recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Pterigynandrum filiforme**Apsauga: 1(E) – Prie išnykimo ribos |
| --- |
| Smailiašakis tensmenis (*Pterigynandrum filiforme*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Samanūnai  *( Bryophyta)* |
| Klasė: | Lapsamanės  *( Bryopsida)* |
| Poklasis: | Žaliosios samanos  *( Bryidae)* |
| Eilė: | Hypnales  *( Hypnales)* |
| Šeima: | Tensmeniniai  *( Pterigynandraceae)* |
| Gentis: | Tensmenis  *( Pterigynandrum)* |
| Rūšis: | Smailiašakis tensmenis  *( Pterigynandrum filiforme)* |

 |
| Binomas |
| ***Pterigynandrum filiforme***Johannes Hedwig |

**Smailiašakis tensmenis** lot. *Pterigynandrum filiforme*) – tensmeninių (*Pterigynandraceae*) šeimos samanų rūšis. Paplitusi šiaurės pusrutulyje: Europoje nuo Arktikos iki Kanarų salų, Šiaurės Afrikoje, Turkijoje, Kaukaze, Centrinėje Azijoje, Himalajuose, Tibete, Taivane, Centrinėje Amerikoje. Dažniausias kalnų vietovėse, o žemumose aptinkamas retai.

Biologija
---------

Smailiašakis tensmenis – pleurokarpinė žalioji samana. Stiebas gali būti gulsčias, pakilęs, šliaužiantis, nusėtas daugybe auglių. Antriniai stiebai siūliški. Dvinamė samana, sporifikuoja labai retai. Sporas subrandina vasarą. Sporinė cilindriška, stati. Kartais aptinkami specialūs vegetatyvinio dauginimosi organai – rausvai rudi, pailgi, ant stiebo išsidėstę gemaliniai kūneliai.

Auga kalnuose ant kalkingų uolų arba lapuočių medžių kamienų.

Populiacija Lietuvoje
---------------------

Lietuvoje smailiašakis tensmenis nuo 2000 m. įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Rūšis rasta Lietuvos pietinėje dalyje, Trakų (1992) ir Vilkaviškio(1998, 2001) rajonuose. Aptiktas ant pavienių plačialapių medžių kamienų vidutinio drėgnumo miškuose. Prisitaiko tiek ūksmingose, tiek apšviestose vietose. Samana gana jautri oro taršai.

* 
* 
* 
*

Literatūra
----------

* Jan-Peter Frahm, Wolfgang Frey, J. Döring: *Moosflora*. 4. Auflage. UTB Verlag, 2004, ISBN 3-8252-1250-5.
* Nebel, Philippi: *Die Moose Baden-Württembergs Band 2.* Eugen Ulmer, Stuttgart 2005, ISBN 3-8001-3530-2.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Lietuvos Respublikos saugomų gyvūnų, augalų ir grybų rūšių sąrašas
3. ↑  Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, Lututė, 2007, 363 p. ISBN 978-9955-692-71-3



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Smailiašakis tensmenis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Halmahera salos geografinė padėtis.
**Halmahera** (indonez. *Halmahera*, dar vad. *Jilolo or Gilolo*) – didžiausia Molukų salyno sala, priklausanti Indonezijai (Šiaurės Molukų provincija), esanti į rytus nuo Halmaheros jūros.

Istorija
--------

Ilgą laiką sala priklausė nuo į vakarus Ternato ir Tidoro salose įsikūrusių karalysčių valdymo. Vėliau sala, kaip ir kitos teritorijos, buvo valdoma Nyderlandų karalystės. Antrojo pasaulinio karo metu sala buvo okupuota Japonijos.

1999–2000 m. religinio konflikto tarp musulmonų ir krikščionių metu žuvo keli tūkstančiai žmonių.

Geografija
----------

Sala kalnuota, aukščiausia vieta – veikiantis Hamkunoro ugnikalnis (1635 m.). Klimatas – tropinis, vidutinė metinė temperatūra 25-28 °C.

Sala yra 17780 km² dydžio, joje gyvena 162 728 žmonių (1995 m. duomenys), kurių 50 % išpažįsta islamą, likusi dalis – krikščionys.

Ekonomika
---------

Vyrauja tropiniams kraštams būdinga žemdirbystė, daug kokoso plantacijų.
Saloje kasamas auksas, nikelis, kobaltas.
Šv. Išganytojo bažnyčia po žemės drebėjimo.
**Spitako žemės drebėjimas** (arm. Սպիտակի երկրաշարժ) – 7,2 balo stiprumo žemės drebėjimas, vykęs 1988 m. gruodžio 7 d. 11:41 vietos laiku Armėnijos šiaurės vakaruose. Visiškai sugriautas Spitako miestas ir 58 kaimai, iš dalies sugriauti Stepanavano, Giumri (buvęs Leninakano), Vanadzoro (Kirovakano) miestai ir dar apie 400 gyvenviečių. Žuvo 25 000 žmonių, 19 000 sužeista, daugiau nei pusė milijono neteko pastogės.

Didelį sugriovimų mastą lėmė žemės drebėjimo zonai nepritaikyti pastatai. Gelbėjimo operaciją apsunkino šaltis, sniegas, gelbėjimo technikos trūkumas.

Buvo įsileisti gelbėtojai iš užsienio. Michailas Gorbačiovas nutraukė savo vizitą JAV ir grįžo aplankyti nukentėjusių vietų. Po žemės drebėjimo saugumo sumetimais uždaryta Mecamoro atominė elektrinė.

1990 m. Vašingtone buvo pastatytas paminklas Armėnijos žmonių padėkai už paramą išreikšti.

Išnašos
-------

1. ↑  Armenian Earthquake Memorial at the Red Cross Bldg in Washington, D.C. *Nuoroda tikrinta 2022-01-25*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Haliucinacija** (lot. *halucinatio* 'kliedesys') – nesamų dalykų jutimas. Haliucinacija gali apimti visus pojūčius, įskaitant tokius, kaip laiko suvokimą, ar tik dalį jų. Haliucinacija gali būti įtikinama, tikroviška arba atvirkščiai – žmogus gali suvokti, jog jis yra tam tikroje laikinoje kelių valandų būsenoje (tarkim, kai savo sprendimu pavartojo haliucinogeninių medžiagų). Haliucinacija gali būti maloni arba nemaloni. Žmogus gali jausti, kad su juo lytiškai santykiaujama, iš kitos pusės, jis gali patirti, kad yra žudomas, gali iškilti įvairūs įvykiai religiniais motyvais, pavyzdžiui, kelionė į pragarą.

Nemaloni arba netikėta haliucinacija gali sukelti baimės priepuolį, peraugantį į visišką paniką. Silpnos psichikos žmonėms arba žmonėms, linkusiems į psichikos sutrikimus, tai gali turėti ilgalaikių liekamųjų pasekmių.

Haliucinacijų tipai
-------------------

Gali atrodyti, kad viskas vyksta galvoje ar organizmo viduje. Per regos haliucinacijas gali atsirasti neįprastų, nelogiškų sugebėjimų, pavyzdžiui, vienu metu matomas visas perimetras aplink save. Per klausos haliucinacijas gali būti girdimi šūvių, sprogimų ar bet kokie kiti garsai. Gali būti girdimi ir balsai, kurie patarinėja, įsakinėja ar tiesiog pasakoja, kas vyksta. Per uoslės ar skonio haliucinacijas galima jausti neįprastus skonius, kvapus. Nemalonių haliucinacijų atveju gali atrodyti, kad maistas užnuodytas. Per lytėjimo haliucinacijas jaučiamas lietimasis prie įvairių daiktų. Dažnai viską lydi nepaprastai sulėtėjęs laikas – sekundės trunka minutes.

Pagal stiprumą kartais išskiriami šeši tipai, kurių pirmasis – tai sutrikęs spalvų pojūtis, penktasis – kai haliucinacija tokia tikroviška, kad žmogus visiškai praranda kontaktą su realybe. Tikima, kad yra ir šeštasis stiprumas, kurio kažkodėl nepavyksta prisiminti.[reikalingas šaltinis] Šeštojo stiprumo idėją kelia haliucinogeninių medžiagų naudotojai, kurie teigia, kad jie visiškai neprisimena, kas jiems buvo per paskutines kelias valandas, jų prisiminimuose neapibrėžtai rašoma, kad „tik buvo labai smagu".

Taip pat skaitykite
-------------------

* Ateivių grobimai
* Haliucinogenai
* Iliuzija
* Pomirtiniai įspūdžiai
* Psichozė
* Sąmoningas sapnavimas
* Sapnas
* Simuliuojama realybė
* Šizofrenija
* Miego paralyžius

Literatūra
----------

* Medicinos enciklopedija, 1991 m. 1 tomas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Androgenai** – vyriškieji lytiniai hormonai (testosteronas ir jo skilimo junginiai androsteronas, androstendionas, dihidrotestosteronas ir kt.), kuriuos gamina sėklidės, antinksčių žievė ir kiaušidžių stroma. Androgenai gaminami iš cholesterolio. Kraujyje androgenai dažniausiai būna susijungę su plazmos baltymais, ir tai užkerta kelią per didelei moters androgenizacijai (vyriškų požymių pasireiškimui) bei apsaugo pačius hormonus nuo jų skaidymo kepenyse ir kituose organuose.

Androgenai reguliuoja vulvos (moters išorinių lytinių organų) formavimąsi. Ankstyvose nėštumo stadijose androgenus gamina kiaušidės, ir jiems veikiant apie 12-ą nėštumo savaitę vyriškos lyties vaisiui ima formuotis vyriška šlaplė ir sėklidžių kapšelis, o jeigu androgenų poveikio tuo metu nėra, formuojasi lytinės lūpos ir varputė. Vidinių lytinių organų formavimuisi androgenai įtakos neturi, tačiau iš dalies skatina baltymų, riebalų, angliavandenių ir kitų medžiagų sintezę.

Androgenų biologinis veikimas labiausiai pasireiškia formuojantis vyro antriniams lytiniams požymiams, sintetinantis baltymams, taip pat turi įtaką aukštajai nervinei veiklai, lytinių takų ir lytinių liaukų funkcijai. Skatina lytinį potraukį, slopina moteriškuosius hormonus – estrogenus. Androgenai lemia sėklidžių kapšelio, sėklinių pūslelių, prostatos, varpos, Kuperio liaukų augimą. Moterims androgenai slopina hormono folikulino gamybą, o tai stabdo folikulų subrendimą kiaušidėse, geltonkūnio susidarymą, skatina gimdos atrofiją. Esant dideliems androgenų kiekiams, estrogenų veikla slopintina.

Androgenai labai greitai pašalinami iš organizmo, nes kepenyse jungiasi su gliukuronu ir sieros rūgštimi, o po to išsiskiria su šlapimu.
Ruošiama *lungo* kava
**Lungo**, *caffè lungo* (it. *lungo* 'ilgas', pranc. *café allongé*[1]) – espreso aparatu ruošiama kava, gaminama per pupeles prasunkiant daugiau vandens nei ruošiant espresą. Sunkiant 7–20 g kavos pupelių 1:3–4 santykiu per 40–60 s gaminama 21–80 g (30–120 ml) gėrimo, kuriame yra 30–120 mg kofeino.

Tradicinis arba paprastas *lungo* gaminamas iš 7–8 g kavos pupelių.  

Dvigubas arba modernus *lungo* gaminamas iš 14–20 g kavos pupelių.

Palyginimui, įprasto espreso ekstrakcija trunka 20–30 sekundžių, sunkiant 1:2 santykiu iš 7–20 g sumaltų kavos pupelių gaunama 14–40 g (25–70 ml) gėrimo.  
Naudojant 1:1 santykį gaminama kava, vadinama *ristretto*.

Savybės
-------

Kokybiška *lungo* kava yra mažesnės koncentracijos, silpniau negu espreso kavos išreikšto turtingesnio skonio. Tačiau žymiai sunkiau tokią kavą išgauti malonių skoninių savybių – tam reikalingos itin aukštos kokybės lėto skrudinimo kokybiškai sumaltos kavos pupelės, tinkamas ruošiančio žmogaus indėlis. Kitu atveju, dėl ilgesnio sąlyčio su vandeniu ištirpsta ir pupelėse esančios nepageidaujamos medžiagos, dėl ko kava tampa karti, turi ryškų degėsių poskonį, aitroką kvapą.

Keičiant prasunkiamo vandens kiekį ir laiką gaunamas porcijos gardis kinta, kadangi įvairios kavos pupelėse esančios medžiagos tirpsta skirtingu greičiu. Todėl kava, pagaminta naudojant ilgesnę ar trumpesnę ekstrakciją, skiriasi savo chemine sudėtimi, kas nulemia ir skirtingą galutinį skonį. Kadangi kofeinas yra greičiausiai ir pirmiausiai tirpstanti medžiaga pupelėje, šiuo požiūriu tiek *ristretto*, tiek espresas, tiek *lungo* yra panašūs – galutinis kofeino kiekis labiausiai priklauso nuo panaudotų pupelių kiekio ir jų savybių.

Panašūs gėrimai
---------------

* *caffè americano* – į espresą įpilama karšto vandens.
* *long black* – espresas pilamas į karštą vandenį.

Gaminant lungo visas vanduo sunkiamas per kavos pupeles. Taip pat, *lungo* paprastai yra „trumpesnis" už *Americano* ar *long black*.

Nuorodos
--------

1. ↑
Luna 1
**Luna 1** (rus. *Луна 1* – Mėnulis 1), žinomas kaip pirmasis kosmoso erdvėlaivis, dar žinomas kaip **Mečta** (rus. *Мечта* – svajonė) – pirmasis kosminis zondas, praskriejęs netoli Mėnulio (5995 km aukštyje virš paviršiaus) ir tapo pirmuoju dirbtiniu Saulės palydovu. Taip pat buvo pirmasis iš Tarybų Sąjungos (SSRS) nepilotuojamų erdvėlaivių programos Luna, skirtų Mėnulio tyrinėjimams ir taip pat pirmasis erdvėlaivis, sėkmingai paleistas Mėnulio link.

Misijos eiga
------------

Luna 1 buvo paleistas 1959 metų sausio 2 dieną 16:41 GMT laiku raketa nešėja SS-6 iš Baikonuro kosmodromo. Pasiekus antrąjį kosminį greitį Luna 1 atsiskyrė nuo savo 1472 kg masės trečiosios pakopos. Sausio 3 dieną 113000 km nuotolyje nuo Žemės buvo paleistas didelis (apie 1 kg masės) natrio garų debesis. Šis oranžinės spalvos švytintis dujų pėdsakas buvo matoma virš Indijos vandenyno sulig šešto ryškio žvaigžde leido astronomams sekti šį erdvėlaivį. Ji taip pat pasitarnavo kaip eksperimentas tiriant dujų elgesį kosmose. Po 34 valandų skrydžio, sausio 4 dieną Luna 1 praskrido 5995 km nuotoliu nuo Mėnulio paviršiaus. Po to pradėjo suktis aplink Saulę tarp Žemės ir Marso orbitų.

Erdvėlaivio įranga
------------------

Erdvėlaivis turėjo radijo ryšio įrangą, radijo sekimo įtaisą, telemetrinę sistemą, penkis skirtingus mokslinių tyrimų įtaisus, skirtus tarpplanetinei erdvei tirti, tarp kurių buvo magnetometras (magnetiniams laukams tirti), Geigerio skaitiklis, scintilografas, mikrometroritų detektorius bei kita įranga.

Atradimai
---------

Šios misijos metu surinkti duomenys suteikė daugiau informacijos apie Van Aleno juostą, Saulės vėją. Šio erdvėlaivio pagalba buvo taip pat nustatyta, kad Mėnulis neturi magnetinio lauko.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Luna*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-01-01.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 Somalio vėliava. Proporcija: 2:3
**Somalio vėliava** įteisinta 1954 m. spalio 12 d. Ją sudaro žydros spalvos fonas bei jo centre esanti penkiakampė balta žvaigždė. Vėliava pradėta naudoti po nepriklausomybės atgavimo, kai Britų Somalilandas ir Italų Somalilandas susijungė į bendrą Somalio Respubliką. Vėliavą suprojektavo Mohammed Awale Liban.

Istorija
--------

Kolonijiniu laikotarpiu dabartinę Somalio teritoriją kontroliavo dvi kolonijinės imperijos, Italija ir Didžioji Britanija, todėl atskiri jos regionai turėjo atitinkamas vėliavas. Britų kontroliuojamoje Somalilando dalyje buvo naudojama Britanijos kolonijoms bei priklausomoms teritorijoms būdinga vėliava, o Italijos kontroliuojamoje dalyje – tuometinės Italijos vėliava. Po pilietinio karo ir po jo sekusios suirutės, Somalis *de facto* tapo nebeegzistuojančia šalimi. Šaliai suskilus į keletą regionų (Somalilandas, Puntlandas), kiekvienas jų susikūrė po atskirą vėliavą. Kadangi nė viena pasaulio valstybė atskilusių regionų nepripažįsta, todėl ši vėliava išlieka oficialia Somalio Respublikos vėliava.

Simbolika
---------

Somalis pasirinko žydros spalvos vėliavą, tuo imituodamas Jungtinių Tautų Organizacijos vėliavos spalvą, kuri nuo 1950 m. iki 1954 metų – kartu su Italijos pereinamąja administracija – kontroliavo Somalį, kai buvo paskelbta šios respublikos nepriklausomybė. Balta penkiakampė žvaigždė, esanti vėliavos centre, simbolizuoja penkias Somalio gyventojų grupes, gyvenančias Džibutyje, Ogadeno regione Etiopijoje, Šiaurės rytų provincijoje Kenijoje bei anksčiau Britų Somalilandui ir Italų Somalilandui priklaususiose teritorijose. Balta spalva simbolizuoja taiką šalyje bei jos klestėjimą.

  


**Afrikos valstybių vėliavos**

|  |
| --- |
| Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pusiaujo Gvinėja · Pietų Sudanas · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Herbai |
| *7 Days to Die* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | The Fun Pimps |
| Leidėjas | The Fun Pimps |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 2013 m. gruodžio 13 d.(„early access") |
|
| Žanras (-ai) | Išgyvenimo žaidimas |
| Režimas | Vieno ar daugelio žaidėjų |
|
| Reitingai |  |
| **Platforma** | Microsoft Windows, Linux, PlayStation, Xbox One |
| Versija |  |
| Variklis | Unity |
| Reikalavimai |  |
| Platinimas | Steam |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas |  |
| Kitos dalys |  |
| 7daystodie.com |

**7 Days to Die** – išgyvenimo siaubo žanro kompiuterinis žaidimas, kuriamas įmonės „The Fun Pimps" ir pagal „Early Access" sąlygas išleistas 2013 m. gruodžio 13 d. Windows platformai, 2014 m. lapkričio 22 d. Linux platformai, ir 2016 m. – PlayStation 4 bei Xbox One konsolėms. Versiją konsolėms leido „Telltale Publishing" leidėjas. Tačiau subankrutavus įmonei „Telltale Games", juridinės teisės pardavinėjimui konsolių platformoms lieka neaiškios.

Žaidimo pasaulis yra fiktyvus sugriautas Navezgane miestas postapokaliptinių JAV buvusioje Arizonos valstijoje. Žaidėjo tikslas yra išgyventi – rasti maisto (galima užsiauginti daržovių ar medžioti laukinius gyvūnus) ir geriamo vandens, įsirengti saugią gyvenamąją vietą, pasislėpti ar atsiginti nuo zombių minių. Siekdamas savo tikslų, žaidėjas klajoja po griuvėsius, ieško išlikusių panaudojamų daiktų ar jų dalių, resursų, taip pat gali gamintis įvairius daiktus nuo primityvių akmeninių kirvių iki mopedų ar elektros generatorių, tačiau kad galėtų gamintis sudėtingus prietaisus, turi iš pradžių rasti jų schemas. Pagrindiniai žaidėjo priešai yra zombiai, paprastai klaidžiojantys pavieniui, kartais miniomis, ir pagal numatytus nustatymus, kuriuos galima pasikeisti – kas septynias dienas tikslingai puolantys žaidėją vis didėjančiais būriais.

Galima žaisti vieno ar daugelio žaidėjų režime. Be žaidėjų veikėjų, atsitiktinai sugeneruoto pasaulio režime kitų gyvų žmonių žaidime beveik nėra, išskyrus specialius prekeivius, perkančius ir parduodančius įvairius daiktus savo specialiai įrengtuose fortuose. Tačiau taip pat yra ir šiek tiek labiau RPG primenantis režimas su daugiau žmonių personažų.

Nepaisant labai ilgai trunkančios „Early Access" stadijos (2020 m. pavasarį dar nesibaigusi), ir kas kelis metus įvedamų rimtų pakeitimų žaidimo mechanikoje, žaidimas turi daugiausia teigiamus atsiliepimus Steam platformoje ir 2017 m. pateko tarp šimto daugiausiai parduotų žaidimų. PlayStation 4 versija sulaukė daugiau neigiamų įvertinimų iš kritikų, ir 2020 m. turi 45% reitingą.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  rockpapershotgun.com
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Borassus flabellifer** |
| --- |
| Vėduoklinė palmyra (*Borassus flabellifer*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Arekiečiai  *( Arecales)* |
| Šeima: | Arekiniai  *( Arecaceae)* |
| Gentis: | Palmyra  *( Borassus)* |
| Rūšis: | Vėduoklinė palmyra  *( Borassus flabellifer)* |

 |

**Vėduoklinė palmyra** (*Borassus flabellifer*) – arekinių (*Arecaceae*) šeimos palmių rūšis, paplitusi Pietų ir Pietryčių Azijos šalyse.

Medis užauga iki 30 m aukščio, liemens skersmuo iki 60 cm, laja rutuliška. Lapai sudėtiniai, vėduokliški, iki 3 m skersmens. Augalas dvinamis. Žiedai smulkūs, susitelkę į šluoteles. Vaisius – palmyros riešutas: juodas, viršutinė dalis padengta apyvaisiu, o apačia gelsva. Viduje yra gelsva želiška masė.

Iš vėduoklinės palmės sulos gaminamas palmių vynas (todis), bei gaivus gėrimas *neera*. Sula surenkama iš jaunų žiedynų. Riešuto branduoliai valgomi, iš sulčių gaminamas cukrus. Jauni medžio ūgliai verdami ir valgomi. Iš lapų daromos vėduoklės, krepšiai, dembliai, skėčiai, popierius. Palmės mediena naudojama statybose.

* SiluetasSiluetas
* VaisiaiVaisiai
* Vaisių minkštimasVaisių minkštimas
* Audėjų lizdai medyjeAudėjų lizdai medyje
* VaisiaiVaisiai
Koordinatės: 67°49′00″ š. pl. 40°24′00″ r. ilg.﻿ / ﻿67.81667°š. pl. 40.40000°r. ilg.﻿ / 67.81667; 40.40000
**Lumbovkos įlanka** (rus. *Лумбовский залив*) – įlanka Baltojoje jūroje. Yra Kolos pusiasalio šiaurrytinėje dalyje. Ilgis 16 km, plotis – iki 5 km. Įlanka sekli, iki 4 m gylio.

Krantai uolėti, statūs. Krante gyvenamasis punktas Lumbovka. Į įlanką įteka upės Lumbovka ir Kamenka. Įlanką nuo Baltosios jūros skiria Lumbovkos sala, abipus kurios yra du sąsiauriai – Didieji Vartai (rus. *Большие Ворота*) ir Mažieji Vartai (rus. *Малые Ворота*).

Poligonas
---------

Lumbovkos įlanką ir Lumbovkos salą apima karinis poligonas, aptarnaujantis Šiaurės laivyno aviaciją. Poligone karo lakūnai treniruojasi šaudyti. Tam įlankos centre stovi du seni laivai, o saloje įrengti keli antžeminiai taikiniai, kuriuos lakūnai atakuoja orlaivių ginkluote. Įlankos perimetre yra trys stebėjimo punktai, kurie stebi, ar orlaivių atakos buvo taiklios.

Nuorodos
--------

1. ↑  Топографическая карта местности

* Lumbovkos įlankos vieta Baltojoje jūroje. (*Wikimapia* vaizdas)
* Lumbovkos įlankos palydovinė nuotrauka (*Wikimapia* vaizdas)
**Kupiškio sinagoga** – pastatas Kupiškio mieste, buvusi sinagoga adresu L. Stuokos-Gucevičiaus a. 3a. Joje dabar veikia Kupiškio viešoji biblioteka. Viena iš buvusių kelių Kupiškio sinagogų, buvusių šalia L. Stuokos-Gucevičiaus aikštės – vasarinė, skirta iškilmingoms progoms, statyta baroko epochoje.

Istorija
--------

1682 m. vyskupas Mikalojus Pacas Kupiškio žydams leido statyti sinagogą. XX a. tarpukariu mieste buvo trys sinagogos – Kupiškio didieji maldos namai, maldos namai „Chasidim" ir Kupiškio žydų sinagoga. Šiaurinėje pusėje buvo Didžioji sinagoga (dabar viešoji biblioteka), lygiagrečiai jai – pietinė arba Mažoji sinagoga, tarp jų, vakarų pusėje, – chasidų maldos namai. Šiuo metu tėra išlikęs vienas sinagogos pastatas, kuris 1984 m. atiteko bibliotekai. 2016 m. pradėta viešosios bibliotekos pastato renovacija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pėsčiųjų maršrutas „Kupiškio žydų keliais". Infokupiskis.lt (tikrinta 2022-08-26).
2. ↑  Mūsų istorijos dalis – žydų maldos namai. 2012-10-18, Kmintys.lt (tikrinta 2022-08-26).
3. ↑  Daiva Savickienė. Kupiškio žydų bendruomenės pėdsakais. 2020-09-21, Sekunde.lt (tikrinta 2022-08-26).
4. ↑  Kupiškio paveldas. Tapatumo paieškos ir paveldotvarkos rūpesčiai. Vkpk.lt (tikrinta 2022-08-26).
|  |
| --- |
| Somėjus Sato |
| Pilnas vardas | 佐藤聰明 |
| Gimė | 1947 m. sausio 19 d. (76 metai) Japonija Sendajus, Japonija |
| Žanrai | šiuolaikinė klasika, eksperimentinė, ambient |
| Veikla | kompozitorius |
| Aktyvumo metai | 1969- |
| Svetainė |  |

**Somėjus Sato** (jap. 佐藤聰明 = *Satō Sōmei*; g. 1947 m. sausio 19 d.) – japonų kompozitorius.

Gimė Sendajaus mieste, Mijagio prefektūroje. Karjerą pradėjo kurdamas muziką eksperimentiniams pasirodymams, lazerių šou. XX a. aštuntame dešimtmetyje studijavo Japonijos menų universitete, 1983 m. gavęs Azijos kultūros draugijos stipendiją, studijavo JAV. Nepaisant studijų, muzikos išmoko daugiausia pats. Šiuo metu gyvena Tokijuje.

Somėjaus Sato kūryba dažnai lyginama su Arvo Perto arba Henriko Gureckio sakraliniu minimalizmu. Jo muzikoje ryškios šintoizmo ir dzen budizmo tradicijos.

Žymiausi darbai
---------------

* *Mantra*, vokalui ir elektronikai (1986 m.)
* *Stabat Mater*, sopranui ir chorui (1987 m.)
* *Kyokoku*, baritonui ir orkestrui (1991 m.)
* *Burning Meditation*, baritonui ir styginių kvartetui (1993 m.)
* *Kisetsu*, orkestrui (1999 m.)
* *From the Depth of Silence*, vamzdiniams varpeliams ir orkestrui (2000 m.)
* Koncertas smuikui, skirtas Anne Akiko Meyers (2002 m.)

Somėjaus Sato kūrinių dalys („Mantra, Organics"), panaudotos filme „Baraka".

Nuorodos
--------

* Somei Satoh svetainėje Last.fm
| Pirmoji fitna |
| --- |
| Kupranugario mūšis, XVI a. iliustracija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 656 m. lapkritį |
| Vieta | Basros apylinkės |
| Rezultatas | Kalifo Ali pergalė |

 |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| Ali ibn Abu Talibas | Aiša bint Abu Bakr Zubairas ibn Avamas Talha ibn Ubaidula |
| Pajėgos |
| ~12000–20000 | ~10000 |

**Kupranugario mūšis** – 656 m. Pirmojo arabų pilietinio karo metu tarp kalifo Ali pajėgų ir jo priešininkų, Basros apylinkėse Irake vykęs mūšis.

Mūšis kilo, kai kalifas Ali nenubaudė prieš tai valdžiusio kalifo Usmano, kuris buvo 656 m. nužudytas Medinoje, žudikų. Tuo nepatenkintieji, kuriems vadovavo Mahometo trečioji žmona Aiša bint Abu Bakr ir artimi bendražygiai Zubairas ibn Avamas ir Talha ibn Ubaidula, iš Hidžazo surengė žygį į Basrą, kur glaudėsi Usmano žudikai. Jie nugalėjo vietos Ali rėmėjų pasipriešinimą, miesto valdytojas pabėgo. Rasti Usmano žudikai buvo nužudyti. Ali surengė atsakomąjį žygį iš Kufos su 12000−20000 karių pajėgomis. Aiša su rėmėjais prieš juos surinko 30000 karių armiją, bet dauguma basriečių atsiliepė į Ali kvietimą ir pasitraukė, tokiu būdu karinį pranašumą įgijo Ali pajėgos.

Pasakojama, kad Ali pradėjo derybas su maištininkais, tačiau jo pajėgose buvę Usmano žudikai derybų nenorėjo, nes susitarus taikiai juos galėjo ištikti toks pat likimas kaip buvusius Basroje, tad jie surengė provokuojamą ataką. Talha ir Zubairas galvojo, kad Ali juos apgavo ir atsakė savo ataka. Tą patį apie juos pagalvojo Ali ir nurodė pulti visoms pajėgoms. Mūšyje sukilėliai pralaimėjo, Talha ir Zubairas žuvo. Aiša buvo paimta į nelaisvę, bet Ali ją pagerbė ir leido grįžti į Mediną bei skyrė išmokas pragyvenimui. Mūšis žinomas Kupranugario mūšio vardu dėl to, kad Aiša viduryje mūšio lauko sėdėjo ant kupranugario, nuo kurio ragino kovoms karius. Po mūšio Ali sustiprino savo valdžią Irake, įkūrė kalifato sostinę Kufoje ir po to patraukė su savo pajėgomis prieš sukilėlius Sirijoje.

Yra įvairių pasakojimų apie mūšį. Iškelta versija, kad kerštas Usmano žudikams buvo tik Zubairo ir Talhos pretekstas, o jų tikrasis tikslas buvo kalifo postas. Pasakota, kad Talha esą žuvo nuo išdavikiškai paleistos Marvano strėlės, o Zubairas esą pasitraukė iš mūšio negalėdamas matyti, kaip musulmonas žudo musulmoną, ir buvo nužudytas besimeldžiantis jį pasekusio Ali armijos kario.

Šaltiniai
---------

* Alexander Mikaberidze. *Conflict and Conquest in the Islamic World: A Historical Encyclopedia.* ABC-CLIO, 2011, Vol. 1, p. 200
* Sayyid Ali Ashgar Razwy. *A Restatement of the History of Islam and Muslims*, 2014
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Povilas Jurgis Grabovskis** |
| --- |
|  |
| Grabovskiai (Giminė) |
| Grabovskių herbas |
| Grabovskių herbas |
|  |
| Gimė | 1759 m. |
| Mirė | 1794 m. (~35 metai)Varšuva |
| Tėvas | Jonas Jurgis Grabovskis |
| Motina | Joana Gruščinska |
| Sutuoktinis (-ė) | Liudvika Tyzenhauzen |
|  |
|  **Vikiteka** | Povilas Jurgis Grabovskis |

**Povilas Jurgis Grabovskis** (1759–1794 m. lapkričio 4 d. Varšuva) – ATR valstybinis ir karinis veikėjas, generolas-leitenantas (1794), Lietuvos armijos generolas-inspektorius ir Valkavisko seniūnas (1784).

Biografija
----------

Lenkijos bajorų Grabovskių giminės atstovas, herbo „Okša" savininkas. Generolo-majoro Jono Jurgio Grabovskio (m. 1789) ir Joanos Gruščinskos (apie 1730–1764) sūnus. Abu tėvai buvo kalvinistai.

1771 metais kartu su pusbroliu Steponu Grabovskiu įstojo į kadetų korpusą Varšuvoje, kur mokėsi iki 1775 metų. 1781 metais įstojo į masonų ložę. 1784 metais buvo paskirtas Lietuvos armijos generolu-inspektoriumi ir Valkavisko seniūnu. Tarnavo karininku Prancūzijos armijoje, po to Lietuvos pėstininkų 5-ame pulke paporučikiu ir pulkininku (1789 metais). 1789 metais buvo apdovanotas Švento Stanislovo ordinu.

1784 ir 1788 metais Povilas Grabovskis buvo išrinktas į seimus nuo Valkavisko pavieto. Ketverių metų seimo posėdžių metu pasisakė už armijos rinkimo pagreitinimą, įėjo į Ukrainos streikų klausimų deputaciją. 1791 metais kaip disidentas pasisakė dėl provoslavijos autonomijos ir dalyvavo Pinsko kongregacijoje.

Literatūra
----------

* Вялікае княства Літоўскае: Энцыклапедыя. У 3 т. / рэд. Г. П. Пашкоў і інш. Т. 1: Абаленскі – Кадэнцыя. – Мінск: Беларуская Энцыклапедыя, 2005. – 684 с.: іл. ISBN 985-11-0314-4.
* Herebst Stanisław. Grabowski Paweł // Polski Słownik Biograficzny. Tom 8. – Wrocław – Kraków, 1956.
| Lietuva Povilas Brazdžiūnas |
| --- |
| **Gimė** | 1897 m. rugsėjo 18 d. Žižmariškis, Stumbriškio valsčius |
| **Mirė** | 1986 m. vasario 28 d. (88 metai)Vilnius |
| **Gyven. vieta** | Lietuva |
| **Tautybė** | lietuvis |
| **Sritis** | eksperimentinė fizika |
| **Įstaigos** | Lietuvos universitetasVilniaus universitetasMokslų akademijos Fizikos ir matematikos institutas |
| **Alma mater** | Lietuvos universitetas |
| **Žymūs studentai** | prof. Jurgis Viščakas |
| **Žymūs apdovanojimai** | Lietuvos kariuomenės kūrėjų savanorių medalisLTSR valstybinė premija |

**Povilas Brazdžiūnas** (1897 m. rugsėjo 18 d. Žižmariškyje, Stumbriškio valsčiuje – 1986 m. vasario 28 d. Vilniuje) – fizikas, akademikas, profesorius, vienas fizikos mokslo organizatorių ir daugelio šio mokslo sričių pradininkas Lietuvoje.

Biografija
----------

Povilas Brazdžiūnas gimė valstiečių šeimoje Žižmariškio kaime (Kupiškio raj.), septynių brolių ir seserų šeimoje. Mokėsi Vabalninko mokykloje, vėliau – Panevėžio gimnazijoje, kurią baigė 1915 m. 1925 m. baigė Lietuvos universiteto Matematikos-gamtos fakultetą.

Mirė 1986 m. vasario 28 d. Vilniuje, palaidotas Antakalnio kapinėse.

### Akademinė veikla

Baigęs gimnaziją nuo 1916 m. trumpai mokytojavo Biržų „Saulės" draugijos gimnazijoje. Vėliau, baigęs universitetą, 1926–1928 m. dirbo Ciuricho universitete (Šveicarija), 1928–1940 m. – Lietuvos universitete Matematikos-gamtos fakultete.

1934 m. balandžio 24 d. P. Brazdžiūnui suteiktas docento vardas. 1945 m. kovo 17 d. gavo matematikos ir fizikos profesoriaus vardą ir pradėjo vadovauti Vilniaus universiteto Matematikos ir gamtos fakulteto Eksperimentinės fizikos katedrai, o vėliau – Bendrosios fizikos katedrai. 1960 m. tapo Fizikos fakulteto naujai įkurtos Radiofizikos katedros vedėju.

1963 m. prie Lietuvos mokslų akademijos Fizikos ir matematikos instituto įkurta Lietuvos fizikų draugija, kurios pirmininku nuo pat įkūrimo (išskyrus 1966–1968 m.) iki savo mirties buvo Povilas Brazdžiūnas.

Žymūs pasiekimai
----------------

1929 m. P. Brazdžiūnas dalyvavo ekspedicijoje, kuri darė Baltijos jūros prie Lietuvos krantų magnetinius matavimus. Tyrinėjo medžiagų elektrinio laidumo kitimą stipriuose elektriniuose laukuose efektus, organizavo puslaidininkių tyrimus, aktyviai kūrė lietuvišką fizikos terminiją.

1930 m. pradėjo kurti Lietuvos magnetinį žemėlapį.

Atminimas
---------

Iš 100 Lietuvos asmenybių, per tūkstantį labiausiai nusipelniusių Lietuvai, įamžintų Tado Gutausko granitinėje skulptūroje „Vienybės medis", paminėtas ir Povilas Brazdžiūnas:

Šaltiniai
---------

1. ↑  Povilas Brazdžiūnas. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2018-12-06. Nuoroda tikrinta 2022-06-12.
2. ↑  Žemės magnetinis laukas Archyvuota kopija 2013-12-17 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  GABRIŪNĖ, Julita. Žymiausi Lietuvos istorijoje biržiečiai gimtinėje vis dar laukia pelnytos pagarbos
2009-08-10

Nuorodos
--------

* Matematikos ir informatikos institutas: Akademikas Povilas Brazdžiūnas
|  Madūriečiai |
| --- |
| Maduriečių pardavėjai Rytų Javoje.Maduriečių pardavėjai Rytų Javoje. |
| Gyventojų skaičius | 7 179 356 |
| Populiacija šalyse | Indonezijos vėliava Indonezija:
Rytų Java: 6 281 000
Vidurio Kalimantanas: 62 000 |
| Kalba (-os) | madūriečių, indoneziečių |
| Religijos | islamas (dominuojanti) |
| Giminingos etninės grupės | javiečiai, sundai, baliečiai, malajai |

**Madūriečiai** – Indonezijos tauta iš Madūros salos. Dabar jie gyvena beveik visoje šalyje, tai trečia pagal gausumą Indonezijos tauta. Juos sieja islamas ir madūriečių kalba. Dauguma maduriečių negyvena Madūros saloje. Dauguma jų išvyko per kelis šimtmečius dėl prasto žemės derlingumo gimtinėje. 6 mln. madūriečių gyvena Javoje; Rytų Javoje jie sudaro pusę gyventojų.

Madūriečiai buvo pagrindiniai migrantai šalies viduje XIX–XX a. daug jų persikėlė į Kalimantaną, kur kai kurie maduriečiai konfliktuoja su vietiniais dajakais. Žuvo tūkstančiai žmonių XX a. dešimtajame dešimtmetyje.

Madūriečiams svarbi šeima, dauguma jų gyvena kaimuose, kurie telkiasi aplink Islamo religinius centrus. Pagal šariatą, madūriečiai gali turėti daugiau nei vieną žmoną. Vedybas siūlo jaunikio tėvai, dažniausiai pusseserei. Jei jaunosios šeima sutinka, jaunojo šeima duoda išpirką, dažniausiai galvijus. Jaunavedžiai dažniausiai gyvena su jaunosios tėvais.

Kadangi Madūros salos žemė skurdi, madūriečiai retai dirba žemę net jei ji derlinga, o verčiasi gyvulių auginimu ir žvejyba. Indonezijoje madūriečiai pravardžiuojami kaubojais. Bulių lenktynės yra viena populiariausių sporto šakų.

Išnašos
-------

1. ↑  *Kewarganegaraan, Suku Bangsa, Agama dan Bahasa Sehari-hari Penduduk Indonesia - Hasil Sensus Penduduk 2010*. Badan Pusat Statistik. 2011. ISBN 9789790644175.
**Povilas Girdenis** (g. 1969 m. spalio 9 d. Vilniuje) – dainuojamosios poezijos atlikėjas, istorikas, publicistas.

1986 m. su bendraminčiais įkūrė roko grupę „Etapas", kurioje grojo gitara. Grupė egzistavo vienerius metus ir dalyvavo beveik visuose stambiausiuose Lietuvoje vykusiuose Perestroikos laikų jaunimo muzikos renginiuose.

1988 m. tarnaudamas kariuomenėje, sukūrė savo pirmą dainuojamosios poezijos kūrinį.

Ilgą laiką grojo gitara, bosine gitara, kontrabosu įvairiausiose roko ir bliuzo grupėse, o 1999 m. pasuko dainuojamosios poezijos ir autorinės dainos keliu. Aktyviai koncertuoja nuo 2001 m.

Nuo 2005 m. įsijungė į tarmiškai dainuojančių dainuojamosios poezijos atlikėjų gretas. Parašė visą eilę dainų pagal savo tėvo Alekso Stanislovo Girdenio žemaitiškus eilėraščius.

2007 m. dalyvavo kaip atlikėjas, o 2008 – 2010 m. kaip atlikėjas ir kaip meno vadovas asociacijos „Bardų klubas" organizuotuose renginiuose „Bardų žygis per Lietuvą", „Šaltinis".

Yra sukūręs daugiau kaip šimtą dainų pagal savo, poetų Aido Marčėno, Rimo Buroko, Antano A. Jonyno, Josifo Brodskio, Vytauto Sirijos Giros eiles.

2012 m. „Šilalės kraštiečių draugija", kaip leidinio „Žemaičių kultūros savastys. Nuo Vilniaus kalvų prie Baublio slenksčio" sudedamąją dalį, išleido dainų, sukurtų pagal Alekso Stanislovo Girdenio žemaitiškus eilėraščius, albumą „Žemaičiūse".

2020 m. leidykla "Briedis" išleido Povilo Girdenio istorinių rašinių, prisiminimų bei apybraižų knygą "Artima praeitis".

Nuorodos
--------

* Povilo Girdenio dainos Archyvuota kopija 2010-11-25 iš Wayback Machine projekto.
* Leidykla „Briedis" | Artima Praeitis | Knygos, žemėlapiai, vadovėliai
|  |
| --- |
| Madūriečių kalba *Bhâsa Madhurâ* |
| Kalbama | Indonezijos vėliava Indonezija (Rytų Java) |
| Kalbančiųjų skaičius | ~6,7 mln. |
| Vieta pagal kalbančiųjų skaičių | į šimtuką nepatenka |
| Kilmė | austroneziečių malajų-polineziečių  Vakarų Sundos   **madūriečių** |
| Rašto sistemos | lotynų raštasarabų raštas (ist.)javiečių raštas (ist.) |
| Oficialus statusas |
| Oficiali kalba | - |
| Kalbos kodai |
| ISO 639-3 | mad |
| Geografinis paplitimas |
|  |
|  Vikipedija **Madūriečių kalba** |

**Madūriečių kalba** (*Bhâsa Madhurâ* / ꦧꦱꦴꦩꦝꦸꦫꦴ / بَهاسَ مَدورا) – austroneziečių kalba, vartojama madūriečių, gyvenančių daugiausia Madūros saloje Indonezijoje, taip pat aplinkinėse salose (Kangeano, Sapudžio) bei kitur šalyje (ypač, rytų Javoje). Kalbančiųjų skaičius – 6,7 mln. žmonių (2011 m. priskaičiuojant Kangeano tarmę, kartais laikomą atskira kalba). Tai viena labiausiai paplitusių Indonezijos kalbų. Dabar paprastai užrašoma lotynišku raštu, nors naudojamas ir arabiškas raidynas (vad. *Pegon*), o istoriškai buvo užrašoma ir javiečių raštu (*carakan*).

Išskiriamos 6 madūriečių tarmės:

* Baveano – Baveano saloje;
* Bankalano – Madūros Bankalano regencijoje;
* Pamekasano – Madūros Pamekasano regencijoje;
* Sampango – Madūros Sampango regencijoje;
* Sapudžio – Sapudžio salose;
* Sumenepo – Madūros Sumenepo regencijoje.

Kangeaniečių tarmė, vartojama Kangeano salose, kartais laikoma atskira kalba.

Literatūrinė madūriečių kalba pagrįsta Sumenepo tarme. Surabajoje gyvenantys madūriečiai kaip prekybinę kalbą ir *lingua franca* naudoja Bankalano tarmę. Rašytiniai tekstai madūriečių kalba atsiranda nuo XVIII a. Į lotynų raštą pereita XX a. antroje pusėje. 1994 m. išversta Biblija (tiesa, krikščionių tarp madūriečių nedaug).

Madūroje vartojama praktiškai visų madūriečių, nors beveik visi jie taip pat šneka indonezietiškai. Javoje, ypač didmiesčiuose, nyksta dėl indoneziečių kalbos įtakos. Madūriečių ir javiečių palikuonys (pendalungai) vietomis šneka savita tarme.

Šaltiniai
---------

1. ↑  mad Duomenys apie kodu „mad" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com* + kkv Duomenys apie kodu „kkv" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
2. 1 2 3  mad Duomenys apie kodu „mad" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
3. ↑  kkv Duomenys apie kodu „kkv" žymimą kalbą svetainėje *ethnologue.com*
4. ↑  *Мадурский*. А.Ю. Мусорин. ЯЗЫКИ МИРА (КРАТКИЙ СПРАВОЧНИК).
5. ↑  Hotman M. Siahaan. *Perbanditan Sosial Ala Robinhood Akan Menjadi Mode*
**National Secular Society** (liet. Tautinė sekuliarioji bendruomenė) – Didžiosios Britanijos organizacija, kovojanti už valstybės ir bažnyčios atsiejimą. Jos oficiali pozicija yra ta, kad niekas negali gauti privilegijų dėl priklausymo kažkokiai religijai. Bendruomenę 1866 m. įkūrė Charles Bradlaugh. National Secular Society yra Tarptautinės humanizmo ir etikos sąjungos narė ir pripažįsta „Amsterdamo deklaraciją 2002". Nenori nei apriboti, nei uždrausti religijos, argumentuodama šią savo poziciją religijos laisve, bet pabrėžia ir laisvę nuo religijos. Atstovaudama ateistus, paprastai kritikuoja tai, ką vertina, kaip neigiamą religijos poveikį.

Siekiai
-------

* Panaikinti valstybinę Anglijos bažnyčią.
* Panaikinti dotacijas religinėms mokykloms ir mokesčių lengvatas religinėms bendruomenėms.
* Panaikinti religines kapeliono pareigybes kalėjimuose, ligoninėse ir kariuomenėje.
* Panaikinti religijos įtaką sveikatos, įstatymų ir žmogaus teisių srityse.

### Šaltiniai

1. ↑   Archyvuota kopija 2009-03-01 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Carlos Alberto Parreira**|  |
| Asmeninė informacija |
| **Pilnas vardas** | Carlos Alberto Gomes Parreira |
| **Gimimo data** | 1943 m. vasario 27 d. |
| **Gimimo vieta** | Rio de Žaneiras, Brazilija |
| **Mirties data** | {{{dateofdeath}}} |
| **Mirties vieta** | {{{cityofdeath}}}, {{{countryofdeath}}} |
| **Ūgis** | {{{height}}} |
| Dabar treniruoja |
| **Komanda** |  |
| Treniruoti klubai |
| 196719681967-196819751978-1982198319841985-19881988-1990199019911991-19941994-19951995-19961996199719991999-2000200120022003-20062006-20082009 | São CristóvãoAsante KotokoGanaFluminenseKuveitasBrazilijaFluminenseJAESaudo ArabijaJAEBragantinoBrazilijaValenciaFenerbahceSão PauloMetro StarsAtlético MineiroFluminenseInternacionalCorinthiansBrazilijaPietų AfrikaFluminense |

**Carlos Alberto Gomes Parreira** (g. 1943 m. vasario 27 d.) – futbolo treneris, treniravęs Brazilijos komandą 1994 m. pasaulio čempionate, kuriame Brazilija laimėjo, taip pat treniruojantis Brazilijos rinktinę 2006 m. pasaulio čempionate.

C. A. Pareira yra treniravęs įvairių šalių rinktines, su keturiom rinktinėm yra patekęs į pasaulio čempionatus – su Kuveito rinktine 1982 m. čempionate, su Jungtinių Arabų Emiratų rinktine 1990 m. čempionate, su Brazilijos rinktine 1994 m. ir 2006 m. čempionatuose, su Saudo Arabijos rinktine 1998 m. čempionate. Tik vienas treneris yra dalyvavęs pasaulio čempionatuose su daugiau komandų – Bora Milutinovićius. 1998 metų pasaulio čempionate po dvejų rungtynių buvo atleistas iš Saudo Arabijos rinktinės trenerio pareigų, tapdamas vienu iš dviejų trenerių, atleistų čempionato metu.

Taip pat Pareira yra treniravęs ir įvairių šalių klubus – JAV MetroStars, Turkijos Fenerbahçe, Brazilijos Fluminense ir Corinthians.
Koordinatės: 44°48′19″š. pl. 10°19′35″r. ilg.﻿ / ﻿44.805179°š. pl. 10.326309°r. ilg.﻿ / 44.805179; 10.326309

 *Pilotta* rūmų paradiniai laiptai. Įėjimas į Parmos galeriją
**Nacionalinė Parmos galerija** (it. *Galleria nazionale di Parma*) – meno galerija Parmoje, turinti nacionalinės Italijos galerijos statusą.

Galerijoje yra reikšminga italų ir kitų šalių menininkų darbų kolekcija. Joje reprezentuoti pagrindiniai Parmos dailės mokyklos atstovai, Koredžas ir Parmidžaninas, Giambattista Pittoni, bei Leonardas da Vinčis, Sebastianas del Piombas, Kanaletas ir kiti.

Istorija
--------

Parmos galerijos kolekcijos pagrindas yra Farnezių šeimos kolekcija, popiežiaus Pauliaus III ir kardinolo Alesandro, pradėta kaupti XVI a. viduryje ir buvusi išskaidyta tarp Parmos, Romos ir Neapolio. 1748 m. Parmos kunigaikštystę perėmus Burbonų atstovui Filipui, šis išsaugojo kolekciją nuo bandymų ją išvežti į Romą. Taip pat įsigijo vieną kolekcijos šedevrų, Koredžo paveikslą „Šv. Jeronimo Madona".

1752 m. Filipas įsteigė Parmos menų akademiją, kuri rinko ir kolekcionavo Parmos regione esančius meno kūrinius. 1803 m. Napoleono karų metu kolekcija buvo pagrobta ir išvežta į Prancūziją, tačiau 1816 m. sugrąžinta. Po to kunigaikštienė Marija Luiza Austrė pasirūpino visų darbų patalpinimu Parmos *Pilotta* rūmuose.

Galerijos eksponatai
--------------------

* Fra Andželikas. „Madona ir šventieji"
* Koredžas. „Madonna della Scala" (freska)
* Leonardas da Vinčis. „La Scapigliata" (piešinys)
* Parmidžaninas. „Turkų vergė"

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nacionalinė Parmos galerija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2013-05-04 iš Wayback Machine projekto. (italų k.)
**Stalkerio algoritmas** – paieškos eilutėje algoritmas, kai tekstiniame dokumente ieškomi tam tikri fragmentai, apsupti nežinomo ilgio markeriais, kurių dalis yra konservatyvi ir gali padėti rasti reikiamą informaciją.

Algoritmo parašymas
-------------------

Jei ieškoma skaičių tekste

```
    rqefscasdfawexhrtcvhhcx1uuuuucewrexcx2uuurrrxttttttabcx
```

kairysis markeris gali būti ex\*cx o dešinysis u+, žvaigždute žymint bet kokią simbolių seką, o pliusu – kad raidė 'u' gali pasirodyti vieną ar daugiau kartų. Radus tinkamo ilgio markerius, jais galima išgauti reikiamą informaciją ir iš naujų, nesužymėtų dokumentų. Tarkim, naujame tekste

```
    cexarccxabcuxyzfff
```

algoritmas atkreips dėmesį į abc, kuris, nors ir nebūdamas joks skaičius, turi panašią aplinką.

Stalkerio algoritmas yra genetinis algoritmas, kuriama vyksta dirbtinė kairiojo ir dešiniojo markerių evoliucija. Nauji markeriai kuriami paimant atsitiktinio ilgio ieškomo teksto fragmentui gretimą seką ir dalį atsitiktinai parinktų simbolių joje pakeičiant sutartiniais kodais: „bet kokia simbolių seka" (žvaigždutė), „bet koks simbolis" (procento ženklas), gali būti taip pat „bet koks skaitmuo" ar „šis simbolis vieną ar daugiau kartų" bei panašiai (skirtingose programose sutartiniai kodai gali skirtis). Kai kada ieškomas teksto fragmentas laikomas trečiuoju markeriu ir taip pat aprašomas sutartiniais kodais (tarkim, \*@\* – elektroninio pašto adresas).

Atranką lemia tai, kiek žymėtų fragmentų markerių pora aptiko teisingai ir kiek kartų ji klaidingai nurodė nepažymėtas sekas.

Dirbtinei evoliucijai pasibaigus, bus rasta geriausiai tinkanti markerių pora, tačiau ji nebūtinai aptiks visus reikiamas rasti fragmentus. Jei kai kurių fragmentų rasta markerių pora „nemato", dirbtinės evoliucijos procesas kartojamas kiek reikia kartų, kiekvienąsyk iš žymėtų fragmentų aibės pašalinant turimais markeriais jau randamas sekas. Taigi algoritmas pateikia markerių porų seką. Galutinė programa turi ieškoti fragmentų pagal visas markerių poras (pateikimo eilės tvarka) ir pateikti jungtinį rezultatą.

Sudėtingesnė (pilna) Stalkerio algoritmo realizacija ieškomus fragmentus hierarchiškai skaido į smulkesnius vienetus. Tarkim, iš pradžių algoritmas pritaikomas informacijai apie asmenį rasti, paskui tas pats algoritmas pritaikomas pavardei ir adresui rastame vienete aptikti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Muslea,I. Minton,S. and Knoblock,C.A. (2001) *Hierarchical wrapper induction for semistructured information sources.* J. Aut. Agents Multi-Agent Syst. 4, 93–114
2. ↑  Meškauskas A, Lehmann-Horn F, Jurkat-Rott K. (2004). *Sight: automating genomic data-mining without programming skills,* Bioinformatics. 2004 Jul 22;20(11):1718-20. Epub 2004 Feb 26.
Koordinatės: 54°00′43″š. pl. 23°59′30″r. ilg.﻿ / ﻿54.012037°š. pl. 23.991668°r. ilg.﻿ / 54.012037; 23.991668

|  |
| --- |
| **Druskininkų „Atgimimo" mokykla** |
| Druskininkų „Atgimimo" mokykla herbasDruskininkų „Atgimimo" mokykla herbas |
| Druskininkų „Atgimimo" mokykla |
| **Adresas** | M. K. Čiurlionio g. 92, Druskininkai |
| **Direktorius(-ė)** | Danutė Časienė |
| **Mokinių skaičius** | 760 |
| **Įkūrimo data** | 1944 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | 64 |
| **Pedagogų skaičius** | 76 |

Mokykla 2016 m. vasarį
**Druskininkų „Atgimimo" mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Druskininkuose, M. K. Čiurlionio g. 92, vykdanti pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190030357.

Istorija
--------

1944 m. įkurta Druskininkų miesto progimnazija – 4 vidurinės mokyklos klasės. Mokyklos įkūrėjas ir pirmasis direktorius Domininkas Viščinis. 1944–1945 m. mokyloje mokėsi 105 mokiniai, dirbo 6 mokytojai. 1947 m. progimnazija reorganizuota į Druskininkų miesto gimnaziją. Moksleivių skaičius išaugo iki 121, dirbo 12 mokytojų. 1949 m. išleista pirmoji 27 abiturientų laida, mokykloje dirbo 14 mokytojų. Nuo rugsėjo 1 d. mokykla vadinama Druskininkų miesto I vidurinė mokykla.

1958 m. mokykla persikėlė į M. K. Čiurlionio gatvėje esančias patalpas. Mokykloje dirbo 34 pedagogai. 1959 m. I vidurinė mokykla pertvarkyta į Druskininkų mokyklą-internatą, 1964 m. mokykla-internatas likviduota ir pertvarkyta į Druskininkų miesto I vidurinę mokyklą. Mokykloje mokėsi 784 mokiniai, dirbo 52 pedagogai. 1966 m. mokykla persikėlė į naujas patalpas M. K. Čiurlionio 92, dirbama kabinetine sistema, mokėsi 1001 mokinys, dirbo 52 mokytojai. 1972 m. mokykloje mokėsi per 1600 mokinių, dirbo 76 mokytojai. 1994 m. mokyklai suteiktas „Atgimimo" vidurinės mokyklos vardas.

Direktoriai
-----------

* 1944 m. Domininkas Viščinis
* 1949 m. Leonas Švėgžda
* 1950 m. Petras Gvazdaitis
* 1953 m. Marija Janulevičiūtė-Kalvelienė
* 1960 m. Vytautas Gavelis
* 1962 m. Vytautas Bazys
* 1988 m. Stasys Papartis
* Nuo 2000 m. Danutė Časienė

Žymūs mokiniai
--------------

* Bronius Akstinas, žurnalistas
* Laima Liucija Andrikienė, europarlamentarė, buvusi ministrė
* Rimantas Daugelavičius, biochemikas, profesorius
* Irena Degutienė, Seimo Pirmininkė, buvusi ministrė
* Juozas Galdikas, Seimo narys
* Ričardas Gavelis, rašytojas
* Laimantas Jonušys, vertėjas, kritikas
* Algimantas Maknys, vadybininkas, buvęs Druskininkų meras

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Druskininkų I pasaulinio karo karių kapinės |
| --- |
|  |
| 

Druskininkų I pasaulinio karo karių kapinėsDruskininkų I pasaulinio karo karių kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°01′17″š. pl. 23°56′52″r. ilg.﻿ / ﻿54.021356°š. pl. 23.947682°r. ilg.﻿ / 54.021356; 23.947682Koordinatės: 54°01′17″š. pl. 23°56′52″r. ilg.﻿ / ﻿54.021356°š. pl. 23.947682°r. ilg.﻿ / 54.021356; 23.947682 |

 |
| Vieta | Druskininkų savivaldybė |
| Plotas | 0,02 ha |
| Naudotas | 1915 m. |

**Pirmojo pasaulinio karo Rusijos imperijos karių kapinės** – neveikiančios karių kapinės Druskininkų vakariniame pakraštyje, 0,6 km į vakarus nuo Mizarų ir Kalno gatvių sankryžos, Nemuno dešiniajame krante.

Kapinės
-------

Kapinės yra upės pakrantėje, miške. Teritorija stačiakampio plano, pailga rytų – vakarų kryptimi. Jos vakarinėje dalyje auga ąžuolas, o rytiniame pakraštyje įrengtas suolas. Centrinėje dalyje išbetonuotas stačiakampis postamentas, kurio viršutinėje plokštumoje yra reljefinis kryžius ir užrašas lenkų kalba: „S P / MODLCIE SIE ZA NAMI", o po juo – data: „1914 / 1918".

Už postamento, į vakarus nuo jo stūkso iš metalinių vamzdžių padarytas monumentalus kryžius. Jo stiebo nugarinėje pusėje yra įrašas: „Zr. IV/X. // r. 1933". 

Į pietus ir rytus nuo postamento yra 6 betoniniai antkapiai, žymintys kapus. 

Teritorijos plotas – 0,02 ha.

1,8 km į pietryčius yra Sovietų armijos karių kapinės.

Istorija
--------

Šioje vietoje palaidoti Rusijos imperijos kariuomenės kariai, žuvę 1915 m. kaizerinės Vokietijos kariuomenei užimant prie Nemuno įrengtas rusų gynybines pozicijas. 

Manoma, kad žuvusieji kariai į carinės Rusijos kariuomenę Pirmojo pasaulinio karo pradžioje buvo mobilizuoti iš Rusijai priklausančių vakarinių gubernijų ir Lenkijos Kongreso karalystės.

1933 m. kapinės buvo sutvarkytos, įrengtas betoninis postamentas su memorialiniu užrašu per Pirmąjį pasaulinį karą 1914–1918 m. žuvusiems kariams atminti, pastatytas metalinis kryžius.

Nuotraukos
----------

* Memorialinis užrašasMemorialinis užrašas
* 
* Užrašas ant kryžiaus stieboUžrašas ant kryžiaus stiebo