recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinatės: 56°8′58″ š. pl. 25°13′11″ r. ilg.﻿ / ﻿56.14944°š. pl. 25.21972°r. ilg.﻿ / 56.14944; 25.21972
**Suvainiškio pelkė** – pelkė (daugiausia raistinė ir plynraistinė žemapelkė) šiaurės rytų Lietuvoje, Rokiškio rajone, 12 km į šiaurę nuo Pandėlio, 2 km į vakarus nuo Suvainiškio ir Latvijos sienos, Suvainiškio miške. Plotas – 9,26 km². Pelkė susidariusi Nemunėlio baseine, Neretos ir Nadžupio tarpupyje. Nusidriekusi iš šiaurės į pietus 5 km. Pakraščiai vingiuoti. Vidaus sausumos sudaro 17 ha.

65 % durpių yra žemapelkinės, kitos – mišriaus ir tarpinio pobūdžio. Durpių klodo vidutinis storis 1,7 m (didžiausias – 4 m). Durpių ištekliai 13,4 mln. m³. Durpės žemapelkinės (medieninės, medieninės–viksvinės), tarpinės ir aukštapelkinės (kimininės), jų peleningumas 6,3 %, vidutinis drėgnumas 88 %. Suvainiškio pelkės dugną dengia smėlis, o tarp jo ir durpių vietomis slūgso sapropelio sluoksnis (iki 1,8 m). Šiaurės rytinė pelkės dalis sukultūrinta.

Suvainiškio pelkė ir apylinkės paskelbtos Suvainiškio telmologiniu draustiniu (12,01 km²). Jame saugoma pelkė su apypelkėmis, jos gyvūnija ir augmenija. Čia gyvena ir peri daug retų rūšių paukščių – kurtinių, tetervinų, juodųjų gandrų, vapsvaėdžių, baltnugarių genių. Draustinio teritorija priklauso NATURA 2000 buveinei LTROK0015, skirtai pelkėtų lapuočių miškų apsaugai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Suvainiškio pelkė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 136
2. ↑   Archyvuota kopija 2015-02-08 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑   Archyvuota kopija 2016-02-04 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RRokiškio rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Sartų regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Čedaso ornitologinis • Gaidžiabalės samanynės telmologinis • Junkūnų geomorfologinis • Kampuolio hidrografinis • Konstantinavos telmologinis • Notigalės telmologinis • Petriošiškio telmologinis • Suvainiškio telmologinis |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Bradesių ąžuolas • Ožakmenis |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Bradesių II ąžuolas • Ilzenbergo dvaro ąžuolas • Mataučiznos guoba • ~~Salų tuopa~~ • Tervydžių kaimo dendrologinis rinkinys • Žiūkeliškių ąžuolas |

 |
|  |
| --- |
| U96 |
|  
Alex Christensen „Best of 1991 - 2001"(2000) viršelyje. |
| Biografija |
| Kilmė |  Vokietija |
| Žanrai | Eurodance, Techno, Ambient |
| Aktyvumo metai | 1991–dabar |
| Įrašų kompanija | Cohiba, Polydor, Urban |
| Nariai |
| Alex Christensen |
| Buvę nariai |
| Helmut Hoinkins, Hajo Panarinfo, Ingo Hauss |

**U96** – Vokietijos techno muzikos projektas. Grupė išgarsėjo 1991 m. debiutiniu, vienu garsiausių techno muzikos hitų „Das Boot". Toliau tęsė gana sėkmingą veiklą iki 2000-ųjų leisdami eurodance pakraipos singlus.

Istorija
--------

U96 susikūrė 1991 m. Grupės įkvėpėju buvo prodiuseris Alex Christensen. U96 kūrybinę komandą sudarė prodiuseriai Helmut Hoinkins, Hajo Panarinfo, Ingo Hauss, pasivadinę *Matiz*. Grupės pradžia buvo Alex Christensen noras sukurti techno adaptaciją Klaus Doldinger garso takeliui, sukurtam 1981 m. Wolfgang Petersen filmui „Das Boot". Grupė pasivadino filme vaizduojamo vokiečių karo povandeninio laivo U96 pavadinimu. Singlas „Das Boot" 1991 m. pasiekė Vokietijos topų Nr. 1 poziciją ir tapo didžiuliu Europiniu hitu.

Po įspūdingos debiutinio singlo sėkmės grupė toliau tęsė veiklą leisdami Vokietijos ir europinius hitus „I Wanna Be a Kennedy", „Love Sees No Colour", „Night in Motion". Grupės veidu tapo Alex Christensen ir ivairūs kviestiniai vokalistai. 1995 m. albumas *„Club Bizarre"* buvo praturtintas ambient ir trance stiliais ir stebėtinai melodingas kaip techno grupei su dainomis „Club Bizarre" ir „Love Religion". 1996 m. grupė pasuko į labiau komercinį eurodance stilių (dainos „Heaven", „A Night to Remember"). 2000 m. grupės kūrybinį kelią susumavo rinkinys *„Best of 1991–2001"* ir perleistas remiksuotas „Das Boot".

Nuo 2000 m. Alex Christensen išsiskyrė su komanda *Matiz* ir reprezentavo grupę vienas. 2007 m. išleido albumą *„Out of Wilhelmsburg"*, net iš toli nepanašų į ankstesnius U96 darbus – pop stiliaus.

Nariai
------

* Alex Christensen
* Helmut Hoinkins
* Hajo Panarinfo
* Ingo Hauss

Diskografija
------------

* 1992 m. Das Boot
* 1993 m. Reppluged
* 1995 m. Club Bizarre
* 1996 m. Heaven
* 2000 m. The Best Of 1991–2001 (rinkinys)
* 2018 m. Reboot
* 2020 m. Transhuman

Nuorodos
--------

* Alex Christensen tinklalapis
* Allmusic apie U96: biografija, reviu
* U96 svetainėje Last.fm
Koordinatės: 54°58′19″š. pl. 24°04′23″r. ilg.﻿ / ﻿54.971927°š. pl. 24.073055°r. ilg.﻿ / 54.971927; 24.073055

UAB „Aviabaltika"|  
Biuras Karmėlavoje |
| Forma | Uždaroji akcinė bendrovė |
| Pramonė | sraigtasparnių remontas |
| Įkurta | 1991 m. |
| Centrinė būstinė | Vilniaus g. 86A, Karmėlava |
| Svarbiausi darbuotojai | Viktoras Brazaitis |
| Produkcija | oro transportas |
| Darbuotojų | 98 (2015.08.05) |
| Tinklalapis | www.aviabaltika.com |

**UAB Aviabaltika** – sraigtasparnių remonto įmonė, veikiant Karmėlavoje, Kauno rajone. 1991 m. įkūrė buvęs Sovietų Sąjungos kariškis Jurijus Borisovas. Pagrindinė įmonės veikla yra Rusijos gamybos sraigtasparnių MI-17 atnaujinimas.

Įmonės valdymas
---------------

Įstatinis „Aviabaltikos" kapitalas yra 16 mln. litų. Kontrolinis 96,6 proc. įmonės akcijų paketas priklauso J.Borisovo žmonai Irinai Borisovai.
UAB „Aviabaltika" turi atstovybes Maskvoje (Rusija) ir Niu Delyje (Indija).
Jungtinių Amerikos Valstijų ginkluotosios pajėgos ilgiau nei dešimtmetį bendradarbiavo su UAB „Aviabaltika" ir jos seserine įmone Rusijoje – Sankt Peterburgo aviacijos remonto bendrove (SPARC).

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| UAB Bomba |
| --- |
| Žanras | Muzikos prekyba, muzikos bei garso įrašai |
| Kilmės šalis | Lietuva |
| Tinklalapis | www.bomba.lt |

UAB **Bomba** – buvusi Lietuvos muzikos leidybos ir platinimo įmonė, nuo 1992 m. iki 2012 m. UAB „Bomba" užsiiminėjo didmenine ir mažmenine muzikos produkcijos prekyba, turėjo muzikos parduotuvių tinklą visoje Lietuvoje. Muzikos leidyboje įmonė naudojo atskirus prekinius ženklus pagal leidžiamos produkcijos pobūdį.

Istorija
--------

Nuo 1996 m. Lietuvoje atstovavo pasaulinėms muzikos korporacijoms „Polygram" (dabar „Universal"), „Warner Music", „Sony BMG". Taip pat atstovavo nepriklausomoms įrašų kompanijoms „ELAP-Bellevue", „TOCO", „Going for a Song", „Prism Leisure" ir kt.

Turėjo dvi dukterines įmones – UAB „Koja" (įsteigta 1996 m.) ir UAB „Bombos įrašai" (įsteigta 1998 m.), kuri kovoja dėl bankroto paskelbimo.

Prekiniai ženklai
-----------------

* **Koja Records** (UAB „Koja") – šokių ir pop muzikos leidyba.
* **Bomba Records** – (UAB „Bombos įrašai") – Lietuvos muzikos atlikėjų įrašų leidyba. Taip pat „Bomba Records" priklausė:
	+ **Čiki Piki Records** – muzika vaikams;
	+ **Top Records** – pop muzika;
	+ **33 Records** – senoji muzika;
* **Juosta Records** – nekomercinės bei etninės muzikos leidyba.

Išnašos
-------

1. ↑  Atstovaujamos kompanijos Archyvuota kopija 2008-04-29 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Įmonės interneto svetainė Archyvuota kopija 2008-04-01 iš Wayback Machine projekto.
|  Suvainiškio šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Panevėžio |
| **Dekanatas** | Rokiškio |
| **Savivaldybė** | Rokiškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Suvainiškis |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1863 m. |
| **Stilius** | istorizmas |

Koordinatės: 56°09′35″š. pl. 25°16′37″r. ilg.﻿ / ﻿56.1597°š. pl. 25.2769°r. ilg.﻿ / 56.1597; 25.2769

 *Kitos reikšmės – Šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia.*
**Suvainiškio šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Suvainiškio miestelyje, ties Lietuvos ir Latvijos valstybės siena, Neretos (Nemunėlio dešiniojo intako) kairiajame krante.

Istorija
--------

Ratkūnų dvaro savininkas Antanas Kamarauskas Suvainiškyje 1782 m. pastatė medinę bažnyčią ir paskyrė 2 valakus ir 28 margus žemės. Kamarauskai į Suvainiškį pakvietė reguliariuosius atgailos kanauninkus. 1783 m. įsteigta parapija. Rusijos valdžia 1832 m. uždarė vienuolyną ir bažnyčią, panaikino parapiją. Antanas Kamarauskas 1836–1838 m. prašė leisti jo dėdės statytai bažnyčiai veikti kaip filijai. Apie 1840 m. į Suvainiškį vėl paskirtas kunigas. 1849 m. bažnyčios kampinis bokštas buvo pasviręs, begriūvantis.

Klebono Antano Mackevičiaus rūpesčiu 1862–1863 m. pastatyta dabartinė akmenų mūro bažnyčia. A. Mackevičių, įtartą palaikius 1863 m. sukilėlius, Rusijos valdžia ištrėmė į Tobolsko guberniją (į Lietuvą grįžo 1870 m.). 1933 m. bažnyčią konsekravo vyskupas Kazimieras Paltarokas. Tarpukariu parapijai iš Ratkūnų dvaro skirta 8 ha žemės. Kunigo Stepono Ramanausko iniciatyva 1939–1940 m. pastatyta nauja prieglauda. Joje įrengta salė. Iki Antrojo pasaulinio karo bažnyčios bokštuose kabėjo 3 varpai. Per karą 2 varpai išvežti į Rokiškį (negrąžinti). Po 1947 m. ir 1982 m. bažnyčia remontuota.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, stačiakampio plano, dvibokštė, vienanavė. Turi 3 altorius. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* PriekisPriekis
* Galinė dalisGalinė dalis
* Bažnyčios interjerasBažnyčios interjeras

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Suvainiškio šv. apaštalo Jokūbo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Archyvuota kopija 2007-08-13 iš Wayback Machine projekto.
* Suvainiškio šv. apašt. Jokūbo bažnyčia
**Europos pinigų sistema** (**EPS**) – Europos Bendrijos valstybių bendradarbiavimo valiutų politikos srityje forma.

Priešistorė
-----------

1971 m. Jungtinės Valstijos nusprendė panaikinti fiksuotą dolerio ir oficialios aukso kainos santykį, kuris užtikrino pasaulinį pinigų stabilumą po Antrojo pasaulinio karo. Fiksuotų valiutų keitimo kursų sistema nustojo egzistavusi. Siekdamos sukurti savo pinigų sąjungą, ES šalys nusprendė užkirsti kelią didesniems kaip 2,25 % Europos valiutų kursų svyravimams ir valiutų rinkose taikyti sutartines intervencines priemones.
Taip buvo sukurta ir 1979 m. kovo mėn. pradėjo veikti Europos pinigų sistema (EPS). Trys pagrindiniai šios sistemos bruožai:

* referencinė valiuta – ekiu: šį „krepšelį" sudarė visų valstybių narių valiutos;
* keitimo kurso mechanizmas: kiekvienos valiutos keitimo kursas buvo susietas su ekiu; buvo leidžiami dvišalių keitimo kursų svyravimai, neviršijantys 2,25%;
* kredito mechanizmas: kiekviena šalis 20% savo valiutos ir aukso rezervų pervedė į bendrą fondą, kuris teikdavo šalių-narių centriniams bankams paskolas, būtinas valiutų kurso stabilizavimo politikai vykdyti.

Istorija
--------

Europos pinigų sistemos istorija buvo įvairialypė. Susijungus Vokietijai ir Europoje atsinaujinus valiutos problemoms, 1992 m. kilus spekuliaciniam puolimui prieš daugelį EPS valiutų joje laikinai nebeliko Italijos liros ir visam laikui – Didžiosios Britanijos svaro (Juodasis trečiadienis). 1993 m. rugpjūčio mėn. EPS šalys nusprendė laikinai padidinti svyravimo ribą iki 15 %. Tuo tarpu, siekdamos užkirsti kelią dideliems valiutos kursų svyravimams ir valiutų devalvavimui konkurencingumui didinti, ES vyriausybės nusprendė intensyviau siekti sukurti visapusę pinigų sąjungą ir pradėti naudoti vieną valiutą.

1989 m. birželio mėn. Madride susitikusi Europos Vadovų Taryba priėmė ekonominės ir pinigų sąjungos. kūrimo trijų etapų planą. Šis planas buvo įtrauktas į 1991 m. gruodžio mėn. Europos Vadovų Tarybos pasirašytą Mastrichto sutartį dėl Europos Sąjungos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bretono Vudso susitarimas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
2. ↑  „Bretono Vudso susitarimas". *Lietuvos Bankas*. Nuoroda tikrinta 2021-02-15.
3. ↑  Davulis, Gediminas. Europos pinigų sąjunga: įkūrimas, privalumai, šiandieninės problemos. Societal innovations for global growth, 2012, No. 1 (1), pp. 479-496. PDF
4. ↑  Davulis, Gediminas. Bendroji valiuta euras: tarptautinė reikšmė bei perspektyvos. Vadyba. ISSN 1648-7974. – 2014, Nr. 2 (25), p. 119-130. PDF
5. 1 2 3  „Ekonominės ir pinigų sąjungos istorija". *Europos Parlamentas*. Nuoroda tikrinta 2021-02-15.
GNOME|  |
|  |
| Kūrėjas | The GNOME Project |
| Stabili versija | 43.0 / 2022 m. rugsėjo 21 d. |
| Parašyta | C, C++ ir Python |
| Operacinė sistema | Linux |
| Tipas | Darbalaukio aplinka |
| Licencija | LGPL |
| Svetainė | www.gnome.org |

Ubuntu
**GNOME** (*santr. iš angl. **GN**U **O**bject **M**odel **E**nvironment*) – atvirojo kodo darbalaukio aplinka. GNU inicijavo GNOME projektą 1997 rugpjūtį, siekdama pakeisti jau egzistuojančią panašią KDE aplinką. KDE turėjo trūkumą – buvo pagrįsta nelaisva Qt biblioteka. Naudotojo sąsajai konstruoti buvo paimta programos GIMP biblioteka, dar vadinama GTK.

GNOME platinama su LGPL licencija, todėl jos funkcijomis galima (neklausiant leidimo) naudotis ir uždaro kodo programose. Tuo ji skiriasi nuo KDE, kuri pateikiama pagal GPL licenciją, reikalaujančią atskleisti platinamos programos išeities kodą. GNOME sukūrė atviro kodo programuotojų bendruomenė. Ir dabar GNU projektai (ypač nebaigti ir eksperimentiniai) neretai remiasi GTK, ne QT.

Tikslai
-------

GNOME projektas visų pirma orientuojasi į vartotoją, siekiama, jog programos būtų paprastos naudoti. Taip pat stengiamasi padėti regėjimo ar judėjimo sutrikimų turintiems žmonėms. Dažnai yra galimybė naudotis GNOME gimtąja kalba, GNOME išverstas į kelias dešimtis kalbų. Lietuviškas vertimas laikomas išsamiu ir kokybišku.

Programos
---------

Tipinis GNOME darbalaukis
Į GNOME įtraukiama dauguma programų, kurių gali prireikti dažnam vartotojui. Pavyzdžiai būtų:

* Nautilus – failų tvarkyklė
* Gedit – paprastas tekstų redaktorius
* Epiphany – interneto naršyklė Gecko pagrindu
* Evolution – daug funkcijų turintis pašto klientas ir grupinio darbo įrankis
* File-roller – archyvų tvarkymo programa
* Rhythmbox – muzikos grotuvas
* Totem – filmų ir muzikos grotuvas
* Eye of Gnome – paprasta paveiksliukų peržiūros programa

GNOME taip pat galima rasti kitų įprastų smulkmenų, tokių kaip kalkuliatorius, simbolių lentelės, internetiniai žodynai bei įvairūs žaidimai.

Taip pat skaitykite
-------------------

* GTK
* X langų sistema
* KDE
* Linux

Nuorodos
--------

* Apie GNOME 2.18 leidimą (lietuvių kalba)
* GNOME svetainė
* Temos ir fono paveikslai
**Algimantas Vladas Garsys** (1942 m. gegužės 10 d. Dusetose - 2018 m. rugsėjo 23 d. Tampoje, Floridoje, JAV) – JAV ir Lietuvos karinis veikėjas. 1988 m. JAV jūrų pėstininkų pulkininkas.

Biografija
----------

1944 m. su tėvais pasitraukė į Vokietiją. 1949 m. apsigyveno JAV. 1966 m. Masačūsetso universitete baigė fizinį lavinimą, 1967 m. baigė jūrų pėstininkų kursus.
1968 m. dalyvavo Vietnamo kare. 1969 m. Quantico (Virdžinijos valstija) jūrų bazės bataliono materialinio tiekimo skyriaus viršininkas. 1971 m. baigė Monterėjaus (Kalifornijos valstija) Karinį kalbų institutą, išmoko tajų kalbą. 1971–1973 m. JAV patarėjas Tailando karališkajame jūrų pėstininkų korpuse. 1975 m. JAV divizijos Quantico materialinio tiekimo skyriaus viršininko pavaduotojas, 1976 m. čia baigė desantininkų karo mokyklą. 1976–1979 m. dėstė jūrų pėstininkų korpuso mokykloje Albanyje (Džordžijos valstija). 1980 m. baigė jūrų pėstininkų štabo vadų koledžą. 1980–1985 m. štabo karininkas ryšiams su JAV Kongresu, Pentagonu ir operatyviniais štabais. 1986 m. vadovavo operatyviniam daliniui Okinavoje (Japonija), Pietų Korėjoje. 1987 m. baigė Gynybos sistemų valdymo koledžą Fort Belvoire (Virdžinijos valstija). Dirbo jūrų korpuso štabe Vašingtone valdymų ir kontrolės sistemų vadovo pavaduotoju. 1989 m. baigė Nacionalinio gynybos universiteto Vašingtone Jungtinių pajėgų koledžą. Dirbo generolo H. N. Švarckopfo štabe, per Persijos įlankos karą 1991 m. vadovavo kariuomenės aprūpinimo skyriui. 1991–1993 m. jūrų pėstininkų korpuso materialinio tiekimo centro Barstow (Kalifornijos valstija) vadovas.

1993 m. išėjęs į atsargą, savo karinę patirtį perteikė Lietuvos kariuomenei. Baltijos instituto Vašingtone valdybos narys. 1995 m. Pietų Floridos universitete baigė verslo administravimą ir sąskaitybą. 1997–1999 m. Lietuvos kariuomenės generalinis inspektorius.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Vytautas Zabielskas. *Algimantas Vladas Garsys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 438 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Villa Crespo**| **Plotas** | 3,8 km² |
| **Gyventojų sk.** | 89 859 |
| **Gyventojų tankumas** | 23 647 žm./km² |
| ***Komuna*** | C15 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** |  |
| 

---

 |

**Vilja Krespas** (isp. *Villa Crespo*) – kvartalas, esantis centrinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. 

Kvartalas apribotas *Vías del F. San Martín, Dorrego, Warnes, Paysandú, San Martín* gatvių. Tai vidurioniosios klasės kvartalas, išaugęs aplink 1888 m. pastatytą *Fábrica Nacional de Calzado*. Pavadintas Buenos Airių mero Antonio F. Crespo garbei. 1894 m. atidaryta Šv. Bernardo bažnyčia. Vilja Krespe gyveno nemaža žydų bendruomenė, yra kelios sinagogos. Vilja Krespe įsikūrusi Club Atlético Atlanta futbolo komanda. 

Kvartalo panorama

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
**Lietuvių darbininkių susivienijimas Amerikoje**, iki 1919 m. *Lietuvių moterų progresyvus susivienijimas Amerikoje* – JAV lietuvių moterų organizacija, veikusi 1908–1933 m.

Istorija
--------

Lietuvių moterų progresyvus susivienijimas Amerikoje įkurtas 1908 m. Brukline „Lietuvaičių apšvietos draugijos" organizuotame pirmajame Amerikos lietuvaičių suvažiavime. 1916–1923 m. leido žurnalą „Moterų balsas", 1923–1932 m. laikraštį „Darbininkių balsas", 1932–1933 m. – „Darbininkė". Susivienijimo leidykla leido ir platino knygas.

1916 m. spalio mėn. Niujorko suvažiavime susivienijimas priėmė rezoliucijas, smerkiančias karą, vaikų darbą, aptariančias santykius su profsąjungomis, kitomis organizacijomis. 1918 m. Filadelfijos suvažiavime, kuriame dalyvavo ir Žemaitė, buvo nutarta veikti kartu su Amerikos lietuvių socialistų sąjunga. Tačiau didelę įtaką tolesnei susivienijimo veiklai padarė Rusijos revoliucija. 1919 m. Amerikos lietuvių socialistų sąjungai skilus, skilo ir Lietuvių darbininkių susivienijimas – iš organizacijos pasitraukė Margarita Michelsonienė, Zuzana Puišiūtė, Marija Račiūtė-Herman.

1921 m. Bostono suvažiavime priimtos rezoliucijos dėl santykių su JAV kairiuoju judėjimu ir Lietuvos darbininkėmis. Susivienijimo veikla pagyvėjo. 1922 m. Lietuvių darbininkių susivienijimas įkūrė Lietuvos politinių kalinių gelbėjimo fondą. 1927 m. susivienijimas turėjo 137 kuopas ir daugiau kaip 2000 narių. Jo kuopų taip pat buvo Kanadoje, Argentinoje. Jos buvo sujungtos į rajonus, apskritis. Lietuvių darbininkių susivienijimo veiklai vadovavo vykdomasis komitetas ir centro sekretorius. Kuopos platino literatūrą, kūrė chorus, rengė koncertus, spektaklius; leido knygas, vadovavo „Ateities žiedo" vaikų draugijos mokykloms. Lietuvių darbininkių susivienijimas finansiškai rėmė streikuojančius JAV darbininkus. Didžioji depresija paveikė ir lietuviškų draugijų veiklą, todėl 1933 m. Lietuvių darbininkių susivienijimas Amerikoje susijungė su Amerikos lietuvių darbininkų literatūros draugija.

Literatūra
----------

* Antanas Bimba. Amerikos darbininkė. Lietuviu moteru progresyvio susivienijimo Amerikoje leidinys, NO. 7. Brooklyn, N. Y. Laisves Sp. 1923, iliustruota, 224 p.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Lietuvių darbininkių susivienijimas Amerikoje*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 157 psl.
Koordinatės: 55°41′55″š. pl. 26°27′29″r. ilg.﻿ / ﻿55.698559°š. pl. 26.457969°r. ilg.﻿ / 55.698559; 26.457969

|  Turmanto sentikių cerkvė |
| --- |
|  |
| **Rusiškas pavadinimas** | Свято-Вознесенский храм |
| **Savivaldybė** | Zarasų rajonas |
| **Gyvenvietė** | Turmantas |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 32 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1933 m. |

**Turmanto sentikių cerkvė** – veikiantys rusų stačiatikių (sentikių) maldos namai Zarasų rajone, Turmante, 1 km į pietus nuo pasienio su Latvija.

Istorija
--------

Turmanto sentikių bendruomenė galutinai susiformavo 1933 m. kai už suaukotas lėšas buvo pastatyti maldos namai. Iki tol vietos tikintieji važiuodavo į pamaldas Dūkšte. Maldyklos statyba truko trejus metus. Ją pašventino Dūkšto šventikas Michailas Blinovas, kuris dar iki cerkvės pastatymo atvažiuodavo į Turmantą krikštyti ir laidoti sentikių parapijiečių.

1949 m. bendruomenėje buvo apie 500 narių.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Turmanto sentikių cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Lietuvos stačiatikių bažnyčios
* Turmanto sentikių religinė bendruomenė (*Турмантасская староверческая религиозная община*)
* Turmanto bendruomenės istorija Archyvuota kopija 2016-03-09 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Villa Luro**| **Plotas** | 2,6 km² |
| **Gyventojų sk.** | 33 058 |
| **Gyventojų tankumas** | 12 714 žm./km² |
| ***Komuna*** | C10 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** |  |
| 

---

 |

**Vilja Luras** (isp. *Villa Luro*) – kvartalas, esantis vakarinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. 

Kvartalas apribotas *Emilio Castro, Escalada, Juan B. Alberdi, Medina, Corro, Juan B. Justo, Lope de Vega, Álvarez Jonte, Irigoyen, Juan B. Justo* gatvių. Vilja Lurą taip pat kerta Sarmiento geležinkelis. Kvartale yra keletas istorinių aikščių.

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
| Vitinių evangelikų liuteronų kapinės |
| --- |
| Bendras kapinių su anotaciniu ženklu vaizdas iš šiaurės vakarų pusės |
| 

Vitinių evangelikų liuteronų kapinėsVitinių evangelikų liuteronų kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°50′04″š. pl. 21°12′43″r. ilg.﻿ / ﻿55.834467°š. pl. 21.211913°r. ilg.﻿ / 55.834467; 21.211913Koordinatės: 55°50′04″š. pl. 21°12′43″r. ilg.﻿ / ﻿55.834467°š. pl. 21.211913°r. ilg.﻿ / 55.834467; 21.211913 |

 |
| Vieta | Klaipėdos rajonas |
| Seniūnija | Kretingalės seniūnija |
| Plotas | 0,17 ha |
| Naudotas | XVIII a. – XX a. vid. |
| Registro Nr. | 22272 |

**Vitinių evangelikų liuteronų senosios kapinės** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas – 22272) – neveikiančios kapinės šiaurės vakariniame Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijos pakraštyje, Vitiniuose (Kretingalės seniūnija), 0,95 km į pietryčius nuo kelio  **168**  Klaipėda–Kretinga , Bonės kairiajame krante. 

Kapinių vaizdas iš šiaurės pusės

Kapinės
-------

Įrengtos nukasto aukštumos kyšulio terasoje, kurią iš šiaurės rytų ir šiaurės pusių juosia Bonės slėnio griova. Netaisyklingo stačiakampio plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, 87 m ilgio ir 27 m pločio, apjuostos iš lauko akmenų sukrauto aptvaro, kurio plotis apie 1 m, aukštis – 0,3 m. Palei aptvarą auga aukšti lapuočiai medžiai. Paviršius nelygus, žemėja iš pietų į šiaurės pusę. Vizualiai pastebima per 15 kapviečių, kurias ženklina 2 sulankstyti ažūriniai ornamentuoti kaltiniai bei 4 mediniai kryžiai, vieno antkapinio paminklo postamentas, keli betoniniai antkapiai ir metalinė tvorelė. Kapinių šiaurės vakarinėje papėdėje auga senas, aukštas medis, šalia kurio stovi baigiantis sunykti kryžiaus su stogeliu pavidalo anotacinis ženklas su įrašu: „VITINIŲ / KAIMO / KAPINĖS". Kapinės neprižiūrimos, apleistos, apaugusios mišku. 

Teritorijos plotas – 0,17 ha.

Istorija
--------

Veikė XVIII a. – 1944 m. Laidoti Vitinių evangelikai liuteronai.

Nuotraukos
----------

* Iš akmenų sukrautas kapinių aptvarasIš akmenų sukrautas kapinių aptvaras
* Kaltinis ažūrinis kryžius kapinių šiaurinėje dalyjeKaltinis ažūrinis kryžius kapinių šiaurinėje dalyje
* Medinis kryžius ir akmeninio antkapinio paminklo postamentas kapinių šiaurinėje dalyjeMedinis kryžius ir akmeninio antkapinio paminklo postamentas kapinių šiaurinėje dalyje
* Betoninis antkapis ir nulenktas kaltinis ažūrinis kryžius kapinių centrinėje dalyjeBetoninis antkapis ir nulenktas kaltinis ažūrinis kryžius kapinių centrinėje dalyje
* Medinis kryžius kapinių centrinėje dalyjeMedinis kryžius kapinių centrinėje dalyje
* Baigiantis sunykti medinis kryžius profiliuota viršūne kapinių centrinėje dalyjeBaigiantis sunykti medinis kryžius profiliuota viršūne kapinių centrinėje dalyje
* Medinis kryžius tarp dviejų betoninių antkapių kapinių rytinėje dalyjeMedinis kryžius tarp dviejų betoninių antkapių kapinių rytinėje dalyje

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------

* Vitinių k. evangelikų liuteronų senosios kapinės, Klaipėdos r. sav. Vitinių k. (Kretingalės sen.). – Kultūros vertybių registras
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Conan O’Brien 2011 m.
**Konanas Kristoferis O’Brajanas** (angl. *Conan Christopher O'Brien*; g. 1963 m. balandžio 18 d.) – JAV televizijos laidų vedėjas, komikas, rašytojas, prodiuseris ir įgarsintojas. Jis yra geriausiai žinomas kaip naktinių pokalbių laidų vedėjas. Dabar jis veda „Conan" laidą.

O’Brajanas gimė Brukline, Masačusetse, airiškoje katalikų šeimoje. Lankydamas Harvardo universitetą, jis ėjo universitete leidžiamo leidinio „Harvard Lampoon" prezidento pareigas.

Po keleto parašytų komedinių laidų Los Andžele, jis prisijungė prie laidos „Saturday Night Live" kolektyvo. Jis taip pat buvo poros „The Simpsons" sezonų scenaristas ir prodiuseris. Jis persikėlė iš Niujorko į Los Andželą, kur jis pradėjo ruošti savo laidą „Conan".

Nuo 2010 m. K. O’Brajanas veda laidą „Conan". Jis taip pat vedė „Emmy" apdovanojimus, specialią televizijos laidą „Kalėdos Vašingtone" (*Christmas in Washington*) ir surengė komedijos turą po 32 miestus.
| Turlojiškių pilkapynas |
| --- |
| Turlojiškių pilkapių ženklas |
| 

Turlojiškių pilkapynasTurlojiškių pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°55′41″š. pl. 25°01′06″r. ilg.﻿ / ﻿54.928189°š. pl. 25.018433°r. ilg.﻿ / 54.928189; 25.018433Koordinatės: 54°55′41″š. pl. 25°01′06″r. ilg.﻿ / ﻿54.928189°š. pl. 25.018433°r. ilg.﻿ / 54.928189; 25.018433 |

 |
| Vieta | Širvintų rajonas |
| Seniūnija | Jauniūnų seniūnija |
| Naudotas | X – XI a. |
| Tirtas | 2006 m. |
| Registro Nr. | 31274 |

**Turlojiškių pilkapynas** – pilkapynas Širvintų rajono savivaldybės teritorijoje, Jauniūnų seniūnijoje, Turlojiškių kaime, į pietvakarius nuo kelio  **5217**  Maišiagala–Širvintos . Pilkapynas išsidėstęs miškingoje aukštumoje tarp Musės upės šiaurėje ir Variekos ežero pietuose. Reljefas banguotas. Teritorijos šiaurinėje dalyje nutiestas dujotiekis, centrinėje dalyje įsikūrusi sodyba. Turlojiškių pilkapiai pažymėti ženklu.

Pilkapynas paskelbtas archeologijos paminklu.

Pilkapynas
----------

Pilkapyne archeologiniai tyrimai vykdyti 2006 m. Šiuo metu matomi vos 13 pilkapių, iš kurių didžiausias siekia 14 m dydį. Kitų pilkapių liekanos (kapai ir juos supę grioviai) slypi po žeme. Nustatyta, jog X–XI a. čia pilkapiuose buvo įrengta po kelis kapus, į kuriuos mirusiesiems buvo įdėta įvairių jiems priklausiusių ar dovanotų daiktų. Tai darbo įrankiai (peiliai, yla, verpstukas), ginklai (ietigalis), papuošalai (apyrankės, karoliai, iš metalinių plokštelių pagamintas galvą puošęs vainikas). Vyrai buvo ginkluoti ne tik vietos kalvių darbo, bet ir iš Skandinavijos atgabentais ginklais – iečių antgaliais. Moterų reikmenys, papuošalai buvo paprastesni, naudoti daugelyje to meto gyvenviečių. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sąrašas:Lietuvos pilkapynai

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Pilkapis". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2017-06-28.
**Darius Miles**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1981 m. spalio 9 d. (38 metai) |
| Gimimo vieta | Belvilis, Ilinojus, JAV |
| Ūgis | 2,06 m |
| Svoris | 101 kg |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | Lengvasis kraštas |
| NBA naujokų birža |
| 2000 m. | 3 šaukimu,Los Andželo „Clippers" |
| Profesionalūs klubai |
| 2000–20022003–20042003–20072008-08–2008-102008-12–2009 | Los Andželo „Clippers"Klivlando „Cavaliers"Portlando „Trail Blazers"Bostono „Celtics"Memfio „Grizzlies" |  |
|  |

**Darius LaVar Miles** (g. 1981 m. spalio 9 d. Belvilyje, Ilinojuje) – amerikiečių krepšininkas, 2008–2009 m. NBA sezone žaidęs Memfio „Grizzlies" klube.

2000 m. buvo pašauktas NBA naujokų biržoje Los Andželo „Clippers" komandos 3 šaukimu. Taip pat žaidė ir Klivlando „Cavaliers" komandoje. D. Miles pasižymėjo puikiais fiziniais duomenimis, tačiau buvo abejojama jo etišku darbu treniruočių metu.

D. Miles dėl kelio traumos praleido visą 2006–2007 metų sezoną. 2008 m. rugpjūčio 22 d. jis pasirašė kontraktą žaisti Bostono „Celtics" komandoje jų vasaros stovyklos metu.[1] 2008 m. rugsėjo 20 d. komanda suspendavo jį dėl neleistinų preparatų naudojimo.[2]. 2008 m. spalio 20 d. jis buvo atleistas.[3] 2008 m. gruodžio 14 d. pasirašė sutartį su Memfio „Grizzlies" komanda,[4] bet 2009 m. sausio 7 d. jis buvo atleistas. 2009 m. sausio 10 d. D. Miles’as pasirašė 10-ies dienų kontraktą su Memfio „Grizzlies" komanda,[5] vėliau dar 10-ies dienų sutartį,[6] kol galiausiai pasirašė kontraktą iki sezono pabaigos.[7] 2009 m. liepos 9 d. jis buvo atleistas.[8]

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Daedalea** |
| --- |
| Ąžuolinis vinguris (Daedalea quercina)Ąžuolinis vinguris (*Daedalea quercina*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Kempiniečiai  *( Polyporales)* |
| Šeima: | Pintaininiai  *( Fomitopsidaceae)* |
| Gentis: | Vinguris  *( Daedalea)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Vinguris** (*Daedalea*) – (*Fomitopsidaceae*) šeimos grybų gentis.

Europoje ir Lietuvoje auga viena rūšis – **ąžuolinis vinguris** (*Daedalea quercina*). Vaisiakūniai didelių, plokščių, storų kepurėlių pavidalo, tvirtai priaugę prie substrato. Paviršius šviesiai rudas, pilkai rudas. Auga ant lapuočių ir mišriuose miškuose, parkuose, dažniausiai ant negyvų išvirtusių medžių, ypač ant ąžuolų, kamienų, kelmų. Sukelia labai aktyvų rudąjį medienos puvinį.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Turmalinas
**Turmalinas** – mineralas Na(Al, Fe, Li, Mg, Mn)M3Al(Si6O18)(BO3)3(OH,F)
4 : aliuminio ir boro silikatas su geležies, ličio, mangano priemaišom. Vienas margiausių brangakmenių: aptinkamas visų spalvų, bet raudoni, žali ir daugiaspalviai yra garsiausi. Moksliškai turmalinas yra ne vienas mineralas, bet mineralų grupė su giminingomis fizikinėmis ir cheminėmis savybėmis. Populiariausia turmalino atmaina yra elbaitas. Trys kiti grupės akmenys – dravitas, šerlas ir lidikoatitas yra rečiau naudojami brangakmeniams.

Pavadinimų kilmė
----------------

Žodžio „turmalinas" kilmė yra singalų (Šri Lankos gyventojai) žodis *turmali*, reiškiantis „daugiaspalvis".

**„Šerlas"** – skandinaviškos kilmės. **„Dravitas"** – iš Drave rajono Karintijoje, **„achroitas"** – graikiškai „bespalvis", **elbaitas** pavadintas pagal Elbos salą Italijoje.

Savybės
-------

Turmalinas pasižymi piroelektrinėmis, termoelektrinėmis ir pjezoelektrinėmis savybėmis.

Kaitinant galima pakeisti spalvą (žalsvi tamsėja, rudai – raudoni – į raudoną, rausvi darosi bespalviai).

Visos turmalino atmainos daugiau ar mažiau pasižymi pleichroizmu.

Turmalino kristalai yra prizminiai (su štrichuotomis sienelėmis), stulpėti, adatiniai iki 40 cm ilgio. Blizgesys – stiklinis. Kietumas pagal Moso skalę – 7.

Radimvietės
-----------

Turmalinas plačiai paplitęs granituose, pegmatituose. Kai kurios turmalino atmainos randamos metamorfinėse uolienose. Taip pat jų galima rasti ir aliuviniuose sąnašynuose.

* Elbaitų randama Brazilijos (Minas Žerajo valstijos radimvietės). 1978 m. Itataia telkinyje buvo rasti iki 1 m ilgio kristalai. Čia rastas kristalas „Brazilijos gėlė" (The Flower of Brasil), kuris buvo 25x11 cm dydžio. Kitos radimvietės – JAV, Madagaskaras, Mozambikas, Zambija, Rusija (Užbaikalė).
* Rubelitai randami Brazilijoje, JAV, Himalajuose.
* Indigolitai randami Namibijoje ir Madagaskare.
* Dravitai – Kinija (mėlyni), Zimbabvė (žali), Afganistanas ir Pakistanas. Europos žemyne jie aptikti Moravijoje, Čekijoje ir Italijoje, Elbos saloje. Šri Lankoje kasami geltonieji ir cinamono geltonumo dravitai („Ceilono olivinai").

Panaudojimas juvelyrikoje
-------------------------

Plačiausiai naudojami elbaitas – raudonas, žalias, daugiaspalvis. Rožinis ir žalias turmalinas, tinkamai nušlifuotas gali pasižymėti „cats-eye" efektu. Dažnai šlifuojamas kaip kabošonas.

Variacijos
----------

Turmalinas var. elbaitas
* **Elbaitas** – žalias (gali būti ir daugiaspalvis)
	+ **„Watermelon"** (*Arbūzas*) – raudonas centre, į pakraščius žalias (ir atvirkščiai)
	+ **Verderlitas** – retai naudojamas žalio turmalino pavadinimas
	+ **Siberitas** – purpurinis
	+ **„Paraiba"** – neoninis-mėlynas
	+ **Rubelitas** – nuo rožinio iki raudonumo
	+ **Indigolitas** – nuo melsvo iki tamsiai mėlyno
	+ **Achroitas** – bespalvis
* **Dravitas** – rudas, praturtintas magniu
* **Šerlitas** – juodas, praturtintas geležimi
* **Uvitas** – praturtintas kalciu
* **Tcilaizitas** – praturtintas manganu
| Vitkūnų piliakalnis |
| --- |
| Vitkūnų piliakalnio paminklinė lenta. |
| 

Vitkūnų piliakalnisVitkūnų piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°37′35.8″ š. pl. 26°22′20.5″ r. ilg.﻿ / ﻿55.626611°š. pl. 26.372361°r. ilg.﻿ / 55.626611; 26.372361Koordinatės: 55°37′35.8″ š. pl. 26°22′20.5″ r. ilg.﻿ / ﻿55.626611°š. pl. 26.372361°r. ilg.﻿ / 55.626611; 26.372361 |

 |
| Vieta | Zarasų rajonas |
| Seniūnija | Turmanto seniūnija |
| Aukštis | 12 m |
| Priešpilis | Gyvenvietė |
| Naudotas | I tūkst. pr. m. e. - I tūkst. vidurys |
| Žvalgytas | 1958, 1972 |

**Vitkūnų piliakalnis** – piliakalnis Zarasų rajono savivaldybėje, Vitkūnuose, valstybiniame miške tarp Smalvo, Smalvykščio ir Arklinio ežerų. Piliakalnio kalva pailga rytų-vakarų kryptimi, šoniniai šlaitai statesni, iki 12 metrų aukščio. Galiniai šlaitai nuolaidesni ir žemesni. Viršuje yra apie 35 m ilgio ir 25 m pločio ovali aikštelė apardyta apkasų. Piliakalnis apaugęs mišku. Šiaurės rytinėje, pietinėje ir pietvakarinėje papėdėse yra senovės gyvenvietės žymės. Kasinėjant rasta lipdytos keramikos brūkšniuotu ir grublėtu paviršiumi.

1958 ir 1972 m. piliakalnį žvalgė Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas. 1978 m. nustatyta paminklo teritorija ir jos apsauginė zona sudaranti 3,9 ha plotą. Prie piliakalnio pastatyta paminklinė lenta. Piliakalnio teritorijoje ir apsauginėje zonoje draudžiami visi ūkiniai darbai, išskyrus šienavimą.

Apie piliakalnį rašė įžymus Lietuvos geografas ir gamtininkas profesorius Česlovas Kudaba: „Ypač įdomus Smalvo ir Smalvykščio tarpuežeris. Tai pelkėtas duburio dugnas, kuriame ežerų akutės kaitaliojasi su kupetiškomis sausomis kalvelėmis. Vienoje aukštesnėje – piliakalnis, Vitkūnų vardu žinomas. Jį suradęs, gėriesi – kokia tai gamtos slėptuvė, gynybai patogi vieta. Šalia minima esant senovės gyvenvietės archeologinių liekanų.". Buvęs Zarasų miškų urėdijos miškininkas Jonas Malakauskas, pasakodamas apie buvusį siaurąjį geležinkelį į Pasmalvę, sako: „Karačiūnos miško kvartale Nr.2, ant esančio piliakalnio buvo pastatyta bažnyčia, tačiau, iš pasakojančių apie tai, niekas gerai neprisimena."

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nemanis J. „Zarasų rajono kultūros paveldas". Zarasai 1994. UAB „Utenos spaustuvė".
2. ↑  Česlovas Kudaba „Kalvotoji Aukštaitija", 1988, Vilnius: „Mintis", 108 p.

Nuorodos
--------

* Vitkūnų piliakalnis
* Vitkūnų piliakalnis
* Vitkūnų piliakalnis
Turkų angora
**Turkų angora** (turk. *Ankara kedisi*, angl. *Turkish Angora*) – pusiau ilgaplaukių kačių veislė. Viena seniausių veislių, žymiųjų persiškų kačių pirmtakė.

Istorija
--------

Pirmąsias turkų angoras į Europą iš Turkijos atgabeno italų pirkliai dar XVII a. Tuo metu šios katės buvo kone išimtinai baltos. Išvaizda labai skyrėsi nuo europiečiams įprastų kačių, todėl angoros dovanotos įtakingiems ir kilmingiems asmenims, pavyzdžiui, Prancūzijos karaliui ir šalies diduomenei.

XIX a. pab. veislininkai pradėjo angoras kryžminti su kitų veislių katėmis. Šitaip atsirado persų ilgaplaukių pirmtakės, kurios gerokai nustelbė turkų angoras. XX a. pradžioje jos ėmė sparčiai nykti, grynaveislės angoros tapo retos net gimtojoje Turkijoje.

Visgi turkai nenorėjo, kad veislė išnyktų, todėl Ankaroje ir Stambule veisė šias kates. Maža to, buvo draudžiama jas išvežti iš šalies, tačiau kontrabandininkams pavykdavo išsigabenti vieną kitą grynaveislę angorą.

XX a. viduryje amerikiečių veislininkai įsigijo keletą kačių, kurios tapo dabar Europoje ir JAV žinomos veislės pradininkėmis. Ir šiandien angoros gabenamos iš Turkijos. Pirmosios katės buvo baltos, vėliau jos susilaukė spalvotų kačiukų. Išsaugoti grynai baltą kailį beveik neįmanoma, nes poruojat baltas kates tarpusavyje jaunikliai gali gimti kurti.

Charakteris
-----------

Turkų angoros mėgsta bendrauti, mielai leidžia laiką žmonių draugijoje. Labai smalsios – be vargo atidaro virtuvines spinteles, šniukštinėja po maišus, tyrinėja svečius. Mėgsta žaisti, prisiriša prie vieno šeimos nario. Stipriai myli šeimininkus ir pačios tikisi ne mažesnės meilės. Su kitomis katėmis ir šunimis dažniausiai sutaria gerai, tačiau gali konkuruoti dėl dėmesio.

Nemėgsta niurkymo, tačiau suerzintos skaudžiai nesidrasko. Angoras galima pripratinti prie pavadėlio, išmokyti atnešti smulkius daiktus.

Fizinės savybės
---------------

Balta turkų angora skirtingų spalvų akimis
Tai tvirtos, raumeningos, tačiau lanksčios katės. Vidutinio dydžio, smulkių kaulų. Pilnai subręsta maždaug dvejų metų amžiaus. Kūnas gana ilgas, nugara prie uodegos iškili. Letenos mažos, apvalios, tarp pirštų auga plaukų kuokšteliai. Uodega prie pagrindo stora, į galą siaurėja, jos plaukai krinta žemyn lyg skraistė.

Galva nedidelė, ausys smailios, su šepetėliais. Akys didelės, migdolo pavidalo, šiek tiek įkypos. Nosis kiek įgaubta, be įlinkio.

Kailis glotnus, švelnus. Nors ilgą laiką pripažintos tik baltos angoros, šiandien šios katės gali būti įvairiausių gamtinių spalvų. Populiariausios spalvos – rausva, juoda ir šviesūs šių spalvų tonai (kreminė ir melsva). Pasitaiko marmuro, vėžlio kiauto piešinio, tigro kailio ir dėmėtų kačių.

Akys būna įvairiausių spalvų: žalios, geltonos, vario arba mėlynos. Nemažai baltų angorų turi skirtingų spalvų akis.

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Turkų angora** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Esther J.J. Verhoef-Verhallen. *Kačių enciklopedija*, vert. Danguolė Žalytė. Vilnius: Aktėja, 2002.



|  |  |
| --- | --- |
|  | Šis straipsnis yra tapęs savaitės straipsniu. |
| ***Manon 70*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Manon 70 |
| Kilmės šalis |  Prancūzija  Italija Vokietija |
| Režisierius | Jean Aurel |
| Vaidina | Catherine Deneuve  Jean-Claude Brialy  Samy Frey  Elsa Martinelli |
| Metai | 1968 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 105 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Manon 70** – 1968 m. sukurtas filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Catherine Deneuve – Manon
* Jean-Claude Brialy – Žanas Polas
* Sami Frey – Fransua
* Elsa Martinelli – Anė
* Robert Webber
* Paul Hubschmid
* Claude Genia

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Manon – laisva moteris, išnaudojanti sutiktus vyrus savo tikslams pasiekti ir susikurti patogų bei prašmatnų gyvenimą. Žurnalistas Fransua, išvydęs ją oro uoste, iš karto įsimylėjo ir visomis išgalėmis ėmė siekti jos dėmesio. Jiedu pradeda susitikinėti, tačiau Manon brolis Žanas Polas nepatenkintas šia draugyste ir visaip stengiasi jai sutrukdyti. Norėdama patenkinti savo poreikius, Manon mėgina slapta susitikinėti ne tik su Fransua, bet ir su kitu turtingu vyru. Sužinojęs apie neištikimybę, Fransua taip pat randa kitą moterį, tačiau nei vienas iš jų nėra laimingas su kitu.
| **Andrius Nevera** |
| --- |
| Gimė | 1973 m. liepos 21 d.Vilniaus rajonas |
| Tautybė | lietuvis |
|  |
| Veikla | Teisininkas |
| Sritis | Baudžiamoji teisė |
| Organizacijos | Lietuvos Respublikos generalinė prokuratūra |
| Pareigos | generalinio prokuroro pavaduotojas |
|  |
| Išsilavinimas | socialinių mokslų (teisės krypties) daktaras |
| Alma mater | Lietuvos policijos akademija, LTU |

**Andrius Nevera** (g. 1973 m. liepos 21 d. Vilniaus rajonas) – teisininkas, teisėtyrininkas penalistas, Mykolo Romerio universiteto (MRU) profesorius, Lietuvos generalinio prokuroro Dariaus Valio pavaduotojas.

Biografija
----------

1991–1996 m. studijavo Lietuvos policijos akademijoje.
Teisės bakalauras (1994 m.), teisės magistras (1996 m.). 2002 m. gegužės 24 d, Lietuvos teisės universitete (LTU) apgynė disertaciją tema „Valstybės baudžiamosios jurisdikcijos principai ir jų įtvirtinimas baudžiamajame kodekse", socialinių mokslų srities (teisės krypties) daktaras. Specializacija – Baudžiamoji teisė, Tarptautinė baudžiamoji teisė, Žmogaus teisės, Europos Sąjungos teisė. 2006–2007 m. baigė „Olymp 18" programos mokymus.

1994–1995 m. Lietuvos Respublikos vidaus reikalų sistemos atestuotas pareigūnas, kvotėjas. 1996-2002 m. LTU Teisės fakulteto Baudžiamosios teisės katedros asistentas, 2002–2004 m. LTU TF Baudžiamosios teisės katedros lektorius, nuo 2007 m. docentas, nuo 2011 metų rugsėjo 2 d. – profesorius.

2003-2004 metais Lietuvos Aukščiausiojo Teismo pirmininko patarėjas tarptautinės teisės klausimais, 2004-2006 metais LAT Tarptautinės teisės ir Europos Sąjungos teisės departamento direktorius. 2006–2010 m. LAT Teisės tyrimų ir apibendrinimo departamento direktoriaus pavaduotojas.

Lietuvos Respublikos Prezidento 2011 m. balandžio 12 d. dekretu Andrius Nevera paskirtas Lietuvos Respublikos generalinio prokuroro pavaduotoju. Lietuvos Respublikos Prezidento 2011 m. balandžio 12 d. dekretu Lietuvos Respublikos generalinio prokuroro pavaduotojui Andriui Neverai suteiktas valstybinio justicijos patarėjo laipsnis.

Daugiau kaip 20 straipsnių autorius Visuotinėje lietuvių enciklopedijoje. Lietuvos mokslo tarybos ekspertas. Jis dalyvavo rengiant Baudžiamojo, Baudžiamojo proceso kodekso ir kitų teisės aktų projektus. Nuo 2006 m. kovo 1 d. Darbo grupės individualaus konstitucinio skundo instituto įtvirtinimo koncepcijai ir su tuo susijusių teisės aktų pataisoms parengti narys.

Lietuvos mokslo tarybos ekspertas. 2005–2008 m. Pretendentų į teisėjus egzaminų komisijos narys.

Moka rusų, lenkų, anglų kalbas. Turi prancūzų kalbos pagrindus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mokslo potencialas Archyvuota kopija 2013-12-26 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Teikiama kandidatūra į generalinio prokuroro pavaduotojo pareigas, 2011 04 11[neveikianti nuoroda]
3. ↑  Į generalinio prokuroro pavaduotojus siūlomas A. Nevera Archyvuota kopija 2011-04-18 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  CV Archyvuota kopija 2011-05-04 iš Wayback Machine projekto. (LR GP inf.)
5. ↑  Dėl darbo grupės individualaus konstitucinio skundo instituto įtvirtinimo koncepcijai ir su tuo susijusių teisės aktų pataisoms parengti sudarymo
6. ↑  CV (MRU inf.)
| *Turn Loose the Swans* |
| --- |
|  |
| My Dying Bride studijinis albumas |
| Išleistas | 1993 m. Spalį |
| Žanras | Doom metal |
| Trukmė | 52:14 |
| Įrašų kompanija | Peaceville Records |
| Apžvalgos |
| * All Music Guide  nuor.
 |
| My Dying Bride chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| *Unreleased Biterness*(1993) |  | *I Am the Bloody Earth*  (1994) |

 |

**„Turn Loose the Swans"** – antrasis studijinis doom metal grupės My Dying Bride albumas. Išleistas 1993 m. spalį.
Albume jaučiamas radikalus atitolimas nuo grupės pirmojo albumo *As the Flower Withers*. Violančelės garsai buvo visiškai įkomponuoti į grupės muziką, o vokalistas Aaron Stainthorpe maišė švarius vokalus su death metal būdingais riaumojimais. Pirmojoje ir paskutinėje albumo dainose visiškai atsisakyta elektrinės gitaros ir visas albumas daug lėtesnis ir ilgesnis už prieš tai buvusįjį. Dėl to albumas laikomas svarbiu žingsniu death/doom metal vystymesi.

Nors dainų žodžiai ir netapo tiesmuki, tačiau jie ne tokie sudėtingi, kaip albume *As the Flower Withers*, nes atsisakyta ne angliškų frazių. Pagrindinės temos, kurios nagrinėjamos albume - krikščionybė ir mylimojo ilgesys. Dainos "Black God" žodžiai paimti iš William Hamilton poemos "Ah! The Shepherd's Mournful Fate".

Albumą įrašė
------------

* Aaron Stainthorpe – vokalas
* Martin Powell – klavišiniai, violančelė
* Adrian Jackson – bosinė gitara
* Calvin Robertshaw – gitara
* Andrew Craighan - gitara
* Rick Miah – būgnai

Albumo kūriniai
---------------

1. "Sear Me MCMXCIII" – 7:21
2. "Your River" – 9:24
3. "The Songless Bird" – 7:00
4. "The Snow in My Hand" – 7:08
5. "The Crown of Sympathy" – 12:15
6. "Turn Loose the Swans" – 10:08
7. "Black God" – 4:52
8. "Le Cerf Malade" – 6:31 \*
9. "Transcending (Into the Exquisite)" – 8:39 \*
10. "Your Shameful Heaven (live)" – 5:56 \*

* Papildomos dainos skaitmeniniame leidime.
| **Andrius Matusevičiuslenk. *Andrzej Matuszewicz*** |
| --- |
| Gimė | 1760 m.Gardinas |
| Mirė | 1816 m. balandžio 16 d. (~70 metų)Vilnius |
|  |
| Veikla | Vilniaus universiteto profesorius, akušeris, ginekologas, medicinos daktaras |

  

**Andrius Matusevičius** (lenk. *Andrzej Matuszewicz*, 1760 m. Gardinas – 1816 m. balandžio 6 d. Vilnius) – Vilniaus universiteto profesorius, akušeris, ginekologas, medicinos daktaras.

Biografija
----------

Buvo kilęs iš Gardino karališkosios ekonomijos valstiečių.

1777–1781 m. mokėsi Gardino medicinos mokykloje, ją uždarius studijas tęsė Vilniaus universitete, kurį baigė 1785 m. 1797 m. tapo medicinos daktaru.

Baigęs studijas, Vilniaus universitete dirbo akušerijos profesoriaus asistentu, dėstė akušerijos, patologijos, teorinės chirurgijos kursą, buvo Mykolo Renjė padėjėjas.

Nuo 1800 m. Andrius Matusevičius tapo teorinės chirurgijos ir akušerijos profesoriumi.

1798–1799 m. tobulinosi Vienoje. 1803 m. Vilniaus universitete įsteigė Akušerijos katedrą, 1815 m. – Akušerijos kliniką. Vilniaus medicinos draugijos narys.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Josephas Frankas. Vilnius XIX amžiuje: atsiminimai, pirma knyga. Iš prancūzų kalbos vertė Genovaitė Dručkutė. Vilnius: Mintis, 2013. ISBN 978-5417-01062-0.
2. ↑  *Andrius Matusevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 457 psl.

Literatūra
----------

* Początki nauki położniczej, Wilno 1806;
* O zapaleniu krtani, krup zwanem, Dziennik Wileński, t. 11, 1805.