recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Litva Sovetskaja** (liet. *Lietuva – tarybinė*) – LKP (TSKP) laikraštis, leistas nuo 1990 m. kovo iki 1991 m. rugpjūčio Vilniuje rusų ir lietuvių („Tarybų Lietuva") kalbomis.

Istorija
--------

Iš pradžių ėjo pavadinimu „Sovetskaja Litva". Spausdino rašinius, kuriuose Lietuvoje vykstančius įvykius vertino iš komunistinių pozicijų, propagavo komunistines nuostatas. Spausdino Baltarusijos KP CK leidyklos Minsko Darbo Raudonosios vėliavos ordino spaustuvė. Iš viso išėjo 131 numeris rusų kalba ir 103 numeriai lietuvių kalba.

Tiražas 1990 m. – 15 800 egz. rusų ir 22 000 egz. lietuvių kalbomis, 1991 m. – 40 000 egz. rusų ir 17 600 egz. lietuvių kalbomis.

1991 m. leido savaitinį priedą rusų kalba „Moralė ir teisė" (išėjo 30 numerių, tiražas 5000 egz.).

Laikraštyje dirbo ir bendradarbiavo Vladas Bikuličius, Žana Naumova, A. Iljina, Ivanas Kučerovas, V. Metosian, V. Olševskis, S. Smolenkis, J. Stroganovas, V. Šileikis, Mykolas Burokevičius, Juozas Jermalavičius, Stasys Laurinaitis, Julius Pagirys, Jonas Sakalauskas, Konstantinas Surblys ir kt.

Redaktorius Aleksandras Gelbachas („Tarybų Lietuva" redaktorė – Stanislava Juonienė).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 303 psl.
*Šis straipsnis apie mokyklą Pagėgių savivaldybėje Rukų kaime. Apie mokyklą Skuodo rajone skaitykite straipsnyje Rukų pagrindinė mokykla.*
Koordinatės: 55°11′15″š. pl. 21°47′59″r. ilg.﻿ / ﻿55.187368°š. pl. 21.799726°r. ilg.﻿ / 55.187368; 21.799726

|  |
| --- |
| **Stoniškių pagrindinė mokykla** |
| Stoniškių pagrindinė mokykla herbasStoniškių pagrindinė mokykla herbas |
| Stoniškių pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Klaipėdos g. 7, Rukai |
| **Direktorius(-ė)** | {{{direktorė}}} |
| **Mokinių skaičius** | 102 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 24 |

**Pagėgių savivaldybės Stoniškių pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Rukuose, Stoniškių seniūnijoje (Pagėgių savivaldybė), vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190697354. Steigėjas Pagėgių savivaldybės taryba.

Vaizdas nuo kelio  **141**  Kaunas–Jurbarkas–Šilutė–Klaipėda 
Filialas: Pagėgių savivaldybės Stoniškių pagrindinės mokyklos Šilgalių skyrius.

Yra 10 klasių taip pat ir priešmokyklinė grupė.

Direktoriai
-----------

* Jūratė Mažutienė

Literatūra
----------

* Rukų ir Stoniškių kaimo mokyklos: istorija nuo įkūrimo iki šiandien (sud. Viktoras Milašauskas). - Klaipėda: S. Jokužio leidykla-spaustuvė, 2005. - 82 p.: iliustr. - ISBN 9986-31-149-7

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2013-03-24 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 56°10′25″š. pl. 23°39′53″r. ilg.﻿ / ﻿56.1736°š. pl. 23.6648°r. ilg.﻿ / 56.1736; 23.6648

|  Kurmaičių šv. Mato Apaštalo koplyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Joniškio |
| **Savivaldybė** | Joniškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Kurmaičiai (Joniškis) |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | 1799 m. |
| **Stilius** | liaudies architektūra |

**Kurmaičių šv. Mato Apaštalo kaimo kapinių koplyčia** stovi Joniškio rajone, Kepalių seniūnijoje, Kurmaičių kaime. Koplyčia stūkso šiauriniame kaimo pakraštyje, prie kelio  **1605**  Kepaliai–Gasčiūnai–Meškuičiai  esančiose senosiose kapinėse, 4,2 km į šiaurės rytus nuo Gasčiūnų. 

Koplyčią supa kapinės
Kurmaičių koplyčia, manoma, buvo pastatyta 1799 m. Ji yra įtraukta į Joniškio rajono „Piligrimų kelio" maršrutą. Šalia įrengtas informacinis stendas. 1995 m. įrašyta į LR Kultūros vertybių registrą (unik. kodas 12226). Kadangi tai - valstybės saugomas objektas, yra atlikti jo istoriniai-meniniai tyrimai.

Architektūra
------------

Koplyčios architektūra turi išliekamąją vertę ir yra reikšminga tautos kultūros paveldo dalis.

Pastato planinė struktūra ir architektūrinė išraiška būdinga lietuvių liaudies architektūrai. Koplyčia originali tuo, kad jos stogas yra keturšlaitis, lyg didelės pirkios. Ant kraigo centro uždėtas aštuoniasienis bokštelis su kūginiu stogeliu ir kryžiumi. Koplyčia yra stačiakampio plano su trisiene apside ir prie jos prišlieta zakristija. Interjere išlikęs saikingo dekoro medinis altorius, baliustrada, sakykla, pagrindinės įėjimo durys su kalvio darbo apkaustais, kryžiai. Jie neseniai restauruoti, trūkstamos architektūrinės detalės rekonstruotos. 2004 m. restauruotas unikalus koplyčios altorius.

Galerija
--------

* Galinė dalisGalinė dalis
* Bokštelio kryžiusBokštelio kryžius

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 12226 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

* Šiaulių vyskupijos sakralinio paveldo tyrimai. Kurmaičių kaimo kapinių koplyčia Archyvuota kopija 2016-03-04 iš Wayback Machine projekto.
* Paslaptingieji piligrimų takai[neveikianti nuoroda]
* Kapinių koplyčios – amžinieji ramybės sargai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Belgų mėlynieji galvijai |
| --- |
|  |
| 

|  |
| --- |
|  |

 |
| **Sukūrimo vieta** | Belgijos vėliava Belgija |
| **Kilmė** | šorthornai x šarolė |

**Belgų mėlynieji galvijai** – tai mėsinių galvijų veislė, pradėta formuoti XIX a. Belgijoje, vietinius galvijus kryžminant su šorthornais ir šarolė, tačiau atranka pradėta ir veislė susiformavo XX a. pradžioje. Vienu metu net buvo bandoma veisti du tipus: pieno ir mėsos, bet dabar vykdoma tik mėsinio tipo selekcija. Dabartinis veislės modelis susiformavo trijų pagrindinių bulių: Gedeono ir dviejų jo antros kartos palikuonių – pagrindu.

Belgų mėlynieji stambūs galvijai su apvaliais išsišokusiais raumenimis. Jų nugaros tiesios, strėnos nuolaidžios, kojos tvirtos, eisena - lengva. Ramaus charakterio. Gali būti baltos, melsvos su dėmėmis ar netgi juodos spalvos. Karvių svoris – 700–800 kg, bulių – 1100–1300 kg. Lyginant su šarole, jų raumenų masė, pieningumas ir prieaugiai didesni, tačiau jie bręsta vėliau. Nors intervalai tarp apsiveršiavimų ir veršelių mirtingumas panašūs, tačiau jų karvės sunkiau veršiuojasi, todėl dažnai neapsieinama ir be Cezario pjūvio. Belgų mėlynųjų skerdenas dengia perpus mažesnis riebalų sluoksnis negu kitų mėsinių galvijų, tačiau prastesni kai kurie mėsos kokybės rodikliai (spalva, marmuringumas). Jų tolesnei selekcijai numatomas naujas standartas. Į Lietuvą šios veislės galvijai įvežti 2005 metais.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Belgų mėlynieji galvijai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Boeing KC-135 Stratotanker orlaivis pildo kurą naikintuvui
**Kuras papildymos ore** – kuro perpylimas iš vieno orlaivio į kitą jiems skrendant. Šis procesas leidžia priimančiajam lėktuvui prailginti savo skrydžio trukmę, atstumą ar sutaupyti laiką, pildantis kurą ant žemės. Taip pat dėl kuro papildymo ore galimybės, kylantys lėktuvai gali turėti daugiau krovinio – ginklų, personalo ar kitų daiktų. Šis procesas leidžia kilimui naudoti trumpesnį kilimo taką.

Kuro papildymas ore galimas dviem variantais – žarnos ir strypo tipo sistemomis.

Pirmasis sėkmingas kuro papildymas ore įvyko 1923 m. birželio 27 d. JAV, kai pilotai šiam tikslui panaudojo du biplanus Airco DH.4. Šis skrydis tuo metu tapo ilgiausiu ir tolimiausiu aviacijos istorijoje.[1]

Pirmasis sėkmingas kovinio orlaivio papildymas kuru ore įvyko 1951 m. Korėjos karo metu, kai kuru buvo papildytas naikintuvas P-80 Shooting Star atlikęs objektų fotografavimo misiją Šiaurės Korėjoje.[2]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aerial Refueling
2. ↑  History of aerial refueling: Fueling the fighters
Sultono Bajazito II beratas (įsakas), kuriuo Hadimas Ali Paša skiriamas Rumelijos beilerbėjumi.
**Beilerbėjus** (turk. *beylerbeyi* 'visų bėjų bėjus'), *beglerbegas* (sen.turk. *Beglerbeg*), *beklerbekas* – Safavidų valstybės Irane ir Osmanų imperijos vietininkas, pavaldus tik monarchui (šachui Irane ar sultonui Osmanų imperijoje), kurio rankose buvo tiek civilinė, tiek karinė valdžia. Jo valdoma valstybės dalis sudarė administracinį teritorinį vienetą beilerbėjiją. Būdavo skiriamas iš chanų.

Europinis beilerbėjaus atitikmuo – generalgubernatorius. Arabų ekvivalentas – *amir al-umara*.

Iranas
------

Irane šis titulas buvo ir valdant Afšaridų, Zendų ir Kadžarų dinastijoms.

Sefevidų laikais Užkaukazėje egzistavo 4 beilerbėjijos:

* Tebrizo chanatas,
* Čuchur-Saadas,
* Karabacho chanatas,
* Širvanas.

Osmanų imperija
---------------

Osmanų imperijoje egzistavo 2 beilerbėjijos:

* Rumelija (europinėje dalyje),
* Anatolija (azijinė dalis).

Nuorodos
--------

* Беглербег, или бейлербей // Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона: В 86 томах (82 т. и 4 доп.). – СПб. 1890–1907.
* BEGLERBEGĪ. Энциклопедия Ираника
| **Locustella fluviatilis** |
| --- |
| Upinis žiogelis (*Locustella fluviatilis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Devynbalsiniai  *( Sylviidae)* |
| Gentis: | Žiogeliai  *( Locustella)* |
| Rūšis: | Upinis žiogelis  *( Locustella fluviatilis)* |

 |

**Upinis žiogelis** (*Locustella fluviatilis*) – devynbalsinių (*Sylviidae*) šeimos paukščių rūšis.

Paplitimas
----------

Eurazijoje paplitęs nuo Oderio žiočių, Reino aukštupio vakaruose iki Uralo vidurupio ir Irtyšiaus žemupio rytuose. Šiaurėje arealas siekia Onegos ežerą, Volgos aukštupį, Tobolo baseiną, pietuose – Juodąją ir Marmuro jūras, Balkanus. Žiemoti migruoja į Afriką.

Didžiojoje Lietuvos dalyje retas, aptinkamas Kuršių marių rytiniame krante, Tramio ežere, Kamanų rezervate, prie Katros, Šventosios, Nevėžio, Neries, Nemuno upių. Nyksta dėl pakrančių sąžalynų kirtimo.

Išvaizda
--------

Patino ir patelės viršutinė kūno dalis gelvai ruda, sparnai tamsesni. Gerklė, pagurklis ir krūtinė išmarginti mažomis tamsiai rudomis ir didelėmis šviesiomis dėmėmis. Sveria 17,7-22,5 g.

Elgsena
-------

Gyvena drėgnose, pelkėtose vietose. Gieda vėlai vakare ir paryčiais. Lizdą suka ant žemės ar žolių kupste. Deda 4-6 balsvus su rudomis dėmelėmis kiaušinius. Peri ~13 dienų.

Mityba
------

Minta įvairiais vabzdžiais (dvisparniais, vabalais), kitais bestuburiais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Lietuvos fauna": Paukščiai 2. Vilnius, „Mokslas", 1991 m.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kavos patiekimas
**Kavos gėrimo ceremonija** (amhar. *kariomon* – „kavamedžio lapai kartu") – svarbi Etiopijos ir Eritrėjos kultūros dalis. Kava yra siūloma, kai lankomasi svečiuose ar per šventes.

Kavos gamyba
------------

Žalios kavos pupelės yra skrudinamos kaitintuve su karštomis anglimis. Pupelėms apskrudus kiekvienam ceremonijos dalyviui yra suteikiama galimybė pauostyti aromatingų dūmų. Vėliau pupelės sugrūdamos medinėje piestoje.

Kavos pupelių milteliai suberiami į specialų indą ir verdami. Virimo puodai (džebena) dažniausiai yra pagaminti iš molio. Kuomet kava pradeda burbuliuoti, pilamas šaltas vanduo iš kito indo atvėsinti jebenai ir vėl statoma atgal ant virimo ugnies iki kito tokio atvejo. Į puodą įstatomas filtras, kad nepraleistų kavos grūdelių. Neretai filtrai būna pagaminti iš ašutų (arklių karčių ar uodegų plaukų).

Pateikimas
----------

Šeimininkai pila kavą iš indo pridengto padėkliuku į visus puodelius be sustojimo, kol visi puodeliai yra pilni. Ceremonija susideda iš trijų gėrimo ratų. Paskutinis gėrimo ratas vadinamas *bereka* (būti palaimintam). Prie kavos patiekiami skrudinti grūdai bei saulėgrąžos.

Kavos gėrimo ceremonijoje taip pat yra deginami smilkalai ar gumiarabikai.

Etiopijoje kavos gėrimas yra svarbi kultūros dalis. Moterys dažnai lankosi viena pas kitą gerti kavos. Trukdyti tokius pasisėdėjimus yra prasto skonio ženklas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Steponas Strazdas** |
| --- |
| Gimė | 1884 m. gruodžio 15 d.Trumpaitėliuose, Joniškio raj. |
| Mirė | 1962 m. sausio 8 d. (77 metai)Bostone |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir JAV visuomenės ir politinis veikėjas. |

**Steponas Strazdas** (1884 m. gruodžio 15 d. Trumpaitėliuose, Joniškio raj. – 1962 m. sausio 8 d. Bostone) – Lietuvos ir JAV visuomenės ir politinis veikėjas.

Biografija
----------

Mokydamasis Joniškyje Matui Slančiauskui padėjo rinkti tautosaką. 1905 m. dalyvavo revoliuciniuose įvykiuose Joniškyje ir Šiauliuose, buvo suimtas už revoliucinę veiklą. Paleistas 1906 m. išvyko į JAV.

Nuo 1906 m. – Amerikos lietuvių socialistų sąjungos (ALSS) narys, 1919 m. buvo prisidėjęs prie komunistų, vėliau – *sklokininkas*, grįžo į ALSS. 1915–1921 m. – laikraščių „Naujienos", 1925–1930 m. – „Vilnis" redakcijos darbuotojas.

Nuo 1930 m. – Lietuvių darbininkų draugijos veikėjas, CK narys. 1935–1943 m. – laikraščio „Nauja Gadynė" bendradarbis, 1943 m. – redaktorius. 1943–1955 m. – laikraščio „Keleivis" bendradarbis, 1947–1953 m. – laikraščio „Darbas" redaktorius. *K. Valionio* slapyvardžiu bendradarbiavo laikraščiuose „Aušrinė" ir „Kova".
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Vigantas Danilavičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1963 m. liepos 8 d. (59 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Jolanta |
| Vaikai | Mikas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Plungės rajono politinis bei visuomenės veikėjas. |
| Partija | 1993 m. Tėvynės sąjunga |

**Vigantas Danilavičius** (g. 1963 m. liepos 8 d.) – Lietuvos ir Plungės rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1987–1995 m. Plungės rajono Žlibinų pagrindinės mokyklos lietuvių kalbos mokytojas. 1995–2000 m. Plungės rajono savivaldybės mero pavaduotojas, 2000–2003 m. savivaldybės administratorius, 2003–2004 m. meras. Nuo 2004 m. laikraščio „Klaipėda" apžvalgininkas.

1993 m. Tėvynės sąjungos (Lietuvos konservatorių) narys.

1990–1995 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos deputatas, 1995–2004 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys.

Šaulių sąjungos narys. Žmona Jolanta, sūnus Mikas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Stepono Batoro traktas** – istorinis kelias, jungiantis du Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės miestus – Vilnių ir Polocką.

Istorija
--------

Lietuvos kariuomenė (apatiniame dešiniajame kampe) priartėjo prie Polocko. 1579 m.
1576 m. išrinktas Lenkijos karaliumi ir Lietuvos didžiuoju kunigaikščiu Steponas Batoras iškart turėjo tęsti karą su Maskva, pradėtą dar jo pirmtako Žygimanto Augusto. Rusai buvo užėmę rytines Kunigaikštystės žemes ir svarbų Polocko miestą, todėl karalius įsakė ruoštis karo žygiui jį atsiimti. Mazovijos miškuose buvo medžiojami žvėrys ir ruošiamos maisto atsargos, Vengrijoje samdomi patyrę kariūnai, iš Italijos pakviesti karo inžinieriai. Pastarųjų vadovaujami sukviesti valstiečiai su kirviais ir kastuvais platino būsimo žygio kelią, tiesė naujas atkarpas.

Kelias prasidėjo Vilniaus Užupyje, ėjo dabartinėmis Polocko ir Stepono Batoro gatvėmis; per laukus ir miškus, kur šiandien stovi Naujosios Vilnios pastatai; kirto Mickūnų, Lavoriškių, Varnionių, Mikailiškių, Naročio, Gluboko ir kt. kaimus, kol pasiekė Polocką. Prie Svyrių buvo surengta jungtinės Lenkijos ir Lietuvos kariuomenės apžiūra. 1579 m. liepos 12 d. kariškiams buvo perskaitytas karaliaus manifestas-įsakymas ir daugiatūkstantinė minia naujuoju keliu pajudėjo rytų link. Žygis buvo sėkmingas, Polockas atsiimtas, o pergalingo žygio kelias pavadintas Stepono Batoro traktu.

XX a. senosios Kunigaikštystės teritorijoje buvo nutiesti kiti vieškeliai ir plentai, Stepono Batoro trakto reikšmė sumenko. Šiandien jį primena tik išlikusios atkarpos Lietuvoje ir Baltarusijoje.
| **Luisas Taglėisp. *Luis Antonio Gokim Tagle*** |
| --- |
| kardinolas |
|  |
| Kardinolas |
| Kardinolo herbas |
| Kardinolo herbas |
|  |
| Gimė | 1957 m. birželio 21 d. (65 metai)Manila Filipinai Filipinai |
| Tautybė | filipinietis |
| Kiti titulai | Manilos arkivyskupas |
|  |
| Veikla | kardinolas |
|  |
|  **Vikiteka** | Luis Antonio Tagle |
| Parašas |
|  |

**Luis Antonio Tagle** (isp. *Luis Antonio Gokim Tagle*; g. 1957 m. birželio 21 d. Maniloje, Filipinuose) – Romos Katalikų Bažnyčios kardinolas, filipinietis.

Imuso (Kavitės provincija) vyskupas nuo 2001 m. spalio 22 d. iki 2011 m. spalio 13 d. Manilos arkivyskupas nuo 2011 m. spalio 13 d. Titulinės bažnyčios Romoje *S. Felice da Cantalice a Centocelle* kardinolas kunigas nuo 2012 m. lapkričio 22 d.

Prieš 2013 m. konklavą laikytas vienu iš *papabile* kardinolų, realių kandidatų užimti popiežiaus sostą.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Kandidatai į popiežius

Nuorodos
--------

* Luis Antonio Tagle

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**kardinolas Gaudencio Rosales** | **Manilos arkivyskupas**2011 m. spalio 13 d.- | Po to:**-** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Osiedle Kamena** (lenk. *Osiedle Kamena, Osiedle Jaćwingów*) - gyvenvietė priklausanti Suvalkų miestui. Tai yra viena iš naujausių miesto gyvenviečių, pastatyta XX a. 8 ir 9 dešimtmečiuose. Gyvenvietėje yra *Forte* baldų gamykla ir Kia Motors automobilių parduotuvė. Tai viena iš mažesnių miesto gyvenviečių, kurioje yra trys pagrindinės gatvės: *Kauno* (Kowieńska), *Vilniaus* (Wileńska) ir *Šiaurinė* (Północna). Gyvenvietėje yra kelios maisto prekių parduotuvės, paštas, bažnyčia, degalinė ir duonos kepykla *Cymes*. Daugiausiai gyevnvietėje dominuoja penkiaukščiai blokinės statybos namai. Taip pat yra buvęs darbininkų viešbutis, kuris šiuo metu virto gyvenamuoju namu.

Pavadinimo kilmė
----------------

Tikėtina, kad gyvenvietės pavadinimas kilęs nuo lenkų kalbos žodžio *Kamień*, kas išvertus reiškia - akmuo.

* Gyvenvietės bažnyčiaGyvenvietės bažnyčia
* Tipiniai gyvenvietės penkiaukščiaiTipiniai gyvenvietės penkiaukščiai
**2019 OK** – Žemei artimas asteroidas, 2019 m. liepos 24 d. praskriejęs arti Žemės (mažiausias nuo planetos paviršiaus skyręs atstumas – 65 000 km). Tai didžiausias aptiktas asteroidas, praskriejęs taip arti Žemės (2022 m. duomenimis).

Atradimas
---------

Asteroidą SONAR observatorijoje, esančioje Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, pirmieji aptiko astronomai mėgėjai Cristovao Jacques, Eduardo Pimentel ir Joao Ribeiro de Barros. Dangaus kūnas atrastas tą pačią dieną, kai praskriejo arti Žemės.

2019 OK aptikti sunku buvo dėl keleto priežasčių. Šio asteroido orbita labai elipsiška, arti Žemės ir aptinkamas šiuolaikiniais teleskopais jis būna ganėtinai trumpą laiką. 2019 OK artėjant prie Žemės, jo padėtis danguje buvo tokia, kad iki pat paskutinių keleto dienų neatrodė, jog asteroidas pastebimai judėtų. Galiausiai iš paskutinių dienų dangaus nuotraukų tapo aišku, kad jis juda.

Duomenys
--------

Tai Apolono grupės asteroidas. 2019 OK skersmuo siekia 60–130 m. Jo nuotolis nuo Saulės svyruoja nuo 0,46 av iki 3,4 av, kitaip tariant, nuo apytikriai 68,9 mln. km iki 509 mln. km.

Saulę 2019 OK apskrieja per 2,72 m. (993 paras). Šio dangaus kūno orbita labai elipsinė, tad vienu metu jis skrieja arčiau Saulės nei Venera, kitu – toliau nei Marsas.

Per mažiausiai 200 ateinančių metų 2019 OK nepraskries taip arti Žemės, kaip 2019 m.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6  *2019 OK*. NASA. Nuoroda tikrinta 2022-07-31.
| ***Duetas vienam*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Duet for One |
| Kilmės šalis | Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė |
| Režisierius | Andrejus Končialovskis |
| Prodiuseris (-iai) | Allan Ekelund |
| Scenaristas (-ai) | Tomas Kempinskis |
| Vaidina | Julie AndrewsAlan BatesMax von SydowRupert Everett |
| Metai | 1986 |
| Žanras | Drama |
| Trukmė | 107 min. |
| Kalba | Anglų |
| Platintojas | Golan-Globus Productions Ltd. |
| **IMDb įrašas** |

**Duetas vienam** (angl. *Duet for One*) – 1986 metų rusų režisieriaus Andrejaus Končialovskio filmas apie pasaulinio garso smuikininkę *Stephanie Anderson*, sergančią išsėtine skleroze. Siužetas paremtas tikru vienos garsiausių pasaulio violončelininkių – Jacqueline du Pré – gyvenimu. Vaidina Julie Andrews (už šį vaidmenį nominuota Auksiniam gaubliui), Rupertas Everetas, Max von Sydow, Alan Bates.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Serganti smuikininkė Stephanie Anderson (Julie Andrews) grimzta į vis gilesnę depresiją, lankosi pas psichiatrą. Jos vyras pamažu tolsta, pradeda romaną su sekretore. Stephanie atsitveria nuo pasaulio, laiką leidžia klausydamasi savo įrašų iš šlovės laikų, žiūrėdama filmuotus savo koncertus, suprasdama, kad daugiau niekada nebegalės taip groti. Galiausiai bando nusižudyti, tačiau ją išgelbėja radusi tarnaitė.
| **Ignotas Reškalenk. *(Ignacy Reszka*** |
| --- |
| Gimė | 1760 m.Abiejų Tautų Respublika |
| Mirė | 1830 m. (~70 metų)Vilnius, Rusijos imperija |
|  |
| Veikla | Vilniaus universiteto profesorius, astronomas, dėstytojas |

**Ignotas Reška** (lenk. *(Ignacy Reszka*, 1760 m. Abiejų Tautų Respublika – 1830 m. Vilnius, Rusijos imperija) – Vilniaus universiteto profesorius, astronomas, dėstytojas.

Biografija
----------

Ignotas Reška gimė 1760 m. Lenkijoje. Iki universiteto tarnavo kariuomenėje, kurioje 1783 m. gavo kapitono laipsnį.

1796 m. I. Reška gavo filosofijos daktaro laipsnį. Po Vilniaus universiteto profesoriaus Andriaus Streckio mirties nuo 1797 m. Vilniaus universitete dėstė astronomiją, skaitydamas paskaitas daugiausia rėmėsi praktika. Buvo nuolatinis Martyno Počobuto pagalbininkas, jo giminaitis. Profesoriumi buvo tol, kol Martynas Počobutas ėjo observatorijos vedėjo pareigas. Vėliau dirbo mokyklų vizitatoriumi.

Ignotas Reška mirė 1830 m. Vilniuje. Palaidotas Šv. Stepono bažnyčios kapinių koplyčioje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vilniaus universiteto bibliotekos informacija apie Ignotą Rešką. [neveikianti nuoroda]
2. 1 2  A.Piročkinas, A.Šidlauskas. Mokslas senajame Vilniaus universitete. Vilnius: Mokslas, 1984.
3. ↑  Josephas Frankas. Vilnius XIX amžiuje: atsiminimai, pirma knyga. Iš prancūzų kalbos vertė Genovaitė Dručkutė. Vilnius: Mintis, 2013. ISBN 978-5417-01062-0.
4. ↑  Redaktorius Rolandas Pavilionis. Vilniaus universiteto istorija 1579–1994, Valstybinis leidybos centras, 1994.ISBN 9986-09-047-4.
5. ↑   Šv. Stepono bažnyčia.
| **Marianas Langevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1827 m. rugpjūčio 5 d.Krotošinas, dab. Didžiosios Lenkijos vaivadija |
| Mirė | 1887 m. gegužės 10 d. (59 metai)Stambulas |
|  |
| Veikla | vienas 1863–1864 m. sukilimo Lenkijoje vadovų, nuo 1863 m. generolas |
|  |
|  **Vikiteka** | Marianas Langevičius |

**Marianas Melchioras Antonis Langevičius** (lenk. *Marian Melchior Antoni Langiewicz*, 1827 m. rugpjūčio 5 d. Krotošinas, dab. Didžiosios Lenkijos vaivadija – 1887 m. gegužės 10 d. Stambulas) – vienas 1863–1864 m. sukilimo Lenkijoje vadovų, nuo 1863 m. generolas.

Biografija
----------

Gimė gydytojo šeimoje. Mokėsi Poznanėje, Breslau ir Prahoje. 1859–1860 m. tarnavo Prūsijos kariuomenės landvere. 1860 m. dalyvavo Džiuzepės Garibaldžio žygyje į Neapolį. 1861 m. dėstė lenkų karo mokykloje Paryžiuje, vienas lenkų karo mokyklos Kunyje (Italija) įkūrėjų. 1863–1864 m. sukilimo išvakarėse į Lenkiją gabeno ginklus iš Belgijos ir Vokietijos.

1863 m. sausio mėn. Nacionalinio centro komiteto užsienio komisijos kvietimu atvyko į Varšuvą, paskirtas Sandomiero vaivadijos sukilėlių pulkininku, vėliau Krokuvos vaivadijos sukilėlių ginkluotųjų pajėgų viršininku. Vadovavo kelių tūkstančių sukilėlių junginiui, pasiekė pergalių prieš Rusijos kariuomenę, ypač svarbi buvo 1863 m. kovo mėn. prie Skalos. 1863 m. kovo 11 d. baltųjų grupuotės siūlymu pasiskelbė sukilimo diktatoriumi. Po mūšio prie Grochoviskos kovo 19 d. kuriame abi pusės patyrė daug nuostolių, padalijo sukilėlių pajėgas, pats pasitraukė į Galiciją, kur buvo austrų internuotas. 1865 m. išlaisvintas, išvyko į Šveicariją. Nuo 1867 m. tarnavo Turkijos kariuomenėje  Langi – bėjaus vardu, bandė Turkijoje sukurti lenkų legioną.

Palaidotas Heidar pašos kapinėse greta žmonos anglės Siuzanos (1837–1906)

* Mariano Langevičiaus stovyklavietė 1863 m.Mariano Langevičiaus stovyklavietė 1863 m.
* 
* Marijono Langevičiaus kapasMarijono Langevičiaus kapas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Antanas Balašaitis. *Marianas Langevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 500 psl.
|  |
| --- |
| **Igliškėlių pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Igliškėlių pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| [[Vaizdas:|Igliškėlių pagrindinė mokykla|250px]] |
| **Adresas** | M. Krupavičiaus g. 11, Igliškėliai |
| **Direktorius(-ė)** | Kazimieras Navikas |
| **Mokinių skaičius** | 117 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 14 |

**Marijampolės savivaldybės Igliškėlių pagrindinė mokykla** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Marijampolės savivaldybėje, Igliškėliuose, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190375638. Steigėjas Marijampolės savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Nuo 1871 m. veikė valdinė pradžios mokykla, nuo 1932 m. pradžios mokykla, 1949–1999 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, nuo 1999 m. Igliškėlių pagrindinė mokykla.

Po 2013 m. mokykla uždaryta.

Direktoriai
-----------

* Kazimieras Navikas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Igliškėliai. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-04-16).
Kirilas (Nr. 8) prie Nektaro jūros
**Kirilas** (lot. *Cyrillus*, 13°12′p. pl. 24°00′r. ilg.﻿ / ﻿13.2°p. pl. 24.0°r. ilg.﻿ / -13.2; 24.0) – smūginis Mėnulio krateris, esantis į vakarus nuo Nektaro jūros. Pavadintas Šv. Kirilo (m. apie 444 m.) vardu.

Kirilo krateris (8, žr. schemą) yra į vakarų pusę nuo Nektaro jūros. Kirilo skersmuo siekia beveik 100 km. Tai senas ir sudėtingos struktūros krateris. Yra aišku, kad jis senesnis už gretimą Teofilo kraterį, kuriam smūgio metu susidarius buvo suardytos Kirilo šiaurės rytinės sienos. Bendrai, Kirilo sienos yra smarkiai apardytos erozijos. Pietvakarinė siena suardyta dvigubo 17 km skersmens Kirilo A kraterio. Kirilo centre yra trys ekscentriškos viršukalnės, iš kurių dvi turi apvalias formas. Kraterio dugnas labai nelygus, išraižytas kalvų ir slėnių struktūrų. Aplink Kirilo kraterį esančios terasos ir pietų pusėje esančio 44 km skersmens Kirilo F kraterio vakarinė siena yra labai ryškūs saulės šviesoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Moore, Patrick; Rees, Robin. *Patrick Moore's Data Book of Astronomy*. Cambridge University Press, 2014, p. 57

* *The Cambridge Photographic Moon Atlas*. Cambridge University Press, 2012, p. 69
|  |
| --- |
| Ignalinos-Minsko elektros jungtis |
|  |
| Vieta |
| **Šalys** | Lietuvos vėliava Lietuva, Baltarusijos vėliava Baltarusija |
| **Trasa** | Visaginas - Minskas |
| Savininkai |
| **Partneriai** | Litgrid, ? |
| Gamyba |
| Techninė informacija |
| **Jungties tipas** | Antžeminė jungtis |
| **Srovės tipas** | Aukštos įtampos tiesioginė |
| **Nuolatinė srovė** | 750 kV |
| Infolentelė: žiūrėti • aptarti • redaguoti |

**Visagino-Minsko elektros jungtis** – tarpvalstybinė elektros jungtis tarp Lietuvos ir Baltarusijos.

Tai viena iš 12-os elektros jungčių tarp Lietuvos ir Baltarusijos bei pati galingiausia pagal savo tiesioginę srovę. Jungtis sujungė Ignalinos atominę elektrinę ir Minsko šiluminę jėgainę-5.

2017 m. gegužės 10 d. Lietuvos vyriausybė suteikė valstybinės svarbos projekto statusą Ignalinos AE pastotės remonto projektui, kuriame numatyta demontuoti Visagino-Minsko elektros jungtį. Pagal pirminį planą galingiausia Lietuvos-Baltarusijos jungtis turėtų būti sustabdyta iki 2020 m. siekiant Lietuvos sinchronizacijos su Europos elektros tiekimo grandine.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Galanda žirkles vienai elektros linijai su Baltarusija
| Marie-Helene Arnaud |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Marie-Hélène Françoise Arnaud |
|  |
| Gimė | 1934 m. rugsėjo 24 d. (87 metai)Monmoransi, Prancūzija |
| Mirė | 1986 m. spalio 6 d. (52 metai)Paryžius |
|  |
| Šalis |  Prancūzija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
| Užsiėmimas | modelis, aktorė |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Mari-Helena Arno** (pranc. *Marie-Hélène Arnaud*; 1934 m. rugsėjo 24 d. – 1986 m. spalio 6 d.) buvo prancūzų modelis ir aktorė.

Biografija
----------

Studijavo universitete filosofiją, vėliau pradėjo dirbti manekene ir 6 dešimtmečio viduryje tapo mados namų „Chanel" veidu, nors dirbo ir su kitais dizaineriais (pvz. „Guy Laroche"). Mari-Helena buvo mėgstamiausias pačios Coco Chanel modelis, taip pat kurį laiką buvo ir šios mados namų direktore. 1960 m. ji pasitraukė iš „Chanel" ir įkūrė savo pačios mados namus, tačiau šis projektas buvo trumpalaikis ir nesulaukė sėkmės. 

1956 – 1964 m. Mari-Helena išbandė save kaip aktorė, atlikusi epizodinius vaidmenis 5 filmuose.

Asmeninis gyvenimas
-------------------

Mari-Helena 6 dešimtmetyje buvo bulvarinės spaudos akiratyje dėl savo romanų su aktoriumi Robert Hossein ir prodiuseriu Sam Spiegel. Taip pat sklido kalbos apie jos artimus ryšius su politikais Georges Pompidou ir André Malraux.

Ji buvo rasta negyva savo namų vonioje 1986 m. spalį. Mirties priežastis oficialiai nenurodoma.

Filmografija
------------

* Mannequins of Paris (1956)
* Ca aussi c‘est Paris (1957)
* Les Collegiennes (1957)
* Gigi (1958)
* Fantomas (1964)


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Marie-Helene Arnaud** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
| Pilsupis |
| --- |
| **Ilgis** | 9,7 km |
| **Baseino plotas** | 13,3 km² |
| **Ištakos** | Voveraičiai, Kretingos rajonas |
| **Žiotys** | Akmena |
| **Šalys** | Lietuva |

**Pilsupis** – upelis Vakarų Lietuvoje, pietvakarinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, kairysis Akmenos intakas.

Etimologija
-----------

Manoma, kad upeliui vardą davė prie žiočių stūksantis piliakalnis (žem. *pilė, pilalė*). Rašytiniuose šaltiniuose rašomas *Пелцуписъ, Pilsupis*. Nuo 1934 m. upelio vardas prigijo Traidžių kaimo naujakurių sodyboms, o XX a. antroje pusėje visas kaimas oficialiai buvo vadinamas *Pilsupiu*.

Geografija
----------

Ištakos yra Voveraičių kaimo žemių rytiniame pakraštyje, Girės miške, 8,5 km į šiaurės rytus nuo Kretingos. Aukštupyje palei mišką teka į pietus, o kaimo pietrytiniame pakraštyje pasuka į vakarus. Nuo versmių iki Traidžių vaga sureguliuota, paversta melioracijos kanalu. Toliau upelis teka eroziniu slėniu, apaugusiu medžiais ir krūmais. Į Akmeną įteka Kurmaičiuose, 0,4 km į vakarus nuo tilto kelyje Kurmaičiai–Genčai, 38,4 km nuo jos žiočių.

Žemupyje Kurmaičiuose tyvuliuoja Padvarių tvenkinys.

Dešiniajame krante yra Voveraičių senovės žemdirbystės vieta, Voveraičių, Traidžių I ir Kurmaičių III senosios kapinės, kairiajame – Traidžių II ir Kurmaičių I senosios kapinės bei Kurmaičių piliakalnis.

Gyvenvietės: Voveraičiai, Traidžiai, Kurmaičiai.

Nuorodos
--------

* Lietuvos Respublikos upių ir tvenkinių klasifikatorius
| **Bombus confusus**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Didžiaakė kamanė (Bombus confusus)Didžiaakė kamanė (*Bombus confusus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Plėviasparniai  *( Hymenoptera)* |
| Šeima: | Bitės  *( Apidae)* |
| Gentis: | Kamanės  *( Bombus)* |
| Rūšis: | Didžiaakė kamanė  *( Bombus confusus)* |

 |
| Binomas |
| ***Bombus confusus***Schenck, 1859 |

**Didžiaakė kamanė** (*Bombus confusus*) – bičių (*Apidae*) šeimos vabzdžių kamanių genties rūšis, paplitusi Europoje, nuo pietų iki Latvijos, Pietų Rusijos.

Saugoma rūšis Lietuvos raudonojoje knygoje.

Biologija
---------

Patinai nuo kitų kamanių skiriasi neįprastai didelėmis akimis, o judrumu labiau primena vikrias muses nei bites. Peržiemojusios patelės pasirodo gegužės pradžioje. Gyvena sausokose natūraliose ar smarkiai sulaukėjusiose kultūrinėse pievose, ypač kalvų, upių slėnių, ar paežerių šlaituose. Lanko įvairių augalų žiedus, bet dažniausiai vaistinių godų, raudonųjų dobilų.

Populiacija Lietuvoje
---------------------

Didžiaakė kamanė Lietuvoje saugoma nuo 1976 m. Rasta Alytaus, Kaišiadorių, Lazdijų, Marijampolės, Molėtų, Panevėžio, Prienų, Varėnos ir Vilniaus rajonuose. Iš viso pagauta 50 individų. Dažniausiai aptiktos pavienės kamanės. Pirmenybę teikia agrokraštovaizdžiui su vyraujančiais sunkiais dirvožemiais. Stebimas rūšies pagausėjimas, bet neaišku, ar tai lemia natūrali populiacinė dinamika, ar žemės naudojimo permainos.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, Lututė, 2007, 150 p. ISBN 978-9955-692-71-3

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Didžiaakė kamanė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Kamanių rūšinė sudėtis Lietuvoje Archyvuota kopija 2015-02-22 iš Wayback Machine projekto.
| **Ignacas Jakovickislenk. *Ignacy Jakowicki*** |
| --- |
| Gimė | 1794 m. |
| Mirė | 1847 m. gruodžio 28 d. (~53 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | Lietuvos geologas, filosofijos kandidatas. |

**Ignacas Jakovickis** (lenk. *Ignacy Jakowicki*, 1794 m. – 1847 m. gruodžio 28 d. Vilnius) – Lietuvos geologas, filosofijos kandidatas.

Biografija
----------

1819 m. baigė Vilniaus universitetą, dirbo fizikos ir matematikos mokytoju Maladečinoje (Baltarusija), Kražiuose, Vilniuje. 1824-1832 m. dėstė mineralogiją Vilniaus universitete, uždarius jį – Vilniaus medicinos-chirurgijos akademijos Mineralogijos kabinete.

Mokslinė veikla
---------------

1836 m. sudarė mineralų ir uolienų kolekcijos katalogą. Parašė 1825 m. oriktognozijos ir geognozijos, 1827 m. mineralogijos vadovėlius (lenkų kalba). 1829 m. dalyvavo E. K. Eichvaldo ekspedicijoje po Lietuvą, Voluinę ir Podolę, kurią aprašė knygoje „Geognostiniai stebėjimai Rusijos valstybės vakarinėse ir pietinėse gubernijose" (*Obserwacje geognostyczne w guberniach zachodnich i południowych Państwa Rossyjskiego*, 1831 m.)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Algirdas Gaigalas. *Ignacas Jakovickis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 481 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Braziliškas džiu-džitsu** (angl. *Brazilian jiu-jitsu*, trumpinamas – BJJ) – kovos menas ir kovinių sporto šakų atmaina, kurios pagrindą sudaro imtynių veiksmai ir ypač – kova parteryje (ant žemės). Šio meno šaknys glūdi XX a. pradžioje tik atsiradusio *Kodokan dziudo* kovos menų šakoje, sukurtoje daugelio japoniško *dziu-dziutsu* (jap. Ju-Jutsu) mokyklų (jap. Ryu) pagrindu.

*Braziliško džiu-džitsu principas* – silpnesnis taip pat sėkmingai gali apsiginti nuo fiziškai stipresnio priešininko gerai išmanydamas kūno judėjimą ir tiksliai atlikdamas techninius veiksmus. Šie daugiausiai pagrįsti *sverto principu* ir *sąnarių laužimo* bei *smaugimo* būdais. BJJ galima treniruotis savigynai, sportinėms varžyboms (su kimono (jap. gi) ir be kimono) ir kovų be taisyklių (angl. *Mixed Martial Arts*, trumpinamas „MMA") varžyboms. Svarbią vietą treniruotėse užima ristynės naudojant laisvą techniką ir lengvas imtyniavimas, kuriant pozicines situacijas su partneriu.
|  *Olga Rypakova*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Olga Rypakova |
| Gimė | 1984 m. lapkričio 30 d. (37 metai)  Oskemenas, Tarybų Sąjunga |
| Atstovauja (-vo) | Kazachstano vėliava Kazachstanas |
| Aktyvumo metai | 2000 - dabar |
|  |
| Asmeniniai rekordai | Septynkovė: 6113  Tolis: 6.85  Trišuolis: 15.25 |
|  |
| Olimpinės žaidynės |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**1 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
| Pasaulio uždarų patalpų čempionatas |
| **Auksas**1 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**1 |
|  **Azijos lengvosios atletikos čempionatas**  |
| **Auksas**2 | **Sidabras**0 | **Bronza**0 | **Suma**2 |
|  |
| Kiti titulai | Nacionalinė čempionė  Universiados čempionė |
| World Athletics profilis: |  |

**Olga Rypakova** (g. 1984 m. lapkričio 30 d.) – Kazachstano lengvosios atletikos sportininkė. Karjerą pradėjusi daugiakovės rungtyse, šiuo metu sportininkė specializuojasi šuolio į tolį ir trišuolio rungtyse.

Biografija
----------

Olga Rypakova pirmą kartą stambaus masto varžybose sudalyvavo 2000 m. pasaulio jaunimo čempionate, kuriame nepasiekė finalo. Po metų pasaulio jaunių čempionate, kuris vyko Debrecene, septynkovės rungtyje lengvaatletė liko ketvirta. 2005 m. Rypakova pirmą kartą sudalyvavo Azijos čempionate, kuriame užėmė aukštąją ketvirtą vietą. Po dvejų metų sportininkė vėl sudalyvavo žemyno pirmenybėse ir šįkart parsivežė du medalius iš šuolio į tolį ir trišuolio rungčių. Bankoke vykusioje 2007 m. Universiadoje sportininkė šuolio į tolį sektoriuje įveikė 6.85 m ir tapo nugalėtoja. Pirmame savo 2007 m. pasaulio čempionate šuolininkė pateko į finalą, kuriame liko priešpaskutinė. 2008 m. vasaros olimpinėse žaidynėse sportininkė atstovavo savo šaliai dvejose rungtyse, bet medalių nepelnė. 2010 m. pasaulio uždarų patalpų čempionate Rypakova pasiekė Azijos uždarų patalpų rekordą ir pelnė aukso medalį.

Nuorodos
--------

* Olga Rypakova IAAF svetainėje Archyvuota kopija 2011-06-04 iš Wayback Machine projekto.
| **Gladiolus imbricatus**Apsauga: 2(V) – Pažeidžiama rūšis |
| --- |
| Paprastasis kardelis (*Gladiolus imbricatus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Poklasis: | Lelijažiedžiai  *( Liliidae)* |
| Šeima: | Vilkdalginiai  *( Iridaceae)* |
| Gentis: | Kardelis  *( Gladiolus)* |
| Rūšis: | Paprastasis kardelis  *( Gladiolus imbricatus)* |

 |

**Paprastasis kardelis** (*Gladiolus imbricatus*) – vilkdalginių (*Iridaceae*) šeimos kardelių (*Gladiolus*) genties augalų rūšis.

Augalas daugiametis, dažniausiai su dviem rutuliškais gumbais.

Užauga iki 70 cm aukščio, stiebas laibas. Pamatiniai lapai 2-6 cm, stiebiniai – 2-3 cm ilgio, su negausiomis gyslomis. Žiedynas tankus, turi 5-10 žiedų. Apyžiedis purpuriškai violetinis. Žydi gegužės – liepos mėn. Dauginasi sėklomis ir vegetatyviškai.

Auga drėgnuose mišriuose miškuose, pievose.

Sparčiai nykstanti rūšis, kuri įrašyta į Latvijos, Estijos, Lenkijos, Vokietijos ir kitų šalių raudonąsias knygas.

Lietuvoje reta rūšis, įrašyta į Lietuvos raudonąją knygą nuo 1962 m. Radviečių yra Alytaus, Anykščių, Ignalinos, Jurbarko, Kaišiadorių, Kauno, Klaipėdos, Panevėžio, Pasvalio, Raseinių, Šakių, Šilalės, Šilutės, Širvintų, Varėnos, Vilkaviškio, Vilniaus raj.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Augalija". Suarchyvuotas originalas 2015-03-20. Nuoroda tikrinta 2016-03-05.



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastasis kardelis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Carum carvi** |
| --- |
| Paprastasis kmynas (Carum carvi)Paprastasis kmynas(*Carum carvi*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Salieriniai  *( Apiaceae)* |
| Gentis: | Kmynas  *( Carum)* |
| Rūšis: | Paprastasis kmynas  *( Carum carvi)* |

 |

**Paprastasis kmynas** (*Carum carvi*) – salierinių (*Apiaceae*) šeimos augalų rūšis, prieskoninė daržovė, vienintelė iš kmyno (*Carum*) genties auganti Lietuvoje. 

Augalas 30-100 cm aukščio, dvimetis ar daugiametis. Šaknis cilindriška arba verpstiška, liemeninė. lapai 2-3 kartus plunksniškai suskaldyti. Žiedynas – smulkių baltų ar rausvų žiedelių skėtis. Žydi gegužės – liepos mėn. Subrandina pailgas, tamsiai rudas, aromatingas sėklas. Paprastasis kmynas auga pievose miškų aikštelėse, ant ežių bei pagrioviuose.

Paprastasis kmynas – vertingas prieskoninis augalas, jo sėklos nuo seno naudojamos kepant duoną, rauginant daržoves ir kt. o eterinis aliejus vartojamas maisto, degtinės bei likerių gamyboje. Augalas turi vaistinių savybių, arbata vartojama virškinimui reguliuoti, gerina apetitą, stabdo puvimo procesus. 

Kmyno sėklos
Skiriamieji bruožai

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastasis kmynas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Agentas 47
**Agentas 47** – kompiuterinių žaidimų serijos „Hitman" ir jų motyvais sukurtų filmų pagrindinis veikėjas. Jo vardas atsirado iš ant pakaušio ištatuiruoto brūkšninio kodo, kurio du paskutiniai skaitmenys ir yra „47". Kai kuriose misijose agentas prisistato slapyvardžiais, norėdamas išlaikyti savo tapatybę. Dažniausiai jis prisistato *Frescott Ranien* arba *Tobias Riper* slapyvardžiais, o retkarčiais – *Metzger* ar *Mr. Byrd*.

Pradžia
-------

47 yra genetiškai padaugintas klonas, pradėtas daugiau nei prieš 30 metų. Kloną sukūrė penki kriminalinio pasaulio vadai, norintys turėti tobulą ir neįveikiamą karį.

XX amžiaus 7-o dešimtmečio viduryje penki nuo valdžios besislapstantys kriminalinio pasaulio vadai atsitiktinai susitinka viename Prancūzijos užsieniečių legiono (pranc. *Légion Étrangère*) dalinyje. Penki vyrai, vadovaujami talentingo, bet neetiško mokslininko dr. Otto Ort-Meyer, pasirašo kontraktą, leidžiantį naudotis jų lėšomis, kad sukurtų tobulą karį, suteiksiantį jiems neįsivaizduojamą galią. Atitarnavę legione, keturi iš jų sugrįžo į savo gimtąsias šalis ir ten sukūrė milžiniškas nusikalstamos veiklos imperijas, kurių pelną perduodavo daktarui Ort-Meyer.

47 gimė Rumunijoje 1976 m. sausio 12 d. su tatuiruote ant pakaušio: brūkšniniu kodu 761201-040147, reiškiančiu jo identifikacijos numerį. Daktaro Ort-Meyer teigimu, 47 buvo labiausiai pavykęs jo kūrinys. Kol augo, 47 buvo tylus ir uždaras berniukas.

Kartu su kitais klonais, 47 nuo mažens buvo mokomas naudotis šaunamaisiais ir šaltaisias ginklais. Tarp kitų klonų 47 išsiskyrė nuostabiu taiklumu.

Po 30 metų negailestingų treniruočių, 47 aptiko spragą savo prieglobsčio apsaugoje. Nužudęs sargybinius ir apsivilkęs jų uniforma, 47 paspruko į laisvę. Pasirodo, kad 47 pabėgimas buvo tobulai suplanuotas paties Ort-Meyer, norėjusio pažiūrėti, kaip 47 gebės susitvarkyti už slėptuvės sienų.

Vėliau 47 pasamdo Tarptautinė Kontraktų Agentūra (*International Contract Agency, ICA*), slapta organizacija, teikianti samdomų žudikų paslaugas. Agentūra šaknis įleidusi daugelyje valstybių, tarp jų ir JAV, Japonijoje. Jo taikiniai dažniausiai yra svarbūs kriminalinio pasaulio atstovai, nuolat saugomi daugybės sargybinių. Dėl išskirtinių fizinių galimybių ir po kiekvienos užduoties augančios reputacijos, 47 greitai tampa paklausiausiu agentūros žudiku.

Kontraktų informaciją samdomam žudikui perduoda agentūros darbuotoja Diana Burnwood.
| ***Artemisia vulgaris*** |
| --- |
| Paprastasis kietis (*Artemisia vulgaris*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Kietis  *( Artemisia)* |
| Rūšis: | Paprastasis kietis  *( Artemisia vulgaris)* |

 |

**Paprastasis kietis** (*Artemisia vulgaris*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimai, kiečio (*Artemisia*) genčiai priklausanti augalų rūšis. Paplitusi Europoje, Vakarų ir Vidurinėje Azijoje, Šiaurės Afrikoje, įveista Šiaurės Amerikoje.

Augalas daugiametis, 0,5-2 m aukščio. Stiebas šakotas, lapotas per visą aukštį, plikas, tamsiai rudos, violetinės spalvos. Lapai minkšti, 2-3 kartus skaldyti, 5-20 cm ilgio, iš viršaus pliki, tamsiai žali, iš apačios tankiai padengti plaukeliais. Žiedai smulkūs, gausūs, žalsvi arba rusvi, susitelkę į šluoteles. Žydi liepos-rugsėjo mėnesiais. Sėklos subręsta liepos-spalio mėnesiais.

Paprastasis kietis Lietuvoje labai dažnas. Auga pakelėse, apleistuose laukuose, dykvietėse, ganyklose, vandens telkinių pakrantėse. Sunkiai išnaikinama piktžolė.

Paprastasis kietis turi karotino, askorbo rūgšties, saponinų, alkaloidų, kumarino, eterinio aliejaus. Pasižymi stipriu maloniu kvapu. Iš kiečio išgaunamas eterinis aliejus naudojamas medicinoje, parfumerijoje. Paprastasis kietis naudojamas kaip prieskonis, ypač ruošiant maistą gamtoje, ant kiečio užmauti džiovinami baravykai. Naudojamas uodų, blusų atbaidymui. Liaudies medicinoje naudojamas gydant įvairias ligas, ypač virškinimo sutrikimus.

* PožymiaiPožymiai
* ŽiedaiŽiedai
* AugavietėAugavietė

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastasis kietis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Губанов И. А. Киселёва К. В. Новиков В. С. Тихомиров В. Н. Иллюстрированный определитель растений Средней России. – М.: Т-во научных изданий КМК, Ин-т технологических исследований, 2004. – Т. 3. – С. 346. – ISBN 5-87317-163-7
* Дудченко Л. Г. Козьяков А. С. Кривенко В. В. Пряно-ароматические и пряно-вкусовые растения. – К.: Наукова думка, 1989. – 304 с. – 100 000 экз. – ISBN 5-12-000483-0
**Oligopolija** – rinkos santykių atvejis, kuomet pardavėjų ar paslaugų siūlytojų skaičius nėra pakankamas teisingai konkurencijai. Kadangi pardavėjų nedaug, kiekvieno jų sprendimai turi įtakos likusiems pardavėjams. Strateginis veiklos planavimas oligopolijos sąlygomis visada atsižvelgia į tikėtiną kitų oligopolininkų reakciją bei jų atsakomuosius veiksmus.

Matematiškai oligopolija dažniausiai apibrėžiama naudojant vadinamąjį keturių firmų koncentracijos santykį. Jei ūkio sektoriuje keturios stambiausios firmos kontroliuoja daugiau kaip 40 procentų gamybos, laikoma, jog šiame sektoriuje yra oligopolija. Pavyzdžiui, Anglijoje keturi didžiausi parduotuvių tinklai kontroliuoja 70 procentų pardavimo apimties – tai oligopolija.

Oligopolija yra konkurencijos iškraipymas, kuriam laisvosios rinkos dėsniai galioja tik specifiškai. Greta rinkai įprastų kovos metodų, oligopolininkai dažnai rungtyniauja tarpusavyje ne mažindami pardavimo kainas, o naudodami įvairius kitus, su rinkos ekonomika mažiau bendro turinčius metodus: gamintojo prirakinimą (nuolaidų kortelės ir kitos sudėtingos ištikimam vartotojui palankios pardavimo schemos), labai aktyvią reklamą bei naujų produktų bei paslaugų kūrimą (pastaroji kovos forma vartotojui naudinga). Įėjimo barjeras oligopolijos sąlygomis paprastai būna aukštas.

Oligopolijos sąlygomis visuomet egzistuoja grėsmė, jog visi oligopolininkai susitars tarpusavyje ir kartu nustatys didesnes nei rinkos kainas, suformuodami kartelį. Karteliui jau pradeda galioti ir monopolijos dėsniai. Daugumoje šalių kartelių formavimas yra nelegali veikla.

Literatūra
----------

* Microeconomics Archyvuota kopija 2006-04-18 iš Wayback Machine projekto. by Elmer G. Wiens: Online Interactive Models of Oligopoly, Differentiated Oligopoly, and Monopolistic Competition (analitinių straipsnių rinkinys, daug grafinės medžiagos).
* Vives, X. (1999). Oligopoly pricing, MIT Press, Cambridge MA. (Išsamus reviu apie oligopolijų teoriją)

  


|  |  |
| --- | --- |
| **Nukrypimai nuo teisingos konkurencijos** |  |
| Monopolija  |
Oligopolija |
Oligopsonija |
Monopsonija |
Monopolistinė konkurencija |
Informacijos trūkumas  |