recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Masur dal
Dal makhani
**Dal** (hind. दाल, IAST: *dāl*) – Indiškose virtuvėse plačiai naudojamas produktas – ankštinių kruopos, taip pat iš jų pagamintas vegetariškas troškinys. Tai – vienas svarbiausių patiekalų tipų Indiškose virtuvėse, paplitęs visoje Pietų Azijoje. Jis – pagrindinis baltymų šaltinis vegetariškame maiste.

Pavadinimai
-----------

Ši garnyrų rūšis vartojama visame Indijos subkontinente, ir žinoma įvairiais lokaliais pavadinimais.
Hindi, urdu, nepali, gudžaratų, marati ir bengali kalbomis tariamas **dāl** (hind. दाल, nep. दाल , urd. دال,, beng. ডাল, gudž. દાળ, marath. डाळ ). Kanadų kalba žinomas kaip **bele** (kan. ಬೇಳೆ  = *bēḷe*), telugų kalba – **papu** (telug. పప్పు  = *pappu*), tamilų kalba – **paruppu** (tamil. பருப்பு  = *paruppu*), malajalių kalba – kaip **parippu**.

Kruopos
-------

Dal dažniausiai reiškia iš ankštinių pagamintas kruopas, kuomet pašalinama sėklos žievelė ir perskeliama per pusę. Tokios kruopos vadinamos *dhuli dal*. Tam tikrais atvejais naudojamos ir neskaldytos kruopos – *sabūt dal*, ar netgi kruopos su žievele. Indiškos virtuvės žino apie 50 ankštinių kruopų rūšių, priklausomai nuo ankštinio rūšies, skaldymo, luobelės spalvos, dydžio, kurių svarbiausios:

* Tur dal (hind. तूर डाळ, IAST: *Toor dal*) – geltonosios pupelės Cajanus cajan;
* Čana dal (hind. chana dal) – Sėjamasis avinžirnis
* Kala chana – avinžirnis su luobele;
* Kabuli dal – vidutinio dydžio avinžirnis su juoda luobele;
* Mung dal (hind. मूँग डाळ, IAST: *mung dal*) – Spindulinė pupuolė, viena plačiausiai naudojamų rūšių;
* Lobya dal – raudonosios pupelės;
* Urad dal (hind. उड़द दाल, IAST: *uṛad dāl*) – juodos spalvos vigna mungo;
* Masur dal (hind. मसूर दाल, IAST: *masur dāl*) – lęšiai;
* Radžma dal (hind. राजमा दाल, IAST: *rajma dāl*) – daržinė pupelė;
* Skaldyti geltonieji žirniai;

Patiekalas
----------

Dal troškiniai ruošiami verdant ankštinių kruopas vandenyje kartu su druska, ciberžole ir kitais prieskoniais, kol gaunasi tiršta sriubos pavidalo konsistencija. Gamybos pabaigoje yra įmaišomas čaunkas (paspragintos kvapiosios sėklos), kad pagerinti patiekalo aromatą ir skonį.

Kiekviena Indijos vituvė pasižymi savitais dal troškiniais ir gamybos tradicijomis. Garsiausi dal patiekalai yra:

* Sambaras paplitęs tamilų virtuvėje;
* Rasamas paplitęs Pietų Indijos virtuvėse;
* Dal makhani paplitęs Pandžabo virtuvėje;
* Dal bati čurma paplitęs Radžastano virtuvėje.
**Lietuvos Respublikos terminų bankas** - Lietuvos valstybės informacinė sistema, kurioje sukaupta nustatyta tvarka sutvarkytų ir internete pateiktų aprobuotų, teiktinų lietuvių kalbos terminų straipsnių rinkinių ir neteiktinų terminų visuma. Terminai aprobuoti VLKK.

Lietuvos Respublikos terminų banko paskirtis – užtikrinti nuoseklų sunormintų lietuvių kalbos terminų vartojimą, ypač teisės aktuose. Prie banko gali prisijungti ir jo informacija nemokamai naudotis Lietuvoje, bet ir užsienyje dirbantys įvairių sričių specialistai.

Terminų banko tvarkytojai yra:

* Valstybinė lietuvių kalbos komisija - prižiūri duomenų naujumą, pildo naujais terminais, kuria banko duomenų kaupimo metodiką.
* Lietuvos Respublikos Seimo kanceliarija - užtikrina techninės ir programinės įrangos suteikimą (sukūrimą), veikimą, priežiūrą ir atnaujinimą.

Terminų bankas buvo sukurtas, o dabar pildomas, tvarkomas ir naudojamas, finansuojamas remiantis specialiu įstatymu (Lietuvos Respublikos terminų banko įstatymas).

Kiti terminų šaltiniai
----------------------

* Lietuvos standartų departamento Terminų duomenų bazė
* Matematikos ir informatikos instituto lietuvių kalbos terminų bazė (terminynas)
* Eurovoc LR Seimo interneto svetainėje

Nuorodos
--------

1. ↑  Lietuvos Respublikos Terminų banko įstatymas
2. ↑  Matematikos ir informatikos instituto lietuvių kalbos terminų bazė (terminynas) Archyvuota kopija 2008-03-29 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  EUROVOC

* Paieška LR Terminų banke Archyvuota kopija 2006-12-28 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°06′40″š. pl. 23°37′18″r. ilg.﻿ / ﻿54.1111°š. pl. 23.6217°r. ilg.﻿ / 54.1111; 23.6217

| Šikinežeris |
| --- |
|  |
| Vieta | Lazdijų raj. Lietuva |
| Plotas | 0,019 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,53 km |

**Šikinežeris** (arba ***Skinežeris***) – ežeras Lietuvoje, Lazdijų rajone, 5 km į šiaurės vakarus nuo Veisiejų. Priklauso Nemuno mažųjų intakų baseinui (Niedos upės baseinui). Plačiausioje vietoje apie 190 m pločio (iš vakarų į rytus), plotis – iki 0,15 km. Altitudė 122,2 m. Telkšo Petroškų miške, kuris įeina į Veisiejų regioninio parko Natura 2000 teritorijų sąrašą dėl balinių vėžlių buveinės. Krantai aukštoki, apaugę mišku. Netoli ežero eina Petroškų miško pažintinis takas. Ežeras nenutekantis.

Žvejybos šiame ežere leidimai neišduodami, nes tai vertingų gamtinių kompleksų ir biologinės įvairovės išsaugojimo požiūriu ypač svarbus vandens telkinys.

Etimologija
-----------

Vandenvardis *Šikìnežeris* tikriausiai kilęs nuo žodžio *šikinė* („užpakalis").

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2018-07-25 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 331
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Gubijusit. *Città di Gubbio* |
| --- |
| *Gubijo panorama* |
|  |
| 

GubijusGubijus

43°21′00″ š. pl. 12°34′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.35000°š. pl. 12.56667°r. ilg.﻿ / 43.35000; 12.56667﻿ (Gubijus)Koordinatės: 43°21′00″ š. pl. 12°34′00″ r. ilg.﻿ / ﻿43.35000°š. pl. 12.56667°r. ilg.﻿ / 43.35000; 12.56667﻿ (Gubijus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Umbrija Umbrija |
| **Provincija** | Perudžos provincija |
|  |
| **Meras** | Diego Guerrini |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 32 998  |
| **Plotas** | 525,08 km² |
| **Tankumas** (2010) | 63 žm./km² |
| **Altitudė** | 522 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 06024, 06020 |
| **Tel. kodas** | 075 |
| **Tinklalapis** | www.comune.gubbio.pg.it |
|  **Vikiteka** | Gubijus |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Ubaldas |

**Gubijus** (it. *Gubbio*) – miestas Italijoje, Umbrijoje, Perudžos provincijoje, ant Ingino kalno šlaito.

Istorija
--------

Kalvos virš miesto buvo gyvenamos nuo Bronzos amžiaus. Kaip *Ikuvium* miestas buvo svarbus umbrams. Čia rastos Iguvino lentelės, ilgiausias tekstas senovės umbrų kalba. Po romėnų užkariavimo II a. pr. m. e. miestas išlaikė svarbą, buvo vadinamas *Iguvium*. Romėnai pastatė teatrą, kuris dabar yra antras pagal dydį išlikęs romėniškas teatras.

Viduramžių pradžioje Gubijus buvo labai galingas. Į Pirmąjį kryžiaus žygį išvyko 1000 vietinių riterių, vadovaujamų grafo Girolamo Gabrielli ir pagal žodinę tradiciją jie buvo pirmiejį įžengę į Šventojo kapo baziliką užimant Jeruzalę 1099 m.

Po to sekė neramūs amžiai, kuomet Gubijus kovojo su kitais Umbrijos miestais. Per vieną iš tų karų vyskupas Ubaldas užtikrino miestui stebuklingą pergalę 1151 m. ir ilgalaikį klestėjimą. Per popiežiaus ir imperatoriaus nesutarimus Gabrielli šeima palaikė popiežių, o Cante de' Gabrielli (apie 1260–1335 m.), būdamas Florencijos podesta, ištrėmė Dantę, taip sau užsitikrindamas blogą vardą.

1350 m. Giovanni Gabrielli nuvertė savivaldą ir tapo Gubijo valdovu, bet turėjo perleisti valdžią popiežiaus atstovui kardinolui Albornoz 1354 m. Po kelerių metų Gubijo vyskupas Gabriello Gabrielli pasiskelbė miesto valdovu. Išduotas daugelio kilmingųjų, tarp kurių buvo daug jo giminaičių, vyskupas turėjo bėgti iš miesto į savo gimtą pilį Kantiane.

Nusmukus Gabrielli šeimos politiniam prestižui Gubijus atiteko Montefeltro šeimai. Majolikos gamyba Gubijuje pasiekė apogėjų XVI a. pirmoje pusėje.

1631 m. Gubijus atiteko popiežiui, nes išnyko della Rovere šeima, perėmusi Montefeltrų valdas. 1860 m. miestas atiteko Italijos karalystei.

Miestai partneriai
------------------

* Prancūzija Tanas, Prancūzija
* Prancūzija Salon-de-Provence, Prancūzija
* Vokietija Vertheimas prie Maino, Vokietija
* Jungtinės Amerikos Valstijos Džezapas, JAV
* Italija Sasaris, Italija
* Italija Palmis, Italija
* Italija Viterbas, Italija
* Italija Nola, Italija
**Traducianizmas** (lot. *traduco* – 'atiduodu, perduodu') – teologinė krikščionių sielos samprata, pagal kurią Dievas sielą sukūręs vieną sykį kartu su pirmuoju žmogumi, gimstantys vaikai sielą gaunantys iš tėvų. Teigiama, jog traducianizmas tęsė platoniškąją tradiciją. Jo priešybė – kreacianizmas, pagal kurį Dievas kiekvienam žmogui sielą sukuriąs atskirai.

Šios sampratos laikėsi Tertulianas, kuris savo veikale „De anima" tvirtino, kad sielos sukuriamos iš sielų taip pat ir tuo pat metu, kaip kūnai iš kūnų. Augustinas neigė, kad traducianizmas būtinai susijęs su gimtosios nuodėmės doktrina; gyvenimo pabaigoje jis negalėjo apsispręsti – pritarti šiai sampratai ar ne. Augustino dvejonės geriausiai atsispindi jo laiške Jeronimui; šis traducianizmą pasmerkė, anot jo, Bažnyčia laikosi kreacianistinės sampratos, tačiau Jeronimas pripažino, kad didžiuma Vakarų krikščionių laikosi traducianistinės sampratos.

Autoritetingas atsakymas į šį klausimą nebuvo pateiktas, tačiau tarp viduramžių teologų įsivyravo kreacianizmas, visuomet dominavęs Rytuose. Kaip ir Augustinas, M. Liuteris šiuo klausimu tvirtos nuomonės neturėjo, o Ž. Kalvinas linko prie kreacianizmo.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  Religijotyros žodynas. – Vilnius: Mintis, 1991, 384 psl.
2. 1 2 3 4 5  Creatianism and Traducianism by Alexander Nairne. 1911 Encyclopædia Britannica, Volume 7.
| Jastorfo kultūra(Germanų geležies amžius) |
| --- |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| ← | **VI a. pr. m. e. – I a.** | → |

 |  |
|  |
| **Dab. valstybės** | šiaurės Vokietija, pietų Danija |
|  |
| **Amžius** | Geležies amžius |
| **Lingvistinė grupė** | germanai |
|  |
| *Jastorfo kultūra – tamsi raudona spalva* |

**Jastorfo kultūra** – ankstyvojo geležies amžiaus archeologinė kultūra, pavadinta kapinyno, rasto prie Jastorfo (Žemutinė Saksonija) vardu.

Arealas
-------

Jastorfo kultūra VI a. pr. m. e. – I a. m. e. m. pradžioje buvo paplitusi Vidurio ir Šiaurės Europoje. Apėmė regioną tarp Aukštutinio Vėzerio ir Oderio vidurupio, taip pat Jutlandijos pietinę dalį, Tiuringiją, Saksoniją ir Aukštutinius Lužitėnus. Susiklostė iš vietinių kultūrų, daugiausia pastebima Luneburgo kultūros įtaka, sąveikaudama su keltų Halštato kultūra ir Lateno kultūra.

Kultūra
-------

Jastorfo kultūros žmonės gyveno kaimuose, dažnai įtvirtintuose; pastatai stačiakampiai. Vertėsi žemdirbyste, gyvulininkyste, amatais, prekyba. Mokėjo apdirbti geležį. Naudojo žalvarinius ir geležinius ginklus ir įrankius, žalvarinius papuošalus, geom. ornamentais puoštą keramiką.

Mirusiuosius laidojo sudegintus kapinynuose, palaikus pylė į urnas arba duobutes. Rasta puoštos keramikos ir metalinių papuošalų liekanų. Jastorfo kultūra priskiriama germanams. Plito migruojant bastarnų ir kimbru gentims; pasikeitus klimatui, kai įsivyravo subarktinis klimatas, dalis Pietų Skandinavijos, Jutlandijos, Pietų Vokietijos ir pamario regiono gyventojų, palikę drėgnus žemumų rajonus, kėlėsi į sausesnius pietrytinius regionus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jastorfo kultūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 585 psl.

Literatūra
----------

* J. Brandt, Jastorf und Latène. Internat. Arch. 66. 2001.
* Heinrich Krüger: Die Jastorfkultur in den Kreisen Lüchow-Dannenberg, Lüneburg, Uelzen und Soltau. 1961, ISBN 3529015016
* W. Künnemann, Jastorf – Geschichte und Inhalt eines archäologischen Kulturbegriffs, Die Kunde N. F. 46 (1995), 61-122.
* Lucien Musset, The Germanic Invasions, the Making of Europe 400–600 A.D. 8. Barnes & Noble, 1993. ISBN 1-56619-326-5
* Herbert Schutz, The Prehistory of Germanic Europe, Ch. 6 „The Northern Genesis", 309–311. ISBN 0-30002-863-6
* Mathias Seidel, Keltische Glasarmringe zwischen Thüringen und dem Niederrhein, vol. 83, no. 1, 1–43. Germania, 2005. ISSN 0016-8874
* Herwig Wolfram, Die Germanen, Beck. 1999.

Nuorodos
--------

* Jastorfo kultūra vokiečių kalba
Koordinatės: 55°15′27.01″ š. pl. 25°57′6.49″ r. ilg.﻿ / ﻿55.2575028°š. pl. 25.9518028°r. ilg.﻿ / 55.2575028; 25.9518028


| Sklinka |
| --- |
| Vieta | Švenčionių raj. Lietuva |
| Plotas |  ? km² |
| Kranto linijos ilgis |  ? km |
| Kilmė |  ? |
| Vidutinis gylis |  ? m |
| Didžiausias gylis |  ? m |
| Įteka | Prieš nusausinimą įtekėdavo Kiauna |
| Išteka | Prieš nusausinimą ištekėdavo Kiauna |

**Sklinka** – tarybiniais laikais nusausintas, bet dėl apleisto drenažo XXI a. pradžioje prasiveriantis ežeras, esantis rytų Lietuvoje, Švenčionių rajono savivaldybės, Kaltanėnų seniūnijoje, 10 km į šiaurę nuo Švenčionėlių, apie 2,5 km į vakarus nuo Kaltanėnų. Sklinkos šiaurės rytinėje puse eina  **114**  Molėtai–Kaltanėnai–Ignalina  plentas, bei Švenčionėlių–Utenos geležinkelio linija. Artimiausi kaimai: iš pietvakarių – Pagilūtė, iš šiaurės vakarų – Kūriniai.

Teritorija saugoma, yra Aukštaitijos nacionalinio Parko ribose. Užpelkėjęs Sklinkos ežeras ir aplink teritorija apaugusi augalija, kartais vadinama Kūrinių pelke, kuri yra Pagilūčio pelkynų tąsa. Visoje šioje pelkėtoje teritorijoje įkurtas Pagilūtės telmologinis draustinis.

Iki nusausinimo per Sklinką tekėjo Kiaunos upė, bet prieš ežero nusausinimą, iškasus dirbtinę vagą, jos vandenys buvo nukreipti į Gilūto ežerą. Yra išlikusi natūrali, vandeninga ir vingiuota Kiaunos senvagė.

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------

* Sklinka maps.lt žemėlapyje
* Sklinka GoogleMaps žemėlapyje
* flickr.com / Kūrinių pelkė su prasiveriančiu Sklinkos ežerėliu
* anp.lt / Aukštaitijos nacionalinio parko svetainė Archyvuota kopija 2016-08-13 iš Wayback Machine projekto. ir žemėlapis Archyvuota kopija 2007-07-27 iš Wayback Machine projekto.
**MegaCharts** – oficialūs Nyderlandų muzikos įrašų topai. Mega Charts taip pat teikia informaciją *Stichting Nederlandse Top 40* topui, kurio iniciatyva sudaromi Nyderlandų Top 40, Tip Parade ir t. t. MegaCharts priklauso Beniliukso „GfK Marketing Services".

MegaCharts topai
----------------

### Singlai ir dainos

#### Mega Top 50

**The Mega Top 50** yra Olandijos muzikos įrašų topas, 1969 m. gegužės 23 d. sukurtas pavadinimu **Hilversum 3 Top 30**.
Savo gyvavimo laikotarpiu topas savo pavadinimą keitė net keletą kartų, taip pat kito jo sąrašo ilgis:

* 1969–1974 m.: **Hilversum 3 Top 30** (nuo 1971 m. balandžio 4 d. – **Daverende 30**)
* 1974–1993 m.: **Nationale Hitparade**
	+ 1974–1978 m.: top 30
	+ 1978–1987 m.: top 50
	+ 1987–1989 m.: top 100
	+ 1989–1993 m.: **Nationale Top 100**
* 1993–1996 m.: **Mega Top 50**
* 1997–2002 m.: **Mega Top 100**
* 2003–dabar: **Mega Top 50**

Pirmieji pasiekę pirmąją vietą šiame tope buvo grupė Desmond Dekker & The Aces su daina „The Israelites". Nuo 1978 m. topas grindžiamas pardavimais. Topas transliuojamas per radijo stotį Radio 3 ir per televiziją laidoje „Top of the Pops".

Nuo 2004 m. MTV ir Radio 3FM grojamumas įtrauktas į topų sudarinėjimą. Nuo 2005 m. legalūs atsisiuntimai taip pat įtraukti į topus.

#### Nyderlandų Top 40

*Pagrindinis straipsnis – Nyderlandų Top 40*.
#### Single Top 100

**Single Top 100** yra Nyderlandų muzikos įrašų topas, kuris renka informaciją iš Mega Top 50 ir Nyderlandų Top 40. Šiame tope nėra radijo stočių grojaraščių kaip kituose dviejuose. Šiame tope svarbiausi singlų pardavimai bei legalūs atsisiuntimai.

#### Mega Dance Top 30

Top 30 šokių muzikos įrašų.

#### Mega Airplay Top 50

Dažniausiai grojamos dainos per radiją ir televiziją.

#### Mega Ringtone Top 50

Daugiausiai atsiunčiami mobiliųjų telefonų tonai Nyderlanduose.

### Albumai

#### Mega Album Top 100

Geriausiai parduodami įvairių žanrų albumai Nyderlanduose.

#### Mega Verzamelalbum Top 30

Geriausiai parduodami kompiliaciniai albumai Nyderlanduose.

### DVD

Geriausiai parduodami muzikos DVD albumai Nyderlanduose. Yra dvi kategorijos: muzikos ir filmų.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė (Gfk Mega Charts)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMuzikos įrašų topai |
| --- |
|  |
| Amerikos | 
AMPROFON · Billboard 200 · Billboard Hot 100 · Canadian Albums Chart · CAPIF · Canadian Hot 100 · Canadian Singles Chart |  |
|  |
| Europos | 
Ö3 Austria Top 40 · Billboard Türkiye · Italijos Muzikos Industrijos Federacija · Irish Singles Chart · Mahasz · Media Control Charts · MegaCharts · Mitä hittiä · Polish Music Charts · Productores de Música de España · Romanian Top 100 · Russian Airplay Chart · Sverigetopplistan · Šveicarijos Topai · Syndicat National de l'Édition Phonographique · The Official Charts Company · Tracklisten · Ultratop · VG-lista · Eurochart Hot 100 Singles |
|  |
| Azijos | 
Galgalatz · Oricon |
|  |
| Okeanijos | 
Australian Recording Industry Association · Recording Industry Association of New Zealand |

 |
|  |
| --- |
| Jason Kay |
|  |
| Biografija |
| Dar žinomas | Jay Kay |
| Gimė | 1969 m. gruodžio 30 d. (53 metai) |
| Kilmė | Stretfordas, JK |
| Žanrai | Acid Jazz,pop,electro,soul,funk,disco,rock |
| Kūrinių kalbos | anglų |
| Veikla | dainininkas, dainų kūrėjas |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 1992– |
| Susijusi veikla | Jamiroquai |

**Jason Luís Kay** (geriau žinomas sceniniu vardu **Jay Kay** g. 1969 m. gruodžio 30 d. Stretforde, Jungtinėje Karalystėje) – muzikos atlikėjas iš Anglijos.

Jis yra pagrindinis Jamiroquai grupės narys, eilių ir muzikos autorius. Jo abu tėvai taip pat buvo muzikantai.

Jasonas turėjo brolį dvynį, tačiau jis mirė netrukus po gimimo. Dažnai Kay teigia, jog vis dar jaučia dvasinį ryšį su savo broliu. Jį užaugino jo mama žydė, o savo biologinį tėvą Jasonas sutiko tik 2001 m.

Būdamas trylikos metų jis su savo patėviu pusę metų gyveno Tailande. Grįžęs iš šios šalies Jasonas nutarė pakeisti savo gyvenimą ir pradėjo įrašinėti savo kūrybos muziką elektroniniu būgnu. Šiuo metu jis sukūrė savo grupę „Jamiroquai". Grupės vardas kilo iš dviejų žodžių – *Jam session* (improvizuotas grojimas) ir Irokėzų (angl. *Iroquois*) indėnų genties pavadinimo sudurtinio žodžio. Su savo grupe Jasonas yra laimėjęs Grammy ir MTV apdovanojimus, o grupės albumų pardavimai pasaulyje viršija 21 milijoną kopijų.

Jayson Kay aktyviai dalyvauja visuomeniniame gyvenime. Jis priklauso gyvūnų apsaugos asociacijai, kuri pasisako prieš gyvūnų naudojimą cirkuose.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Jamiroquai

Nuorodos
--------

* J. Kay interviu gyvūnų apsaugos asociacijai (anglų k.) Archyvuota kopija 2009-06-11 iš Wayback Machine projekto.
**Megos draugija** (angl. *Mega Society* arba *MS*) – tarptautinė visuomeninė intelektualiai gabių žmonių organizacija, siekianti padėti savo nariams bendrauti tarpusavyje ir pasiekti asmeninius tikslus. Priimami tik tie, kurie kontroliuojamo IQ *Titano* testavimo metu surinko daugiau kaip 99,9999 % kvantilų lygį, o tokį rezultatą gali parodyti tik vienas iš milijono planetos gyventojų. 2008 m. MS jungė 26 narius.

Draugija nereguliariai (nuo dviejų iki aštuonių numerių per metus) leidžía žurnalą *Megarin*, vėliau pervadintą į *Noesis*. Trijų asmenų administracijoje dirba vadybininkas, redaktorius (Krisas Langanas (2008 m.)) ir interneto bendradarbis – visi trys privalo būti MS nariais.

Istorija
--------

Draugiją 1982 metais įkūrė Dr.Ronaldas K. Hoeflenas. Ilgą laiką visuomenėje buvo paplitusi nuomonė, kad gamtoje nėra tokių itin gabių žmonių. Ir pats Hoeflenas ilgai abejojo ar jam pavyks greitai surasti tiek intelektualų, kad būtų galima sukurti organizaciją, todėl jis į *Megą* iškart be jokio testo pakvietė keliolika *606* draugijos narių, kurie jau buvo parodę 99,9996 % kvantilų lygį. Dėl šio drąsaus žingsnio buvo nuolat kritikuojamas: 1982 m. žurnalas *Megarin* Nr.6 pašaipiai rašė, kad tik penki iš 18 priimtų naujų narių atitinka keliamus reikalavimus, o „kiti gali būti tik garbės nariais". Daktaras buvo kritikuojamas ir dėl nepakankamo demokratiškumo. Galiausiai Hoeflinas neatlaikė kritikos ir paliko draugiją. Naujam vadovui Krisui Langanui  taip pat netrukus buvo pateikti kaltinimai dėl savanaudiškumo ir 2004 m. išrinktas naujas administratorius - Jeffas Uordas (vadovavo ir 2008 m.). 1991 metais į *Megą* įsiliejo kiti intelektualai iš panašios *Vienas iš milijono* draugijos, kurią taip pat buvo įkūręs Ronaldas K. Hoeflenas.

Dabar patekti į draugiją nepaprasta: nuo 1994 m. nebetestuojama nesudėtingu *Lengdono testu*, nuo 1995 m. – vadinamu lengvu *Mega testu*; narystė turi būti patvirtinta visuotinu balsavimu.

Išnašos
-------

1. ↑  Noesis[neveikianti nuoroda]
2. ↑  Langano internetinė svetainė

Nuorodos
--------

* Draugijos internetinė svetainė
**Julė Draudikienė-Vaišvilaitė** (g. 1955 m. rugsėjo 20 d. Pocaičiuose, Mažeikių raj.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Baigusi Židikų vidurinę mokyklą, 1973–1980 m. (su pertrauka) choro dirigavimą studijavo Lietuvos valstybinės konservatorijos Klaipėdos fakultetuose (pedagogų Vytauto Blūšiaus, Remigijaus Songailos ir Onos Radzevičienės klasės). 1984 ir 1988 m. kvalifikaciją kėlė Lietuvos kultūros darbuotojų tobulinimosi institute Vilniuje.

Nuo 1980 m. Naujosios Akmenės vaikų muzikos mokyklos mokytoja ir jaunučių choro vadovė. 1982–1989 m. vadovavo vietiniam centrinės ligoninės moterų chorui.

Nuo 1976 m. N. Akmenės kultūros rūmų mišriojo choro chormeisterė, nuo 1979 m. meno vadovė ir dirigentė. Kolektyvą parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. Lietuvos tautinei dainų šventei, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėms Vilniuje, 1995 ir 1997 m. Baltijos ir Šiaurės šalių chorų šventėms Rygoje (Latvija) ir Gotlande (Švedija). Choras dalyvauja koncertuose ir kituose rajono kultūros renginiuose. Taip pat chorvedė vadovavo įvairiems vokaliniams ansambliams.

Nuo 1990 m. N. Akmenės Šv. Dvasios bažnyčios jaunimo choro ir moterų vokalinio kvarteto vadovė. Mokytoja yra Akmenės ir Mažeikių rajonų dainų švenčių dirigentė.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Jasper Johns** |
| --- |
| Gimė | 1930 m. gegužės 15 d.Augusta, Džordžija, JAV |
|  |
| Veikla | JAV tapytojas, grafikas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * Venecijos bienalės pagrindinis prizas už tapybą, Metų dailininkas
* MIR apdovanojimas (1989)
* Nacionalinis menų medalis (1990)
* Prezidento laisvės medalis (2011)
 |
|  |
|  **Vikiteka** | Jasper Johns |

**Džasperas Džonsas** (angl. *Jasper Johns*, g. 1930 gegužės 15 d. Džordžijoje, JAV) – vienas garsiausių šiuolaikinių JAV dailininkų, tapytojas, grafikas.

Biografija
----------

D. Džonsas užaugo Alendeile, nedideliame miestelyje Pietų Karolinos valstijoje. Apibūdindamas šį savo gyvenimo laikotarpį, dailininkas yra sakęs: „*Ten kur augau, nebuvo dailininkų ir meno, aš iš tikrųjų nežinojau, kas tai buvo*". D. Džonsas šiek tiek mokėsi tapybos Pietų Karolinos universitete, iš viso tris semestrus nuo 1947 iki 1948 m. Po to persikėlė į Niujorką, kur susipažino su Robertu Raušenbergu, iš kurio perėmė pažangiausias šiuolaikinio meno idėjas. Kartu su juo 6-ame dešimtmetyje davė pradžią popdailės raidai Amerikoje. Jį taip pat paveikė Marselio Diušano idėjos. „Dviračio ratas" bei kiti Diušano sukurti kūriniai įkvėpė sukurti seriją daiktų iš bronzos 1950-1960 m.

Kūryba
------

Reikšmingiausiais D. Džonso tapybos kūriniais priimta laikyti seriją ankstyvųjų darbų , sukurtų 1950-ųjų metų antrojoje pusėje. D. Džonsas yra pirmasis dailininkas panaudojęs paveikslo siužetui valstybės simbolį – vėliavą. Tai darbas „Vėliava", sukurtas susapnavus JAV vėliavą. Čia plokščiai nutapyta JAV vėliava ir tiek. Vėliau sukūrė darbą „3 vėliavos" – čia nutapytos 3 JAV vėliavos, sudėtos viena ant kitos. Dailininkas nesistengia jų natūralistiškai pavaizduoti – jis tik perteikia vėliavos esmę. 

Kartais jo darbai priskiriami neo-dadaizmui, o ne popartui, nežiūrint to, kad dailininkas dažnai naudoja masinės kultūros vaizdinius. Ankstyviesiems darbams sukurti panaudoti paprasčiausi dalykai: vėliavos, žemėlapiai, taikinio diskai, raidės, skaičiai. Naudojama sodri ir vaizdinga tapymo technika, dažai į tapybos kūrinį įjungiant ir enkaustikos, reljefo elementus. Iš skulptūros kūrinių D. Džaspero kūryboje vyrauja paprasčiausi iš bronzos išlieti daiktai, pvz. elektrinis žibintuvėlis, lemputė, dantų šepetėlis. Vienas iš garsesnių tokių kūrinių – dvi alaus skardinės. Vėlesniuose darbuose meniniu objektu yra virtę įvairūs kasdieniniai daiktai, pvz. indai, valgymo įrankiai ar maisto produktų skardinės. Jie jungiami į paveikslo visumą.

1998 m. Metropoliteno muziejus sumokėjo virš 20 mln. dolerių už D. Džonso „Baltą vėliavą".

Šiuo metu D. Džondsas gyvena Konektikute ir buvo brangiausiai apmokamas iš gyvenančių dailininkų.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Geras dailininkas – gyvas dailininkas

Nuorodos
--------

* Džaspero Jonso kūryba
| Kolva |
| --- |
| Kolva Čerdynės apylinkėse Kolva Čerdynės apylinkėse |
| **Ilgis** | 460 km |
| **Baseino plotas** | 13 500 km² |
| **Vidutinis debitas** | 163 m³/s |
| **Ištakos** | Uralo kalnai |
| **Žiotys** | Višera |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija |

**Kolva** (rus. *Колва*) – upė Rusijoje, Permės krašto šiaurėje; Višeros (Kamos baseinas) dešinysis intakas. Prasideda Komių Respublikos pasienyje, Kolvos Akmens kalno papėdėje. Teka daugiausia į pietus Šiaurinio Uralo vakarine pašlaite. Įteka į Višerą 34 km nuo jos žiočių, netoli Čerdynės miesto.

Didžiausi intakai: Beriozovaja (kairysis), Višerka (dešinysis).

Vidutinis nuolydis 300 cm/km. Būna užšalusi nuo lapkričio pradžios iki balandžio pabaigos ar gegužės pradžios. Naudojama medienos plukdymui. Kolva laivuojama 241 km nuo žiočių ruože.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 218
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Jastrovėlenk. *Jastrowie* |
| --- |
|        |
| *Šv. Marijos bažnyčia* |
|  |
| 

JastrovėJastrovė

53°25′00″ š. pl. 16°49′00″ r. ilg.﻿ / ﻿53.41667°š. pl. 16.81667°r. ilg.﻿ / 53.41667; 16.81667﻿ (Jastrovė)Koordinatės: 53°25′00″ š. pl. 16°49′00″ r. ilg.﻿ / ﻿53.41667°š. pl. 16.81667°r. ilg.﻿ / 53.41667; 16.81667﻿ (Jastrovė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | {{{alias}}} Didžiosios Lenkijos vaivadija |
|  |
| **Gyventojų** (2006) | 8 403  |
|  |
|  **Vikiteka** | Jastrovė |

**Jastrovė** (lenk. *Jastrowie*, vok. *Jastrow*) – miestas šiaurinėje Lenkijoje, Didžiosios Lenkijos vaivadijoje, Gvdos upės slėnyje. Plentai į Elblongą, Pilą, Gožuvą, Košaliną. Medienos, dviračių gamybos pramonė. Yra XVIII a. miesto turgus, XVI a. pastatai, Šv. Marijos Lenkijos Karalienės bažnyčia (pastatyta 1882 m.), Arkangelo Mykolo bažnyčia (1913 m.).

Istorija
--------

Jastrovė buvo vienas iš toliausiai į pietus nutolusių pamarėnų centrų. XIV. priklausė Uiscės kaštelijai. 1602 m. karalius Žygimantas Vaza Jastrovei suteikė miesto teises. Į miestą atvyko škotų, žydų imigrantų. Po ATR padalinimo Jastrovė atiteko Prūsijai, tapo svarbiu žirgų prekybos centru.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Analoginė televizija**, paprastai sakant, apibrėžia koduotų televizijos signalų (analoginio garso ir vaizdo) transliavimą, t. y. vaizdo signalai tiesiogiai moduliuoja nešlį, kuris atitinka transliavimo dažnį. Perduodamą informaciją (ryškumą, spalvas ir garsą) reprezentuoja spartūs signalo amplitudės, dažnio ar fazės kitimai. Skaitmeninės televizijos atveju vaizdo signalas yra suskaitmeninamas ir suspaudžiamas dar prieš jam pradedant moduliuoti nešlio bangą. Įrašyti vaizdą ir montuoti (karpyti, pridėti efektus ir kt.) galima ir naudojant skaitmeninės technologijos būdus.

Analoginiai signalai kinta su begaliniu galimų reikšmių skaičiumi, o tai reiškia, kad elektroninį triukšmą ir trikdžius tampa įmanoma atkurti imtuvu. Analoginiu būdu perduodami gana silpni signalai gali būti veikiami trukdžių. Priešingai, silpnoki ir labai stiprūs skaitmeniniai signalai perduoda vienodos kokybės vaizdą. Analoginė televizija gali būti bevielė arba retransliuojama kabelinės televizijos tinklu, panaudojant kabelinius konverterius.

Visos ankstesnės televizijos transliavimo sistemos naudojo analoginius signalus. Šiuo metu visame pasaulyje pereidinėjama (arba baigiama pereidinėti) prie skaitmeninės televizijos (DTV), kuri yra atsparesnė trukdžiams ir suteikia daugiau duomenų vietos.

Skirtingos analoginės televizijos spalvų kodavimo sistemos:

* Phase Alternating Line (PAL)
* National Television Standards Committee (NTSC)
* Séquentiel Couleur avec memoire (SECAM)
| **Boloria selene** |
| --- |
| Pievinis perlinukas (*Boloria selene*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Drugiai  *( Lepidoptera)* |
| Šeima: | Pleštekės  *( Nymphalidae)* |
| Gentis: | Boloria  *( Boloria)* |
| Rūšis: | Pievinis perlinukas  *( Boloria selene)* |

 |
| Binomas |
| ***Boloria selene***Denis & Schiffermüller, 1775 |

**Pievinis perlinukas** (*Boloria selene*) – pleštekių (*Nymphalidae*) šeimos drugys. Gyvena drėgnose pievose, pamiškėse, laukymėse.

Morfologiniai ypatumai: lytinis dimorfizmas neryškus. Patinas mažesnis. Apatinės sparnų pusės abiejų lyčių identiškos. Užpakalinio sparno pamatinėje dalyje yra didelė juoda dėmė, o vidurio juostoje tarp geltonų dėmių yra 3-4 sidabrinės spalvos blizgančios dėmės. Panaši rūšis į miškapievį perlinuką, nuo kurios skiriasi didelė pamatine dėme ir 3-4 sidabriškomis dėmėmis vidurio juostoje. Miškapievio perlinuko pamatinė dėmė labai maža ir vidurio juostoje tik viena sidabriška dėmė.
Sparno ilgis: 18 – 20 mm.
Skraidymo laikas: pirmoji karta: V–VII mėn. antroji karta: VII–VIII mėn..
Mitybiniai augalai: našlaitė (*Viola sp.*).

Biologija: kiaušinėlius deda po vieną ant mitybinių augalų ar netoli jų. Vikšrai iš kiaušinėlio pasirodo po 10 dienų ir maitinasi kelias savaites. Antros kartos pusiau suaugę vikšrai žiemoja. Pavasarį jie vėl maitinasi ir, pasiekę 22 mm ilgį, tarp augalų virsta lėliukėmis.

Paplitimas: Europa, Šiaurės Amerika, vidutinio klimato Azija. Lietuvoje dažnas.

Literatūra
----------

Lietuvos dieniniai drugiai, Povilas Ivinskis, Jonas Augustauskas, Kaunas, LUTUTĖ, 2004, ISBN 9955-575-41-7, p. 155


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pievinis perlinukas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Panaeolus foenisecii** |
| --- |
| Pievinis mėšlinukas (*Panaeolus foeniseciis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Pievagrybiniai  *( Agaricaceae)* |
| Gentis: | Mėšlinukas  *( Panaeolus)* |
| Rūšis: | Pievinis mėšlinukas  *( Panaeolus foenisecii)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Pievinis mėšlinukas** (*Panaeolus foenisecii*, sin. *Panaeolina foenisecii*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, mėšlinukų (*Panaeolus*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Pievos, ganyklos, skverai, tarp žolių, vejos.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Sporos karpotos, tamsiai rudos.

Vaisiakūniai smulkučiai. Kepurėlė 0,5–1,5 (2,5) cm, jauna - varpeliška, vėliau - paplokščiai kūgiška, paplokščia, su gūbreliu, išblunkanti, lygi, sausa, pilkai ruda, smėlio spalvos. Lakšteliai šviesiai pilkai rudi, rudi, šokoladiniai, priaugtiniai. Kotas 3–7×0,1–0,3 cm, vienodo storio, tuščiaviduris, kreminis, pilkai rusvas. Trama plona, rusva, nekarti. Sporos karpotos, 12–15 (16)×7–8,5 μm.

**Būdingi požymiai:** vaisiakūniai trapūs, lakšteliai rudi, šokoladinės splavos.

Auga vasarą, rudenį, pavieniui, pievose, ganyklose, vejose. Nitrofilas. Labai dažnas. Turi psichotropinių savybių.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 231 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pievinis mėšlinukas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Aldona Staponkienė** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. rugsėjo 3 d. (73 metai)Salovartėje, Varėnos raj. |
| Vaikai | Loreta, Vytautė |
|  |
| Veikla | teisininkė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 
* 2000 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjunga,
* 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga

 |
|  |
| Alma mater | 1972 m. Vilniaus valstybinis universitetas |

**Aldona Staponkienė** g. 1949 m. rugsėjo 3 d. Salovartėje, Varėnos raj.) – teisininkė, Lietuvos politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1967 m. baigė Varėnos vidurinę mokyklą. 1972 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininkės specialybę.

1972–1994 m. dirbo LTSR vidaus reikalų ministerijos tarnybose, suteiktas pulkininkės leitenantės laipsnis. 1994 m. pagal tarnybos statutą išėjo į pensiją. 1994–1997 m. AB „Vakarų bankas" juristė, Juridinio skyriaus viršininkė. 1997–2004 m. UAB „Vakarų Lietuvos pramonės ir finansų korporacija" Juridinio departamento direktorė, bendrovės generalinė direktorė. 2004 m. balandžio mėn. – 2004 m. lapkričio mėn. UAB „Naftos gavyba" direktorė. 2004–2008 m. Seimo narė, 2004 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos frakcijos, nuo 2005 m. Valstiečių liaudininkų frakcijos seniūnė.

2000 m. Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos narė, partijos tarybos narė, nuo 2005 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narė, tarybos narė, sąjungos valdybos narė.

Visuomeninės organizacijos „Moterys ir verslas Lietuvoje" viceprezidentė, Klaipėdos pramonininkų asociacijos tarybos narė.

Dukros Loreta, Vytautė.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-04 iš Wayback Machine projekto.
| **Aldona Ličkutė-Jusionienė** |
| --- |
| Gimė | 1928 m. vasario 13 d.Kaunas |
| Mirė | 2007 m. rugpjūčio 9 d. (79 metai)Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Stasys Jusionis |
| Vaikai | Algimantas Jusionis, Vidmantas Jusionis |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailininkė keramikė. |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 1975 m. LTSR valstybinė premija
* 1978 m. Lietuvos nusipelnusios meno veikėjos vardas
 |

**Aldona Ličkutė-Jusionienė** (1928 m. vasario 13 d. Kaunas – 2007 m. rugpjūčio 9 d. Vilnius) – Lietuvos dailininkė keramikė.

Biografija
----------

Tėvas, Lietuvos kariuomenės generalinio štabo karininkas, Lietuvos aktyvistų 1941 m. sukilimo Lietuvai išlaisvinti dalyvis, baigiantis karui emigravo į Vakarus, šeima pasiliko Lietuvoje. Mokėsi gimnazijoje Kaune. 1952 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1952-1990 m. Lietuvos dailės instituto dėstytoja, nuo 1965 m. docentė, nuo 1985 m. profesorė. 

Vyras dailininkas Stasys Jusionis, sūnūs tapytojai Algimantas Jusionis ir Vidmantas Jusionis.

Kūryba
------

Nuo 1952 m. dalyvavo simpoziumuose, parodose Lietuvoje ir užsienyje (Praha, Faenca), devynios individualios parodos surengtos Vilniuje (1971 m. 1979 m. 1989 m. 1995 m. 1998, kt.), Maskvoje (1974 m. su J. Balčikoniu). 

Sukūrė dekoratyvinės keramikos (lėkščių ciklai „Lietuvių liaudies dainos ir šokiai" 1959 m. „Pilių motyvai" 1965 m.) tautodailės motyvais. Nuo 1970 m. kūrė skulptūrinę ir abstrakčią keramiką (horeljefai, bareljefai): plokštes ir jų ciklus („Metai" 1974 m. „Agresija", „Nemigo naktys visos" 1978 m. „Kylantys ritmai" 1992 m.), pano visuomeniniams interjerams (Valkininkų vaikų sanatorijoje „Pušelė" 1970 m.). Kūriniams būdinga ekspresyvi plastika, kompozicijos ritmika, abstrakti forma, simboliškumas, šviesokaitos kontrastai. Nuo devintojo dešimtmečio kūrė erdvines kompozicijas („Kryžma" 2003 m.) ir balto šamotinio molio tonuotą figūrinę keramiką. 

Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus, Lietuvos nacionalinis muziejus, užsienio šalių muziejai.

Įvertinimas
-----------

* 1975 m. LTSR valstybinė premija
* 1978 m. suteiktas Lietuvos nusipelnusios meno veikėjos vardas

Šaltiniai
---------

1. ↑  ALDONA LIČKUTĖ-JUSIONIENĖ. Literatūra ir menas. 2007-08-31 nr. 3154 Archyvuota kopija 2008-10-23 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Nijolė Žilinskienė. *Aldona Ličkutė-Jusionienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 119 psl.
| Konkolevnicos valsčiuslenk. *Gmina Kąkolewnica* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Liublino vaivadija Liublino vaivadija |
| **Apskritis** | Palenkės Radzynio apskritis |
| **Administracinis centras** | Konkolevnica |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 8 529 |
| **Plotas** | 147,71 km² |
| **Tankumas** (2004) | 58 žm./km² |
|  |
| **Pašto kodas** | PL 21-302 |
|  |
| **Tinklalapis** | www.kakolewnica.lublin.pl |

**Konkolevnicos valsčius** (lenk. *Gmina Kąkolewnica*) – kaimietiškas valsčius rytų Lenkijoje, Liublino vaivadijoje, Palenkės Radzynio apskrityje. Centras – Konkolevnica. Ribojasi su Lukuvo, Dreluvo, Palenkės Mendzyžeco, Palenkės Radzino, Ulan Majorato ir Tžebiešuvo valsčiais.

Paviršiaus struktūra
--------------------

Pagal 2002 m. duomenis valsčiaus plotas yra 147,71 km², iš kurių:

* ariama žemė: 70 %
* miškai: 24 %
* vandens telkiniai ir pastatai: 6 %

Valsčius sudaro 15,3 % apskrities teritorijos.

Gyventojai
----------

Valsčiaus gyventojų sudėtis pagal 2004 m. surinktus duomenis:

| Aprašymas | Bendrai | Moterys | Vyrai |
| --- | --- | --- | --- |
| Gyventojai | **8 529** | 100 % | 4 207 | 49,3 % | 4 322 | 50,7 % |
| Gyventojų tankumas(Gyv./km²) | 57,7 | 28,5 | 29,3 |

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Bžozovica Duža, Bžozovica Mala, Graboviecas, Jurkai, Konkolevnica Poludniova, Konkolevnica Pulnocna, Konkolevnica Vschodnia, Lipniakai, Milolas, Mošciska, Olševnica, Polskovola, Rudnikas, Sokulė, Turuvas, Vignanka, Zosinovas, Žakovola Popžečna, Žakovola Radzinska, Žakovola Stara.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2012-02-11 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPalenkės Radzynio apskrities valsčiai |
| --- |
|  |
| 
Palenkės Radzynis • Palenkės Radzynio valsčius • Borkų valsčius • Čemiernikų valsčius • Konkolevnicos valsčius • Palenkės Komaruvkos valsčius • Ulan Majorato valsčius • Vohino valsčius  |  |

 |
| **Aldona Molnikaitė** |
| --- |
| Gimė | 1929 m. spalio 12 d.Šiauliai |
| Mirė | 1998 m. birželio 10 d. (68 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos tapytoja |
|  |
| Alma mater | Lietuvos dailės institutas |

**Aldona Molnikaitė** (iki 1982 m. *Griciūnaitė*, 1929 m. spalio 12 d. Šiauliai – 1998 m. birželio 10 d. Vilnius) – Lietuvos tapytoja, pedagogė.

Biografija
----------

1955 m. baigė Lietuvos dailės institutą. 1961–1972 m. Lietuvos dailės instituto dėstytoja 1973–1984 m. Vilniaus universiteto bibliotekos Grafikos kabineto vedėja.

Kūryba
------

"Perpjauta žuvis", al. kart. 65 x 91 cm, 1978 m.
Nutapė teminių kompozicijų („1863 metų sukilėliai" 1963 m. „Autobuso belaukiant", „Dailės muziejuje", abu 1967 m. „Vėlinės" 1990 m.), portretų (Vincas Mykolaitis-Putinas, 1962 m. „Skulptorės portretas" 1967 m. Vanda Zaborskaitė, „Motina", abu 1973 m. Birutė Demkutė, 1976 m. „Jonės portretas" 1977 m. Valdas Žilėnas, 1983 m. Antanas Rūkas, 1984 m.), autoportretų („Autoportretas su veidrodžiu" 1969 m. „Autoportretas juodame fone" 1990 m.), portretinių kompozicijų K. Donelaičio, V. Kudirkos, Maironio ir kitų atminimui, peizažų („Medis prie gatvės" 1967 m. „Peizažas su sena koplytėle" 1972 m.), natiurmortų („Natiurmortas su veidrodžiu" 1969 m. "Perpjauta žuvis" 1978 m. „Natiurmortas su inkaru" 1979 m.). Ankstyvajai kūrybai būdinga realistinė tapybos maniera, šviesus koloritas, vėliau kūrė suabstraktintus paveikslus, ryšku dekoratyvūs, geometriniai elementai, pilki atspalviai, prislopintas koloritas. Portretams būdinga psichologinė charakteristika.

Nuo 1957 m. dalyvavo parodose, individualios parodos surengtos Vilniuje 1967 m. 1980 m. 1990 m. Jos kūrinių turi Lietuvos dailės muziejus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Indriulaitis. *Aldona Molnikaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 380 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

**Konkurencinis pranašumas** – ekonominėje literatūroje dar vadinamas strateginiu pranašumu, kuris privalo būti
toks, kad jį būtų galima naudoti kiek įmanoma ilgiau. Šis pranašumas leidžia gauti didesnes, negu vidutinės
šakoje, pajamas bei užtikrinti stiprias pozicijas rinkoje. Svarbu paminėti, kad jis nėra įgyjamas vieną
karta ir visam laikui. Beveik visada po tam tikro laikotarpio jis yra prarandamas.

Dažniausiai **konkurencinio pranašumo** apibrėžimai atspindi šio proceso esmę. Tačiau kai kurie autoriai bando
patikslinti ir išplėsti **konkurencinio pranašumo** sampratą. **Konkurencinis pranašumas** yra įmonės sugebėjimas
ilgu laikotarpiu efektyviai sukurti vertę, kuri viršytų konkurentų sukuriamą vertę ir tuo pačiu metu pasiekti
aukštesnį nei vidutinis šakoje pelningumą. Pagal šį pranašumą naudą gauna vartotojai, akcininkai bei įmonės
vadovai ir personalas. Ekonominė vertė, kurią gauna akcininkai, turi viršyti vartotojų gaunamą vertę.
Ilgalaikiai akcininkų tikslai verčia įmonę siekti ne trumpalaikio, bet ilgalaikio ir pastovaus **konkurencinio**
**pranašumo**.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| *Peachtree Road* |
| --- |
| Peachtree Road viršelis |
| Elton John studijinis albumas |
| Išleistas | 2004 m. lapkričio 9 d. |
| Įrašytas | 2004 m. sausį |
| Žanras | pop rokas • kantri |
| Įrašų kompanija | Universal (JAV)
Rocket (JK) |
| Prodiuseris | Elton John |
| Elton John chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Songs From The West Coast(2001) | **Peachtree Road**(2004) | The Captain & The Kid(2006) |

 |

**„Peachtree Road"** – dvidešimt septintasis studijinis britų atlikėjo Elton John albumas, išleistas 2004 m. lapkričio 9 d. Toks albumui pavadinimas buvo suteiktas dėl vienų Eltono namų, esančių Atlantoje, Peachtree Road (JAV). Tai vienintelis albumas, kuriame vieninteliu prodiuseriu yra įvardijamas pats Eltonas Džonas.

Dainų sąrašas
-------------

Visas dainas parašė Elton John ir Bernie Taupin.

1. „Weight of the World" – 3:58
2. „Porch Swing in Tupelo" – 4:38
3. „Answer in the Sky" – 4:03
4. „Turn the Lights Out When You Leave" – 5:02
5. „My Elusive Drug" – 4:12
6. „They Call Her the Cat" – 4:27
7. „Freaks in Love" – 4:32
8. „All That I'm Allowed" – 4:52
9. „I Stop and I Breathe" – 3:39
10. „Too Many Tears" – 4:14
11. „It's Getting Dark in Here" – 3:50
12. „I Can't Keep This from You" – 4:34

8-ta daina buvo pavadinta „All That I'm Allowed" 2004 m. originaliame leidime, bet „All That I'm Allowed (I'm Thankful)" 2005 m. išplėstiniame leidime.

### Papildomi įrašai

1. „The Letter" (žodžiai: Lee Hall) – 2:33
2. „Merry Christmas Maggie Thatcher" (žodžiai: Hall) – 3:38
3. „Electricity" (žodžiai: Hall) – 3:29

### Papildomas DVD (2005 leidimas)

Viskas įrašyta koncerto metu Tabernakulyje, Atlantoje (2004 m. lapkritį).

1. „Weight of the World"
2. „Porch Swing in Tupelo"
3. „Answer in the Sky"
4. „Turn the Lights Out When You Leave"
5. „My Elusive Drug"
6. „They Call Her the Cat"
7. „Freaks in Love"
8. „All That I'm Allowed"
9. „I Can't Keep This from You"

  

v • a • r **Elton John studijiniai albumai** 

Empty Sky · Elton John · Tumbleweed Connection · Madman Across the Water · Honky Château · Don’t Shoot Me I’m Only the Piano Player · Goodbye Yellow Brick Road · Caribou · Captain Fantastic and the Brown Dirt Cowboy · Rock of the Westies · Blue Moves · A Single Man · Victim of Love · 21 at 33 · The Fox · Jump Up! · Too Low for Zero · Breaking Hearts · Ice on Fire · Leather Jackets · Reg Strikes Back · Sleeping with the Past · The One · Duets · Made in England · The Big Picture · Songs From The West Coast · Peachtree Road · The Captain & The Kid · The Diving Board · Wonderful Crazy Night
| **Aldona Kupstaitė-Vancevičienė** |
| --- |
| Gimė | 1925 m. rugpjūčio 12 d.Vederai |
| Mirė | 1995 m. kovo 25 d. (69 metai)Vilnius |
| Tėvas | Aleksandras Kupstas |
| Sutuoktinis (-ė) | Henrikas Vancevičius |
|  |
| Veikla | lietuvių teatro aktorė |

**Aldona Kupstaitė-Vancevičienė** (1925 m. rugpjūčio 12 d. Vederuose, Ukmergės raj. – 1995 m. kovo 25 d. Vilniuje) – lietuvių teatro aktorė.

Biografija
----------

1952 m. baigusi Visasąjunginį teatro meno institutą Maskvoje (ГИТИС), pradėjo dirbti Kauno dramos teatre. Nuo 1967 m. buvo LTSR valstybinio akademinio dramos teatro aktorė.

Pagrindiniai A.Kupstaitės vaidmenys buvo Nomeda J. Grušo dramoje „Herkus Mantas", Ramunė J. Marcinkevičiaus „Mindauge", Amelija F. G. Lorkos „Bernardos Albos namuose", Perepelycina F. Dostojevskio „Stepančikovo dvare", Gina H. Ibseno „Laukinėje antyje", Olga M. Gorkio „Vasarotojuose", Misis Peidž V. Šekspyro „Vindzoro šmaikštuolėse" ir kt.

1985 m. jai suteiktas LTSR nusipelniusios artistės garbės vardas.

Tėvas – aktorius Aleksandras Kupstas, sesuo – aktorė Lidija Kupstaitė, vyras – režisierius Henrikas Vancevičius.

Šaltiniai
---------

1. ↑   (kino-teatr.ru inf.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Pecaslovėn. *Peca* |
| --- |
|  |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Slovėnijos vėliava Slovėnija ir Austrijos vėliava Austrija |
| **Aukščiausias taškas** | 2126 m |
| **Koordinatės** | 46°30′19″ š. pl. 14°45′28″ r. ilg.﻿ / ﻿46.50528°š. pl. 14.75778°r. ilg.﻿ / 46.50528; 14.75778Koordinatės: 46°30′19″ š. pl. 14°45′28″ r. ilg.﻿ / ﻿46.50528°š. pl. 14.75778°r. ilg.﻿ / 46.50528; 14.75778 |

**Peca** (slovėn. *Peca*; vok. *Petzen*) – kalnas Karavankų kalnuose ant Slovėnijos ir Austrijos sienos. Aukščiausia jo viršūnė – Kordeževa glava (2126 m) – yra Slovėnijos teritorijoje, nors didžioji kalno dalis yra Austrijoje.

Pecos vaizdas
Peca turi kelias beveik vienodo aukščio viršūnes, sudarančias ilgesnę kaip 3 km ilgio keterą. Rytuose yra aukščiausia viršūnė *Kordeževa glava* (vok. *Kordeschkopf*, 2126 m). Einant į šiaurės vakarus yra viršūnė *Koncnikov vrh* (vok. *Knieps*, 2109 m), toliau – *Bistriska spica* (vok. *Feistritzer Spitze*, 2114 m} ir paskutinė viršūnė *Veska kopa* (vok. *Wackendorfer Spitze*, 2074 m). Į visas šias viršūnes pažymėtos kopimo trasos.

Senovėje Pecoje ir jos apylinkėse buvo švino kasyklos. Dabar šios kasyklos apleistos, bet angos kalnuose išlikusios. Kelios kasyklos paruoštos turistams lankytis.