recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Eurogamer|  |
| Forma | Dukterinė |
| Pramonė | Kompiuterinių žaidimų žurnalistika |
| Įkurta | 1999 m. rugsėjo 4 d. |
| Įkūrėjas (-ai) | John ByePatrick StokesRupert Loman |
| Centrinė būstinė | Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė |
| Svarbiausi darbuotojai | Tom Phillips (redaktorius) |
| Savininkas (-ai) | Gamer Network |
| Tinklalapis | eurogamer.net |

**Eurogamer** – kompiuterinių žaidimų naujienas ir apžvalgas publikuojantis portalas, įsikūręs Jungtinėje Karalystėje. 

Įsteigtas 1999 m. kartu su tėvine kompanija, anuomet žinoma kaip „Eurogamer Network Limited" (dabar – „Gamer Network"). Veiklą pradėjo po to, kai žurnalų leidyboje dirbantį Džoną Bajų (John Bye), Patriką Stoksą (Patrick Stokes) ir esporto renginių organizatorių Rupertą Lomaną (Rupert Loman) suvedė bendri interesai. 

Portalas ilgą laiką savo skelbiamiems vertinimams taikė dešimtbalę sistemą, bet nuo 2015 m. pereita prie tokių žymų, kaip „Rekomenduojama" (*Recommended*) arba „Vengti" (*Avoid*), kurie leido skaitytojui kategoriškai apsispręsti, kokį žaidimą rinktis. Toks pakeitimas priimtas iškilus abejonių dėl senosios sistemos veiksmingumo ir tinkamumo. 2023 m. iš dalies sugrįžo senoji sistema, nuo šiol portalas kliaujasi penkiabaliu vertinimu.

2018 m. vasarį tėvinę bendrovę „Gamer Network" įsigijo „Reed Exhibitions". 2021 m. rugsėjį užsidarė portalo diskusijų forumas, skatindamas rinktis kitas diskusijoms skirtas platformas, taip pat pristatė rėmėjams skirtą išskirtinį turinį be išlendančios reklamos. Sukurta svetainės variantų skirtingomis kalbomis, iš kurių prieinama vokiečių, čekų, ispanų, olandų, lenkų ir portugalų.

Įvertinimas
-----------

### Apdovanojimai

* 2007-2011 m. „Games Media Awards" renginyje pripažinta geriausia internetine svetaine.
* 2018 m. renginyje „Games Media Brit List" apdovanotas už geriausią „Interneto redakcinę komandą" ir „Geriausią transliuotoją".
* 2022 m. žurnalo „MCV/Develop" įvardintas „Metų medijos prekiniu ženklu".

Išnašos
-------

1. ↑  „GMA 2011: Eurogamer takes Best Website award fifth year running" – *MCV*.
2. ↑  „Eurogamer scoops multiple awards at first-ever Games Media Brit List" – *GamesIndustry.biz*.
3. ↑  „Announcing the winners of the 2022 MCV/DEVELOP Awards!" – *MCV*.
| Bilionių herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2021-04-26* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Bilionių herbas** – pagrindinis Bilionių kaimo ir seniūnijos (Šilalės rajono savivaldybė) heraldinis atributas. Vietovė garsėja Bilionių piliakalniu ir galima garsiųjų Pilėnų lokalizacijos vieta.

Akmuo su herbu

Aprašas
-------

Raudoname lauke – sidabrinė pilis ant žalio kalno.

Istorija
--------

Herbas patvirtintas 2021 m. balandžio 26 d. LR Prezidento dekretu Nr. 1K-584. Etalono autorė – Gražina Oškinytė-Eimanavičienė.

2021 m. liepos mėn. Bilioniuose surengtas tradicinis tautodailės pleneras „Šimtmečio veidai ir vaizdai 2021" (tapyba, medžio drožimas, akmentašystė). Renginio metu pristatytas Bilionių herbas ir pašventinta vėliava. Akmenskaldžiai Adolfas Teresius ir Valdas Bandza akmenyse įamžino seniūnijos kaimus su jiems būdingais ženklais, tarp jų ir Bilionius su herbu.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Archeologai tikisi suradę Pilėnus *15min.lt*
2. ↑  LR Prezidento dekretas Nr. 1K-584
3. ↑  Plenero „Šimtmečio veidai ir vaizdai 2021" metu pašventinta Bilionių seniūnijos vėliava *zemaitija.lt*
4. ↑  Džiaugsmas kitiems dovanoti meną *silales-artojas.lt*
Hipodromo tribūna
**Butrimonių hipodromas** – dėl netinkamos būklės žirgų sporto varžyboms nenaudojamas hipodromas, priklausęs gretimame Griškonių kaime sovietmečiu pastatytam ir veikusiam Butrimonių paukštynui. Hipodromo vieta: Mažiūnai, Butrimonių seniūnija, Alytaus rajono savivaldybė. 1989 m. čia vyko atviros respublikinės žirgų ristūnų pirmenybės. 

2000 metais Trakininkuose, nuo senojo hipodromo esančiuose per 3 km, pradėjo veikti Petro Bočkaus žirgynas. 2007 metais hipodrome Alytaus rajono savivaldybė ir Respublikinės lenktynių žirgų lyga surengė respublikines ristūnų lenktynes-bandymus. Vėliau hipodromas tapo apleistas. Buvo viltasi, kad būtų atnaujintas Butrimonių hipodromas ir jame įrengtas aikštynas, kuriame galėtų vykti konkūrinių žirgų varžybos. Tačiau žiūrovams skirta tribūna, esanti nuošalioje vietoje, pradėta niokoti: nuo tribūnų suoliukų nuplėštos lentos, išluptos durys ir langai. Hipodromo teritorijoje vyko automobilių kroso lenktynės „Alytaus mero taurė", motociklų lenktynės ir kt. 

2016 metais hipodromo savininkė AB Vilniaus paukštynas (priklausanti įmonių grupei „KG Group") hipodromo teritorije planavo statyti paukštides arba kombinuotųjų pašarų sandėlius, tačiau vietos gyventojai nepritarė tokiai statybai dėl galimų nemalonių kvapų iš šalia miestelio atsirasiančių paukštidžių.

Nuorodos
--------
| Darbutų II piliakalnis |
| --- |
| Pietinis piliakalnio šlaitas |
| 

Darbutų II piliakalnisDarbutų II piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°18′12″ š. pl. 23°25′57.6″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30333°š. pl. 23.432667°r. ilg.﻿ / 55.30333; 23.432667Koordinatės: 55°18′12″ š. pl. 23°25′57.6″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30333°š. pl. 23.432667°r. ilg.﻿ / 55.30333; 23.432667 |

 |
| Vieta | Raseinių rajonas |
| Seniūnija | Betygalos seniūnija |
| Aukštis | 15­-20 m |
| Plotas | 25x8 |
| Naudotas | I tūkstantmetis - II tūkstantmečio pradžia |
| Registro Nr. | / 31109 /VT238 |

**Darbutų II piliakalnis** – piliakalnis Raseinių rajono savivaldybės teritorijoje, į pietus nuo Darbutų kaimo, Betygalos seniūnija, Dubysos regioninis parkas, 400 m į šiaurės vakarus nuo Darbutų pirmojo piliakalnio. Pasiekiamas plentu Ariogala – Betygala pervažiavus Kirkšnovę, pakilus plentu į Dubysos šlaitą, jame pasukus į kairę vakarų kryptimi žvyrkeliu, vedančiu Vandžių link, pavažiavus 100 m – yra 30 m į dešinę šiaurėje, miške.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis rengtas Dubysos aukštutinės terasos krašte esančiame aukštumos kyšulyje. Aikštelė keturkampė, pailga pietų – šiaurės kryptimi, 25x8 m dydžio. Jos šiauriniame gale supiltas 9 m ilgio, 1,7 m aukščio, 14 m pločio pylimas, kurio išorinis 3 m aukščio šlaitas leidžiasi į 9 m pločio, 1 m gylio griovį. Šlaitai statūs, 15­-20 m aukščio.

Pylime iškasta duobė. Piliakalnis apaugęs mišriu mišku, medžiai nuo aikštelės kirsti.

Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečiu – II tūkstantmečio pradžia. Kultūros paveldo departamento Nekilnojamojo kultūros paveldo vertinimo tarybos 2007-02-20 aktas Nr. KPD-RM-238 dėl paskelbimo kultūros paminklu. Paminklo teritorijos plotas 24000 m².

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Betygalos piliakalniai 6,5 km | Zvėgių piliakalnis 16 km | Vosbučių piliakalnis 14 km  Ambraziūnų piliakalnis 14 km |  |
| Ročiškės piliakalnis 3,5 km  Kejėnų piliakalnis 7 km |  | Pilsupių piliakalnis 15 km |
| Kartupėnų piliakalnis 34 km  Ginaičių piliakalnis 2 km | Bažavalės piliakalnis 4 km | Gėluvos piliakalnis 7,5 km  Darbutų I piliakalnis 0,4 km |

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------

* Lietuvos piliakalniai. Darbutai II
**Teorema** (lot. *theorema* = tezė, reikalaujanti įrodymo; gr. theorema = požiūris, tezė) – dedukcinės teorijos teiginys, kurio teisingumas patvirtinamas įrodymu, remiantis anksčiau įrodytomis teoremomis ir apsibrėžtomis aksiomomis. Teoremos dažniausiai formuluojamos jungiamaisiais sakiniais, kur pirmoji sakinio dalis prasideda žodžiu „jeigu" (**teoremos sąlyga**), o antroji dalis - "tai" - **teoremos išvada**. Sukeitus vietomis teoremos sąlygą su išvada, gaunama teorema atvirkštinė duotajai.

Teorema matematikoje
--------------------

Matematikoje teorema yra teiginys, kurio teisingumas yra logiškai įrodytas remiantis anksčiau įrodytomis teoremomis arba aksiomomis. Teoremų įrodinėjimas laikoma pagrindine matematikos sritimi. Pažymėtina, kad „teorema" skiriasi nuo „teorijos".

Paprastai teoremomis vadinami tik teiginiai su netrivialiomis išvadomis, kiti teiginiai vadinami lemomis, išvadomis, postulatais.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valentinas Matiuchinas. Matematika. Teorija. Praktika. – Tiklis:, 2008. – 36 p. ISBN 978-9955-672-08-1
2. ↑  teorema. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2023-11-05).
Koordinatės: 55°22′04″š. pl. 22°07′32″r. ilg.﻿ / ﻿55.367667°š. pl. 22.125425°r. ilg.﻿ / 55.367667; 22.125425

|  |
| --- |
| **Didkiemio mokykla** |
| [[Vaizdas:|Didkiemio mokykla herbas|center|100px]] |
| Didkiemio mokykla |
| **Adresas** | Žvejų g. 15, Didkiemis |
| **Direktorius(-ė)** | {{{direktorė}}} |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1918 m. |
| **Uždarymo data** | 2008 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** |  |

Buvusiame stadione – renginių vieta su scena
**Didkiemio mokykla** – buvusi mokykla Didkiemio kaime, Šilalės rajono savivaldybėje. Uždaryta 2008 m. Renovuotame mokyklos pastate įsikūrusi Didkiemio seniūnijos administracija, Šilalės bibliotekos skyrius, sporto aikštyne įrengta kaimo renginių vieta. Viename iš kabinetų veikia kraštotyros ekspozicija. Išlikusiame senosios mokyklos mediniame pastate įsikūrusi kaimo bendruomenė.

Istorija
--------

Šalia Didkiemio bažnyčios stovintis senas medinis pastatas – buvusi mokykla. 1918 m. įkurta „pradedamoji" mokykla. Ji ilgai neturėjo savo patalpų, kol 1935 m. namą jai įgijo pats mokytojas Pranas Šerpytis. 1939 m. pastatą nupirko Šilalės valsčiaus savivaldybė.

Didkie­myje viena pirmųjų mokytojų (nuo 1926 m.) bei pavasarininkų draugijos steigėja buvo Ona Dap­ku­tė-Razutienė (1908-1987). 1928 m. ji aprašė Vasario 16-osios dešimtmečio šventę, o šis tekstas saugomas mokyklos muziejaus eksponatų. Per karą ji emigravo į JAV.

Iki 1961 m. Didkiemyje buvo pradinė, 1961–1992 m. – septynmetė, aštuonmetė, devynmetė mokykla. Nuo 1992 m. – Didkiemio pagrindinė mokykla, vėliau – Šilalės Simono Gaudėšiaus gimnazijos pagrindinio ugdymo skyrius.

Žymūs mokiniai
--------------

* Pranas Petrošius, politikas, Tauragės meras

Išnašos
-------

1. ↑  Vartulėnai ir Didkiemis: istorija bei kulturos paminklai *voruta.lt*] Archyvuota kopija 2021-06-22 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Kol Didkiemis tebėra didelis kiemas... *silales-artojas.lt*
3. ↑  *Didkiemis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
4. ↑  Šilalės Simono Gaudėšiaus gimnazijos pagrindinio ugdymo skyrius *aikos.smm.lt*
| **Flammulina velutipes** |
| --- |
| Juodkotė ugniabudė (Flammulina velutipes)Juodkotė ugniabudė (*Flammulina velutipes*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Šalmabudiniai  *( Mycenaceae)* |
| Gentis: | Ugniabudė  *( Flammulina)* |
| Rūšis: | Juodkotė ugniabudė  *( Flammulina velutipes)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Juodkotė ugniabudė**, *žieminis kelmutis* (lot. *Flammulina velutipes*) – šalmabudinių (*Mycenaceae*) šeimos, ugniabudžių (*Flammulina*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Miškai, parkai, sodai, pakelės, gyvi ir apmirę lapuočiai.

* **Augimo laikas**

Vasara (retai), ruduo, žiema (retai).

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė liepsnos, geltonai rudos, kotas juodos spalvos.

Vaisiakūniai vidutinio dydžio. Kepurėlė 3–10 cm skersmens, jauna - gaubta, vėliau - paplokščia, su gūbreliu, lygi, gleivėta, kaštono spalvos, gelsvai ruda, oranžiškai ruda, išblunkanti iki geltonos, gelsvos. Lakšteliai tankūs, storoki, balti gelsvi, priaugtiniai. Kotas 5–10×0,5–1,5 cm, kremzliškas, kartais suktas, prie lakštelių gelsvas, gelsvai rusvas, žemiau juodai rudas, aksomiškas. Trama minkšta, gelsva, malonaus skonio, be ypatingo kvapo. Sporos 6,5–10×3,5–5,5 μm.

**Būdingi požymiai:** kepurėlė gliti, lygiu paviršiumi, kotas aksomiškas.

Auga rudenį, netgi šiltomis žiemomis (kai oro temperatūra +5 °C), grupelėmis, pažeistoje lapuočių medžių, krūmų vietoje. Valgoma, kai kuriose šalyse auginama dirbtiniu būdu. Labai dažna.

Literatūra
----------

**Lietuvos grybų atlasas**, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 200 psl.

Nuorodos
--------

* Juodkotės ugniabudės nuotraukos

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Juodkotė ugniabudė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Dispensionalizmas** – vienas iš Biblijos aiškinimo būdų, žmonijos istoriją suskirstantis į 7 periodus (dispensacijas): nekaltumo (iki Adomo ir Ievos nuopuolio), sąžinės (nuo nuopuolio iki tvano), žmogiškos valdžios arba Pažado (nuo Abraomo iki Mozės), įstatymo (nuo Mozės iki Kristaus), malonės (nuo apaštalo Pauliaus išgelbėjimo iki Bažnyčios paėmimo) ir Tūkstantmetės karalystės (po Bažnyčios paėmimo). Anot dispensionalizmo šalininkų, Dievas, nors ir išlieka toks pat, tačiau kiekvieno periodo metu veikia skirtingai. Dispensionalizmas ypatingą vietą teikia skirtumui tarp Izraelio, kuris kaip Dievo tauta vėl bus atstatytas Tūkstantmetės karalystės metu, ir tarp šiuo metu funkcionuojančios Kristaus kūno bažnyčios.

Dispensionalizmas priskiriamas eschatologinių teorijų krypčiai. Kitos – istorinis premilenializmas, amilenializmas, postmilenializmas. Visos jos pripažįsta dievišką Biblijos įkvėpimą ir aiškina vienas Biblijos eilutes kitomis.

Dispensionalizmo šaknys siekia I a. Antiochą, kai tikintieji buvo pradėti vadinti krikščionimis. Švietimo amžiuje šis Biblijos aiškinimo būdas buvo užgožtas įvairių tuo metu atsiradusių filosofinių krypčių. Dispensionalizmą kaip krikščionybės kryptį apibrėžė C. I. Scofieldas (1843–1921), parašęs knygą „Rightly dividing the word of truth"  – „Kaip teisingai padalyti tiesos žodį", C. R. Stamas (1876–1958), savo knygoje „Things That Differ"  – „Skirtingi dalykai", detaliau išplėtodamas dispensionalizmo teoriją, J. C. Oheras  ir kiti.

Išnašos
-------

1. ↑  Cyrus I. Scofield. Rightly dividing the word of truth. 1896
2. ↑  C. R. Stam. Things That Differ
3. ↑  J. C. O’Haire
Geometrijoje **pusiaukampinė** - tiesė, dalijanti kampą pusiau. Dažniausiai yra išskiriami šie pusiaukampinių tipai: kampo pusiaukampine ir trikampio pusiaukampinė.

Kampo pusiaukampinė
-------------------

Kampo pusiaukampinės nubrėžimas naudojant liniuotę ir skriestuvą.
Kampo pusiaukampine vadinamas spindulys, išeinantis iš kampo viršūnės ir dalijantis jį į du lygius kampus.

Norint padalyti kampą skriestuvu ir liniuote, nubrėžiamas apskritimas, kurio centras yra kampo viršūnėje. Kampo kraštuose gaunami 2 nauji taškai. Kiekvieną iš šių taškų naudojant kaip centrą, nubrėžiami kiti du tokio pat dydžio apskritimai. Šių apskritimų sankirtoje nubrėžiama tiesė, kuri ir yra kampo pusiaukampinė.

Trikampio pusiaukampinė
-----------------------

Trikampio centras yra pusiaukampinių susikirtimo taške
**Trikampio pusiaukampine** vadinama trikampio kampo pusiaukampinės atkarpa, jungianti trikampio viršūnę su prieš ją esančios kraštinės tašku.

Trikampis turi tris pusiaukampines. Visos trikampio pusiaukampinės susikerta viename taške, kuris yra įbrėžtinio apskritimo centras.

Trikampio pusiaukampinė dalija priešingą kraštinę į dvi, kitoms trikampio kraštinėms, proporcingas dalis: {\displaystyle m:n=b:c}, kur *m* ir *n* - trikampio kraštinės *a* atkarpos ir *b*, *c* - kitos 2 kraštinės. Pusiaukampinės ilgį {\displaystyle l\_{a}} apskaičiuoti galima pagal formulę:

{\displaystyle l\_{a}={\sqrt {bc-mn}}}

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pusiaukampinė. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2023-02-08).
2. 1 2  Birutė Gražulevičienė. Mokyklinės matematikos žinynas. – Vilnius: Leidybos centras, 1997. – 77 p. ISBN 9986-03-264-4
3. ↑  Hoffmann, Manfred (2007). *Didysis matematikos žinynas formulės, taisyklės, teoremos, uždaviniai ir jų sprendimai*. Kaunas. p. 195. ISBN 5-430-04814-3. OCLC 1185091387.
| **Egidijus Mensevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1967 m. gegužės 3 d. (56 metai)Kaune |
| Tėvas | Vytautas Mensevičius |
| Motina | Irena-Marija Mensevičienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Jolita |
| Vaikai | Gustas, Toma |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Alytaus miesto savivaldybės sporto, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 2000 m. Naujoji sąjunga |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio universitetas Kauno technologijos universitetas |

**Egidijus Mensevičius** (g. 1967 m. gegužės 3 d. Kaune) – Lietuvos ir Alytaus miesto savivaldybės sporto, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1985 m. baigė Alytaus 6-ąją vidurinę mokyklą, o 1996 m. baigė Lietuvos Žemės ūkio universitetą, miškotyros bakalauras. 2005 m. baigė Kauno technologijos universitetą, vadybos ir verslo administravimo magistras.

Iki 1992 m. dirbo Alytaus eksperimentiniame namų statybos kombinate, Valkininkų miškų ūkyje. Iki 2014 m. Alytaus sporto ir rekreacijos centro direktoriaus pavaduotojas bazėms ir ūkiui, inžinerinės tarnybos vadovas. 2014–2017 m. Lietuvos olimpinio sporto centro vyriausiasis specialistas. 2017 m. Alytaus miškų urėdijos, 2018 m. – Valstybinės miškų urėdijos Alytaus padalinio miško apsaugos ir miško želdinimo inžinierius.

2003–2007 m. ir 2008–2015 m. Alytaus miesto savivaldybės tarybos narys.

2000–2011 m. Naujosios sąjungos, o nuo 2011 m. – Lietuvos socialdemokratų partijos narys.

Dzūkijos Lions klubo narys. Žmona Jolita, vaikai Gustas, Toma.

Nuorodos
--------

* 2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2019-06-09 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
4. ↑
5. ↑  2011 m. vasario 27 d. savivaldybių tarybų rinkimai. Egidijus Mensevičius. Kandidato anketa Archyvuota kopija 2011-02-02 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Naujoji sąjunga (socialliberalai) – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-12-16 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Elongacija** – planetos regimasis kampinis nuotolis nuo Saulės (stebint iš Žemės) arba palydovo regimasis kampinis nuotolis nuo kitos planetos. Faktiškai elongacija yra kampas tarp krypčių Žemė-Saulė ir Žemė-planeta. Vidinių planetų elongacija visada mažesnė už 90°: didžiausia Merkurijaus elongacija būna nuo 18° iki 28°, Veneros nuo 45° iki 47°. Elongacija gali būti **rytų elongacija** – planeta stebima į rytus nuo Saulės (matoma vakarais), **vakarų elongacija** – planeta stebima į vakarus nuo Saulės (matoma rytais). Išorinių planetų elongacija kinta nuo 0° (ši padėtis vadinama jungtimi) iki 180° (ši padėtis vadinama opozicija). 90° elongacija vadinama **kvadratūra**. Jei išorinė planeta matoma į rytus nuo Saulės su elongacija lygia 90°, ši padėtis vadinama **rytų kvadratūra**. Jei išorinė planeta yra į vakarus nuo Saulės su elongacija lygia 90°, ji vadinama **vakarų kvadratūra**.
*Kitos reikšmės – Kamienas (reikšmės).*
**Kamienas** – morfologijos terminas, kuriuo vadinama žodžio dalis be *kaitybos* afikso (lietuvių kalboje – be galūnės), rodanti jo leksinę reikšmę. Be šaknies, į kamieną gali įeiti priešdėliai, priesagos, intarpai ir kitokie darybos afiksai, pavyzdžiui: žodyje *apsilankymas* kamienas bus *apsilankym*-, kur turimas priešdėlis *ap-*, sangrąžos dalelytė *-si-*, šaknis *lank-*, priesaga *-ym-*.

Agliutinacinėse kalbose kamienu laikytina ne žodžio dalis be galūnės, o be kitokio kaitybos (linksniavimo, asmenavimo ir kt.) afikso: sakykime, Uralo ir Altajaus kalbose kaityba reiškiama priesagomis, bantų kalbose įvairios gramatinės klasės − priešdėliais.

Inkorporacinėse kalbose kaitybos afiksai gali būti įsiterpę iš daugybės šaknų sudarytame žodyje-sakinyje.

Analitinėse (pvz. anglų) ir izoliacinėse (pvz. kinų) kalbose kamieno sąvoka ne tokia aktuali, nes jose žodžiai kaitomi minimaliai arba iš viso nekaitomi (nėra arba beveik nėra kaitybos afiksų).

Fleksinėje lietuvių kalboje, jei be galūnės žodis neturi kitų afiksų, jo šaknis ir kamienas sutampa: žodyje *saulė* ir šaknis, ir kamienas bus *saul*-. Nelinksniuojamieji ir neasmenuojamieji žodžiai sudaryti vien iš kamieno (pvz. *aplinkui*, *be*, *ir*, *kalbant*, *visur*, *žemyn*).

Istoriškai žodžio kamieno ribos gali keistis: dabar lietuvių kalbos daiktavardžius *akis*, *medus* suvokiame kaip turinčius kamieną ir šaknį *ak*-, *med*-, tačiau indoeuropiečių prokalbėje galūnės balsiai (*ak**i**s*, *med**u**s*) ir dvibalsiai (*ak**ie**s*, *med**au**s*) įėjo į kamieną, kalbotyroje jie vadinami kamiengaliu. Pagal kamiengalį indoeuropeistikoje išskiriami *o, ā, i, u, ī, ū*, dvibalsiniai, priebalsiniai kamienai (žr. straipsnį „Indoeuropiečių prokalbė"). Baltų kalbose vartojamas *ē* kamienas (*katė*).

Išnašos
-------

1. ↑  *Кубрякова Е. С. Панкрац Ю. Г.* Основа „Архивированная копия". Suarchyvuotas originalas 2017-11-05. Nuoroda tikrinta 2020-12-24.
2. ↑  Николина Н. А. „Основа" **24**. 2680742.  „Архивированная копия". Suarchyvuotas originalas 2017-11-05. Nuoroda tikrinta 2020-12-24.
3. ↑  Zinkevičius, Z. (1984). *Lietuvių kalbos istorija. I*. Vilnius: „Mokslas". pp. 41–42.
4. ↑  Zinkevičius, Z. (1984). *Lietuvių kalbos istorija. I*. Vilnius: „Mokslas". p. 197.

Literatūra
----------

* Zigmas Zinkevičius. *Lietuvių kalbos istorinė gramatika. T. I.* Vilnius, 1980.
Gilbojos kalnas
**Gilboja** (hebr. ‏הַר הַגִּלְבֹּעַ, הר הגלבוע‏‎, *Har HaGilboa*; arab. جبل جلبوع arba *جبل فقوعة*) – kalnas ir kalnų virtinė šiaurės Izraelyje, greta gilaus Jezrahelio slėnio, besidriekiančio iki Jordano upės.

Biblijoje, Senajame Testamente, minima, kad ant Gilbojos kalno vykęs mūšis tarp izraelitų, vadovaujamų karaliaus Sau­liaus, ir filistinų. Saulius, Jehonatanas ir kiti du jo sūnūs žuvę.

Flora ir fauna
--------------

Gilbojos irisas (*Iris haynei*)
1976 ir 1977 m. čia buvo priskaičiuota apytikriai 170 augalų rūšių, tarp jų – alepinė pušis (auga uolėtuose šlaituose) ir *Pistacia lentiscus*.

Gilbojoje kasmet nuo vasario pabaigos iki kovo pabaigos žydi *Iris haynei*, hebrajiškai vadinamas Gilbojos irisu (*Irus ha-Gilboa*). Įkurtos dvi saugomos teritorijos: 1970 m. Gilbojos irisų gamtos draustinis, o 2005 m. Rytų Gilbojos gamtos draustinis.

Gilbojoje priskaičiuojama 14 roplių, 7 graužikų, 31 paukščių, 13 lygiakojų rūšių.

Išnašos
-------

1. 1 2  Biblijos enciklopedija. Alna litera. Vilnius, 1993. 261–262 psl.
2. ↑  G. M. Woodwell. The Earth in Transition: Patterns and Processes of Biotic Impoverishment (1990), p. 287.
3. ↑  Samantha Wilson. Israel, p. 203.
4. ↑  „List of National Parks and Nature Reserves" (PDF) (hebrajų). Israel Nature and Parks Authority. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2009-10-07. Nuoroda tikrinta 2010-09-27.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
5. ↑  Zev Nave. Transdisciplinary Challenges in Landscape Ecology and Restoration Ecology, an Anthology (2007), p. 148.
| Girsteitiškio dvaras |
| --- |
| Vieta | Girsteitiškis, Molėtų rajonas |
| Įkurtas | XIX a. |
| Savininkas | privati nuosavybė |

**Girsteitiškio dvaras** – dvaras, esantis Molėtų rajone, Balninkų seniūnijoje, Girsteitiškyje.

Iki šių dienų išliko dvaro sodybos fragmentai: klojimas, rūmų rūsiai, arklidė, kiaulidė.

Istorija
--------

Dvaras pastatytas XIX a. I pus. – XIX a. II pus. XIX a. dvaro savininkai buvo Pomarnackiai. 1914 m. gruodžio 23 d. Nikolajus Raiko, dvarą paveldėjęs mirus Marijai Nikolajevnai Šach-Nazarovai, jį pardavė Jonui Vileišiui. Parvykusi iš Ukrainos, 1919 m. Girsteitiškio dvare gyveno Ona Vileišienė, tais pačiais metais į dvarą atvyko Pajaujis (mokė Ale­ną Vileišytę). 1924 m. dvare lankėsi Mikas Petrauskas ir Mykolas Devenis. 1937 m. J. Vileišis Girsteitiškio dvarą pardavė Žemės ūkio ministerijai (kaip nurodyta pardavimo akte, žemė „apsun­kinta skola Vilniaus bankui").

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6  „Lietuvos dvarai". Enciklopedinis žinynas. Sudarytoja Ingrida Semaškaitė. // Vilnius, „Algimantas", 2010. 128–129 psl.
2. 1 2 3 4 5  *Tūkstantis Molėtų krašto istorijos faktų*. Molėtų krašto muziejus. Suarchyvuota 2013-04-14.
| Sebežas*Себеж* |
| --- |
|        |
| *Sebežo Šv. Trejybės cerkvė* |
|  |
| 

SebežasSebežas

56°17′00″ š. pl. 28°29′00″ r. ilg.﻿ / ﻿56.28333°š. pl. 28.48333°r. ilg.﻿ / 56.28333; 28.48333﻿ (Sebežas)Koordinatės: 56°17′00″ š. pl. 28°29′00″ r. ilg.﻿ / ﻿56.28333°š. pl. 28.48333°r. ilg.﻿ / 56.28333; 28.48333﻿ (Sebežas) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Pskovo sritis Pskovo sritis |
| **Rajonas** | Sebežo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 6 143  |
|  |
|  **Vikiteka** | Sebežas |

**Sebežas** (rus. *Себеж*) – miestas Rusijoje, Pskovo srities pietvakariuose, 180 km nuo Pskovo, netoli sienos su Latvija ir Baltarusija. Įsikūręs prie Sebežo ir Orono ežerų. Sebežo rajono centras. Svarbus transporto mazgas – plentai į Maskvą, Rezeknę, Verchnedvinską, Sankt Peterburgą, Vitebską. Taip pat eina Maskvos–Rygos geležinkelis.

Architektūra
------------

Yra Šv. Trejybės cerkvė (barokinė, pastatyta 1648 m. kaip katalikų bažnyčia), XVI a. tvirtovės liekanos. Apylinkėse gausu miškų ir ežerų, įsteigtas Sebežo nacionalinis parkas.

Istorija
--------

Sebežas minimas nuo 1414 m. kuomet jį nusiaubė Vytauto valdoma LDK. 1535 m. kunigaikštis Ivanas Šuiskis pastatė medinę tvirtovę. Abiejų Tautų Respublikos kariuomenė miestą buvo užėmę Livonijos karo metu ir išlaikė savo sudėtyje iki valstybės padalijimų. Miesto statusas suteiktas 1772 m. XIX a. Sebežas buvo Vitebsko gubernijos miestas, Sebežo apskrities centras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983.
2. ↑  *Siebież*. Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, T. X (Rukszenice — Sochaczew). Warszawa, 1889, 484 psl. **(**lenk.**)**
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Burhinus oedicnemus** |
| --- |
| Storkulnis (Burhinus oedicnemus)Storkulnis (*Burhinus oedicnemus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Sėjikiniai paukščiai  *( Charadriiformes)* |
| Šeima: | Storkulniniai  *( Burhinidae)* |
| Gentis: | Storkulniai  *( Burhinus)* |
| Rūšis: | Storkulnis  *( Burhinus oedicnemus)* |

 |
| Binomas |
| ***Burhinus oedicnemus***Linnaeus, 1758 |

**Storkulnis** (*Burhinus oedicnemus*) – storkulninių (*Burhinidae*) šeimos sutemų ir naktinis paukštis.

Būdinga didoka galva ir didelės geltonos akys. Kūno viršutinė pusė rusvai pilka, išmarginta plačiomis juosvomis dėmėmis, apatinė – balsva. Pagurklyje yra juosvos dėmelės. Skersai sparno eina dvi baltos juostelės. Uodega balsva, galas juodas. Snapas nedidelis, jo pamatas geltonas, o galas juodas. Gerai bėgioja, nes turi ilgas, tripirštes, geltonas kojas.

Gyvena smiltynuose. Lizdą įsiruošia atviroje vietoje, negilioje duobutėje. Deda 2 pilkus ar smėlio spalvos kiaušinius, išmargintus tamsiomis dėmelėmis ir brūkšneliais. Peri 25-27 dienas.

Lietuvoje labai reta rūšis.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Storkulnis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Vikižodynas
**Grūdo draugija** – Pirmojo pasaulinio karo metais neokupuotoje Rusijos dalyje veikusi Lietuvos karo pabėgėlių šalpos organizacija.

Istorija
--------

Kurti draugiją inicijavo kairiųjų pažiūrų Lietuvos politikai (*liaudininkai* su socialdemokratais), tuo metu gyvenę Rusijos teritorijoje. 1916 m. gruodžio 11 d. Petrograde susirinkę 73 steigiamojo susirinkimo dalyviai nusprendė įkurti „Grūdo draugiją". Organizacija turėjo šelpti karo pabėgėlius iš Lietuvos, nepriklausomai nuo jų tautybės, politinės orientacijos ir tikybos. Buvo išrinkta valdyba: Mykolas Januškevičius, Gabrielius Liutkevičius (sekretorius), Vladas Požela, Vladimiras Zubovas (pirmininkas), Pranas Keinys, vėliau prisijungė *Lietuvos šelpimo fondo* atstovas Andrius Bulota.

Draugija augo: po metų ji jau turėjo šešis skyrius (Pskove, Mogiliave, Ostrove ir kt.), keturias prieglaudas su 179 vaikais, septynias pradines mokyklas su 438 mokiniais. Bet to buvo organizuoti vakariniai kursai suaugusiems, kuriuose mokėsi keli šimtai lankytojų. Lėšų veiklos pradžiai skyrė *Socialistinis Lietuvos šelpimo fondas Amerikoje*. Vėliau pinigų ėmė trūkti vis labiau, ypač kai Pskove teko papildomai perimti keturias vaikų prieglaudas. 1918 m. birželio mėnesį „Grūdo draugijos" veikla nutrūko.

Šaltiniai
---------

* Algirdas Grigaravičius. *Politinė Lietuvių veikla Rusijoje 1917 metais*, psl. 35–36
**Football Club Étoile du Kivu**|  |
| **Pavadinimas** | ‎Football Club Étoile du Kivu |
| **Įkurtas** | 2016 m. |
| **Stadionas** | Kadutu Concord stadionas, Bukavu |
| **Talpa** | 16 000 |
| **Vadovas** | Kongo Demokratinė Respublika nežinoma |
| **Vyr. treneris** | Kongo Demokratinė Respublika nežinoma |
| **Lyga** | Aukščiausia lyga |
| **2021–2022** | 11 vieta |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 




**Apranga  namie**
 | 




**Apranga  svečiuose**
 | 




**Trečioji  apranga**
 |

 |

**Bukavu „Étoile du Kivu"**, o angliškuose šaltiniuose žinomas kaip **Football Club Étoile du Kivu**, o trumpai **FC Étoile du Kivu** – Kongo Demokratinės Respublikos futbolo klubas, įsikūręs Bukavu.

Istorija
--------

Klubas buvo suformuotas 2016 m. 2020–2021 m. rungtyniavo Antroje lygoje, o po sezono perkelti į aukščiausią divizioną.

2021–2022 m. rungtyniavo aukščiausioje lygoje. Užėmė vienuoliktą vietą ir išsaugojo vietą aukščiausiame divizione.

Pasiekimai
----------

**Aukščiausia lyga**

* **Čempionai (0):**

**Futbolo taurė**

* **Nugalėtojai (0):**

**Supertaurė**

* **Nugalėtojai (0):**

Sezonai
-------

|  |
| --- |
| **Kongo Demokratinės Respublikos futbolo varžybos** |
| **Sezonas** | **Pirmenybių lygmuo** | **Vieta** | **Taurė** |
| 2021–2022 m. | I | 11 |  |
| 2022–2023 m. | I | x |  |

Apranga
-------

Sportinės aprangos pokyčiai.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 




 | 




 | 




 | 




 | 




 |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* Klubo oficiali svetainė
* [ facebook paskyra]
* SOCCERWAY
* FLASHSCORE
* SOFASCORE
* [ Transfermarkt]
Lietuvninkų rūbai. Prie moteriškų – juodas delmonas
**Delmonas** (arba *dalmonas*) – lietuvių moterų puošni kišenė, austine juostele (rištuvu) rišta prie juosmens; būdinga tik Mažajai Lietuvai. Siūtas iš aksomo, šilko, vilnelės, medvilnės. Tai specialus maišelis, pasiūtas iš tamsesnės medžiagos, išsiuvinėtas įvairiaspalvių siūlų gėlytėmis, paukščiukais, papuoštas dar ir karoliukais. Kampuose kartais buvo išsiuvinėjami savininkės inicialai, data. Moterys delmone laikydavo pinigus, nosinaitę, įvairias smulkmenas.

XVIII a. pab. – XX a. pr. lietuvninkių aprangoje delmonai atliko praktinę funkciją – darbuojantis namuose ar išeinant iš jų į delmonus buvo galima susidėti smulkius daiktus data..

Iki XX a. buvo klaipėdiškių moterų tautinių drabužių dalis. Vyresnės moterys delmonus ryšėjo iki XX a. 5 dešimtmečio.

Žodis „delmonas" yra turkybė (turk. *dolaman* „sermėga, rūbas"), patekusi per slavų kalbas (lenk. *dołman*, rus. *долман* – toks husariškas švarkas).

2019 m. Mažosios Lietuvos delmonai Klaipėdos miesto savivaldybės etnokultūros centro iniciatyva buvo įtraukti į Lietuvos Nematerialaus kultūros paveldo vertybių sąvadą .

Šaltiniai
---------

1. ↑  Jurkuvienė T. 2008, *Lietuvių tautinis kostiumas*
2. ↑  Mažosios Lietuvos delmonai. Nematerialaus kultūros paveldo vertybių sąvadas.
3. ↑  Marija Miliuvienė. *Delmonas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
4. ↑  Mažosios Lietuvos delmonai. Nematerialaus kultūros paveldo vertybių sąvadas.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvių tautodailė |
| --- |
|  |
| Tekstilė | 
 audimas **·**  siuvinėjimas **·**  drobė **·**  čerkasas **·**  milas **·**  žičkai |
|  |
| Drabužiai | 
 dzūkų **·**  aukštaičių **·**  žemaičių **·**  suvalkiečių **·**  Klaipėdos krašto **·**  marškiniai **·**  sijonas **·**  prijuostė **·**  juosta **·**  kelnės **·**  nuometas **·**  skara **·**  skarinys **·**  šiaudinė skrybėlė **·**  kalpokas **·**  magierka **·**  sermėga **·**  rudinė **·**  surdutas **·**  autai **·**  vyžos **·**  naginės **·**  klumpės **·**  čempės |
|  |
| Dailė | 
 skulptūra (kaukės) **·**  kryždirbystė (kryžius **·**  koplytėlė **·**  koplytstulpis **·**  stogastulpis **·**  saulutė) **·**  tapyba **·**  grafika **·**  keramika **·**  velykų margučiai **·**  popieriaus karpiniai **·**  verbos **·**  kalvystė  |

 |
Koordinatės: 55°04′35″š. pl. 24°16′17″r. ilg.﻿ / ﻿55.0763°š. pl. 24.2714°r. ilg.﻿ / 55.0763; 24.2714

Įėjimas

**Jonavos žydų kapinės** – žydų kapinaitės Jonavos mieste. Įrengtos ant kalvos prie seniausios Jonavoje – Sodų gatvės, netoli miesto centrinio stadiono, Varnakoss upelio. Paminklai sustatyti eilėmis, sudarančiomis taisyklingą stačiakampį. Kapinių gale yra sustatytos paminklų nuolaužos. Ant kalvos viršūnės į kairę nuo laiptelių stovi paminklas. Kalnelio viršuje anksčiau veikė rabino koplytėlė (baltai tinkuota, mūrinė). Žydų kapinių medinė lentų tvora ir kalvos papėdėje stovėję dideli raudono mūro vartai neišliko.

Istorija
--------

Jonavos įkūrėjai dvarininkai Kosakovskiai, kviesdami žydų pirklius ir amatininkus į Jonavą, suteikė jiems atskirą žemės sklypą kapinėms, kuriose buvo laidojami tik žydų tautybės miestelėnai. Kapinės labai nukentėjo II pasaulinio karo metu, sovietmečiu buvo nuniokotos, išvartyti paminklai. 1989 m. sutvarkytos rajono savivaldybės lėšomis, tuo metu imtasi tvarkybos darbų
ir kapinių teritorijoje rasti išlikę antkapiniai paminklai sudėlioti simetriškomis eilėmis.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Jonavos žydų kapinės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Žydų kapinės. Jonavatic.lt (tikrinta 2022-04-01).
2. ↑  Lankstinukas Jonavos žydų kultūros pėdsadai. Jonavosmuziejus.lt (tikrinta 2022-04-01).

* Jonavos žydų kapinių kapų nuotraukos
| Askorbo rūgštis |
| --- |
|   |
| Sisteminis (IUPAC) pavadinimas |
| Askorbo rūgštis |
| CAS numeris | 50-81-7 |
| PubChem | 5785 |
| EINECS | 200-066-2 |
| InChI | 1/C6H8O6/c7-1-2(8)5-3(9)4(10)6(11)12-5/h2,5,7-8,10-11H,1H2/t2-,5+/m0/s1 |
| Cheminė formulė | C6H8O6 |
| Molinė masė | 176,12 g mol−1 |
|
| Rūgštingumas (p*Ka*) | 4,17 (*pirmas*),11,6 (*antras*) |
| Bazingumas (p*Kb*) |  |
| Valentingumas |  |
| Fizinė informacija |
| Tankis |  |
| Išvaizda |  |
| Lydymosi t° | 190-192 °C(*suyra*) |
| Virimo t° |  |
| Lūžio rodiklis (*n*D) |  |
| Klampumas |  |
| Tirpumas H2O | 33 g/100ml |
| Šiluminis laidumas |  |
| log P |  |
| Garavimo slėgis |  |
| kH |  |
| Kritinis santykinis drėgnumas |  |
| Farmakokinetinė informacija |
| Biotinkamumas |  |
| Metabolizmas |  |
| Pusamžis |  |
| Pavojus |
| MSDS |  |
| ES klasifikacija |  |
| NFPA 704 |  |
| Žybsnio t° |  |
| Užsiliepsnojimo t° |  |
| R-frazės |  |
| S-frazės |  |
| LD50 |  |
| Struktūra |
| Kristalinė struktūra |  |
| Molekulinė forma |  |
| Dipolio momentas |  |
| Simetrijos grupė |  |
| Termochemija |
| Δf*H*~~o~~298 |  |
| Giminingi junginiai |
| Giminingi grupė |  |
| Giminingi junginiai |  |
| Giminingos grupės |  |

**Askorbo rūgštis** – organinė rūgštis, turinti antioksidanto savybių. Rūgšties L-enantiomeras žinomas kaip vitaminas C.

Už askorbo rūgšties struktūros tyrimus 1937 metais Nobelio premija chemijos srityje apdovanotas Valteris Havortas (*Walter Haworth*), o kitais metais už askorbo rūgšties biologinių savybių tyrimus Nobelio premija medicinos srityje apdovanotas *Albert Szent-Györgyi*.

Askorbo rūgštis būtina kolageno sintezei, audinių atsistatymui, dalyvauja kai kurių amino rūgščių, vitaminų, angliavandenių, riebalų ir kitokių medžiagų metabolizme, imuninės sistemos veikloje, yra svarbi kraujagyslių sienelių vientisumui.

Žmogui per parą reikia apie 100 mg vitamino C.

Maisto pramonė
--------------

Askorbo rūgštis gaminant maistą naudojama kaip natūralus antioksidantas.
Ant maisto pakuotės pavadinimas gali būti pakeičiamas šiais kodais :

**E300**L-Askorbo rūgštis
E301Natrio L-askorbatas
E302Kalcio L-askorbatas
E303Kalio L-askorbatas
E304Askorbilo palmitatas, askorbilo stearatas
E315Eritorbinė rūgštis
**E300** – E304 gali būti pagaminti naudojant genetiškai modifikuotus organizmus. E304 gali būti gyvulinės kilmės.

Išnašos ir nuorodos
-------------------

1. ↑  *Fiziologijos žodynas.* Šiauliai: Liucijus, 2004, 19 p. ISBN 9955-564-63-6.
2. ↑   E300 – E400
| Juodikis |
| --- |
| Juodikis nuo rytinio krantoJuodikis nuo rytinio krantoJuodikis nuo rytinio kranto |
| Vieta | Varėnos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,297 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,52 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 2,1 m |
| Didžiausias gylis | 4,5 m |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Juodikis

  |
| **Koordinatės** |  54°22′10″ š. pl. 24°38′15″ r. ilg.﻿ / ﻿54.36944°š. pl. 24.63750°r. ilg.﻿ / 54.36944; 24.63750Koordinatės: 54°22′10″ š. pl. 24°38′15″ r. ilg.﻿ / ﻿54.36944°š. pl. 24.63750°r. ilg.﻿ / 54.36944; 24.63750 |

**Juodikis** – ežeras pietų Lietuvoje, Varėnos rajone, apie 5,5 km į šiaurės vakarus nuo Naujųjų Valkininkų, 1 km į šiaurę nuo Puodžių. Ežeras lenktos formos, su galais, atsuktais į rytus. Ilgis iš šiaurės į pietus iki 0,82 km, plotis iki 0,58 km. Altitudė 136,6 m. Gylis siekia 4,5 m. Telkšo rininės kilmės duburyje, pasiekęs subrendimo stadiją. Krantai neaukšti, vakaruose ir pietuose pelkėti. Iš pietų, vakarų bei šiaurės ežerą supa Žilinų miškas. Vakaruose išteka upeliukas link Duobupio (Merkio intakas).

Juodikyje yra įveista peledžių. Rytinėje pakrantėje įsikūręs Vergakiemio kaimas, eina kelias  **4724**  Onuškis–Žilinai–Puodžiai .

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Juodikis (Varėnos r.)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 146
Koordinatės: 55°30′08″š. pl. 25°35′09″r. ilg.﻿ / ﻿55.502317°š. pl. 25.585732°r. ilg.﻿ / 55.502317; 25.585732

|  |
| --- |
| **Utenos Adolfo Šapokos gimnazija** |
| Utenos Adolfo Šapokos gimnazija herbasUtenos Adolfo Šapokos gimnazija herbas |
| Utenos Adolfo Šapokos gimnazija |
| **Adresas** | Paupio g. 1, Utena |
| **Direktorius(-ė)** | Saulius Brasiūnas |
| **Mokinių skaičius** | 587 |
| **Įkūrimo data** | 1994 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 54 |

**Utenos Adolfo Šapokos gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Utenoje, Paupio g. 1, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 193295784. Steigėjas Utenos rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

Buvusi Utenos Aukštakalnio vidurinė mokykla, kuriai 1994 m. suteiktas gimnazijos klasių statusas. 1991 m. sausį prasidėjo naujos mokyklos Utenoje statybos. 1995 m. gegužės 10 d. mokyklos statybos direktoriumi, o 1996 m. birželio 28 d. mokyklos direktoriumi paskirtas Minius Žiulys. Šias pareigas jis pradėjo eiti nuo 1996 m. liepos 5 d.

Nuo 1996 m. rugsėjo 2 d. pastačius naują pastatą, mokykla vadinosi Utenos vidurinė mokykla-gimnazija. Tuomet mokykloje mokslus pradėjo 24 klasėse besimokantys 590 moksleivių, kuriuos mokė 45 mokytojai.

1997 m. gegužės 30 d. LR Švietimo ir mokslo ministerijos kolegijos nutarimu Nr. 36 mokyklai suteiktas gimnazijos statusas. 1997 m. spalio 4 d. Utenos rajono tarybos sprendimu jai suteiktas istoriko Adolfo Šapokos (1906–1961) vardas. 2001 m. vasario 13 d. oficialiai atidarytas Adolfo Šapokos kambarys. 2009 m. sausio 16 d. mokyklos bendruomenė palydėjo į pensiją pirmąjį gimnazijos direktorių Minių Žiulį. Ta proga gimnazijoje vyko šventinė pamoka.

Gimnazijoje dėstoma taikomoji ekonomika, psichologija, filosofijos pagrindai, integruotas ekologijos ir sveikos gyvensenos kursas, teksto analizės ir interpretacijos pradmenys. Veikia ekologinių tyrimų laboratorija „BIOS", ekologijos klubas „Viola", sporto klubas „Utenėlė", debatų klubas, teatrinė studija, keletas meninių kolektyvų.

Direktoriai
-----------

* 1996–2008 m. Minius Žiulys
* nuo 2009 m. vasario 27 d. Saulius Brasiūnas

Žymūs mokiniai
--------------

* Modestas Vaišnoras, 2000 m. Mariaus Katiliškio premija
* Laura Čepukaitė
* Augustė Vedrickaitė

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
* Mokyklos Facebook puslapis
| Dravanta |
| --- |
| Dravanta Torūnės paviete Dravanta Torūnės paviete |
| **Ilgis** | 207 km |
| **Baseino plotas** | 5536 km² |
| **Vidutinis debitas** | 29 m³/s m³/s |
| **Ištakos** | Dylevo aukštumos |
| **Žiotys** | Vysla |
| **Šalys** | Lenkijos vėliava Lenkija |

**Dravanta** (lenk. *Drwęca*) – upė šiaurės Lenkijoje; Vyslos dešinysis intakas. Prasideda Dylevo aukštumose, rytinėse Dylevo kalvos pašlaitėse, į pietus nuo Ostrudos miesto. Aukštupyje teka į pietvakarius, prateka Kulmo-Dobryno ežeryną. Toliau teka į vakarus, pietvakarius kalvotomis ir ežeringomis vietovėmis. Įteka į Vyslą ties pietiniu Torūnės pakraščiu. Aukštupyje Elbingo–Ostrudos kanalu sujungta su Elbingu.

Didesni intakai: Velas, Brynica, Rypenica, Ruzecas (kairieji), Ylava, Skarlanka, Vonbžo Struga.

Prie Dravantos įsikūrę miestai: Ostruda, Liubavo Naujamiestis, Brodnica, Golub Dobžynė, Torūnė.

Senovėje Dravantos upe ėjo Kulmo žemės pietrytinė riba.

Dravanta ties Brodnica

Šaltiniai
---------

* *Dravanta*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004
Juodoji Kordiljera. Tolumoje – Baltoji Kordiljera
Juodoji Kordiljera AnduoseJuodoji Kordiljera Anduose
**Juodoji Kordiljera** (isp. *Cordillera Negra*) – Andų kalnų (Vakarinės Kordiljeros) dalis vakarų Peru, Ankaše. Ilgis apie 180 km, plotis 25-40 km. Kalnai driekiasi šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi lygiagrečiai Ramiajam vandenynui, kuris nuo kalnų nutolęs ~60 km. Šiaurėje ir rytuose Juodąją Kordiljerą riboja Santos upė, pietuose – Pativilkos upė. Ties Huarasu kalnus kerta Kasmos upė. Santa Juodąją Kordiljerą skiria nuo Baltosios Kordiljeros.

Aukščiausios viršukalnės: Konjokranra (5181 m), Rumi Krusas (5020 m), Senal Sero Rikas (5006 m). Aukščiausia perėja, kertanti Kordiljerą yra Huankapetis (4608 m). Aukso, sidabro, vario telkiniai.

Kordiljera sudaryta daugiausia iš tamsių intruzinių ir efuzinių uolienų (dėl to ir vadinama Juodąja). Šlaitai pliki, be augmenijos.

Juodoji Kordiljera gyvenama jau nuo maždaug X tūkst. pr. m. e. (Gitarero urvo radiniai).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 224
2. ↑  Lynch, Thomas F.; Gillespie, R.; Gowlett, John A. J.; Hedges, R. E. M. (1985). „Chronology of Guitarrero Cave, Peru". *Science*. 229 (4716): 864–7.
*Šis straipsnis apie siauruko tiltą. Apie automobilių tiltą skaitykite straipsnyje Anykščių tiltas.*

| Anykščių geležinkelio tiltas |
| --- |
|  |
| Tiltas žiemą |
| 

Anykščių geležinkelio tiltasAnykščių geležinkelio tiltas

55°31′57.84″ š. pl. 25°6′52.1″ r. ilg.﻿ / ﻿55.5327333°š. pl. 25.114472°r. ilg.﻿ / 55.5327333; 25.114472﻿ (Anykščių geležinkelio tiltas)Koordinatės: 55°31′57.84″ š. pl. 25°6′52.1″ r. ilg.﻿ / ﻿55.5327333°š. pl. 25.114472°r. ilg.﻿ / 55.5327333; 25.114472﻿ (Anykščių geležinkelio tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Anykščiai |
| **Kerta** | Šventoji |
| **Ilgis** | 96 m |
| **Plotis** | 4,5 m |
| **Aukštis** | 12 m |
| **Pastatytas** | 1936–1937 m. |
| **Konstrukcija** | santvarinis tiltas |

**Anykščių stoties geležinkelio tiltas** – geležinkelio tiltas Anykščiuose per Šventosios upę, Aukštaitijos siaurojo geležinkelio atkarpoje Panevėžys – Rubikiai. Tiltas pastatytas 1936–1937 m. yra reikšmingas inžinerinis ir kraštovaizdžio objektas, 1996 m. įtrauktas į Kultūros vertybių registrą.

Ant tilto
Tilto santvaros fragmentas
Tiltas yra šalia Anykščių geležinkelio stoties. Iki šių dienų, be siauruko tilto, beveik nepakitęs išliko visas stoties kompleksas: vandens bokštas, vandens kolonėlė, pagrindinis stoties pastatas, pakhauzas (prekių sandėlis), gyvenamieji namai, akmenimis grįsta prekių aikštė, bėgiai, iešmai. Priešingame, kairiajame Šventosios krante yra buvusi dvarvietė.

Istorija
--------

Vietoj seno medinio tilto 1936 m. pastatytas plieninis kniedytų sijų tiltas, nuo kurio atsiveria miškų ir miesto bokštų vaizdai. Daliai tilto sumontuoti panaudotos nuo Merkio upės išmontuoto Senosios Varėnos geležinkelio tilto santvaros. Kadangi Merkio upe ėjo Lietuvos-Lenkijos demarkacinė linija, viena dalis tilto atiteko Lenkijai, kita – Lietuvai. Tiltas per Antrąjį pasaulinį karą buvo susprogdintas, atstatytas pokaryje.

Techniniai duomenys
-------------------

Tiltas vienkelis, su 2 žemių pylimais abipus Šventosios upės ŠV-PR kryptimi, su ŠR pėsčiųjų dalimi ir laiptais, yra 96 m ilgio, 4,5 m pločio, 12 m aukščio. Statinio tūrinė erdvinė kompozicija sudaryta iš plieno kniedytų santvarų, 3 angų. Gelžbetonines atramas laiko poliniai pamatai. Bėgių kelio mediniai pabėgiai su medinėmis tvirtinimo sijomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Anykščių stoties geležinkelio tiltas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2014-11-17.
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto. Anykščių geležinkelio tilto istorija
3. ↑  Tiltų ir viadukų žinynas „Lietuvos geležinkeliai" (1992, p. 11)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Anykščių geležinkelio tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Geležinkelio tiltas *miestai.net* portale

| Artimiausi tiltai per Šventąją |
| --- |
| prieš srovę: | **Anykščių geležinkelio tiltas** | pasroviui: |
| Andrioniškio tiltas | Anykščių tiltas |
| **Antanas Stapulionis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1893 m. gruodžio 6 d.Gustoniai, Joniškėlio valsčius |
| Mirė | 1978 m. (~85 metai)Florida |
|  |
| Veikla | visuomenės ir karinis veikėjas, pulkininkas |

**Antanas Stapulionis** (1893 m. gruodžio 6 d. Gustoniai, Joniškėlio valsčius – 1978 m. Florida) – Lietuvos visuomenės ir karinis veikėjas, pulkininkas.

Stapulionis su savo žmona

Biografija
----------

Atskirojo Joniškėlio partizanų mirties bataliono (nuo 1919 12 10 pertvarkytas į Devintąjį pėstininkų pulką) karininkai. Sėdi iš kairės: Apskrities apsaugos štabo komendantas Artūras Pušmanas, Joniškėlio štabo viršininkas Petras Monvyd-Olechnavičius, bataliono vadas Antanas Stapulionis, bataliono ūkio vedėjas Mulevičius, adjutantas Antanas Kazilevičius.
Mokėsi Joniškėlio žemės ūkio mokykloje ir Kauno „Saulės" mokytojų seminarijoje. 1914 m. prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui mobilizuotas, 1915 m. baigė Irkutsko karo mokyklą. Dalyvavo kovose Daugpilio, Rumunijos ir Austrijos frontuose.

1918 m. grįžo į Lietuvą ir lapkričio 23 d. įsijungė į slaptą Joniškėlio partizanų organizaciją. 1919 m. balandžio 5 d. tapo Joniškėlio partizanų organizacijos štabo viršininku. 1919 m. gegužės 14 d. išrinktas Atskirojo partizanų bataliono vadu. Batalionas kartu su Panevėžio grupės daliniais kovėsi su bolševikais prie Vabalninko, Pušaloto, Saločių, Dauguvos. Batalionui įsijungus į Lietuvos kariuomenės sudėtį ir tapus Joniškėlio batalionu, perkeltas į 3-ąjį pėstininkų pulką vado padėjėju. Vėliau tarnavo 6-ojo ir 7-ojo pėstininkų pulkų vadų padėjėju. Lietuvos kariuomenėje tarnavo iki 1940 m.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. atvyko į JAV, apsigyveno Bostone.

Įvertinimas
-----------

* Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Stapulionis Antanas. Paneveziokrastas.pavb.lt.
2. ↑  Vytautas Jasulaitis. *Antanas Stapulionis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 654 psl.