recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Robert Baden-Powell** |
| --- |
|  |
| Robert Baden-Powell |
| Gimė | 1857 m. vasario 22 d.Londonas |
| Mirė | 1941 m. sausio 8 d. (83 metai)Njeris |
|  |
| Veikla | Didžiosios Britanijos armijos karininkas, skautų organizacijos įkūrėjas |
|  |
|  **Vikiteka** | Robert Baden-Powell |

**Robert Baden-Powell** (1857 m. vasario 22 d. – 1941 m. sausio 8 d.) – Didžiosios Britanijos armijos karininkas, skautų organizacijos įkūrėjas.

Biografija
----------

Gimė Londono priemiestyje, Oksfordo universiteto profesoriaus ir admirolo dukters šeimoje. Būdamas 19 metų tapo karininku. Aštuonerius metus tarnavo Indijoje, Afrikoje, kur už drąsą ir sumanumą buvo vadinamas „Baltuoju Vilku", po to Vokietijoje, Rusijoje ir Afganistane.

Pasižymėjo Anglų-Būrų kare, kuriame, turėdamas labai mažas pajėgas, sugebėjo apginti strategiškai reikšmingą Mafekingo tvirtovę. Už tai 1900 m. karalienė Viktorija suteikė jam generolo majoro laipsnį. R. Baden Powell buvo jauniausias generolas britų armijoje.

Skautų organizacijos įkūrimas
-----------------------------

1899 m. vykusiame Mafekingo apsupime gimė skautybės idėja. R. Baden Powell vadovaujami 12-16 m. berniukai puikiai atliko žvalgybos, ryšių ir sanitarijos užduotis, tuo prisidėdami prie anglų pergalės.

Pasibaigus karui, R. Baden Powell pritaikė karių-žvalgų ugdymo programą vaikams, ją papildydamas Amerikos indėnų gyvenimo detalėmis, išleido knygą „Skautybė berniukams" (*Scouting for boys*). 1907 m. suorganizavo pirmąją skautų stovyklą, kurioje dalyvavo 20 berniukų.

R. Baden Powell pedagoginiai sugebėjimai, nuoširdus darbas su vaikais, patraukli ir praktiška ugdymo ir veiklos programa pritraukė į organizaciją tūkstančius vaikų. Po poros metų, 1909 m. Anglijoje buvo apie 10 000 skautų. Pamažu skautai paplito po visą pasaulį. 1920 m. Londone įvyko pirmoji pasaulio skautų stovykla. Joje R. Baden Powell paskelbtas pasaulio skautų šefu. Už nuopelnus žmonijai 1929 m. Anglijos karalius suteikė lordo titulą.

R. Baden Powell Lietuvoje
-------------------------

Vizituodamas skautus lordas R. Baden Powell keliavo po visą pasaulį, 1933 m. vasarą su laivu Calgaric jis ir apie 650 bendrakeleivių lankė Baltijos jūros uostamiesčius. Rugpjūčio 17 d. svečiai iš Klaipėdos uosto vyko į Palangą, kur juos priėmė Prezidentas Antanas Smetona, taip pat apsilankė Lietuvos skautų Tautinėje stovykloje. Buvo surengtas britų ir lietuvių skautų paradas, bendri pavakariai. R. Baden Powell'ui įteiktas Lietuvos skautų garbės ženklas „Geležinio vilko ordinas", jo vardu buvo pavadinta kurorto gatvė. Ant paruošto akmens lordas ir jo žmona kreida užbriežė savo inicialus (vėliau iškaltus), dar ir dabar netoli Birutės kalno tebestovi šis riedulys su svečių ir Lietuvos prezidento A. Smetonos asmeniniais ženklais.

Išnašos
-------

1. ↑  Rose Kerr. *The Cruise of the "Calgaric," August 12th-29th, 1933* S. 42-47

Šaltiniai
---------

* Skauto kalendorius, 2000.

Nuorodos
--------

* Robert Baden Powell apsilankymas Lietuvoje 1933 m. (filmas)

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Robert Baden-Powell***
**FK Bruklinas Vilkaviškis**|  |
| **Pavadinimas** | Vilkaviškio futbolo klubas „Bruklinas" |
| **Įkurtas** |  |
| **Stadionas** | Vilkaviškis |
| **Vadovas** | Almantas Doreika |
| **Vyr. treneris** | Mindaugas Grigalevičius |
| **Lyga** | Optibet Futsal A lyga |
|  |  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Futbolo klubas „Bruklinas"** (arba ***Vilkaviškio futbolo klubas „Bruklinas"***) – Lietuvos futsalo klubas iš Vilkaviškio.

Istorija
--------

2021–2022 m. sezone Bruklinas laimėjo Marijampolės AFF futsal I lygos čempionatą. 2022 m. balandžio 10 d. Bruklinas laimėjo Lietuvos futsal pirmos lygos finalinį turnyrą ir iškovojo sportinę teisę kilti į Lietuvos futsal A lygą. Jau sekančią savaitę klubas buvo įregistruotas įmonių registre, klubas ėmė ruoštis A lygos sezonui. Nepaisant šio pasiekimo, klubas iš savivaldybės lėšų negavo.

### Įdomūs faktai

Marijampolės AFF pirmenybėse, Bruklino gretose, rungtyniavo ne vien vyrai – komandoje žaidė Dovilė Dockaitė. Mergina per sezoną pelnė 5 įvarčius bei atliko 3 rezultatyvius perdavimus.

Sezonai
-------

### Salės futbolo varžybos

| Sezonas | Lygmuo | Vieta reg. | Vieta atkr. | Futsal taurė |
| --- | --- | --- | --- | --- |
|  ? | *trūksta duomenų* |
| 2016–2017 m. | Marijampolės AFF I lyga |  ? | 1 | - |
| 2017–2018 m. | Marijampolės AFF I lyga |  ? | 1 | - |
| 2018–2019 m. |  ? |  ? |  ? | - |
| 2019–2020 m. | Marijampolės AFF I lyga | 2 | 2 | - |
| 2020–2021 m. | *nevyko dėl COVID-19* | - | - | - |
| 2021–2022 m. | Marijampolės AFF I lyga | 2 | 1 | - |
| 2022–2023 m. | Futsal A lyga | 5 | 5-8 | 1/2 f. |
| 2023–2024 m. | Futsal A lyga | 4 | 3 | finalas |

Sudėtis
-------

*Atnaujinta: 2023 m. spalio 17 d.*

Vartininkai
Vytenis Bujauskas
Norbertas Vaitiekūnas
Adamas Vieraitis
Gynėjai
Rokas Gudelis
Paulius Krakauskas
Justas Lasevičius
Saugai
Audrius Brokas
Augustas Dubickas
Deividas Karpavičius
Mykolas Kriščiūnas
Rodrigo Diune De Oliveira Ribeiro
Francisco Gustavo Do Nascimento
Francisco Anderson Sousa Da Silva
Puolėjai
Gintaras Čibirka *kapitonas*
Artūras Pečiulis
Žaidėjai
Benas Buzevičius
Mindaugas Kasparas
Ignas Raštutis
Tomas Raštutis
Titas Vitkauskas
Almantas Doreika
Pijus Valuckas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2022-09-14 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* Klubo Facebook paskyra

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvos salės futbolo varžybos |
| --- |
|  |
| Salės futbolas Lietuvoje · Lietuvos salės futbolo klubai · Lietuvos vyrų salės futbolo rinktinė |
|  |
| Sezonai | 
1999-2000 · 2000-2001 · 2001-2002 · 2002-2003 · 2003-2004 · 2004-2005 · 2005-2006 · 2006-2007 · 2007-2008 · **2008–2009** · **2009–2010**  · **2010–2011** · **2011–2012** · **2012–2013** · **2013–2014** · **2014–2015** · **2015–2016** · **2016–2017** · **2017–2018** · **2018–2019** · **2019–2020** · **2020–2021** · **2021–2022** · **2022–2023** · **2023–2024** |

 |
**Lietuvos viešosios policijos biuras** – specializuota policijos įstaiga, kurios tikslas buvo viešosios tvarkos ir visuomenės saugumo užtikrinimas, neatidėliotinos pagalbos teikimas asmenims, nusikalstamų veikų ir kitų teisės pažeidimų prevencija bei saugaus eismo priežiūra.

Istorija
--------

Biuras įkurtas 2001 m. sujungus Policijos departamento Viešosios policijos ir Savivaldybių policijos valdybas bei Kelių policijos tarnybą.

Biurą sudarė trys tarnybos – Viešosios tvarkos, Prevencijos ir Eismo priežiūros.

Įstaiga panaikinta 2003 m. kai ji pertvarkyta į departamento Viešosios policijos valdybą.

Vyriausiasis komisaras – Vytautas Navickas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Dėl Lietuvos viešosios policijos biuro nuostatų patvirtinimo". *2001 m. rugsėjo 26 d. įsakymas Nr. 423*. Policijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos. Nuoroda tikrinta 2024-03-08.
2. ↑  „Dėl Lietuvos viešosios policijos biuro reorganizavimo". *2003 m. vasario 24 d. įsakymas Nr. V-56*. Policijos departamentas prie Lietuvos Respublikos vidaus reikalų ministerijos. Nuoroda tikrinta 2024-03-08.

Nuorodos
--------

* Biuro interneto svetainė
Polinezijos trikampis – geografinis regionas Ramiajame vandenyne su Havajų (1), Naujosios Zelandijos (2) ir Velykų (3) salomis trikampio kampuose. Centre – Taitis (5), vakaruose – Samoa (4).
**Polinezijos trikampiu** vadinamas regionas Ramiajame vandenyne su trimis salų grupėmis jo kampuose: Havajais šiaurėje, Velykų sala rytuose ir Naująja Zelandija pietuose. Terminas dažnai vartojamas Polinezijos regiono užimamo ploto supaprastintam apibūdinimui.

Polineziečių gyvenviečių pėdsakų yra ir už trikampio ribų: šiaurėje Nekerio saloje, rytuose Sala i Gomeso saloje ir pietuose Oklendo salų grupės Enderbio saloje. Polineziečių gyventa ir Norfolko saloje bei Kermadeko salose, tačiau iki europiečių atvykimo visos šios salos buvo nebegyvenamos.

Šiais laikais gausiausios polineziečių tautos yra maoriai, havajiečiai, tongiečiai, samojiečiai, niujiečiai ir taitiečiai. Regiono vietiniai gyventojai kalba polineziečių kalbomis, kurias lingvistai priskiria malajų-polineziečių kalbų šakos okeaniečių kalbų grupei. Kalbos kilusios iš proto-austroneziečių kalbos, vartotos prieš 5000 m. Pietryčių Azijoje. Polineziečių gyvenamų salų yra ir už Polinezijos trikampio ribų gretimoje Melanezijoje ir Mikronezijoje.

Terminas „Polinezijos trikampis" pradėtas vartoti europiečių etnografų, remiantis prancūzų jūrininko Žiulio Diumono d’Urvilio (pranc. *Jules Dumont d'Urville*) 1831 m. patikslintomis Polinezijos etnografinėmis ribomis, atskyrus nuo Polinezijos regiono Melaneziją ir Mikroneziją.

Išnašos
-------

1. ↑  Manuhuia Barcham, John Overton, Regina Scheyvens, *New Polynesian Triangle: Rethinking Polynesian migration and development in the Pacific*, Asia Paciﬁc Viewpoint, T. 50, Nr. 3, 2009 m. gruodis, ISSN 1360-7456, p. 322–337. Nuoroda tikrinta 2020-02-12.

Šaltiniai
---------

* *What Is The Polynesian Triangle?* Worldatlas. Nuoroda tikrinta 2020-02-12.
**Ryšardas Burda** (g. 1963 m. lapkričio 18 d. Vilnius) – socialinių mokslų (teisė) daktaras, profesorius.

Biografija
----------

Mokėsi Vilniaus 3-čioje mokykloje–internate. 1979 m. įstojo į Vilniaus politechnikumą ir 1983 m. baigė rajoninio elektros ryšio ir radiofikavimo specialybės kursą. 1983–1985 m. atliko karinę tarnybą Irkutsko srityje, Rusijoje, aviacijos padalinyje. 1986 m. įstojo į Sverdlovsko teisės institutą ir 1990 m. įgijo teisininko kvalifikaciją. Nuo 1990 m. iki 1995 m. dirbo Vidaus reikalų sistemoje statutiniu pareigūnu.

1995 m. pradėjo dirbti Lietuvos policijos akademijoje.Lietuvos teisės akademija Ryšardui Burdai suteikė daktaro laipsnį už teisės darbą „Nusikaltimai ekonomikai: sampratos modeliavimas ir šiuolaikinė tyrimo metodikos koncepcija" apgintą 2000 m. kovo 17 d. 2002–2004 m. Vyriausiosios rinkimų komisijos narys (deleguotas nuo Lietuvos teisininkų draugijos)

Iki 2007 m. tęsė darbą Lietuvos teisės universitete, Mykolo Romerio universitete. Nuo 2007 m. iki 2013 m. dirbo Specialiųjų tyrimų tarnyboje, Tarptautinėje teisės ir verslo aukštojoje mokykloje ir Kazimiero Simonavičiaus universitete docento, o paskui profesoriaus pareigose.

2012 m. balandžio 26 d. tapo KSU
senato pirmininko pavaduotoju. Paskelbė mokslinių straipsnių, parengė mokymo priemonę; baudžiamojo proceso ir kriminalistikos vadovėlių

Bibliografija
-------------

* Burda, R. (2012). Korupcija privačiame sektoriuje: apibrėžties ir teisinio reguliavimo galimybės. Current Issues of Business and Law, 7(1), 201–220.
* Burda R. Kriminalistikos taktika. Lietuvos teisės universitetas. 2001. p. 75
* Burda Ryšardas, Kuklianskis Samuelis. Nusikaltimu ekonomikai tyrimo taktikos bendrieji ypatumai. Vilnius. 1998. p. 65
* Burda, Ryšardas; Juškevičiūtė, Janina. Specialiųjų žinių naudojimo formų Lietuvos baudžiamajame procese optimizavimas ISSN 1392-6195. 2006, Nr. 11(89). p. 19-26.
* Burda, Ryšardas. Некоторые криминалистические аспекты способа совершения и образования следов сексуального насилия над детьми // Актуальные проблемы права: Межвузовский сборник научных трудов. Выпуск 5. Москва : МГИУ, 2006. ISBN 5-276-00783-7. p. 21-29.

Šaltiniai
---------

1. ↑  vta.ttvam Archyvuota kopija 2013-11-10 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  электронная библиотека диссертаций
3. ↑  электронная библиотека диссертаций
4. ↑  http://www.mii.lt/anketa/produkcija2006\_institucijoms
5. ↑  http://www.mii.lt/anketa/produkcija2006\_institucijoms
**Mokymosi atostogos** - atostogų rūšis. Paskirtis - mokytis, studijuoti.

Lietuva
-------

Lietuvoje darbuotojams suteikiamos mokymosi atostogos stojamiesiems egzaminams į aukštesniąsias ir aukštąsias mokyklas pasirengti ir laikyti - po **3** dienas kiekvienam egzaminui (LR darbo kodeksas, 181 str. „Mokymosi atostogos").

Darbuotojams, kurie mokosi bendrojo lavinimo mokyklose ar nustatyta tvarka įregistruotose aukštesniosiose ir aukštosiose mokyklose, pagal šių mokyklų pažymas suteikiamos mokymosi atostogos:

* eiliniams egzaminams pasirengti ir laikyti - po **3** dienas kiekvienam egzaminui;
* įskaitoms pasirengti ir laikyti - po **2** dienas kiekvienai įskaitai;
* laboratoriniams darbams atlikti ir konsultavimuisi - tiek dienų, kiek nustatyta mokymo planuose ir tvarkaraščiuose;
* diplominiam (bakalauro, magistro) darbui baigti ir ginti - **30** kalendorinių dienų;
* valstybiniams (baigiamiesiems) egzaminams pasirengti ir laikyti - po **6** dienas kiekvienam egzaminui.

Į mokymosi atostogų laiką neįskaitomas kelionėje sugaištas laikas.

Vokietija
---------

Vokietijoje vakarinės žemės (išimtis: Bavarija) mokymosi atostogas (vok. *Bildungsurlaub*) įvedė nuo 1974 m. (pirmiausias - Hamburgas) iki XX a. 10deš. Po Vokietijos susivienijimo - rytinės žemės (išimtis: Saksonija).

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR darbo kodeksas (2009-12-21 redakcija)
| Havro uostas |
| --- |
| Havro uostas |
| Vieta |
| Valstybė | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| Vandenynas | Lamanšo sąsiauris |
| Bendra informacija |
| Būklė | Veikiantis |
| Pradėjo veikti | 1524 m. |
| Sausumos plotas | 10 tūkst. ha |
| Statistika |
| Darbuotojų skaičius | 1,5 tūkst. (2005 m.) |
| Metinis laivų skaičius | 6286 (2009 m.) |
| Metinė krova | 74,399 mln. t (2009 m.) |
| Konteinerių krova | 2,2 mln. TEU (2009 m.) |
| Keleivių skaičius | 493 tūkst. (2009 m.) |
| Nuoroda | www.havre-port.net |

**Havro uostas** (pranc. *Grand port maritime du Havre*) – komercinis ir keleivinis jūrų uostas Havre, Prancūzijoje. Besidriekia ties Senos žiotimis. Antras didžiausias uostas šalyje pagal krovos rodiklius.

Iš Havro uosto kasdien išvyksta keltai į Portsmuto uostą.

Istorija
--------

Uosto veikla pradėta 1524 m.

2005 m. duomenimis, 45,15 % viso uosto krovos sudarė neapdorota nafta, 14,4 % perdribti naftos produktai, 3,84 % akmens anglis.

2022 m. duomenimis, beveik du trečdaliai viso nelegalaus kokaino Prancūzijos rinkoje patenka per Havro uostą.

Galerija
--------

* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kur Lietuvoje draugiška vieta išoriniam uostui?
2. ↑  Keltai iš Havro uosto
3. ↑  ‘The tsunami just keeps coming’: Europe’s growing cocaine market

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| Didysis Sankt Peterburgo uostas |
| --- |
| Didysis Sankt Peterburgo uostas |
| Vieta |
| Valstybė | Rusijos vėliava Rusija |
| Vandenynas | NevaSuomijos įlanka |
| Bendra informacija |
| Būklė | Veikiantis |
| Pradėjo veikti | 1885 m. |
| Vandens plotas | 164,6 km2 |
| Krantinės | 31 km |
| Statistika |
| Uosto gylis | 25 m |
| Metinė krova | 59,9 t (2019 m.) |
| Konteinerių krova | 1,98 mln. TEU (2008 m.) |
| Nuoroda | www.pasp.ru |

**Didysis Sankt Peterburgo uostas** (rus. *Большой порт Санкт-Петербург*) – valstybinis jūrų uostas Sankt Peterburge, Rusijoje. Vienas užimčiausių Rusijos uostų. Kanalu sujungtas su Baltijos jūra. Pervežama naftos produktai, metalai, mediena, akmens anglys, geležies rūda, cheminės medžiagos.

Istorija
--------

Nedidelis žvejybos uostas rašytiniuose šaltiniuose minimas dar 1713 m.

1874 m. birželio 13 d. caras Aleksandras II suteikė laikinas teises jūrų uosto veiklai Sankt Peterburge. Tų pačių metų spalio 26 d. pasirašyta uosto statybos darbų sutartis.

1885 m. gegužės 15 d. uostas oficialiai atidarytas.

Galerija
--------

* 
* 
*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Morskoy Canal
2. ↑  VLE - Sankt Peterburgas

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Kęstutis Vitkus** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. gruodžio 14 d.Skuodas |
| Mirė | 2021 m. balandžio 19 d. (68 metai)Birštonas |
| Tėvas | Mečislovas Vitkus |
| Vaikai | Vita Vitkutė–Degutienė , Jonas Benediktas Vitkus ( mirė) |
|  |
| Veikla | gydytojas chirurgas |
|  |
| Alma mater | 1976 m. Vilniaus universitetas |

**Kęstutis Vitkus** (1952 m. gruodžio 14 d. Skuode – 2021 m. balandžio 19 d. Birštone) – Lietuvos gydytojas chirurgas.

Biografija
----------

1976 m. baigė Vilniaus universitetą. 1986 m. medicinos mokslų daktaras.

1976–2013 m. dirbo Vilniaus respublikinėje klinikinėje ligoninėje, 1982–1985 m. mikrochirurgijos skyriaus vedėjas. Nuo 1985 m. dėstė Vilniaus universiteto Medicinos fakultete.

1988 m. dirbo sporto medicinos gydytoju „Trail Blazer" krepšinio komandoje, o 1992 m. – Pietų Ilinojaus universitete. Nuo 1990 m. rekonstrukcinės ir plastinės mikrochirurgijos katedros klinikos vedėjas. 2013–2019 m. Vilniaus universiteto ligoninės Santariškių klinikų Plastinės rekonstrukcinės chirurgijos centro direktorius.

Nuo 2004 m. „VitkusClinic" chirurgas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Netikėtai mirė garsus chirurgas Kęstutis Vitkus", Delfi.lt, 2021-04-19. Nuoroda tikrinta 2021-04-19.
2. ↑
3. ↑  *Kęstutis Vitkus*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 588
4. ↑
|  |
| --- |
| **Biržų „Vilkas"** |
|  |
| **Pavadinimas** | Biržų sporto klubo „Vilkas" futbolo komanda |
| **Įkurtas** | nežinoma |
| **Iširo** | 1944 m. |
| **Stadionas** | nežinomas stadionas, Biržai |
| **Vietų sk.** | 300 |
| **Vadovas**  (paskutinis) | Petras Kačinskas  nuo 1944 m. birželio 20 d. |
| **Vyr. treneris**  (paskutinis) |  ? |
| **Lyga** |  ? |
| **?** | ? vieta (Biržų zona) |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Biržų sporto klubas „Vilkas"**, o trumpai **Biržų „Vilkas"** – Lietuvos futbolo komanda iš Biržų. Ypač aktyviai veikė Antrojo pasaulinio karo metais. Futbolo komanda buvo sporto klubo „Vilkas" dalis.

Istorija
--------

Tarpukariu (1922-1940 m.) Biržų mieste veikė „Makabio" sporto draugijos skyrius, Šaulių sąjungos komanda, Darbo Rūmų ekipa ir kiti dariniai. 

Labai aktyvią veiklą 1941–1944 m. vykdė Biržų sporto klubas „Vilkas", rengęs krepšinio, futbolo, lengvosios atletikos, plaukimo, žiemos sporto varžybas. 

Biržų miesto burmistras Petras Kačinskas 1944 m. birželio 20 d. „Vilko" klubo narių susirinkime, visai prieš pat antrą tarybinę okupaciją, buvo išrinktas klubo vadu.

1944 m. dėl sovietų invazijos visų komandų veikla Biržuose buvo sustabdyta.

Pokario metais suburta komanda, kuri vadinosi „Vilkais", bet apie šį darinį išliko labai mažai duomenų. Nėra žinoma, ar tai Biržų sporto klubo „Vilkas" komanda. Greičiausiai, nostališiškai nusiteikusių biržiečių mėgėjiška komanda.

Taip pat žiūrėti
----------------

* FK Širvėna Biržai
* Sakalas Biržai
* FK Darbo Rūmai Biržai
* FK Vabalninkas

Nuorodos
--------

* Paskutinis Biržų burmistras Archyvuota kopija 2012-11-27 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Paskutinis Biržų burmistras Archyvuota kopija 2012-11-27 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

|  |
| --- |
| * Oficiali svetainė:
 |
| * Futbolinis.lt (statistika):
 |
| * Apskrities federacijos informacija: []
 |
| * KAFF informacija: []
 |
| * ŠAFF informacija: []
 |
| * VAFF informacija: []
 |
| * SFL informacija: []
 |
| * UEFA informacija: []
 |
| * Futbolas.lt: []
 |
| * Foot.dk (archyvas): []
 |
| * Weltfussballarchiv.com: []
 |
| * Soccerway.com (naujausi rezultatai): []
 |
| * Neoficiali svetainė: []
 |
| * Gerbėjų svetainė: []
 |
| **Sigitas Paulauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1955 m. sausio 3 d. (69 metai)Seredžius, Jurbarko raj. |
|  |
| Veikla | investuotojas, VMG grupės įkūrėjas ir akcininkas, mecenatas |

**Sigitas Paulauskas** (g. 1955 m. sausio 3 d. Seredžiuje, Jurbarko raj.) – Lietuvos investuotojas, VMG grupės įkūrėjas ir vienintelis akcininkas, mecenatas.

Biografija
----------

1972–1977 m. studijavo Kauno politechnikos institute (dab. KTU), įgijo inžinieriaus-mechaniko specialybės magistro laipsnį. 1977–1980 m. Vilniaus universiteto Fizikos fakulteto žemųjų temperatūrų laboratorijos vedėjas. 1980–1986 m. Klaipėdos melioracijos statybos valdybos vyriausiasis mechanikas. 1981–1991 m. Klaipėdos rajono „Švyturio" kolūkis pirmininkas. 1991–1994 m. prekybos namai „VITA" steigėjas, valdybos pirmininkas. 1994–1999 m. UAB „Vakarų Lietuvos pramonės ir finansų korporacija" steigėjas, valdybos pirmininkas.

1997–2001 m. Klaipėdos prekybos, pramonės ir amatų rūmai prezidentas. 2002 m. įkūrė UAB „Vakarų medienos grupė", vykdančią medienos perdirbimo ir investicinę veiklą. 2002–2009 m. Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto globėjų tarybos pirmininkas.

2006–2012 m. ir nuo 2019 m. asociacijos „Lietuvos mediena" prezidentas ir valdybos pirmininkas. 2006–2011 m. ir nuo 2020 m. Lietuvos žirginio sporto federacijos prezidentas.

Kita veikla
-----------

* Nacionalinės kūrybinių ir kultūrinių industrijų asociacijos narys
* Tarptautinių santykių ir politikos mokslų instituto globėjų tarybos pirmininkas
* Klaipėdos verslo ir technologijų kolegijos steigiamosios tarybos pirmininkas

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  „Dėl Klaipėdos verslo ir technologijų kolegijos steigiamosios tarybos patvirtinimo". *2002 m. gruodžio 18 d. įsakymas Nr. 2078*. Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerija. Nuoroda tikrinta 2024-03-08.
Skalbimo milteliai
**Skalbiklis** – skalbimo priemonė, naudojama nešvariems skalbiniams (drabužiams ir buitinei tekstilei) plauti. Skalbiklis padeda iš audinio pluošto pašalinti purvą, bakterijas ir nepageidaujamus kvapus. Skirstomi į kietuosius (skalbimo milteliai, gabalinis muilas, kalcinuota soda) ir skystuosius (skystieji skalbikliai, skalbimo kapsulės). Šiuolaikiniai skalbikliai ne tik šalina purvą, bet ir gali minkštinti vandenį, balinti skalbinius, suteikti kvapą, išlyginti pluoštą, apsaugoti skalbyklę nuo korozijos.

Istorija
--------

Žmonija nuo senovės naudojo cheminius priedus skalbimui palengvinti ir pagreitinti. Ankstyviausi į muilą panašių medžiagų gamybos įrodymai užfiksuoti 2800 m. pr. m. e. Babilone. Gyvūnų riebalai, pelenai ir smėlis buvo sudėtinės medžiagos pirmosioms skalbimo priemonėms gaminti. Žinoma, kad senovės romėnai skalbinių balinimui naudojo fermentuotą žmogaus šlapimą.

1917 m. Vokietijai patiriant laivybos blokadą ir siekiant kompensuoti muilo trūkumą, išrastas skalbiklis sulfatų pagrindu. Iki šeštojo dešimtmečio pabaigos skalbiklių pagrindinė paviršiaus aktyvioji medžiaga buvo muilas, vėliau išsivysčiusiose šalyse jį greitai pakeitė sintetiniai plovikliai.

Sudėtis
-------

Skalbiklių sudėtį sudaro vandens minkštikliai, paviršiaus aktyviosios medžiagos, balikliai, fermentai ir pagalbinės priemonės, pvz. antikorozinės medžiagos, optiniai balikliai, putojimą mažinantys arba didinantys priedai, kvapikliai, tirštikliai, dažikliai ir kt.

Pagrindinį valymą atlieka paviršiaus aktyviosios medžiagos, kurios nuo audinio atskiria purvą, mažina paviršiaus įtemptį. Vandens minkštinimo priedai suriša kietame vandenyje ištirpusius mineralus, kurie mažina skalbiklio efektyvumą. Sudėtyje esantys balikliai (dažniausiai vandenilio peroksido pagrindu) šalina organinės kilmės purvą, daržovių sulčių dėmes. Aukštai temperatūrai atsparūs bakteriniai fermentai šalina įsisenėjusį purvą ir sunkiai išplaunamas baltymų, riebalų, krakmolo dėmes.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Willcox, Michael (2000). „Soap". In Hilda Butler (ed.). *Poucher’s Perfumes, Cosmetics and Soaps* (10th ed.). Dordrecht: Kluwer Academic Publishers. p. 453. ISBN 978-0-7514-0479-1.
2. ↑  „Skalbimo mašinų evoliucija: kokios jos buvo anksčiau ir kokios dabar". *delfi.lt*. Delfi. 2019-07-29. Nuoroda tikrinta 2024-03-20.
3. ↑  Spriggs, John (1975), *An economical of the development of substitutes with some illustrative examples and implications for the beef industry*, University of Minnesota, p. 34–37
4. ↑  Dee, Foster; Snell, Cornelia T. (1958). „50th ANNIVERSARY FEATURE—Fifty Years of Detergent Progress". *Industrial & Engineering Chemistry*. Archyvuota kopija 2021-08-17 iš Wayback Machine projekto.
5. 1 2  Eduard Smulders; et al. (2007), „Laundry Detergents", *Ullmann’s Encyclopedia of Industrial Chemistry* (7th ed.), Wiley, pp. 1–184, ISBN 978-3527306732
6. ↑
7. ↑  Yangxin Yu; Jin Zhao; Andrew E. Bayly (2008), „Development of Surfactants and Builders in Detergent Formulations", *Chinese Journal of Chemical Engineering*, 16 (4): 517–527
| Karmen de Patagonesas*Carmen de Patagones* |
| --- |
|        |
| *Senamiesčio gatvė* |
|  |
| 

Karmen de PatagonesasKarmen de Patagonesas

40°47′0″ p. pl. 62°58′0″ v. ilg.﻿ / ﻿40.78333°š. pl. 62.96667°r. ilg.﻿ / 40.78333; 62.96667﻿ (Karmen de Patagonesas)Koordinatės: 40°47′0″ p. pl. 62°58′0″ v. ilg.﻿ / ﻿40.78333°š. pl. 62.96667°r. ilg.﻿ / 40.78333; 62.96667﻿ (Karmen de Patagonesas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Buenos Airių provincija Buenos Airių provincija |
| **Departamentas** | Patagoneso partidas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1779 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 20 533  |
| **Altitudė** | 15 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Karmen de Patagonesas |

**Karmen de Patagonesas** (isp. *Carmen de Patagones*) – miestas Argentinoje, pačiuose Buenos Airių provincijos pietuose, Negro upės kairiajame krante, priešais Vjedmos miestą (Rio Negro provincijoje). Patagoneso partido centras. Praeina plentas *Ruta Nacional 3* (Buenos Airės–Ušuaja), yra geležinkelio stotis. Išlikęs istorinis senamiestis, Švč. Karmelio Dievo Motinos bažnyčia.

Istorija
--------

1779 m. Negro upės krante Fransiskas de Vjedma i Narvaesas įkūrė Karmeno ir Rio Negro fortą (*Fuerte del Carmen y Fuerte del Río Negro*). Tai buvo pirmoji ligšiol išlikusi ispanų gyvenvietė Argentinos Patagonijoje. Ilgą laiką tai buvo nedidelis karinis garnizonas ir naujakurių kolonija indėnų apsuptyje, susisiekimą su likusiu krikščionišku pasauliu turėjusi tik jūra. 1785 m. Karmen de Patagonesas tapo Patagoneso komendantūros, kuriai priskirta visa Patagonija, sostine. Faktiškai šiai komendantūrai priklausė tik artimiausios apylinkės.

Argentinai paskelbus nepriklausomybę, gyvenvietė buvo beveik apleista. 1827 m. kovo 27 d. šalia įvyko Karmen de Patagoneso mūšis tarp Argentinos ir Brazilijos pajėgų (Karmen de Patagoneso uoste glaudėsi piratai, puldinėję brazilų laivus). 1854 m. gyvenvietė tapo savivaldybės centru. 1856 m. kitame Negro krante įkurta Mersedes de Patagoneso gyvenvietė, vėliau išaugusi į Vjedmos miestą.

1986–1989 m. į Karmen de Patagoneso–Vjedmos aglomeraciją siekta perkelti Argentinos sostinę.

* Reginys nuo Negro upėsReginys nuo Negro upės
* Geležinkelio tiltas per Negrą tarp Vjedmos ir Karmen de PatagonesoGeležinkelio tiltas per Negrą tarp Vjedmos ir Karmen de Patagoneso
* Senamiesčio reginysSenamiesčio reginys

Šaltiniai
---------

1. CARMEN DE PATAGONES: in Patagones (Buenos Aires), *citypopulation.de*
2. ↑  CARMEN DE PATAGONES: in Patagones (Buenos Aires), *citypopulation.de*
3. 1 2 3  Historia de la Ciudad de Carmen de Patagones
| Nevėžio vidurupio kraštovaizdžio draustinis |
| --- |
| kraštovaizdžio draustinis |
| Draustinio kraštovaizdis Senvagių pažintiniame take Draustinio kraštovaizdis Senvagių pažintiniame take |
| **Vieta:** | Panevėžio rajono savivaldybės vėliava Panevėžio rajonas Kėdainių rajono savivaldybės vėliava Kėdainių rajonas |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Krekenava, Surviliškis |
| 

Žemėlapis rodantis Nevėžio vidurupio kraštovaizdžio draustinis vietą.Nevėžio vidurupio kraštovaizdžio draustinis

  |
| **Koordinatės:** | 55°31′28″ š. pl. 24°05′04″ r. ilg.﻿ / ﻿55.52444°š. pl. 24.08444°r. ilg.﻿ / 55.52444; 24.08444Koordinatės: 55°31′28″ š. pl. 24°05′04″ r. ilg.﻿ / ﻿55.52444°š. pl. 24.08444°r. ilg.﻿ / 55.52444; 24.08444 |
| **Plotas:** | 24,96 km² |
| **Įkurtas:** | 1998 m. |
| **Valdymas:** | Krekenavos regioninis parkas |

**Nevėžio vidurupio kraštovaizdžio draustinis** – saugoma gamtos teritorija Kėdainių ir Panevėžio rajonuose; Krekenavos regioninio parko vidinis draustinis. Apima Nevėžio vidurupio slėnį nuo Kiršino žiočių (ties Povilauskais) iki Surviliškio, taip pat įtraukia Liaudės žemupio slėnį nuo Užupės. Plotas – 24,96 km².

Draustinyje saugomas Nevėžio senslėnio su senvagėmis ir natūraliomis pievomis kraštovaizdis, gyvūnų rūšys, kultūros paveldo vertybės (buvusių dvarų sodybos, Bakainių piliakalnis su priešpiliu, Bakainių kapinynas, Burvelių alkakalnis, Barinės kapinynas, J. Tumo-Vaižganto sodyba ir Ustronės knygnešių muziejus). Draustinyje vertingiausios natūralios pievos ir kitos ES svarbos buveinės yra „Natura 2000" teritorijos (plotas apie 480 ha). Šalia Gringalių kaimo įrengtas Senvagių pažintinis takas po Nevėžio slėnį su senvagėmis.

* Liaudės slėnis nuo Bakainių piliakalnioLiaudės slėnis nuo Bakainių piliakalnio
* Nevėžis prie Burvelių alkakalnioNevėžis prie Burvelių alkakalnio
* Vadakties upelis šalia UstronėsVadakties upelis šalia Ustronės

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nevėžio vidurupio kraštovaizdžio draustinis, *saugoma.lt*
2. ↑  Krekenavos regioninio parko draustiniai
**Viešojo sektoriaus apskaitos ir finansinės atskaitomybės standartai** (**VSAFAS**) - viešojo sektoriaus bendrasis sąskaitų planas, pavyzdiniai buhalterinės apskaitos vadovai, konsolidavimo vadovas, rekomendacijos atskiroms viešojo sektoriaus subjektų grupėms, suderinti teisės aktai su numatomais apskaitos standartų reikalavimais, atlikta informacinių sistemų ir apskaitai tvarkyti naudojamos programinės įrangos analizė viešajame sektoriuje ir suformuluoti alternatyvūs informacinių technologijų sistemų ir programinės įrangos viešajame sektoriuje optimizavimo sprendimai. 

Iš viso - 26 standartai.

Istorija
--------

2005 m. LR finansų ministerija pradėjo viešojo sektoriaus, apimančio biudžetines įstaigas, valstybės socialinės apsaugos fondus, kitus išteklių fondus, mokesčių fondus, kontroliuojamas sveikatos priežiūros viešąsias įstaigas, valstybę ir savivaldybes, kaip atskirus juridinius asmenis, buhalterinės apskaitos ir finansinės atskaitomybės sistemos reformą (VSAFAS reforma). 

VSAFAS reformos tikslas – viešajame sektoriuje pereiti prie buhalterinės apskaitos tvarkymo taikant kaupimo principą. Reformos gairėms pritarta 2005 m. birželio 29 d. Vyriausybės nutarimu.

2008 m. pabaigoje parengti viešojo sektoriaus apskaitos ir finansinės atskaitomybės standartai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Apie VSAFAS Archyvuota kopija 2010-12-20 iš Wayback Machine projekto. (LR FM inf.)
2. ↑  „Dėl Viešojo sektoriaus buhalterinės apskaitos ir finansinės atskaitomybės sistemos reformos koncepcijos ir koordinavimo ir priežiūros komisijos sudarymo". *2005 m. birželio 29 d. nutarimas Nr. 718*. Lietuvos Respublikos Vyriausybė. Nuoroda tikrinta 2024-03-08.

Nuorodos
--------

* VSAFAS Archyvuota kopija 2020-08-12 iš Wayback Machine projekto.
**Elerhauzo piliakalnis ir pilkapynas** – prūsų piliakalnis ir pilkapynas Sembos pusiasalyje, apie 5 km į pietryčius nuo Girmavos (dab. rus. *Русское*, Zelenogradsko rajonas, Kaliningrado sr.)

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis, dar vadinamas *Panjesbruchu* ir *Mažuoju Hausenbergu*, yra vienas žymiausių Sembos pusiasalyje. Jo aikštelė ovalo formos, 55 x 50 m dydžio, apardyta, jos viduryje iškastos dvi duobės. Aplink aikštelę supiltas pylimas. Piliakalnį iš šiaurės vakarų , vakarų, pietų ir pietvakarių juosia griovys. Jo pietrytinė pusė sutvirtinta trimis pylimais, tarp kurių iškasti grioviai. Piliakalnio vakarinėje pusėje yra įvažiavimo vieta.

Pilkapynas
----------

Į pietus nuo piliakalnio, vadinamojoje Pracherbergo kalvoje, yra pilkapynas. 1882-1883 m. Otas Tišleris ištyrė 3 pilkapius. Mirusieji laidoti sudeginti, urnose, akmeninėse dėžėse. Įkapės - daugiausia moliniai indai, puošti geometriniu ornamentu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valdemaras Šimėnas. *Elerhauzo piliakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 475 psl.

54°48′30″ š. pl. 20°04′30″ r. ilg.﻿ / ﻿54.80833°š. pl. 20.07500°r. ilg.﻿ / 54.80833; 20.07500
**Monika Grikšaitė**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| Gimimo data | 1999 m. birželio 7 d. (24 metai) |
| Gimimo vieta | Lietuva |
| Ūgis | cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | „Bangos" klubas |
| **Pozicija** | saugė |
| Jaunimo klubai |
|  | „Bangos" klubas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2015– | „Bangos" klubas | 0? 0(?) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2021– | Lietuva Lietuva | 0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. balandžio 7 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2023 m. balandžio 7 d.. |

**Monika Grikšaitė** (g. 1999 m. birželio 7 d.) – Lietuvos futbolininkė, saugė. Atstovavo Lietuvos nacionalinei moterų rinktinei.

Karjera
-------

### Futbolininkės karjera

Profesionalią karjerą pradėjo Gargžduose. Atstovavo „Bangos" klubui. Žinoma, kad 2015 m. rungtyniavo Bangos ekipoje, kuri tuo metu rungtyniavo I lygoje. Nuo 2016 m. Bangos merginos rungtyniavo moterų A lygoje. Monika Grikštaitė tapo pagrindinės ekipos kapitone.

2016 m. birželio 12 d. pelnė debiutinį įvartį moterų A lygos rungtynėse prieš Jonavos Aušrą. Grikštaitė pelnė pirmąjį rungtynių įvartį ir pradėjo varžovių triuškinimą. Rungtynės baigėsi rezultatu 4:0.

2018 m. rugsėjo 12 d. pasižymėjo pelnydama du įvarčius rungtynėse prieš MFA Žalgiris Vilnius. 25 minutę išlygino rezultatą (1:1), o 54 minutę persvėrė gargždiškių naudai (2:1), tačiau namuose žaidusios vilnietės sugebėjo išplėšti pergalę paskutinėmis rungtynių minutėmis ir nugalėjo 3:2.

Vėlesniais metais imta kviesti į nacionalinę rinktinę. 

Žaidė ir salės futbolo (futzalo) ekipose, atstovavo Gargždų, bei Jakų komandoms.

Rinktinės
---------

Nacionalinė moterų rinktinė
2021 m. pakviesta į nacionalinę moterų rinktinę ir žaidė Baltijos taurės turnyre prieš latves ir farerietes. Debiutavo 2021 m. birželio 10 d. rungtynėse prieš Latviją. Birželio 13 d. kovojo prieš Farerų salų rinktinę. Rudenį vėl pakviesta į rinktinę ir žaidė prieš Šveicariją ir Rumuniją.

2023 m. pakviesta į rinktinę, kur sužaidė dvejas rungtynes išvykoje prieš Armėnijos rinktinę.

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Lietuvos salės futbolo rinktinė
Atstovavo futzalo rinktinei.

Pasiekimai
----------

su Bangos klubu
* moterų A lygos bronza: 2016, 2018, 2019 m.

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑

Nuorodos
--------

* Bangos klubo svetainė
* SOCCERWAY (apie žaidėją)
* SOFASCORE (apie žaidėją)
* FLASHSCORE (apie žaidėja)
* soccerpunter (apie žaidėją)
* lietuvosfutbolas.lt (apie žaidėją)
* Globalsportsarchive (apie žaidėją)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R2024 metų Moterų A lygos komandos ir ankstesni sezonai |
| --- |
|  |
| Moterų A lyga | 
Banga · Gintra · Hegelmann · Saned · Transinvest · Žalgiris-MRU |
|  |
| Sezonai | 
1994 · 1994–1995 · 1995–1996 · 1996–1997 · 1997–1998 · 1998–1999 ·1999 · 2000 · 2001 · 2002 · 2003 · 2004 · 2005 · 2006 · 2007 · 2008 · 2009 · 2010· 2011 · 2012 · 2013 · 2014 · 2015 · 2016 · 2017 · 2018 · 2019 · 2020 · 2021 · 2022 · 2023 · 2024 |

 |
*Nepainioti su Klaipėdos FM.*

**FM-Klaipėda**|  |
| **Pavadinimas** | Klaipėdos futbolo klubas |
| **Įkurtas** |  |
| **Stadionas** | Klaipėda |
| **Lyga** | LFF III lyga |
| **2023 m.** | 2 vieta |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 |

 |

**Klaipėdos futbolo klubas „FM-Klaipėda"** – Lietuvos futbolo klubas iš Klaipėdos.

Istorija
--------

Komanda 2022 m. sezone rungtyniavo LFF III lygos zonoje. Po 13 turų pirmavo lygoje, tačiau vieninteliai konkurentai Neptūnas B turėjo atkeltas rungtynes atsargoje. Paskutiniame ture su pastarąja dublerių ekipa sužaidė lygiosiomis 1–1 ir užbaigė antroje pozicijoje, nusileisdami vienu tašku.

„FM-Klaipėdai" atstovavo Lukas Grinkevičius, Liutauras Tarasovas, Andrius Jokšas, Arnas Lukšas, Simonas Zabitis, Robertas Poškus, Erikas Kirjanovas, Deividas Dailidėnas, Matas Ambrazaitis, Oskaras Lubys, Gedas Gustys, Markas Šigajevas, Povilas Šalčius, Matas Skruibys.[nepatikimas šaltinis?]

Buvo įtraukti į 2023 m. LFF III lygos dalyvių sąrašą, tačiau iš lygos pasitraukė prieš sezono startą.

Nuorodos
--------

1. ↑

* FM-Klaipėda
* Lietuvos Futbolas
| **Karlas Kautskisvok. *Karl Kautsky*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1854 m. spalio 16 d.Prahoje |
| Mirė | 1938 m. spalio 17 d. (84 metai)Amsterdame |
|  |
| Veikla | vokiečių socialdemokratijos teoretikas, SPD ir II Internacionalo lyderis |
| Partija | 1875 m. Vokietijos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | Vienos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Karl Kautsky |

**Karlas Kautskis** (vok. *Karl Kautsky*; 1854 m. spalio 16 d. Prahoje – 1938 m. spalio 17 d. Amsterdame) – vokiečių socialdemokratijos teoretikas, Vokietijos socialdemokratų partijos ir Antrojo Internacionalo lyderis.

Biografija
----------

1874 m. studijuodamas Vienos universitete įsijungė į socialistinį judėjimą, bendraudamas ir su F. Lasalio šalininkais, ir su anarchistais bei pozityvistais. 1875 m. SPD narys. 1881 m. susipažino su K. Marksu ir F. Engelsu, bendradarbiavo su jais ir propagavo jų teoriją, 1885–1888 m. dirbo F. Engelso asmeniniu sekretoriumi. 1882 m. įsteigė ir iki 1917 m. redagavo SPD teorinį laikraštį „Neue Zeit", iki 1888 m. Londone, vėliau Štutgarte. Vienas iš Erfurto programos autorių, parašė *„Erfurto programos komentarus"* (1882). Londone parašė knygas *„K. Markso ekonominis mokymas"* (1887), *„T. Moras ir jo Utopija"* (1888). Grįžęs į Vokietiją parašė *„Naujausiojo socializmo pradininkai"* (1895), *„Bernšteinas ir socialdemokratų programa"* (1899). K. Kautskis II Internacionalo steigimo iniciatorius ir vienas iš vadovų. Vėliau domėjosi 1905–1907 m. Rusijos revoliucija, kritikavo bolševikinį požiūrį į darbininkų judėjimą, kovojo ir su E. Bernšteino revizionizmu, ir su R. Liuksemburg radikalizmu. Prieš I pasaulinį karą paskelbė ultraimperializmo teoriją, kad monopolinis kapitalas sudaro pasaulinį kartelį, kontroliuojantį ekonomiką ir politiką. Teiginys, kad toks kartelis panaikina karo grėsmę, netrukus buvo paneigtas praktikoje. 1917 m. su Hugo Hase įkūrė Vokietijos nepriklausomąją socialdemokratų partiją, tačiau 1922 m. pritarė jos dešiniojo sparno susijungimui su SPD. 1918 m. vyko padėti Armėnijos socialdemokratams, po rusų okupacijos grįžo į Austriją. Nuo 1924 m. gyveno Vienoje, po anšliuso persikėlė į Prahą, po to į Amsterdamą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kautsky Karl (Karlas Kautskis)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 634 psl.

Nuorodos
--------

* Kautskio archyvai.
Futbolo maniežas
Dirbtinės žolės aikštė
**Be1 Nacionalinė Futbolo Akademija** – futbolo akademija, įsikūrusi Kaune nuo 2006 metų. Akademijoje ugdomi jaunieji futbolininkai bei ruošiama Lietuvos nacionalinės rinktinės pamaina, taip pat keliama trenerių, teisėjų ir kito personalo kvalifikacija. Į akademiją surenkami talentingiausi žaidėjai iš visos Lietuvos ir skirstomi į grupes pagal meistriškumą ir amžių. Jauniesiems futbolininkams sudaromas specialus mokymosi ir treniruočių tvarkaraštis, visi žaidėjai gyvena kartu, nuolat vykdomi žaidėjų pasirengimo testavimai. Akademija naudojosi šalia esančiu **Kauno futbolo maniežu**, kuris šiuo metu vadinasi LFF Kauno treniruočių centras.

Istorija
--------

**Nacionalinės futbolo akademijos** (arba Jaunimo techninio tobulinimo centro) projektas prasidėjo 1999 metų pabaigoje. Per dešimtmetį buvo įrengtas modernus futbolo centras su maniežu, techninio aprūpinimo centru, treniruočių aikštėmis ir stadionu, sutvarkyta aplinka. Nacionalinėje futbolo akademijoje gyvena ir mokosi daugiau kaip 40 jaunųjų futbolininkų iš visos šalies, kurie sudaro jaunimo futbolo rinktinių pagrindą ir ateityje papildys nacionalinės rinktinės sudėtį. Akademijos aikštynuose treniruojasi mėgėjų ir profesionalų futbolo komandos, įvairaus amžiaus vaikai, vyksta įvairūs sporto bei masiniai renginiai, rengiami seminarai bei mokymai. NFA buvo išlaikoma iš LFF biudžeto.

2019 m. atsižvelgiant į kritiką dėl prastų rezultatų, nepakankamų investicijų ir aukštų treniruočių kainų, LFF restruktūrizavo NFA. FK NFA buvo išformuota. Taip pat reorganizuota UAB "Futbolo stadionas" veikla. Veikla buvo perleista „Be1SC" sporto klubui (VšĮ „Kauno futbolo akademija"), kuriai vadovauja Andrius Markevičius. Pačią NFA bazę LFF pasiliko savo nuosavybėje. Akademija pakeitė pavadinimą į **„Be1 Nacionalinė Futbolo Akademija"**. LFF apibūdina „Be1SC" kompaniją ir akademiją kaip strateginę partnerę, ir savo vizijoje turi po tokį partnerį kiekviename Lietuvos regione.

2020 gruodžio 14 dieną Be1 NFA pranešė, kad pateikė prašymą klubo komandai Be1 NFA dalyvauti 2021 m. LFF I lygoje. Klubo vadovai motyvavo sprendimą kad jau yra futbolininkų karta, kuri išaugo jaunimo futbolą ir daug žaidėjų yra pasiruošę žaisti vyrų futbolo lygmenyje. FK NFA komanda jau turėjo I lygos licenciją ir žaidė joje 2018 m. tačiau sezono pabaigoje buvo išformuota.

Komandos
--------

2021 metų duomenimis, BE1 NFA turi šių amžiaus grupių futbolo komandas:

* U19
* U17
* U16
* U14
* U13
* U11
* U10
* U9

Akademijos auklėtiniai
----------------------

* Aurimas Vilkaitis
* Lukas Lidakevičius
* Martynas Dapkus
* Tomas Dombrauskis

ir daugelis kitų

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nacionalinė futbolo akademija Archyvuota kopija 2014-12-10 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑
3. ↑  Istorija Archyvuota kopija 2014-12-10 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
5. ↑  Jocius, Linas (2019-05-27). „Patyčių objektu virtusią futbolo kalvę keičia nuo Lietuvos trenerių nusigręžiantis naujadaras". *delfi.lt*. Delfi. Nuoroda tikrinta 2024-03-21.
6. ↑
| **Oskars Stalts** |
| --- |
| Gimė | 1903 m. lapkričio 1 d.Kolka, Rusijos imperija, dab. Latvija |
| Mirė | 1992 m. (~89 metai)Ryga, Latvija |
| Tautybė | lyvis |
| Sutuoktinis (-ė) | Marija Kangīzere |
|  |
| Veikla | jūrų kapitonas |

**Oskaras Staltas** (latv. *Oskars Stalts*, 1903 m. lapkričio 1 d. Kolka, Rusijos imperija – 1992 m. Ryga, Latvija) – lyvių tolimųjų reisų jūrų kapitonas, vienas iš lyvių ansamblio „Līvlist" steigėjų.

Biografija
----------

Gimė Kolkos lyvių šeimoje. Tėvas – Karlis Staltė, lyvių patriarcho, poeto Karlio Staltės bendravardis antros eilės netikras pusbrolis, motina – Ana Štalerė. Oskaras Staltas burlaiviais plaukti į jūrą pradėjo nuo 15–os metų, kurį laiką dirbo motorinio burlaivio „Jūrnieks" šturmanu, galiausiai tapo tolimųjų reisų jūrų kapitonu. Studijuodamas Rygoje įsteigtoje K. Valdemaro jūreivystės mokykloje susipažino su šios mokyklos raštvede Marija Kangyzere (*Marija Kangīzere*) ir ją vedė, visą likusį laiką gyveno Rygoje. 1940 m. jūreivystės mokyklą baigė, tai buvo paskutinė šios mokyklos absolventų laida. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui buvo mobilizuotas į Raudonąją armiją. Po karo dirbo Ventspilio jūros uosto viršininko pavaduotoju. O. Staltas buvo Latvijos jūreivystės istorijos populiarintojas. Jis yra vienas iš 1972 m. Rygoje susibūrusio lyvių folkloro ansamblio „Līvlist" („Lyviai") steigėjų.

Aktyviai palaikė lyviškąją tapatybę, buvo svarbi lyvių bendruomenės figūra. Su vaikaičiais kalbėjo tik lyviškai ir juos išmokė šios kalbos. Jo dukraitė Julgė Staltė – žinoma lyvių kalbos bei kultūros puoselėtoja ir skleidėja. O. Stalto duktė Helmė Staltė su vyru Dainiu 1976 m. įkūrė garsų lyvių ir latvių folkloro ansamblį „Skandinieki".

O. Staltas palaidotas Rygos Miško kapinėse (*Rīgas Meža kapi*).

Išnašos
-------

1. 1 2  „SVARĪGĀKAIS LĪBIEŠU VĒSTURĒ 1900.–1939. GADĀ". livones.net. Nuoroda tikrinta 2022-06-30.
2. 1 2 3  „Stalts Oskars". Dundagas vēsture. Nuoroda tikrinta 2022-06-30.
3. ↑  Baiba Šuvcāne (2014-01-17). „KAM LĪBIEŠU DZEJNIEKS UN KULTŪRAS DARBINIEKS KĀRLIS STALTE BIJA VECTĒTIŅŠ?". livones.net. Suarchyvuota iš originalo 2017-02-28. Nuoroda tikrinta 2022-07-07.`{{cite web}}`: CS1 priežiūra: netinkamas URL (link)
4. ↑  Zane Ernštreite (2020-12-12). „LĪVU VALODA MAN IR DZIESMU VALODA". livones.net. Nuoroda tikrinta 2022-06-30.
5. ↑  Ilze Pētersone (2020-05-10). „Jo dziļāk iegrimsti, jo vairāk saproti, cik maz tu zini. Saruna ar Staltu sievām – Helmī un Julgī". la.lv. Nuoroda tikrinta 2022-06-29.
6. ↑  „Helmī Stalte". livones.net. Nuoroda tikrinta 2022-07-07.

Nuorodos
--------

* O. Staltas Lyvių šventėje (1992 m.) (iš lyvių kalbos verčia Julgė Staltė)
Šeimos sodyba Meilrome
Grafai **Tulūz-Lotrekai** (pranc. *Toulouse-Lautrec*) atsikėlė iš Prancūzijos Tulūzos regiono. Pradininku laikomas Joseph Pierre Gf. Toulouse-Lautrec (1727–1797), kuris revoliucijos metu atsikėlė į Rusijos imperiją ir ten gavo generolo-majoro tarnybą. Jo anūkas Valerian Aleksandrovich Gf. Toulouse-Lautrec (1811–1881) buvo generolas-leitenantas, Kaukazo kavalerijos divizijos viršininkas. Grafų Lotrekų giminė buvo įrašyta į Kauno gubernijos 5 dalies giminių knygą, likusieji šeimos nariai liko Prancūzijoje.

Iš tos pačios giminės kilo žymusis dailininkas Henri de Toulouse-Lautrec.

1801 m. Vilniuje šv. Jonų bažnyčioje susituokė Aleksandras de Toulouse-Lautrec (Tulūzos Lotrekas) ir Serafima Matusevičiūtė. Po santuokos jaunieji Lotrekai apsigyveno Vilniuje. 1802 metais Vilniuje pakrikštytas Raimondas, Antonijus, 1803 metais – Konstancija, o 1804 metais – Alfonsas Joachimas, duktė ir sūnūs Aleksandro ir Serafimos Tulūzos Lotrekų.

Nuorodos
--------

1. ↑  Тулуз-Лотрек // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб. 1890—1907.
2. ↑  Irma Randakevičienė. Ką kalba metrikai apie XIX a. pradžios Vilniaus šviesuomenę (II dalis)

Dvarai Lietuvoje
----------------

* Martyniškiai
| **Acrobatidae** |
| --- |
| Sklandantysis nykštukinis kuskusas (Acrobates pygmaeus)Sklandantysis nykštukinis kuskusas(*Acrobates pygmaeus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Poklasis: | Sterbliniai  *( Marsupialia)* |
| Būrys: | Dvikapliai sterbliniai  *( Diprotodontia)* |
| Šeima: | Sklandantieji kuskusai  *( Acrobatidae)* |

 |

**Sklandantieji kuskusai** (*Acrobatidae*) – sterblinių žinduolių šeima, kurioje dvi gentys ir dvi rūšys:.

* Sklandantysis nykštukinis kuskusas (*Acrobates pygmaeus*)
* Plunksnauodegis kuskusas (*Distoechurus pennatus*)

Sklandantysis nykštukinis kuskusas

Paplitimas
----------

Sklandantysis nykštukinis kuskusas gyvena rytinėje Australijos pakrantėje, o plunksnauodegis kuskusas – Naujojoje Gvinėjoje.

Išvaizda
--------

Sklandantieji kuskusai maži, ilgis nuo galvos iki kūno 6,5–13,2 cm, o svoris – nuo ​​10 iki 62 g. Jų kailis pilkšvai rudos spalvos, švelnus. Išskirtinis bruožas – ilga, plunksną primenanti uodega.

Elgsena
-------

Abi rūšys aktyvios naktį. Dieną slepiasi įvairiose užuovėjose, pavyzdžiui, medžių ertmėse ar pačių suręstuose lizduose. Gyvena grupėmis iki 20 individų, tačiau hierarchija nepasižymi ir neišbūna ilgai kartu.

Mityba
------

Minta vabzdžiais, kirminais, vaisiais ir kartais nektaru, kurį laižo ilgais liežuviais.

Literatūra
----------

* Ronald M. Nowak (1999): *Walker’s Mammals of the World*. Johns Hopkins University Press, ISBN 0-8018-5789-9

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sklandantieji kuskusai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Johanas Frydrichas fon MedemasJochann Friedrich von MedemИван Федорович де Медем** |
| --- |
| Gimė | 1722 m. rugsėjo 16 d. |
| Mirė | 1785 m. rugpjūčio 4 d.Mintaujoje |
| Tautybė | Baltijos vokietis |
|  |
| Veikla | Kuršo ir Žemaitijos dvarininkas |
|  |
| Alma mater | Karaliaučiaus ir Jėnos universitetai |
| Žinomas (-a) už | ATR kariuomenės rotmistras, laisvasis masonas. |

Grafas (nuo 1779 m.) **Johanas Frydrichas fon Medemas** (vok. *Johann Friedrich von Medem*, rus. *Иван Федорович де Медем*; 1722 m. rugsėjo 16 d. – 1785 m. rugpjūčio 4 d. Mintaujoje, Kuršo hercogystė) – iš Baltijos vokiečių kilęs Kuršo dvarininkas, laisvasis masonas.

Biografija
----------

Buvo Livonijos ordino krašto magistro ir Mintaujos įkūrėjo Konrado fon Medemo, vadinamo Mandernu, palikuonis. 

Johanas Frydrichas fon Medemas studijavo Karaliaučiaus (1741 m.) ir Jėnos (1744 m.) universitetuose. Tarnavo ATR kariuomenėje, jam buvo suteiktas rotmistro laipsnis. Už gerą tarnybą pakeltas į karaliaus šambelionus.

Kuršo hercogystėje valdė dvarus – nuo 1753 m.: Elėjos; nuo 1768 m.: Vecaucės, *Midelhof*, *Endenhof*; o taip pat *Remtės (Remten)*, Kapelių *(Cappeln)* ir Viesatos *(Weesahten*). Arendavo Mežotnės dvarą, Lietuvoje buvo paskirtas Akmenės seniūnu. 

1754 m. Mintaujoje buvo vienas iš masonų ložės „Prie trijų karūnuotų kalavijų" įkūrėjų. 1779 m. Šventosios Romos imperatorius Juozapas II jam suteikė reichsgrafo titulą.

Šeima
-----

* Pirmoji žmona – Luizė Dorotėja fon Korf (apie 1730–1758); santuokoje gimė Elzė Šarlotė (1754–—1833) ir Frydrichas (1758–1783).
* Antroji žmona – Luizė Šarlotė fon Manteufel (1732–1763); santuokoje gimė Ona Šarlotė Dorotėja (1761–1821), paskutinė Kuršo hercogienė ir sūnūs: dvarininkas Karlas (1762–1827) bei Kristoforas (1763–1838), Rusijos imperijos ambasadorius JAV (1796–1808).
* Trečioji žmona – Agnietė fon Briuken (1718–1784).

Įvertinimas
-----------

* Šv.Stanislovo ordinas

Šaltiniai
---------

* *Medem, Johann Friedrich v. seit 1779 Gf.* // Baltisches Biographisches Lexikon digital
* von Medem // www.schlossarchiv.de Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.