recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Ordino „Už jūrinius nuopelnus" (Rusija) ženklas
Ordino „Už jūrinius nuopelnus" juostelė
**Ordinas „Už jūrinius nuopelnus"** (rus. *орден «За морские заслуги»*) – Rusijos Federacijos valstybinis apdovanojimas, įsteigtas 2002 m. vasario 27 d.

Ordino statutas
---------------

Ordinu „Už jūrinius nuopelnus" apdovanojami Rusijos piliečiai už:

* nuopelnus tiriant, įsisavinant ir naudojant Pasaulinį vandenyną šalies gynybos interesams, nacionaliniams saugumui, socialiniam – ekonominiam ir kultūriniam vystymuisi užtikrinti,
* didelį indėlį stiprinant Rusijos jūrų potencialą.

Ordinas nešiojamas kairėje krūtinės pusėje. Turint kitų Rusijos Federacijos ordinų segimas po ordino „Už karinius nuopelnus".

Rusijos ordinų hierarchijoje vyresnis ordinas yra ordinas „Už karinius nuopelnus", o jaunesnis – Garbės ordinas.

Pirmas apdovanojimas šiuo ordinu įvyko 2002 m. gruodžio 17 d. Iš viso juo apdovanota virš 30 žmonių.

Ordino ženklo aprašas
---------------------

Ordino ženklas gaminamas iš sidabro. Tai keturių galų kryžius spindulišku reljefu, kurio galai sudaro eina kvadrato įstrižainėmis ir sudaro jo kampus. Kryžius sudaro foną dviem sukryžiuotiems inkarams ant kurių ženklo centre yra apvalus medalionas. Medaliono žydro emalio apvade užrašas *За морские заслуги* ('Už jūrinius nuopelnus'), apvado apačioje – dvi lauro šakelės. Medaliono centre – reljefinis Rusijos Federacijos herbo (dvigalvio erelio) atvaizdas.
  
Atstumas tarp kryžiaus priešingų galų – 70 mm, medaliono skersmuo – 16 mm. Antroje ordino pusėje – ordino numeris.

Ordino ženklas ausele ir grandele sujungtas su penkiakampe plokštele, aptraukta ordino juosta.
  
Ordino „Už jūrinius nuopelnus" juosta (plotis 24 mm) balta, o jos viduryje eina trys žydros siauros juostelės (po 2 mm). Tarpas tarp siaurųjų juostelių – 3 mm.
|  |
| --- |
| **Kalesninkų Liudviko Narbuto gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Kalesninkų Liudviko Narbuto gimnazija herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Kalesninkų Liudviko Narbuto gimnazija|250px]] |
| **Adresas** | Mokyklos g. 4, Kalesninkai |
| **Direktorius(-ė)** | Aleksandra Pansevič |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 22 |

**Šalčininkų rajono Kalesninkų Liudviko Narbuto gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šalčininkų raj. Kalesninkuose, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 191416664.

Liudvikas Narbutas (1831–1863) buvo 1863 m. sukilimo didvyris.

***Mokyklos pavadinimų kaita***:

* nuo 1904 m. *Kalesninkų pradžios mokykla*
* nuo 1955 m. *Kalesninkų vidurinė mokykla*
* nuo ~2000 m. *Kalesninkų Liudviko Narbuto vidurinė mokykla*
* nuo ~2020 m. *Kalesninkų Liudviko Narbuto gimnazija*

Istorija
--------

Kalesninkuose mokykla minima nuo 1804 m. kaip parapinė mokykla prie vienuolyno. 1904 m. atidaryta pradinė mokykla rusų kalba. XX a. tarpukariu buvo lenkiška. 1945–1948 m. buvo mokoma lietuvių ir rusų, nuo 1948 m. – lenkų kalba.

Direktoriai
-----------

* Aleksandra Pansevič

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mokyklos istorija. Lm.lt (tikrinta 2022-04-22).
| Orchuvekaslenk. *Orchówek* |
| --- |
|        |
| *Šv. Jono Gailestingojo bažnyčia* |
|  |
| 

OrchuvekasOrchuvekas

51°31′26″ š. pl. 23°34′19″ r. ilg.﻿ / ﻿51.52389°š. pl. 23.57194°r. ilg.﻿ / 51.52389; 23.57194﻿ (Orchuvekas (Liublino vaivadija))Koordinatės: 51°31′26″ š. pl. 23°34′19″ r. ilg.﻿ / ﻿51.52389°š. pl. 23.57194°r. ilg.﻿ / 51.52389; 23.57194﻿ (Orchuvekas (Liublino vaivadija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Liublino vaivadija Liublino vaivadija |
| **Apskritis** | Vlodavos apskritis |
| **Valsčius** | Vlodavos valsčius |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 1 035  |
| **Altitudė** | 158 m |
|  |
| **Pašto kodas** | PL 22-200 |
| **Tinklalapis** | www.okuninka.pl |
|  **Vikiteka** | Orchuvekas |

**Orchuvekas** (lenk. *Orchówek*) – kaimas Lenkijos rytuose, Vlodavos valsčiuje, Vlodavos apskrityje, Liublino vaivadijoje. Kaimas yra apie 4 km į pietus nuo Vlodavos ir apie 79 km į šiaurės rytus nuo vaivadijos centro Liublino. Kaimas yra šalia trijų valstybių sienų sankirtos: Lenkijos, Baltarusijos ir Ukrainos. Kaime yra Vlodavos geležinkelio stotis.

Istorija
--------

1506 m. gyvenvietei suteiktos miesto teisės. 1507 m. įkurta Orchuveko Šv. Jono Gailestingojo parapija. XVIII a. prarado miesto teises, bet 1775 m. vėl jas susigrąžino ir turėjo iki 1869 metų. 1780 m. pastatyta barokinė *Šv. Šv. Jono Gailestingojo* bažnyčia. 

1973 m. sausio 1 d. tapo Vlodavos miesto dalimi, bet 1992 m. liepos 15 d. vėl tapo atskiru kaimu. 1887 m. per kaimą nutiesta geležinkelio linija Chelmas-Brestas, tačiau 1939 m. rugsėjo 3 d. naciai subombardavo šalia kaimo stovėjusį geležinkelio tiltą, kuris ėjo per Vakarinio Bugo upę, po karo tiltas nebuvo atstatytas. Iki susprogdinant tiltą kaime stovėjusi stotis vadinta *Bug Włodawski*, o kitoje upės pusėje esančiame Tamašovkos kaime stovėjusi stotis vadinta *Vlodavos* stotimi.

Geležinkelio ruožas
-------------------

**Geležinkelio ruožas**| 

Sobiburas
**Vlodava**
*Tamašovka*

 |

* Tilto per upę likučiaiTilto per upę likučiai
* Susprogdinto tilto vietaSusprogdinto tilto vieta
* 
* 
* 
* 

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RVlodavos valsčiaus gyvenvietės |
| --- |
|  |
| 
Adamkai • Dubnikas • Koroluvka • Koroluvka Kolonija • Koroluvka Osada • Krasuvka • Luta • Okuninka • Orchuvekas • Poludas • Ružanka • Sobiburas • Stavkai • Sušnas • Šuminka • Tarasiukai • Volčinai • Žlobek Dužai • Žlobek Malai • Žukuvas  |

 |
| **Aivaras Prancūzevičius** |
| --- |
| Gimė | 1960 m. kovo 17 d. (63 metai)Kaunas |
| Sutuoktinis (-ė) | Gerda |
|  |
| Veikla | filologas, kino ir televizijos kritikas, vadybininkas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Aivaras Prancūzevičius** (g. 1960 m. kovo 17 d. Kaune) – Lietuvos filologas, kino ir televizijos kritikas, vadybininkas.

Biografija
----------

1978 m. baigė Kauno Juozo Aleksonio vidurinę mokyklą, 1986 m. – Vilniaus universiteto Filologijos fakultetą.

1989–1994 m. bendradarbiavo periodinėje spaudoje, skelbė kino ir televizijos kritikos straipsnius. 1991–1992 m. Lietuvos televizijos programų direkcijos vyr. redaktorius, 1992–1994 m. užsienio programų įsigijimo tarnybos vadovas.

1994–1995 m. LitPoliinter radijo ir televizijos programos direktorius. 1995–1997 m. LNK televizijos generalinis direktorius. 1997–2000 m. BTV programų direktorius. 2000–2008 m. dirbo LRT, 2008–2011 m. – Lietuvos ryto TV. 2011–2018 m. LNK programų direktorius, nuo 2018 m. LNK grupės ekspertas-konsultantas.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 398 psl.
3. ↑
4. ↑
| **Aivars Lembergs** |
| --- |
|  |
| Aivars Lembergs |
| Gimė | 1953 m. rugsėjo 26 d. (69 metai)Jėkabpilis, Latvija |
|  |
| Veikla | latvių politikas, verslininkas |
|  |
| Alma mater | 1977 m. Latvijos universitetas |

**Aivaras Lembergs** (latv. *Aivars Lembergs*, g. 1953 m. rugsėjo 26 d. Jėkabpilis) – latvių ekonomistas, politikas, verslininkas, vienas turtingiausių Latvijos žmonių.

Biografija
----------

1968–1969 m. Jėkabpilio melioracijos statybos valdybos darbininkas. 1974–1975 m. Latvijos universiteto laborantas, darbuotojas. 1977 m. baigė Latvijos universiteto Ekonomikos fakultetą.

1977–1978 m. inžinierius ekonomistas Ventspilio uosto gamykloje. 1978–1987 m. instruktorius, skyriaus vedėjas, LKP Ventspilio miesto ir rajono komiteto sekretorius. 1987–1988 m. LKP CK žemės ūkio ir maisto pramonės skyriaus instruktorius.

Nuo 1988 m. Ventspilio miesto meras. Nuo 1994 m. Latvijos tranzitinio verslo asociacijos prezidentas, Ventspilio uosto valdybos pirmininkas. Įsteigė tarptautinę bendrovę „Kālija Parks" bei jai vadovavo. Jo turtas vertinamas 230 mln. EUR (žurnalo „Бизнес и Балтия" duomenys 2003 m.).

Nuorodos
--------

* Лембергс Айвар (biografija rusų k.)
|  Tobai |
| --- |
| Tobai prie Pilkomajo, 1892 m.Tobai prie Pilkomajo, 1892 m. |
| Gyventojų skaičius | >70 000 |
| Populiacija šalyse | Argentina: 69 452 (2005 m.)Paragvajus: 985 (1995 m.)Bolivija: 146 |
| Kalba (-os) | tobų |
| Religijos | krikščionybė |
| Giminingos etninės grupės | gvajkurai |

**Tobai** – indėnų gentis, gyvenanti Gran Čiako regione – Argentinoje, Paragvajuje ir Bolivijoje. Priklauso gvajkurų indėnų grupei. 2005 m. Argentinoje (Santa Fė, Čiako ir Formosos prov.) gyveno ~70 tūkst. tobų. Kalba gvajakurų šeimai priklausančia tobų kalba. Paragvajuje gyvena Presidente Hajeso departamente, netoli Vilja de Rosarijo. Bolivijoje gyveno Tarichos departamente, Pilkomajo kairiajame krante, tarp Vilja Monteso ir Paragvajaus sienos. Nuo 1916 m. buvo priversti išsikeldinti iš savo vietų, vėliau Čiako karo metu nusiaubtos jų teritorijos. Manoma, kad ten išliko apie 100–150 tobų.

Patys tobai save vadina *Qom-lik*, kas reiškia žmones. Pavadinimas „tobai" kilo iš gvaranių kalbos žodžio *tova*, reiškiančio didžiakakčius. Ispanai juos vadino taip pat (*frentones*). Šis pavadinimas kilo dėl to, kad tobai gedulo metu nusikirpdavo priekinės galvos dalies plaukus.

Iki kolonizacijos tobai gyveno Gran Čiaką dengusiuose sausuose miškuose. Vertėsi medžiokle ir žvejyba. Vėliau prisijaukino arklius ir klajodavo lygumomis. Kelis amžius priešinosi kolonizacijai ir misijų steigimui, buvo dominuojanti gentis Centriniame Čiake. Ginklai buvo ietys, strėlės, iš ispanų atimti šaunamieji ginklai. Priešus skalpuodavo. Taip pat žudydavo dalį savo naujagimių, kad galėtų išmaitinti bendruomenę. XIX a. Argentina pradėjo sistemingą Čiako žemių kolonizaciją bei vertingų Čiako miškų kirtimą. Tobų pasipriešinimas iki 1919 m. buvo numalšintas ir dauguma jų turėjo dirbti plantacijose ir žemvaldžių ūkiuose. XX a. antroje pusėje dėl Čiako regiono ūkio nuosmukio daug tobų persikėlė į Santa Fė provinciją, ypač Rosariją. Ten jų gyvenimo sąlygos išliko skurdžios, daugelis gyvena lūšnynuose (*villas miseria*).

Dalis Formosos provincijoje gyvenančių tobų asimiliavosi su pilagais. Į šiaurę (Paragvajų) išstumtos tobų gentys asimiliavosi su maskojanų gentimis ir dabar sudaro tobų-maskojų gentį.

Tradiciškai gyvena medinėse trobelėse, dengtose šienu. Išvystę tekstilės ir keramikos amatus. Karštomis dienomis vilki tik keliaraiščius, o šaltomis dienomis ar ceremonijų metu – iš echmėjos pluošto, o vėlesniais laikais – iš medvilnės pagamintais drabužiais *poto*. Taip pat vilki pončus. Puošiasi kaulų, dantų, kriauklių vėriniais, vadinamais *onguaghachik*. Paplitęs kūno tatiuravimas.

Iki kol buvo kolonizuoti, tobai tikėjo šamanistiniu-animistiniu tikėjimu. XX a. dauguma persivertė į katalikybę (ypač į sekmininkų atšaką), tačiau šamanai tebevaidina svarbų vaidmenį tobų kultūroje kaip gydytojai.

Rosarijuje yra du tobų taikos stulpai su užrašu „Te taika viešpatauja žemėje".

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
**Išbandymas** - terminuota darbo veikla, nustatoma, siekiant patikrinti, ar darbuotojas tinka sulygtam darbui, taip pat stojančiojo dirbti pageidavimu – ar darbas tinka darbuotojui. Tokia veikla yra ribojama terminu. Atitinkamas laikotarpis vadinamas išbandymo (bandomuoju) laikotarpiu.

Lietuva
-------

Išbandymas Lietuvoje šalių susitarimu gali būti sulygstamas (sudarant darbo sutartį). Išbandymo sąlyga turi būti nustatoma darbo sutartyje (LR DK 105 str.). Išbandymo laikotarpiu darbuotojui taikomi visi darbo įstatymai. Išbandymo terminas negali būti ilgesnis kaip 3 mėnesiai (LR DK 106 str. 1 d.). Įstatymų nustatytais atvejais norint patikrinti, ar darbuotojas tinka sulygtam darbui, gali būti taikomi ilgesni išbandymo terminai, bet ne ilgesni kaip 6 mėnesiai. Į išbandymo terminą neįskaitomi laikotarpiai, kai darbuotojas nebuvo darbe.

### Draudimas nustatyti

Išbandymas norint patikrinti, ar darbuotojas tinka sulygtam darbui, nenustatomas priimant į darbą asmenis:

* iki 18 metų;
* pareigoms konkurso arba rinkimų būdu, taip pat išlaikiusius kvalifikacinius egzaminus pareigoms eiti;
* darbdavių susitarimu perkeliamus dirbti į kitą darbovietę;
* kitais darbo įstatymų nustatytais atvejais.

### Išbandymo rezultatai

Jei darbdavys pripažino, kad išbandymo norint patikrinti, ar darbuotojas tinka pavestam darbui, rezultatai nepatenkinami, jis iki išbandymo termino pabaigos gali atleisti darbuotoją iš darbo, apie tai raštu įspėjęs darbuotoją prieš 3 dienas, ir nemokėti jam išeitinės išmokos (LR DK 107 str. 1 d.). Jei išbandymas yra nustatytas norint patikrinti, ar darbas tinka darbuotojui, išbandymo įvertinimas priklauso nuo darbuotojo valios. Per išbandymo terminą darbuotojas turi teisę nutraukti darbo sutartį, apie tai raštu įspėjęs darbdavį prieš 3 dienas. Kai išbandymo terminas yra pasibaigęs, o darbuotojas tebedirba, nutraukti darbo sutartį leidžiama tik bendraisiais pagrindais, nustatytais LR DK XII skyriaus ketvirtajame skirsnyje.

Vokietija
---------

Vokietijos įstatymai nenumato išbandymo termino. Įprastas iki 6 mėn. Iki išbandymo termino pabaigos gali atleisti darbuotoją iš darbo, apie tai įspėjęs darbuotoją prieš 2 savaites (BGB 622 §). Išimtis: kolektyvinės sutartys gali numatyti kitus terminus. Pagal kai kurias tokias sutartis terminas per pirmas 4 savaites gali būti netgi vos 2 dienos. Norint atleisti išbandymo laikotarpiu esant neterminuotiems darbo santykiams būtina išklausyti Darbo tarybą (Betriebsverfassungsgesetz 102 §).

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR darbo kodeksas (2009-12-21 redakcija)
| **Aizikas Mendelsonas** |
| --- |
| Gimė | 1922 m. vasario 1 d.Žagarė |
| Mirė | 2011 m. rugsėjo 3 d. (89 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Žagarėje |
| Tėvas | Mejeris Mendelsonas |
| Motina | Dina Kanaitė - Mendelsonienė |
| Vaikai | Miša, Vidmantas ir Romas Mendelsonai |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį biografinį straipsnį reikėtų sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, prašome sutvarkyti šį straipsnį. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą.Priežastys, dėl kurių straipsnis laikomas nesutvarkytu, aiškinamos straipsnyje Nesutvarkyti straipsniai.  |

**Aizikas Mendelsonas** (g. 1922 m. vasario 1 d. Žagarėje – m. 2011 m. rugsėjo 3 d. Vilniuje) – paskutinis Žagarės žydas.

Biografija
----------

Tuo metu kai A. Mendelsonas gimė, Žagarės žydų bendruomenę sudarė apie 2000 narių. Jo tėvas Mejeris Mendelsonas turėjo savo kiemą ir vertėsi medienos prekyba iš grafo Naryškino miško. Aiziko gimimo diena buvo paženklinta 35-erių tėvo netektimi.

Antrojo pasaulinio karo metu A. Mendelsonas tarnavo 16 – oje Lietuvių divizijoje, buvo sunkiai sužeistas. Po karo sugrįžus į tėviškę, apdovanotas aukščiausiu fronto kareivio apdovanojimu – Šlovės III laipsnio ordinu, medaliu „Už narsumą" ir kitais proginiais apdovanojimais. Jo mama Dina Kanaitė – Mendelsonienė ir sesės Nachama ir Liuba Žagarėje genocido metu buvo sušaudytos. Aiziką Mendelsoną nuo genocido išgelbėjo tarnyba kariuomenėje. Daug sportavo. Iki senatvės liko ištikimas sportui, ypač futbolui ir krepšiniui.

Per 89-erius savo gyvenimo metus A. Mendelsonas pergyveno penkias Lietuvas – nepriklausomą, sovietinę, nacistinę, vėl sovietinę ir vėl nepriklausomą. Jam mirus, garsiausi pasaulio laikraščiai paminėjo šią netektį. 2011 m. lapkričio 7 d. New York Times žurnalistas Roger’is Cohen’as, publikavo straipsnį  „The Last Jew in Zagare", skirtą Žagarei, o ypatingai Aizikui Mendelsonui. Straipsnis žymi Žagarės žydų bendruomenės eros pabaigą.

Nuorodos
--------

* Paskutinis Žagarės žydas.
* Roger Cohen. The Last Jew in Zagare.
| Meža |
| --- |
| **Ilgis** | 186 km |
| **Baseino plotas** | 2630 km² |
| **Vidutinis debitas** | 17,9 m³/s |
| **Ištakos** | Koniugas, Mičiugas |
| **Žiotys** | Unža |
| **Šalys** | Rusija |

**Meža** (rus. *Межа*) – upė Rusijoje, Kostromos srityje; Unžos kairysis intakas (Volgos baseinas). Prasideda susiliejus Koniugo ir Mičiugo upėms, prasidedančioms Šiauriniuose skliautagūbriuose. Teka Meža daugiausia į pietus kalvotomis vietovėmis. Įteka į Unžą 160 km nuo jos žiočių, 7 km aukščiau Manturovo miesto.

Didžiausi intakai: Didžioji Šochra, Portiugas, Šekšema (kairieji).

Meža laikosi užšalusi nuo lapkričio iki balandžio antros pusės. Upę maitina mišrios kilmės, daugiausia sniego tirpsmo vandenys. Naudota miško plukdymui.

Pagrindinė gyvenvietė prie upės – Georgijevskojė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Межа\_(река\_в\_Костромской\_обл.)*,Большая советская энциклопедия, T. XV (Ломбард—Мезитол). – Москва: Советская энциклопедия, 1974
Tobulosios konkurencijos atveju paklausos kreivė (horizontali) kerta vidutinės savikainos kreivę (raudona parabolė, AC) žemiausiame taške. Paklausos kreivė yra horizontali, nes kiekvienai konkrečiai kainai ji yra pastovi ir nepriklauso nuo už tą kainą parduodamų prekių kiekio. Vidutinė savikaina, priešingai, nuo kiekio priklauso, todėl matoma kaip parabolė. Kreivė MC yra AC išvestinė, ji dar vadinama ribine kaina
**Tobuloji konkurencija** – teorinis ekonomikos modelis, kuriam esant laisvosios rinkos taisyklės yra visuomenei optimalios ir užtikrina efektyviausius gerovės kūrimo kelius (Pareto optimumas). Tobulos konkurencijos atveju turi būti teisingi arba labai artimi tiesai tokie teiginiai:

* Ir pirkėjų, ir pardavėjų yra pakankamai daug, kad kiekvieno jų indėlis į visos rinkos procesą būtų nykstamai mažas.
* Skirtingų gamintojų prekės tarpusavyje skiriasi labai nežymiai, todėl pirkėjas gali be vargo pakeisti gamintoją.
* Kiekvienas gamintojas bei pirkėjas gana gerai žino įvairių gamintojų siūlomas pardavimo kainas.
* Visi gamintojai gali naudotis tomis pačiomis gamybos technologijomis (nėra labai reikšmingų patentų ar kitų apribojimų).
* Naujas gamintojas gali įeiti į rinką be jokių rimtų apribojimų, įėjimo barjeras yra pakankamai žemas.

Tobulos konkurencijos atveju gamintojas negali ilgą laiką pardavinėti savo produkcijos didesne kaina, nei būtinos sanaudos šiai prekei pagaminti. Jei trumpą laiką susiklosto tokia padėtis, tai yra signalas ateiti į rinką konkuruojantiems gamintojams, kurie, siekdami įsitvirtinti, pamažu sumažina kainą iki minimalios.

Realioje rinkoje šis teorinis modelis niekada nebūna visiškai teisingas, tačiau kai kuriais atvejais teoretikai teigia, jog stebimi skirtumai pernelyg menki kad įtakotų teorinės laisvosios rinkos procesų analizės išvadas. Žymiai šių sąlygų netenkinanti padėtis vadinama iškreipta konkurencija. Iškreiptai konkurencijai tobulos konkurencijos modelis nebetinka.

Nors tobulos konkurencijos dėsningumai daugelio ekonomistų pripažįstami, kai kurios alternatyvios, labiau liberalios teorijos gali remtis ir kitokiais modeliais[reikalingas šaltinis]. Apie šias teorijas žr straipsnyje nevaržoma konkurencija.

Daugiavariantinė pusiausvyra
----------------------------

*Pagrindinis straipsnis – Daugiavariantinė pusiausvyra*

Egzistuoja teorijos (angl. *multiplicity of equilibrium*), teigiančios, jog greta optimalios, racionalios kainų bei paklausos pusiausvyros (Pareto pasiskirstymo) yra galimos ir kitos, ekonomiškai mažiau racionalios, tačiau laikinai arba ir ilgesnį laiką stabilios rinkos būsenos.

Literatūra
----------

* Luis M. B. Cabral. Introduction to Industrial Organisation, Massachusetts Institute of Technology Press, 2000, page 84–85

  


|  |  |
| --- | --- |
| **Nukrypimai nuo teisingos konkurencijos** |  |
| Monopolija  |
Oligopolija |
Oligopsonija |
Monopsonija |
Monopolistinė konkurencija |
Informacijos trūkumas  |
| Mežuotnės pilis |
| --- |
| Mežuotnės pilis Mežuotnės pilis |
| Vieta | Žiemgala |
| Įkurtas | 1797 m. |
| Rūmų stilius | Klasicizmas |

Mežuotnės pilis nuo parko
**Mežuotnės pilis** – klasicizmo stiliaus pilis (rūmai) Latvijoje, Žiemgaloje, Bauskės savivaldybėje, Mežuotnėje, Lielupės kairiajame krante, 10 km į vakarus nuo Bauskės ir 40 km į pietus nuo Rygos.

Istorija
--------

Po Abiejų Tautų respublikos trečiojo padalijimo buvusi Kuršo hercogystė atiteko Rusijai, kurios imperatorė Jekaterina II Mežuotnės žemes padovanojo caraičio, būsimojo imperatoriaus Pavelo I vaikų Aleksandro ir Konstantino guvernantei Šarlotei fon Lyven. 1797 m. caro rūmų architektas Džakomas Kvarengis (1744–1817) jai suprojektavo neprabangius, bet ir nebrangius, tuo metu populiaraus Paladijaus stiliaus rūmus. Statybos darbus atliko Johanas Georgas Berlicas (1753–1837).

Trijų aukštų su jonėnų kolonomis ir paaukštintu portiku rūmai tapo vienu iš Latvijos architektūros šedevrų. Pobūvių salė yra per du aukštus su kupolu, kurio skliautus laikančių atlantų figūros nupieštos atsižvelgiant į natūralų apšvietimą, todėl atrodo, lyg būtų nulietos iš gipso. Pilies apatiniame aukšte buvo ūkinės patalpos, antrame aukšte miegamieji. Pilies pietinėje pusėje, ant Lielupės kranto pasodintas angliško stiliaus parkas, kurį pagyvina besiganančios avys.

Lyvenai pilyje gyveno iki 1921 m. agrarinės reformos, kai dvaras ir pilis buvo nusavinti valstybės. 1919 m. ir 1944 m. pilies rūmuose kilo gaisrai. 1921–1943 m. pilyje veikė žemės ūkio mokykla. 1946 m. Mežuotnėje įsteigus eksperimentinę selekcijos stotį, pilyje buvo įkurdinta stoties administracija ir butai darbuotojams. Pilis restauruota 1958 m. ir 1996 m. Šiuo metu tai reprezentaciniai valstybės rūmai ir viešbutis su žirgynu. Pietų salė, Kupolas ir kai kurie kambariai lankomi turistų.

Nuotraukos
----------

* Mežuotnės pilisMežuotnės pilis
* Mežuotnės pilisMežuotnės pilis
* Mežuotnės pilisMežuotnės pilis

Nuorodos
--------

* Mežuotnės pilis Archyvuota kopija 2007-02-17 iš Wayback Machine projekto.
* Informacija turistams

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mežuotnės pilis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |
| --- |
| Francesco Gabbani |
|  
Francesco Gabbani 2017 m. Sanremo muzikos festivalyje |
| Biografija |
| Gimė | 1982 m. rugsėjo 9 d. (40 metų)  Karara, Italija |
| Kilmė | Italijos vėliava Italija |
| Žanrai | Electropop, indie pop |
| Aktyvumo metai | 2000–dabar |
| Įrašų kompanija | BMG |
| Svetainė | francescogabbani.com/ |

**Francesco Gabbani** (g. 1982 m. rugsėjo 9 d.) – Italijos dainų kūrėjas ir vokalistas. Plačiau žinomas tapo po pergalės naujokų kategorijoje 2016 m. Sanremo muzikos festivalyje su daina „Amen". Dar po metų 2017 m. Sanremo muzikos festivalyje atlikėjas nugalėjo pagrindinėje kategorijoje su daina „Occidentali’s Karma". Laimėjęs šį konkursą, atlikėjas gavo teisę atstovauti šaliai 2017 m. „Eurovizijos" dainų konkurse.

Po dviejų iš eilės pergalių Sanremo festivalyje jis tapo pirmuoju atlikėju, pasiekusiu šį pasiekimą.

2017 m. „Eurovizija"
--------------------

Po pergalės 2017 m. Sanremo muzikos festivalyje italas gavo teisę atstovauti šaliai „Eurovizijoje" Kijeve. F. Gabbani sutiko dalyvauti šiame konkurse su daina „Occidentali’s Karma". Italija yra tarp 5 didžiųjų „Eurovizijos" dalyvių, tad jų pasirodymas vyko iš karto finale 2017 m. gegužės 13 d. Finale užėmė 6-ą vietą.

Diskografija
------------

* 2013: *Greitist Iz*
* 2016: *Eternamente ora*
* 2017: *Magellano*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Francesco Gabbani** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali atlikėjo svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  Francesco Gabbani flies the Italian flag in 2017!
2. ↑  VIDEO INTERVISTA A FRANCESCO GABBANI, Il Vincitore Del Festival Di Sanremo 2017


| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Francesca Michielin  *„No Degree of Separation"*** | **Italijos atstovas Eurovizijoje**2017 | Po to:**-**

 |
|  |
| --- |
| Renee Sands |
| Pilnas vardas | Renee Ilene Sandstrom |
| Dar žinoma | Renee Sands |
| Gimė | 1974 m. vasario 15 d. (49 metai) Masačiusetsas,  JAV |
| Žanrai | R&B, Pop |
| Veikla | Dainininkė, dainų autorė, aktorė |
| Aktyvumo metai | nuo 1984 |
| Įrašų kompanija | K-Tel Records, Sony Records, RCA Records, Yellow Brick Records |
| Susijusi veikla | Kids Incorporated, Wild Orchid |
| Svetainė | www.reneesandstrom.com |

**Renee Ilene Sandstrom** (geriau žinoma savo slapyvardžiu **Renee Sands**; g. 1974 m. vasario 14 d.) – amerikiečių dainininkė, dainų autorė bei aktorė.

Ji pradėjo savo karjerą vaikų TV laidoje „Kids Incorporated". Bei buvo JAV pop/R&B merginų grupėje „Wild Orchid", kurioje buvo „Kids Inc." narės Stacy Ferguson, geriau žinoma, kaip Fergie (solo atlikėja ir „Black Eyed Peas" narė) bei Stefanie Ridel.

„Wild Orchid"
-------------

*Pagrindinis straipsnis – Wild Orchid*.
„Wild Orchid" susikūrė tada, kai dar grupės narė dar buvo paauglės. Dainų autorius Bobby Sandstrom padėjo grupei parašyti ir įrašyti demo dainas. Jos pirmiausiai pasirašė kontraktą su kompanija „Sony Publishing", o 1994 m. grupė pasirašė kontraktą su įrašų kompanija „RCA Records".
1996 m. grupė išleido pirmąjį singlą pavadinimu „At Night I Pray". 1997 m. grupė išleido savo debiutinį albumą, pavadinimu „Wild Orchid". Albumas buvo parduotas daugiau nei vieno milijono tiražu pasauliniu mastu. O iš albumo buvo išleisti singlai „Talk to Me" (kuris buvo panaudotas filme „Skuba tik kvailiai"), „At Night I Pray" ir „Supernatural"

1997 m. pabaigoje grupė pradėjo koncertinį turą su „98 Degrees" ir „'NSYNC", bei išleido antrąjį studijinį albumą „Oxygen", kuriame buvo singlas „Be Mine". "

2001 m. jos išleido singlą „Stuttering (Don't Say)". Tai buvo paskutinis grupės singlas, kuriame buvo Stacy Ferguson vokalai. 2003 m. Stacy pasivadinusi Fergie prisidėjo prie hiphopo grupės „Black Eyed Peas".

2003 m. „Wild Orchid" sudarė tik Renee ir Stefanie. Jų ketvirtasis albumas „Hypnotic", tačiau jis patyrė komercinę nesėkmę. 2004 m. įrašų kompanija atsisakė bendradarbiauti su grupe, kadangi grupė per tiek metų taip ir netapo populiari, ir buvo nuostolinga, grupė oficialiai išsiskyrė.

Dabar
-----

Renee dabar įgarsino dainuojančią princesę Fioną iš filmo „Šrekas", taip pat šio filmo trilogijoje yra dar viena „Kids Inc." narė Moosie Drier. Ji taip pat dalyvavo „Far Far Away Idol" ir suvaidino Young Darlene vaidmenį „California Indian".

Sands dainuoja dainą „Pump it Up", kuri yra skirta Crystal Light reklamai, pasak „Kraft Foods, Inc.". Ji taip pat atlieka „Disneyland Paris" dainą „Just Like We Dreamed It" su Ruben Martinez. Ji turėjo „Disney Channel" filme „Camp Rock" įgarsinti aktorės Jasmine Richards rolės Margaret „Peggy" Dupree dainavimo vokalus dainoje „Here I Am". Ji įrašė garso takelį pavadinimu „Love From Afar" filmui „Just Friends".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* imdb.com: Renee Sands
**Antropofilija** (iš gr. ἄνθρωπος, anthrōpos 'žmogus' + gr. φιλία, filia 'meilė') – reiškinys, kai laukinės gyvūnų rūšys klesti gyvendamos greta žmogaus. 

Viena žinomiausių antropofilinių organizmų grupių yra kraujasiurbiai vabzdžiai, labiau mėgstantys žmonių kraują (pvz. *Anopheles*)[1], negu kitų gyvūnų. 

Antropofilais laikomi ir greta žmonių gyvenantys gekonai[2], baltapilvė varna (*Corvus albus*)[3], tarakonai ir daug kitų. 

Kartais antropofilinius organizmus vadina *antropiniais* (angl. *anthropic*), tuo tarpu sinantropiniais organizmais vadinami gyvūnai, gyvenantys žmonių gyvenvietėse ir statiniuose, jų viduje ir netoli jų.[4]

Nuorodos
--------

1. ↑  Maggenti, A.R. & Gardner, S. 2005. Online Dictionary of Invertebrate Zoology.
2. ↑  Ineich, I. 1992. Parthenogenesis in the Gekkonidae (Reptilia, Lacertilia): Origin and evolution. Bull. Soc. Zool. Fr.-Evol. Zool. 117(3), 253-266.
3. ↑  LeCorre, M. & Jouventin, P. 1997. Ecological significance and conservation priorities of Europa Island (western Indian Ocean), with special reference to seabirds. Rev. Ecol. (Terre Vie) 52(3), 205-220.
4. ↑  Lincoln, R.J. Boxshall, G.A. & Clark, P.F. 1998. A dictionary of ecology, evolution, and systematics. Cambridge University Press, Cambridge; New York.
**Renārs Varslavāns**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Renārs Varslavāns |
| Gimimo data | 2001 m. rugpjūčio 23 d. (21 metai) |
| Gimimo vieta | Ryga, Latvija |
| Ūgis | 174 cm |
| Svoris | 64 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FK RFS |
| **Numeris** | 14 |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2017–20192020– | Metta  FK RFS | 32 0(1)48 0(4) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2021– | Latvija Latvija | 4 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. sausio 29 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m. sausio 28 d.. |

**Renaras Varslavanas** (*Renārs Varslavāns*; g. 2001 m. rugpjūčio d.) – Latvijos futbolininkas, gynėjas.

Buvo kviečiamas į įvairaus amžiaus Latvijos jaunimo rinktines, o nuo 2021 m. atstovavo Latvijos nacionalinei rinktinei.

Karjera
-------

Rungtyniavo Latvijoje. Nuo 2017 m. rungtyniavo Metta ekipoje.

### RFS klubas

Nuo 2020 m. rungtyniavo FK RFS. 2020 m. tapo vicečempionu, 2021 m. FK RFS iškovojo čempionų titulą, o 2022 m. liko antroje vietoje.

Latvijos rinktinė
-----------------

2021 m. birželio 7 d. žaidėjo debiutas nacionalinėje rinktinėje įvyko draugiškose rungtynėse prieš Vokietiją. Varžovai sutriuškino latvius rezultatu 7:1.

Pasiekimai
----------

### Klubiniai pasiekimai

Virslyga (1)
su FK RFS: 2021 m.
Latvijos futbolo taurė (0)
su FK RFS:

Šaltiniai
---------

1. ↑  Latvijos rinktinės narys
2. ↑  Germany vs. Latvia 2021-06-07

Nuorodos
--------

* SOCCERWAY
* SOFASCORE
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
| **Milda Dargužaitė** |
| --- |
| Gimė | 1976 m. rugpjūčio 10 d. (46 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | finansų analitikė |
|  |
| Alma mater | Prinstono universitetas (JAV) |

**Milda Dargužaitė** (g. 1976 m. rugpjūčio 10 d. Kaune ) – Lietuvos finansų analitikė, valstybės tarnautoja, nuo 2016 - 2017 m. – Vyriausybės kanclerė.

Biografija
----------

Baigė Kauno Jono Jablonskio vidurinę mokyklą.

1995–1999 m. studijavo JAV, Vermonto valstijoje, Midilburio koledže (*Middlebury College*), kur baigė matematikos ir ekonomikos bakalauro programą bei 2002–2004 m. studijavo Naujojo Džersio valstijoje, Prinstono universitete (*Princeton University*), įgydama optimalios veiklos tyrimų ir finansų inžinerijos magistro laipsnį. 

1999–2001 m. dirbo analitike investiciniame banke „Donaldson, Lufkin & Jenerette". Nuo 2004 liepos mėn. iki 2011 m. birželio mėn. dirbo JAV investiciniame banke „Goldman Sachs", kur ėjo Ilgalaikio turto paskirstymo grupės vedėjos pareigas Privataus kapitalo valdymo investavimo strategijos skyriuje.

Nuo 2011 m. birželio mėn. buvo ūkio ministro Rimanto Žyliaus patarėja ir kuravo valstybės valdomų įmonių efektyvumo didinimo, rizikos kapitalo ir finansų inžinerijos sritis, taip pat patarė ekonomikos ir finansų klausimais.

2012 m. sausio mėn. – 2014 m. vasario mėn. dirbo investicijų plėtros agentūroje „Investuok Lietuvoje" (generalinė direktorė). 

2015 m. sausio mėn. pradėjo dirbti „Barclays" centrinėje būstinėje Londone, kur užėmė Globalių technologijų infrastruktūros paslaugų direktorės pareigas. 2015 m. kovo–lapkričio mėn. buvo „Barclays" technologijų centro Lietuvoje vadovė.

2016 m. buvo investicijų valdymo kompanijos „Northern Horizon" (Kopenhaga, Danija) valdybos narė.

2016 m. gruodžio mėn. paskirta Vyriausybės kanclere premjero Sauliaus Skvernelio kabinete.

2017 m. gruodžio mėn. pasitraukė iš Vyriausybės kanclerės pareigų savo noru.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vyriausybės kanclere skiriama M. Dargužaitė
2. ↑  Milda Dargužaitė savo Facebook paskyroje: "Šiandien paskelbiau apie savo pasitraukimą iš Vyriausybės kanclerės pareigų..."

Nuorodos
--------

* Vyriausybės kanclerė Archyvuota kopija 2017-01-13 iš Wayback Machine projekto.
* M. Dargužaitė. Biografija (*delfi.lt*)
* Milda Dargužaitė. Karjera (*Verslo žinios. Kas yra kas*)
* Sugrįžę emigrantai: turime grąžinti skolą tėvynei (*kauno.diena.lt*)
| **Ina Pukelytė** |
| --- |
| Gimė | 1966 m. balandžio 5 d. (57 metai)Kaunas |
| Vaikai | Adelė Pukelytė |
|  |
| Veikla | teatrologė |
|  |
| Alma mater | 1993 m. Vytauto Didžiojo universitetas, 1995 m. Sorbonos universitetas |

**Ina Pukelytė** (g. 1966 m. balandžio 5 d. Kaune) – Lietuvos teatrologė, visuomenės veikėja, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

Gimė gydytojos ir inžinieriaus šeimoje. 1973–1984 m. mokėsi Kauno Jono Jablonskio vidurinėje mokykloje. 1986 m. Vilniaus kultūros mokykloje įgijo mėgėjų teatro režisieriaus diplomą. 1987–1989 m. Kauno mokytojų namų moksleivių skyriaus vadovė. 1989–1991 m. Kauno „Rasos" vidurinės mokyklos estetinio-etinio lavinimo mokytoja bei dramos būrelio vadovė. 1990–1993 m. Vytauto Didžiojo universitete (VDU) studijavo anglų kalbą ir literatūrą. 1994–1995 m. studijavo Sorbonos universitete (*Université Sorbonne-Nouvelle*) Prancūzijoje, įgijo teatrologijos magistro laipsnį. 1999–2002 m. teatrologijos doktorantūra Leipcigo universitete (*Universität Leipzig*) Vokietijoje, filosofijos daktaras.

2002–2003 m. Kauno valstybinio dramos teatro rinkodaros skyriaus vadovė, 2003–2007 m. teatro vadovė. 2003 m. kultūros leidinio „Kulka" redaktorė. Nuo 2005 m. skaitė paskaitas VU Kauno humanitariniame fakultete. 2007–2010 m. VšĮ „Dvimiesčio kulka" direktorė. 2008–2010 m. VDU Menų fakulteto prodekanė menui, 2010–2015 m. šio fakulteto dekanė. 2019 m. balandžio-gruožio mėn. Nacionalinio Mikalojaus Konstantino Čiurlionio dailės muziejaus direktorė.

Nuo 1995 m. Lietuvoje ir užsienyje publikuoja straipsnius kultūros ir teatro tema. 2009–2013 m. tarptautinio kultūros ir ekologijos festivalio „Grynparkas" meno vadovė. Pastatė Vidmanto Bartulio oratoriją „Sutvėrimas", sukūrė ir pastatė pjeses „Meilė Paryžiuje", „Brendžio trims", „Vilko Kalėdos". 2010 m. vadovavo „Interaktyvaus tinklo dizaino" studijų programos rengimo grupei. Visuomeninio judėjimo „Vieningas Kaunas" narė, 2015–2019 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos narė, Švietimo ir kultūros komiteto pirmininkė. Nuo 2016 m. M. K. Čiurlionio muziejaus tarybos narė. 2017–2019 m. Lietuvos kultūros tarybos narių susirinkimo narė.

2021 m. Jonavos viešojoje bibliotekoje Pukelytei už 2020 metais išleistą romaną „Panelės iš Laisvės alėjos" įteikta respublikinė Grigorijaus Kanovičiaus literatūrinė premija.

Bibliografija
-------------

* Prancūziškas romanas. - Vilnius: Tyto alba, 2000. - 235 p. - ISBN 9986-16-182-7
* Komunikuoti kultūrą: institucijos, strategijos, auditorijos: kolektyvinė monografija (su kitais). - Kaunas: VDU; Vilnius: Versus aureus, 2015. - 422 p.: iliustr. - ISBN 978-609-467-170-8
* Žydų teatras tarpukario Lietuvoje: monografija. - Kaunas: Vytauto Didžiojo universitetas, 2017. - 191 p.: iliustr. - ISBN 978-609-467-293-4

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kas yra kas Lietuvoje. Kraštiečiai. Kaunas 2008. - Kaunas: Neolitas, 2008. - 699 psl.
2. ↑   Archyvuota kopija 2019-02-10 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Moteris, statanti teatrą // Lietuvos žinios, 2007-10-02
4. ↑
5. ↑
6. ↑  2015 m. savivaldybių tarybų rinkaimai
7. ↑
8. ↑  Įteikta kasmetinė G. Kanovičiaus literatūrinė premija Archyvuota kopija 2021-09-12 iš Wayback Machine projekto.
1372 m. po Azizo I-jo mirties šalyje įsigalėjo anarchija. Į Maroko sultono sostą buvo paskirtas Azizo I-jo sūmus Mahometas IV Abu Zaijanas, kuris dar buvo labai jaunas ir jo vardu valdė viziriai. Būdamas šešerių 1373 m. Mahometas IV-is mirė.

1374 m. Nasidų dinastijos Granados sultono Mahometo V-jo (Muhammed V, Sultan of Granada) pastangomis, sostą užėmė Ali II sūnus Abu l-Abasas Achmadas. Po dešimties valdymo metų, to paties Granados sultono pastangomis, 1384 m. Abu l-Abasas Achmadas buvo ištremtas, o jo viziris nužudytas.

Valdžią perėmė viziris Ibn Masjis, kuris valdė prie trijų marionetinių sultonų:

* prie Abu Inano Fariso sūnaus Abu Fariso Musos (g. nežinoma – m. 1387 m.);
* prie Abu l-Abaso Achmado sūnaus Mahometo V-jo;
* prie Ali I Abdal Hasano anūko Mahometo VI-jo Alvatiko.

1387 m. Abu l-Abasas Achmadas grįžo į valdžią, liepė suimti ir teisti vizirį Ibn Masjį. Kuriam laikui šalyje įsiviešpatavo taika. 1393 m. sultonas Abu l-Abasas Achmadas mirė.

Nuorodos
--------

* *Istorinis žodynas* Archyvuota kopija 2008-01-25 iš Wayback Machine projekto.;
* *Musulmonų vadovai*.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Abdal Azizas I Abu l-Farisas** | **Marinidų dinastija**1372-1393 | Po to:**Abdul Farisas** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Inauguracija** (lot. *inauguration* 'įvesdinimas, iškilminga pradžia') – iškilmingas priėmimas į luomą, tarnybą, diplomo įteikimas; valdžios (perėmimo) įteisinimas ir jos tęstinumą įtvirtinantis aktas.

Lietuvoje
---------

Lietuvoje inauguracija vykdavo 2 etapais, pasaulietinį pakėlimą valdovu sujungus su Katalikų bažnyčios teikiamu pašventinimu. Pirmuoju atveju – tik popiežiaus sankcionuota recepcija, pritaikius Vokietijos karalių karūnacijos formuliarą, kada karūnos uždėjimui prilygo ir patepimas šventintais aliejais. Antruoju etapu pasaulietinį pakėlimą valdovu taip pat papildė Bažnyčios teikiamas pašventinimas. Apie tokius inauguracijos elementus žinoma iš Lietuvos didžiojo kunigaikščio Vytauto insignijų (didžiojo kunigaikščio arba Gedimino kepurė, kalavijas, žiedas, vėliava, antspaudas) perdavimo ceremonialo istorijos. Per inauguraciją buvo uždedama Gedimino kepurė (tą atlikdavo Vilniaus vyskupas), kalaviją įteikdavo didysis maršalka.

Liublino unijos (1569 m.) aktais Lietuvos didžiojo kunigaikščio inauguracija panaikinta. Vainikuojant Lenkijos karalių, jis tapdavo ir Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu, o jo karūna skelbiama ir lietuvių tautos (bajorų) nuosavybe. Pažymėtina, kad Lietuvos valdovo insignijos nebuvo išsaugotos. Po unijos išliko tik LDK kanclerio saugomas didysis antspaudas ir vėliava, kurią valdovui iš kairės nešdavo didysis vėliavininkas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Antroji Atėnų imperija**, arba **Antroji Atėnų sąjunga** (gr. Β’ Αθηναϊκή Συμμαχία = *Deliake Symmachia*) – Senovės Graikijos lyga, miestų-valstybių konfederacija, talasokratija, egzistavusi 378–355 m. pr. m. e. daugiausia Egėjo jūros regione, vadovaujant Atėnams.

Raida
-----

Antroji Atėnų imperija buvo pakartotinas bandymas atkurti seniau (iki 404 m. pr. m. e.) egzistavusią Delo sąjungą. Kuomet prasidėjo neramumai priešiškos Peloponeso lygos viduje, pasireiškę kaip Korinto karas, Atėnai ėmė ieškoti būdų atkurti senąją sąjungą. Jos konsolidaciją dar labiau skatino Spartos agresyvumas, nepopuliarumas, taip pat Achemenidų Persijos grėsmė.

Lygos steigimo dokumente buvo nurodyta, kad jos visi nariai išlaiko autonomiją. Lyginant su Delo sąjungos nuostatais, Atėnų galios buvo stipriai apribotos: jiems nebuvo leidžiama kurti kleruchijų ir laikyti kariuomenės kituose poliuose. Taip pat buvo neprivaloma demokratija.

Lygą sudarė dauguma senųjų Delo sąjungos narių, o 382 m. pr. m. e. į ją įsijungė ir buvę Spartos sąjungininkai Tėbai. Tačiau šis naujas narys pasirodė nepatikimas, nes siekė daugiau savų, nei bendrų lygos interesų. Tėbams stiprėjant, Atėnai net planavo į savo sąjungą įtraukti buvusią priešę Spartą.

371 m. pr. m. e. Tėbai nugalėjo Spartą Leuktros mūšyje, tuo užbaigdami Peloponeso lygos egzistavimą. Tuo pat metu jie pradėjo kurti savąją politiką, vadinamąją Tėbų hegemoniją. Jos metu Atėnų imperija neteko daug buvusių teritorijų, įskaitant Eubojos salą, Bizantijų ir Chalkedoną.

Antroji Atėnų imperija pergyveno Tėbų hegemoniją, tačiau IV a. pr. m. e. viduryje patyrė daug vidinių nesutarimų. Didžiausias jų buvo 357–355 m. pr. m. e. vykęs Sąjungininkų karas, kurio metu sukilo svarbiausios Sąjungos salos ir miestai. Jis pabaigė lygos egzistavimą.

Organizacija
------------

Lygos valdymo organas buvo dviejų rūmų sinedrionas, kuriame kiekvienas narys turėjo vieną balsą. Jis rinkdavosi Atėnuose. Skirtingai nei Delo sąjungos atveju, čia nebuvo nuolatinių mokesčių. Vietoj to egzistavo parama (*syntaxeis*), renkama iš narių krizių metu.
| Aizavlisआइजोल |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

AizavlisAizavlis

23°25′0″ š. pl. 92°56′0″ r. ilg.﻿ / ﻿23.41667°š. pl. 92.93333°r. ilg.﻿ / 23.41667; 92.93333﻿ (Aizavlis)Koordinatės: 23°25′0″ š. pl. 92°56′0″ r. ilg.﻿ / ﻿23.41667°š. pl. 92.93333°r. ilg.﻿ / 23.41667; 92.93333﻿ (Aizavlis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Mizoramas Mizoramas |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 228 280  |
| **Altitudė** | 1 132 m |

**Aizavlis** arba **Aidžalas** (hind. आइजोल, IAST: *Āizol*, beng. আইজল = *Āijal*) – miestas šiaurės rytų Indijoje, kalnų pašlaitėje, Tlaungo upės slėnyje; Mizoramo valstijos centras. Netoliese yra Lengpujo oro uostas. Geležinkelis į Bairamį, plentai į Agartalą, Sličarą.

Aliuminio indų, baldų pramonė. Audžiami audiniai. Veikia 2001 m. įkurtas Mizoramo universitetas, įvairios misionieriškos mokyklos.

Istorija
--------

1890 m. britai įkūrė karinį postą, skirtą kovai su mizų gentimis. Palaipsniui išaugo miestas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aizavlis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Bolesław Tołłoczko** |
| --- |
| Gimė | 1882 m. sausio 13 d.Svėdasai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1954 m. lapkričio 26 d. (72 metai)Varšuva, Lenkijos Liaudies Respublika |
| Tėvas | Edvardas Toločka |
| Motina | Marija Korsakaitė |
|  |
| Veikla | Energetikas, profesorius |

**Boleslav Toločko** (1882 m. sausio 13 d. Svėdasuose, Rusijos imperija – 1954 m. lapkričio 26 d. Varšuvoje, Lenkijos Liaudies Respublika) – energetikas, dėstytojas, Varšuvos technikos universiteto profesorius.

Biografija
----------

Gimė 1882 m. sausio 13 d. Svėdasuose, Edvardo ir Marijos Korsakaitės šeimoje. 1900 m. baigė Lvovo mokyklą, 1900-1904 m. studijavo Lvovo politechnikos universitete, 1904-1905 m. Vienos technikos universitete. 1905-1910 m. dirbo inžinieriumi mašinų garo katilų gamyklose Kramatorske ir Jekaterinoslave. Nuo 1910 m. dirbo Sosnoveco *W. Fitzner et K. Gamper* mašinų gamykloje. Nuo 1918 m. tapo mokslų daktaru ir pradėjo dėstyti Varšuvos technikos universitete. 1921-1924 m. dirbo Varšuvos garvežių gamyklos inžinieriumi. 1929-1931 m. ir 1939-1945 m. buvo mechanikos fakulteto dekanas, 1936 m. tapo profesoriumi. 1945-1946 m. buvo Lodzės technikos universiteto mechanikos fakulteto direktorius. Parengė nemažai mokslinių publikacijų šiluminės inžinerijos ir garo katilų panaudojimo tematika. Mirė 1954 m. lapkričio 26 d. Varšuvoje, palaidotas Povonzkų kapinėse.

Darbai
------

* *Ogólne uwagi o wyborze paleniska* (1921)
* *Kotły wysokoprężne* (1930)
* *Współczesne paleniska kotłowe* (1932)
* *Drogi rozwoju współczesnej budowy kotłów* (1934)
* *Rozwój budowy kotłów w ostatnim 60-leciu* (1934)
* *Urządzenia do odpopielania spalin kotłowych* (1935)
* *Obliczenia krążenia wody w kotłach opłomkowych* (1937)
* *Paleniska dla drewna* (1938)

Literatūra
----------

* Biogramy uczonych polskich, Część IV: Nauki techniczne, Wrocław 1988
Įamžintas M. K. Čiurlionio vardas.
**Antroponimika** (gr. anthrōpos – „žmogus", *onyma* – „vardas") – mokslas, tiriantis antroponimus. Visų asmenvardžių – žmogaus vardų, pavardžių, tėvavardžių, pravardžių, slapyvardžių, dievų vardų ir kt. – visuma vadinama antroponimija.

Antroponimika yra viena iš onomastikos krypčių. Iki XX a. vid. buvo vartojama vien onomastikos sąvoka. Tai viena iš lingvistikos šakų, tiriančių tikrinius vardus, visą informaciją, kurią gali duoti vardas:

* žmogaus asmeninių savybių charakteristiką;
* asmens ryšį ir santykį su tėvu, gimine, šeima;
* žinias apie asmens tautybę, užsiėmimus, kilmę, susijusią su konkrečia vietove;
* žmogaus priklausymą kastoms, klanams.

Antroponomika tiria visas antroponimų vartojimo kalboje reikšmes, juos identifikuoja, diferencijuoja pagal vardų kitimus, susijusius su asmens amžiumi, šeimyninės ar visuomeninės padėties pasikeitimu jo gyvenime, įstojimu į slaptąsias draugijas, religijos pakeitimu ir t. t.

Įvairiose pasaulio šalyse ir kultūrose vardų suteikimo ir jų turėjimo tradicijos yra skirtingos. Pavyzdžiui, kiniškų vardų sistema yra pagrindas daugeliui Rytų Azijos šalių, o greta Kinijos esančio Tibeto vardai remiasi indiškų vardų tradicijomis.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Toponimika

Šaltiniai
---------

1. ↑  Antroponimijos sąvoka tarptautinių žodžių žodyne

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **Antroponimika**

Nuorodos
--------

* Lietuvių antroponimika[neveikianti nuoroda]
* Antroponimai (rusų k.)[neveikianti nuoroda]
| **Milchas Levas Romanovičius** |
| --- |
| Gimė | 1896 m.Šiauliai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1938 m. balandžio 13 d. (~42 metai)Odesa, Ukrainos TSR |
|  |
| Veikla | Politikas, visuomenės veikėjas |

**Milchas Levas Romanovičius** (1896 m. Šiauliuose, Rusijos imperija – 1938 m. balandžio 13 d. Odesoje, Ukrainos TSR) – Lietuvos žydų kilmės komunistinis veikėjas.

Biografija
----------

Gimė 1896 m. Šiauliuose. 1915 m. įstojo į Sankt Peterburgo universitetą, kur studijavo matematiką. Nuo 1916 m. tarnavo carinėje kariuomenėje Kazanėje. Po 1917 m. spalio revoliucijos Kazanėje tapo miesto tarybos deputatu. Dalyvavo įvairiuose mūšiuose Rusijos pilietiniame kare. 1921-1923 m. Donecko srities komunistų partijos komiteto sekretorius. 1922 m. apdovanotas Raudonosios Vėliavos ordinu. 1923-1926 m. TSKP centrinio komiteto instruktorius. 1928-1930 m. Uljanovsko srities TSKP komiteto sekretorius. 1930-1933 m. Vidurio Volgos srities TSKP komiteto sekretorius. 1933-1936 m. pietvakarių TSRS geležinkelių valdybos sekretorius. 1936-1937 m. Odesos geležinkelių valdybos viršininkas. 1936 m. apdovanotas Lenino ordinu. 1937 m. spalį suimtas ir sušaudytas 1938 m. balandžio 13 d. Odesoje.

Nuorodos
--------

* Biografija (ukr.) Archyvuota kopija 2014-10-18 iš Wayback Machine projekto.
* Biografija (rus.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Bolivijos demografija** iš etninės pusės yra pasiskirsčiusi taip – šalyje 30 % kečujų kalba ir 25 % aimarų kalba kalbančių gyventojų. Didžiausios etninės grupės yra kečujai (2,5 milijono), aimarai (2 milijonai), čikvitanai (180 tūkst.) ir gvaraniai (125 tūkst.). Taigi visa indėnų populiacija sudaro 55 % gyventojų, likusią dalį sudaro – 30 % metisai ir apie 15 % baltaodžiai.

Tarp baltaodžių Bolivijos gyventojų didžiausią dalį sudaro ispanai, likę dar nuo kolonizacijos laikų. Tarp kitų tautybių vyrauja vokiečiai (kurie įkūrė nacionalinę aviacijos bendrovę „Lloyd Aereo Boliviano"), italai, amerikiečiai, kroatai, rusai, lenkai ir baskai. Dauguma šių tautybių piliečių Bolivijoje gyvena kelias kartas.

Taip pat šalyje egzistuoja ir Afro-Bolivijos bendruomenė. Ją sudaro atvykėliai iš Afrikos, dažniausiai vergai, kurie atplukdyti į Braziliją vėliau atvyko gyventi į Boliviją. Daugiausiai tokių gyventojų gyvena Los Youngo regione, La Pase. Be afrikiečių dar vieną mažą grupę žmonių sudaro Japonijos gyventojai, pasiskirstę Santa Krus de la Siera mieste. Artimųjų Rytų gyventojai Bolivijoje sėkmingai verčiasi komercija.

Bolivija yra viena skurdžiausių Pietų Amerikos valstybių. Beveik 2/3 jos gyventojų, kurių daugumą sudaro žemdirbiai, gyvena skurde. Gyventojų tankumas labai įvairus – nuo 1 žm./kv.km. pietrytinėje šalies dalyje iki 10 žm./kv.km. centrinėje Bolivijoje. Kasmet gyventojų skaičius padidėja 1,45 %.

Didžioji dalis šalies gyventojų išpažįsta Romos katalikų tikėjimą (jis taip pat laikomas nacionaliniu šalies tikėjimu), populiarus ir protestantizmas. Pagal 2001 m. apklausas, 78 % gyventojų yra Romos katalikai, 16 % protestantai, likusi dalis išpažįsta kitą krikščionybės tikėjimą.

Pagrindiniai Bolivijos demografijos skaičiai
--------------------------------------------

Bolivijos gyventojų skaičiaus didėjimas (tūkstančiais)
### Gyventojų skaičius

**8 989 045** (2006 m. duomenys)

### Amžiaus pasiskirstymas

0-14 metai: 35 %  

15-64 metai: 60,4 %  

65 ir daugiau metų: 4,6 % (2006)  

### Vidutinis amžius

Visų gyventojų: 21,8 m.  

Vyrų: 21,2 m.  

Moterų: 22,5 m. (2006)  

### Gyventojų skaičiaus augimas

1.45 % (2006)

### Gimstamumas

23,3 gimimo/1,000 gyventojų (2006)

### Mirtingumas

7,53 mirtys/1,000 gyventojų (2006)

### ŽIV/AIDS sergamumas

Paplitimas tarp suaugusių: 0,1 % (2003)  

Žmonės, infekuoti ŽIV/AIDS: 4 900 (2003)  

Mirtys nuo ŽIZ/AIDS: mažiau 500 (2003)  

### Raštingumas

Bendrai: rašyti ir skaityti gali visi, sulaukę 15 m.  

Visų gyventojų: 87,2 %  

Vyrai: 93,1 %  

Moterys: 81,6 % (2003)  

  

v • a • r **Pietų Amerikos demografijos** 

Argentina | Bolivija | Brazilija | Čilė | Ekvadoras | Gajana | Kolumbija | Paragvajus | Peru | Surinamas | Urugvajus | Venesuela