recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Imbarės alka |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Imbarės alkaImbarės alka

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°02′13″š. pl. 21°33′39″r. ilg.﻿ / ﻿56.03708°š. pl. 21.560874°r. ilg.﻿ / 56.03708; 21.560874Koordinatės: 56°02′13″š. pl. 21°33′39″r. ilg.﻿ / ﻿56.03708°š. pl. 21.560874°r. ilg.﻿ / 56.03708; 21.560874 |

 |
| Vieta | Kretingos rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Imbarės seniūnija |
| Plotas | 0,25 ha |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e.– II m. e. tūkstantmečio pradžia |

**Imbarės alka** (saugotinas kultūros paveldo objektas) – alka šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Imbarėje ir Žvainiuose (Imbarės seniūnija), 2,5 km į pietvakarius nuo Salantų, 0,8 km į rytus nuo kelio  **226**  Kartena–Kūlupėnai–Salantai  ir 0,44 km į vakarus nuo kelio Salantai–Imbarė, Salanto ir Alkupio santakoje.

Alka
----

Įrengta aukštumos pakilumoje, įsiterpiančioje į Salanto ir Alkupio santaką. Vakarinė, lapuočių mišku apaugusi dalis yra Žvainių, o rytinė, dirvonuojanti dalis – Imbarės kaimo žemėje.

Teritorijos plotas – apie 0,25 ha.

0,1 km į šiaurės rytus yra Imbarės akmuo (Laumės kūlis), 1,2 km į pietvakarius – Imbarės piliakalnis.

Istorija
--------

Pakiluma seniau buvo vadinama Imbarės alka. Jos rytinėje dalyje, nedidelės užpelkėjusios daubos vakarinėje - pietvakarinėje pakrantėje gulėjo netoli vienas kito pora stambių akmenų. Vieno, Šventyklos vartais vadinamo akmens paviršiuje buvo iškaltas gilus dubuo, o kito – daug nedidelių dubenėlių. Netoli jų, pakilumos šiaurės rytinėje papėdėje guli akmuo, vadinamas Laumės kūliu, kurį seniau supo pelkėta pieva. Aukštumos šiaurės vakarinėje papėdėje, Žvainių kaime, buvo dar vienas akmuo su dubenėliais. 

Apie 1980 m. alkos teritorijoje vyko melioracija. Jos metu akmuo su dubeniu buvo suskaldytas, o akmuo su dubenėliais nuvilktas prie sodybos šalia Salantų–Imbarės kelio. Antrasis akmuo su dubenėliais 2012 m. papuošė kitą Imbarės ūkininkų sodybą. 

Alka datuojama I tūkstantmečiu pr. m. e. – II m. e. tūkstantmečio pradžia.

Literatūra
----------

* Vykintas Vaitkevičius. Lietuvos šventvietės: Žemaitija. - Vilnius: Diemedis, 1998. - P. 73–74, eil. Nr. 23a, 23b, 23c

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos žemės vardynas. - Žvainių k. Salantų vls. Kretingos aps. - Surašė Kazys Dereškevičius, 1935 m.
2. ↑  Julius Kanarskas. Kretingos rajono akmenys, 1989. - Kretingos muziejaus mokslinis archyvas. - F. 4, b. 138. - P. 75–77
|  |
| --- |
| Ram Narayan |
|  
Narajanas Delyje 2010 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Ram Narayan |
| Gimė | 1927 m. gruodžio 25 d. (95 metai)Udaipuras, Indija |
| Kilmė |  Indija |
| Žanrai | Indijos klasikinė |
| Instrumentai | sarangi |
| Aktyvumo metai | 1944 – |
| Svetainė | ramnarayansarangi.com |

**Ramas Narajanas** (hind. राम नारायण, IAST: *Rām Nārāyaṇ*, g. 1927 m. gruodžio 25 d.) – Indijos muzikas, muzikos instrumento sarangi virtuozas ir populiarintojas šalyje. Dažnai tituluojamas panditu („mokytojas").

Biografija
----------

Gimė Udaipuro mieste Radžasthane. Nors tėvai buvo žemdirbiai, tačiau laisvalaikiu grodavo dilruba. Būdamas šešerių Narajanas pradėjo groti sarangi, mokėsi pas įvairius vietinius mokytojus. 1943 m. išvyko į Lahorą, kur „All India Radio" studijoje bandė įsidarbinti dainininku, bet vėliau priimtas kaip sarangi atlikėjas. 1947 m. atsiskyrus Indijai ir Pakistanui Narajanas išvyko į Delį ir įsidarbino vietinėje „All India Radio" studijoje. Ten jis įgijo galimybę groti su žymiais atlikėjais – Omkarnathu Thakuru, Bade Ghulam Ali Chanu, Hirabajumi Badodekaru ir Krišnarao Šankaru Panditu. Tačiau jam tekdavo tik akompanuojančio vokalistams atlikėjo vaidmuo ir tuo nepatenkintas 1949 m. jis persikėlė į Bombėjų. Ten Narajanas 15 metų kūrė muziką filmams, dažnai dirbo su muzikos direktoriumi O. P. Najaru. Jis prisidėjo kuriant muziką Indijoje žymiems filmams „Adalat", „Gunga Jumna", „Humdard", „Kashmir Ki Kali", „Mughal-e-Azam" ir kt.

1952 m. Ramas Narajanas koncertavo Afganistane, 1954 m. Kinijoje. 1954 m. jis dalyvavo koncerte Bombėjuje, bet buvo nepriimtas publikos. 1956 m. jis bandė dalyvauti antrą kartą ir šiam kartui pavykus tapo nuolatiniu Indijos muzikos festivalių dalyviu. Po Ravio Šankaro sėkmingos karjeros Vakaruose, Narajanas taip pat įrašė kelis solinius albumus ir su broliu, tablos atlikėju Čaturu Lalu surengė turą po Europą ir JAV. Vėliau Narajanas dažnai koncertuodavo už Indijos ribų, sudarė sutartis su keletu Vakarų muzikos įrašų kompanijų. 2005 m. apdovanotas Indijos valstybiniu ordinu *Padma Vibhushan*.

Narajanas gyvena Mumbajuje. Žmona mirė 2001 m. turi 4 vaikus – vyriausias sūnus Bridžas Narajanas profesionaliai groja sarodu, kiti vaikai groja tabla ir sarangi, neretai groja koncertuose su tėvu.

Stilius
-------

Nors Narajano muzika apibūdinama kaip klasikinė indų muzika, tačiau jo pasirinkimas groti soliniu instrumentu, improvizacijos jį išskiria iš kitų klasikinių Indijos atlikėjų. Daugumą Narajano repertuaro sudaro klasikinės vokalinės indų melodijos, pritaikytos sarangi.

Nuorodos
--------

* Ram Narayan svetainėje Last.fm
*Šis straipsnis apie miestelį šiaurės Baltarusijoje. Apie kaimą Pakruojo rajone skaitykite straipsnyje Vydžiai (Pakruojis).*

| Vidžiaiblrs. *Відзы*, rus. *Видзы* |
| --- |
|              |
| *Vidžiai* |
|  |
| 

VidžiaiVidžiai

55°23′42″š. pl. 26°37′44″r. ilg.﻿ / ﻿55.395°š. pl. 26.629°r. ilg.﻿ / 55.395; 26.629﻿ (Vidžiai)Koordinatės: 55°23′42″š. pl. 26°37′44″r. ilg.﻿ / ﻿55.395°š. pl. 26.629°r. ilg.﻿ / 55.395; 26.629﻿ (Vidžiai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| **Sritis** | Vitebsko sritis Vitebsko sritis |
| **Rajonas** | Breslaujos rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2022) | 1 517  |
|  |
|  **Vikiteka** | Vidžiai |

**Vìdžiai**  (arba ***Vydžiai, Vidaliai, Vydaliai***; blrs. *Відзы*, rus. *Видзы*) – miesto tipo gyvenvietė šiaurės Baltarusijoje, Vitebsko srityje, 40 km į pietvakarius nuo Breslaujos, į rytus nuo Ignalinos, šalia Lietuvos sienos. Keliai į Breslaują, Pastovis, Rimšę, Adutiškį. Švč. Trejybės bažnyčia (pastatyta 1914 m.), stačiatikių cerkvė (1910 m.).

Istorija
--------

Žinomi nuo XIV a. valdė lietuvių kilmės LDK didikai. 1795–1915 m. priklausė Rusijai. Miestelyje XIX a. 1-ojoje pusėje buvo Breslaujos apskrities centras, vėliau čia buvo Zarasų apskrities Vidžių valsčiaus centras. 1941–1944 m. Vidžiai buvo užimti Trečiojo Reicho, čia buvo atkelta Švenčionių gimnazija.

* Miestelis Pirmojo pasaulinio karo pradžiojeMiestelis Pirmojo pasaulinio karo pradžioje
* Gaisras Pirmojo pasaulinio karo metuGaisras Pirmojo pasaulinio karo metu
* Valsčiaus būstinė tarpukaryjeValsčiaus būstinė tarpukaryje
* Miestelio planas (1938 m.)Miestelio planas (1938 m.)

Lietuviai
---------

Apylinkės tarp Vidžių ir Drujos yra senos lietuvių žemės. 1731 m. čia gyveno 54 šeimos, daugiausia – lietuvių. Apylinkėse dauguma vandenvardžių ir gyvenamųjų vietų pavadinimų yra lietuviškos kilmės.

Vidžiuose ir apylinkėse nuo seno šnekėta lietuviškai, rytų dzūkų tarme. Iki XX a. vidurio dauguma Vidžių lietuvių sugudėjo, o XX a. pabaigoje lietuviškai kalbėjo tik nedaugelis vyresniosios kartos žmonių, į pietryčius nuo Vidžių esančių Bagdžiūnų, Ožkaragių ir kitų kaimų senieji gyventojai vis dar kalbėjo lietuviškai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pasaulio vietovardžių žodynas. – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006–2014. (VLKK versija)
2. ↑  *Widze (1)*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. XIII (Warmbrun — Worowo). Warszawa, 1893, 294 psl. **(**lenk.**)**
3. ↑  Vidžiai. Lietuvos istorija. Enciklopedinis žinynas. II tomas (L–Ž). – Vilnius, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2016. ISBN 978-5-420-01765-4. // psl. 1126
4. ↑  *Vidžiai*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, XII t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1984. T.XII: Vaislapėlis-Žvorūnė, 217 psl.
| Stafordasangl. *Stafford* |
| --- |
| *Senamiesčio gatvelė* |
|  |
| 

StafordasStafordas

52°48′25″ š. pl. 02°07′0″ v. ilg.﻿ / ﻿52.80694°š. pl. 2.11667°r. ilg.﻿ / 52.80694; 2.11667﻿ (Stafordas)Koordinatės: 52°48′25″ š. pl. 02°07′0″ v. ilg.﻿ / ﻿52.80694°š. pl. 2.11667°r. ilg.﻿ / 52.80694; 2.11667﻿ (Stafordas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+0)------ vasaros: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Šalis** | Anglija Anglija |
| **Grafystė** | Stafordšyras |
|  |
| **Įkūrimo data** | VIII a. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 70 145  |
| **Plotas** | 19,9 km² |
| **Tankumas** (2021) | 3 525 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Stafordas |

**Stafordas** (angl. *Stafford*) – miestas Jungtinėje Karalystėje, centrinėje Anglijoje, 40 km į šiaurės vakarus nuo Birmingamo, prie Sou upės (Trento intakas); Stafordšyro grafystės centras. Geležinkeliai ir plentai į Londoną, Birmingamą, Mančesterį. Verčiamasi geležinkelio riedmenų gamyba, chemijos (reagentų), elektromechanikos, avalynės pramone, druskos apdirbimu. Veikia Stafordo universitetas (įkurtas 1992 m.), miesto muziejus, teatras, meno galerija (1914 m.), rotušė (1799 m.), Swan viešbutis, susijęs su XIX a. literatais Čarliu Dikensu ir Džordžu Borou. Staforde išlikę XI a. pilies griuvėsiai (sugriauta 1634 m. per Anglijos revoliuciją).

Istorija
--------

Vietovardis kilęs iš sen. anglų žodžių *staithe* ir *ford* ('prieplaukos brasta').

Stafordo pilies griuvėsiai
Staffordas, manoma, įkurtas apie 700 m. Istoriniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 913 m. kai Etelfelda Mersietė (*Æthelflæd*) čia pastatydino tvirtovę. Stafordas buvo vienas svarbiausių Mersijos karalystės centrų, dėl pelkėtų apylinkių jos karaliai naudojosi juo kaip slaptaviete. XI a. užkariautas normanų. Stafordui miesto teisės suteiktos 1206 m. Tapo Stafordšyro grafystės centru. 1643 m. Anglijos pilietinio karo metu, parlamentaristai užėmė rojalistų valdytą Stafordą ir sugriovė jo pilį. Nuo XVIII a. buvo svarbus batų gamybos centras.

Šaltiniai
---------

1. UNITED KINGDOM: Countries and Major Cities, *citypopulation.de*
2. ↑  UNITED KINGDOM: Countries and Major Cities, *citypopulation.de*
3. UNITED KINGDOM: Countries and Major Cities, *citypopulation.de*
4. ↑  UNITED KINGDOM: Countries and Major Cities, *citypopulation.de*
5. ↑  *Stafford*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXII (Sko–Šala). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2012
6. ↑  Stafford, *Encyclopaedia Britannica*.
| Imbabura |
| --- |
|  |
|  |
| Šalis | Ekvadoras Ekvadoras |
|  |
| Aukštis | 4630 m |
|  |
| Tipas | stratovulkanas |
|  |
| Amžius |
|  |
| Aktyvumas | užgesęs |
|  |
| Paskutinisišsiveržimas | pleistocenas m. |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.

  |
| **Koordinatės:** | 0°15′30″ š. pl. 78°10′50″ v. ilg.﻿ / ﻿0.25833°š. pl. 78.18056°r. ilg.﻿ / 0.25833; 78.18056Koordinatės: 0°15′30″ š. pl. 78°10′50″ v. ilg.﻿ / ﻿0.25833°š. pl. 78.18056°r. ilg.﻿ / 0.25833; 78.18056 |

**Imbabura** (isp. *Imbabura*, keč. *Impapura*) – užgesęs ugnikalnis Anduose, šiaurės Ekvadore, Imbaburos provincijoje, į pietus nuo Ibaros miesto. Aukštis – 4630 m.

Ugnikalnis nebeveikia bent 14 tūkst. metų, tačiau potencialiai dar kelia grėsmę. Ugnikalnį sudaro dvi dalys: *Tata Imbabura* ir *Huarmi Imbabura*. Jo šlaitai padengti derlingu vulkaninių pelenų sluoksniu ir dabar plačiai naudojami žemdirbystei (auginami kukurūzai, cukranendrės, pupelės). Aukštikalnėse ganomi galvijai. Viršūnė kartais būna padengta sniegu. Pietvakarinėje papėdėje telkšo San Pablo lagūna.

Imababurą vietiniai gyventojai laiko šventu kalnu, slėnio sergėtoju. Apie jį ir aplinkinius ugnikalnius sukurtos legendos.

Imbabura

Nuorodos
--------

* Global Volcanism Program Archyvuota kopija 2014-10-12 iš Wayback Machine projekto.
| **Visentė Filisola** |
| --- |
|  |
| Gimimo vardas | Vincenzo Filizzola |
| Gimė | 1785 m.Rivelas, Neapolio karalystė  |
| Mirė | 1850 m. liepos 23 d. (~65 metai)Meksikas, Meksika Meksika |
|  |
| Sritis | Karininkas |
| Aktyvumo metai | 1804–1850 |
|  |
|  **Vikiteka** | Vicente Filísola |

**Visentė Filisola** (isp. *Vicente Filísola*, g. apie 1785 m. – 1850 m. liepos 23 d.) – Italijoje gimęs ispanų ir meksikiečių kilmės XIX a. karinis ir politinis veikėjas. Labiausiai žinomas dėl savo vaidmens vadovaujant trumpalaikei Meksikos įvykdytai Centrinės Amerikos aneksijai 1822–1823 m.

Visentė buvo Augustino I šalininkas. Kai Augustinas I tapo imperatoriumi, Visentę jis išsiuntė į Centrinę Ameriką, kad užtikrintų jos prijungimą prie Meksikos imperijos. Tai jis ir padarė, bet kai [1823 m. Augustinas krito ir Meksika buvo paskelbta respublika, Centrinė Amerika paskelbė nepriklausomybę nuo Meksikos.

Būdamas Meksikos gubernatoriumi, jis užėmė Gvatemalos miestą po Jungtinių Centrinių Amerikos Provincijų įkūrimo ir sėkmingai aneksavo Salvadorą 1823 m. sukeldamas ten sukilimą. Laikydamasis Meksikos konstitucijos, Filisolas sušaukė Centrinės Amerikos kongresą, kuris nedelsdamas paskelbė jos nepriklausomybę nuo Meksikos. Filisola nepajėgė išlaikyti kovinių pajėgų, todėl jo karius atgal į Meksiką išsiuntė Gvatemalos miesto gyventojai, kurie sumokėjo už jų transportavimą.

Išnašos
-------

1. ↑  Foster, Lynn V. (2000). *A Brief History of Central America*. New York: Facts on File, Inc. pp. 135–136. ISBN 0-8160-3962-3.

Šaltiniai
---------

* *Memoirs for the History of the War in Texas. Vicente Filísola, 1985 Eakin Press, Austin, Texas*
* *The Mexican Side of the Texas Revolution, 1836. Carlos E. Castaneda, P. L .Turner 1956*
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Ramala*رام الله* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

RamalaRamala

31°54′0″ š. pl. 35°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿31.90000°š. pl. 35.20000°r. ilg.﻿ / 31.90000; 35.20000﻿ (Ramala)Koordinatės: 31°54′0″ š. pl. 35°12′0″ r. ilg.﻿ / ﻿31.90000°š. pl. 35.20000°r. ilg.﻿ / 31.90000; 35.20000﻿ (Ramala) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Palestinos vėliava Palestina |
| **Muchafaza** | Ramalos muchafaza |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 27 092  |
| **Plotas** | 16,3 km² |
| **Tankumas** (2007) | 1 662 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Ramala |

**Ramala** (arab. رام الله‎ = *Rāmallāh*) – miestas Palestinoje, Vakarų Krante, 10 km į šiaurę nuo Jeruzalės; faktinė Palestinos valstybės sostinė. Svarbus finansinis, prekybinis centras. Veikia Džamalio Abdel Nasero mečetė, stačiatikių bažnyčia ir vienuolynas, graikų katalikų, liuteronų, anglikonų, koptų, baptistų bažnyčios. Taip pat yra kultūros centras, teatras, Arafato mauzoliejus.

Istorija
--------

Miesto pavadinimas semitų kalbomis reiškia „Dievo kalnas" (*Ram+Allah*). Vietovė gyvenama nuo paleolito. Kaip ir kitur Palestinoje, čia kūrėsi vienos pirmųjų pasaulio gyvenviečių.

XII a. Ramaloje kryžiuočiai pastatė gynybinį bokštą (jo liekanos išlikę). Šiuolaikinę Ramalą XVI a. įkūrė krikščionys gasanidai. Nuo 1596 m. Ramala minima osmanų šaltiniuose. Miestas buvo svarbus krikščionybės centras regione, XIX a. čia pradėjo steigtis įvairių atšakų bažnyčios. XX a. vid. Vakarų Krantą užėmus Jordanijai, daug Ramalos gyventojų išvyko į JAV. 1967 m. okupuota Izraelio. Jesiras Arafatas Ramaloje įkūrė savo administraciją.

* Gatvė RamalojeGatvė Ramaloje
* Arafato mauzoliejusArafato mauzoliejus
* Graikų katalikų bažnyčiaGraikų katalikų bažnyčia
* Graikų stačiatikių bažnyčiaGraikų stačiatikių bažnyčia
| **Rama Ratčatiratastaj. สมเด็จพระรามราชา** |
| --- |
| TailandasTailandasTailandasTailandasAjutajos karalius |
| Utongų dinastija |
| Visas vardas | Aphantom Ram Raja |
| Gimė | 1356 m. |
| Mirė |  ? |
| Tėvas | Ramesuanas |
| Valdė | 1395-1409 m. |
| Pirmtakas | Ramesuanas |
| Įpėdinis | Intaračas |

**Rama Ratčatiratas** (taj. สมเด็จพระรามราชา g. 1356 m. – m. ?) – paskutinis Utongų dinastijos Ajutajos karalystės karalius, karaliaus Ramesuano sūnus.

Karalius Rama Ratčatiratas (Aphantom, Ram Raja) sostą paveldėjo po savo tėvo Ramesuano mirties. Jis valdė keturiolika metų ir per tą laiką beveik nieko nėra žinomą apie jo valdymą.

1408 m. karalius susipyko su savo pagrindiniu ministru ir įsakė jį areštuoti. Ministrui pavyko pabėgti į Sufanburį ir paprašė miesto gubernatoriaus, princo Nakonino, kuris buvo karaliaus Boromaračatirato I sūnėnas, pagalbos. Princas su armija įžygiavo į Ajatają, suėmė karalių Rama Ratčatiratą ir privertė jį atsisakyti sosto.

Karalius Rama Ratčatiratas buvo nuverstas 1409 m. Sostą užėmė princas Nakoninas, pasivadinęs karaliumi Intaraču. Rama Ratčatiratui buvo leista ramiai gyventi iki mirties.

Išnašos
-------

1. ↑  Ajutajos karalystės įvykiai


|  |
| --- |
| Rama Ratčatiratas **Utongų dinastija****Gimė:** 1356 m.  **Mirė:** ?  |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai:**Ramesuanas** | **Ajutajos karalius**1395-1409 m. | Po to:**Intaračas** |

Nuorodos
--------

* Karalius Ramesuanas Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto. rus.
* Ajutajos karalystės istorija Archyvuota kopija 2010-09-26 iš Wayback Machine projekto. rus.
| Imbarės akmuo su dubenėliu |
| --- |
| Imbarės akmuo su dubenėliais |
| 

Imbarės akmuo su dubenėliuImbarės akmuo su dubenėliu

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°01′38″š. pl. 21°33′20″r. ilg.﻿ / ﻿56.027356°š. pl. 21.555635°r. ilg.﻿ / 56.027356; 21.555635Koordinatės: 56°01′38″š. pl. 21°33′20″r. ilg.﻿ / ﻿56.027356°š. pl. 21.555635°r. ilg.﻿ / 56.027356; 21.555635 |

 |
| Vieta | Kretingos rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Imbarės seniūnija |
| Aukštis | 1,05 m |
| Plotas | 9 m² |
| Žvalgytas | 2013 m. |

**Imbarės akmuo su dubenėliu** (valstybės saugomo nacionalinio reikšmingumo lygmens paminklų komplekso – Imbarės piliakalnio su priešpiliu ir gyvenviete u. k. 27082 vertingoji savybė) – apeiginis akmuo šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, Imbarėje (Imbarės seniūnija), 3,7 km į pietvakarius nuo Salantų, Salanto kairiajame krante.

Dubenėlis akmens viršutinėje plokštumoje

Akmuo
-----

Riedulys rausvo stambiagrūdžio granito, netaisyklingos formos, apdorotas žmogaus, pailgas šiaurės – pietų kryptimi, 2,8 m ilgio, 2,2 m pločio ir 1,05 m aukščio. Akmens šiaurės rytinė dalis nuskelta, o viršutinė plokštuma gludinta. Arčiau rytinio jos krašto yra 5 cm skersmens ir iki 1 cm gylio dubenėlis. Akmuo apkerpėjęs ir apsamanojęs. 

Apeiginis akmuo guli Imbarės piliakalnio priešpilio šiaurės vakarinėje papėdėje. 160 m į pietvakarius nuo jo, pietvakarinėje piliakalnio papėdėje iš žemės kyšo akmuo nulyginta viršutine plokštuma, ženklinantis buvusią pagonių šventvietę.

Tyrimai
-------

Akmenį kaip kultūros paveldo objektą 2013 m. išaiškino ir žvalgė Arūnas Strazdas (Kultūros paveldo centras).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Piliakalnis su priešpiliu ir gyvenviete, Kretingos r. sav. Imbarės k. (Imbarės sen.). – Kultūros vertybių registras
| **Vidutis Pranciškus Kamaitis** |
| --- |
| Gimė | 1938 m. rugsėjo 6 d. (84 metai)Santaika, Krokialaukio valsčius |
| Sutuoktinis (-ė) | Dalia Kristina Kamaitienė |
|  |
| Veikla | Lietuvos inžinierius, tarptautinės klasės šokėjas |
|  |
| Išsilavinimas | technologijos mokslų daktaras |
| Alma mater | 1961 m. Vilniaus inžinerinės statybos institutas |

**Vidutis Pranciškus Kamaitis** (g. 1938 m. rugsėjo 6 d. Santaikoje, Krokialaukio valsčius) – Lietuvos inžinierius, technologijos mokslų daktaras, tarptautinės klasės šokėjas.

Biografija
----------

Žmona Dalia Kristina Kamaitienė. 1961 m. baigė automobilių transporto eksploataciją Kauno politechnikos institute. 1975 m. technikos mokslų kandidatas.

1961–1970 m. Kauno politechnikos instituto, 1970–1990 m. – Vilniaus inžinerinio statybos instituto dėstytojas, nuo 1981 m. docentas. 1990–1995 m. Vilniaus miesto vicemeras, 1996–1997 m. Vilniaus apskrities viršininko pavaduotojas. Nuo 2001 m. bendrovės „Taurakalnio kultūros centras" direktorius.

Sportiniai pasiekimai
---------------------

1956–1961 m. šoko Kauno ansamblyje „Nemunas". 1963–1982 m. su žmona šoko pramoginius šokius. 1968 m. Tarptautinės klasės šokėjas. 1966–1982 m. dalyvavo pramoginių šokių konkursuose Europos šalyse ir JAV. 1975–1981 m. Lietuvos standartinių ir lotynų Amerikos šokių, Rytų Europos šalių standartinių šokių varžybų 1979 m. Maskvoje, 1980 m. Burgase (Bulgarija) čempionas.

1963 m. įkūrė pramoginių šokių ansamblį „Viesulas", iki 1970 m. jo vadovas. Nuo 1978 m. su žmona treniruoja ir vadovauja Vilniaus sportinių šokių klubui „Vijūnas" (iki 1984 m. Respublikinių profsąjungų kultūros rūmų pramoginių šokių studija). 2001 m. jam suteikta sportinių šokių tarptautinė teisėjo kategorija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Vidutis Pranciškus Kamaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 247 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Sid Meier
**Sid Meier** (g. 1954 m. vasario 24 d. Detroite) – programuotojas ir kompiuterinių žaidimų kūrėjas, vienas garsiausių ir svarbiausių žmonių kompiuterinių žaidimų industrijoje. Labiausiai jį išgarsino „Civilizacija" ir „Railroad Tycoon".

1982 metais kartu su Bill Stealey Sid Meier įkūrė kompaniją „Microprose", kurioje ir sukūrė „Civilizacijos" žaidimą. 1996 metais palikęs „Microprose", jis kartu su Jeff Briggs įkūrė „Firaxis Games" kompaniją, kuri išleido „Civilizacijos" bei kitų jo žaidimų tęsinius, užsiėmė naujų strateginių žaidimų kūrimu, prisidėjo prie „The Sims" kūrimo.

1999 metais Sid Meier tapo antruoju žmogumi, įtrauktu į Academy of Interactive Arts & Sciences šlovės lentą.

Ne visus Sid Meier vardo žaidimus kūrė jis pats. Pavyzdžiui, „Sid Meier's Alpha Centauri" pagrindinis kūrėjas buvo Brian Reynolds, o „Sid Meier's Civilization IV "– Soren Johnson.
*Kitos reikšmės – Švč. Mergelės Marijos bažnyčia.*
Koordinatės: 54°42′00″š. pl. 25°31′03″r. ilg.﻿ / ﻿54.6999°š. pl. 25.5174°r. ilg.﻿ / 54.6999; 25.5174

|  Mickūnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilniaus |
| **Dekanatas** | Naujosios Vilnios |
| **Savivaldybė** | Vilniaus rajonas |
| **Gyvenvietė** | Mickūnai |
| **Adresas** | Mokyklos g. 8 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1826 m. |
| **Stilius** | klasicizmas |

**Mickūnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Mickūnų miestelyje, 15 km į rytus nuo Vilniaus, prie Vilniaus-Svyrių kelio. Ankstyvojo klasicizmo stiliaus. Mišios laikomos lenkų kalba ir lietuvių kalbomis.

Istorija
--------

Vilniaus katedros kanauninkas Juozapas Puzinas (nuo 1740 m. Livonijos vyskupas) 1733 m. pastatė koplyčią. Ji priklausė Lavoriškių parapijai.

1826 m. pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1869 m. uždaryta, 1871 m. paversta stačiatikių cerkve. Katalikai pastatą atgavo tik 1918 m. Bažnyčia 1922 m. suremontuota, 1923 m. įkurta parapija. 1935 m. bažnyčia restauruota. Klebono Aleksandro Liachovičiaus rūpesčiu ir parapijiečių lėšomis 1969 m. suremontuota.

Architektūra
------------

Bažnyčia ankstyvojo klasicizmo stiliaus, stačiakampio plano, su bokšteliu. Priekyje stovi varpinės bokštas.

Galerija
--------

* Bažnyčia 2016 m.Bažnyčia 2016 m.
* Nuo kapinių pusėsNuo kapinių pusės

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mickūnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Mickūnų Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų parapija Archyvuota kopija 2016-05-31 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°41′47″š. pl. 23°55′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.696386°š. pl. 23.926376°r. ilg.﻿ / 55.696386; 23.926376

|  Sidabravo Švč. Trejybės bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Radviliškio |
| **Savivaldybė** | Radviliškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Sidabravas |
| **Adresas** | Tumo-Vaižganto g. 14 |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1829 m. |
| **Stilius** | neoklasicizmas |

 *Kitos reikšmės – Švč. Trejybės bažnyčia.*
**Sidabravo Švč. Trejybės bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Sidabravo miestelyje, 13 km į pietryčius nuo Šeduvos, Kiršino (Nevėžio dešiniojo intako) kairiajame krante.

Bažnyčios interjeras

Istorija
--------

Rokonių dvaro savininkas Matas Tracevskis 1829 m. prie Miškių kaimo pastatė mūrinę bažnyčią. 1858 m. ji padidinta; tapo Šeduvos parapijos filija. 1906 m. patvirtintas zakristijos ir koplyčios priestatų projektas. Jie pastatyti 1909 m. atnaujinti altorių paveikslai.

Nuo 1906 m. kovo iki 1907 m. sausio Sidabrave kunigavo rašytojas ir visuomenės veikėjas Juozas Tumas-Vaižgantas.

1939 m. išdažytas bažnyčios vidus, įrengti vargonai. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčią remontavo klebonas Pranciškus Masilionis. Sidabrave 1975–1977 m. klebonavo Vytautas Starkus (1977 m. balandžio 24 d. atsisakė kunigystės). Šventoriuje palaidoti Sidabravo klebonai: Pranciškus Masilionis (1902–1981 m.), Mykolas Selickas (1909–1970 m.), (1949–1955 m. kalintas), Leonardas Skardinskas (1916–1989 m.).

2004 m. bažnyčioje baigtas kapitalinis remontas: pakeistas pagrindinis altorius, pakyla, atlikti dažymo darbai. 2014 m. iškilmingai paminėtas miestelio ir Švč. Trejybės bažnyčios 185-asis jubiliejus.

Architektūra
------------

Bažnyčia neoklasicistinė, kryžminio plano, bebokštė. Įrengti pneumatiniai vargonai. Šventoriuje stovi mūrinė varpinė, yra mūrinės Kryžiaus kelio stočių koplytėlės. Šventoriaus tvora akmenų mūro.

Galerija
--------

* Galinis fasadasGalinis fasadas
* Vaizdas į vargonusVaizdas į vargonus

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Sidabravo Švč. Trejybės bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sidabravo Švč. Trejybės parapija (dekanato inf.)
* Miestelio ir bažnyčios gimtadienis
**Pozityvioji teisė** (lot. *ius positivum* - „teigiamoji" teisė) - teisė, kylanti iš įstatymų. „Pozityvioji" (lot. *ponere* „statyti", *positum* „įstatytas") reiškia tai, kas [teisėkūros] įtvirtinta, „įstatyta".

Pozityvioji teisė yra teisė normos, priimtos įstatymų leidėjo įstatymo leidybos metu. Pozityviosios teisės vertybiniai aspektai neturi įtakos jos galiojimui; nesvarbu, ar tokios teisės teisės normos yra legitimios, visuotinai priimamos visuomenėje.

Pozityvioji teisė ir prigimtinė teisė yra priešpastatomos viena kitai. Prigimtinė kyla iš „gamtos", „žmogaus prigimties" arba „Dievo". Vien teisės kilmės šaltiniai nebūtinai sąlygoja turinio prieštaravimus - pozityvioji teisė ir prigimtinė teisė didžia dalimi sutampa.

Pozityvioji teisė - netobula, keičiama, tobulintina, ji gali egzistuoti tik tam tikroje teisinėje sistemoje. Jos laužymas pateisinamas (pvz. etiniais pagrindais) autoritariniuose režimuose, kai yra pažeidžiamos žmogaus teisės ir laisvės, taigi ir prigimtinė teisė. Demokratinėse visuomenėse siekiama, kad pozityvioji teisė neprieštarautų nusistovėjusiai visuomeninei santvarkai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  PRIGIMTINĖS TEISĖS SOCIALINIAI DĖSNINGUMAI. Darijus Beinoravičius. Mykolo Romerio universiteto Teisės fakultetas, Teisės filosofijos katedra. *Socialinių mokslų studijos* (žurnalas)
| Micpe Ramonas*מִצְפֵּה רָמוֹן* |
| --- |
| *Micpe Ramono reginys* |
|  |
| 

Micpe RamonasMicpe Ramonas

30°36′29″ š. pl. 34°48′11″ r. ilg.﻿ / ﻿30.60806°š. pl. 34.80306°r. ilg.﻿ / 30.60806; 34.80306﻿ (Micpe Ramonas)Koordinatės: 30°36′29″ š. pl. 34°48′11″ r. ilg.﻿ / ﻿30.60806°š. pl. 34.80306°r. ilg.﻿ / 30.60806; 34.80306﻿ (Micpe Ramonas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Izraelio vėliava Izraelis |
| **Apskritis** | Pietų apskritis |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1951 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 5 178  |
| **Altitudė** | 839 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Micpe Ramonas |

**Micpe Ramonas** (hebr. ‏מִצְפֵּה רָמוֹן‏‎, 'Ramono stebykla') – gyvenvietė pietų Izraelyje, Negevo dykumoje, ant šiaurinio Ramono kraterio (*Makhtesh Ramon*) krašto, 800 m virš jūros lygio.

Micpe Ramonas įkurtas 1951 m. kaip darbininkų, statančių kelią į Eilatą, stovykla. 2007 m. duomenimis mieste gyveno 5500 gyventojų. Šalia Micpe Ramono yra daug Izraelio armijos bazių (daugiau kaip 10 000 kareivių). Taip pat netoli miesto yra įsikūrusi *Wise* astronomijos observatorija. Pastaruoju metu Micpe Ramonas tampa dykumos turizmo Negeve centru.

Dėl dykuminio klimato mieste būna labai karštos vasaros bei šaltos žiemos.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
| Empire State Building |
| --- |
|  |
| Vieta | Manhatanas, Niujorkas, Niujorkas, JAV |
| Statusas | Pastatytas |
| Statybų pradžia | 1929 m. |
| Statybų pabaiga | 1931 m. |
| Antena | 449 m |
| Stogas | 381 m |
| Aukštų sk. | 102 |
| Plotas | 254 000 m² |

**Empire State Building** – 102 aukštų Art Deco stiliaus dangoraižis, stovintis Niujorke, Manhatane, Penktojoje aveniu tarp 33 ir 34 gatvės: adresas – 350 Fifth Avenue, New York, NY 10118. Po 2001 m. rugsėjo 11 d. atakų Empire State Building kuriam laikui vėl tapo aukščiausiu pastatu Niujorke, kol jį pralenkė One World Trade Center.

Empire State Building statyba 1930 m.
Pastato statyba užtruko nuo 1930 m. kovo 17 d. iki 1931 m. gegužės 1 d. (410 darbo dienų). Pastatymo metu Empire State Building pralenkė tuo metu aukščiausią Chrysler Building ir tapo aukščiausiu pasaulio pastatu. Pastatas buvo aukščiausias pasaulyje daugiau kaip keturiasdešimt metų, nuo jo pastatymo 1931 m. iki tol, kol jį pralenkė Pasaulio prekybos centro dangoraižiai 1972 m.

Pastato pavadinimas kilęs nuo Niujorko valstijos pravardės.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Empire State Building*. Britannica Online Encyclopedia. Nuoroda tikrinta 2021-02-03.



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Prieš tai:**Chrysler Building** | **Aukščiausias pastatas Niujorke**1931–1972 | Po to:**Pasaulio prekybos centras** |
| Prieš tai:**Pasaulio prekybos centras** | **Aukščiausias pastatas Niujorke**2001–2013 | Po to:**Pirmas pasaulio prekybos centras** |
|  |
| --- |
| Ellen Winther |
|  
Ellen Winther 1962 m. |
| Biografija |
| Gimė | 1933 m. rugpjūčio 11 d.  Orhusas, Danijos vėliava Danija |
| Mirė | 2011 m. rugpjūčio 13 d. (78 metai)  Kopenhaga, Danijos vėliava Danija |
| Žanrai | opera |
| Veikla | dainininkė, aktorė |

**Ellen Winther Lembourn** 1933 m. rugpjūčio 11 d. Orhusas – 2011 m. rugpjūčio 13 d. Kopenhaga) buvo Danijos operos dainininkė ir aktorė.

Ellen, kaip profesionali operos dainininkė, debiutavo 1957 metais Kopenhagos Karališkame teatre, kur 30 metų dirbo dainininke ir aktore.

1962 metais Ellen su daina „Vuggevise" laimėjo Danijos „Eurovizijos" atranką. Su šiuo kūriniu atlikėja dalyvavo septintajame „Eurovizijos" konkurse, vykusiame Liuksemburge kovo 18 dieną. „Vuggevise" tarp 16 dalyvių užėmė dešimtą vietą.

1960–1966 m. buvo ištekėjusi už pianisto John Winther, pora susilaukė dviejų vaikų. 1973 m. Ellen antrąkart ištekėjo už rašytojo ir politiko Hans Jørgen Lembourn, su kuriuo gyveno iki pat jo mirties 1997 metais.

Ellen Winther mirė 2011 m. rugpjūčio 13 d. Kopenhagoje.

Filmografija
------------

* *De sjove år* (1959)
* *Landmandsliv* (1965)
* *I den grønne skov* (1968)
* *Sønnen fra Vingården* (1975)
* *Kassen stemmer* (1976)
* *Midt om natten* (1984)
* *Jul på slottet* (1986, 1991, 1998)
* *Kampen om den røde ko* (1987)
* *Jydekompagniet* (1988)
* *Kun en pige* (1995)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ellen Winther** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Ellen Winther Lembourn IMDB svetainėje **(**angl.**)**

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Dario Campeotto  *„Angelique"*** |  **Danijos atstovė Eurovizijoje**1962 | Po to:**Grethe ir Jørgen Ingmann  *„Dansevise"*** |
**Emocinis intelektas** (dar apibūdinamas kaip emocinis koeficientas ar emocinis intelekto koeficientas; angl. *EQ*) – žmogaus sugebėjimas atpažinti savo emocijas bei suprasti kitų žmonių emocijas. Tai sugebėjimas atskirti įvairius jausmus, tinkamai juos įvardyti bei naudoti emocinę informaciją valdant savo mąstymą ir poelgius. Emocinis intelektas reikalingas emocijoms suvaldyti bei pakreipti taip, kad žmogus galėtų prisitaikyti prie aplinkos, tuo pat metu pasiekdamas savo tikslus.

Emocinis intelektas apima tokius sugebėjimus kaip suvokti ir išreikšti save, sukurti gerus santykius su kolegomis, greitai atsigauti po streso, pralaimėjimų ir neigiamų emocijų, suprasti ir naudoti nežodinę informaciją (gestus, toną ir pan.). Jis susideda iš dviejų pagrindinių komponentų: kaip mes patys matome save ir kaip mus mato aplinkiniai. Dauguma žmonių savo EQ linkę pervertinti.

Šis terminas pirmą kartą buvo paminėtas 1964 m. Michael Beldoch pranešime ir tapo plačiau žinomas 1995 m. Daniel Goleman parašius knygą, kurios antraštė teigia, jog emocinis intelektas gali būti svarbesnis nei IQ. Knyga buvo atspausdinta 5,000,000 vienetų tiražu bei išversta į 40 kalbų. Visuomenės susidomėjimas terminu pasiekė piką apie 2006 m. Tačiau ne visi mokslininkai su šia analize bei jos išvadomis sutinka.

Teigiama, jog sėkmingi įmonių vadovai pasižymi ne tik (ir ne tiek) planavimo ar finansavimo išmanymu, kiek gera emocine kompetencija. Ši kompetencija paaiškina, kodėl yra nemažai daug pasiekusių žmonių, kurių IQ gana vidutinis. Be to, emocinis intelektas įvardijamas kaip svarbus reikalavimas praktiškai bet kuriam lyderiui ar vadovui.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *A Dictionary of Psychology*. Oxford University Press. 2015.
2. 1 2  R. A. Nadesan (2016). How good is your EQ. thehindu.com
3. ↑  by Tomas Chamorro-Premuzic, Michael Sanger (2017). How to Boost Your (and Others’) Emotional Intelligence. Harvard Business Review. hbr.org
4. ↑  Goleman D (1996). *Emotional Intelligence: Why It Can Matter More Than IQ*. Bantam Books. ISBN 978-0-553-38371-3.  Nežinomas parametras `|url-access=` ignored (pagalba)
5. ↑  Schawbel, Dan. „Daniel Goleman on the Importance of Ecological Intelligence". *Forbes* (anglų). Nuoroda tikrinta 2020-06-16.
6. ↑  *Popularity Graph by Google Ngram Viewer*. Nuoroda tikrinta 3 February 2019.
7. ↑   Murphy, Kevin R. Emocinio intelekto kritika: kokios yra problemos ir kaip jas galima nustatyti? Psichologijos spauda, 2014 m.
8. ↑  Rita Balian Allen (2017). Emotional Intelligence as a Leadership Predictor. huffingtonpost.com The Huffington Post.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Almandinas
**Almandinas** (**almanditas**) silikatų klasės granatų grupės mineralas. Tai geležies aliuminio granatas (cheminė formulė – Fe3Al2(SiO4)3). Randamas metamorfinėse ir magminėse uolienose. Žiūrint pro spektroskopą stiprioje šviesoje, aiškiai matomos trys absorbcijos juostos.

Kietumas pagal Moso skalę – 7,0-7,5, tankis 3900-4300 kg/m³.

Almandinas labiausiai paplitęs granatų grupės mineralas. Jis laikomas gražiausiu raudonuoju akmeniu po rubino. Dažnai būna nukirstas iškiliu paviršiumi arba kaip kabošonas ir tada yra žinomas kaip **karbunkulas**.

Būna įvairių spalvų: raudonos, tamsiai raudonos, raudonos pereinančios į violetinę, rudos, juodos. Naudojamas papuošalų gamybai, o šiurkščios jo rūšys – kaip abrazyvios medžiagos.

Vašingtone Smitsono muziejuje saugoma 174 ir 67,3 karatų almandinai (iš Idaho).

Radavietės
----------

Austrijos almandinas
Almandinas gausiai randamas Pietų Indijos ir Šri Lankos brangakmenių karjeruose, dėl to jis kartais vadinamas „Ceilono rubinu". Kai atspalvis pereina į violetinį, akmuo dažnai vadinamas „Sirijos granatu", šis pavadinimas kildinamas iš senovinio Sirijos miesto Pegu.

Neseniai dideli almandino granatų telkiniai rasti Australijos šiaurės rytų teritorijoje ir pavadinti „Australijos rubinu".

Gražus rombinis dodekaedras akmens skalūne randamas Cilertalyje, Tirolyje, kuris kartais nupjaustomas ir nušlifuojamas. Almandinas, kuriame geležies oksidas iš dalies pakeistas magniu, randamas Luizenfelde, Vokietijoje, Rytų Afrikoje.

Mongolijoje, Brazilijoje bei JAV yra daug vietovių, kur slūgso geros kokybės almandinai. Mineralo kristalai randami šalia Fort Vrangelio, Aliaskoje kartais būna įsiterpę į žėručio skalūną. Garsūs akmenys iš Madagaskaro, Čekijos, Norvegijos bei Rusijos.

Akmens reikšmė
--------------

Vardas duotas kaip brangiam granatų grupės mineralui (iškraipius žodį „Alabandicus"), kurį pavadino pagal Plinijaus Vyresniojo rastą akmenį Mažosios Azijos Alabandos mieste. Plinijaus Vyresniojo laikais almandinai buvo vadinami „Carbuncul alabandicus".

Almandinas – tai veiklumo, kūrybingumo, krizių nugalėjimo simbolis.
| **Vilhelmas Džiugelis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1955 m. birželio 25 d. (67 metai)Lietuva Vilnius |
| Sutuoktinis (-ė) | Ramunė |
| Vaikai | Jonas, Vilius |
|  |
| Pareigos | Mažeikių rajono savivaldybės meras |
| Partija | Tėvynės Sąjunga |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Vilhelmas Džiugelis** (g. 1955 m. birželio 25 d. Vilniuje) – gydytojas, Lietuvos ir Mažeikių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1972 m. baigė Vilniaus 21-ąją vidurinę mokyklą. 1979 m. baigė Vilniaus valstybinio universiteto Medicinos fakultetą. Internatūrą atliko Respublikinėje vaikų ligoninėje. Tobulinosi Vilniaus universiteto bazėje, baigė Sveikatos priežiūros vadybos kursus, Austrijos rinkos plėtros instituto vadybininkų kursus.

1980 m. Mažeikių rajono centrinės ligoninės gydytojas pediatras, Infekcinių ligų skyriaus vedėjas. 1988 m. Vilniaus respublikinės vaikų klinikinės ligoninės skyriaus vedėjas. 1989 m. grįžo į Mažeikius, 1995 m. Mažeikių rajono savivaldybės gydytojas, 1997 m. poliklinikos direktorius. 1999 m. Mažeikių ligoninės vyriausias gydytojas. 2003–2007 m. ir 2007–2011 m. Mažeikių rajono savivaldybės meras.

1999 m. Nuosaikiųjų konservatorių sąjungos, nuo 2000 m. Krikščionių konservatorių socialinės sąjungos narys. Po 2007 m. savivaldybių tarybų rinkimų Tėvynės Sąjungos narys.

1997–2000 m. 2000–2003 m. 2003–2007 m. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys (Vilhelmo Džiugelio jungtinė lyderių koalicija „Mums rūpi Mažeikių kraštas").

1997–2003 m. Mažeikių Raudonojo kryžiaus draugijos pirmininkas. Pirmoji žmona Sigutė, 2004 m. išsituokė, antroji Ramunė. Vaikai Jonas, Vilius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Tėvynės sąjunga – Lietuvos krikščionys demokratai – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°28′26″ š. pl. 23°22′15″ r. ilg.﻿ / ﻿55.47389°š. pl. 23.37083°r. ilg.﻿ / 55.47389; 23.37083

Žaiginio miško šiaurinę dalį kertąs vieškelis
**Žaiginio miškas** – miškas Lietuvoje, Raseinių rajono šiaurės rytuose, 8 km į pietryčius nuo Šiluvos, tuoj į rytus nuo Žaiginio. Priklauso Raseinių miškų urėdijos Žaiginio girininkijai. Apima 16 km² plotą.

Paviršius lygus. Būdingi velėniniai jauriniai glėjiški priesmėliai ir priemoliai, vietomis žemapelkiniai durpžemiai. Priklauso Dybysos baseinui – teka Luknė ir Sandrava (su Dumble).

Medynai:

* eglynai: 41 %
* beržynai: 22 %
* pušynai: 15 %
* juodalksnynai: 11 %
* baltalksnynai: 4 %
* drebulynai: 3 %
* uosynai: 3 %
* ąžuolynai: 1 %

Jaunuolynai sudaro 20 % medynų, pusamžiai medžiai 44 %, pribręstantys 27 %, brandūs 9 %.

Žaiginio miške gausu stambiųjų kanopinių žvėrių (stirnų, šernų, briedžių).

Mišką kerta kelias  **3528**  Žaiginys–Liaubarai . Šalia Žaiginio miško įsikūrę šie kaimai: Saugai, Rituliškiai, Gintučiai, Breckiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Žaiginio miškas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 630–631
| Almatos draustinis |
| --- |
| IUCN Ia kategorija (gamtos rezervatas) |
| Talgaro viršukalnė Talgaro viršukalnė |
| **Vieta:** | Kazachija (Almatos sritis) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Talgaras |
| 

Žemėlapis rodantis Almatos draustinis vietą.Almatos draustinis

  |
| **Koordinatės:** | 43°06′0″ š. pl. 77°19′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.10000°š. pl. 77.31667°r. ilg.﻿ / 43.10000; 77.31667Koordinatės: 43°06′0″ š. pl. 77°19′0″ r. ilg.﻿ / ﻿43.10000°š. pl. 77.31667°r. ilg.﻿ / 43.10000; 77.31667 |
| **Plotas:** | 717 km² |
| **Įkurtas:** | 1931 m. |
| **Valdymas:** | Miškų ir medžioklės ūkio komitetas |

**Almatos valstybinis gamtos draustinis** (kaz. *Алматы мемлекеттік табиғи қорығы*) – draustinis pietryčių Kazachstane, Almatos srityje, centrinėje Užilės Alatau dalyje bei ties Ilio vidurupiu. Plotas – 71 700 ha. Įeina į Altyn Emelio nacionalinio parko teritoriją.

Draustinis įkurtas 1931 m. siekiant ištirti šiaurės Tian Šanio gamtinius kompleksus bei apsaugoti ten gyvenančias vertingas gyvūnų ir augalų rūšis. Ilio slėnyje sutinkami kalniniai avinai, džeiranai, kalniniai keklikai, fazanai, kalnuose – taurieji elniai, rudieji lokiai, lūšys, stirnos, irbiai, tetervinai, ularai ir kt.

Kalnuose iki 1600 m auga lapuočių miškai (abrikosai, drebulės, šermukšniai), 1600–2800 m aukštyje – spygliuočių miškai (Šrenko eglės), aukščiau auga alpinės pievos, kadagynai, plyti plikos uolos ir sniegynai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 22
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Almetjevskas*Альметьевск* |
| --- |
|        |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

AlmetjevskasAlmetjevskas

54°54′0″ š. pl. 52°19′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.90000°š. pl. 52.31667°r. ilg.﻿ / 54.90000; 52.31667﻿ (Almetjevskas)Koordinatės: 54°54′0″ š. pl. 52°19′0″ r. ilg.﻿ / ﻿54.90000°š. pl. 52.31667°r. ilg.﻿ / 54.90000; 52.31667﻿ (Almetjevskas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC+4) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Respublika** | Totorija Tatarstanas |
| **Rajonas** | Almetjevsko rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 142 143  |
| **Plotas** | 41 km² |
| **Tankumas** (2010) | 3 467 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Almetjevskas |

**Almetjevskas** (rus. *Альметьевск*, tot. *Әлмәт*) – miestas Tatarstane (Rusija), prie Kamos intako Zajaus, 279 km į pietryčius nuo Kazanės. 142,7 tūkst. gyventojų (2007). Pagrindinis Tatarstano naftos pramonės centras, išvystyta mašinų, statybinių medžiagų, tekstilės, maisto pramonė. Nuo Almetjevsko prasideda naftotiekis „Družba".

Mieste yra naftos ir dujų akademija, Kazanės verslo ir vadybos instituto filialas, dramos teatras, paveikslų galerija. Stovi mečetė (1877 m.), apylinkėse daug cerkvių.

Istorija
--------

Nuo XVII a. šiose vietose jau būta gyvenvietės. Įkurtas 1950 metais kaip naftininkų gyvenvietė **Almetjevas** (rus. *Альметьево*), nuo 1953 m. miestas.
**Emmanuel David**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Emmanuel David |
| Gimimo data | 2001 m. liepos 7 d. (21 metai) |
| Gimimo vieta | Nigerija |
| Ūgis | 173 cm |
| Svoris | kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2019–2022  2020–20212022– | Danija BK Fremad Amager  → FK Kauno Žalgiris *(skol.)*  Haras El Hodoud SC | 00 0(0)41 0(8)13 0(1) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 10 d.. |

**Emanuelis Davidas** (*Emmanuel David*; g. 2001 m. liepos 7 d.) – futbolininkas kilęs iš Nigerijos, puolėjo. 

Kitados rungtyniavo ir Lietuvoje. Atstovavo „Kauno Žalgirio" klubui.

Karjera
-------

Nuo 2019 m. priklausė Danijos BK Fremad Amager klubui. 

### FK Kauno Žalgiris

#### 2020 m. sezonas

2020 m. vasarį tapo FK Kauno Žalgiris nariu nuomos pagrindais.

Pripažintas 2020 m. liepos mėnesio geriausiu jaunuoju žaidėju.

#### 2021 m. sezonas

2021 m. nuomos sutartis buvo pratęsta dar vienam sezonui.
2021 m. rugsėjo 18 d. rungtynėse rpieš FK Banga pelnė įvartį. Kauniečiai nugalėjo gargždiškius rezultatu 3:2.
2021 m. rugsėjo 25 d. rungtynėse prieš FK Nevėžis pasižymėjo pelnydamas įvartį.

2021 m. spalio 16 d. rungtynėse prieš FC Hegelmann Litauen pelnė antrą rungtynių įvartį. Žalgiriečiai nugalėjo varžovus rezultatu 2:1.

2021 m. lapkričio 6 d. rungtynėse prieš FC Džiugas pelnė įvartį, ir žemaičiai pralaimėjo kauniečiams rezultatu 1:5.

2021 m. gruodžio mėn. pranešta, kad baigėsi nuomos sutartis, kuri nebus pratęsta.

Per du sezonus sužaidė 41 susitikimą „Optibet A lygoje", pelnė 8 įvarčius ir atliko 5 rezultatyvius perdavimus.

### Egiptas

Nuo 2022 m. vasaros rungtyniavo Haras El Hodoud SC (Egiptas).

2023 m. gegužės 4 d. prasižymėjo įvarčiu Premjer lygos rungtynėse prieš El Gaišo klubą.

Statistika
----------

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2020** | **FK Kauno Žalgiris** | 15 | 4 |
| **2021** | **FK Kauno Žalgiris** | 26 | 4 |

Pasiekimai
----------

su FK Kauno Žalgiris
* **A lyga**

Bronzos medaliai: 2020, 2021 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
| **Gražina Šmigelskienė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1964 m. liepos 29 d. (58 metai)Tiltiškiai, Zarasų rajonas |
|  |
| Veikla | žurnalistė, Lietuvos politinė veikėja |
| Partija | 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Alma mater | 1987 m. Vilniaus universitetas |

**Gražina Šmigelskienė** (g. 1964 m. liepos 29 d. Tiltiškiuose, Zarasų rajonas) – žurnalistė, Lietuvos politinė veikėja.

Biografija
----------

1971–1982 m. mokėsi Salako vidurinėje mokykloje, 1987 m. Vilniaus universitete baigė žurnalistikos studijas.

Nuo 1987 m. Anykščių rajono laikraščio „Kolektyvinis darbas" korespondentė, 1991–2004 m. laikraščio „Anykšta" redaktorė, UAB „Anykštos redakcija" direktorė.

2007 m. pradėjo eiti UAB „Anykštos redakcija" valdybos pirmininkės ir direktorės pareigas, yra laikraščio „Anykšta", žurnalo „Aukštaitiškas formatas" bei interneto portalo www.anyksta.lt vyriausioji redaktorė.

G. Šmigelskienė priklauso Nacionalinės miestų ir rajonų laikraščių leidėjų asociacijos valdybai, Lietuvos žurnalistų sąjungai, yra Panevėžio pramonės, prekybos ir amatų rūmų narė.

Nuo 1999 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Anykščių rajono skyriaus narė, skyriaus tarybos narė.

2000–2003 m. Anykščių rajono savivaldybės tarybos narė, valdybos narė. Nuo 2004 m. birželio 23 d. iki lapkričio 14 d. Seimo narė. Priklausė Seimo Nacionalinio saugumo ir gynybos komitetui.

Išnašos
-------

1. ↑  *Kas yra kas Lietuvoje*, Politika, 2006, p. 981
2. 1 2 3 4  Gražina ŠMIGELSKIENĖ. Anykštėnų biografijų žinynas. Nuoroda tikrinta 2021-07-18.

Nuorodos
--------

* Biografija (lrs.lt)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Andžejus Kretkovskis** |
| --- |
| Kretkovskiai |
| Herbas „Dołęga" |
| Herbas „Dołęga" |
|  |
| Mirė | 1643 m. |
| Tėvas | Lukas Kretkovskis |

**Andžejus Kretkovskis** (m. 1643) – Kujavijos Bresto vaivada.

Biografija
----------

Kujavijos Bresto kašteliono Luko Kretkovskio (m. 1603) ir Barboros Dževickos (m. 1622) sūnus. Krokuvos generalinio oficialo Erazmo (1595-1639) brolis. 

Iš pradžių buvo pasiuntinys į 1618 metų seimą, po to 1623 metais tapo Kujavijos Bresto pakamaris. Kujavijos Bresto kaštelionas 1632-1637 metais. Nuo 1637 iki 1643 Kujavijos Bresto vaivada.

Šeima
-----

Buvo vedęs du kartus. Pirmoji žmona tapo Katerina Konopacka, Luko Konopackio duktė. Santuokoje gimė 3 sūnūs ir 4 dukterys. 

Kita jo žmona buvo Jadvyga Tylicka, Kališo taurininko Jokūbo Tylickio duktė.

Bibliografia
------------

* Adam Boniecki "Herbarz Polski" (tom XII, str. 268-276, Kretkowscy herbu Dołęga)
* Hr. Seweryn Uruski "Rodzina. Herbarz szlachty polskiej" (tom VIII, str. 53-56, Kretkowscy herbu Dołęga)