeimos, taigi kaimelis reikalaudavo „devynių davinių" kiekvienąkart atvykus siuntoms. Vėliau *Jiufen* (iš kinų k. 'devynios dalys') tapo kaimo pavadinimu.

Dziufenas buvo izoliuota gyvenvietė iki 1890 m. kai teritorijoje buvo rasta aukso. Todėl kilusi aukso karštinė paspartino kaimo išaugimą į miestą. Gerovės pikas pasiektas valdant japonams, apie 1934–1943 m. Dauguma šiandieninių vietovės bruožų atspindi Japonijos kolonizacijos erą, yra daug po šiai dienai išlikusių japonų smuklių. Antrojo pasaulinio karo metu kaime buvo įsteigta Kinkaseki karo belaisvių stovykla, kurioje laikyti Sąjungininkų kareiviai, paimti į nelaisvę Singapūre (įskaitant daug britų). Kareiviai dirbdavo netolimose aukso kasyklose. Po karo aukso gavyba sumenko, kasykla buvo uždaryta 1971 m. Dziufeną greitai užklupo ekonominis nuosmukis ir kuriam laikui miestelis buvo užmirštas.

1989 m. Hou Hsiao-hsien filmas „A City of Sadness", pirmasis palietęs tuomet Taivane tabu laikytą 228 incidento temą, susilaukė didžiulės sėkmės kino teatruose. Filmo dėka Dziufenas, kuriame filmuotos filmo scenos, pagyvėjo. Nostalgiški Dziufeno vaizdai, vaizduoti filme ir kitose medijose, traukė daugelį turistų atvykti į Dziufeną. Praeito amžiaus pabaigoje Dziufenas išgyveno turizmo bumą, kuris padėjo suformuoti turistinėmis atrakcijomis gausų miestelio vaizdą. Greitai ėmėsi kurtis retro-kiniško stiliaus kavinės, arbatos namai, suvenyrų krautuvėlės ir kt.

Dziufenas išpopuliarėjo 2001 m. kuomet jo centrinės dalies vaizdai buvo panaudoti anime filme „Stebuklingi Šihiros nuotykiai Dvasių pasaulyje".

Galerija
--------

* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6  Grace Kuo, *Tourism promises new gold rush for Jiufen* Archyvuota kopija 2015-12-22 iš Wayback Machine projekto. *Taiwan Today*, 2010-11-12.
2. ↑  Davidson, James W. (1903). *The Island of Formosa, Past and Present: history, people, resources, and commercial prospects : tea, camphor, sugar, gold, coal, sulphur, economical plants, and other productions*. London and New York: Macmillan. OCLC 1887893. OL 6931635M.
3. ↑  „Jiufen: The Real Life Spirited Away". Tofugu. 2013-10-01.
**Petras Vilutis** (1840 m. Derviniškėje, Linkmenų parapija – 1910 m. rugpjūčio 15 d.) – knygnešys, Linkmenų klebonijos vežėjas, aušrininko kunigo Silvestro Gimžausko talkininkas platinant draudžiamąją spaudą.

Biografija
----------

Būdamas aštuonerių, kalėdojančio Linkmenų klebono buvo pakviestas apsigyventi pas jį klebonijoje, kur praleido aštuonerius metus (iki 17 metų). Išmoko kalbėti ir skaityti lenkiškai, skaityti ir rašyti lietuviškai. Pavaduodavo zakristijoną. Išmoko gražaus elgesio, skiepyti obelaites, prižiūrėti sodą. Susituokęs su Grasilda Gaivelyte, kilusia iš Tauragnų parapijos Papirčių kaimo, įsikūrė atskirai nuo tėvų. Kartu išaugino 9 vaikus: Vaclovą, Jokūbą, Nikodemą, Agotą, Magdaleną, Joną, Juozapą, Justiną, Antaną.

Bendravo su kunigais, apylinkės dvarininkais: Jalovecku, Ašemberka, Malecku, Petrusevičium ir kitais. Nuo gyvenimo Linkmenų klebonijoje laikų susipažino su lietuvybės žadintoju, knygnešiu, kunigu Silvestru Gimžausku ir kunigais Jonu ir Aleksandru Burbomis. Greičiausiai jie paskatino Petrą imtis knygnešystės. Aplinkui buvo ir daugiau susijusių su knygnešyste kunigų – Kaltanėnų klebonas Kazys Mėštikas, Linkmenų klebonas Antanas Nenevskis, Švenčionių vikaras, tautinio atgimimo veikėjas Placidas Šarkauskas. Pasakojama, kad P. Vilutis, eidamas groti į gegužines, vakaruškas, vestuves užantyje nešdavosi platinimui pundelį knygų. Už šią veiklą gavo 1 mėnesį kalėjimo. Po kurio laiko, įskundus, vėl buvo suimtas, tačiau gresiančios Sibiro bausmės išvengė.

1991 m. pro-provaikaičių Kęstučio Vilučio ir Veronikos Subačienės rūpesčiu, kitiems giminaičiams prisidėjus darbu ir lėšomis, senosiose Linkmenų kapinėse, kur palaidotas Petras Vilutis (tiksli kapo vieta nežinoma) buvo pastatytas aukštas ąžuolinis paminklas (tautodailininkas J. Petronis).

Nuorodos
--------

* Veronika Subačienė. Derviniškė: trumpa Derviniškės Vilučių istorija. – V.: Aidai, 2001.
| **Myriophyllum alterniflorum**Apsauga: 1(E) – Prie išnykimo ribos |
| --- |
| Pražangiažiedė plunksnalapė (*Myriophyllum alterniflorum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | *Haloragidaceae*  *( Haloragidaceae)* |
| Gentis: | Plunksnalapė  *( Myriophyllum)* |
| Rūšis: | Pražangiažiedė plunksnalapė  *( Myriophyllum alterniflorum)* |

 |

**Pražangiažiedė plunksnalapė** (*Myriophyllum alterniflorum*) – tai plunksnalapės rūšis, kuri yra paplitusi šiaurės ir vakarų Europoje, šiaurės Afrikoje ir šiaurės rytų Šiaurės Amerikoje. Švento ežere rasta pražangiažiedė plunksnalapė, tai vienintelė šio augalo augavietė Lietuvoje. Pražangiažiedė plunksnalapė auga vandenyje: tvenkiniuose ir upeliuose. Ji paprastai auga virš vieno metro ilgio.

Biologija
---------

**Stiebas**

Šakotas, ilgis iki 150 cm.

**Lapai**

Paprastai po 4 lapai, 10-15 cm ilgio.

**Žiedai**

Žiedynai auga virš vandens paviršiaus, žiedai yra dviejų rūšių – moteriški ir vyriški. Žiedai yra vėjo apdulkinami ir žydi nuo birželio iki rugpjūčio.

**Vaisiai**

Vaisiai yra riešuto pavidalo, 2 mm skersmens.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-02-17 iš Wayback Machine projekto.
| ***Ilgiausias jardas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Longest Yard |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Robert Aldrich |
| Scenaristas (-ai) | Tracy Keenan Wynn |
| Vaidina | Burt Reynolds |
| Metai | 1974 |
| Žanras | veiksmo drama |
| Trukmė | 121 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Ilgiausias jardas** (angl.  *The Longest Yard*) – 1974 m. JAV sukurtas ir Oskarui nominuotas filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorius Burt Reynolds. 2005 m. buvo sukurtas juostos perdirbinys. Jame pagrindinį vaidmenį atliko Adam Sandler, o Reynolds jame atliko trenerio Neito Skarboro vaidmenį.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Burt Reynolds – Polas Kru
* Eddie Albert – Vordenas Heizenas
* Ed Lauter – kapitonas Knaueris
* Michael Conrad – Neitas Skarboro
* Anitra Ford – Melisa
* Richard Kiel – Samsonas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Polas Kru buvo garsus amerikietiško futbolo žaidėjas, tačiau jo karjerą sugriovė įtarimai sutartomis varžybomis. Baigęs karjerą jis ir toliau gyveno palaidą gyvenimą, kol už savo draugės mašinos vagystę ir pasipriešinimą policininkams atsidūrė kalėjime. Šio viršininkas, aistringas futbolo gerbėjas, yra subūręs kalėjimo apsauginių komandą, treniruojamą kapitono Knauerio, tačiau ši niekada nelaimi. Polas Kru, jo nuomone, yra žmogus, galintis padėti jiems žaisti geriau, tačiau šis, pagąsdintas Kanuerio, atsisako padėti. Vis dėlto kalėjimo viršininkas nenusileidžia ir Kru pasiūlo surengti treniruočių pobūdžio rungtynes tarp prižiūrėtojų ir kalinių. Kalėjimo viršininkas sutinka, tačiau Kru dar tenka įveikti kitų kalinių nepasitikėjimą.

Galiausiai varžybos prasideda. Pirmajame kėlinyje kaliniai išsiveržia į priekį ir kalėjimo viršininkas, pasikvietęs Kru, liepia jiems pralaimėti, kitaip jo gyvenimas už grotų pavirs pragaru...

Apdovanojimai
-------------

* Oskaras (nominacija) – geriausias montažas
* Auksinis gaublys (nominacija) – geriausias aktorius (Burt Reynolds)
* Auksinis gaublys (nominacija) – geriausias antro plano aktorius (Eddie Albert)
* Auksinis gaublys (nominacija) – perspektyviausias naujas aktorius (James Hampton)
| Bajoriškių pilkapynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Bajoriškių pilkapynasBajoriškių pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°46′22″ š. pl. 24°50′57″ r. ilg.﻿ / ﻿55.77278°š. pl. 24.84917°r. ilg.﻿ / 55.77278; 24.84917Koordinatės: 55°46′22″ š. pl. 24°50′57″ r. ilg.﻿ / ﻿55.77278°š. pl. 24.84917°r. ilg.﻿ / 55.77278; 24.84917 |

 |
| Vieta | Kupiškio rajonas |
| Seniūnija | Subačiaus seniūnija |
| Naudotas | II a. – III a. |

**Bajoriškių pilkapynas** - pilkapynas yra Kupiškio rajono savivaldybės teritorijoje, Subačiaus seniūnijoje prie Bajoriškių kaimo.

Tyrimai
-------

XX a. pradžioje senienų mėgėjas, carinės Rusijos pulkininkas S. Masalitinovas kasinėjo dvi 30 pilkapių grupes. Dviejų iš 4 pirmosios grupės pilkapių, apjuostų didelių akmenų vainikais, sampiluose rasti II a. – III a. nedegintiniai kapai su gausiomis įkapėmis: įmoviniais kirviais, ietigaliais, žalvariniais plokšteliniais antsmilkiniais, žalvarine antkakle trimitiniais galais, vytine antkakle kilpiniais galais, apyranke pumpuriniais galais, puošnia apskrita sagtimi. Kituose dviejuose pirmosios ir 26 antrosios grupės pilkapiuose kapų nerasta. Radinių turi Lietuvos nacionalinis muziejus.

Šiuo metu kapinynas yra sunykęs.

Lokalizacija
------------

4 km į PV nuo Palėvenės, 6 km į R nuo Subačiaus geležinkelio stoties, prie Šiaulių – Daugpilio geležinkelio, *Suosos* upelio pakrantėje.

Datavimas
---------

Pilkapynas datuojamos II-III a. ir III-IV a.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Adolfas Tautavičius. *Bajoriškių pilkapynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 461 psl.

Nuorodos
--------

* Vidmantas Jankauskas, Kupiškėnų enciklopedija. I t. Vilnius, 2013, ISBN 978-609-447-115-5, 138 psl.
* Valstybinės archeologijos komisijos medžiaga, Bajoriškių km. Subačiaus vals. Panevėžio aps. byla: 22, psl. 322.
* Andra Simniškytė *„Geležies amžius Sėloje. Sėlos archeologijos sąvadas",* P.336. Vilnius, 2013.
„Bajorkaimis". Ukrainos dailininko S. Vasylkivskio paveikslas, XX a. pradžia
**Bajorkaimis** (arba ***akalyčia, akalica, okolica***; lenk. *okolica*, rus. *околица*) – Lietuvos smulkiųjų bajorų apgyvendinta gyvenvietė. Tai vienos iš seniausių teritorinių bendruomenių, įteisintos XVI a. viduryje. Jų gyventojai buvo vadinami okolicų šlėktomis (lenk. *szlachta okoliczna*). Labiausiai buvo paplitę vidurio ir šiaurės vakarų Lietuvoje. Akalicomis vadinti smulkiųjų bajorėlių kaimai, ypač gausūs Liaudoje.

Istorija
--------

Atsirado iš pasiturinčių lietuvių šeimų kiemų, kurios dar iki valstybės susidarymo ar jos kūrimosi laikotarpiu sugebėdavo išrengti raitelį į karą. Tokios šeimos ilgainiui įgijo bajoro titulą ir teises, pateko į bajorų karių sąrašus, todėl jų gyvenviečių nepalietė XVI a. Valakų reforma. Bajorkaimiai dažniasia plėtojosi kaip kupetiniai kaimai – jų pastatai ir sodybos buvo pastatyti laisvai, derėjo prie aplinkos, dirbamoji žemė paprastai nesuskaidyta į rėžius, ją sudarė daugelis netaisyklingų sklypų. LDK laikotarpiu bajorkaimių savininkai neturėjo ar mažai teturėjo šeimynos ir didžiojo kunigaikščio dovanotų veldamų.

Labiausiai buvo paplitę Lietuvos viduryje ir šiaurės vakaruose. Lietuvos pietryčiuose jų išliko iki sovietinės kolektyvizacijos. Dažno pavadinimas kilęs iš savininko vardo, pavardės ar pravardės. Bajorkaimiais buvę dabartiniai kaimai – Černiauskynė, Dapšiai, Drąseikonys, Gikonys, Kylatrakis, Pavartės, Sokonys (Prienai), Vainiūnai ir kt. Dabartinė prasmė atitinka anglišką terminą „estate village".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Filomena Kavoliūtė, VU, „Laukuvos apylinkių kultūrinio kraštovaizdžio raida"
2. ↑  Akalica. Bajorkaimis. Lietuvių enciklopedija, I t. Bostonas: Lietuvių enciklopedijos leikla, 1953, T. 1: A, 63 psl.
3. ↑  Bajorkaimiai. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2023-01-08).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Urkešas |
| --- |
| Urkesh |
|  |
| 

UrkešasUrkešas

 |
| Koordinatės | 37°03′25″ š. pl. 40°59′50″ r. ilg.﻿ / ﻿37.05694°š. pl. 40.99722°r. ilg.﻿ / 37.05694; 40.99722Koordinatės: 37°03′25″ š. pl. 40°59′50″ r. ilg.﻿ / ﻿37.05694°š. pl. 40.99722°r. ilg.﻿ / 37.05694; 40.99722 |
| Vieta | Sirija (Al-Hasakos gubernija) |
| Regionas | Senovės Sirija |
| Istorija |
| Pastatytas | IV tūkst. pr. m. e. |
| Sugriautas | XIV a. pr. m. e. |
| Tauta | huritai |
| Informacija |
| Kasinėjimų datos | nuo 1937 m. |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |

**Urkešas** arba **Urkišas**, archeologinis pavadinimas **Tel Mozanas** (arab. تل موزان = *Tel Mozan*) – senovės miestas Sirijoje, buvęs į šiaurės rytus nuo dabartinės Hasakos, prie pat dab. Turkijos sienos, Chaburo upės baseine. Manoma, kad miestas apgyvendintas nuo IV tūkst. pr. m. e.

Istorija
--------

Urkešo liūtas (XXI a. pr. m. e.) žinomas dėl pirmojo išlikusio įrašo huritų kalba
Manoma, kad miesto įkūrėjai buvo huritai, ir tai buvo pirmoji žinoma jų gyvenvietė, iš kurios vėliau jie pasklido po visą Asiriją. III tūkst. pr. m. e. Urkešas buvo nedidelė valstybė, egzistavusi į šiaurę nuo gerokai stipresnės Nagaro karalystės. Jos valdovai titulavosi specifiniu terminu *endan*.

Regione įsigalėjus Akado imperijai, Urkešo valdovai giminiavosi su Akado karaliais. Iš šio laikotarpio žinomi Urkešo karaliai Tupkišas (c. 2250 BC), Tiš-atalis, Šatar-matas, Atal-šenas, Ann-atalis (c. 2050 BC). Tuo metu Urkešas taip sustiprėjo, kad ėmė valdyti Nagaro miestą piečiau. Tuo laikotarpiu huritai ėmė sparčiai plisti po visą Šiaurės Mesopotamiją.

II tūkst. pr. m. e. pradžioje Urkešą nukariavo Maris, ir šis tapo pastarojo vasalu. Vėliau jis atiteko Mitanijai: čia buvo svarbus Mitanijos kulto centras. Miestas buvo apleistas apie 1350 m. pr. m. e. dėl nežinomų priežasčių. 

Vėliau kasinėjimai mieste reguliariai vykdyti nuo 1984 m. Čia daugiausia prisidėjo JAV archeologai Giorgio Buccellati ir Marilyn Kelly-Buccellati. Dauguma iškastų artefaktų saugomi Deir ez-Zoro muziejuje. 2011 m. kasinėjimai nutrūko dėl Sirijos pilietinio karo.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RIII tūkst. pr. m. e. Mesopotamijos miestai bei valstybės |
| --- |
|  |
| Šumeras | 
 Adabas **·**  Akšakas **·**  Bad-tibira **·**  Bilbatas **·**  Eridu **·**  Ešnuna **·**  Girsu **·**  Isinas **·**  Kidnunas **·**  Kisura **·**  Kišas **·**  Kuta **·**  Kutalu **·**  Lagašas **·**  Larakas **·**  Larsa **·**  Maradas **·**  Nina **·**  Nipuras **·**  Puzriš-Daganas **·**  Tutubas **·**  Uma **·**  Ūras **·**  Urukagas **·**  Urukas **·**  Siparas **·**  Šadupumas **·**  Šurupakas **·**  Zabalamas |  |
|  |
| Akadas | 
Akado imperija |
|  |
| Elamas | 
 Anšanas **·**  Arata **·**  Avanas **·**  Lijanas **·**  Sūzai **·**  Šimaškis |
|  |
| Subartu | 
 Arapha **·**  Ašūras **·**  Gasuras **·**  Itabalhumas **·**  Ninevė **·**  Tel Taja |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Redonda** – sala, dabar priklausanti Antigvai ir Barbudai, šiuo metu negyvenama. Plotas ~1,6 km². Sudaro stati vulkaninė uola. Aukštis iki 296 m.

Istorija
--------

Redondos karalystės vėliava
Ją atrado Kristupas Kolumbas 1493 m. lapkričio 12 d. Ji buvo paskelbta Ispanijos nuosavybe, tačiau išties jokiuose oficialiuose dokumentuose šitai pažymėta nebuvo. 1865 m. liepą Metjus Doudis Šielas su kompanija išsilaipino saloje ir paskelbė *Redondos Karalystę*. Jungtinė Karalystė, nepaisydama saliečių pasipriešinimo, salą užėmė, siekdama eksploatuoti fosfatus. Salą imta administruoti iš Antigvos. Fosfatų pramonė žlugo per Pirmąjį pasaulinį karą, o vėliau pastatus nugriovė uraganas, ir nuo to laiko sala apleista.

Redondos karalystė „tremtyje"
-----------------------------

Redondos salos vaizdas iš valties.
Salos apgyvendinimo istorija tuo ir baigėsi, tačiau joje paskelbtos karalystės – ne. Metjui Doudžiui Šeilui atsisakius sosto, 1880 m. liepos 21 d. Redondoje buvo karūnuotas jo penkiolikametis sūnus, tapęs karaliumi Felipe (Metjus Filipas Šielas), realios galios jau neturėjęs. Tai buvo paskutinis Redondoje įvykęs karūnavimas, kadangi pats Metjus Filipas Šeilas emigravo į Angliją. Tačiau karalių „dinastija" yra išlikusi, Redondos karaliaus titulas perduodamas iš kartos į kartą. Neva jie pretenduoja į tą salą, nors išties mažai ką tedaro, kad ten sugrįžtų: Redondos Karalystė pamažu tapo netikros valstybės pavyzdžiu. Redondos karaliai teikdavo (kartais už pinigus) įvairius titulus (kunigaikščių, hercogų), kuriais mėgdavo pasinaudoti kilmingais norintys apsimesti asmenys. Redondos karalius XX amžiaus viduryje taip pat patvirtino ir nacionalinį himną (Dieve, davęs mūsų salai gamtos turtus) bei herbą. Dabar nuo 1989 metų Redondos Karalystės valdovu laikomas Karalius Leo.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Svertas
**Svertas** – mechanizmas, naudojamas jėgai pakeisti. Sverto pusiausvyra atsiranda tada, kai jį veikiančios jėgos atvirkščiai proporcingos jų pečiams.

Dažniausiai svertais vadinami kietieji kūnai, galintys suktis apie įtvirtintą ašį. Jie naudojami technikoje ir buityje, kai reikia padidinti jėgą, t. y. mažesne jėga atsverti didesnę.

Sverto pusiausvyros taisyklę suformulavo Archimedas. Jam priskiriamas pasakymas: *„Duokit man atramos tašką, ir aš pajudinsiu Žemę".*

Vanduo iš šulinio keliamas kitokios rūšies svertu – suktuvu. Jį sudaro velenas ir ant jo užmautas ratas. Sverto principu taip pat pagrįstas viniatraukio, žnyplių, atkimštuko, spaustuko, svarstyklių veikimas.

Svertų yra daugelyje mašinų ir įrenginių, pvz.: dviratyje, treniruokliuose, automobilyje, ekskavatoriuje, karutyje, skriemuliniame lanke.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Svertas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Willman 1** arba **SDSS J1049+5103** yra 2004 metais aptikta mažiausia iki šiol žinoma galaktika. Ji skrieja 120 000 šviesmečių atstumu nuo Žemės. Iki šiol buvo manoma, kad galaktikose, kurių masė yra mažesnė nei 100 Saulės masių nesusiformuoja tiek daug žvaigždžių ir todėl tokios galaktikos neturėtų būti matomos. 
Willman 1 galaktikos tyrimams vadovauja Nicolas Martin’as iš Vokietijos Makso Planko astronomijos instituto.

Moklininkai apskaičiavo, kad šios galaktikos masė yra tik pusės milijono Saulės masių. Astronomai tyrimus atliko Keck II teleskopu Havajuose Mauna Kea matuodami galaktikoje esančių žvaigždžių skriejimo greitį.
Greitai skriejančios žvaigždės įrodytų, kad galaktika yra masyvi ir turi stiprią gravitaciją, kuri priverstų žvaigždes skrieti aplink jos centrą. Tačiau Willman 1 žvaigždės skrieja išimtinai lėtai. 

Yra įmanoma, kad Willman 1 yra masyvi galaktika, tik elgiasi kaip mažos masės galaktika. Toks reiškinys galėtų būti įmanomas, jei galaktikos pakraščiuose yra labai daug tamsiosios medžiagos. Tokiu atveju galaktikos masė neturėtų didelės įtakos jos žvaigždžių skriejimo greičiui.

Tyrinėdami Willman 1 mokslininkai tikisi daugiau sužinoti apie tamsiosios medžiagos paslaptis. 
Tyrinėjimų eigoje gali paaiškėti, jog Willman 1 tėra kamuolinis žvaigždžių spiečius – mūsų Paukščių Tako galaktikos dalis.
| Windows 8 |
| --- |
|  |
|  Windows 8 „Start" langas (pakeitęs standartinį „Start" meniu) |
| **Kūrėjas** | Microsoft |
| **OS šeima** | Microsoft Windows |
| **Kodo modelis** | Uždaras kodas |
| **Paskutinė versija** | 8.1 (v6.3.9600) / 2013 m. spalio 17 d. |
| **Branduolio tipas** | Hibridinis branduolys |
| **Licencija** | Microsoft EULA |
| **Svetainė** | windows.microsoft.com |

**Windows 8** – Microsoft kompanijos sukurta operacinė sistema, pakeitusi savo pirmtakę Windows 7 operacinę sistemą.
Microsoft Windows 8 operacinė sistema skirta personaliniams, nešiojamiems kompiuteriams, planšetėms ir kitiems asmeniniams kompiuteriams. Operacinė sistema buvo išleista į gamybą 2012 m. rugpjūčio 1 d. į rinką išleista 2012 m. spalio 26 d. Windows 8 naudoja Windows NT branduolio 6.2 versiją.

Windows 8 operacinėje sistemoje, palyginti su ankstesnėmis Windows versijomis, yra nemažai pakeitimų, daugiausia orientuotų į patogesnį naudojimąsi mobiliuosiuose įrenginiuose (pvz. planšetiniuose kompiuteriuose), taip siekiant sėkmingiau konkuruoti su Android bei iOS operacinėmis sistemomis.

Ši operacinė sistema turi naują lietimui pritaikytą naudotojo sąsają, paremtą „Metro" dizaino principais. „Start" meniu pakeistas „Start screen" su keturkampėmis dinamiškai atnaujinamomis plytelėmis, kurios ženklina vieną ar kitą programą. „Start screen" pakeitė ankstesnėse Windows versijose buvusį „Start" meniu. Windows 8 darbalaukis nedaug tesiskiria nuo Windows 7, tik nėra „Start" mygtuko, „Aero" naudotojo sąsajos elementų.

2013 m. spalio 17 d. kompanija išleido naująją Windows 8 versiją Windows 8.1. Joje atsirado įvairių 8 versijos patobulinimų, atsižvelgus į vartotojų ir kūrėjų kritiką.

Reikalavimai kompiuteriui
-------------------------

Windows 8 minimalūs reikalavimai kompiuteriui| Architektūra | Minimalūs | Rekomenduojami |
| --- | --- | --- |
| Procesoriaus greitis | 1 GHz procesoriusIA-32 arba x64 architektūraPAE, NX ir SSE2 palaikymas | x64 architektūra(SLAT) Hyper-V palaikymui |
| Atmintis (RAM) | **IA-32 edition:** 1 GB**x64 edition:** 2 GB | 4 GB |
| Vaizdo plokštė | DirectX 9 grafikos įrenginysWDDM 1.0 arba naujesnė | DirectX 10 grafikos įrenginys |
| Ekrano rezoliucija | 1024×768 pikselių | 1366×768 pikselių |
| Įvesties įrenginys | Klaviatūra ir pelė | liečiamasis ekranas |
| HDD laisvos vietos | **IA-32 edition:** 16 GB**x64 edition:** 20 GB |  |
| Kita |  | USB 3.0 jungtisUEFI v2.3.1 Errata B su Microsoft Windows Certification Authority duomenų bazėje(TPM)Interneto jungtis |

Išnašos
-------

1. ↑  Windows 8.1: a first look at what Microsoft is changing

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

  


|  |
| --- |
|  **Microsoft Windows istorija** |
| **Windows**: 1.0 | 2.0 | 3.x | NT | 95 | 98 | Me | 2000 | XP | Server 2003 | CE | Mobile | Vista | Server 2008 | Phone | 7 | 8 | RT | 10 | 11 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Chorogas*Хоруғ* |
| --- |
|        |
| *Chorogas tarpukalnių slėnyje. Apačioje Gunto upė* |
|  |
| 

ChorogasChorogas

37°29′0″ š. pl. 71°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.48333°š. pl. 71.55000°r. ilg.﻿ / 37.48333; 71.55000﻿ (Chorogas)Koordinatės: 37°29′0″ š. pl. 71°33′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.48333°š. pl. 71.55000°r. ilg.﻿ / 37.48333; 71.55000﻿ (Chorogas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5) |
|  |
| **Valstybė** | Tadžikijos vėliava Tadžikija |
| **Provincija** | Kalnų Badachšanas |
|  |
| **Gyventojų** (2000) | 28 000  |
| **Altitudė** | 2 200 m |

**Chorogas** (tadž. *Хорӯғ*, rus. *Хорог*) – miestas Tadžikistane, Pamyro kalnuose (2200 m aukštyje), prie Gunto ir Piandžo santakos, Afganistano pasienyje. Kalnų Badachšano administracinis centras. 28 tūkst. gyventojų (2000 m.).

Istorija
--------

Iki XIX a. Chorogas buvo ginčijamoje teritorijoje tarp Bucharos, Afganistano, Rusijos ir Britanijos žemių. Plečiantis Rusijos įtakai regione, miestas vis labiau tapo pavaldus Rusijai, kol 1925 m. tapo Kalnų Badachšano autonominės srities centru ir netrukus pajungtas prie Tadžikijos TSR. Sovietmečiu buvo bandoma remti imigraciją į miestą, tačiau nepalankios gyvenimo sąlygos neleido Chorogui išsiplėsti.

Ekonomika ir kultūra
--------------------

Dabartinis Chorogas – viena skurdžiausių Tadžikistano vietų. Tai izmailizmo (islamo atšakos) centras. 1992 m. įkurtas universitetas, yra kelios mokyklos ir ligoninės. Maisto, statybinių medžiagų pramonė. Pamyro traktu miestas sujungtas su sostine Dušanbė ir Ošu Kirgizijoje. Yra nedidelis oro uostas, iš kurio skrenda maži lėktuvai ir sraigtasparniai.

Panorama
--------

Chorogo vaizdas iš šiaurės
Chorogo vaizdas iš rytų
|  |
| --- |
| Windir |
| Kilmė | Sogndalas,  Norvegija |
| Žanrai | Black metalViking metalFolk metal |
| Aktyvumo metai | 1994–2004 |
| Įrašų kompanija | Tabu RecordingsHead Not Found |
| Svetainė | www.windir.no |

**Windir** (*Warrior* angliškai, *Karžygys* lietuviškai) buvo folkloric black metal grupė iš Sogndalo, Norvegijos. Grupė kombinavo black metal'ą su norvegiška folk muzika ir mitologija. Grupė susikūrė 1994 metais, bet iki 1997 metų neišleido nė vieno albumo. Windir buvo vokalisto ir multi-instrumentalisto Terje „Valfar" Bakken projektas.

Grupė Windir išleido keturis albumus per beveik dešimt savo gyvavimo metų, kiekvieną vis sėkmingesnį nei pastarasis. Grupė iširo po Valfar mirties Sogndal’o kalnuose 2004 m. sausio 14 d. Jis mirė nuo hipotermijos.

Daugelis Windir kūrinių parašyti vietiniu dialektu Sognamål.

Valfar mirtis
-------------

2004 metų sausio 14 dieną Terje „Valfar" Bakken pėsčiomis išėjo į savo šeimos trobelę Fagereggi’yje, Norvegijoje. Nesulaukę Valfar, jo šeima susisiekė su vietos valdžia, kuri suorganizavo paieškos komandą. Sausio 17 dieną Valfar kūnas buvo rastas Reppastølen’e, Sogndal’o slėnyje. Nustebintas labai blogų oro sąlygų ir gilaus sniego, jis pabandė pasukti atgal namų kryptimi, bet kelyje mirė nuo hipotermijos. Jis buvo palaidotas sausio 27 dieną Stedje bažnyčioje, Norvegijoje. 2004-ųjų kovo mėn. grupė Windir oficialiai išsiskyrė.

Jungtinis Windir *outtakes* ir *B-Sides* albumas buvo pavadintas *Valfar, ein Windir* buvo išleistas 2004-aisiais ir skirtas pagerbti žuvisiam nariui Valfar. 2004 metais rugsėjo 3 dieną, Osle, likę grupės Windir nariai surengė savo paskutinįjį koncertą Valfar garbei. Enslaved, Finntroll ir Mindgrinder buvo koncerto svečiai.

Trys buvę grupės Windir nariai sukūrė grupę Vreid, kurioje tęsia Valfar ambicijas, tik šiek tiek kitokiu būdu.

Nariai
------

### Galutinė sudėtis

* Valfar – vokalas, akordeonas, kiti instrumentai
* Hvàll (Jarle Kvåle) – bosinė gitara
* Steingrim – būgnai
* Sture Dingsøyr – ritminė gitara
* Strom (Stian Bakketeig) – vedanti gitara
* Righ (Gaute Refsnes) – klavišiniai

### Buvę nariai

* Sorg – gitara
* Cosmocrator – švarus vokalas (*1184* ir *Likferd* albumuose)
* Vegard – vokalas (keletas dainų iš *SognaMetal* DVD) (Vegard yra Valfar brolis)

Diskografija
------------

### Demo

Valfar – vokalas, Sorg – gitara, Steingrim – būgnai.

* *Sogneriket* (1995)
* *Det Gamle Riket* (1995)

### Albumai

* *Sóknardalr* (1997)
* *Arntor* (1999)
* *1184* (2001)
* *Likferd* (2003)
* *Valfar, ein Windir* (2004, jungtinis albumas, išleistas mirusio nario Valfar garbei)

### Video

* *SognaMetal* (DVD, 2005)

Išnašos
-------

1. ↑  Encyclopaedia Metallum – Windir
2. ↑  allmusic (Windir > Biografija)[neveikianti nuoroda]
3. ↑  WINDIR | Unique, Detali biografija

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis Archyvuota kopija 2009-02-18 iš Wayback Machine projekto.
* Biografija Archyvuota kopija 2009-11-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Senovės Korinto apylinkės
**Senovės Korintas** – senovės Graikijos miestas-valstybė, egzistavęs istoriniame Korintijos regione XII–IV a. pr. m. e. Tai buvo stipriausias Korintijos polis. Jo centras (Korinto miestas) buvo kitoje vietoje nei dabartinis Korintas. Rytuose polis lietėsi su Megara, vakaruose – su Sikijonu, pietuose – su Tenėja.

Raida
-----

### Senovė

Senovės graikai Korinto įkūrėju laikė Helijo palikuonį Korintą. Korinto valdovų pirmtakas buvo Sizifas. II tūkstantmetyje pr. m. e. Senojo Korinto vietoje egzistavo Mikėnų kultūros miestas-valstybė. Pasak Homero mito, Korinte Medėja nužudė savo vaikus.

XII a. pr. m. e. Korinte jau įsitvirtino vietinė Bakchiadų dinastija, kuri viešpatavo mieste iki pat VII a. pr. m. e. Korintas buvo pagarsėjęs Bakcho (graikų tapatinamo su Dionisu) garbinimo centras. Jo centrinė šventykla *Akrokorintas* buvo skirta Afroditei. Taip pat Korinte buvo rengiamos Istmo žaidynės.

Nuo VII a. pr. m. e. Korinte valdė tironų Kapselidų dinastija, tarp kurių buvo Kapselas, Periandras. Tai buvo Korinto suklestėjimas, kuomet korintiečiai steigė savo kolonijas už Graikijos ribų, tokias, kaip Sirakūzai, Epidamnas, Ambracija, Kerkyra, Apolonija. Tuo metu buvo atrastas korintinis orderis.

Korintas aktyviai dalyvavo senovės prekyboje. Jis valdė du uostus – Lechaioną prie Korinto įlankos ir Kenchreai prie Sarono įlankos. Jau tada buvo suplanuotas Korinto kanalas, tačiau vietoj jo pastatytas diolkas – kelias pervilkti valtis per Istmo sąsmauką.

### Klasikinis laikotarpis

Korinto lyga 336 m. pr. m. e.
Persų karų laikotarpio pradžioje Korintas rėmė Atiką, dalyvaudamas įvairiuose karuose. Tačiau vėliau Spartos iniciatyva iš Korinto buvo išvyti tironai, ir Korintas įstojo į Peloponeso sąjungą.

Peloponeso karų laikotarpiu Korintas palaikė Spartos pusę, tačiau ilgainiui jis su Tėbais buvo nepatenkintas Spartos hegemonija, todėl pradėjo Korinto karą, kuris dar labiau nusilpnino šį polį.

Karai atnešė Korintą į Makedonijos glėbį. 338 m. pr. m. e. Makedonija suvienijo visas Graikijos valstybes į Helenų sąjungą, kurios sostine tapo Korintas. Dėl to ši sąjunga dar vadinama Korinto sąjunga. Tačiau tai reiškė ir Korinto, kaip nepriklausomo polio, pabaigą.

### Po 337 m. pr. m. e.

Vėlesniais laikais senasis Korintas išliko svarbiu Graikijos miestu. Kai po Aleksandro užkariavimų silpstančioje Graikijoje III a. pr. m. e. valdžią įgavo Achajos sąjunga, į ją įsijungė ir Korintas. 146 m. pr. m. e. miestą užėmus romėnams, jis ėmė priklausyti Romos imperijos Achajos provincijai. Mūsų eros pradžioje Šv. Paulius pasakė savo žymiąją prakalbą korintiečiams.

Vėliau Korintas ištuštėjo. XIX a. viduryje, už kelių kilometrų nuo Senovės Korinto, sunaikinto žemės drebėjimo, buvo pastatytas naujas miestas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Senovės Korintas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Svetimšalis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Outlander |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Howard McCain |
| Prodiuseris (-iai) | Barrie M. OsborneChris Roberts |
| Scenaristas (-ai) | Dirk BlackmanHoward McCain |
| Vaidina | James CaviezelSophia MylesRon PerlmanJohn HurtJack Huston |
| Metai | 2009 |
| Kalba | English |
| Platintojas | The Weinstein Company |
| Montažas | David Dodson |
| Kinematografija | Pierre Gill |
| Biudžetas | 47 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Svetimšalis** (angl. *Outlander*) - 2009 mokslinės fantastikos veiksmo filmas.

Aktoriai
--------

*Aktorius - vaidmuo*
* James Caviezel - Kainanas
* Sophia Myles - Frėja
* Jack Huston - Vulfrikas
* Ron Perlman - Gunaras
* John Hurt - Rotgaras

Scenarijus
----------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Skandinavija. Vikingų laikai ir geležies amžius. Netikėtai iš dangaus patyręs avariją į ežero dugną nukrenta kosminis laivas. Išgyvena tik vienas pilotas - Kainanas (akt. *James Caviezel*). Tačiau palaipsniui Kainanas ima suprasti, kad po avarijos išgyveno ne jis vienas. Į laivą įsmuko nuožmus grobuonis Murvenas, kuris pradeda žudyti vietinius gyventojus...
| **Petras Tarabilda** |
| --- |
| Gimė | 1905 m. birželio 29 d.Jočiūnai, Raguvos valsčius |
| Mirė | 1977 m. kovo 5 d. (71 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Antakalnio kapinės |
| Tėvas | Mykolas Tarabilda |
| Motina | Petronėlė Bruzgulytė-Tarabildienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Domicėlė Tarabildienė |
| Vaikai | Arūnas, Giedrė, Rimtas, Ramonas |
|  |
| Veikla | dailininkas, grafikas, knygų iliustratorius |

**Petras Tarabilda** (1905 m. birželio 29 d. Jočiūnuose, Raguvos valsčius – 1977 m. kovo 5 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkas, grafikas, knygų iliustratorius.

Biografija
----------

Mokėsi Troškūnų mokykloje, 1924–1931 m. Kauno meno mokykloje, grafikos studijoje. Nuo 1929 m. dirbo Kauno gimnazijose dailės mokytoju.

1935 m. vienas Nikolajaus Rericho draugijos Lietuvoje įkūrėjų, valdybos narys, dalyvavo leidžiant draugijos žurnalą „Naujoji sąmonė". Jo sukurta draugijos emblema, iliustracijos, plakatas.

1937–1939 m. gilino žinias Paryžiaus dailės akademijoje ir privačioje P. Koleno mokykloje. 1939–1946 m. dėstė dailę Ukmergės mokytojų seminarijoje.

1944 m. įkūrė Ukmergės miesto muziejų, pirmasis muziejaus vadovas. 1945 m. surengta personalinė paroda Ukmergėje. 1946 m. grįžęs į Kauną, pradėjo dėstyti Taikomosios ir dekoratyvinės dailės institute, 1949 m. tapo docentu. Už N. Rericho idėjų skleidimą 1950 m. pašalintas iš dėstytojo pareigų, kaip netinkantis dirbti sovietinėje mokykloje. Palaidotas Antakalnio kapinėse.

Žmona dailininkė Domicėlė Tarabildienė (1912-1985), sūnus dailininkai Arūnas Tarabilda (1934-1969), Rimtas Tarabilda, duktė architektė Giedrė Tarabildaitė-Kontvainienė.

Kūryba
------

Vytauto paminklas Perlojoje
Apipavidalino knygas, kūrė plakatus, rašė diplomus, sveikinimų raštus, darė dekoracijas, vėliavų projektus. Nuo 1928 m. dalyvavo dailės parodose.

1929 m. įvairiose Lietuvos vietose pagal jo projektus pastatyta puošnių kryžių, koplytėlių, skirtų Nepriklausomybės dešimtmečiui įamžinti. Perlojoje sukūrė Vytauto paminklo, kurio nepajėgta nugriauti per okupacijos laikotarpį, projektą.

Paruošė keletą medalių projektų. 1937 m. bendras Domicelės ir Petro Tarabildų darbas iliustruojant vadovėlius pasaulinėje parodoje Paryžiuje apdovanotas aukso medaliu.

Pasižymėjo ir kaip portretistas. Jo paveiksluose atsiskleidžia Mikalojus Konstantinas Čiurlionis, Antanas Žmuidzinavičius, Vladas Kuzma, Viktoras Ruokis ir kiti to meto žymūs žmonės.

1938 m. su sūnumi Arūnu nuvykęs į Paryžių pas ten studijuojančią žmoną, pradėjo kurti didelį grafikos ciklą „Lituanica vicit Atlanticum", skirtą Dariaus ir Girėno žygdarbiui įamžinti. Šis ciklas buvo tęsiamas iki 1972 m. išliko 40 užbaigtų kompozicijų, paruoštų raižyti linoleume.

2005 m. Lietuvos dailininkų sąjungoje veikiančioje galerijoje veikė jo kūrybos paroda „Kaunas-Paryžius-Kaunas", skirta dailininko 100-mečiui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Šviesos ir tamsos sandūroje Archyvuota kopija 2007-08-18 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
| Bienhoa*Biên Hòa* |
| --- |
|        |
| *Čanbieno literatūros šventykla* |
|  |
| 

BienhoaBienhoa

10°57′0″ š. pl. 106°49′0″ r. ilg.﻿ / ﻿10.95000°š. pl. 106.81667°r. ilg.﻿ / 10.95000; 106.81667﻿ (Bienhoa)Koordinatės: 10°57′0″ š. pl. 106°49′0″ r. ilg.﻿ / ﻿10.95000°š. pl. 106.81667°r. ilg.﻿ / 10.95000; 106.81667﻿ (Bienhoa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Vietnamo vėliava Vietnamas |
| **Provincija** | Dongnajaus provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2005) | 407 000  |
|  |
|  **Vikiteka** | Bienhoa |

**Bienhoa** (viet. *Biên Hòa*) – miestas Vietnamo pietuose, kairiajame Dongnajaus upės krante, 30 km į šiaurės rytus nuo Hošimino, įeina į šio miesto aglomeraciją. Dongnajaus provincijos centras. Yra oro uostas. Pro miestą eina pagrindinis Vietnamo plentas (1A). Elektrotechnikos, popieriaus, stiklo, chemijos (kaustinės sodos, gumos), mašinų gamybos (žemės ūkio įrengimų), statybinių medžiagų (cemento, plytų, čerpių), maisto (cukraus, ryžių valymo) pramonė. Netoli miesto skaldomas granitas.

Istorija
--------

Miestas išaugo Saigonui būnant Pietų Vietnamo sostine. 1965–1973 m. Bienhoa mieste veikė JAV karinė oro bazė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bienhoa*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| **Petras Vizbaras** |
| --- |
|  |
| Memorialinė lenta Petro Vizbaro žūties vietoje |
| Gimė | 1911 m.Pagojė |
| Mirė | 1953 m. liepos 22 d. (~42 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos partizanas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 2009 m. Vyčio kryžiaus 4 laipsnio ordinas.
 |

**Petras Vizbaras** (slap. *Vapsva*; 1911 m. Pagojėje – 1953 m. liepos 22 d. Vilniuje) – Lietuvos partizanas.

Biografija
----------

Gimė Antano ir Onos Vizbarų šeimoje. Baigęs keturias klases, dirbo Kamajuose krautuvininku. 1944 m. rudenį įstojo į Alfonso Paškevičiaus vadovaujamą ginkluotą partizanų būrį, veikusį Rokiškio ir Anykščių rajonuose. Vėliau priklausė Jono Černiaus partizanų būriui. 1952–1953 m. žiemą slapstėsi kartu su partizanu Jonu Masiuliu-Ponu. 1953 m. liepos 15 d. Rokiškio rajono Kurkliečių kaime buvo suimtas ir įkalintas Vilniuje, KGB vidaus kalėjime. Nusižudė iššokęs pro trečio aukšto langą.

Įvertinimas
-----------

2009 m. Vyčio kryžiaus 4 laipsnio ordinas

Nuorodos
--------

1. ↑
| **Petras Tryzna** |
| --- |
| Tryznos |
| Gozdava (herbas) |
| Gozdava (herbas) |
|  |
| Mirė | 1633 m. |
| Tėvas | Grigalius Tryzna |
| Sutuoktinis (-ė) | Hana Masalskytė |
| Vaikai | Petronelė Tryznaitė |

**Petras Tryzna** (? – 1633) – LDK valstybinis veikėjas.

Biografija
----------

Smolensko kašteliono Grigaliaus Tryznos sūnus, Brolis – Valkavisko maršalka Grigalius Tryzna.

Pernu vaivada nuo 1628 m. Babruisko seniūnas.

Babruiske įkūrė jėzuitų rezidenciją.

Valdė Zonkų, Andrejevičių (Valkavisko pavietas), Demitkovičių, Kolčicų, Miškavičių, Ceikavičių, Chomičių, Glibokavičių, Paulavičių, Dvaraninavičių, Michaliovo, Pliosų, Kovaliovo, Ausimavičių, Varatinų, Kačerinų, Vitlinų (Babruisko seniūnija) kaimus.

Šeima
-----

Buvo vedęs Haną Masalskytę, Gardino pakamario Grigaliaus Masalskio dukterį. Turėjo dukterį Petronėlę, kuri ištekėjo už Lietuvos didžiojo vėliavininko Samuelio Paco.

Literatūra
----------

* Лев ГУНИН. БОБРУЙСК: историческая монография (окончена в 1985 года). История Беларуси, Литвы, Польши, России, Украины и евреев на примере одного города

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPernu vaivados |
| --- |
|  |
| 
Motiejus Dembinskis • Teodoras Denhofas • Joachimas Tarnovskis • Petras Tryzna • Konstantinas Palubinskis • Ernestas Magnusas Denhofas • Jonas Zavadzkis • Jurgis Chreptavičius • Henrikas Denhofas •Stanislovas Karolis Koniecpolskis |  |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Adolf Merckle** |
| --- |
| Gimė | 1934 m. kovo 18 d.Dresdene |
| Mirė | 2009 m. sausio 5 d. (74 metai)netoli *Blaubeuren*, Badenas-Viurtembergas |
|  |
| Veikla | vokiečių verslininkas, investuotojas, teisininkas. |
|  |
| Išsilavinimas | Teisės asesorius |

**Adolf Merckle** (g. 1934 m. kovo 18 d. Dresdene – 2009 m. sausio 5 d. netoli *Blaubeuren*, Badenas-Viurtembergas) – vokiečių verslininkas, investuotojas, teisininkas, vienas turtingiausių Vokietijos žmonių (2006 m. įtrauktas į Turtingiausių Vokietijos žmonių sąraše užėmė 3 vietą; *Forbes* sąraše – 65 vietą).

Biografija
----------

Iki 1967 m. Adolf Merckle, baigęs teisės studijas Tiūbingene, Hamburge ir Grenoblyje, Merklė priklausė studentų bendrijai A. V. Igel.

Baigęs studijas, vertėsi advokato praktika Hamburge. 1967 m. iš tėvo paveldėjo vaistų gamybos įmonę Blauboirene. Įmonėje dirbo 80 darbuotojų, metinė apyvarta siekė 4 mln. Vokietijos markių (DM). Adolfas Merklė išplėtė įmonės veiklą iki koncerno, steigė filialus. 1974 m. įsteigė bendrovę Ratiopharm (veiklos sritis – generikai ir jų gamyba).

Greta **Ratiopharm** priklauso farmacijos koncernas Phoenix, Kässbohrer Geländefahrzeug ir investicinė bendrovė Spohn Cement (HeidelbergCement).

Svarbiausius postus Merklės firmose eina šeimos nariai; sūnus Ludwig Merckle 1997 m. perėmė Adolfo Merklės veiklą; pastarasis daugiau veikia užkulisiuose.

2008 m. spalio mėn. dėl nesėkmingų finansinių spekuliacijų Volkswagen akcijomis neteko apie 1 mlrd. eurų. Merklės įmonių grupės (vok. *Merckle Unternehmensgruppe*), kurioje dirba apie 100 000 darbuotojų, esant 30 mlrd. eurų apyvartai, skolos 2008 metų pabaigoje pasiekė 16 mlrd. eurų ribą.

Apdovanojimai
-------------

* *Verdienstkreuz Erster Klasse* už savo „grynakraujišką verslininkiškumą" („Vollblutunternehmerschaft"), įteikė Badeno-Viurtembergo premjeras Ėtingeris, 2005 m.
* Saksonijos ordinas, 2004 m.
* Ulmo universitetas, garbės daktaras
* Tiubingeno universitetas, garbės daktaras ir garbės senatorius
*Kitos reikšmės – Bija (reikšmės).*

| Bija |
| --- |
| **Ilgis** | ~470 km |
| **Žiotys** | Žutaji |
| **Šalys** | Brazilijos vėliava Brazilija |

**Bija** (port. *Rio Biá*) – upė Brazilijos vakaruose, Amazonės valstijoje; dešinysis Žutaji intakas (Amazonės baseinas). Prasideda labai retai gyvenamose vietose į šiaurę nuo Itamarati. Teka į šiaurės rytus, žemupyje į šiaurės vakarus siauru baseinu tarp Žutaji ir Žurua. Smarkiai vinguriuoja. Įteka į Žutaji ties Boka do Bijos kaimu.

Didžiausias intakas – Igarape Ipišuna (dešinysis).

Visas upės baseinas paskelbtas Bijos upės indėnų teritorija (prie upės yra Bareira Brankos kaimas). Baseine gyvenana indėnai Bijos katukinai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  R. Ziesler and G.D. Ardizzone. LAS AGUAS CONTINENTALES DE AMERICA LATINA/THE INLAND WATERS OF LATIN AMERICA, Fishery Information, Data and Statistics Service. Fisheries Department FAO, Rome.
2. ↑  Mapa Rodoviário Amazonas. *Brazilian Ministry of Transport*
3. ↑  Terra Indígena Rio Biá, *terrasindigenas.org.br*
**Adolfas Aleksejūnas** (g. 1937 m. birželio 27 d. Meldiniai, Šiaulių apskritis, dab. Pakruojo raj.) – Lietuvos lengvaatletis, sporto žurnalistas.

Biografija
----------

1972 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, Istorijos fakultetą. 1972–1979 m. Kūno kultūros ir sporto komiteto vyr. treneris, skyriaus viršininkas, 1979–1989 m. Profsąjungų tarybos Sporto skyriaus vedėjas. 1989–1999 m. Lietuvos dienraščių „Tiesa", „Diena" sporto žurnalistas. 2007 m. Lietuvos tautinio olimpinio komiteto Valdybos narys.

Sportiniai pasiekimai
---------------------

Daugkartinis TSRS lengvosios atletikos pirmenybių, tarptautinių varžybų kroso, 5000 m ir 3000 m kliūtinio bėgimo rungčių nugalėtojas ir prizininkas. 6 kartus gerino Lietuvos bėgimo rekordus, iš jų 5 kartus – 3000 m kliūtinio bėgimo. 1964 m. Tokijo olimpinėse žaidynėse pasiekė 3000 m kliūtinio bėgimo olimpinį rekordą (8 min. 31,8 s), finale užėmė 7 vietą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Adolfas Aleksejūnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 318 psl.