recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Eddie Jordan** |
| --- |
|  |
| E. Jordan 2009 m. |
| Gimė | 1948 m. kovo 30 d. (75 metai)Dublinas, Airija |
| Sutuoktinis (-ė) | Marie Jordan (nuo 1979 m.) |
| Vaikai | 4 |
|  |
| Veikla | verslininkas, komentatorius, laidų vedėjas |
| Organizacijos | BBC, Channel 4 |
|  |
|  **Vikiteka** | Eddie Jordan |

**Edis Džordanas** (*Eddie Jordan*, taip pat vadinamas **EJ**, g. 1948 m. kovo 30 d.) – Airijos verslininkas, sporto komentatorius, laidų vedėjas.

Biografija
----------

Baigęs mokslus E. Džordanas įsidarbino Airijos banke. Po ketverių metų airis persikėlė į Džersio salą ir pradėjo dirbti elektros prekių parduotuvėje. Tuo metu jis susipažino su kartingų lenktynėmis.

Grįžęs į Dubliną E. Džordanas įsigijo kartingą ir 1971 m. laimėjo Airijos kartingų čempionatą.

1974 m. E. Džordanas perėjo į Formula Ford čempionatą, o po metų į Formulę 3. 1977 m. airis debiutavo Formula Atlantic lenktynėse ir pasiekė 3 pergales, o 1978 m. tapo čempionu.

1979 m. airis įkūrė savo vardo komandą „Jordan Grand Prix". Šios komandos lenktynininkai dalyvavo įvairiuose čempionatuose Didžiojoje Britanijoje ir Europoje. 1987 m. komandos nariu tapo Džonis Herbertas, kuris tapo Formulės 3 čempionu.

1988 m. komanda pradėjo lenktyniauti Formulės 3000 čempionate, o kitais metais jame nugalėjo.

1991 m. E. Džordano komanda debiutavo Formulės 1 čempionate. Šioje ekipoje savo pirmąsias lenktynes Formulėje 1 pradėjo Michaelis Šumacheris.

Airio įkurta komanda savo geriausius rezultatus pasiekė 1998 m. kuomet Europos GP Deimonas Hilas ir Ralfas Šumacheris finišavo pirmose dvejose vietose. Kitame sezone Jordan Grand Prix galutinėje įskaitoje liko trečia.

Susidūrus su finansiniais sunkumais 2005 m. E. Džordono įkurta komanda buvo parduota ir pasitraukė iš Formulės 1 čempionato.

2009 m. E. Džordanas sugrįžo į Formulės 1 pasaulį kaip BBC kanalo lenktynių komentatorius, prisijungęs prie Jake Humphrey ir Deivido Kūltardo komandos.

Tuo metu airis pradėjo rašyti straipsnius į „F1 Racing" žurnalą.

2016 m. vasario 11 d. E. Džordanas prisijungė prie naujos „Top Gear" laidos vedėjų komandos ir šioje laidoje buvo vieną sezoną.

2016 m. kovą airis pradėjo dirbti su „Channel 4" ir komentavo Formulės 1 lenktynes.

Taip pat skaitykite
-------------------

Jordan Grand Prix

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Coulthard, Jordan & Brundle join BBC". *BBC News*. 24 November 2008. Nuoroda tikrinta 1 May 2010.
2. ↑  „Eddie Jordan and Sabine Scmitz join Top Gear line-up". *From the section Entertainment & Arts*. 11 February 2016. Nuoroda tikrinta 11 February 2016.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Lietuvos Respublikos baudžiamojo proceso kodekso komentaras** - pagrindinio Lietuvos baudžiamojo proceso teisės šaltinio (2002 m. LR BPK) komentaras. Tikslas - pateikti mokslinę teorinę kiekvieno Kodekso straipsnio analizę, jame vartojamų teisės terminų ar tam tikrų žodžių tikrosios prasmės ir reikšmės aiškinimą, atskleisti konkrečių Kodekso straipsnių ar jo struktūrinių dalių tarpusavio santykį. Komentaras taip pat parengtas siekiant išvengti įgyvendinant proceso teisės normas galinčių atsirasti neaiškumų, dviprasmybių, neteisingo Kodekso nuostatų interpretavimo. Kodekso komentaras yra Lietuvos teisės doktrinos dalis ir vienas iš Lietuvos baudžiamojo proceso teisės šaltinių.

Išleido „Teisinės informacijos centras" 2003 m.

Bibliografija
-------------

* Gintaras Goda, Marcelis Kazlauskas, Pranas Kuconis ir kt. Lietuvos Respublikos baudžiamojo proceso kodekso komentaras I knyga: I-IV dalys. Vilnius. 2003. VĮ Teisinės informacijos centras
* LR baudžiamojo proceso kodekso komentaras, II tomas (V-XI dalys). 670 psl. ISBN ar kodas: 9955-557-16-82
**Lietuvos Respublikos administracinio proceso kodeksas** (**LR APK**) - Lietuvos įstatymo projektas dėl administracinės teisenos; administracinio proceso kodeksas. Šiuo metu veikia LR administracinių bylų teisenos įstatymas.

Istorija
--------

2001 m. rugsėjo 27 d. teisingumo ministro Vytauto Markevičiaus įsakymu buvo sudaryta darbo grupė naujajam LR ATPK rengti. 

2003 m. sausio 23 d. šis įsakymas buvo panaikintas ir priimtas naujas, kuriame įsakyta sudaryti APK rengimo darbo grupę. Darbo grupės vadovu paskirtas Lietuvos teisės universiteto Teisės fakulteto Civilinio proceso katedros vedėjas Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo pirmininkas doc. dr. Virgilijus Valančius. Darbo grupei APK projektą pavesta parengti iki 2003 m. liepos 1 dienos. Tačiau šis kodekso projektas nebuvo priimtas. LR teisingumo ministerija pateikė visuomenei svarstyti naujojo ATPK projektą.

Pagrindine priežastimi, lėmusia vėlesnį, nei planuota, naujųjų ATPK ir APK projektų pateikimą visuomenei svarstyti, buvo ta, kad naujųjų kodeksų projektų rengimo darbo grupėms nebuvo neaišku, kaip LR Konstitucijoje bus įtvirtinta Europos Sąjungos teisės aktų įgyvendinimo tvarka. Dėl šios priežasties idealiausia ATPK įsigaliojimo data buvo laikoma 2004 m. gegužės 1 d. kai Lietuva tapo ES nare.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sovietinės kodifikacijos erai sudie?! („Justitia")
|  |
| --- |
| **Boeing KC-767** |
|  |
| Boeing KC-767 skrydžio metu |
|  |
| Tipas | Kuro papildymas ore ir transportavimas |
| Gamintojas | Boeing |
| Kūrėjas | Boeing |
| Pirmas skrydis | 2005 m. gegužės 21 d. |
| Būsena | naudojamas |
| Pagrindiniai naudotojai | Italija, Japonija, Kolumbija, Brazilija |
| Pagaminta vnt. | 11 |
| Vieneto kaina | 145 mln. dolerių |
| Variantai | Boeing KC-46 Pegasus |
| Prototipas | Boeing 767 |

**Boeing KC-767** – transportinis ir kuro papildymo ore lėktuvas, gaminamas kompanijos Boeing pasitelkiant orlaivio Boeing 767 bazę. Šis orlaivis gamybos pradžioje buvo pasirinktas Jungtinių Valstijų karinių oro pajėgų, tačiau 2003 m. gruodį sutartis buvo nutraukta.

KC-767 gaminamas Italijos ir Japonijos karinėms pajėgoms, kurios pradžioje užsakė po 4 tokius orlaivius.

Istorija
--------

Italija tapo pirmąja orlaivio užsakove, o 2005 m. jai buvo pristatyti pirmieji lėktuvai. 2011 m. pabaigoje šalį pasiekė dar du šie lėktuvai.

2003 m. sutartį dėl šių orlaivių naudojimo pasirašė Japonijos pajėgos. Pirmieji orlaiviai šalį pasiekė 2008 m. Paskutinis, ketvirtasis, KC-767 Japonijai buvo perduotas 2010 m.

2004 m. Boeing pralaimėjo konkurenciją Airbus A330 MRTT orlaiviui Australijoje. Tais pačiais metais prancūzų orlaivius vietoj KC-767 pasirinko JK Royal Air Force.

2015 m. Pietų Korėja pasirinko pirkti Airbus orlaivius vietoj KC-767.

2011 m. vasario 24 d. JAV karinės pajėgos pasirinko naudoti KC-767 vietoj pasenusių Boeing KC-135 Stratotanker. Boeing pasirinko tiekti kitą orlaivio variantą KC-46 Pegasus.

Naudotojai
----------

 Italija
* Italijos oro pajėgos - 4 vnt. KC-767A

 Japonija
* Japonijos oro pajėgos - 4 vnt. KC-767J

 Brazilija
* Brazilijos oro pajėgos - 3 vnt. KC-X2 (užsakyti)

 Kolumbija
* Kolumbijos oro pajėgos - 1 vnt. 767 MMTT

Specifikacija
-------------

* **Didžiausias greitis:** 915 km/val (570 mph, Mach 0,86)
* **Kruizinis greitis:** 851 km/val (530 mph, Mach 0,80)
* **Skrydžio nuotolis:** 12200 km
* **Skrydžio aukštis:** 12200 m (40100 pėdų)
* **Įgula:** 2 pilotai, 1 kuro papildymo sistemos operatorius
* **Talpa:** iki 200 keleivių arba devyniolika 463 l talpos palečių
* **Varikliai:** 2 General Electric CF6 turbovarikliai (267,8 kN kiekvienas).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Boeing Reports Fourth-Quarter Deliveries
2. ↑  Boeing Delivers 4th KC-767 Tanker to Japan Ministry of Defense
3. ↑  Airbus Defence & Space this week added South Korea to its growing list of A330
4. ↑  Boeing claimed the KC-X contract on 24 February
5. ↑  KC-46A PEGASUS
Koordinatės: 54°48′10″š. pl. 25°30′52″r. ilg.﻿ / ﻿54.802833°š. pl. 25.514365°r. ilg.﻿ / 54.802833; 25.514365


|  |
| --- |
| **Bezdonių Julijaus Slovackio gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Bezdonių Julijaus Slovackio gimnazija herbas|center|100px]] |
|  |
| **Adresas** | Statybininkų g. 4, Bezdonys |
| **Direktorius(-ė)** | Veslava Voinič |
| **Mokinių skaičius** | 131 |
| **Įkūrimo data** | 1904 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | 14 |
| **Pedagogų skaičius** | 21 |

**Vilniaus rajono Bezdonių Julijaus Slovackio gimnazija** – valstybinė dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Bezdonyse (Vilniaus raj.), Statybininkų g. 4, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 191317837.

Renovuota gimnazija, 2016 m.

Istorija
--------

Pirmoji mokykla Bezdonyse įkurta 1904 m. spalio 1 d. Tai buvo pradinė mokykla, įkurta privačiame name. Rusijos okupacijos laikotarpyje dėstomoji buvo rusų kalba. Tarpukario laikotarpiu mokykloje buvo dėstoma lenkų kalba, matematika, gamtos mokslai, istorija, religija. Po Juozapo Pilsudskio mirties 1935 m. Lenkijos vyriausybė priėmė sprendimą Vilniaus vaivadijoje įsteigti 100 mokyklų, į sąrašą buvo įtrauktas ir Bezdonių miestelis. Jau 1937 m. įvyko mokyklos pašventinimo ir atidarymo iškilmės. Mokykla buvo medinė.

1946 m. iš Rusijos atvyko mokytoja Anastasija Sincova. Buvo sudaryto rusiškos klasės. Lenkiškose klasėse dirbo mokytoja Irena Vasilevska. Pradinei mokyklai vadovavo A. Sincova. Darbo sąlygos buvo sunkios, nebuvo knygų, sąsiuvinių. Pamokose buvo naudojamasi laikraščiais. 1949 m. pradinė mokykla reorganizuota į septynmetę, o nuo 1962 m. į aštuonmetę. 1957 m. mokykloje buvo dėstoma lietuvių kalba. Pirmoji lietuvių kalbos mokytoja buvo Elena Slabodaitė.

1968 m. pastatyta mūrinė mokykla. Atgimimo laikotarpyje 1989 m. 10 vaikų pareiškė norą mokytis klasėse dėstoma lenkų kalba. Pirmieji žingsniai buvo sunkūs. 1992 m. atsiskyrė mokykla su lietuvių dėstoma kalba. Padaugėjo mokinių lenkiškose klasėse. 1997 m. lapkričio 19 d. Vilniaus rajono savivaldybės taryba mokyklai suteikė Julijaus Slovackio vardą. 1998 m. mokykla gavo vidurinės mokyklos statusą. 2015 m. po akreditacijos gavo gimnazijos statusą.

Direktoriai
-----------

* Veslava Voinič

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
| Gatino |
| --- |
| Gatino upė Gatino upė |
| **Ilgis** | 386 km |
| **Baseino plotas** | 23 700 km² |
| **Vidutinis debitas** | 350 m³/s |
| **Žiotys** | Otava |
| **Šalys** | Kanados vėliava Kanada |
|  |
|  **Vikiteka** | Gatino |

**Gatino** (pranc. *Rivière Gatineau*) – upė rytinėje Kanadoje, vakarų Kvebeke; Otavos kairysis intakas. Prasideda ežeryne, esančiame šiauriau Baskatongo tvenkinio. Teka į pietus, prateka Baskatongo tvenkinį (jis jungiasi su Otavos aukštupiu). Įteka į Otavos upę šalia Gatino miesto.

Gatino pradžioje naudota kaip laivybinis kelias kailių prekyboje, vėliau upe plukdytas miškas, įrengtos vandens jėgainės. Pagrindinės gyvenvietės prie upės: Manivakis, Lou, Veikfildas, Čelsis, Kantlis, Gatino.

Upės pavadinimas kilęs iš Nikolia Gatino (*Nicolas Gatineau*), kailių prekiautojo, kuris, kaip manoma, nuskendo upėje 1683 m. Vietinis pavadinimas, kuriuo vadino upę, yra „Te-nagàdino-zìbi", o tai reiškia „upę, kuri sustoja".

Šaltiniai
---------

* Ottawa-Gatineau Watershed Atlas
* Gatineau River
* Festival d’eau vive de la Haute-Gatineau
|  |
| --- |
| **Boeing Model 1** |
|  |
| Boeing Model 1 muziejuje |
|  |
| Tipas | Vandens lėktuvas |
| Gamintojas | Pacific Aero Products |
| Kūrėjas | William Boeing, George Conrad Westervelt |
| Pirmas skrydis | 1916 m. birželio 15 d. |
| Būsena | nebenaudojamas |
| Pagaminta vnt. | 2 |

**Boeing Model 1** (taip pat žinomas kaip **B & W Seaplane**) – pirmasis Boeing kompanijos lėktuvas. Tai buvo vienmotoris biplanas plūdinis vandens lėktuvas. Orlaivio indeksas (*B & W*) nurodė jo konstruktorių - įmonės įkūrėjo Viljamo Boingo (angl. William Boeing) ir JAV karinio jūrų laivyno 3 rango kapitono Džordžo Vertervelto (angl. George Conrad Westervelt) - inicialus. 

Įkvėpimo šaltiniu tapo V. Boingui priklausęs hidroplanas „Martin TA". Jo pagrindu sukurtame „B & W" buvo sumontuotas galingesnis variklis, didesni plūdurai. Lėktuvas buvo trosais sutvirtintos medinės konstrukcijos, aptrauktas drobe, eleronai įrengti tik viršutiniame sparne. Lėktuvą projektavo abu jo kūrėjai, tačiau statybą V. Boingas savo hidroplano angare baigė savarankiškai, nes Vesterveltas dėl tarnybinių priežasčių persikėlė į JAV Rytų pakrantę. Likus dviems savaitėms iki pirmojo skrydžio V. Boingas, tikėdamas aviacijos pramonės potencialu, įkūrė savo aviacijos įmonę - „*Pacific Aero Products*", vėliau pervadintą „*Boeing Aircraft Co*".

Šis lėktuvas buvo pastatytas 1916 m. ir pirmąjį skrydį atliko birželio 15 d. Pirmąjį lėktuvą išbandė pats jo kūrėjas, nes bandymams samdytas pilotas pavėlavo. Iš viso buvo pastatyti 2 tokie lėktuvai. Pirmasis pavadintas „*Bluebill*", antrasis – „*Mallard*".

Abu šie lėktuvai buvo pasiūlyti įsigyti Jungtinių Valstijų karinėms jūrų pajėgoms, tačiau jos atsisakė. Tuomet kūrėjai šį lėktuvą pardavė Naujosios Zelandijos skrydžių mokyklai. Tai buvo pirmasis Boeing sandoris su užsienio klientu. 

Naujojoje Zelandijoje lėktuvas buvo naudojamas mokymams, pašto tarnyboje - 1919 m. gruodžio 16 d. pervežė pirmąją oro pašto siuntą Naujosios Zelandijos istorijoje. 1919 m. birželio 25 d. šis lėktuvas pakilo į 6 500 pėdų (1981 metro) aukštį ir pasiekė tuometinį Naujosios Zelandijos skrydžio aukščio rekordą.

Techniniai duomenys
-------------------

**Bendrosios charakteristikos**

* **Įgula:** 2
* **Ilgis:** 27 pėdos 6 coliai (8,38 m)
* **Sparno mojis:** 52 pėdos 0 colių (15,86 m)
* **Sparno plotas:** 580 kv. pėdų (53,9 m2)
* **Tuščio svoris:** 2100 svarų (953 kg)
* **Kilimo svoris:** 2800 svarų (1,272 kg)
* **Jėgainė:** vienas 125 AG (93 kW) galios vienaeilis 6 cilindrų vidaus degimo variklis „Hall-Scott A-5"

**Skrydžio duomenys**

* **Maksimalus gretis:** 75 mylios per valandą (121 km/h, 65 mazgai)
* **Kreserinis gretis:** 67 mylios per valandą (109 km/h, 58 mazgai)
* **Skrydžio nuotolis:** 320 mylios (518 km, 280 jūrmylės)
* **Kilimo greitis:** 700 pėdų/min. (3,56 m/s)

Šaltiniai
---------

* (EN) B & W Seaplane, Boeing.
* (RU) Boeing 1 B&W, Уголок неба.
* (EN) Bowers, Peter M. *Boeing aircraft since 1916*. London: Putnam Aeronautical Books, 1989. ISBN 0-85177-804-6.

Išnašos
-------



1. ↑  B & W Seaplane, Boeing.
2. 1 2  Boeing 1 B&W, Уголок неба.
| **Maria Vitkievičovalenk. *Maria Witkiewiczowa*** |
| --- |
| Gimė | 1853 m. sausio 21 d.Tryškiai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1931 m. gruodžio 3 d. (78 metai)Zakopanė, Antroji Lenkijos Respublika |
| Tėvas | Laurynas Mauricijus Pietžkievičius |
| Motina | Julija Rudnicka |
| Sutuoktinis (-ė) | Stanislovas Vitkevičius |
| Vaikai | Stanisław Ignacy Witkiewicz |
|  |
| Veikla | muzikos mokytoja |

**Marija Vitkievičienė** (lenk. *Maria Witkiewiczowa*) (1853 m. sausio 21 d. Tryškiuose, Rusijos imperijoje – 1931 m. gruodžio 3 d. Zakopanėje, Antroji Lenkijos Respublika) – dailininko ir architekto Stanislovo Vitkevičiaus žmona, muzikos mokytoja.

Biografija
----------

Gimė 1853 m. sausio 21 d. Tryškiuose, tėvas *Laurynas Mauricijus Pietžkievičius* (Wawrzyniec Maurycy Pietrzkiewicz) kilęs iš žemaičių bajorų giminės, motina *Julija Rudnicka*. Marija studijavo Varšuvos konservatorijoje, mokslus baigė 1872 metais. Baigusi mokslus dirbo muzikos mokytoja Krokuvoje. 1884 m. sausio 5 d. ištekėjo už Stanislovo Vitkevičiaus, 1885 m. susilaukė sūnaus Stanisław Ignacy Witkiewicz. 1890 m. birželį kartu su vyru persikėlė gyventi į Zakopanę, kur pradėjo dirbti muzikos mokytoja vietinėje mergaičių mokykloje, teikė privačias pamokas bei dirbo Zakopanės chore. 1913 m. išėjo į pensiją.

Mirė 1931 m. gruodžio 3 d. Zakopanėje.

* Antkapis Zakopanės kapinėseAntkapis Zakopanės kapinėse
* Antkapis Zakopanės kapinėseAntkapis Zakopanės kapinėse

Šaltiniai
---------

1. ↑  Maria Witkiewiczowa. Szlak Znakomitych Zakopiańczyków. Nuoroda tikrinta 2021-11-23.

* Stanisław Ignacy Witkiewicz: Listy do żony (1923–1927). Warszawa: Państwowy Instytut Wydawniczy, 2005, s. 232. ISBN 83-06-02179-7.
* Stanisław Ignacy Witkiewicz: Listy do żony (1928–1931). Warszawa: Państwowy Instytut Wydawniczy, 2007, s. 551. ISBN 978-83-06-03064-8.
* Stanisław Witkiewicz: Listy do syna. Warszawa: 1969.
* Joanna Siedlecka: Mahatma Witkac. Warszawa: Słowo, 1992, s. 50. ISBN 83-900182-2-5.
| Branduoliniai procesai |
| --- |
|  |
| * Radioaktyvumas
	+ Beta skilimas
	+ Alfa skilimas

---

* Branduolio dalijimasis

---

* Branduolių sąlaja
	+ Protonų ciklas
	+ CNO ciklas
	+ Trijų alfa dalelių procesas
	+ Alfa procesas
	+ Anglies degimo procesas
	+ Neono degimo procesas
	+ Deguonies degimo procesas
	+ Silicio degimo procesas
* Neutrono pagavimas
	+ R procesas
	+ S procesas

---

* Didžiojo sprogimo branduolių sintezė
 |

**Anglies degimo procesas** – branduolių sąlajos reakcijų grandinė, kuri vyksta masyviose žvaigždėse (mažiausiai 4 Saulės masių formavimosi metu), kurios savo šerdyse sunaudojo (sudegino) lengvesniuosius elementus. Reakcijoms reikalingos aukštos temperatūros (6×108 K) ir dideli tankiai – apie 2×108 kg/m³). Pagrindinės reakcijos yra šios:


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 12C + 12C | → | 20Ne + 4He + 4,617 MeV |
|  |  | → | 23Na + 1H + 2,241 MeV |
|  |  | → | 23Mg + n - 2,599 MeV |

Taip pat gali vykti:


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | 12C + 12C | → | 24Mg + γ |
|  |  | → | 16O + 24He (Endoterminis procesas) |

Anglis žvaigždėse pradeda degti kai baigiasi helio degimas. Degant heliui žvaigždės šerdyje susikaupia daug anglies ir deguonies. Kuomet helio tankis nukrenta žemiau tokio lygio, kuris reikalingas degimui palaikyti, šerdis atvėsta ir dėl gravitacijos kolapsuoja (traukiasi). Temperatūra ir tankis dėl to kyla iki tokio laipsnio, kad prasideda anglies degimo procesas. Pakilus temperatūrai taip pat prasidės ir helio degimas sluoksnyje, esančiame aplink anglies šerdį. Žvaigždės išoriniai sluoksniai išsiplečia ir ji tampa raudonąja milžine.

Kuomet anglis dega, branduolyje kaupiasi reakcijų produktai – O, Mg, Ne. Po kažkiek laiko (maždaug po tūkstančio metų eilės) anglies tankis nukris žemiau lygio, reikalingo degimui palaikyti. Šerdis atvės ir vėl trauksis tol, kol pradės degti neonas (Neono degimo procesas). Tuo tarpu sluoksnyje, esančiame aplink neono šerdį toliau degs anglis, dar aukštesniame sluoksnyje degs helis, o dar aukščiau – vandenilis.

Anglies degimo metu atsiradę protonai ir neutronai sąveikauja su įvairiais žvaigždėje esančių atomų branduoliais. Taip susidaro reti, didesnės masės branduoliai (36S, 40Ar, 40K, 43,46,48Ca, 45Sc, 47,49,50Ti, 50V, 63,65Cu, 62,64Ni, 68,70Zn, 69,71Ga, 73Ge, 76As ir 76Ge).

Tuo momentu 4 – 8 Saulės masių žvaigždės pasidaro nestabilios ir nusimeta apvalkalą, sukeldamos smarkų žvaigždinį vėją. Lieka tik centrinė baltosios nykštukės šerdis, sudaryta iš O-Ne-Mg.

Anglies degimas yra paskutinis degimas kurio temperatūra dar pakankamai žema kad masiškai nesusidarytų labai daug energijos atimantys neutrinai.

Masyvesnėse žvaigždėse prasideda neono degimo procesas, tačiau evoliuciniai procesai čia tokie greiti, kad apvalkalas nebespėja sureaguoti.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  
Clayton, D. D.; Woosley, S. E. (1974). „Thermonuclear astrophysics". *Reviews of Modern Physics* **46** (4): 755–771. Bibcode:1974RvMP...46..755C. doi:10.1103/RevModPhys.46.755.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Musašis (reikšmės).*
Musašio žemė Japonijos žemėlapyje
**Musašis** (武蔵国; *Musashi no kuni*) – senoji Japonijos žemė, kurios vietoje dabar yra Tokijo prefektūra, didžioji dalis Saitamos prefektūros ir dalis Kanagavos prefektūros. Musašis ribojosi su Kajaus, Kodzukės, Sagamio, Šimousos ir Šimocukės žemėmis.

Istorija
--------

Musašis buvo viena didžiausių senųjų Japonijos žemių. Žemės sostinė buvo įsikūrusi dabartiniame Fučiū. Sengoku laikotarpiu pagrindiniu žemės miestu tapo Edo. Edo pilis buvo Tokugavos Iejasu gyvenvietė iki Sekigaharos mūšio. Edo miestas labai svarbiu Japonijoje tapo Edo laikotarpiu, o Meidži Restauracijos metu buvo pervadintas į Tokiją.

Senosios Japonijos žemės

Akis |
Ava |
Ava |
Avadžis |
Bingo |
Bičiu |
Bidzenas |
Bungo |
Budzenas |
Cušima |
Čikugo |
Čikudzenas |
Čišima |
Deva |
Ečigas |
Ečidzenas |
Ečiū |
Harima |
Hida |
Higas |
Hitačis |
Hidaka |
Hidzenas |
Hokis |
Hiūga |
Iburis |
Idzu |
Idzumas |
Idzumis |
Iga |
Ijas |
Ikis |
Inaba |
Isė |
Išikaris |
Ivamis |
Jamaširas |
Jamatas |
Jošinas |
Kaga |
Kajus |
Kavačis |
Kadzusa |
Kijis |
Kitamis |
Koudzukė |
Kuširas |
Mikava |
Mimasaka |
Minas |
Musašis |
Mucu |
Nagatas |
Nemuras |
Notas |
Okis |
Omis |
Ošima |
Osumis |
Ovaris |
Sadas |
Sagamis |
Sanukis |
Sacuma |
Secu |
Suou |
Suruga |
Šima |
Šimousa |
Šimocukė |
Šinanas |
Širibešis |
Tadžima |
Tamba |
Tangas |
Tešis |
Tokačis |
Tosa |
Toutoumis | 
Vakasa
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Pulicaria** |
| --- |
| Vaistinė muskrėslė (Pulicaria dysenterica)Vaistinė muskrėslė (*Pulicaria dysenterica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Muskrėslė  *( Pulicaria)* |

 |

**Muskrėslė** (*Pulicaria*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų gentis. Pavadinimas iš lotynų k. žodžio *pulex* – blusa; žolė naudojama parazitiniams vabzdžiams naikinti. Augalai gausiai plaukuoti, žoliniai, su pražangiai išsidėsčiusiais ištisiniais lapais. Graižai pusrutuliški, susitelkę šakučių galuose į sudėtinę šluotelę.

Gentyje apie 50 rūšių; auga Europoje, Afrikoje ir Azijoje, daugiausia Viduržemio pajūrio srityje.

Lietuvoje auga Paprastoji muskrėslė (*Pulicaria vulgaris*), įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

Tikėtina, kad Lietuvoje auga ir Vaistinė muskrėslė (*Pulicaria dysenterica*), **pav.**.

Vaistinė muskrėslė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Keliaujančios erdvėje plokščios bangos bangos frontai.
Keliaujančios į viršų plokščios bangos lauko realioji dalis.
**Plokščioji banga** – bangų fizikos sąvoka, reiškianti pastovaus dažnio bangą, kurios bangos frontai (vienodos fazės paviršiai) yra begalinės lygiagrečios plokštumos, statmenos sklidimo (fazinio greičio vektoriaus) krypčiai.

Šis terminas taip pat yra vartotinas aprašant tas bangas, kurios yra apytiksliai plokščios nagrinėjamoje erdvės srityje. Pavyzdžiui, tokio riboto šaltinio, kaip antena kuriamas laukas yra apytiksliai plokščia banga savo tolimajame lauke. Būtina paminėti, kad optinis "spindulys", geometrinės optikos artinyje (sklidimas vienalytėje terpėje atstumais žymiai didesniais negu bangos ilgis) apytiksliai atitinka lokaliame taške plokščią bangą, kurios bangos vektorius sutampa su spindulio kryptimi.

Plokščioji banga yra bangų lygties sprendinys užrašomas tokiame pavidale:

{\displaystyle u({\vec {x}},t)=ae^{i({\vec {k}}\cdot {\vec {x}}-\omega t)}}
kur *i* yra menamas vienetas, **k** yra bangos vektorius, ω yra kampinis dažnis, o *a* yra kompleksinė amplitudė. Fizikinis dydis atitinka realiąją šios išraiškos dalį.

Ši išraiška yra skaliarinės bangų lygties vienalytėje terpėje sprendinys. Vektorinės bangų lygtys, aprašančios, pvz. elektromagnetinės bangas arba bangas tampriame kūne, turi panašios išraiškos sprendinį: {\displaystyle {\vec {a}}e^{i({\vec {k}}\cdot {\vec {x}}-\omega t)}}, kur pastovus *vektorius* {\displaystyle {\vec {a}}} yra bangos amplitudė. Pavyzdžiui, elektromagnetizme {\displaystyle {\vec {a}}} dažniausiai yra vektorius, aprašantis elektrinį lauką, magnetinį lauką arba vektorinį potencialą. Skersinė banga yra tokia banga, kurioje amplitudės vektorius yra statmenas **k** (pvz. elektromagnetinės bangos izotropinėje terpėje), tuo tarpu išilginė banga yra ta, kurioje amplitudės vektorius yra lygiagretus **k** (pvz. akustinės bangos skystyje arba dujose).

Aukštesnėje lygtyje, funkcija ω(**k**) apibrėžia terpės dispersinį sąryšį. Santykis ω/|**k**| apibrėžia plokščios bangos fazinio greičio dydį, o dydis *d*ω/*d***k** - grupinį greitį.
Eirikas Rudasis
**Eirikas Rudasis** (*Eiríkr inn rauði* arba *Eirik Tordvaldsson*, kas reiškia Tordvaldo sūnus, g. apie 950 m. Jareno (sen. isl. *Jaðarr,* norv. *Jæren*) regione, Sūloje (sen. isl. *Sóli,* norv. *Sola*) – m. apie 1000 m. Grenlandijoje) – vikingas, atradęs Grenlandiją, buvo pirmasis, kuris atrado salą, kurią ir pavadino Grenlandija (sen. isl. *Grœnland*).

Pravardę *rauði* jis greičiausiai gavo dėl savo raudonų plaukų ir barzdos.

Gyvenimas
---------

Į Islandiją Eirikas Rudasis atvyko drauge su tėvu Tordvaldu apie 970 m. Pasakojama, kad Norvegiją jie paliko dėl „kelių žmogžudysčių". Visgi iš pasakojimo nėra aišku, koks buvo Tordvaldo ir Eiriko vaidmuo. Tėvas su sūnumi apsistojo šalies šiaurėje, Drangare (Hornstrandas), nes geresnės vietos jau buvo apgyventos.

Eirikas iš išskaičiavimo vedė Tjodhildą (*Thjodhild*, kai kur įvardijama *Thorhild*). Ji buvo kilusi iš turtingos šeimos. Po tėvo mirties Eirikas persikėlė į piečiau esantį Breidafjordą, kur sąlygos buvo palankesnės.

~980 m. Eirikas susikivirčijo su kaimynu. Per konfliktą tarp jų ir jų šalininkų žuvo keli žmonės. Eirikui buvo paskirta bausmė – treji metai tremties. Tad jis nusprendė išplaukti iš Islandijos ir surasti salą, apie kurią pasakojo Gunbjornas Ulvsonas (*Gunnbjörn Úlfsson*) ir kurią teigė matęs plaukdamas į vakarus nuo Islandijos. Iš ekspedicijos Eirikas Rudasis į Islandiją parplaukė 986 m. Gyventojus jis paskatino keltis į Grenlandiją, teigdamas, jog ten esama daug laisvos žemės. Iš viso į kelionę išplaukė 25 laivai, tačiau tikslą pasiekė tik 14. Jais atplaukė 350 naujakurių, jie įsteigė dvi 2 kolonijas – *Eystribygdh* (dab. *Brattahlið*) bei *Vesterbygdh* (dab. *Godthåb*).

Eirikas Rudasis susilaukė keturių vaikų – trijų sūnų ir dukters. Žmona Tjodhilda jam pagimdė Torsteiną ir Leifą, galbūt ir Torvaldą. Eirikas taip pat susilaukė nesantuokinės dukters vardu Freidis. Kas buvo jos motina, nežinoma.

Eiriko Rudojo sūnus Leifas Eriksonas apie 1000 m. kaip manoma, atrado Ameriką ir pavadino ją Vinlandu.

Išnašos
-------

1. ↑  *Eirikas Rudasis*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, III t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1978. T.III: Demokratinis-Garibaldžio
2. 1 2 3  *Eirikas Rudasis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-05-07.
3. ↑  *Erik the Red*. Biography.com. Nuoroda tikrinta 2021-05-07.
4. 1 2 3 4 5  *Erik the Red*. The Canadian Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-05-07.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ipatinga*Ipatinga* |
| --- |
|              |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

IpatingaIpatinga

19°28′0″ p. pl. 42°32′10″ v. ilg.﻿ / ﻿19.46667°š. pl. 42.53611°r. ilg.﻿ / 19.46667; 42.53611﻿ (Ipatinga)Koordinatės: 19°28′0″ p. pl. 42°32′10″ v. ilg.﻿ / ﻿19.46667°š. pl. 42.53611°r. ilg.﻿ / 19.46667; 42.53611﻿ (Ipatinga) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Pietryčių regionas |
| **Valstija** | Minas Žeraisas Minas Žeraisas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1964 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 241 538  |
| **Altitudė** | 220 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Ipatinga |

**Ipatinga** (port. *Ipatinga*) – miestas pietryčių Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, 217 km nuo Belo Horizontės, prie Dosės ir Pirasikabos upių santakos. Yra oro uostas, eina Vitorijos–Belo Horizontės plentas ir geležinkelis. Svarbus plieno gamybos centras (veikia bendrovė „Usiminas"). Veikia kelių universitetų filialai. Yra didelis Ipanemos parkas.

Istorija
--------

Miesto pavadinimo kilmė neaiški. Jis bandomas kildinti iš tupių žodžių *upaba* ir *ting*, reiškiančių „baltas ežeras". Liaudies etimologija teigia, kad miesto pavadinimas sudarytas iš kaimyninių miestų Ipanemos ir Karatingos pavadinimų. Vietovė apgyvendinta XX a. pr. nutiesus geležinkelį. Vėliau pradėta geležies gavyba ir plieno lydimas. Miesto statusas Ipatingai suteiktas 1964 m.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Farerų salų herbas
**Farerų salų herbas** – vienas iš kelių Farerų salų atributų. Herbo skyde pavaizduotas sidabrinis avinas, palenkęs gynybai galvą, auksiniais ragais ir nagomis, raudonu liežuviu. Priekinė dešinė avino koja pakelta ir sulenkta.

Toks herbas aptiktas ant vienos iš viduramžių (XV a.) kėdžių *Kirkjubøur* kaime, šiame herbe buvo pavaizduotas avinas.

Herbą nustojo naudoti 1816 m. kai buvo uždraustas *Løgting* (Farerų parlamentas). 1852 m. *Løgting* veikla buvo atnaujinta, bet herbas nebuvo naudojamas iki 1948 m. kai ėmė veikti Farerų *Landsstýri* (vyriausybė).

Avys laikomos Farerų salų simboliu, nes pagal jas salos ir pavadintos (far. *Føroyar* 'Avių salos'). Avys yra dažniausi Farerų salų žinduoliai.

2004 m. balandžio 1 d. premjero kanceliarija pareiškė, kad nuo šiol premjeras ir premjero kanceliarija naudos naują herbo variantą, kuris buvo sukurtas remiantis seniausiuoju herbo pavyzdžiu, rastu ant *Kirkjubøur* kėdžių. Spalvos paimtos iš Farerų salų vėliavos ir buvo pridėta auksinė spalva. Šį herbą gali naudoti Ministrų kabinetas, oficialūs Farerų atstovai. Kartais dar naudojamas senas herbo variantas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Farerų salų herbas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Europos valstybių herbai**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija
Alandai · Anglija · Džersis · Farerai · Gernsis · Gibraltaras · Krymas · Meno sala · Šiaurės Airija · Škotija · Velsas 
Abchazija · Kalnų Karabachas · Kosovas · Padniestrė · Pietų Osetija · Šiaurės Kipras  |
| **Valstybių atributika:** Herbai · Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai |
| **Gnaphosidae** |
| --- |
| (*Drassodes Lapidosus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Vorai  *( Araneae)* |
| Šeima: | Plokščiavoriai  *( Gnaphosidae)* |

 |

**Plokščiavoriai** (*Gnaphosidae*) – vorų (*Araneae*) šeima.

Pasaulyje apie 2000 rūšių. Lietuvoje 9 gentys, apie 25 rūšys. Šios šeimos vorai vienspalvės tamsios spalvos, rudi ar juodi, pilvelis apaugęs trumpais plaukeliais. Voratinklinės karputės gana ilgos, vamzdelio formos. Užpakalinės vidurinės akys netaisyklingos. Jos gali būti ovalinės, trikampės arba labai sumažėjusios.

Gyvena po akmenimis, paklotėje, samanose, po medžių žieve ir kelmuose. Aktyvūs naktį. Daugelis rūšių įsirengia voratinklinę slėptuvę, kurioje dieną slepiasi. Lytiškai subrendę vorai randami I pusmetyje. Patinėliai pasigamina savo gyvenamuosius maišus prie pat dar lytiškai nesubrendusių patelių, su kuriomis vėliau poruojasi. Po poravimosi patinėlis skubiai dingsta. Vasarą patelė pasigamina storasienį kiaušinėlių kokoną, kurį paslepia plyšiuose.

Literatūra
----------

* Rėlys V. Dapkus D. 2002. Comments to the checklist of Gnaphosidae and Liocranidae (Arachnida, Araneae) of the Baltic States, with remarks on species new to Lithuania // European Arachnology 2000. Proceedings of the 19th European Colloquium of Arachnology, Århus 17-22 July 2000. P. 273-278.

Nuorodos
--------

* Sac spiders. Family Gnaphosidae, tekstas su nuotr.
* Famille des Gnaphosidae Archyvuota kopija 2004-10-21 iš Wayback Machine projekto. nuotraukos, rūšių sąrašas
* Gnaphosidae, tekstas su nuotr.
| **Ataras** |
| --- |
| Faridas ad Dinas Ataras |
| Visas vardas | Abu Hamidas bin Abubakras Ibrahimas |
| Gimė | 1145 m.Nišapūras, Persija |
| Mirė | 1220 m. (~75 metai)Nišapūras, Persija |
| Tautybė | persas |
| Religija | islamas (sufizmas) |
|  |
|  **Vikiteka** | Faridas ad Dinas Ataras |

**Faridas ad Dinas Ataras**, arba **Ataras** (*عطار*) – tikrasis vardas **Abu Hamidas bin Abubakras Ibrahimas** (pers. ابو حمید ابن ابوبکر ابراهیم = *Abū Hamīd bin Abū Bakr Ibrāhīm*; ~1145/1146-1220/1221 m.) – persų poetas, hagiografas, vienas ankstyvosios sufizmo poezijos kūrėjų.

Apie Ataro biografiją išlikę mažai žinių. Žinoma, kad kilo iš Nišapūro, pradžioje buvo vaistininkas, vėliau keliavo po Iraką, Egiptą, Siriją, Saudo Arabiją, Chorezmą, Indiją. Ten domėjosi mistikų sufijų veikla bei kūryba; bendravo su dvasiniais mokytojais. Parašė mistinių, religinių poezijos kūrinių: „Paslapčių knyga", „Dievo knyga" ir kt. Poema „Paukščių šneka" (*Manteq at-Ṭayr*), kurioje alegorine forma aiškinama sufizmo mistika, turėjo įtakos Rumi, Navoji ir kitų vėlesnių sufijų kūrybai. Sudarė misikų, šventųjų biografinę knygą „Šventųjų gyvenimai" (*Tazkirat al-Awliyā*).

Ataro poezija pasižymi vaizdingumu, tapybiškumu. Išliko apie 30 kūrinių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Faridas ad Dinas Ataras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002
**Daniel Offenbacher**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Daniel Offenbacher |
| Gimimo data | 1992 m. vasario 18 d. (31 metai) |
| Gimimo vieta | Šaiflingas, Austrija |
| Ūgis | 175 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | NK Domžale |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2009–2011  2010–2013  2012  2012–2013  2013–2016  2013–2014  2016–2018  2018  2019–2020  2020  2020–2022  2022– | Red Bull Salzburg  Red Bull Salzburg  → FC Blau-Weiß Linz  → SC Wiener Neustadt  SK Sturm Graz  → SK Sturm Graz B  Wolfsberger AC FK Sūduva Marijampolė FC HermannstadtFK SūduvaSV RiedNK Domžale | 43 (11)06 0(0)03 0(0)34 0(3)93 0(5)01 0(1)58 0(5)13 0(3)19 0(0)10 0(1)41 0(1)13 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 6 d.. |

**Danielis Ofenbacheris** (*Daniel Offenbacher*; g. 1992 m. vasario 18 d.) – saugas iš Austrijos. Buvęs FK Sūduva narys.

Karjera
-------

Karjerą pradėjo Austrijoje. Nuo 2009 m. atstovavo įvairiems klubams gimtinėje. Žaidė Bundeslygoje ir Pirmoje lygoje (antra pakopa).

### FK Sūduva

2018 m. antroje pusėje atvyko į Lietuvą. Atstovavo „Sūduvos" klubui. Debiutavo 2018 m. rugsėjo 13 d. rungtynėse prieš FK Palanga. Sužaidė 13 rungtynių A lygoje. 2018 m. A lygos sezone pasižymėjo trimis įvarčiais. Tapo A lygos čempionu.

### FC Hermannstadt

2019 m. sausio mėn. pranešta, kad futbolininkas keliasi į Rumunijos klubą Sibiu „Hermannstadt". Jis žaidė šiame klube, bet klubas neišmokėjo žadėto atlyginimo. Danielis buvo priverstas kreiptis į Rumunijos futbolo federaciją. Skundas nukeliavo iki nacionalinių ginčų sprendimo rūmų. Buvo priimtas palankus sprendimas žaidėjo atžvilgiu.

### FK Sūduva

2020 m. vasario 25 d. pranešta, kad žaidėjas grįžta į FK Sūduva. 2020 m. rugpjūčio 13 d. abipusiu susitarimu kontraktas buvo nutrauktas. 2020 m. A lygoje žaidėjas pasirodė dešimtyje rungtynių ir pasižymėjo vienu įvarčiu.

### SV Ried

2020 m. antroje pusėje persikėlė į Austriją ir atstovavo SV Ried klubui, kuris žaidė Bundeslygoje. Debiutantai, sugrįžę į elitą po trejų metų pertraukos, pateko į silpnųjų grupę. ir kovojo dėl išlikimo Bundeslygoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  svried.at Offenbacher pristatymas Archyvuota kopija 2020-11-13 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* soccerway
* Transfermarkt (Apie žaidėją)
Koordinatės: 54°34′03″š. pl. 22°58′47″r. ilg.﻿ / ﻿54.567518°š. pl. 22.979594°r. ilg.﻿ / 54.567518; 22.979594

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*

|  Lankeliškių Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Vilkaviškio |
| **Savivaldybė** | Vilkaviškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Lankeliškiai |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1948 m. |

**Lankeliškių Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Lankeliškių kaime, 7 km į pietvakarius nuo Vilkaviškio. Lankeliškių parapijai priklauso vos kiek daugiau nei 300 tikinčiųjų. Tai – viena iš mažiausių Vilkaviškio dekanato parapijų.

Istorija
--------

Lankeliškių bažnyčiai 1609 m. dovanoti 3 valakai Lankeliškių ir 3 valakai Skerpievių kaimuose. Nuo 1612 m. pradėtos rašyti metrikų knygos. Apie 1763 m. supuvusiai bažnyčiai pakeisti sienojai. 1805 m. griūvančioje bažnyčioje uždraustos pamaldos, pastatyta laikina stoginė. 1817 m. pastatyta nauja mūrinė bažnyčia. Ją 1845 m. konsekravo Seinų vyskupas Povilas Strašinskis. XVIII a. pab.-XIX a. pirmojoje pusėje su pertraukomis veikė parapinė mokykla. 1907 m. įsikūręs „Žiburio" draugijos skyrius 1908 m. įsteigė biblioteką – skaityklą. 1912–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius. Klebono Vaclovo Balsio rūpesčiu 1937 m. pastatyta parapijos salė.

Vos prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, 1941 m. birželio 22 d. traukdamiesi raudonarmiečiai V. Balsį ir su juo buvusį Marijampolės gimnazijos kapelioną vikarą Joną Petriką bei Vilkaviškio kunigų seminarijos profesorių Justiną Dabrilą suėmė ir nuvežę į netoliese esantį Budavonės mišką žiauriai nukankino. V. Balsys palaidotas šventoriuje. Parapijiečiai pastatė paminklą kankiniams, bet 1944 m. grįžus sovietams jis susprogdintas ir oficialiai paskelbta, kad kunigus nukankino naciai. 1944 m. vokiečiai bažnyčią susprogdino. 1948 m. pastatyta laikina medinė bažnyčia.

1989 m. atstatytas paminklas kankinimų vietoje, jį pašventino vyskupas Juozas Žemaitis.

Architektūra
------------

Medinė bažnyčia stačiakampio plano, tradicinio gyvenamojo namo formos, su bokšteliu. Atlikti senosios Lankeliškių bažnyčios griuvėsių konservavimo darbai, vieta pritaikyta lankymui. Senojo šventoriaus vietoje pastatytas kryžius, vartai ir paminklas nukankintiems kunigams.

Galerija
--------

* Galinis fasadasGalinis fasadas
* Senosios bažnyčios griuvėsiaiSenosios bažnyčios griuvėsiai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mažos parapijos stiprybė – bendruomenės narių rūpestis savo bažnyčia *santaka.info*
2. ↑  Lietuvos žinios. „Raudonasis sekmadienis", parengė Kostas Janulaitis. 2010-06-22, 18 psl.
3. ↑  Lankeliškių Švč. Trejybės bažnyčia ir senosios bažnyčios griuvėsiai *vilkaviskisinfo.lt*

Nuorodos
--------

* Lankeliškių Švč. Trejybės parapija *vilkaviskiovyskupija.lt*
* Lankeliškių Švč. Trejybės bažnyčia *panoramas.lt*
* Lankeliškių Švč. Trejybės bažnyčia YouTube svetainėje
| Gorno Altaiskas |
| --- |
|        |
| *Cerkvė Gorno Altaiske* |
|  |
| 

Gorno AltaiskasGorno Altaiskas

51°57′0″ š. pl. 85°57′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.95000°š. pl. 85.95000°r. ilg.﻿ / 51.95000; 85.95000﻿ (Gorno Altaiskas)Koordinatės: 51°57′0″ š. pl. 85°57′0″ r. ilg.﻿ / ﻿51.95000°š. pl. 85.95000°r. ilg.﻿ / 51.95000; 85.95000﻿ (Gorno Altaiskas) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Altajaus Respublika Altajaus Respublika |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 54 000  |
| **Plotas** | 95 km² |
| **Tankumas** (2007) | 568 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Gorno Altaiskas |

**Gòrno Altáiskas**  (rus. *Горно-Алтайск*) – Altajaus Respublikos (Rusija) sostinė, 3641 km į rytus nuo Maskvos. 54 tūkst. gyventojų (2007 m.). Pramonė negausi. Yra aerodromas, teatras, universitetas ir regioninis muziejus. Artimiausia geležinkelio stotis yra Bijske (už 96 km).

Istorija
--------

Šis vienintelis respublikos miestas yra siaurame Maimos slėnyje, Altajaus prieškalnėse. Rusų ortodoksų misionieriai, atvykę į šį slėnį 1830 m. stabtelėjo mažytėje **Ulalos** gyvenvietėje, kurioje tuo metu gyveno devyniolika tenykščių gyventojų ir trys rusų šeimos. Kitais metais Ulala buvo išrinkta pirmąja ortodoksų misijos vieta Altajuje ir rusų kolonistai pradėjo keltis į šį miestelį.

Kai 1922 m. buvo sukurta Oirotų autonominė sritis, Ulala tapo jos centru. 1928 m. gyvenvietė tapo miestu, ir 1932 m. jo pavadinimas buvo pakeistas į **Oirot Turą**. 1948 m. valdžia faktiškai uždraudė vietiniams gyventojams vadintis oirotais ir srities pavadinimą pakeitė į Kalnų Altajaus autonominę sritį. Tuo pačiu buvo pakeistas ir sostinės pavadinimas – **Gorno Altaiskas**.

Lietuviai
---------

1941 m. liepos mėn. į Gorno Altaiską iš TSRS okupuotos Lietuvos atitremta apie 30 žmonių. Po Antrojo pasaulinio karo jų dar atsikėlė iš kitų Kalnų Altajaus gyvenviečių. Jie dirbo pagalbinius darbus įvairiose įmonėse, įstaigose, fabrikuose. Po J. Stalino mirties 1953 m. jaunimas studijavo Gorno Altaisko pedagoginiame institute. Apie 1958 m. dauguma tremtinių grįžo į Lietuvą. 1990 m. Vilniaus tremtinių bendrijos rūpesčiu Gorno Altaisko pakraštyje Altajaus krašto tremtiniams lietuviams atminti pastatytas paminklinis kryžius (autorius – buvęs tremtinys V. Tarasonis).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pasaulio vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006–2014. (VLKK versija)
2. ↑  Aldona Juodvalkytė. *Gorno Altaiskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 10 psl.
Sekmadienio draudimas prekiauti alkoholiu išsineštinai žemėlapyje pagal atskiras valstijas (2007 m. sausio 1 d. duom.):       sekmadienio apribojimai       be apribojimų
**Sausoji valstija** (angl. *dry state*) – JAV valstija, kurioje alkoholio gamyba ar prekyba yra uždrausta ar smarkiai apribota. Blaivybės sąjūdžio metais daugelis valstijų tapo „sausomis", taip prasidedant prohibicijos laikotarpiui visoje šalyje. Šiuo metu Amerikoje nėra nei vienos visiškai „sausos" valstijos, nors egzistuoja kai kuriose jų atskiros sausosios apygardos (*dry counties*) ar priimti prekybos alkoholiu apribojimai.

Istorija
--------

1851 m. Meino valstijoje buvo priimtas įstatymas, vienas iš pirmųjų, įteisinęs blaivyės sąjūdį JAV. Įstatymu uždrausta pardavinėti visus alkoholinius gėrimus išskyrus „medicininiams, mechaniniams ir gamybiniams tikslams". Jis greitai išplito, o prohibicijos įstatymas buvo priimtas daugiau kaip pusėje valstijų. Visos šalies mastu įstatymas įsigaliojo 1919 m. ratifikavus Aštuonioliktąją JAV Konstitucijos pataisą, o buvo atšauktas 1933 m. priėmus Dvidešimt pirmąją pataisą.

Sausųjų valstijų chronologija
-----------------------------

Lentelėje pateikiami duomenys (nepilni) apie sausojo įstatymo įvedimo ir panaikinimo datas atskirose valstijose. Įstatymo atšaukimo laikas kai kuriose iš jų nesutapo su visuotinio šalies įstatymo data.

| Valstija | Pradžia | Pabaiga |
| --- | --- | --- |
| Meinas | 1851 m. | 1856 m. |
| Vermontas | 1853 m. | 1902 m. |
| Kanzasas | 1880 m. | *1948* m. |
| Ajova | 1882 m. | 1883 m. |
| Šiaurės Dakota | 1889 m. lapkričio 2 d. | *1932* m. |
| Misisipė | 1907 m. | *1966* m. |
| Alabama | 1907 m. |  |
| Džordžija | 1907 m. |  |
| Oklahoma | 1907 m. rugsėjo 17 d. | *1959* m. |
| Šiaurės Karolina | 1908 m. gegužė | *1937* m. |
| Tenesis | 1909 m. liepos 1 d. |  |
| Oregonas | 1914 m. |  |
| Vakarų Virdžinija | 1914 m. liepos 1 d. |  |
| Vašingtonas | 1916 m. sausio 1 d. |  |
| Montana | 1916 m. |  |
| Pietų Dakota | 1916 m. |  |
| Nebraska | 1916 m. |  |
| Mičiganas | 1916 m. |  |
| Florida | 1918 m. gruodžio 9 d. |  |
| Kentukis | 1919 m. lapkritis |  |
| Teksasas | 1919 m. gegužė | 1935 m. rugpjūtis |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2013-10-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Patrick Horn, "The Temperance Movement in North Carolina"
3. ↑  "Revisiting Prohibition: Kentucky was ahead of the times" spausd. 2011 m. spalio 18 d. aut. Jim Warren
| **Aleksandras Glazunovasrus. *Александр Константинович Глазунов*** |
| --- |
|  |
| Aleksandras Glazunovas |
| Gimė | 1865 m. rugpjūčio 10 d.Sankt Peterburgas |
| Mirė | 1936 m. kovo 21 d. (70 metų)Paryžius |
|  |
| Veikla | rusų kompozitorius, dirigentas |
|  |
|  **Vikiteka** | Aleksandras Glazunovas |

**Aleksandras Glazunovas** (rus. *Александр Константинович Глазунов*, 1865 m. rugpjūčio 10 d. Sankt Peterburgas – 1936 m. kovo 21 d. Paryžius. 1972 m. palaikai perkelti į Sankt Peterburgą) – rusų kompozitorius, dirigentas, vienas žymiausių rusų simfonistų.

Biografija
----------

Muzikos mokėsi nuo 1875 m. nuo 1879 m. – kompozicijos pas N. Rimskį-Korsakovą. Dalyvavo M. Beliajevo būrelio veikloje. 1885–1903 m. kasmetinių M. Glinkos premijų laureatas. Nuo 1888 m. dirigavo rusų simfoninius koncertus. Dėstė Sankt Peterburgo konservatorijoje, 1905–1917 m. konservatorijos direktorius, 1918–1928 m. rektorius. Nuo 1899 m. profesorius. 1928 m. išvyko iš TSRS, apsigyveno Paryžiuje. Koncertavo Europos šalyse ir JAV.

Kūryba
------

Kūryba monumentali, optimistiška, melodinga, pagrįsta slavų ir kiti tautų muzikos folkloru. Vyrauja instrumentinės muzikos žanrai. Pirmiesiems jo kūriniams įtakos turėjo „Galingojo sambūrio" kompozitorių, ypač N. Rimskio–Korsakovo kūryba. Vėliau susiklostė savitas jo muzikinis stilius, artimesnis P. Čaikovskio simfonizmo ir S. Tanejevo polifonijos principams. Kartu su N. Rimskiu-Korsakovu užbaigė A. Borodino operą „Kunigaikštis Igoris". 

Parašė 9 simfonijas (1881–1910 m.), simfoninių paveikslų, siuitų simfoniniam orkestrui, uvertiūrų, 5 koncertus įvairiems instrumentams ir orkestrui, tarp jų – koncertas smuikui a-moll (1904 m.), 7 styginių kvartetus (1882–1930 m.), pjesių įvairiems pučiamiesiems, 2 sonatas fortepijonui, preliudų ir fugų, variacijų fortepijonui, pjesių vargonams, solo ir choro dainų, kantatų.

Kūriniai
--------

Baletai
* Raimonda, 1897 m. Marijos teatras 1898 m. Valstybės teatras 1933 m.
* Panelė tarnaitė (*Барышня-служанка, или Испытание Дамиса*) 1898 m. Ermitažo teatras 1900 m.
* Metų laikai (*Времена года*) 1899 m. Ermitažo teatras 1900 m.

Simfonijos
* I Es–dur Slaviškoji, 1881 m.
* II fis–moll, 1886 m.
* VII F-dur Pastoralinė, 1902 m.
* IX D-dur, 1910 m. ,nebaigta

Simfoninės poemos
* Stenka Razinas (*Стенька Разин*), 1885 m.
* Lyriškoji, 1887 m.
* Epinė poema, 1934 m.

Simfoninės fantazijos
* Miškas, 1887 m.
* Jūra, 1889 m.
* Iš tamsos į šviesą, 1894 m.
* Suomiškoji, 1909 m.

Literatūra
----------

* Оссовский А. В. А. К. Глазунов, СПБ, 1907
* Беляев В. А. К. Глазунов. Материалы к его биографии, т. 1, ч. 1, П. 1922
* Держановский В. А. К. Глазунов, М. 1922
* Асафьев Б. (Игорь Глебов), Глазунов. Опыт характеристики, Л. 1924
* Глазунов. Исследования. Материалы. Публикации. Письма, т. 1—2, Л. 1959—60
* Ганина М. А. К. Глазунов. Жизнь и творчество, Л. 1961.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Klimas. *Aleksandras Glazunovas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 748-749 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Aleksandras Halietis
*Summa universae theologiae*
**Aleksandras Halietis** (1170 m. arba 1185 m. – 1245 m.) – katalikų teologas, filosofas, vienuolis pranciškonas.

Biografija
----------

Gimė Oveno Halėje Glosesterio grafystėje. Aleksandras studijavo Paryžiaus universitete, Menų ir teologijos fakultete. 1220 m. jis tapo magistru regentu. Aleksandras Halietis tapo jaunųjų pranciškonų, atvykusių į Paryžių studijuoti, pagrindiniu mokytoju. 1236/1237 m. jis tapo pranciškonu. Savo paskaitose jis derino pranciškonišką dvasingumo viziją ir akademinę teologiją. Padėjo pirmajai pranciškonų magistrų grupei sudaryti „Summa theologie". Nors jis buvo ne vienintelis „Sentencijų" komentaro autorius, bet darbas gavo „Summa Alexandri" pavadinimą. 1241–1245 m. Aleksandras buvo dekanu teologijos fakultete. Jis taip pat buvo Šv. Tomo Akviniečio ir Šv. Bonaventūros mokytojas.