recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Slovakų demokratinė koalicija** (*Slovenská demokratická koalícia*), sutrumpintai **SDK** – 1997–2002 m. Slovakijoje egzistavusi politinė partija. Ją sudarė penkios partijos, kurios siekė 1998 m. rinkimuose dalyvauti kaip koalicija, tačiau dėl įstatymų pakeitimo turėjo suformuoti naują partiją. SDK ir trys kitos partijos sudarė 1998–2002 m. šalį valdžiusią koaliciją.

Istorija
--------

Slovakų demokratinė koalicija buvo įkurta 1997 m. kaip atsvara to meto stipriausiai partijai – HZDS. SDK sudarė gan plataus spektro partijos, kurias galima priskirti tiek liberalams, tiek kairiesiems, tiek dešiniesiems: Demokratų sąjunga (*Demokratická únia*, DÚ), Krikščionių demokratų judėjimas (*Kresťanskodemokratické hnutie*, KDH), Demokratų partija (*Demokratická strana*, DS), Slovakijos socialdemokratų partija (*Sociálnodemokratická strana Slovenska*, SDSS) ir Slovakijos žaliųjų partija (*Strana zelených na Slovensku*, SZNS). Reaguodamos į tokios koalicijos sudarymą, valdančiosios partijos su HZDS priešakyje išleido įstatymą draudžiantį kandidatuoti tokio plataus masto grupėms. SDK teko koaliciją performuoti į partiją, kurią sudarė 150 kandidatų, t. y. po vieną kiekvienai parlamento vietai.

1998 m. rinkimuose SDK mažiau nei procentu atsiliko nuo nugalėjusios HZDS (atitinkamai 26,3 % ir 27,0 %). Pastaroji partija nesugebėjo suformuoti valdančiosios koalicijos ir ši galimybė perėjo į SDK rankas. SDK partneriais tapo Demokratinės kairės partija (*Strana demokratickej ľavice*, SDL), Vengrų koalicijos partija (*Strana maďarskej koalície*, SMK-MKP) ir Pilietinio supratingumo partija (*Strana občianskeho porozumenia*, SOP). Šios partijos rinkimuose atitinkamai surinko 14,1 %, 9,1 % ir 8,0 % rinkėjų balsų.

Ši keturių (nors turint galvoje SDK atsiradimo aplinkybes – aštuonių) partijų koalicija buvo gana trapi, tačiau sugebėjo išsilaikyti visą 4 metų laikotarpį. Visgi tarpusavio nesutarimai išryškėjo jau 2000 m. o 2001 m. dalis narių su Mikuláš Dzurinda priešakyje atskilo ir įkūrė Slovakų demokratų ir krikščionių sąjungą (*Slovenská demokratická a kresťanská únia*, SDKÚ). SDK oficialiai nustojo gyvavusi 2002 m. rugpjūčio mėn.

SDK koalicijos vadovavimo laikotarpis pasižymėjo gana aiškiu provakarietiškumu ir siekiais kiek įmanoma sparčiau siekti narystės Europos Sąjungoje bei NATO.

Kita informacija
----------------

* Slovakijos politinės partijos
* Slovakijos politinė sistema

Išnašos
-------
**Volgos-Kaspijos karinė flotilė** (rus. *Волжско-Каспийская военная флотилия*) - Raudonojo laivyno karinė flotilė Rusijos pilietinio karo metais.

Formavimas
----------

Sudaryta 1919 m. liepos 31 d. sujungus Astrachanės-Kaspijos karinę flotilę su Volgos karine flotile.

Flotilės vadu buvo paskirtas Fiodoras Raskolnikovas (*Фёдор Фёдорович Раскольников*), štabo viršininku - Vladimiras Kukelis (*Владимир Андреевич Кукель*). Flotilės užduotis buvo sąveikauti su Raudonosios Armijos dalimis apatiniame Pavolgyje, dalyvauti kovose Kaukaze ir Užkaukazėje.

Sudėtis
-------

1919 m. rugpjūčio mėn. flotilės sudėtyje buvo:

* 3 pagalbiniai kreiseriai (ginkluotos škunos)
* 6 eskadriniai minininkai
* 3 minininkai
* 4 povandeniniai laivai
* 38 kanonierės
* 24 sargybiniai laivai
* 4 lėktuvinės baržos (rus. *авианесущие баржи*)
* 6 plaukiojančios baterijos
* kt. laivai.
* Oro brigada

Flotilė buvo padalinta į 3 būrius:

* Šiaurinis būrys - veikė ties Caricynu.
* Šiaurės Astrachanės būrys - dengė geležinkelio liniją Čiornyj Jaras - Vladimirovka
* Deltos gynybos būrys - veikė Kaspijos jūros šiaurinėje dalyje ir dengė Astrachanę iš pietų.

Kovos veiksmai
--------------

Flotilė aktyviai dalyvavo Astrachanės gynyboje - apšaudydavo baltųjų pozicijas, laipino desantus. 1919 m. lapkričio mėn. flotilei padedant buvo užimti baltųjų Uralo kazokų įtvirtinti punktai, taip panaikinant galimtbę baltiesiems užimti Astrachanę. 
  
1919 m. pabaigoje į flotilę iš Baltijos laivyno buvo permesti 7 eskadriniai minininkai ir 6 sargybiniai laivai. 

1920 m. pavasarį flotilė dalyvavo mūšiuose Kaukaze - kaunantis Machačkalos rajone (senasis pavadinimas - Petrovskas). 1920 m. balandžio mėn. V. Kukelio vadovaujama flotilė paėmė Fort-Aleksandrovskį (dabartinis Fort-Ševčenka Kazachstane). 

1920 m. gegužės 1 d. flotilė persibazavo į Baku, o po kelių dienų užėmė Lenkoranę. 1920 m. gegužės 13-18 d. flotilė Irane pravedė Enzelio operaciją prieš baltuosius ir anglų kariuomenę. Atimti į šį Irano uostą atvesti buvę Rusijos laivai, daug karinio turto.

Tolesnis likimas
----------------

1920 m. birželio mėn. flotilei ėmė vadovauti A. Vekmanas (*А.К. Векман*). 
  
1920 m. liepos mėn. flotilė buvo pervadinta į *Kaspijos laivyną*. Šis 1920 m. liepos mėn. buvo sujungtas su *Tarybinio Azerbaidžano Raudonuoju laivynu* ir sudarė *Kaspijos jūros Jūrų pajėgas* (*Морские силы Каспийского моря*), kurios 1931 m. birželio 27 d. pervadintos į Kaspijos karinę flotilę.

Nuorodos
--------

* Маковский А. А. Радченко Б. М. Каспийская Краснознаменная. Исторический очерк, М. 1961
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 13°16′ p. pl. 176°12′ v. ilg.﻿ / ﻿13.267°š. pl. 176.200°r. ilg.﻿ / 13.267; 176.200

Salos žemėlapis
**Volisas** (pranc. *Wallis*) arba ***Uvea*** (*ʻUvea*) – sala Ramiajame vandenyne, Polinezijoje; viena iš dviejų pagrindinių salų, sudarančių Prancūzijos užjūrio valdą – Volisą ir Futūną. Plotas – 77,5 km².

Sala vulkaninės kilmės, kranto linija vingiuota (jos ilgis ~50 km). Volisą supa koralinis rifas ir lagūna bei ~15 smulkių salelių. Salos aukštis iškyla iki 131 m (Lulu Fakahegos k.). Pietinėje Voliso dalyje gausu nedidelių apskritų vulkaninės kilmės ežerėlių (Lalolalo, Lanutavakė ir kt.). Temperatūra svyruoja tarp 24–32 °C, iškrenta 2500–3000 mm kritulių. Drėgnasis laikotarpis trunka nuo lapkričio iki balandžio, jo metu oro drėgnumas pakyla iki 80 %.

2003 m. Volise gyveno 10 071 gyventojai (du trečdaliai Voliso ir Futūnos gyventojų). Administracinis centras – Mata Utu. Dauguma gyventojų yra polineziečiai, kalbantys volisiečių kalba (*Fakaʻuvea*). Beveik visi – katalikai. Yra Hihifo oro uostas (skrydžiai į Numėją, Futūną, Nadį), uostas.

XIII–XVI a. Volisas įėjo į Tongos jūrines valdas. Buvo pastatyta tongiečių tvirtovė Talietumu. Vėliau vietiniai Voliso klanai įgijo savivaldą. 1767 m. rugpjūčio 16 d. salą pasiekė britų jūrininkas Samuelis Volisas; jo garbei sala ir pavadinta. Nuo 1887 m. priklauso Prancūzijai.

* Lalolalo ežerasLalolalo ežeras
* Talietumu tvirtovės liekanosTalietumu tvirtovės liekanos
* Salos šokėjaiSalos šokėjai
| Theatrum Orbis Terrarum |
| --- |
| **Tipas** | 70 žemėlapių 53 lapuose |
| **Mastelis** | įvairus |
| **Geografinė aprėptis** | Pasaulis |
|  |
| **Leidybos metai** | 1570 m. |
| **Leidybos šalis** | Nyderlandai |

**Theatrum orbis terrarum** – atlasas, kurį sudarė Abraham Ortelius 1570 m. iš 70 žemėlapių, atspausdintų 53 lapuose. Atlasas išleistas Antverpene ir laikomas pirmuoju moderniu atlasu su tokio paties dydžio žemėlapiais ir tuo metu atrastų pasaulio kraštų aptarimu.

Istorija
--------

„Theatrum orbis terrarum" vos pasirodęs sulaukė komercinės sėkmės. Tai lėmė ne vien A. Ortelijaus apsukrumas, bet ir atlaso žemėlapių kokybė. Kartografas rėmėsi tik geriausiais žemėlapiais ir patikimais šaltiniais. Praėjus keleriems metams nuo pasirodymo jau buvo išverstas į didžiąsias Europos kalbas. Iš viso atlasas perleistas 34 kartus, tarp jų 21 laida pasirodė dar autoriui esant gyvam. Kiekvienas leidimas buvo papildomas naujais žemėlapiais. 1612 m. Italijoje išleistoje laidoje buvo dvigubai daugiau žemėlapių pirmojoje 1570 m. versijoje.

Aprašymas
---------

A. Ortelijaus atlase Lenkijos ir Lietuvos žemėlapio autorius – Vaclavas Grodeckis
A. Ortelijaus atlase Livonijos žemėlapio autorius – Johannes Portantius
Visi atlaso žemėlapiai yra sudaryti kitų kartografų. Atlasas prasideda viso pasaulio, o po jo atlasą sudaro visų žemynų (išskyrus tuo metu neatrastą Antarktidą) žemėlapiai. Europos žemėlapis labai panašus į 1554 m. sukurtą G. Merkatoriaus. Tačiau daugėjant žinių apie Naująjį pasaulį pakeistas kitu. Pietų Amerikos vakarų pakrantės linija netiksli, o Ramiajame vandenyne išgalvotas netikras žemynas. Tačiau Šiaurės Amerika nubraižyta taip, kaip ir gerokai vėlesniuose žemėlapiuose. Florida, kitaip nei anksčiau, sudaro pusiasalį.

Atlase pavaizduota ir ATR teritorija – čia Lenkijos ir Lietuvos žemėlapis pateiktas pagal V. Grodeckį.

Bibliografija
-------------

1. ↑  Abraham Ortelius. YourDictionary.com (tikrinta 2021-11-20).
2. ↑  Wacław Grodecki (1570). *„Poloniae finitimarumque locorum descriptio auctore Wenceslao Godreccio Polono" // (žemėlapio vaizdas)* (Map). 1 : 2 342 000. – Antverpenas, Abraham Ortelius išleistas atlasas „Theatrum orbis terrarum", 1570.

* Jeremy Harwood. Pasaulis žemėlapiuose. 100 žemėlapių, pakeitusių pasaulį. Vilnius: Mūsų knyga, 2008. 192 p. iliustr. žml. ISBN 978-9955-14-257-7.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| Nasirijaarab. الناصرية |
| --- |
| *Miesto centras* |
|  |
| 

NasirijaNasirija

31°03′0″ š. pl. 46°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿31.05000°š. pl. 46.26667°r. ilg.﻿ / 31.05000; 46.26667﻿ (Nasirija)Koordinatės: 31°03′0″ š. pl. 46°16′0″ r. ilg.﻿ / ﻿31.05000°š. pl. 46.26667°r. ilg.﻿ / 31.05000; 46.26667﻿ (Nasirija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Irako vėliava Irakas |
| **Muchafaza** | Dhikaro muchafaza |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1872 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2003) | 560 200  |
| **Altitudė** | 7 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Nasirija |

**Nasirija** (arab. الناصرية‎ = *An Nāṣirīyah*) – miestas pietų Irake, abipus Eufrato upės, 370 km į pietryčius nuo Bagdado; Dhikaro muchafazos centras. Šalia eina Bagdado–Basros greitkelis, plentas į Samavą. Auginamos datulės. Laivų statyba, kilimų audimas, sidabro kalyba. Veikia muziejus. Apylinkėse yra istorinių Uro ir Larsos miestų liekanos. Mieste vyrauja musulmonai šiitai, yra mandėjų.

Istorija
--------

Nasirija 1872 m. įkurta Osmanų valdytos Muntifako genčių konfederacijos žemėse. XX a. pr. Nasirija buvo svarbus prekybinis centras tarp Bagdado ir Basros, beduinų valdų paribyje; čia gamintas ghi, odos, auginti javai. 1915 m. miestą užkariavo britai. 1991 m. Persijos įlankos karo metu, Nasirijos gyventojai sukilo prieš Sadamo Huseino valdžią, bet sukilimas buvo žiauriai numalšintas. 2003 m. čia vyko vienas pirmųjų Irako karo mūšių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Эн-Насирия*,Большая советская энциклопедия, T. XXX (Экслибрис—Яя). – Москва: Советская энциклопедия, 1978
**Kultūra** (lot. *cultura* – ugdymas, garbinimas) – visa, kas sukurta fiziniu ir protiniu visuomenės darbu. Sudaro materialinės, dvasinės visuomenės vertybės. Apima proto ir sielos ugdymą, šiuo požiūriu artimas graikų kalbos terminui *paideia*.

Europoje ilgą laiką vyravo kultūros filosofinė samprata, kuri pabrėžė filosofinės minties ir meninės kūrybos svarbą. XX a. antropologija išplėtojo ir išplatino „kultūrą" kaip prasmingą mokslinę sąvoką. Antropologinė „kultūros" sąvoka iš dalies atspindi reakciją į ankstesnį Vakarų pasaulio diskursą, besiremiantį prieštara tarp „kultūros" ir „natūros" sąvokų, pagal kurį kai kurie žmonės tebegyvena „prigimtinėje visuomeninėje sanklodoje". Antropologai teigia, kad kultūra tai „žmogaus prigimties" dalis ir kad visi žmonės sugeba klasifikuoti patirtį, simboliškai šią patirtį užkoduoti ir tokias abstrakcijas perduoti kitiems. Žmonės kultūrą perima inkultūracijos metu. Antropologai taip pat pažymi, kad kultūros dėka žmonės gali prisitaikyti prie savo aplinkos ne tik genetiškai, todėl kultūra būna įvairialypė. XXI a. kultūros tyrinėjamos lyginant žmonių gyvenseną, patirtį, mąstyseną, jauseną ir elgseną bei jų reiškimosi formas – visuomenės tradicijas (tikėjimą, mitus, meną, dorovę, apeigas, papročius, folklorą, žaidimus ir kt.).

Išnašos
-------

1. ↑  Dabartinės lietuvių kalbos žodynas. Vilnius: Lietuvių kalbos institutas, 2012, ISBN 978-609-411-079-5
2. 1 2 3  *Kultūra*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
3. 1 2  *Kultūrinė antropologija*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006

Vikicitatos 

Wikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Kultūra***
| **Teodoras Paulas Albrechtasvok. *Theo Albrecht*** |
| --- |
| Gimė | 1922 m. kovo 28 d.Esenas, Veimaro Respublika |
| Mirė | 2010 m. liepos 24 d. (88 metai)ten pat, Vokietija |
|  |
| Veikla | kaip ir jo vyresnis brolis Karl Albrecht buvo Aldi koncerno savininkas. |

**Theodor Paul Albrecht** (*Theo Albrecht*; 1922 m. kovo 28 d. Esene – 2010 m. liepos 24 d. ten pat) – kaip ir jo vyresnis brolis Karl Albrecht buvo „Aldi" koncerno savininkas.

Theo Albrecht valdė „Aldi Nord" (būstinė Esenas).

Nuo 1993 m. pasitraukė iš operatyviojo verslo valdymo ir turtą įnešė į paramos fondus.

Veikla
------

Theo baigė profesinį mokymą motinos parduotuvėje, įsitraukė į prekybos verslą.

1971 m. lapkričio 29 d. Theo Albrecht buvo pagrobtas. Po 17 dienų buvo sumokėta 7 mln. DM išpirka (tarpininkavo vyskupas Francas Hengsbachas). Pagrobėjai buvo sulaikyti ir 1973 m. nuteisti kalėti (8,5 m. laisvės atėmimo bausme). Theo Albrecht vėliau teisme bandė išsikovoti, kad sumokėta išpirka būtų nurašyta į *ypatingąsias išlaidas*.

Broliai Albrechtai gyvenę atsiskyrę nuo visuomenės, apie Theo Albrechtą žinoma mažiau nei apie Karlą. Paskutinė Theo Albrechto viešumoje daryta nuotrauka buvo 1971 m. Vienam reporteriui pavyko dar kartą nufotografuoti abu brolius XX a. 8 deš. pradžioje.

Abu broliai buvo itin taupūs. Vokietijos žiniasklaidoje skelbta, kad pagrobimo metu Theo Albrechto pagrobėjai buvo nustebę, pamatę jo paprastą kostiumą, todėl prieš pagrobdami pareikalavo parodyti tapatybės kortelę.

Theo žaidė golfą bei rinko rašomąsias mašinėles. Gyveno *Föhr* saloje, 1 km² dydžio nuosavame žemės sklype turėjo įsirengęs golfo aikštyną.

Kaip ir jo brolis Karlas Theo buvo laikomas milijardieriumi; „Forbes" duomenimis, jo turtas siekė 15,1 mlrd. USD (2006 m.), 22 vieta „Forbes" sąraše. Abu broliai laikė turtą per Markus-Stiftung ir Siepmann-Stiftung paramos fondus.

Nuorodos
--------

 Foto: Theo Albrecht dešinėje, Karlas kairėje

* Aldi broliai – turtingi, turtingesni, nematomi Archyvuota kopija 2006-07-20 iš Wayback Machine projekto.
* "Karlas ir Theo Albrecht", *zdf.de* Archyvuota kopija 2006-02-18 iš Wayback Machine projekto.
Bažnyčia Geteborgo priemiestyje Tuve
**Voldemaras Žanis Vasilis** (šved. *Voldemars Zanis Vasilis*; 1922 m. sausio 13 d. Skuode – 2001 m. balandžio 8 d. Švedijos Vestra Jotalando lėno Västra Frölunda vietovėje) – iš Žemaitijos kilęs Švedijos architektas.

Biografija
----------

Gimė ir augo ūkininkų Janio Vasilio ir Katrinos Balceris šeimoje. 1941–1942 m. studijavo aukštojoje Kauno meno mokykloje (kitais duomenimis – Latvijos dailės akademijoje). Antrojo pasaulinio karo pabaigoje pasitraukė į Švediją. 1951 m. Čalmerso technikos universitete Geteborge įgijo architekto diplomą. 1945 m. įsidarbino akcinėje bendrovėje „Vetlandahus" Eskilstiunoje, o nuo 1951 m. darbavosi žinomų švedų architektų Sven Brolid ir Jan Wallinder biuruose Geteborge. Pastarajame mieste 1957 m. atidarė savo architektūros biurą. 1959–1962 m. asistento pareigose dėstė Čalmerso technikos universitete. 

Žinomi šie didesni arch. Voldemaro Vasilio paruošti projektai: savivaldybės rūmai Jislavede (1961 m.), parapijos namai Miolndale (1962 m.), sporto baseinas Gnušėje (1964 m.), senelių prieglauda Geteborge (1965 m.), vyskupijos sodas Geteborge (1965 m.), bažnyčia Geteborgo priemiestyje Tuve (1976 m.). Be to suprojektavo keletą mokyklų ir biurų, pramoninių pastatų, gyvenamųjų rajonų ir vilų.

Išnašos
-------

1. ↑  Voldemārs Vasilis / Pieci latviešu architekti // Jaunā Gaita nr. 55, 1965

Šaltiniai
---------

* Vasilis, Voldemars Z // i Vem är Vem?: Götaland utom Skåne, Halland, Blekinge (andra upplagan, 1965)
* Voldemars Zanis Vasilis // gravar.se
Naryškinų genealoginis medis
**Naryškinai** (rus. *Нарышкины*) – Rusijos bajorų giminė.

Giminė
------

Kildinosi iš Krymo totorių, giminės pradininkas Kurbatas, vadintas Naryška, 1463 m. atvykęs į Maskvą. Giminė iškilo XVII a. antroje pusėje, kai caras Aleksejus Michailovičius 1671 m. vedė Nataliją Naryškiną (1651–1691 m.), būsimąją Petro I motiną. Valdant Fiodorui Aleksejevičiui (1676–1682 m.) dėl valdžios varžėsi su Aleksejaus Michailovičiaus pirmosios žmonos giminaičiais Miloslavskiais. Fiodorui Aleksejevičiui mirus Natalija trumpam tapo regente, bet po 1682 m. šaulių maišto buvo nušalinta, jos broliai Ivanas ir Afanasijus nužudyti, tėvas Kirilas Naryškinas (1623–1691 m.) ištremtas į vienuolyną. Petrui I 1689 m. įsitvirtinus valdžioje Natalija jam darė įtaką ir dalyvavo valstybės valdyme. Jos brolis Levas Kirilovičius Naryškinas (1664–1705 m.) 1690–1702 m. buvo Pasiuntinių prikazo viršininkas (užsienio reikalų ministras) ir faktinis valstybės vadovas. XVIII a. Naryškinų įtaka ėmė mažėti, nors dar ir XIX a. jie ėjo svarbias pareigas.

Žymiausi Naryškinai
-------------------

* Levas Aleksandrovičius Naryškinas (1785–1846), generolas leitenantas;
* Kirilas Michailovičius Naryškinas (1785–1857), generolas majoras
* Michailas Michailovičius Naryškinas (1798–1863), ankstesnio brolis, pulkininkas, dekabristas

Šaltiniai
---------

1. ↑  '**. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 57 psl.**

Nuorodos
--------

* Žagarės Naryškinai

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Naryškinai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Kultūra, 1923 m.

**Kultūra** – mėnesinis mokslo, visuomenės, kultūros, meno ir literatūros žurnalas, ėjęs 1923–1929 m. Šiauliuose, 1930–1941 m. Kaune. Leido 1923–1926 m. Kultūros švietimo bendrovė „Kultūra", ją uždarius, 1927–1941 m. – Kultūros švietimo draugija.

Veikla
------

Iki 1922 m. „Kultūros" bendrovė Lietuvoje subūrė 250 būrelių su 3000 narių. Jų švietimui ir buvo įsteigtas žurnalas. Skelbė publikacijas istorijos, archeologijos, astronomijos, filosofijos, kultūros, gamtos mokslų temomis, kultūros, meno ir literatūros kritikos straipsnius, lietuvių ir užsienio rašytojų kūrinius. 1924 m. turėjo priedą jauniesiems skaitytojams „Daigai" (redaktorius Jonas Trečiokas). Bendradarbiavo žymūs liberalių demokratinių pažiūrų ar materialistinės pasaulėžiūros rašytojai, mokslo ir visuomenės veikėjai.

Po 1926 m. valstybės perversmo „Kultūros" būreliai buvo paskelbti nelegaliais ir uždaryti, bendrovės leidykla buvo priversta bankrutuoti. K. Venclauskis išpirko bendrovės vekselių už 10 000 Lt. Formaliai bendrovė likviduota 1929 m. liepos 27 d. visuotiniame susirinkime, tačiau tuoj pat buvo įkurta „Kultūros švietimo draugija" (pirmininkas Jackus Sondeckis, valdybos nariai: Peliksas Bugailiškis, Stasys Brašiškis ir kiti.

„Kultūros" žurnalo svarbiausi bendradarbiai buvo Petras Avižonis, J. Baldžius, Kipras Bielinis, Vaclovas Biržiška, Dzidas Budrys, Petras Cvirka, Vincas Čepinskis, Jonas Fledžinskas, Jonas Kairiūkštis, Ignas Končius, Vincas Krėvė, Petras Leonas, Stasys Lukauskis, Juozas Matulis, Jonas Murka, Vincas Krėvė-Mickevičius, Antanas Povylius, Mykolas Riomeris, Paulius Slavėnas, Teofilis Tilvytis, Jonas Gudaitis-Vabalas, Antanas Žvironas.

Redaktoriai
-----------

* 1923–1933 m. – Peliksas Bugailiškis, Jonas Galvydis (faktinis redaktorius),
* 1933–1938 m. – Petras Leonas (1925–1938 m. atsakingas redaktorius),
* 1938 m. – Antanas Purėnas,
* 1940–1941 m. – Kostas Korsakas (1933–1941 m. faktinis redaktorius).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kultūra (žurnalas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 225 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Teodoras Kochas-Griunbergas** |
| --- |
| Gimimo vardas | Theodor Koch-Grünberg |
| Gimė | 1872 m. balandžio 6 d.Griunbergas, Hesenas, Vokietija |
| Mirė | 1924 m. spalio 8 d. (52 metai)Višta Alegrė, Karakarajus, Brazilija |
| Tautybė | vokietis |
|  |
| Išsilavinimas | humanitarinių mokslų daktaras |
| Alma mater | Tiubingeno universitetas |

**Teodoras Kochas-Griunbergas** (vok. *Theodor Koch-Grünberg*; g. 1872 m. balandžio 6 d. – m. 1924 m. spalio 8 d.) – Vokietijos etnologas, keliautojas, tyrinėjęs Amazonijos indėnų tautas.

Gimė Griunbergo miestelyje, Hesene. Tiubingeno universitete studijavo humanitarinius mokslus, Viurcburgo universitete apsigynė daktaro laipsnį, parašęs disertaciją apie gvajkurus.

1896 m. Teodoras Kochas-Griunbergas išvyko į Braziliją ir dalyvavo Hermano Mejerio ekspedicijoje, kurios tikslas buvo rasti Šingu ištakas. 1903–1905 m. jis tyrinėjo Žapuros ir Negro baseinus iki pat Venesuelos sienos, aprašė indėnus banivus, parengė fotoalbumą.

1911 m. Teodoras Kochas-Griunbergas išsirengė į antrą ekspediciją – nuo Manauso keliavo aukštyn Branko upe iki Roraimos kalnų, kur aprašė vietos indėnus pemonus. Vėliau keliavo per Parimos kalnus, Kauros ir Ventuario upėmis pasiekė Orinoką. Tada praleidęs dalį laiko San Fernando de Atabape, Kochas-Griunbergas per Kasikjarės kanalą pasiekė Negrą ir grįžo į Manausą.

1924 m. jis dalyvavo amerikiečio Aleksandro Raiso jaunesniojo ekspedicijoje, kurios tikslas buvo ištirti Branko aukštupį, bet susirgo maliarija ir mirė.

Bibliografija
-------------

* *Indianertypen aus dem Amazonasgebiet nach eigenen Aufnahmen während seiner Reise in Brasilien*, Ernst Wasmuth, Berlin, 1906.
* *Zwei Jahre unter den Indianern: Reisen in Nordwest-Brasilien 1903–1905*, 1909.
* *Vom Roraima zum Orinoco. Ergebnisse einer Reise in Nordbrasilien und Venezuela in den Jahren 1911–1913*, Strecker und Schröder, Stuttgart, 1916.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Žemės reformos Lietuvoje |
| --- |
|  |
| Valakų reforma |
| Baudžiavos panaikinimo reforma |
| Stolypino reforma |
| 1918–1919 m. žemės reforma |
| 1919–1939 m. žemės reforma |
| 1940–1941 m. žemės reforma |
| 1944–1948 m. žemės reforma |
| 1991 m. žemės reforma |
| Ž • A • R |

**Baudžiavos panaikinimo reforma** – 1861 metais Rusijos imperijoje įvykdyta reforma, kuria panaikinta baudžiava. Naikinti baudžiavą caras Aleksandras II siūlė jau 1856 m. šiam žingsniui pritarė Lietuvos dvarininkai, sutikę paleisti valstiečius be žemės. Reformos manifestas ir nuostatai (viso 17 įstatymų) caro pasirašyti 1861 m. kovo 3 d. o paskelbti kovo 17-balandžio 14 d.

Reformą nusakančiais įstatymais numatyta asmens laisvė valstiečiams, teisė disponuoti savo turtu, įsigyti turtą, kreiptis į teismą, laisvai kurti šeimą. Taip pat nustatyta valstiečių savivaldos (valsčių, teismo, seniūnijos) tvarka. Žemė liko dvarininkams, bet šie privalėjo leisti valstiečiams naudotis skirtine žeme už lažą ar piniginę duoklę. Duoklė už 1,09 ha lietuviškose gubernijose neturėjo viršyti 3 rublių, lažas – 23 vyro ir moters darbo dienų per metus.

Reformos vykdymas
-----------------

B. Kustodijevo paveikslas „Manifesto skaitymas (valstiečių išvadavimas)", 1907 m.
Reformos vykdymui įkurtas Vyriausiasis valstiečių padėties sutvarkymo komitetas, veikęs iki 1882 m. birželio 6 d.
Reforma pradėta nuostatinių raštų sudarymu, valstiečiams nustatytas skirtinės žemės dydis, prievolės už naudojimą. Žemės išpirkimo kaina žymiai viršijo rinkos kainą (20-90 %).

Po 1863 m. sukilimo Lietuvoje, Baltarusijoje ir Vakarų Ukrainoje įvesta privaloma išpirka (1863 m. kovo 13 d.), palengvintos išpirkimo sąlygos.

1882 metais teisę išpirkti žemę gavo ir laisvieji žmonės, 1886 m. – amžinieji činšininkai, 1901 m. – sentikiai.

Reformos reikšmė
----------------

Reforma buvo labai palanki dvarininkams, kurie iš valstiečių už atleidimą iš baudžiavos išsireikalavo daug naudos, tačiau reforma suteikė teisių valstiečiams, likvidavo feodalinį monopolį, sukūrė sąlygas kapitalistinių santykių formavimuisi.
**Kultūrinis reliatyvizmas** – kultūrinės antropologijos teorija, pagrįsta kitų tautų kultūros standartų toleravimu. Kultūrinio reliatyvizmo esmė – kiekviena kultūra turi būti suprasta iš jos pačios, o ne iš šalies primestosios logikos pozicijų. Kultūrinis reliatyvizmas aiškina kultūrinius bruožus kaip tam tikros savitos kultūros sistemos elementus, jos subjektų elgesio reikšmes – pagal jų kultūros ypatybes, kritikuoja šališką, tik savo tautos kultūros vertybėmis grindžiamą papročių ir ištisų kultūrų aiškinimą.

Ši teorija išplėtota XX a. 3 dešimtmetyje (pagrindiniai plėtotojai – Francas Boasas, Melvilis Dž. Herskovicas, Boaso istorinė mokykla) kaip atsvara lig tol vyravusiam evoliucionizmui, funkcionalizmui bei bendrai etnocentristinėms ir universalistinėms idėjoms socialiniuose moksluose.

Melvilis Dž. Herskovicas skyrė 3 kultūrinio reliatyvizmo aspektus: metodologinį, filosofinį ir praktinį. Anot jo, metodologinis aspektas apibūdina reikalavimą objektyviai tirti kitas kultūras; filosofinis – susijęs su epistemologinėmis problemomis, kylančiomis iš inkultūracijos poveikio moksliniam ir kasdieniam mąstymui bei elgesiui pripažinimo; praktinis – apibūdina kultūrinio reliatyvizmo principų taikymą tarpkultūrinei įvairovei tirti ir deklaruoja toleranciją bei pagarbą kitų kultūrų vertybėms. Pasak F. Boaso, pagal kultūrinio reliatyvizmo principą kultūros yra unikalūs dariniai, todėl kultūrų hierarchiniai vertinimai negalimi, nes nėra kultūrų, kurios būtų aukštesnės ar žemesnės, primityvios ar išsivysčiusios.

Nuo XX a. vid. kultūrinis reliatyvizmas įsigalėjo kaip viena esminių socialinių ir humanitarinių mokslų pozicijų.

Literatūra
----------

* M. J. Herskovits. *Man and His Works: The Science of Cultural Anthropology*, New York, 1949;
* J. Tennekes, *Anthropology, Relativism and Method*, Assen, 1971.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vylius Leonavičius. *Kultūrinis reliatyvizmas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
2. ↑  Vytis Čiubrinskas. SOCIALINĖS IR KULTŪRINĖS ANTROPOLOGIJOS TEORIJOS. Kaunas: VDU, 2007.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Kultūros institutas** – kultūrinė įstaiga, skirta skleisti informaciją apie konkrečios valstybės kultūrą, ją propaguoti, ja sudominti. Kaip organizacija kultūros institutas gali būti oficiali institucija, įsteigta valstybės valdžios institucijų (institutus steigia Vyriausybė, kultūros ministerija, užsienio reikalų ministerija, kitos institucijos arba kartu su kitokiom organizacijom, pvz. NVO). Taip pat viešoji įstaiga, asociacija ar pan. Pagrindinė instituto būstinė paprastai būna įsikūrusi valstybės sostinėje. Filialai ir atstovybės steigiamos tiek valstybės viduje, tiek ir užsienyje.

Veikla
------

Institutai siekia skleisti kultūrą, stiprinti tautų savitarpio pažinimą. Tam pasitelkia kultūrinius mainus, platina informaciją apie valstybę ir jos kultūrą. Veikla dažnai apima ir meną, valstybės, visuomenės gyvenimą. Rengiami koncertai, spektakliai (teatro, šokio), kelionės, (dalykiniai, akademiniai, mokinių) mainai, konferencijos, seminarai, kalbos kursai, parodos ir filmai, skaitomos paskaitos, leidžiami leidiniai apie danų visuomenę ir informacinės paslaugos.

Lietuvoje, Baltijos šalyse
--------------------------

Lietuvos kultūros sklaida užsiima Lietuvos kultūros institutas (būstinė Vilniuje). Latvijoje – Latvijos institutas (Ryga). Greta su Užsienio, Kultūros ministerijomis prisideda prie kultūrinės užsienio politikos įgyvendinimo bei plėtros.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kultūros, filosofijos ir meno institutas
| Narvydžių paminklas partizanams |
| --- |
| 1990 m. perlaidotų Alkos ir Kardo rinktinių partizanų kapas |
| 

Narvydžių paminklas partizanamsNarvydžių paminklas partizanams

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°16′57″š. pl. 21°33′51″r. ilg.﻿ / ﻿56.282566°š. pl. 21.5643°r. ilg.﻿ / 56.282566; 21.5643Koordinatės: 56°16′57″š. pl. 21°33′51″r. ilg.﻿ / ﻿56.282566°š. pl. 21.5643°r. ilg.﻿ / 56.282566; 21.5643 |

 |
| Vieta | Skuodo rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Skuodo seniūnija |
| Aukštis | 2,3 m |
| Plotas | 10 m² |
| Naudotas | Pastatytas 1991 m. |

**Narvydžių partizanų kapas ir paminklas** yra šiaurinėje Skuodo rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Narvydžių kapinėse (Skuodo seniūnija), 60 m į rytus nuo pagrindinių vartų.

Kapas
-----

Kapavietė stačiakampio plano, išklota betono plytelėmis. Joje įrengti 3 kapai, kuriuos ženklina stačiakampės, 120×60×8 cm dydžio, juodo šlifuoto akmens stačiakampės plokštės su iškaltais įrašais: kairėje plokštėje – „SKURVYDAS Silvestras 1923–1948 / LIUTIKAS Pranas 1918–1948 / LIUTIKAS Adolfas 1926–1948 / ZADAUSKAS Stanislovas 1925–1948 / KAUPAS Ignas 1920–1948", vidurinėje – „JONUŠAITĖ Kazimiera 1923–1950", dešinėje – „DARŽINSKAS Kazys 1918–1950 / BAUŽYS Augustas 1917–1950". Kiekvienos plokštės viršuje iškalta po kryžių. Rytiniame kapavietės krašte stovi paminklas.

Teritorijos plotas – 10 m².

Paminklas žuvusiems 1945–1952 m. už Lietuvos nepriklausomybę (autorius – V. Orvidas, 1991 m.)

Paminklas
---------

Paminklas trijų vertikalių tarpsnių, pastatytas ant stačiakampio rusvo granito pagrindo. Viduryje, rusvo granito sienelės fone, kyla juodo šlifuoto akmens kryžius. Jo pagrindo plokštumoje iškaltas užrašas „ŽUVUSIEMS UŽ LIETUVOS NEPRIKLAUSOMYBĘ 1945–1952", prie kryžmos pritvirtinta lieto metalo Nukryžiuotojo skulptūrėlė, virš kurios iškalta lotyniška santrumpa „INRI". Paminklo šonuose yra po stačiakampę juodo akmens plokštę su skydo fone iškaltu Vyčio kryžiumi, kurias kraštuose rėmina keturkampės rusvo granito kolonos.

Paminklo aukštis – 2,3 m, plotis – 1,78 m.

Istorija
--------

Kapinėse 1990 m. birželio 30 d. iškilmingai perlaidoti 1948 m. liepos 12 d. Erslos miške, Mosėdžio vls. Kretingos apskr. žuvusių ir palaidotų Žemaičių apygardos Alkos rinktinės vado pavaduotojo Prano Liutiko-*Bizūno*, kuopos (grupės) vado Igno Kaupo-*Žaibo*, partizanų Adolfo Liutiko-*Plieno*, Silvestro Skurvydo-*Žvaigždės* ir Stanislovo Žadausko-*Perkūno*, o 1990 m. spalio 26 d. – Rėvos k. Lenkimų vls. Kretingos apskr. 1950 m. gegužės 29 d. žuvusių ir Pečiulinės miškelyje palaidotų Žemaičių apygardos Kardo rinktinės Tauragio kuopos vado pavaduotojo Augusto Baužio-*Šuberto*, partizano Kazio Daržinsko-*Narūno* ir ryšininkės Kazės Jonušaitės palaikai.

Paminklo autorius – akmens skulptorius Vilius Kazimieras Orvidas, 1991 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Atmintis: Paminklai, atmintinos vietos ir statiniai: Klaipėdos apskritis, Skuodo rajono savivaldybė. – Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras  
Vakarų Lietuvos partizanų sritis: Kęstučio, Prisikėlimo, Žemaičių apygardos: Atlasas. – Vilnius: Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras, 2010. – P. 184, 208
*Šis straipsnis apie biržų operatorę. Apie vertybinių popierių biržą Niujorke skaitykite straipsnyje NASDAQ.*

Nasdaq, Inc.|  |
| Įkurta | 1971 m. vasario 8 d. |
| Centrinė būstinė | One Liberty Plaza, Niujorkas, Niujorko valstija, JAV |
| Svarbiausi darbuotojai | Michael R. Splinter(pirmininkas)Adena Friedman(CEO) |
| Pajamos | 5,62 mlrd. JAV dol. (2020 m.) |
| Darbuotojų | 4830 (2020 m.) |
| Dukterinės įmonės | NASDAQ, OMX |
| Tinklalapis | business.nasdaq.com |

**Nasdaq, Inc.** – didžiausia biržų operatorė pasaulyje. Įkurta 1971 m. Organizuoja prekybą finansinėmis priemonėmis, teikia technologijas biržoms bei siūlo įvairias paslaugas akcinėms bendrovėms 6 žemynuose. Prekybos sąrašuose – daugiau nei 3 500 bendrovių. „Nasdaq" pirmauja visame pasaulyje pagal listinguojamų bendrovių skaičių.

„Nasdaq" siūlo įvairius kapitalo pritraukimo būdus visame pasaulyje, naudojantis jos reguliuojamomis rinkomis JAV, Šiaurės Europos bei Baltijos šalyse, alternatyviąja vertybinių popierių rinka „First North". Grupė siūlo prekybą įvairiomis finansinėmis priemonėmis, įskaitant akcijas, išvestines finansines priemones, skolos vertybinius popierius, prekių sandorius, struktūrizuotus produktus bei indeksų fondus. „Nasdaq" teikia technologinius sprendimus daugiau kaip 70 biržų, centrinių vertybinių popierių depozitoriumų bei kliringo institucijų daugiau kaip 50 šalių.

„Nasdaq" vertybinių popierių biržos veikia Europoje (Islandijoje, Kopenhagoje, Stokholme, Helsinkyje, Taline, Rygoje, Vilniuje). 2020 m. „Nasdaq" Šiaurės šalių ir Pabaltijo biržų dienos apyvarta siekė 3,723 mlrd. eurų.

Nasdaq Baltic
-------------

**Nasdaq Baltic** platforma apjungia prekybinių popierių biržas Vilniuje, Rygoje, Taline. Prekyba visose trijose biržose vyksta tomis pačiomis salygomis ir rodomi bendri Baltijos šalių kompanijų sąrašai.

* Baltijos Reguliuojama rinka
	+ Baltijos Oficialusis prekybos sąrašas
	+ Baltijos Papildomasis prekybos sąrašas
* Baltijos Alternatyvioji rinka First North

First North rinka yra skirta mažesnėms kompanijos, dar vadinama „augimo" rinka. Jose listinguojamom kompanijom nėra taikomi reguliuojamos rinkos teisiniai reikalavimai. Šiuo metu Baltijos šalių First North segmente listinguojasi 9 kompanijos.

Nasdaq Baltic oficialusis prekybos laikas: 10:00-16:00.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Nasdaq Revenue 2020" (PDF). NDAQ.
2. ↑  „ANNUAL TRADING STATISTICS 2020" (PDF). Nuoroda tikrinta 2021-04-05.

Nuorodos
--------

* „Nasdaq" oficialus tinklalapis
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Didieji Antilai (žalia)
Didieji Antilai – Karibų jūros salų, vadinamų Vakarų Indija, dalis (kartu su Bahamais ir Mažaisiais Antilais). Didžiuosius Antilus sudaro Kuba, Jamaika, Espanjolos sala (sudaryta iš Haičio vakaruose ir Dominikos Respublikos rytuose) ir Puerto Rikas. Didieji Antilai – žemyninės kilmės salos, skirtingai nei Mažieji Antilai, kuriuos sudaro jaunos vulkaninės ar koralinės kilmės salelės. Pagal antropologinius požymius, kalbą ir tradicijas Didieji Antilai priskiriami Lotynų Amerikai.

Didieji Antilai suvaidino ryškų strateginį vartų į Amerikos žemynus vaidmenį, o laikais, kai jūrinė galia nulemdavo šalies svarbą, čia buvo kovų tarp Ispanijos, Prancūzijos ir Jungtinės Karalystės laukas. Pradžioje salos tiekė žaliavas, o vėliau tapo svarbiausiais uostais jūrų keliuose tarp Europos ir Naujojo Pasaulio. Atsiradus komercinėms oro linijoms, jų strateginė svarba sumažėjo.
| Baukštė |
| --- |
|  Baukštė Baukštininkuose |
| **Ilgis** | 12,3 km |
| **Baseino plotas** | 32,1 km² |
| **Ištakos** | Gargždų apylinkės |
| **Žiotys** | Eketė |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Baukštė |

**Baukštė** – upelis Vakarų Lietuvoje, Klaipėdos rajone; Eketės kairysis intakas (Danės baseinas). Prasideda ties šiauriniais Gargždų pakraščiais, prie greitkelio Vilnius–Klaipėda. Teka į šiaurės vakarus laukais. Beveik visa vaga, išskyrus patį žemupį, sureguliuota. Įteka į Eketę 9,1 km nuo jos žiočių.

Turi 2 bevardžius dešiniuosius intakus.

Prie Baukštės yra Šlapšilė, Baukštininkai, kuriasi Klaipėdos priemiesčių kvartalai.

Etimologija
-----------

Upėvardis šaltiniuose minimas kaip *Bauksz, Baugst, Baugste*. Manoma, kad pirminė lytis *\*Baugštė* ir kilusi nuo žodžio *baugštus* („bailus, baikštus").

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos upės: B. Gailiušis, J. Jablonskis, M Kovalenkovienė, Kaunas, Lietuvos energetikos institutas, 2001, str. 620
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| **Artūras Grebliauskas** |
| --- |
| Gimė | 1965 m. spalio 1 d. (57 metai)Naujiena, Kapsuko rajonas |
|  |
| Veikla | ekonomistas |
| Organizacijos | Vytauto Didžiojo universitetas  Vilniaus Gedimino technikos universitetas |
| Pareigos | profesorius |
|  |
| Išsilavinimas | socialinių mokslų daktaras |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Artūras Grebliauskas** (1965 m. spalio 1 d. Naujiena, Marijampolės rajonas) – Lietuvos ekonomistas, socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1990 m. baigė Vilniaus universiteto Pramonės ekonomikos fakultetą, 1991–1993 m. studijavo Vytauto Didžiojo universiteto Ekonomikos ir vadybos fakultete. 1997 m. socialinių mokslų daktaras.

1990–1994 m. dirbo bendrovėje „Achema", 1995–1996 m. Vakarų banko Jonavos skyriuje. 1996–1997 m. Lietuvos taupomojo banko Kauno rajono filialo Įmonių ir organizacijų aptarnavimo skyriaus viršininkas, 1997–1998 m. Vilniaus banko Kauno filialo vadybininkas, 1998–2003 m. Lietuvos Respublikos Prezidento referentas ekonomikai, patarėjas investicijų klausimais. Nuo 2000 m. Vytauto Didžiojo universiteto, nuo 2005 m. ir ISM Vadybos ir ekonomikos universiteto dėstytojas, 2005–2007 m. bakalauro studijų dekanas; nuo 2008 m. profesorius. 2003 m. bendrovės „Klaipėdos mediena" ekonomikos direktorius. 2005–2008 m. Seimo pirmininko patarėjas ekonomikos klausimais. Paskelbė apie 16 mokslinių straipsnių. Šiuo metu dėsto Vilniaus Gedimino technikos universitete.

Bibliografija
-------------

* Lošimų reguliavimas: tarpdisciplininė azartinių lošimų studija, su kitais, (2007 m.
* Lietuvos aukštojo mokslo kokybės parametrų modeliavimas, su kitais, 2008 m.
* Pasaulinio ūkio raida XX amžiuje, vadovėlis, 2008 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Artūras Grebliauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 745 psl.
|  |
| --- |
| „Lucy in the Sky with Diamonds" |
| The Beatles daina iš albumo *Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band* |
| Išleista | 1967 m. gegužės 26 d. |
| Žanras | psichodelinis rokas |
| Kalba | anglų |
| Įrašų kompanija | Parlophone |
| Autorius | Lennon–McCartney |
| Prodiuseris | George Martin |

**„Lucy in the Sky with Diamonds"** – britų roko grupės The Beatles daina, kuri pasirodė jų 1967 m. albume „Sgt. Pepper's Lonely Hearts Club Band". Dainą iš esmės parašė Džonas Lenonas, tačiau įvardyta kaip bendras Lenono ir Makartnio kūrinys. Parašyti ją Lenoną įkvėpė jo sūnaus Julian'o darželio piešinys, kurį pavadino būtent „Lucy – in the sky with diamonds". Po albumo išleidimo pasklido spekuliacijos dėl pirmųjų dainos pavadinimo raidžių nuo kiekvieno žodžio, kurias sudėjus gavosi žodis „LSD" (tai stipri psichotropinė medžiaga). Visgi Lenonas ne vieną kartą neigė visas šios dainos sąsajas su narkotikais, o dainos tekstų ir fantazijų įtaką priskyrė Lewis Carroll'o „Alisa stebuklų šalyje".

Kolektyvas
----------

* John Lennon – pagrindiniai vokalai, marakos
* Paul McCartney – harmonizuojantys vokalai, Lavri vargonai, bosinė gitara
* George Harrison – akustinė gitara, tambura, pagrindinė gitara
* Ringo Starr – būgnai
* George Martin – pianinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Compton, Todd (2017). *Who Wrote the Beatle Songs? A History of Lennon-McCartney*. San Jose: Pahreah Press.
2. ↑  Sheff, David (2000). *All We Are Saying: The Last Major Interview with John Lennon and Yoko Ono*. New York: St. Martin's Press.
Koordinatės: 52°11′š. pl. 31°53′r. ilg.﻿ / ﻿52.18°š. pl. 31.89°r. ilg.﻿ / 52.18; 31.89

| Rudnia Catos valsčius |
| --- |
| Laikotarpis: XIX a. – XIX a. |
| 


 |
| Apytikrė valsčiaus vieta dabartinės Baltarusijos žemėlapyje |
| **Adm. centras:** | Rudnia Cata |
|  |
| Rusijos imperija Rusijos imperija |
| Mogiliavo gubernija | Gomelio apskritis (1867) |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |
|  |

**Rudnia Catos valsčius** (rus. *Цато-Руднянская волость*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas dabartinėje vakarų Rusijos teritorijoje. Centras – Rudnia Cata. Tai buvo vienas iš dviejų Gomelio apskrities valsčių, buvęs Rusijos teritorijoje (kitas – Senųjų Jurkovičių, likusieji – Baltarusijos).

Istorija
--------

Valsčius įkurtas XIX a. Mogiliavo gubernijoje. Apie 1870 m. prijungtas prie Senųjų Jurkovičių valsčiaus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Памятная книжка Виленскаго генералъ губернаторства на 1868 годъ. – Санктпетербургъ, Витебский губернский статистический комитет, 1868. // PDF 158 psl.
| **Sergejus Andrejevskisrus. *Сергей Андреевский*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1847 m. gruodžio 29 d.Aleksandrovka, Jekaterinoslavo gubernija |
| Mirė | 1918 m. lapkričio 9 d. (70 metų)Petrogradas |
|  |
| Veikla | rusų teisininkas, poetas, literatūros kritikas. |
|  |
| Žinomas (-a) už | Kražių bylos advokatas |

**Sergejus Andrejevskis** (rus. *Сергей Аркадьевич Андреевский*, 1847 m. gruodžio 29 d. Aleksandrovka, Jekaterinoslavo gubernija – 1918 m. lapkričio 9 d. Petrogradas) – rusų teisininkas, poetas, literatūros kritikas.

Biografija
----------

Gimė dvarininkų šeimoje, brolis dvynys – anksti (39 m.) miręs matematikas, Varšuvos universiteto profesorius Michailas Andrejevskis. Abu baigė Charkovo universitetą.

1871-1878 m. apygardos teismo prokuroro draugas (padėjėjas) Sankt Peterburge. Už tai, kad negynė valstybės interesų Veros Zasulič byloje ir teisiamoji buvo išteisinta, pašalintas. Nuo 1878 m. advokatas. Gindamas kaltinamąjį beveik nenagrinėjo įkalčių ir įrodymų, analizavo teisiamojo asmenybę, jo gyvenamąją aplinką, jos įtaką. Vienas iš 7 advokatų, be atlyginimo gynusių kaltinamuosius Kražių byloje.

1891 m. išleido knygą „Ginamosios kalbos". Parašė eilėraščių, straipsnių apie rusų rašytojų kūrybą. Išvertė prancūzų poetų eilėraščių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Sergejus Andrejevskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 496 psl.
**Sergejus Chotianovičius** (g. 1923 m. sausio 11 d. - mirė 2018 m. kovo 15 d. Vilniuje) – Lietuvos chemikas, habilituotas gamtos mokslų daktaras, profesorius.

Biografija
----------

1953 m. baigė Vilniaus universitetą. 1978 m. chemijos mokslų daktaras.

1962–1993 m. dirbo Chemijos ir chemijos technologijos institute (nuo 1992 m. Chemijos institutas). 1965–1989 m. Galvanotechninės laboratorijos vadovas, 1989–1993 m. vyresnysis mokslinis bendradarbis.

Mokslinė veikla
---------------

Nustatė paviršinio aktyvumo medžiagų įtaką vario ir cinko elektrocheminiam nusodinimui, ištyrė tauriųjų metalų išskyrimo katodinius procesus, gautų dangų savybes. Su kitais – 24 išradimų autorius.

Bibliografija
-------------

* Platinos grupės metalų elektronų sodinimas, 1976 m. rusų kalba

Įvertinimas
-----------

* 1982 m. LTSR valstybinė premija

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Sergejus Chotianovičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 95 psl.
*Kitos reikšmės – Kalniškiai (reikšmės).*

| Kalniškiai IIlenk. *Kalniszki* |
| --- |
| 

Kalniškiai IIKalniškiai II

54°16′27″ š. pl. 22°23′08″ r. ilg.﻿ / ﻿54.27417°š. pl. 22.38556°r. ilg.﻿ / 54.27417; 22.38556﻿ (Kalniškiai II (Geldapė))Koordinatės: 54°16′27″ š. pl. 22°23′08″ r. ilg.﻿ / ﻿54.27417°š. pl. 22.38556°r. ilg.﻿ / 54.27417; 22.38556﻿ (Kalniškiai II (Geldapė)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Lenkijos vėliava Lenkija |
| **Vaivadija** | Varmijos Mozūrų vaivadija Varmijos Mozūrų vaivadija |
| **Apskritis** | Geldapės apskritis |
| **Valsčius** | Geldapės valsčius |

**Kalniškiai** (lenk. *Kalniszki*, vok. *Kalnischken*, (1938–1945 m. vok. *Kunzmannsrode*)) – kaimas Lenkijos šiaurės rytuose: Varmijos Mozūrų vaivadijos Geldapės apskrities Geldapės valsčiuje.

Aprašymas
---------

Vietovėje išsimėtęs kaimas yra nutolęs 16 kilometrų į šiaurės rytus nuo apskrities centro Geldapės. Jis pasiekiamas prie Bocvinkos (lenk. *Boćwinka*) iš vaivadijos kelio Nr. išsukus į šalutinį kelią, vedanti į Naujienų kaimelį (lenk. *Nowiny*). Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos laukais ėjo geležinkelio linija Ungura–Geldapė, pokaryje ji demontuota ir artimiausia geležinkelio stotis Bocvinkoje jau nebenaudojama.

1910 m. surašymo duomenimis kaime gyveno 185 žmonės, prijungus gretimą Naujienų (vok. *Naujehnen*, lenk. *Noviny*) kaimą 1931 m. suskaičiuoti 343 gyventojai. Prieš Antrąjį pasaulinį karą buvo likę 298 gyv.

Iki Antrojo pasaulinio karo pabaigos tikintieji evangelikai protestantai priklausė Grabavos parapijai, o katalikai – bažnyčiai Geldapėje. Pokaryje sudarantys kaimo gyventojų daugumą katalikai priklauso Grabavos bažnyčiai, o evangelikai protestantai – Geldapės bažnyčiai.

Išnašos
-------

1. ↑  Algis Uzdila. *Žemės aidai. Ką pasakoja vietovardžiai*

Šaltiniai
---------

* Gemeindeverzeichnis Deutschland 1900
* Amtsbezirk Herandstal
* Padėtis žemėlapyje
| **Sergej Albridzio** |
| --- |
| Gimė | 1949 m. spalio 1 d. (73 metai)Astana, Kazachstanas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Visagino savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos socialdemokratų partija  Liberalų ir centro sąjunga |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Sergej Albridzio** (g. 1949 m. spalio 1 d. Akmaloje, Kazachstanas) – italas, Lietuvos ir Visagino sporto ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

1956–1966 m. mokėsi Krasnodaro (Rusija) 52-oje vidurinėje mokykloje, 1969–1973 m. studijavo Krasnodaro kūno kultūros institute, kūno kultūros mokytojas.

1973–1976 m. Krasnodaro kūno kultūros instituto dėstytojas, 1976–1977 m. tarnavo tarybinėje armijoje. Nuo 1977 m. Visagino vidurinės mokyklos fizinio lavinimo mokytojas. Nuo 1979 m. Visagino sporto mokyklos akrobatikos treneris, nuo 1983 m. vyr. treneris. 1986–1994 m. mokyklos direktoriaus pavaduotojas, 1994–2010 m. Visagino akrobatikos sporto mokyklos direktorius, nuo 2010 m. Visagino kūno kultūros ir sporto centro treneris.

Lietuvos socialdemokratų partijos Visagino skyriaus, 2003 m. Liberalų ir centro sąjungos Visagino skyriaus narys.

2000–2003 m. 2007 m. (mandato atsisakė) ir nuo 2011 m. Visagino savivaldybės tarybos narys.

Sportiniai pasiekimai
---------------------

* 1967 m. TSRS akrobatikos šuolių čempionas,
* 1969 m. respublikinės kategorijos teisėjas, garbės sporto meistras,
* 1976 m. visasąjunginės kategorijos teisėjas,
* 1983 m. tarptautinės kategorijos teisėjas,
* nuo 1991 m. Lietuvos akrobatikos sporto vyriausiasis treneris ekspertas, Lietuvos akrobatikos federacijos viceprezidentas.

Sutuoktinė Nadežda, vaikai Vladimir, Pavel.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Sergamumas** (angl. *morbidity*, *morbidity rate*) – tai per apibrėžtą laikotarpį užregistruotų ar numatomų (naujų arba visų) ligos atvejų skaičiaus ir tam tikros populiacijos dydžio santykis. Standartinis laikotarpis yra metai. Paprastai mokslinėje literatūroje vartojamas ne šis terminas, o konkretesni:

* Pirminis sergamumas, angl. *incidence*
* Antrinis sergamumas, angl. *prevalence*

Nederėtų maišyti pirminio ir antrinio sergamumo, nes antrinis sergamumas rodo visų ligos atvejų skaičių populiacijoje (senų ir naujų), o pirminis sergamumas - naujų atvejų atsiradimą. Tokiu būdu pirminis sergamumas daugiau apibūdina riziką susirgti atitinkama liga, o antrinis sergamumas - ligos išplitimą populiacijoje, kuris susijęs su diagnozavimo, sergančiųjų gydymo apimtimis ir kokybe, ūmia ar lėtine ligos eiga, ligos recidyvais, mirtingumu nuo atitinkamos ligos, kt.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Kumuliacinis sergamumas (angl. *cumulative incidence*)