recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Samuel S. Bloom** |
| --- |
|  |
| 1920 metais |
| Gimė | 1860 m. gruodžio 25 d.Ukmergė, Rusijos imperija |
| Mirė | 1941 m. spalio 10 d. (80 metų)Tel Avivas, Izraelis |
|  |
| Veikla | Sionistas, industrialistas, išradėjas |

**Samuelis Blūmas** (1860 m. gruodžio 25 d. Ukmergėje, Rusijos imperija – 1941 m. spalio 10 d. Tel Avive, Izraelis) – Lietuvos žydų kilmės JAV sionistas, industrialistas, išradėjas. Žydų dainininko Danny Maseng prosenelis.

Biografija
----------

Gimė 1860 m. gruodžio 25 d. Ukmergėje. 1882 m. emigravo į JAV, kur Filadelfijoje pradėjo gaminti dantų protezus. Buvo Amerikos žydų komiteto, Amerikos žydų kongreso narys, taip pat dalyvaudavo Pasaulinio sionistų kongreso susitikimuose. 1926 m. emigravo į Palestiną. 1928 m. Tel Avive įkūrė "Ohel Shem" kultūros namus, kuriuose judaizmo sklaida užsiimdavo poetas Hayim Nahman Bialik. Mirė 1941 m. spalio 10 d. Tel Avive

Nuorodos
--------

* Pioneer Philadelphia Zionist Who Made Fortune in Manufacture of Teeth is Palestine’s Largest Individ
* Founders' descendants fight to keep city from converting former Tel Aviv religious center

Literatūra
----------

* Samuel S. Bloom, Samuel S. Bloom - My Memories, Published by Palestine Publishing Company, Tel-Aviv, 1938
**Boukólos dėsnis** – fonologinė indoeuropiečių prokalbės (ide.) taisyklė. Pasak jos, lūpų gomuriniai priebalsiai (\**kʷ*, \**gʷ*, \**gʷʰ*) greta balsio \**u* arba jo varianto, pusbalsio \**w* disimiliavosi į paprastus gomurinius sprogstamuosius (\**k*, \**g*, \**gʰ*). Šis dėsnis pavadintas pagal senosios graikų kalbos žodį sen. gr. βουκόλος (sen. gr. bou**k**ólos; iš Mikėnų graikų k. *qo-u-ko-ro* /gʷou̯**k**olos/) '(karvių) piemuo', kuris kilęs iš ide. \**gʷou-**k**olos* < \**gʷou-**kʷ**olos*. Antrasis šio žodžio dėmuo pradžioje buvęs ide. \**-kʷolos*, kuris matyti tapačiai sudarytame vedinyje sen. gr. αἰπόλος (sen. gr. ai**p**ólos) '(ožkų) piemuo' < ide. \**ai(ǵ)-**kʷ**olos*. Iš tos pačios disimiliuotos ide. formos \**gʷou-kolos* kilo keltų prokalbės \**bou-koli-*, iš kurio atsirado valų val. *bugail* (čia turėtume *-b-*, o ne *-g-*, jei būtų kilę tiesiogiai iš formos \**-kʷ-*).

Kitas pavyzdys galėtų būti graikų k. neiginys sen. gr. οὐκ[ί] (sen. gr. ouk[í]), kurį Vorenas Kaugilas (Warren Cowgill) interpretuoja kaip kilusį iš graikų prokalbės žodžio \**ojukid* < ide. \**(ne) oju kʷid*, apytiksliai reiškusio 'ne šiame gyvenime'. Be boukólos dėsnio čia būtų išsirutulioję \*sen. gr. οὐτ[ί] (sen. gr. out[í]).

Dėsnis žinomas ir germanų kalbose, daugiausia veiksmažodžiuose, kur lūpų gomuriniai priebalsiai netenka lūpinės tarties prieš įterptinį u, įsispraudusį prieš skiemeninį sonantą:

* senosios vokiečių aukštaičių *queman* ('ateti'), būtojo l. dalyvis *cuman* ('atėjęs') iš germanų prokalbės \**kwemaną* ir \**kumanaz*
* gotų k. *saiƕan*, senosios vokiečių aukštaičių k. *sehan* ('matyti'), būtojo l. daugiskaita *sāgun* ('matė') iš germanų prokalbės \**sehwaną* ir \**sēgun* (dėl Vernerio dėsnio *-g-* kilęs iš senesnio *-h-*)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Beekes, Robert Stephen Paul (2011). *Comparative Indo-European Linguistics: An Introduction* (anglų). John Benjamins Publishing. ISBN 902721185X. Nuoroda tikrinta 12 August 2017.
2. ↑  Fortson, Benjamin W. IV (2004). Indo-European Language and Culture. Blackwell Publishing. p. 64. ISBN 1-4051-0316-7.
3. ↑  Matasović, Ranko (2009). *Etymological Dictionary of Proto-Celtic*. Leiden: Brill. p. 72. ISBN 978-90-04-17336-1.
4. ↑   Fortson, Benjamin W. IV (2004). Indo-European Language and Culture. Blackwell Publishing. p. 133. ISBN 1-4051-0316-7.
| Buzuluko šilo nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| Buzuluko šilas ant Borovkos kranto Buzuluko šilas ant Borovkos kranto |
| **Vieta:** | Rusijos vėliava Rusija(Samaros srities vėliava Samaros sritisOrenburgo srities vėliava Orenburgo sritis) |
| **Artimiausia didesnė gyvenvietė:** | Buzulukas |
| 

Žemėlapis rodantis Buzuluko šilo nacionalinis parkas vietą.Buzuluko šilo nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 53°00′0″ š. pl. 52°06′0″ r. ilg.﻿ / ﻿53.00000°š. pl. 52.10000°r. ilg.﻿ / 53.00000; 52.10000Koordinatės: 53°00′0″ š. pl. 52°06′0″ r. ilg.﻿ / ﻿53.00000°š. pl. 52.10000°r. ilg.﻿ / 53.00000; 52.10000 |
| **Plotas:** | 1067,88 km² |
| **Įkurtas:** | 2008 m. |
|  **Vikiteka:** | Buzuluko šilo nacionalinis parkas |

**Buzuluko šilo nacionalinis parkas** (rus. *Национальный парк «Бузулукский бор»*) – saugoma gamtos sritis Rusijoje, Samaros ir Orenburgo srityse, 15 km į šiaurę nuo Buzuluko miesto. Įsteigtas 2008 m.

Parkas apima reliktinį šilą, esantį tarp Užvolgio bei Prieuralės stepių, 100–150 m pločio duburyje, sudarytame Borovkos upės (Samaros baseinas). Buzuluko šilas susidarė prieš 3000–4000 metų. Šile auga kelios 300–350 metų senumo pušys. Be šilo, parkas apima smiltynų plotus, paupio ąžuolynus, alksnynus, tuopų miškus. Parke stebėtos 39 žinduolių rūšys (tarp jų – bebrai, šernai, briedžiai, stirnos, barsukai, kiaunės, voverės), 144 paukščių rūšys (tarp jų – kilnusis erelis, karališkasis erelis, tetervinas, kurtinys), 8 roplių, 4 varliagyvių, 23 žuvų, ~800 vabzdžių rūšių.

1903 m. šile įsteigtas bandomasis miškų ūkis, 1933–1948 m. veikė rezervatas. 2008 m. pertvarkytas į nacionalinį parką. 2013 m. smarkiai nukentėjo nuo miško gaisro.

XX a. antrojoje pusėje Buzuluko šile buvo vykdoma naftos gavyba, bet 1971 m. darbai nutraukti. Nuo 2014 m. parko apylinkėse pradėti naftos žvalgybos darbai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Добыча нефти в Бузулукском бору Оренбуржья грозит необратимыми последствиями. // regnum.ru
Samiuelio van Hogstrateno autoportretas (apie 1647 m. Ermitažas, Sankt Peterburgas)
**Samiuelis van Hogstratenas** (ol. *Samuel van Hoogstraten*, 1627 m. rugpjūčio 2 d. Dordrechtas – 1678 m. lapkričio 19 d. ten pat) – XVII a. Nyderlandų tapytojas, piešėjas, grafikas, meno teoretikas, literatas.

Biografija
----------

Samiuelis van Hogstratenas gimė 1627 m. rugpjūčio 2 d. Dordrechte. Jis buvo vyriausias iš 7 Dirck van Hoogstraten ir Maeiken de Coninck vaikų. Jo tėvai buvo menonitai, tėvas Dirkas buvo pasiturintis sidabro gaminių meistras ir tapytojas. Iš pradžių Samiuelis buvo apmokytas piešimo ir graviravimo pas tėvą iki jo mirties 1640 m. Po to Samiuelis van Hogstratenas 1642 m. įstojo mokytis kelerius metus pas Rembrantą Amsterdame. 1648 m. Van Hogstratenas dokumentuotas grįžęs į Dordrechtą. 1644 m. datuojamas pirmas žinomas Van Hogstrateno paveikslas. Ankstyvoji dailininko kūryba labai artimai sekė Rembranto maniera. Jis Amsterdame susipažino su įvairiais dailininkais, tarp kurių Filipsas Koninkas ir Karelas Fabricijus. 1649 m. Van Hogstratenas pradėjo publikuoti savo poezijos kūrinius Dordrechte. 1650 m. publikavo savo romaną „Gražioji Rosalin". Jis buvo susijęs su princų Oraniečių aplinka. Dedikavo ditirambus Miunsterio taikos sudarymo, Vilhelmo II mirties ir Vilhelmo III gimimo progomis. Žinoma, kad Van Hogstratenas nutapė keletą Oraniečių dvaro asmenybių portretų.

1657 m. Van Hogstratenas jau buvo gerai žinomu tapytoju, jis gavo užsakymą nutapyti grupinį Olandijos monetų kalyklos valdytojų portretą. Hogstratenas dirbo daugelyje žanrų, daug eksperimentavo su perspektyviuoju ir šviesos vaizdavimu. Apie 1650-ųjų vidurį jis atidarė savo mokyklą Dordrechte. 1662 m. Van Hogstratenas iškeliavo į Londoną, kur tikriausiai tikėjosi gauti užsakymų iš atstatytos karaliaus Karolio II monarchijos dvaro. Van Hogstratenas paliko Angliją po 1666 m. didžiojo Londono gaisro ir 1668 m. buvo dokumentuotas Hagoje. Svarbiausiu to meto Van Hogstrateno užsakymu buvo 8 portretų serija, sukurta Nyderlandų generolo Maerten Pauw šeimai. 1671 m. dailininkas įsigijo namą Dordrechte, užėmė provosto postą Olandijos monetų kalykloje. Jo sveikata buvo labai suprastėjusi ir jis beveik nebetapė šiais vėlyvaisiais metais. Samiuelis van Hogstratenas mirė 1678 m. lapkričio 19 d. Dordrechte. Prieš pat mirtį jis publikavo savo kapitalinį meno teorijos veikalą *Inleyding tot de hooge schoole der schilderkonst, anders de zichtbaere werelt* („Įvadas į tapybos arba vizualaus pasaulio mokymą"), kuris dar įdomus tuo, kad jame pateiktas kritiškas amžininko požiūris į Rembranto kūrybą.

Darbų galerija
--------------

* „Piemenų pagarbinimas" (1647, Dordrechto muziejus)
* „Natiurmortas" (1664, Dordrechto muziejus)
* „Anemiška moteris" (1660-70, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Matheus van den Broucke portretas" (1670-78, Amsterdamo valstybinis muziejus)
* „Margaretha van Godewijk portretas" (1677, ofortas)

Šaltiniai
---------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Samuel van Hoogstraten** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* *From Rembrandt to Vermeer: 17th-Century Dutch Artists.* Sud. Turner, Jane. Macmillan Reference, 2000, p. 169-174
* wga.hu
| ***Lenktynės su velniu*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Ride with the Devil |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Ang Lee |
| Scenaristas (-ai) | James Schamus |
| Vaidina | Tobey MaguireJewelSkeet UlrichJim Caviezel |
| Metai | 1999 |
| Žanras | karinė drama, vesternas |
| Trukmė | 138 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 35 mln. JAV dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Lenktynės su velniu** (angl.  *Ride with the Devil*) – 1999 m. sukurtas vesternas apie JAV pilietinį karą pagal Daniel Woodrell romaną „Woe to Live On".

Interneto svetainėje „Rotten Tomatoes" juosta vertinama 63 % teigiamų atsiliepimų, tačiau finansiškai buvo labai nesėkminga.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Tobey Maguire – Džeikas Rodelas
* Skeet Ulrich – Džeikas „Bulius" Čailsas
* Jewel – Sju Ly Šelė
* Jeffrey Wright – Danielis Holtas
* Simon Baker – Džordžas Klaidas
* Jonathan Rhys Meyers – Pytas Makesonas
* Jim Caviezel – Džonas Ambrozas
* Tom Guiry – Railis Kraufordas
* Mark Ruffalo – Alfas Boudenas
* Tom Wilkinson – Ortonas Braunas
* Margo Martindale – Vilma Braun

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Džeikas Rodelas ir Džekas Čailsas buvo geri draugai, kuomet ir jų gimtojoje Misūrio valstijoje prasidėjo karas. Džeko tėvas žūsta nuo Šiaurės kariuomenės karių rankos ir jaunuoliai prisideda prie partizanų, kovojančių Konfederacijos armijos pusėje. Čia jie susidraugauja su Džordžu Klaidu, kuriam kovoje padeda ir vergas Holtas.

Artėjant žiemai, gauna išsiskirsto ir ketvertas apsistoja slėptuvėje miške, kuri juos lanko ir maitina našlė Sju Ly Šelė. Pavasarį kovos su Šiaurės kariuomene atsinaujina ir sužeistas Džekas mirta nuo gangrenos. Rodelas nugabena Sju, kuri laukiasi nuo Džeko vaiko, pas konfederatams prijaučiančius Braunus ir grįžta pas kovotojus. Mūšiai intensyvėja ir partizanai nusprendžia prisijungti prie reguliarios Konfederatų kariuomenės. Rodelas, kuriam dažnai priekaištaujama dėl jo vokiškos kilmės, nuolat konfliktuoja su Pytu Makesonu, o po to, kai žūsta Džordžas Klaidas, o konfederatai užpuola ir išžudo eilinius Lorenco miestelio gyventojus, nusprendžia viską mesti ir kartu su Holtu vykti pas Sju.

Čia jis netiktai patiria spaudimą ją vesti, nes visi mano, kad Sju laukiasi jo vaiko. Rodelas ilgai svarsto, tačiau, manydamas, kad tai jo šansas pradėti normalų gyvenimą, sutinka. Jiedu susituokia, tačiau Rodelas negali pamiršti nebaigtų sąskaitų su Pytu Makesonu ir nebejoja, kad vieną dieną šis apsireikš, ketindamas jį nužudyti…
|  |
| --- |
| Antique |
|  
Antique 2001 m. |
| Biografija |
| Kilmė | Švedijos vėliava Švedija  Graikijos vėliava Graikija |
| Žanrai | laïko, eurodance |
| Kūrinių kalbos | anglų, graikų |
| Aktyvumo metai | 1999–2003 |
| Nariai |
| Helena Paparizou  Nikos Panagiotidis |

**„Antique"** buvo švedų-graikų muzikinis duetas, kurį sudarė Helena Paparizou (gr. Έλενα Παπαρίζου) ir Nikos Panagiotidis (gr. Νίκος Παναγιωτίδης). „Antique" išgarsėjo 1999 metais, išleidę debiutinį singlą „Opa Opa", kuris sulaukė didelės sėkmės.

2001 m. grupė atstovavo Graikijai 2001 m. „Eurovizijoje" su daina „Die for You". Užimta trečia vieta padėjo išgarsėti grupei „Antique". Buvo sukurta daug platininių albumų, grupė su koncertiniu turu keliavo per Europą ir bendradarbiavo su garsiais Graikijos bei užsienio šalių dainininkais. Dainą „Die for You" perdainavo daugybė dainininkų visame pasaulyje.

Diskografija
------------

### Albumai

* *Mera Me Ti Mera* (1999)
* *Die for You* (2001)
* *Me Logia Ellinika* (2001)
* *Alli Mia Fora* (2003)
* *Blue Love* (2003)

### Singlai

* *Opa Opa* (1999)
* *Dinata Dinata* (1999)
* *Mera Me Ti Mera* (2000)
* *Die for You* (2001)
* *Ligo Ligo* (2001)
* *Follow Me* (2002)
* *Moro Mou* (2003)
* *Time to Say Goodbye* (2003)
* *List of Lovers* (2003)

Nuorodos
--------

* Antique svetainėje Last.fm

| Apdovanojimai ir pasiekimai |
| --- |
| Prieš tai:**Thalassa  *„Mia Krifi Evesthisia"*** |  **Graikijos atstovai Eurovizijoje**2001 | Po to:**Michalis Rakintzis  *„S.A.G.A.P.O."*** |
| **Samuelis Daugirdas** |
| --- |
| Daugirdai (giminė) |
| Daugirdų giminės herbas Gulbė |
| Daugirdų giminės herbas Gulbė |
|  |
| Gimė | XVI a.Pagojuose arba Ašmenos paviete |
| Mirė | 1627 m. |

**Samuelis Daugirdas**, *Samuel Dowgird z Pogowia - lenk.* (gimė XVI a. pab. Pagojuose arba pagal kitus šaltinius Ašmenos paviete – mirė po 1627 m.) – istoriografas, vertėjas, poetas, kūrė lenkų kalba. Pavardės rašybos variantai *Dougird, Dowgird*.

Biografija
----------

Kilęs iš žemaičių arba pietryčių Lietuvos bajorų. Priklausė Biržų Radvilų aplinkai, Kristupo Radvilos dvaro poetas. Save laikė lietuviu, kilusiu nuo Vilniaus vaivados Jono Daugirdo. Prisilaikė kalvinistinių pažiūrų.

Kūryba
------

Pagal Senojo Testamento siužetus sueiliavo pasakojimus apie Zuzaną ir motiną, su sūnumis nukankintą Antiocho (*Historia o Zvzanne. Y o Matce niektorey z siedmią Synow od Antyocha vmęczoncy*, 1624), apie Egiptan parduotą Juozapą (*Historia o Iozefie do Egiptu zaprzedanym*, 1625). Perdirbęs bei papildęs M. Strijkovskio poemos *Goniec Cnothy* („Dorybės šauklys") 8 skyrių, išleido eiliuotą didžiųjų Lietuvos kunigaikščių „genealogiją" – trumpą LDK istoriją „Genealogija, arba Trumpas didžiųjų Lietuvos kunigaikščių ir jų didžių bei narsių žygių aprašymas" (*Genealogia albo Krotkie opisanie Wielkich Książąt Litewskich y ich wielkich a mężnych spraw woiennych*, 1626), kurią dedikavo savo globėjui Kristupui Radvilai.

S. Daugirdo kūryba plačiau netyrinėta.

Bibliografija
-------------

* Daugirdas, Samuelis. Genealogija, arba Trumpas didžiųjų Lietuvos kunigaikščių ir jų didžių bei narsių žygių aprašymas, kadaise Motiejaus Strijkovskio sukurtas, o dabar atnaujintas ir vėl išleistas Samuelio Daugirdo iš Pagaujo. V.: LLTI, 2001. ISBN 9955-475-06-4.

Šaltiniai
---------

1. ↑  VLE, IV t. 522 psl.

Nuorodos
--------

Lietuvių literatūros enciklopedija Archyvuota kopija 2007-01-05 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Antiradiolokacinis sviedinys** (angl. *antiradar projectile*; rus. *противорадиолокационный снаряд*) – specialusis sviedinys pasyviesiems radiolokacijos trukdžiams sudaryti.

Antiradiolokacinis sviedinys užtaisomas radiolokaciniais atšvaitais – įtaisais, kurie gerai atspindi radijo bangas. Paprastai atšvaitais būna metalo folijos juostelės. Suveikus nuotoliniam sprogdikliui atšvaitai (juostelės) išsviedžiami iš sviedinio korpuso ir oro srovės išsklaidomi erdvėje.

Angliškas terminas *antiradar projectile* yra klaidinantis, kadangi šis sviedinys skirtas ne naikinti radarus (radiolokacines stotis), o blokuoti pačią radiolokaciją. Tuo tarpu angliškas terminas *antiradiation missile* (lietuviškai *antiradiolokacinė raketà*), kuri pagal jų sudarančius žodžius turėtų būti skirtas radijo bangoms slopinti, iš tikrųjų skirta naikinti radarus ir kitus radijo bangų spinduliuotuvus (pvz. radijo siųstuvus).
*Kitos reikšmės – Straipsnis (reikšmės).*
**Straipsnis** – analitinis žurnalistikos žanras, kuriam būdinga reiškinių, problemų analizė, nuoseklus, loginis minties plėtojimas, visuomenės gyvenimo dėsningumų atskleidimas.
Kartais atvirai išsakoma autoriaus nuomonė. Daromos įtikinamos išvados. Rašant išskiriami trys etapai: temos pasirinkimas, temos pateikimas ir literatūrinis apdorojimas.

Straipsnių skirstymas
---------------------

Paprastai žurnalistikoje straipsniai skirstomi į:

* redakcinius – vedamasis, redakcijos nuostatas atspindintis, jos vardu parašytas, neretai nenurodant konkretaus autoriaus,

rašinys, dažnai atsiliepiantis į kokius nors įvykius, paaiškėjusius faktus, tendencijas. Dažniausiai publikuojamas nuolatinėje laikraščio ar žurnalo vietoje, gali būti be pavadinimo, tik su nuolatine rubrika. Būdinga nedidelė, neretai vienoda visiems
leidinio redakciniams straipsniams apimtis, glaustas minčių dėstymas, tezių pobūdžio argumentacija, naudojami publicistinės
retorikos elementai. Įprasta pateikti išvadas, apibendrinimus, atspindinčius redakcijos nuostatas. Susiformavo XIX a. vid.;

* teorinius – visuomenės gyvenimo reiškiniai, problemos, pokyčiai, reformos gvildenama teoriniu aspektu, remiantis mokslo

žiniomis. Mintys dėstomos suprantamai, populiariai, paprastai, iliustruojant abstrakčius teiginius konkrečiais pavyzdžiais.
Tikslas – supažindinti su aktualiais klausimais, kurie yra svarbūs visuomenei;

* probleminius – gyvenimiškas problemas, reiškinius apibendrinančiai analizuojantis žurnalistinis rašinys. Nagrinėjamas ne

konkretus objektas, o gvildenamos problemos, konkrečiais pavyzdžiais iliustruojant bendresnio pobūdžio analizę;

* apžvalginius – tam tikro pobūdžio ir pasirinktos tematikos reiškinių ir įvykių analizė. Analizuoja tam tikro laiko ar vietos apibrėžto situacijos dėsningumus;

* mokslinius;

* kritinius;

* poleminius – diskusinio pobūdžio, ginama autoriaus nuomonė.

Šaltiniai
---------

Vikižodynas 

* Žurnalistikos enciklopedija, Vilnius 1997
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Dešrainis
**Dešrainis** (angl. *hot dog* 'karštasis šuo') – greitai paruošiamas maistas – karštas sumuštinis. Gaminamas į perpjautą bandelę įdėjus dešrelę ir užpylus kečupu arba garstyčių padažu. Dešrainis gali būti paskanintas sūriu, daržovėmis, prieskoninėmis žolelėmis.

Dešrainių įvairovė yra labai didelė ir skiriasi skirtingose šalyse. Paprastai naudojama speciali dešrainiams skirta bandelė, kurios ilgis atitinka dešrelės ilgį. Į bandelę įterpiama pavirta, rūkyta arba kepta dešrelė. Ant viršaus dedamos daržovės (dažniausiai svogūnai, kopūstai), užpilamas kečupas, garstyčios, galiausiai dedamas tarkuotas fermentinis sūris. Dešrainis kepamas 1–2 minutes orkaitėje arba mikrobangų krosnelėje.

Dešrainiai valgomi be stalo įrankių ir indų.

Istorija
--------

Vienas Frankfurto mėsininkas gamino dešreles, kurios vadinosi „dešrelė taksas". 1871 m. vokiečių emigrantas atvežė jas į JAV ir pradėjo prekiauti šiomis dešrelėmis įdėtomis tarp duonos riekelių. Patiekalas tapo labai populiarus.

Pavadinimas
-----------

1901 m. iliustratorius Darganas pastebėjo, kad vienas dešrelių pardavėjas vietoje įprastos duonos ėmė naudoti bandeles. Darganas nusprendė tai iliustruoti, tačiau nežinojo kaip teisingai išversti žodį „taksas" (vok. *Dachshund*), tad paprasčiausiai sugalvojo naują pavadinimą angl. *hot dog* 'karštasis šuo', kuris ir tapo originaliu patiekalo pavadinimu. Daugumoje kalbų dešrainiai vadinami anglišku pavadinimu arba tos kalbos atitikmenimi. Vokietijoje ir kai kuriose vokiškai kalbančiose šalyse alternatyvus pavadinimas yra *frankfurteriai* (*Frankfurters* arba trumpiau *Franks*, nuo Frankfurto miesto pavadinimo).

Tik pasirodęs Lietuvoje, dešrainis iš pradžių būdavo vadinamas *karštu šunimi*, vėliau išpopuliarėjo pavadinimas *hotdogas*, galiausiai VLKK sprendimu nustatytas oficialus pavadinimas – *dešrainis*.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dešrainis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Antipenkos sala |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Duomenys |
| **Šalis:** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Administracinė priklausomybė:** | Chasano rajonas Primorės kraštas |
| **Salų skaičius:** | 1 |
| **Vandenynas:** | Ramusis vandenynas |
| **Jūra:** | Petro Didžiojo įlanka (Japonijos jūra) |
| **Plotas:** | 1,29 km² |
| **Aukščiausias taškas:** | 107 m |
| **Ilgis:** | 1,8 km |
| **Plotis:** | 1,2 km |
| **Gyventojų skaičius:** | 0 |
| Žemėlapis |

**Antipenkos sala** (rus. *остров Антипенко*), *Antipenka* – maža sala Japonijos jūroje, Petro Didžiojo įlankoje, ties įėjimu į Baklano užutėkį, už 47 km į pietvakarius nuo Vladivostoko. Priklauso Primorės krašto Chasano rajonui.

Istorija
--------

Salą ištyrinėjo ir pažymėjo navigaciniame žemėlapyje Rusijos laivyno šturmanų korpuso papulkininkio V. Babkino ekspedicija (1862–1863 m. korvetė „Kalevala").

Salą pavadino korvetės „Kalevala" mechaniko praporščiko I. Antipenkos garbei..

Geografija
----------

Įlankėlė pietrytinėje Antipenkos salos dalyje
Antipenkos salos ilgis vakarų rytų kryptimi apie 1,8 km, šiaurės pietų kryptimi – 1,2 km. Didžiausias aukštis virš jūros lygio – 107 m. Didžioji dalis salos apaugusi plačialapiu mišku, o pietiniame krante ir ties šiauriniu kyšuliu – krūmais. Pietrytinėje saloje yra nedidelis užutėkis, kurį ribojantys kyšuliai uolingi ir skardingi. Šio užutėkio gilumoje – gargždo su rieduliais paplūdimys (žr. nuotrauką dešinėje). Užutėkio gylis 5-10 m, dugnas akmenuotas. Į užutėkį įteka upelis. Dar du maži gėli šaltiniai yra vakariniame ir šiauriniame salos krantuose.

Sąsiauryje tarp Antipenkos salos ir Sibiriakovo salos yra kekuras Kolona ir smėlio sekluma. Ties šiaurrytiniu salos galu yra mažytė salelė Ptičis (*Птичий* 'Paukščių').

Sala nuolatinių gyventojų neturi, tačiau vasarą ir rudenį salą aktyviai lanko turistai ir poilsiautojai.

Nuorodos
--------

1. ↑  Хасанский район. Остров Антипенко.
2. ↑  Навигационное описание залива Петра Великого
| ***Diabolikas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Diabolik |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Manetti Bros. |
| Vaidina | Luca Marinelli  Miriam Leone  Valerio Mastandrea  Claudia Gerini Serena Rossi |
| Metai | 2021 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 133 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Diabolikas** (it. *Diabolik*) – 2021 m. sukurtas veiksmo filmas pagal to paties pavadinimo komiksą.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Garsusis nusikaltėlis Diabolikas planuoja naują nusikaltimą – pavogti neįkainojamą deimantą iš turtingos našlės Evos Kant, kurios palankumo siekia ministras Džordžas Karonas. Nors paprastai Diabolikas nepalieka gyvų liudytojų, jo pažintis su Eva tampa lemtinga: jiedu įsimyli ir kai netrukus jį persekiojančiam inspektoriui Ginko pagaliau pavyksta sulaikyti Diaboliką, Eva suorganizuoja jo pabėgimą ir tuo pačiu – atsikratymą Karonu.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Luca Marinelli – Diabolikas
* Miriam Leone – Eva Kant
* Valerio Mastandrea – inspektorius Ginko
* Alessandro Roja – Džordžas Karonas
* Claudia Gerini
* Serena Rossi

Pagrindiniai apdovanojimai
--------------------------

* David di Donatello – geriausia daina
* Nastro d'argento – geriausia daina
* Bari filmų festivalis – geriausia aktorė (M. Leone)

Šaltiniai
---------
| ***Antis apelsinų padaže*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | L'anatra all'arancia |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Luciano Salce |
| Scenaristas (-ai) | Marc-Gilbert SauvajonBernardino Zapponi |
| Vaidina | Monica VittiUgo TognazziBarbara Bouchet |
| Metai | 1975 |
| Žanras | komedija |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Antis apelsinų padaže** (it.  *L'anatra all'arancia*) – 1975 m. Italijoje sukurta komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Monica Vitti – Liza Stefani
* Ugo Tognazzi – Livijo Stefani
* Barbara Bouchet – Pati
* John Richardson – Džonas
* Sabina De Guida – Sesilija

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Lizos ir Livijo santuokai artėja pabaiga: jiedu jau 10 metų kartu, vaikais sėkmingai rūpinasi seneliai, vyras nuolat užimtas verslo reikalais, o žmona leidžia dienas parduotuvėse arba grožio salonuose. Galiausiai Lizai visa tai pabodo ir ji, susiradusi meilužį, nusprendė palikti vyrą. Apie tai sužinojęs Livijo pasiūlo prieš jai išvykstant praleisti atsisveikinimo savaitgalį jų užmiesčio viloje: vyras, žmona, jos meilužis ir jo sekretorė: graži, tačiau kvailoka mergina...

Apdovanojimai
-------------

* David di Donatello – geriausia aktorė (M. Vitti)
* David di Donatello – geriausias aktorius (U. Tognazzi)
* „Italian Nationat Syndicate of Film Journalists" – geriausia aktorė (M. Vitti)
| Dežasrumun. *Dej* |
| --- |
|        |
| *Reformatų bažnyčia* |
|  |
| 

DežasDežas

47°05′10″ š. pl. 23°48′20″ r. ilg.﻿ / ﻿47.08611°š. pl. 23.80556°r. ilg.﻿ / 47.08611; 23.80556﻿ (Dežas)Koordinatės: 47°05′10″ š. pl. 23°48′20″ r. ilg.﻿ / ﻿47.08611°š. pl. 23.80556°r. ilg.﻿ / 47.08611; 23.80556﻿ (Dežas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Rumunijos vėliava Rumunija |
| **Apskritis** | Klužo apskritis |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 31 702  |
|  |
|  **Vikiteka** | Dežas |

**Dežas** (rumun. *Dej*) – miestas šiaurinėje Rumunijoje, Transilvanijoje, Klužo apskrityje, prie Didžiojo Somešo ir Mažojo Somešo santakos (Somešo pradžios), 60 km į šiaurę nuo Klužo-Napokos. Transporto mazgas: geležinkeliai į Klužą, Brašovą, Satu Marę, plentai į Klužą, Satu Marę, Sučavą, Zaleu.

Mašinų (traktorių ir kt.) gamybos, popieriaus ir celiuliozės, medienos apdirbimo, statybinių medžiagų gamybos, siuvimo, maisto (vaisių ir daržovių konservų, pieno) pramonė. Sodininkystė. Dežo apylinkėse kasama akmens druska.

Yra istorijos muziejus, XV a. vengrų reformatų bažnyčia, XVII a. pranciškonų vienuolynas, sinagoga.

Istorija
--------

Dežas istoriniuose šaltiniuose minimas nuo XIII a. tačiau dar Romos laikais čia kasta druska. 1214–1235 m. miestas įtvirtintas. Čia įsikūrė daugiausia vokiečiai. 1876–1920 m. Dežas buvo Solnoko-Dobokos apskrities Vengrijos karalystėje centras.

Sportas
-------

* FC Unirea Dej – futbolo klubas;

Galerija
--------

* RotušėRotušė
* SinagogaSinagoga
* Katalikų bažnyčia ir vienuolynasKatalikų bažnyčia ir vienuolynas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Dežas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Balys Gražulis** (1914 m. gruodžio 10 d. Antakalnyje, Varėnos apsk. – 1994 m. balandžio 2 d. Flinte, Mičigano valstija, JAV) – Lietuvos žurnalistas ir rašytojas.

Biografija
----------

Per Pirmąjį pasaulinį karą su tėvais buvo išvažiavęs į Rusiją, gyveno Sibire. 1921 m. šeima sugrįžo į gimtinę. Varėnos mokytojo Andriaus Ryliškio paskatintas, Balys Gražulis įstojo į Šaulių sąjungą. Jis mokėsi privačiai, eksternu išlaikė brandos egzaminus ir gavo gimnazijos baigimo pažymėjimą. 1934–1940 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje liktiniu puskarininkiu. Prasidėjus Antrajam pasauliniam karui, dalyvavo 1941 m. birželio sukilime – vadovavo būriui, užėmusiam Kauno radiofoną. 1941–1944 m. – Kauno radiofono literatūros skyriaus redaktorius.

1944 m. pasitraukė į vakarinę Vokietijos dalį. 1949 m. persikėlė į JAV, apsigyveno Detroito apylinkėje. Aktyviai dalyvavo tautiečių bendruomenės veikloje: buvo renkamas į Lietuvių rašytojų tremtinių draugijos vadovaujančius organus, priklausė Bendrajam Amerikos lietuvių fondui ir Šaulių sąjungai, vadovavo Lietuvos žurnalistų sąjungos Detroito skyriui. Palaidotas Šv. Kazimiero lietuvių kapinėse Čikagoje.

Rašyti literatūrinius kūrinius pradėjo dar kariuomenėje, juos spausdino žurnale „Karys". 1947 m. Vokietijoje išleido savo pirmąją knygą. Kiti du novelių rinkiniai pasirodė jau gyvenant JAV. Temos: tėviškės kaimo, karo pabėgėlių stovyklų gyvenimo vaizdai ir kt. Be to sukūrė scenos veikalų ir radijo vaidinimų, periodinėje spaudoje paskelbė straipsnių kultūros ir literatūros temomis, recenzijų.

Bibliografija
-------------

* „Brydė rugiuose", 1947 m.
* „Išdavimas", 1951 m.
* „Sudužęs vaizdas", 1958 m.

Atminimo įamžinimas
-------------------

* 1997 m. Senosios Varėnos bibliotekai suteiktas Balio Gražulio vardas.

Šaltiniai
---------

* *Balys Gražulis* // Varėnos rajono savivaldybės viešosios bibliotekos inf. Archyvuota kopija 2021-11-27 iš Wayback Machine projekto.
* *Balys Gražulis* // JAV lietuviai. – Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas: Vilnius, 1998 psl. 326–327
| Dharanasधरान |
| --- |
| *Miesto vaizdas* |
|  |
| 

DharanasDharanas

26°49′0″ š. pl. 87°17′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.81667°š. pl. 87.28333°r. ilg.﻿ / 26.81667; 87.28333﻿ (Dharanas)Koordinatės: 26°49′0″ š. pl. 87°17′0″ r. ilg.﻿ / ﻿26.81667°š. pl. 87.28333°r. ilg.﻿ / 26.81667; 87.28333﻿ (Dharanas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+5:45) |
|  |
| **Valstybė** | Nepalo vėliava Nepalas |
| **Valstija** | I provincija |
| **Rajonas** | Sunsario rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 141 439  |
| **Altitudė** | 366 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Dharanas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Dãranas (?) > Dhãranas |

**Dharanas** (nep. धरान  = *Dharān*) – miestas pietryčių Nepale, Košio srityje, Sunsario rajone, Mažųjų Himalajų atšlaitėje, 40 km į šiaurę nuo Biratnagaro, terajų pakraštyje. Kelias į Biratnagarą. Toliau į šiaurę nuo Dharano prasideda Makalu Baruno nacionalinis parkas. Veikia universiteto padalinys, medicinos institutas. Apylinkėse yra budistų ir hinduistų šventyklų.

Tautinė sudėtis marga: kirantai (limbai ir rajai), nevarai, khasai ir kt.

Dantakali šventykla Dharane

Šaltiniai
---------

1. ↑
Kaminas, XIX a. pab. II pusė
Vąškaras
**Kaminas** – žemaičių trobos patalpa, skirta mėsai rūkyti ir laikyti, pašarams šutinti, vasaros metu ir valgiui virti. Jis įrengtas viso pastato viduryje, tarp dviejų patalpų, vadinamų prieangiais. Anksčiau skersai kamino į sienas buvo įmūryti keli skersiniai, ant kurių pakabindavo mėsą. Jie palaikė patį kaminą.

Pagrindinis kamino įrenginys – *vąškaras*. Vąškarą sudaro apie 250 cm ilgio kumpas medinis strypas, vadinamas *statiniu*, kurio viršutinis galas įmūrytas į sieną, apatinis pastatomas ant žemės į duobutę. Kitas apie 130 cm ilgio strypas, vadinamas *skersiniu*, perkištas statmenai per statinį. Abu sutvirtinti spyriu, kuris įleistas į skyles. Visi strypai per suleidimo vietas sutvirtinti medinėmis vinimis. Ant skersinio strypo pritvirtintas į apačią nusviręs plonesnis strypas. Ant jo galo buvo kobinys katilui pakabinti. Katilas kabinamas ant grandinės.

Kamine rūkoma mėsa, kepama duona.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kaminas. *Kaminas (patalpa)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 196


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvių liaudies architektūra |
| --- |
|  |
| Gyvenamieji namai | 
 gryčia **·**  numas **·**  pirkia **·**  rūmas **·**  stuba  **·**  troba |  |
|  |
| Ūkiniai statiniai | 
 daržinė  **·**  diendaržis  **·**  išvietė  **·**  jauja **·**  klėtis  **·**  klojimas  **·**  kluonas  **·**  ledainė  **·**  pirtis  **·**  svirnas  **·**  šulinys  **·**  tvartas  **·**  vežiminė  |
|  |
| Patalpos ir detalės | 
 alkieriukas **·**  asla **·**  čiukuras **·**  gonkos  **·**  kamara  **·**  kamaraitė **·**  kaminas  **·**  krikštasuolė  **·**  langinės **·**  lėkis  **·**  liepys  **·**  lunginė **·**  numogalis  **·**  prieklėtis  **·**  priemenė  **·**  priešinė  **·** seklyčia  **·**  vėjalentė  **·**   |

 |
|  |
| --- |
| Jorge Reyes |
| Pilnas vardas | Jorge Reyes Valencia |
| Gimė | 1952 m. rugsėjo 24 d.Meksika Uruapanas, Meksika |
| Mirė | 2009 m. vasario 7 d. (56 metai)Meksika Meksikas, Meksika |
| Žanrai | etninė muzika, ambient, rokas, eksperimentinė (*tloque nahuaque*) |
| Veikla | atlikėjas, etnomuzikologas, folkloristas |
| Instrumentai | fleitos, gitara, sintezatorius, senoviniai instrumentai |
| Aktyvumo metai | 1980-2009 |

**Chorchė Rejesas Valensija** (*Jorge Reyes Valencia*; 1952 m. rugsėjo 24 d. – 2009 m. vasario 7 d.) – Meksikos etnomuzikologas, muzikantas, atlikęs eksperimentinę muziką, kurioje jungė ambientinius, elektroninius garsus, roko melodijas su ikikolumbine Meksikos tautų muzika.

Gimė Uruapano mieste, Mičoakano valstijoje. 1970–1975 m. jis lankė Meksikos nacionalinio autonominio universiteto muzikos mokyklą, kur mokėsi groti fleita. Tuo metu jis su bendraminčiais buvo subūręs dvi roko grupes – „Al Universo" ir „Nuevo México". 1976 m. Rejesas išvyko į Hamburgą, kur mokėsi pas saksofonininką Herbą Gelerį. Vėliau keliavo po Turkiją, Pakistaną, Afganistaną, Šri Lanką. 1978 m. Indijoje mokėsi tradicinės indų muzikos.

Grįžęs į Meksiką Chorchė Rejasas subūrė progresyvaus roko grupę „Chac Mool". Joje Rejasas grojo fleita ir gitara. 1985 m. grupė iširo, ir atlikėjas pradėjo solinę karjerą. Kūrė daugiausia Senovės Meksikos tematikos kūrinius, pasitelkdamas tradicinius indėnų muzikos instrumentus. Bendradarbiavo su įvairiais elektroninės, New Age, etninės muzikos atlikėjais: Antonijumi Sepeda, Arturu Mesa, Styvu Rouču, Elmaru Šulte, Deep Forest ir kt.

Chorchė Rejasas rengdavo koncertus senovinių indėnų miestų griuvėsiuose, rengdavo kasmetinį koncertą Meksikos universitete Mirusiųjų dienos proga.

Chorchė Rejasas mirė nuo širdies smūgio savo įrašų studijoje. Turėjo 3 vaikus.

Discografija
------------

### Solinė

* *Ek-Tunkúl* (1983 m.)
* *A La Izquierda Del Colibri* (1985 m.)
* *Comala* (su Arturo Meza & La Tribu, 1986 m.)
* *Viento De Navajas* (1987 m.)
* *Crónica De Castas* (su Suso Saiz, 1990 m.)
* *Mexican Music: Prehispanico* (1990 m.)
* *Niérika* (1990 m.)
* *UAISCM4: Tlaloc* (su Francisco López, 1991 m.)
* *Bajo El Sol Jaguar* (su Suso Saiz, 1992 m.)
* *El Costumbre* (1993 m.)
* *Mexican Music: Prehispanic Music for the Forgotten Spirits* (1994 m.)
* *Mexican Music: Prehispanic Mystic Rites* (1994 m.)
* *The Flayed God* (1994 m.)
* *Tonami* (1995 m.)
* *Mort Aux Vaches* (1996 m.)
* *Mexican Music: Prehispanic Rituals* (1996 m.)
* *La Otra Conquista* (garso takelis, 2000 m.)
* *Pluma De Piedra* (2002 m.)
* *El Dios Desollado* (2003 m.)

### su Suspended Memories (Steve Roach ir Suso Saiz)

* *Forgotten Gods* (1993 m.)
* *Earth Island* (1994 m.)
* *Twilight Earth: Second International Soirée* (1995 m.)
* *Vine ~ Bark & Spore* (2000 m.)

### su Chac Mool

* *Nadie en Especial* (1980 m.)
* *Sueños de Metal* (1981 m.)
* *Cintas en Directo* (1982 m.)
* *Caricia Digital* (1983 m.)
* *25 Aniversario Box Set* (kompiliacinis, 2005 m.)

Nuorodos
--------

1. ↑

* Jorge Reyes svetainėje Last.fm
* Diskografija
* Ch. Rejeso atliekamas kūrinys *Sacrificio* („Auka")
Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Manoma, kad šis straipsnis skiria per mažai dėmesio vieniems geografiniams regionams ir per daug – kitiems.**Jei galite, subalansuotai perrašykite straipsnį, neskirdami jokiam regionui perdėto dėmesio. Taip pat galite padėti susitarti dėl sprendimo diskusijų puslapyje. |

**Kasacija** (lot. *cassare* – panaikinti, padaryti negaliojantį) – apeliacinės instancijos teismų sprendimų ir nutarčių apskundimas ir peržiūrėjimas kasacine tvarka. Peržiūri kasacinis teismas.

Kasacine tvarka bylas Lietuvoje nagrinėja Lietuvos Aukščiausiasis Teismas.

Civilinis procesas Lietuvoje
----------------------------

Pakartotiniai kasaciniai skundai dėl to paties įsiteisėjusio teismo sprendimo ar nutarties negalimi. Kasacine tvarka byla dėl to paties įsiteisėjusio teismo sprendimo ar nutarties gali būti nagrinėjama tik vieną kartą.

Kasacine tvarka bylą LR CPK nustatytais atvejais nagrinėja arba **3** teisėjų kolegija, arba **7** teisėjų kolegija, arba Lietuvos Aukščiausiojo Teismo Civilinių bylų skyriaus plenarinė sesija.

Kasacinis skundas
-----------------

*Pagrindinis straipsnis – Kasacinis skundas*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Civilinio proceso kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir įgyvendinimo įstatymas. Civilinio proceso KODEKSAS (Data: 2010-09-23. Aktuali 2010-10-26)
| Arliškių pilkapynas |
| --- |
|  |
| 

Arliškių pilkapynasArliškių pilkapynas

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 54°28′24″š. pl. 25°19′22″r. ilg.﻿ / ﻿54.473213°š. pl. 25.322852°r. ilg.﻿ / 54.473213; 25.322852Koordinatės: 54°28′24″š. pl. 25°19′22″r. ilg.﻿ / ﻿54.473213°š. pl. 25.322852°r. ilg.﻿ / 54.473213; 25.322852 |

 |
| Vieta | Šalčininkų rajonas |
| Seniūnija | Jašiūnų seniūnija |

**Arliškių pilkapynas** – pilkapynas Šalčininkų rajono savivaldybės teritorijoje, Jašiūnų seniūnijoje, Keidžių kaimo teritorijoje. Objektas išsidėstęs Jašiūnų miške, randamas pavažiavus apie 280 metrų į šiaurės rytus nuo  **A15**  Vilnius–Lyda  plento miško keliu, greta keleto miško kelių kryžkelės.

Pilkapyne nustatyta 18 smėlio sampilų, nuo 6-8 m iki 10 m skersmens ir nuo 0,2-0,3 m iki 0,7-1 m aukščio, daugiausiai žemo suploto pusrutulio pavidalo; dalis sampilų sulėkštėję, poros nuskleisti šonai, kai kuriuose matosi senos duobės, keletas sužaloti miško kelio. Prie kelių sampilų pagrindų matosi juos juosusių duobių ir griovių liekanos, kai kurių šonuose – likę iš akmenų vainikų nedideli ir didoki akmenys.

Nepažymėtas specialiais ženklais. Užima 8314 m² plotą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Objekto Nr. 33853 išsamus aprašymas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
**Kazys Patalavičius** SDB, isp. *Casimiro Patalavicius* (1912 m. gruodžio 14 d. Sarginės kaime (Marijampolės apskrities Šilavoto valsčius) – 1983 m. sausio 17 d. Madride) – Romos katalikų vienuolis salezietis Ispanijoje, Madrido nacionalinio radijo laidų Lietuvai organizatorius ir vedėjas.

Biografija
----------

1925–1930 m. mokėsi Prienų „Žiburio" gimnazijoje. Įstojo į Saleziečių ordino vienuolyną Italijoje, 1935 m. persikėlė į Portugaliją – studijavo Lisabonos universiteto Teologijos ir filosofijos fakultete. Kartu mokėsi A.Senkevičius, M.Gaidys, J.Juras ir P.Paulaitis. 1941 m. apsigyveno Ispanijos sostinėje Madride, ten 1945 m. buvo įšventintas kunigu. Kurį laiką studijavo Salamankos universitete (isp. *Universidad Pontificia de Salamanca* (?)), nuo 1949 m. dirbo Mergaičių gimnazijos mokytoju ir kapelionu Madride. 

Dar studijų Portugalijoje laikais ėmė bendradarbiauti katalikiškos krypties savaitraštyje Šaltinis. Rašė ir į portugalų kalba leidžiamą *A Voz de Fátima*, ispanų *Ekklesía*, *Ya* bei *Arriba*. Organizavo ir nuo 1955 m. sausio 2 d. vedė lietuviškas laidas per Madrido nacionalinį radiją; jos buvo skirtos Lietuvos TSR gyvenusiems tautiečiams. Eteryje girdėjosi kasdien, o nuo 1958 m. – su pakartojimais kitos dienos rytą. Medžiagą laidoms atsiųsdavo VLIK'o įgalioti korespondentai. 1962 m. jis ispaniškai išleido knygą apie lietuvių tremtį į Sibirą. Madrido konferencijos metu 1980 m. lapkričio 11 d. kun.K.Patalavičius kartu su Baltijos valstybių politiniais išeiviais surengė bemaž 200 dalyvių demonstracija. Tai buvo dar vienas priminimas pasauliui apie po Molotovo-Ribentropo pakto Nepriklausomybes praradusias Estiją, Latviją ir Lietuvą.

Kunigas Kazys Patalavičius palaidotas Madrido miesto Karabančelio rajono Alto kapinėse. (isp. *Cementerio de Carabanchel Alto*)

Bibliografija
-------------

* *Maria, !ayudanos!: libro de oraciones de jovenes Lituanas desterradas a Siberia* / traducido por el Kazys Patalavičius. – Mendoza: El Tiempo, 1962

Šaltiniai
---------

1. ↑  Pranešimas apie mirtį (isp.)
2. ↑  Šaltinis, 1936-11-14
3. ↑  Šaltinis, 1937-5-15
4. ↑  Sigitas Žilionis. Laidos Lietuvai iš užsienio
5. ↑  Juozas Banionis. Madrido konferencija: aktyvinamas Lietuvos laisvės bylos kėlimas
6. ↑  Pranešimas apie mirtį (isp.)

* *Patalavičius, Kazys* // Lietuvių enciklopedija T. 22 (Pareiškimas-Pinay), 1960 psl. 150

Nuorodos
--------

* *VLIK laidos per Tautinį Ispanijos radiją*
|  Jordan Stolz  |
| --- |
|  |
| Pilnas vardas | Jordan Stolz |
| Gimė | 2004 m. gegužės 21 d. (18 metų)  Vest Bendas, Viskonsinas |
| Disciplina | Greitasis čiuožimas |
| Partneris | {{{partneris}}} |
| Partnerė | {{{partnerė}}} |
| Atstovauja | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava JAV |
| Buvę partneriai | {{{buvę partneriai}}} |
| Buvusios partnerės | {{{buvusios partnerės}}} |
| Atstovavo | {{{atstovavo}}} |
| Treneriai |  |
| Choreografai | {{{choreografai}}} |
| Klubas |  |
| Aktyvumo metai |  |
| Geriausi rezultatai |
| TP  LP  Iš viso | {{{TP}}}  {{{LP}}}  {{{viso}}} |
| PŠ  LŠ  Iš viso | {{{PŠ}}}  {{{LŠ}}}  {{{visoŠ}}} |
| Geriausi rezultatai |
| 500 m  1000 m 1500 m  3000 m  5000 m 10000 m | 34.08 (**NR**)  1:06.47  1:43.16  3:47.00 3:47.00 - |
| Geriausi rezultatai |
| 500 m  1000 m 1500 m | {{{500mš}}}  {{{1000mš}}}  {{{1500mš}}} |
| Apdovanojimai |
|  |

| Medaliai |
| --- |
|
| **Atstovaujant: Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava JAV**  |
| Vyrų greitasis čiuožimas |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas** | 2023 Herenvenas | 500 m |
| **Auksas** | 2023 Herenvenas | 1000 m |
| **Auksas** | 2023 Herenvenas | 1500 m |

**Džordanas Štolcas** (*Jordan Stolz*, g. 2004 m. gegužės 21 d. Vest Bende) – Jungtinių Amerikos Valstijų greitojo čiuožimo sportininkas, daugkartinis pasaulio čempionas, olimpinių žaidynių dalyvis.

Biografija
----------

Stolz debiutavo tarptautinėse varžybose 2021 m. kuomet dalyvavo pasaulio jaunimo taurės etape. Sportininkas jau pirmose varžybose laimėjo 500 m distanciją, pasiekė naują pasaulio jaunimo rekordą ir pagerino JAV visų laikų 500 m čiuožimo nacionalinį rekordą.

Savo debiutinėse 2022 m. žiemos olimpinėse žaidynėse amerikietis dalyvavo būdamas vos 17-os metų. Vyrų 500 m distancijoje užimta 13-oji vieta, o 1000 m rungtyje sportininkas liko 14-as.

2023 m. pasaulio jaunimo čempionate Stolz pelnė bronzos medalius masinio starto ir 5000 m rungtyse, bei laimėjo penkis aukso medalius: 500 m, 1000 m, 1500 m, komandinio sprinto ir daugiakovės įskaitos rungtyse.

2023 m. pasaulio greitojo čiuožimo čempionate vos 18-os amerikietis iškovojo tris aukso medalius 500 m, 1000 m ir 1500 m rungtyse. Jis taip pat tapo pirmuoju vyru istorijoje laimėjusiu tris aukso medalius viename pasaulio čempionate.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olympedia Profile". olympedia.org. Nuoroda tikrinta 2023 m. kovo 5 d.
2. ↑  „Jordan Stolz becomes first man to win three individual golds at a speed skating worlds". NBC. Nuoroda tikrinta 2023 m. kovo 5 d.
| **Kazys Obolėnas** |
| --- |
| Gimė | 1898 m. gegužės 22 d.Degutiškė I, Daugėliškio valsčius |
| Mirė | 1966 m. balandžio 20 d. (67 metai)Niujorkas, JAV |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |

**Kazys Petras Obolevičius-Obolėnas** (1898 m. gegužės 22 d. Degutiškėje I, Daugėliškio valsčius, Švenčionių apskritis – 1966 m. balandžio 20 d. Niujorke, JAV) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

Nuo 1920 m. bendradarbiavo spaudoje. 1924–1930 m. žurnalo „Trimitas" redaktorius, 1930–1934 m. „Mūsų rytojus" redakcijos sekretorius. 1934–1935 m. Kauno miesto savivaldybės pareigūnas spaudos reikalams. 1935–1938 m. leidinio „Mūsų kraštas" redaktorius, 1938–1939 m. spaudos korespondentas užsienyje. Nuo 1940 m. sausio 28 d. iki sovietinės okupacijos – žurnalo „Savaitė" redaktorius-leidėjas. 1942–1944 m. toliau redagavo ir leido žurnalą „Savaitė".

1944–1948 m. Vokietijoje bendradarbiavo leidiniuose „Mūsų kelias", „Tėviškės garsas". 1946 m. suredagavo Vysbadene ėjusio laikraščio „Tremtinių žinios" pirmąjį numerį. 1949–1951 m. Londone ėjusio leidinio „Britanijos lietuvis" redaktorius. 1954 m. VLIK’o informacinės tarnybos pareigūnas. 1955–1957 m. „Amerikos balso" lietuviškos programos bendradarbis.

1925 m. su Matu Šalčiumi prie žurnalo „Trimitas" suorganizavo pirmuosius Lietuvoje korespondencinius reporterių kursus. 1949 m. vadovavo lietuvių žurnalistų delegacijai Londone įvykusiame tarptautiniame iš komunistų pavergtų kraštų kilusių žurnalistų kongrese. 1955–1964 m. Lietuvių žurnalistų sąjungos valdybos pirmininkas.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 364 psl.
| **Kazys Petkevičius** |
| --- |
| Gimė | 1924 m. lapkričio 25 d.Naujasodis, Utenos valsčius |
| Mirė | 2019 m. (~95 metai) |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
| Partija | 1947 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1958 m. Aukštoji partinė mokykla prie SSKP CK |

**Kazys Petkevičius** (1924 m. lapkričio 25 d. Naujasodyje, Utenos valsčius – 2019 m.) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

1944–1947 m. Anykščių valsčiaus komsorgas, LLKJS Anykščių ir Ukmergės apskričių komitetų sekretorius. 1949 m. baigė Respublikinę partinę mokyklą. 1949–1954 m. laikraščio „Komjaunimo tiesa" redakcijos skyriaus vedėjas, redaktoriaus pavaduotojas, 1953–1954 m. redaktorius. 1954–1955 m. Lietuvos telegramų agentūros ELTA redakcijos vedėjas. 1955–1959 m. laikraščio „Tiesa" redakcijos skyriaus vedėjas.

1958 m. neakivaizdiniu būdu baigė Aukštąją partinę mokyklą prie SSKP CK. 1962–1965 m. savaitraščio „Literatūra ir menas" atsakingasis sekretorius, 1965–1967 m. vyr. redaktoriaus pavaduotojas, nuo 1968 m. skyriaus vedėjas. 1970–1987 m. žurnalo „Komunistas" skyriaus vedėjas, atsakingasis sekretorius. 1994–1996 m. savaitraščio „Komercinės žinios" redakcijos, dienraščio „Diena" savaitinio priedo „Ekonomika. Vadyba. Finansai" korespondentas.

Rašė jaunimo bei visuomeninio gyvenimo, ekonomikos klausimais, periodikoje išspausdino apybraižų apie įvairių profesijų žmones.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kazys Petkevičius*. Mažoji lietuviškoji tarybinė enciklopedija, T. 2 (K–P). Vilnius, Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1968, 826 psl.
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 386 psl.
| **Kas Vidruk** |
| --- |
| Gimė | 1925 m. spalio 6 d.Šiauliai, Lietuva |
| Mirė | 1986 m. spalio 21 d. (61 metai)Vinipegas, Kanada |
|  |
| Veikla | Amerikietiško futbolo žaidėjas |

**Kas Vidruk** (1925 m. spalio 6 d. Šiauliuose – 1986 m. spalio 21 d. Vinipege, Kanada) – Kanados Amerikietiškojo futbolo žaidėjas.

Biografija
----------

Gimė 1925 m. spalio 6 d. Šiauliuose. 1942 m. baigęs mokyklą pasirašė $50 kontraktą su Winnipeg Blue Bombers. 1943-1945 m. tarnavo Kanados karališkajame jūrų laivyne. 1945 m. žaidė Grey Cup finale, bet pralaimėjo Toronto Argonauts. 1948 m. persikėlė į Montrealį, kur pradėjo žaisti už Montreal Alouettes ir studijuoti Makgilio universitete. 1949 m. su Montrealio komanda tapo Grey Cup nugalėtoju. Už Montrealio komandą iš viso sužaidė 30 varžybų. 1951-1955 m. vėl žaidė už Winnipeg Blue Bombers, 1953 m. dalyvavo Grey Cup finale. Baigęs karjerą studijavo Manitobos universitete, buvo įvairių asociacijų ir federacijų tarybų narys. 1987 m. už nuopelnus Manitobai įtrauktas į šlovės galeriją. Mirė 1986 m. spalio 21 d. Vinipege.

Nuorodos
--------

* Biografija I (ang.) Archyvuota kopija 2011-08-27 iš Wayback Machine projekto.
* Biografija II (ang.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Medemrodės dvaras |
| --- |
| Vieta | Medemrodėje |
| Bajorų giminės | Karlas Johanas Frydrichas fon Medemas,Šiopingas,baronas Ropas,Vladimiras Zubovas |

**Medemrodės dvaras** – dvaras, buvęs Medemrodėje. Likę dvaro griuvėsiai, buvusių pastatų sienos, sumūrytos iš akmenų.

Istorija
--------

Nuo 1804 m. dvaras priklausė vokiečiui Karlui Johanui Frydrichui fon Medemui. Vėliau valdė Šiopingas, baronas Ropas, o XIX a. pabaigoje jį nupirko grafas Vladimiras Zubovas. Dvare jis 1895 m. įsteigė mokyklą, į kurią kviesdavo jaunus caro valdžios nemėgstamus mokytojus. Pats apsigyveno dvare po 1910 m. su antrąja žmona Vera Ušakova-Bielskiene. 1914 m. Medemrodės dvare slėpė V. Mickevičių-Kapsuką, pabėgusį iš Sibiro tremties, padėjo jam išvykti į Tilžę, o iš ten – į Zakopanę. Vl. Zubovas Dabikinės dvarą testamentu perdavė savo sūnui Vladimirui.

Žymūs žmonės
------------

Dvare mokytojavo rašytoja Aldona Didžiulytė-Kazanavičienė (V. Kapsuko žmonos sesuo), Elena Baronienė.
| **Kazys Stropus** |
| --- |
| Gimė | 1908 m.Kartena, Kretingos apskritis |
| Mirė | 1948 m. rugpjūčio 12 d. (~40 metų)Lubiai, Kartenos valsčius |
| Tėvas | Pranas |
|  |
| Veikla | Lietuvos partizanas |
| Pareigos | Kardo rinktinės Buganto kuopos vado pavaduotojas |

**Kazys Stropus** (slap. *Klevas*, 1908 m. Kartenoje, Kretingos apskritis – 1948 m. rugpjūčio 12 d. Lubiuose, Kartenos valsčius) – Lietuvos partizanas, Kardo rinktinės Buganto kuopos vado pavaduotojas.

Biografija
----------

Mokėsi Kartenos pradinėje mokykloje, kurią baigęs padėjo ūkininkauti tėvams. 1929–1931 m. tarnavo Lietuvos kariuomenėje.

1931 m. sukūrė šeimą, pasistatė namus Kartenoje. 1933 m. įstojo į LŠS Kretingos rinktinės Kartenos šaulių būrį.

Po II-jo pasaulinio karo dirbo kelių remonto valdybos darbininku, meistru. Kartenos valsčiuje susikūrus partizanų kuopai, užmezgė su ja ryšį ir, pasirinkęs *Klevo* slapyvardį, tapo partizanu. Nuo 1947 m. rudens buvo Kardo rinktinės Buganto kuopos vado pavaduotoju.

Žuvo 1948 m. rugpjūčio 12 d. patekęs į stribų ir enkavedistų apsuptį Lubių kaimo (Kartenos valsč.) ūkininko Simono Gaudučio sodyboje, kurioje buvo įrengta kuopos vadovybės slėptuvė.

Šaltiniai
---------

* Stanislava Petraitienė. Brangi tylos kaina. – Švyturys (Kretinga), 1966, Nr. 86, p. 3, nr. 88, p. 3.