*Kitos reikšmės – Šventoji (reikšmės).*

| Šventoji |
| --- |
| Šventosios Mikierių kilpa (Anykščių raj.) Šventosios Mikierių kilpa (Anykščių raj.) |
| **Ilgis** | 246 km |
| **Baseino plotas** | 6888,8 km² |
| **Vidutinis debitas** | 55,1 m³/s |
| **Ištakos** | Dūkšto ežeras |
| **Žiotys** | Neris |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Šventoji |

Šventoji Lietuvos žemėlapyje
Šventosios aukštupys ties Antaliepte
Šventoji prie Upninkų
**Šventoji** – upė Rytų Lietuvoje; didžiausias Neries intakas (Nemuno baseinas). Ši upė nuo ištakų iki žiočių yra ilgiausia tekanti vien tik Lietuvoje.

Tėkmė
-----

Ištakos – Ignalinos rajone, Gražutės regioniniame parke telkšantis Dūkšto ežeras (apie 5 km į šiaurę nuo Dūkšto). Aukštupyje prateka Luodžio, Luodykščio, Asavo, Ūparto ežerus, toliau – Antalieptės tvenkinį (iki jį sudarant ten irgi buvo grupė ežerų), Sartus, Rašus, Paštį. Visas šis ežeringasis Šventosios aukštupys yra Ignalinos, Zarasų ir Rokiškio rajonuose. Už jo upė teka į pietvakarius jau lygesniu kraštovaizdžiu. Prateka Utenos, Anykščių, Ukmergės, Jonavos rajonais. Įteka į Nerį 44,5 km nuo jos žiočių, 4 km į šiaurės rytus nuo Jonavos, ties „Achema".

Salpos plotis 200–700 m. Slėnio plotis aukštupyje siekia 400–700 m, vidurupyje 400–900 m, žemupyje – ~1 km. Vagos plotis iki Paščio ežero 20–40 m, tarp Paščio ežero ir Virintos žiočių 40–50 m, toliau 60–80 m. Vyraujantis vagos gylis ~1,5 m. Vidutinis nuolydis – 51 cm/km, tačiau tarp ežerų nuolydis labai skiriasi. Vaga nuo ištakų iki Dūkšto ežero sureguliuota. Iš visų Lietuvos upių Šventoji turi daugiausiai salų – 79; salingumas – 3,08 %..

Baseinas
--------

*Pagrindinis straipsnis – Sąrašas:Šventosios intakai*.
Šventosios baseinas užima 6888,8 km² (iš jų 88,1 Latvijoje) plotą. Baseinas driekiasi iš šiaurės rytų į pietvakarius, apimdamas ežeringas Zarasų, Utenos, Molėtų aukštumas (25 % baseino ploto), Svėdasų ir Širvintų plynaukštes (54 %) ir dalį Vidurio Lietuvos žemumos (21 %). Baseinas asimetriškas, kairioji baseino dalis platesnė už dešiniąją. 10 % baseino teritorijos užima miškai, 9 % – pelkės, 3 % – ežerai. Upės maitinimas mišrus: požeminis vanduo sudaro trečdalį bendro nuotėkio, kitą dalį – lietaus ir sniego tirpsmo vandenys. Ežerai išlygina nuotėkį, todėl Šventoji net ir vasarą yra vandeninga.

Didžiausi intakai:

* kairieji: Šavaša, Alauša, Bradesa, Vyžuona, Uolinta, Aknysta, Taurožė, Varius, Elmė, Anykšta, Virinta, Siesartis, Žirnaja, Širvinta
* dešinieji: Nasvė, Jara-Šetekšna, Vadaksta, Grieža, Latava, Biebė, Pienia, Mūšia, Dukstyna, Ukmergėlė, Storė, Armona.

Hidrologija
-----------

Šventosios srovės greitis 0,2-0,5 m/s. Metinė vandens lygio svyravimų amplitudė aukštupyje 1,3 m, žemupyje iki 5,3 m. Žemupyje (ties Baltromiške) metinis vandens nuotėkis pasiskirsto taip: pavasarį 45 %, vasarą 15 %, rudenį 20 %, žiemą 20 %.

| Debitas, m³/s | ties Antaliepte | ties Anykščiais | ties Ukmerge | ties Baltromiške |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Vidutinis | 4,29 | 25,8 | 39,3 | 56,1 |
| Didžiausias | 38,6 | 423 | 594 | 794 |
| Minimalus | 0,17 | 2,1 | 3,9 | 7,63 |
|

Šventoji patvenkta ties Antaliepte (211 km nuo žiočių, susidariusios Antalieptės marios) ir Kavarsku (69 km nuo žiočių, susidaręs Kavarsko tvenkinys). Ties Kavarsku Šventoji 12 km Šventosios-Nevėžio kanalu sujungta su Nevėžiu; iš Kavarsko tvenkinio vanduo iki 2000 m. buvo perpumpuojamas į Nevėžio baseiną. Vandens matavimo stotys veikia Anykščiuose ir Ukmergėje. Ukmergėje matuojama: vandens lygis, vandens temperatūra, vandens debitas. Anykščiuose papildomai matuoja vandens būklę ir (jei yra) ledo storį.

Reikšmė
-------

Šventosios baseinas gyvenamas nuo seno, manoma, kad jame pradėjo formuotis Lietuvos valstybė (žr. Voruta). Upės pavadinimas nusako jos sakralinę reikšmę senajame lietuvių tikėjime (kilmė iš žodžio *šventas*), nors galimai pirminė žodžio „šventas" reikšmė galėjo būti „šviesus". Šventoji minima Šventupės vardu (*Swyntoppe*) XIV a. kryžiuočių kelių aprašymuose.

Šventosios pakrantės vaizdingos, ypač ties Mikieriais, kur upė sudaro kilpas. Vaga vandeninga, srauni, todėl tinkama vandens turizmui. Aplink upę įkurti 3 regioniniai parkai: Gražutės, Sartų ir Anykščių.

Upės ruožas nuo Jaros žiočių iki Pelyšos žiočių – Šventosios kraštovaizdžio draustinis. Į pietvakarius nuo Ukmergės, tarp Galbos ir Armonos žiočių, Šventosios slėnio su atodangomis ruožas – Armonos geologinis draustinis.

Svarbesnės gyvenvietės prie Šventosios: Antalieptė, Dusetos, Užpaliai, Andrioniškis, Anykščiai, Kavarskas, Vidiškiai, Ukmergė, Vepriai, Upninkai.

Galerija
--------

* Šventoji prie Drobiškių (Zarasų raj. Gražutės regioninis parkas)Šventoji prie Drobiškių (Zarasų raj. Gražutės regioninis parkas)
* Šventosios žemupys ties VepriaisŠventosios žemupys ties Vepriais
* Šventoji ties ŠventupeŠventoji ties Šventupe
* Šventoji ties AnykščiaisŠventoji ties Anykščiais
* Šventosios vaizdas Anykščiuose iš bažnyčios bokšto
* Šventosios vaizdas nuo Lajų tako
* Algimanto apygardos partizanai šalia Šventosios 1947 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  uetk.am.lt
2. ↑  Aldona Baubinienė, *„Lietuvos didžiųjų upių salų kartometrinė analizė"*, Geografijos metraštis **31 t.**, 236–244 (1998).
3. ↑  *Šventoji*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013
4. ↑   Archyvuota kopija 2009-12-12 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑
6. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
7. ↑  Владимир Николаевич Топоров. Об одном архаичном индоевропейском элементе в древнерусской духовной культуре – \*svęt-. Iš: *Языки культуры и проблемы переводимости*. Москва: Наука, 1987.
8. ↑  Dainius Razauskas. Lietuviškosios šventumo sąvokos kilmė. *Liaudies kultūra*, 2016, Nr. 4 (169), p. 13–18
9. ↑  „Baltų religijos ir mitologijos šaltiniai" I t. Norbertas Vėlius, Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1996. T.1: 435 psl.
10. ↑  Šventoji. *Šventoji*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013