recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Adolfas Adamaspranc. *Adolphe Adam*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1803 m. liepos 24 d.Paryžius |
| Mirė | 1856 m. gegužės 3 d. (52 metai)Paryžius |
|  |
| Veikla | kompozitorius |
| Organizacijos | Paryžiaus konservatorija |
|  |
| Alma mater | Paryžiaus konservatorija |
|  |
|  **Vikiteka** | Adolphe Adam |

**Adolfas Šarlis Adamas** (pranc. *Adolphe Charles Adam*, 1803 m. liepos 24 d. Paryžius – 1856 m. gegužės 3 d. Paryžius) – prancūzų kompozitorius, Prancūzijos instituto narys.

Biografija
----------

Studijavo Paryžiaus konservatorijos Fransua Bualdjė klasėje, nuo 1849 m. konservatorijos profesorius. Vienas mokinių – Leo Delibas. Nuo 1844 m. Prancūzijos instituto narys. 1847 m. atidarė savo teatrą „Théatre National", tačiau prasidėjus 1848 m. revoliucijai, jį teko uždaryti, o kompozitorius liko skolose.

Kūryba
------

Kaip operų kūrėjas debiutavo 1829 m. „Opéra–Comique" teatrui pastačius jo „Petrą ir Jekateriną" (*Pierre et Catherine*). Pagarsėjo komiškosiomis operomis ir romantiniais baletais. Sukūrė daugiau, kaip 80 sceninių kūrinių, tarp jų daugiau, kaip 50 operų, 13 baletų, vodevilių. Labiausiai išpopuliarėjo „Žizel, arba Vilisės" pagal T. Gotjė scenarijų ir „Korsaras" pagal D. Bairono siužetą. Dar sukūrė kantatų, chorų, mišių, pjesių fortepijonui. Parašė muzikos kritikos straipsnių, memuarus (išleisti 1857–1859 m.) Jo kūriniams būdingos sąsajos su buitinės muzikos žanrais, raiški melodika. Operoje „Kurtys" nuskambėjusi, antrą gyvenimą įgijo XV a. liaudies dainelė „Ant Avinjono tilto" (*Sur le pont d’Avignon*), pajuokianti bažnyčios tarnus, kai popiežiaus sostas buvo perkeltas į Avinjoną.

Žizelė – Šarlota Grizi

Kūriniai
--------

Dažniausiai statomi:

Operos
* Trobelė (*Le Chalet*) 1834 m.
* Longžumo paštininkas (*Le postillon de Longjumeau*) 1836 m.
* Žiralda arba naujoji Psichė (*Giralda ou La nouvelle Psychée*) 1850 m.
* Jei būčiau karalius (*Si j‘étais roi*) 1852 m.
* Kurtys (*Le Sourd ou L’Auberge pleine*) 1853 m.

Baletai
* Baltoji katytė (*La Chatte blanche*) 1830 m.
* Faustas, 1832 m.
* Dunojaus mergelė (*La fille du Danube*) 1836 m.
* Žizel, arba Vilisės (*Giselle ou Les Willis*) 1841 m. Lietuvoje pastatytas 1931 m.
* Velnias keturiomis (*Le Diable à quatre*) 1845 m.
* Korsaras (*Le corsaire*) 1856 m.

Literatūra
----------

* C. W. Beaumont. The Bailet Called Giselle, London, 1944 m.
* I. Guest. The Romantic Bailet in Paris, London, 1966 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Adeodatas Tauragis. *Adolfas Adamas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 71 psl.

Nuorodos
--------

* Adolfo Adamo kūriniai International Music Score Library Project
* WIMA „Minuit, chrétiens" partitūra.
* Adolfo Adamo kūriniai YouTube
**Daniel Gibson**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1986 m. vasario 28 d. (37 metai) |
| Gimimo vieta | Hiustonas, Teksasas, JAV |
| Ūgis | 1,88 m |
| Svoris | 91 kg |
| Pravardė | Boobie |
| Klubas |
| Dabar žaidžia | *baigęs karjerą* |
| **Pozicija** | ĮŽ / AG |
| NBA naujokų birža |
| 2006 m. | 42 šaukimu,Klivlando „Cavaliers" |
| Profesionalūs klubai |
| 2006–2013 | Klivlando „Cavaliers" |  |
|  |

**Danielis Hiramas Gibsonas** (angl. *Daniel Hiram Gibson*, g. 1986 m. vasario 28 d.) – buvęs JAV krepšininkas, septynis sezonus žaidęs NBA lygos Klivlando „Cavaliers" ekipoje. 2006 m. NBA naujokų biržoje jį 42-uoju šaukimu pasirinko „Cavaliers".

Gimnazija
---------

Daniel Gibson paskutiniais gimnazijos metais vidut. pelnė 25,5 taško atvesdamas savo gimnaziją *Jones High School* su 31 pergale ir 5 pralaimėjimais į Teksaso valstijos nugalėtojus. Nuo 1965 metų tai buvo pirmas toks žymus mokyklos laimėjimas.

Karjera koledže
---------------

Gibson žaidė už Teksaso universitetą. Pirmųjų dviejų sezonų metu pelnė 935 taškus, įskaitant 175 tritaškius. Gibson pataikė 103 tolimus metimus 2005–2006 sezone, įskaitant devynis tritaškius metimus, kurie tapo universiteto rekordiniais. Daugiausias taškų pelnyta per tas pačias rungtynes – 37.

2006 m. birželio 7 d. po 2 sezonų universitete Gibson nusprendė, kad sieks dalyvauti anksčiau laiko NBA naujokų biržoje.

Profesionali karjera
--------------------

### 2006-2007

Pirmame NBA sezone vidut. pelnydavo 4,6 taško per rungtynes ir pirmavo tarp lygos naujokų atakuojant krepšį iš trijų taškų zonos (41,9 %). Pirmą kartą startinėjė sudėtyje pasirodė 2007 sausio 30, prieš Golden State Warriors. Tose rungtynėse jis pelnė 12 taškų, atkovojo 3 kamuolius ir 2 kart rezultatyviai perdavė kamuolį.

Ketvirtose 2007 m. Rytų konferencijos finalo rungtynėse prieš Detroit Pistons pelnė 21 tašką, pataikydamas visus 12 baudų metimų.

Gibsono žvaigždė sužibo šeštose tos pačios serijos rungtynėse, kuriose jis įmetė visus 5 tritaškius. Gibsono 31 taškas (19 tšk. paskutiniame ketvirtyje), 7 taiklūs metimai iš 9, 6 atkovoti kamuoliai ir 2 rezultatyvūs perdavimai priminė LeBron James dominuojantį pasirodymą penktose serijos rungtynėse. Cleveland Cavaliers tapo trečia komanda NBA istorijoje, kurie laimėjo seriją prieš tai pralaimėję pirmuosius du susitikimus.

Išnašos
-------

1. ↑  NBA.com: Daniel Gibson Bio Page

Nuorodos
--------

* NBA.com profilis – Daniel Gibson
| Sausių pilkapynas |
| --- |
|  |
| 

Sausių pilkapynasSausių pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°41′59″ š. pl. 25°1′12″ r. ilg.﻿ / ﻿54.69972°š. pl. 25.02000°r. ilg.﻿ / 54.69972; 25.02000Koordinatės: 54°41′59″ š. pl. 25°1′12″ r. ilg.﻿ / ﻿54.69972°š. pl. 25.02000°r. ilg.﻿ / 54.69972; 25.02000 |

 |
| Vieta | Trakų rajonas |
| Seniūnija | Lentvario seniūnija |
| Naudotas | VIII–X a. |
| Žvalgytas | 1950, 2011 |
| Tirtas | 1934, 1937, 1955, 1964 m. |
| Registro Nr. | 3514 |

**Sausių pilkapynas** (taip pat ***Maišinės pilkapynas, Bevandeniškių pilkapynas, Kapčiai***) – pilkapių sankaupa Lietuvoje, Trakų rajone, Lentvario seniūnijoje, į šiaurę nuo Kariotiškių, tarp Sausių ir Maišinės kaimų, prie greitkelio  **A1**  Vilnius–Kaunas–Klaipėda , Lentvario girininkijos 64-ame kvartale. Valstybinės reikšmės archeologinis paminklas. Per pilkapyno teritoriją teka Maišinės upelis.

Pilkapyną sudaro virš 100 smėlio sampilų: nuo 6-8 m iki 10-12 m skersmens ir 0,3-1,5 m aukščio, dauguma žemo suploto pusrutulio pavidalo, paplokščiu viršumi, išsidėstę iki 30 m atstumu, o kai kurie vienas šalia kito; pilkapiai sulėkštėję, apardyti ariant, iškasinėti duobėmis, yra juosiamų akmenų vainikais arba nurinkus akmenis – grioviais. Juose rasta VIII–X a. degintinių kapų.

Be to, 0,2 km į pietvakarius nuo Sausių pilkapyno yra ***Sausių*** arba ***Bevandeniškių pilkapynas II***. Jis yra 0,55 km į šiaurės vakarus nuo Bevandeniškių geležinkelio stoties, 250 m į pietvakarius nuo Vilniaus–Kauno geležinkelio, miške, kalvos viršuje. Juos 1950 m. žvalgė Adolfo Tautavičiaus archeologinė ekspedicija.

Sausių pilkapyną 1934 ir 1937 m. tyrė Helenos Cehak-Holubovičovos vadovaujami Vilniaus universiteto archeologai, 1955 m. pilkapyną kasinėjo Trakų istorijos muziejaus archeologai, vadovaujami Natalijos Kovriginaitės, o 1964 m. – Lietuvos istorijos instituto archeologai, vadovaujami Onos Kuncienės. Radiniai saugomi Lietuvos nacionaliniame muziejuje ir Trakų istorijos muziejuje.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Objekto Nr. 3514 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  *Sausių pilkapynas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 634
Takyras Kyzylkumo dykumoje
**Takyras** (tiurk. *Takir (Takyr)* 'lygus, nuogas') – plokščia molinga dykuma suskilinėjusiu paviršiumi Vidurinėje Azijoje. Ši reljefo forma susidaro išdžiuvus druskingiems dirvožemiams dykumose ir pusdykumėse.

Takyrui būdingi molingame grunte susidarantys džiuvimo plyšiai. Paprastai formuojasi plokščiose daubose, kur po sezoninių liūčių susidaro negilūs ežerai. Išdžiūdamas tokio ežero vanduo apnuogina klampų dumblingą jo dugną, kuris kaitinant saulei traukiasi, mažėja jo tūris. Taip dugno paviršius tampa suaižėjusia pluta, kurią sudaro atskiros daugiakampės, įvairių formų grunto plokštės. Jų dydžiai priklauso nuo dugno nuosėdų sudėties, druskingumo laipsnio, džiuvimo režimo ir kt. Takyrai formuojasi, kai gruntinių vandenų horizontas siekia 1,5 m gylį, tokiomis sąlygomis druskos patenka į gruntinius vandenis ir vėl pakyla kapiliarais.

Panašūs dariniai JAV dykumose žinomi kaip *playa*, arabų šalyse – *sabcha*.

Literatūra
----------

* Jayne Belnap, Otto Ludwig Lange. 7.5 «Central Asia Takyr» // Biological Soil Crusts: Structure, Function, and Management. – Springer, 2001. – С. 90. – ISBN 3540437576

Nuorodos
--------

* Takyrai (rusų k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Apie vardą žr. Vykintas (vardas)*.
Kunigaikštis VykintasPaminklas Vykintui Tveruose
**Vykintas** (m. prieš 1253 m.) – XIII amžiaus žemaičių kunigaikštis.

Pirmą kartą minimas 1219 m. kaip sutarties su Volynės kunigaikščiais dalyvis. Spėjama, kad jis galėjo vadovauti žemaičiams 1236 m. Šiaulių (Saulės) mūšyje. 1248–1251 m. organizavo koaliciją prieš Mindaugą, tuo tikslu vyko į Livoniją prašyti kryžiuočių pagalbos. Vykinto sesuo buvo ištekėjusi už Mindaugo brolio Dausprungo, todėl jis buvo Mindaugo brolėnų Tautvilo ir Gedvydo dėdė iš motinos pusės. Organizuodamas koaliciją prieš Mindaugą jis ir veikė jos naudai (koalicijai vadovavo Tautvilas, siekęs atimti valdžią iš Mindaugo).

1251 m. Mindaugas apgulė Vykinto pilį *Tvirement* (kartais siejama su Tverais) ir ten buvo sužeistas, bet netrukus Mindaugo kariai palaužė antimindauginės koalicijos pasipriešinimą. Tautvilas ir Gedvydas pabėgo į Volynę, o Vykintas istorijos šaltiniuose daugiau nebeminimas.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvių ir žemaičių kunigaikščiai XIII a. I pusėje |
| --- |
|  |
| Deltuva | 
Juodkys (1219) · Pukeikis (1219) · Bikšys (1219) · Ligeikis (1219)  |
|  |
| Lietuva | 
Žvelgaitis · Dangerutis · Stekšys · Živinbutas (1219) · Dausprungas (1219) · Mindaugas (1219, 1248) |
|  |
| Nalšia | 
Daujotas (1219) · Viligaila (1219) · Gerdenis (1248) · Lengvenis (1248)· Milgerinas · Daumantas · Gotartas · Liumbis · Suksė |
|  |
| Neris | 
Parbus |
|  |
| Upytė | 
Ruškaičiai (1219) |
|  |
| Alšėnai | 
Alšis · Bunys |
|  |
| Žemaitija | 
Gerdvilas (1219) · Vykintas (1219, 1248) · Alminas · Treniota |
|  |
| Šiauliai | 
Bulionys (1219) |

 |

Vikižodynas
| **Boleslovas Jonas Masiulis** |
| --- |
| Gimė | 1889 m. sausio 21 d.Tverečius, Švenčionių apskritis |
| Mirė | 1965 m. balandžio 18 d. (76 metai)Mičigan Sitis, Indianos valstija |
|  |
| Veikla | Lietuvos teisininkas, visuomenės ir politinis veikėjas |
| Partija | Lietuvių tautininkų sąjunga |
|  |
| Alma mater | Peterburgo universitetas |

**Boleslovas Jonas Masiulis** (1889 m. sausio 21 d. Tverečius, Švenčionių apskritis – 1965 m. balandžio 18 d. Mičigan Sitis, Indianos valstija) – Lietuvos teisininkas, visuomenės ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

1908 m. baigė Peterburgo gimnaziją, 1909–1915 m. studijavo Sankt Peterburgo universiteto Teisės fakultete, 1915–1916 m. Peterburgo universiteto Rytų kalbų fakultete. Teisininko diplomą gavo Lietuvos universitete.

1914–1915 m. Lietuvių draugijos nukentėjusiems dėl karo šelpti veikėjas. Grįžęs į Lietuvą, 1918–1919 m. mokytojavo Vilniaus gimnazijose, 1919–1920 m. taikos teisėjas Kaune.1920–1922 m. – Kauno apygardos teismo teisėjas, 1923–1926 m. vicepirmininkas. 1926–1928 m. Vyriausiojo tribunolo teisėjas. 1928–1934 m. – Valstybės Tarybos narys, nuo nuo 1934 m. liepos 15 d.– jos vicepirmininkas, 1938–1940 m. – pirmininkas. 1938 m. kovo 24 d. – spalio 1 d. XVIII Vlado Mirono Ministrų kabinete Lietuvos Respublikos teisingumo ministras, jį pakeitė Vladas Stašinskas. 1936–1940 m. Vyriausiosios rinkimų komisijos pirmininkas.

Nuo 1932 m. Lietuvių tautininkų sąjungos veikėjas, sąjungos fondo valdybos narys, 1933–1940 m. sąjungos garbės teismo pirmininkas. Lietuvių kalbos draugijos pirmininkas. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1945–1948 m. Kempteno karo pabėgėlių stovyklos lietuvių teismo pirmininkas. 1950 m. persikėlė į JAV.

Nuo 1913 m. bendradarbiavo lietuvių periodinėje spaudoje: „Viltis", „Vairas", „Lietuvių balsas", „Teisininkų žinios", „Dirva". Į lietuvių k. išvertė knygų.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Algirdas Banevičius. 111 Lietuvos valstybės 1918–1940 politikos veikėjų. Enciklopedinis žinynas. Vilnius, Knyga, 1991 m. p. 89.
2. ↑  *Boleslovas Jonas Masiulis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIV (Magdalena-México). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 382 psl.
Koordinatės: 45°58′11″ š. pl. 7°48′6″ r. ilg.﻿ / ﻿45.96972°š. pl. 7.80167°r. ilg.﻿ / 45.96972; 7.80167

Gornerio ledynas
**Gornerio ledynas** (vok. *Gornergletscher*) – kalnų ledynas Alpėse, pietų Šveicarijoje (Cermato apylinkėse), vakariniame Monte Rozos masyvo šlaite. Ilgis 12,4 km (2004 m.), plotis 1–1,5 km. Užima 57 km² plotą (1999 m.). Leidžiasi nuo 2120 m aukščio į Materfispos (*Mattervispa*) slėnį (Ronos baseinas).

Gornerio ledynas yra trečias pagal dydį Alpių ledynas (po Alečo ir Fišerio).

Ledynas dėl klimato atšilimo nuolat traukiasi (vid. 30 m per metus): 1973 m. jo ilgis buvo 13,5 km, plotas 59,73 km², XX a. vid. – 14 km, 68,9 km².

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2018-08-21 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 119


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Gornerio ledynas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Aleksandras Hagentornas** (1872 m. birželio 21 d. Spaskas, Riazanės gubernija – 1946 m. gegužės 3 d. Kemptenas, Bavarija) – Lietuvos gydytojas, medicinos daktaras.

Biografija
----------

1896 m. baigė Dorpato universitetą. 1901 m. medicinos daktaras.

1904-1914 m. Kauno miesto ligoninės direktorius, kartu ir Gailestingųjų seserų bendruomenės gydytojas – konsultantas. Per Pirmąjį pasaulinį karą dirbo dvejose Kauno ligoninėse, vėliau kurį laiką vadovavo Vilniaus Raudonojo Kryžiaus ligoninei. 1919 m. grįžo dirbti į Kauną. 1921-1922 m. dėstė Aukštuosiuose kursuose. Nuo 1922 m. vertėsi privačia praktika, įkūrė nedidelę ligoninę. 1926-1939 m. Vytauto Didžiojo universiteto (iki 1930 m. Lietuvos universiteto) Chirurgijos katedros ir klinikos vedėjas; nuo 1926 m. profesorius. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją. Paskelbė mokslinių veikalų apie skrandžio vėžį, galūnių lūžius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Aleksandras Hagentornas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 334 psl.
**Boleslovas Martinėlis**, lenk. *Bolesław Martynelis*, angl. *Boleslaw Martynellis* (1895 m. rugsėjo 13 d. dab. Zarasų raj. Avyžių kaime – 1955 m. rugsėjo 28 d. Bradforde, Didžioji Britanija) – Romos katalikų kunigas, Lenkijos kariuomenės kapitonas ir kapelionas.

Biografija
----------

Mokėsi Vilniaus realinėje mokykloje, vėliau – kursuose prie Mokytojų instituto. 1913 m. gavo brandos atestatą, po metų stojo mokytis Vilniaus kunigų seminarijon. Prasidėjęs Pirmasis pasaulinis karas sutrukdė mokslams, todėl seminariją baigė ir vysk. Jurgio Matulaičio kunigu įšventintas tik 1920 m. Siunčiamas vikaru į Stakliškes, po metų – į Vyšniavą. Dirbdamas bažnytinį darbą Baltarusijoje jis kartu dar mokė tikybos trijose apylinkės mokyklose. 1926 m. paskirtas lietuviškos Varanavo Šv. Apaštalų Simono ir Judo (Tado) bažnyčios klebonu. 1933 m. patvirtintas Dūkštų Šv. Onos bažnyčios administratoriumi, nuo 1938 m. – Krėvos Švč. Mergelės Marijos bažnyčios klebonu. 1939 m. paskirtas Geranainių Šv. Mikalojaus Vyskupo bažnyčios klebonu. Tais pačiais metais sovietinių organų suimtas, po kiek laiko išvežtas į TSRS gilumą.

Prasidėjo Antrasis pasaulinis karas, Sovietų Sąjungos teritorijoje kūrėsi gen. Vladislovo Anderso vadovaujama lenkų armija. B. Martinėlis, kaip buvęs Lenkijos pilietis, stojo savanoriu į šią kariuomenę. 1941 m. pabaigoje tapo *19 Pėstininkų pulko* kapelionu, 1942 m. kartu su lenkų kariuomene išvyko į Iraną. Vėliau tarnavo *Vilniaus Penktosios brigados* kapelionu Irano ir Libano teritorijose. Pasibaigus karui, kartu su kitais lenkų kariškiais persikėlė į Didžiąją Britaniją. 1948–1952 m. dirbo pastoracinį darbą tarp lenkų imigrantų Čenstakavo Dievo Motinos parapijoje Bradforde. Jis buvo šios parapijos įkūrėjas ir pirmasis klebonas.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Vytautas Indrašius. *Doros, šviesos ir tiesos apaštalai: Zarasų krašto dvasininkai.* – Vilnius: Lietuvos nepriklausomų rašytojų sąjunga, 2003 Psl. 100–102 ISBN 9986-940-20-6
2. ↑  Ks. Tadeusz Krahel. *Wywiezieni do łagrów* / W Służbie Miłosierdzia Nr. 3/2006
3. ↑  *Missing Priest’s Friends Dies* / Catholic Herald, 7th October 1955
4. ↑  Polska Parafia Rzymsko-Katolicka Matki Bożej Częstochowskiej w Bredford / Historia parafii Archyvuota kopija 2018-03-15 iš Wayback Machine projekto.
| ***Mano mylimi vyrai*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Amori miei |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Steno |
| Scenaristas (-ai) | Jaja Fiastri |
| Metai | 1978 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 100 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Mano mylimi vyrai** (it.  *Amori miei*) – 1978 m. Italijoje sukurta komedija, kurios pagrindinė aktorė Monica Vitti už vaidmenį buvo apdovanota „David di Donatello" prizu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Monica Vitti – Ana Liza Bjanči
* Edwige Fenech – Debora
* Johnny Dorelli – Marko Rosis
* Enrico Maria Salerno – Antonijo

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Anos ir Marko santuoką ištinka krizė ir moteris ima ieškoti būdų padėčiai pataisyti. Prisiklausiusi patarimų apie tai, kad geriausia išeitis – turėti du vyrus, Ana susiranda meilužį. Praleisdama su kiekvienu vyru po pusę savaitės, Ana jaučiasi atradusi laimingo gyvenimo receptą, tačiau žinia, kad ji nėščia ir dilema kuris iš jos vyrų yra tikrasis tėvas, sukelia daug sumaišties. 

Kadangi gyvenimas tarp dviejų vyrų darosi vis labiau komplikuotas, Ana nusprendžia supažindinti Marko ir Antonijų, kad šie susidraugautų, o tada ji atskleistų jiems teisybę ir planą apie galimą bendrą gyvenimą keturiese. Čia paaiškėja, kad jos vyras (skulptorius) neabejingas vienam savo modelių Deborai, kuri padaro neatremiamą įspūdį ir Antonijui.
| **Aleksandras Gudanovičius** |
| --- |
| Gimė | 1922 m. sausio 20 d.Malokulačė, Omsko sritis |
| Mirė | 1991 m. rugsėjo 24 d. (69 metai)Kaunas |
|  |
| Veikla | Lietuvos kūno kultūros ir sporto darbuotojas, edukologas. |

**Aleksandras Gudanovičius** (1922 m. sausio 20 d. Malokulačė, Omsko sritis – 1991 m. rugsėjo 24 d. Kaunas) – Lietuvos kūno kultūros ir sporto darbuotojas, edukologas.

Biografija
----------

1945 m. baigė Centrinio kūno kultūros instituto Karinį fakultetą Maskvoje, 1947 m. – Lietuvos kūno kultūros institutą, 1964 m. – Aukštąją partinę mokyklą. 1954–1961 m. Kūno kultūros ir sporto komiteto prie LSSR Ministrų Tarybos pirmininkas, 1959–1963 m. SSRS sporto draugijų ir organizacijų sąjungos Centro tarybos, 1980–1981 m. Tarptautinio sporto ir fizinio auklėjimo komiteto narys. 1946–1988 m. Lietuvos SSR kūno kultūros instituto dėstytojas, 1951–1954 m. ir 1961 m. direktorius, 1961–1978 m. rektorius, 1978–1982 m. Istorijos ir organizacijos katedros vedėjas; nuo 1967 m. docentas. Parašė straipsnių kūno kultūros, sporto istorijos, specialistų rengimo klausimais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stanislovas Stonkus. *Aleksandras Gudanovičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 254 psl.
| Bolchovas*Болхов* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

BolchovasBolchovas

53°27′00″ š. pl. 36°00′00″ r. ilg.﻿ / ﻿53.45000°š. pl. 36.00000°r. ilg.﻿ / 53.45000; 36.00000﻿ (Bolchovas)Koordinatės: 53°27′00″ š. pl. 36°00′00″ r. ilg.﻿ / ﻿53.45000°š. pl. 36.00000°r. ilg.﻿ / 53.45000; 36.00000﻿ (Bolchovas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Oriolo sritis Oriolo sritis |
| **Rajonas** | Bolchovo rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1196 |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 10 884  |
| **Plotas** | 11,87 km² |
| **Tankumas** (2020) | 917 žm./km² |
| **Altitudė** | 180 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Bolchovas |

**Bolchovas** (rus. *Болхов*) – miestas Rusijoje, Oriolo srityje, 60 km į šiaurę nuo Oriolo, prie Nugrės upės; rajono centras. Pro miestą eina Oriolo–Beliovo plentas, artimiausia geležinkelio stotis (Mcenskas) yra už 52 km. Maisto (duonos, pieno), baldų, įrengimų gamybos pramonė.

Bolchovas pasižymi šventyklų gausa – dabar jų mieste išlikę 12 – Šv. Trejybės cerkvė (1708 m.), Spaso Atsimanymo soboras (1841–1851 m.), Metropolito Šv. Aleksijaus cerkvė, Kristaus Gimimo cerkvė, Afanasijaus ir Kirilo cerkvė, Šv. Georgijaus cerkvė ir kt. Išlikusi XIX a. architektūra (išplanavimas, pirklių namai, sandėliai). Veikia krašto muziejus.

Istorija
--------

Gyvenvietė išaugo viatičių žemėse. Šaltiniuose minima nuo 1196 m. kai būdama Černigovo kunigaikštystės sudėtyje buvo sudeginta Vladimiro kunigaikščio Vsevolodo III Didžiojo Lizdo. Vėliau buvo vietinės Bolchovo kunigaikštystės centru, 1406 m. užkariautas LDK. XVI a. buvo svarbi pietų Rusijos gynybinė tvirtovė. XVII a. buvo vaitystės centru, pradėti kurti vienuolynai ir cerkvės. 1778 m. gavo miesto statusą. XIX a. Bolchove klestėjo prekyba, odos pramonė. II pasaulinio karo metais (1943 m.) dėl miesto vyko nuožmūs mūšiai.

* Šv. Jurgio cerkvėŠv. Jurgio cerkvė
* Šv. Trejybės soborasŠv. Trejybės soboras
* Spaso Atsimanymo soborasSpaso Atsimanymo soboras
* Kankinio Nikitos cerkvės liekanosKankinio Nikitos cerkvės liekanos

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 67
**Laima Garnelienė** (g. 1954 m. Marijampolėje) – teisininkė, teisėja, Lietuvos apeliacinio teismo Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkė, teisėjų savivaldos veikėja.

Biografija
----------

1977 m. Vilniaus universiteto Teisės fakultete baigė teisės studijas, įgijo teisininkės kvalifikaciją.

Nuo 1977 m. iki 1981 m. Anykščių rajono žemės ūkio valdyba vyresnioji juriskonsultė, nuo 1981 m. iki 1986 m. Marijampolės tarprajoninės prokuratūros prokuroro padėjėja, nuo 1986 m. iki 1987 m. Marijampolės rajono „Tarybų Lietuvos" kolūkio vyr. juriskonsultė, nuo 1987–1992 m. Marijampolės tarprajoninės prokuratūros prokuroro padėjėja.

Nuo 1992 m. iki 1995 m. Marijampolės rajono apylinkės teismo teisėja, nuo 1993 m. iki 1995 m. pirmininko pavaduotoja, nuo 1995 m. Lietuvos apeliacinio teismo teisėja, nuo 1999 m. Baudžiamųjų bylų skyriaus pirmininkė.

Nuo 2006 m. birželio mėn. iki 2010 m. lapkričio 29 d. Teisėjų tarybos pirmininkė Nuo 2010 m. lapkričio 29 d. Teisėjų tarybos sekretorė..

2010 metų birželio mėn. pretendavo į Lietuvos apeliacinio teismo pirmininko vietą. Pretendentų į teisėjus atrankos komisija L. Garnelienei skyrė pirmą vietą, tačiau LR prezidentė pasirinko Egidijų Žironą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija Archyvuota kopija 2009-10-11 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Sausvėjis (rus. *суховей*) – karštas (iki 35-40 °C) ir sausas (oro drėgnis <30 %) vėjas stepėse, pusdykumėse ir dykumose. Sausvėjai būdingi Pakaspijui ir Kazachstanui. Sausvėjų analogai yra chamsinas ir sirokas.

Sausvėjai pasitaiko anticiklonų pakraščiuose. Sausvėjo greitis paprastai nedidelis (5-20 m/s). Kadangi sausvėjo temperatūra aukšta (>20 °C), o drėgnis mažas (<30 %), jis labai didina dirvožemio vandens garavimą. Sausvėjus sukeliantys anticiklonai dažnai nejudrūs, todėl sausvėjis gali pūsti kelias paras, labai džiovindamas dirvožemius. Tai sukelia sausrą, dėl kurios žūsta kultūriniai ir laukiniai augalai. Sausvėjų nešamos oro masės formuojasi virš Afrikos, Mažosios Azijos, Pietų Kazachijos dykumų ir pasiekia NVS miškastepių, pusdykumių ir stepių zonas.

Nuo sausvėjų apsisaugoma apsauginėmis miško juostomis, dirvų drėkinimu.
| **Aleksandras Jacko** |
| --- |
| Gimimo vardas | Алекса́ндр Влади́мирович Яцко́ |
| Visas vardas | Алекса́ндр Влади́мирович Яцко́ |
| Gimė | 1958 m. birželio 13 d. (64 metai)Minskas, BTSR |
| Gyven. vieta | Maskva |
| Tautybė | Rusas |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorius |

**Aleksandras Jacko** (rus. *Алекса́ндр Влади́мирович Яцко́*, g. 1958 m. birželio 13 d. Minske) – iš Baltarusijos kilęs Rusijos aktorius.

Biografija
----------

1980 m. baigė Baltarusijos politechnikos instituto Architektūros fakultetą.

1985 m. baigė Gorkio vardo Maskvos meno teatro mokyklos vaidybos skyrių.

1985 m. debiutavo kine, kur suvaidino Vermachto oberleitenantą Maksą fon Giorlicą.

Nuo 1985 m. dirbo teatruose, vėliau įgarsino dokumentinius filmus, TV laidų anonsus ir reklamas.

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
| **Laima Liuda Gėgžnaitė** |
| --- |
| Gimė | 1930 m. sausio 14 d.Šėta, Kėdainių apskritis |
| Mirė | 2020 m. rugpjūčio 27 d. (90 metų)Vilnius |
| Vaikai | Gytis |
|  |
| Veikla | dėstytoja |
| Organizacijos | Vilniaus universitetas,  Vilniaus pedagoginis universitetas |
|  |
| Išsilavinimas | fizikos mokslų daktarė docentė |
| Alma mater | 1956 m. Kauno politechnikos universitetas |

**Laima Liuda Gėgžnaitė** (1930 m. sausio 14 d. Šėtoje, Kėdainių apskrityje – 2020 m. rugpjūčio 27 d. Vilniuje) – Vilniaus pedagoginio universiteto dėstytoja, fizikos mokslų daktarė docentė.

Biografija
----------

L. L. Gėgžnaitė gimė 1930 m. sausio 14 d. Šėtoje, Lietuvos kariuomenės kūrėjo savanorio, Vyties Kryžiaus ordininko, pedagogo Jurgio ir Marijos Gėgžnų šeimoje. Jos tėvas Jurgis Gėgžna 1925–1929 (1930?) m. dirbo Šėtos pradinės mokyklos vedėju, o nuo 1931 m. sausio 1 d. eidamas Krekenavos pradinės mokyklos vedėjo pareigas pradėjo naujos mokyklos statybą Šeduvos gatvėje, kuri buvo atidaryta 1933 m. spalio mėn. Šiuo metu pastate įsikūrę slaugos namai ir ligoninė, kur ant pastato yra atminimo lenta mokyklos statytojui J. Gėgžnai.

Baigusi Krekenavos pradžios mokyklą Laima Gėgžnaitė mokėsi Panevėžio mergaičių gimnazijoje (1949 m. pervadinta 2-ja vidurine mokykla), ją baigusi įstojo į Vilniaus universiteto Fizikos fakultetą, kur jai dėstė prof. P. Brazdžiūnas, A. Jucys, doc. H. Jonaitis ir kt. 1953 m. ji studijavo Kauno politechnikos instituto aspirantūroje, kurią baigusi 1956 m. pradėjo darbą VU eksperimentinės fizikos katedroje asistentės pareigose, kartu antraeilėse pareigose dėstydama specialiuosius fizikos dalykus VVPI. Čia ji įsijungė į kristalofosforų tyrimų laboratorijos veiklą, ir 1973 m. VU Fizikos fakulteto Mokslo taryboje apgynė kandidatinę disertaciją „Cinko sulfido kristalofosforų elektroliuminescencijos kai kurie efektai" (Vad. doc. P. Pipinys), kuri 1993 m. buvo nostrifikuota kaip Lietuvos Respublikos fizikos mokslų daktaro disertacija. 1978 m. jai buvo suteiktas docentės pedagoginis vardas.

Su bendraautoriais įvairiuose Lietuvos ir užsienio prestižiniuose fizikos žurnaluose ji paskelbė 17 mokslo straipsnių, skaitė pranešimus nacionalinėse ir užsienio valstybių fizikų konferencijose.

Palaidota Krekenavos kapinėse.

Apdovanojimai
-------------

* 1980 m. apdovanota Aukštojo mokslo ministro prof. H. Zabulio garbės raštu.
* 1993 m. apdovanota LR Kultūros ir švietimo ministro D. Trinkūno padėkos raštu.

Šaltiniai
---------

1. 1 2
2. ↑
**Sausumos uostas** (angl. *dry port*, kartais *inland port*) − vidinis šalies terminalas, tiesiogiai sujungtas automobilių keliais arba geležinkeliais su uostu. Jis veikia kaip jūrų krovos centras vietiniais maršrutais.

Sausumos uostas taip pat gali priimti krovinius saugojimui ir teikti paslaugas atliekant muitinės formalumus.

Šis terminas vartojamas tik anglų ir prancūzų kalbomis.

### Sausumos uostai Afrikoje

* Viana, Angola.

### Sausumos uostai Azijoje

* Cikarangas, Indonezija,
* Multanas, Pakistanas,
* Sialkotas, Pakistanas,
* Aitkenas, Šri Lanka.

### Sausumos uostai Lotynų Amerikoje

* Guanachuatas, Meksika,
* Urugvajana, Brazilija.

### Sausumos uostai Šiaurės Amerikoje

* Vinipegas, Kanada,
* Redžaina, Kanada,
* Edmontonas, Kanada.

Lietuvoje
---------

2014 m. netoli Vilniaus, tarp Pagirių ir Vaidotų rengiamasi pastatyti analogų Rytų ir Vidurio Europoje neturintį konteinerinį sausumos Vilniaus intermodalinį terminalą, kuris intermodalinius pervežimus padarytų nepalyginamai efektyvesnius. Tiek intermodalinis terminalas, tiek Logistikos parkas steigiami kartu leis sukurti bendrą savotiško „sausumos uosto" koncepciją, sumažins vis didėjančią Klaipėdos jūrų uosto apkrovą ir praplės jo aptarnavimo ribas.

Nuorodos
--------

* Vinipego sausumos uostas Archyvuota kopija 2013-01-13 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
* Būsimas sausumos uostas Lietuvoje (lietuvių k.)
| ***Mano kaimynė porno žvaigždė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | The Girl Next Door |
| Kilmės šalis | JAV |
| Režisierius | Lukas Grynfilas |
| Prodiuseris (-iai) | Čarlzas GordonasHaris GaitesasMarkas Sternbergas
 metai = 2004 |
| Scenaristas (-ai) | Deividas VagnerisBrentas GoldbergasStiortas Blumbergas |
| Vaidina | Emilis HirschasElisha CuthbertTimotis OlifantasDžeimas Remaras |
| Žanras | Romantinė komedija |
| Trukmė | 109 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 21 mln. JAV dol. |
| **IMDb įrašas** |

**Mano kaimynė porno žvaigždė** (originalus pavadinimas *The Girl Next Door*) – 2004 m. sukurtas JAV filmas, pasakojantis apie vieną ambicingą vaikiną.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Vestport Vidurinėje mokykloje (Westport High School) mokosi Metju Kidmanas. Vaikinas tuoj baigs mokslus ir jau svajoja kaip mokysis Džordžtauno universitete, o ateityje taps netgi JAV prezidentu. Bet staiga prie vaikino namų apsigyvena jo amžiaus gražuolė Danielė. Mergina Metju labai patinka. Jiedu pradeda draugauti, bet vieną dieną Metju draugas Ilajus, kuris kiekvieną dieną kalba kaip jis „išdulkins" kokią kekšę, parodo Metju pornografinę juostą kurioje filmuojasi jo svajonių mergina – Danielė. Čia pat Ilajus klasiokui pataria nusivesti draugę į kokį nors motelį ir ją pamylėti. Taip jaunasis Kidmanas ir padaro, nusiveža, bet ši įsižeidžia ir pabėga. Po pamokų Metju ateina atsiprašo, bet pasirodo, kas pas jo draugę jau atvažiaves buvęs jos vaikinas ir bendradarbis. Jis buvo prodiuseris, o ji aktorė.
Netrukus jiedu išvažiuoja į Las Vegasą, į pornografinių filmų aktorių ir kūrėjų susitikimą. Čia atvyksta ir Metju su draugais Ilajumi ir Klitcu. Metju susitinka Daniele ir įkalbina grįžti atgal.
Kitą dieną Kidmanas turi sakyti kalbą Džordžtauno universitete, bet supykęs prodiuseris Kelis primuša vaikiną ir prigirdo narkotikų, nepaisant to, jis sugeba pasakyti įspūdingą kalbą, deja jam nepavyksta. Tada Metju nueina į banką kuriame yra surinkti pinigai, kad į Vestporto mokyklą galėtų atvykti mokytis talentas Sam-jangas. Bet pasirodo pinigų saskaitoje nebėra – juos nušvilpęs Kelis.
Netrukus Metju su draugais sugalvoja sukurti filmą apie lytinį švietimą. Jiems pavyksta ir viskas baigiasi sėkmingai.

Aktoriai
--------

* Emile Hirsch – Metju Kidmanas
* Elisha Cuthbert – Danielė
* Timothy Olyphant – Kelis
* James Remar – Hugo Pošas (prodiuseris padėjęs Metju sukurti filmą)
* Chris Marquette – Ilajus
* Paul Dano – Klicas
* Timothy Bottoms – Metju tėvas
* Donna Bullock – Metju motina
* Nicholas Downs – Bobas
* Sung Hi Lee – Ferari (mergina vaidinusi Metju filme)
* Amanda Swisten – Eipril (mergina vaidinusi Metju filme)
* Blake Burdette – Emili Hirscho dubleris
* Olivia Wilde – Kelė
| ***Mano buvusioji*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Josiane Balasko |
| Scenaristas (-ai) | Josiane Balasko |
| Metai | 2005 |
| Žanras | drama, komedija |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | prancūzų |
| **IMDb įrašas** |

**Mano buvusioji** (it. *L'Ex-femme de ma vie*) – 2005 m. Prancūzijoje sukurta komiška drama. Filmo režisierė ir scenaristė Josiane Balasko filme atlieka vieną pagrindinių vaidmenų.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Thierry Lhermitte – Tomas
* Karin Viard – Nina
* Josiane Balasko – Mari-Pjer
* Nadia Fares – Ariana
* Nicolas Silberg – Burdenas
* Stella Rocha – Tamira
* Didier Flamand – Rene

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Vieną vakarą rašytojas Tomas, vakarieniaudamas restorane su savo nuolat užimta sužadėtine Ariana, sutinka savo buvusią žmoną Niną, su kuria išsiskyrė prieš 7 metus. Pastaroji netrukus turi gimdyti, tačiau visiškai neturi pinigų bei kur apsistoti, o būsimo vaiko tėvas išvyko uždarbiauti į užsienį. Tomas pasiūlo jai pernakvoti savo namuose, tačiau pamažu Nina įsikuria jo namuose, o reikalus dar labiau komplikuoja jos draugė psichiatrė Mari-Pjer. Po kelių nesusipratimų išyra Tomo ir Arianos sužadėtuvės, o jis vėl įsimyli savo buvusią žmoną. Nepaisant prabudusių abipusių jausmų, gimus dukrai Nina grįžta pas vaiko tėvą, o Tomas judviejų istoriją paverčia knyga, kuri sulaukia didelio pasisekimo...
| **Evan Williams** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1972 m. kovo 31 d. (51 metai)Klarksas, Nebraska, JAV |
| Tautybė | Amerikietis |
|  |
| Veikla | Verslininkas, programuotojas |
| Sritis | Informacinės technologijos |
| Organizacijos | Blogger, Twitter |
|  |
|  **Vikiteka** | Evan Williams |

**Evanas Viljamsas** (angl. *Evan Williams*; 1972 m. kovo 31 d. Klarksas, Nebraska, JAV) – tinklaraščio „Blogger" ir trumparaščio „Twitter" įkūrėjas bei buvęs pastarosios įmonės vadovas. Evano Viljamso turimos „Twitter" akcijos leido jam tapti milijardierium.

Karjera
-------

Evanas Viljamsas įsteigė „Blogger" įmonę 1999 m. o 2003 m. jis pardavė šią įmonę „Google" bendrovei. Evanas Viljamsas pasinaudojęs gautomis lėšomis iš „Blogger" akcijų pardavimo ryžosi finansuoti „Twitter" įmonę. Kadangi jis buvo iš pradžių pagrindinis „Twitter" finansuotojas 2008 m. po direktorių valdybos sprendimo, jis tapo ir šios įmonės generaliniu direktorium. Evanas Viljamsas 2010 m. rugsėjo mėnesį buvo priverstas atsistatydinti iš pastarosios įmonės vadovo pareigų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Financial Times: Twitter IPO to create sole billionaire
2. ↑  Financial Times: Flaws and feuds helped Twitter fly the nest
3. ↑  Bloomberg Game Changers: Twitter
|  |
| --- |
| Straipsnių serija |
| **Krikščionybė** |
|  |
| 
Pranašai ir dvasininkai 

|  |
| --- |
| Švenčiausioji Trejybė · Dievas Tėvas · Dievas Sūnus · Šventoji Dvasia
Dievo karalystė · Marija · Apaštalai · Apaštalas Petras · Apaštalas Paulius |

 |
| 
Biblija 

|  |
| --- |
| Biblija · Senasis Testamentas · Naujasis Testamentas · 
Evangelija · Mato · Morkaus · Luko · Jono · Apokrifas |

 |
| 
Istorija 

|  |
| --- |
| Ankstyvoji krikščionybė · Kryžiaus žygiai · Reformacija |

 |
| 
Atšakos 

|  |
| --- |
| Katalikybė · Stačiatikybė · Protestantizmas |

 |
| 
Kultūra ir visuomenė 

|  |
| --- |
| Ankstyvosios krikščionybės menas · Bažnyčia · Cerkvė · Evangelizacija · Liturginiai metai · Sakramentas |

 |
| 
Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Evangelija pagal Joną** – viena iš keturių kanoninių evangelijų. Ji labai skiriasi nuo kitų trijų ir pateikia savo ypatingą požiūrį į Jėzų. Knygos autorius skelbia, kad jo tikslas – pažadinti skaitytojo tikėjimą. Kaip teigia knygos autorius pirmaisiais evangelijos žodžiais, nuo pat pradžių pradžios Jėzus buvo „Dievo Žodis", Dievo bendravimo su pasauliu tarpininkas.

Pagrindinės knygos temos – šviesa, gyvenimas, meilė, kurią neša Jėzus. Evangelija pagal Joną nuo kitų skiriasi daugiausia veiksmo vieta. Pirmose trijose evangelijose daugiausia kalbama apie Galilėją, Evangelijoje pagal Joną – daugiausia apie Jeruzalę. Dalinai skiriasi ir pamokymų stilius. Be to, šioje evangelijoje nėra palyginimų (nebent juo būtų laikomas epizodas apie gerąjį ganytoją), Jėzus leidžiasi į ilgesnius pokalbius, sako ilgesnes kalbas nei kitose trijose evangelijose.

Turinys
-------

Knygos pradžioje autorius teigia Jėzų esant Dievo Žodį. Vėliau rašoma apie Joną Krikštytoją, pirmuosius Jėzaus mokinius. Pasakojama apie vandens pavertimą vynu vestuvėse Kanoje, Jėzų Jeruzalės šventykloje, užrašyti pokalbiai su Nikodemu, samariete. Taip pat rašoma apie valdininko sūnaus išgydymą bei išgydymą Betzatoje, disputus su religiniais vadovais, 5000 pamaitinimą, Jėzaus vaikščiojimą vandeniu, Jėzų ir sugautą nusidėjėlę, neregio išgydymą. Paminėtas epizodas apie gerąjį ganytoją, Lozoriaus prikėlimas, Jėzaus patepimas, įžengimas į Jeruzalę. Rašoma ir apie tai, kaip Jėzus plauna mokiniams kojas, moko juos, meldžiasi Tėvui, kaip jis suimamas, nuteisiamas, nukryžiuojamas, palaidojamas ir prisikelia, pasirodo Marijai Magdalietei, mokiniams prie ežero.

Autorius ir parašymo laikas
---------------------------

Knygos autorius save vadina „mylimu Jėzaus mokiniu". Tradiciškai manoma, kad knygos autorius – apaštalas Jonas, kuris parašė evangeliją apie 90 ar 100 metus. Yra ir tokių, kurie mano, kad knyga galėjo būti parašyta bet kada nuo 60 metų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biblijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1992. 100–101 psl.

Nuorodos
--------

* Evangelija pagal Joną
| Kveta*کوئٹہ* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

KvetaKveta

30°12′0″ š. pl. 67°1′0″ r. ilg.﻿ / ﻿30.20000°š. pl. 67.01667°r. ilg.﻿ / 30.20000; 67.01667﻿ (Kveta)Koordinatės: 30°12′0″ š. pl. 67°1′0″ r. ilg.﻿ / ﻿30.20000°š. pl. 67.01667°r. ilg.﻿ / 30.20000; 67.01667﻿ (Kveta) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5)------ vasaros: (UTC+6) |
|  |
| **Valstybė** | Pakistano vėliava Pakistanas |
| **Provincija** | Beludžistano provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 999 385  |
| **Altitudė** | 1 680 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Kveta |

**Kveta** (urd. کوئٹہ = *Kwattah*, brah. *Koŧá*) – miestas vakarų Pakistano vakaruose, į vakarus nuo Multano; Beludžistano provincijos centras. Miestas įsikūręs Brahujų kalnuose, beveik 1700 m aukštyje, atskiri kalnai iškilę paties miesto teritorijoje (netoliese – Bolano perėja). Tai vienintelis Pakistano didmiestis, įsikūręs kalnuose; seismiškai itin nestabilioje srityje. Kvetoje gyvena daugiausia puštūnai, yra beludžių, pandžabų, brahujų, išeivių iš Afganistano. Keliai ir geležinkeliai miestą jungia su Karačiu, Pešavaru, Lahoru, Zahedanu, yra oro uostas.

Vystoma chemijos (sieros), cemento, tekstilės, metalo apdirbimo, maisto pramonė. Amatai (kilimų audimas, veidrodžių gamyba ir kt.). Apylinkėse verčiamasi klajokline gyvulininkyste ir drėkinamąja žemdirbyste (vaismedžių auginimas), kasamos akmens anglys. Atitiestas dujotiekis iš Sui gamtinių dujų telkinio. Kvetoje veikia 1970 m. įkurtas Beludžistano universitetas, geofizikos institutas, archeologijos ir geologijos muziejai. Yra karinė bazė.

Istorija
--------

Kveta nuo seno buvo gyvenama puštūnų genties kasi. Rašytiniuose šaltiniuose Kveta minima nuo XI a. kai buvo užkariauta Mahmudo Gaznevi. XVI a. miestą valdė Mogolai. Vakariečiai miestą aplankė 1828 m. jį aprašė kaip pastatytą iš 3000 molinių namų apsuptų moline siena. Valdant britams Kveta tapo svarbiu strateginiu postu, čia įrengta nauja infrastruktūra. 1935 m. gegužės 31 d. stiprus žemės drebėjimas visiškai suniokojo miestą, žuvo ~40 tūkst. žmonių. Vėliau miestas atstatytas, prisijungė prie Pakistano ir tapo Beludžistano provincijos sostine.

Galerija
--------

* Geležinkelio stotisGeležinkelio stotis

Šaltiniai
---------

1. PAKISTAN: Provinces and Major Cities, *citypopulation.de*
2. ↑  PAKISTAN: Provinces and Major Cities, *citypopulation.de*
3. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 204
4. ↑  *Kveta*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Anglijos administracinio suskirstymo schema
**Anglija** suskirstyta 4 lygiais, kurie yra skirtingi, atsižvelgiant į vietinės valdžios pageidavimus ir istorines tradicijas.

Regionai
--------

*Pagrindinis straipsnis – Anglijos regionai*.
Anglija suskirstyta į 9 regionus (angl. *region*), sukurtus 1994 m. Kiekvienas regionas turi bent vieną grafystę.

Grafystės
---------

*Pagrindinis straipsnis – Anglijos grafystės*.
Pagrindinis Anglijos suskirstymo vienetas – grafystė (angl. *county*). Grafystės skirstomos į metropolines (6), nemetropolines, dar vadinamas *-shire* (35) ir administracinę teritoriją kurią sudaro Didysis Londonas.

Taip pat dar išskiriamos ne administracinio, bet geografinio ar istorinio pobūdžio ceremoninės grafystės (*ceremonial county*). Kiekvienai tokiai grafystei atstovauja karalienės paskirtas lordas leitenantas.

Rajonai
-------

Grafystės skirstomos į rajonus (*district*). Metropolinės grafystės suskirstytos į metropolinius rajonus (36), nemetropolinės – į nemetropolinius (284). Didysis Londonas padalintas į 32 savivaldybes (*borough*).

Vietinės savivaldybės
---------------------

Kai kurios, daugiausia miestietiškos, Anglijos vietovės nepatenka į grafystės ar rajono lygmenį, bet sudaro vietines savivaldybes (*unitary authority*). Yra 45 vietinės savivaldybės, sudarytos ir rajonų, viena – iš grafystės (Vaito sala) ir *sui generis* principu – Silio salos.

Parapijos
---------

Didelė Anglijos dalis padalinta į civilines grafystes (*civil parish*). Į parapijas neskirstomas Didysis Londonas, kitos grafystės taip pat susiskirsčiusos savo nuožiūra.
**Mano vaikystės ruduo** – 1977 m. Lietuvos kino studijoje TSRS Centrinės televizijos užsakymu Juozo Apučio novelių motyvais sukurtas meninis filmas. Filmo trukmė – 80 min.

Kūrybinė grupė
--------------

* Scenarijaus autorius – Juozas Aputis
* Režisierius – Gytis Lukšas
* Operatorius – Jonas Tomaševičius
* Dailininkė – Filomena Linčiūtė-Vaitiekūnienė
* Kostiumų dailininkė – Irena Vabalienė
* Kompozitorius – Viačeslavas Ganelinas
* Garso operatorius – Petras Lipeika.

Vaidina
-------

* Algimantas Masiulis – Teofilis
* Arūnas Bulika – Benas
* Violeta Mieliauskaitė – Vilija
* Rita Knizikevičiūtė – Milda
* Artūras Pravilonis – Vaciukas
* Eduardas Kunavičius – girininkas
* Eglė Gabrėnaitė – Jūratė, jo žmona
* Judita Ušinskaitė, Eugenijus Ignatavičius – Beno tėvai
* Regina Šaltenytė – sekretorė
* taip pat A. Remeikytė, P. Zalanskas, M. Česnulevičienė.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmas – poetiškas žvilgsnis į vaikystės pasaulį. Benas – dar nesuaugęs, bet jau ir nebe vaikas. Kaip tik šiuo lūžio metu jis susipažįsta su jaunomis matininkėmis Milda ir Vilija, atvykusiomis į jo gimtąjį kaimą atlikti praktikos. Vilija ir Benas simpatizuoja vienas kitam. Kartą per lietų stovėdami po vienišu medžiu jie pasibučiuoja. Tačiau netrukus studentės turi išvykti, o jų darbo tęsti atvyksta pagyvenęs, bet vis dar guvus Teofilis. Kadaise jis buvo aktorius, tačiau nusivylė ir savo profesija, ir moterimis, ėmė gerti, o šiandien negaili ironijos nei sau pačiam, nei romantiškajam Benui. Benas šiaušiasi, bet atėjūno skepsis užkabina ir jį.

Nuorodos
--------

* Filmo ištraukos
|  |
| --- |
| Manuel Ortega |
|  
Manuel Ortega 2010 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Manuel Hanke |
| Gimė | 1980 m. balandžio 8 d. (43 metai)  Štajeregas, Austrijos vėliava Austrija |
| Žanrai | pop |
| Veikla | dainininkas |
| Svetainė | manuelortega.at |

**Manuel Ortega** (tikrasis vardas *Manuel Hanke*; g. 1980 m. balandžio 8 d. Štajerege) – Austrijos dainininkas.

Gimė ispanės ir austro šeimoje, dainininko karjerą pradėjo būdamas vos 10 metų amžiaus. Iš pradžių jis dainavo įvairiose grupėse, dalyvavo daugybėje konkursų, kol galiausiai 2001 m. pradėjo solisto karjerą.

2002 metais atstovavo Austrijai 2002 m. Eurovizijoje su daina „Say a word" (liet. *Pasakyk žodį*). Dėl ispaniško temperamento jis net vadinamas austriškuoju Ricky Martinu.

Manuel dalyvavo ukrainiečių televizijos laidos „Dancing With the Stars" trečiajame sezone, kur jis šoko su Ukrainos šokėja ir 2007 m. Eurovizijos šokių konkurso antrosios vietos laimėtoja Yulia Okropiridze.

Diskografija
------------

* 2003: *Any Kind Of Love*
* 2004: *Love, Live, Fly*
* 2006: *Angekommen*
* 2010: *Nur Du*
* 2011: *Herzschlag*
* 2012: *Niemals zu spät*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Manuel Ortega** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**The Rounder Girls  *„All To You"*** |  **Austrijos atstovas Eurovizijoje**2002 | Po to:**Alf Poier  *„Weil der Mensch zählt"*** |
| ***Raitomis ant tigro*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | A cavallo della tigre |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Luigi Comenici |
| Scenaristas (-ai) | Luigi ComenciniAge & ScarpelliMario Monicelli |
| Metai | 1961 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 116 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Raitomis ant tigro** (it.  *A cavallo della tigre*) – 1961 m. Italijoje sukurta komedija, dar kartą ekranizuota 2002 m.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Nino Manfredi – Hiacintas
* Mario Adorf – Mario
* Gian Maria Volonte – Papaleo
* Valeria Moriconi – Ileana
* Luciana Buzzanca – Olga
* Ferruccio De Cesera – Kopola

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Hiacintas, užguitas šeimos tėvas, nusprendžia prasigyventi inscenizuodamas apiplėšimą, tačiau, išdavus liudininkui, atsiduria už grotų dėl apgavystės. Kalėjime jis stengiasi bet kokia kaina greičiau išeiti į laisvę ir kiekviena proga bendradarbiauja su sargybiniais, kol kartą atsiduria kameroje, kurioje kalintys 3 vyrai planuoja pabėgimą. Hiacintas įspėja kalėjimo viršininką, tačiau šis nepatiki planu, o vyrai, bijodami išdavystės, pasiima jį su savimi, nors Hiacintui liko nedaug kalėti. Priverstas keliauti kartu su kitais, Hiacintas galiausiai pasiekia savo namus, tačiau randa žmoną, gyvenančią su kitu, o už jo įskundimą paskirta didelė premija, mat Hiacintas klaidingai laikomas gaujos galva ir pabėgimo organizatoriumi. Matydamas, kad žmona su nauju vyru sunkiai suduria galą su galu, kitiems bendrininkams nežinant jis nusprendžia organizuoti pasidavimą policijai, kad jo buvusioji gautų žadėtą premiją...