recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Puerto Ajakučasisp. *Puerto Ayacucho* |
| --- |
| *Puerto Ajakučas. Centrinė gatvė* |
|  |
| 

Puerto AjakučasPuerto Ajakučas

5°40′0″ š. pl. 67°38′0″ v. ilg.﻿ / ﻿5.66667°š. pl. 67.63333°r. ilg.﻿ / 5.66667; 67.63333﻿ (Puerto Ajakučas)Koordinatės: 5°40′0″ š. pl. 67°38′0″ v. ilg.﻿ / ﻿5.66667°š. pl. 67.63333°r. ilg.﻿ / 5.66667; 67.63333﻿ (Puerto Ajakučas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4:30) |
|  |
| **Valstybė** | Venesuelos vėliava Venesuela |
| **Valstija** | Amazonė (Venesuela) Amazonė (Venesuela) |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 41 000  |
|  |
|  **Vikiteka** | Puerto Ajakučas |

**Puerto Ajakučas** (isp. *Puerto Ayacucho*) – miestas centrinėje Venesueloje, Orinoko upės pakrantėje, priešais Kolumbijos gyvenvietę Kasuaritą. Amazonės valstijos sostinė. 41 tūkst. gyventojų (2001 m.); dauguma metisai, yra baltųjų ir indėnų (janomamiai, bariai, piaroa, gvachibai).

XIX a. pab. Puerto Ajakučas buvo svarbus gumos gamybos centras. Dabar tai svarbus turistinis centras. Pagrindinės turistų atrakcijos yra indėnų gyvevietės, indėnų kultūros muziejus, teatras, kelionės upėmis, į džiungles. Yra 1952 m. statyta *María Auxiliadora* katedra.

Puerto Ajkučo statyba pradėta 1924 m. o oficialiai įkurtas 1928 m.
**Verslo administravimo daktaras** (angl. *Doctor of Business Administration, DBA; PhD in Business Administration)* – kvalifikacinis laipsnis, suteikiamas, baigus verslo vadybos doktorantūros studijas.

Doktorantai gali gilintis į finansų, žmogiškųjų išteklių, verslo santykių valdymo, organizacijos strategijos, rinkodaros ir kitas sritis. Baigusieji doktorantūrą gali savarankiškai vykdyti savo profesinių interesų srities tyrimus, dėstyti ir bendradarbiauti su mokslo bendruomene, verslu, dalyvauti visuomeninėse veiklose – atlikti tyrimus, skelbti publikacijas ir konsultuoti.

Lietuvoje
---------

2011 m. Lietuvoje bus pradėta vykdyti pirmoji Baltijos regiono doktorantūros programa. Tarptautinius vadybos ir administravimo krypties daktarus ruoš keturi Baltijos regiono universitetai-partneriai – ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas, Danijos Arhus universitetas, BI Norvegijos vadybos institutas ir Estijos Tartu universitetas. Studijas organizuos ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas, o Doktorantūros komitetą, atsakingą už studijų kokybę, sudarys tarptautiniai mokslininkai.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Verslo vadybos mokykla
* Verslo administravimo bakalauras
* Verslo administravimo magistras
* Sloan draugijos programa

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Verslo Žinios – Keturi Baltijos regiono universitetai drauge ruoš vadybos doktorantus
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Tinkamai apsirengę senovės bitininkas – bartininkas – kopinėja drevinį avilį. (Senosios Lenkijos enciklopedija)
**Bitininko apranga** – bitininko specdrabužiai, kuriuos jis dėvi dirbdamas prie avilio ir avilių lizduose. Apranga labai svarbi, kadangi bitės gali būti labai agresyvios, o daug įgėlimų gali sutrikdyti sveikatą ar net būti mirtini. Bičių agresyvumas priklauso nuo veislės, oro ir medonešio sąlygų, kitų aplinkybių.

Bitininko specdrabužių paskirtis – apsaugoti nuo bičių įgėlimų. Specdrabužius sudaro:

* bitininko tinklelis. Paprastai tai audeklinė skrybėlė, kurios kraštai ištempti stangrios vielos lankais ir nuo kurių žemyn leidžiasi tankus tinklelis, kuris apačioje, ties apykakle, sutraukiamas. Tinklelį ištemptą, kad bitės nepasiektų galvos odos, laiko irgi vielos lankai.
* bitininko chalatas. Pagrindinis reikalavimas – sandariai užsisega apykaklė ir rankogaliai, kad po chalatu neįlįstų bitės. Audinys turi būti pakankamai tankus, kad bitės kiaurai nepragiltų.

Į pilną bitininko kostiumą tankaus audinio sandariai užsagstomos kelnės ir uždara avalynė. Kartais bitininkai dėvi ir pirštines.
  
Rekomenduojama šviesi bitininkų apranga, kadangi šviesios spalvos mažina bičių agresyvumą.

Daug bitininkų nemėgsta vilkėti specialiosios aprangos, dažnai apsiriboja tik tinkleliu, kad apsaugotų veidą.

* Šiuolaikinė bitininko apranga.Šiuolaikinė bitininko apranga.
* Bitininko apranga. Skrybėlė su tinkleliu kabo už nugaros.Bitininko apranga. Skrybėlė su tinkleliu kabo už nugaros.
* Bitininkai rūko bites su dūmine.Bitininkai rūko bites su dūmine.
* Pirštinės.Pirštinės.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Puerto Armueljesasisp. *Puerto Armuelles* |
| --- |
| *Tanklaivių prieplauka* |
|  |
| 

Puerto ArmueljesasPuerto Armueljesas

8°17′00″ š. pl. 82°52′00″ v. ilg.﻿ / ﻿8.28333°š. pl. 82.86667°r. ilg.﻿ / 8.28333; 82.86667﻿ (Puerto Armueljesas)Koordinatės: 8°17′00″ š. pl. 82°52′00″ v. ilg.﻿ / ﻿8.28333°š. pl. 82.86667°r. ilg.﻿ / 8.28333; 82.86667﻿ (Puerto Armueljesas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Panamos vėliava Panama |
| **Provincija** | Čiriki provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 19 763  |

**Puerto Armueljesas** (isp. *Puerto Armuelles*) – miestas vakarų Panamoje, Čiriki provincijoje, Burikos pusiasalyje, Ramiojo vandenyno pakrantėje, Kosta Rikos pasienyje. Į miestą ateina Panamerikos plento atšaka. Yra strategiškai svarbus jūrų uostas, kuriame švartuojasi tanklaiviai, negalintys perplaukti Panamos kanalu. Yra naftos produktų saugyklos, nutiestas naftotiekis į Čiriki Grandę prie Karibų jūros kranto. Kuriama naftos perdirbimo gamykla.

Istorija
--------

Seniau miestas vadinosi ***Rabo de Puerku*** (*Rabo De Puerco*), bet vėliau pavadintas 1921 m. Kosta Rikos–Panamos kare žuvusio Tomás Armuelles garbei. Iki 2003 m. Puerto Armueljesas buvo svarbus bananų eksporto uostas, bet nutraukus sutartį su „United Fruit Company" pradėta vystyti naftos pramonė.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Verslo diplomatija** – visuma priemonių, kurių pagalba ūkio subjektas siekia patenkinti savo ekonominius interesus, mezgant, palaikant ir plėtojant ekonominius bei su jais glaudžiai susijusius santykius su užsienio subjektais.

Subjektai
---------

* Įmonės – valstybinės, privačios, visuomeninės arba mišrios,
* Koncernai – nacionaliniai arba tarptautiniai,
* Verslo asociacijos.

Formos
------

Pagal šalių skaičių – dvišalė, trišalė, keturšalė (daugiašalė) diplomatija.

Išskiriama tiesioginė ir netiesioginė diplomatija. Verslo diplomatija ir verslo interesų užtikrinimas atliekamas per konkrečius asmenis. Tai gali būti komercijos atašė, prekybos atstovas, prokūristas.

Tiesioginės diplomatijos atveju veikia atitinkamų organizacijų vadovai (koncernų prezidentai) arba jų deleguoti asmenys (regionų, departamentų direktoriai).

Užsienyje yra prašoma verslo partnerių atstovauti ūkio subjektą užsienyje. Taip pat gali būti siunčiamas prekybos atstovas, darbuotojas.

Didesnių įmonių, organizacijų atveju yra steigiamos atitinkamos atstovybės. Tarptautinių koncernų filialai, atstovybės dažnai būna didesnės nei kai kurių valstybių diplomatinė atstovybė. Tai paaiškinama tuo, kad skiriasi valstybių ir atitinkamų įmonių grupių ekonominiai bei kiti interesai atitinkame regione, todėl ir atstovavimui skiriami ištekliai nėra vienodi.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Apoidea** |
| --- |
| Bitė (Apis mellifera)Bitė (*Apis mellifera*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Plėviasparniai  *( Hymenoptera)* |
| Pobūris: | Smaugtapilviai  *( Apocrita)* |
| Antšeimis: | Bitiniai  *( Apoidea)* |

 |

**Bitiniai** (*Apoidea*) – plėviasparnių vabzdžių antšeimis. Giminingi vapsvoms ir skruzdėlėms. Svarbiausi požymiai: kūnas apaugęs plunksniškais plaukeliais, užpakalinės letenos 1-mas narelis platesnis už kitus ir vidinėje pusėje turi šepetėlį žiedadulkėms rinkti. Patelė su geluonimi. Burnos organai pritaikyti graužti ir nektarui čiulpti.

Bitiniai minta išimtinai augaliniu maistu. Be nektaro ir vandens, jie renka ir žiedadulkes jaunikliams (lervoms) maitinti. Žiedadulkėms rinkti ir joms į lizdus pernešti įvairios bitinių grupės turi skirtingų priemonių.

Dauguma bitinių yra solitariniai (gyvenantys pavieniui) vabzdžiai, nepasižymi polimorfizmu ir nesudaro stambių bendrijų. Kiekviena patelė atskirai įsirengia lizdą, kuriame pati prižiūri ir maitina jauniklius. Dalis bitinių yra bendruomeniniai vabzdžiai. Nedidelę bitinių grupę sudaro „gegutinės" bitės, kurios pačios lizdų nedaro ir savo kiaušinėlius sudeda į kitų bičių lizdus. Dauguma bitinių yra labai naudingi vabzdžiai, augalų kenkėjų tarp jų beveik nėra.

Lietuvoje bitiniai ištirti neblogai. Žinoma apie 350 rūšių. Didelė bitinių pavyzdžių kolekcija sukaupta Čepkelių rezervate.

Lietuvos bitiniai
-----------------

* Šeima. Bitės (Apidae)
	+ Pošeimis. Bitės (Apinae) – priklauso naminė bitė (*Apis mellifera*)
	+ Pošeimis. Kamanės (Bombinae) – priklauso kamanės (*Bombus*)
* Šeima. Smiltbitės (Andrenidae)
* Šeima. Sieninės bitės (Anthophoridae)
* Šeima. Šilkbitės (Colletidae)
* Šeima. Vagabitės (Halictidae)
* Šeima. Lapkirpės (Megachilidae)
* Šeima. Urvabitės (Melittidae)

Galerija
--------

* BitėBitė
* BitėBitė
* BitėBitė
* KamanėKamanė
| **Vladas Gaidys** |
| --- |
| Gimimo vardas | Vladimiras Gaidys |
| Gimė | 1952 m. birželio 14 d. (70 metų)Šiauliai |
| Tautybė | Lietuvis |
| Pilietybė |  Lietuva |
| Tėvai | Komunistas Antanas Gaidys |
|  |
| Veikla | Sociologas |
| Organizacijos | Vilmorus |
| Pareigos | Direktorius |
|  |
| Išsilavinimas | Socialinių mokslų daktaras |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Vyčio Kryžiaus ordino medalis (2004) |

**Vladas Gaidys** (g. 1952 m. birželio 14 d. Šiauliuose) – Lietuvos ociologija.

Biografija
----------

1975 m. baigė VU Fizikos fakultetą. 1976–1979 m. TSRS mokslų akademijos Sociologinių tyrimų instituto Maskvoje aspirantas. 1981 m. filosofijos mokslų kandidatas.

Nuo 1980 m. Filosofijos, sociologijos ir teisės instituto (dab. Socialinių tyrimų institutas) mokslo darbuotojas, 1990–2001 m. socialinių pokyčių skyriaus, 2002–2003 m. Teorijos ir metodologijos skyriaus, nuo 2003 m. Eurointegracijos skyriaus vedėjas. 1997–2000 m. dėstė VU Komunikacijos fakultete; nuo 2000 m. docentas. 1990–1994 m. Lietuvos sociologų draugijos prezidentas.

Nuo 1993 m. privataus visuomenės nuomonės ir rinkos tyrimų centro „Vilmorus" direktorius.

Bibliografija
-------------

* Laikas sociologiniuose tyrimuose: Metodologinės ir metodinės problemos, monografija, 1986 m. rusų k.
* Nuomonės: 1989–1994 m. su D. Tureikyte, 1994 m.
* Visuomenės nuomonės tyrimai: Teorija ir praktika, 1999 m.
* Ar saugi Lietuvos visuomenė?, su A. Dobryninu, 2004 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  *Vladas Gaidys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 323 psl.
**SKLIS** arba **Suvalkų Krašto Išeivijos Sambūris** – lietuvių išeivių iš šiaurės rytų Lenkijos organizacija Kanadoje, kurios tikslai:

* parama lietuvybės išlaikymui Punsko-Seinų-Suvalkų krašte, kultūrinių ryšių su juo skatinimas;
* materialinė pagalba Lenkijoje gyvenantiems tautiečiams ir jų organizacijoms;
* bendro laisvalaikio organizavimas, Lenkijos lietuvių kultūrinių tradicijų tęsimas.

Lėšos šių tikslų įgyvendinimui renkamos iš asmeninių aukų, taip pat panaudojamos parama iš Kanados Lietuvių Fondo, Toronto lietuvių Prisikėlimo parapijos ir „Paramos" kredito kooperatyvo. Organizacija susikūrė 1991 m. jos pirmininkais yra buvę: Jurgis Kuliešius, Vitas Vilkelis, Danielė Didžbalienė, Violeta Jonušonienė, Bronius Degutis ir Pranas Vilkelis. SKLIS globojo į Kanadą įvairiu laiku koncertuoti atvykusius punskiečių saviveiklininkus: kaimo kapelą „Klumpė", choreografinį ansamblį „Jotva" ir kvartetą „Šešupė". Finansinė parama teikta žurnalui „Aušra", Lenkijos lietuvių moksleiviams ir studentams, neįgalių vaikų klubui „Viltelė". Išeiviai iš Suvalkų krašto kasmet kartu švenčia Užgavėnes, dalyvauja gegužinėje Toronto *Erendalio parke*, šeimų stovykloje ir kt. Renginių metu susirinkusius linksmina sambūrio nariai, siusiburę į humoro grupę „Bulvė" ir mėgėjišką kaimo kapelą.

Šaltiniai
---------

* SKLIS internetinė svetainė Archyvuota kopija 2007-07-14 iš Wayback Machine projekto.
| **Vladas Daugėla** |
| --- |
| Gimė | 1942 m. birželio 27 d. (80 metų)Bugeniai, Mažeikių apskritis |
| Tėvas | Kostas |
|  |
| Veikla | ekonomistas, inžinierius, pedagogas |
| Partija | 1970 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1967 m. Kauno politechnikos institutas |

**Vladas Daugėla** (g. 1942 m. birželio 27 d. Bugeniuose, Mažeikių apskritis) – Lietuvos ekonomistas, inžinierius, habilituotas socialinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1962–1969 m. LTV Kauno redakcijos korespondentas. 1967 m. baigė Kauno politechnikos institutą (KPI). Nuo 1973 m. KPI dėstytojas. 1977–1978 m. stažavo JAV Duko universitete. 1981 m. ekonomikos mokslų daktaras.

1983–1995 m. KPI Gamybos organizavimo katedros vedėjas, nuo 1984 m. profesorius. 1988–1992 m. LMA Ekonomikos instituto Naujų technologijų ekonomikos laboratorijos vedėjas. 1989–1990 m. stažavo ir dėstė Harvardo universitete. Nuo 1995 m. JAV finansų bendrovės „Public Resources for Industry" (PRI) viceprezidentas.

KGB bendradarbis
----------------

2006 m. rugsėjo mėn. Liustracijos komisija oficialiai paskelbė, kad buvęs KTU profesorius Vladas Daugėla 1962–1989 m. bendradarbiavo su KGB. Profesorius raštu teikė informaciją apie JAV gyvenančius, į gimtinę atvykusius lietuvius. Jis taip pat rinko duomenis apie bendradarbius. V. Daugėla dažniausiai pasirašydavo slapyvardžiu *Žemaitis*.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinės veiklos pagrindinės kryptys: naujų technologijų valdymas, ūk. sistemų strateginis planavimas, pramonės plėtros prognozių ir programų sistemos kūrimas.

Bibliografija
-------------

* Kopijavimo aparatūros plėtros techninės-ekonominės problemos, 1978 m.
* Informacinės technikos plėtros problemos, su J. Zykovu, 1981 m.
* Adaptyvus technikos plėtros programinis – tikslinis planavimas, su J. Zykovu, 1985 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Vladas Daugėla*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 1 (A-Grūdas). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1985. // psl. - 393-394
3. ↑  Bronislovas Martinkus. *Vladas Daugėla*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. - 517 psl.
4. ↑
5. ↑  Buvęs KGB bendradarbis universitete jau nedirba // Kauno diena, 2006-10-21
Mfuvės liūto iškamša Čikagos gamtos muziejuje
**Mfuvės liūtas** – liūtas - žmogėdra, Mfuvės apylinkėse (Zambijos Rytų provincija) nužudęs ir suėdęs bent šešis žmones. Jis buvo 3,2 m ilgio nuo nosies iki uodegos galo, 1,2 m aukščio ir apytiksliai 230 kg svorio, didžiausias arba vienas didžiausių žinomų liūtų žmogėdrų.[1] Pirmasias žinomas aukas, du berniukus iš kurių vienam pavyko pabėgti, jis užpuolė prie kelio tolėliau nuo jų kaimo, vėliau pradėjo medžioti pačiame kaimo pakraštyje, ir galiausiai ateidavo tiesiai į kaimą, vieną moterį dienos metu ištempė tiesiai iš jos trobelės, tačiau neginkluoti kaimiečiai neturėjo daug būdų jį nubaudyti, be to, medžioklė Zambijoje griežtai ribojama.[2][3]

Mfuvės liūtą 1991 m. galiausiai nušovė Wayne Hosek, medžiotojas iš Kalifornijos, JAV[2], ir nuo 1998 m. jo iškamša demonstruojama Čikagos gamtos muziejuje (angl. *Field Museum of Natural History*). Nušovus liūtą paaiškėjo, kad dešinėje pusėje jo žandikaulio mandibula buvo įskilusi ir trukdė medžioti įprastą grobį, greičiausiai todėl jis pradėjo puldinėti žmones.[4]

Nuorodos ir šaltiniai
---------------------

1. ↑  M. Bright. Man-Eaters: Horrifying True Stories of Savage, Flesh-Eating Predators...and their human prey! St. Martin's Publishing Group. ISBN 978-1-4668-5969-2
2. 1 2  Scientific American BLOG: The Man-Eater of Mfuwe
3. ↑
4. ↑  nature.com: Dietary behaviour of man-eating lions as revealed by dental microwear textures
RILC maisto davinio komponentai, 2007 m.
Prancūziškas davinys kartoninėje dėžėje, 2005 m.
**Prancūzijos kariuomenės maisto davinys** (pranc. *Ration alimentaire de l'armée française*} – Prancūzijos kariuomenėje naudojamas sauso maisto davinys. Yra įvairių prancūziško mitybos raciono variantų.

Istorija
--------

Individualūs supakuoti maisto daviniai Prancūzijoje pasirodė 1946 m. Pavyzdžiu buvo paimti JAV kariuomenėje naudoti K-racionai.

Racionai
--------

Prancūzijos sausumos kariuomenė naudoja individualius pašildomus davinius (pranc. *Ration de Combat Individuelle Rechauffable, RCIR*). Vieno davinio energetinė vertė siekia 3200 kcal (baltymai 13 %, lipidai 32 %, angliavandeniai 55 %), jis skirtas naudoti kariui vieną dieną. RCIR tiekiami dėžėse po 12 davinių. Vienoje RCIR paletėje yra 20 dėžių arba 240 RCIR pakuočių. Iš viso sudaryta 14 meniu, kurie yra 2 tipų: meniu be kiaulienos (sąraše nuo 1 iki 7) ir meniu su kiauliena (sąraše nuo 8 iki 14). Galiojimo laikas 2 metai.

Davinio sudėtis:

* du konservuoti užkandžiai,
* du 300 g pašildomi patiekalai
* 250 g sausainių pakelis,
* sriubos pakelis,
* lydytas sūris ar kremo desertas
* 40 g pakelis su karameliniais saldainiais
* 25 g šokolado plytelė
* „pusryčių" paketas (kava, nugriebto pieno ir kakavos gėrimų milteliai, arbata paketėliuose),
* davinio šildytuvas (įskaitant 6 tabletes vandeniui filtruoti ir maišelį šiukšlėms).
* nugos plytelė,
* vaisių džemas,
* 4 cukraus paketėliai
* kramtomoji guma
* 4 saldainiai (meniu kartu su sūriu)
* paketas su 10 servetėlių

Kiti prancūzų racionai:

* RILC (*Ration Individuelle Lyophilisée Commando*) – maisto davinys, skirtas specialiosioms pajėgoms. Šiame racione konservuoto maisto komponentai pakeisti sušaldytu sausu maistu.
* RIE (*Repas Individuelle D’Exercice*) skirtas naudoti karinėse pratybose, panašus į JAV kariuomenės maisto davinius TOTM (angl. *Tailored Operational Training Meal*).
* Ration De Survie – prancūziško išgyvenimo paketo versija.

Nuorodos
--------

* RCIR maisto davinys
**Lvovo kronika** (ukr. *Львівський літопис*) – istorinis pirmosios XVII a. pusės metraštis, įtrauktas į rankraštinę Michailo Gunaševskio knygą. Pavadinimas sąlyginis. Lvovo metraštyje atsispindi 1498–1649 m. laikotarpio Rusios istorijos įvykiai. Šiuo metu metraštis saugomas Kijeve, Ukrainos Mokslų akademijos centrinėje bibliotekoje.

Panašiai vadinamas kitas XVI a. surašytas metraštis, pavadintas rusų Švietimo amžiaus menininko Nikolajaus Lvovo (rus. *Николай Александрович Львов*) garbei.

Lvovo kronikos tekstą surado XIX a. pabaigoje Galicijos istorikas etnografas Denisas Zubrickis (ukr. *Денис Іванович Зубрицький*). Kronikos rankraštis buvo saugomas Lvovo Stavropigijos instituto (ukr. *Ставропігійський інститут*) archyve. Metraščio tekstą pirmą kartą išspausdino 1839 m. Maskvoje rusų istorikas Michailas Pogodinas (rus. *Михаил Петрович Погодин*) „Rusijos istorijos rinkinyje", vėliau – Lvove 1870-aisiais metais.

Turinys
-------

Kronikoje pateikiami vertingi duomenys apie užsienio politiką ir ekonominę padėtį pietinėse Rusios žemėse. Didelis dėmesys skirtas Krymo totorių antpuoliams, katalikų dvasininkijos ir šlėktų skleidžiamai unijos politikai, kazokų sukilimams 1630-aisiais metais, Bogdano Chmelnickio vadovaujamam 1648–1654 m. sukilimui. Metraštyje aprašyti ir įvykiai, kurie nėra paminėti kituose istorijos šaltiniuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* Kronikos tekstas (ukrainiečių k.)
|  |
| --- |
| Vladas Gefenas |
| Pilnas vardas | Vladas Gefenas |
| Šalis | TSRS vėliava TSRSLietuvos vėliava Lietuva |
| Gimė | 1955 m. spalio 31 d. (67 metai)Tarybų Sąjunga Vilnius |
| Titulas | vyresnysis tarptautinis meistras (SIM) |

**Vladas Gefenas** (g. 1955 metų spalio 31 d. Vilniuje) – Lietuvos šachmatininkas, Europos korespondencinių šachmatų nugalėtojas (1987 m.), chemikas, LEU docentas.

Biografija
----------

1978 metais baigė chemijos studijas Vilniaus universiteto Chemijos fakultete, chemikas-dėstytojas. 1987 m. Kauno politechnikos institute baigė aspirantūrą, chemijos mokslų kandidatas. Gamtos mokslų daktaras (nostrifikacija 1993 m.). 

1978–1982 m. VU Chemijos fakulteto jaunesnysis mokslinis bendradarbis. 1982–1991 metais VU Fizikos fakulteto mokslinis bendradarbis. 1991–1998 metais VU Chemijos fakulteto mokslo darbuotojas. 1998–2011 m. VPU GMF Chemijos katedros docentas. 2005-2010 m. VPU GMF Chemijos katedros vedėjas. Nuo 2012 metų LEU Chemijos ir technologinio ugdymo katedros docentas. Nuo 2013 m. LEU Fizikos ir chemijos katedros docentas. Dėstomieji dalykai: Organinė chemija, Organinė sintezė, Organinių junginių analizė, Heterocikliniai junginiai, Kvantinė chemija, Biologiškai aktyvūs organinai junginiai.

Mokslinių tyrimų sritys (kryptys): heterociklinių junginių sintezė ir tyrimas; organinių reakcijų mechanizmai.

Šachmatai
---------

Vl. Gefenas šachmatais pradėjo žaisti būdamas 7 metų. 1981 m. apgynė sporto meistro atskyrį. 1985 m. dalyvavo zoniniuose turnyruose Prahoje. Nuo 1973 metų žaidė korespondenciniais šachmatais. Dalyvavo pirmenybėse ir įvairiuose turnyruose. 1982 metais tapo Europos jaunių čempionu (+8,=2,-0). 1984 metais užėmė pirmą vietą Baltijos šalių vyrų turnyre. 1987 metais tapo Europos čempionu XXV Europos korespondencinių šachmatų čempionate. 1987 m. XIV Pasaulio korespondencinių šachmatų čempionate (3/4 finalo) užėmė antrąją vietą ir pateko į XV Pasaulio korespondencinių šachmatų čempionato finalą. Žaisdamas finale (1996/2002), pasidalino 14-15 vietomis.

1981 m. SSRS šachmatų sporto meistras. 1985 m. tarptautinis korespondencinių šachmatų meistras (ICCM). Nuo 2001 m. vyresnysis tarptautinis meistras (SIM). Titulus suteikė Tarptautinė korespondencinių šachmatų federacija.

Šeima
-----

Žmona Audronė Mozerytė-Gefenienė, fizinių mokslų daktarė, VPU Gamtos mokslų fakulteto Chemijos katedros docentė.
Sūnus Gediminas (g. 1988 m.). Dukra Viltė (g. 1984 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija (Lietuvos edukologijos universitetas)
2. ↑  Vladas Gefenas (ICCF profilis)
„The Islanders" su Jon Lilygreen 2010 m.
**„The Islanders"** – pop muzikos grupė, kurios nariai kilę iš Anglijos, Škotijos, Kipro ir Norvegijos. Kartu su Jon Lilygreen grupė dalyvavo metiniame dainų konkurse „Eurovizija 2010", kur pristatė dainą „Life Looks Better In Spring" (liet. *Pavasarį gyvenimas atrodo gražesnis*). Konkurso finale kolektyvas su 27 taškais užėmė 21 vietą.

Grupę „The Islanders" sudaro Jon Gregory (būgnai), Sylvia Strand (fortepijonas/vokalas), Katherine Squire (vokalas), Sean Watts (vokalas) ir Charalambos Kallonas (bosinė gitara).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Spring for Cyprus in Eurovision" (anglų). eurovision.tv. 2010-02-07.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: The Islanders** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Daina *Life Looks Better In Spring*

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Christina Metaxa  *„Firefly"*** |  **Kipro atstovai Eurovizijoje(su Jon Lilygreen)**2010 | Po to:**Christos Mylordos  *„San Aggelos S'agapisa"*** |
**Vladas Jankauskas** (1923 m. kovo 1 d. Kaunas – 1983 m. vasario 4 d. Kaunas) – Lietuvos dailininkas.

Biografija
----------

1950 m. baigė Kauno taikomosios ir dekoratyvinės dailės institutą, mokytojas Stasys Ušinskas. 1952–1955 m. dirbo dailininku Kauno siuvimo fabrike „Dobilas", 1955–1958 m. Grožinės literatūros leidykloje Kaune, 1959–1983 m. „Dailės" kombinate Kaune ir Vilniuje.

Kūryba
------

Sukūrė vitražų („Poilsis", Kauno radijo gamykla, „Žemaitija", Mažeikių kompresorių gamykla, abu 1971 m. Panevėžio raj. civilinės metrikacijos skyriuje, 1977 m.; visi su V. Baniu), sienų tapybos („Neringa ir Naglis", Vilniaus „Neringos" kavinė, su V. Povilaičiu, 1958–1959 m. „Saulė – gyvybės šaltinis", Kauno agrochemijos laboratorija, 1977 m. kompozicija Kauno kavinėje „Olimpija", su A. Jankauskiene, 1978 m. grafikos kūrinių, metalo dirbinių. Kūriniams būdingas konstruktyvumas, dekoratyvumas, raiškus kontūrinis piešinys. Nuo 1953 m. dalyvavo parodose; individuali paroda surengta Kaune 1984 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nijolė Žilinskienė. *Vladas Jankauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 515 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| Prancūzijos maršalas*Maréchal de France* |
| Prancūzijos maršalo vėliava 
Pečių ir rankovių skiriamieji ženklai |
| Valstybė | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| Karinis laipsnis | Generolas |
| NATO kodas | OF-10 |
| Ekvivalentas | Prancūzijos admirolas |

**Prancūzijos maršalas** (pranc. *Maréchal de France, dgs. Maréchaux de France*) – karinis garbės vardas Prancūzijoje, suteikiamas generolams už ypatingus pasiekimus.

Prancūzijos karalystėje, Senosios santvarkos (pranc. *Ancien Régime*) ir Burbonų Restauracijos (pranc. *Restauration française*) metu, Prancūzijos maršalas buvo vienas iš didžiųjų Prancūzijos karūnos pareigūnų. Napoleono sukurtoje Pirmojoje Prancūzijos imperijoje buvo teikiamas **Imperijos maršalo** titulas, priskirtas didiesiems Prancūzijos imperijos didžiūnams (pranc. *Grands Dignitaires de l'Empire Français*).

Analogiškas garbės vardas laivyne yra Prancūzijos admirolas.

Atskyrio ženklai
----------------

Prancūzijos maršalo antpetyje yra septynios žvaigždės.

Kitas atskyrio ženklas yra mėlyno ritinio formos maršalo lazda su žvaigždėmis (Prancūzijos karalystėje vietoj žvaigždžių buvo heraldinės Burbonų lelijos (pranc. *Fleur-de-lis*) Napoleono imperijoje – ereliai). Ant lazdos lotyniškas įrašas *Terror belli, decus pacis* – „Siaubas kare, papuošalas taikoje".

Šeši Prancūzijos maršalai (Šarlis de Gonto, Fransua de Bonas, Anri de Tiurenas, Klodas Hektoras Lui de Vilaras, Morisas de Saksas, Žanas de Djė) buvo gavę dar aukštesnį Prancūzijos generolo maršalo karinį garbės vardą.

* Šiuolaikinė lazda, priklausiusi Prancūzijos maršalui per II pasaulinį karąŠiuolaikinė lazda, priklausiusi Prancūzijos maršalui per II pasaulinį karą
* Terror belli...*Terror belli...*
* ... decus pacis*... decus pacis*
* Kunigaikščio Juzefo Poniatovskio Pirmosios Prancūzijoos imperijos laikų herbas. Skydininkai – dvi sukryžiuotos Imperijos maršalo lazdos.Kunigaikščio Juzefo Poniatovskio Pirmosios Prancūzijoos imperijos laikų herbas. Skydininkai – dvi sukryžiuotos Imperijos maršalo lazdos.
| **Vladas Damulevičius** |
| --- |
| Gimė | 1955 m. rugpjūčio 27 d. (67 metai)Irkutsko sritis, Rusija |
| Sutuoktinis (-ė) | Irena |
| Vaikai | Aistis, Eglė |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjunga  Lietuvos dešiniųjų sąjunga Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | Vilniaus inžinerinis statybos institutas |

**Vladas Damulevičius** (g. 1955 m. rugpjūčio 27 d. Irkutsko sritis, Rusija) – Lietuvos ir Šiaulių miesto savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1979 m. baigė Vilniaus inžinerinį statybos institutą, inžinierius statybininkas.

Vl. Damulevičiaus įmonės savininkas, 2001–2002 m. Šiaulių miesto savivaldybės mero pavaduotojas, Seimo nario Vidmanto Žiemelio padėjėjas – sekretorius. 2008–2011 m. ir nuo 2011 m. Šiaulių miesto savivaldybės administracijos direktorius.

Nuo 1993 m. Lietuvos politinių kalinių ir tremtinių sąjungos, 2002 m. Dešiniųjų sąjungos Šiaulių skyriaus pirmininkas, 2005 m. Tėvynės sąjungos Šiaulių miesto skyriaus narys. 2000–2003 m. 2007–2008 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Šiaulių miesto savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Irena, vaikai Aistis, Eglė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
*Kitos reikšmės – Kantonas (reikšmės).*
**Prancūzijos kantonai** yra Prancūzijos administracinio suskirstymo smulkesnis administracinis vienetas, nei departamentai ir apskritys. Prancūzijoje kantonai dar suskirstomi į komunas.

Prancūzijoje kantonai vaidina svarbu vaidmenį tam tikrais organizacinių vienetų aspektais, teikiant viešąsias paslaugas ir teisingumo administravime. Be to dabar kantonų pagrindinis tikslas yra atstovauti kiekvieno kantono rinkėjams atstovaujamojoje asamblėjoje (Generalinėje taryboje). Dėl šios priežasties tokie rinkimai į Generalinę tarybą Prancūzijoje žinomo kaip „kantonų rinkimų".

Šiuo metu yra 4032 kantonai Prancūzijoje. Dauguma jų sudaro kelios komunos (mažiausias administracinis padalinys Prancūzijoje), nors didesnę komuną gali sudaryti ir keletą kantonų. Skirstant į kantonus, jie yra sudaromi atsižvelgiant į gyventojų skaičių. Todėl visuose kantonuose gyventojų skaičius yra apytiksliai lygus, skirtingai nuo komunų, kuriose yra gyventojų skaičius yra skirtingo dydžio nuo daugiau kaip du milijonai gyventojų Paryžiuje iki vieno asmens Rochefourchat (angl. *Rochefourchat*).

Kantono pagrindinis vaidmuo yra departamentų rinkimuose. Kiekvienas kantonas kelia asmenį, kuris juos atstovautu atstovaujamojoje asamblėjoje (pranc. *Conseil général du departamente* – Generalinėje taryboje).

Kantonai Prancūzijoje kaip administracinis vienetas buvo įkurti 1790 m. kai kartu buvo įkurti ir departamentai. Tuo metų kantonų skaičius buvo didesnis ir buvo 40-60 kantonų kiekviename departamente. Tuomet kantonai buvo jungiami į apylinkes. Po 1800 m. apylinkių panaikinimo, jos buvo reorganizuotos į apskritis (pranc. *arrondissements*). Remiantis 1801 m. sausio 28 d. „įstatymu dėl apylinkės teismų skaičiaus mažinimo" (pranc. *Loi portant réduction du nombre de justices de paix*) kantonų skaičius buvo smarkiai sumažintas (paliekant nuo 30 iki 50 kantonų departamente).

Nuorodos
--------

* Prancūzijos kantonų sąrašas pagal departamentus
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Vabzdžio lerva
**Lerva** – viena iš vabzdžių nepilnos ir pilnos metamorfozės (vystymosi) stadijų, esanti tarp kiaušinėlio ir suaugėlio stadijos (nepilnos metamorfozės atveju) arba tarp kiaušinėlio ir lėliukės (pilnos metamorfozės atveju).

Nepilnos metamorfozės lervos savo išvaizda ir gyvenimo būdu panašios į suaugėlius, tiktai jos yra mažesnės ir neturi išsivysčiusių sparnų. Jos keletą kartų neriasi ir tampa suaugėliu. Išsinėrimų skaičius gana nevienodas: paprastojo grambuolio būna 2, lašalų iki 45, bet dažniausiai lervos neriasi 4-5 kartus. Laikotarpis tarp dviejų išsinėrimų vadinamas *lervos stadija*, o neretai dar ir *ūgiu*.

Lašalų lervos gyvena vandenyje ir kvėpuoja trachėjinėmis žiaunomis. Žirgelių lervos taip pat gyvena vandenyje, bet yra labai plėšrios. Jos iš dalies panašios į suaugėlius, turi gerai išsivysčiusias vaikščiojamąsias kojas, didelę apatinę lūpą, kuri virtusi grobio gaudymo organu. Skydamarių lervinė stadija vadinama nimfa, jos metu vyksta esminiai lervos kūno persitvarkymai. Nimfos būna po skydu, arba specialiuose kokonuose. Iš nimfos išsivysto sparnuotas patinas. Blakių lervos turi dvokiančias liaukas, kurių angelės atsiveria pilvelio 4-6 segmentuose. Todėl jos išskiria nemalonų kvapą.

Musės lerva
Vabzdžių, turinčių pilną metamorfozę, lervos gana įvairios. Vabalų lervos turi gerai išsivysčiusią aiškiai matomą galvą ir būna su krūtinės kojomis arba be jų. Apsiuvų lervos gyvena vandenyje savotiškuose jų pačių iš augalų dalelių, akmenukų, tuščių sraigių kriauklelių pagamintuose „nameliuose". Dalis lervų negamina tokių namelių ir slapstosi dugne. Drugių lervos yra kirmėliškos išvaizdos ir vadinamos vikšrais. Plėviasparnių lervos bekojės, o augalėdės rūšys yra su krūtinės ir pilvelio kojomis. Dvisparnių lervos dažniausiai su maža, bet nematoma galva, tiktai uodų ji gerai matoma. Kai kurios lervos kenkia augalams, gyvena gyvų augalų audiniuose, kitos dvisparnių lervos gyvena puvėsiuose, srutose, mėšle, vandenyje. Yra ir plėšrių lervų, ir parazitinių, gyvenančių kitų gyvūnų kūne.

Kai kurių stuburinių gyvūnų lerviškos išvaizdos stadija turi kitus pavadinimus: varliagyvių – buožgalvis, vėžiagyvių – nauplijus.

Žodžio kilmė
------------

1768 m. Karlas Linėjus lervomis pavadino nesubrendusias vabzdžių formas, kurios tarsi užslepia, maskuoja suaugusių vabzdžių formas (lot. *larua* – kaukė; dvasia).
| **Vladas Butėnas (1940)** |
| --- |
| Gimė | 1940 m. liepos 15 d.Kriaunose, Rokiškio apskr. |
| Mirė | 2009 m. gegužės 15 d. (68 metai)Vilniuje |
|  |
| Partija | 1989 m. Lietuvos komunistų partija1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Vladas Butėnas** (1940 m. liepos 15 d. Anykščiai – 2009 m. gegužės 15 d. Vilnius) – Lietuvos žurnalistas, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Mokėsi Kauno Aukštosios Panemunės sanatorijos mokykloje, Kavarsko, Kėdainių, Radviliškio vidurinėse mokyklose, Šiaulių agrozootechnikume. 1968 m. baigė Vilniaus universitetą, žurnalistas, 1974 m. – Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. Apsigynė istorijos mokslų kandidato disertaciją.

1960–1968 m. Kuršėnų rajono zootechnikas. 1969–1972 m. Radviliškio rajono Vykdomojo komiteto pirmininko pavaduotojas. 1974–1988 m. Lietuvos komunistų partijos Centro komiteto konsultantas, instruktorius, inspektorius, skyriaus vedėjo pavaduotojas. 1983–1984 m. SSRS ambasados Afganistane patarėjas, rezidavęs Kundūzo provincijoje. 1988–1992 m. „Valstiečių laikraščio" vyr. redaktorius, nuo 1992 m. – laisvas žurnalistas.

1992–1996 m. Seimo narys. 2002–2007 m. Viešųjų pirkimų tarnybos prie Lietuvos Respublikos Vyriausybės Ryšių su visuomene ir aprūpinimo skyriaus vedėjas, 2007–2008 m. – tarnybos atstovas ryšiams su visuomene.

1989 m. LKP CK narys, 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos Tarybos narys, Etikos ir ginčų komisijos pirmininkas. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Vladas Gamziukas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1923 m. kovo 21 d.Kaune |
| Mirė | 2009 m. balandžio 21 d. (86 metai)Stokholme |
|  |
| Veikla | 1941 m. Birželio sukilimo dalyvis, aviacijos inžinierius-konstruktorius |
| Organizacijos | Kauno „Aušros" gimnazija, VDU, SAAB |

**Vladas Gamziukas** (1923 m. kovo 21 d. Kaune – 2009 m. balandžio 21 d. Stokholme, Švedijoje) – 1941 m. Birželio sukilimo dalyvis, aviacijos inžinierius-konstruktorius.

Biografija
----------

1941 m. baigė Kauno I vidurinę mokyklą (dab. Kauno „Aušros" gimnazija) ir įstojo į VDU Technologijos fakultetą. Birželio sukilimo dienomis būdamas plk. Juozo Jankausko vadovaujamo partizanų būrio kovotoju saugojo nuo sunaikinimo ar išvežimo Kauno tvirtovės VII forte buvusius Centrinio valstybės archyvo dokumentus.

1944 m. vasarą pasitraukė į Rytų Prūsiją. Su būriu bendraamžių lietuvių vokiečių mobilizuotas ir pasiųstas statyti bei saugoti Luftwaffe aerodromų Suomijoje. Šiai pasitraukus iš karo, nelegaliai perėjo į Švediją, kur tęsė studijas Stokholmo Karališkojoje aukštojoje technikos mokykloje(Kungliga Tekniska Hogskola). 1946–1947 m. buvo renkamas lietuvių Akademinio jaunimo organizacijos „Šviesa" Švedijos skyriaus sekretoriumi. Studijas baigė 1948 m. 1957–1988 m. dirbo aviacijos konstruktoriumi Stokholmo aeronautikos institute (The aeronautical research institute of Sweden), kur specializavosi karinių lėktuvų gamybai naudojamų medžiagų atsparumo bandymų srityje. 

Dalyvavo konstruojant lėktuvus Saab 105, Saab J 35 „Draken", Saab 37 „Viggen", Saab JAS 39 „Gripen". Savo darbus apibendrino su bendraautoriais parengtoje knygoje "Buckling of sandwich panels subjected to axial compession, shear forces and lateral pressure" (Stokholmas-Linčiopingas, 1979). 

Kelis dešimtmečius buvo aktyvus Lietuvių bendruomenės Švedijoje narys. Sekė Lietuvos aviacijos raidą, išėjęs į pensiją kelis kartus lankėsi nepriklausomybę atkūrusioje Lietuvoje, bendravo su civilinės ir karinės aviacijos lakūnais.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

  

**Skilingas** (*skilling*) – skandinaviška moneta, atitinkanti šilingą. Naudota kaip smulki Švedijos riksdalerio, Danijos rigsdalerio, Grenlandijos rigsdalerio, Norvegijos rigsdalerio ir Norvegijos speciedalerio dalis.

Danija
------

Nuo 1625 iki 1873 m. Danijos skilingas buvo lygus 1⁄96 rigsdalerio. Žodis dan. *skilling* iki šiol naudojamas šnekamojoje kalboje ir reiškia neapibrėžtą mažą pinigų sumą (pvz. dan. *lille skilling* reiškia labai mažą pinigų kiekį).

* Danijos 12 skilingų moneta (1721 m.)Danijos 12 skilingų moneta (1721 m.)
* Danijos 12 skilingų moneta (1721 m.)Danijos 12 skilingų moneta (1721 m.)
* Danijos 0,5 skilingo moneta (1771 m.)Danijos 0,5 skilingo moneta (1771 m.)
* Danijos 1 skilingo moneta (1771 m.)Danijos 1 skilingo moneta (1771 m.)
* Danijos 1 skilingo moneta (1771 m.)Danijos 1 skilingo moneta (1771 m.)
* Danijos 4 skilingų moneta (1783 m.)Danijos 4 skilingų moneta (1783 m.)
* Danijos 2 skilingų moneta (1788 m.)Danijos 2 skilingų moneta (1788 m.)
* Danijos 2 skilingų moneta (1788 m.)Danijos 2 skilingų moneta (1788 m.)
* Danijos 12 skilingų moneta (1812 m.)Danijos 12 skilingų moneta (1812 m.)

Švedija
-------

XIX a. vienas Švedijos skilingas atitiko 1⁄24 riksdalerio. Švedijos skilingai naudoti 1776-1855 m.

* Švedijos 1 skilingo moneta (1802 m.)Švedijos 1 skilingo moneta (1802 m.)
* Švedijos 1/2 skilingo moneta (1820 m.)Švedijos 1/2 skilingo moneta (1820 m.)
* Švedijos 1/4 skilingo moneta (1828 m.)Švedijos 1/4 skilingo moneta (1828 m.)

Norvegija
---------

Vienas Norvegijos skilingas nuo 1816 m. buvo lygus 1⁄120 speciedalerio, o iki tol – 1⁄120 *rigsdaler specie* ar 1⁄96 *rigsdaler courant*. 

Skilingai Norvegijoje imti naudoti XVI a. pradžioje, iš apyvartos išimti 1875 m. 

* Norvegijos skilingas (1483 m.)Norvegijos skilingas (1483 m.)
* Norvegijos 16 skilingų moneta (1644 m.)Norvegijos 16 skilingų moneta (1644 m.)
* Norvegijos 2 skilingų moneta (1648[] m.)Norvegijos 2 skilingų moneta (1648[] m.)
* Norvegijos 2 skilingų moneta (1662 m.)Norvegijos 2 skilingų moneta (1662 m.)
* Norvegijos 1 skilingo moneta (1816 m.)Norvegijos 1 skilingo moneta (1816 m.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Piperazino struktūra
**Piperazinas** – organinis junginys. Atitinkamai **piperazinai** – klasė organinių junginių, turinčių piperazino funkcinę grupę.

Pavadinimas ir jo kilmė
-----------------------

Piperazino pavadinimas kilo nuo panašaus į jį piperidino pavadinimo. Toks pavadinimas ir yra priimtas pagal IUPAC. Piperazino pakaitai numeruojami nuo arčiausiai esančio žiede azoto atomo.

Cheminės savybės
----------------

Silpna bazė, PKb = 4.19. Gerai tirpsta vandenyje, bet blogai eteryje. Nors sutinkamas gausiai gamtoje, bet jį galima ir nesunkiai sintetinti veikiant alkoholinį amoniako tirpalą 1,2-dichloretanu. Kitas būdas – redukuoti piraziną natriu alkoholyje.

Medicinoje
----------

Piperazinai rado platų pritaikymą kaip vaistai (pavyzdžiui, Viagra) arba nuodai. Iš viso virš 30 plačiai vartojamų vaistų veikliųjų medžiagų yra piperazinai. Pats piperazinas ar jo citratas beveik visad sutinkamas kirmėlių nuoduose.

Pramonėje
---------

Naudojamas plastikų, tepalų skysčio, dervų gamyboje. Taip pat naudojama kaip tarpinė chemijos pramonėje gaminamų produktų medžiaga.
|  *Piotras Bolotnikovas*  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Piotras Grigorjevičius Bolotnikovas |
| Gimė | 1930 m. kovo 8 d. |
| Mirė | 2013 m. gruodžio 30 d. |
| Atstovauja (-vo) | Sovietų Sąjungos vėliava Sovietų Sąjunga |
|  |
| Rungtys | Ilgo nuotolio bėgimas |
| Asmeniniai rekordai | 5000 m: 13:38.2  10000 m: 28:18.1 |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  |

**Piotras Grigorjevičius Bolotnikovas** (rus. *Пётр Григо́рьевич Боло́тников*; 1930 m. kovo 8 d. – 2013 m. gruodžio 30 d.) – Sovietų Sąjungos lengvaatletis, ilgų nuotolių bėgikas, olimpietis.

Biografija
----------

Jis dukart tapo Sovietų Sąjungos čempionu: 5 000 m bėgimo rungtyje 1958 m. ir 10 000 m – 1962 m. Volotnikovas laimėjo auksą 1960 m. vasaros olimpinėse žaidynėse. 

1960 m. jam buvo įteiktas Lenino ordinas. Iš sporto pasitraukė 1965 m. 

Mirė 2013 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2021 m. sausio 16 d..
Piotras Kropotkinas
**Piotras Aleksejevičius Kropotkinas** (rus. *Пётр Алексеевич Кропоткин*; 1842 m. gruodžio 9 d. – 1921 m. vasario 8 d.) – kunigaikštis, vienas iš pirmųjų Rusijos anarchistų ir vienas iš pirmųjų anarcho-komunizmo šalininkų.

Dėl savo titulo ir reikšmingumo kaip anarchistas vėlyvajame XIX ir ankstyvajame XX amžiuose Piotras Kropotkinas buvo žinomas kaip „Anarchistų kunigaikštis". Parašė daugybę knygų, brošiūrų ir straipsnių.

Darbai
------

Žymiausi darbai – *„Duonos užkariavimas"*, *„Laukai, Fabrikai ir Dirbtuvės"*, *„Abipusė Pagalba: Evoliucijos Faktorius"*.

Piotras Kropotkinas taip pat prisidėjo prie *Encyclopædia Britannica* (1911 m).

Reikšmė biologija
-----------------

Kropotkinas pareiškė, kad biologai pervertina konkurenciją ir savo knygoje „Abipusė pagalba" pateikė daug pavyzdžių, kaip organizmai laimi kooperuodami su kitais.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Piotras Kropotkinas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Martynas Yčas. *Apie biologiją.* Kaunas: Candela, 1994, 159 p. ISBN 9986-400-03-1.

Nuorodos
--------

Daugiau informacijos
| **Piotras Stolypinasrus. *Пётр Аркадьевич Столыпин*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1862 m. balandžio 14 d.Drezdenas, Vokiečių konfederacija |
| Mirė | 1911 m. rugsėjo 18 d. (49 metai)Kijevas, Rusijos imperija |
| Palaidotas (-a) | Kijevo Pečorų laura |
| Tėvas | Arkadijus Stolypinas |
| Motina | Natalija Gorčakova |
| Sutuoktinis (-ė) | Olga Borisovna |
|  |
| Veikla | Rusijos imperijos ministras pirmininkas |
|  |
| Alma mater | Sankt Peterburgo universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Piotras Stolypinas |

**Piotras Stolypinas** (rus. *Пётр Аркадьевич Столыпин*; 1862 m. balandžio 14 d. Drezdene – 1911 m. rugsėjo 18 d. Kijeve) – Rusijos ministras pirmininkas (1906–1911 m.) valdant carui Nikolajui II.

Biografija
----------

Piotras Stolypinas 14-kos metų amžiaus
Piotras Stolypinas su žmona
Tėvas, Arkadijus Stolypinas (1821–1899), kurį laiką buvo Rusijos imperijos pasiuntiniu Vokietijoje. Piotras Stolypinas vaikystę nuo 1879 m. praleido tėvo įsigytame ir pastatytame Kalnaberžės dvare, kur nuolat vykdavo atostogų ir kuriame gyveno jo šeima. Kartu su tėvais 1876–1879 m. gyveno Vilniuje (Šv. Stepono gatvėje) ir mokėsi Vilniaus gimnazijoje. 1879 m. perkeltas į Oriolą. 1881 m. baigęs Oriolo gimnaziją įstojo į Sankt Peterburgo imperatoriškojo universiteto fizikos ir matematikos fakultetą. Vienas iš dėstytojų buvo chemikas Dmitrijus Mendelejevas. 1889–1902 m. tarnavo Kaune. Vadovavo žemės ūkio bendruomenei, kurios tikslas buvo apšveisti valstiečius ir didinti ūkių našumą.

XX a. pradžioje įvykdė virtinę reformų, iš kurių svarbiausia – agrarinė. Agrarinės reformos metu jis stengėsi išardyti Rusijos bendruomeninį žemės ūkio valdymą ir sukurti vienkieminius bei viensėdinius ūkius vakarietiško fermerinio ūkio pavyzdžiu. Buvo skatinamas naujakurių persikėlimas į Sibirą bei Vidurinę Aziją. Naujakuriai vykdavo geležinkeliu, krovininiais vagonais, iš kur kilo ir „Stolypino vagono" pavadinimas. Siūlė imperatoriui panaikinti sėslumo ribą ir napalaikė antisemitizmo politikos. 1911 m. Kijevo teatre anarchistas Dmitrijus Bogrovas nušovė Stolypiną.

2009 m. gruodžio 2 d. Vilniuje ant Šv. Stepono gatvės 30-ojo namo atidengta atminimo lenta čia gyvenusiam Piotrui Stolypinui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vilniuje įamžintas P. Stolypino atminimas

Taip pat skaitykite
-------------------

* Stolypino reforma

Nuorodos
--------

* Kalnaberžės dvaras (Didžiojo Rusijos reformatoriaus Piotro Stolypino mėgiamiausias dvaras)
* Kaip P.Stolypinas išmokė lietuvius varnas valgyti…
| **Piotras Jefimenkoukr. *Петро Петрович Єфименко*rus. *Пётр Петрович Ефименко*** |
| --- |
| Gimė | 1884 m. lapkričio 21 d.Charkovas |
| Mirė | 1969 m. balandžio 15 d. (84 metai)Leningradas |
|  |
| Veikla | ukrainiečių archeologas |
|  |
| Alma mater | Peterburgo universitetas |

**Piotras Jefimenko** (ukr. *Петро Петрович Єфименко*, rus. *Пётр Петрович Ефименко*, 1884 m. lapkričio 21 d. Charkovas – 1969 m. balandžio 15 d. Leningradas) – ukrainiečių archeologas.

Biografija
----------

Tėvas etnografas Piotras Jefimenko, motina istorikė, pirmoji Rusijoje istorijos mokslų daktarė Aleksandra Jefimenko, sesuo poetė Tatjana Jefimenko. 1904-1906 m. studijavo istoriją Charkovo universitete, pašalintas už revoliucinę veiklą. 1906-1912 m. studijavo archeologiją Peterburgo universiteto Fizikos-matematikos fakultete. Baigęs universitetą paliktas jo aspirantūroje. 1942 m. Karališkojo antropologijos instituto Londone garbės narys, 1945 m. Ukrainos mokslų akademijos narys.

Mokslinė veikla
---------------

1900-1902 m. su kitais tyrė Oskolo ir Doneco baseinų archeologijos paminklus, jų aprašymas tapo pirmaisiais mokslo darbais. 1909 m. dalyvavo Mezino paleolito stovyklos kasinėjimuose, šios stovyklos kasinėjimai nulėmė jo tyrimų kryptį. 1923-1936 m. vadovavo kasinėjimams prie Dono, atrado ir ištyrė daug paleolito gyvenviečių.

Sukūrė naują paleolito paminklų tyrimo metodiką. Periodizavo TSRS europinės dalies paleolito stovyklas. Tyrė ir vėlesnius paminklus: III a. – VIII a. Riazanės kapinyną, ankstyvuosius slavų piliakalnius; jų tyrimams pritaikė stratigrafinį tyrimo metodą.

Bibliografija
-------------

* Pirmykštė bendruomenė, 1934 m. 1953 m.
* Kostionkai, 1958 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Piotras Jefimenko*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 618 psl.
| Puerto Barijosasisp. *Puerto Barrios* |
| --- |
| *Katedra* |
|  |
| 

Puerto BarijosasPuerto Barijosas

15°43′0″ š. pl. 88°35′0″ v. ilg.﻿ / ﻿15.71667°š. pl. 88.58333°r. ilg.﻿ / 15.71667; 88.58333﻿ (Puerto Barijosas)Koordinatės: 15°43′0″ š. pl. 88°35′0″ v. ilg.﻿ / ﻿15.71667°š. pl. 88.58333°r. ilg.﻿ / 15.71667; 88.58333﻿ (Puerto Barijosas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6) |
|  |
| **Valstybė** | Gvatemalos vėliava Gvatemala |
| **Departamentas** | Isabalio departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1895 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 100 593  |
| **Altitudė** | 3 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |

**Puerto Barijosas** (isp. *Puerto Barrios*) – miestas rytų Gvatemaloje, prie Hondūro įlankos (tiksliau jos dalies – Amatikės įlankos), 297 km į šiaurės rytus nuo Gvatemalos miesto. Isabalio departamento centras. Yra oro uostas, svarbus jūrų uostas prie Karibų jūros (eksportuojami bananai, ananasai, kava, kita žemės ūkio produkcija). Tiesa, dabar dauguma jūrinės apyvartos eina per gretimą Santo Tomas de Kastilijos uostą. Plentas link Ramiojo vandenyno pakrantės.

Dauguma miesto gyventojų yra afrikiečių kilmės – tai garifūnai ir išeiviai iš Vest Indijos, čia atkeliavę dirbti plantacijose ir uosto krovos darbuose. Puerto Barijoso krantinėje kartais apsilanko kruiziniai laivai. Iš miesto rengiamos ekspedicijos į aplinkinius turistinius objektus – senovės majų miestą Kirigvą, San Felipe de Laros fortą prie Dulsės upės, garfūnų kultūros centrą Livingstoną.

Istorija
--------

Miestas įkurtas 1895 m. ir pavadintas jo įkūrimo idėją iškėlusio prezidento Chusto Rufino Barijoso garbei. Netrukus nutiesta geležinkelio linija. 1925 m. Puerto Barijosas tapo departamento sostine. 1976 m. miestas buvo sugriautas žemės drebėjimo, atstatant daugelis uosto įrengimų perkelta į Santo Tomas de Kastiliją.

Šaltiniai
---------

1. GUATEMALA, *citypopulation.de*
2. ↑  GUATEMALA, *citypopulation.de*