Koordinatės: 55°06′38″š. pl. 23°26′39″r. ilg.﻿ / ﻿55.110435°š. pl. 23.444169°r. ilg.﻿ / 55.110435; 23.444169

| Padubysio dvaras |
| --- |
| Apleistas sodybos gyvenamasis namas, 2023 m. Apleistas sodybos gyvenamasis namas, 2023 m. |
| Vieta | Padubysys I, Jurbarko raj. |
| Įkurtas | XIX a. |
| Bajorų giminės | Jonušas TiškevičiusStanislovas TiškevičiusKazimieras BurbaAntanas BurbaMichalina ValevskaJurgis ValevskisJuozas Butkevičius |
| Parkas | Sunykęs |
| Pastatų būklė | Sunykę pastatai, išlikęs malūnas |

**Padubysio dvaras** – buvusio dvaro sodyba Padubysio I kaime, Seredžiaus seniūnijoje, Jurbarko rajone, dešiniajame Dubysos krante, 4 km į šiaurės rytus nuo Seredžiaus miestelio, 1,5 km į rytus nuo kryžkelės iš kelio  **1709**  Seredžius–Juodaičiai–Mituva–Keryvai .

Istorija
--------

Padubysio dvarą ir aplinkines žemes XIX a. valdė grafas Jonušas Tiškevičius, jo sūnus Stanislovas Tiškevičius, Kazimieras Burba. Po 1891 m. dvarą valdė Antanas Burba, jo sesuo Michalina Valevska, jai mirus – vyras Jurgis Valevskis.

1923 m. vykdant žemės reformą, dvarui paliktos 822 dešimtinės (80 ha) turėtų žemių. 1923 m. dvarą nupirko Juozas Butkevičius. Jis prisimenamas kaip griežtas ir teisingas valdytojas, rūpinęsis dvaru. Ypatingą dėmesį skyrė dvaro vandens malūnui, jo rūpesčiu Padubysyje veikė pradžios mokykla. Butkevičiai savo vaikų neturėjo, todėl dvaro valdytojas J. Butkevičius 1937 m. surašytu testamentu, kurį patvirtino Aleksoto notaras, savo valdas paskyrė įsūniui Juozui Butkevičiui. Pastarasis paveldėtą dvarą valdė neilgai, nes krašte prasidėjo karas. Vokiečių okupacijos metais valdyti dvarą buvo paskirti Gaigalas ir Bekeris. Frontui traukiantis į Vakarus, dvare trumpai buvo pasirodęs savininkas Butkevičius su įmote. Jis čia paskyrė ūkvedį ir vėl išvyko. Nuo 7-to dešimtmečio gyveno Varšuvoje. 1998 m. atkurtos J. Butkevičiaus nuosavybės teisės į 14,75 ha žemės.

Klestėjimo laikotarpiu dvarui priklausė dar baudžiavos laikais statytas gyvenamasis namas, klojimas, ledainė, ratinė, arklidė, veršidė, kiti ūkio statiniai. 1930 m. nuo žaibo sudegė klojimas. Atokiau, ant Dubysos kranto, stovėjo Padubysio vandens malūnas. Dvaras buvo viršutinėje, o malūnas apatinėje Dubysos slėnio terasoje. Su dvaru jungė vadinamasis Dvarkelis. Malūne buvo pastatyta vokiška valcų įranga, pikliai, kitos mašinos. Jis garsėjo visoje apylinkėje malamų miltų kokybe, galėjo sumalti manus. Į malūną susimalti miltų atvažiuodavo ir žydai. Išlikęs malūnas 1992 m. įrašytas į Kultūros vertybių registrą.

Dvaro gyvenamajame name sovietmečiu veikė medicinos punktas, biblioteka, pradinė mokykla, kultūros namai. Čia buvo apgyvendintos kelios šeimos. Po 1976 m. kilusio gaisro neliko mokyklos, pastatas buvo apleistas, nyko. Buvusi ledainė pertvarkyta į gyvenamąjį pastatą. Dvarą supęs parkas sunyko, tvenkinys prižėlė, liko apleistas.

* Priekinis fasadas (nelikę kolonų portiko prie įėjimo)Priekinis fasadas (nelikę kolonų portiko prie įėjimo)
* Apgriuvęs ūkio pastatasApgriuvęs ūkio pastatas
* Žaliuojantis tvenkinys šalia dvaroŽaliuojantis tvenkinys šalia dvaro

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Monografija „Seredžius". Padubysys ir aplinkiniai kaimai. Padubysio dvaras *versme.lt* 425, 426 psl.
2. ↑  „Padubysio dvaro vandens malūno statinių kompleksas". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Padubysio dvaras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Lietuvos dvarai