recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Dinornis maximus** |
| --- |
| Didžiulis erelis puolantis Naujosios Zelandijos moa |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Antbūris: | Beketeriai paukščiai  *( Ratitae)* |
| Būrys: | Strutiniai paukščiai  *( Struthioniformes)* |
| Šeima: | Dinorniniai  *( Dinornithidae)* |
| Gentis: | Dinorniai  *( Dinornis)* |
| Rūšis: | Moa  *( Dinornis maximus)* |

 |

 *Kitos reikšmės – Moa (reikšmės).*
**Moa** (*Dinornis maximus*) – dinortinių (*Dinornithiformes*) būrio išnykusių paukščių rūšis. Tai stambiausias šio būrio paukštis. Jo aukštis 3 m, masė iki 400 kg. Kaukolė plati, snapas trumpas. Krūtinkaulis be keteros, mentė susiliejusi su korakoidu, tačiau šis mišrus kaulas buvo labai mažas, be peties sąnarinės duobutės, todėl sparnai, matyt, buvo visai išnykę. Trumpų kojų gerai išsivystę II-IV pirštai, tačiau buvo ir I (užpakalinio) piršto liekanos. Plunksnos su papildomu stiebu, kaip kazuarų. Stambiausi kiaušiniai svėrė 2,5-3 kg. 

Moa giminingi kiviams. Jie buvo išnaikinti vietos gyventojų maorių, atvykusių į Naująją Zelandiją iš Polinezijos IX-X a. Tik nedaugelis moa Naujosios Zelandijos miškuose išgyveno iki XVIII a. ar net iki XIX a. pradžios.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Indeksas TOPIX (Tokyo Stock Price Index)** – akcijų indeksas, apskaičiuojamas įvertinus daugiau negu 1700 didžiausių Japonijos įmonių, veikiančių 33-ose pramonės šakose, akcijų kainas. Indeksas apima visų įmonių, kotiruojamų Tokijo akcijų biržos pirmajame sąraše, akcijų kainas. Į pirmąjį Tokijo akcijų biržos sąrašą atrenkamos tos įmonės, kurios yra didesnės, anksčiau įsteigtos, turi didesnę veiklos patirtį ir kurių akcijomis gana aktyviai prekiaujama. Pagrindiniai kriterijai atrenkant įmones yra rinkos kapitalizacija ir likvidumas. Šis indeksas buvo pradėtas apskaičiuoti 1969 metais.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RAkcijų indeksai |
| --- |
|  |
| Amerikos indeksai | 
DOW | NASDAQ | Nasdaq-100 | S&P 500 |
|  |
| Europos indeksai | 
CAC 40 | DAX | Euro Stoxx 50 | FTSE MIB | FTSE 100 | IBEX 35 | RTS | SMI | STOXX 600 |
|  |
| Pabaltijo ir Šiaurės šalių indeksai | 
OMX Copenhagen | OMX Helsinki | OMX Oslo | OMX Stockholm | OMX Riga | OMX Vilnius | OMX Tallinn |
|  |
| Azijos indeksai | 
CSI 300 | Hang Seng | Nikkei 225 | KOSPI | SENSEX | TOPIX |

 |
| **Rolandas Kalninislatv. *Rolands Kalniņš*** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1922 m. gegužės 7 d.Vecslabada, Istros valsčius, Latvija |
| Mirė | 2022 m. gegužės 17 d. (100 metų) |
|  |
| Veikla | kino režisierius |
| Organizacijos | Rygos kino studija |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 1998 m. Trijų žvaigždžių ordinas |
|  |
|  **Vikiteka** | Rolandas Kalninis |

**Rolandas Kalninis** (latv. *Rolands Kalniņš*, 1922 m. gegužės 7 d. Vecslabadoje, Istros valsčiuje, Latvijoje – 2022 m. gegužės 17 d.) – latvių kino režisierius.

Biografija
----------

1937–1940 m. mokėsi Rygos 1-oje vidurinėje mokykloje, dirbo uoste, laikraštyje „Jaunākās Ziņas", kariuomenės parduotuvėje, laikraščių „Padomju Latvija" ir „Cīņa" sporto žurnalistu. 1944–1946 m. Latvijos meno reikalų valdybos Teatro skyriaus inspektorius. Nuo 1947 m. dirbo Rygos kino studijoje, 1957–1990 m. šios studijos režisierius. Nuo 1989 m. buvo kino studijos „Trīs" direktorius ir režisierius.

Kūryba
------

Filme „Aš viską atsimenu, Ričardai / Akmenys ir skeveldros" (TSRS rodytas cenzūros pakeistas) per vienos šeimos likimą parodyta dramatiška latvių tautos situacija Antrojo pasaulinio karo ir pokario metais. Sukūrė šiuolaikinės tematikos, nuotykių filmų, literatūros kūrinių ekranizacijų, dokumentinių filmų (Pokalbis su karaliene, 1980 m. Amžinasis Faustas, 2000 m.

Filmografija
------------

* Ilzė, 1959 m.
* Prieš audrą, 1960 m.
* Aš viską atsimenu, Ričardai / Akmenys ir skeveldros, 1966 m.
* Įkvėpkite giliau, 1967 m.
* Karalienės riteris, 1970 m.
* Ceplio afera, 1972 m. pagal P. Ruozytį
* Rungtynės įvyks bet kokiu oru, 1985 m.
* Jeigu mes visa tai iškęsime, 1987 m.
* Taperis, 1989 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Latvian film director Rolands Kalniņš dies aged 100" (anglų). ENG.LSM. 2022-05-18. Nuoroda tikrinta 2022-05-18.
2. ↑  Rolands Kalniņš. Latvijos filmų biblioteka Archyvuota kopija 2010-03-13 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  '**. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 223 psl.**
**Toptunovas Leonidas Fedorovičius** (ukr. *Топтунов Леонід Федорович*; 1960 m. rugpjūčio 16 d. Mykolaivka, Buryno rajonas, Sumų sritis, Ukrainos TSR – 1986 m. gegužės 14 d. Maskva, RSFSR) – Černobylio atominės elektrinės reaktoriaus vyresnysis inžinierius

1983 m. baigė Maskvos inžinerinės fizikos institutą, įgijo atominių elektrinių ir įrenginių inžinieriaus specialybę. Černobylio AE pradėjo dirbti 1983 m. kovo 31 d. kaip jaunas institutą baigęs specialistas. Dirbo reaktorių bloko valdymo inžinieriumi ir vyresniuoju reaktoriaus valdymo inžinieriumi.

Pripetėje jis gyveno Sporto g. 17a, aštuntame (aukščiausiame) aukšte.

Tragišką 1986 m. balandžio 26 d. naktį jis dirbo 4-ojo bloko valdymo salėje. Pirmosiomis avarijos valandomis jis nesavanaudiškai ir bebaimiškai atliko avarijos likvidavimo darbus. Gauta 700 rem radiacijos dozė.

Jis mirė 1986 m. gegužės 14 d. nuo radiacinės spindulinės ligos 6-ojoje Maskvos klinikinėje ligoninėje.

Apdovanojimai
-------------

Trečiojo laipsnio Drąsos ordinas (po mirties) (2008 m. gruodžio 12 d.) – *už drąsą, atsidavimą, aukštą profesionalumą, parodytą pašalinant Černobylio katastrofos padarinius, reikšmingus darbo laimėjimus, aktyvią visuomeninę veiklą*

Šaltiniai
---------

1. ↑  Судьба наиболее облученных чернобыльцев.
2. ↑  Указ Президента України № 1156/2008 від 12.12.2008 «Про відзначення державними нагородами України з нагоди Дня вшанування учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС».
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Triduris Ikarus 263 Rusijoje
**Ikarus 263** – Vengrijos gamyklos „Ikarus" 1985–1998 m. gamintas miesto ir priemiesčio autobusų modelis. Per gaminimo laikotarpį išleistos 4 modifikacijos. Daugiausia naudoti Rytų Europoje (Vengrijoje, VDR), nuo 1989 m. pasiekė TSRS.

Įprastos modifikacijos Ikarus 253 yra 2 arba 3 durų („vartų" tipo arba „širmos" tipo), 11,94 m ilgio, 2,5 m pločio, 5,84 m bazinio aukščio, sveria 8,7 t (pilnoje apkrovoje – 18,7 t). Autobusą varo dyzelinis variklis RÁBA-M.A.N. D2156 HM6U, 6 cilindrų, 220–258 AG, 10,35 cm³ darbinio tūrio, 100 km sunaudoja 28,5 l kuro. Standartinė talpa – 20–24 sėdimos vietos. Gali išvystyti maksimalų ~107-122 km/h greitį.

Ikarus 263 yra patobulintas Ikarus 260 variantas – metru ilgesnis, su papildomu langu, variklis perkeltas tarp ašių, sumažintas sėdimų vietų skaičius.

* Ikarus 263 dviduris (Dėras)Ikarus 263 dviduris (Dėras)
* Ikarus 263 dviduris, šydinėmis durimis (Cvikau)Ikarus 263 dviduris, šydinėmis durimis (Cvikau)
* Ikarus 263 (Gatčina)Ikarus 263 (Gatčina)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Ikarus 263** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Antanas Bakšys** (kovos vardai **Klajūnas**, **Germantas**, **Senis**; 1923 m. birželio 13 d. Raseiniai – 1953 m. sausio 17 d. Pužukai) – Lietuvos partizanas.

Biografija
----------

Mokėsi Raseinių gimnazijoje, brandos atestatą gavo 1941 m. pavasarį. 1944 m. pavasarį įstojo į Vietinę rinktinę, ją išformavus grįžo į gimtinę. Sovietams antrą kartą okupavus Lietuvą dirbo mokytoju Garvinėje, vėliau Minionyse.

1945 m. kovo mėn. buvo suimtas ir be teismo išsiųstas į katorgą Tulos anglių baseino kasyklose. 1946 m. vasarą kartu su keturiais tautiečiais sėkmingai pabėgo ir pėsčiomis bei prekiniais traukiniais grįžo į Lietuvą. Jam pavyko gauti karinį bilietą bei pasą ir jau rudenį pradėjo mokytojauti Raseinių gimnazijoje. Užmezgė ryšius su pogrindžiu. 1947 m. rudenį buvo suimtas, bet netrukus paleistas. Tų pačių metų lapkritį tapo Kęstučio apygardos partizanu.

Tarp partizanų išsiskyrė amžiumi, išsilavinimu bei autoritetu, todėl netrukus buvo paskirtas Vaidoto rinktinės, 1949 m. birželio mėn. – Kęstučio apygardos vadu, o 1951 m. gegužę – Jūros srities vadu. Visos šios pareigos A. Bakšiui teko žuvus kovos draugams.

A. Bakšys dažnai keitė dislokacijos vietas, vengė lankytis pas jį asmeniškai pažįstančius ryšininkus. Dažnai inspektavo partizanų junginius, nuolat palaikė ryšį su Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio (LLKS) prezidiumo pirmininku Jonu Žemaičiu-Vytautu, o jam susirgus susirašinėjo su Lietuvos partizanų vadais dėl naujo prezidiumo pirmininko kandidatūros, buvo paskirtas J. Žemaičio-Vytauto pavaduotoju ir prezidiumo sekretoriumi. Be tiesioginių srities vado pareigų, A. Bakšys daug rašė, padėjo leisti spaudą („Laisvės varpą", atsišaukimus), ieškojo naujų pasipriešinimo formų, kurios galėtų pakeisti sunaikintą ginkluotą pogrindį.

A. Bakšys suprato, kad partizaninė kova silpsta, jos formos neatitinka sąlygų ir reikalinga kita – dvasinio-intelektinio pasipriešinimo forma. Tokia organizacija, LLKS tradicijų tęsėja, vienijančia ir legaliai gyvenančius asmenis, ir partizanus, turėjo tapti Vyčių sąjunga. A. Bakšys buvo Vyčių sąjungos įkūrėjas ir ideologas. Nors kiekvienam tebeveikiančiam partizanų būriui buvo duotas įsakymas savo veiklos teritorijoje organizuoti Vyčių sąjungos skyrius, tai padaryti buvo sunku – trukdė nuolatiniai čekistų siautimai, saugumo agentai, be to, ir pačių partizanų jau buvo per mažai, kad būtų galima išplėtoti aktyvią veiklą.

1953 m. sausio 17 d. NKVD pajėgoms apsupus Pužukuose, Kazio Ruko sodyboje įrengtą Jūros srities štabo bunkerį, A. Bakšys ir kiti nuolatiniai bunkerio gyventojai – Aleksas Jurkūnas-Valeras, Elena Gendrolytė-Balanda ir Antanas Jankauskas-Tonis – nusižudė. Po A. Bakšio mirties Jūros srities vadovybės veikla nebebuvo atkurta.

Pripažinimas
------------

* 1998 m. lapkričio 18 d. Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanotas Vyčio Kryžiaus 2-ojo laipsnio ordinu (dabar – Vyčio Kryžiaus ordino Komandoro didysis kryžius) (po mirties).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „50-OSIOS JŪROS SRITIES ŠTABO ŽŪTIES METINĖS". Lietuvos gyventojų genocido ir rezistencijos tyrimo centras. 2004-01-30. Nuoroda tikrinta 2015-06-17.
Roland Corporation|  |
| Forma | Korporacija |
| Įkurta | 1972 m. balandžio 18 d. |
| Centrinė būstinė | Hamamatsu, Japonija |
| Produkcija | Muzikos instrumentai, audio procesoriai, spausdintuvai |
| Tinklalapis | www.roland.com |

**Roland Corporation** arba tiesiog **Roland** – japonų korporacija, veikianti tarptautiniu mastu, pagarsėjusi kaip muzikos instrumentų gamintojas.

Kompanija buvo įkurta 1972 m. Osakoje, o 2005 m. pagrindinė būstinė buvo perkelta į Hamamatsu. Kompanijos pavadinimas parinktas taip, kad skambėtų vienodai visose pasaulio kalbose.

„Roland" gamina elektroninius muzikos instrumentus, audio signalų apdirbimo procesorius, akordeonus ir vien tik Japonijoje – spausdintuvus.

„Roland" priklauso prekiniai ženklai:

* „BOSS" (gitariniai audio procesoriai);
* „Cakewalk" (audio programos);
* „Rodgers" (elektroniniai vargonai);
* „Edirol" (kompiuterinė video ir audio periferinė įranga);
* „RSS" (audio mikseriai);
* „Roland DG" (spausdintuvai).

Kompanija garsi Jupiter, Fantom ir Juno prekinių ženklų sintezatorių linijomis. Tačiau garsiausi jos produktai – ritmo mašinos: analoginė TR-808 (1981) ir pusiau analoginė TR-909 (1984), panaudotos nesuskaičiuojamame kiekyje šokių elektroninės muzikos kūrinių.

Gaminių galerija
----------------

* Ritmo mašina TR-808 (1981)Ritmo mašina TR-808 (1981)
* Ritmo mašina TR-909 (1984)Ritmo mašina TR-909 (1984)
* Analoginis sintezatorius Jupiter (1983)Analoginis sintezatorius Jupiter (1983)
* Pirmasis Roland skaitmeninis sintezatorius D-50 (1987)Pirmasis Roland skaitmeninis sintezatorius D-50 (1987)
| **Antanas Baura** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1955 m. lapkričio 21 d. (67 metai)Gailiešionys, Utenos rajonas |
|  |
| Veikla | agronomas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos komunistų partija Lietuvos valstiečių partija 2001 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga2022 m. Demokratų sąjunga „Vardan Lietuvos" |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Antanas Baura** (g. 1955 m. lapkričio 21 d. Gailiešionyse, Utenos rajonas) – agronomas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1963–1971 m. mokėsi Utenos rajono Ilčiukų aštuonmetėje mokykloje, 1974 m. baigė Utenos rajono Vyžuonų vidurinę mokyklą. 1979 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją ir įgijo agronomo specialybę.

1979–1982 m. Anykščių rajono kolūkio „Už taiką" vyr. agronomas. 1982 m. paskirtas Anykščių rajono susivienijimo „Agrochemija" pirmininko pavaduotoju, vėliau Anykščių rajono Valstybinės žemės ūkio produktų supirkimo ir kokybės inspekcijos vyr. inspektorius, Anykščių rajono Žemės ūkio valdybos viršininko pavaduotojas, Anykščių rajono agropramoninio susivienijimo pirmininkas.

1995–2000 m. Utenos apskrities viršininko administracijos Kaimo reikalų departamento Anykščių rajono Žemės ūkio skyriaus vedėjas. 2000–2004 m. ir 2017–2020 m. Seimo narys. 2005–2007 m. Anykščių UAB „Jaros agrokompleksas" direktorius. 2007–2011 m. Anykščių rajono savivaldybės administracijos direktorius.

1988–1989 m. Anykščių rajono tarybos deputatas. 2003–2007 m. ir 2011 m. (atsisakė mandato) Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys..

Buvo LKP narys, nuo 2001 m. Valstiečių – Naujosios demokratijos partijų sąjungos narys, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys, Anykščių raj. skyriaus pirmininkas. Nuo 2022 m. Demokratų sąjungos „Vardan Lietuvos" Anykščių raj. skyriaus pirmininkas.

Žmona Aurelija, vaikai Vaida, Egidijus, Mindaugas..

Išnašos
-------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-05 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-04 iš Wayback Machine projekto.
Akmeninė lentelė su išlikusiu užrašu iš šumerų epinės poemos apie Gilgamešą
**Poema** (gr. *poiēma*) – poezijos žanras: eiliuotas pasakojamasis kūrinys, pagrįstas siužetu, charakteriais, arba didesnis lyrinis kūrinys, pagrįstas vienos idėjos sutelkta išgyvenimų grandine.

Istorija
--------

Pirmiausia susiformavo epinė, vėliau – lyrinė poema. Pirmosios poemos (indų – „Mahabharata", „Ramajana", graikų – Homero „Iliada" ir „Odisėja", romėnų – Vergilijaus „Eneida") sukurtos VIII–I a. pr. m. e. Šių ir daugelio vidurinių amžių epinių poemų (persų – Firdousi „Šachnamė", vokiečių – „Nybelungų giesmė", rusų – „Sakmė apie Igorio žygį") siužeto centre – svarbūs istoriniai įvykiai, lemiantys valstybės likimą, arba pasakojimai apie genties, tautos atsiradimą.

Ankstyvosios poemos dar vadinamos epais, epopėjomis. Jos sukurtos iš liaudies mitų, padavimų, religinių giesmių, istorinių kronikų. Joms būdinga heroika, svarbiausią vaidmenį vaidina siužetas. Vėliau epinių poemų pobūdis kito: pradėjo ryškėti autoriaus moralinė savimonė, psichologinės būsenos (Dantės „Dieviškoji komedija"), filosofinės koncepcijos, meilės išgyvenimų motyvai (Š. Rustavelio „Karžygys tigro kailiu"), individualus formos virtuoziškumas (L. Ariosto „Pašėlęs Rolandas").

Klasicizmo ir švietimo poezijoje šalia tradicinių herojinių paplito didaktinės, buitinės, filosofinės, satyrinės, herojinės komiškos (parodijinės) poemos (Dž. Miltonas, F. Klopštokas, Volteras). Romantizmo laikotarpiu susilpnėjo poemos epiškumas ir sustiprėjo lyrizmas. Reikšmingiausioms romantinėms poemoms būdinga asmenybės dvasinės istorijos perteikimas, tautos istorinio kelio filosofinis apmąstymas, lyriniai ir draminiai elementai, fragmentiška kompozicija (Dž. G. Baironas, M. Lermontovas, A. Mickevičius, J. Slovackis, H. Heinė).

Nuo XIX a. vidurio poema ėmė darytis labai priklausoma nuo bendrųjų literatūros srovių, poezijos motyvų, stiliaus kaitos dėsnių, poemos žanrinė plėtotė ėmė netekti savarankiškumo.

Poema lietuvių literatūroje
---------------------------

Lietuvių literatūroje poemos kuriamos nuo XVIII a. Pirmoji reikšminga lietuvių poema – K. Donelaičio epinio aprašomojo tipo kūrinys „Metai"; ji susijusi su šviečiamuoju klasicizmu. Savo poema (parašyta apie 1760–1770 m. pirmąkart išleista 1818 m.) K. Donelaitis sukūrė tautos epą ir padėjo pagrindą grožinei lietuvių literatūrai. Tolesnis lietuvių poemos raidos etapas – A. Baranausko poema „Anykščių šilelis". Lietuvių literatūrai „Anykščių šilelis" – pirmoji romantinė poema, kurioje girios, medžio įvaizdžiai išaugo į romantinį laisvo gyvenimo simbolį. Maironis davė pradžią naujųjų laikų lietuvių poemai, kuri brendo romantizmo ir realizmo poetinių tradicijų veikiama. Būdingiausios lietuvių poemos žanrinės formos: epinė (T. Tilvyčio „Usnynė"), satyrinė (F. Kiršos „Pelenai"), parodijinė (K. Binkio „Jauniausia Lietuva"), lyrinė (A. Miškinio „Keturi miestai"), tautosakinė (S.Nėries „Eglė žalčių karalienė"), filosofinė (V. Mykolaičio-Putino „Prometėjas").

Nuorodos
--------

* Lietuvių literatūros internetinė svetainė Archyvuota kopija 2006-01-01 iš Wayback Machine projekto.

Vikižodynas
*Kitos reikšmės – Bagdonas (reikšmės).*
**Antanas Bagdonas** (g. 1950 m. rugpjūčio 22 d. Gedvydų k. (Raseinių raj.)) – choro dirigentas ir pedagogas.

Biografija
----------

Baigęs Betygalos vidurinės mokyklos aštuonias klases, 1965–1969 m. choro dirigavimo mokėsi Kauno Juozo Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Vytautas Pučinskas). 1969–1974 m. choro dirigavimo studijas tęsė Lietuvos valstybinėje konservatorijoje (doc. Klemenso Griauzdės klasė).

Nuo 1974 m. rudens – Kaišiadorių rajoninių kultūros namų meno vadovas, mišriojo ir moterų chorų vadovas bei dirigentas. Abu kolektyvus parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei.

1975 m. suorganizavo Girelės (Kaišiadorių raj.) paukštyno mišrųjį chorą, kurį parengė 1980 ir 1985 m. respublikinėms dainų šventėms, 1990 m. – Lietuvos tautinei dainų šventei. 1983 m. respublikiniame konkurse „Dainuoja darbo Lietuva" choras laimėjo pirmąją vietą, o 1987 m. analogiškame konkurse – trečiąją. 1993 m. kolektyvą ėmė globoti Kaišiadorių laisvalaikio organizavimo centras, choras pasivadino „Girelės" vardu. Dalyvavo 1994 m. I Pasaulio lietuvių dainų šventėje ir chorų konkurse, taip pat 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventėje Vilniuje, gieda Kaišiadorių katedroje ir kitose bažnyčiose, 1993 m. koncertavo Vokietijoje, 1997 m. – Austrijoje.

Nuo 1978 m. A. Bagdonas yra Kauno J. Gruodžio aukštesniosios muzikos mokyklos (konservatorijos) choro dirigavimo ir kitų disciplinų dėstytojas, išugdė būrį jaunųjų chorvedžių. 1979–1981 m. vadovavo Kauno 3-osios klinikinės ligoninės moterų chorui – parengė 1980 m. respublikinei dainų šventei.

A. Bagdonas – Kaišiadorių rajono dainų švenčių, 1979 m. – Vilniaus krašto eksperimentinės dainų šventės Trakuose, 1981 m. – Kauno miesto dainų šventės dirigentas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Kristjanas Eldjaurnasisl. *Kristján Eldjárn*** |
| --- |
| Islandijos prezidentas |
|  |
| Gimė | 1916 m. gruodžio 6 d.Dalvikas |
| Mirė | 1982 m. rugsėjo 14 d. (65 metai)Klyvlendas |
| Islandijos prezidentas |
| Ėjo pareigas | 1968-1980 m. |
|  |
| Veikla | Islandijos politikas, archeologas, meno istorikas |
|  |
| Alma mater | Kopenhagos universitetas |

**Kristjanas Eldjaurnas** (isl. *Kristján Eldjárn*, 1916 m. gruodžio 6 d. Dalvikas – 1982 m. rugsėjo 14 d. Klyvlendas, JAV) – Islandijos politikas, archeologas, meno istorikas.

Biografija
----------

Baigė Kopenhagos universitetą, 1957 m. istorijos daktaras.

1947–1968 m. Islandijos nacionalinio muziejaus direktorius. 1968–1980 m. Islandijos prezidentas.

Mokslinė veikla
---------------

Daugelio archeologinių tyrimų vadovas. Parašė Islandijos archeologijos ir meno istorijos veikalų, svarbiausias – Islandijos senovės menas (Ancient An in Iceland 1957). Leidinio „Šiaurės šalių vidurinių amžių kultūros ir istorijos leksikonas" (*Kulturhistorisk leksikon for nordisk middelalder* 22 t. 1957–1978 m.) vienas redaktorių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kristjanas Eldjaurnas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 301 psl.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Ásgeir Ásgeirsson** | **Islandijos prezidentas**1968–1980 | Po to:**Vigdís Finnbogadóttir** |
| **Antanas Biliūnas** |
| --- |
| Gimė | 1905 m. sausio 2 d.Andrioniškis, dab.  Anykščių raj. |
| Mirė | 1970 m. sausio 16 d. (65 metai)Vilnius |
| Palaidotas (-a) | Andrioniškio kapinėse |
| Tėvas | Juozas Biliūnas (1869–1936) |
| Motina | Marijona Rudokaitė-Biliūnienė (1883–1958) |
| Sutuoktinis (-ė) | Olga Aleksandra Imokaitė-Biliūnienė (1907–1968) |
| Vaikai | Lidija, Juozas |
|  |
| Veikla | rašytojas, bibliografas |

**Antanas Biliūnas** (1905 m. sausio 2 d. Andrioniškio k. dab.  Anykščių raj. – 1970 m. sausio 16 d. Vilniuje) – pedagogas, bibliografas, rašytojas. Jono Biliūno sūnėnas.

Biografija
----------

Baigė Andrioniškio pradžios mokyklą, 1919-1925 m. mokėsi Ukmergės valstybinėje gimnazijoje. 1925–1930 m. studijavo lituanistiką ir istoriją Kauno Vytauto Didžiojo universiteto Humanitarinių mokslų fakultete, bet mokslų nebaigė (išstojo iš 4 kurso). 

1926–1941 m. A. Biliūnas gyveno ir dirbo pedagoginį darbą Ukmergės mokyklose. 1940–1941 m. buvo Ukmergės mokytojų seminarijos direktorius. 1941 m. jis su žmona buvo kalintas okupacinės vokečių valdžios už antifašistines nuotaikas, bet užstojus įtakingiems ukmergiškiams buvo išlaisvintas ir persikėlė į Panevėžį. Čia iki 1944 m. dirbo miesto bibliotekos vedėju. 1944 m. jis grįžo į Ukmergę ir 1944–1946 m. vėl buvo mokytojų seminarijos direktorius.

1947–1965 m. dirbo Lietuvos knygų rūmuose bibliografu. 1947–1951 m. buvo ir Retrospektyvinės bibliografijos skyriaus vedėjas. Prisidėjo prie nacionalinės bibliografijos sudarymo, rengė knygotyros terminų žodyną.

Kūryba
------

Rašytojas debiutavo 1923 m. leidinyje „Aušrinė", vėliau reiškėsi „Lietuvos žiniose", „Kultūroje", „Trečiame fronte", almanache „Prošvaistė" ir kt. Pasirašinėjo Aušros Varpelio slapyvardžiu. Kūrė apsakymus,  eilėraščius, rašė publicistiką. Eilėraščių rinkinys „Išpažintis Lietuvai" (1935 m.) smetoninės cenzūros buvo uždraustas už socialinę kritiką. Už vokiečių okupacijos metais išspausdintą novelę „Mirties traukiniai" (1942 m.) apie tarybinės okupacinės valdžios vykdytus trėmimus 1946 m. buvo suimtas, nuteistas 5 metams kalėjimo, bet po pusmečio paleistas užtarus J. Paleckiui.

Po Antrojo pasaulinio karo A. Biliūnas buvo Lietuvos rašytojų sąjungos narys. Anykščių A. Baranausko ir A. Vienuolio-Žukausko memorialiniame muziejuje saugomi rankraščiai su jo dienoraščiais ir grožine kūryba.

Bibliografija
-------------

* Išpažintis Lietuvai : eilėraščiai. - Kaunas, 1935. - 111 p.
* Puntuko akmuo : praeities atspindžiai apsakymuose. - Vilnius : Vaga, 1970 (Kaunas : K. Požėlos sp.). - 163 p.
* Rinktinė. - Vilnius : Vaga, 1974. - 246 p.
* Baltieji šešėliai : iš atsiminimų apie Joną Biliūną. - Vilnius : Vaga, 1981. - 80 p.

‎

Šaltiniai
---------

1. ↑  Rašytojai. Antanas Biliūnas *rasyk.lt*
2. ↑  Antanas Biliūnas *anykstenai.lt*

Nuorodos
--------

* Ukmergės krašto datų kalendorius 1920 m. Sausis *ukmergesvb.lt*
* Panevėžio kraštas virtualiai. Biliūnas Antanas *paneveziokrastas.pavb.lt*
* Trečias frontas Nr.2 (1930 m. balandis). Antanas Biliūnas. Žirantas (apysaka) *tekstai.lt*
**Antanas Barisas** (1933 m. liepos 3 d. Panevėžys – 1986 m. spalio 15 d. Vilnius) – Lietuvos hidrologas, geografijos mokslų kandidatas.

Biografija
----------

1957 m. baigė Leningrado hidrometeorologijos instituto Hidrologijos fakultetą. 1966 m. geografijos mokslų kandidatas.

1957 m. dirbo Kirgizijos hidrometeorologijos tarnybos valdyboje, 1958–1959 m. – Kauno respublikiniame vandens ūkio projektavimo institute. Nuo 1960 m. Vilniaus universiteto dėstytojas, 1973–1978 m. Hidrologijos ir klimatologijos katedros vedėjas, nuo 1978 m. docentas.

Mokslinė veikla
---------------

Lietuvos upių minimalaus nuotėkio detalių tyrimų pradininkas. Sukūrė hidrometrinės nuotraukos metodiką. Padarė Virintos, Skroblaus, Kirsnos, Siesarties, Tatulos, Rešketos, kitų upių hidrometrinių nuotraukų.. Sudarė kelis Lietuvos metinio nuotėkio pasiskirstymo žemėlapius. Analizavo integralinių nuotėkio pasiskirstymo per metus kreivių pritaikymo nuotėkio tyrimui galimybes. Parašė >50 mokslinių straipsnių (daugiausiai: nuotėkio pasiskirstymo analizės, minimalaus nuotėkio tyrimų, hidrometrinių matavimų metodikos klausimais).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kęstutis Kilkus. *Antanas Barisas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. II (Arktis-Beketas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2002. 652 psl.
2. ↑  Kęstutis Kilkus, Gintaras Valiuškevičius. 2006. Antano Bariso hidrologija. Vilniaus universiteto leidykla.
**Kristina Vasiliauskaitė** (1956 m. kovo 13 d. Vilniuje) – lietuvių kompozitorė, pedagogė.

Biografija
----------

K. Vasiliauskaitė 1963 m. įstojo į M. K. Čiurlionio vidurinę meno mokyklą (dabartinė Nacionalinė M. K. Čiurlionio menų mokykla). Iki 1971 m. mokėsi Rimos Karosaitės fortepijono klasėje, po to – pas mokytoją Marceliną Slipkų muzikos teorijos klasėje. 1974 m. baigusi mokyklą, įstojo į Lietuvos valstybinę konservatoriją (dabartinė Lietuvos muzikos ir teatro akademija). Iš pradžių studijavo muzikos istoriją pas prof. Jadvygą Čiurlionytę, o praėjus metams perėjo į prof. Eduardo Balsio kompozicijos klasę. Studijas baigė 1980 m.

1979–1980 m. dirbo koncertmeistere M. K. Čiurlionio meno mokykloje. 1980–1983 metais pagal paskyrimą dirbo muzikos laidų redaktore TVR komitete. 1983 m. pradėjo dirbti M. K. Čiurlionio menų mokykloje koncertmeistere. „Ąžuoliuko" muzikos mokykloje 1993 m. pradėjo dirbti koncertmeistere, dėstyti kompoziciją, fortepijoną. Nuo 1988 m. priklauso Lietuvos kompozitorių sąjungai.

1996–1997 m. K. Vasiliauskaitei buvo paskirta aukščiausiojo laipsnio valstybės stipendija. 1998 m. suteiktas vyr. mokytojos vardas.

Surengė koncertų JAV, Jungtinėje Karalystėje, Vokietijoje.

Įvertinimas
-----------

* 2016 m. M. K. Čiurlionio premija

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *Kristina Vasiliauskaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIV (Tolj–Veni). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2015
2. 1 2 3  Biografija
|  Slavatičės Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė |
| --- |
|  |
| **Dekanatas** | Terespolio stačiatikių dekanatas |
| **Gyvenvietė** | Slavatičė |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1912 m. |
| **Stilius** | rusiška-bizantika |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Slavatičės Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Slavatičės Rūpestingosios Dievo Motinos cerkvė** (lenk. *Cerkiew Opieki Matki Bożej w Sławatyczach*) – cerkvė, esanti Slavatičės kaime. Cerkvė priklauso Slavatičės Rūpestingosios Dievo Motinos parapijai. Cerkvė pastatyta 1910–1912 m. rusiškos bizantikos architektūros stiliumi. Pirmoji cerkvė šioje vietoje buvo pastatyta XV a. kurios statybas finansavo *Ursulas Vološinas*. 1721 m. pastatyta medinė dvikupolė cerkvė. 1988 m. gruodžio 15 d. cerkvė buvo įtraukta į Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašą.

* 
* 
* 
*

Nuorodos
--------

* Liublino vaivadijos saugomų istorijos paminklų sąrašas (lenk.);
* Parapijos tinklalapis (lenk.).
| **Kristina Tučkutė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1983 m. spalio 18 d.Klaipėda, Lietuvos TSR |
|  |
| Veikla | modelis |
|  |
|  **Vikiteka** | Kristina Tučkutė |

**Kristina Tučkutė** (g. 1983 m. spalio 18 d. Klaipėdoje) – Lietuvos modelis.

Biografija
----------

Gimė pasieniečių Romo ir Alos šeimoje. Vaikystėje lankė baleto ir muzikos mokyklą, vėliau lankė šuolio į aukštį treniruotes. Nuo 14 metų pradėjo modelio karjerą. Po metų buvo pakviesta į Paryžiaus modelių agentūrą "Metropolitan". Po dar vienerių metų buvo pakviesta agentūros "Major model management" į Milaną, kur 10 metų dirbo su tokiais drabužių dizaineriais kaip Roberto Cavalli, Blumarine, la Perla, Parah, Wolford, Triumph, Giorgio Armani, Gian Franco Ferre, Guess. Vėliau išvyko dirbti į Niujorką, dar po kiek laiko grįžo į Lietuvą, kur pradėjo užsiiminėti kosmetikos verslu.

Nuorodos
--------

* Asmeninis tinklalapis Archyvuota kopija 2018-10-05 iš Wayback Machine projekto.
* Modelis K. Tučkutė pristatė lūpų blizgesio kamštelį už 500 eurų
* Niujorką užkariavusiai gražuolei Vilnius – tarsi poilsio stotelė Archyvuota kopija 2012-11-01 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°57′40″š. pl. 22°44′33″r. ilg.﻿ / ﻿54.9610°š. pl. 22.7426°r. ilg.﻿ / 54.9610; 22.7426

|  |
| --- |
| **Slavikų pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Slavikų pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Slavikų pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Mokyklos g. 2, Slavikai |
| **Direktorius(-ė)** | Juozas Rakickas |
| **Mokinių skaičius** | 115 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 16 |

**Šakių rajono Slavikų pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šakių raj. Slavikuose, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190823290. Steigėjas – Šakių rajono savivaldybės taryba. Dabar tai Šakių Varpo mokyklos skyrius.

Istorija
--------

Slavikų apylinkėse pirmoji mokykla įsikūrė carinės priespaudos metais apie 1870 m. Pastatą, kuriame buvo mokykla, vadino „daraktoryne". I pasaulinio karo metais mokykla sudegė, vėliau įsikūrė buvusiose Slavikų valsčiaus patalpose. 1937 m. įsteigtas penktas skyrius, 1938 m. – šeštas. 1944–1945 m. mokykla neveikė, po karo veikė Kališiuose ir Žiūriuose.

1952 m. atidaryta pradinė mokykla Slavikuose. Vėliau tapo septynmete. 1955 m. septynmetė mokykla išsikėlė į Degutlaukį, buvusios urėdijos patalpas. 1961–1962 m. buvusi mokykla ir ūkinis pastatas nugriauti. 1962 m. vasarą prasidėjo naujos mokyklos statyba patogioje vietoje, prie vieškelio, Slavikų gyvenvietėje, ji atidaryta jau rugsėjo 1 d. naujose patalpose. Po 1970 m. Buvo uždaryta Žiūrių pradinė mokykla.

2020 m. Slavikų mokykla prijungta prie Šakių Varpo mokyklos.

Direktoriai
-----------

* Juozas Rakickas

Nuorodos
--------

1. ↑  Šakių rajono Slavikų pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-20).
2. ↑  Šakių „Varpo" mokyklos Slavikų pradinio ugdymo skyrius. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-06-20).
3. ↑  Slavikų pagrindinės mokyklos įkūrimo istorija. Slavikai.lt (tikrinta 2022-06-20).

* Mokyklos svetainė
| Kristmemelio mūšis |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Data | 1315 m. ruduo |
| Vieta | Europa, Lietuvos Didžioji kunigaikštystė, Kristmemelis |
| Rezultatas | Lietuvių atsitraukimas |

 |
| Konflikto šalys |
|  Lietuvos Didžioji kunigaikštystė |  Vokiečių ordinas |
| Vadovai ir kariniai vadai |
| Vytenis |  |

**Kristmemelio mūšis** – įvyko 1315 m. rudenį tarp Lietuvos Didžiosios kunigaikštystės ir Vokiečių ordino kariuomenių.

Kryžiuočiai Kristmemelio pilį pastatė 1313 m. balandžio 8–22 dienomis. Didysis magistras Karolis iš Tryro, norėdamas praplėsti krikščionių žemes, subūrė visą savo kariuomenę ir Nemuno pakrantėje, per šešias mylias aukščiau Ragainės, pastatė Kristmemelio pilį.

1315 m. rugsėjo 25 lietuviai su visa savo jėga apsupo Kristmemelio pilį, pastatydami tris mašinas ir su savimi turėdami daug rusinų lankininkų. Galiausiai kryžiuočiai su maža kariuomene prieš juos kovojo laivų mūšyje, o paskui iš Karaliaučiaus spalio 12 dieną išžygiavo su didele kariuomene, bet prieš tai, kai ten nuvyko, spalio 11 dieną lietuviai atsitraukė. Vytenis, lietuvių karalius, subūrė visus tinkamus karui savo karalystės vyrus ir apsupo Kristmemelio pilį, kurią 17 dienų iš visų pusių smarkiai puldinėjo su dviem apgulos mašinomis ir daugybe šaulių. Todėl kryžiuočiai sudegino savo pilies papilį, norėdami išvengti galimų pavojų. Tuo metu iš Sembos atplaukė šiai piliai padėti dar 160 kryžiuočių, tačiau lietuviai taip sumaniai užstojo visus kelius bei visas prieigas į šią pilį, kad niekas negalėjo į ją pakliūti, nors ir ne kartą mėgino šitai padaryti. Dėl to kryžiuočiai turėjo pasilikti laivuose, kur juos kiekvieną dieną puldinėjo lietuviai. Šiose kovose lietuviai neteko daug vyrų nukautaisiais ir sunkiai sužeistaisiais, o kryžiuočiai – 18 karių sužeistaisiais. Nieko šiuo būdu nepešę, galop jie 17 dieną, kai jau ketino pasitraukti, sužinoję, kad artėja magistras su didele kariuomene, priėjo pilies gynybinį griovį ir ten prinešė malkų, šieno, stagarų ir šiaudų, norėdami žūt būt pilį sudeginti. Tokia galybė benešiojančių ir bepuldinėjančių lietuvių buvo nukauta ir nepasiekę tikslo lietuviai pasitraukė, sudeginę apgulos mašinas.

Literatūra
----------

* Urban, William. The Teutonic Knights: A Military History. Greenhill Books. London, 2003, pp. 162, 167, 168. ISBN 1-85367-535-0

Šaltiniai
---------

1. ↑  Skirsnemunės istorija: Kristmemelis Archyvuota kopija 2014-01-18 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°01′04″š. pl. 23°58′56″r. ilg.﻿ / ﻿54.0178°š. pl. 23.9823°r. ilg.﻿ / 54.0178; 23.9823

Pagrindinis sanatorijos įėjimas
**Draugystė sanatorija** – sanatorija, esanti Druskininkų miesto rytinėje dalyje, Pagankoje, V. Krėvės g. 7, dešiniajame Nemuno krante. Pagrindinis pastatas – neoklasicizmo stiliaus, pastatytas po II pasaulinio karo, atidarytas 1962 m. Veiklos profilis – nervų, kraujotakos, kvėpavimo, virškinimo sistemos ligų, judamojo-atramos aparato pažeidimų, jonizuojančios spinduliuotės poveikio ligų gydymas, ligų prevencijos, rekreacijos ir relaksacinės procedūros. Sanatorijoje yra per 100 kambarių, teritorijoje yra uždara automobilių parkavimo aikštelė, atviras baseinas, soliariumas, teniso kortai.

Istorija
--------

1953 m. pradėtas statyti pagrindinis sanatorijos pastatas, 1962 m. balandį atvyko pirmieji poilsiautojai. Tuo metu tai buvo geriausiai įrengtas statinys Druskininkuose. 1963 m. sanatorija patvirtinta LTSR bazine sanatorija, įkurtas organizacinio metodinio darbo kabinetas, joje vyko gydytojų ir slaugytojų kvalifikacijos kėlimo seminarai, Lietuvos kurortologų konferencijos ir simpoziumai, vykdyta mokslinė veikla kurortologijos srityje. 1973 m. prijungta Dzūkijos sanatorija. Buvo gydomos kraujotakos ir virškinamojo trakto ligos. Įkurta biblioteka.

Atkūrus Nepriklausomybę, 1994 m. sausio 27 d. įkurta uždaroji akcinė bendrovė „Draugystės sanatorija". 1996–1998 m. suremontuotos ir rekonstruotos vilos „Kolonada", „Nykštukas". 2001 m. įrengtas sveikatingumo ir grožio centras „Afroditė" su mineralinio vandens baseinu, pirtimis, masažų kabinetais. 2003 m. pastatytas viešbutis „Violeta". Po 2005 m. kapitaliai rekonstruota vila „Vingis", renovuotas I korpusas, įrengtas atviras lauko baseinas. 2022 m. atidarytas naujas „Mineral SPA Draugystė" viešbutis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Draugystės sanatorija. Kasvyksta.lt (tikrinta 2023-05-06).
2. ↑  Draugystės sanatorija. Druskininkai.lt (tikrinta 2023-05-06).
3. ↑  Apie mus. Draugyste.lt (tikrinta 2023-05-06).
4. ↑  Sanatorija Draugystė. Sanatoriums.com (tikrinta 2023-05-06).

* Oficiali svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Draugiškos rungtynės
**Draugiškos rungtynės** (parodomosios, demonstracinės rungtynės) yra sporto įvykis, kurio rezultatas neturi jokios didelės reikšmės nei vienam varžovui (tokios kaip turnyro reitingas, piniginis prizas ir t. t.). Žaidimo kokybė vertinama pagal rezultatą. Futbole tai dar vadinama **draugišku maču**. Krepšinyje vadinamas **kontroliniu maču.**

Visame pasaulyje daugelis komandinio ir vienas prieš vieną sporto šakų rengia draugiškas (parodomąsias) rungtynes siekdami tiesiog išbandyti jėgas, dėl pramogos arba rinkdami lėšas labdarai.

Kai kuriose profesionalaus sporto šakose tokios varžybos rengiamos prieš sezono pradžią norint, kad komandos žaidėjai vienas kitą labiau pažintų ir pasiruoštų artėjantiems rimtiems mačams, bei norint atrinkti žaidėjus, kurie yra pasiruošę atstovauti komandą reguliariame sezone.
| Nadymas |
| --- |
| **Ilgis** | 545 km |
| **Baseino plotas** | 64 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 590 m³/s |
| **Ištakos** | Sibiro skliautagūbriai |
| **Žiotys** | Obės užutėkis |
| **Šalys** | Rusija |

**Nadymas** (rus. *Надым*) – upė Rusijoje, Tiumenės srities šiaurėje, Jamalo Nencų autonominėje apygardoje. Prasideda Numto ežere, Sibiro skliautagūbrių šiaurinėje pašlaitėje. Teka daugiausia į šiaurę pelkėta Vakarų Sibiro lyguma. Prateka taigos ir miškatundrės gamtines sritis. Įteka į Karos jūros Obės užutėkio pietinį galą, sudaro didelę užpelkėjusią deltą.

Upės baseine gausu pelkių, ežerų, upių. Priskaičiuota virš 2800 upių ir 44 800 ežerų. Didžiausi intakai: Kairioji Cheta, Cheigijaka, Jarudėjus (kairieji), Tatliagajacha, Simijeganas, Tanlova, Dešinioji Cheta, Didysis Jarudėjus (dešinieji). Upė užšąla nuo lapkričio iki gegužės pabaigos ar birželio pradžios. Ledas laikosi 225–230 dienų, jo storis 90 cm (kovą-balandį). Nadymas laivuojamas 105 km nuo žiočių ruože, nuo vienintelio miesto prie upės – Nadymo.

Pavadinimas kilęs iš nencų kalbos žodžio *неидэм*, reiškiančio „pelkėtą vietovę".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 295
Naftos chemijos gamykla (Grangemouth, Škotija)
**Naftos chemija**, **petrochemija** (lot. *petros* 'uola') – fizikiniai, cheminiai procesai, kuriais nafta, jos produktai ir degiosios gamtinės dujos perdirbamos į sintetines medžiagas ir jų dirbinius. Degiųjų gamtinių dujų perdirbimas pagrįstas absorbcija, adsorbcija, žematemperatūre rektifikacija (tais procesais dujos suskaidomos į komponentus – sočiuosius angliavandenilius) ir dujų konversija. Rektifikacija nafta suskirstoma į frakcijas, krekingu iš naftos gaunami nesotieji ir aromatiniai angliavandeniliai. Naftos chemijos produktus gamina naftos chemijos pramonė.

Dujiniai sotieji angliavandeniliai išskiriami iš degiųjų gamtinių dujų, skysti ir kieti (C6 – C40) – iš naftos perdirbimo produktų: benzino, žibalo, alyvų. Metanas vartojamas kaip žaliava amoniakui, acetilenui, alkilų halogenidams (metilo chloridui, chloroformui, anglies tetrachloridui) gauti. Konversinės dujos (vandenilio ir anglies monoksido mišinys) yra metilo alkoholio, vandenilis – amoniako sintezės žaliava.

Oksidacija, nitrinimu, hologeninimu iš sočiųjų angliavandenilių gaunama aukštesniosios riebiosios rūgštys, aukštesnieji alkoholiai, nitroparafinai ir kiti produktai. Nesotieji angliavandeniliai išskiriami iš naftos krekingo dujų arba gaunami iš sočiųjų angliavandenilių, juos termiškai skaidant, oksiduojant. Nesočiųjų angliavandenilių dariniai yra plastikų, sintetinio kaučiuko, ploviklių, tirpiklių žaliava; iš etileno ir propileno oksidų gaunami glikoliai, etanolio aminai. Halogeninant nesočiuosius angliavandenilius, gaunami alkilų halogenidai. Aromatiniai angliavandeniliai gaunami katalizinio riformingo būdu iš benzino ir ligroino. Iš aromatinių angliavandenilių gaunami alkilarenai (pvz. benzolą alkilinant etilenu, gaunamas etilbenzolas, propilenu – izopropilbenzolas), kurie dehidrinami virsta stirolu ir α metilstirolu; izopropilbenzolas yra žaliava fenoliui ir acetonui gauti. Oksiduojant aromatinius angliavandenilius, gaunama tereftalio rūgštys, vartojamos cheminio pluošto gamyboje.

Nuorodos
--------

* Petrochemijos gamintojų Europoje asociacija (APPE) **(**angl.**)**
| **Arūnė Stirblytė** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1968 m. spalio 24 d. (54 metai)Vilniuje |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailininkė, vadybininkė, politinė veikėja |
| Partija | 2008 m. Tautos prisikėlimo partija |
|  |
| Alma mater | 1994 m. Vilniaus dailės akademija |

**Arūnė Stirblytė** (g. 1968 m. spalio 24 d. Vilniuje) – Lietuvos dailininkė, vadybininkė, politinė veikėja.

Biografija
----------

1984 m. baigė Vilniaus 18-ąją vidurinę mokyklą, 1989 m. baigė S. Žuko taikomosios dailės technikumą, 1994 m. – Vilniaus dailės akademiją.

2001–2002 m. UAB „Ultrapramogos", 2002–2005 m. UAB „Casino planet" rinkodaros direktorė. 2006–2008 m. UAB „Optima forma" generalinė direktorė.

2008–2012 m. Seimo narė.

Nuo 2018 m. mažosios bendrijos „Triksė" generalinė direktorė.

2008 m. Tautos prisikėlimo partijos narė.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Išnašos
-------

1. ↑  Vyriausioji rinkimų komisija
2. ↑
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Tautos prisikėlimo partija - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2014-02-14 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Pirmojo „Playboy" numerio viršelis
**„Playboy"** – garsiausias pasaulyje erotinis, mėnesinis vyrų žurnalas, Lietuvoje leistas 2008–2013 m.

Istorija
--------

Pirmasis žurnalo numeris buvo išleistas 2008 m. spalio 24 d. Leidinyje buvo publikuojamos ne tik užsienio žvaigždžių moterų erotinės fotografijos, bet taip pat ir Lietuvos garsenybių, tokių kaip: Jurgita Tvarijonaitė, Sandra Chlevickaitė, muzikos grupės „Olialia Pupytės" narės, Erika Santos, Ingrida Martinkėnaitė, Vaida Židonytė, Asta Valentaitė.

Leidėjai: UAB „Leidybos namai Santa" – (2008–2009 m.), UAB „UPG Baltic" – (2010–2012 m.). Tiražas 2009 m. – 20 000 egz. 2011 m. – 15 000 egz.

Redaktoriai
-----------

* Liudas Dapkus (2008–2010 m.)
* Aidas Puklevičius (2011–2013 m.)

Redakcija
---------

Redakcijoje dirbo ir numerius ruošė šie žurnalistai ir kiti bendraautoriai: Tomas Federavičius, Rolandas Kažimėkas, Irena Kamičaitienė, Rimantė Kulvinskytė, Vaidas Valiukevičius.
|  |
| --- |
| Straipsnių serija |
| **Islamas** |
|  |
| 
Pranašai ir dvasininkai

|  |
| --- |
| Alachas · Dievo vienovė
Mahometas · Kiti pranašai
Ahl al-Bayt · Sahaba 
Rašidų kalifatas · Kalifai  Imamatas · Imamai |

 |
| 
Musulmonų praktikos 

|  |
| --- |
| Šahada · Salatas ·
Zakiatas  Ramadano Saumas · Chadžas · Džihadas |

 |
| 
Islamiškosios šventės 

|  |
| --- |
| Id al Fitras · Id al Adcha
Maulidas · Miradžas · Didybės naktis |

 |
| 
Islamo atšakos 

|  |
| --- |
| Sunizmas · Šiizmas
Sufizmas |

 |
| 
Tekstai ir religiniai šaltiniai 

|  |
| --- |
| Koranas · Suna · Hadisai
Fikhas · Adabas · Šariatas · Kalam |

 |
| 
Kultūra ir visuomenė 

|  |
| --- |
| Mečetė · Menas Islamizmas · Džihadizmas Islamo fundamentalizmas · Islamofobija |

 |
| **Islamo terminų žodynas**
Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Nafs** (arab. نَفْس = *nafs*) – arabų kalbos žodis, reiškiantis savastį, sielą, vitalinį-psichinį pradą.

Ankstyvajame islame sąvokos *nafs* vartojimas nenusistovėjęs – kartais *nafs* buvo laikoma viršesne už dvasią (*ruh*), kuri buvo lyginama su krauju tekančia pneuma, mirštančia podraug su kūnu. Sufizme išsigrynina daugialypės sielos samprata, kurią sudaro koraniškosios terminijos, aristoteliškos psichologijos ir platonizmo mišinys, nors terminas *nafs* tebevartojamas bendrine savasties prasme, net kalbant apie dievybę.

Kai kurių sufijų požiūriu, žmogų sudaro dvasia (*ruh*), širdis (*qalb*) ir siela (*nafs*): dvasia (aukštesnis pradas) kaunasi su siela (žemesniu pradu) dėl širdies. Pastaroji simbolizuoja vertikalaus dvasios spindulio ir horizontalios sielos plokštumos sankirtą. Laikoma, kad sielą sudaro 4 aspektai: gyvulinė siela (*al-nafs al-hayawaniyyah*), aistrų kupina egocentrinė siela (*al-nafs al-ammarah*), prieš kurią kovojama vidiniu džihadu, sąmoninga, savo netobulumus pripažįstanti ir peikianti siela (*al-nafs al-lawwamah*) ir nurimusi, į dvasią įjungta siela (*al-nafs al-mutma`innah*). Sufijų terminijoje *nafs* sutapatinta su egocentrine savastimi, kurią reikia „nužudyti", „sunaikinti", „paversti dvasiniu auksu", transformuoti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Uždavinys, Algis 2007. *Sufizmas islamo civilizacijoje*. Kaunas: Atviros visuomenės studijų asociacija
| Virbalio piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Virbalio piliakalnisVirbalio piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°36′22.7″ š. pl. 22°48′19.5″ r. ilg.﻿ / ﻿54.606306°š. pl. 22.805417°r. ilg.﻿ / 54.606306; 22.805417Koordinatės: 54°36′22.7″ š. pl. 22°48′19.5″ r. ilg.﻿ / ﻿54.606306°š. pl. 22.805417°r. ilg.﻿ / 54.606306; 22.805417 |

 |
| Vieta | Vilkaviškio rajonas |
| Seniūnija | Virbalio seniūnija |
| Aukštis | 8-10 m |
| Plotas | 30x20 |
| Naudotas | I tūkstantmetis - II tūkstantmečio pradžia |
| Registro Nr. | AR1638 / 16295 /A243P |

**Virbalio piliakalnis**, *Virbalgiris, Paskendęs dvaras* – piliakalnis Vilkaviškio rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Virbalio, Virbalio seniūnija. Pasiekiamas plentu  **5102**  Virbalis–Vištytis , ties Virbalgirio miško šiauriniu kraštu pro sodybą pamiške pasukus į dešinę vakarų kryptimi, už 2 km, už labiau krūmais apaugusios buvusios laukymės kairėje ties miško kampu pasukus į kairę pietuosna, į mišką, ir paėjus 260 m keliuku – yra kairėje rytuose, prieš jam leidžiantis į upelio slėnį.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje, Paviršupės upelio dešiniajame krante, ties santaka su bevardžiu upeliu. Aikštelė trapecinė, pailga šiaurės rytų – pietvakarių kryptimi, 30 m ilgio, 20 m pločio šiaurės rytų dalyje, kiek nuolaidėjanti į pietvakarius. Jos šiauriniame krašte iškastas 8 m pločio, 0,6 m gylio griovys, už kurio supiltas 2,5 m aukščio, 14 m pločio pylimas. Už pylimo iškastas antras 5 m pločio, 1 m gylio griovys. Šlaitai į upelius statūs, 8-10 m aukščio. Papėdėje rastos trinamosios girnos.

Šiaurės vakarų šlaitas eroduoja. Piliakalnis yra lapuočių miške. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos Vyriausybės nutarimas dėl paskelbimo kultūros paminklu – 1998-05-19; Nr.612. Paminklo teritorijos plotas 17000 m². Išmatavimai: 200 m ilgio šiaurės – pietų kryptimi ir iki 120 m pločio.

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Varninkų piliakalnis 24 km | Kudirkos Naumiesčio piliakalnis 18 km | Rementiškių piliakalnis 20 km |  |
|  |  | Misviečių piliakalnis 4 km  Šukių piliakalnis 4 km |
| Kaupiškių piliakalnis 9 km | Šakių piliakalnis 6 km  Ragaišių piliakalnis 9 km | Piliakalnių piliakalnis (Vilkaviškis) 21 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------


* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.1993, p.34.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – KPC A. – F.1. – Ap.1. – B.69. – P.163.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. V.1994. T.1. P.57.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. V.1995. P.259.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Virbalis