recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Kitos reikšmės – Akmena (reikšmės).*

| Akmena |
| --- |
|  Didžioji Akmenos rėva |
| **Ilgis** | 71 km |
| **Baseino plotas** | 402 km² |
| **Vidutinis debitas** | 5,0 m³/s |
| **Ištakos** | Paalksnių apylinkės, Lietuva |
| **Žiotys** | Jūra |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Akmena |

Akmena žemėlapyje
**Akmena** – upė, kairysis Jūros intakas, tekantis Kelmės, Šilalės ir Tauragės rajonų teritorijomis. Upė išteka Paalksnių apylinkėse (į pietvakarius nuo Karklėnų), teka į pietvakarius per Žemaičių aukštumą ir Karšuvos žemumą. Įteka į Jūrą žemiau Pagramančio, 71,7 km nuo Jūros žiočių.

Slėnis 15–20 m, kai kur – iki 30 metrų pločio. Vagos plotis 6 – 22 m, gylis 0,3 – 2,5 m. Upės nuolydis – 1,86 m/km.

Prie Akmenos yra Pagrybio, Vedrių, Kazokų, Kreivių, Biržų Lauko, Vaičių, Naujininkų, Indijos, Pagramančio piliakalniai, Grigulių alkakalnis, upėje stūkso Kaušų mitologinis akmuo, ties Kilpinėmis – ištisas akmenynas – Didžioji Akmenos rėva. Ties Alijošiškėmis Akmenos slėnyje įsikūręs Lakštingalų slėnis. Netoli upės stovi vandens matavimo stotis.

Upėvardis kilo nuo žodžio *akmuo, akmenas*.

Intakai
-------

### Kairieji

* Karklė
* Ežerupis
* Grybupis
* Akmenynas
* Bremena
* Sermas
* Gramančia

### Dešinieji

* Ašvija
* Yžnė
* Jėrubynas
* Vaksupė
* Žadalis

Akmenos vaizdai
---------------

* Tiltas per Akmeną ties Pagramančiu
* Akmenos rėva
* Akmenos rėva
* Akmena ties Pagrybio piliakalniu
* Jūros ir Akmenos santaka (Akmena dešinėje žemiau)
* Akmenos žiotys (Akmena dešinėje)

Nuorodos
--------

* Upės aprašymas

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Vizovicių aukštumos |
| --- |
| Aukštumų vaizdasAukštumų vaizdas |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** |  Čekija |
| **Aukščiausias taškas** | 753 m (Klaštovas) |
| **Koordinatės** | 49°12′32″ š. pl. 17°56′44″ r. ilg.﻿ / ﻿49.20889°š. pl. 17.94556°r. ilg.﻿ / 49.20889; 17.94556Koordinatės: 49°12′32″ š. pl. 17°56′44″ r. ilg.﻿ / ﻿49.20889°š. pl. 17.94556°r. ilg.﻿ / 49.20889; 17.94556 |
| **Uolienos** | flišas |
|  |
|  **Vikiteka** | Vizovicių aukštumosVikiteka |

**Vizovicių aukštumos** (ček. *Vizovická vrchovina*) – aukštumų regionas Zlyno krašte (Čekija), pavadintas pagal Vizovicės miestą.

Geografiškai aukštumos yra dalis Slovakijos-Moravijos Karpatų. Aukščiausias Vizovicių aukštumų taškas yra Klaštovas (ček. *Klášťov*), kurio aukštis yra 753 m virš jūros lygio. Aukštumų plotas yra 1 399 km², vidutinis aukštis – 339 m. Pagrindinė aukštumas sudaranti uoliena yra *flišas* (vok. *flysch*).

Aukštumose prasideda Drževnicės upė. Jose yra miestai Vizovicės, Zlynas, Uhersky Brodas ir spa miestas Luhačovicės.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Vizėjusport. *Viseu* |
| --- |
|        |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

VizėjusVizėjus

40°40′0″ š. pl. 7°55′0″ v. ilg.﻿ / ﻿40.66667°š. pl. 7.91667°r. ilg.﻿ / 40.66667; 7.91667﻿ (Vizėjus)Koordinatės: 40°40′0″ š. pl. 7°55′0″ v. ilg.﻿ / ﻿40.66667°š. pl. 7.91667°r. ilg.﻿ / 40.66667; 7.91667﻿ (Vizėjus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Portugalijos vėliava Portugalija |
| **Regionas** | Vidurio Portugalija |
| **Apskritis** | Vizeu apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 47 250  |
|  |
|  **Vikiteka** | Vizėjus |

**Vizėjus** (port. *Viseu*) – miestas vidurio-šiaurės Portugalijoje, Centriniame regione, 50 km į rytus nuo Atlanto vandenyno, greta Eštrelos kalnų papėdės. Apskrities centras. Keliai į Aveirą, Guardą, Koimbrą. Tai vienas didžiausių Europos miestų, nepasiekiamas geležinkeliu. Vizėjus yra Dano vynuogininkystės regiono centras. Taip pat verčiamasi amatais (keramikos, metalo, tekstilės dirbiniai), prekyba žemės ūkio produkcija, turizmu. Veikia politechnikos institutas, 2 privatūs universitetai. Mieste yra 830 m. pastatyta katedra, kurioje veikia sakralinio meno muziejus, taip pat yra dar kelios bažnyčios, vienuolynai, vyskupų rūmai, paminklas luzitanų vadui Viriatui.

Istorija
--------

Miestas žinomas nuo romėnų laikų (vadintas *Viso*). Vėliau sugriautas vizigotų. Dabartinis Vizėjaus miestas įkurtas 1123 m.

* KatedraKatedra
* XVIII a. bažnyčiaXVIII a. bažnyčia
* Paminklas ViriatuiPaminklas Viriatui

Sportas
-------

* Académico de Viseu FC - futbolo klubas veikiantis nuo 2005 m.
*Kitos reikšmės – Višera (reikšmės).*

| Višera |
| --- |
| Višeros aukštupys Višeros aukštupys |
| **Ilgis** | 415 km |
| **Baseino plotas** | 31 200 km² |
| **Vidutinis debitas** | 473 m³/s |
| **Ištakos** | Šiaurės Uralas |
| **Žiotys** | Kama |
| **Šalys** | Rusijos vėliava Rusija |

**Višera** (rus. *Вишера*) – upė Rusijoje, Permės krašte; Kamos kairysis intakas. Prasideda vakariniame Šiaurės Uralo šlaite, šalia sienos su Komių Respublika ir Sverdlovsko sritimi. Teka į pietvakarius Uralo priekalnėmis, giliu slėniu. Vaga slenkstėta. Baseine pasireiškia karstiniai reiškiniai. Įteka į Kamos upės Kamos tvenkinį (Višeros įlanką).

Upė būna užšalusi nuo spalio pabaigos ar lapkričio pradžios iki balandžio pabaigos. Laivuojama nuo Velso prieplaukos (312 km nuo žiočių).

Didžiausi intakai: Jazva (kairysis), Kolva (dešinysis).

Prie Višeros įsikūręs Krasnovišersko miestas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 94
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Fiat M11/39** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | vidutinis tankas |
| **Kūrėjas** |  |
| **Šalis** | Italija |
| **Sukurta** | 1937 m. |
| **Gaminta** | 1939-1944 m. |
| **Gamintojas** | FIAT |
| **Pagaminta vienetų** | 100 |
| **Naudota** | 1939-1944 m. |
| **Charakteristikos** |
| **Ekipažas** | 3 |
| **Masė (t)** | 11,1 |
| **Kovinė masė (t)** |  |
| **Ilgis (m)** | 4,7 |
| **Plotis (m)** | 2,2 |
| **Aukštis (m)** | 2,3 |
|  |
| **Šarvo storis (mm)** | 30 |
| **Pagrindinis ginklas** | pabūklas |
| **Kalibras** | 36 |
| **Papildomi ginklai** | 2×8 mm Breda 38 kulkosvaidžiai |
|  |
| **Važiuoklė (formulė)** |  |
| **Kelio prošvaisa** |  |
| **Variklis** | Fiat SPA 8T V-8 dyzelinis |
| **Variklio galia (AJ, (kW))** | 105 AG |
| **Kuras** | dyzelinas |
| **Nuotolis plentu (km)** | 200 |
|  |
| **Važiavimo greitis (km/h)** | 32,2 plentu |
| **Plaukimo greitis (km/h)** |  |
| **Įveik.sienelės aukštis (m)** |  |
| **Įveik.griovio plotis (m)** |  |
| **Įveik.įkalnė** |  |

**Fiat-Ansaldo M11/39** buvo itališkas II pasaulinio karo vidutinis tankas. Jis buvo naudojamas Afrikoje ir Italijoje 1939–1944 m. Oficialiai tankas buvo vadinamas **Carro Armato** (šarvuota transporto priemonė) M11/39. Pavadinimas šifruojamas taip: M – vidutinis tankas (medium), 11 – svoris tonomis, 39 – gamybos metai.

Šio tanko dizainas buvo pasiskolintas iš britiškojo Vickers 6-Ton. Ypatingai tai matosi pagal vikšrų ir pakabos dizainą. Tankas buvo naudojamas trumpą laiką, nes dizainas nebuvo tinkamas, taip pat pagrindinė 37 mm patranka nebuvo pritaikyta tinkamai veikti – ji sukosi tik 15°, neradus tinkamos vietos bokštelyje. Taip pat M11/39 tankas pasižymėjo blogu patikimumu ir techninėmis savybėmis, buvo gana lėtas, šarvai lengvai pramušami. Nors pagal planus tanke buvo palikta speciali vieta radijui, nei vienas jų nebuvo įmontuotas.

Iš viso buvo pagaminta 100 Fiat M11/39 tankų. Jie naudodavo 105 AG galios Fiat SPA 8T V-8 dyzelinį variklį.
Žuvies pavidalo višapas (Armėnija, 1909 m.)
Višapas ant Aragaco kalno
**Višapas** (arm. վիշապ – 'slibinas') – akmeninė skulptūra (menhyras), vaizduojanti žuvį, aptemptą jaučio oda. Rasta iki 5 m aukščio višapų. Manoma, kad jie statyti II–I tūkstm. pr. m. e. siejami su archeologine Kuros-Arakso kultūra. Pirmasis višapas 1909 m. rastas Gehamo kalnagūbryje, vėliau jų aptikta daug kur kitur Armėnijos kalnyne, Gruzijoje, Šiaurės Kaukaze, Mongolijoje. Statyti prie upių, ežerų, kanalų, kur buvusios gyvulių girdyklos.

Višapų paminklai pavadinti pagal mitinius armėnų slibinus Višapus. Jie įsivaizduoti zoomorfiškai (ypač, gyvatiškai) arba antropomorfiškai, sieti su perkūndebesiais, audromis, viesulais. Tikėta, kad saulės užtemimo metu didžiulis Višapas praryjąs saulę. Jie gyvena aukštikalnėse, dideliuose ežeruose, danguje, debesyse. Kildami į dangų ar besileisdami ežeran višapai kelia sūkurius, siaubia viską savo kelyje. Pasak armėnų mitologijos, Višapas, išgyvenęs iki tūkstančio metų, galįs praryti pasaulį. Tikėta, kad per audrą seni višapai iš kalnų ir ežerų kyla į dangų, o dangiškieji – leidžiasi žemėn.

Mitas apie kovą prieš Višapą atitinka archetipinį choaso ir kosmoso mūšį. Armėnijoje paplitus krikščionybei, Višapą žudantį Vahagną pakeitė arkangelas Gabrielius (Gabrielas Hreštakas) bei angelai: per audrą jie kaunasi prieš saulę trokštančius praryti višapus (perkūndebesiai – ugniniai višapų kūnai, griaustinis – jų kaukimas, žaibas – Gabrieliaus strėlė, angelų rykštė). Angelai nuveja višapus iki pat saulės, kur šie virsta pelenais ir leidžiasi žemėn. Armėnų epe Višapai yra siaubūnai, užvaldę vandenis. Žmonės jiems turį aukoti mergeles. Vandenis ir mergeles išvaduoja didvyris. „Vipasanko" epe vaizduojami višapai, gyvenantys Masiso papėdėje, višapo Adžahako ir jo pačios Anuiš („višapų motinos") vaikai (dar vadinami „višapaznukais"). Višapų vadas Argavanas į savo rūmus kviečia pietauti karalių Artašesą su sūnumis. Pietų metu, Argavanas prieš karalių rezga pinkles. Įtūžęs Artašesas, grįžęs į Artašatą, siunčia sūnų Mažaną su kariauna, kad šis sunaikintų višapus, tačiau išpildyti įsakymo sūnui nepavyksta.

Gruzinų ir armėnų Biblijos vertimuose višapais vadinamas banginis Leviatanas.

Žodis kildinamas iš sen. armėnų *\*vēšap*, šis – iš iranėnų (Avestos) *višāpa*, šis – iš *\*viš.sāpa* („nuodai-sultys"; plg. skr. *víṣa* „nuodai", *sāpa* „sultys, syvai"). Tos pat kilmės yra gruzinų ვეშაპი (*vešaṗi*).

Taip pat skaitykite
-------------------

* Armėnų mitologija
* Vritra
* Aži Dahaka

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Višapas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė, 313 psl.
2. ↑  Мифы народов мира. *С. Б. Арутюнян* , Вишапы – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
3. ↑  Марр Н. Я. Смирнов Я. И. Вишапы // Труды Государственной Академии Истории Материальной Культуры, т. I, Ленинград, 1931
4. ↑  Ačaṙean, Hračʿeay (1971–1979), "վիշապ", in Hayerēn armatakan baṙaran [Dictionary of Armenian Root Words], 2nd edition, Yerevan: University Press, published 1926–1935
| **Vizma Belševica** |
| --- |
| Gimė | 1931 m. gegužės 30 d.Ryga |
| Mirė | 2005 m. rugpjūčio 6 d. (74 metai)Ryga |
| Tėvas | Janis Belševicas |
| Motina | Ieva Cyrulė |
| Vaikai | Klavas Elsbergas, Janis Elsbergas |
|  |
| Veikla | rašytoja, vertėja |
|  |
| Alma mater | 1961 m. Maksimo Gorkio Literatūros institutas |

**Vizma Belševica** (1931 m. gegužės 30 d. Ryga – 2005 m. rugpjūčio 6 d. Ryga) – latvių rašytoja, vertėja. Viena iš nedaugelio latvių rašytojų, kurios kūryba išversta į daugelį pasaulio kalbų.

Biografija
----------

Gimė per pasaulinę ekonominę krizę nusigyvenusių darbininko Janio Belševico ir Ievos Cyrulės šeimoje. Tėvas turėjo problemų su alkoholiu. Vasaras praleisdavo vaizdingoje Kuržemėje pas gimines. Pirmąją poemą išspausdino 1947 m. dar besimokydama gimnazijoje. 1955 m. pasirodė pirmoji eilėraščių knyga. 1961 m. baigė Maskvos M. Gorkio literatūros institutą.

1968 m. kai saugumas perskaitė jos knygą „Jūra dega" apie tai, kaip Vokiečių ordinas užkariavo Latviją, buvo uždrausta spausdinti jos knygas. Todėl ji užsiėmė vertimais teatrui. Gyvenimo saulėlydyje sunkiai sirgo.

Sūnūs poetai Klavas Elsbergas ir Janis Elsbergas.

Kūryba
------

Poezijos rinkiniuose „Visą žiemą šiemet pavasaris" (*Visu ziemu šogad pavasaris*), „Žemės šiluma" (*Zemes siltums*), „Metų žiedai" (*Gadu gredzeni*), „Tarp vijoklių" (*Madarās*), „Skaudus laikas" (*Dzeltu laiks*) vyrauja dramatiškos intonacijos, individualūs išgyvenimai siejami su universalia būties problematika, gausu istorinių motyvų, tragiško tėvynės likimo apmąstymų.

Išleido psichologinių novelių rinkinius „Kikurago apsakymai" (*Ķikuraga stāsti*), „Nelaimė namuose" (*Nelaime mājās*). Parašė pasakų vaikams rinkinį „Po mėlynu dangaus dubeniu" (*Zem zilas debesu blodas*). Viena populiariausių jos knygų – autobiografinis romanas „Bilė" (*Bille*).

Įvertinimas
-----------

1990 m. apdovanota Spidolos prizu, išrinkta Latvijos mokslų akademijos nare. Gavo Švedijos literatūrines premijas: Einaro Forseto fondo (1992 m.) ir Tomo Tranströmerio (1998 m.) premiją. 2000 m. buvo nominuota Nobelio literatūros premijai. Jos kūrybą į švedų kalbą išvertė Juris Kronbergas.

Bibliografija
-------------

* Visu ziemu šogad pavasaris, 1955.
* Zemes siltums, 1959.
* Ķikuraga stāsti (proza), 1965.
* Jūra deg, 1966.
* Gadu gredzeni, 1969.
* Madarās, 1976.
* Nelaime mājās (proza), 1979.
* Kamolā tinēja, 1981.
* Dzeltu laiks, 1987.
* Ievziedu aukstums, 1988.
* Baltās paslēpes, 1991.
* Bille. Triloģija (autobiografinis romanas):
	+ Bille (1992 m. JAV, 1995 m. Latvijoje)
	+ Bille un karš (Bille dzīvo tālāk), 1996.
	+ Billes skaistā jaunība, 1999.
* Par saknēm būt, 1996.
* Lauzta sirds uz goda dēļa, 1997.
* Raksti, 1-4. sējums, 1999–2002.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Silvestras Gaižiūnas. *Vizma Belševica*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

**Vivien Danguolė Pupkevičiūtė** – profesionali Lietuvos krepšininkė.

Danguolė gimė ir iki 17-os metų gyveno Vokietijoje, kur nuo 9-ių metų ir pradėjo lankyti krepšinio treniruotės.

Pirmas Danguolės klubas buvo Citybasket Recklinghausen. Pirmieji treneriai - Martin Karbe ir Hans-​Jürgen Wochian .

Būdama 16-os metų buvo pakviesta žaisti į Vokietijos Bundeslygos QOOL Sharks Würzburg moterų komandą.

O jau kitais 2021 metais 17-os metų buvo pakviesta žaisti už Lietuvos Šiaulių miesto "Šiaulių Šiauliai-Vilmers" moterų komanda.

Taip pat už Šiaulių KA „Saulė"-ŠSG komandą, moksleivių krepšinio lygoje, Danguolė užstatė įspūdingą rekordą. 

Jaunių merginų U18 čempionato sausio mėnesio rungtynėse surengė fantastišką pasirodymą pelnydama 51 tašką, perimdama 10 kamuolių ir surinkdama net 60 naudingumo balų! 

***Danguolė tapo Europos čempionė***

Tais pačiais 2021 metais Danguolė buvo pakviesta į Lietuvos U18 merginų rinktinę, su kuria dalyavo Graikijoje, Herakliono mieste, vykusiame 2022 Europos Čempionate, kuriame finale nugalėjusios Ispanijos rinktinę, rezultatu 78:75, tapo Europos čempionėmis.

| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 2004 m. gegužės 31 d. |
| Gimimo vieta | Recklinghauzenas, Vokietija 🇩🇪 |
| Ūgis | 174 cm |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | Šiaulių Šiauliai-Vilmers 🇱🇹 |
| **Pozicija** | Įžaidėja / Atakuojanti gynėja |
| Profesionalūs klubai |
| 2020-2021 | QOOL Sharks Würzburg 🇩🇪 |
| 2021-2023 | Šiaulių Šiauliai-Vilmers 🇱🇹 |
| Šalies rinktinė |
| 2019 | U15 🇱🇹 |
| 2022 | U18 🇱🇹 |

Šaltiniai
---------
Koordinatės: 56°2′19.17″ š. pl. 21°48′57.87″ r. ilg.﻿ / ﻿56.0386583°š. pl. 21.8160750°r. ilg.﻿ / 56.0386583; 21.8160750

Raganos uosis, 2007 m.
**Raganos uosis** – botaninis gamtos paveldo objektas, saugomu paskelbtas 1960 m. gamtos paminklu – 2000 m. Auga Plungės rajone, Plateliuose, buvusio Platelių dvaro parke. Medis patenka į Žemaitijos nacionalinio parko teritoriją.

Apie medį
---------

Medžio rūšis – paprastasis uosis (*Fraxinus excelsior* L.). Medžio kamieno apimtis 1,3 metro aukštyje – 730 cm, aukštis – 32 m, lajos aukštis – 14 m, lajos plotis – 27 m. Medžio amžius – virš 200 m. Medis viršijo gamtinę brandą. 2008 m. audra nulaužė centrinį kamieną.

  

* Raganos uosis 2019 m
* 
* 
*

Istorija
--------

Pasakojama, kad senovėje raganos ir velniai klaidindavę žmones, norėdami iš jų atimti gėrybes. Buvęs vienas atsitikimas, kai kaimo moterėlę, beeinančią vėlų vakarą namo, raganos paklaidinusios. Moterėlė puldinėjusi po dvaro parką įsivaizduodama, kad čia esanti jai nepažįstama giria. Klaidžiojusi ji, kol pavargusi. Tada prisėdusi prie uosio pailsėti ir užsnūdusi. Tuo metu ragana griebusi iš jos duonos kepalą ir jau buvo jį bekandanti, kai užgiedojo gaidžiai...
Užpykusi ragana trenkusi į medį duonos kepalą, kuris gumbu pavirtęs... O medis žmonių pradėtas Raganos uosiu vadinti.

Kiti žmonės pasakoja, kad velnias keturis uosius suglaudęs ir jie suaugę į vieną kamieną. Ar kad moteris skarele aprišusi tris užburtus medžius, ant kurių nenutūpdavę paukščiai. Tie medžiai suaugo, o skarelės mazgo žymė išliko.

Nuorodos
--------

* Saugomų teritorijų valstybės kadastras Archyvuota kopija 2011-08-28 iš Wayback Machine projekto.
* Paminkliniai medžiai Lietuvoje. Raganos uosis Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RPlungės rajono savivaldybės saugomos teritorijos |
| --- |
|  |
| Nacionaliniai parkai | 
Žemaitijos nacionalinis parkas |
|  |
| Regioniniai parkai | 
Salantų regioninis parkas |
|  |
| Valstybiniai draustiniai | 
Buožėnų geomorfologinis • Gandingos kraštovaizdžio • Minijos ichtiologinis • Minijos pralaužos kraštovaizdžio • Reiskių tyro telmologinis • Vilkaičių geomorfologinis |
|  |
| Savivaldybės draustiniai | 
Abokų botaninis-zoologinis • Kepurėnų botaninis-zoologinis |
|  |
| Gamtos paminklai | 
Akmuo „Dievo stalas" • Auksalės pusiasalis • Kreiviškių pusiasalis • Mingėlos ąžuolas • Perkūno ąžuolas • Pilelio šaltinis • Platelių ežero salos: Briedsalė, Veršio, Pilies • Platelių liepa • Platelių vinkšna • Plokščių šaltinis • Raganos uosis • Stirbaičių ąžuolas |
|  |
| Valstybiniai gamtos paveldo objektai | 
Akmuo „Galąstuvas" • Ąžuolai Dvyniai • Beržoro ežero sala • Birškaus bukas • Dyburių atodanga • Eglė Boba • Gaidsalė • Ilgio ežero salos • Knygnešių šaltinis • Koiskalnio šaltinis • Laikrodinės ąžuolas • Mykolo Oginskio liepa • Pliksalė • ~~Plokščių miško eglė~~ • Plungės dvaro parko aukštasis ąžuolas • Prarajos duobė • Šončelio sala • Ubagsalė • Ubagų kalno akmuo |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*
Koordinatės: 54°19′54″š. pl. 23°53′43″r. ilg.﻿ / ﻿54.3317°š. pl. 23.8953°r. ilg.﻿ / 54.3317; 23.8953

|  Miroslavo Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Alytaus |
| **Savivaldybė** | Alytaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Miroslavas |
| **Adresas** | Vienuolyno g. 2A |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1921 m. |

**Miroslavo Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Miroslavo kaime, už 2 km į pietvakarius nuo Alytaus. Istoristinė, turi neoklasicizmo ir neobaroko bruožų.

Istorija
--------

Miroslavo parapija įkurta 1719 m. pastačius medinę bažnyčią. Jai skirti 8 kaimai. 1744 m. pastatyta nauja bažnyčia. Metrikų knygos rašytos nuo 1746 m. LDK iždininkas Antanas Važinskis su žmona Terese 1763 m. pastatė naują medinę bažnyčią ir įkurdino marijonų vienuolyną. Vienuoliai įsteigė mokyklą. Į bažnyčią 1835 m. trenkė žaibas, ji sudegė. Pastatyta laikina, 1847 m. – nauja mūrinė bažnyčia (valdžia skyrė 75 000 rub. pašalpą) ir vienuolyno rūmai.

1864 m. vienuolynas uždarytas. Marijonas kunigas Vincentas Grincevičius už išeinančiųjų į 1863 m. sukilimą prisaikdinimą 1864 m. ištremtas į Sibirą. 1895–1910 m. Miroslave klebonavęs Antanas Radzinskas 1897 m. atnaujino ir pailgino bažnyčią, pristatė dvi koplyčias. 1906 m. įsikūrė „Žiburio" draugijos skyrius (pirmininkas kunigas K. Stankaitis). Jis 1907 m. įsteigė biblioteką - skaityklą, surengė Miroslave pirmą viešą vakarą.

Atsitraukdami Rusijos kareiviai 1914 m. bažnyčią susprogdino. 1917 m. parengtas jos atstatymo projektas. Pamaldos laikytos buvusioje prieglaudoje. Kunigas Juozapas Lelešius su parapijiečiais bažnyčią atstatė 1918–1929 m. 1944 m. bažnyčia apniokota. Po karo klebonas Antanas Šilingas ją suremontavo.

Architektūra
------------

Bažnyčia istoristinė, turi neoklasicizmo ir neobaroko bruožų, dvibokštė, su trisiene apside, prieangiu. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* 
* 
*
| **Struthio asiaticus** |
| --- |
| Azijinio stručio ( *Struthio asiaticus*) skeletas |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Strutiniai paukščiai  *( Struthioniformes)* |
| Šeima: | **Strutiniai**  *( Struthionidae)* |
| Gentis: | **Stručiai**  *( Struthio)* |
| Rūšis: | Azijinis strutis  *( Struthio asiaticus)* |

 |
| Binomas |
| ***Struthio asiaticus***Milne-Edwards, 1871 |

**Azijinis strutis** (*Struthio asiaticus*) – išnykusi stručių rūšis, gyvenusi nuo Maroko, Viduriniųjų Rytų iki Kinijos ir Mongolijos. Fosilijos datuojamos nuo viršutiniojo plioceno iki ankstyvojo holoceno (3,6 mln. – 6000 m. p. m. e.).

Azijinio stručio kiaušinio lukštai
Azijiniai stručiai buvo plačiai paplitę visoje Europoje ir Azijoje. Taip pat jie gyvendavo šiaurės Indijoje, Pakistane, Bangladeše ir pietų Sibire. Žinoma, kad Kinijoje azijiniai stručiai išnyko paskutiniojo ledynmečio pabaigoje ar iš karto jam pasibaigus. Išmirus šiems stručiams didžiojoje Azijos kontinento dalyje, dar ilgai jų gyventa vidiniuose centrinės Azijos rajonuose. Tai patvirtina išlikę uolų raižiniai, taip pat istorinės kronikos ir piešiniai ant vazų.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Struthio asiaticus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Azijinis strutis (*fossilworks.org*) Archyvuota kopija 2016-03-16 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Užsienio reikalų ministras** – Ministrų kabineto narys, atsakingas už suverenios valstybės vyriausybės užsienio politikos formavimą. Užsienio reikalų ministerija ir jos vadovas daugelyje šalių laikoma antra pagal reikšmę ministrų kabinete po vyriausybės vadovo (ministro pirmininko arba prezidento), koalicinėse vyriausybėse ji skiriama ministro pirmininko pavaduotojui.

Veikla
------

Užsienio reikalų ministro funkcijos skirtingų šalių ministerijose skiriasi. Klasikinėje parlamentinėje sistemoje užsienio reikalų ministras potencialiai gali turėti didelę įtaką formuojant vyriausybės užsienio reikalų politiką, tačiau, jei vyriausybė yra dominuojama stipraus ministro pirmininko, užsienio reikalų ministro vaidmuo formuojant užsienio politiką gali tapti neesminiu ar tik pagalbiniu. Taip pat užsienio reikalų ministro vaidmuo paprastai yra mažesnis prezidentinėse sistemose, kur dideles galias turi prezidentas.

Užsienio reikalų ministrai tradiciškai taip pat yra atsakingi už daugelį diplomatinių funkcijų, pvz. užsienio šalių lyderių priėmimą ir diplomatinius vizitus į kitas šalis.

Lietuva
-------

Lietuvoje LR užsienio reikalų ministras:

1. sprendžia ministerijos kompetencijai priklausančius klausimus ir yra tiesiogiai atsakingas už Vyriausybės programos įgyvendinimą ministerijos kompetencijai priklausančiais klausimais;
2. pasirašo tarptautines sutartis;
3. užtikrina įstatymų, tarptautinių sutarčių, ir kitų teisės aktų vykdymą;
4. teikia įstatymų ir kitų teisės aktų projektus;
5. leidžia įsakymus ir įsakymais patvirtintus kitus teisės aktus, tikrina, kaip jie vykdomi.
6. teikia ministerijos veiklos ataskaitas, kaip vykdoma Vyriausybės programa bei jos įgyvendinimo priemonės, atsiskaito už savo veiklą.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Muzikos instrumentas
Šiaurinis elnias
Paprastasis elniavabalis
 *Kitos reikšmės – Ragas (reikšmės).*
**Ragas** – gyvūno tvirta kieta raginė (keratininė) ar kaulinė žinduolio galvos išauga, skirta gynybai nuo plėšrūnų, kovoms dėl patelių, kaip lytinės atrankos požymis. Dideli ragai padeda įrodyti savo pranašumą prieš konkurentus patelių tarpe poravimosi metu. 

Ragais vadina ir kitokias tvirtas nežinduolių galvų išaugas (pvz. elniavabalių, kai kurių driežų).

Su ragais susijęs ne vienas prietaras ir liaudies medicina: pavyzdžiui, viduramžiais, o ir dabar kai kur pasaulyje tikima, kad į miltelius sutrintas buivolo ragas turi „stebuklingų" gydomųjų galių. 
Iš kai kurių Tolimuosiuose Rytuose ir Altajuje gyvenančių elnių pantų (nesukaulėjusių ragų) gaminamas pantokrinas, preparatas, kuris naudojamas kaip tonizuojanti ir stiprinanti priemonė pervargus, po infekcinių susirgimų ir pan. 

Kai kurie gyvūnai turi nuolatinius ragus, kuriuos nešioja viso savo gyvenimo laikotarpiu, kiti juos meta kiekvienus/kas porą metų ir jiems atauga nauji.

Senovės mitologijoje įvairių dievybių ir demonų turimi ragai simbolizavo galią ir jėgą; šalmus su ragais labai mėgo nešioti dievą Torą garbinantys vikingai.

Šiuolaikinio jaunimo tarpe žodis „ragas" dažnai naudojamas nusakyti žmogų ištikusiai nemaloniai situacija. Folklore žinomas frazeologinis junginys *sušalau į ragą*.

Vikižodynas
| Višakhapatnamasవిశాఖపట్నం |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

VišakhapatnamasVišakhapatnamas

17°42′0″ š. pl. 83°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿17.70000°š. pl. 83.25000°r. ilg.﻿ / 17.70000; 83.25000﻿ (Višakhapatnamas)Koordinatės: 17°42′0″ š. pl. 83°15′0″ r. ilg.﻿ / ﻿17.70000°š. pl. 83.25000°r. ilg.﻿ / 17.70000; 83.25000﻿ (Višakhapatnamas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:30) |
|  |
| **Valstybė** | Indijos vėliava Indija |
| **Valstija** | Andhra Pradešas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 3 004 086  |
| **Altitudė** | 5 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Višakhapatnamas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Višakhapãtnamas |

**Višakhapatnamas** (arba ***Visakhapatnamas, Visakapatnas***, telug. విశాఖపట్నం  = *Viśākhapaṭnaṁ*, hind. विशाखापत्तनम, IAST: *Viśākhapattnam*, angl. *Visakhapatnam, Vizag*) – miestas pietryčių Indijoje, Andhra Pradešo valstijoje, prie Bengalijos įlankos, į šiaurės rytus nuo Čenajaus. Svarbus kurortas, yra didelis uostas (išvežama geležies, mangano rūdos, akmens anglys, džiutas, įvežama nafta, mineralinės trąšos), išvystyta laivyba. Garsėja tekstilės pramone, amatais (ypač ornamentika iš dramblio kaulo, sidabro, ragų). Yra karinio jūrų laivyno bazė, oro uostas. Veikia Andhros valstybinis universitetas, keletas privačių, taip pat kolegijų.

Višakhapatname veikia karinio jūrų laivyno, povandeninių laivų muziejai, zoologijos sodas, akvariumas. Yra XVII a. maharadžos rūmai, hinduistų ir budistų šventyklos (apylinkėse yra Bavikondos, Totlakondos budistinių stūpų liekanos, Bodžanakondos urvų šventyklos).

2011 m. 92,3 % miesto gyventojų buvo hinduistai, 3,8 % – musulmonai, 3 % – krikščionys. 90,7 % gyventojų kaip pagrindinę kalbą vartojo telugų, 4,15 % – hindi, 2,52 % – urdu.

Istorija
--------

Miestas pradėjo augti 1683 m. kaip anglų prekybos taškas. Anksčiau buvo žinomas kaip **Vizagapatnamas**.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Visakapatnas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė, 297 psl.
2. ↑  *Višakhapatnamas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Venk–Žvo). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2014
3. ↑  2011 m. surašymas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tapirus bairdii** |
| --- |
| Centrinės Amerikos tapyras (Tapirus bairdii)Centrinės Amerikos tapyras(*Tapirus bairdii*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Amniotai  *( Amniota)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Neporakanopiai  *( Perissodactyla)* |
| Šeima: | Tapyriniai  *( Tapiridae)* |
| Gentis: | Tapyrai  *( Tapirus)* |
| Rūšis: | Centrinės Amerikos tapyras  *( Tapirus bairdii)* |

 |
| Binomas |
| ***Tapirus bairdii***Gill, 1865 |

**Centrinės Amerikos tapyras** (*Tapirus bairdii*) – tapyrinių (*Tapiridae*) šeimos neporakanopis žinduolis. Gyvūno ilgis apie 2 m, masė – 240-400 kg. Šis didžiausias Amerikos tapyras yra tamsiai rudas, su šviesiais pilkšvai geltonais skruostais bei kaklo priekine dalimi ir baltais krašteliais ausimis. 

Ėda įvairias augalų dalis, nuo pumpurų ir lapų iki nukritusių vaisių. Nėštumas trunka apie 390-400 dienų. Patelė atsiveda 1 jauniklį (labai retai du), kuris sveria 5-8 kg. Bendraudamas su jaunikliais arba vydamas šalin kitus suaugėlius iš savo teritorijos šis tapyras veriamai švilpia. 

Paplitęs nuo Meksikos iki Pietų Amerikos šiaurinės dalies.
**Užsienio lietuvių rėmimo centras** – viešoji įstaiga, skatinanti akademinius užsienio lietuvių ryšius su Lietuva bei studijas joje. Steigėjai – Pasaulio lietuvių bendruomenė (jos atstovybė Lietuvoje), Mokslo ir studijų departamentas prie Švietimo ir mokslo ministerijos bei Tautinių mažumų ir išeivijos departamentas prie LRV (2000 m.).

Metinis biudžetas – apie 300 000 Lt.

Tikslai
-------

Pagrindiniai centro tikslai – supažindinti užsienio lietuvių bendruomenes su studijų sąlygomis ir galimybėmis Lietuvoje, skatinti bei užtikrinti finansinę paramą užsienyje gyvenančių lietuvių studijoms Lietuvos aukštosiose mokyklose ir siekti glaudesnio užsienio lietuvių bendruomenių ir Lietuvos aukštųjų mokyklų bendradarbiavimo.

Veikla
------

* remia užsienyje gyvenančių lietuvių studijas Lietuvos aukštosiose mokyklose;
* supažindina užsienio lietuvių bendruomenes su studijų sąlygomis ir galimybėmis Lietuvos aukštosiose mokyklose;
* buria, remia bei palaiko užsienio lietuvių studentus Lietuvoje, kartu su jais vykdo Tėvynės pažinimo bei pilietiškumo projektus;
* skatina užsienyje dirbančių Lietuvos mokslininkų bendradarbiavimą su Lietuvos mokslo centrais;

Užsienio lietuvių studentų klubas
---------------------------------

Dažniausiai į Lietuvą atvykstantys užsienio lietuvių jaunuoliai renkasi socialinių arba humanitarinių mokslų studijas Vilniaus universitete, Vilniaus pedagoginiame, Gedimino technikos bei Vytauto Didžiojo universitetuose.

Tikslių duomenų, kiek Lietuvos aukštosiose mokyklose studijuoja lietuvių kilmės studentų iš užsienio, nėra. 2008 m. į ULRC kreipėsi per 300 žmonių.

Studentai prie ULRC 2006 m. įsteigė Užsienio lietuvių studentų klubą. Jo tikslas – burti į Lietuvą atvykstančius studentus bei padėti jiems adaptuotis Lietuvoje. Taip pat jaunimas per įvairius pažintinius projektus skatinamas pažinti šalies istoriją, praeitį bei dabartį. Šiuo metu klubas jungia apie 200 Lietuvoje studijuojančių lietuvių kilmės studentų.

„Protų grąžinimas"
------------------

Nuo 2006 m. gegužės ULRC kartu su partneriais (Švietimo ir mokslo ministerija bei TMID prie LRV) pradėjo įgyvendinti projektą „Protų susigrąžinimo programos parengimas ir įgyvendinimas".

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
Koordinatės: 55°40′50″š. pl. 25°21′56″r. ilg.﻿ / ﻿55.680525°š. pl. 25.365565°r. ilg.﻿ / 55.680525; 25.365565

|  Marikonių koplyčia-mauzoliejus |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Anykščių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Svėdasai |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1848 m. |
| **Stilius** | neogotika |

**Morikonių mauzoliejinė koplyčia** – koplyčia Svėdasų miestelyje, Anykščių rajone. Priklauso Svėdasų Šv. arkangelo Mykolo bažnyčios su varpine ir koplyčios kultūros paminklų kompleksui, į Kultūros vertybių registrą įrašytam 1992 m. (unik. kodas 1328). Tai vienas ryškiausių romantizmo neogotikos statinių Lietuvoje.

Istorija
--------

1848 m. vienas Svėdasų valdytojų italų kilmės grafas Liucijonas Morikonis šventoriuje pastatė mūrinę grafų Morikonių (Morikonių) šeimos koplyčią-mauzoliejų pagal Georgo Vernerio projektą. Gausiai ornamentuota koplyčia, sakoma, buvo miniatiūrinė vienos Italijos bažnyčios kopija. Šios koplyčios požemiuose ilsisi dviejų grafo L. Morikonio žmonų ir paralyžiuotos dukros palaikai. Beje, kanauninkas Juozas Tumas-Vaižgantas savo testamente buvo išreiškęs norą amžinojo poilsio atgulti šioje koplyčioje. Testamente Vaižgantas taip pat minėjo ir Kauno Vytauto Didžiojo bažnyčią, kur jis ilgus metus kunigavo. Galiausiai rašytojas buvo palaidotas Kaune.

Koplyčia per karus, pokarių suirutes, sovietmečiu vandalų ne kartą buvo plėšiama, niokojama, mirusiųjų palaikai niekinami. Ilgus dešimtmečius ši koplyčia buvo paversta paprasčiausiu sandėliu, čia buvo laikomos statybinės medžiagos, bažnytiniai reikmenys. Atgimimo metais koplyčia buvo sutvarkyta, požeminiai rūsiai užmūryti. Jos durys buvo atvertos visuomenei – žmonės čia jau galėjo pasimelsti, pasidairyti po vidų. Klebonas kun. Vydas Juškėnas pasirūpino, kad senoji grafų koplyčia taptų Padėkos koplyčia. Visi norintieji dabar gali čia ant specialios pakylos uždegti žvakelę ir pasimelsti.

* Galinė dalisGalinė dalis
* Ornamentuotas bokštelisOrnamentuotas bokštelis
* Koplyčios interjerasKoplyčios interjeras
* Koplyčios interjerasKoplyčios interjeras

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Bažnyčia ir koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-12-01.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Marikonių koplyčia-mauzoliejus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Grafų šeimos mauzoliejus tapo Padėkos koplyčia
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Centrinės Amerikos istorija** |
| **Majai, Centroamerika, TAZ** |
| Gvatemalos užkariavimas |
| Gvatemalos karalystė |
| *I Meksikos Imperija* (1821-23) |
| JCA Provincijos (1823-40) |
| CA Konfederacija (1842-44) |
| CA Federacija (1852) |
| Didžioji CA Respublika (1896-98) |
| CA valstybių organizacija (1951-): |
| Kosta Rika, Salvadoras, Gvatemala, Hondūras, Nikaragva |

**Centrinės Amerikos valstybių organizacija** (angl. *Organization of Central American States*, **OCAS**; isp. *Organización de los Estados Centroamericanos*, **ODECA**) – karinė, politinė, ekonominė ir kultūrinė Centrinės Amerikos valstybių sąjunga, įkurta 1951 metais. Organizacija turi Valstybių vadovų tarybą, Užsienio reikalų ministrų tarybą, San Salvadore įsikūrusį konsultacinių institucijų veiklą koordinuojantį biurą.

Organizacijos narės:

* Gvatemala
* Hondūras
* Kosta Rika
* Nikaragva
* Salvadoras

1960 m. organizacijos narės pasirašė sutartį, pagal kurią įkurta Centrinės Amerikos bendroji rinka. 1963 m. įkurta Gynybos taryba, iš kurios vėliau pasitraukė Kosta Rika (1967) ir Hondūras (1971).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

| Manausas*Manaus* |
| --- |
|              |
| *Amazonės teatras* |
|  |
| 

ManausasManausas

3°6′0″ p. pl. 60°1′0″ v. ilg.﻿ / ﻿3.10000°š. pl. 60.01667°r. ilg.﻿ / 3.10000; 60.01667﻿ (Manausas)Koordinatės: 3°6′0″ p. pl. 60°1′0″ v. ilg.﻿ / ﻿3.10000°š. pl. 60.01667°r. ilg.﻿ / 3.10000; 60.01667﻿ (Manausas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Šiaurės regionas |
| **Valstija** | Amazonės valstija Amazonė (Brazilija) |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 2 244 470  |
| **Altitudė** | 92 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Manausas |

**Manausas** (port. *Manaus*) – miestas šiaurės vakarų Brazilijoje, Amazonės valstijos sostinė. Tai svarbus uostas prie Amazonės upės, kurį pasiekia ir jūrų laivai. Tarptautinis oro uostas, didelis prekybos centras. Išvystyta medienos, naftos, tekstilės, maisto pramonė.

Mieste yra valstijos universitetas, Amazonės geografijos ir istorijos institutas, Amazonės teatras.

Savivaldybės plotas – 11 401 km², gyventojų skaičius – 2 255 903 (2021 m.).

Pavadinimo kilmė
----------------

Miestas pavadintas pagal čiabuvių *Manaós* gentį, kadaise gyvenusią šiose vietovėse. Vietinių kalba šis vardas reiškia „dievo motina".

Istorija
--------

Gyvenvietė įsikūrė 1699 m. kaip nedidelė portugalų tvirtovė *São José da Barra*. 1832 m. gavo miesto teises ir dabartinį pavadinimą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  BRAZIL: Amazonas, *citypopulation.de*
|  |
| --- |
| Njeengatu*ñe'engatú* |
| Kalbama | Brazilija, Venesuela, Kolumbija |
| Kalbančiųjų skaičius | 19 000 (?) |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | tupių tupių-gvaranių  senoji tupių   **njeengatu** |
| Rašto sistemos | lotynų |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | San Gabriel da Kašoeira |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-1 | - |
| ISO 639-2 | - |
| ISO 639-3 | yrl |
| Geografinis paplitimas |
|  |

**Njeengatu** (*Nheengatu, ñe’engatú, nyengatú*) arba ***Amazonijos bendroji kalba*** (port. *língua geral da Amazônia*) – tupių-gvaranių kalbų pagrindu susidariusi *lingua franca*, vartojama Amazonijoje: šiaurės vakarų Brazilijoje (San Gabriel da Kašoeiros savivaldybė) ir aplinkiniuose Kolumbijos ir Venesuelos rajonuose. Kalbančiųjų skaičius neaiškus (skaičiai svyruoja tarp 8 ir 30 tūkst.).

Njeengatu kalba sudaryta dabar jau išnykusios tupių kalbos, kurią vartojo rytų Brazilijoje gyvenusios tupinambų, tupinikvimų gentys, pagrindu. Pagal tupinambų vartotą tupių kalbos tarmę jėzuitų misionieriai sudarė standartizuotą žodyną, fonetiką bei pritaikę portugalų kalbos gramatikai naudojo savo evangelinėse misijose Brazilijoje. XVIII a. njeengatu plačiai vartota daugelyje indėniškų Brazilijos kraštų (pietryčių Brazilijoje buvo naudojama jai artima Paulistos bendroji kalba). Šią kalbą vartojo ne tik indėnai, bet ir kreolai. 1759 m. jėzuitai buvo išvaryti iš Brazilijos, evangelizacijai pradėta naudoti portugalų kalba, todėl njeengatu ėmė nykti.

Dabar njeengatu išliko tik Amazonės valstijos šiaurės vakaruose, Negro aukštupio baseine. Pagrindiniai šios kalbos vartotojai yra indėnai banivai, verekenai, bariai, arapasai ir kt. Šią kalbą kaip gimtąją dažnai vartoja tie indėnai, kurių tautinė tapatybė nunykusi, taip pat naudojama kaip *lingua franca* bendraujant su kitų tautų indėnais, kreolais. 1998 m. San Paulo universiteto profesorius Eduardo de Alameida Navarro ėmėsi kalbos gaivinimo ir mokymo. 2002 m. njeengatu tapo San Gabriel da Kašoeiros savivaldybės oficialia kalba greta portugalų.

Nuorodos
--------

* yrl Duomenys apie kodu „yrl" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
* Njeengatu ištekliai
| Pagvošas***Pugwash*** |
| --- |
| *Pagvošo pakrantės švyturys* |
|  |
| 

PagvošasPagvošas

45°51′0″ š. pl. 63°39.6′0″ v. ilg.﻿ / ﻿45.85000°š. pl. 63.66000°r. ilg.﻿ / 45.85000; 63.66000﻿ (Pagvošas)Koordinatės: 45°51′0″ š. pl. 63°39.6′0″ v. ilg.﻿ / ﻿45.85000°š. pl. 63.66000°r. ilg.﻿ / 45.85000; 63.66000﻿ (Pagvošas) |
|  |
| **Valstybė** | Kanados vėliava Kanada |
| **Provincija** | Naujoji Škotija Naujoji Škotija |
|  |
| **Įkūrimo data** | XVIII a. pr. |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 736  |
| **Plotas** | 9,83 km² |
| **Tankumas** (2012) | 75 žm./km² |
| **Altitudė** | 5 m |
|  |
| **Tinklalapis** | pugwashvillage.com |
|  **Vikiteka** | Pagvošas |

**Pagvošas** (angl. *Pugwash*) – gyvenvietė pietryčių Kanadoje, Naujosios Škotijos provincijoje, Kamberlando grafystėje (*Cumberland County*). Gyvena 736 žm. (2012). Įsikūręs prie Pagvošo upės žiočių Nortumberlando sąsiaurio pakrantėje. Jis išsidėstęs virš didžiausio atlantinėje Kanadoje druskos telkinio, kurio klodo gylis siekia daugiau kaip 450 m. Vystoma žvejyba, druskos kasyba, yra nedidelių pramonės įmonių, uostas, susisiekimas geležinkeliu (per Oksfordo jungtį).

Miestelio pavadinimas kildinamas nuo indėnų mikmakų vartojamo žodžio *pagweak*, reiškiančio „sekluma" – dėl uosto prieigose esančios seklumos, apsunkinančios laivų judėjimą.

Istorija
--------

Įkurtas 1700-ųjų pradžioje. 1892 m. pastatyta Pagvošo geležinkelio stotis (dabar – istorijos paminklas). XIX a. į gyvenvietę atsikėlė daugiausiai škotų imigrantų, todėl gatvių pavadinimų lentelės čia dvikalbės – anglų ir geilų kalbomis.

1957 m. Pagvoše surengta pirmoji Pagvošo konferencija dėl pasaulio taikos. Pagvoše gimė plieno magnatas, filantropas Cyrus Eaton (1883–1979).

* Geležinkelio stotis, apie 1940 m.Geležinkelio stotis, apie 1940 m.
* Dvikalbis gatvės pavadinimasDvikalbis gatvės pavadinimas
* Druskos kasybos įmonėDruskos kasybos įmonė
* Pakrantės vila, kurioje vyko Pagvošo konferencijaPakrantės vila, kurioje vyko Pagvošo konferencija

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| Niu Heivenas*New Haven* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Niu HeivenasNiu Heivenas

41°18′0″ š. pl. 72°55′0″ v. ilg.﻿ / ﻿41.30000°š. pl. 72.91667°r. ilg.﻿ / 41.30000; 72.91667﻿ (Niu Heivenas)Koordinatės: 41°18′0″ š. pl. 72°55′0″ v. ilg.﻿ / ﻿41.30000°š. pl. 72.91667°r. ilg.﻿ / 41.30000; 72.91667﻿ (Niu Heivenas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Konektikutas Konektikutas |
| **Apygarda** | Niu Heiveno apygarda |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1638 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 130 741  |
| **Plotas** | 52 km² |
| **Tankumas** (2012) | 2 514 žm./km² |
| **Altitudė** | 12 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Niu Heivenas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Niù Hei ̃venas |

**Niu Heivenas** (angl. *New Haven*) – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų šiaurės rytuose, Konektikute, Long Ailando sąsiaurio pakrantėje; patenka į Niujorko konurbaciją. Tai antras pagal dydį Konektikuto miestas. Svarbus jūrinis uostas. Farmacijos, elektronikos pramonė. Mieste įsikūręs Jeilio universitetas, taip pat veikia gamtos istorijos, retųjų rankraščių, muzikos instrumentų muziejai, britų meno centras, simfoninis orkestras. Yra XVIII–XIX a. universiteto rūmai, miesto rotušė.

Istorija
--------

Niu Heiveną 1638 m. įkūrė britų puritonų kolonistai, atsikėlę iš Masačiūsetso įlankos kolonijos. Iki 1640 m. vadintas pagal vietos indėnų tautą Kinipiaku (*Quinnipiac*). 1638–1665 m. buvo Niu Heiveno kolonijos sostine, vėliau prijungtas prie Konektikuto. 1784 m. suteiktas miesto statusas. XVIII–XIX a. klestėjo kaip medvilnės ir ginklų pramonės centras.

1890 m. į Niu Heiveną atsikėlė pirmieji lietuviai, o 1895 m. pradėjo steigti savo draugijas (1905 m. – Vytauto šalpos, 1907 m. – Birutės). Vėliau įkurtas „Dainos" choras, katalikų kuopa ir kt.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Amerika*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Niù Hei ̃venas.
2. ↑  *Niu Heivenas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 215
| Naujamiestis |
| --- |
| Vietovė prijungta prie miesto 1915 m. |
| Upytės pavieto teismo archyvo pastatas Naujajame Panevėžyje |
|  |
| 

NaujamiestisNaujamiestis

 |
| **Koordinatės** | 55°43′41″š. pl. 24°22′05″r. ilg.﻿ / ﻿55.728°š. pl. 24.368°r. ilg.﻿ / 55.728; 24.368﻿ (Naujamiestis)Koordinatės: 55°43′41″š. pl. 24°22′05″r. ilg.﻿ / ﻿55.728°š. pl. 24.368°r. ilg.﻿ / 55.728; 24.368﻿ (Naujamiestis) |
|  |
| **Apskritis** | Panevėžio apskrities vėliava Panevėžio apskritis |
| **Savivaldybė** | Panevėžio miesto savivaldybės vėliava Panevėžio miesto savivaldybė |

**Naujamiestis** (arba ***Naujasis Panevėžys, Naujas Miestas***) – Panevėžio miesto dalis kairiajame Nevėžio krante. Miesto centras.

Istorija
--------

1519–1521 m. Nevėžio kairiajame krante susiformavo Naujojo Panevėžio gyvenvietė. Per Naująjį Panevėžį ėjo prekybos kelias į Rygą, dėl to jis plėtėsi sparčiau nei Senasis Panevėžys, buvęs dešiniajame upės krante. 1529 m. jis įrašytas į LDK neprivilegijuotųjų miestelių sąrašą. XVI a. viduryje istorijos šaltiniuose Naujasis Panevėžys vadinamas miestu, buvo turgaus aikštė ir trys gatvės.

Per 1564–1566 m. administracinę reformą į Naująjį Panevėžį perkeltas Upytės apskrities (pavieto) centras. 1614 m. čia pastatytas Upytės pavieto teismo archyvo pastatas – seniausias išlikęs Panevėžyje. 1791 m. Naujajam Panevėžiui suteikta sąlyginė privilegija rinkti miesto valdžią.

Nuo 1780 m. Naujasis Panevėžys ėmė jungtis su Senuoju Panevėžiu, galutinai susijungė 1915 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Panevėžio istorija. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2023-04-08).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Matosi pusiau perskeltas Velnio stalas
**Velnio stalas** – mitologinių akmenų grupė Mažonų seniūnijoje, 2 km į pietus nuo Vaitimėnų, apie 900 m į pietvakarius nuo kanalizuoto Žalpės upelio dešiniojo kranto, apie 500 m į šiaurės rytus nuo kanalizuotos Irtuonos kairiojo kranto, Naujojo Obelyno girininkijos *Stabgirės* 53 kvartale. Iki šių akmenų nėra jokio ryškesnio kelio, ar takelio.

Velnio stalas
Stabinė – tai pailga rytų - vakarų kryptimi ištįsusi kalvelė, iškilusi vos 1 metru aukščiau už aplinkines. Ši pakiluma yra baigiančio užakti Stabo ežero salelė. Stabinėje yra apie 20 didesnių ar mažesnių akmenų. Labiausiai žinomas – Velnio stalas, aplink jį – Velnio kėdės. Vietiniai gyventojai šiuos akmenis vadina tiesiog *Velnių sostine*.

Velnio stalas – pusiau perskeltas, iš žemės kyšo 2,15 su 1,5 m akmens dalis, jame iškalta pasaga (pusmėnulis). Šalia šio akmens yra du plokšti akmenys vadinamos *Velnio kėdės*. Šalia Velnio stalo yra dar kelios akmenų grupės – *Krivio sostas*, dvi *vaidilutės* ir du *kryžiuočiai*, kiek toliau yra *Žalčių alka*, *Aukuras* ir *Velnio stabas*. Visi akmenys išsidėstę rytų - vakarų kryptimi.

Krivio sostas
| Gaimanas*Gaiman* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

GaimanasGaimanas

43°17′0″ p. pl. 65°29′0″ v. ilg.﻿ / ﻿43.28333°š. pl. 65.48333°r. ilg.﻿ / 43.28333; 65.48333﻿ (Gaimanas)Koordinatės: 43°17′0″ p. pl. 65°29′0″ v. ilg.﻿ / ﻿43.28333°š. pl. 65.48333°r. ilg.﻿ / 43.28333; 65.48333﻿ (Gaimanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Čubuto provincija Čubuto provincija |
| **Departamentas** | Gaimano departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1904 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 5 753  |
| **Altitudė** | 13 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.gaiman.gov.ar |

**Gaimanas** (isp. *Gaiman*) – miestas Argentinoje, Čubuto provincijoje, 15 km į vakarus nuo Trelju, prie Čubuto upės. Argentinoje gyvenančių velsiečių regiono *Y Wladfa* kultūrinis centras. 6000 gyventojų.

Miestą 1874 m. įkūrė imigrantai iš Velso. Miesto pavadinimas indėnų teuelčų kalba reiškia „akmenų kalnas". Spalio mėnesį mieste vyksta kasmetinis Velso kultūros festivalis *Eisteddfod de Chubut*. Regiono istorijos muziejus, kuriame saugomi velsiečių kultūros eksponatai. Gaimane daug protestantų koplyčių (didžiausia *Betelo* koplyčia). 10 km į pietus yra Brin Gvinas (*Bryn Gwyn*), kuriame saugomos fosilijos, rastos apylinkėse.

Nuorodos
--------

* www.gaiman.gov.ar Archyvuota kopija 2007-10-29 iš Wayback Machine projekto.