recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ryder Taurė**| Ryder Taurės emblema |
| **Įkurta** | 1927 m. |
| **Tipas** | Golfo turnyras |
| **Paskutinė vieta** | Prancūzijos vėliava Prancūzija (2018) |
| **Dabartiniai čempionai** |  Europa (2018) |
| **Daugiausiai pergalių** | Jungtinės Amerikos Valstijos JAV komanda (25 pergalės) |
| **Oficiali svetainė** | rydercup.com/ |
|

**Ryder Taurė** (angl. *Ryder Cup*) – kas dvejus metus vykstantis tarptautinis golfo turnyras, kuriame varžosi JAV ir Europos komandos. Kiekvieną kartą turnyro vieta keičiasi tarp JAV ir Europos golfo klubų. Turnyro pavadinimas duotas nuo anglų verslininko, golfo entuziasto Samuel Ryder, kuriam ir kilo idėja surengti tokias varžybas.

Pirmasis Ryder Taurės turnyras įvyko 1927 m. tarp JAV ir Anglijos komandų. Pirmas penkias taurės varžybas laimėjo Anglijos komanda, o po II pasaulinio karo dominavo JAV rinktinės. Nuo 1979 m. Anglijos komandą užėmė bendra Europos golfo žaidėjų komanda. Daugiausiai pergalių per visą turnyro istoriją yra laimėję amerikiečiai (25 pergalės).

Ryder Taurės turnyras kartu su Prezidentų Taurės varžybomis yra išimtis iš šiuolaikinių sporto varžybų – čia dalyvaujantys profesionalūs sportininkai negauna jokio atlygio ar piniginio prizo, nepaisant to, kad turnyrai sutraukia didelį TV ir reklamos užsakovų dėmesį.

2014 m. Europos komanda laimėjo turnyrą trečią kartą iš eilės.

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė

Šaltiniai
---------

1. ↑  OK, so what’s it worth? Archyvuota kopija 2015-04-27 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  The 2014 Ryder Cup has happened! After a two-year wait, Team Europe completed a hat-trick of successive wins in the greatest tournament in match play golf.[neveikianti nuoroda]
**Alfonsas Žukelis** (1899 m. gruodžio 15 d. Lukštuose, Jūžintų valsčius, Rokiškio rajonas – 1977 m. gruodžio 31 d. Sverdlovskas, TSRS) – geologas, mineralogas, Sverdlovsko mineralogijos dirbtuvių vedėjas.

Biografija
----------

Gimė Lukštų kaimo valstiečių Jurgio ir Onos Žukelių šeimoje. 1913 m. baigęs pradinę mokyklą išvyko pas brolį Joną į Jekaterinburgą ir tęsė mokslus. 1920 m. grįžęs iš Pilietinio karo dirbo Uralo kraštotyros biure. 1921–1936 m. Sverdlovsko mokslinės mineralogijos dirbtuvių vedėjas. Organizavo kasmetines ekspedicijas po Uralo, Užbaikalės, Sibiro, Vidurinės Azijos, Kolos, Kaukazo, Krymo, Tolimųjų Rytų naudingųjų iškasenų telkinius, sukaupdamas gausią unikalių mineralų kolekciją.

1936 m. lapkričio 1 d. čekistų suimtas, apšauktas liaudies priešu, 1937 m. balandžio 8 d. nuteistas 8 metams kalėti. 1956 m. reabilituotas, toliau vadovavo Mineraloginėms dirbtuvėms, papildė ir tvarkė mineralų kolekciją. 1965 m. 2340 mineralų, uolienų ir 350 juvelyrinių dirbinių kolekciją padovanojo Lietuvos Geologijos valdybai Vilniuje, kuri sudarė 1972 m. įkurto Mineralų ir deimantų muziejų dalį.

Šaltiniai
---------

* Jekaterinburgo (Sverdlovsko) srities centrinio archyvo fondas
* V. Korkutis „Mineralų pasaulyje", Vilnius, 1980.
**Alfonsas Žiurlys** (g. 1911 m. rugpjūčio 11 d. Vezionyse, Kupiškio raj. – 1971 m. lapkričio 6 d. Vilniuje) – teisėtyrininkas civilistas.

Biografija
----------

Alfonsas Žiurlys mokėsi Kupiškyje, nuo 1930 m. – „Žiežirbos" ir Lietuvos socialdemokratų partijos narys. 1937 m. baigė Vytauto Didžiojo universiteto Teisės fakultetą.

Alfonsas Žiurlys buvo advokatas, Kauno apygardos teismo prokuroro padėjėjas (1940–1941 m.), teisingumo liaudies komisariato kodifikacijos skyriaus viršininkas. advokatas Kaune, Kupiškyje (1941–1944 m.), mokslo darbuotojas Mokslų Akademijos Teisės, Istorijos ir Ekonomikos institutuose (1945–1956 m.).

Nuo 1945 m. Vilniaus universiteto Teisės fakulteto asistentas, dėstytojas, docentas (1966 m.). Apgynė kandidato disertaciją iš šeimos teisės srities, jam buvo suteiktas teisės kandidato laipsnis (1964 m.). Teisės fakulteto dekanas (1967–1968 m.). A. Žiurlys paskaitas skaitydavo taisyklinga lietuvių kalba, stengėsi, kad būtų galima studijuoti teisę iš lietuviškų knygų.

1954 m. išleido teisės terminų žodyną. Išvertė į lietuvių kalbą civilinės teisės, civilinio proceso teisės, Lietuvos valstybės ir teisės istorijos bei kitus vadovėlius. Svarus ir įnašas į šeimos teisę – jo disertacijos apie santuokos negaliojimą pagrindiniai principai įtvirtinti ir dabar reguliuojančiose šį institutą teisės normose. Nepaisydamas didelio akademinio darbo krūvio, daug dėmesio skyrė teisėkūrai, teisės aktų rengimui – dalyvavo rengiant visus LTSR kodeksus bei svarbiausius įstatymus.

Alfonsas Žiurlys buvo vedęs, su žmona augino dukrą Audronę. Žmona mirė peršalusi Kupiškyje, kur jų šeima buvo prisiglaudusi per karą (dukrai tuo metu buvo apie 1,5 m.) [neveikianti nuoroda].

Atminimas
---------

2001 m. lapkričio 15 d. VU Teisės fakulteto Jono Jablonskio auditorijoje surengta konferencija aptarti naująjį Civilinį kodeksą ir Civilinio proceso kodekso projektą. Šiuo renginiu organizatoriai pagerbė ilgamečio fakulteto dėstytojo doc. Alfonso Žiurlio atminimą – 90-ąsias gimimo ir 30-ąsias mirties metines.

Literatūra
----------

* Alfonsas Žiurlys – teisininkas, pedagogas, mokslininkas: buvusių bendradarbių, studentų, artimųjų ir giminių prisiminimai. – Klaipėda: „Druka", 2006. – 84 p.
* S. Vėlyvis. Alfonsas Žiurlys – mokslininkas ir pedagogas // Teisės aktualijos. Mokslo darbai: Teisė 2006 58 tomas.
* Justitia, 2001, [neveikianti nuoroda]
| Davlekanovas*Давлеканово* |
| --- |
| 

DavlekanovasDavlekanovas

54°13′0″ š. pl. 55°02′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.21667°š. pl. 55.03333°r. ilg.﻿ / 54.21667; 55.03333﻿ (Davlekanovas)Koordinatės: 54°13′0″ š. pl. 55°02′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.21667°š. pl. 55.03333°r. ilg.﻿ / 54.21667; 55.03333﻿ (Davlekanovas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Baškirija Baškirija |
| **Rajonas** | Davlekanovo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 23 774  |
| **Altitudė** | 110 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Davlekanovas |

**Davlekanovas** (rus. *Давлеканово*, bašk. *Дәүләкән*) – miestas Rusijoje, Baškortostane, 96 km į pietvakarius nuo Ufos, prie Diomos upės; rajono centras. Geležinkelio stotis prie Ufos–Samaros linijos. Maisto (miltų–kruopų, pašarų), mašinų gamybos, metalo apdirbimo, statybinių medžiagų pramonė. Yra kultūros namai, rašytojo Achijaro Chakimovo namas-muziejus.

2010 m. 47,1 % miesto gyventojų buvo rusai, 26 % – baškirai, 17,9 % – totoriai, 4,4 % – ukrainiečiai, 1,3 % – čiuvašai.

Istorija
--------

Davlekanovas įkurtas XVIII a. kaip baškirų gyvenvietė, pavadintas tėvonio Davlekano Syrtlanovo garbei. Augti pradėjo 1888 m. nutiesus geležinkelį. Miestas nuo 1942 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 127
|  |
| --- |
| Yovanna |
|  
Yovanna 1965 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Ioanna Fassou Kalpaxi |
| Dar žinoma | Yovanna |
| Gimė | 1940 m. lapkričio 14 d. (82 metai)  Amaliada, Graikijos vėliava Graikija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkė, rašytoja |
| Svetainė |  |

**Yovanna** (tikrasis vardas – *Ioanna Fassou Kalpaxi*, gr. Ιωάννα Φάσσου Καλπαξή; g. 1940 m. lapkričio 14 d. Amaliada) – graikų dainininkė ir rašytoja.

Baigusi muzikos akademiją Atėnuose, kur mokėsi operos muzikos, nusprendė pradėti pop dainininkės karjerą. Šeštojo dešimtmečio pabaigoje pradėjo dalyvauti vietos festivaliuose, taip pat ir kitose šalyse. Atlikėja tapo labai populiari Sovietų Sąjungoje, ypač Gruzijos TSR.

1965 metais Yovanna Šveicarijos atrankoje su daina *Non, à jamais sans toi* išrinkta šios šalies atstove dešimtajame Eurovizijos konkurse, kuris vyko kovo 20 d. Neapolyje. Konkurse atlikėja užėmė aštuntą vietą iš 18 dalyvių.

Iki devintojo dešimtmečio pradžios atlikėja ir toliau įrašinėjo dainas, daugiausia Graikijoje ir Vokietijoje. Vėliau Yovanna pradėjo rašytojos karjerą. Iš pradžių rašė poeziją, o 1986 m. paskelbtas jos pirmasis romanas „Άντε γεια", kuris Graikijoje tapo bestseleriu ir pagal šią knygą buvo sukurtas filmas. Iki šiol Yovanna yra parašiusi septynis romanus.

Nuorodos
--------

* Svetainė:

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Anita Traversi  *„I miei pensieri"*** |  **Šveicarijos atstovė Eurovizijoje**1965 | Po to:**Madeleine Pascal  *„Ne vois-tu pas?"*** |
Spėjamas Hanono Jūrininko kelionės maršrutas
**Hanonas Jūrininkas** arbas **Hanonas II Kartaginietis** (finik. *𐤇‬𐤍‬𐤀‬* = *ḥnʾ*, sen. gr. Ἄννων) – buvo, kaip spėjama, V a. pr. m. e. pūnų (finikiečių) jūrininkas. Jis nominaliai buvo Kartaginos karalius tarp 480 ir 440 m. pr. m. e. tačiau kadangi miestas buvo praktiškai valdomas kaip respublika, jis turėjo mažai įtakos. Hanonas Jūrininkas geriausiai žinomas dėl savo kelionės Afrikos pakrantėmis (galimai apiplaukęs visą žemyną).

Tuo laikotarpiu finikiečiai buvo įvaldę prekybą ne tik visoje Viduržemio jūroje, tačiau išplaukę ir už „Heraklio stulpų" (Gibraltaro sąsiaurio) bei įkūrę prekybinių kolonijų Magribe (pvz. Mogadoras). Hanonas Jūrininkas su 60-ies galerų ekspedicija leidosi tolyn į pietus Afrikos pakrantėmis, su tikslu įsteigti naujų kolonijų.

Kelionės šaltiniu laikomas Hanono periplas – graikiškas vertimas, kuris, kaip teigiama, padarytas iš lentelės, kabėjusios Baal Hamono šventykloje Kartaginoje. Šiuo šaltiniu rėmėsi Plinijus Vyresnysis ir Arianas. Jokių konkrečių duomenų apraše nėra pateikiama, todėl neaišku, kiek toli kartaginiečiai buvo nuplaukę – istorikai siūlo įvairias versijas – nuo Senegalo iki pat Kamerūno (minimas aukštas kalnas, galbūt, Kamerūno ugnikalnis). Rašoma, kad keliautojai bandė pagauti juodaodžius, bet vyrų nepagavo. Užtat pagavo tris moteris, bet šios buvo tokios aršios, kad buvo nužudytos. Graikiškame vertime jos įvardintos *gorillae*, todėl XIX a. pagal šį pavadinimą europiečiai pavadino gorilas.

Herodotas mini, kad VI a. pr. m. e. Egipto faraono Necho II nurodymu, finikiečiai apiplaukė visą Afriką – nuo Raudonosios jūros iki Gibraltaro sąsiaurio.

Nuorodos
--------

* Hano Jūrininko periplas Archyvuota kopija 2017-03-14 iš Wayback Machine projekto.

1. ↑  *Hanonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Ypatingasis Sinŭiju administracinis regionas** (korėjietiškai – 신의주 특별 행정구|新義州特別行政區) – vienas Šiaurės Korėjos regionų. Įkurtas 2002 m. rugsėjo mėn. Sinŭiju miesto rajone pasienyje su Kinija. Jame buvo bandoma įvesti rinkos ekonomikos elementus. Juridiškai toks rajonas yra panašus į Kinijos Honkongo ir Makao ekonomines zonas ir, kaip ir jie, turi „Bazinius įstatymus" (기본법; Kibon bop).

Vokiečių verslininkas, etninis kinas Jan Binas 2002 m. buvo paskirtas pirmu regiono vadovu. Prieš tai jis buvo areštuotas kinų vyriausybės ir nuteistas 18 metų kalėti už mokesčių nemokėjimą ir ekonominius nusikaltimus.

Regiono gyvenamosios vietovės
-----------------------------

* Sinŭiju miestas (신의주시; 新義州市) – dalinai
* Yidžu rajonas (의주군; 義州郡) – dalinai
* Ijomžu rajonas (염주군; 鹽州郡) – dalinai
* Čholsan rajonas (철산군; 鐵山郡) – dalinai

Kai kurie regionai – anklavai, į kuriuos negalima įvažiuoti, nepervažiavus kitų Šiaurės Korėjos rajonų.

Nuorodos
--------

* 

|  |  |
| --- | --- |
| Šiaurės Korėjos administraciniai vienetai | Flag of North Korea |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| **Tiesioginio valdymo miestai:** | Pchenjanas | Rasonas |
| **Specialieji administraciniai regionai:** | Pramoninis Kesongo regionas | Turistinis Kemgangsano regionas | Ypatingasis Sineidžu administracinis regionas |
| **Provincijos:** | Čagangas | Šiaurės Hamgiongas | Pietų Hamgiongas | Pietų Hvanghė | Šiaurės Hvanghė | Kangvonas | Pietų Pchenjanas | Šiaurės Pchenjanas | Jangangas |

 |
|  Hanos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Vlodavos |
| **Gyvenvietė** | Hana (Liublino vaivadija) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1742 m. |


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Hanos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Hanos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo bažnyčia** (lenk. *Kościół Świętych Apostołów Piotra i Pawła w Hannie*) – katalikų bažnyčia esanti Hanos kaime. Bažnyčioje įsikūrusi Hanos Šv. Apaštalų Petro ir Povilo parapija.

Istorija
--------

Jau 1726 m. šioje vietovėje stovėjo šventovė. 1739-1742 m. kaimo valdytojas Jeronimas Florijonas Radvila finansavo dabartinės bažnyčios statybas, tuo metu tai buvo unitų cerkvė. 1844 m. pastatyta klebonija. 1875 m. unitų cerkvę perėmė stačiatikiai. 1924 m. šventovę perėmė katalikai. 1966 m. gruodžio 21 d. bažnyčia buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie bažnyčią (lenk.) Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.;
* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.).
| **Alfonsas Žibas** |
| --- |
| Gimė | 1902 m.Garliava, Lietuva |
| Mirė |  ?San Paulas, Brazilija |
| Palaidotas (-a) | San Paulas, Brazilija |
| Tėvai | Antanas Žibas ir Pranciška Reventaitė |
| Vaikai | Algis |
|  |
| Veikla | Lietuvos kino operatorius, režisierius |

**Alfonsas Žibas** (g. 1902 m. Garliavoje – ?) – Lietuvos kino režisierius, operatorius.

Biografija
----------

Gimė 1902 metais, lapkričio 7 dieną, Garliavoje, ūkininkų miestelėnų Antano Žibo ir Pranciškos Reventaitės šeimoje. Lietuvos savanoris, dalyvavo vaduojant Klaipėdą. 1927 m. baigė gimnaziją Kaune. Mokėsi valstybės teatro studijoje. Nuo 1931 vienas iš pirmųjų pradėjo filmuoti Lietuvos kino kronikas. 1936 m. Alfonsui Žibui paskirta Švietimo ministerijos stipendija toliau kino meno mokslus tęsti užsienyje. Studijavo Prahoje, tobulinosi Vienoje ir Berlyne. Tapo profesionaliu kino operatoriumi režisieriumi. Grįžęs Garliavoje, miesto centre, įkūrė savo fotografijos studiją. 1937 - 1939 m. Alfonsas Žibas dirbo Kultūros departamento įsteigtame tautos veteranų filmų skyriuje. 1938 m. nufilmavo Petro Babicko režisuotą filmą „Jaunoji Lietuva" .
1944 m. Alfonsas su savo broliu Nikodemu pasitraukė į Vakarus. Kurį laiką gyveno pabėgelių stovykloje Vokietijoje, 1948 m. apsigyveno San Paulo mieste, Brazilijoje. Čia sukūrė šeimą. San Paule Alfonsas Žibas išliko aktyvus visuomenininkas ir kūrėjas. Aštuonerius metus dirbo televizijos stotyje, vėliau kūrė kino filmus. Įsteigė vaidybos kursus, statė spektaklius, suorganizavo lietuvių menininkų klubą, rūpinosi lietuvių meno parodomis. Nuo 1956 m. rengė lietuvišką radijo valandą „Tėvynės garsai", kuri tranlsiuota ketverius metus. Sukūrė garsinį filmą apie III pasaulinį lietuvių kongresą.

Mirė ir palaidotas San Paulo mieste.

Bibliografija
-------------

* „Garliava. Laikas ir žmonės", aut. Inga Stepukoninė (Kaunas, Pasaulio lietuvių centro leidykla, 2012), psl. 599-602.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuviškoji enciklopedija, p.268

Nuorodos
--------

* Pirmieji lietuviški kino filmai
| ***Dawg*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Dawg |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Victoria Hochberg |
| Scenaristas (-ai) | Ken Hastings |
| Vaidina | Elizabeth Hurley |
| Metai | 2002 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 83 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Dawg** – 2002 m. JAV sukurta romantinė komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Denis Leary – Dagas „Dawg" Manfordas
* Elizabeth Hurley – Ana Lokhart
* NiCole Robinson – Megan Raili
* Mia Cottet – Kiana
* Julia Murphy – Holė
* Elizabeth Rossa – Džilė
* Alice Amter – Dona

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Dagas Manfordas visą gyvenimą lakstė paskui moteris ir neketino keisti gyvenimo būdo, kai gavo pranešimą apie senelės mirtį. Šios testamento vykdytoja Ana Lokhart praneša, kad Dagas paveldėjo milijoną dolerių, tačiau kad juos gauti, turės įvykdyti vieną sąlygą: rasti tuziną savo buvusiųjų draugių ir gauti jų atleidimą dėl to, kad buvo paliktos...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Tamsūs dūmai iš vandenyno vidurio kalnagūbrio
**Vandenyno gelmės** arba **vandenyno gelmė** – žemiausias vandenyno sluoksnis, kuris yra žemiau termoklinos ir aukščiau jūros dugno. Į šią vandenyno dalį labai mažai arba iš viso nepatenka jokios šviesos ir čia gyvenantys organizmai gauna sau reikalingas organines medžiagas iš eufotinės zonos.

Aplinkos ypatybės
-----------------

### Šviesa

Natūrali šviesa nepasiekia vandenyno gelmių. Kadangi fotosintezė nėra galima be šviesos, čia negyvena augalai. Dėl šios priežasties, čia gyvenantys organizmai turi gauti energijos šaltinių iš kitur.

### Slėgis

Kadangi slėgis, einant į gylį, kas 10 metrų didėja apie 1 atmosferą, slėgis, kurį patiria organizmai yra milžiniškas.

### Druskingumas

Druskingumas yra pastovus per visas vandenyno gelmes. Tiesa, yra šiek tiek mažų druskingumo skirtumų, bet ne ekologiškai reikšmingų, išskyrus Viduržemio ir Raudonąją jūras.

### Temperatūra

Didžiausio temperatūros pokyčio sritis vandenyne yra perėjimo zona tarp vandenų paviršiaus ir vandenyno gelmių.
| **Davitas Kezerašvilisgruz. დავით კეზერაშვილი** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1978 m. rugsėjo 22 d. (44 metai)Tbilisyje |
|  |
| Veikla | Gruzijos politinis ir karinis veikėjas. Gruzijos gynybos ministras nuo 2006 m. lapkričio 10 d. iki 2008 m. gruodžio 5 d |
| Partija | *Jungtinis nacionalinis judėjimas* |
|  |
|  **Vikiteka** | Davitas Kezerašvilis |

**Davitas Kezerašvilis** (gruz. დავით კეზერაშვილი; g. 1978 m. rugsėjo 22 d. Tbilisyje) – Gruzijos politinis ir karinis veikėjas. Gruzijos gynybos ministras nuo 2006 m. lapkričio 10 d. iki 2008 m. gruodžio 5 d.

Biografija
----------

D. Kezerašvilis gimė 1978 m. rugsėjo 22 d. Tbilisyje. Vedęs, turi vieną vaiką.

1999 m. baigė Tarptautinės teisės ir tarptautinių santykių fakultetą Tbilisio valstybiniame universitete. Moka gruzinų, anglų, rusų, italų kalbas ir ivritą.

Nuo 2001 m. dirbo Gruzijos Teisingumo ministerijoje Penitenciarinių (kalinimo) reformų valdymo vyriausiosios valdybos vyresniuoju inspektoriumi, vėliau – informacinės – analitinės tarnybos viršininku.
  
2002 m. M. Saakašviliui palikus Gruzijos teisingumo ministro postą ir 2002–2003 m. dirbant Tbilisio parlamento vadovu, dirbo Saakašvilio padėjėju.

2003 m. laimėjus Rožių revoliucijai D. Kezerašvilis buvo paskirtas Gruzijos Finansų ministerijos finansinės policijos viršininku.

2003 m. lapkričio 11 d. buvo paskirtas Gruzijos gynybos ministru (pakeitė Iraklį Okruašvilį). 2008 m. sausio 24 d. einantis Gruzijos premjero pareigas Vladimiras Gurgenidzė pristatė naują ministrų kabinetą, kuriame D. Kezerašvilis ir toliau buvo gynybos ministras.

2008 m. gruodžio 5 dieną vyko ministrų kabineto pertvarkymas, ir D. Kezerašvilis postą prarado dėl nesėkmingo Pietų Osetijos karo. Jį pakeitė buvęs ambasadorius JAV Vasilas Sicharulidzė.

Politinės pažiūros
------------------

D. Kezerašvilis yra vienas iš liberalaus *Jungtinio nacionalinio judėjimo* narių steigėjų. 2002 m. dalyvavo rinkimuose kaip šio judėjimo kandidatas.

Jis yra artimas *Jungtinio nacionalinio judėjimo* partijos lyderio M. Saakašvilio bendražygis.

Finansų policijos viršininku dirbusį D. Kezerašvilį kritikavo už pernelyg jėginius veiksmus prieš verslą.

Kezerašvilio paskyrimą gynybos ministru kritikavo už tai, kad šis niekada netarnavo kariuomenėje, neturi nė seržanto laipsnio ir nieko neišmano apie ginkluotąsias pajėgas.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Iraklis Okruašvilis** | **Gruzijos gynybos ministras**2006-2008 | Po to:**Vasilas Sicharulidzė** |

Nuorodos
--------

1. ↑  UNA Georgia information service (accessed 15 November 2005) Saakashvili-National movement bloc Archyvuota kopija 2007-10-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Civil Georgia, Anjaparidze, Zaal (November 2006) Irakli Okruashvili proves that one's as good as none in politics Archyvuota kopija 2007-03-11 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Civil Georgia (17 June 2005)Financial Police Grilled by MPs over High-Handed Tactics Archyvuota kopija 2008-08-13 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Black Sea Press (15 November 2006), Georgian Messenger[neveikianti nuoroda]
| **Arvydas Bajoras** |
| --- |
| Gimė | 1956 m. gegužės 15 d. (66 metai)Merkinėje |
| Sutuoktinis (-ė) | Rasutė |
| Vaikai | Jurga, Ignas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija,
* 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija

 |
|  |
| Alma mater | 1980 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Arvydas Bajoras** (g. 1956 m. gegužės 15 d. Merkinėje) – Lietuvos ir Marijampolės savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1980 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją, inžinierius hidrotechnikas.

1992–1996 m. Seimo narys, Gamtos apsaugos komiteto pirmininkas. 1996 m. ir 2000–2003 m. individualios įmonės savininkas, 1999 m. Špakausko firmos „Audenis" direktorius. 2003–2007 m. Marijampolės savivaldybės mero patarėjas. 2007–2011 m. ir nuo 2012 m. Marijampolės savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas, 

2003–2007 m. ir 2011 m. Marijampolės savivaldybės tarybos narys.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos, nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Kazlų Rūdos skyriaus, nuo 2002 m. Marijampolės skyriaus skyriaus narys, Šunskų grupės pirmininkas.

Sutuoktinė Rasutė, vaikai Jurga, Ignas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  A. Juodokas (1995), *Lietuvos Respublikos Seimas: 1992-1996*, Danielius, p. 52, ISBN 978-9986-442-06-6
2. ↑
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
| Medaliai |
| --- |
|
| Vyrų buriavimas |
| **Atstovaujant: Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė**  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas** | 2020 Tokijas | 49er |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2017 Matosinhos | 49er |
| **Bronza** | 2016 Klearvoteris | 49er |
| **Bronza** | 2019 Oklandas | 49er |

**Dylan Fletcher** (g. 1988 m. balandžio 3 d.) – Jungtinės Karalystės buriuotojas sportinėmis jachtomis, olimpinis čempionas. Sportininkas varžosi dviviečių 49er klasėje.

Biografija
----------

2016 m. pasaulio čempionate poroje su Alain Sign iškovoti bronzos medaliai. Fletcher is Sign dalyvavo 2016 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. Britų duetas laimėjo vieną plaukimą iš dešimties, o finaliniame etape liko paskutiniai. Susumavus baudos taškus paaiškėjo jog Jungtinės Karalystės komanda užėmė 6-ą vietą.

2017 m. pasaulio čempionate Fletcher ir Stuart Bithell pirmą kartą iškovojo aukso medalius. 2019 m. pelnytas bronzos medalis.

2020 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Feltcher ir Bithell varžėsi vyrų 49er burluočių varžybose. Britai laimėjo vieną iš dvylikos plaukimų, bei buvo pirmi finale. Susumavus visus baudos taškus paaiškėjo jog britų duetas tapo pirmaisiais Jungtinės Karalystės atstovais laimėjusiais 49er klasės olimpinį aukso medalį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. rugpjūčio 26 d.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RBuriavimo olimpinės čempionės vyrų dviviečių 49er klasės burluočių varžybose |
| --- |
|  |
| 

* 2000:  Järvi & Johanson (FIN)
* 2004:  Martínez de Lizarduy & Fernández (ESP)
* 2008:  Warrer & Kirketerp (DEN)
* 2012:  Outteridge & Jensen (AUS)
* 2016:  Burling & Tuke (NZL)
* 2020:  Fletcher & Bithell (GBR)
 |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Egretta sacra** |
| --- |
| Vandenynis rifinis garnys (Egretta sacra)Vandenynis rifinis garnys (*Egretta sacra*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Gandriniai paukščiai  *( Ciconiiformes)* |
| Šeima: | Garniniai  *( Ardeidae)* |
| Gentis: | Baltieji garniai  *( Egretta)* |
| Rūšis: | Vandenynis rifinis garnys  *( Egretta sacra)* |

 |
| Binomas |
| ***Egretta sacra***J. F. Gmelin, 1789 |

**Vandenynis rifinis garnys** (*Egretta sacra*) – garninių (*Ardeidae*) šeimos paukštis. Paplitę daugelyje Azijos vietų, įskaitant rajonus prie vandenynų, pietryčių Aziją, Japoniją, taip pat Polinezijoje, Australijoje, Tasmanijoje ir Naujojoje Zelandijoje. 

Rūšies atstovams būdingas neįprastas nelytinis dimorfizmas: kai kurie atstovai turi visiškai baltas plunksnas, o kiti (didesnė dalis) yra tamsiai pilkos spalvos. Priežastys, kodėl tarp vandenynių rifinių garnių vyrauja tokia spalvų variacija, nežinomos, tačiau labiausiai tikėtina, kad spalvas jie naudoja kaip maskuotę.

Vandenyninio rifinio garnio savybės
-----------------------------------

Vandenynis rifinis garnys yra vidutinio dydžio garnių genties atstovas, paprastai 57-66 cm ilgio ir 400 g svorio. Sparnų ilgis – tarp 90 ir 110 cm. Turi labai trumpas geltonas kojas, rudą snapą, geltonas akis. Pilkas kaklas ir smakras pažymėti siaurais baltais dryžiais.

Maistas ir dauginimasis
-----------------------

Minta daugiausia vandenyne gyvenančiomis žuvimis, vėžiagyviais ir moliuskais. Kartą metuose, rūšies atstovai kolonijomis peri 2-3 žaliai mėlynos spalvos kiaušinius, iš šakelių ir žiedų susirentę lizdus tarp palmių ir mangrovių, arba net senų pastatų ertmėse. Peri tiek patelės, tiek patinai. Perėjimas dažniausiai užtrunka 28 dienas. Išsiritus jaunikliams, tėvai jais dar rūpinasi apie 5 savaites.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vandenynis rifinis garnys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Zmolikas |
| --- |
| Smoliko viršūnė iš pietinės pusėsSmoliko viršūnė iš pietinės pusės |
| **Aukštis** | 2637 m |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** | Graikijos vėliava Graikija |
| **Kalnynas** | Pindas |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Zmolikas

  |
| **Koordinatės:** | 40°05′23″ š. pl. 20°55′34″ r. ilg.﻿ / ﻿40.08972°š. pl. 20.92611°r. ilg.﻿ / 40.08972; 20.92611Koordinatės: 40°05′23″ š. pl. 20°55′34″ r. ilg.﻿ / ﻿40.08972°š. pl. 20.92611°r. ilg.﻿ / 40.08972; 20.92611 |

**Zmolikas** (gr. Σμόλικας) – kalnas šiaurės vakarų Graikijoje, priklauso Janinos nomui. Tai aukščiausia Pindo kalnų viršūnė, siekianti 2637 m aukštį, ir antras aukščiausias Graikijos kalnas po Olimpo. Zmolikas daugiausiai sudarytas iš serpentinito, kuris yra retai aptinkamas mineralas Graikijoje. Per kelis Pleistoceno epochos periodus buvo apledėjusios kalno šiaurinės ir rytinės karos bei slėniai. Iš Zmoliko išteka Vjosės upė, šalia viršūnės, 2200 m aukštyje, yra mažas alpinis ežeras, vadinamas *Drakolimni Smolika*. Šiaurės vakaruose Zmolikas nuo Gramo kalno atskirtas slėniu, o pietuose nuo Timfės skiria Vjosės slėnis. 15 km į pietvakarius įsikūręs demo centras – Konica.

Aukštesnėse vietovėse, esančiose virš 2000 m, plyti žolynai ir iškilę akmenys, žemesnėse vietose driekiasi spygliuočių ir lapus metančių medžių miškai. Spygliuočių miškuose, nuo 1000 m aukščio, labiausiai paplitusi juodoji pušis (lot. *Pinus nigra*), o nuo 1500 iki 1800 m ją pakeičia baltažievė pušis (lot. *Pinus heldreichii*).

Nuorodos
--------

* Zmoliko augalų įvairovė (anglų k.) Archyvuota kopija 2008-05-17 iš Wayback Machine projekto.

Išnašos
-------

1. ↑   Archyvuota kopija 2015-12-02 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kampinio reflektoriaus veikimo principas
Plūduras su kampiniais reflektoriais
**Kampinis reflektorius**, **kampinis atšvaitas** (angl. *corner reflector*) – trijų tarpusavyje statmenų plokštumų struktūra, nepriklausomai nuo kritimo kampo atspindinti šviesą arba radijo bangas tiesiai jų siųstuvo kryptimi. Radijo bangų kampinis reflektorius susideda tiesiog iš metalinių plokščių. Šviesos bangoms reikalingi veidrodžiai.

Radijo bangų kampiniai reflektoriai (dar vadinami radiolokaciniais atšvaitais) montuojami ant laivų (ypač gelbėjimosi valčių), plūdurų ir kitais atvejais, kuomet svarbu objektą gerai ir patikimai aptikti radarų pagalba.

Daugelio smulkių šviesos kampinių reflektorių struktūra naudojama dviračių ir automobilių atšvaituose, kurie atspindi šviesą jos šaltinio kryptimi ir todėl yra gerai matomi stebėtojo turimo žibinto ar prožektoriaus šviesoje.

Kampiniai reflektoriai naudojami kaip radiolokacinio maskavimo priemonė. Pvz. išilgai kelio prismaigsčius karčių su kampiniais reflektoriais šie duoda tokias ryškias atšvaitas, kad radaras neaptinka tuo keliu važiuojančių tankų ar kitos technikos.

Kampinis reflektorius gali susidaryti ir atsitiktinai. Pavyzdžiui, kai kurios architektūrinės struktūros (aukšti statiniai su daugeliu balkonų ir pan) sudaro kampinį reflektorių garso bangoms – toks statinys efektyviai grąžina garso aidą (pavyzdžiui, pliaukštelėjus delnais). Ties lėktuvo uodega gali susidaryti gerai radijo bangas atspindintis kampinis reflektorius – kariniuose lėktuvuose tai nepageidautina ir to vengiama.

Pridėjus daug smulkių kampinių reflektorių, galima pagaminti šviesą atspindinčius dažus, nors tam yra ir kitokių būdų.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 24°50′ š. pl. 10°20′ r. ilg.﻿ / ﻿24.833°š. pl. 10.333°r. ilg.﻿ / 24.833; 10.333

Tadrart Akakuso kraštovaizdis
**Tadrart Akakusas** (arab. تدرارت عكاكس‎ = *Tadrārt ʿAkākus*) – kalnagūbris pietvakarių Libijoje, Sacharos dykumoje. Driekiasi į rytus nuo Gato miesto, šiaurės link, lygiagrečiai Libijos-Alžyro sienai. Tadrart Akakusas pasižymi vaizdingais kraštovaizdžiais – smėlio kopomis, įsiterpusiomis tarp vėjo erozijos nugairintų uolų, uolų arkomis, tarpekliais, vadžiais. Nors kalnai yra vienoje sausiausių Sacharos vietų, čia auga kvapioji pienuolė (*Calotropis procera*) ir kai kurie kiti augalai, gaunantys vandens iš kalnuose telkšančių šaltinių.

Tadrart Akakusas žymus savo priešistoriniais piešiniais (jie datuojami tarp XIII tūkstantmečio pr. m. e. ir I a. m. e.). Piešiniuose ir raižiniuose pavaizduoti įvairūs gyvūnai (žirafos, drambliai, stručiai, kupranugariai), senovėje gyvenę kalnuose (kuomet klimatas Sacharoje buvo daug drėgnesnis). Taip pat vaizduojami žmonės su arkliais. 1985 m. Tadrart Akakuso uolų piešiniai įtraukti į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

* ArkaArka
* AtlikuonisAtlikuonis
* Uolų piešiniaiUolų piešiniai
* Uolų piešiniaiUolų piešiniai

|  |  |
| --- | --- |
| UNESCO vėliava | UNESCO pasaulio paveldasObjekto nr. 287  (anglų k.) • (prancūzų k.) |

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Libijoje |
| --- |
|  |
| 
Kirėnės archeologinė vietovė (1982) · Leptis Magnos archeologinė vietovė (1982) · Sabratos archeologinė vietovė (1982) · Tadrart Akakuso uolų menas (1985) · Gadameso senamiestis (1986) | Libijos vėliavaLibijos vėliava |

 |
| **Apalone spinifera** |
| --- |
| Dygusis minkštaodis vėžlys(*Apalone spinifera*) |
| Apsaugos būklė |
| Nekeliantys susirūpinimo (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Ropliai  *( Reptilia)* |
| Būrys: | Vėžliai  *( Testudines)* |
| Pobūris: | Slaptakakliai vėžliai  *( Cryptodira)* |
| Šeima: | Minkštaodžiai vėžliai  *( Trionychidae)* |
| Gentis: | *Apalone*  *( Apalone)* |
| Rūšis: | Dygusis minkštaodis vėžlys  *( Apalone spinifera)* |

 |
| Binomas |
| ***Apalone spinifera***Lesueur, 1827 |

**Dygusis minkštaodis vėžlys**, dygusis trioniksas (*Apalone spinifera*) yra minkštaodžių vėžlių rūšis, viena didžiausių Šiaurės Amerikoje. Savo vardą gavo iš spygliuotų, kūgio pavidalo išaugų priekinėje karapakso dalyje.

Paplitimas
----------

Dygieji minkštaodžiai vėžliai paplitę didžiojoje JAV dalyje, taip pat Kvebeko ir Ontarijo provincijose Kanadoje, pietų Meksikoje, Moreloso valstijoje ir Hondūre.

Sistematika
-----------

Rūšis pirmą kartą buvo aprašyta *Charles Alexandre Lesueur* 1827 metais. Vėliau daug kartų buvo aprašyta iš naujo, dėl ko kilo šiokia tokia painiava vėžlio sistematikoje. Šiuo metu yra pripažinti septyni porūšiai, kurie varijuoja nuo geografinio pasiskirstymo ir nėra lengvai atskiriami vienas nuo kito.

Dauginimasis
------------

Dygieji minkštaodžiai vėžliai poruojasi tarp 8 – 10 metų amžiaus. Didelės patelės gali gyventi iki 50 metų. Vėžliai poruojasi pavasario viduryje giliai po vandeniu. Patinas plaukdamas bakstelėja patelės galvą. Jei ši nusprendžia su juo poruotis, patinas plaukia virš patelės, bet skirtingai nuo kitų vėžlių, neatsiremia į ją savo priekinėmis letenomis. Patelė greitai padeda kiaušinius saulės apšviestame smėlėtame ar žvyruotame krante, kur iškasa kolbos formos duobę. Vėžliai poruojasi daugiau nei vieną kartą per sezoną. Vėžlio patelė padeda nuo 9 iki 38 apvalių kalkinio lukšto kiaušinių. Perėjimasis prasideda rugpjūčio ir rugsėjo mėnesiais ir pavasarį.

Porūšiai
--------

* Įlankos kranto dygusis minkštaodis vėžlys, *Apalone spinifera aspera* (Agassiz, 1857)
* Juodasis dygusis arba *Cuatro Ciénegas* minkštaodis vėžlys, *Apalone spinifera atra* (Webb ir Legler, 1960)
* Teksaso dygusis minkštaodis vėžlys, *Apalone spinifera emoryi* (Agassiz, 1857)
* Gvadalupės dygusis minkštaodis vėžlys, *Apalone spinifera guadalupensis* (Webb, 1962)
* Vakarų dygusis minkštaodis vėžlys, *Apalone spinifera hartwegi* (Conant ir Goin, 1941)
* Išblyškęs dygusis minkštaodis vėžlys, *Apalone spinifera pallida* (Webb, 1962)
* Rytų dygusis minkštaodis vėžlys, *Apalone spinifera spinifera* (Lesueur, 1827)

Minkštaodžio vėžlio galvaRytų dygusis minkštaodis vėžlys

Nuorodos
--------

1. ↑  „IUCN Red List - Apalone spinifera". IUCN Red list. Nuoroda tikrinta 2012-03-25. [neveikianti nuoroda]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Hanibalas (reikšmės).*

| **Hanibalas** |
| --- |
|  |
| Hanibalas |
| Gimė | 247 m. pr. m. e. |
| Mirė | 183 m. pr. m. e. |
|  |
| Veikla | Garsus karvedys ir politikas |
|  |
|  **Vikiteka** | Hanibalas |

Hanibalas ir jo kariuomenė žygiuoja per Alpes
**Hanibalas** (247 m. pr. m. e. – 183 m. pr. m. e.) – garsus Kartaginos karvedys ir politikas.

Jis gyveno tuo metu, kai po intensyvių kovų Roma įtvirtino savo galią prieš kitas Viduržemio jūros jėgas: Kartaginą, Makedoniją, Sirakūzus ir Seleukidų imperiją. Hamilkaro Barkos sūnus.

Po tėvo mirties Hanibalas tapo vyriausiu kartaginiečių vadu. Vedęs Ispanijos princesę jis ėmėsi valdyti Ispaniją. 219 m. pr. m. e. Hanibalas puolė Saguntą, nepriklausomą Iberijos miestą prie Ebro upės. Pagal Romos ir Kartaginos sutartį, iki I Punų karo, ties Ebru Iberijos pusiasalyje kartaginiečių įtakos zona baigėsi. Nors Saguntas buvo Ebro pietuose, bet romėnams, kurie palaikė glaudžius ryšius su šiuo miestu, ši kartaginiečių ataka buvo iššūkis II Pūnų karo pradžiai.

Savo garsųjį žygį į Italiją jis pradėjo 218 m. pr. m. e. pavasarį. Jo armiją sudarė 40,000 pėstininkų, šiek tiek kavalerijos ir karo dramblių. Per penkis mėnesius iš Iberijos jis per Pirėnus ir Alpes nužygiavo į šiaurinę Italijos dalį. Norėdamas kompensuoti žygyje prarastus karius jis prijungė prie armijos karių iš draugiškų keltų genčių. 218 m. Hanibalas įveikė romėnus Trebijos mūšyje, 217 m. prie Trazimeno ežero, 216 m. prie Kanų. Po pergalingo Kanų mūšio Kapuja, antras pagal dydį Romos miestas prisijungė prie Hanibalo. Hanibalas laikė armiją Italijoje daugiau nei dešimtmetį nepatirdamas jokio didesnio pralaimėjimo, tačiau užbaigti karo jam taip pat nepavyko. Įgyvendinti pagrindinį tikslą – užimti gerai įtvirtintą Romos miestą Hanibalui trūko apgulties įrangos.

Per tą laiką Romos armija persigrupavo. Romos pajėgos surengė žygius į Šiaurės Afriką ir privertė jį 203 m. grįžti į Kartaginą, kur jis 202 m. pralaimėjo Zamos mūšyje. Susitarus dėl taikos, kuri laiką dirbo vyriausiuoju teisėju, bandydamas reformuoti Kartaginą. Praėjus 14 metų nuo Zumos mūšio, išsigandusi dėl Kartaginos galios augimo Roma pareikalavo jo nušalinimo. Hanibalas pabėgo pas Sirijos karalių Antiochą III, kur buvo patarėju karui su Roma ir vadovavo kariniam laivynui. Po pralaimėjimo gyveno pas Bitinijos valdovą, vėliau nusižudė.

Hanibalas laikomas vienu didžiausių karinių vadų ir taktikų žmonijos istorijoje.
| **Kazys Blaževičius** |
| --- |
| Gimė | 1926 m. kovo 4 d.Bučioniuose, Kėdainių valsčius |
| Mirė | 2015 m. rugpjūčio 27 d. (89 metai) |
|  |
| Veikla | Lietuvos statybos inžinierius, technologijos mokslų daktaras |
| Partija | 1995 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1950 m. Kauno politechnikos institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 1977 m. LTSR valstybinė premija.
 |

**Kazys Blaževičius** (1926 m. kovo 4 d. Bučioniuose, Kėdainių valsčius – 2015 m. rugpjūčio 27 d.) – Lietuvos statybos inžinierius, technologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1950 m. baigė Kauno universitetą. 1957 m. technikos mokslų kandidatas.

1957–1962 m. Statybos ir architektūros instituto mokslinis sekretorius, 1962–1977 m. šio instituto Kaimo statybos sektoriaus vadovas; nuo 1960 m. vyresnysis mokslo darbuotojas. 1977–1988 m. Kauno politechnikos instituto Klaipėdos fakulteto Statybinių disciplinų katedros vedėjas, nuo 1980 m. docentas.

Nuo 1995 m. Politinių kalinių ir tremtinių sąjungos Kauno skyriaus tarybos narys. Nuo 1997 m. Knygnešio draugijos Kauno skyriaus valdybos, 1999–2000 m. Sąjūdžio Kauno skyriaus tarybos pirmininkas.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinių tyrimų svarbiausios sritys – vietinių žaliavų (klintis, dolomitas) tyrimas ir naudojimas statybos reikmėms, kaimo statybų technologijų tobulinimas. Parašė straipsnių apie knygnešystės istoriją, lietuvių kalba tautinį atgimimą.

Įvertinimas
-----------

* 1977 m. LTSR valstybinė premija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kazys Blaževičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 773 psl.
**Kampiškiemių kapinynas** – prūsų kapinynas prie Kampiškiemių kaimo ir dvaro (vok. *Kampischkehmen*, nuo 1938 m. *Angereck*, buv. Gumbinės apskritis, nuo 1946 m. rus. *Синявино – Siniavino*, Gusevo rajonas, Kaliningrado sr.), Unguros upės krante, smėlėtoje kalvoje.

Tyrimai
-------

Kapinyne 1872 m. Hermanas Devicas ištyrė 5 kapus, 1875 m. – 11 kapų. Mirusieji laidoti sudeginti, palaikai supilti į urnas. 1872 m. viename kape buvo rastos trys urnos. Kapo duobės apdėtos akmenų grindinėliais. Greta palaikų urnose rasta žieduotųjų ir lenkta kojele segių, gintarinių ir stiklo karolių, žiedų, apyrankių. Atsitiktinai rastas verpstukas ir aštuoneto formos gintarinis pakabukas. Kapinyno vidurinėje dalyje aptikta mirusiųjų deginimo vieta. Kapai datuojami III amžiumi. Netoli kapinyno yra piliakalnis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdemaras Šimėnas. *Kampiškiemių kapinynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 279 psl.

Koordinatės: 54°33′30″ š. pl. 22°06′00″ r. ilg.﻿ / ﻿54.55833°š. pl. 22.10000°r. ilg.﻿ / 54.55833; 22.10000
| **Lidija Motiejūnaitė** |
| --- |
| Gimė | 1924 m. balandžio 2 d.Kalvarija |
| Mirė | 2008 m. spalio 21 d. (84 metai)Stokholmas |
|  |
| Veikla | Lietuvos baleto artistė, pedagogė, choreografė, menotyrininkė |
|  |
| Išsilavinimas | humanitarinių mokslų daktarė |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Lidija Motiejūnaitė** (1924 m. balandžio 2 d. Kalvarija – 2008 m. spalio 21 d. Stokholmas, palaidota Vilniuje) – Lietuvos baleto artistė, pedagogė, choreografė, menotyrininkė, humanitarinių mokslų daktarė.

Biografija
----------

1944 m. Kaune baigė Ritminės gimnastikos ir išraiškos šokio studiją (vadovė Danutė Marija Nasvytytė), 1955 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultetą. 1972 m. Lunačarskio valstybiniame teatrinio meno institute apgynė disertaciją „Marija Juozapaitytė ir Lietuvos baleto menas", menotyros kandidatė.

1944–1950 m. šoko Kauno muzikinės komedijos teatre, 1952–1967 m. Lietuvos operos ir baleto teatro baleto artistė. Nuo 1952 m. vadovavo meno saviveiklos kolektyvams, 1964 m. Vilniuje įkūrė Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų vaikų klasikinio šokio kolektyvą „Liepsnelė" (čia baleto pradėjo mokytis Živilė Baikštytė, Neli Beliakaitė, Anželika Cholina, Eglė Špokaitė), iki 2001 m. jo vadovė. 1961–2001 m. dėstė Čiurlionio menų mokykloje. 1967–1971 m. – Vilniaus pedagoginio instituto, 1976–1979 m. – Vilniaus kultūros mokyklos dėstytoja. Sukūrė choreogr. kompozicijų pagal lietuvių (J. Pakalnio „Pasveikinimas" 1978 m.) ir užsienio (A. Adamo „Baleto siuita" 1983 m.) kompozitorių muziką. Parašė choreografijos teorijos, istorijos ir kritikos straipsnių.

Bibliografija
-------------

* Marija Juozapaitytė, 1969 m.

Vaidmenys
---------

* Stasi, Mariela – Imrė Kalmanas. Silva 1946 m. Bajaderė 1949 m.
* Polenka – Borisas Aleksandrovas. Manoji Giuzel 1947 m.
* Pjereta – Rikardas Drigo. Arlekinada 1949 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Helmutas Šabasevičius. *Lidija Motiejūnaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 520 psl.
| Kampione d'Italijait. *Campione d'Italia* |
| --- |
|        |
| *Kampione d'Italija* |
|  |
| 

Kampione d'ItalijaKampione d'Italija

45°58′00″ š. pl. 8°58′00″ r. ilg.﻿ / ﻿45.96667°š. pl. 8.96667°r. ilg.﻿ / 45.96667; 8.96667﻿ (Kampione d'Italija)Koordinatės: 45°58′00″ š. pl. 8°58′00″ r. ilg.﻿ / ﻿45.96667°š. pl. 8.96667°r. ilg.﻿ / 45.96667; 8.96667﻿ (Kampione d'Italija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Italijos vėliava Italija |
| **Regionas** | Lombardija Lombardija |
| **Provincija** | Komo provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 77 m. p. m. e. |
| **meras** | Roberto Salmoiraghi |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 1 958  |
| **Altitudė** | 273 m |
|  |
| **Pašto kodas** | I-22060 CH-6911 |
|  **Vikiteka** | Kampione d'Italija |
| **Miesto globėjas (-ai)** | Šv. Zenonas |

**Kampione d'Italija** – miestas šiaurės Italijoje, prie Lugano ežero, Lombardijos Alpių papėdėje. Tai Italijos eksklavas, apsuptas Šveicarijos Tičino kantono. Nors iki Italijos teritorijos yra mažiau nei 1 km, dėl kalnų artimiausiai pasiekiami miestai yra už 14 km esantis Alta Valle Intelvi ir už 28 km – Komas.

Istorija
--------

Pirmajame amžiuje prieš mūsų erą šioje teritorijoje romėnai įkūrė įgulos miestą *Campilonum* apsisaugojimui nuo helvetų puolimo.

777 m. Langobardų lordas Toto perdavė savo žemes Milano vyskupams. 1512 m. popiežius Julijus II šias žemes iš Komo vyskupų perdavė Šveicarijai, kaip padėką už paramą Šventosios lygos karuose. 

1798 m. Tičino gyventojai nusprendė prisijungti prie Šveicarijos, tačiau Kampione gyventojai liko Lombardijos dalimi. 1800 m. Tičinas pasiūlė mainais apsikeisti su Indemini miestu, tačiau 1814 m. referendume Kampione gyventojai to atsisakė. 1848 m. vykstant Italijos suvienijimo karams Kampione gyventojai paprašė Šveicarijos prisijungti jų miestą, tačiau pastaroji atsisakė norėdama išlaikyti neutralitetą.

1861 m. suvienijus Italiją, visa šios teritorijos vakarinė dalis ir pusė Lugano ežero buvo atiduota Šveicarijai, taip siekiant supaprastinti jos prekybos tinklus. 4 XX a. dešimtmetyje prie Kampione miesto pavadinimo pridėta galūnė *d'Italia*, taip parodant itališką miesto prigimtį.

Šiais laikais, kaip ir kitas Alpių miestas Livinjas, Kampione d'Italija nepriklauso PVM zonai. 

Mieste veikia Italijos karabinieriai ir vietinė policija, o greitoji pagalba ir ugniagesiai yra skiriami Šveicarijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Enclave-Hunting in Switzerland
2. ↑  La Repubblica cisalpina (1797 giugno 29 - 1799 aprile 26; 1800 giugno 17 - 1802 gennaio 26)
Hanna-Barbera Productions, Inc.| Forma | Gyvuoja nominaliai |
| Pramonė | Animacija, vaidybiniai kino filmai, televizijos programos |
| Likimas | Prijungta prie Warner Bros. Animation |
| Įkurta | 1957 m. rugsėjį |
| Įkūrėjas (-ai) | William HannaJoseph BarberaGeorge Sidney |
| Uždaryta | 2001 m. kovą |
| Centrinė būstinė | Los Andželas, Kalifornija, JAV |

**Hanna-Barbera Productions, Inc.** buvo JAV animacijos studija, dominavusi beveik tris dešimtmečius nuo XX a. vid. JAV televizijos animacijos srityje.

Per savo gyvavimo laikotarpį studija sukūrė tokias žymias televizijos animacijos programas, kaip „The Huckleberry Hound Show", „The Flintstones", „The Yogi Bear Show", „Top Cat", „The Jetsons", „Scooby-Doo, Where Are You!" ir „The Smurfs". Taip pat išleido ir keletą pilnametražių bei trumpametražių kino filmų. Kino srityje studija pelnė septynis Oskaro apdovanojimus, o televizijos srityje – aštuonis Emmy.

Istorija
--------

Kompaniją, kuri tuomet vadinosi „**H-B Enterprises, Inc.**", 1957 m. suformavo buvę kompanijos „Metro-Goldwyn-Mayer" (MGM) animacijos režisieriai William Hanna ir Joseph Barbera bei vaidybinių filmų režisierius George Sidney. Dabartinis pavadinimas suteiktas 1959 m.

Devintajame dešimtmetyje kompanijos sėkmė sumenko, kai šeštadienio ryto programų pelningumą nustelbė šiokiadienių popietėmis rodytos programos. 1990 m. „NBC" nutraukus televizijos serialo „Smurfai" transliavimą, „Hanna-Barbera" eteryje nebeturėjo nei vieno itin sėkmingo projekto, o bandymai gaivinti senas programas pasibaigė nesėkme. 1991 m. ja įsigijo bendrovė „Turner Broadcasting System", kuri prieš studijos prijungimą pertvarkė jos veiklą link naujų animacinių serialų, kaip kad „Dexter's Laboratory", „Johnny Bravo", „Cow and Chicken", „I Am Weasel" ir „The Powerpuff Girls", kūrimo. Ir jau kitais metais didžiąją dalį „H-B" programų katalogo ėmė rodyti „Cartoon Network" kanalu.

2001 m. mirus Viljamui Hana, studija buvo prijungta prie „Warner Bros. Animation".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Hanna, William and Ito, Tom (1999). A Cast of Friends. New York: Da Capo Press. 0306-80917-6. Pg. 81–83
2. ↑  Carter, Bill (1992-02-19). „COMPANY NEWS; A New Life For Cartoons". *The New York Times*. Nuoroda tikrinta 2013-02-18.
| **Albertas Jauniškis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1863 m. rugpjūčio 15 d.Karklynė, Rusijos imperija |
| Mirė | 1941 m. lapkričio 25 d. (78 metai)Molėtai |
| Palaidotas (-a) | Molėtų kapinės |
|  |
| Veikla | Gydytojas |
|  |
| Alma mater | Dorpato universitetas |

**Albertas Jauniškis** (1863 m. rugpjūčio 15 d. Karklynėje (Rusijos imperijos Vilniaus gubernijos Vilniaus apskrityje) – 1941 m. lapkričio 25 d. Molėtuose) – Lietuvos gydytojas.

Biografija
----------

Gimnaziją baigė 1883 metais, toliau studijavo mediciną Dorpato universitete. Priklausė studentiškai korporacijai Konventas Polonia. Su gydytojo diplomu 1892 m. atvyko į Molėtus, kur praleido likusį savo gyvenimą. 1896 m. vedė molėtiškę Juzefą Kondrackaitę, gimė duktė Vanda. 1928 m. miestelyje įkūrus Gaisrininkų draugiją, A.Jauniškis buvo paskirtas valdybos pirmininku.

Dirbdamas laisvai praktikuojančiu gydytoju pelnė pacijentų pagarbą kaip kompetetingas specialistas. Už suteiktas medicinines paslaugas jam buvo gerai atlyginama, Molėtuose Albertas Jauniškis pasistatė dailų dviaukštį mūrinį namą. Lietuvos TSR laikais pastatas buvo nacionalizuotas, jame įsikūrė rajono administracinės įstaigos. XX a. pab. stovėjo apleistas, vėliau Molėtų krašto muziejaus ir dailės galerijos iniaciatyva A.Jauniškio name pradėtos rengti dailininkų parodos.

Šaltiniai
---------

* *Jauniškis, Albertas - gydytojas* // www.moletai.rvb.lt[neveikianti nuoroda]
* Balys Jauniškis. *Namas, grimztantis į užmarštį* // moletumuziejus.lt[neveikianti nuoroda]