recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Egbai gyvena teritorijoje aplink Abeokutą
**Egbai** (jorubų kalba: *Ẹgba*) – jorubų tautos etninė subgrupė, gyvenanti Jorubalando (dabartinės Nigerijos pietvakarių dalis) vakaruose. Daugiausia jie koncentruojasi Oguno valstijoje, aplink Abeokutos miestą. Jie sukūrė daug istorinių karalysčių.

Juos supa šios jorubų etninės subgrupės: egbadai ir avoriai pietuose, idžebu pietryčiuose, ojai šiaurėje.

Istorija
--------

Egbams apsigyvenus Egbalande, jie įkūrė daug skirtingų valstybėlių, kurių svarbiausios buvo:

* Ake, valdoma valdovų, tituluojamų *alake* – pagrindinė egbų valstybė
* Ovu, valdoma valdovų, tituluojamų *olovu*
* Gbagura, valdoma valdovų, tituluojamų *agura*
* Okeona, valdoma valdovų, tituluojamų *ošinle*
* Ibara, valdoma valdovų, tituluojamų *olubara*

XVIII a. visos Egbų valstybės buvo pajungtos Ojo imperijai. Egbai, vadovaujami *Lisabe*, jai priešinosi, įkurdami *Ẹgbẹ Aro* organizaciją, kuri tankiuose miškuose aktyviai priešinosi Ojo vietininkams *adžele*.

Silpstant centrinei valdžiai, vis grėsmingesnė tapo Dahomėjos karalystė vakaruose, kuri nuolat rengė grobiamuosius žygius į Egbų teritoriją, medžiodami vergus. Tai lėmė vis stipresnę egbų konsolidaciją. Daug jų ieškojo prieglobsčio akmeningose vietose, kur stovi Abeokuta. 1825 m. pabėgėliai čia įkūrė įtvirtintą miestą (Abeokuta reiškia „po uolomis"), kuris tapo vieta visiems pabėgėliams iš skirtingų egbų gyvenviečių.

Abeokutoje buvo sukurta labai sudėtinga valdymo sistema, kurioje kiekviena etninė grupė išsaugojo savo identitetą, rinko savo valdžią. Kiekviena grupė turėjo savo ogboni religinę tarybą, *olorogun* karo tarybą. Šios tarybos vėliau rinkdavo bendrą miesto tarybą. Britų stebėtojai XIX a. minėjo Abeokutą kaip vieną keisčiausių valdymo sistemų su keturiais prezidentais, lordų rūmais iš 840 atstovų ir bendruomenių rūmais iš 2800 atstovų.

Sustiprėjusi Abeokuta 1851 ir 1864 m. sugebėjo apsiginti nuo Dahomėjos, o 1893 m. egbai įkūrė Jungtinę Egbų Vyriausybę. Ši vyriausybė buvo prijungta prie Nigerijos.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R**Jorubų ir aplinkinių tautų valstybės**  |
| --- |
|  |
| Jorubai | 

|  |  |
| --- | --- |
| Pirmoji karta | 
*Avoriai* • Idžebu • Ifė • Ila *(igbominai)* • Ketu • Ojas • Ovas |
|  |
| Antroji karta | 
*Akokai* • Akurė • Edžigbas • *Egbai* (Ake • Ovu • Okeona • Gbagura • Ibara) • *Egbadai* • Ekiti • Eko • Ifita/Idaiša • Idoani •  Idžeša • *Ifonjinai* • Iladžė (Ugbo • Mahinas • Etikanas • Aheri) • Ilodžis • Ivas • Ondas • *Ohoriai* • Popo • Šabė |
|  |
| Trečioji karta | 
Abeokuta • Iša • *Ifiai* • Ibadanas • Idžajė • Ilorinas • Manigiris • Meko • Ogbomošas • Ošogbas |

 |  |
|  |
| Mahiai (gbe) | 
Gbovelė • Tšahunkas • Hundžrotas • Savalu |
|  |
| Kitos tautos | 
Beninas (*biniai*) • Ida (*igalai*) • *idomai* • Igbira • Varis (*itsekiriai*) |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Lietuvos jūrų muziejaus delfinariumas prieš rekonstrukciją
Delfinų pasirodymas Lietuvos jūrų muziejaus delfinariume
**Delfinariumas** – akvariumas, skirtas delfinams. Delfinai dažniausiai laikomi didžiuliuose baseinuose, kartais ir aptvertuose plotuose atviroje jūroje. Laikomi tiek moksliniais tikslais, tiek dėl rengiamų delfinų vaidinimų prieš publiką. Kai kur delfinariumus sudaro tik vienas baseinas, kur jie pasirodo prieš publiką, kai kur tai dalis didesnių parkų, tokių kaip jūros gyvūnų parkai, zoologijos sodai ar teminiai parkai, kur jie ne tik laikomi, bet ir ruošiami pasirodymai.

Nors banginiai nelaisvėje laikomi dar nuo XIX a. septinto dešimtmečio, pirmas komercinis delfinariumas atidarytas tik 1938 m. Jų populiarumas stipriai augo iki pat XX a. septinto dešimtmečio. Aštuntame dešimtmetyje padidėjo susirūpinimas dėl gyvūnų laikymo sąlygų, kuris privedė prie griežto gyvūnų laikymo reglamentavimo ir reguliavimo. Dėl to kai kuriose šalyse per paskutinius XX a. dešimtmečius buvo uždaryti visi delfinariumai. Nepaisant šios tendencijos, jie vis dar plačiai paplitę Europoje, Japonijoje ir Šiaurės Amerikoje.

Dažniausiai delfinariumuose laikomos afalinos (lot. *Tursiops truncatus*), nes gana lengvai dresuojamos ir ilgai gyvena nelaisvėje. Prekyba delfinais yra reguliuojama tarptautiniu mastu, tuo tarpu reikalavimai laikymo sąlygoms nelaisvėje skiriasi įvairiose šalyse.
| **Aldona Visockienė** |
| --- |
| Gimė | 1942 m. lapkričio 24 d. (80 metų)Žarėnuose, Telšių apskritis |
|  |
| Veikla | Lietuvos dailininkė keramikė, pedagogė |
| Organizacijos | Šiaulių universitetas |
| Pareigos | docentė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus dailės institutas |

**Aldona Visockienė-Krolytė** (g. 1942 m. lapkričio 24 d. Žarėnuose, Telšių apskritis) – Lietuvos dailininkė keramikė, pedagogė.

Biografija
----------

1961 m. baigė Telšių taikomosios dailės technikumą, 1967 m. – Vilniaus dailės institutą. Šiaulių pedagoginio instituto (nuo 1997 m. Šiaulių universitetas) Menų fakulteto dėstytoja, docentė.

Nuo 1974 m. Lietuvos dailininkų sąjungos narė.

Kūryba
------

Sukūrėi monumentalių darbų visuomeniniams interjerams ir eksterjerams, figūrinių kompozicijų. Dalyvauja Lietuvos bei užsienio šalių parodose (Rusija, Olandija, Švedija ir kt.). Personalines parodas organizavo Šiauliuose, Vilniuje, Belgijoje. Piešia portretus. Svarbesni darbai: „Sėdinti" (1968 m.), „Angelas" (1994 m.), „Laivas", „Laukimas" (1998 m.), „Sirena" (1998 m.) ir kt.

Bibliografija
-------------

* Keramika, 2004 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Aldona Visockienė-Krolytė. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
„Kregždės lizdas"

 *Kitos reikšmės – Kregždės lizdas (reikšmės).*
**Kregždės lizdas** (kinų kalba 燕窩) – tradicinis delikatesinis kinų patiekalas, sriuba, gaminama iš kai kurių rūšių čiurlių (*Apodidae*) lizdų. Šie paukščiai lizdus darosi iš ore kietėjančių savo seilių ir tvirtina prie uolų. Dažniausiai renkami *Aerodramus fuciphagus* lizdai.

„Kregždės lizdas" Kinijoje valgomas jau daugiau nei 400 metų. Ypač jis yra paplitęs Kantono virtuvėje, kur laikomas ypatingu delikatesu.

Šiuo metu tai yra vienas brangiausių maisto produktų pasaulyje. Dubenėlis sriubos Honkonge gali kainuoti nuo 30 iki 100 JAV dolerių, o baltų lizdų kilogramas – iki 2000 JAV dolerių. Raudonųjų lizdų kilogramo kaina kartais siekia ir 10 000 JAV dolerių. Didžiausi jo importuotojai yra Honkongas ir JAV. Lizdai renkami Pietryčių Azijos šalių (Indonezijos, Malaizijos, Vietnamo, Tailando) urvuose. Lizdų rinkimas sudėtingas ir pavojingas darbas, rinkėjai karstosi olų šlaitais ant bambukinių atramų. Renkant lizdus sunaikiama daug paukščių kiaušinių.

* Dėžutė lizdų, kainuojanti 888,99 dolerio
* Lizdas iš vidaus ir iš išorės

Nuorodos
--------

* Bird's nest soup (angl.) Archyvuota kopija 2008-01-03 iš Wayback Machine projekto.
| Delmenhorstasvok. *Delmenhorst* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

DelmenhorstasDelmenhorstas

53°03′0″ š. pl. 8°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿53.05000°š. pl. 8.61667°r. ilg.﻿ / 53.05000; 8.61667﻿ (Delmenhorstas)Koordinatės: 53°03′0″ š. pl. 8°37′0″ r. ilg.﻿ / ﻿53.05000°š. pl. 8.61667°r. ilg.﻿ / 53.05000; 8.61667﻿ (Delmenhorstas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Žemė** | Žemutinė Saksonija Žemutinė Saksonija |
|  |
| **Gyventojų** (2015) | 76 323  |
| **Plotas** | 62 km² |
| **Tankumas** (2015) | 1 231 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Delmenhorstas |

**Delmenhorstas** (vok. *Delmenhorst*) – miestas šiaurės vakarų Vokietijoje, Žemutinėje Saksonijoje, prie Delmės upės, 10 km į vakarus nuo Brėmeno (jo aglomeracijoje). Geležinkelio stotis prie Brėmeno–Oldenburgo kelio, yra oro uostas. Maisto, popieriaus, tekstilės, siuvimo pramonė, gaminamas linoleumas, kosmetika. Apylinkėse išgaunamos gamtinės dujos, kurios dujotiekiu patenka į Hamburgą. Yra XX a. pr. rotušė su vandens bokštu, sala su buvusios pilies parku, pramonės muziejus.

Istorija
--------

1254 m. šaltiniuose minima Oldenburgo grafų statyta pilis, aplink ją ėmė kurtis gyvenvietė. Jai 1371 m. suteiktos miesto teisės. Delmenhorstas ėmė augti XIX a. pabaigoje, pradėjus vystyti vilnos pramonę.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Delmenhorstas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
**Kredito linija** – trumpalaikės paskolos forma. Kredito linija skirta apyvartinėms lėšoms papildyti, garantijoms bei laidavimams teikti, dokumentiniams akredityvams leisti. Iš esmės tai apyvartinio kapitalo finansavimo būdas, kai įmonė, turėdama tam tikrą banko nustatytą skolinimosi limitą, gauna šio limito neviršijančią sumą iš banko tada, kai jai šios sumos prireikia, ir grąžina tada, kai gauna atsiskaitymą už parduotas prekes ar paslaugas. Dažniausiai kredito linija suteikiama 1 metų laikotarpiui.

Galimybės ir privalumai
-----------------------

Kredito linijos dėka klientas sutaupo laiką gauti paskolai, o bankui nereikia pastoviai analizuoti kliento sugebėjimų grąžinti paskolą. 
Bankui jos sumažino dokumentacijos kaštus, klientui – panaikina būtinybę kiekvieną kartą prašyti paskolos, be to, jis moka palūkanos tik už iš tikrųjų panaudotą paskolos sumą. 
Trumpalaikės kredito linijos tikslinė paskirtis, panašiai kaip ir paprastosios trumpalaikės paskolos atveju – finansuoti apyvartinį kapitalą. 
Kredito linijos dažniausiai suteikiamos taikant kintamos palūkanų normos modelį bei pasižymi didesne palūkanų norma.

Šaltiniai
---------

Finansų departamentas Archyvuota kopija 2011-10-04 iš Wayback Machine projekto.
| **Herniaria glabra** |
| --- |
| Plikasis skleistenis (*Herniaria glabra*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Gvazdikažiedžiai  *( Caryophyllidae)* |
| Šeima: | Ilecebriniai  *( Illecebraceae)* |
| Gentis: | Skleistenis  *( Herniaria)* |
| Rūšis: | Plikasis skleistenis  *( Herniaria glabra)* |

 |

**Plikasis skleistenis** (*Herniaria glabra*) – ilecebrinių (*Illecebraceae*) šeimos, skleistenių (*Herniaria*) genties augalas.

Daugiametis žolinis augalas. Stiebas iki 30 cm ilgio, driekiasi pažemiu, šakelės plačiai išsiskleidusios. Lapai priešiniai, kiaušiniškai lancetiški, turi mažus pievinius prielapius. Žiedai paprasta akimi vos įžiūrimi, gelsvai žali, krūvelėmis susitelkę lapų pažastyse. Taurėlapių ir vainiklapių po 5. Vainiklapiai smulkesni už taurėlapius, kartais jų visai nebūna. Kuokeliai 5, liemenėlis labai trumpas. Vaisius − riešutėlis.

Žydi nuo birželio iki spalio mėn. Dauginasi sėklomis. Auga sausose pievose, dirvonuose, laukuose, pakelėse, ant mažai trypiamų takų, lengvuose smėlio ir žvyro dirvožemiuose, retame žolyne. Daugelyje Lietuvos rajonų gana išplitęs.

Vaistams vartojama žolė. Ji pjaunama augalams žydint. Žaliavoje yra 3 % saponinų, kumarino, flavonoidų, alkaloidų, tanidų, iki 0,6 % eterinio aliejaus, organinių rūgščių, mineralinių medžiagų.

Žolės nuoviras gali būti naudojamas buityje kaip skalbimo priemonė, taip pat veido ir rankų odai minkštinti.

Literatūra
----------

Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 18 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Plikasis skleistenis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Kredito biuras** – bendrovė, iš įvairių teisėtų šaltinių renkanti ir sisteminanti informaciją apie fizinių ir juridinių asmenų įsiskolinimus, finansinius įsipareigojimus, mokėjimo įpročius, jų juridinę, ekonominę bei finansinę būklę.

Surinkta informacija kredito biure virsta kredito istorija. Ji padeda kreditoriams įvertinti kliento galimybes prisiimti finansinius įsipareigojimus (pvz.: mokėti paskolos, lizingo, telekomunikacijų paslaugų įmokas, kt.). Nuo kredito biuro suformuotos kredito istorijos ir kredito reitingų gali priklausyti galimybė pasiskolinti, paskolų palūkanų dydis ar paskolos grąžinimo terminas. Neigiama informacija kredito istorijoje laikomi pradelsti mokėjimai, bankrotai, turto areštai, teisminiai finansiniai ginčai ir kiti veiksniai. Teigiama kredito istorija gali pagelbėti tariantis dėl geresnių kreditavimo sąlygų, mokėjimo atidėjimo bei kitų išskirtinių sąlygų.

Kredito biurai skirtingais pavadinimais veikia daugelyje pasaulio valstybių. Kredito biuras JAV vadinamas Vartotojų ataskaitų agentūra, o Jungtinėje Karalystėje – Kredito ataskaitų agentūra. JAV veikia šešios Vartotojų ataskaitų agentūros, o Jungtinėje Karalystėje – trys Kredito ataskaitų agentūros.

Nuorodos
--------

1. UAB „Creditinfo Lietuva" Archyvuota kopija 2012-12-03 iš Wayback Machine projekto.
2. Wise Geek
| Doifukho nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
|   |
| **Vieta:** | Tailandas |
| 

Žemėlapis rodantis Doifukho nacionalinis parkas vietą.Doifukho nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 19°10′00″ š. pl. 100°56′00″ r. ilg.﻿ / ﻿19.16667°š. pl. 100.93333°r. ilg.﻿ / 19.16667; 100.93333Koordinatės: 19°10′00″ š. pl. 100°56′00″ r. ilg.﻿ / ﻿19.16667°š. pl. 100.93333°r. ilg.﻿ / 19.16667; 100.93333 |
| **Plotas:** | 1 704,00 km² |
| **Įkurtas:** | 1999 |

**Doifukho nacionalinis parkas** (taj. อุทยานแห่งชาติดอยภูคา) – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Nano provincijoje. Parkas įkurtas 1999 m. birželio 17 d.

Vieta
-----

Parkas užima 1 704,00 km² plotą ir apima Amfoepua (Amphoe Pua), Čiangklango (Chiang Klang), Thungčango (Thung Chang), Maečarimo (Mae Charim), Thavangfa (Tha Wang Pha), Santisuko (Santisuk), Bokluea (Bo Kluea) ir Čaloemofrakiato (Chaloem Phra Kiat) Nano apylinkėse. Parkas yra kalnuotoje vietovėje, o aukščiausia viršūnė, Nano provincijos pasididžiavimas, Doifukho kalnas – 1 939 m. Čia yra Nano, Va ir Pua upių ištakos.

Flora ir fauna
--------------

Doifukho nacionaliniame parke vyrauja:

* Lapuočių miškai;
* Mišrus miškas;

Iš retų augalų parke sutinkama: tankiažiedis ąžuolūnas (Lithocarpus densiflorus), aukštasis sparnenis (Dipterocarpus alatus), kvapioji hopėja (Hopea odorata), michelija (Michelia floribunda), stambiavaisis koralmedis (Pterocarpus macrocarpus), kietavaisė ksilija (Xylia xylocarpa), didysis tikmedis (Tectona grandis), rudoji šorėja (Shorea obtusa), bukalapis sparnenis (Dipterocarpus obtusifolius), gumbuotasis sparnenis (Dipterocarpus tuberculatus), puošnioji šorėja (Shorea roxburghii). Parke gyvena: Azijinis dramblys, gaūras, (Rusa unicolor), makakos, šernas, Indijos muntjakas, gibonas, laibaliemenės beždžionės, palminis musangas, Indinis elniukas (Moschiola meminna) ir kt. daug įvairių paukščių – bankivinė višta, Bengalinis žalvarnis (Coracias benghalensis), (Macronus gularis), (Urocissa erythrorhyncha), biulbiulinių (Pycnonotus aurigaster), ūsinių (Megalaima lineata), vikšralesinių (Pericrocotus flammeus) šeimos atstovai ir kt.

Įžymiausios vietos
------------------

* Doifukho kalnas
* Kriokliai: Fufa (Phu Fa), Silafeto (Sila Phet), Maečarimo (Mae Charim), Tontongo (Ton Tong), Tatluango (Tat Luang), Huajkono (Huai Kon).
* Pirmykštis palnių miškas prie Doifuvae (Doi Phu Wae)

Nuorodos
--------

* Parko svetainė Archyvuota kopija 2007-05-29 iš Wayback Machine projekto.
* Tailando nacionaliniai parkai Archyvuota kopija 2013-05-23 iš Wayback Machine projekto.
| Doktor Chuan Eulochio Estigaribija*Doctor Juan Eulogio Estigarribia* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Doktor Chuan Eulochio EstigaribijaDoktor Chuan Eulochio Estigaribija

25°22′0″ p. pl. 55°42′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.36667°š. pl. 55.70000°r. ilg.﻿ / 25.36667; 55.70000﻿ (Doktor Chuan Eulochio Estigaribija)Koordinatės: 25°22′0″ p. pl. 55°42′0″ v. ilg.﻿ / ﻿25.36667°š. pl. 55.70000°r. ilg.﻿ / 25.36667; 55.70000﻿ (Doktor Chuan Eulochio Estigaribija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-4)------ vasaros: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Paragvajaus vėliava Paragvajus |
| **Departamentas** | Kaagvasu departamentas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1956 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 36 050  |
| **Altitudė** | 272 m |
|  |
| **Kirčiavimas** | Doktòr Eulòchio Estigarìbija |

**Doktor Chuan Eulochio Estigaribija** (isp. *Doctor Juan Eulogio Estigarribia*), dar žinomas kaip ***Kampo 9*** (*Campo 9*) – miestas Paragvajuje, Kaagvasu departamente, 115 km į vakarus nuo Siudad del Estės. Pro miestą eina plentas *Ruta 7*. Žemės ūkio krašto prekybinis centras (kviečiai, soja, avižos, saulėgrąžos, kukurūzai, vaisiai, daržovės, galvijai). Maisto pramonė (pieno, sojų, malimo).

Doktor Chuan Eulochio Estigaribijoje gyvena didelė vokiečių menonitų, 1948 m. atsikėlusių iš Kanados bendruomenė. Taip pat gausu brazilų. Seniau gyveno ir gvaranių mbijų, bet šie persikėlė daugiausia į didmiesčius.

Istorija
--------

1948 m. dabartinio miesto vietoje ėmė kurtis menonitų kolonijos – *Colonia Sonmerfeld* ir *Colonia Bergthal*. Vietovė dar buvo vadinama *Maracaná, Zanja Pypuku, Campo 9*. 1956 m. Paragvajaus valdžia oficialiai įsteigė gyvenvietę, kurią pavadino *Colonia General Stroessner* (tuometinio šalies vado Alfredo Stresnerio garbei). 1981 m. miestas pervadintas politiko ir advokato Chuano Eulochijaus Estigaribijos vardu.

Šaltiniai
---------

1. ↑
**Kredito istorija** – tai istorinė suvestinė, apie asmens skolinimosi duomenis. Kuo blogesnė fizinio ar juridinio asmens kredito istorija – tuo blogesnės jo skolinimosi galimybės. Asmuo su bloga kredito istorija mokės aukštesnes palūkanas, arba iš viso negalės paimti paskolos iš kredito įstaigų. 

Kredito istorija svarbi tiek fiziniams asmenims, tiek ir juridiniams asmenims. Asmens kredito istorijoje kaupiama visi asmens tai dienai esami finansiniai įsipareigojimai, taip pat ir ankstesni pradelsti atsiskaitymai (pavyzdžiui, jei asmuo nespėjo laiku apmokėti įmokų už turimus finansinius įsipareigojimus - tokia informacija kredito istorijoje saugoma iki 10 metų). 

Juridiniams asmenims kredito istorija svarbi net ir tuo atveju, jei jie neketina skolintis lėšų iš kredito įstaigų, nes bloga kredito istorija gali apsunkinti derybas su tiekėjais, taip pat ir klientais, iš kurių bus prašomas kažkokio dydžio pradinė įmoka. 

Centrinė duombazė apie asmenų turimas paskolas yra kaupiama centrinio Lietuvos banko - "Paskolų rizikos duomenų bazėje". Duomenys apie fizinių bei juridinių asmenų skolas bei neįvykdytus skolinius įsipareigojimus į centrinį banką patenka iš komercinių bankų, kredito unijų ir lizingo bendrovių. Duomenis apie asmenų kredito istoriją papildomai pildo bei kaupia ir privačios kreditingumo vertinimo bendrovės, kurios parduoda savo ataskaitas kitiems rinkos dalyviams (laikantis nustatytų apribojimų).

Šaltiniai
---------

* Kredito istorija Finansistas.net, panaudota 2015.09.02
| Čiukčių rajonas*Чукотский район* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|  |  |
|  |

 |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+12)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Autonominė apygarda** | Čiukčių autonominė apygarda Čiukčių autonominė apygarda |
| **Administracinis centras** | Lavrentija |
| **Gyvenviečių skaičius** | 6 |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 4 995 |
| **Plotas** | 29 920 km² |
| **Tankumas** (2021) | 0,17 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Čiukčių rajonasVikiteka |

**Čiukčių rajonas** (rus. *Чукотский район*, čiukč. *Чукоткакэн район*) – administracinis rajonas Rusijoje, Čiukčių autonominės apygardos rytinėje dalyje. Administracinis centras – Lavrentija.

Geografija
----------

Rajonas yra Čiukčių pusiasalio šiaurėje, prie Čiukčių jūros. Iš rytų skalauja Beringo jūra, apima Dežniovo kyšulį. Paviršius kalnuotas (700–900 m), pakrantėse driekiasi plačios pelkėtos lygumos. Ilgiausios upės – Čegitunas, Jonajvejemas, Igelkvejemas, Uliuvejemas. Didžiausi ežerai – Jonajus, Koolenis.

Istorija
--------

Rajonas įkurtas 1927 m. Nuo jo 1957 m. atskirtas Providenijos rajonas.

Gyvenvietės
-----------

Didžiausios gyvenvietės:

* Lavrentija (1388 gyv.)
* Lorinas (1160)
* Uelenas (697)
* Neškanas (675)
* Inčounas (383)
* Enurminas (300)

Tautinė sudėtis: 88,5 % – čiukčiai, 11,1 % – eskimai, 0,4 % – jukagyrai, evenai, čiuvanai, itelmenai.

* LorinasLorinas
* Apleista Naukano gyvenvietėApleista Naukano gyvenvietė
* Griuvėsiai Dežniovo kyšulyjeGriuvėsiai Dežniovo kyšulyje
* Čiukčių šokėjosČiukčių šokėjos

Šaltiniai
---------

1. ↑  ČUKOTSKIJ AVTONOMNYJ OKRUG, *citypopulation.de*


|  |  |
| --- | --- |
| **Čiukčių autonominės apygardos rajonai** |  |
| Anadyris | Bilibinas | Čiaūnas | Čiukčių | Ivultinas | ProvidenijaMiestų apygardos: Anadyris |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Rytų Sūduvos aukštuma** (lenk. *Pojezierze Wschodniosuwalskie*, vok. *Östliche Suwałki-Seenplatte*) – mezoreljefas, esantis Baltijos aukštumose pietvakarių Lietuvoje, šiaurės rytų Lenkijoje: Palenkės vaivadijoje ir Varmijos Mozūrų vaivadijoje bei Rusijos Karaliaučiaus krašte. Šis regionas šiaurės vakaruose ribojasi su Romintos giria, vakaruose su Vakarų Sūduvos aukštuma, su kuria riba eina per Juodosios Ančios ir Blindės upes bei pietuose su Augustavo lyguma. 

Regione populiarus geografinis turizmas, nes čia yra įvairių topografinių objektų: morena, drumlinas, keimas ir ozas. Regionas išsiskiria savo aukštumomis, iš kurių didžiausios *Ravelių kalnas* (298 m) ir *Kšemieniuchos kalnas* (289 m virš jūros lygio) bei daubomis, iš kurių didžiausia regione Ančios ežere. 

Regione vyrauja žemyninis klimatas. Vienintelis miesto statusą turintis miestas regione yra Seinai, kitos svarbios gyvenvietės yra Krasnapolis, Punskas, Vižainis, Jeleniavas, Rūtelė ir Šipliškė. Regione yra šie valsčiai: Vižainio valsčius, Rūtelės valsčius, Šipliškės valsčius, Punsko valsčius, Seinų valsčius, Krasnapolio valsčius, Suvalkų valsčius, Jeleniavo valsčius, Prieraslio valsčius, Pilypavo valsčius, Dūbininkų valsčius ir Gibų valsčius. 

Nuo VIII a. pr. m. e. iki XIX a. šiose aukštumose gyveno lietuviams artima baltų tauta - jotvingiai. Nuo XIII-XIV a. iki 1795 m. šios aukštumos buvo Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės valdose. Pagal 1920 m. liepos 12 d. Lietuvos ir Tarybų Rusijos taikos sutartį šios vietovės pateko į Lietuvos Respublikai priskirtą teritoriją.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Sūduvos aukštuma ir Vakarų Sūduvos aukštuma.

Bibliografija
-------------

* J. Kondracki, Geografia regionalna Polski, PWN, Warszawa 2002 (ISBN 83-01-13897-1)
* Słownik geograficzno-krajoznawczy Polski, PWN, Warszawa 1998, (ISBN 83-01-12677-9)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RBaltijos aukštumos Lenkijos teritorijoje |
| --- |
|  |
| 
Augustavo lyguma • Romintos giria • Vakarų Sūduvos aukštuma • Rytų Sūduvos aukštuma  |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

24 spalvų kreidelės
**Kreidelės** yra spalvota vaško, kreidos, medžio anglies ar kitos medžiagos lazdelė, naudojama rašymui ar piešimui. Kreidelės, pagamintos iš aliejinės kreidos, yra vadinamos aliejine pastele; kai kreidelės pagamintos iš pigmento su sausais klijais, tai yra tiesiog pastelė. Riebaliniai pieštukai yra gaminami iš nuspalvintų sukietintų riebalų ir naudojami piešiant ant kietų, blizgių paviršių, tokių kaip porcelianas ar stiklas.

Vaškines kreideles paprastai naudoja vaikai piešimui bei spalvinimui. Kreidelės yra pagrindinė piešimo priemonė daugelyje pasaulio vaikų darželių bei pradinių mokyklų. Su jomis paprasta dirbti, jos neteplios (kaip dažai ir žymekliai), buki (nelieka rizikos įsidurti smailiu galu, kaip nutinka naudojant pieštukus ar rašiklius), nenuodingos, yra platus spalvų pasirinkimas.

Didžiausias pasaulyje vaškinių kreidelių gamintojas yra *„Binney & Smith Inc."*, kuris gamina „Crayola" kreideles iš parafininio vaško (naftos produktas). Sojų aliejus taip pat gali būti naudojamas kreidelių gamyboje, nors tai ir nėra labai paprasta.

Kai kurios dailės kompanijos, tokios kaip šveicarų *„Caran d‘Ache"*, gamina vandenyje tirpias kreideles. Su ar be vandens, vos užtepus ant medžiagos, kreidelių spalvas galima lengvai maišyti.

*Jean-Francois Millet* yra yra puikus pavyzdys menininko, naudojančio *conte* kreideles savo darbuose.

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kreidelės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Felicija Šalkauskaitė** |
| --- |
| Gimė | 1889 m. liepos 22 d.Ariogaloje, Kauno apskritis |
| Mirė | 1952 m. (~63 metai)Šiauliuose |
| Tėvai | Julijonas ŠalkauskisBarbora Goštautaitė |
|  |
| Veikla | Lietuvos bibliotekininkė |

**Felicija Šalkauskaitė** (1889 m. liepos 22 d. Ariogaloje, Kauno apskritis – 1952 m. Šiauliuose) – Lietuvos bibliotekininkė.

Biografija
----------

Gimė gydytojo Julijono Šalkauskio ir Barboros Goštautaitės 9 vaikų šeimoje. Sesuo Antanina Šalkauskaitė, broliai teisininkas, profesorius Kazys Šalkauskis, filosofas, pedagogas Stasys Šalkauskis.

1909 m. baigė Šiaulių mergaičių gimnaziją. 1913 m. trumpai dirbo Šiaulių viešojoje bibliotekoje. Pirmojo pasaulinio karo metais mokėsi komercijos kursuose prie Maskvos komercijos instituto. 1917-1923 m. dirbo finansų įstaigose Maskvoje, Kaune. 1923-1941 m. Kauno universiteto bibliotekos bibliotekininkė, kurį laiką buvo direktoriaus pavaduotoja. Susilpnėjus sveikatai, 1941 m. trumpai dirbo Vytauto Didžiojo universiteto bibliotekos Fotografijos skyriuje. Viena iš Lietuvos bibliotekininkų draugijos steigimo iniciatorių, draugijos narė nuo 1931 m. Dalyvavo Pabaltijo bibliotekininkų kongresuose Latvijoje ir Estijoje. Išėjusi į pensiją vėl gyveno Šiauliuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Julius Šalkauskis, 2008 m. gegužės 16 d. Šiaulių Aušros muziejus
2. ↑   Felicija Šalkauskaitė. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
Koordinatės: 55°16′20″š. pl. 25°31′07″r. ilg.﻿ / ﻿55.2721°š. pl. 25.5185°r. ilg.﻿ / 55.2721; 25.5185

|  |
| --- |
| **Čiulėnų pagrindinė mokykla** |
| [[Vaizdas:|Čiulėnų pagrindinė mokykla herbas|center|100px]] |
| Čiulėnų pagrindinė mokykla |
| **Adresas** | Toliejai, Molėtų raj. |
| **Direktorius(-ė)** | Rima Jasiulionienė |
| **Mokinių skaičius** | 64 |
| **Įkūrimo data** | 1921 m. |
| **Uždarymo data** | 2009 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 13 |

**Molėtų rajono Čiulėnų pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Molėtų raj. Toliejuose, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 291229110. Steigėjas Molėtų rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

2017 m.
Įkurta 1921 m. 1952–1953 m. mokyklą baigė pirmoji septintokų laida. Nuo 1962–1963 m. pradėtas įgyvendinti privalomas
aštuonmetis mokymas. 1967 m. iš Anomislio perkelta aštuonmetė mokykla, tapusi Čiulėnų pagrindine mokykla. 

1969 m. mokėsi 94 mokiniai, o 1979 m. – 117.

XXI a. pradžioje prijungta prie Molėtų pradinės mokyklos kaip skyrius, vėliau visiškai uždaryta.

Direktoriai
-----------

* Janina Vaitkevičienė. Vadovavo iki 1987 metų.
* Rimantas Jakštas. Nuo 1987 iki 2001 metų.
* Rima Jasiulionienė. Nuo 2001.

Išnašos
-------

1. 1 2  Kai buvo mokykla Čiulėnuose…. Vilnis, 2021 m. lapkričio 26 d. Nr. 88 (8457), 4 psl.
2. ↑  Molėtų pradinė mokykla, Čiulėnų pradinio ugdymo skyrius. Info.lt (tikrinta 2022-07-24).
| Felicity Huffman |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Felicity Kendall Huffman |
|  |
| Gimė | Bedforde, Niujorke  1962 m. gruodžio 9 d. (60 metų) |
|  |
| Šalis | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
| Lynette Scavo,„Nusivylusios namų šeimininkės"(2004–2012) |
|  |
|  |

**Felisitė Hafman** (angl. *Felicity Huffman*; g. 1962 m. gruodžio 9 d.) – amerikiečių aktorė, „Auksinio gaublio" ir „Emmy" apdovanojimų laimėtoja.

Biografija
----------

### Jaunystė

Huffman gimė Bedforde, Niujorke. Jos tėvai išsiskyrė, kai jai buvo vieneri metai. Ją užaugino mama. Didžiąją dalį vaikystės praleido Aspene, Kolorado valstijoje, kur atsiskleidė jos aktorinis talentas.

### Karjera

Huffman yra vaidinusi svečio teisėmis serialuose „Frasier" ir „The West Wing". Ji geriausiai žinoma kaip ABC serialo „Nusivylusios namų šeimininkės" aktorė, kur ji atliko Lynette Scavo vaidmenį. Už vaidybą seriale ji yra gavusi „Emmy" apdovanojimą kaip geriausia pagrindinė komedijinio serialo aktorė.

Didžiajame ekrane ji suvaidino filmuose „Raising Helen" ir „Christmas with the Kranks".
2005 m. už transeksualo vaidmenį filme „Transamerika" ji buvo nominuota „Oskarui".

### Asmeninis gyvenimas

Huffman ištekėjusi už aktoriaus William Macy, augina dvi dukras, Sofia Grace and Georgia Grace.

2005 m. Huffman atskleidė, kad paauglystėje ji kentėjo nuo anoreksijos ir bulimijos, bet vėliau pasveiko.

Filmografija
------------

* *Transamerika* (2005) – Bree Osbourne
* *Christmas with the Kranks* (2004) – Merry
* *Raising Helen* (2004) – Lindsay Davis
* *House Hunting* (2003) – Sheila
* *The Spanish Prisoner* (1997) – Pat McCune
* *Hackers* (1995) – Prokuroras
* *Golden Years* (1991) – Terry Spann
* *Reversal of Fortune* (1990) – Minnie

Nuorodos
--------

* imdb informacija
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Sedum maximum** |
| --- |
| Didysis šilokas (Sedum maximum)Didysis šilokas (*Sedum maximum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Erškėčiažiedžiai  *( Rosidae)* |
| Šeima: | Storlapiniai  *( Crassulaceae)* |
| Gentis: | Šilokas  *( Sedum)* |
| Rūšis: | Didysis šilokas  *( Sedum maximum)* |

 |

**Didysis šilokas** (*Sedum maximum*) – storlapinių (*Crassulaceae*) šeimos šilokų (*Sedum*) genties augalas.

Daugiametis, 20−50 cm aukščio žolinis augalas. Šaknų gumbiški sustorėjimai primena mažas bulveles, todėl kai kur augalas vadinamas *kiškiabulbe*, *kiškio bulbele*, *zuikiabulve*. Stiebai statūs arba prie pagrindo truputį išsilenkę, pilkai žali. Lapai stori, sultingi, plokšti, platūs, pilkai žali, matiniai priešiniai arba po 3 menturiuose, apatiniai bekočiai, viršutiniai apkabina stiebą. Stiebų viršūnėse skėtiški arba kekiški žiedynai. Žiedai žalsvai gelsvi arba šviesiai geltoni, smulkūs. Taurėlapiai 5, vainiklapiai 5. Vaisius − maži, raudoni lapavaisiai su trumpu snapeliu viršūnėje, kuriame išauga rudos, vagotos sėklos.

Žydi liepos − rugpjūčio mėn. Apyretis, bet pasitaiko visoje Lietuvoje, rytinėje jos dalyje dažnesnis. Auga sausuose miškuose, ypač pušynuose, sausuose šlaituose, kartais laukuose.

Seniau šiloko miltingos šaknys buvo valgomos. Suomiai rekomenduoja maistui sultingus jo lapus (palaikius keletą valandų šaltame vandenyje galima ruošti kaip špinatus). Medingas ir dekoratyvus augalas. Javuose auga kaip piktžolė.

Literatūra
----------

Rudenį žydintys augalai, Ramunėlė Jankevičienė, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1991, 42 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį biografinį straipsnį reikėtų sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, prašome sutvarkyti šį straipsnį. Tik tada bus galima ištrinti šį pranešimą.Priežastys, dėl kurių straipsnis laikomas nesutvarkytu, aiškinamos straipsnyje Nesutvarkyti straipsniai.  |

Saulius Gudas - profesorius, daktaras (HP), informatikas, VU Duomenų mokslo ir skaitmeninių technologijų instituto Kibersocialinių sistemų inžinerijos grupės vadovas. 
**Saulius Gudas** (g. 1952 m. birželio 10 d. Kaune) - profesorius, daktaras (HP), informatikas, VU Duomenų mokslo ir skaitmeninių technologijų instituto Kibersocialinių sistemų inžinerijos grupės vadovas. 1969 m. baigė Klaipėdos K. Donelaičio vidurinę mokyklą (dabar – Vytauto Didžiojo gimnazija). 1974 m. baigė su pagyrimu Kauno politechnikos institutą (dabar – Kauno technologijos universitetas (KTU)). 1978 – 1981 – KPI Valdymo sistemų k-dros doktorantas. 1982 m. įgijo technikos mokslų kandidato laipsnį Maskvos Inžinerinės fizikos institute (MIFI) valdymo informacijos sistemų projektavimo srityje. 2005 m. perėjo habilitacijos procedūrą tema „Žiniomis grindžiamos informacijos sistemų inžinerijos procesų modeliai". Nuo 2005 – Vilniaus universiteto profesorius (informatika) ir KTU profesorius (informatikos inžinerija).

1986 – 1988 – KPI Automatikos fak. prodekanas, 1984 - KTU Informacijos sistemų katedros docentas. 2002 – 2008 – VU Kauno Humanitarinio fakulteto prodekanas informatikos reikalams, 2008 – 2013 - VU KHF dekanas. Nuo 2014 - VU Matematikos ir informatikos instituto vyriausiasis mokslo darbuotojas, Programų sistemų inžinerijos skyriaus vedėjas. Nuo 2016 – VU Duomenų mokslo ir skaitmeninių technologijų instituto Kibersocialinių sistemų inžinerijos grupės vadovas. Parengė septynis mokslų daktarus. Monografijos autorius *Informacijos sistemų inžinerijos teorijos pagrindai*. *Monografija, Vilnius, Vilniaus universiteto leidykla, 2012, 382 p*. Vadovėlių Organizacijų veiklos modeliavimas (2000) aut. Informacijos sistemos ir duomenų bazės bendraaut. (kartu su V. Sekliuckiu, G. Garšva, 2003, 2004, papildytas leidimas 2006, 2007). 

Mokymo knygų autorius: *Sistemų teorija: pagrindinės sąvokos ir elementai*, Vilniaus universitetas, 2008, ISBN 978-9955-33-191-9 (e-leidinys), *Veiklos analizė ir informacinių poreikių specifikavimas*, Kaunas, Naujasis lankas, 2002; *Organizacijų veiklos modeliavimo praktiniai darbai*.– Klaipėdos universiteto leidykla, 2008; Ž*iniomis grindžiama sistemų inžinerija*, Kaunas, KTU, 2011, 230p. (e-knyga) eISBN 978-609-433-060-5 bendraautorius (kartu su A. Lopata).

Lietuvos kompiuterininkų sąjungos narys. Tarptaut. informacijos apdorojimo federacijos (IFIP) techninio komiteto TC8 "Informacijos sistemos" narys. VU atstovas Nacionalinėje skaitmeninėje koalicijoje (NSK) ir Lietuvos standartizacijos departamento Technikos komitete LST TK 8l ,,Kultūros vertybių išsaugojimas".

### Šaltiniai:

* Kas yra kas Lietuvoje 2015
* VU Duomenų mokslo ir skaitmeninių technologijų instituto svetainė,
Kregždžių urvas
**Kregždžių urvas** (isp. *Sótano de las Golondrinas*) – giliausias arba vienas iš giliausių (512 m) Žemėje karstinės kilmės urvų, esantis Meksikoje, San Luis Potosi valstijoje, su 376 m gylio žemyn platėjančia šachta. Angos skersmuo – 60 m, pagrindas – nuo 60 iki 300 m pločio. Jį 1967 m. atrado JAV ornitologai, tose vietovėse tyrinėję urvų paukščius.

Tačiau nėra abejonių, kad urvas buvo žinomas gerokai anksčiau. Už 11 km esančio Akismono (*Aquismón*) miestelio pavadinime uastekų (*Huastecos*) kalba minimas šulinys (pagal vieną versiją – „medis prie šulinio"). Šioje šachtoje prieglaudą nuo grobuonių surado daug paukščių. Tarp jų ir urvinių papūgų (*aratinga holochlora*). Tačiau čia gyvena ne kregždės, kurių vardu pavadintas urvas, o į jas panašūs paukščiai čiurliai.

Keletą metų Kregždžių urvas domino tik mokslininkus, bet kiek vėliau jį atrado ir speleologai. Po jų netrukus čia pradėjo lankytis atrakcijų ištroškę turistai. Dabar ten leidžiamasi net su parašiutais. Teigiama, kad šiuo metu paukščių Kregždžių urve mažiau nei prieš 40 metų.

Šaltiniai ir nuorodos
---------------------

* 
* 

Koordinatės: 21°35′59″ š. pl. 99°05′56″ v. ilg.﻿ / ﻿21.59972°š. pl. 99.09889°r. ilg.﻿ / 21.59972; 99.09889
**Felicijonas (Pelicijonas) Šakenis**, lenk. *Felicjan Jan Szakień (Sakieni)* (1815 m. sausio 27 d. Veleniškiai, Vabalninko parapija, Kauno gubernija – 1899 m. gruodžio 28 d. Verkių kaimas, Vilniaus apskritis, Vilniaus gubernija) – Romos katalikų kunigas Lietuvoje ir Lenkijoje.

Biografija
----------

Mokėsi keturklasėje vienuolių bernardinų išlaikomoje keturklasėje pradinėje mokykloje Troškūnuose. Baigęs Balstogės kunigų seminariją, Vilniaus katedroje 1840 m. buvo įšventintas kunigu. Tais pačiais metais paskirtas vikaru į Kundzičę, 1841 m. perkeltas Sokolanus, 1846 m. tapo Drohičino benediktinių vienuolyno kapelionu, po metų - vikaras Ružanistoke.

1849 m. paskirtas klebonu į *Šv. vyskupo Stanislovo ir Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčią* Nareve. Buvo kaltinamas religinių patarnavimų teikimu vietos unitų tikintiesiems. Kai Lietuvoje, Baltarusijoje ir Lenkijoje kilo 1863 m. sukilimas, buvo patikrinta Narevo bažnyčia ir rastas sukilėlių simbolis - vėliava su išsiuvinėtu sulaužytu kryžiumi. Pats klebonas F.Šakenis apkaltintas pinigų sukilėliams rinkimu, dukart (1863 ir 1864 metais) buvo kalinamas. Galiausiai buvo nubaustas pinigine 200 rb. bauda. Narevo bažnyčia liko uždaryta, o Felicijonas Šakenis išsiųstas tarnauti vikaru į Dysnos apskritį. 

Nuo 1896 m. - altarista Vilniaus Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčioje. Buvo surinkęs nemažą biblioteką, kurią padovanojo Vilniaus kunigų seminarijai ir giminėms į Veleniškius ir Pagojės kaimus.

Šaltiniai
---------

* Konstantinas Šakenis. *Iki ,,Vaizdų ir minčių nelaisvėje"* , 1 kn. - Vilnius, 1997 psl. 18–20
* Aldona Prašmantaitė. *1863 metų sukilimas ir Katalikų Bažnyčia Lietuvoje* - Lietuvos istorijos instituto leidykla: Vilnius, 2014
* Sławomir Presnarowicz. *Ksiądz Felicjan Szakień — wielki bohater obojga narodów, polskiego i litewskiego* // Kurier Wilenski, 21 December 2016
| **Saulius Lapėnas** |
| --- |
| Gimė | 1962 m. kovo 14 d. (61 metai)Lietuva Mažeikiai |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Jurbarko rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos komunistų partijaKartų solidarumo sąjunga – Santalka Lietuvai |
|  |
| Alma mater | Vilniaus inžinerinis statybos institutas |

**Saulius Lapėnas** (g. 1962 m. kovo 14 d. Mažeikiuose) – architektas, Lietuvos ir Jurbarko rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1980 m. baigė Šakių rajono Gelgaudiškio vidurinę mokyklą, 1985 m. baigė Vilniaus inžinerinio statybos instituto Architektūros fakultetą ir įgijo architekto specialybę.

1986–1989 m. Jurbarko miesto vykdomojo komiteto pirmininkas. 1989–1990 m. Jurbarko rajono vykdomojo komiteto pirmininkas. 1990–1991 m. Jurbarko rajono valdytojas. 1991 m. įregistravo projektavimo įmonę „Sala" ir įkūrė S. Lapėno komanditinę ūkinę bendrovę „Akcentas", kurioje būdamas tikruoju nariu kaip architektas dirbo iki 1993 m. 1992 m. įregistravo S. Lapėno įmonę „Asla", iki 2000 m. jos direktorius. 2000–2004 m. Seimo narys, išrinktas Jurbarko rinkimų apygardoje Nr. 62. Iškėlė Lietuvos liberalų sąjunga. 2004–2008 m. Seimo narys, Liberalų ir centro frakcijos seniūno pavaduotojas. 2008–2012 m. Lietuvos Respublikos Vidaus reikalų ministro patarėjas. 2015–2019 m. išrinktas Jurbarko r. savivaldybės mero pavaduotoju.

1988–1989 m. Lietuvos komunistų partijos narys, nuo 1995 m. Lietuvos liberalų sąjungos narys, Jurbarko skyriaus pirmininkas. Nuo 2003 m. priklausė LiCS, buvo jos Jurbarko r. skyriaus pirmininkas (iki 2014 m.). 2020 m. išrinktas A. Juozaičio vadovaujamos Kartų solidarumo sąjungos – „Santalkos Lietuvai" pirmininko pavaduotoju.

1995–2000 m. ir 2011–2019 m. Jurbarko rajono savivaldybės tarybos narys, 2000 m. balandžio – lapkričio mėn. šios tarybos Vietinio ūkio ir verslo komiteto pirmininkas.

Žmona Jolita, sūnus Mantas ir duktė Laura.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kas yra kas Lietuvoje. Lietuvos pasiekimai 2006, Vilnius, 2006, p. 713.
2. ↑  „Saulius Lapėnas", lrs.lt. Nuoroda tikrinta 2021-03-21.
3. 1 2  „LAPĖNAS SAULIUS" Archyvuota kopija 2021-05-10 iš Wayback Machine projekto.. „Kas yra kas Lietuvoje 2018".
4. ↑  *Kartų solidarumo sąjunga-„Santalka Lietuvai" eina su žinia – „Lietuva yra čia"*, alfa.lt. Nuoroda tikrinta 2021-03-21.
5. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2013-12-03 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Liberalų ir centro sąjunga – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-10-15 iš Wayback Machine projekto.
Koordinatės: 54°55′š. pl. 22°12′r. ilg.﻿ / ﻿54.92°š. pl. 22.20°r. ilg.﻿ / 54.92; 22.20

| Būdviečių valsčius |
| --- |
| 

|  |
| --- |
| **1874 – 1945** |

 |
| 


 |
|  |
|  |
| **Administracinis centras** | Būdviečiai |
|  |
| **1874–1922 m.** | Ragainės apskritis |
| **1922–1945 m.** | Tilžės-Ragainės apskritis |

**Būdviečių valsčius** (vok. *Amtsbezirk Budwethen*, nuo 1939 m. *Amtsbezirk Altenkirch*) – buvęs administracinis-teritorinis vienetas Karaliaučiaus krašte.

Istorija
--------

Įkurtas 1874 m. balandžio 15 d. 1909 m. iš dalies Būdviečių valsčiaus sudarytas naujas Vėderaitiškių valsčius. Būdviečių valsčius panaikintas po II pasaulinio karo.

Gyvenvietės
-----------

Valsčiuje buvo 15 kaimų:

* Budwethen
* Dundeln
* Pabuduppen
* Gaistauden
* Grindwillen
* Jestwethen
* Groß Puskeppeln
* Eggleningken
* Nestonwethen
* Naujeningken
* Wingschnienen
* Pötkallen
* Prusgirren
* Schurellen
* Kallwellen

Šaltiniai
---------

1. ↑  Standesamt Altenkirch. Territorial.de (tikrinta 2021-09-30).
2. ↑  Budwethen. Genealogy.net (tikrinta 2021-09-30).
Felikso Janevičiaus kapas
**Feliksas Janevičius** (lenk. *Feliks Janiewicz*, angl. *Felix Yaniewicz*, 1762 m. Vilnius – 1848 m. gegužės 21 d. Edinburgas) – lietuvių kilmės smuikininkas, dirigentas, kompozitorius.

Biografija
----------

Nuo 1777 m. karališkosios kapelos smuikininkas Varšuvoje. Nuo 1785 m. gyveno Vienoje, manoma, pas J. Haidną mokėsi kompozicijos, vėliau Florencijoje, Turine, koncertavo Paryžiuje. Nuo 1792 m. gyveno Anglijoje, koncertavo kaip smuikininkas ir dirigentas. 1813 m. vienas filharmonijos draugijos Londone steigėjų. Nuo 1815 m. gyveno Edinburge. Koncertavo iki 1831 m.

Kūryba
------

Sukūrė 5 koncertus smuikui ir orkestrui, trio ir divertismentų styginiams instrumentams, sonatą ir pjesių fortepijonui, dainų, tarp jų:

* Demo mūšis, arba Laisvės gimimo diena (*The Battle of Deme I The Birthday of Freedom*), 1805 m.
* Kovos daina (*Song of Battle*), 1805 m.

Kūriniuose (melodijoje, ritmikoje) ryškūs lenkų muzikos bruožai.

Literatūra
----------

* J. Berwaldt. Feliks Janiewicz, Kraków, 1966.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Landsbergis. *Feliksas Janevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 507 psl.
| Doifunango nacionalinis parkas |
| --- |
| IUCN II kategorija (nacionalinis parkas) |
| **Vieta:** | Tailandas |
| 

Žemėlapis rodantis Doifunango nacionalinis parkas vietą.Doifunango nacionalinis parkas

  |
| **Koordinatės:** | 18°55′17″ š. pl. 100°11′36″ r. ilg.﻿ / ﻿18.92139°š. pl. 100.19333°r. ilg.﻿ / 18.92139; 100.19333Koordinatės: 18°55′17″ š. pl. 100°11′36″ r. ilg.﻿ / ﻿18.92139°š. pl. 100.19333°r. ilg.﻿ / 18.92139; 100.19333 |
| **Plotas:** | 861,00 km² |
| **Įkurtas:** | 1991 |

**Doifunango nacionalinis parkas** (taj. อุทยานแห่งชาติดอยภูนาง) – nacionalinis parkas šiaurės Tailande, Fajao provincijoje. Parkas įkurtas 1991 m. kovo 13 d.

Vieta
-----

Parkas užima 861,00 km² plotą ir apima Dokhamtajo (Dok Kham Tai), Pongo (Pong) ir Čiangmuano (Chiang Muan) apylinkes, 50 km į pietryčius nuo provincijos centro Fajao.

Flora ir fauna
--------------

Doifunango nacionaliniame parke vyrauja lapuočių, mišrūs, spygliuočių ir visžaliai miškai.
Iš retų augalų parke sutinkama: aukštasis sparnenis (*Dipterocarpus alatus*), kvapioji hopėja (*Hopea odorata*), stambiavaisis koralmedis (*Pterocarpus macrocarpus*), Afzelia xylocarpa ir kt.

Parke gyvena: Himalajinis lokys, viverinė katė, šernas, Indijos muntjakas, palminis musangas, ausytasis skujuotis (*Manis pentadactyla*) ir kt. sutinkama daug paukščių ir roplių.

Lankytinos vietos
-----------------

* Thansavano (Than Sawan), Nabua (Na Bua) kriokliai.
* Jaifatango (Yai Pha Tang) urvas.

Išnašos
-------

1. ↑  Afzelia xylocarpa Archyvuota kopija 2010-05-06 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Parko svetainė Archyvuota kopija 2007-09-29 iš Wayback Machine projekto.
* Tailando nacionaliniai parkai Archyvuota kopija 2013-05-23 iš Wayback Machine projekto.
**Saulius Mažulis** (g. 1956 m. kovo 27 d. Kaune) – inžinierius ir chorvedys.

Biografija
----------

Nuo septynerių metų pradėjo dainuoti Kauno profsąjungų kultūros rūmų berniukų chore „Varpelis" ir gavo pirmąsias muzikos pamokas. 1974 m. baigęs Kauno 25-ąją vidurinę mokyklą, studijavo Kauno politechnikos institute, kur 1979 m. įgijo inžinieriaus specialybę. 1979–1982 m. dirbo Kauno dirbtinio pluošto gamyklos skaičiavimo centro inžinieriumi projektuotoju.

Nuo 1982 m. pradėjo mokytis choro dirigavimo Kauno Juozo Gruodžio aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Liucija Valatkienė-Varneckytė) ir vadovauti „Varpelio" choro parengiamajai grupei, vėliau buvo jaunuolių choro chormeisteris. 1984–1987 m. choro dirigavimo neakivaizdiniu būdu mokėsi Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos aukštesniojoje muzikos mokykloje (dėst. Vytautas Žvirblis).

Nuo 1987 m. – Kauno kultūros rūmų kamerinio vyrų choro „Varpelis" meno vadovas ir dirigentas. Nuo 1992 m. – berniukų choro „Varpelis" chormeisteris, 1989–1994 m. – „Varpelio" muzikos mokyklos chorinio dainavimo ir muzikos literatūros mokytojas.

Vyrų chorą išmokė stambių vokalinių kūrinių: Šarlio Guno „Mišias C-dur", G. P. Palestrinos „Magnificat", L. Cherubini „Requiem d - moll", G. B. Runcherio „Mišias C-dur", J. G. Rheinbergerio „Mišias B-dur", O. di Lasso „Stabat Mater", Franco Šuberto „Mišias Es - dur", Jozefo Haidno oratoriją „Metų laikai", B. Britteno „Karo requiem", Juozo Naujalio „Mišias į Šv. Kazimierą", Jeronimo Kačinsko „Missa brevis d - moll". Tarptautiniuose chorų konkursuose vyrų choras laimėjo diplomų ir prizinių vietų: 1991 m. jam teko aukso diplomas Budapešte (Vengrija), 1992 m. sidabro diplomas Riva del Gardoje (Italija) ir antroji vieta 1992 m. – IX Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje, 1994 m. – antroji premija Corke (Airija), 1995 m. – antroji ir trečioji vieta B. Smetanos konkurse Litomyslyje (Čekija) ir trečioji vieta 1995 m. X tarptautiniame Stasio Šimkaus chorų konkurse Klaipėdoje, 1996 m. kelios antrosios ir viena trečioji vieta Karhditsa (Graikija).

Chorą parengė 1994 m. – I ir 1998 m. – II Pasaulio lietuvių dainų šventėms ir konkursui, 1995 m. – bažnytinės muzikos festivaliui Šiauliuose, 1997 m. – Vilniaus ir Pažaislio muzikos festivaliui „Baroko keliais". Chorą lanko apie 30 „Varpelyje" išaugusių vyrų, kurie koncertuoja Lietuvoje, dainavo Rusijoje, Lenkijoje, Vokietijoje, Latvijoje, Italijoje ir kitur. S. Mažulis dirigavo stambius kūrinius jungtinių chorų koncertuose, jis – 1996 m. Kauno miesto dainų šventės ir 1998 m. II Pasaulio lietuvių dainų šventės Vilniuje dirigentas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
**Doketizmas** (gr. δοκεῖν „rodytis") – doktrina, daugiausia paplitusi ankstyvojoje krikščionybėje, neigianti Jėzaus Kristaus kūno tikroviškumą. Doketistai teigė, kad Jėzaus Kristaus kūnas, jo kūniškas gimimas, kančia ant kryžiaus, prisikėlimas ir įžengimas į dangų tariami, tik regimybė, o ne tikrovė.

Doketizmo sąvoką pirmą kartą pavartojo Antiochijos vyskupas Serapijonas (190–203 m.) savo laiške. Pasak Klemenso Aleksandriečio, doketizmo pradininku buvo Julijus Kasijonas. Doketizmo pagrindu laikomi Jono evangelijos eilutės „ir žodis tapo kūnu" interpretacija, tačiau tai galėjo būti helenistinių nuostatų, gnostinių idėjų pritaikymas krikščionybei. Vieni doketistai teigė, kad Dievo Sūnus prisiėmė žmogaus Jėzaus kūną, nuo kurio atsiskyrė nukryžiuojant, kiti pripažino tik dvasinį kūną. Gnostikas Valentinas mokė, kad Jėzus Kristus gimė iš Švč. Mergelės Marijos, bet kūną gavo iš aukščiau. Aleksandrijos gnostikas Bazilidas (m. ~160 m.) teigė, kad ne tik Jėzaus Kristaus kūnas, bet ir jo daromi stebuklai tėra regimybė, o nukryžiuotas buvo Jėzaus Kristaus pavidalą įgavęs Simonas Kirėnietis. Doketistai neigė įsikūnijimo, atpirkimo doktrinas.

Doketizmo idėjos sukritikuotos Tertulijono traktate *De Carne Christi* („Apie Kristaus kūną"), o 325 m. Nikėjos susirinkimas doketizmą atmetė ir paskelbė erezija. Doketizmo idėjas tęsė manichėjai, paulikionai, katarai. Iš dalies doketistinę kristologiją taiko islamas, neigiantis Kristaus (Isos) nukryžiavimo tikrumą. Doketizmą iš dalies atgaivino teosofija bei Naujojo amžiaus religinės srovės.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ridgeon, Lloyd V. J. (2001), ed. *Islamic Interpretations of Christianity*. Palgrave Macmillan.
2. ↑  Valdas Mackela. *Doketizmas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004