recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| ***Nesiartink prie manęs*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Alessio Maria Federicci |
| Metai | 2013 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Nesiartink prie manęs** (it. *Stai lontana da me*) – 2013 m. Italijoje sukurta komedija. Juosta yra 2011 m. prancūzų filmo „La chance de ma vie" perdirbinys.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Enrico Brignano – Džeikobas
* Ambra Angiolini – Sara
* Anna Galiena – Lorenza
* Giampaolo Morelli – Mirko
* Fabio Troiano – Fabricijus
* Simona Caparrini – Džiulija
* Michaela Andreazzi – Silvija
* Fabrizia Sacchi – Simona

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Džeikobas – tarpusavio santykių specialistas, padedantis žmonėms, tačiau savo paties gyvenime esantis vienišas, nes jau daugelį metų jį persekioja dar vaikystėje vienos mergaitės išsakytas prakeiksmas, pagal kurį visas moteris, su kuriomis jis pradeda bendrauti, užklumpa nelaimės ir galiausiai neapsikentusios šios jį palieka. Kartą jis susipažino su Sara, kuri po kurio laiko apsilanko Džeikobo kabinete su vaikinu, tikėdamasi pataisyti tarpusavio santykius. Kuomet pokalbis baigiasi santykių nutrūkimu, Džeikobas ir Sara pradeda susitikinėti, ir merginą netrukus pradeda persekioti nesėkmės. Kai galiausiai neapsikentusi Sara jį palieka, Džeikobas išvažiuoja prie jūros, kur netikėtai sutinka kažkada jį prakeikusią Simoną...
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Lapūkavo riedulių draustinis** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | Geologinis-dirvožemio |
| **Vieta** | Jeleniavo valsčius |
| **Koordinatės** | 54°16′ š. pl. 22°50′ r. ilg.﻿ / ﻿54.267°š. pl. 22.833°r. ilg.﻿ / 54.267; 22.833Koordinatės: 54°16′ š. pl. 22°50′ r. ilg.﻿ / ﻿54.267°š. pl. 22.833°r. ilg.﻿ / 54.267; 22.833 |
| **Plotas** | 15.88 km² |
| **Įsteigimo data** | 1988 m. |
| **Pavaldumas** | Valstybinis |

**Lapūkavo riedulių draustinis** (lenk. *Rezerwat przyrody Głazowisko Łopuchowskie*) – draustinis esantis Rytų Sūduvos aukštumoje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Suvalkų apskrityje ir Jeleniavo valsčiuje, netoli Lapūkavo kaimo. Įkurtas ministro įsakymu (MP nr 21 poz.193) 1988 m. liepos 1 d. Draustinis apima ledyninius riedulius ir dalį aplinkinių miškų ir pievų. Tai geologinis ir dirvožemio draustinis, išsiskiriantis savo uolienomis, mineralais, nuosėdomis ir dirvožemiu. Taip pat čia saugoma mišriųjų miškų ir pievų kraštovaizdžio įvairovė. Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose vietovėse gyveno lietuviams artima baltų tauta – jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. ši vietovė buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdose. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį ši vietovė pateko į Lietuvos Respublikai priskirtą teritoriją.

Gamta
-----

Draustinio kraštovaizdis unikalus savo galine morena, kuri susidarė paskutinio Baltijos apledėjimo metu. Ši morena yra tarp Ančios ežero ir Šešupės upės. Dėl savo geologinės sandaros, amfiteatro formos, beveik nepaliesta erozijos ši morena yra viena iš geriausiai išsilaikiusių morenų pavyzdžių ne tik Lenkijoje, bet ir visoje Europoje. Geologų nuomone šis Skandinaviško tipo riedulynas yra labai retas reiškinys šioms vietovėms. Šiaurinėje draustinio dalyje yra (258,75 m.) aukščio virš jūros lygio galinė morena. Šiose vietovėse yra apie 40 m. velenai skiriantys galinės morenos sausuosius slėnius. Draustinyje daugiausiai auga šios medžių rūšys: eglė, pušis, ąžuolas ir alksnis. Dirvos storis yra ganėtinai mažas. Saugomi augalai yra: paprastasis žalčialunkis (*Daphne mezerum*), miškinė lelija (*Lilium martagon*), vėjalandė šilagėlė (*Pusatilla patens*), dėmėtoji gegūnė (*Orchis maculata*).

Taip pat skaitykite
-------------------

* Suvalkų kraštovaizdžio parkas;
* Ančios ežero draustinis;
* Bachanovo riedulių draustinis.
| **Segestriidae** |
| --- |
| *Segestria florentina* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Vorai  *( Araneae)* |
| Šeima: | Plyšiavoriai  *( Segestriidae)* |

 |

**Plyšiavoriai** (*Segestriidae*) – vorų (*Araneae*) šeima.

Pasaulyje 3 gentys (*Segestria*, *Ariadna* ir *Gippsicola*), 106 rūšys. Vorų dydis – 6-22 mm. Galvakrūtinė tamsiai ruda arba juoda. Pilvelis vamzdelio formos, nuo pilkos iki juodos spalvos, su ryškiu raštu. Pirmosios trys kojų poros nukreiptos į priekį, pritaikytos gyvenimui voratinkliniuose vamzdeliuose. Rūšis nesunkiai atpažįstama, nes vorai turi šešias akis (dauguma vorų – aštuonias) išsidėsčiusias puslankiu.

Gyvena voratinkliniuose vamzdeliuose, kuriuos įsirengia ant sienų, po žieve ir akmenimis. Nuo vamzdelio kraštų voras nutiesia iki 12 spinduliškai nusidriekiančių siūlų ropojantiems vabzdžiams. Šie siūlai funkcionuoja kaip signaliniai, informuojantys urve tykojantį vorą apie grobį, kuris užkliuvo už siūlo. Sugautą auką įsitempia į slėptuvę. Vorai poruojasi nuo pavasario iki vasaros pabaigos. Pilnas gyvenimo ciklas gali trūkti du ir daugiau metų.

Lietuvoje viena rūšis – **šešiaakis plyšiavoris** (*Segestria senoculata*).

Nuorodos
--------

* Family Segestriidae *(Six - eyed spiders)*, su nuotraukomis
* Segestriidae (su nuotraukomis)
* Segestria bavarica C. L. Koch (nuotraukos)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Psilocinas |
| --- |
|  |
| Bendra informacija |
| Sisteminis pavadinimas | 4-Hidroksil-*N*,*N*-dimetil-triptaminas |
| Kiti pavadinimai | 3-(2-(Dimetilamino)etil)-1H-indol-4-olas |
| Cheminė formulė | C12H16N2O |
| SMILES | OC1=CC=CC2=C1C(CCN(C)C)=CN2}} |
| Molinė masė | 204.27 g/mol |
| CAS numeris | [520-53-6] |
| Savybes |
| Lydymosi temperatūra | 173–176 °C |
|

**Psilocinas** yra alkaloidas dažnai sutinkamas grybuose, ypač glotniagalvės (lot. *Psilocybe*) genties. Jis ten visuomet yra kartu su labai susijusiu psilocibinu.

Chemija
-------

Psilocinas gali būti gautas iš psilocibino atliekant hidrolizę. Psilocinas dar gali būti gana lengvai sintetinamas, ne tik išgaunamas iš grybų ar augalų. Nuo psilocibino jis skiriasi tik tuo, kad nebeturi fosforo rūgšties liekanos. Kadangi toks pakitimas lengvai vyksta gyvo organizmo viduje, šių abiejų medžiagų poveikiai labai panašūs.

Dėl aromatinės OH grupės psilocinas yra neitin stabilus ir chemiškai aktyvus. Kadangi psilocinas yra ir aminas, tai paprastai, norint jį laikyti ilgesniam laikui, jis sujungiamas su rūgštimi į druską.

  

*dėl daugiau informacijos apie poveikį ir kita žr. psilocibinas*
**Hendrikas Averkampas** (ol. *Hendrick Avercamp*, 1585 m. sausio 25 d. (?), Amsterdamas − 1634 m. gegužės 15 d.(?), Kampenas) – XVII a. pradžios Nyderlandų tapytojas-peizažistas. Pasižymėjo „mažojo ledynmečio" Olandijos žiemos peizažais.

Biografija
----------

Hendrikas Averkampas gimė Amsterdame. Pakrikštytas 1585 m. sausio 25 d. Po metų jo šeima persikėlė į mažą Kampeno miestelį prie Zeider Ze įlankos (dabar nebeegzistuojančios). Jo tėvas Barentas buvo vaistininkas ir vėliau gydytojas. Motina Beatriks Piters pagimdė dar 6 vaikus ir 1602 m. perėmė šeimos verslą po tėvo mirties nuo maro. Hendrikas Averkampas mokėsi Amsterdame, kur gyveno kartu su danų portretistu Pieter Isaacks (1569 − 1625). 1607 m. jis dokumentuotas tarp Pieter Isaacks inventoriaus pirkėjų po to, kai danas turėjo išvykti į Daniją pakviestas karaliaus Kristijono IV. 

Pagal to meto liudijimus, dailininkas buvo nebylys (tikriausiai kurčnebylys). Tai minima Pieter Isaacks aukciono dokumentuose. 1622 m. dailininkas minimas pravarde „Nebylusis" ir paminėtas nebyliu 1633 m. motinos testamente, kuriame taip pat paminėta, kad jis buvo nevedęs ir nelaimingas. Amsterdame Averkampas buvo paveiktas to meto miesto peizažistų, kurie propagavo manieristinį stilių: Gillis van Coninxloo (1544 − 1607) ir David Vinckboons (1576 − apie 1632). 1613 m. sausį Averkampas grįžo į Kampeną ir tikriausiai niekuomet iš jo nebeišvyko iki mirties 1634 m. gegužės mėnesį. Kampene dailininkas gyveno atsiskyręs nuo to meto Olandijos meninės aplinkos ir visiškai atsidėjo žiemiškų peizažų kūrybai, kuriuose dažniausiai vaizdavo žmonių grupes, čiužinėjančias ar kitaip leidžiančias laiką ant upių ir įlankų ledo. Tokį peizažo vaizdavimą Nyderlandų dailėje buvo pradėjęs Piteris Breigelis Vyresnysis. Žinomi keli Averkampo mokiniai: sūnėnas Barent Avercamp (c. 1612 – 1679), Arent Arentsz (1585/1586 – 1635) ir Dirck Hardenstein (1620 – po 1674).

Darbų galerija
--------------

* „Žiemos peizažas su čiuožėjais" (apie 1608, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Scena ant ledo šalia miesto" (apie 1615, Nacionalinė Londono galerija)
* „Žiemos scena ant užšalusio kanalo" (1620, Apygardos dailės muziejus, Los Andželas)
* „Užšalusi upė su čiuožėjais" (po 1620, Vaizduojamojo meno muziejus, Budapeštas)
* „Scena ant ledo" (apie 1625, Nacionalinė Vašingtono dailės galerija)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Hendrick Avercamp** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vašingtono dailės galerijos informacija
* Hendriko Averkampo parodos brošiūra Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
* wga.hu
**Bambergo lietuviai** – lietuviai, gyvenę ar dirbę Bamberge, Vokietija, išlaikę lietuvybę bei dalyvavę lietuviškoje veikloje.

Istorija
--------

Per Antrąjį pasaulinį karą iki 1945 m. į Bambergą atvyko keliasdešimt lietuvių, pasitraukusių iš Lietuvos. Prasidėjus pabėgėlių evakuacijai iš Tiuringijos į Bambergą persikėlė iki 300 lietuvių, 1947 m. rudenį atkelta lietuvių iš Vunzydelio karo pabėgėlių stovyklos.

Veikla
------

Pirmieji lietuviai Bamberge įkūrė lietuvių šalpos komitetą. 1945–1948 m. čia kasdien ėjo Bambergo lietuvių informacinis biuletenis, dauginamas rotatoriumi, 1945–1947 m. savaitraštis „Naujienos" (išėjo 10 numerių), 1945 m. leisti „Dienos įvykiai", „Radijo žinių biuletenis", 1946–1947 m. – humoro laikraštis „Šiukšlynas". 1945–1948 m. išspausdintos 3 lietuvių autorių knygos.

1945–1949 m. veikė 4 skyrių pradinė mokykla, 1946 m. pradžioje atidaryta Bambergo Jono Basanavičiaus progimnazija, nuo 1947 m. veikė vaikų darželis (vadovė A. Balčiūnaitė). Rengti vairuotojų, elektrikų, dažytojų, braižytojų, siuvėjų, kirpėjų, radijo technikų, anglų kalbos kursai suaugusiesiems. Bamberge įkurtas ir trumpai veikė lietuvių tautinis ansamblis (vėliau persikėlė į Vysbadeną, Zeligenštadtą; vadovas S. Sodeika). Bambergo lietuviai turėjo mišrų chorą, teatro būrelį, nuo 1947 m. veikė skautai ir ateitininkai.

1948 m. Bamberge dar buvo apie 1000 lietuvių. Vėliau dauguma išvyko.

Žymesni lietuviai
-----------------

Bamberge gyveno ar mokėsi: Antanas Bunga, Kęstutis Jonas Grigaitis, Kazimieras Kuzminskas, Juozas Rauktys, Olegas Truchanas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bambergo lietuviai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 591 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kiškunhalašasveng. *Kiskunhalas* |
| --- |
|              |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

KiškunhalašasKiškunhalašas

46°25′0″ š. pl. 19°29′0″ r. ilg.﻿ / ﻿46.41667°š. pl. 19.48333°r. ilg.﻿ / 46.41667; 19.48333﻿ (Kiškunhalašas)Koordinatės: 46°25′0″ š. pl. 19°29′0″ r. ilg.﻿ / ﻿46.41667°š. pl. 19.48333°r. ilg.﻿ / 46.41667; 19.48333﻿ (Kiškunhalašas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Vengrijos vėliava Vengrija |
| **Medė** | Bač Kiškūnas |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 28 997  |
|  |
|  **Vikiteka** | Kiškunhalašas |

**Kiškunhalašas** (veng. *Kiskunhalas*) – miestas Vengrijos pietuose, Bačo-Kiškuno medėje, Alfeldo žemumoje, į šiaurės vakarus nuo Segedo. 29,5 tūkst. gyventojų (2005 m.). Geležinkeliai į Kiškorošą, Kiškunmajšą, Somborą ir Suboticą (Serbija). Elektros mašinų gamyba, medienos apdirbimo, chemijos, statybinių medžiagų, siuvimo, odos, maisto (tabako) pramonė. Daržovių (daugiausia paprikų), vynmedžių, javų, vaismedžių auginimo regiono prekybinis centras. Balneologinis kurortas, jodo, anglies dioksido turinčios mineralinės versmės. Muziejus, meno galerija. XVIII a. bažnyčia, rotušė. Netoli Kiškunhalašo gaunama nafta ir gamtinės dujos.
Koordinatės: 56°11′š. pl. 23°07′r. ilg.﻿ / ﻿56.18°š. pl. 23.12°r. ilg.﻿ / 56.18; 23.12

| Šakynos valsčius |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **XIX a. – 1919 m.** |

 |
| 


 |
|  |
|  |
| **Administracinis centras** | Šakyna |
|  |
| **1919 m.** | Šiaulių apskritis |

**Šakynos valsčius** – buvęs administracinis-teritorinis vienetas vakarų Lietuvoje. Centras – Šakyna.

Istorija
--------

Valsčius įkurtas XIX a. ne vėliau kaip 1863 m. Vėliau panaikintas, bet minimas minimas 1919 m. Lietuvos apskričių sienų ir centrų įstatyme. Netrukus valsčius galutinai panaikintas, kadangi 1923 m. Šakyna jau priklausė Gruzdžių valsčiui.

Gyventojai
----------

### Žymūs žmonės

| Valsčiuje gimę žymūs žmonės |
| --- |
| *Gimimo metai* | *Gimimo vieta* | *Žmogus* | *Mirties metai* |
| 1927 | Mimaičiai | Mečislovas Jurevičius, pasipriešinimo veikėjas | 1999 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR apskričių sienų ir jų centrų įstatymas (pasirašė prezidentas, ministras pirmininkas ir ministrų kabineto reikalų vedėjas). Kaunas. // „Vyriausybės žinios", 1919-07-26, nr. 9, psl. 7.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

NASA nufotografuota Tikopijos sala
**Tikopija** (angl. *Tikopia*) – nedidelė aukšta sala pietvakariniame Ramiajame vandenyne. Apimanti 5 km² plotą, sala yra užgesusio ugnikalnio liekana. Salos aukščiausias taškas yra Reani k. iškylantis į 380 m aukštį virš jūros lygio. Saloje telkšo 80 m gylio vulkaninės kilmės *Te Roto* ežeras. Tikopija yra piečiausia Saliamono Salų sala ir priskiriama Temotu provincijai.

Istorija
--------

Salą 1606 m. atrado portugalų keliautojas Pedras Fernandesas de Kirosas. 2002 m. salą užklupo ciklonas, nusiaubęs augmeniją ir gyvenvietes.

Gyventojai
----------

Saloje gyvena apie 1 200 žmonių, kurie įsikūrę daugiausia palei salos pakrantę. Didžiausias kaimas yra *Matautu*, esantis vakarinėje dalyje. Gyventojų dauguma yra polineziečių kilmės, kalba polineziečių kalbų šeimai priskiriama Tikopijos kalba. Vietiniai praktikuoja intensyvią žemės ūkio sistemą (lyginamą su permakultūra), panašią į Naujosios Gvinėjos aukštikalnių sodininkystę.

Ilgą laiką saloje buvo reguliuojamas gyventojų skaičius, pasitelkiant įvairius metodus, kaip celibatas, karai (įskaitant ištrėmimus), vaikžudystė ir jūrinės kelionės (nusinešusios daugumos jaunuolių gyvybių). Tačiau jaunimui ėmus emigruoti, gyventojų sk. reguliavimas tapo mažiau būtinas.

Koordinatės: 12°17′47.3″ p. pl. 168°49′55.0″ r. ilg.﻿ / ﻿12.296472°š. pl. 168.831944°r. ilg.﻿ / 12.296472; 168.831944
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Albizia saman** |
| --- |
| Tikrasis skėtaras *(Albizia saman)* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Eilė: | Pupiečiai  *( Fabales)* |
| Šeima: | Pupiniai  *( Fabaceae)* |
| Gentis: | Skėtaras  *( Albizia)* |
| Gentis: | Tikrasis skėtaras  *( Albizia saman)* |

 |

**Tikrasis skėtaras** (*Albizia saman*) – pupinių (*Fabaceae*) šeimai priklausanti medžių rūšis, kilusi iš Amerikos tropikų. Natūraliai auga teritorijoje tarp Meksikos ir Peru bei Brazilijos, bet įveistas Pietų ir Pietryčių Azijoje, Okeanijos salose.

Medis yra 17–24 m aukščio, kamieno skersmuo 40–120 cm. Laja plokščia, labai plati, kartais iki 40 m pločio. Lapai sudėtiniai, 20–40 cm ilgio, sudaryti iš 3–9 lapelių porų. Žiedai susitelkę į rausvus žiedynus. Vaisius – 8–20 cm ilgio ankštis.

Tikrasis skėtaras dekoratyvus, ilgaamžis medis. Gali augti virš 500 metų. Venesuelos lygumose po šių medžių šešėliu vidurdienį sugenami galvijai, jis dažnai sodinamas tropikų parkuose.

* ŽiedaiŽiedai
* AnkštysAnkštys
* PožymiaiPožymiai
* Senas medis KarakaseSenas medis Karakase
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Mingės upė pamaryje
**Pamario kraštas** - regionas, kurį sudaro visa Šilutės rajono vakarinė dalis palei Nemuną, Kuršių marias, jam priklauso užliejamos pavasario pievos, Žalgirio miškas ir Rusnės sala, Ventė ir Kintai. Tai labai savitas kraštas, kuriame galima išskirti kelių etninių kultūrų ištakas. Švėkšnos, Gardamo, Žemaičių Naumiesčio seniūnijos priklausė Didžiajai Lietuvai, tad ir šių miestelių pastatai, architektūra skyrėsi nuo Klaipėdos krašte įprastos statybos. Kintai, Rusnė, Katyčiai – Mažosios Lietuvos miesteliai, yra visai kitokio savitumo.

1992 m. Pamario krašte buvo įkurtas Nemuno deltos regioninis parkas, kuris užima per 29 tūkst. ha. Jis apima Nemuno deltos dalį su Ventės ragu ir Rusnės sala. Pietinė parko riba driekiasi prie Rusnės upės – šitaip vadinamas Nemunas žemiau Pagėgių, nuo Gilijos atsišakojimo. Per parko teritoriją driekiasi Arkties – Europos – Rytų Afrikos paukščių migracijos kelias. Ventės rage, labiausiai į vakarus nutolusiame Šilutės rajono taške, prof. Tadas Ivanauskas 1929 m. įkūrė paukščių žiedavimo stotį. Per 70 metų, kai čia žieduojami paukščiai, ornitologai žiedavo daugiau kaip milijoną sparnuočių.

Potvyniai
---------

Išskirtinė Pamario krašto problema - pavasariniai Pamario krašto potvyniai (nors jie ištinka ir kitais metų laikais). Kasmet užliejama apie 400 tūkst. ha pievų. Pirmasis Nemuno žemupyje 1840 m. supiltas Rusnės pylimas, o pirmoji vandens pumpavimo stotis pastatyta Uostadvaryje 1907 m. Nemuno deltos regioniniam parkui visai ir iš dalies priklauso 21 polderis, o apskritai gyventojus nuo potvynio saugo polderinė sistema su 39 siurblinėmis. Nuo 1997 m. Šilutės rajono savivaldybė, kartu su Latvijos, Estijos ir Švedijos partneriais dalyvauja projekte "*Baltic Sea Planet*".
| **Juncus gerardi**Apsauga: 1(E) – Prie išnykimo ribos |
| --- |
| Druskinis vikšris (*Juncus gerardi*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Šeima: | Vikšriniai  *( Juncaceae)* |
| Gentis: | Vikšris  *( Juncus)* |
| Rūšis: | Druskinis vikšris  *( Juncus gerardi)* |

 |

**Druskinis vikšris** (*Juncus gerardi*) – vikšrinių (*Juncaceae*) šeimos daugiametis žolinis augalas. Savaime paplitęs didžiojoje dalyje Europos (tame tarpe Britų salose), vakarų ir Vidurinėje Azijoje iki Mongolijos, Šiaurės Afrikoje, Šiaurės Amerikoje (į šiaurę nuo Konektikuto, aplink Didžiuosius ežerus), Grenlandijoje.

Tai velėninis, 20–90 cm aukščio augalas. Stiebas status, cilindriškas arba lengvai plokščias, šaknys vystosi nuo šakniastiebio. Nuo stiebo pamato auga 1–4 ilgi lapai (10–40 cm ilgio, 0,4–0,7 mm pločio). Žiedynas susidaro stiebo viršūnėje, 2–8 cm ilgio, žiedeliai tamsiai rudi 2,6–3,2 mm ilgio.

Augavietė. Suomija
Druskinis vikšris gerai auga druskožemiuose, pajūrio pievose ir šlapynėse (maršose), estuarijose, pelkėtose ežerų pakrantėse, durpynų pakraščiuose. Dažnas pajūrio ganyklų augalas.

Lietuvoje druskinis vikšris labai retas, auga tik Smeltės botaniniame draustinyje, į kurį kėsinasi Klaipėdos uostas.

Šaltiniai
---------

1. ↑



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Druskinis vikšris** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Birčenafo tiltas
Birchenough Bridge |
| --- |
| 

Birčenafo tiltas
Birchenough BridgeBirčenafo tiltas
Birchenough Bridge

19°57′47″ p. pl. 32°20′35″ r. ilg.﻿ / ﻿19.96306°š. pl. 32.34306°r. ilg.﻿ / 19.96306; 32.34306﻿ (Birčenafo tiltas)Koordinatės: 19°57′47″ p. pl. 32°20′35″ r. ilg.﻿ / ﻿19.96306°š. pl. 32.34306°r. ilg.﻿ / 19.96306; 32.34306﻿ (Birčenafo tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Zimbabvė Zimbabvė |
| **Kerta** | Savė |
| **Ilgis** | 329 m |
| **Aukštis** | 85 m |
| **Pastatytas** | 1935 m. |
| **Konstrukcija** | kabantis tiltas |

**Birčenafo tiltas** (angl. *Birchenough Bridge*) – kabantis arkinis tiltas per Savės upę Zimbabvėje. Tiltas yra už 62 km nuo Čipingės miesto Manikalando provincijoje, kelyje tarp Mutarės ir Masvingo. Zimbabvės gyventojai šį tiltą laiko šalies pasididžiavimu, jo atvaizdas matyti ant 20 centų monetos.

Tiltas pavadintas britų verslininko sero *Henry Birchenough* (1853–1937) garbei, įvertinant jo indėlį į tuometinės Pietų Rodezijos techninės pažangos kėlimą. Verslininko valdoma kompanija „*Beit Railway Trust*" finansavo šio tilto statybą. Britui mirus jo pelenai buvo užmūryti vienoje tilto atramoje. Abiejuose krantuose įrengti bronziniai bareljefai ir memorialinės lentos. Jo vardu vadinamas ir prie tilto įsikūręs kaimas. Statinį suprojektavo Ralfas Frymanas (1880–1950), kurio kiti garsūs tiltai yra Viktorijos krioklio tiltas (1905), Sidnėjaus uosto tiltas (1932). Pastarojo sumažinta kopija – šis tiltas Zimbabvėje.

Duomenys
--------

Pastatytas 1935 m. statybos užtruko 20 mėnesių. 329 m ilgio tiltas tuo metu pasaulyje buvo trečias tarp ilgiausių kabančiųjų vienaarkių tiltų. Plieno konstrukcijų svoris – 1500 t. 1970 m. tilto nešančioji galia apribota iki 40 t, bet 1984 m. pagal Pasaulio banko finansuojamą projektą jo važiuojamoji dalis buvo sustiprinta ir praplatinta nuo 7,2 m iki 10,0 m pločio. Gretimas kaimas šalia tilto tapo vietos ūkio centru.

* Ant tiltoAnt tilto
* Tilto metalinės konstrukcijosTilto metalinės konstrukcijos
* Tiltas pavaizduotas ant nacionalinės monetosTiltas pavaizduotas ant nacionalinės monetos

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Birčenafo tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Birčenogo tilto statybos istorija
* Birčenogo tiltas (nuotraukos)
| **Pamarės draustinis** |
| --- |
|  |
| **Tipas** | Miškų |
| **Vieta** | Gibų valsčius |
| **Koordinatės** | 54°03′ š. pl. 23°25′ r. ilg.﻿ / ﻿54.050°š. pl. 23.417°r. ilg.﻿ / 54.050; 23.417Koordinatės: 54°03′ š. pl. 23°25′ r. ilg.﻿ / ﻿54.050°š. pl. 23.417°r. ilg.﻿ / 54.050; 23.417 |
| **Plotas** | 20.45 km² |
| **Įsteigimo data** | 1983 m. |
| **Pavaldumas** | Valstybinis |

**Pamarės draustinis** (lenk. *Rezerwat przyrody Pomorze*) – draustinis, esantis Augustavo girioje, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Seinų apskrityje ir Gibų valsčiuje.

Draustinyje saugomos 200 metų senumo pušys augančios netoli Seinos upės. Taip pat draustinyje auga šios mišriųjų ir plačialapių miškų medžių rūšys: lazdynas, sausmedis, paprastasis šermukšnis, paprastasis putinas, karpotasis ožekšnis, paprastasis šaltekšnis, paprastasis ąžuolas, plaukuotasis beržas ir drebulė. Draustinyje yra senovinės jotvingių gyvenvietės liekanos.

Nuorodos
--------

* Draustinio aprašymas (lenk.)[neveikianti nuoroda].
| **Porphyrellus porphyrosporus**Apsauga: 1(E) – Prie išnykimo ribos |
| --- |
| Tikrasis juodbaravykis (Porphyrellus porphyrosporus)Tikrasis juodbaravykis (*Porphyrellus porphyrosporus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Žvynbaravykiečiai  *( Strobilomycetales))* |
| Šeima: | Žvynbaravykiniai  *( Strobilomycetaceae))* |
| Gentis: | Juodbaravykis  *( Porphyrellus)* |
| Rūšis: | Tikrasis juodbaravykis  *( Porphyrellus porphyrosporus)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Tikrasis juodbaravykis** (lot. *Porphyrellus porphyrosporus*) – baravykinių (*Boletaceae*) šeimos, juodbaravykių (*Porphyrellus*) genties grybų rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą.

* **Augimo vieta**

Lapuočiai ir mišrieji miškai.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlės paviršius aksomiškas, senų grybų suaižėjęs, suskeldėjęs.

Vaisiakūniai masyvūs, mėsingi, niūrios išvaizdos. Kepurėlė užauga iki 12–15 cm skersmens, matinė, aksomiška, nešvariai juosvai pilkai ruda, alyviškai ruda, sena - suaižėjusi, įtrūkusi trama žalsva, pakraštėliai paspaudus pažalsvėja. Vamzdeliai nešvariai rusvi, jaunų grybų poros - pilkšvos, vėliau - žalsvai rusvos, galiausiai - juodai rudos. Kotas 5–10 (12) cm ilgio ir iki 3,5 cm storio, kepurėlės spalvos, plaušuotas. Sporos 12–16×5–6,5 μm.

**Būdingi požymiai:** trama pilkšva, perlaužta ar perpjauta parausta, vėliau įgauna žalsvai melsvą ar net juodą atspalvį, bjauroko kvapo ir skonio.

Auga pavieniui, retas. Žemaitijos nacionaliniame parke žinomos kelios augavietės ir viena Raseinių raj. miškuose. Saugomas.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 43 psl.
Koordinatės: 54°01′26″š. pl. 23°58′21″r. ilg.﻿ / ﻿54.02381°š. pl. 23.972625°r. ilg.﻿ / 54.02381; 23.972625

**Druskininkų „Lynų kelias"** – vienintelis Lietuvoje keleivinis lyninis keltuvas, veikiantis Druskininkuose. Jungia du lankomiausius Druskininkų turistinius objektus – Vandens parką ir „Snow Areną". Atidarytas 2015 m. lapkričio 25 d. Keltuvą aptarnauja „Kautros" dukterinė įmonė UAB „Kautros keltuvai".

Techninės galimybės
-------------------

Pirminė keltuvo stotelė prie Vandens parko
Tai vieno lyno sistemos įrenginys su keturiomis uždaromis kabinomis – gondolomis, pakylančiomis į 45 m aukštį. Jose telpa po 10 žmonių. Gondolos pagamintos iš skaidraus stiklo, todėl keleiviai iš tokios judančios apžvalgos aikštelės mato įspūdingą Druskininkų panoramą. Iš vienos Nemuno pusės į kitą keliamasi maždaug 1 km atstumu, sugaištama apie 7 min. Per valandą galima perkelti iki 240 keleivių. Vienas keltuvų pritaikytas ir fizinę judėjimo negalią turintiems keleiviams. 

Statant keltuvą dalyvavo ir specialistai iš Šveicarijos bei Italijos. „Lynų keliui" įrengti iš viso prireikė 2,3 km ilgio specialaus 4 cm diametro lyno, kurio bendras svoris yra apie 11 tonų. Lynų kelio įrengimo darbus atliko bendrovės „Eltel Networks" ir „Bartholet Maschinenbau AG". Lynų kelio projekto vertė siekia 3,9 mln. eurų. 

Nutrūkus elektros tiekimui, keltuve numatytas alternatyvus elektros energijos tiekimas. 

Vienintelis panašus keltuvas Baltijos šalyse yra Siguldoje (Latvija).

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2016-02-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
* Druskininkų lynų kelias (*druskininkai.lt*) Archyvuota kopija 2015-11-26 iš Wayback Machine projekto.
* Druskininkuose atidarytas Lynų kelias (*15min.lt*)
| **Ziphius cavirostris** |
| --- |
| Tikrasis snapuotis (*Ziphius cavirostris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Banginiai  *( Cetacea)* |
| Šeima: | Snapuotieji banginiai  *( Ziphiidae)* |
| Gentis: | Ziphius  *( Ziphius)* |
| Rūšis: | Tikrasis snapuotis  *( Ziphius cavirostris)* |

 |
| Binomas |
| ***Ziphius cavirostris***Cuvier, 1823 |
| Tikrųjų snapuočių paplitimas |

**Tikrasis snapuotis** (*Ziphius cavirostris*) – snapuotųjų banginių (*Ziphiidae*) šeimos žinduolis. Dar vadinamas *Kiuvje snapuočiu*, pagerbiant paleontologą Žoržą Kiuvje, kuris 1823 m. sugebėjo aprašyti rūšį pagal 1804 m. Prancūzijos pakrantėje rasto kritusio banginio gaišenos dalį. Dėl sunkumų atpažįstant šią rūšį (sunkiai atskiriama ne iš artimo atstumo) ir plataus arealo gyvūnų skaičius išlieka nežinomas.

Muziejaus eksponatas
Tikrojo snapuočio dydis

Apibūdinimas
------------

Užauga iki 7 m ir gali sverti 2–3 tonas. Kūnas nuo tamsiai pilkos iki sodrios rudos spalvos. Snapo formos snukis bukas. Gyvenimo trukmė iki 40 m. Tarp jūros žinduolių yra giliausiai panyrantys – su palydovinių siųstuvų, pritvirtintų ant banginio plaukmenų, pagalba nustatyta, kad vienas gyvūnas pasiekė 3 km gelmę, kitas išbuvo po vandeniu 137 min.

Paplitęs visuose vandenynuose, išskyrus Arktį, dažniausiai dideliame, virš 1 km gylyje, šaltuose ir tropiniuose vandenynuose. Rūšis sutinkama nuo Šetlando salų šiaurėje iki Ugnies Žemės pietuose.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tikrasis snapuotis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tikrasis snapuotis Archyvuota kopija 2009-10-09 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°36′16″ š. pl. 24°1′31″ r. ilg.﻿ / ﻿54.60444°š. pl. 24.02528°r. ilg.﻿ / 54.60444; 24.02528


|  |
| --- |
| **Birštono gimnazija** |
| Birštono gimnazija herbas |
|  |
| **Adresas** | Kęstučio g. 29, Birštonas |
| **Direktorius(-ė)** | Alvydas Urbanavičius |
| **Mokinių skaičius** | 601 (2011 m.) |
| **Įkūrimo data** | 1796 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | 53 (gimnazistų - VI) |
| **Pedagogų skaičius** | 90 |

**Birštono gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Birštone, Kęstučio g. 29, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190024831. Sustiprintai mokoma anglų kalbos. Profilinėse klasėse yra realinis ir humanitarinis profiliai.

Istorija
--------

Nuo stadiono pusės
1796 m. Birštone įkurta pradinė mokykla. Laikui bėgant, keitėsi mokyklos vieta. Po Antrojo pasaulinio karo Birštone pradėjo veikti progimnazija, kuri įsikūrė pušyne ir buvo vadinama Žaliąja mokykla. 1956 m. Birštono septynmetė mokykla pertvarkyta į vidurinę mokyklą. Pirmąją abiturientų laidą mokykla išleido 1960 m. joje buvo 35 abiturientai. 1961 m. mokykla persikėlė į dabartinį senosios mokyklos pastatą.

Nuo 1994 m. pradėtos komplektuoti europinės klasės. Šių klasių mokiniai aktyviai dalyvavo Europos mokyklų projektuose. 

2007 m. vasario 21 d. Birštono vidurinei mokyklai, akreditavus vidurinio ugdymo programą, Birštono savivaldybės tarybos sprendimu suteiktas gimnazijos statusas.

Direktoriai
-----------

* J. Mickevičius (iki 1958);
* S. Žiūkienė (1958-1984);
* A. M. Valatkienė (1984-1992);
* Rimvydas Zailskas (1992-1994);
* Nijolė Jakimonienė (1995-2002);
* Alvydas Urbanavičius (2002- ).

Žymūs mokytojai
---------------

* Onutė Silevičienė - anglų kalba;
* Nijolė Jakimonienė - matematika;
* Antanas Kisielius - anglų kalba;
* Algirdas Seniūnas - muzika;
* Birutė Sinkevičienė - anglų kalba;
* Laimutė Puskunigienė - vokiečių kalba;
* Iveta Montvydienė - lietuvių kalba;
* Aldrona Grinienė - pradinės klasės.

Žymūs mokiniai
--------------

* Vidas Blekaitis, galiūnas

Nuorodos
--------

* Birštono gimnazijos svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Toleman**|  |
| Pilnas pavadinimas | Toleman Motosport |
| Komandos bazė | Vitnis, Didžioji Britanija |
| Komandos vadovai | Roger SilmanRory ByrnePat SymondsJohn GentryChristopher Witty |
| Pilotai | Ayrton SennaDerek Warwick |
| Debiutavo | 1981, San Marino GP |
| Dalyvavo GP | 70 (57 startai) |
| Čempionai |   |
| Konstruktorių įskaita: | 0 |
| Pilotų įskaita: | 0 |
| Laimėta GP | 0 |
| Pole pozicijos | 1 |
| Greičiausių ratų | 2 |
| Paskutinis sezonas | 1985 Australijos GP m. |
|

**Toleman Motosport** – buvusi Formulės 1 komanda iš JK. Ekipa debiutavo čempionate 1981 m. sezone, tačiau net du sezonus nesugebėjo pelnyti taškų. Rezultatai pagerėjo 1983 m. sezone, kurio paskutinėse keturiose lenktynėse ekipa surinko visus 9 sezono taškus ir galutinėje komandų įskaitoje buvo 10-ta.

1984 m. su Toleman ekipa Formulėje 1 debiutavo brazilas Ayrton Senna. Su nepajėgiu automobiliu brazilas sugebėjo tris kartus finišuoti ant nugalėtojų pakylos. Tai buvo geriausias Toleman ekipos sezonas, o kitais metais nė karto nefinišavus taškų zonoje ji pasitraukė iš Formulės 1.

1986 m. komandą įsigijo Benetton kompanija, o naujoji ekipa vadinosi Benetton Formula.
Koordinatės: 54°36′33″ š. pl. 24°1′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.60917°š. pl. 24.01944°r. ilg.﻿ / 54.60917; 24.01944

| Birštono tvenkinys |
| --- |
| II tvenkinysII tvenkinys |
| Vieta | Birštonas |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Įteka | Druskupis |

**Birštono tvenkinys** – tvenkinys Birštone, dešiniajame Nemuno krante, šalia kelio  **A16**  Vilnius–Prienai–Marijampolė . Priklauso Nemuno mažųjų intakų (su Nemunu) baseinui. Tiesioginis vandentakis (upė) – Druskupis.

Miesto šiaurėje telkšantį Birštono tvenkinį sudaro trys tvenkiniai: Birštono I, II ir III tvenkiniai. Tvenkinių hidrologiniai numeriai atitinkamai 10050200, 10050201 ir 10050202.
Birštono I tvenkinys yra labiausiai į rytus nutolusi Birštono tvenkinio dalis. Jo plotas 2,16 ha, kranto linijos ilgis 0,75 km. Tvenkinio ilgis šiaurės vakarų-pietryčių-rytų kryptimi – 0,31 km, plotis – iki 0,1 km. Šiauriniame jo krante yra Vytautas Mineral SPA centras, vakaruose už Karalienės Barboros alėjos telkšo Birštono tvenkinio vidurinė dalis – Birštono II tvenkinys. Jo plotas 1,82 ha, kranto linijos ilgis 0,55 km. Ilgis iš vakarų į rytus – 0,17 km, plotis – iki 0,12 km. Labiausiai į vakarus nutolusi dalis yra Birštono III tvenkinys. Jo plotas 2,56 ha, kranto linijos ilgis 0,8 km. Tvenkinio ilgis iš vakarų į rytus – 0,26 km, plotis – iki 0,13 km. Į šiaurę nuo jo stūkso Žvėrinčio miškas. Visų tvenkinių altitudės 51,5 m. Krantai žemi.

Iš trečiojo tvenkinio, esančio arčiausiai Žvėrinčiaus miško, tarpukariu gydykloms buvo kasamas gydomasis purvas. Ilgainiui susiformavo didelė dauba, todėl buvo nuspręsta kasti tvenkinį. Greta jo buvo iškasti dar du tvenkiniai, kurių vandenį nuolat atnaujina Druskupio upelis. Žemės iš kasamų tvenkinių buvo panaudotos krantinei palei Nemuno upę formuoti. Tvenkiniai priskiriami rekreacinei zonai, kurią numatoma plėtoti ir ateityje. Pirmajame ir antrajame tvenkinyje galima ir žvejyba.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR tvenkinių klasifikatorius Archyvuota kopija 2014-02-01 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Birštono tvenkiniai[neveikianti nuoroda]
* Birštono tvenkinys *Gamtos kataloge*
* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
| **Pranciškus Gradovskis** |
| --- |
| Gimė | ~ 1545 m. |
| Mirė | 1595 m. |

**Pranciškus Gradovskis** (lot. *Franciscus Gradovius*, Gradauskas; apie 1545 m. – 1595 m.) – Lietuvos Didžiosios kunigaikštijos valstybinis veikėjas, poetas.

Biografija
----------

Titulinis *Hodoeporicon Moschicum illustrissimi principis ac domini ...* puslapis, poema išleista 1582 Vilniuje
Kilęs iš smulkiųjų bajorų, XVI a. pr. atsikėlusių iš Mažosios Lenkijos į Žemaitiją ir Kauno apylinkes. Nuo 1565 m. studijavo Vitenbergo universitete. Buvo Lietuvos didžiųjų kunigaikščių Stepono Batoro ir Zigmanto Vazos sekretorius, nuo 1588 m. – Lietuvos dvaro maršalka. Vedęs LDK raštininko Elijo Pilgrimovijaus seserį Esterą, su kuria turėjo sūnų Joną, suartėjo su gimine, iš kurios kilę žymūs XVI a. LDK raštijos darbuotojai Venclovas Mikalojaitis, Venclovas Agripa ir Elijas Pilgrimovijus.

Poemoje „Šviesiausiojo kunigaikščio pono Kristupo Radvilos žygis į Maskvą" (*Hodoeporicon Moschicum illustrissimi principis ac domini, domini Christophori Radiwilonis*; du leidimai 1582 m. Vilniuje) apdainavo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės kariuomenės pergalę 1564 m. Ūlos mūšyje, bei pagarsėjusį LDK lauko etmono Kristupo Radvilos Perkūno 1581 m. žygį į Rusijos sostinę. Šį kūrinį po 10 m. savo „Radviliadoje" panaudojo Jonas Radvanas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rimvydas Petrauskas. *Pranciškus Gradovskis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 40 psl.
Pranciškus Eigminas
**Pranciškus Eigminas** (1936 m. rugsėjo 14 d. Bajorai, Rokiškio rajonas – 2006 m. sausio 4 d.) – Lietuvos sambo čempionas, nusipelnęs treneris, laisvųjų imtynių sporto meistras, akredituotas teisėjas, socialinių mokslų daktaras, docentas, visuomenės bei sporto veikėjas.

Biografija
----------

Baigęs Obelių vidurinę mokyklą, nuo 1954 m. studijavo Vilniaus universitete (VU) ekonomiką. 1963–1990 m. VU ėjo administracijos ir ūkio reikalų prorektoriaus pareigas, kartu gilino ekonomikos žinias, tapo socialinių mokslų daktaru. 1990–1996 m. – VU Ekonomikos fakulteto docentas.

Sambo imtynėmis susidomėjo studijuodamas VU ekonomiką. Vadovavo VU sambo imtynių sekcijai. 8 kartus (1957 m. 1958 m. 1959 m. 1960 m. 1963 m. 1965 m. 1966 m. 1969 m.) pelnė Lietuvos sambo čempiono titulą.

Buvo laisvųjų imtynių sporto meistras. 1961 m. tapo Lietuvos čempionu. 1959 m. pelnė sidabrą, 1960 m. – bronzą.

Pats sportuodamas pradėjo treniruoti ir kitus. 1968 m. suteiktas Lietuvos nusipelniusio trenerio vardas. Treniravo daug žymių sambo sporto meistrų: L. Aleksiejūnas, A. Kliševičius, S. Asipauskas, J. Kulikauskas, A. Marcinkevičius. 1972 m. suteikta tarptautinė sambo teisėjo kategorija.

Nuo 1967 m. Lietuvos sambo imtynių federacijos (LSIF) prezidentas, trečiajai kadencijai (pirmoji – nuo 1993 m.) išrinktas Tarptautinės sambo mėgėjų federacijos FIAS generaliniu sekretoriumi, nuo 1999 m. Lietuvos neolimpinio komiteto (LNOK) prezidentas. 1991–2004 m. buvo Europos sambo federacijos (ESF) viceprezidentas, generalinis sekretorius, nuolat skyręs daug dėmesio jaunųjų sambo mėgėjų ugdymui, šių imtynių populiarinimui.

Publikavo straipsnius apie sambo imtynes spaudoje, parašė knygas „Savigynos imtynių ABC" (1987 m.), „Pirmieji sambo žingsniai" (1992 m.), „Mokykimės sambo" (1997 m. lietuvių, anglų, rusų kalbomis).

Įsikūręs sodyboje Širvintų rajone, šalia Bartkuškio kaimo, surinko per dešimtmečius sukauptų sportinių eksponatų kolekciją ir įrengė sambo imtynių raidos ekspoziciją.

1998 m. pradėtos vykdyti Pranciškaus Eigmino taurės vaikų sambo varžybos. Devintosios, surengtos 2006 m. buvo skirtos jo atminimui. Nuo 2007 m. tarptautinis Pranciškaus Eigmino jaunių sambo turnyras įtrauktas į FIAS varžybų kalendorių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Dr. Pranciškus Eigminas Archyvuota kopija 2017-08-30 iš Wayback Machine projekto.
| Toledo rajonas*Toledo District* |
| --- |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Belizo vėliava Belizas |
| **Administracinis centras** | Punta Gorda |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 40 518 |
| **Plotas** | 4 413 km² |
| **Tankumas** (2021) | 9 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Toledo rajonasVikiteka |

**Toledo rajonas** (angl. *Toledo District*) – rajonas pietų Belize, Gvatemalos pasienyje ir Karibų jūros pakrantėje. Tai mažiausiai gyventojų turintis šalies rajonas. Administracinis centras – Punta Gorda.

Geografija
----------

Rytinę ir pietinę rajono dalį užima lygumos, o vakaruose iškilę Majų kalnai. Nuo kalnų link jūros teka nemažai upių: Mankėjus, Mohas, Sarstūnas, Grandė, Temašas ir kt.

Istorija
--------

Toledo rajone yra senovės majų miestų Lubantuno ir Nim Li Punito liekanos.

Gyvenvietės
-----------

Svarbesnės gyvenvietės:

* Punta Gorda
* Mankei River Taunas
* Toledas
* San Pedro Kolumbija

Šaltiniai
---------

1. ↑  BELIZE, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
|  **Belizo rajonai** |  |
| Belizas | Kajas | Korosalis | Orendž Volkas | Stan Krykas | Toledas |
|  Monkų Šv. Čenstakavos ir Šv. Kazimiero bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Monkų |
| **Savivaldybė** | Monkų valsčius |
| **Gyvenvietė** | Monkos |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1960 m. |


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Monkų Šv. Čenstakavos ir Šv. Kazimiero bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Monkų Šv. Čenstakavos ir Šv. Kazimiero bažnyčia** (lenk. *Kościół Matki Bożej Częstochowskiej i św. Kazimierza w Mońkach*) – bažnyčia, esanti Monkų mieste. Priklauso Monkų Šv. Čenstakavos ir Šv. Kazimiero parapijai. Bažnyčios statybos prasidėjo 1916 m. 1920 m. įkurta parapija. 1931 m. galutinai užbaigtos neorenesansinio stiliaus bažnyčios statybos, architektas Stefanas Šileris. Per II pasaulinį karą bažnyčia buvo susprogdinta. Iki 1957 m. buvo draudžiama ją atstatyti. 1957 m. buvo duotas leidimas atstatyti bažnyčią, statybos truko iki 1966 metų. 1996 m. rugsėjo 30 d. bažnyčia įtraukta į Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* 
*

Literatūra
----------

* Maroszek Józef, Studniarek Arkadiusz – Szkic historyczny miasta i gminy Mońki ISBN 83-88097-82-2.

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie bažnyčią (lenk.);
* Palenkės vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.)[neveikianti nuoroda].

Koordinatės: 53°24′16″ š. pl. 22°47′25″ r. ilg.﻿ / ﻿53.40444°š. pl. 22.79028°r. ilg.﻿ / 53.40444; 22.79028
A. Elshaimerio autoportretas, apie 1607 m. 
**Adamas Elshaimeris** (vok. *Adam Elsheimer*, 1578 m. kovo 18 – 1610 m. gruodžio 11 d.) – XVII a. pr. vokiečių tapytojas, kūręs Romoje.

Biografija
----------

Adamas Elshaimeris gimė 1578 m. kovo 18 d. Frankfurte prie Maino. Jis mokėsi pas vietos dailininką Filipą Ufenbachą, buvo paveiktas olandų tapytojų-peizažistų. Apie 1598 m. keliavo į Miuncheną ir po to į Veneciją, kurioje dirbo apie dvejus metus ir buvo paveiktas Tintoreto ir Paolo Veronezės kūrybos. Apie 1600 m. A. Elshaimeris apsistojo Romoje. Jis pagarsėjo mažų matmenų tapybos darbais ant vario plokštelių. A. Elshaimerio darbai padarė didelę įtaką Romoje kūrusiems dailininkams, tarp jų Rubensui, Klodui Lorenui. Romoje tuo metu buvo įsikūrusi Nyderlandų tapytojų kolonija, prie kurios prisijungė A. Elshaimeris. Po susipažinimo su Karavadžo kūryba jis pradėjo labiau išnaudoti šviesos vaizdavimą dramatiniam efektui išgauti. Daugelio jo paveikslų siužeto veiksmas vyksta laužo ar žvakių šviesoje. Jis suteikdavo paveikslams svajingą, romantišką nuotaiką ir sulaukė daug gerbėjų. A. Elshaimeris mirė ankstyva mirtimi po nesėkmingos susitarimo su olandų leidėju, kuris pagal jo paveikslus spausdino graviūras ir platino jas Europoje. A. Elshaimeriui nusivylus sutartimi jis nebesugebėjo kurti ir leidėjo pastangomis buvo įmestas į skolininkų kalėjimą, po ko mirė 1610 m. gruodžio 11 d. Jo ankstyva mirtis sukrėtė to meto Romos dailininkų bendruomenę. Nemenką jo kūrybinio palikimo dalį sudaro piešiniai.

Darbų galerija
--------------

* „Tvanas" (apie 1600 m. Štedelis, Frankfurtas prie Maino) „Tvanas" (apie 1600 m. Štedelis, Frankfurtas prie Maino)
* „Tobijas ir angelas" (apie 1606 m. Istorijos muziejus, Frankfurtas prie Maino) „Tobijas ir angelas" (apie 1606 m. Istorijos muziejus, Frankfurtas prie Maino)
* „Jupiteris ir Merkurijus Filemono ir Baukidės namuose" (apie 1608 m. Senųjų meistrų paveikslų galerija, Dresdenas) „Jupiteris ir Merkurijus Filemono ir Baukidės namuose" (apie 1608 m. Senųjų meistrų paveikslų galerija, Dresdenas)
* „Poilsis pakeliui į Egiptą" (apie 1609 m. Senoji pinakoteka, Miunchenas) „Poilsis pakeliui į Egiptą" (apie 1609 m. Senoji pinakoteka, Miunchenas)

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Adam Elsheimer** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Getty centro informacija
* Encyclopaedia Britannica, 2008 m.
**Pranciška Čekanauskaitė-Genienė** (1926 m. gegužės 11 d. Mikėnuose, Biržų apskritis – 2002 m. liepos 15 d. Kaune ) – Lietuvos keramikė.

Biografija
----------

Užaugo Kaune, mokėsi ir baigė vidurinę mokyklą, finansinį technikumą. 1947 m. įstojo į Kauno Valstybinio taikomosios dekoratyvinės dailės instituto Keramikos fakultetą. 1951 m. sujungus Kauno ir Vilniaus institutus, persikėlė į Vilnių ir ten baigė LSSR Valstybinį dailės institutą, įgydama dailininkės keramikės specialybę. Tvirtus specialybės pagrindus jai suteikė dailininkai-dėstytojai Teodora Miknevičienė, Juozas Mikėnas, B. Zigmantaitė ir kiti.

Baigusi institutą, 1953 m. pradėjo dirbti Kauno dailės darbų gamybinio kombinato „Dailė" keramikos atelje meno vadove. Nuo 1958 m. buvo LSSR dailininkų sąjungos narė. Per 40 kūrybinio darbo metų buvo sukūrusi apie 200 modelių-etalonų serijinei Kauno „Dailės" kombinato gamybai, apie 500 unikalių, meninių, įvairios tematikos ir funkcijų keramikos darbų.

Kūryba
------

Keramikės darbus sudaro dekoratyvinės vazos, lėkštės bei plokštės, dekoratyvinės ir buitinės paskirties servizai, įvairūs interjero bei eksterjero meniniai akcentai. Darbai buvo eksponuoti Lenkijoje, Bulgarijoje, Vokietijoje, Italijoje, Belgijoje, Švedijoje, Austrijoje, Jugoslavijoje, Graikijoje, Japonijoje, Sirijoje, Australijoje, Kanadoje, JAV, Kolumbijoje ir kitose šalyse vykusiose taikomojo dekoratyvinio meno parodose. Daugelyje parodų už kūrybinius darbus buvo apdovanota padėkos bei garbės raštais, diplomais ir medaliais. Jos darbų turi įsigiję Lietuvos ir kitų šalių muziejai.

Kūrybinio meninio darbo kelias yra platus, įvairus ir individualus plastiniais keramikos dirbinių formos, silueto, kolorito, darnumo ir išraiškingumo priemonių ieškojimais. Keraminių gaminių formos ir siluetai yra subtilūs, grakštūs, logiškai sutvarkyto ritmo, linijų ir proporcijų. Spalviniai dariniai, faktūros ir dekoras taikomi saikingai, meisrtiškai. Sukurti darbai pasižymi darnia technologijos ir meniškumo sinteze, o indėlis į lietuviškos dekoratyvinės keramikos kūrybą yra didelis ir reikšmingas.

Šaltinis
--------

1. ↑  Pranciška Čekanauskaitė-Genienė *limis.lt*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Monivaမုံရွာမြို့ |
| --- |
| *Moniva* |
|  |
| 

MonivaMoniva

22°6′30″ š. pl. 95°8′30″ r. ilg.﻿ / ﻿22.10833°š. pl. 95.14167°r. ilg.﻿ / 22.10833; 95.14167﻿ (Moniva)Koordinatės: 22°6′30″ š. pl. 95°8′30″ r. ilg.﻿ / ﻿22.10833°š. pl. 95.14167°r. ilg.﻿ / 22.10833; 95.14167﻿ (Moniva) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+6:30) |
|  |
| **Valstybė** | Mianmaro vėliava Mianmaras |
| **Teritorija** | Sagainas |
|  |
| **Gyventojų** () | 182 000  |
|  |
|  **Vikiteka** | Moniva |

**Moniva** (mjan. မုံရွာမြို့  = *muṃ rwa mrui*) – Mianmaro miestas, šalies centrinėje dalyje, Sagaino regione. Per miestą teka Čindvino upė.

Moniva yra didelis prekybos ir komercijos centras, jame gaminamas šilkas, miltai, makaronai, augalinis aliejus.

Juodosios rinkos prekės, tokios kaip saris ar dviračių dalys, iš Indijos pro šį miestą keliauja į kitas Mianmaro vietas.

Pagrindinė turistų traukos vieta yra budizmo vienuolynas *Mohnyin Thambuddhei Paya* su didele stūpa, atkartojančia Indonezijoje esantį Borobudurą. Sakoma, kad šiame vienuolyne yra apie 500 000 budos atvaizdų.
| Tolimanas (ugnikalnis) |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Gvatemala Gvatemala |
|  |
| Aukštis | 3158 m |
|  |
| Tipas | Stratovulkanas |
|  |
| Amžius |  |
|  |
| Aktyvumas | užgesęs |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | - m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 14°36′0″ š. pl. 91°11′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.60000°š. pl. 91.18333°r. ilg.﻿ / 14.60000; 91.18333Koordinatės: 14°36′0″ š. pl. 91°11′0″ v. ilg.﻿ / ﻿14.60000°š. pl. 91.18333°r. ilg.﻿ / 14.60000; 91.18333 |

**Tolimanas** (isp. *Volcán Tolimán*) – ugnikalnis Gvatemaloje, Sololos departamente, Atitlano ežero pietinėje pakrantėje. Tai andezitinis stratovulkanas, iškilęs pleistoceno kalderos pakraštyje. Viršūnėje yra negilus elipsinis krateris. Ugnikalnio šlaitai padengti storu lavos srautų sluoksniu, priešingai nei gretimas Atitlano ugnikalnis, kurį dengia tefra.

Istorinių Tolimano išsiveržimų nėra užfiksuota. Tačiau parazitinis Tolimano kūgis Sero de Oras (*Cerro de Oro*) yra ne daugiau kaip kelių tūkstančių metų senumo.

Nuorodos
--------

* Global Volcanism Program
LCD monitorius
 *Kitos reikšmės – Monitorius (reikšmės).*
**Monitorius** – vaizdo informacijos išvesties įrenginys. Monitoriumi stebimi, tvarkomi, registruojami prie jo prijungtame įtaise, pvz. kompiuteryje, vykstantys duomenų apdorojimo procesai. Vaizdas monitoriaus ekrane gaunamas grįžtamuoju ryšiu iš kompiuterinio įrenginio grafikos procesoriaus, kuris prijungto įtaiso vykdomų procesų instrukcijas konvertuoja į tekstą ir vaizdus, kurie pateikiami monitoriaus ekrane. Vaizdo kokybė priklauso nuo ekrano skiriamosios gebos, kadrų dažnio, dažnių juostos.

Monitorių būna įvairios konstrukcijos: katodinių spindulių monitorius, skystųjų kristalų monitorius, taip pat elektronpluoštis, plazminis ir organinių šviesos diodų monitoriai.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Monitorius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009
2. ↑  *Monitorius*. Enciklopedinis kompiuterijos žodynas / Valentina Dagienė, Gintautas Grigas, Tatjana Jevsikova; Matematikos ir informatikos institutas. – Vilnius : TEV, 2008