| Auksūdžio piliakalnis |
| --- |
| Senovės gynybinio įtvirtinimo pylimo fragmentas |
| 

Auksūdžio piliakalnisAuksūdžio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°03′41.5″ š. pl. 21°18′15.1″ r. ilg.﻿ / ﻿56.061528°š. pl. 21.304194°r. ilg.﻿ / 56.061528; 21.304194Koordinatės: 56°03′41.5″ š. pl. 21°18′15.1″ r. ilg.﻿ / ﻿56.061528°š. pl. 21.304194°r. ilg.﻿ / 56.061528; 21.304194 |

 |
| Vieta | Kretingos rajonas |
| Seniūnija | Darbėnų seniūnija |
| Aukštis | 0,4 m |
| Plotas | 45×35 m |
| Naudotas | I tūkstantmetis |
| Žvalgytas | 1905, 1948, 1982, 1992, 1995 m. |
| Tirtas | 1984 m. |
| Registro Nr. | 28709 (A1815) |

**Auksūdžio piliakalnis** arba **Auksūdžio senovės gynybinis įtvirtinimas**, vadinamas **Pilale**, **Kūlių pilale**, **Kūlių pile**, **Švedų pilale** (valstybės saugoma kultūros vertybė: unikalus kodas - 28709; senas registro kodas - A1815) – įtvirtinta senovės gyvenvietė–piliakalnis Kretingos rajono savivaldybės teritorijoje, Auksūdžio kaime (Darbėnų seniūnija), Pilalės miške, Darbos upelio kairiajame krante. 

Pasiekiamas nuo kelio (218) Darbėnai–Įpiltis Auksūdžio kaimo šiaurinėje dalyje paėjus į dešinę rytų kryptimi 500 m per lieptą melioracijos griovyje iki Pilalės miško, miške apie 200 m į šiaurės rytus, pradedant nuo palei jo kraštą einančio kanalo centro. Piliakalnis sunkiai randamas, nes miške nėra aiškesnių orientyrų, o nuardyti pylimai menkai išsiskiria iš aplinkos.

Piliakalnis
-----------

Įrengtas lygioje vietoje, apaugusioje eglynu. Aikštelė ovali, pailga vakarų – rytų kryptimi, 45×35 m dydžio, iš visų pusių apjuosta 0,4 m aukščio, 5 m pločio iš akmenų krautu pylimu, kuris šiaurės – šiaurės vakarų pusėse dvigubas. Šiaurinėje pylimo dalyje yra 2,7 m pločio buvusio įvažiavimo vieta. 

1995 m. aikštelėje rasta geležinė II tūkstantmečio vidurio pasaga.

18 m į rytus nuo pylimo yra 1,3×1,0 m dydžio ir 40–70 cm aukščio akmuo lygia viršutine plokštuma. Į vakarus ir šiaurės vakarus plyti Auksūdžio senovės žemdirbystės vieta, 110 m į pietryčius yra Auksūdžio alkvietė, 1,5 km į pietus – pietryčius – Auksūdžio kapinynas–ankstyvos kapinės. Kiti du kapinynai – Leišio kalnelis ir Pilalė bei piliakalnis yra Auksūdžio kaimo vakariniame pakraštyje, prie Kulšės upelio.

Istorija
--------

Senovės įtvirtinimas vadinamas „Pilale", „Kūlių pilale", „Kūlių pile", „Švedų pilale", rečiau – „Velnio malūnu", stūkso Dainiškių pelkių vakariniame pakraštyje. 

Padavimai:

* Pylimą supylė švedai, kurie čia buvo įkūrę vyriausiąjį savo kariuomenės štabą Lietuvoje;
* Karo su Švedija metu čia buvusi įrengta slėptuvė, kuria žmonės pasiekdavo kūlgrinda ir slėpėsi nuo švedų kareivių;
* Šioje vietoje buvęs dvaras, kuris kartu su ponais nugrimzdo skradžiai žemę ir tik retkarčiais iškildavo;
* Kūlių pilalėje gyveno ponaitis-velniukas, kuris ateidavo su piemenimis mušti ripkos ir tik sudrožus jam šermukšnio lazda, pradingo pilalėje ir daugiau nebesirodė;
* Šioje vietoje buvo dvaro malūnas, vadinamas Velnio malūnu;
* Per kalendorines šventes Kūlių pilalėje laumės naktimis skalbdavo drabužius;
* Prie Kūlių pilalės žmones klaidindavo, pasirodydavo žvakelės.

1935 m. senovės įtvirtinimas įrašytas į Valstybės archeologijos komisijos apskaitą, 1972 m. kartu su akmenų krūsnimis–pilkapiais paskelbtas respublikinės reikšmės archeologijos paminklu (AR486), 2004 m. įrašytas į nekilnojamųjų kultūros vertybių registro archeologinių vietų sąrašą (A1815), 2005 m. pripažintas valstybės saugoma kultūros vertybe.

Saugomos teritorijos plotas – 0,52 ha.

Tyrimai
-------

1905 m. žvalgė Liudvikas Kšivickis, 1948 m. – Lietuvos mokslų akademijos Istorijos institutas (vadovas Pranas Kulikauskas), 1982 m. – Mokslinė metodinė kultūros paminklų apsaugos taryba (vadovas Romas Olišauskas), 1992 m. – Lietuvos kultūros paveldo mokslinis centras (vadovas Vilnius Morkūnas), 1995 m. – Vykintas Vaitkevičius (Kultūros paveldo inspekcija). 

1984 m. Ignas Jablonskis padarė pylimo pjūvius pietrytinėje ir šiaurės vakarinėje dalyse, kur ištyrė 41 m² dydžio plotą. Nustatyta, kad pylimas krautas iš akmenų, kuriuos prilaikė 3 eilės įkastų 15–20 cm skersmens stulpų. I. Jablonskis padarė išvadą, kad ši archeologinė vieta galėjusi būti naudojama kaip ankstyva įtvirtinta gyvenvietė. 

Senovės gynybinis įtvirtinimas datuojamas I tūkstantmečiu.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Gruobinios piliakalnis 48 km  Įpilties piliakalnis 6 km | Kalvių piliakalnis 18 km | Mosėdžio piliakalnis 18 km |  |
| Šventoji 14 km |  | Laivių piliakalnis 16 km  Imbarės piliakalnis 18 km |
| Auksūdžio II piliakalnis 1,5 km  Nagarbos piliakalnis 13 km  Rūdaičių piliakalnis 15 km | Kurmaičių piliakalnis 11 km  Andulių piliakalnis 19 km | Martynaičių piliakalnis 16 km  Kartenos piliakalnis 20,5 km |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. - Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. - F. 1, ap. 1, b. 18. - L. 210-221 Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Lietuvos TSR kultūros paminklų sąrašas. - Vilnius, 1973. - P. 134, Nr. 486
3. ↑  Valstybės žinios - 2004. - Nr. 48. - P. 8
4. ↑  Kultūros vertybių registras: Auksūdžio senovės gynybinis įtvirtinimas[neveikianti nuoroda]
5. ↑   Lietuvos TSR archeologijos atlasas. - Vilnius, 1975. - T. 2. - P. 32 (Nr. 39)

* Покровский Ф. В. Археологическая карта Ковенской губернiи. - Вильна, 1899. - C. 84
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. - Vilnius, 1995. - P. 39–40
* Lietuvos piliakalniai: atlasas. - Vilnius, 2005. - T. 1. - P. 438–439
* Vykintas Vaitkevičius. Unikalūs paminklai Auksūdyje? - Žemaičių žemė - 1995. - Nr. 2
* Vykintas Vaitkevičius. Senosios Lietuvos šventvietės: Žemaitija. - Vilnius: Diemedis, 1998. - P. 58–59

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalniai: Auksūdys