recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Nero ežeras |
| --- |
| Nero ežero pakrantėNero ežero pakrantėNero ežero pakrantė |
| Vieta | Rusija (Jaroslavlio sritis) |
| Plotas | 51,7 km² |
| Kilmė | liekaninis |
| Vidutinis gylis | 1,3 m |
| Didžiausias gylis | 3,6 m |
| Įteka | Sara, Unica, Sula, Varusas ir kt. |
| Išteka | Vioksa |

**Nero ežeras** (rus. *озеро Неро*) arba **Rostovo ežeras** (*Ростовское озеро*) – ežeras Rusijoje, Jaroslavlio srities pietuose. Ilgis 13 km, plotis iki 8 km. Ežeras seklus (gylis iki 3,6 m). Krantai lėkšti. Dugnas padengtas sapropeliu. Yra dvi salos. Ežero vandens šaltiniai mišrūs. Užšąla lapkritį, atitirpsta balandį. Į Nero ežerą suteka 8 upės: Sara, Išnia, Kučibošas, Mazicha, Varusas, Čiučerka, Unica, Sula; išteka Vioksa (Kotoroslės intakas, Volgos baseinas).

Žvejyba: karšiai, lydekos, ešeriai ir kt. Prie Nero ežero įsikūręs Didžiojo Rostovo miestas ir keletas kaimų.

Senovėje prie Nero ežero gyveno finougrų gentis meriai. Pietinėje ežero pakrantėje stovėjo jų sostinė (Saros piliakalnis). IX a. prie ežero atsikėlė rytų slavai. Čia jų įkurtas Rostovo miestas netrukus tavo svarbiu regiono centru.
| Belvjuangl. *Bellevue* |
| --- |
| *Belvju panorama naktį* |
|  |
| 

BelvjuBelvju

47°35′51″ š. pl. 122°9′33″ v. ilg.﻿ / ﻿47.59750°š. pl. 122.15917°r. ilg.﻿ / 47.59750; 122.15917﻿ (Belvju)Koordinatės: 47°35′51″ š. pl. 122°9′33″ v. ilg.﻿ / ﻿47.59750°š. pl. 122.15917°r. ilg.﻿ / 47.59750; 122.15917﻿ (Belvju) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-8)------ vasaros: (UTC-7) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Vašingtono valstija Vašingtonas (valstija) |
| **Apygarda** | Kingo apygarda (Vašingtonas) |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1869 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 122 363  |
| **Plotas** | 87,8 km² |
| **Tankumas** (2010) | 1 394 žm./km² |
| **Altitudė** | 26 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.bellevuewa.gov |
|  **Vikiteka** | Belvju |

**Belvju** (angl. *Bellevue* ) – greitai augantis miestas Kingo apygardos rytuose, Vašingtono valstijoje (JAV). Gyvena 122,3 tūkst. gyventojų (2010 m. duomenys).

*Bellevue* iš prancūzų k. išsiverčia kaip 'gražus vaizdas'. Miesto centras sparčiai keičiasi ir dabar yra antras pagal dydį Vašingtono valstijoje, jame dirba apie 35 000 darbuotojų ir gyvena apie 5 000 gyventojų. Netoliese, Redmonde, įsikūrusi „Microsoft" būstinė. Miestas turi tiesioginį susisiekimą greitkeliais su Sietlu, todėl čia savo būstines ar filialus yra įkūrusios įvairios komercinės įmonės, dauguma jų – IT srities bendrovės, veiklą pradėjusios XX a. 10-ajame dešimtmetyje.

Istorija
--------

1869 m. Belvju įkūrė Viljamas Maidenbaueris (*William Meydenbauer*), o 1953 m. gyvenvietei buvo suteiktas miesto statusas. Apie 1940 m. Belvju buvo užmiesčio tipo gyvenvietė, beveik nevyko jokia plėtra. Nutiesus tiltą per Vašingtono ežerą, susisiekimas su šalimais esančiu Sietlu pagerėjo ir vietovė palaipsniui tapo priemiesčiu.

1963 m. atidarius antrąjį tiltą per ežerą, miestas pradėjo augti sparčiau. Nuo tada miestas tapo vienu didžiausiu valstijoje su nemaža aukštuminių pastatų panorama ir klestinčia verslo bendruomene.

Miestai partneriai
------------------

* Taivanas Hualienas, Taivanas
* Japonija Jao, Japonija
* Čekija Kladnas, Čekija
* Latvija Liepoja, Latvija

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Bellevue Downtown Association". 2007. Suarchyvuotas originalas 2016-03-03. Nuoroda tikrinta 2008-06-01. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba) **(**angl.**)**
2. 1 2  Stein, Alan J. (1998-11-09). „Bellevue -- Thumbnail History". HistoryLink enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2008-06-09. **(**angl.**)**
| Puskelnių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Marijampolės savivaldybė) |
| Plotas | 0,195 km² |
| Kranto linijos ilgis | 13,05 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | Šešupė, Laikštė, Š-7, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Šešupė |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Puskelnių tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°36′30″ š. pl. 23°22′55″ r. ilg.﻿ / ﻿54.60833°š. pl. 23.38194°r. ilg.﻿ / 54.60833; 23.38194Koordinatės: 54°36′30″ š. pl. 23°22′55″ r. ilg.﻿ / ﻿54.60833°š. pl. 23.38194°r. ilg.﻿ / 54.60833; 23.38194 |

**Puskelnių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Marijampolės savivaldybėje, į šiaurę nuo Marijampolės, Puskelnių gyvenvietės vakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Šešupės upę (Nemuno intakas) 189,3 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 6,22 km, plotis – iki 0,12 km. Altitudė 55,2 m. Tvenkinys siauras ir ilgas, apie du trečdalius tvenkinio neišsilieja iš upės vagos. Krantai daugiausia žemi, apaugę medžiais ir krūmais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šalia įsikūrę kaimai: Lūginė, Pietariai, Puskepuriai. Rytinėje pakrantėje įsikūrusi Puskelnių sodų bendrija.

Tvenkinys įrengtas 2005 m. vietoje buvusios senos užtvankos pastačius naują. Tais pačiais metais pastatyta 250 kW galios Puskelnių hidroelektrinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
Koordinatės: 54°51′53″š. pl. 25°03′47″r. ilg.﻿ / ﻿54.86484°š. pl. 25.06301°r. ilg.﻿ / 54.86484; 25.06301

| Maišiagalos tvenkinys |
| --- |
| Priešingame krante stūkso Maišiagalos piliakalnisPriešingame krante stūkso Maišiagalos piliakalnisPriešingame krante stūkso Maišiagalos piliakalnis |
| Vieta | Vilniaus raj. Maišiagala |
| Plotas | 0,033 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,11 km |
| Įteka | Dūkšta |
| Išteka | Dūkšta |

**Maišiagalos tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus rajone, Maišiagalos miestelio pietiniame pakraštyje. Šiaurinėje tvenkinio pakrantėje stūkso Maišiagalos piliakalnis. Netoli  **108**  Vievis–Maišiagala–Nemenčinė  ir  **5259**  Sudervė–Paąžuoliai–Maišiagala  kelių sankryžos.

Tvenkinio kodas – 12050260, priklauso Neries mažųjų intakų (su Nerimi) baseinui. Tvenkinys sudarytas ant Neries intako Dūkštos upelio, už 14,7 km nuo jo žiočių. Vandens telkinio plotas – 3,3 ha, ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,39 km, plotis – iki 0,17 km. Altitudė 124 m. Krantai neaukšti. Aplinkui plyti pievos, stovi buvusio Maišiagalos dvaro pastatai.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  LR upių ir tvenkinių klasifikatorius. 2.Tvenkiniai Archyvuota kopija 2014-02-01 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos tvenkiniai
Koordinatės: 54°31′43″ š. pl. 25°10′2″ r. ilg.﻿ / ﻿54.52861°š. pl. 25.16722°r. ilg.﻿ / 54.52861; 25.16722

| Kryžiškių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Vilniaus rajonas) |
| Plotas | 0,327 km² |
| Kranto linijos ilgis | 6,04 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,1 m |
| Didžiausias gylis | 2,5 m |
| Įteka | Asdrė |
| Išteka | Asdrė |

**Kryžiškių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Vilniaus rajone, 4,5 km į pietus nuo Pagirių. Sudarytas užtvenkus Asdrės upę (Vokės intakas) 1,1 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 2,26 km, plotis – iki 0,23 km. Tvenkinys sudarytas iš 4 dalių, viena nuo kitos atskirtų skersai supiltų kelių metrų pločio pylimų. Altitudė 134,8 m. Šiaurinė dalis labai užžėlusi vandens augalais. Šiaurinis ir rytinis krantai aukšti. Priešsroviui iškart prasideda Keturiasdešimt totorių tvenkinys. Krantai ištisai apaugę medžiais. Tvenkinį iš rytų supa Melekonių miškas, iš vakarų – Ropėjos miškas. Šiaurinėje pakrantėje įsikūręs Tarnėnų kaimas. Vakariniu tvenkinio krantu eina Trakų rajono riba. Kiek atokiau į rytus nutiestas kelias  **202**  Kirtimai–Pagiriai–Baltoji Vokė .

Tvenkinys įrengtas 1977 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
|  |
| --- |
| **Algoritmas** |
| Tipas | Rikiavimo algoritmai |
| Pavadinimas | Įterpimo (Insertion sort) |
| Sudėtingumas | Vidutinis - N²; blogiausias - N² |
| Greitos nuorodos | * Algoritmai 
	+ Rikiavimo algoritmai 
		- Įterpimo
* Šablonas
 |

Animacija, vaizduojanti įterpimo rikiavimo algoritmą
**Įterpimo algoritmas** (angl. *insertion sort*) – vienas iš paprastų, bet nelabai efektyvių rikiavimo algoritmų. Algoritmo privalumai – paprasta suprogramuoti, efektyvus mažiems duomenų kiekiams ar beveik surikiuotiems duomenims, naudoja mažai atminties. Algoritmas yra stabilus. Pagrindinis principas – imamas kiekvienas elementas iš eilės ir įterpiamas į jam skirtą vietą jau surikiuotoje duomenų grupėje.

Įterpimo algoritmas laukiamu atveju naudoja apytikriai N²/4 lyginimų ir N²/8 keitimų vietomis, blogiausiu atveju – dvigubai daugiau operacijų. Veikia geriau su tam tikrom duomenų struktūrom (pavyzdžiui, sąrašu, bet ne masyvu).

Pavyzdžiai
----------

Pavyzdys Pascal kalba:

```
procedure Iterpimas (var a:array of integer; N:integer);
var i, j, v:integer;
begin
  for i:=2 to N do
  begin
    v:=a[i]; j:=i;
    while a[j-1]>v do
      begin
        a[j]:=a[j-1];
        j:=j-1;
      end;
    a[j]:=v;
  end;
end;

```

Nuorodos
--------

* Rikiavimo algoritmų sudėtingumas
* Įterpimo metodas vaizdžiai
* Įterpimo metodas vaizdžiai Archyvuota kopija 2005-09-27 iš Wayback Machine projekto.
* Įterpimo metodas vaizdžiai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  *Ashton Eaton*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Ashton James Eaton |
| Gimė | 1988 m. sausio 21 d. (36 metai) |
| Atstovauja (-vo) |  JAV |
| Aktyvumo metai | 2007 - 2017 |
|  |
| Rungtys | Daugiakovė |
| Asmeniniai rekordai | Septynkovė: 6645 **(PR)**  Dešimtkovė: 9039 **(PR)** |
|  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
| Pasaulio uždarų patalpų čempionatas |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  |
| World Athletics profilis: |  |

**Ashton James Eaton** (g. 1988 m. sausio 21 d. Bendas) – Jungtinių Amerikos Valstijų lengvaatletis, kuris specializuojasi daugiakovių rungtyse. Pasaulio rekordininkas uždarų patalpų ir olimpinės daugiakovių rungtyse.

Eaton apie savo sportinės karjeros pabaigą pranešė 2017 m. sausio 3 d.

Biografija
----------

2008 m. Eaton tapo NCAA lengvosios atletikos čempionato nugalėtojas dešimtkovės rungtyje. Tais pačiais metais sportininkas dalyvavo Jungtinių Amerikos Valstijų nacionalinėse atrankinėse varžybose į 2008 m. vasaros olimpines žaidynes kur užėmė penktą vietą ir į olimpiadą nepateko. 2009 m. daugiakovininkas JAV čempionate užėmė antrą vietą ir gavo teisę varžytis 2009 m. pasaulio čempionate, kuriame surinkęs 8061 taškus liko 18-oje vietoje. 2010 m. Eaton pasiekė pasaulio rekordą uždarų patalpų septynkovės rungtyje. Vėliau savo pasaulio rekordą gerino 2011 m. ir 2012 m. 2011 m. pasaulio čempionate Pietų Korėjoje Ashton Eaton pelnė sidabro medalį, o 2012 m. pasaulio uždarų patalpų čempionate aukso medalį. 2012 m. birželio 23 d. JAV nacionalinėse atrankinėse varžybose į 2012 m. vasaros olimpinės žaidynes Eaton pasiekė naują pasaulio dešimtkovės rekordą.


1. ↑  „We Are Eaton – Healthy Food & Food Education". Suarchyvuotas originalas 2022-06-21. Nuoroda tikrinta 2022-06-24.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
2. ↑  „Olympic medallists Ashton Eaton and Brianne Theisen-Eaton announce retirements". *BBC Sport*. 2018-05-17.
|  |
| --- |
| Taja |
| Gimė | 1982 m. balandžio 17 d. (41 metai) |
| Kilmė |  Lietuva, Vilnius |
| Žanrai | pop muzika |
| Kūrinių kalbos | lietuvių |
| Aktyvumo metai | 2003- |

**Taja** (tikras vardas **Erika Klimenko**, g. 1982 m. balandžio 17 d. Vilniuje, Lietuvoje) – Lietuvos dainininkė.

Muzikinė biografija
-------------------

2003 m. balandžio mėnesį įrašė debiutinę dainą „Angelas baltas", o gegužės mėnesį pasirašė sutartį su „Koja Records Group". Birželį Taja pasirodė realybės šou „Holivudas" bei pristatė antrą dainą „Rytas". 2003 m. rugpjūtį nufilmuotas pirmasis Tajos vaizdo klipas „Jūra". Taja kartu su grupe Merlin dalyvavo 2004 m. Eurovizijos atrankoje su daina „How About You". 2004 m. sausį buvo išleistas pirmasis Tajos albumas, pavadintas pagal pirmąją dainą „Angelas baltas". 2004 m. balandį Aukštaitijos muzikiuose apdovanojimuose atlikėja pripažinta geidžiamiasia Aukštaitijos regiono atlikėja. 2005 m. sausio mėnesį pirmasis Tajos albumas „Angelas baltas" tapo auksiniu, kai perkopė 10 tūkstančių parduotų egzempliorių ribą. Tą patį mėnesį surengtuose Radiocentro muzikiniuose apdovanojimuose Taja buvo išrinkta Metų atlikėja. Kovo mėnesį tą patį apdovanojimą Taja iškovojo ir Aukštaitijos muzikiniuose apdovanojimuose. 2005 m. gruodį buvo išleistas antrasis albumas „Tu mano širdyje…".

Šeima
-----

Taja augina du sūnus: vyresnysis Nedas gimęs 2000 m. jaunesnysis Domas gimė 2007 m. birželio 12 d..

Diskografija
------------

* *Angelas baltas* (2004 m.)
* *Tu mano širdyje…* (2005 m.)
* *Lopšinės* (2008 m.)

Nuorodos
--------

1. ↑

* 
* Taja svetainėje Last.fm
**Tranzityvumas** – sąryšio / priklausomybės {\displaystyle R} tarp dviejų aibės elementų apibūdinimas. Tarkime turime aibę X iš elementų {x, y, z}. Jei aibės elementų pora {\displaystyle (x,y)} tenkina sąryšį {\displaystyle (xRy)}, o {\displaystyle (y,z)} tenkina sąryšį {\displaystyle (yRz)}, tai sąryšis {\displaystyle R} yra tranzityvus, jei jis {\displaystyle (xRz)} galioja ir porai {\displaystyle (x,z)} (kiekvieniems x, y, z iš aibės {\displaystyle X}). Formaliosios logikos kalba, dviejų elementų sąryšis/priklausomybė {\displaystyle \varrho \subset X\times X} vadinama **tranzityviu**, kai:

{\displaystyle \forall \_{x,y,z\in X}\;x\;\varrho \;y\land y\;\varrho \;z\implies x\;\varrho \;z}.
Geometrijoje tiesių lygiagretumas ir figūrų panašumas yra tranzityvūs sąryšiai, o statmenumas – netranzityvus sąryšis.

Pavyzdžiai
----------

* **Jei**    {\displaystyle a=b}, o {\displaystyle b=c}, tai reiškia {\displaystyle a=c}
* **Skaičių nelygybė**    {\displaystyle a>b} ir {\displaystyle b>c}, reiškia {\displaystyle a>c}
* **Tiesių lygiagretumas**    {\displaystyle a||b} ir {\displaystyle b||c}, reiškia {\displaystyle a||c}

Tranzityvumo nebuvimas:

* **Žaidimas** „Akmuo, žirklės, popierius" Akmuo stipresnis už žirkles, žirklės stipresnės už popierių; bet akmuo ne stipresnis už popierių

Šaltiniai
---------

1. ↑  tranzityvumas(parengė Rimas Norvaiša). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-01-30).
| Sankovas-Medvežjė*Медвежье-Саньково* |
| --- |
| 

Sankovas-MedvežjėSankovas-Medvežjė

52°29′00″ š. pl. 31°33′00″ r. ilg.﻿ / ﻿52.48333°š. pl. 31.55000°r. ilg.﻿ / 52.48333; 31.55000﻿ (Sankovas-Medvežjė)Koordinatės: 52°29′00″ š. pl. 31°33′00″ r. ilg.﻿ / ﻿52.48333°š. pl. 31.55000°r. ilg.﻿ / 52.48333; 31.55000﻿ (Sankovas-Medvežjė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Briansko sritis Briansko sritis |
| **Rajonas** | Zlynkos rajonas |

**Sankovas-Medvežjė** (rus. *Медвежье-Саньково*, blrs. *Санькова-Мядзвежжа*) – Rusijos eksklavas, kurį supa Baltarusijos Gomelio srities Dobrušo rajonas. Sankovas-Medvežjė priklauso Rusijos Briansko srities Zlynkos rajonui.

Eksklavas užima 4,54 km² plotą, nuo Rusijos valstybinės sienos nutolęs per 0,8 km. Šalis skiriantis ruožas pelkėtas, teritorijoje yra nemažas kreidos telkinys. Teritorija patenka į pavojingą Černobylio zoną, yra nebegyvenama, joje draudžiama ūkinė veikla.

Eksklavo geografinė padėtis Baltarusijos teritorijoje

Istorija
--------

Gretimus Sankovo ir Medvežjės kaimus XX a. pradžioje įkūrė rusų persikėlėliai, nupirkę žemes pas vietinį žemvaldį Švedovą. Likvidavus tuometinę Gomelio guberniją, 1926 m. vietovė priklausė sovietinės Rusijos teritorijai ir pradžioje nebuvo eksklavu. Per Antrąjį pasaulinį karą gyventojai išėjo partizanauti, todėl vokiečiai gyvenvietes praktiškai sunaikino. 

Pokaryje teritorija tapo eksklavu. Sankove-Medvežjėje gyvenimas atsikūrė, gyveno virš 500 žmonių. Po Černobylio avarijos 1986 m. teritorija buvo smarkiai paveikta radiacinės taršos. 1990–ųjų pradžioje dar buvo likę mažiau kaip 100 gyventojų, tačiau ir jie vėliau išsikėlė kitur. Nors šioje zonoje 1999 m. buvo panaikintos gyvenvietės, tačiau teritorija ir toliau priklauso tam pačiam Rusijos Zlynkos rajonui, Vyškovo miesto gyvenvietei.

Gyventojų kaita

| Metai | 1926 | 1979 | 1989 |
| --- | --- | --- | --- |
| Medvežjė | 159 | 95 | 49 |
| Sankovas | 165 | 76 | 34 |
|

Šaltiniai
---------

1. ↑  Перечень населённых пунктов, относящихся к территориям радиоактивного загрязнения Archyvuota kopija 2014-03-08 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Анклав, или Государство в государстве Archyvuota kopija 2008-03-11 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Pasienio kuriozai – rusų anklavas Baltarusijoje (rusų k.)
* Sankovas-Medvežjė — rusų anklavas Baltarusijoje (anglų k.)
**Jonas Pranas Banys** (1932 m. spalio 10 d. Rimšuose, Eržvilko valsčiuje – 2016 m. birželio 12 d. Vilniuje) – Lietuvos matematikas, fizinių mokslų daktaras.

Biografija
----------

1961 m. baigė Vilniaus universitetą. 1973 m. fizikos ir matematikos mokslų kandidatas.

Nuo 1967 m. Vilniaus pedagoginio instituto (nuo 1992 m. Vilniaus pedagoginis universitetas) dėstytojas, nuo 1976 m. docentas, 1977–1980 m. Algebros ir skaičių teorijos katedros vedėjas, 1983–1990 m. prorektorius, nuo 1992 m. Matematikos fakulteto dekanas. Pablogėjus sveikatai, 2011 m. pasitraukė iš fakulteto dekano pareigų.

Sūnus Juras Banys.

Mokslinė veikla
---------------

Darbai iš tikimybių teorijos ribinių teoremų. Nustatė konvergavimo greičių įverčius ribiniams stabiliesiems dėsniams integralinėse ir lokaliosiose teoremose bei metrikoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jonas Pranas Banys. Visuotinė lietuvių enciklopedija. 2002-08-14. Nuoroda tikrinta 2022-09-21.
2. ↑  „Mirė Matematikas Doc. Jonas Pranas Banys | LMD". *lmd.mif.vu.lt*. Nuoroda tikrinta 2024-02-05.
3. ↑  *Jonas Pranas Banys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 616 psl.
|  |
| --- |
| **Algoritmas** |
| Tipas | Rikiavimo algoritmai |
| Pavadinimas | Išrinkimo (Selection sort) |
| Sudėtingumas | Vidutinis - N²; blogiausias - N² |
| Greitos nuorodos | * Algoritmai 
	+ Rikiavimo algoritmai 
		- Išrinkimo
* Šablonas
 |

Animacija, vaizduojanti išrinkimo rikiavimo algoritmą
**Išrinkimo algoritmas** (angl. *selection sort*) – vienas iš paprasčiausių rikiavimo algoritmų. Pagrindinis principas – minimalų elementą reikia rašyti į pirmą duomenų sekos vietą, tada taikyti tą patį principą posekiui be pirmojo elemento ir t. t.

Algoritmas priklauso „brutalios jėgos" algoritmams, bet dažnai naudojamas labai ilgiems įrašams su trumpais laukais rikiuoti. Algoritmo vykdymo metu kiekvienas iš elementų bus perkeltas į kitą vietą ne daugiau kaip vieną kartą.

Algoritmas naudoja apie N²/2 lyginimų ir N keitimų, taigi sudėtingumas yra O(N²).

Pavyzdys
--------

Pavyzdys Pascal kalba:

```
procedure Išrinkimas (var a:array of integer; N:integer);
var i, j, nuo, t: integer;
begin
 for i := 1 to N-1 do
 begin
 nuo := i;
 for j :=i+1 to N do
 if a[j] < a[nuo] then nuo := j;
 t := a[nuo];
 a[nuo] := a[i];
 a[i] := t
 end;
 end;

```

Pavyzdys C++ kalba:

```
void Išrinkimas 
{
 int nuo, t;
 for(int i = 0; i < N - 1; i++) 
 {
 nuo = i;
 for(int j = i+1; j < N; j++)
 {
 if (a[j] < a[nuo]) 
 nuo = j;
 }
 t = a[nuo];
 a[nuo] = a[i];
 a[i] = t;
 }
}

```

Šaltiniai
---------

1. ↑  Amaratunga, Kevin. „Sorting". *web.mit.edu*. Nuoroda tikrinta 2024-02-03.
Homeomorfizmo pavyzdys: puodelis ir toras topologiškai yra ekvivalentūs.
**Homeomorfizmas** (lot. *homeo + morphē* – pavidalas, forma), arba **topologinė transformacija** – vadinama abipus vienareikšmė ir abipus tolydi transformacija tarp dviejų topologinių erdvių. Apskritimas ir bet kuris iškilasis daugiakampis yra homeomorfinės figūros, atkarpa nėra homeomorfinė nei apskritimui, nei tiesei, taip pat sfera ir plokštuma nėra homeomorfinės figūros.

Funkcija *f* tarp dviejų topologinių erdvių *X* ir*Y* vadinama **homeomorfizmu** jei ji tenkina tokias savybes:

* *f* yra bijekcija (abipus vienareikšmis atvaizdavimas tarp *X* ir*Y*),
* *f* yra tolydi funkcija,
* Atvirkštinė funkcija *f* −1 irgi yra tolydi.

Figūros A ir B (arba bendriau – topologinės erdvės) vadinamos *homeomorfinėmis*, jeigu egzistuoja homeomorfizmas, atvaizduojantis figūrą A į B.

Šaltiniai
---------

1. ↑  homeomorfizmas(parengė Juozapas Edvardas Misevičius). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-01-30).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Išplėstinis Euklido algoritmas** - Euklido algoritmo tęsinys, skirtas rasti dviejų natūraliųjų skaičių {\displaystyle a\,},{\displaystyle b\,} didžiausią bendrą daliklį, bei rasti sveikuosius {\displaystyle x\,}, {\displaystyle y\,}, tenkinančius {\displaystyle ax+by=dbd(a,b).\,}

Algoritmas
----------

Nemažindami bendrumo tarkime, kad {\displaystyle a>b} Tuomet {\displaystyle a} užsirašo kaip

{\displaystyle a=bq+r}, kur dalybos liekana tenkina {\displaystyle 0<r<b}. Analogiškai

{\displaystyle b=rq\_{1}+r\_{1}}, kur {\displaystyle 0<r\_{1}<r}

{\displaystyle r=r\_{1}q\_{2}+r\_{2}}, kur {\displaystyle 0<r\_{2}<r\_{1}}

…

{\displaystyle r\_{k}=r\_{k+1}q\_{k+2}+r\_{k+2}}, kur {\displaystyle 0<r\_{k+2}<r\_{k+1}}

{\displaystyle r\_{k+1}=r\_{k+2}q\_{k+3}}

Iš {\displaystyle r>r\_{1}>...>r\_{k+2}} seka, kad kažkada gausime dalybos liekaną lygią 0. Tuomet paskutinioji nenulinė liekana {\displaystyle r\_{k+2}} ir bus didžiausias bendrasis daliklis.

Iš prieš paskutinės lygybės galime išreikšti {\displaystyle r\_{k+2}} per {\displaystyle r\_{k+1}} ir {\displaystyle r\_{k}}. Iš dar ankstesnės galima išreikšti {\displaystyle r\_{k+1}} per {\displaystyle r\_{k}} ir {\displaystyle r\_{k-1}}. Įstatę į pirmąją išraišką gausime {\displaystyle r\_{k+2}} išraišką per {\displaystyle r\_{k}} ir {\displaystyle r\_{k-1}}. Taip toliau vis tęsdami gausime {\displaystyle r\_{k+2}} išraišką per *a*, *b*, t. y. rasime *x*, *y*, tenkinančius *ax* + *by* = *dbd(a, b)*

Pavyzdys
--------

Imkime {\displaystyle a} = 46, {\displaystyle b} = 32. Nuosekliai atlikdami veiksmus gauname:

46 = 32 × 1 + 14;

32 = 14 × 2 + 4;

14 = 4 × 3 + **2**;

4 = **2** × 2;

Gavome, kad dbd(46,32) = **2**.

**2** = 14 + 4 × (-3) = 14 + (32 + 14× (-2)) × (-3) = 32 × (-3) + 14 × 7 = 32 × (-3) + (46 – 32) × 7 = 32 × (-10) + 46 × 7.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kezenojamas |
| --- |
| KezenojamasKezenojamasKezenojamas |
| Vieta | Rusija (Čečėnija, Dagestanas) |
| Plotas | 1,7 km² |
| Kranto linijos ilgis | 10 km |
| Kilmė | užtvenktinis |
| Didžiausias gylis | 72 m |
| Tūris | 62 km³ |
| Įteka | Charsumas, Kaucha |
|  |
|  Vikiteka | Kezenojamas |

**Kezenojamas** (rus. *Кезенойам*, čeč. *Къоьзана Іам, Эйзен Ӏам*) – ežeras Rusijoje, Šiaurės Kaukaze, telkšo ties Čečėnijos ir Dagestano siena. Yra 1854 m aukštyje virš jūros lygio, apsuptas Kaukazo kalnų (Andžio kalnagūbrio). Ežeras nedidelis, jo matmenys 2,7 x 0,735 km, tačiau labai gilus (72 m). Kezenojamą maitina kalnų šaltiniai bei pora didesnių upokšnių – Charsumas bei Kaucha. Priklausomai nuo metų laiko ir tų metų drėgnumo vandens lygis ežere gerokai kinta (svyravimų amplitudė 6–8 m).

Vasarą ežero vanduo sušyla iki 17–18 °C, o žiemą pasidengia 60–80 cm storio ledo sluoksniu.

Kezenojamo pakrantėje iš Čečėnijos pusės įkurtas sportinis–poilsinis kompleksas.
| **Adolfas Valeška** |
| --- |
|  |
| Adolfas Valeška. Kaunas |
| Gimė | 1905 m. kovo 15 d.Kybartai |
| Mirė | 1994 m. gegužės 11 d. (89 metai)Kaunas |
| Palaidotas (-a) | Petrašiūnų kapinės |
|  |
| Veikla | tapytojas, vitražistas, visuomenės veikėjas |

**Adolfas Valeška** (1905 m. kovo 15 d. Kybartuose – 1994 m. gegužės 11 d.) – tapytojas, vitražistas, dekoratorius, scenografas, lietuvybės puoselėtojas, visuomenės veikėjas, meno bei kultūros tyrinėtojas, bažnytinio meno saugotojas.

Biografija
----------

1928 m. baigė Kauno meno mokyklą, mokėsi tapybos). Kūrė Kauno Švč. Jėzaus Širdies parapijos, Kauno karo ligoninės koplyčios, Kauno Dievo Kūno ir kitų bažnyčių interjerus. Stažavosi Berlyne, Romoje, Paryžiuje. 1935–1940 m. Bažnytinio meno muziejaus įkūrėjas, direktorius. Dalyvavo 1941 m. birželio sukilime, pasak liudininkų, buvo vienas iš civilių sukilėlių vadų Vilniuje. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1947–1949 m. vadovavo Freiburgo dekoratyvinės ir taikomosios dailės mokyklos tapybos studijai, 1948 m. įkūrė lietuvių dailės institutą.

Piešimas Kauno meno mokykloje. 1925m.Piešimas Kauno meno mokykloje. 1925m.
Vėliau persikėlė į JAV. 1951 m. Čikagoje įsteigė vitražo ir mozaikos studiją, kurioje vykdė monumentalios dekoratyvinės dailės užsakymus įvairių konfesijų maldos namams. 1954–1956 m. Čikagos dailės instituto vitražo dėstytojas.

Nuo 1984 m. gyveno Indianoje.

1993 m. grįžo į Lietuvą, gyveno Kaune. Palaidotas Petrašiūnų kapinėse.

Dalyvavo daugelyje parodų Lietuvoje ir užsienyje, jo kūrinių yra įsigiję Lietuvos ir kitų šalių muziejai, kolekcininkai.

Daugelio straipsnių autorius.

A. Valeškos paveikslas už kunigo S. Morkūno nugaros 1968 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Arūnas Bubnys, *1941 m. birželio sukilimas Vilniuje* Alkas, 2020-06-21. Nuoroda tikrinta 2020-12-08.
2. ↑  Adolfas Valeška Archyvuota kopija 2012-10-05 iš Wayback Machine projekto. (menorinka.lt)
3. ↑  „Adolfas Valeška". *ldm.lt*. Suarchyvuotas originalas 2015-05-14. Nuoroda tikrinta 2011-02-17.
4. ↑   Archyvuota kopija 2020-08-05 iš Wayback Machine projekto.
| Agnieszka Stelmaszyk |
| --- |
| **Gimė** | 1976 m. sausio 6 d. (48 metai) Lenkija |
| **Pilietybė** | lenkė |
| **Profesija** | Rašytoja |
| **Žanrai** | Vaikų ir jaunimo literatūra |
| **Žymiausi darbai** | *Lobių ieškotojų serija* |

**Agnieszka Stelmaszyk** (g. 1976 m. sausio 6 d.) – lenkų knygų vaikams ir paaugliams autorė, rašytoja, keliautoja.

Biografija
----------

Ji kilusi iš Didžiosios Lenkijos, lankė kardinolo Stefano Višinskio pradinę mokyklą Vysokoje.

Pagal profesiją ji yra lenkų kalbos mokytoja, tačiau niekada nedirbo mokykloje. Ji su savo šeima gyvena Bydgoščiuje.

Ji debiutavo 2007 metais. 2010 m. buvo išleista pirmoji „Lobių ieškotojų" (lenk. *Kroniki Archeo*) knygų serijos dalis.

Kūryba
------

Agnieszka Stelmaszyk yra daugelio knygų vaikams ir jaunimui autorė. Jos bestselerių serija „Lobių ieškotojai" išspausdinta daugiau kaip 500 000 egzempliorių tiražu. 2016 m. jos knygos išverstos į rusų ir ukrainiečių kalbas. Iki 2020 metų jos knygos buvo išleistos azerbaidžaniečių, čekų, estų, lietuvių, rusų, suomių, ukrainiečių ir vokiečių kalbomis. Autorės knygas lietuvių kalba leidžia leidykla „Nieko rimto".

Lietuvoje pasirodė šios Agnieszkos Stelmaszyk knygos:

### *Lobių ieškotojai*

1. *Nefertitės lobio paslaptis*, 2017
2. *Atlantų lobis*, 2018
3. *Didžiojo Magistro paslaptis*, 2018
4. *Auksinio drakono prakeiksmas*, 2019
5. *Deimantų slėnio mįslė*, 2020

### Kitos knygos

* *Kačių šeimynėlės smagios išdaigėlės*, 2020

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „Agnieszka Stelmaszyk" (lenkų). Agnieszka Stelmaszyk Wiki. Nuoroda tikrinta 2020-05-27.
2. ↑  „Agnieszka Stelmaszyk - Festiwal literatury dla dzieci 2016" (lenkų). fldd.pl. Suarchyvuotas originalas 2019-02-13. Nuoroda tikrinta 2018-04-02.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Užpalių herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 1998-12-09* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas 1792-02-25* |
|  |
| Ž • A • R |

**Užpalių herbas** – vienas iš Utenos raj. Užpalių miestelio heraldikos atributų.

Aprašas
-------

Skydo mėlyname lauke vertikalus sidabrinis prekybai paruoštų linų ryšelis. 

Skydą supa viršuje atviras vainikas, kurio dešinę pusę sudaro žalias palmės lapas, o kairę pusę - lauro šakelė su raudonomis uogomis. Vainikas apačioje surišta raudonu kaspinėliu. 

Virš skydo įstrižai priekin kyšo sidabrinis vėliavos kotas, ant kurio raudona vėliava su sidabrinėmis raidėmis parašytu devizu: MIESTUS AUGINA PREKYBA.

Istorija
--------

Pirmąkart herbas suteiktas 1792 m. vasario 25 d.

1998 m. gruodžio 9 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 260. Herbo etalono autorius – dailininkas Albertas Gurskas.
| **Pjeras Simonas Laplasaspranc. *Pierre-Simon Laplace*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1749 m. kovo 23 d. |
| Mirė | 1827 m. kovo 5 d. (77 metai) |
|  |
| Veikla | prancūzų matematikas, astronomas, atradęs Laplaso transformaciją ir Laplaso lygtį, vienas iš metrinės vienetų sistemos autorių. |
| Sritis | Astronomija ir matematika |
|  |
|  **Vikiteka** | Pjeras Simonas Laplasas |
| Parašas |
|  |

**Pierre-Simon Laplace** (**Pjeras Simonas Laplasas**; 1749 m. kovo 23 d. – 1827 m. kovo 5 d.) – prancūzų matematikas, astronomas, fizikas, atradęs Laplaso transformaciją ir Laplaso lygtį, vienas iš metrinės vienetų sistemos autorių.

Jo vardu pavadintas asteroidas nr. 4628, kalnas Mėnulyje, taip pat mokslinių tyrimų institutas Prancūzijoje.

Biografija
----------

Gimė Beaumont-en-Augo vietovėje, Normandijoje. Nuo 1764 m. iki 1766 m. mokėsi Caeno universitete. 1769 m. – 1776 m. dėstė Paryžiaus karo mokykloje. 1771 m. tapo profesoriumi. Paryžiuje įkūrė Normalinę ir Politechnikos mokyklas. 1780 m. sukūrė naują dangaus kūnų orbitų skaičiavimo būdą. 1787 m. įrodė, kad Mėnulio judėjimo netolygumas yra ilgaperiodis, o jo greitis priklauso nuo Žemės orbitos ekscentriciteto kitimo ir nuo planetų traukos jėgų poveikio. 1789 m. patikslino Jupiterio palydovų judėjimo teoriją. 1790 m. paskirtas Matų ir svarsčių rūmų pirmininku, vadovavo metrinės matų sistemos kūrimo komisijai. Tyrinėjo dangaus mechaniką, matematinės fizikos problemas. 1795 m. pirmasis suformulavo klasikinį įvykio tikimybės apibrėžimą. Kartu su A. Lavuazjė patobulino kalorimetrą, nustatė kai kurių kūnų lydymosi šilumą, ištyrė vandenilio degimą deguonyje. Sukūrė kapiliarumo teoriją. 1809 m. sudarė garso sklidimo dujose formulę. Remdamasis I. Niutono visuotinės traukos dėsniu, išplėtojo dangaus mechanikos metodus. Paaiškino Saulės sistemos planetų Jupiterio ir Saturno judėjimo netolygumą.
Į filosofijos istoriją Laplasas įėjo kaip determinizmo gynėjas. P.S. Laplaso vardas įrėžtas Eifelio bokšto pirmame aukšte esančiame 72 didžiausių Prancūzijos mokslininkų sąraše.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pierre Simon de Laplace. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-02-05).
2. ↑  *Pierre Simon de Laplace (Pjeras Simonas de Laplasas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 528 psl.

Vikicitatos 

Wikiquote logoWikiquote logo
Puslapis Vikicitatose –
***Pjeras Simonas Laplasas***
Urėdijos kontora
**Tauragės miškų urėdija** − viena iš 42 miškų urėdijų, turto patikėjimo teise valdanti, naudojanti valstybinius miškus, vykdanti juose kompleksinę miškų ūkio veiklą.

Tauragės girininkija įkurta 1849 m. kai Kauno gubernijoje buvo įsteigtos 8 girininkijos. Tuomet Tauragės girininkija vadinosi Raseinių 2-ąja girininkija, o nuo 1898 m. − Tauragės girininkija. Valstybinių miškų plotas tada sudarė 27 611 ha.

Nepriklausomoje Lietuvoje miškų urėdijos bendras plotas sudarė 23 014 ha, kuris buvo suskirstytas į 4 girininkijas: *Batakių*, *Kvėdarnos*, *Obelyno* ir *Tauragės*. 1947 m. gretimi Švėkšnos, Pajūrio ir Tauragės miškų ūkiai buvo sujungti į vieną Tauragės miškų ūkį. 1958 m. Tauragės miškų ūkis padalintas į du miškų ūkius − Pajūrio ir Tauragės. Atkūrus Lietuvos nepriklausomybę, Tauragės bandomasis miško pramonės ūkis atgauna miškų urėdijos pavadinimą.

Tauragės miškų urėdija yra pietvakarinėje Lietuvos dalyje. Bendras miškų urėdijos plotas sudaro 54 868 ha. Miškai išsidėstę dvieju savivaldybių teritorijose − Tauragės ir Šilalės. Miškų urėdijos miškams būdinga didelė rūšinė įvairovė ir mišrumas. Daugiausia vyrauja spygliuočių medynai.

Tauragės miškų urėdas − Paulius Martinavičius.

Saugomos teritorijos Tauragės miškų urėdijoje yra šios:

* Pagramančio regioninis parkas
* Ančios kraštovaizdžio draustinis
* Upynos geomorfologinis draustinis
* Jūros ichtiologinis draustinis

Tauragės miškų urėdijos miškai suskirstyti į 12 girininkijų.

Girininkijos
------------

|  |  |
| --- | --- |
| **Girininkija** | **Girininkijos vieta** |
| **Seniūnija** | **Gyvenvietė** |
| Balskų | Mažonų seniūnija | Balskai |
| Batakių | Batakių seniūnija | Batakiai |
| Dabrupinės | Žygaičių seniūnija | Dabrupinė |
| Eičių | Gaurės seniūnija | Eičiai |
| Obelyno | Mažonų seniūnija | Ringaliai |
| Pagramančio | Mažonų seniūnija | Pagramantis |
| Pajūrio | Tauragės seniūnija | Pajūris |
| Pužiškės | Batakių seniūnija | Pužiškė |
| Ringių | Mažonų seniūnija | Ringiai |
| Šilinės | Tauragės seniūnija | Šilinė |
| Tauragės | Mažonų seniūnija | Papušynė |
| Žygaičių | Žygaičių seniūnija | Žygaičiai |

Literatūra
----------

* Tauragės miškų urėdija (sud. Irena Šalkauskienė, Paulius Martinavičius, Zinaida Bandzinienė). - V.: Viešoji įstaiga „Žaliosios girios", 2003. - 31 p.: iliustr. - ISBN 9955-9638-0-8

Nuorodos
--------

* Tauragės miškų urėdijos tinklalapis
Koordinatės: 56°3′31″ š. pl. 22°50′29″ r. ilg.﻿ / ﻿56.05861°š. pl. 22.84139°r. ilg.﻿ / 56.05861; 22.84139

| Raganių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Šiaulių rajonas) |
| Plotas | 0,411 km² |
| Kranto linijos ilgis | 9,16 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,7 m |
| Didžiausias gylis | 7,5 m |
| Tūris | 0,0008685 km³ |
| Įteka | Žižma, Kepštys, bevardis upelis |
| Išteka | Žižma |

**Raganių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 7,5 km į šiaurės vakarus nuo Kuršėnų. Susidaręs patvenkus Žižmą 1,1 km nuo jos žiočių (Ventos baseinas). Ilgis iš pietų į šiaurę 3,82 km, plotis iki 0,27 km. Altitudė 96,5 m. Krantai daugumoje vietų aukštoki, vietomis statūs, apaugę medžiais ir krūmynais, pietinis tvenkinio galas užpelkėjęs. Aplinkui plyti dirbami laukai. Pietinę tvenkinio dalį kerta kelias  **4008**  Kuršėnai–Švendriai–Raudėnai .

Debitas:

* Upės: 1,08 m³/s
* Užtvankos skaičiuotinis: 33,2 m³/s

Užtvankos ilgis 200 m, plotis 8 m. Vandens pralaida – šachtinė. Raganių tvenkinys įrengtas 1982 m. ir skirtas laukų drėkinimui.

Prie pietinio galo prieina Pažižmės miškas. Aplink tvenkinį įsikūrę: Raganiai, Pakepšteniai, Pažižmė.

Šaltiniai
---------

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998

1. ↑  maps.lt duomenys
2. ↑  *Raganių tvenkinys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 491
| **Chosrovas I** |
| --- |
| Sasanidų karalių karalius |
|  |
| Sasanidai |
| Gimė | 496 m.Ardestanas |
| Mirė | 579 m. sausio 31 d. (~83 metai)Ktesifonas |
| Tėvas | Kavadas I |
| Vaikai | Hormizdas IV, Anošazadas, Jazdandaras |
| Religija | zoroastrizmas |
|  Sasanidų imperatorius |
| Valdė | 531-579 m. |
| Pirmtakas | Kavadas I |
| Įpėdinis | Hormizdas IV |
|  |
|  **Vikiteka** | Chosrovas I |

**Chosrovas I** arba ***Chosrovas Anuširvanas*** (sen. pers. 𐭧𐭥𐭮𐭫𐭥𐭣𐭩 = *Khosrow Anūshirvan* – „Chosrovas Nemirtingoji Siela"; 496–579 m.) – Sasanidų dinastijai priklausęs Persijos karalius (531–579 m.).

Gimė Ardestane, buvo trečiasis karaliaus Kavado I sūnus. Su juo dalyvavo malšinant mazdakitų, kovojusių už žemakasčių teises, judėjimą. Mirus Kavadui, Chosrovas tapo tėvo įpėdiniu ir buvo remiamas zoroastrų žynių. Tuo tarpu jo brolis Kavus palaikė mazdakitus. Chosrovas įveikė sukilėlius ir pasiuntė myriop Kavų bei mazdakitų įkvėpėją Mazdaką. 531 m. mazdakitai su Chosrovo broliais sudarė sąmokslą prieš valdovą – tai sužinojęs Chosrovas I nužudė visus savo brolius ir jų atžalas. 532 m. sudarė taiką su Bizantijos imperatoriumi Justinianu.

Tiesa, 540 m. Chosrovas I taiką su Bizantiją nutraukė ir su ja kariavo 540–562 m. ir nuo 572 m. Be to, 570 m. surengė žygį į pietus ir nukariavo Jemeną, tuo metu valdytą Etiopijos (Aksumo imperijos). Valdant Chosrovui I Sasanidų imperija pasiekė didžiausią galybę.

Vykdydamas mokesčių reformą žemės savininkus apmokestino pastoviu ir diferencijuotu žemės mokesčiu (pagal žemės rūšį, sklypo dydį, derlingumą, drėkinimo būdus), įvedė pagalvės mokestį. Sukūrė reguliariąją kariuomenę. Karinėmis, administracinėmis ir kt. reformomis stiprino centrinę valdžią. Organizavo drėkinamųjų kanalų, tiltų, kelių, gynybinių sienų statybą.

Bareljefas Chosrovui I Teherane
Chosrovas I laikomas karaliumi–išminčiumi. Jis rėmė mokslo, filosofijos sklaidą, buvo meno mecenatas. Jam valdant įkurta Gondišapūro akademija, kur įsikūrė iš Bizantijos pabėgę neoplatonikai ir nestoriečiai, iš Indijos perimti šachmatai, išversta „Pančatantra" (Kalila ir Dimina), atlikta daug kitų vertimų iš sanskrito, graikų, sirų kalbų. Chosrovas I laikomas vienu didingiausių persų valdovų, daug jo valdymo meno laimėjimų perėmė vėlesni musulmonų valdovai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Chosrovas I*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
Koordinatės: 55°59′36″ š. pl. 22°52′54″ r. ilg.﻿ / ﻿55.99333°š. pl. 22.88167°r. ilg.﻿ / 55.99333; 22.88167

| Pakumulšių I tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Šiaulių rajonas) |
| Plotas | 0,414 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7,5 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,4 m |
| Didžiausias gylis | 4,7 m |
| Tūris | 0,0005789 km³ |
| Įteka | Kumulša, Ringė, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Kumulša |

**Pakumulšių I tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 3 km į vakarus nuo Kuršėnų. Sudarytas užtvenkus Kumulšos upę (Ventos intakas) 2,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 2,16 km, plotis – iki 0,34 km. Į pietus yra nutįsusi plati 0,8 km ilgio įlanka, į kurią įteka Ringė. Altitudė 103 m. Krantai neaukšti, vietomis apaugę krūmais ir medžiais. Tvenkinį supa daugiausia dirbami laukai, krūmynai, iš vakarų prieina Pakumulšių miškas. Pasroviui į šiaurę už kelio  **A11**  Šiauliai–Palanga  yra mažesnis Pakumulšių II tvenkinys ir įsikūrusi Pakumulšių gyvenvietė, priešsroviui – Vaitkaičių tvenkinys. Pietines tvenkinio atšakas kerta du kelio  **4006**  Kuršėnai–Dirvonėnai–Raudėnai–Tryškiai  tiltai, o pietrytinis užpelkėjęs galas siekia Šiaulių–Klaipėdos geležinkelį.

Užtvankos keteros aukštis virš jūros lygio 104,9 m, ilgis 560 m, plotis 6,5 m. Vandens pralaida – šachtinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 12,8 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1976 m. 2011 m. šiaurvakarinėje pakrantėje netoli užtvankos įrengta poilsiavietė su paplūdimiu.

Prie tvenkinio yra šie kaimai: Pakumulšiai, Paringiai, Beržtvos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Koordinatės: 54°56′51″ š. pl. 23°5′37″ r. ilg.﻿ / ﻿54.94750°š. pl. 23.09361°r. ilg.﻿ / 54.94750; 23.09361

| Valiulių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Šakių rajonas) |
| Plotas | 0,323 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7,11 km |
| Kilmė | Dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,0 m |
| Didžiausias gylis | 3,5 m |
| Tūris | 0,000663 km³ |
| Įteka | Siesartis, S-1 (Jurgupis), 7 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Siesartis |

**Valiulių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šakių rajone, 2 km į rytus nuo Šakių. Sudarytas užtvenkus Siesarties upę (Šešupės intakas) 40 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis šiaurės-pietų-vakarų kryptimi – 2,65 km, plotis – iki 0,19 km. Altitudė 51 m. Krantai daugiausia žemi, rytinėje pusėje apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinį supa daugiausia dirbami laukai. Pakrantėse auga 3 nedideli miškeliai. Priešsroviui į pietus ant S-1 upelio telkšo Jurgupio tvenkinys. Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Aržuolupių kaimas, į šiaurę - Valiulių kaimas. Pietvakarinėje pakrantėje, šalia užtvankos, įrengta poilsiavietė.

Užtvankos keteros aukštis virš jūros lygio 54,9 m, ilgis 330 m, plotis 10,9 m. Užtvankos ketera eina plentas  **137**  Pilviškiai–Šakiai–Jurbarkas . Vandens pralaida – slenkstinė. Skaičiuotinis užtvankos debitas – 39,3 m³/s. Tvenkinys įrengtas 1988 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Teleskopo aktyvios optikos aktuatoriai.
**Aktyvioji optika** – teleskopo veidrodžio optimalios formos kontrolės ir palaikymo sistema, kuri veikia deformuodama teleskopo pagrindinį (didįjį) veidrodį tam, kad gautume geriausią galimą vaizdą. Ši technologija išvystyta ir plačiai naudojama visuose po 1980 metų statomuose didžiuosiuose pasaulio teleskopuose. Ji skira kompensuoti veidrodžio ir teleskopo deformacijoms dėl svorio, šilumos ir vėjo poveikio. Be aktyvios optikos nebūtų įmanoma pagaminti didesnio nei aštuonių metrų skersmens teleskopo.

Aktyvioji optika taiso maždaug sekundžių trukmės (maždaug tokios eilės yra reakcija į iškraipymus) vaizdų deformacijas. Nereikia jos painioti su kita technologija, adaptyviąja optika, kuri taiso atmosferos sukeliamas vaizdų deformacijas ir turi reaguoti per daug trumpesnį laiką (~0.01 sekundės eilės). Tokiu dažniu didelio pagrindinio veidrodžio formą keisti yra sunku, todėl adaptyvioji optika paprastai veikia antrinį (o kartais papildomą koreguojantį) veidrodį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Hardy, John W. (1977 m. birželio mėn.). „Active optics: A new technology for the control of light". *IEEE Proceedings*. Proceedings of the IEEE. **66**: 110. Bibcode:1978IEEEP..66..651H. Suarchyvuotas originalas 2015-12-22. Nuoroda tikrinta 2011-06-01. `{{cite journal}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
Koordinatės: 55°55′57″š. pl. 21°04′44″r. ilg.﻿ / ﻿55.9326°š. pl. 21.0790°r. ilg.﻿ / 55.9326; 21.0790

|  Palangos šv. Marijos Magdalenos koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Palangos savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Palanga |
| **Adresas** | Vytauto g. 176C |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1815 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Palangos šv. Marijos Magdalenos koplyčia** (arba ***Palangos kapinių koplyčia***) – koplyčia, esanti Palangos parapinėse kapinėse. Ji stūkso senųjų kapinių dalyje, maždaug vienodai nutolusi nuo Vytauto gatvės (iš vakarų) ir Klaipėdos plento  **2336**  Kunigiškiai–Palanga  (iš rytų). Architektūros paminklas.

Šalia koplyčios (nuo galinės pusės) šeimos kapavietėje palaidotas Palangos miesto garbės pilietis, grafas Alfredas Marija Tiškevičius (1913–2008). Gretimoje nuo koplyčios aplinkoje yra keletas kultūros paveldo objektų: Paulauskų kapo antkapinė koplytėlė, aviakonstruktoriaus Broniaus Oškinio (1913–1985), kalbininko Antano Vireliūno (1887–1925), kompozitoriaus Balio Dvariono (1904–1972) kapai.

Istorija
--------

Koplyčia pastatyta 1815 m. už parapijiečių ir aukotojų pinigus. Prie jos 1824 m. atidarytos parapinės kapinės. Medinė koplyčia buvo skirta šv. Marijos Magdalenos garbei. Vertingas buvo koplyčios dviejų aukštų altorius su šv. Petro atvaizdu centre, aukščiau – drobėje tapytas šv. Marijos Magdalenos paveikslas. Karo metu koplyčia apiplėšta, sunaikintas inventorius, neišliko ir paveikslai.

Architektūra
------------

Kapinių koplyčia vertinga kaip XIX a. I pusės medinės sakralinės liaudies architektūros tradicijų pavyzdys. Ji aštuonkampio plano, medinė, liaudiškos architektūros. Statinys vieno aukšto, su rūsiu ir pastoge, ant žemų akmeninių pamatų. Daugiakampio stogo aštuonkampio kraštinės yra apie 3,5 m ilgio, koplyčios aukštis iki karnizo siekia 4,5 m. Sienos iš lauko ir vidaus apkaltos dažytomis lentomis. Viduje priešais įėjimą įrengtas altorius. Grindyse įtaisytas medinis dangtis patekimui į rūsį. 

2021 m. duomenimis, koplyčios interjeras buvo sunykęs.

* Koplyčios interjerasKoplyčios interjeras
* Priekinė dalisPriekinė dalis
* Galinė dalisGalinė dalis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Palangos miesto savivaldybės medinė kapinių koplyčia *zemaitiuzeme.lt*
2. ↑  „Objekto Nr. 32571 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
3. ↑  Rengiamasi praplėsti Palangos kapines *pajurionaujienos.com*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Palangos šv. Marijos Magdalenos koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Virtualus vadovas po Palangos kapines. Medinė kapinių koplyčia
* Palangos miesto savivaldybės medinė kapinių koplyčia (*youtube.com*)
| Poškonių tvenkinys |
| --- |
| Tvenkinio vaizdasTvenkinio vaizdasTvenkinio vaizdas |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Šalčininkų rajonas) |
| Plotas | 0,291 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,62 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 1,7 m |
| Didžiausias gylis | 5 m |
| Įteka | Gauja, 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Gauja |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Poškonių tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  54°15′30″ š. pl. 25°37′17″ r. ilg.﻿ / ﻿54.25833°š. pl. 25.62139°r. ilg.﻿ / 54.25833; 25.62139Koordinatės: 54°15′30″ š. pl. 25°37′17″ r. ilg.﻿ / ﻿54.25833°š. pl. 25.62139°r. ilg.﻿ / 54.25833; 25.62139 |

**Poškonių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šalčininkų rajone, 7 km į šiaurę nuo Dieveniškių miestelio, Poškonių kaimo pietiniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Gaujos upę (Nemuno intakas) 99,8 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės vakarų į pietryčius – 1,3 km, plotis – iki 0,42 km. Altitudė 186 m. Krantai daugiausia aukšti, šiaurėje ir rytuose apaugę medžiais ir krūmais. Tvenkinio šiaurinę dalį skersai kerta kelias  **3928**  Lastaučikai–Poškonys . Pietrytinėje pakrantėje stūkso miškas. Priešsroviui į rytus ant bevardžio upelio yra 2,9 ha tvenkinys. Šalia įsikūrę kaimai: Padvarės, Lastaučikai, Didžiuliai. Rytinėje pakrantėje įrengtas paplūdimys.

Tvenkinys įrengtas 1977 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Koordinatės: 55°17′08″š. pl. 23°58′14″r. ilg.﻿ / ﻿55.285558°š. pl. 23.970683°r. ilg.﻿ / 55.285558; 23.970683

|  Merkurijaus Liaunės koplyčia-mauzoliejus |
| --- |
| **Tikėjimo srovė** | liuteronai |
| **Savivaldybė** | Kėdainių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kėdainiai |
| **Adresas** | Vokiečių g. 7 |
| **Statybinė medžiaga** | Mūras |
| **Pastatyta** | XIX a. |
| **Stilius** | istorizmas |

**Merkurijaus Liaunės koplyčia-mauzoliejus** – viena iš laidojimo koplyčių, stovinčių Kėdainių evangelikų liuteronų bažnyčios šventoriuje, į pietvakarius nuo bažnyčios žemėjančiame šlaite. Koplyčia priklauso bažnyčios statinių kompleksui, yra nacionalinės reikšmės architektūros ir memorialinis paminklas. 2001 m. įrašyta į Kultūros vertybių registrą. Teritorija priklauso Kėdainių senojo miesto archeologinei vietovei.

Koplyčioje buvo palaidotas gydytojas Merkurijus Liaunė. Po Antrojo pasaulinio karo evangelikų liuteronų bažnyčia buvo nacionalizuota ir paversta odų žaliavos sandėliu. Šalia bažnyčios buvusios kapinės ir ten stovėjusi gydytojo M. Liaunės šeimos koplyčia pokaryje sovietinių aktyvistų buvo nusiaubtos. Koplyčia stūksojo plikomis sienomis, be langų, durų, stogo. Vėliau vykdyti remonto darbai: 1967-1978 m. 1983 m.

Pastatas istorizmo stilistikos, turi neorenesansinių formų. Jis kompaktiškas, kvadratinio plano, 4,6x4,6 m dydžio, vieno aukšto ir vienos patalpos. Stogas dengtas molio čerpėmis, dvišlaitis. Stogą palaiko medinės gegninės konstrukcijos. Lauko ir vidaus sienose įrengtos segmentinių arkų nišos, nelikę langų šoniniuose fasaduose (užmūryti). Priekinio fasado segmentinėje angoje įstatytos vienvėrės medinės įėjimo durys. Fasadus puošia piliastrai su dvigubais kapiteliais bei viršuje įkomponuotomis rozetėmis. Keturių traukų karnizas juosia pastatą visu perimetru. Akmens mūro pamatas su cokoliu. Pastatas sumūrytas iš plytų, tinkuotomis sienomis. Viduje įrengta medinė perdanga.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Kėdainių parapija *liuteronai.lt*
3. ↑  Kėdainių rajonas. Sakralas Archyvuota kopija 2023-10-23 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Gydytojo Markurijaus Liaunės šeimos koplyčia prie evangelikų liuteronų bažnyčios Kėdainiuose *limis.lt* (nuotrauka, 1955)
| Žemaičių Naumiesčio tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuvos vėliava Lietuva (Šilutės rajonas) |
| Plotas | 0,308 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 3,8 m |
| Didžiausias gylis | 9,6 m |
| Įteka | Šustis, Š-3, 2 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Šustis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Žemaičių Naumiesčio tvenkinys

  |
| **Koordinatės** |  55°22′11″ š. pl. 21°41′48″ r. ilg.﻿ / ﻿55.36972°š. pl. 21.69667°r. ilg.﻿ / 55.36972; 21.69667Koordinatės: 55°22′11″ š. pl. 21°41′48″ r. ilg.﻿ / ﻿55.36972°š. pl. 21.69667°r. ilg.﻿ / 55.36972; 21.69667 |

**Žemaičių Naumiesčio tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šilutės rajone, Žemaičių Naumiesčio šiauriniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Šusties upę (Šyšos intakas) 15 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės į pietus – 2,93 km, plotis – iki 0,2 km. Altitudė 28 m. Krantai daugiausia aukšti, beveik ištisai apaugę medžiais ir krūmais. Šiaurrytinėje pakrantėje stūkso Žemaičių Naumiesčio miškas. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šalia įsikūrę Kadagiškių, Pašusčių kaimai. Pietvakarinėje pakrantėje šalia užtvankos yra įrengtas paplūdimys.

Tvenkinys įrengtas 1976 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998