recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Kitos reikšmės – Zaleskiai (reikšmės).*

| Zaleskiai |
| --- |
| Herbas Lubicz (Liubičius) Herbas *Lubicz* (Liubičius) |
| Kilmė | Lydos pavietas |
| Pradininkas | Zaleskis |
| Titulas | bajorai |
| Šalys | LDK, Rusijos imperija |
| Dvarai | dvarai dab. Kaišiadorių, Jurbarko rajonuose, Žemaitijoje |

**Zaleskiai** – kilminga, *Liubičiaus* herbo giminė, kilusi iš Zalesės dvaro Lydos paviete, Vilniaus vaivadijoje.

XVIII–XIX a. Zaleskiams priklausė dvarai Papartėliuose, Palomenėje, Kasčiukiškėse, Zūbiškėse, patenkantys į dabartinį Kaišiadorių rajoną. Zaleskių giminės pradininkas šiame regione – Mykolas Antanas Zaleskis (1744–1816), kuris 1778 m. įgijo Papartėlių, Kasčiukiškių ir Palomenės palivarkus bei tapo Palomenės koplyčios fundatoriumi. Jo sūnus Ignotas Anicetas Zaleskis (1790–1849) – Zūbiškių savininkas nuo 1809 m. Pastarojo sūnūs buvo vieni žymiausių giminės atstovų: 1863 m. sukilimo organizatoriai dailininkas Antanas Zaleskis (1824–1885) ir jo brolis muzikas Ignotas Zaleskis. 

Žaslių bažnyčios šventoriuje, šlaite netoli Kristaus kančios koplyčios pastatytas Zaleskių laidojimo rūsys, išlikusios kriptos su XIX a. įrašais.

Veliuonos Zaleskiai
-------------------

Zaleskiai Veliuonos dvarą (dab. Jurbarko raj.) nuo XVIII a. pabaigos valdė apie šimtą metų. 1867-1868 m. Veliuonos aprašyme nurodyta, kad dvaras su miesteliu priklausė kolegijos registratoriui Zenonui Zaleskiui. Šiame Zaleskių dvare gimė titulinis vyskupas, Vatikano misijų atstovas Vladislovas Mykolas Zaleskis (1852–1925). 

Veliuonos katalikų kapinėse stovi Mykolo ir Kristinos Zaleskių XIX a. viduryje statyta Zaleskių koplyčia.

Genealogija
-----------

Istorikė Sigita Gasparavičienė sudarė Palomenės–Veliuonos Zaleskių šeimų genealogiją, kurią pradeda Zalesės dvaro Drohičino žemėje tėvūnas (1596) Mikalojus Zaleskis. Į ją įtraukta „žemaitiškoji" atšaka.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Zaleskiai. Kaišiadorių enciklopedija.
2. ↑  „Veliuonos dvaras". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  Sigita Gasparavičienė. Zaleskių genealogija


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLDK didikų giminės |
| --- |
|  |
| Lietuvių kilmės | 
Alšėniškiai • Astikai • Bilevičiai • Čartoriskiai • Daugirdai • Daumantai Siesickiai • Drazdauskai • Giedraičiai • Gelgaudai • Goštautai • Hlebavičiai • Kęsgailos • Manvydai • Naruševičiai • Nagurskiai • Olelkaičiai • Pacai • Radvilos • Sakaičiai • Sudimantaičiai • Zaleskiai |
|  |
| Rusėnų kilmės | 
Chodykinai • Chodkevičiai • Iljiničiai • Oginskiai • Ostrogiškiai • Puzinai • Sapiegos • Strutinskiai • Tiškevičiai • Valavičiai • Višnioveckiai |
|  |
| Vokiečių kilmės | 
Pliateriai • Tyzenhauzai |
|  |
| Totorių kilmės | 
Glinskiai |
|  |
| Lenkų kilmės | 
Kiškos • Kosakovskiai • Potockiai |
|  |
| Italų kilmės | 
Karpiai • Morikoniai |
|  |
| Portugalų kilmės | 
Goesai |

 |
| **Egidijus Stancikas** |
| --- |
|  |
| 2022 m. |
| Gimė | 1966 m. balandžio 19 d. (57 metai)Tauragė |
| Gyven. vieta | Kaunas |
| Tautybė | Lietuvis |
| Pilietybė |  Lietuva |
|  |
| Organizacijos | NKDT |
| Pareigos | Aktorius (nuo 1990)CEO (2007–2027) |
| Partija | TS-LKD |
|  |
| Išsilavinimas | Mokslų daktaras |
| Alma mater | LVK, KTU, VDU SMF |
| Doktorant. vadovas | prof. dr. Genutė Gedvilienė |

**Egidijus Stancikas** (g. 1966 m. balandžio 19 d. Tauragėje) – lietuvių aktorius, kultūros vadybininkas, politikas.

Biografija
----------

### Išsilavinimas

1986–1990 m. studijavo LTSR Valstybinėje konservatorijoje ir baigė aktorystės studijas (pedagogai: Algė Savickaitė, Henrikas Vancevičius, Stefa Nosevičiūtė). 2003 m. baigė magistrantūros studijas Kauno technologijos universiteto vadybos ir ekonomikos fakultete.

2016 m. birželio 3 d. apgynė disertaciją „Suaugusiųjų dramos teatro žiūrovų kultūrinio sąmoningumo saviugda" (VDU SMF, Edukologijos katedra) ir įgijo daktaro mokslinį laipsnį.

### Karjera

Vaidino J.Jurašo, J.Vaitkaus, I.Paliulytės, G.Padegimo režisuotuose spektakliuose. Suvaidino Konstantiną filme „Gyvenimas po klevu" (rež. Kazimieras Musnickas, 1988 m. LTV), veda renginius, televizijos laidas.

Nuo 1990 m. – Nacionalinio Kauno dramos teatro aktorius, o 2007 m. – šio teatro vadovas.

2023 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimuose pagal TS-LKD sąrašą išrinktas 2023–2027 m. Kauno miesto savivaldybės tarybos nariu.

Įvertinimas
-----------

* 2003 m. – Prizas už geriausią festivalio vaidmenį spektaklyje „Ir reikia eiti" (Valkos teatro festivalis Latvijoje)
* 2005 m. – Publikos simpatijų diplomas už Varnos vaidmenį spektaklyje „Kiauliaganys" (Vaikų teatro festivalis „Hanso Christiano Anderseno metai teatre")
* 2009 m. – Fortūnos diplomas už daktaro Janušo Korčako vaidmenį I. Paliulytės spektaklyje „Liūdnas Dievas".

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sazava |
| --- |
| Stvoržidlos rėva Sazavoje Stvoržidlos rėva Sazavoje |
| **Ilgis** | 225 km |
| **Baseino plotas** | 4350 km² |
| **Vidutinis debitas** | 25,2 m³/s |
| **Ištakos** | Čekijos-Moravijos aukštuma |
| **Žiotys** | Vltava |
| **Šalys** | Čekijos vėliava Čekija |

**Sazava** (ček. *Sázava*) – upė vidurio Čekijoje; Vltavos dešinysis intakas. Prasideda Čekijos-Moravijos aukštumoje, Vysočinos krašte, Velk Daržko žuvininkystės tvenkinyje į šiaurę nuo Ždaro miesto. Teka į vakarus, aukštupyje sudaro slenksčius. Įteka į Vltavą ties Davlės miesteliu, į pietus nuo Prahos.

Didžiausi intakai: Šlapanka, Želivka, Blanicė (kairieji), Sazavka (dešinysis).

Žiemą ir pavasarį upe nuteka 60 % jos metinio nuotėkio. Poplūdis būna vasario – balandžio laikotarpiu, kai tirpsta sniegas Čekijos-Moravijos aukštumoje. Prie Sazavos įsikūrę miestai: Ždiaras prie Sazavos, Pržibyslavas, Havličkuv Brodas, Svetla prie Sazavos, Ledečas prie Sazavos, Zručas prie Sazavos, Sazava, Tynecas prie Sazavos.
Koordinatės: 54°30′12″š. pl. 24°59′10″r. ilg.﻿ / ﻿54.503366°š. pl. 24.986084°r. ilg.﻿ / 54.503366; 24.986084

|  |
| --- |
| **Paluknio Longino Komolovskio gimnazija** |
| Paluknio Longino Komolovskio gimnazija herbasPaluknio Longino Komolovskio gimnazija herbas |
| Paluknio Longino Komolovskio gimnazija |
| **Adresas** | Vilniaus g. 2a, Paluknys |
| **Direktorius(-ė)** | Agnieška Sakovič |
| **Mokinių skaičius** | 80 |
| **Įkūrimo data** | 1915 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 20 |

**Paluknio Longino Komolovskio gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Paluknyje (Trakų raj.), Vilniaus g. 2A, vykdanti pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lenkų kalba. Įstaigos kodas 190664781. Steigėjas Trakų rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1915–1917 m. Paluknyje pamokos vyko privačiame name, mokytojavo tik vienas mokytojas. 1918–1921 m. pamokos vyko klebonijoje, mokė Helena Lastovska. Nuo 1921 m. veikė valdinė 4 skyrių mokykla nuomotame Sadovskių name. 1925–1927 m. pastatytas tipinis medinis pastatas, mokykloje buvo 7 skyriai. Antrojo pasaulinio karo metais pastate įsikūrė vokiečių karinis štabas, mokykla nedirbo.

Po karo veikė vienkalbė lenkiška mokykla, kurią lankė ir kitų tautybių vaikai. Ilgainiui susidarė rusiškos klasės. 1961 m. atidaryta pirmoji lietuviška klasė su 7 mokiniais. 1964 m. Paluknio mokykla tapo vidurine, 1967 m. išleido pirmąją abiturientų laidą. 1975 m. prie mokyklos pastatytas 80 vietų bendrabutis. 1990 m. pastatyti du nauji priestatai. Iki 1995 m. Paluknio trikalbė vidurinė mokykla išleido 28 lenkų, 9 rusų ir 9 lietuvių abiturientų laidas. 1994 m. mokykla padalinta į dvi mokyklas: lenkų-rusų Paluknio vidurinę ir atskirą lietuvių „Medeinos" vidurinę mokyklą. 2007 m. mokykla tapo XIII konkurso „Najlepsza szkoła – najlepszy nauczyciel" laureate. 2017 metais gavo gimnazijos statusą bei buvo pavadinta Longino Komolovskio vardu.

Direktoriai
-----------

* 1954 m. Lidija Gorpinič
* 1964 m. Vincent Kamilevič
* 1977 m. Stanislav Kodis
* 1994 m. Jan Zachaževski
* nuo 2009 m. Agnieška Sakovič

Šaltiniai
---------

1. ↑  Trakų r. Paluknio Longino Komolovskio gimnazija *aikos.smm.lt*
2. 1 2  „100-osios Paluknio lenkų švietimo metinės – žinių žiburėlis nuolat žiba". L24.lt. Nuoroda tikrinta 2022-05-08.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2015-03-08 iš Wayback Machine projekto.
**Egidijus Barkauskas** (g. 1939 m. sausio 5 d. Kretinga) – Lietuvos gydytojas chirurgas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1963 m. baigė Vilniaus universiteto Medicinos fakultetą. 1968 m. apgynė eksperimentinį darbą – mokslų kandidato disertaciją „Juosmens simpatektomijos poveikis šlaunies arterijos protezavimo rezultatams". 1982 m. apgynė disertaciją „Slankstelinės arterijos operacijų reikšmė brachiocefalinių arterijų chirurgijoje", medicinos mokslų daktaras.

Nuo 1963 m. Vilniaus universiteto Širdies ir kraujagyslių laboratorijos bendradarbis, nuo 1973 m. dėstytojas, nuo 1972 m. docentas, nuo 1984 m. profesorius. 1984–1990 m. vadovavo Vilniaus miesto klinikinės ligoninės Kraujagyslių chirurgijos skyriui. Nuo 1991 m. Neuroangiochirurgijos klinikos vedėjas.

1997 m. su kitais Lietuvoje įkūrė Insulto asociaciją, taip pat Lietuvos kraujagyslių chirurgų draugiją, kuriai vadovavo (1994–1997 m.). Tarptautinės insulto draugijos, Tarptautinės angiologų draugijos, Amerikos angiologų draugijos narys.

Mokslinė veikla
---------------

Pirmasis Lietuvoje padarė kai kurių arterijų operacijas – miego arterijos endarterektomiją, vidinės miego arterijos aneurizmos rezekciją, pakinklio ir blauzdų arterijų dvigubos distalinės autoveninės jungties operaciją. Sukūrė smegenų kraujotakos išeminių sutrikimų diagnostikos ir gydymo, slankstelinių arterijų rekonstrukcijos operacijų metodų. 5 išradimų autorius.

Bibliografija
-------------

* Klinikinė chirurgija (vadovėlis).
* Angiologijos vadovėlis (*Textbook of Angiology*) 2000 m.
* Chirurginės arterijų ligos, 1981 m.
* Ischeminės galvos smegenų ligos gydymas, 1994 m. (bendraautoris).

Apdovanojimai
-------------

* 1985 m. LTSR valstybinė premija (su kt.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Egidijus Vytautas Barkauskas Archyvuota kopija 2008-06-02 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  *Egidijus Barkauskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 655 psl.
| **Egidijus Sinkevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1956 m. balandžio 30 d. (67 metai)Lietuva Jonava |
| Vaikai | Akvilė, Monika |
|  |
| Veikla | Jonavos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* 1995 m. Lietuvos centro sąjunga;
* 2002 m. Liberalų ir centro sąjunga.

 |
|  |
| Alma mater | 1979 m. Vilniaus universitetas |

**Egidijus Sinkevičius** (g. 1956 m. balandžio 30 d. Jonavoje, Lietuva) – Lietuvos ir Jonavos rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1979 m. Vilniaus valstybinio universiteto Ekonomikos fakultete baigė ekonomikos studijas, diplomuotas ekonomistas.

2000–2003 m. Jonavos rajono savivaldybės meras, nuo 2003 m. AB „Ūkio bankas" Jonavos filialo valdytojas ir Jonavos Jeronimo Ralio vidurinės mokyklos mokytojas, nuo 2005 m. UAB „Sūručio sanatorija" direktorius, E. Sinkevičiaus įmonės savininkas, AB „Jonavos šilumos tinklai" direktoriaus pavaduotojas ekonomikai.

1995 m. Lietuvos centro sąjungos, 2002–2012 m. Liberalų ir centro sąjungos narys.

2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir 2011–2015 m. Jonavos rajono savivaldybės tarybos narys.

1999–2000 m. futbolo klubo „Lietava" prezidentas, Druskininkų miesto Rotary klubo narys.

Išsiskyręs, vaikai Akvilė, Monika brolis Eligijus, motina Birutė Rūta .

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-04-07 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  VRK informacija Archyvuota kopija 2010-01-07 iš Wayback Machine projekto.
Žemės drebėjimo stiprumo lygis
**2015 m. žemės drebėjimas Nepale** įvyko 2015 m. balandžio 25 d. 11:56 val. vietos laiku. Žemės drebėjimo stiprumas buvo 7,8 (Mw). Drebėjimo epicentras buvo Lamjungo rajone šalies centrinėje dalyje. Hipocentras siekė 15 km gylį.

Šis žemės drebėjimas yra pats smarkiausias šalyje per 80 metų. Daugiau nei 8000 žmonių žuvo keturiose šalyse – Nepale, Indijoje, Kinijoje ir Bangladeše. Žemės drebėjimas sunaikino daug istorinių pastatų, kai kurie jų buvo įrašyti į UNESCO paveldo sąrašą, tarp jų ir Katmandu slėnis. 

Pirminis žemės drebėjimas truko 20 s. Po jo įvyko 25 kiti žemės drebėjimai galingesni nei 4,5 Mw, įskaitant ir vieną 6,6 Mw stiprumo žemės drebėjimą, kuris įvyko 5 minutės po pirminio drebėjimo.

Skaičiuojama, kad žemės drebėjimas padarė 3-3,5 milijardų JAV dolerių žalą.

Po dviejų dienų aukų skaičius pasiekė 4 010.

Oficialiai šis žemės drebėjimas nusinešė 8 413 žmonių gyvybes, dar 17 576 buvo sužeisti, 260 žmonių dingo.

Gegužės 12 d. įvyko dar vienas stiprus žemės drebėjimas – jis siekė 7,3 (Mw) balus, o epicentras buvo netoli Kinijos sienos, tarp Everesto ir Katmandu. Šio drebėjimo metu žuvo 68 žmonės, daugiau nei 1 100 sužeista.

Šaltiniai
---------

1. ↑  M7.8 – 34 km ESE of Lamjung, Nepal
2. ↑  Nepal earthquake: Death toll passes 1,000
3. ↑  Nepal earthquake: Rescue effort intensifies
4. ↑  1 Day, Magnitude 2.5+ Worldwide
5. ↑  Deadly earthquake Nepal – At least 2,083 people killed – very strong new earthquake East of Kathmandu Archyvuota kopija 2018-12-24 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  Death toll in Nepal earthquake rises to over 4,000
7. ↑  Nepal earthquake death toll rises to 8,413
8. ↑  Nepal quake toll hits 42
9. ↑  At least 68 dead after another major quake centered in Nepal
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiame straipsnyje bent dalis informacijos yra pasenusi.**Jeigu galite, atnaujinkite informaciją ir ištrinkite šį pranešimą. |

2015 m. JAV Federalinis tyrimų biuras viešai iškėlė **FIFA korupcijos bylas**. 2015 m. gegužės pabaigoje 14 asmenų buvo apkaltinti sukčiavimu, reketu ir pinigų plovimu. Tuo pačiu kaltinimai buvo pateikti ir dviem tarybų nariams bei dviem korporacijom.

Didžioji dauguma įtarimų pateikti CONMEBOL, CONCACAF konfederacijų buvusiems vadovams ir sporto marketingo įmonėms. Tyrimai tęsėsi kelerius metus, o pirmasis areštas įvykdytas 2013 m. liepą. 2015 m. gegužės 27 d. buvo suimtas buvęs CONCACAF prezidentas Jeffrey Webb, taip pat du dabartinio FIFA vykdomojo komiteto nariai Eduardo Li ir Eugenio Figueredo bei buvęs CONMEBOL prezidentas Nicolás Leoz.[1]

Iš viso gegužės 27 d. Ciūriche buvo suimti 7 oficialūs FIFA asmenys. Tuo metu jie ruošėsi dalyvauti 65-tame FIFA Kongrese. Planuojama, kad asmenys bus perduoti JAV pareigūnams – suimtieji kaltinami kyšiais paėmę 150 milijonų JAV dolerių.[2] Tuo pačiu metu kratos įvykdytos CONCACAF būstinėje Majamyje, po ko dar du asmenys suimti – buvęs konfederacijos vadovas Jack Warner ir marketingo vadovas Alejandro Burzaco.[3] [4]

Visi šie įvykiai leido pradėti atskirus kriminalinius tyrimus Australijoje, Kolumbijoje, Kosta Rikoje ir Šveicarijoje.

FTB taip pat yra pradėjusi tirti 2014 m. Pasaulio futbolo čempionato skyrimo tvarką,[5] o Šveicarijos pareigūnai – XXI pasaulio futbolo čempionato Rusijoje ir XXII pasaulio futbolo čempionato Katare paskyrimo tvarkas.[6]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nine FIFA Officials and Five Corporate Executives Indicted for Racketeering Conspiracy and Corruption
2. ↑  Fifa officials arrested on corruption charges as World Cup inquiry launched
3. ↑  Jack Warner: former Fifa kingpin spends night in jail after corruption arrest
4. ↑  Fifa scandal: Alejandro Burzaco resurfaces in Italy
5. ↑  Fifa corruption crisis: FBI inquiry now includes 2014 Brazil World Cup
6. ↑  Fifa lodges criminal complaint with Swiss courts over World Cup bids
Koordinatės: 54°52′53″š. pl. 23°15′45″r. ilg.﻿ / ﻿54.8814°š. pl. 23.2624°r. ilg.﻿ / 54.8814; 23.2624

|  |
| --- |
| **Paluobių mokykla-daugiafunkcis centras** |
| [[Vaizdas:|Paluobių mokykla-daugiafunkcis centras herbas|center|100px]] |
| Paluobių mokykla-daugiafunkcis centras |
| **Adresas** | Bažnyčios g. 7, Paluobiai |
| **Direktorius(-ė)** | Algirdas Buragas |
| **Mokinių skaičius** | 105 (2012 m.) |
| **Įkūrimo data** | 1916 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 18 |

**Paluobių mokykla-daugiafunkcis centras** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Paluobiuose (Šakių raj.), Bažnyčios g. 7, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190822765. Steigėjas Šakių rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Griškabūdžio gimnazijos skyrius.

Istorija
--------

Remiantis istoriniais šaltiniais, Paluobių pradžios mokykla įkurta 1916 metais. 1951 m. reorganizuota į Paluobių septynmetę mokyklą. 1962 m. mokykla tapo aštuonmete, 1986 m. Paluobių nepilnąja vidurine mokykla, 1988 m. Paluobių devynmete mokykla. Nuo 1993 m. Paluobių pagrindinė mokykla. Vėliau pavadinta Paluobių mokykla-daugiafunkciu centru, kuris 2018 m. tapo Griškabūdžio gimnazijos skyriumi.

Direktoriai
-----------

* Algirdas Buragas

Nuorodos
--------

1. ↑  Šakių rajono Paluobių mokykla - daugiafunkcis centras. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-19).
2. ↑  Griškabūdžio gimnazijos Paluobių mokyklos-daugiafunkcio centro skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-19).

* Mokyklos svetainė
Koordinatės: 55°20′39″š. pl. 21°28′13″r. ilg.﻿ / ﻿55.3443052°š. pl. 21.4701827°r. ilg.﻿ / 55.3443052; 21.4701827


|  Šilutės Naujoji Apaštalų bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Tikėjimo srovė** | Naujoji apaštalų bažnyčia |
| **Savivaldybė** | Šilutės rajonas |
| **Gyvenvietė** | Šilutė |
| **Adresas** | Atgimimo al. 8 |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1997 m. |

**Šilutės Naujoji Apaštalų bažnyčia** – Naujoji apaštalų bažnyčia Šilutėje, Atgimimo al. 8.

Istorija
--------

Šilutėje pirmąją Naujųjų apaštalų bažnyčią 1902 m. įkūrė tuometinėje Verdainėje gyvenęs Dovydat. Tokios bendruomenės kūrėsi 1910 m. Priekulėje, 1914 m. Klaipėdoje, bei kituose miestuose. Tuomet Verdainėje bendruomenę vienijo apie 400 narių. Sovietų okupacijos laikotarpiu bažnyčios veikla Lietuvoje nutrūko. Lietuvai atgavus nepriklausomybę bendruomenė vėl susikūrė. Dabartinė bažnyčia buvo pastatyta 1997 m. Šiuo metu bendruomenę vienija apie 600 narių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Bendruomenės istorija oficialiame puslapyje
2. ↑  [neveikianti nuoroda]
3. ↑  Bendruomenės istorija

Nuorodos
--------

* Bažnyčios oficialus puslapis

Galerija
--------

* Šilutės Naujoji Apaštalų bažnyčia iš kitos pusės
* Šilutės Naujoji Apaštalų bažnyčia iš kitos pusės
**Olimpinis šūkis** (lot. *Citius, Altius, Fortius*, gr. ἓν διὰ τριῶν = *hèn dià triôn*, liet. *Greičiau, aukščiau, tvirčiau*) – šūkis, kurį 1894 m. pasiūlė Pierre de Coubertin. Šūkio idėja pasiskolino iš Dominikonų kunigo Henri Didon. Nuo 1920 m. šūkis yra sudedamoji olimpinių žaidynių emblemos (olimpinių žiedų) dalis.

Olimpinis šūkis kiekvieną kviečia siekti aukštumų įveikiant ir pralenkiant pačiam save ne tik varžybų arenose, bet ir gyvenime. Esmė – asmeninio tobulumo siekis, kuris nebūtinai turi sutapti su siekiu nugalėti varžovą. Kad geriau suprastume prasmę, galime jį palyginti su kitu žinomu šūkiu – „Svarbiausia ne laimėti, bet dalyvauti!"

* **Greičiau** – būk greitesnis, pranašesnis sporto varžybose;
* **Aukščiau** – būk aukštesnės moralės;
* **Tvirčiau** – būk stipresnis, tvirtesnis kovoje su gyvenimo sunkumais ir negerovėmis.

Istorija
--------

Olimpinis šūkis atsirado vienoje Arenele mokykloje, netoli Paryžiaus. Dominikonų šventikas tėvas Henri Didon (1840–1900), norėdamas paskatinti moksleivius tobulėti, akcentuoti fizinės ir dvasinės harmonijos svarbą, 1891 m. kovo 7 d. panaudojo šūkį *Citius. Altius. Fortius* kaip pagrindinę mintį savo kalboje atidarant pirmąją Arenele mokyklos sporto šventę. Toje šventėje dalyvavo Pierre de Coubertin ir aprašė ją savo leidžiamame žurnale „Les Sports Athletiques". Vėliau P. de Coubertin naudojo šūkį, kuris atitiko jo sporto ugdymo filosofiją. 1894 m. P. de Coubertin Sorbonos kongrese paskelbė oficialiu olimpinio sąjūdžio šūkiu.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Olimpinė ugnis
* Olimpiniai žiedai

Išnašos
-------

1. ↑  [ 
Bulletin du Comité International des Jeux Olympiques, No 1, Juillet 1894]
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

**Šiluminio šoko baltymai (HSP)** – tai baltymų klasė, kuriuos gamina ląstelės reaguodamos į poveikį šoko sąlygomis. Tai yra baltymų, dalyvaujančių formuojant kitų baltymų erdvinę struktūrą arba ją suardant, klasė. Jie pirmą kartą buvo aprašyti atsižvelgiant į šiluminį šoką, tačiau dabar žinoma, kad taip pat reaguoja kitomis šoko sąlygomis, pavyzdžiui, šalčio, UV spindulių, ir žaizdų gijimo arba audinių atsistatymo metu.

F.M. Ritossa (1962) – italų biologas tyrinėdamas drozofilų lervų vystymąsi, pastebėjo, kad pakėlus temperatūrą nuo įprastos 25 °C iki 32 °C, lervų chromosomose atsirado daugybė naujų aktyvių sričių. Tyrimo rezultatas – temperatūra indukuoja naujų genų raišką; po dešimtmečio buvo patvirtinta, kad pakėlus temperatūrą lervose atsiranda keletas baltymų.

Per trumpą laiką drozofilų (lot. Drozophila melanogaster) HSP kiekis gali padidėti iki 1000 kartų. Temperatūra, įtakojanti HSP indukciją, priklauso nuo optimalios temperatūros organizmui gyventi. Pavyzdžiui optimali drozofilų gyvavimo temperatūra 25 °C, HSP indukcija sukeliama 33-37 °C temperatūroje; žinduolių optimali gyvavimo temperatūra 37 °C, tuomet apsauginė reakcija į pavojų – karščiavimo temperatūra.

Daugelis šios grupės elementų atlieka šaperonų funkciją stabilizuodami naujus baltymus, siekiant užtikrinti teisingą baltymų lankstymą ar padedant perlankstyti baltymus, kurie buvo pažeisti ląstelių streso metu. Ryškus šiluminio šoko baltymų atstatymas yra esminė reakcijos į šiluminį šoką dalis, kurį, visų pirma, įtakoja šiluminio šoko faktorius (HSF). HSP aptinkami beveik visuose gyvuosiuose organizmuose – tiek bakterijose, tiek žmonėse.

Šiluminio šoko baltymų pavadinimai skirstomi pagal molekulinį svorį. Pavyzdžiui, Hsp60, Hsp70 ir Hsp90 atitinkamai priskiriami šiluminio šoko baltymų klasėms dėl 60, 70, ir 90 kilodaltonų (kDa) dydžio.

Šiluminio šoko baltymai – tai viena iš baltymų klasių, kuri padeda apsaugoti ląsteles nuo šoko, –šilumos, šalčio, ir deguonies arba gliukozės (cukraus) trūkumo. Kiti šoko veiksniai, indukuojantys daugelį HSP: sunkieji metalai, nuodingosios medžiagos, etanolis ir nervinė įtampa. HSP indukcija įvyksta labai greitai ir būna itin stipri – tai organizmo apsauginė reakcija į pavojų. Šiluminio šoko baltymai padeda kitiems baltymams funkcionuoti įprastose ląstelėse ir didelis jų kiekis gali būti aptinkamas vėžinėse ląstelėse. Šiluminio šoko baltymas (Hsp90) yra tiriamas vėžio gydymui.

Šaltiniai
---------

* Vida Mildažienė, Sonata Jarmalaitė, Rimantas Daugelavičius. Ląstelės biologija. Kaunas, 2004
* 
* 
*
**Leizeris Aizinbudas** (g. 1921 m. vasario 23 d. Kirsanovas, Tambovo sritis, Rusija) – Lietuvos veterinarijos gydytojas, biologijos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1938–1941 m. studijavo Lietuvos veterinarijos akademijoje, 1943 m. baigė Troicko veterinarijos institutą (Čeliabinsko sritis, Rusija). 1957 m. TSRS mokslų akademijos Fiziologijos institute apgynė disertaciją „Žemės ūkio gyvulių kai kurių vegetacinių ir apsauginių reakcijų ypatumai ryšium su jų aukštąja nervine veikla", 1958 m. biologijos mokslų daktaras, 1995 m. Lietuvos veterinarijos akademijos garbės daktaras.

1946–1972 m. Lietuvos veterinarijos akademijos dėstytojas, 1950–1960 m. dar Gyvulininkystės ir veterinarijos instituto Gyvulių fiziologijos laboratorijos vedėjas; nuo 1960 m. profesorius. 1973 m. emigravo į Izraelį.

Mokslinė veikla
---------------

Tyrė aukštąją nervinę veiklą, virškinamojo trakto fiziologiją ir patologiją, gyvulių reprodukciją.

Bibliografija
-------------

* Patologinės fiziologijos pagrindai, su kitais, 1954 m.
* Žemės ūkio gyvulių patologinė fiziologija, su kitais, 1963 m.
* Bendrosios patologinės fiziologijos pagrindai, su kitais, 1968 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Antanas Sederevičius. *Leizeris Aizinbudas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 207 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Parque Patricios**| **Plotas** | 3,8 km² |
| **Gyventojų sk.** | 40 885 |
| **Gyventojų tankumas** | 10 759 žm./km² |
| ***Komuna*** | C4 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** | * Caseros kalėjimas
* Tomás Adolfo Ducó stadionas
 |
| 

---

 |

**Parke Patrisjos** (isp. *Parque Patricios*) – kvartalas pietrytinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. 

Kvartalos pavadinimas kilo no jame esančio parko. Parką suprojektavo kraštovaizdžių architektas Carlos Thays. Yra kelios ligoninės, iki 2001 m. veikęs Caseros kalėjimas. Parke Patrisjose įsikūręs Club Atlético Huracán futbolo klubas.

Paminklas geltonojo drugio epidemijos aukoms

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Dicruridae** |
| --- |
| Drongas (Dicrurus ludwigii)Drongas (*Dicrurus ludwigii*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Dronginiai  *( Dicruridae)* |

 |

**Dronginiai** (*Dicruridae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Paukščiai juodos blizgančios spalvos, uodega ilga ir skelta. Snapas storas, truputį lenktas, su mažu kabliuku. Šnerves dažnai dengia tankios plunksnos.

Gyvena miškuose, sutinkami ir atvirose vietose. Vabzdžialesiai, tačiau dar minta driežais ir smulkiais paukščiais. Dažnai vaikosi kelis kartus už save didesnius plėšriuosius paukščius.

Žinomos 23 rūšys, paplitusios Afrikoje, Azijoje ir Australijoje.

Gentys
------

* Papuasiniai drongai (*Chaetorhynchus*)
* Drongai (*Dicrurus*)
| Girkalių kapinynas |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Girkalių kapinynasGirkalių kapinynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°53′00″ š. pl. 21°07′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.88333°š. pl. 21.11944°r. ilg.﻿ / 55.88333; 21.11944Koordinatės: 55°53′00″ š. pl. 21°07′10″ r. ilg.﻿ / ﻿55.88333°š. pl. 21.11944°r. ilg.﻿ / 55.88333; 21.11944 |

 |
| Vieta | Klaipėdos rajonas |
| Seniūnija | Kretingalės seniūnija |
| Naudotas | VIII a. – XIII a. |
| Tirtas | 1966 m. |

**Girkalių kapinynas** – kapinynas Klaipėdos rajono savivaldybės teritorijoje, prie Girkalių kaimo (Kretingalės seniūnija), 2,3 km į šiaurės rytus nuo kelio Klaipėda-Palanga kryžkelės su keliu į Girkalius, 0,35 km į pietus nuo Vydmantų kaimo kapinių ir 0,25 km į šiaurės rytus nuo kelio Anaičiai-Girkaliai, į rytus nuo Girkalių kapinių. Kultūros paminklo kodas A408P.

Tyrimai
-------

Kapinynas apardytas. 1966 m. statant ūkinius pastatus surinkta daugiau kaip 150 archeol. radinių. 1966 m. Istorijos institutas (vadovai Pranas Kulikauskas ir Regina Volkaitė-Kulikauskienė) ištyrė 375 m² plotą. Rasta 11 VIII a. – X a. nedegintų ir 39 XI a. – XIII a. sudegintų mirusiųjų kapai, kurių dalis buvo apardyti. Kapuose rasta daug žalvarinių papuošalų (vytinių antkaklių kilpiniais galais, aguoninių, gyvulinių ir pasaginių segių, įvijinių ir juostinių apyrankių, apgalvių ir jų dalių, stiklo ir gintaro karolių) ginklų (ietigalių, vienašmenių ir dviašmenių kalavijų, kovospeilių ir kirvių, diržų sagčių ir apkaustų, geležinių žąslų), žiestos keramikos, arabų dirhemas, kaldintas 786 m. valdant Abasidų dinastijai. Dalis įkapių apdegusios, manoma, apeiginiame lauže. Kapinynas priskiriamas kuršiams. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus, Mažosios Lietuvos istorijos muziejus ir Gintaro muziejus Palangoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdemaras Šimėnas. *Girkalių kapinynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 702 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Corispermum** |
| --- |
| Siauralapis drugialaišis (Corispermum hybridum)Siauralapis drugialaišis (*Corispermum hybridum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Gvazdikažiedžiai  *( Caryophyllidae)* |
| Šeima: | Burnotiniai  *( Amaranthaceae)* |
| Gentis: | Drugialaišis  *( Corispermum)* |

 |

**Drugialaišis** (*Corispermum*) – burnotinių (*Amaranthaceae*) šeimos augalų gentis, kuriai priklauso vienamečiai, su šakotais plaukeliais augalai. Jų žiedai sukrauti retose varpose stiebo ir šakų viršūnėse.

Gentyje yra apie 60 rūšių. Lietuvoje auga **siauralapis drugialaišis** (*Corispermum hybridum*). Augalas 10-50 cm aukščio, apaugęs retais, šakotais plaukeliais. Stiebas kylantis. Lapai linijiški, išsidėstę pražangiai. Žydi liepos – rugsėjo mėn. Auga smėlėtose vietose pajūryje, ant geležinkelio pylimų, upių slėniuose. Lietuvoje apyretis augalas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Girkalnio herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2006-10-18* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Girkalnio herbas** – vienas Girkalnio heraldikos atributų.

Aprašas
-------

Sidabriniame skydo lauke ant žalios išgaubtos kalno papėdės šokantis žiūrintis atgal juodas vilkas. Vilko nagai ir dantys raudoni. Skydo kairiajame viršutiniame kampe - raudonas ovalus vidinis skydas su sidabriniu kryžiumi.

Simbolika
---------

Heraldikoje vilkas yra gudrumo, klastos, bet kartu ir budrumo, atsargumo simbolis. Šiaurės Europoje ir Graikijoje vilkas simbolizuoja šviesą, kadangi gerai mato tamsoje. Italams vilkas – motiniškos meilės simbolis (pagal Romulo ir Remo legendą).

Istorija
--------

Istorinio herbo Girkalnis neturėjo. Kuriant herbą seniūnijos atstovai pasiūlė įamžinti miestelio ir bažnyčios pastatymo kilmės legendą. Etaloną sukūrė Rolandas Rimkūnas. Herbas patvirtintas 2006 m. spalio 18 d. LR prezidento dekretu Nr. 782.
*Šis straipsnis apie miestą Smolensko sr.. Apie gyvenvietę Kaliningrado sr. skaitykite straipsnyje Demidovas (Ūdrabaliai).*

| Demidovas*Демидов* |
| --- |
|        |
| *Šv. Dievo Motinos Ėmimo Dangun cerkvė Demidove* |
|  |
| 

DemidovasDemidovas

55°16′00″ š. pl. 31°31′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.26667°š. pl. 31.51667°r. ilg.﻿ / 55.26667; 31.51667﻿ (Demidovas)Koordinatės: 55°16′00″ š. pl. 31°31′00″ r. ilg.﻿ / ﻿55.26667°š. pl. 31.51667°r. ilg.﻿ / 55.26667; 31.51667﻿ (Demidovas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Smolensko sritis Smolensko sritis |
| **Rajonas** | Demidovo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2018) | 6 213  |
| **Plotas** | 33 km² |
| **Tankumas** (2018) | 188 žm./km² |
| **Altitudė** | 160 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Demidovas |

**Demidovas** (rus. *Демидов*) – miestas Rusijoje, Smolensko srityje, 92 km į šiaurės vakarus nuo Smolensko, prie Kasplios upės (ir jos intako Gobzos žiočių); rajono centras. Plentai į Smolenską, Rudnią, Nevelį. Mieste yra keletas XIX a. cerkvių, krašto muziejus, paminklas čia gimusiam žymiam komikui Jurijui Nikulinui.

Istorija
--------

Gyvenvietė šaltinuose minima nuo 1499 m. kaip ***Porečė*** (*Поречье* 'paupys'). 1503 m. LDK–Maskvos sutartyje maskvėnai pasižadėjo nekariauti Porečės valsčiuje. 1667 m. gyvenvietė įjungta į Rusijos sudėtį, pastatyta pirmoji mūrinė cerkvė. 1723 m. atidaryta prekybinė prieplauka, 1737 m. pastatytas soboras. 1776 m. Jekaterinos II nurodymu, Porečei suteikta miesto teisė. XIX a. miestas buvo svarbus prekybinis, religinis centras.

1918 m. Porečė pervadinta į Demidovą (pagal vietinį komunistų veikėją J. Demidovą). Per II pasaulinį karą nuniokotas. TSRS laikais plėtota linų pramonė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 131
Dropbox,|  |
| Forma | Privati bendrovė |
| Pramonė | Informacinės technologijos |
| Įkurta | 2007 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Drew Houston |
| Centrinė būstinė | San Franciskas, Kalifornija, JAV |
| Paslaugos | debesų kompiuterija |
| Tinklalapis | www.dropbox.com |

**„Dropbox"** – duomenų „debesų" kompiuterijos paslaugų bendrovė, suteikianti galimybę saugoti virtualiuose serveriuose asmeninius bei įmonės dokumentus, vaizdo ir garso įrašus, kitas bylas. „Dropbox" leidžia pasiekti savo duomenis per įvairius prietaisus, platformas („Microsoft" „Windows", „Windows Phone", „Apple" „macOs", „iOS", „Google" „Android", „Linux"), ir internetu.

„Dropbox" bendrovės vertė privataus kapitalo įmonių dėka pasiekė $10 mlrd. Šis paslaugų teikėjas, siūlo nemokamą 2 GB talpyklą ir mokamą 2 TB talpyklą, taip pat neribotus planus su papildomais privalumais asmenims bei įmonėms. 2017 m. bendrovė aptarnavo 200 tūkst. įmonės klientų ir 500 mln. registruotų vartotojų.

Driu Hiustonas, bendrovės steigėjas, varginančios ir nuobodžios kelionės metu, važiuodamas autobusu iš Bostono į Niujorką pamiršo USB atmintuką bei užsimojo sukurti programą, kuri leistų dalintis asmeniniais duomenimis internetu.

Išnašos
-------

1. ↑  „Businesses start to pick up on Dropbox". *Financial Times*. Nuoroda tikrinta 2017-02-16.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Parkūras** (pranc. *parkour* 'distancija, kliūčių ruožas') – sportinio tipo veikla, kurios pagrindinis principas yra judėjimas, patekimas iš vienos vietos į kitą kiek įmanoma greičiau ir efektyviau. Viskas aplinkui traktuojama kaip kliūtys, kurias siekiama įveikti pasikliaujant vien savo galimybėmis.

Parkūras atsirado 1987 m. jo pradininkais laikomi *David Belle* ir *Sébastien Foucan*. Parkūre naudojamos gimnastikos, lengvosios atletikos, kovos menų, buildering’o ir kt. technikos, remiamasi tam tikra suvokimo filosofija. Žmonės, užsiimantys parkūru, vadinami *treiseriais* (pranc. *traceur*).

Parkūras – savo kūno judesių kontroliavimas ir jų pritaikymas įvairiuose savo gyvenimo situacijose. Pagrindiniai veiksniai, kuriuos naudoja treiseriai: jėga ir teisingas jos panaudojimas, mokėjimas greičiau už kitus atsidurti reikiamoje miesto vietoje. Parkūro šūkis – nėra ribų, yra tik kliūtys, kurias galima įveikti. Parkūras – gyvenimo filosofija ir judėjimo menas.

Parkūras nemoko naudoti kokių nors priemonių, specialios įrangos, ginklų, bet skatina naudotis savo įgūdžiais „čia ir dabar". Medžiai, stogai, sienos – įprastos treiserių kliūtys. Labai svarbu greitai reaguoti, mokėti įvertinti aplinką ir savo galimybes.

Parkūru užsiimti padeda įvairios disciplinos – kovos menai, lengvoji atletika, gimnastika, laipiojimas ir kt.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Parkūras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

*
| Krasnojarsko Stolbai |
| --- |
| IUCN Ia kategorija (gamtos rezervatas) |
| Krasnojarsko Stolbai. Pirmasis Stulpas („stolbas") Krasnojarsko Stolbai. Pirmasis Stulpas („stolbas") |
| **Vieta:** | Rusija (Krasnojarsko krašto vėliava Krasnojarsko kraštas) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Krasnojarskas |
| 

Žemėlapis rodantis Krasnojarsko Stolbai vietą.Krasnojarsko Stolbai

  |
| **Koordinatės:** | 55°53′0″ š. pl. 92°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.88333°š. pl. 92.76667°r. ilg.﻿ / 55.88333; 92.76667Koordinatės: 55°53′0″ š. pl. 92°46′0″ r. ilg.﻿ / ﻿55.88333°š. pl. 92.76667°r. ilg.﻿ / 55.88333; 92.76667 |
| **Plotas:** | 472,1 km² |
| **Įkurtas:** | 1925 m. |
|  **Vikiteka:** | Krasnojarsko Stolbai |

**Krasnojarsko Stolbai** (rus. *Красноярские Столбы*) – rezervatas Rusijoje, Krasnojarsko krašte, Jenisiejaus dešiniajame krante, tuoj į pietus nuo Krasnojarsko. Įkurtas 1925 m.

Rezervate saugomas Rytų Sajano šiaurės vakarinių atšakų gamtinis kompleksas. Stolbus riboja Jenisiejaus dešinieji intakai: šiaurės rytuose – Bazaicha, pietuose ir pietvakariuose – Mana ir Bolšaja Sliznevka. Kalnų šlaitai statūs. Rezervato įžymybė – apie 80 grupių granito sienito atlikuonių (stulpų, t. y. „stolbų"), kurių vidutinis aukštis 60–90 m, didžiausias apie 100 metrų. Yra karstinių urvų (gylis iki 100 metrų).

Teritorijoje auga taiga, kurioje vyrauja kėniai, pušys ir maumedžiai. Rezervate auga ~740 induotinių augalų ir 260 samanų rūšių (saugomos rūšys: svogūninė kalipsė, plačialapė klumpaitė, didžiažiedė klumpaitė, plačialapė gegūnė, šalmuotoji gegužraibė ir kt. reliktinė sibirinė liepa). Veisiasi apie 60 rūšių žinduoliai (maralai, kabargos, stirnos, sabalai, lūšys, azijiniai burundukai, stepiniai šeškai), peri apie 200 rūšių paukščiai (jerubės, ereliai žuvininkai, kilnieji ereliai ir kt.).

Plėtojamas turizmas, alpinizmas (apylinkių gyventojų vadinamas „stolbizmu" ir praktikuojamas jau 150 metų). Stolbų šiaurinėje dalyje (prie Krasnojarsko) yra rezervato rekreacinė zona (plotas apie 14 km²).

* Rezervato reginys rudenįRezervato reginys rudenį
* Šv. Inokentijaus koplytėlėŠv. Inokentijaus koplytėlė
* Stolbų kraštovaizdis žiemąStolbų kraštovaizdis žiemą
* Reginys nuo Ketvirtojo StulpoReginys nuo Ketvirtojo Stulpo

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Krasnoyarsk Stolby
2. ↑  *Stolbai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXII (Sko–Šala). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
| **(Ursus arctos collaris)** |
| --- |
| Sibirinis rudasis lokys (Ursus arctos beringianus)Sibirinis rudasis lokys (*Ursus arctos syriacus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Šeima: | Lokiniai  *( Ursidae)* |
| Gentis: | Meškos  *( Ursus)* |
| Rūšis: | Rudasis lokys  *( Ursus arctos)* |
| Porūšis: | sibirinis rudasis lokys  *( (Ursus arctos collaris))* |

 |
| Binomas |
| ***(Ursus arctos collaris)***F. G. Cuvier, 1824 |

**Sibirinis rudasis lokys** (*Ursus arctos collaris*) – rudojo lokio (*Ursus arctos*) porūšis, kurio arealas užima teritorijas nuo Jenisiejaus upės Rytų Sibire iki Užbaikalės, Stano kalnagūbrio, Lenos upės, Kolymos, taip pat Jakutiją ir Altajaus kalnus, šiaurės Mongoliją.

Sibiriniai lokiai savo dydžiu yra tarpiniai tarp eurazinių rudųjų ir kamčiatkinių rudųjų lokių, nors atskiri individai gali būti tokie patys dideli kaip kamčiatkiniai. Sibirinių rudųjų lokių kaukolės visada didesnės už eurazinių lokių ir akivaizdžiai didesnės negu kitų Tolimųjų Rytų rudųjų lokių kaukolės.
Suaugusių patinų kaukolių ilgis 32,6-43,1 cm ir plotis 31,2-38,5 cm ties skruostikaulių lankais. Jų kailis ilgas, tankus ir minkštas, spalva tokia pati kaip ir eurazinių rudųjų lokių, nors vyrauja tamsesni individai.

Pradžioje Frederiko Kiuvje (*Frédéric Cuvier*) aprašytam porūšiui *Ursus arctos collaris* buvo priskiriami tik individai iš Jenisiejaus aukštupio, kurie turi ryškias baltas apykakles, tai rodo porūšio pavadinimas lot. *collaris* 'apykaklinis'. Vėliau porūšis buvo perklasifikuotas ir apėmė buvusius porūšius, vadintus lot. *yeniseensis* 'jeniesijinis' ir lot. *sibiricus* 'sibirinis', nors šie ir neturi apykaklių.

Sibiriniai rudieji lokiai linkę būti gerokai drąsesni negu jų baikštesni, daugiau medžiojami giminaičiai iš Europos kraštų. Sibiriniai lokiai gana reguliariai sunaikina medžiotojų sandėliukus ir trobeles, kur yra maisto. Jie yra plėšresni už eurazinius ruduosius lokius, atrodo, nemėgsta medaus. Jie medžioja kiškius ir šiaurės elnius šokdami iš medžių

Nuorodos
--------

1. 1 2 3  *Mammals of the Soviet Union* Vol. II Part 1a, Sirenia and Carnivora (Sea cows; Wolves and Bears), V.G Heptner and N.P Naumov editors, Science Publishers, Inc. USA. 1998. ISBN 1886106819
2. ↑  Wolves, Bears and Human Anti-Predator Adaptations[neveikianti nuoroda]
3. ↑  The Leisure hour, Volume 4. Publisher s.n. 1855. Original from the New York Public Library
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Sibiro trapai** - milžiniškas magminių efuzinių, daugiausia bazaltinių, uolienų masyvas, esantis Sibire. Trapai susiformavo permo pabaigoje, triaso pradžioje, prieš maždaug 250-251 mln. metų. Šio masyvo susiformavimas siejamas su masiniu rūšių išnykimu permo-triaso sandūroje. Sibiro trapų susiformavimas yra vienas iš didžiausių vulkaninių įvykių Žemės istorijoje per paskutinius 500 mln. metų. Žodis *trapai* kilo iš švediško žodžio *trappa* 'laiptai'. Laiptų pavidalo reljefas yra būdingas Sibiro trapams.

Geografija
----------

Dabar Sibiro trapų bazaltinė lava dengia apie 2 mln. km², tačiau anksčiau, tik susiformavusi, galėjo dengti iki 7 mln. km². Skaičiuojama, kad galėjo išsilieti nuo 1 iki 4 mln. km³ bazaltinės lavos. Sibiro trapai dengia teritorija nuo 50 iki 75 laipsnių šiaurės platumos ir nuo 60 iki 120 laipsnių rytų ilgumos.

Susiformavimas
--------------

Sibiro trapai susiformavo dėl ypatingai didelio mantijos pliumo, kuris yra tam tikro Žemės branduolio vėsimo mechanizmo dalis. taip pat neatmetama ir kita - susidūrimo su asteroidu teorija, nors šios teorijos šalininkų mažai.

Sibiro trapai susiformavo per milijoną ar daugiau metų, išsiveržus lavai iš daugybės angų. Tufo ir kitų piroklastinių uolienų buvimas rodo, kad būta sprogiminių išsiveržimų per arba prieš bazaltinės lavos ištekėjimą. Riolito uolienos buvimas taip pat patvirtina sprogstamuosius išsiveržimus.

Sibiro trapuose, netoli Norilsko susiformavo vienas didžiausių nikelio-vario-paladžio telkinių pasaulyje.
Koordinatės: 51°09′20″š. pl. 2°35′13″v. ilg.﻿ / ﻿51.155531°š. pl. 2.586913°v. ilg.﻿ / 51.155531; -2.586913

Glastonberio festivalis|  
Pagrindinė festivalio scena |
| Vieta (-os) | Piltono km. Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė |
| Aktyvumo metai | nuo 1972 m. |
| Įkūrėjas (-ai) | Michael Eavis |
| Data (-os) | birželio 22–26 d. |
| URL | glastonburyfestivals.co.uk |

**Glastonberio festivalis** (angl. *Glastonbury Festival of Contemporary Performing Arts*, arba trumpai *Glastonbury, Glasto*) – vienas populiariausių muzikos festivalių Europoje, rengiamas Pietvakarių Anglijoje, Somerseto grafystėje, Piltono kaimo vietovėje, apie 10 km nuo Glastonberio miestelio kiekvienais metais birželio 22–26 d. Tai didžiausias muzikos festivalis Didžiojoje Britanijoje, priviliojantis daugybę populiariausių pasaulio atlikėjų, per 100 tūkstančių žiūrovų. Renginio bilietai išperkami dar nepaskelbus, kas gros – tokia nuo 1972 m. ūkininko Michael Eavis valdose vykstančio festivalio tradicija.
Dabartinio Glastonberio festivalio pirmtakas, bliuzo festivalis, surengtas 1970 m. ir jame dalyvavo tik 1500 žiūrovų.

Per 5 festivalio dienas surengiama beveik tūkstantis meninių pasirodymų, apie 100 skirtingų scenų. 23 kv. km plote aplink Worthy fermą pristatomi šiuolaikiniai scenos menai, galima išvysti teatrą, cirką, kabareto šokėjus, prekybininkus, įvairius amatus, komedijos trupes ir daug daugiau. Glastonbury festivalyje per kultūros ir muzikos festivalį pasisakoma už gamtos saugojimą bei pasaulio skurstančių gelbėjimą. Rengiant masinę šventę bendradarbiaujama su pasaulinėmis organizacijomis, tokiomis kaip Greenpeace, Oxfam ar Wateraid.

2015 m. festivalyje pagrindinės renginio žvaigždės, kurioms buvo skirtas geriausias pasirodymo laikas pagrindinėje scenoje, buvo roko veteranai „The Who", reperis Kanye West ir britų muzikos projektas „Florence & The Machine" su dainininke Florence Welch priešakyje. Anksčiau festivalio scenoje grojo tokie artistai kaip Lily Allen, John Mayer, Coldplay, Paul McCartney, R.E.M. Rod Stewart, David Bowie, The Rolling Stones ir kt.

Baltijos šalių atlikėjai
------------------------

Iš Baltijos šalių Glastonbury kol kas koncertavo tik latvių „Brainstorm" – jie šio festivalio antroje pagal dydį scenoje grojo 2013 m.

* Vaizdas iš oroVaizdas iš oro
* Festivalio reginys 2011 m.Festivalio reginys 2011 m.
* Purvas festivalyje 2007 m.Purvas festivalyje 2007 m.
* „Love"„Love"

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ryškiausios pasaulio žvaigždės šėlo „Glastonbury" festivalyje Archyvuota kopija 2015-12-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  glastonburyfestivals.co.uk
3. ↑   Archyvuota kopija 2015-12-22 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Glastonberio festivalis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė
* Glastonbury festivalis Anglijoje – šių dienų Vudstokas
**Jonas Jeronimas Jakaitis** (1886 m. birželio 24 d. Bridžiai, Sintautų valsčius – 1965 m. lapkričio 4 d. Čikaga) – Lietuvos kunigas, marijonas, visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

Nuo 1903 m. mokėsi Seinų kunigų seminarijoje, nuo 1906 m. – Monrealio sulpicijonų seminarijoje. 1909 m. įšventintas kunigu. 1913–1929 m. Šv. Kazimiero lietuvių parapijos Vorčesteryje klebonas, pastatydino bažnyčią, mokyklą, įrengė Maironio parką. Nuo 1930 m. marijonas. 1931 m. Tompsone (Konektikuto valstija) įkūrė lietuvių koledžą, dvejus metus jam vadovavo. 1933–1939 m. Šiaurės Amerikos marijonų provincijolas ir Hinsdeilio (Ilinojaus valstija) vienuolyno viršininkas; čia įsteigė kunigų seminariją. 1939 m. pradėjo marijonų misijas Argentinoje, nuo 1947 m. jų vadovas. Avelanedoje 1940 m. pastatydino Aušros Vartų bažnyčią ir mokyklą, vėliau Rosario mieste – Šv. Kazimiero bažnyčią. 1945–1947 m. misionierius JAV lietuvių kolonijose, 1947–1949 m. – Londone. 1947–1949 m. marijonų generolo Romoje patarėjas ir sekretorius.

1914–1916 m. Amerikos lietuvių Romos katalikų federacijos, 1916–1919 m. Tautos fondo, 1917–1918 m. Kunigų vienybės pirmininkas, 1915–1922 m. Amerikos lietuvių tarybos narys. 1918 m. ir 1921 m. Lietuvos pripažinimo reikalaujančių lietuvių delegacijų pas JAV prezidentus narys. Po Pirmojo pasaulinio karo rūpinosi labdara Lietuvai. Nuo 1905 m. bendradarbiavo katalikų spaudoje. 1915–1917 m. įkūrė ir redagavo žurnalą „Tautos rytas", 1933 m. – žurnalą „Laivas".

Įvertinimas
-----------

* 1935 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Remigijus Misiūnas. *Jonas Jeronimas Jakaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 475 psl.
Koordinatės: 9°32′23″ p. pl. 122°0′12″ r. ilg.﻿ / ﻿9.53972°š. pl. 122.00333°r. ilg.﻿ / 9.53972; 122.00333

Savu jūra žemėlapyje
**Savu jūra** – nedidelė tarpsalinė jūra, priklausanti Ramiajam vandenynui.

Pavadinta pagal Indonezijai priklausančią Savu salą. Pietuose ribojasi su Savu ir Rai Jua salomis, pietryčiuose – su Timoru ir Rote, šiaurėje ir šiaurės rytuose – su Floresu ir Aloro salynu, bei pietvakariuose – su Sumbos sala. Sąsiauriais jungiasi su Bandos, Floreso ir Timoro jūromis.

Plotas 104 tūkst. km². Gylis iki 3475 m. Rytų – vakarų kryptimi nusidriekusi 600 km, pietų – šiaurės kryptimi – 200 km. Vandens paviršiaus temperatūra: rugpjūtį – 26 °C, vasarį – 28 °C. Druskingumas 34‰. Svarbiausias pakrantės miestas – Kupangas (Timore).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.