recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Užpalių piliakalnis |
| --- |
| Užpalių piliakalnis |
| 

Užpalių piliakalnisUžpalių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°37′47.7″ š. pl. 25°36′22″ r. ilg.﻿ / ﻿55.629917°š. pl. 25.60611°r. ilg.﻿ / 55.629917; 25.60611Koordinatės: 55°37′47.7″ š. pl. 25°36′22″ r. ilg.﻿ / ﻿55.629917°š. pl. 25.60611°r. ilg.﻿ / 55.629917; 25.60611 |

 |
| Vieta | Utenos rajonas |
| Seniūnija | Užpalių seniūnija |
| Aukštis | 15 m |
| Plotas | 76x22 |
| Naudotas | I tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1970 |
| Registro Nr. | / A966KP /24075, 24076, 7122 |

**Užpalių piliakalnis su gyvenviete**, *Pilies Kalnas* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 7122; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR271; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A966KP) ir gyvenvietė (unikalus objekto MC kodas 24076) Utenos rajono savivaldybės teritorijoje, į rytus nuo Užpalių, Užpalių seniūnija. Pasiekiamas keliu Užpaliai – Daugilis (Bikuškis) pavažiavus 1,7 km pro buvusias fermas, yra 100 m į kairę šiaurėje.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas atskiroje kalvoje. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 76x22 m dydžio. Šiauriniame jos gale, atrodo, buvęs pylimas (suardytas). Šlaitai vidutinio statumo, 15 m aukščio.

Piliakalnis labai suardytas arimų, dirvonuoja.

Rytinėje ir šiaurės vakarų papėdėse, 1,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai
-------

1970 m. piliakalnį žvalgė Istorijos institutas. Pastebėtos kultūrinio sluoksnio ir įtvirtinimų žymės. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio pradžia.

Užpalių piliakalnis iš pietryčių pusės Užpalių piliakalnis iš pietryčių pusės 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Juodonių piliakalnis 16 km | Dauliūnų piliakalnis 14 km | Šeimyniškių piliakalnis 3,5 km |  |
| Lygamiškio piliakalnis 2,5 km |  | Šikšnių piliakalnis 8 km |
| Gaigalių piliakalnis (Utena) 7 km | Baltakarčių piliakalnis 5,5 km | Maneičių piliakalnis 7 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Nuotraukos
----------

* Užpalių piliakalnis iš šiaurės vakarų pusėsUžpalių piliakalnis iš šiaurės vakarų pusės
* Užpalių piliakalnis iš pietvakarių pusėsUžpalių piliakalnis iš pietvakarių pusės

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos TSR archeologijos atlasas, II Piliakalniai, Vilnius, Mintis, 1975 m. t. 2 p. 172 (Nr. 768)

* Kultūros paminklų enciklopedija. V. 1998. T. 2. P. 192.
* Gintautas Zabiela. Piliakalniai // Utenos krašto enciklopedija. Vilnius, 2001. p. 56.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Užpaliai
| Kaizerslauternasvok. *Kaiserslautern* |
| --- |
|        |
| *Centrinė Kaizerslauterno dalis iš merijos pastato* |
|  |
| 

KaizerslauternasKaizerslauternas

49°26′41″ š. pl. 7°46′8″ r. ilg.﻿ / ﻿49.44472°š. pl. 7.76889°r. ilg.﻿ / 49.44472; 7.76889﻿ (Kaizerslauternas)Koordinatės: 49°26′41″ š. pl. 7°46′8″ r. ilg.﻿ / ﻿49.44472°š. pl. 7.76889°r. ilg.﻿ / 49.44472; 7.76889﻿ (Kaizerslauternas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Reino kraštas-Pfalcas Reino kraštas-Pfalcas |
|  |
| **Meras** | Dr. Klaus Weichel |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 98 520  |
| **Plotas** | 139,72 km² |
| **Tankumas** (2015) | 705 žm./km² |
| **Altitudė** | 245 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 67601-67663 |
| **Tel. kodas** | 0631 / 06301 |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Kaizerslauternas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Kaizersláuternas |

**Kaizerslauternas** – miestas pietvakarių Vokietijoje, Reino krašto-Pfalco žemėje. Mieste dar gyvena apie 30 tūkst. NATO pajėgų personalo bei jų šeimų narių (daugiausia amerikiečiai), kurie miestą vadina *K-Town* dėl to, kad miesto vardą yra sunku tarti tiems, kieno gimtoji kalba yra anglų. Istorinis miesto centras siekia IX amžių ir yra nutolęs už 70 km į rytus nuo Liudvigshafeno ir už 80 km į šiaurės rytus nuo Mainco.

Istorija
--------

Priešistorinės vietovės atsekamos nuo 800 metų prieš Kristų. Buvo atrasti keltų kapai už 28 km į vakarus nuo miesto. Iškasti daiktai eksponuojami Speyer miesto muziejuje.

Vietovės ir pastatai
--------------------

Šiandienis Kaizerslauternas yra modernus informacinių technologijų centras, miestas taip pat turi keletą universitetų bei tyrimų institutų.

Merija (rotušė) yra vienas iš aukščiausių pastatų miesto centre. Iš paskutiniame aukšte įrengtų baro ir kavinės atsiveria puikūs panoraminiai miesto ir jo apylinkių vaizdai. Pats aukščiausias pastatas centre yra katalikų Marijos bažnyčia (*Marienkirche*).

Kultūra ir sportas
------------------

Rekonstruotas „Fritz-Walter-Stadion", kuriame 2006 m. vyko XVIII pasaulio futbolo čempionatas, talpina 48 500 futbolo sirgalių. Šiame stadione bundeslygos varžybose rungtyniauja miesto komanda FC Kaiserslautern, kurie yra tapę Vokietijos čempionais 4 kartus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kaiserslautern; tikrinta 2017-10-02

Nuorodos
--------

* Oficialus miesto puslapis
|  |
| --- |
| Slovėnijos piratų partija |
|  |
| Įkūrėjas | Robertas Palas |
| Būstinė | Liubliana, Slovėnija |
| Politinė ideologija | Piratų politikaInformacijos laisvėAtvira valdžiaTinklo neutralumas |
| Tarptautinė narystė | Piratų partijų intercionalas |
| Partijos spalvos |      Oranžinė     Juoda |
| Nacionalinė asamblėja | 0 / 90 |
| Europos Parlamentas | 0 / 8 |
| Svetainė |
| piratskastranka.si |

**Slovėnijos piratų partija** (slovėn. *Piratska stranka Slovenije*) – Slovėnijos piratų politinė partija. Partija oficialiai įregistruota 2012 m. spalio 17 d. Liublianoje.

Partija buvo įkurta remiantis tais pačiais bendrais pagrindais ir principais kaip ir kitos pasaulio piratų partijos, visų pirma Švedijos piratų partija. Piratų partijų intercionalo nare ji tapo 2011 m. kovo 12 d.

Partijos programa
-----------------

Šiuo metu partijos programą sudaro septynios temos:

* Pagarba žmogaus teisėms.
* Privatumas ir duomenų apsauga.
* Nemokamas ir neutralus internetas.
* Vyriausybės ir politikos skaidrumas.
* Autorių teisių reforma.
* Atvirieji standartai ir failų formatai.
* Nemokama programinė įranga.

Istorija
--------

Slovėnijos piratų partija ir jos įkūrėjas Robertas Palas Slovėnijos žiniasklaidoje pirmą kartą pasirodė 2009 m. Iki 2012 m. partija buvo palyginti nežinoma, ją sudarė tik nedidelis aktyvių narių ratas, daugiausia diskutavęs apie aktualius įvykius autorių teisių srityje.

2011 m. kovo 12 d. partija vienbalsiai įstojo į Piratų partijų intercionalą.

2012 m. „ACTA" ginčai ir „Occupy" judėjimas sukėlė naują aktyvumo bangą, partija pritraukė naujų narių ir tapo labiau matoma.

Partija oficialiai įregistruota 2012 m. spalio 17 d. Liublianoje. Pirmininku išrinktas Rok Deželak.

Partija dalyvavo 2014 m. Europos Parlamento rinkimuose Slovėnijoje ir gavo 2,57 proc. balsų.

2014 m. liepos 13 d. vykusiuose Slovėnijos parlamento rinkimuose partija surinko 1,34 proc. balsų ir negavo nė vienos vietos parlamente.

Išnašos
-------

1. 1 2  „Slovenia also gets a Pirate Party". *MMC RTV Slovenije*. 17 October 2012. Nuoroda tikrinta 17 October 2012.
2. ↑  „ABOUT PPI – Pirate Parties International".
3. ↑  „PPI Conference 2011/applicants - pp International". *wiki.pp-international.net*. Suarchyvuotas originalas 2012-03-23.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
4. ↑  „Program stranke".
5. ↑  „Volitve v Evropski parlament 2014".
Žodžio formų sudarymas iš ispanų (arba portugalų) leksemos, reiškiančios 'katė'. Mėlynu kaspinėliu pažymėtas katinas (vyriškoji g.), rožiniu – katė (moteriškoji g.)
**Kaityba** – skirtingų žodžio formų sudarymas iš tos pačios leksemos, šios žodžio formos turi skirtingą gramatinę reikšmę. Morfemos, dėl kurių kitimo susidaro kita žodžio forma, vadinamos *fleksija* (lot. *flexio* 'lenkimas, lankstymas'). Fleksinėse Europos kalbose (taip pat ir lietuvių kalboje) fleksiją įprasta vadinti žodžiu „galūnė": šiose kalbose fleksija yra žodžio gale. Agliutinacinėse kalbose žodžio gale leksemos reikšmę keičiančios morfemos vadinamos kaitybos priesagomis. Kai kuriose kalbose, pavyzdžiui, bantų, kaityba vykdoma priešdėliais, taip pat esama kalbų, kuriose žodžiai gali būti kaitomi cirkumfiksais ir kitokiais afiksais.

Kaitybos pavyzdžiais galėtų būti linksniavimas (*vanduo – vandens – vandeniui*), asmenavimas (*einu – eini – eina*), kaitymas giminėmis (*gražus – graži – gražu*), laikais (*einu – ėjau – eidavau – eisiu*), laipsniais (*gražu – gražėliau – gražiau – gražiausia*) ir kitomis gramatinėmis kategorijomis. Daugybė vienos leksemos formų sudaro žodžių kaitybos paradigmą.

Kaityba priešinama su *žodžių daryba.*

Literatūra
----------

* Словоизменение Archyvuota kopija 2021-05-14 iš Wayback Machine projekto. // Большая российская энциклопедия. Том 30. — М. 2015. — С. 445.
* Флексия Archyvuota kopija 2020-05-07 iš Wayback Machine projekto. // Большая российская энциклопедия. Том 33. — М. 2017. — С. 426.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kaivadys |
| --- |
| **Ilgis** | 2,1 km |
| **Ištakos** | Kampaičiai |
| **Žiotys** | Tramalkas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Kaivadys** – upelis pietryčių Žemaitijoje, pietvakarinėje Raseinių rajono savivaldybės teritorijos dalyje, dešinysis Tramalko intakas.

Geografija
----------

Ištakos yra Kampaičių kaimo rytinėje dalyje, 0,85 km į pietvakarius nuo geležinkelio Pagėgiai–Radviliškis tilto per autostradą  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda . Ištakose apsuptas nedidelio miško, teka į rytus, kerta minėto geležinkelio trasą. Tarp Kampaičių ir Ylių pasuka pietvakarių kryptimi ir teka atvira vietove. Netoli žiočių daro lankstą į pietryčius. Į Tramalką įteka 3 km nuo jo žiočių, Pavailabių kaimo šiauriniame pakraštyje, į 105 m vakarus nuo Pavailabio gojaus ir 0,46 km į šiaurės vakarus nuo kelio Aleknai–Vailabai.

GyvenvietėsKampaičiai, Yliai, Pavailabys.
| **Abdula Odžalanas*Abdullah Öcalan* - *Apo*** |
| --- |
|  |
| Abdullah Öcalan |
| Gimė | 1949 m. balandžio 4 d. (74 metai)Emerli, Šanliurfos provincija, Turkija |
|  |
| Veikla | kurdų politikas, visuomenės veikėjas, buvęs pogrindinės organizacijos Kurdistano darbininkų partija (PKK) steigėjas (1978 m.) bei pirmininkas (iki pervadinimo 2002 m.) |
| Partija | Kurdistano darbininkų partija (PKK) |
|  |
|  **Vikiteka** | Abdullah Öcalan |

**Abdulahas Edžalanas** (*Abdullah Öcalan* arba *Apo*; g. 1949 m. balandžio 4 d. Emerli, Šanliurfos provincijoje) – kurdų politikas, visuomenės veikėjas, buvęs pogrindinės organizacijos Kurdistano darbininkų partija (PKK) steigėjas (1978 m.) bei pirmininkas (iki pervadinimo 2002 m.).

Jam buvo suteiktas apdovanojimas „Kurdų liaudies vedlys". Remiantis steigimo sutartimi, pagal kurią PKK tapo Koma Komalên Kurdistan, Öcalan toliau vadovauja jos veiklai.

1999 m. A. Odžalanas buvo Turkijoje nuteistas laisvės atėmimo bausme iki gyvos galvos už separatistinį judėjimą ir tėvynės išdavimą.

2007 m. kovo 1 d. apie 20 kurdų demonstrantų, protestuojančių prieš tariamą Abdullah Ocalan nuodijimą, bandė įsiveržti į Jungtinių Tautų pastatą Ženevoje, bet prasibrovę į pagrindinį Tautų Rūmų kiemą, vėliau iš jo buvo išstumti.

Nuorodos
--------

* Asmeninis tinklalapis.
Vaizdas į Saliną iš Lipario. Artimoji viršūnė – *Fossa delle Felci*.
**Salina** (it. *Salina*) – sala Lipario salyne, kuris yra šiauriau Sicilijos (Viduržemio jūra) ir priklauso Italijai. Ši sala yra antroji pagal dydį Lipario salose. Saloje dabar gyvena apie 4 tūkst. žmonių.

Salinoje yra trys komunos: *Santa Marina* rytiniame krante, *Malfa* šiauriniame, o *Leni* – pietvakarių. Nuo *Leni* einant link jūros yra *Valdichiesa* ir *Rinella* kaimai. Mažesni kaimai yra *Capo Faro*, *Pollara* ir *Lingua*.

Geografija
----------

Salinos plotas yra 27 km². Sala įtraukta į Pasaulio paveldo sąrašą dėl savo reikšmės vulkanologijai. Salą sudaro 6 ugnikalniai: seniausi yra vietose *Pizzo di Corvo*, *Monte Rivi* ir netoli *Capo Faro*, bet jie morfologiškai sunkiai atpažįstami. O ugnikalniai *Monte Fossa delle Felci* (968 m, aukščiausia salyno viršūnė) ir *Monte dei Porri* (886 m) yra puikiai išlikę. 

Paskutinis išsiveržimas Salinoje vyko prieš 13 tūkst. metų vakarinėje salos dalyje ir sudarė pusapvalį Polaros kraterį. Ugnikalnio aktyvumas buvo daugiausia sprogstamasis, išsiveržimo metu susidarė didžiuliai pemzos klodai.

Saloje išlikęs šioks toks endogeninis povulkaninis aktyvumas – „burbuliavimas" ir karštieji šaltiniai Pertuse (*Pertuso*). Burbuliavimas būdingas vietovei ties *Rinella*, kur jį sukelia po vandeniu besiveržiančios dujos (sieros vandenilis) ir garai.

Nuorodos
--------

* Salinos reljefinis žemėlapis (Google maps)
| Viaznikai*Вязники* |
| --- |
|        |
| *Soboro aikštė* |
|  |
| 

ViaznikaiViaznikai

56°14′30″ š. pl. 42°07′45″ r. ilg.﻿ / ﻿56.24167°š. pl. 42.12917°r. ilg.﻿ / 56.24167; 42.12917﻿ (Viaznikai)Koordinatės: 56°14′30″ š. pl. 42°07′45″ r. ilg.﻿ / ﻿56.24167°š. pl. 42.12917°r. ilg.﻿ / 56.24167; 42.12917﻿ (Viaznikai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Vladimiro sritis Vladimiro sritis |
| **Rajonas** | Viaznikų rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 37 197  |
| **Plotas** | 37 km² |
| **Tankumas** (2016) | 1 005 žm./km² |
| **Altitudė** | 130 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Viaznikai |

**Viaznikai** (rus. *Вязники*) – miestas Rusijoje, Vladimiro srities rytuose, Kliazmos dešiniajame krante, 93 km į rytus nuo Vladimiro. Rajono centras. Šalia miesto eina plentas M-7 „Volga", pietiniame rajone Novoviaznikuose yra geležinkelio stotis prie linijos į Kazanę; seniau veikė upių uostas. Tekstilės, mašinų gamybos ir metalo apdirbimo, siuvimo, maisto (pieno, mėsos, konservų) pramonė.

Viaznikuose veikia istorijos ir meno muziejus. Yra 1638 m. pastatyta Apreiškimo cerkvė ir vienuolynas, keletas kitų XVIII–XIX a. cerkvių, XIX a. pramonininko Senkovo rūmai.

Istorija
--------

XII–XIII a. dabartinio Viaznikų miesto apylinkėse buvo Zalesės Jaropolčo miestas-tvirtovė. 1239 m. jį sugriovė totoriai. 1657 m. caro Aleksejaus Michailovičiaus nurodymu Jaropolčo miestas atkurtas. Tačiau tvirtovę nusiaubė gaisras ir Jaropolčas palaipsniui susiliejo su aplink augančia Viaznikų gyvenviete. 1778 m. Viaznikai tapo miestu. XIX a. buvo svarbus linų apdirbimo pramonės centras.

* Senoji medinė architektūra (Didžioji Sodų g.)Senoji medinė architektūra (Didžioji Sodų g.)
* Viaznikai rudenįViaznikai rudenį
* Apreiškimo soborasApreiškimo soboras
* Senkovo rūmaiSenkovo rūmai

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Viaznikai*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė, 200 psl.
Koordinatės: 56°19′43″ š. pl. 21°31′41″ r. ilg.﻿ / ﻿56.32861°š. pl. 21.52806°r. ilg.﻿ / 56.32861; 21.52806

|  |
| --- |
| Kalėtų geležinkelio stotis |
| Šalis | Latvija |
| Gyvenvietė | Uozuolai |
| Aptarnaujanti įmonė | AB „Latvijos Geležinkeliai" |
| Atidaryta | 1915 m. |

**Kalėtų geležinkelio stotis** – Bajorų–Priekulės geležinkelio stotis Uozuoluose, Kalėtų valsčiuje, Pietų Kuršo savivaldybėje, Latvijoje. Stotis įrengta 1915 m. nutiesus Bajorų–Priekulės geležinkelį. Pirmojo pasaulinio karo metu vadinta *Reinshagen*, 1919–1920 m. – Uozuolmuiža (*Ozolmuiža*). 1925 m. pertvarkyta į pasienio stotį, 1926–1927 m. pastatytas naujas stoties pastatas (sunaikintas per Antrąjį pasaulinį karą). Reikšmės neteko suirus TSRS, kuomet buvo nutrauktas susisiekimas su Lietuva.

**Geležinkelio ruožas**| 

Skuodas
**Kalėtai**
Apulė

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. „Dzelzceļi Latvijā", *Priekule–Kalėti*, p. 127. Jumava, 2009 m. ISBN 978-9984-38-698-0.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Konstantinas Travinas** |
| Konstantinas Travinas |
| Jo treniruojama TSRS TSRS vyrų rinktinė laimėjo: |
|
|
| Europos čempionatas |
| TSRS, 1953 Aukso medalis  Vengrija, 1955 Bronzos medalis |
| Jo treniruojama TSRS TSRS moterų rinktinė laimėjo: |
|
|
| Europos čempionatas |
| Vengrija, 1950 Aukso medalis  TSRS, 1952 Aukso medalis |

**Konstantinas Travinas** (rus. Константин Травин, 1905 m. – 1988 m.) – praeityje garsus Rusijos krepšininkas ir treneris, rungtyniavęs Maskvos "Dinamo" ir Maskvos "Lokomotyvo" klubuose ir treniravęs TSRS vyrų, moterų rinktines bei Maskvos CSKA krepšinio komandą.

Kartu su TSRS moterų rinktine K. Travinas Europos čempionatuose triumfavo dukart (1950 ir 1952 m.), o jo treniruojami TSRS vyrai vieną kartą laimėjo Europos pirmenybes (1953 m.) ir vieną sykį iškovojo žemyno čempionato bronzos medalius (1955 m.)
| **Sebastian Faulks** |
| --- |
|  |
| S. Folksas 2008 m. |
| Visas vardas | Sebastian Charles Faulks |
| Gimė | 1953 m. rugpjūčio 20 d. (69 metai)Doningtonas, Berkširas, Anglija |
| Tautybė | anglas |
| Sutuoktinis (-ė) | Veronica Faulks |
|  |
| Veikla | rašytojas, žurnalistas |
|  |
| Alma mater | Kembridžo universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Britanijos imperijos ordinas (2002 m.) |

**Sebastianas Čarlzas Folksas** (*Sebastian Charles Faulks*, g. 1953 m. balandžio 20 d.) – Jungtinės Karalystės rašytojas, žurnalistas.

Biografija
----------

S. Folksas baigė Velingtono koledžą Berkšire, baigė anglų literatūros studijas Kembridžo universiteto Emanuelio koledže. Vėliau dirbo mokytoju privačioje mokykloje, tada – „Daily" bei „Sunday Telegraph" žurnalistu. 1986–1991 m. buvo „The Independent" literatūros skyriaus redaktoriumi. Vėliau kaip laisvai samdomas rašytojas rašė įvairiems laikraščiams ir žurnalams.

Kūryba
------

Kaip rašytojas S. Folksas debiutavo 1984 m. su romanu „Šviesos pokštas" (*A Trick of the Light*). Rašytojas išgarsėjo 1989 m. parašęs istorinį romaną „„Auksinio Liūto" mergaitė" (*The Girl at the Lion d’Or*) apie XX a. 4-ojo dešimtmečio Prancūziją. Tarpukario ir II pasaulinio karo laikų Prancūzioje temą Folksas toliau plėtojo savo romanuose „Šarlotė Grei", „Paukščių čiulbėjimas" ir „Paryžiaus aidas".

2008 m. švenčiant Jano Flemingo gimimo šimtmetį, S. Folksas parašė Džeimso Bondo tematikos romaną *Devil May Care*.

Pagal S. Folkso knygą „Šarlotė Grei" 2001 m. pastatytas kino filmas (režisierė Džilian Armstrong), o pagal „Paukščių čiulbėjimą" – BBC miniserialas.

2002 m. už nuopelnus literatūrai, S. Folksui suteiktas Britanijos imperijos ordino Komandoro kryžius.

Bibliografija
-------------

* *A Trick of the Light* (1984 m.)
* *The Girl at the Lion d’Or* (1989 m.)
* *A Fool’s Alphabet* (1992 m.)
* *Birdsong* (1993 m. „Paukščių čiulbėjimas", liet. 2020 m.)
* *Charlotte Gray* (1999 m.)
* *On Green Dolphin Street* (2001 m.)
* *Human Traces* (2005 m.)
* *Engleby* (2007 m.)
* *Devil May Care* (2008 m.)
* *A Week in December* (2009 m.)
* *A Possible Life* (2012 m.)
* *Jeeves and the Wedding Bells* (2013 m.)
* *Where My Heart Used to Beat* (2015 m.)
* *Paris Echo* (2018 m. „Paryžiaus aidas", liet. 2021 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Sebastian Faulks Official Website
2. ↑  „James Bond smashes sales figures", *The Guardian*, 4 June 2008
3. ↑  „No. 56595"[neveikianti nuoroda]. *The London Gazette*. 2002 m. birželio 15 d. p. 8.
K. Korovino portretas, 1891 m. aut. Valentinas Serovas
**Konstantinas Korovinas** (rus. *Константи́н Алексе́евич Коро́вин*, 1861–1939 m.) – Rusijos tapytojas, scenografas. Rusų impresionizmo dailininkas.

Biografija
----------

Konstantinas Korovinas gimė 1861 m gruodžio 5 d. Maskvoje. 1875−1886 m. jis mokėsi Maskvos tapybos, skulptūros ir architektūros mokykloje. Pradėjo architektūros klasėje, tačiau greitai perėjo mokytis tapybos. Ankstyvojoje K. Korovino kūryboje ryški jo mokytojų A. Savrasovo ir V. Polenovo įtakos. K. Korovinas kelias vasaras kūrė V. Polenovo sodyboje prie Maskvos, apie 1888 m. jis pradėjo naudoti impresionistinės tapybos metodus. Keliavo į Paryžių, kur buvo paveiktas K. Monė ir O. Renuaro tapybos, pradėjo vaizduoti figūras ryškioje saulės šviesoje. Taip pat dailininkas buvo paveiktas prancūzų simbolistų. 

1885 m. K. Korovinas pirmą kartą dirbo garsaus to meto rusų mecenato S. Mamontovo privačios operos apipavidalinime, 1900 m. jis pradėjo vadovauti dailininkų dirbtuvei, kuri rūpinosi imperatoriškųjų teatrų: Maskvos didžiojo ir Sankt Peterburgo Marijos pastatymų apipavidalinimu. K. Korovinas apipavidalino daugiau nei 80 operų, baletų, spektaklių. 1904 m. dailininkas lankėsi Kryme aplankyti sergantį A. Čechovą, vėliau Kryme pasistatė namą, sukūrė peizažų. Po 1917 m. Spalio revoliucijos K. Korovinas prarado dirbtuves, darbą Maskvos dailės mokykloje. Su šeima pasitraukė į Ostrovno kaimą Tverės srityje, kur tapė iš atminties, kūrė draugų portretus. 1923 m. pasitraukė į Vokietiją ir 1924 m. į Prancūziją, kur mirė 1939 m. rugsėjo 11 d. Paryžiuje.

Darbų galerija
--------------

* K. Korovino kūriniai chronologine tvarka

* „Valtyje", 1888 m. Tretjakovo galerija „Valtyje", 1888 m. Tretjakovo galerija
* „Rudens peizažas", 1909 m. Tretjakovo galerija „Rudens peizažas", 1909 m. Tretjakovo galerija
* „Kapucinų bulvaras Paryžiuje", 1911 m. Tretjakovo galerija „Kapucinų bulvaras Paryžiuje", 1911 m. Tretjakovo galerija
* „Krymo pakrantė", 1913 m. Tretjakovo galerija „Krymo pakrantė", 1913 m. Tretjakovo galerija
* „Žuvys, vynas, vaisiai", 1916 m. Tretjakovo galerija „Žuvys, vynas, vaisiai", 1916 m. Tretjakovo galerija

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Konstantinas Korovinas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tretjakovo galerija Archyvuota kopija 2016-07-25 iš Wayback Machine projekto.
|  |
| --- |
| Sebastian Rozwadowski |
| Pilietybė | Lenkija Lenkas |
| Gimė | 1978 m. vasario 5 d. (45 metai)Lenkijos vėliava Lenkija, Olštynas |
| Lenkijos automobilių ralio čempionatas |
| Ankstesni čempionatai |
| 2016–2019 | Dakaro ralis |

**Sebastian Rozwadowski** (g. 1978 m. vasario 5 d.) – automobilių sporto šturmanas iš Lenkijos. S. Rozwadowski lenktyniauja šalies ralio čempionatuose bei Dakaro ralio lenktynėse.

Lenkijos ralio čempionatuose S. Rozwadowski pradėjo dalyvauti 2002 m. Jau po dvejų metų pelnė pirmąją pergalę kartu su pilotu Zbigniew Staniszewski. Nuo 2014 m. lenktyniauja kartu su lenktynininku Wojciech Chuchała.

2015 m. viduryje lenkas prisijungė prie „General Financing − Autopaslauga" komandos ir tapo lietuvio Benedikto Vanago šturmanu 2016 m. Dakaro ralyje.

Besiruošiant Dakarui lenkas kartu su B. Vanagu startavo penktajame Pasaulio ralio maratono taurės etape – Italian Baja ralyje. Po trijų dienų lenktynių ekipažas užėmė 6 vietą galutinėje 1 grupės įskaitoje. Nuo nugalėtojo Nasser Al-Attiyah ekipos jie atsiliko 15 min. 19 s.

Besiruošiant 2020 m. Dakaro raliui lenkas susirgo virusine liga bei buvo priverstas praleisti šias lenktynes. Vėliau S. Rozwadowski nebeprisijungė prie B. Vanago komandos bei visą dėmesį skyrė Lenkijos ralio čempionatui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  INFORMACJE
2. ↑  Sebastian Rozwadowski
3. ↑  Sebastian Rozwadowski gotowy na Rajd Dakar. „Od miesiąca śpię w piwnicy" Archyvuota kopija 2016-03-10 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Risultati Corridore – 235 Archyvuota kopija 2015-07-01 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Nežinia baigėsi: Benediktas Vanagas pasirinko šturmaną, kuris pakeis S.Rozwadowskį

Nuorodos
--------

* Oficialus Facebook profilis
**Konstantinas Mozelis** (g. 1937 m. rugsėjo 1 d.) – Rusijos diplomatas, Nepaprastasis ir įgaliotasis pasiuntinys.

Biografija
----------

1964 m. baigė Maskvos valstybinį tarptautinių santykių institutą, vėliau – TSRS URM Diplomatinę akademiją. Istorijos mokslų kandidatas. Dirbo TSRS ir Rusijos Užsienio reikalų ministerijose bei užsienyje. 1993-1996 m. buvo Rusijos URM Kultūrinių ryšių valdybos viršininkas.

1996 m. lapkričio mėn. – 1999 m. rugpjūčio mėn. – Rusijos Federacijos ambasadorius Lietuvoje. 1999–2005 m. – Rusijos ambasadorius Meksikoje bei Belize.

Nuo 2005 m. – Rusijos bankų asociacijos vykdantysis viceprezidentas tarptautiniams reikalams.

Šaltiniai
---------

1. ↑   (www.lobbying.ru)

Nuorodos
--------

* Rusijos ambasadoriai Europoje Archyvuota kopija 2011-09-28 iš Wayback Machine projekto.
* Rusijos bankų asociacijos puslapis[neveikianti nuoroda]

  


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Nikolajus Obertyševas** | **Rusijos Federacijos ambasadorius Lietuvoje** 1996 - 1999 m. | Po to:**Jurijus Zubakovas** |
**Darius Raulušaitis** (g. 1975 m. birželio 27 d. Kauno rajone) – teisininkas, prokuroras.

Biografija
----------

1993 m. baigė Varėnos 2-ąją vidurinę mokyklą. 1998 m. – Lietuvos teisės akademiją (MRU), įgijo teisininko kvalifikaciją. 2002 m. – Vilniaus universiteto Teisės fakultetą, įgijo teisininko kvalifikaciją.

1996–1999 m. Lietuvos Respublikos vadovybės apsaugos departamento prie Vidaus reikalų ministerijos šaulys, inspektorius. 1999–2003 m. Vilniaus rajono apylinkės prokuratūros prokuroras. 2003–2004 m. Vilniaus apygardos prokuratūros Trečiojo sunkių nusikaltimų ikiteisminio tyrimo organizavimo skyriaus prokuroras. 2004–2010 m. Lietuvos Respublikos generalinės prokuratūros Ikiteisminio tyrimo kontrolės skyriaus prokuroras. 2010–2015 m. LR generalinio prokuroro pavaduotojas.

Lietuvos Respublikos Prezidento 2010 m. liepos 12 d. dekretu suteiktas valstybinio justicijos patarėjo laipsnis.

Vedęs. Turi sūnų ir dukrą.

Moka rusų, anglų kalbas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Darius Raulušaitis Archyvuota kopija 2010-09-03 iš Wayback Machine projekto. (LR GP inf.)

Lietuvos Respublikos generaliniai prokurorai

Artūras Paulauskas (1987–1995)  |
Vladimiras Nikitinas (1995–1997)  |
Kazys Pėdnyčia (1997–2000)  |
Antanas Klimavičius (2000–2005)  |
Algimantas Valantinas (2005–2010)  |
Raimondas Petrauskas (2010)  |
Darius Valys (2010–2015)  |
Darius Raulušaitis (2015)  |
Evaldas Pašilis (2015–2021)  |
Nida Grunskienė (2021–2026)
TransferWise|  |
| Komercinis pavadinimas | TransferWise |
| Forma | privati bendrovė |
| Pramonė | finansinės paslaugos |
| Įkurta | Jungtinė Karalystė 2011 m. sausio mėn. |
| Įkūrėjas (-ai) | Taavet HinrikusKristo Käärmann |
| Centrinė būstinė | Londonas, JK |
| Paslaugos | pinigų perlaidos |
| Tinklalapis | transferwise.com |

**„TransferWise"** – tarptautinė pinigų perlaidų platforma, viena didžiausių Europos finansinių technologijų bendrovių.

„TransferWise" 2011 m. Londone įkūrė estai Taavet Hinrikus ir Kristo Käärmann. Pirmasis anksčiau dirbo estų įkurtoje internetinių pokalbių bendrovėje „Skype", o antrasis – audito ir konsultacijų bendrovėje „Deloitte".

Finansines injekcijas startuoliui yra suteikęs „PayPal" steigėjas Peter Thiel, „Virgin Group" įkūrėjas Richard Branson, investicijų bendrovės „Andreessen Horowitz", „Institutional Venture Partners" ir kt. Po paskutinės 280 mln. JAV dolerių investicijos „TransferWise" rinkos vertė pasiekė 1,6 mlrd. JAV dolerių. Nuo 2011 m. bendrovė jau yra pritraukusi 397 mln. USD finansinių injekcijų.

„TransferWise" tegia, kad kiekvieną mėnesį turi bent 4 mln. jos paslaugomis pasinaudojančių vartotojų, kurie visi kartu persiunčia daugiau nei 2 mlrd. GBP. 2017 m. uždirbo beveik 6 mln. GBP (6,7 mln. Eur) grynojo pelno ir gavo 117,3 mln. GBP (131,4 mln. Eur) pajamų. Joje dirbo 1011 žmonių.

Išnašos
-------

1. ↑  „Estų „TransferWise" gavo 280 mln. USD investicijų". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2018-12-15.
2. ↑  „„TransferWise" beveik dvigubino pajamas, antrus metus buvo pelninga". *Verslo žinios*. Nuoroda tikrinta 2018-12-15.
| **Sebastianas Dadlerisvok. *Sebastian Dadler*** |
| --- |
| Gimė | 1586 m. kovo 6 d.Strasbūras |
| Mirė | 1657 m. liepos 6 d. (71 metai)Hamburgas |
|  |
| Veikla | vokiečių medalių kalvis |
|  |
|  **Vikiteka** | Sebastian Dadler |

**Sebastianas Dadleris** (vok. *Sebastian Dadler*, g. 1586 m. kovo 6 d. Strasbūras, m. 1657 m. liepos 6 d. Hamburgas) – vokiečių medalių kalvis.

Biografija
----------

Mokėsi Prancūzijoje, 1610 m. apsistojo Prancūzijoje, 1612 m. dirbo Vienoje, gavęs imperijos dvaro kalvio titulą.

1619 m. grįžo į Augsburgą, o 1621 m. pradėjo tarnauti Jonui Jurgiui I, Saksonijos elektoriui, kuriam sukūrė keletą puikių sidabrinių darbų.

Apie 1632 m. grįžo į Augsburgą, vėliau į Hamburgą ir apsistojo Dancinge (dabar – Gdanskas) 1634 m.

Nuo 1648 m. vėl dirbo Hamburge, kur liko iki mirties.

Darbai, susiję su Lietuva
-------------------------

* 1653 m. - Jonušo Radvilos tapimo Vilniaus vaivada progos medalis

Galerija
--------

* Radvilų rūmai Vilniuje, 1653 m.Radvilų rūmai Vilniuje, 1653 m.
* Martynas LiuterisMartynas Liuteris
* 1626 m.1626 m.
* 1641 m.1641 m.
* Hansas Ulrichas fon Egenbergas, 1631 m. (reversas)Hansas Ulrichas fon Egenbergas, 1631 m. (reversas)
* Hansas Ulrichas fon Egenbergas, 1631 m. (aversas)Hansas Ulrichas fon Egenbergas, 1631 m. (aversas)
* Vladislovas VazaVladislovas Vaza
* Marija IIMarija II
* 1706 m. kopija1706 m. kopija
* 1706 m. kopija1706 m. kopija
* 1706 m. kopija1706 m. kopija
* Kristina, Švedijos karalienėKristina, Švedijos karalienė

Šaltiniai
---------
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Darjeno provincija*Provincia de Darién* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Panamos vėliava Panama |
| **Administracinis centras** | La Palma |
| **Apygardos** | 2 |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 46 951 |
| **Plotas** | 11 896 km² |
| **Tankumas** (2010) | 3,95 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Darjeno provincijaVikiteka |

**Darjeno provincija** (isp. *Provincia de Darién*) – provincija, esanti Panamos pietryčiuose, Ramiojo vandenyno pakrantėje bei Kolumbijos pasienyje. Administracinis centras – La Palma.

1983 m. nuo provincijos atskirta Embera-Vounaano komarka (kaip atskiras adm. vienetas nuo 1999 m.), o 2000 m. Darjeno provincijos sudėtyje suformuota Kuna de Vargandi komarka.

Geografija
----------

Provincija išsidėsčiusi savo laukine, sunkiai įžengiama gamta pasižyminčioje Darjeno srityje (pietinė jos dalis priklauso Kolumbijai). Paviršius kalnuotas, driekiasi keletas kalnų masyvų – San Blaso Kordiljera, Bagrės, Pirės, Sapo aukštumos. Aukščiausios viršūnės: Takarkuna (2280 m), Pinja (1581 m), Pirė (1569 m), Nikė (1550 m), Čukanti (1430 m).

Klimatas karštas ir labai drėgnas. Priklausomai nuo aukščio vidutinės temperatūros svyruoja tarp 17° ir 35 °C, o kritulių kiekis nuo 1700–2000 mm per metus Garačinės pusiasalyje iki daugiau nei 8000 mm kalnų pašlaitėse.

Vakaruose į provinciją giliai įsiterpia San Migelio įlanka. Dėl didelio kritulių kiekio krašte gausu vandeningų upių: Čukunakė, Tuira, Pirė, Antadas, Čikas, Japė ir kt.

Didžiąją dalį Darjeno provincijos dengia tropinės džiunglės. Kolumbijos pasienyje įsteigtas Darjeno nacionalinis parkas (pasaulio paveldo objektas).

Administracinis suskirstymas
----------------------------

Provincija padalinta į 2 apygardas (skliaustuose – administracinis centras):

* Čepiganos apygarda (La Palma)
* Pinoganos apygarda (El Real de Santa Marija)

* Arakaris Darjeno nacionaliniame parkeArakaris Darjeno nacionaliniame parke
* Indėnai emberaiIndėnai emberai

|  |  |
| --- | --- |
|  **Panamos administracinis suskirstymas** |  |
| **Provincijos:** Bokas del Toras | Čiriki | Darjenas | Koklė | Kolonas | Herera | Los Santosas | Panama | Veraguasas
**Komarkos:** Embera Vounaanas | Kuna Jala | *Kuna de Madugandi* | *Kuna de Vargandi* | Ngobė Buglė |
|  |
| --- |
| TransMed dujotiekis |
|  |
| Vieta |
| **Šalys** | Alžyro vėliava Alžyras, Tuniso vėliava Tunisas, Italijos vėliava Italija |
| **Nutiestas palei** | Hasi Rmelis – (Tunisas – Viduržemio jūra– Sicilija) – Minerbijo |
| Pagrindinė informacija |
| **Tipas** | gamtinės dujos |
| **Partneriai** | Sonatrach, Sotugat, Eni |
| **Operatorius** | Sonatrach, Sergaz, TMPC |
| **Pradėtas** | 1978 m. |
| **Atidarymas** | 1983 m. birželį |
| Techninė informacija |
| **Ilgis** | 2475 km |
| **Jungties pajėgumai** | 30,2 mlrd. m³ per metus |
| **Skersmuo** | 1220 mm |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**TransMed dujotiekis** – tarpvalstybinis povandeninis magistralinis dujotiekis, jungiantis Alžyro, Tuniso ir Italijos gamtinių dujų perdavimo sistemas.

Dujotiekiu tiekiamos dujos iš Hasi Rmelio dujų telkinio Alžyre, kuris yra 18-as didžiausias gamtinių dujų telkinys pasaulyje, per Tunisą į Italijos Bolonijos provinciją. Dujotiekis Italijoje jungiasi su dujotiekiu į Slovėniją.

Istorija
--------

1969 m. užbaigta projekto galimybių studija. 1977 m. pasirašytas pirmasis susitarimo memorandumas.

1978 m. pradėti dujotiekio statybos darbai. 1983 m. užbaigta pirmoji jungtis su Italija ir pradėtas dujų tiekimas iš Alžyro. 1994 m. dujotiekio pajėgumai išplėsti dvigubai.

1997 m. teroristiniai išpuoliai Alžyre sustabdė dujotiekio veiklą penkioms dienoms. 2010 m. dujotiekio pajėgumai dar labiau padidinti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Transmed gas pipeline has spare capacity to increase supply to Europe - Sonatrach
2. ↑  Trans-Mediterranean Natural Gas Pipeline
**Viačeslavas Sukristovas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| Gimimo data | 1961 m. sausio 1 d. (61 metai) |
| Gimimo vieta | Vilnius, Lietuvos TSR |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | Baigęs karjerą |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 1984-199019901990-19921992-19931993-19941994-19951995-19961996-19971997-1998 | Žalgiris VilniusLokomotiv MoskvaBeitar Tel AvivMaccabi NetanyaMaccabi HerzliyaHapoel Ramat GanHapoel HaifaBnei Yehuda Tel AvivŽalgiris Vilnius | 139 (20)13 (1)39 (8)23 (2)36 (4)30 (4)15 (2)10 (0)26 (3) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 19881990-1998 |  Tarybų Sąjunga Lietuva | 4 (0)26 (2) |
|  Treniruotos komandos |
|  ?20052006-20102012 | Polonija VilniusŽalgiris VilniusŽalgiris Vilnius (asistentas)Vilniaus REO (asistentas) |
| 
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys {{{ntupdate}}}. |

**Viačeslavas Sukristovas** (g. 1961 m. sausio 1 d. Vilnius) – buvęs TSRS ir Lietuvos futbolo rinktinės žaidėjas, dabar treneris. Žaidė gynėjo ir saugo pozicijose, tapo tarptautinės klasės sporto meistru (1987).

Biografija
----------

TSRS čempionate dalyvavo kartu su Vilniaus „Žalgiriu", o 1987 m. tapo šio čempionato bronzos laimėtojais. 1988 m. su SSRS rinktine laimėjo Europos pirmenybių sidabrą. 1990 m. tapo Lietuvos čempionato bronzos prizininku. 1990 m. perėjo į Maskvos „Lokomotyv", iš kurio išvyko į Izraelį, kuriame iki 1996 m. žaidė už įvairias šios šalies komadas. Futbolininko karjerą pabaigė 1998 m. Vilniaus „Žalgiryje".
Už TSRS vyrų futbolo rinktinę debiutavo 1988 m. kovo 23 d. rungtynėse su Graikija. Pateko į rinktinės sudėtį 1988 m. Europos čempionatui ir nors nežaidė nei vienų rungtynių tapo Europos vicečempionu. Iš viso už TSRS vyrų futbolo rinktinę sužaidė 4 rungtynes. Už Lietuvos vyrų futbolo rinktinę sužaidė 26 rungtynes ir įmušė 2 įvarčius.

Dirbo Vilniaus „Polonija" pagrindiniu treneriu, taip pat Vilniaus „Žalgirio" pagrindiniu treneriu bei asistentu. 2012 m. vasario viduryje papildė Vilniaus „REO" trenerių štabą ir tapo vyr. trenerio asistentu.

Apdovanojimai
-------------

* Europos vicečempionas (1988)
* TSRS čempionato bronzos medalio laimėtojas (1987)
* Lietuvos čempionato bronzos medalio laimėtojas (1990)

Įvarčiai rinktinėje
-------------------

| # | Data | Vieta | Varžovas | Įvartis | Rezultatas | Turnyras |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1. | 1993 m. balandžio 14 d. | Vilnius |  Albanija | **2**–0 | 3–1 | XV pasaulio futbolo čempionato atranka |
| 2. | 1994 m. lapkričio 16 d. | Mariboras |  Slovėnija | **1**–1 | 2–1 | X Europos futbolo čempionato atranka |
|

Nuorodos
--------

* Futbolinis.lt
* National-football-teams.com

1. ↑
**Darius Valys** (g. 1972 m. rugsėjo 23 d. Naujojoje Akmenėje) – teisininkas, prokuroras, 2010–2015 m. buvęs LR generalinis prokuroras.

Biografija
----------

Baigęs Naujosios Akmenės Sauletekio vidurinę mokyklą, studijavo KPI, elektronikos inžinierius. Vėliau studijavo Vilniaus universiteto Teisės fakultete, 1999 m. įgijo teisininko kvalifikaciją.

1996–1999 m. Akmenės rajono policijos komisariato tardytojas, 1999–2001 m. Akmenės rajono apylinkės prokuratūros prokuroras. Nuo 2001 m. jai vadovavo.

2010 m. gegužės mėn. gavo LR Prezidentės Dalios Grybauskaitės pasiūlymą tapti LR generaliniu prokuroru, o Seimo patvirtintas 2010 m. birželio 3 d. Pareigas eina po priesaikos LR Prezidentūroje 2010 m. birželio 15 d. Prezidentė D. Grybauskaitė jam suteikė vyriausiojo valstybinio justicijos patarėjo kvalifikaciją.

2015 m. birželio 11 d. Seimas atleido D. Valį iš generalinio prokuroro pareigų pasibaigus įgaliojimų laikui. Toliau jis dirbo Generalinėje prokuratūroje prokuroru Organizuotų nusikaltimų ir korupcijos tyrimo departamente.

Moka anglų ir rusų kalbas.

Vedęs. Turi dukrą ir sūnų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Seimo NUTARIMO „Dėl pritarimo D.Valio skyrimui Lietuvos Respublikos generaliniu prokuroru" PROJEKTAS (Biografija: Darius Valys)
2. ↑  [
3. ↑
4. ↑

Lietuvos Respublikos generaliniai prokurorai

Artūras Paulauskas (1987–1995)  |
Vladimiras Nikitinas (1995–1997)  |
Kazys Pėdnyčia (1997–2000)  |
Antanas Klimavičius (2000–2005)  |
Algimantas Valantinas (2005–2010)  |
Raimondas Petrauskas (2010)  |
Darius Valys (2010–2015)  |
Darius Raulušaitis (2015)  |
Evaldas Pašilis (2015–2021)  |
Nida Grunskienė (2021–2026)
| **Konstantinas Leontjevas*Константин Николаевич Леонтьев*** |
| --- |
|  |
| Konstantinas Leontjevas |
| Gimė | 1831 m. sausio 25 d.Kudinovas, Kalugos gubernija |
| Mirė | 1891 m. lapkričio 14 d. (60 metų)Sergijevo Posadas |
|  |
| Veikla | rusų filosofas, rašytojas |
|  |
| Alma mater | Maskvos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Konstantinas Leontjevas |

**Konstantinas Leontjevas** (rus. *Константин Николаевич Леонтьев*, 1831 m. sausio 25 d. Kudinovas, Kalugos gubernija – 1891 m. lapkričio 14 d. Sergijevo Posadas) – rusų filosofas, rašytojas, diplomatas.

Biografija
----------

1849–1854 m. Maskvos universitete studijavo mediciną. Krymo karo savanoris, nuo 1863 m. dirbo diplomatu.

Jo filosofijos pagrindas – gyvenimo estetikos samprata. Anot jo, yra du būties sandai: kylančiojo ir smunkančiojo, arba regresuojančiojo, gyvenimo. Pirmenybę teikė despotiškam, ne demokratiniam visuomenės valdymui. Stabilią būtį ir gražias jos formas, pasak jo, galima sukurti remiantis nelygybe, hierarchija, griežta drausme, susilaikymu ir paklusnumu. Žmonijos pažangos liberali idėja, kad įmanoma pagerinti visų žmonių gyvenimą, iškreipianti krikščionybės, kuri teigia, kad kančia ir blogis neišvengiami, esmę. Jo idėja apie Rusijos Rytų sąjungą kovoje su išsigimstančiais Vakarais turėjo įtakos panslavizmui, eurazizmui. Leontjevas griežtai pasisakė prieš liberalųjį kosmopolitizmą, egalitarizmą, demokratizaciją, jo ideologijos pamatas buvo bizantizmas – dvasingumas, monarchizmas, luominė hierarchija.

Grožinėje kūryboje ryški Žorž Sand, I. Turgenevo įtaka, vaizduojamas kaimo, dvarininkų gyvenimas, pritariama socialinė nelygybei.

Bibliografija
-------------

* Vedybos iš meilės (*Женитьба по любви*), komedija, 1851 m.
* Dėkingumas (*Благодарность*), apysaka, 1854 m.
* Savame krašte (*В своем краю*), romanas, 1864 m.
* Rytai, Rusija ir slavai, rinkinys, 2 t. 1885–1886 m.
* Nacionalinė politika, kaip pasaulinės revoliucijos priemonė, 1889 m.
* Teorijos ir gyvenimo slavofilija, 1891 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Mureika. *Konstantinas Leontjevas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 18 psl.

Nuorodos
--------

* Konstantinas Leontjevas. Filosofiniai darbai rusų kalba
**Darius Polikaitis** (1963 m. spalio 26 d. Čikagoje, JAV) – inžinierius, muzikos mokytojas, chorvedys.

Biografija
----------

Mokydamasis gimnazijoje griežė orkestre, dainavo choruose ir jiems akompanavo. Muzikos mokėsi privačiai: muzikos teorijos ir harmonijos, dainavimo, dirigavimo, skambinti fortepijonu ir groti trimitu. Pirmieji jo mokytojai buvo F. Strolia, M. Memėnaitė, V. Gutauskas ir kt. 1987 m. magistro laipsniu baigė Ilinojaus technologijos institutą. 1982–1992 m. buvo K. Donelaičio aukštesniosios lituanistinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas Čikagoje.

Nuo 1995 m. Palaimintojo Jurgio Matulaičio misijos vaikų choro vadovas Čikagos apylinkėse. Choras gieda bažnyčioje, dalyvauja koncertuose.

Nuo 1988 m. D. Polikaitis yra Čikagos Lietuvių meno ansamblio „Dainava" (apie 60 dalyvių) meno vadovas ir dirigentas. Kolektyvas organizuoja koncertus ir muzikinius vaidinimus, dalyvauja dainų šventėse ir kituose tautiniuose renginiuose. 1995 m. „Dainava" koncertu pažymėjo savo kūrybinės veiklos 50-metį. 1998 m. sausio 18 d. religinės muzikos koncerte, be kitų kūrinių, ansamblis atliko anglų kompozitoriaus J. Rutterio „Requiem". „Dainavos" ansamblis yra koncertavęs Vašingtone, Klyvlende, Detroite, Toronte, Grand Rapidse, dalyvavo 1990 m. Lietuvos tautinėje dainų šventėje, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėse Kaune ir Vilniuje.

D. Polikaitis buvo 1991 m. 7-osios JAV ir Kanados Kanados lietuvių dainų šventės Čikagoje, 1992 m. 9-osios išeivijos lietuvių tautinių šokių šventės *Rosemont Horison*, IL, 1994 m. I ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų švenčių Kaune ir Vilniuje dirigentas. Yra Šiaurės Amerikos lietuvių muzikų sąjungos valdybos narys – vicepirmininkas ir Amerikos chorvedžių sąjungos narys. 1984–1989 m. kaip dainininkas koncertavo Čikagoje, Detroite, Klyvlende, Niujorke, Toronte, Los Andžele, 1989 m. dalyvavo Roko marše Lietuvoje – koncertavo Kaune, Klaipėdoje, Mažeikiuose, Šiauliuose, Panevėžyje ir Vilniuje. Pasireiškia ir kaip kompozitorius. Kuria populiarias dainas, instrumentuoja liaudies šokius pučiamųjų orkestrui. Išleido keletą savo kūrinių plokštelių. 1993 m. dainavo savo dainą „Sveikas, Dievo Piligrime" Lietuvos jaunimo susitikimo proga su popiežiumi Jonu Pauliumi II Kaune. Visa Polikaičių šeima muzikai: Audrius – akordeonistas, pedagogas, „Dainavos" ansamblio chormeisteris, Rimas – pianistas ir akordeonistas, Rima – fleitininke, mokytoja, Vida – dainininkė (sopranas).

Šaltiniai
---------

* Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Valstybinis kamerinis choras „Polifonija"** – Lietuvos valstybinis choras Šiauliuose.

Istorija
--------

Kolektyvas įkurtas 1974 m. gruodžio 31 d. Tai buvo pirmasis tuometinio senosios muzikos ansamblio koncertas, kuris išaugo į kasmet rengiamus naujametinius koncertus. Sigito Vaičiulionio įkurtas senosios muzikos ansamblis vienintelis Lietuvoje tada dainavo Renesanso ir Baroko epochų kompozitorių kūrinius. 1979 m. choras pavadintas „Polifonija". 1986 m. „Polifonija" tapo Lietuvos valstybinės filharmonijos Šiaulių valstybiniu kameriniu mišriuoju choru. 1998 m. „Polifonija" atsiskyrė nuo Šiaulių filharmonijos ir tapo atskira koncertine organizacija. 2004 m. Kolektyvas šventė savo trisdešimties metų jubiliejų. Kolektyvą palikus ilgamečiams jo vadovams Danutei ir Sigitui Vaičiulioniams, „Polifonijai" vadovavo Gediminas Ramanauskas. 2011 m. Choro vadovo pareigas užėmė Tomas Ambrozaitis. 2015 m. Tomas Ambrozaitis tapo choro meno vadovu ir vyriausiuoju dirigentu. Nuo 2015 metų laikinai vadovo pareigas užėmė Aurelija Čižauskaitė-Butkaliuk. 2016 m. Meno vadovo ir dirigento pareigas užėmė Egidijus Kaveckas. Įstaigos vadove tapo Nijolė Saimininkienė. 2018 m. Meno vadovo ir vyriausiojo dirigento pareigas pradėjo eiti dr. Linas Balandis.

Platus choro repertuaras apima kūrinius nuo Renesanso iki šiuolaikinės muzikos. Choras yra koncertavęs su Lietuvos nacionaliniu ir valstybiniu simfoniniais orkestrais, Lietuvos kameriniu ir Šv. Kristoforo orkestrais, Klaipėdos valstybinio muzikinio teatro ir kameriniu orkestrais, „Vilnius Sinfonietta", Lietuvos kariuomenės orkestru, valstybiniu pučiamųjų instrumentų orkestru „Trimitas", Baltarusijos valstybiniu kameriniu, Lvovo filharmonijos (Ukraina), Sankt Peterburgo valstybiniu simfoniniu (Rusija) orkestrais, o taip pat su tokiais ansambliais kaip „Musica humana", „Senosios muzikos akademija" (Rusija) ir kitais garsiais muzikos kolektyvais.

Įstaigos vadovai
----------------

* Sigitas Vaičiulionis, Danutė Vaičiulionienė – 1974 – 2006 m.;
* Gediminas Ramanauskas – 2006 – 2011 m.;
* Tomas Ambrozaitis – 2011 – 2015 m.;
* Aurelija Čižauskaitė – Butkaliuk – 2015–2016 m.
* Nijolė Saimininkienė – nuo 2016 m.
Albumo „Transformacija" viršelis**Transformacija** yra muzikos grupės „Echidna aukštyn" albumas, išleistas 2000 metais. Jį išleido leidybinė firma „Naujasis tėvelis".

Šio albumo, kaip ir daugelio kitų Ramūno Jaro projektų, nelydėjo joks pristatymų turas ar reklaminė akcija, tačiau albumas tapo vienu populiariausiu formacijos leidinių.

Albumo dainos stilistiškai vieningos (rock stilius), išsiskiria tik dainos „Techno (Antanas)" ir „naktis - žiema" (techno, rap stiliai). Kūrinius vienija tamsi atmosfera, dvelkiantys ironija, kartais egzistencialistiški tekstai.

Albumo viršelyje panaudotas grupės „Echidna aukštyn" ženklas ir logotipinis pavadinimo užrašas.

Dainų sąrašas
-------------

1. Įžanga
2. Tavo draugas
3. Gatvė jau…
4. Kaunas
5. Kapec
6. Grožis masėms
7. Vokiečiai
8. Jurodyvyj
9. Techno (Antanas)
10. naktis - žiema
11. Tavo draugas (repriza)
12. palik (Carlitos uvacā)…

Nuorodos
--------

* Oficialus „Echidna aukštyn" ir ENDICHE VIS.SAT tinklalapis Archyvuota kopija 2007-06-08 iš Wayback Machine projekto.
| **Darja Moroz** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Darja Moroz  Дарья Мороз |
| Visas vardas | Darja Moroz |
| Gimė | 1983 m. rugsėjo 1 d. (39 metai)Leningradas, Rusija |
| Gyven. vieta | nežinoma |
| Tautybė | Rusė |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorė |

**Darja Moroz** (rus. *Дарья Мороз*, g. 1983 m. rugsėjo 1 d. Leningrade) – Rusijos aktorė.

Biografija
----------

Gimė režisieriaus Jurijaus Morozo ir aktorės Marinos Levtovos šeimoje. Iš tėvo pusės turi ukrainiečių kilmės, iš motinos – žydiškos. Debiutas kine įvyko trijų mėnesių amžiaus filme „Brangioji, brangioji, mylima, tik..." (1984).

Vidurinės mokyklos metais pasirodė penkiuose vaidybiniuose filmuose: „Šeimos žmogus" (1991), „Juodasis kvadratas" (1992), „Rusiškasis regtaimas" (1993), „Vidurio amžiaus krizė" (1997), „Mirties katalogas" (1999).

Pirmasis didelis vaidmuo atiteko komedijoje „Fortūna" (2000). Vėlesniais metais atliko eilę vaidmenų teatre ir pasirodydavo filmuose, serialuose.

2019 m. kartu su Olga Sutulova ir Marija Fomina vaidino Konstantino Bogomolovo seriale „Išlaikytinės", o vėliau pasirodė antrasis ir trečiasis šio serialo sezonai.

2021 m. pristatytas serialas „Laimės klinika", kuriame aktorė vaidina endokrinologę Alioną. Tais pačias metais kaurtu su Julija Peresild filamvosi juostoje „Mediatorius".

2023 m. pradžioje debiutavo kaip režisierė mini seriale „Seksas. Prieš ir po".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* IMDB profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Cheminė struktūra
**Polichlorintieji bifenilai** (**PCB**) – organinių junginių grupė. Šiai grupei priklauso 209 junginiai, kurių cheminė formulė **C**12**H**10-x**Cl**x. Polichlorintąjį bifenilą sudaro nuo 1 iki 10 chloro atomų, prisijungusių prie bifenilo molekulės (dviejų benzeno žiedų).

Anksčiau PCB buvo naudojami kaip aušalai ir izoliaciniai skysčiai transformatoriuose bei kondensatoriuose, stabilizuojantys priedai elektros laidų ar elektroninių dalių PVC izoliacijoje, pesticidų plėtikliai, pjovimo aušinimo alyvos, liepsnos lėtikliai, hidrauliniai skysčiai, sandarinimo medžiagos, klijai, dažai, chirurginiuose implantuose ir kt.

Daugelis PCB junginių ir mišinių yra stipriai nuodingi, todėl 8-9 dešimtmečiuose PCB, susijusių su atviru panaudojimu, gamyba ir naudojimas buvo uždrausti. Polichlorintieji bifenilai priskiriami prie patvarių organinių teršalų (POT).