recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| RCA Records |
| --- |
|  |
| Pagrindinėbendrovė | Sony Music Entertainment |
| Įkurta | 1901 m. |
| Įkūrėjas | Emile BerlinerEldridge R. Johnson |
| Žanras | Įvairūs |
| Kilmės šalis | JAV |
| Tinklalapis | www.rcarecords.com |

**RCA Records** (iš pradžių The Victor Talking Machine Company, vėliau RCA Victor) – viena žymiausių antrinių „Sony Music Entertainment" įrašų kompanija. „RCA" inicialai kilo nuo kompanijos „Radio Corporation of America" (vėliau pervadintos į „RCA Corporation"), kuri valdė šią kompaniją nuo 1929 iki 1985 m. ir iki 1986 m. buvo verslo partnerė.

„RCA" grupė yra sudaryta iš trijų padalinių:

* „RCA Records" leidžia pop, roko ir kantri muzikos įrašus.
* „RCA Victor" – bliuzo, pasaulio etninės muzikos, džiazo, miuziklo įrašus.
* „RCA Red Seal" – klasikinės muzikos įrašus.

2011 m. „RCA Records" buvo pertvarkyta, perėmė teises leisti kompanijų „Arista", „J Records" ir „Jive Records" atlikėjų įrašus, kadangi šios buvo uždarytos.

Išnašos
-------

1. ↑  Courier-Post newspaper photo gallery of RCA's early years in Camden, N.J.
2. ↑
3. ↑
**Mezentijus** (lot. *Mezentius*) – romėnų mitologijos veikėjas, Cerės (etruskų miesto) valdovas, aprašytas Vergilijaus „Eneidoje".

Pasak Vergilijaus, Mezentijus buvo žiaurumu pasižymėjęs tironas, kurį išvarė jo paties pavaldiniai. Mezentijus pabėgo pas Turną, kaip jo sąjungininkas kovojo prieš Enėją, kuris galiausiai jį ir jo sūnų Lauzą nužudė.

Katono Vyresniojo veikale „Pradžios" (*Origines*) nurodoma, kad Mezentijus sutiko padėti rutulams, tačiau pareikalavo pirmųjų vynuogių derliaus vaisių. Kadangi jie turėjo būti skiriami dievams, buvo laikomas dievų priešu. Lotynai pirmuosius vaisius pažadėjo Jupiteriui, kuris jiems ir suteikė pergalę. Mezentijus žuvo dvikovoje su Askanijumi.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Mitologijos enciklopedija*, II tomas. V. 1999. ISBN 5-415-01449-7, p. 396.
2. 1 2 3  Мифы народов мира. *Мезенций* , Е. М. Штаерман – 2-е изд. 1992. Москва: Советская Энциклопедия.
3. 1 2 3  The Oxford Classical Dictionary by Simon Hornblower and Antony Spawforth, 2003, ISBN 0-19-860641-9, p. 978, 1606.
Koordinatės: 54°18′31″š. pl. 25°22′47″r. ilg.﻿ / ﻿54.3087°š. pl. 25.3798°r. ilg.﻿ / 54.3087; 25.3798

|  |
| --- |
| **Šalčininkų Jano Sniadeckio gimnazija** |
| [[Vaizdas:|Šalčininkų Jano Sniadeckio gimnazija herbas|center|100px]] |
| Šalčininkų Jano Sniadeckio gimnazija |
| **Adresas** | Mokyklos g. 22, Šalčininkai |
| **Direktorius(-ė)** | Irena Volska |
| **Mokinių skaičius** | 780 |
| **Įkūrimo data** | 1962 |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | 68 |
| **Pedagogų skaičius** | 90 |

Nuo stadiono pusės
Stadionas
**Šalčininkų Jano Sniadeckio gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Šalčininkų raj. Šalčininkuose, Mokyklos g. 22, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 191415758.

Filialai:

* Šalčininkų Jano Sniadeckio gimnazijos Kaniūkų skyrius;
* Šalčininkų Jano Sniadeckio gimnazijos Tribonių skyrius.

Istorija
--------

Pirmoji valstybinė mokykla įkurta 1862 m. 1936 m. Šalčininkų miesto valdžia skyrė 1 ha plotą mokyklos statybai, savo duris ji atidarė 1939 m. spalio mėnesį. Pamokos buvo vedamos lenkų kalba. Po karo mokykla pradėjo dinamiškai veikti. 1950 m. pradžioje mokykla performuota į septynklasę mokyklą, o tais pačias metais birželio 20 d. mokykla buvo reformuota į vidurinę. Mokiniai mokėsi lenkų kalba ir tuo pačiu metu mokėsi lietuvių ir rusų kalbų. Padidėjus jaunimo skaičiui miesto valdžia ryžosi naujos mokyklos statyboms. 1971 m. kovo 6 d. mokiniai įžengė į naują mokyklos pastatą su šviesiomis klasėmis, šiuolaikiniais baldais. Įkurti specializuoti kabinetai: biologijos, fizikos, chemijos. Naujame pastate buvo sporto ir aktų salės, biblioteka, valgykla. Tuo metu dalykai buvo dėstomi lenkų, lietuvių ir rusų kalbomis. 1998 m. mokyklai suteiktas Jano Sniadeckio vardas. 2019 m. prijungta Šalčininkėlių pagrindinė mokykla.

Direktoriai
-----------

* 1934-1936 m. J. Kuračik;
* 1936-1939 m. Bronislav Filipovič;
* 1939-1940 m. Marija Voiniuš;
* 1945 m. sausis – 1945 m. liepa Klavdija Dmitrijeva;
* 1945-1948 m. Pavel Čepik;
* 1948-1950 m. Nikolaj Blucov;
* 1950-1951 m. Zigmas Papečkys;
* 1951-1952 m. Iraida Kučina;
* 1952-1954 m. Viktor Želobinski;
* 1954-1956 m. Irena Bacojeva;
* 1956-1973 m. Viktor Paškov;
* 1973-1979 m. Arkadij Ancuto;
* 1979-1984 m. Galina Sudnickaja;
* 1984-1987 m. Danuta Jankovska;
* 1987-2008 m. Stepan Dudoit;
* nuo 2008 m. Irena Volska.

Žymiausi mokytojai
------------------

* Lucija Dudoit, Šalčininkų rajono savivaldybės politinė ir visuomenės veikėja.

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
| Šaltupis (Kapupis) |
| --- |
| **Ilgis** | 5,7 km |
| **Ištakos** | Kretingos rajonas |
| **Žiotys** | Degalas |
| **Šalys** | Lietuva |

**Šaltupis** (kitaip – **Kapupis**) – upelis pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, dešinysis Degalo intakas. Išteka Būbelių kaimo pietvakarinėje dalyje, ties Kluonaliais daro didelį lankstą šiaurės vakarų kryptimi. Nuo ištakų melioruotas, paverstas kanalu, o nuo Tolių teka natūralia vaga vakarų kryptimi. Ėgliškių kaime, piliakalnio pietvakarinėje papėdėje įteka į Danės intaką Degalą 0,5 km nuo jo žiočių.

Kairiajame krante yra Tolių evangelikų liuteronų senosios kapinės, dešiniajame – Ėgliškių (Andulių) kapinynas ir piliakalnis (Kretingos piliavietė).

Gyvenvietės: Būbeliai, Kluonaliai, Toliai, Ėgliškiai.

Upėvardžio etimologija: „šalta upė" bei „kapų upė".

Nuorodos
--------

* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| **Karijotas** |
| --- |
| Naugarduko kunigaikštis |
|  |
| Karijotaičiai |
| Gimė | po 1300 m. |
| Mirė | apie 1365 m. (~65 metai) |
| Tėvas | Gediminas |
| Vaikai | Aikštas KarijotaitisJurgis KarijotaitisSimeonas KarijotaitisAleksandras KarijotaitisTeodoras KarijotaitisKonstantinas Karijotaitis |
| Naugarduko kunigaikštis |
| Valdė | apie 1330-1365 m. |
| Įpėdinis | Teodoras Karijotaitis |

**Karijotas** (g. po 1300 – m. apie 1365) – lietuvių kunigaikštis, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Gedimino šeštasis (?) sūnus, kunigaikščių Mantvydo, Narimanto, Algirdo, Jaunučio, Kęstučio ir Liubarto brolis.
Apie 1330 m. Naugarduke apsikrikštijęs pagal stačiatikių apeigas gavo Michailo vardą. Karijotaičių giminės pradininkas.

Apie jo gyvenimo pirmąją pusę nieko tikra nežinoma (tiesa, netoli Trakų išlikęs *Kariotiškių* vietovardis tarsi leistų spėti Karijotą kurį laiką buvus Trakų valdytoju). Nuo ~1330 m. Karijotas visą likusį savo gyvenimą valdė Naugarduką ir Valkaviską, t. y. Naugarduko kunigaikštystę be Slanimo srities (pastaroji bent jau po Gedimino mirties buvo valdoma Mantvydo).

1349 m. Algirdas Karijotą, o kartu su juo − turbūt ir jo sūnus Eikšį, kuris, galimas daiktas, valdė Eišiškes, bei Semioną, kuris valdė Svisločių (dab. Gardino srityje), pasiuntė pas Aukso Ordos chaną Džanibeką tartis dėl bendros kovos su Vokiečių ordinu ir Maskvos didžiąja kunigaikštyste; vos atvykęs į Aukso Ordą, Karijotas buvo suimtas ir išduotas maskvėnams (vėliau jo svainis, Maskvos didysis kunigaikštis Simeonas Išdidusis Algirdo reikalavimu Karijotą grąžino į Lietuvą).

1352 m. Karijotas dalyvavo sudarant LDK ir Lenkijos karalystės sutartį dėl Haličo ir Volynės žemių, 1358 m. jis vedė LDK derybas su Mazovija.

Karijoto sūnūs (Karijotaičiai) Konstantinas, Jurijus, Aleksandras ir Fiodoras mūšyje prie Mėlynųjų Vandenų (1363) padėjo Algirdui nugalėti Aukso Ordos kariuomenę ir už tai gavo iš jo valdyti Podolę.

Nuorodos
--------

1. ↑  Ivinskis Z. Eikšis // Lietuviškoji enciklopedija, t. 7, Kaunas, 1939, p. 577−578.
2. ↑  Jučas M. Karijotas // Lietuvos valdovai (XIII-XVIII a.): enciklopedinis žinynas, Vilnius, 2004. ISBN 5-420-01535-8.
3. ↑  „Karijotaičiai" // Tarybų Lietuvos enciklopedija, t. 2, Vilnius, 1986, p. 218.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Korvetenkapitonas** (vok. *Korvettenkapitän*) – Vokietijos karinio jūrų laivyno karininko laipsnis, žemesnis už fregatenkapitoną ir aukštesnis už kapitoną leitenantą (ar štabskapitoną leitenantą), atitinkantis armijos majorą. Analogiškas JAV ar D. Britanijos laivyno komanderiui leitenantui.

Korvetenkapitonai gali vadovauti mažiems laivams (pvz. korvetėms) ar būti didesnio laivo vadovaujančiu karininku.

Korvetenkapitono atskyrio ženklai yra trys auksaspalvės juostelės ant rankovės ir auksaspalviai ąžuolo lapai ant kepurės snapelio.

Antrojo pasaulinio karo laikų Vokietijos karinio jūrų laivyno karininkų atskyrio ženklai – antpečiai ir rankovių antsiuvai.  
Jūrų kapitonas (8) Fregatenkapitonas nuo 1944 m. rudens (9) Fregatenkapitonas (1944) (10) Fregatenkapitonas (11) Korvetenkapitonas (12) Kapitonas leitenantas (13) Vyresnysis leitenantas (14) Leitenantas (15)
Korupcijos suvokimo indeksas 2019 m.
**Korupcijos suvokimo indeksas (KS)** - kompleksinis rodiklis, leidžiantis suskirstyti valstybes pagal jų korupcijos lygio vertinimą. Indeksas nustatomas remiantis verslo atstovų apklausomis ir kitais ekspertiniais tyrimais. KSI surikiuoja pasaulio šalis pagal suvokimą, kiek korupcija yra paplitusi tarp viešojo sektoriaus tarnautojų ir politikų. KSI atspindi iš viso pasaulio surinktus požiūrius į korupciją, įskaitant ir ekspertų, gyvenančių vertinamose šalyse. Korupcijos suvokimo indeksus nuo 1995 m. skelbia tarptautinė nevyriausybinė organizacija „Transparency International".

Metodologija
------------

Dešimties balų sistemoje nulis reiškia absoliučią korupciją, o 10 - minimalų korupcijos lygį. Indeksas išvedamas iš keliolikos verslo atstovų ir ekspertų apklausų, atliekamų dvylikos institucijų.

Labiausiai ir mažiausiai korumpuotos šalys
------------------------------------------

Iš 2007 m. tirtų šalių, mažiausia korupcija pasižymėjo:

* Danija
* Suomija
* Naujoji Zelandija
* Singapūras
* Švedija
* Islandija
* Nyderlandai
* Šveicarija
* Kanada
* Norvegija

Iš 2007 m. tirtų šalių, didžiausia korupcija pasižymėjo:

* Somalis
* Mianmaras
* Irakas
* Haitis
* Uzbekistanas
* Tonga
* Sudanas
* Čadas
* Afganistanas
* Laosas
* Kongas
* Pusiaujo Gvinėja
* Gvinėja

Lietuvos KSI
------------

2007 metais Lietuvai paskaičiuotas indeksas yra 4,8. Tokį indeksą Lietuva jau yra gavusi 2001, 2002, 2005 ir 2006 m. 2003 ir 2004 m. indeksas buvo atitinkamai 4,7 ir 4,6.
Tarp 180 valstybių Lietuva 2007 m. užėmė 51 vietą ir pasidalino ja su Latvija, kurios KSI buvo identiškas - 4,8. 2010 m. indekse Lietuva įvertinta geriau nei kada nors iki šiol - jai skirti 5,0 balai iš 10 ir 46-oji vieta 178 šalių lentelėje.

KSI kritika
-----------

KSI kartais kritikuojamas dėl to, kad jis esą atspindi tik nedidelio visuomenės fragmento - verslininkų ir ekspertų - korupcijos suvokimą ir nėra pakankamai apibendrintas. Taip pat kritikuojama, kad indeksas atspindi tik suvokimą, o ne realią institucijų korupciją.

Taip pat skaitykite
-------------------

Transparency International

Nuorodos
--------

Transparency International svetainė Archyvuota kopija 2007-10-19 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 55°12′10″ š. pl. 24°43′17″ r. ilg.﻿ / ﻿55.20278°š. pl. 24.72139°r. ilg.﻿ / 55.20278; 24.72139

Pivonijos mišką kertantis kelias KK231
**Šaltupės–Pivonijos miškai** – miškų masyvas vidurio Lietuvoje, Ukmergės rajone, į pietus nuo Ukmergės, driekiasi pagal kairįjį Šventosios krantą. Priklauso Ukmergės miškų urėdijai, Pašilės girininkijai. Apima 27,0 km² plotą.

Šaltupės–Pivonijos miškų masyvą sudaro Šaltupės, Bugenėlių, Lobų (Lokės), Pivonijos, Vytinėlės miškai. Būdingas banguotas, vietomis kalvotas paviršius. Vyrauja jauriniai silpnai nujaurėję smėliai bei velėniniai jauriniai priesmėliai. Miškais teka Šventosios intakai – Žirnaja, Sugeda, Galba, Gniuža, Moliupis, Vajų upelis.

Žydų atminimo paminklas
Pašilės girininkijos stendas
Medynai:

* pušynai: 53 %
* ąžuolynai: 14 %
* eglynai: 10 %
* baltalksnynai: 7 %
* uosynai: 6 %
* beržynai: 5 %
* drebulynai: 3 %
* juodalksnynai: 2 %

Jaunuolynai sudaro 30 % medynų, pusamžiai medžiai 45 %, pribręstantys 14 %, brandūs 11 %.

Šaltupės–Pivonijos miškuose gyvena šernai, briedžiai, stirnos, kiškiai, kiaunės, lapės, voverės, barsukai, bebrai, ūdros, ondatros, jerubės, slankos, vandens ir plėšrieji paukščiai. Miškuose yra paminklų: Šaltupės miške (67 kvartale) – Moko akmuo, Pivonijos miške (50 kvartale) – Vaitkuškio piliakalnis ir (35 kvartale) – II pasaulinio karo aukų kapai. Miške esanti Šventosios pakrantė patenka į Šventosios ichtiologinį draustinį, Šaltupės miškas siekia Žuvintės kraštovaizdžio draustinį.

Miškus kerta keliai  **231**  Vytinė–Vaitkuškis–Ukmergė ,  **115**  Ukmergė–Molėtai , pakraščiu eina greitkelis  **A2**  Vilnius–Panevėžys . Prie miškų įsikūrusios gyvenvietės: Ukmergė, Antakalnis I, Varinė, Burtkaimis, Bugeniai, Kopūstėliai, Smilgiai, Sukiniai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Šaltupės–Pivonijos miškai*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 155
| Guišanas龜山 |
| --- |
| *Prekybos rajonas* |
|  |
| 

GuišanasGuišanas

24°59′42.02″ š. pl. 121°20′17.14″ r. ilg.﻿ / ﻿24.9950056°š. pl. 121.3380944°r. ilg.﻿ / 24.9950056; 121.3380944﻿ (Guišanas)Koordinatės: 24°59′42.02″ š. pl. 121°20′17.14″ r. ilg.﻿ / ﻿24.9950056°š. pl. 121.3380944°r. ilg.﻿ / 24.9950056; 121.3380944﻿ (Guišanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+8) |
|  |
| **Valstybė** | Taivano vėliava Taivanas |
|  |
| **Gyventojų** (2014) | 141 998  |
| **Plotas** | 75,50 km² |
| **Tankumas** (2014) | 1 881 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** | www.gueishan.gov.tw |
|  **Vikiteka** | Guišanas |

**Guišanas** (kin. 龟山, pinyin: *Guīshān*) – vienas iš Taojuano rajonų, esantis šiaurės vakarų Taivane. Gyventojų 141 tūkst. (2014 m. duomenys).

Istorija
--------

Anksčiau gyvenvietė buvo žinoma ***Guilunšė*** pavadinimu. Toks pavadinimas kilo iš Budos šventyklos ant Šou Šano kalno, pastatytos 7-aisiais Čianlongo periodo metais, valdant Čingų dinastijai. Tuomet čia gyveno Taivano lygumų aborigenų ir ketagalanų gentys.

Nuo 1920 iki 1945 m. Japonijos okupacijos Taivane laikais, gyvenvietė vadinta Kamejamos kaimu (亀山庄) ir priklausė Šinčiku prefektūros Toeno rajonui (桃園郡). 1950 m. buvo pervadinta į Guišaną.

2014 m. gruodžio 25 d. sukūrus naująjį Taojuano miestą, Guišanas tapo vienu iš jo rajonų (区, *Qū*).

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RTaojuano rajonai |
| --- |
|  |
| Administracinis centras: **Taojuanas** |
|  |
| Rajonai | 
Badė · Dasi · Dajuanas · Džongli · Fusingas · Guanjinas · Guišanas · Jangmėjus · Longtanas · Ludžu · Pingdženas · Taojuanas · Sinvu | Taojuano padėtis Taivano žemėlapyje |

 |
*Agfa* fotoplokštelės, 1880 m.
Negatyvinė fotoplokštelė
**Fotoplokštelė** – šviesai jautri medžiaga, kuri sudaryta iš stiklinės plokštelės, kurios paviršius padengtas šviesai jautria emulsija. Analoginėje fotografijoje ant plokštelių vaizduojamas negatyvinis vaizdas, kurio dėka gaunami pozityviniai antspaudai ar kontratipai.

Fotoplokštelių naudojimas labiausiai paplitęs buvo XIX a. viduryje – XX a. pradžioje. Antrame XX a. ketvirtyje fotoplokšteles iš meninės ir buitinės fotografijos išstūmė fotojuostos. Po to plokštelės buvo naudojamos tik mokslinėje fotografijoje (pvz.: astronomijoje) iki XX a. paskutinio dešimtmečio. Šiais laikais fotoplokšteles gamina rusų kompanija „Slavič".

Fotoplokšteles, nedideliais kiekiais, vis dar naudoja fotomėgėjai ir profesionalūs fotografai, norėdami išgauti specifines nuotraukas. Gyvuoja keletas skystos emulsijos gamintojų, kurios pagrindu galima paruošti stiklinę fotoplokštelę ar kitą šviesai jautrią medžiagą. Nors tai atliekant namų sąlygomis iškyla netolygaus dengiamo sluoksnio grėsmė.

Kietas pagrindas leidžia pagaminti didelio formato fotoplokšteles (30×40 cm ir didesnes) ir gauti antspaudus kontaktiniu būdu.

Stiklas
-------

Fotoplokštelių stiklas gaminamas laikantis atitinkamų skaidrumo, švarumo, cheminio patvarumo ir mechaninio stiprio reikalavimų. Mažo formato fotoplokštelių storis – 1,2 mm, didelio – 1,8-2 mm.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Fotojuosta
* Fotopopierius

Šaltiniai
---------

1. ↑  Подложка // Фотокинотехника: Энциклопедия / Главный редактор Е. А. Иофис. — М.: Советская энциклопедия, 1981.

Literatūra
----------

* Фотопластинка // Фотокинотехника: Энциклопедия / Главный редактор Е. А. Иофис. – М.: Советская энциклопедия, 1981.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Fotoplokštelė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Ringaudų dvaras |
| --- |
| Vieta | Ringaudai,[paaiškinti] Biržų rajonas |
| Įkurtas | 1645 m. |
| Bajorų giminės | Harenai, Prusenai |
| Pastatų būklė | išnykęs |

**Ringaudų dvaras** – dvaras, esantis Biržų rajone, Nemunėlio Radviliškio seniūnijoje. 

Dvaro sodybos fragmentai yra netoli kelio iš Biržų į Germaniškį. Dvaro pastatų neišliko. 

1645 m. Biržų kunigaikštystės žemėlapyje minimas vietovardis *Ryndawgi*, tačiau nepaminėta, kad tai dvaras. Apie dvarą pirmi dokumentai yra 1828–1829 m. Pabiržės katalikų gyventojų sąrašai, kur užfiksuota, kad Ringaudų dvaro savininkai yra Kšyštofas Harenas su žmona, evangelikų liuteronų tikybos. Po baronų Harenų dvarą valdė latvis Prusenas. Per tarpukario Lietuvos žemės reformą ir dvaro parceliaciją 1931 m. iš 245,18 ha dvaro žemių Edmundui Prusenui palikta 132,15 ha. 

Netoliese yra buvusio dvaro palivarkas, kuriame gal gyveno Prusenas, nes dvaro centrą ir žemę jis nuomodavo. 1927 m. palivarką nusipirko Andrius Strelčiūnas. Palivarke tebestovi dvaro laikų gyvenamasis namas, tvartas, keli ūkiniai pastatai. A. Strelčiūnas 1931 m. mirė. Ūkiu rūpinosi jo žmona Adelė, kuri per sovietizaciją su vaikais ištremta į Krasnojarsko kraštą. 1991 m. Ringaudų palivarką atgavo Strelčiūnų dukra Danutė su sesers šeima. 

2009 m. Nemunėlio Radviliškio seniūnija ėmėsi tvarkyti Ringaudų kaimo kapines. Jose palaidoti buvę Ringaudų dvaro savininkai. Laidojimo datos, likę paminkliniuose akmenyse, žymi 1913 ir 1926 metus, kai į amžinybę iškeliavo paskutinysis dvaro valdytojas Prusenas bei jo žmona. 

Kapinėse buvo išvartyti paminklai, nutraukytos tvorelių grandinės. Kapinių viduryje likusią koplytėlę taip pat niokojo vandalų rankos, prisidėjo ir gamtinės sąlygos. Kapinaitėse sutvarkytos dvarininkų ir kitų palaidotųjų kapavietės – atstatyti, sutvirtinti paminklai, sudaužyti kryžių akmenys surinkti ir sudėti šalia, sutvarkyta koplytėlė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ingrida Semaškaitė. „Lietuvos dvarai". Enciklopedinis žinynas. – Vilnius, „Algimantas", 2010. // psl. 1–512
Haumėja ir jos palydovai Hi’iaka bei Namaka
**Haumėja** (simbolis: 🝻) – nykštukinė planeta Koiperio juostoje, atrasta 2004 m. Michael E. Brown, Maunt Palomaro observatorije, JAV. 2008 m. rugsėjo 17 d. Tarptautinės astronomų sąjungos pripažinta nykštukine planeta, ir pavadinta *Haumėja* (havajiečių gimdymo deivės) vardu.

Haumėjos forma dar nėra tiksliai žinoma, tačiau pagal stebėjimo duomenis manoma, kad tai yra elipsoidas, kurio didysis pusašis yra du kartus ilgesnis už mažąjį. Manoma, kad planeta yra hidrostatinėje pusiausvyroje, o tai leidžia jai suteikti nykštukinės planetos statusą. Planetos didelis sukimosi apie ašį greitis, didelis albedas ir didelis tankis yra tikriausiai praeityje įvykusio didelio susidūrimo pasekmė, kurio metu Haumėja, kartu su savo dviem palydovais ir dar keliais Koiperio juostos objektais, tapo didžiausia „skeveldra".

Haumėja yra plutoidas, t. y. nykštukinė planeta skriejanti toliau už Neptūno orbitos. Haumėjos regimasis ryškis yra 17.5 mag. ir tai yra trečias pagal ryškumą Koiperio juostos objektas po Plutono ir Makemakės. Haumėjos masė yra 1400 kartų mažesnė už Žemės ir sudaro apie trečdalį Plutono masės.

Haumėjos orbitos ir fiziniai duomenys:

| Dangaus kūnas | Orbitos pusašės ilgis(AU) | Orbitosperiodas,(metai) | Orbitosekscentri-citetas | Orbitos posvyrisį ekliptiką(°) | Pusiaujo spindulys(km) | Masė(kg) | Vid. tankis(g/cm³) | Apsisukimo apie ašį  periodas | Pabėgimo greitis  (km/s) |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Haumėja | 43,0127 | 282,1 | 0,196577 | 28,1976 | 578−718 | 4,006x1021 | 2,6−3,3 | 3,915 val. | 0,84 |

Išnašos
-------

1. ↑  JPL/NASA (2015-04-22). „What is a Dwarf Planet?". *Jet Propulsion Laboratory*. Nuoroda tikrinta 2022-01-19.
2. ↑  *Encyclopedia of the Solar System*, 3 leid. Elsevier, 2014, ISBN-10: 0124158455, p. 6, 10



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSaulės sistemos objektai |
| --- |
|  |
| 

 |
|  |
| 
Saulė · planetos · Merkurijus · Venera · Žemė · Marsas · Jupiteris · Saturnas · Uranas · Neptūnas |
|  |
| 
nykštukinės planetos: Cerera · Plutonas · Haumėja · Makemakė · Eridė · palydovai: Mėnulis · Marso · Jupiterio · Saturno · Urano · Neptūno · Plutono · Haumėjos · Disnomija |
|  |
| 
Asteroidų žiedas · asteroidai: Vesta · Paladė · Higėja · meteoroidai · kometos · transneptūniniai objektai · Koiperio juosta · kentaurai · plutoidai · damokloidai · Hilso debesis · Orto kometoidų debesis · Saulės vėjas |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Hauptšturmfiurerio antsiuvai
**Hauptšturmfiureris** (vok. *Hauptsturmführer*) – SS laipsnis, naudotas 1934–1945 m. lygus armijos kapitonui (hauptmanui). Tai vienas dažniausių SS karininkų laipsnių Antrojo pasaulinio karo metais.

Hauptšturmfiureris buvo vyresnis už oberšturmfiurerį, bet jaunesnis už šturmbanfiurerį.

Hauptšturmfiurerio atskyrio ženklai buvo trys įžambine išdėstyti sidabriniai kvadratėliai ir dvi sidabrinės juostelės apykaklės antsiuvo pakrašty. Dėvėdami pilką lauko uniformą nešiodavo ir hauptmano antpečius.

Istorija
--------

Hauptšturmfiurero laipsnis atsirado iš senesnio SA šturmhauptfiurerio (vok. *Sturmhauptführer*) laipsnio, sukurto 1928 m. 1930–1934 m. SS irgi naudojo šturmhauptfiurerio laipsnį, o po Ilgųjų Peilių nakties laipsnio pavadinimas buvo pakeistas į hauptšturmfiurerį (antsiuvai liko tokie patys).

Dalis blogai pagarsėjusių SS narių buvo hauptšturmfiureriai:

* Jozefas Mengelė – garsus Aušvico koncentracijos stovyklos gydytojas
* Klausas Barbjė – Liono gestapo vadas

ir kt.

* Hauptšturmfiureris Ernstas Demelis (Ernst Dehmel), SS panzergenadierių divizija Totenkopf (Negyva galva)Hauptšturmfiureris Ernstas Demelis (*Ernst Dehmel*), SS panzergenadierių divizija *Totenkopf* (Negyva galva)
* Hauptšturmfiureris Maksas Zėla (Max Seela), SS panzergenadierių divizija Totenkopf (Negyva galva)Hauptšturmfiureris Maksas Zėla (*Max Seela*), SS panzergenadierių divizija *Totenkopf* (Negyva galva)
* Hauptšturmfiureris Albertas Kletas (Albert Klett), 8-oji SS divizija Florian GeyerHauptšturmfiureris Albertas Kletas (*Albert Klett*), 8-oji SS divizija *Florian Geyer*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| jaunesnis laipsnis**oberšturmfiureris**(oberleitenantas) | **SS laipsnis****hauptšturmfiureris**(kapitonas) | vyresnis laipsnis**šturmbanfiureris**(majoras) |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Prancūzų mitologija** apima galų, frankų, normanų, bretonų ir kitų Prancūzijoje gyvenančių ir gyvenusių tautų mitologiją, senovines istorijas apie dieviškas būtybes ar didvyrius, kuriais toje konkrečioje kultūroje tikėta.

Bretonai
--------

*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Bretonų mitologija.*
Bretonai yra keltų tauta. Jų mitologijoje dominuoja keltų kosmologija:

* Ankou
* Bugul Noz
* Kama (*Camma*)
* Korigan (*Korrigan*)
* Les Lavandières
* Morgens
* Isas (*Ys*)

Galai
-----

*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Keltų mitologija.*
Galai taip pat buvo keltų tauta, kurių mitologijoje dominuoja keltų kosmologija:

* Belenus
* Cernunas (*Cernunnos*)
* Dea Matrona
* Dis Pater arba Dyeus
* Maponas
* Matronė
* Taranis
* Miškinis

Frankai
-------

Frankų mitologija ir legendos susijusios su Karoliu Didžiuoju, kuris yra krikščionybės gynėjas ir Prancūzijos mitologinis karalius. Vyrauja krikščioniškoji kosmologija ir epinės istorijos. Nors ne visiškai mitologinės, šios legendinės istorijos turi tam tikrų mitinio epo elementų:

* Karolingų ciklas
* Chanson de geste ("Dainos apie didvyriškus žygius") - Karolio Didžiojo laikotarpį apdainuojantis epas.

Normanai
--------

Nors normanų kultūroje buvo vikingų paveldo bei skandinavų mitologijos, tačiau jie greitai asimiliavosi su kitomis kultūromis ir po kelių kartų nebesiskyrė nuo savo kaimynų prancūzų.

Viduramžių Prancūzija
---------------------

Viduramžių Prancūzijos maginės ir legendinės būtybės minimos prancūzų tautosakoje yra kilusios iš ankstesnės mitologijos. Nors daugelis pirminių mitų buvo pakeisti krikščionybe, čios mitologinės figūros išliko folklore, legendose, epuose ir pasakose:

* Drakonas - drakonai iš skandinavų, germanų ir graikų mitologijos buvo dažnai įpinami į folklorą ir mitus kaip pagrindiniai riterių ir karalių priešininkai.
* fėjos ir elfai.
* Dames Blanches - moteriškos dvasios, kurios galėjo kilti iš mitologijos deivės Matronės.
| Krakynės miško holokausto vieta |
| --- |
| Vienas iš paminklų, primenantis apie žudynes Krakynės miške |
| 

Krakynės miško holokausto vietaKrakynės miško holokausto vieta

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°41′14″š. pl. 25°59′43″r. ilg.﻿ / ﻿55.687133°š. pl. 25.995183°r. ilg.﻿ / 55.687133; 25.995183Koordinatės: 55°41′14″š. pl. 25°59′43″r. ilg.﻿ / ﻿55.687133°š. pl. 25.995183°r. ilg.﻿ / 55.687133; 25.995183 |

 |
| Vieta | Zarasų rajono savivaldybė |
| Seniūnija | Degučių seniūnija |
| Plotas | 1 473 m² |
| Registro Nr. | u.k. 11382 / IV778 |

**Krakynės miško holokausto vieta** – holokausto vieta Zarasų rajone, Degučių seniūnijoje, Savičiūnų kaime, Krakynės miške. Nacionalinės reikšmės kultūros paminklas (unikalus kodas – 11382), pasiekiamas iš kelio  **179**  Dusetos–Degučiai–Dūkštas , 200 m į šiaurę.

Istorija
--------

1941 m. rugpjūčio 26 d. įvyko masinės žydų žudynės Krakynės miške. Čia žuvo žmonės iš Zarasų, Antalieptės, Salako, Degučių ir kitų aplinkinių vietovių. Įvairūs šaltiniai pateikia nevienodą aukų skaičių – nuo 2500 iki 8000. Duomenų apie žydų žudynes prie Degučių kaimo pateikė patys egzekucijos dalyviai, baltaraiščiai Jonas Venclovas ir Albinas Miškinis, dirbę konvojavimo būryje. Jų liudijimu, žudynėse dalyvavo ir kitų, aplinkinių miestelių baltaraiščiai bei keletas vokiečių karininkų. Žydų surinkimo vietos buvo Degučiuose, mokyklos kieme ir prie ežero. Konvojavimo būrys apsupdavo 50 žmonių grupę ir lydėdavo ją į šaudymo vietą. Prie iškastos duobės atvestiesiems paliepdavo išsirengti, po to juos sušaudydavo, o sužeistuosius pribaigdavo.

Jėgerio raporte minima, kad 1941 m. rugpjūčio 26 d. Zarasuose buvo nužudyti 2569 žmonės – 767 vyrai, 1113 moterų, 687 vaikai – žydai, 1 lietuvis komunistas ir 1 rusė komunistė.

Vieta
-----

Holokausto vieta ir aukų kapus ženklinantis granitinis obeliskas yra Krakynės miško supamoje aikštelėje. Teritorija pailga, siaura, 1 473 m² dydžio. 1950 m. pastatytas obeliskas trijų pakopų, sumūrytas iš stačiakampių tašyto granito luitų. Jo nišoje padarytas įrašas žydų ir lietuvių ir kalbomis. Viršutinėje dalyje įrašyta data „1941.VIII.26", po ja – ažūrinė Dovydo žvaigždė. 1987 m. atlikti teritorijos tvarkymo darbai, 1991 m. ant obelisko pakeista lenta.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  „Žydų žudynių vieta ir kapai". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

* Krakynės miškas (Zarasų rajonas). 1941 m. rugpjūčio 26-oji
* Krakynės miško aukų atminimo minėjimai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Rosa gallica** |
| --- |
| Paprastasis erškėtis (Rosa canina)Prancūzinis erškėtis (*Rosa gallica*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Šeima: | Erškėtiniai  *( Rosaceae)* |
| Gentis: | Erškėtis  *( Rosa)* |
| Rūšis: | Prancūzinis erškėtis  *( Rosa gallica)* |

 |

**Prancūzinis erškėtis** (*Rosa gallica*) – erškėtinių (*Rosaceae*) šeimos, erškėčio (*Rosa*) genties augalas. Paplitęs Pietų ir Vidurio Europoje, Turkijoje, Kaukaze.

Tai lapus metantis, iki 1,2 m aukščio užaugantis krūmas. Stiebai sumedėję, apaugę dygliais. Lapai sudėtiniai, sudaryti iš 5 lapelių dantytais kraštais. Žiedai susitelkę nuo 1 iki 5, tamsiai rožiniai. Vaisiai kiaušiniški, 10-13 mm ilgio.

Prancūzinis erškėtis auga gerai drenuojamoje dirvoje, saulėtoje vietoje. Pakelia šaltį iki -25 °C. Augalas pradėtas kultivuoti dar antikiniais laikais, buvo labai dažnas viduramžių soduose. Didelė dalis rožių yra išvesta būtent iš prancūzinio erškėčio.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Prancūzinis erškėtis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
*Šis straipsnis apie ežerą Ukmergės r. Apie ežerą Varėnos r. skaitykite straipsnyje Navikų ežeras.*
Koordinatės: 55°12′39″š. pl. 24°40′26″r. ilg.﻿ / ﻿55.210942°š. pl. 24.674001°r. ilg.﻿ / 55.210942; 24.674001


| Navikų ežeras |
| --- |
| Navikų ežeras nuo sodybos pusės |
| Vieta | Navikai, Ukmergės raj. |
| Plotas | 0,021 km² |
| Kranto linijos ilgis | 0,56 km |
| Įteka | bevardis upelis |

**Navikų ežeras** – nedidelis, apie 2 ha dydžio ežeras Ukmergės rajone, Deltuvos seniūnijoje, Navikų kaime, 8 km į pietvakarius nuo Ukmergės. Pasiekiamas iš kelio  **A6**  Kaunas–Zarasai–Daugpilis , pasukus į pietryčius pro Laibiškius, pavažiavus žvyrkeliu apie 0,7 km, už artimiausios sodybos pasukti į dešinę apie 50 m.

Vandens telkinio kodas LR ežerų klasifikatoriuje 12232059, plotas 2,1 ha, kranto linijos ilgis 560 m. Ežeras nenutekantis, priklauso Šventosios baseinui, tiesioginis vandentakis – Armonos dešinysis intakas Pavarklas.

Ežeras telkšo slėnyje tarp kalvotų dirbamų laukų, savo kontūrais plane artimas pasvirusios širdies formai. Telkinio didžiausias ilgis (rytų – vakarų kryptimi) 210 m, didžiausias plotis 150 m. Altitudė 71,5 m. Krantai apaugę medžiais ir krūmynais. Pietinė ir rytų pakrantės pelkėtos. Ežeras privatus, yra įveista baltųjų amūrų.

Artimiausios gyvenvietės: Navikai, Laibiškiai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  LR ežerų klasifikatorius
2. ↑  Navikų ežeras

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Ukmergės rajono ežerai
**Prancūzų epas** tai poemos, kurių yra likę apie 100. Išlikusios poemos vadinamos *šanson de žest* (pranc.*chanson de geste*).

Seniausios poemos yra atsiradusios pačioje XI a. pabaigoje, o vėlyviausios priklauso XIV a. Tačiau net ir pačios ankstyvosios išlikusios poemos yra perdirbtos iš dar senesnių poemų ar dainų, atsiradusių prieš tai per du ar tris šimtmečius. Per šią ilgą raidą, prie kurios prisidėjo įvairūs visuomenės sluoksniai – liaudis, žonglieriai ir raštingieji dvasininkai – smarkiai pasikeitė dainuojamųjų poemų forma, stilius ir turinys.

*Šanson de žest* yra įvairaus ilgumo – nuo 1000 iki 20 000 eilučių ir susideda iš nevienodo ilgumo posmelių, arba „tiradų", kiekvienas nuo 5 iki 40 dešimtskiemenių eilučių, su cezūra po 4 arba 6 skiemenis. Eilutės susietos asonansais (balsių sąskambiais), kurie vėlyvesnėse redakcijose paprastai pakeisti taisyklingais rimais. Šios poemos buvo skiriamos dainuoti, be to visa poema buvo dainuojama viena melodija, kuri kartojasi iš eilutės į eilutę. Poemų atlikėjai, dažnai ir jų autoriai buvo žonglieriai, jie išnešiodavo jas po visą Prancūziją. Patraukęs į save dėmesį ir surinkęs iš pradžių nedidelį, bet pamažu augantį klausytojų būrelį, žonglierius šūkteldavo visiems tylėti, o paskui imdavo dainuoti rečitatyvu, pritardamas pats sau mažyte arfa arba dažniau viola. Jeigu poema būdavo labai ilga, kartais jos pakakdavo savaitei.

Prancūzų epo turinį sudaro dvi temos:

* ginti tėvynę nuo priešų – maurų (arba saracėnų), normanų, saksų ir kt.;
* ištikimai tarnauti karaliui – nepažeisti jo teisių ir naikinti išdavikus.

Iš viso prancūzų epo puikiausia yra „Rolando giesmė", europinio garso poema ir viena iš viduramžių poezijos viršūnių.

„Rolando giesmė"
----------------

„Rolando giesmė" buvo sukurta apie 1100 m. prieš pat pirmąjį kryžiaus žygį.

Ši poema (4002 eilutės) pasakoja apie didvyrišką grafo *Rolando*, Karolio Didžiojo sūnėno, žuvimą mūšio metu su maurais *Ronsevalio slėnyje*, apie *Rolando* patėvio *Ganelono* išdavystę, kuri buvo šios katastrofos priežastis, ir apie Karolio Didžiojo kerštą už *Rolando* ir dvylikos perų žuvimą.

Didžiausias autoriaus nuopelnas tas, kad jis išsaugojo gilią senosios legendos prasmę ir raiškumą ir, susiejęs pagrindines jos mintis su to meto aktualijomis, rado puikią meninę formą tai išreikšti.

Viduramžiais prancūzų poemų apie Rolandą vertimų, jų perpasakojimų arba pamėgdžiojimų buvo vokiečių, anglų, italų, ispanų, skandinavų ir keltų kalbomis.

Nuorodos
--------

Šanson de žest Archyvuota kopija 2010-03-06 iš Wayback Machine projekto. **(**pranc.**)**
|  Karichonai |
| --- |
| Gyventojų skaičius | 120 000-170 000 (XX a. pab.) |
| Populiacija šalyse | Kolumbija |
| Kalba (-os) | karichonų |
| Religijos | katalikybė, vietiniai tikėjimai |
| Giminingos etninės grupės | aplinkinės karibų tautos |

**Karichonai** (*Carijona, Koto, Huaque*) – Pietų Amerikos indėnų karibų gentis. Gyvena Kolumbijos pietryčiuose, Guavjarės departamente, Puerto Narės rezervacijoje, kai kurios bendruomenės – Kaketos aukštupio kaimuose. Kalba karichonų kalba, priklausančia karibų kalbų šeimai, taip pat ispaniškai, gretimų indėnų genčių kalbomis. Populiacija ~140 000 žmonių.

Tradiciniai verslai – lydiminė žemdirbystė (augina valgomuosius manijokus), medžioklė su lankais ir pučiamaisiais vamzdeliais. Dirba plantacijose. Anksčiau pagrindinė vyrų apranga buvo papuoštos geometriniais ženklais ir ornamentais plačios (nuo juosmens iki pažastų) juostos iš karnų su trumpomis prijuostėlėmis, moterys vaikščiojo apsinuoginusios. Karichonai išlaikė šamanizmo liekanų, gausią tradicine mitologiją.

Išnašos
-------

1. ↑  *Karichonai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
| **Karigaila** |
| --- |
| Mstislavlio kunigaikštis |
|  Gediminaičiai |
| Gimė | po 1350 m. |
| Mirė | 1390 m. rugsėjo 16 d. (~40 metų)Vilniuje |
| Palaidotas (-a) | Vilniaus katedroje |
| Tėvas | Algirdas |
| Motina | Julijona |
| Mstislavlio kunigaikštis |
| Valdė |  ?-1392 |
| Įpėdinis | Lengvenis Algirdaitis |

**Karigaila** (po 1350 m. – 1390 m. rugsėjo 16 d. Vilniuje) – Mstislavlio kunigaikštis, Gediminaičių kilmės didikas, Lietuvos didžiojo kunigaikščio Algirdo ir jo antrosios žmonos Julijonos Tverietės sūnus.

Biografija
----------

Vaikystėje buvo krikštytas pagal stačiatikių tikėjimą Bazilijumi. 1386 m. kovo mėn. Krokuvoje pakrikštytas Kazimieru. Broliai Andrius, Dimitrijus Vyresnysis, Jogaila, Skirgaila, Švitrigaila, Lengvenis Algirdaitis, Aleksandras Vygantas, Kaributas.

1386 m. kovo – balandžio mėn. padėjo malšinti vyresniojo brolio, Polocko kunigaikščio Andriaus antrąjį maištą prieš kitą brolį Lietuvos didįjį kunigaikštį Jogailą. 1386 m. balandžio 18 d. Skirgailos, kitų brolių ir Vytauto padedamas sumušė Smolensko kunigaikščio Sviatoslavo, kuris rėmė Andrių, Mstislavlį puolančią kariuomenę. Svietoslavas šiame mūšyje žuvo. 1390 m. vadovavo Vilniaus Kreivosios pilies gynimui nuo Vokiečių ordino ir tuo metu per kovą su Jogaila į ordino pusę perėjusio Vytauto kariuomenių, kautynėse žuvo. Karigaila palaidotas Vilniaus katedroje.

Nuorodos
--------

1. 1 2  Vytautas Spečiūnas, ed (2004). "Karigaila" (*lt*). *Lietuvos valdovai (XIII-XVIII a.): enciklopedinis žinynas*. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas. p. 58. ISBN 5-420-01535-8.
2. ↑  „Arkikatedra Bazilika". The Directorate of the State Cultural Reserve of Vilnius Castles. Suarchyvuotas originalas 2009-04-01. Nuoroda tikrinta 2008-07-08.

Vikižodynas 

Laisvajame žodyne yra terminas **Karigaila**
**Korėjietiški siaubo filmai**, dar vadinami ***K-Horror*** – Pietų Korėjos kino siaubo filmai. Dažniausiai taip vadinamas po 1990 m. susiformavęs korėjietiškas siaubo filmų požanris, tačiau apskritai siaubo filmai Korėjoje buvo kuriami nuo pat kino šalyje atsiradimo.

Korėjietiški siaubo filmai turi daug panašumų su *J-Horror* – japoniškų siaubo filmų požanriu. Skirtingai nei Vakaruose, čia siaubo atmosfera rečiau kuriama žiauriais žudynių ar kankinimų vaizdas, dažniau - subtilesnėmis psichologinėmis priemonėmis. Tai nereiškia, kad žiaurių vaizdų nebūna, tiesiog jie nėra pagrindinis akcentas.

Kaip ir japoniškuose siaubo filmuose, populiarus moters vaiduoklio motyvas. Jis sutinkamas daugelyje garsių korėjietiškų siaubo filmų: „Šnabždančiuose koridoriuose" (1998), „Blogojoje dvynėje", „Dviejų seserų istorijoje" ir kitur.

Žymesni režisieriai ir filmai
-----------------------------

* Ahn Byeong-ki (Košmaras (2000 m.), Bunshinsaba (2004 m.), APT (2006 m.)
* Bong Joon-ho (The Host, taip pat filmo Antarktikos žurnalas scenarijaus autorius)
* Park Ki-hyeong (Šnabždantys koridoriai, Akacija)
* Kim Ji-woon (Dviejų seserų istorija, filmo Trys segmentas „Atsiminimai", Rami šeima)
* Kong Su-chang (Pasakyk man kai ką, R taškas)

Kartais siaubo filmu laikoma ir Kim Ki-duko „Sala". 

Korėjietiškus siaubo filmus kartais perstato Vakaruose, tačiau ši praktika nėra taip paplitusi, kaip japoniškų siaubo filmų atveju. Tarp tokių yra „Dviejų seserų istorija", Holivude pastatyta kaip „Uninvited", „Į veidrodį" (perstatytas Vakaruose kaip „Veidrodžiai") ir kiti.

Nuorodos
--------

* Asiancorrespondent.com: Why do Korean horror movies have only female ghosts Archyvuota kopija 2012-04-06 iš Wayback Machine projekto.
* KoreanFilm
* Asian horror movies Archyvuota kopija 2012-01-11 iš Wayback Machine projekto.
* Korean Horror movie festival Archyvuota kopija 2010-12-21 iš Wayback Machine projekto.
| Korubalas |
| --- |
| Korubalas Bisau Gvinėjoje Korubalas Bisau Gvinėjoje |
| **Ilgis** | 560 km |
| **Baseino plotas** | 26 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 305 m³/s |
| **Ištakos** | Futa Džalonas |
| **Žiotys** | Žeba |
| **Šalys** | Gvinėjos vėliava GvinėjaBisau Gvinėjos vėliava Bisau Gvinėja |

**Korubalas** (port. *Rio Corubal*, pranc. *Koribal, Koliba*) – upė Gvinėjoje ir Bisau Gvinėjoje; Žebos kairysis intakas. Prasideda Gvinėjoje, Futa Džalono aukštumose, netoli Labės miesto. Aukštupyje vadinama ***Tominė*** (*Tominé*). Teka daugiausia vakarų kryptimi, smarkiai vingiuoja. Vidurupyje atkarpa teka Gvinėjos–Bisau Gvinėjos valstybine siena, toliau meandruoja į pietvakarius per Bisau Gvinėją. Pačiame žemupyje pasuka į šiaurę, smarkiai išsiplečia (iki 10 km) ir netoli Šimės (50 km į rytus nuo Bisau) įteka į Žebos estuariją.

Upė vandeningiausia būna nuo liepos iki lapkričio (viršūnė rugsėjį – 1161 m³/s), o kitu metu laiku būna sekli (gegužę – 8 m³/s).

Kolonijiniais laikais Korubalu vykdyta prekyba kolamedžio vaisiais, auksu, druska. 1969 m. vykstant Bisau Gvinėjos išsivadavimo karui, keliantis per Korubalą žuvo 47 Portugalijos kariai (Šė Šė incidentas).

Šaltiniai
---------

1. ↑
Hamėjos ir jos palydovų animacija, 2008 m. padaryta Hablo kosminiu teleskopu.
**Haumėja** turi du žinomus **palydovus** – Hijaką ir Namaką. Šie palydovai pavadinti havajiečių deivių vardais. Hijaka yra šokių deivė, o Namaka – vandens ir jūros.

Palydovai atrasti 2005 m. sausio 26 d. W. M. Keck observatorijoje Havajuose.

2006 m. abu palydovai buvo užregistruoti ir įrašyti į kosminių objektų katalogus. Vardai jiems suteikti Tarptautinės astronomų sąjungos posėdyje 2008 m. rugsėjį.

Hijakos – didesnio ir tolimesnio iš palydovų – paviršiuje esama sniego ir vandens, kas nėra įprasta Koiperio juostos objektams. Namaka yra 10 kartų mažesnė už Haumėją, ji pasižymi neįprasta orbita, kuriai įtakos turi didesnis palydovas. Manoma, kad palydovai susidarė ankstyvoje Saulės sistemos susidarymo stadijoje įvykus Haumėjos susidūrimui su kitu objektu.

Hijaka apskrieja savo planetą per 49 dienas, o Namaka per 18 dienų. Šie palydovai ne kartą keitė savo orbitas ir šiuo metu jų orbitinis rezonansas yra 8:3.

Šaltiniai
---------

1. ↑  KECK OBSERVATORY LASER GUIDE STAR ADAPTIVE OPTICS DISCOVERY AND CHARACTERIZATION OF A SATELLITE TO THE LARGE KUIPER BELT OBJECT 2003 EL
2. ↑  News Release – IAU0807: IAU names fifth dwarf planet Haumea
3. ↑  WATER ICE ON THE SATELLITE OF KUIPER BELT OBJECT 2003 EL
4. ↑  Supplemental Discussion Archyvuota kopija 2020-05-04 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  Orbits and Masses of the 2003 EL61 Satellite System


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RSaulės sistemos objektai |
| --- |
|  |
| 

 |
|  |
| 
Saulė · planetos · Merkurijus · Venera · Žemė · Marsas · Jupiteris · Saturnas · Uranas · Neptūnas |
|  |
| 
nykštukinės planetos: Cerera · Plutonas · Haumėja · Makemakė · Eridė · palydovai: Mėnulis · Marso · Jupiterio · Saturno · Urano · Neptūno · Plutono · Haumėjos · Disnomija |
|  |
| 
Asteroidų žiedas · asteroidai: Vesta · Paladė · Higėja · meteoroidai · kometos · transneptūniniai objektai · Koiperio juosta · kentaurai · plutoidai · damokloidai · Hilso debesis · Orto kometoidų debesis · Saulės vėjas |

 |
|  |
| --- |
| Vlado Janevski  maked. *Владо Јаневски* |
|  |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Vladimir Janevski |
| Dar žinomas | Vlado |
| Gimė | 1960 m. lapkričio 27 d. (62 metai)  Skopjė, Jugoslavijos vėliava Jugoslavija |
| Kilmė | Šiaurės Makedonijos vėliava Šiaurės Makedonija |
| Žanrai | popmuzika |
| Veikla | dainininkas, dainų autorius |
| Aktyvumo metai | 1991–dabar |
| Svetainė | vladojanevski.com.mk |

**Vladimir „Vlado" Janevski** (maked. *Владимир Владо Јаневски*; g. 1960 m. lapkričio 27 d. Skopjė) – makedonų pop dainininkas ir dainų autorius. 1998 m. jis buvo Makedonijos atstovas „Eurovizijoje".

Mokėsi Skopjė universitete, laisvai kalba anglų, vokiečių, italų ir rusų kalbomis. Jis groja gitara, pianinu ir būgnais. Atlikėjas buvo populiarių grupių „Tost Sendvich" (1976), „Bon-Ton" (1986), „Fotomodel" (1989) ir „Lastovica" (1992) narys. 1992 metais kaip grupės „Music Box" narys dalyvavo Jugoslavijos nacionalinėje atrankoje į „Euroviziją", kur su daina „Hiljadu snova" liko vienuoliktoje vietoje. 1994, 1995 ir 1996 metais Janevski dalyvavo konkurse „Slavianski Bazar" Baltarusijoje. 1998-aisiais atlikėjas su kūriniu „Ne Zori, Zoro" laimėjo Skopjė festivalį. Ši pergalė leido jam atstovauti Makedonijai 1998 m. „Eurovizijos" dainų konkurse. Ten jis tarp 25 dalyvių užėmė 19 vietą. Janevski yra kūrinio „100% te ljubam" teksto, kurį atliko makedonų grupė „XXL" 2000 m. „Eurovizijos" konkurse, įvykusiame Švedijoje, autorius.

Janevski yra parašęs kūrinių ir garsiems atlikėjams, tokiems kaip Tijana Dapčević, Vesna Pisarović, Toše Proeski, Karolina Gočeva, Daniel Đokić, Tamara Todevska ir Martin Vučić.

Diskografija
------------

### Albumai

* *Parče Duša* (1993)
* *Daleku E Neboto* (1996)
* *Ima Nešto Posilno Od Se* (2002)
* *Vakov Ili Takov* (2004)
* *Povtorno Se Zaljubuvam Vo Tebe* (2006)

### Singlai

* 1998: *Ne Zori, Zoro*
* 2002: *Nekogas i Negde*
* 2002: *Evergrin*
* 2002: *Srce Preku Neboto*
* 2004: *Ako Ne Te Sakam*
* 2006: *Povtorno Se Zaljubuvam Vo Tebe*

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė Archyvuota kopija 2010-03-24 iš Wayback Machine projekto.

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**–** |  **Makedonijos atstovas Eurovizijoje**1998 | Po to:**XXL  *„100% te ljubam"*** |
**Vladyslavas Chameliukas**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Vladyslavas Chameliukas |
| Gimimo data | 1998 m. gegužės 4 d. (25 metai) |
| Gimimo vieta | Podolės Kamenecas, Ukraina |
| Ūgis | 178 cm |
| Svoris | 68 kg |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | saugas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2015  2016–2021  2021  2021  2022–  2022  2023– | Metalurg Z.  Čornomorec  FK Olimpik  FK Lviv  Dynama-Brest → FK Jonava (skol.)  LNZ Čerkasy | 00 0(0)42 0(2)04 0(1)02 0(0)00 0(0)12 0(1)0? 0(?) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. gegužės 10 d.. |

**Vladyslavas Chameliukas** (ukr. *Хамелюк Владислав Русланович*; g. 1998 m. gegužės 4 d.) – Ukrainos futbolininkas.

Karjera
-------

Žaidė įvairiuose klubuose Ukrainoje. 

Rungtyniavo Strijaus „Skalos", Zaparižės „Metalurgo", Odesos „Černomoreco" klubų jaunimo komandose.

Nuo 2016 m. atstovavo Odesos „Černomoreco" klubui. Daugiausiai rungtyniavo dublerių komandoje, 2018 m. kovo 17 d. debiutavo pagrindinėje ekipoje.

2021 m. sausio mėn. perėjo į Donecko „Olimpiko" klubą. 

2021 m. vasarą persikėlė į „Lvovo" klubą.

2022 m. vasario 9 d. tapo Brastos „Dinamo" nariu, tačiau tų pačių metų balandžio 8 d. Dinamo klubas išnuomojo žaidėją „Jonavos" klubui.

### FK Jonava

2022 m. nuomos pagrindais atstovavo „Jonavos" klubui. Debiutavo jonaviškių gretose A lygoje 2022 m. balandžio 9 d. rungtynėse prieš „Panevėžio" klubą.

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
| **2022** | **„Jonava"** | 12 | 1 |

Spalvų reikšmės: 

     Ekipa žaidė A lygoje;

Rinktinės
---------

2017 m. buvo pakviestas į Ukrainos U-19 rinktinę. Atstovavo dviejose rungtynėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  UPL.UA atsakata (archyvuota)
2. ↑  dynamo-brest.by: pasirašytas kontraktas
3. ↑  alyga.lt: Panevėžys 4-0 Jonava
4. ↑  Soccerway: Panevezys v. Jonava
5. ↑  A LYGA 2022; 7. turas PANEVĖŽYS 4:0 JONAVA

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* Soccerway
* Transfermarkt
* lietuvosfutbolas.lt
* Globalsportsarchive
| Igalas*Игало* |
| --- |
| *Igalo panorama* |
|  |
| 

IgalasIgalas

42°27′32″ š. pl. 18°30′44″ r. ilg.﻿ / ﻿42.45889°š. pl. 18.51222°r. ilg.﻿ / 42.45889; 18.51222﻿ (Igalas)Koordinatės: 42°27′32″ š. pl. 18°30′44″ r. ilg.﻿ / ﻿42.45889°š. pl. 18.51222°r. ilg.﻿ / 42.45889; 18.51222﻿ (Igalas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Juodkalnijos vėliava Juodkalnija |
| **Savivaldybė** | Herceg Novio opština |
|  |
| **Gyventojų** (2003) | 3 754  |
|  |
|  **Vikiteka** | Igalas |

**Igalas** (serb. *Игало*) – miestelis Juodkalnijoje, Kotoro įlankos pakrantėje, Herceg Novio opštinoje, Herceg Novio priemiestis. Virš 3,7 tūkst. gyventojų. Miestelis įsikūręs Orjeno kalnų papėdėje.

Igale yra turistų gausiai lankomas sanatorijų ir poilsio namų kompleksas. Veikia DR Simo Milošević gydyklų institutas. Igale yra vila, kurioje poilsiaudavo Jugoslavijos vadovas Josipas Broz Titas, kiti aukšti šalies pareigūnai.

Gyventojai
----------

2011 m. duomenimis gyveno 3 355 asmenys. Serbais save laikė 1 804 (53.8%), juodkalniečiais – 1 016 (30.3%) gyventojų.

Sportas
-------

* FK Igalo 1929 – futbolo klubas;
* Solila stadionas – stadionas, kurio talpa 1,6 tūkst. žiūrovų.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  Transfermarkt
3. ↑  Globalsportsarchive
4. ↑  SOCCERWAY