recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Wacław Kapusto** |
| --- |
| Gimė | 1925 m. liepos 29 d.Buivydžiai, Antroji Lenkijos Respublika |
| Mirė | 2018 m. kovo 19 d. (92 metai)Olštynas, Lenkija |
|  |
| Veikla | Fotografas, fotoreporteris |

**Vaclav Kapusto** (1925 m. liepos 29 d. Buivydžiuose, Antroji Lenkijos Respublika – 2018 m. kovo 19 d. Olštyne, Lenkija) – fotografas, fotoreporteris.

Biografija
----------

Gimė 1925 m. liepos 29 d. Buivydžiuose. Po II pasaulinio karo pasitraukė į Lenkiją, apsistojo Mrongove. Nuo 1951 m. gyveno Olštyne. Nuo 1961 m. Lenkijos meninės fotografijos draugijos narys. Nuo 1965 m. tarptautinės meninės fotografijos federacijos narys. 1946-1956 m. dirbo fotografu valstybinėje įstaigoje. Nuo 1957 m. dirbo fotoreporteriu. Parengė nemažai fotografijos parodų tiek Lenkijoje, tiek ir užsienyje.

Darbai
------

* Wacław Kapusto: Znany nieZnany : fotografika / Wacław Kapusto ; [red. Tomasz Śrutkowski]. Olsztyn: Galeria Sztuki Współczesnej BWA, 2005, s. 200. ISBN 838922836X.

Nuorodos
--------

* Biografija (lenk.)
| Filiakovassvk. *Fiľakovo* |
| --- |
|        |
| *Centras* |
|  |
| 

FiliakovasFiliakovas

48°16′6″ š. pl. 19°49′29″ r. ilg.﻿ / ﻿48.26833°š. pl. 19.82472°r. ilg.﻿ / 48.26833; 19.82472﻿ (Filiakovas)Koordinatės: 48°16′6″ š. pl. 19°49′29″ r. ilg.﻿ / ﻿48.26833°š. pl. 19.82472°r. ilg.﻿ / 48.26833; 19.82472﻿ (Filiakovas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Slovakijos vėliava Slovakija |
| **Kraštas** | Banska Bistricos kraštas |
| **Apygarda** | Lučeneco apygarda |
|  |
| **Meras** | Attila Agócs |
|  |
| **Gyventojų** (2015 m.) | 10 687  |
| **Plotas** | 16,18 km² |
| **Tankumas** (2015 m.) | 661 žm./km² |
| **Altitudė** | 198 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 98601 |
| **Tinklalapis** | www.filakovo.sk |
|  **Vikiteka** | Filiakovas |

**Filiakovas** (svk. *Fiľakovo*; veng. *Fülek*; vok. *Fülleck*) – miestelis Lučeneco apygardoje, Banska Bistricos krašte, pietų Slovakijoje. 10 687 gyventojai (2015 m. duomenys).

Įsikūręs kalvotoje vietovėje, Belinos upelio slėnyje. Nutolęs maždaug 20 km nuo Šalgotarjano (Vengrija), 85 km nuo Banska Bistricos, apie 150 km nuo Košicės bei beveik 220 km nuo Bratislavos.

Istorija
--------

Rašytiniuose šaltiniuose miestelis pirmą kartą paminėtas 1242 m. kartu su Filiakovo pilimi, kuri atlaikė Mongolų invaziją. 1246 m. paminėtas kaip Filekas. 1423 m. suteiktos savivaldybės teisės. 1553 m. užkariautas turkų. Iki 1593 m. buvo sandžako administraciniu vienetu. 1662 m. kartu su pilimi, sudegintas osmanų. 1686 m. užkariautas austrų. Po Trianono sutarties (1920 m.), atiteko Čekoslovakijai. 1938–1945 m. buvo Vengrijos sudėtyje.

Galerija
--------

* Pilies vaizdas iš paukščio skrydžioPilies vaizdas iš paukščio skrydžio
* BažnyčiaBažnyčia
* Miestelio reginysMiestelio reginys
| Pasosas*Passos* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

PasosasPasosas

20°43′0″ p. pl. 46°36′0″ v. ilg.﻿ / ﻿20.71667°š. pl. 46.60000°r. ilg.﻿ / 20.71667; 46.60000﻿ (Pasosas)Koordinatės: 20°43′0″ p. pl. 46°36′0″ v. ilg.﻿ / ﻿20.71667°š. pl. 46.60000°r. ilg.﻿ / 20.71667; 46.60000﻿ (Pasosas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Pietryčių regionas |
| **Valstija** | Minas Žeraisas Minas Žeraisas |
|  |
| **Gyventojų** (2017) | 114 458  |
| **Altitudė** | 745 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Pasosas |
|  |
| **Kirčiavimas** | Pãsosas |

**Pasosas** (port. *Passos*) – miestas pietryčių Brazilijoje, Minas Žeraiso valstijoje, 352 km į pietvakarius nuo Belo Horizontės, prie Bokainos upės. Geležinkelis ir plentas į Belo Horizontę, yra nedidelis oro uostas. Vystoma maisto (cukraus, mielių, pieno, paukštienos), avalynės, siuvimo, cemento pramonė, automobilių dalių gamyba. Apylinkėse vystoma gyvulininkystė (galvijai), žemės ūkis (kava, cukranendrės, ryžiai, kukurūzai, medvilnė, pupelės). Veikia Minas Žeraiso universiteto padalinys, medicinos tyrimų kompleksas, Švč. Penjos Mergelės bazilika.

Istorija
--------

XVIII a. antroje pusėje dabartinio Pasoso vietoje ėmė kurtis naujakuriai. 1829 m. pastatyta Šv. Antano koplyčia. Aplink ją ėmė steigtis Pasaoso gyvenvietė, kuri 1848 m. gavo savivaldą, o 1858 m. – miesto teises.

Šaltiniai
---------

1. 
2. ↑
3. ↑  *Pasosas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVII (On-Peri). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2010
| Barakoa*Baracoa* |
| --- |
| *Kolonijinė katedra* |
|  |
| 

BarakoaBarakoa

20°20′50″ š. pl. 74°30′40″ v. ilg.﻿ / ﻿20.34722°š. pl. 74.51111°r. ilg.﻿ / 20.34722; 74.51111﻿ (Barakoa)Koordinatės: 20°20′50″ š. pl. 74°30′40″ v. ilg.﻿ / ﻿20.34722°š. pl. 74.51111°r. ilg.﻿ / 20.34722; 74.51111﻿ (Barakoa) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5)------ vasaros: (UTC-4) |
|  |
| **Valstybė** | Kubos vėliava Kuba |
| **Provincija** | Gvantanamo provincija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1803 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2004) | 81 794  |
| **Altitudė** | 5 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Barakoa |

**Barakoa** (isp. *Baracoa*) – miestas pietryčių Kuboje, Gvantanamo provincijoje, prie Atlanto vandenyno kranto (Medaus įlankos), apsuptas kalnų. Yra žvejybinis uostas. Maisto (šokolado), statybinių medžiagų pramonė. Apylinkėse auginami kakavmedžiai, prekiaujama kakava. Turizmas. Netoli miesto yra išraiškingas El Junkės stalkalnis.

Istorija
--------

Barakoa yra seniausias Kubos miestas. Spėjama, kad 1492 m. spalio 27 d. šioje vietoje Kubą pasiekė Kristupas Kolumbas. 1511 m. naujai paskirtas Kubos gubernatorius Diegas Velaskesas de Kueljaras įkūrė gyvenvietę, kurią pavadino *Nuestra Señora de la Asunción de Baracoa*. 1518 m. jai suteiktas miesto statusas. Iki 1522 m. Barakoa buvo Kubos sostinė. Dėl geografinės izoliacijos vėliau miesto reikšmė sumenko.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. II
|  |
| --- |
| Filipe Palmeiro |
| Pilietybė | Portugalija portugalas |
| Gimė | 1977 m. liepos 11 d. (45 metai)Portugalijos vėliava Portugalija, Portalegrė |
| Dakaro ralis |
| Komanda | X-RAID YAMAHA |
| Numeris | 337 |
| Startai | 16 |

**Filipe Palmeiro** (g. 1977 m. liepos 11 d. Portalegrėje) – automobilių sporto šturmanas iš Portugalijos. Didžiąją karjeros dalį F. Palmeiro lenktyniauja Dakaro ralyje, jis yra „Dakaro legenda" (dalyvavęs 10 ir daugiau kartų).

Portugalas pirmame Dakaro ralyje startavo 2005 m. 2007 m. jis prisijungė prie „X-raid" komandos, su kuria lenktynėse dalyvavo „Mini" automobiliais.

2019 m. Dakaro ralyje Peru portugalas su vairuotoju Boris Garafulic pasiekė 8 vietą bendroje įskaitoje.

Prieš 2020 m. Dakaro ralį portugalas prisijungė prie Benedikto Vanago komandos ir tapo jo šturmanu. Kartu su lietuviu jis pelnė 15 vietą bendroje įskaitoje.

2020 m. lapkričio 6 d. B. Vanagas pranešė, kad F. Palmeiro bus oficialus komandos šturmanas visam 2021 m. sezonui. 2021 m. Dakare šis ekipažas pasiekė 12 vietą.

2022 m. birželio 28 d. B. Vanagas pranešė, kad baigė bendradarbiavimą su F. Palmeiro.

2023 m. F.Palmeiro dalyvavo Dakare kaip João Ferreira šturmanas T3 klasėje Yamaha X-Raid YXZ 1000R Turbo Prototype motobagiu. Tai buvo 16-as Dakaro ralis jo karjeroje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Nežinia baigėsi: Benediktas Vanagas pasirinko šturmaną, kuris pakeis S.Rozwadowskį
2. ↑  Benediktas Vanagas paskelbė, kas bus jo šturmanas Dakaro ralyje 2021 m.
3. ↑  Benediktas Vanagas post
4. ↑  FILIPE PALMEIRO

Nuorodos
--------

* Informacija X-raid komandos svetainėje Archyvuota kopija 2020-10-25 iš Wayback Machine projekto.
| ***Filein sako „atsiprašau"*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Phileine zegt sorry |
| Kilmės šalis |  Nyderlandai JAV |
| Režisierius | Robert Jan Westdijk |
| Scenaristas (-ai) | Robert Jan Westdijk Ronald Giphart |
| Metai | 2003 |
| Žanras | komedija |
| Trukmė | 95 min. |
| Kalba | olandų ir anglų |
| Biudžetas | 3,2 mln. eurų |
| **IMDb įrašas** |

**Filein sako „atsiprašau"** (ol.  *Phileine zegt sorry*) – 2003 m. Nyderlanduose sukurta romantinė komedija.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Kim van Kooten – Filein
* Michiel Huisman – Maksas
* Hadewych Minis – Gulpė
* Tara Elders – Lala
* Kenan Raven – LT
* Mads Wittermans – Kristijanas
* Leona Philippo – Džoana
* Russ Russo – Filipas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Maksas – aktorius, Filein – padūkusi jauna mergina. Jiedu buvo pora, tačiau vieną dieną jis gavo pasiūlymą vykti dirbti į teatrą Niujorke. Pradžioje Filein galvojo, kad tai santykių pabaiga, tačiau prisiminusi kiek vaikinų ji jau neteko dėl jų nekovodama, nusprendė jog šį kartą bus kitaip ir, nieko neįspėjusi, išvyko iš paskos. Pradžioje Maksas nustebęs ir džiaugiasi, tačiau Filein savo elgesiu ir kalbomis nuolat kelia rūpesčių ir gadina jo paties santykius su režisieriumi bei kitais aktoriais, ypač Džoana, Makso partnere scenoje. Filein susipažįsta su įvairiais žmonėmis, ypatingai susidraugauja su Gulpje, su kuria praleidžia daugiausia laiko.

Maksas tuo metu repetuoja „Romeo ir Džiuljetą", tačiau spektaklis pilnas erotikos ir sekso. Per jo premjerą Filein sukelia skandalą, kuris sulaukia atgarsio kitos dienos spaudoje. Savo elgesiu ji atstumia visus aplinkinius, net Maksą, kurį išduoda su kitu vaikinu. Galiausiai ji patenka į labdaros renginį, kuriame dalyvauja ir Maksas, užlipa ant scenos ir nusprendžia viešai visų atsiprašyti.

Apdovanojimai
-------------

| Apdovanojimas | Kategorija | Asmuo | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- |
| Golden and Platin Film | geriausias filmas |  | Laimėjo |
| Auksinis veršis | geriausia aktorė | Kim van Kooten | Laimėjo |
| geriausia kinematografija |  | Laimėjo |
| geriausias montažas |  | Laimėjo |
| geriausias garsas |  | Laimėjo |
| geriausias filmas |  | Nominacija |
| Geriausias aktorius | Michiel Huisman | nominacija |
| geriausias režisierius | Robert Jan Westdijk | Nominacija |
| geriausias scenarijus | Robert Jan Westdijk | Nominacija |
| geriausias prodiusavimas |  | Nominacija |
|
| **Gražina Miliauskaitė** |
| --- |
| Gimė | 1959 m. kovo 3 d. (64 metai)Buktininkai, Alytaus rajonas |
|  |
| Organizacijos | Kauno muzikinis teatras |
| Pareigos | solistė |
|  |
| Alma mater | Lietuvos konservatorija |

**Gražina Miliauskaitė** (1959 m. kovo 3 d. Buktininkai, Alytaus rajonas) – Lietuvos dainininkė (koloratūrinis sopranas).

Biografija
----------

1965-1973 m. mokėsi Mergalaukio aštuonmetėje mokykloje. 1976 m. baigusi Simno vidurinę mokyklą įstojo į J. Tallat-Kelpšos aukštesniąją muzikos mokyklą, A. Petrulienės solinio dainavimo klasę. Metus dirbusi Alytuje, dainų ir šokių ansamblio chormeistere. 1988 m. baigė Lietuvos konservatorijos V. Prudnikovo dainavimo klasę. 1988–1995 m. Klaipėdos muzikinio teatro, nuo 1995 m. – Kauno muzikinio teatro solistė. Dainavo K. Orfo kantatos „Afroditės triumfas", V. A. Mocarto kantatos „Himnas saulei", F. Šuberto mišių g–moll soprano partijas. Gastroliavo Vokietijoje, Švedijoje, Norvegijoje.Danijoje

Vaidmenys
---------

* Violeta – Džiuzepė Verdis. Traviata
* Monika – Džanis Karlas Menotis. Mediumas
* Adelė – Johanas Štrausas. Šikšnosparnis
* Euridikė – Žakas Ofenbachas. Orfėjas pragare
* Nakties karalienė- V.A.Mocartas "Užburtoji fleita"
* Džilda-Dž.Verdi "Rigoletas"
* Rozina -Dž .Rosini "Sevilijos kirpėjas" ir kt....

Filmografija
------------

* Rigoletas, 2008 m. režisierius Raimundas Banionis Džildos vaidmuo

Šaltiniai
---------

1. ↑  Irena Vanagienė. *Gražina Miliauskaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 133 psl.

Nuorodos
--------

* Gražina Miliauskaitė Klaipėdos ir. Kauno muzikiniai teatrai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Filipas Marlou** (*Philip Marlowe*) – rašytojo Raimondo Čandlerio kūrinių literatūrinis personažas, privatus seklys.

Apie Filipą Marlou autorius parašė 7 kūrinius, pirmasis – „Didysis miegas" (*The Big Sleep*, 1939). Tai privatus detektyvas, dirbantis dažniausiai Los Andžele, turintis unikalų požiūrį i savo darbą, neprarandantis humoro jausmo net ir sunkiausiose situacijose, filosofiškas, mėgstantis viskį, šachmatus ir poeziją. Marlou pasižymi ganėtinai tvirtu teisingumo jausmu, nemėgsta be reikalo švaistytis rankomis bei ginklu, bet jei reikia, tai daro gerai. Šis privatus seklys yra pamėgęs sentenciją: „Nemalonumai – mano biznis"

Marlou bibliografija
--------------------

**Romanai**

* *Didysis miegas* (*The Big Sleep*, 1939)
* *Sudie, mano gražute* (*Farawell, My Lovely*, 1940)
* *Aukštas langas* (*The High window*, 1942)
* *Ledi ežero dugne* (*The Lady in the Lake*, 1943)
* *Mažoji sesutė* (*The Little Sister*, 1949)
* *Ilgas atsisveikinimas* (*The Long Goodbye*, 1954)
* *Playback* (1958)
* *Poodle Springs* (1959, pabaigtas Robert B. Parker 1989)

**Apsakymai**

* *Finger Man* (1934)
* *Goldfish* (1936)
* *Red Wind* (1938)
* *Trouble is My Business* (1939)
* *The Pencil* (1961)
Maskvos vartai
**Maskvos Triumfo vartai** (rus. *Московские Триумфальные ворота*) – architektūros statinys – triumfo arka Rusijos Sankt Peterburgo mieste. Skirtas Rusijos imperijos karinėms pergalėms XIX a. pradžioje pažymėti.

Architektūra
------------

Stovi dviejų pagrindinių Sankt Peterburgo automagistralių – *Ligovo* ir *Maskvos* – sankryžoje. XVIII a. šioje vietoje stovėjo miesto užkarda, už kurios prasidėjo kelias į Maskvą. Ampyro stiliaus konstrukcija primena klasikines triumfo arkas: didingi vartai, per kuriuos į miestą iškilmingai įvažiuodavo nugalėtojai. Maskvos Triumfo vartų galingą atiką laiko dvylika dorėninių kolonų. Statinio aukštis – 24 m, plotis – 36 m. Viršuje pastatytos aštuonios dekoratyvinės kompozicijos, vaizduojančios karinę amuniciją ir užgrobtus trofėjus. Po karnyzu visu perimetru sukurtos 36 angelų skulptūros, rankose laikančios Rusijos gubernijų herbus. Triumfo arką projektavo architektas Vasilijus Stasovas, skulptūrų autorius – Borisas Orlovskis. Atidarymo metu tai buvo didžiausias kūrinys pasaulyje iš špižiaus, sveriantis net 450 t.

Istorija
--------

Maskvos triumfo vartus įsakė pastatyti imperatorius Aleksandras I Rusijos imperijos kariuomenės pergalėms įamžinti. Maskvos Triumfo vartai išstovėjo beveik šimtą metų, o 1936 m. jie buvo išmontuoti – sumanyta šioje vietoje formuoti Leningrado miesto centrą, pastatyti monumentalius *Tarybų namus*. Konstrukcijos liko gulėti miesto muziejų sandėliuose dvidešimčiai metų, kol buvo nutarta vartus vėl atstatyti. Per Didįjį Tėvynes karą sudaužytus tuščiavidurius elementus iš naujo išliejo Leningrado Kirovo gamykla, buvo panaudotos ir senos detalės. 1960 m. statinys vėl buvo surinktas ankstesnėje vietoje. Apie Maskvos Triumfo vartus susiformavo to paties pavadinimo aikštė, po ja įrengta metro stotelė vadinama irgi tuo pačiu vardu.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Maskvos Triumfo vartai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Šaltiniai
---------

* Maskvos vartai. Pasivaikščiojimai Peterburge (rusų k.)
* Maskvos Triumfo vartai (rusų k.)
| **Trollius europaeus** |
| --- |
| Paprastasis burbulis (*Trollius europaeus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Vėdrynažiedžiai  *( Ranunculidae)* |
| Šeima: | Vėdryniniai  *( Ranunculaceae)* |
| Gentis: | Burbulis  *( Trollius)* |
| Rūšis: | Paprastasis burbulis  *( Trollius europaeus)* |

 |

**Paprastasis burbulis** (*Trollius europaeus*) – vėdryninių (*Ranunculaceae*) šeimos augalų rūšis, vientelis burbulių genties atstovas Lietuvoje.

Daugiametis žolinis augalas su trumpu šakniastiebiu. Stiebas 15-90 cm aukščio, stačias, kartais viršutinė dalis šakota. Stiebo ir šakų viršūnėse išauga žiedai. Lapai plaštakiškai suskaldyti į 5 rombiškas skiltis, pliki, tamsiai žalia blizgančia viršutine ir kiek šviesesne apatine puse; pamatiniai ilgakočiai, stiebiniai su trumpais koteliais, o viršūniniai visai bekočiai. Ant ilgų žiedkočių, kurie žiedams peržydėjus ir vaisiams pribrendus beveik dvigubai pailgėja, išauga stambūs, aukso spalvos žiedai. Taurėlapių daug (10-30), geltoni, platūs, išlenkti, primena vainiklapius. Vainiklapių taip pat daug, jie trumpesni ir siauresni už taurėlapius, geltonai oranžiniai, prie pamato su atviromis nektaro duobutėmis. Sutelktinis vaisius rutuliškas, sudarytas iš daug skersai gyslotų lapavaisių, kurie atsidaro vidine siūle. Sėklos pailgos, juodos, blizgančios.

Paprastojo burbulio žiedas
Žydi gegužės – birželio mėn. Šiaurinėje Lietuvos dalyje gana dažnas, į pietus retėja, pietinėje dalyje labai retas. Auga šlapiose pievose, pelkių pakraščiuose, krūmynuose, pamiškėse, miško aikštelėse, drėgnuose, derlinguose dirvožemiuose.

Burbulis, kaip ir dauguma vėdryninių šeimos augalų, nuodingas. Dekoratyvinis. Tinka auginti parkuose, soduose, darželiuose, ypač gražiai atrodo tvenkinėlių pakrantėse.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 84 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastasis burbulis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Pasta „Okeanas"** (rus. *паста „Океан"*; angl. *paste „Okean"*) – pastos konsistencijos maisto produktas, gaminamas iš vandenyno planktono vėžiagyvių. Ši pasta nėra *krevečių pasta*, kadangi krilio vėžiagyviai (*Euphausiidae* ir *Bentheuphausiidae* šeimos) priklauso *Euphausiacea* būriui, tuo tarpu krevetės priskiriamos *Decapoda* būriui.

Pasta naudojama kukuliams, apkepams, blyneliams (kaip faršas), salotoms ir pan. gaminti ar tiesiog yra tepama ant duonos.

100 g pastos „Okeanas" energinė vertė yra 137 kkal, joje yra:

* 72,2 g vandens
* 18,9 g baltymų
* 6,8 g riebalų

Pasta laikoma dietiniu produktu.

Istorija
--------

Dėl medžioklės labai sumažėjus banginių kiekiui, banginių medžioklės pramonę ištiko krizė. Tarybų Sąjunga dalį pajėgumų perkėlė planktono žūklei. Stambaus vėžiagyvių planktono, vadinamo *kriliu* (angl. *krill*, rus. *криль*) kurį galima gaudyti specialiais planktoniniais tinklais, buvo pakankamai daug, kadangi praktiškai išnykus banginiams susidarė šio planktono perteklius vandenyno ekosistemose. Pramonine krilio žūkle užsiėmė TSRS ir Japonija.

Krilį laivai tiesiai vandenyne ėmė perdirbinėti į baltyminę pastą, kuri TSRS buvo pavadinta *pasta „Okeanas"*. Žlugus TSRS šios pastos gamybą tęsia Rusija.

Tarybiniais laikais Lietuvoje pasta „Okeanas" buvo prekiaujama konservų dėžutėse. Tai buvo vieni pigiausių ir dažniausiai parduotuvėse pasitaikančių konservų.

Nuorodos
--------

1. ↑  Общероссийский классификатор продукции
2. ↑  Общероссийский классификатор видов экономической деятельности, продукции и услуг (ОКДП)[neveikianti nuoroda]
|  |
| --- |
| **Vnukovo oro uostas** |
|  |
| IATA: VKO - ICAO: UUWW |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Operatorius | Vnukovo oro uostas |
| Miestas | Maskva |
| Aukštis virš jūros lygio | 209 m |
| Koordinatės | 55°35′46″ š. pl. 37°16′03″ r. ilg.﻿ / ﻿55.59611°š. pl. 37.26750°r. ilg.﻿ / 55.59611; 37.26750 |
| Tinklalapis | vnukovo.ru |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 06/24 | 3 500 |  | betonas |
| 01/19 | 3 060 |  | betonas |

**„Vnukovo" A. N. Tupolevo oro uostas** (rus. *Аэропорт «Вну́ково» имени А. Н. Туполева*) – vienas iš penkių keleivinių Maskvos oro uostų. IATA kodas- VKO. Oro uostas gali aptarnauti visus tarybinius ir Rusijos gamybos lėktuvus bei daugumą vakarų gamybos lainerių.

Vnukovo oro uostas yra tarptautinis, visą parą aptarnauja keleivinius ir krovininius reisus. Įsikūręs Maskvos apylinkėse, 28 km į pietvakarius nuo miesto, 10 km nuo žiedinės automagistralės. 

Terminalas „Vnukovo-2" aptarnauja Rusijos valstybės vadovų (Prezidento, Ministro pirmininko ir kt.) bei aukštų užsienio valstybių delegacijų specialiuosius reisus.

Keli „Vnukovo-3" terminalai skirti Maskvos vyriausybės bei verslo aviacijos poreikiams tenkinti bei VIP reisams aptarnauti. Čia įsikūręs ir terminalas „Kosmos", priklausantis Rusijos raketinei-kosminei korporacijai „Energija".

Vnukovo oro uostas užima trečia vietą Rusijoje pagal keleivių skaičių (2008 m. - 7,92 mln keleivių) ir didžiausias galimybes susisiekti su kitais Rusijos miestais (2009 m. vasarą - reguliarūs reisai į 75 miestus).

Terminalai naudoja du 60 m pločio pakilimo takus: 3060 m asfaltbetoninį ir 3000 m. betoninį. Pakilimo takais gali naudotis iki 45 lėktuvų per valandą. Komplekso perone gali stovėti iki 100 lėktuvų.

2019 m. gegužės 31 d. „Vnukovo" oro uostui suteiktas Andrejaus Tupolevo vardas.

Nuorodos
--------

* Vnukovo oro uosto tinklalapis Archyvuota kopija 2013-02-13 iš Wayback Machine projekto.
Motiejus J. Damijonaitis
**Motiejus J. Damijonaitis** (1873 m. sausio 6 d. – 1925 m. liepos 31 d.) – Amerikos lietuvių visuomenės veikėjas, spaudos darbuotojas.

Gimė Pilviškiuose, tuometinėje Vilkaviškio apskrityje. 1895 m. išvyko į JAV, apsigyveno Voterberyje, Konektikuto valstijoje. Apie 1902 m. persikėlė į Čikagą, taip pat kurį laiką gyveno Bostone. 1898 m. įstojo į Susivienijimą lietuvių Amerikoje, 1906 m. vienerius metus ėjo organizacijos sekretoriaus pareigas, 1910 m. vieneriems metams buvo išrinktas prezidentu. Taip pat priklausė Amerikos lietuvių tautinei Sandarai (leidusiai laikraštį „Sandara"), Tėvynės mylėtojų draugijai, Simono Daukanto draugijai, kitoms organizacijoms. Dirbo pas laikraščio „Lietuva" leidėją Antaną Olšauską. Gyvenimo gale ėjo „Varpo" bendrovės pirmininko pareigas.

Buvo du kartus susituokęs: 1902 m. su Mare Išganaitiene-Vosyliūte, kuri 1922 m. mirė nuo ligos, ir 1925 m. birželio 4 d. – su Mare Mileriene-Urboniūte.

Mirė Čikagoje netikėtai sustojus širdžiai 1925 m. liepos 31 d. Palaidotas rugpjūčio 3 d. Čikagos Tautiškose lietuvių kapinėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  M. J. Damijonaičio atminčiai, Tėvynė, 1925 m. rugpjūčio 14 d.
2. ↑  A.A. M. J. Damijonaitis, Tėvynė, 1925 m. rugpjūčio 7 d.
3. ↑  Paminėjimas laidotuvių A. A. Motiejaus J. Damijonaičio, Tėvynė, 1925 m. rugpjūčio 14 d.
| ***Moterų paslaptys*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Things You Can TellJust by Looking at Her |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Rodrigo Garcia |
| Scenaristas (-ai) | Rodrigo Garcia |
| Vaidina | Glenn CloseCameron DiazCalista FlockhartValeria GolinoHolly Hunter |
| Metai | 2000 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 109 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Moterų paslaptys** (angl.  *Things You Can Tell Just by Looking at Her*) – 2000 m. JAV sukurta drama, rodyta Kanų kino festivalio programoje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Glenn Close – daktarė Elein Kyner
* Cameron Diaz – Kerol Faber
* Calsita Flockhart – Kristin Teilor
* Kathy Baker – Rouzė
* Amy Brenneman – detektyvė Keitė Faber
* Valeria Golino – Lili
* Holly Hunter – Rebeka Veinon
* Matt Craven – Valteris
* Danny Woodburn – Albertas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Filmą sudaro 5 istorijos apie moteris, kurių likimai vienu ar kitu metu persipina tarpusavyje. 

Pas gydytoją Kyner, gyvenančią su neįgalia motina, ateina nauja slaugė Kristina Teilor, kuri vėliau iš delno jai buria ateitį.

39 sulaukusi bankininkė Rebeka sužino esanti nėščia nuo savo vedusio draugo ir nusprendžia pasidaryti abortą, kurį klinikoje jai atlieka gydytoja Kyner.

Kristina Teilor grįžta į namus, kur gyvena kartu su sunkiai sergančia meiluže Lili.

Į Rouzės, kuri gyvena su paaugliu sūnumi, kaimynystę atsikrausto liliputas Albertas, su kuriuo jie, skatinami smalsumo, nusprendžia susipažinti.

Detektyvė Keitė, gyvenanti su akla seserimi Kerol, tiria savo buvusios pažįstamos mirties aplinkybes, tuo tarpu Kerol eina į pasimatymą su Valteriu, neįtardama, kad šis, pats auginantis nereginčią dukterį, ja nori tik pasinaudoti.

Apdovanojimai
-------------

* Emmy (nominacija) – geriausia antrojo plano aktorė (H. Hunter)
* Kanų kino festivalis – „Un Certain Regard" apdovanojimas (R. Garcia)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Ketvirtoji Maskvos konferencija**, dėl savo kodinio pavadinimo TOLSTOY dar vadinama **Tolstojaus konferencija**, tarp pagrindinių Antrojo pasaulinio karo Sąjungininkų vyko nuo 1944 m. spalio 9 iki 19 d.

Pagrindiniai Sovietų Sąjungos atstovai konferencijoje – Sovietų lyderis Josifas Stalinas ir SSRS užsienio reikalų ministras Viačeslavas Molotovas. Jungtinei Karalystei atstovavo premjeras Vinstonas Čerčilis ir užsienio reikalų sekretorius Antonis Edenas. Jungtinės Karalystės imperinio generalinio štabo vadas feldmaršalas seras Alanas Brukas, Jungtinių Valstijų ambasadorius Maskvoje Averelas Harimanas ir Jungtinių Valstijų kariuomenės misijos Maskvoje vadas generolas Džonas Dynas dalyvavo konferencijoje kaip stebėtojai. Konferencijoje taip pat dalyvavo Londone įsikūrusi Lenkijos emigracinė vyriausybė ir Liubline įsikūrusi laikinoji komunistinė Lenkijos vyriausybė.

Sovietų Sąjungos įstojimas į karą prieš Japoniją, pokario Balkanų padalijimas (Procentinio susitarimo forma) ir Lenkijos ateitis – pagrindinės problemos diskutuotos konferencijoje. Britai taip pat sutiko į SSRS grąžinti be išimties visus buvusius sovietų piliečius, patekusius į vokiečių nelaisvę.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RMaskvos konferencijos |
| --- |
|  |
| 
Maskvos konferencija (1941) · Maskvos konferencija (1942) · Maskvos konferencija (1943) · Maskvos konferencija (1944) · Maskvos konferencija (1945) |

 |
| **Motiejus Gustaitis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1870 m. vasario 27 d.Rusija Rokai, Rusijos imperija |
| Mirė | 1927 m. gruodžio 23 d. (57 metai)Lietuva Lazdijai |
| Tėvai | Kazimieras ir Elzbieta Gustaičiai |
|  |
| Veikla | Lietuvos kunigas, poetas, vertėjas, literatūros ir kultūros tyrinėtojas, pedagogas |
|  |
| Alma mater | Seinų kunigų seminarija |
|  |
|  **Vikiteka** | Motiejus Gustaitis |

**Motiejus Gustaitis** (1870 m. vasario 27 d. Rokuose – 1927 m. gruodžio 23 d. Lazdijuose) – Romos katalikų dvasininkas, kunigas, poetas, vertėjas, literatūros ir kultūros tyrinėtojas, pedagogas. Vienas iš pirmųjų poetų simbolistų.

Biografija
----------

Tėvai – Kazimieras ir Elzbieta Gustaičiai. Buvo antras vaikas šeimoje. Broliai ir seserys: Kazimieras, Juozas, Mykolas, Agota. Motiejui einant aštuntus metus, mirė jo motina. Mokėsi Aukštosios Panemunės pradinėje mokykloje, Marijampolės gimnazijoje, Seinų kunigų seminarijoje.

1887 m. kovo 11 d. Varšuvoje įšventintas į kunigus. Kunigavo Marijampolėje.

Nuo 1897 m. studijavo Rėgensburge (Vokietijoje) – bažnytinę muziką, Romoje – kanonų teisę, Freiburge – literatūros ir meno istoriją. 1903 m. apgynė daktaro disertaciją Adomo Mickevičiaus „Krymo sonetų" tema.

„Lietuvos krikštas", M.Gustačio vertimas, 1927 m.
Motiejus Gustaitis
Vienas iš „Žiburio" draugijos steigėjų. 1907 m. įsteigtos Marijampolės mergaičių progimnazijos direktorius.

1914 m. lankėsi Amerikoje, rinko aukas „Žiburio" draugijai. Pirmojo pasaulinio karo metais kartu su progimnazija pasitraukė į Rusiją.

1918 m. grįžo į Lietuvą, paskirtas Seinų „Žiburio" gimnazijos direktoriumi. Lenkams užėmus Seinus, 1920 m. gimnazija perkelta į Lazdijus. Lazdijuose gyveno iki mirties, toliau ėjo gimnazijos direktoriaus pareigas. Jo dėka gimnazijai nupirktas namas su žemės sklypu, įsteigti moksleivių bendrabučiai, valgykla.

Parašė pirmąjį lietuvišką literatūros teorijos vadovėlį „Stilistika" (1923 m.).

Atminimo įamžinimas
-------------------

* Koplystulpis M.Gustaičiui LazdijuoseJo kapas Lazdijų kapinėse – vietinės reikšmės istorijos paminklas.
* Lazdijuose veikia Motiejaus Gustaičio memorialinis muziejus, įsteigtas jo gyventame name. Ekspozicijoje rodomos nuotraukos, knygos, laiškai, prisiminimai, pasakojantys apie M. Gustaičio gyvenimą ir kūrybą.
* Viena iš Lazdijų gatvių pavadinta Motiejaus Gustaičio vardu.
* 1995 m. M. Gustaičio vardu pavadinta Lazdijų gimnazija.
* Prie gimnazijos pastatytas medinis koplystulpis įkūrėjo garbei.

Literatūra
----------

* Motiejus Gustaitis. Sielos akordai. – V.: Vaga, 1984. (įvadinį straipsnį parašė prof. Viktorija Daujotytė)
* Antanas Patackas. Motiejus Gustaitis. – V.: Vaga, 1993.
* Motiejus Gustaitis – kunigas, poetas, mokytojas: gyvenimas ir kūryba. Sudarytojas Algimantas Liekis. – V.: Mokslotyros institutas, 2008.
* Kazimieras Berulis. Kun. Motiejus Gustaitis. Pedagogas ir švietėjas.- Kaunas, 1936.

Nuorodos
--------

* Algimantas Liekis. Motiejaus Gustaičio kūrybinis palikimas
* Vincas Mykolaitis. Motiejus Gustaitis ir jo kūryba 1 d.
* Vincas Mykolaitis. Motiejus Gustaitis ir jo kūryba 2 d.
* Motiejaus Gustaičio muziejus

WikisourceWikisource
Puslapis Vikišaltiniuose:
***Motiejus Gustaitis***
**Peterburgo lietuvių savitarpinės pašalpos draugija** – labdaros ir paramos organizacija, veikusi 1900–1917 m. Rusijos imperijos tuometinėje sostinėje Sankt Peterburge. Istoriografijoje patogumo dėlei dažnai vadinama **Savitarpiečiais**.

Istorija
--------

Įsikūrė kaip atsvara kitai Peterburgo organizacijai Lietuvių ir žemaičių labdaringoji draugijai, kuri tautiečių tarpe garsėjo kaip perdėm aristokratiška (joje dalyvavo daugiausiai inteligentai). Savitarpiečių draugija buvo labiau demokratiška, į ją stodavo eiliniai darbininkai ir tarnautojai, studentai. Steigimo metais jungė 61 narį, vėliau šis skaičius išaugo iki 100 žmonių. Peterburgo lietuvių savitarpinės pašalpos draugija savo nariams teikdavo pašalpas ir paskolas. Aktyvumu pasižymėjo jos nariai Juozas Zauka, Zuzana Arlauskaitė-Mikšienė, Kazimieras Būga, Antanas Jasūdis.

Lošikų būrelis
--------------

Prie Savitarpiečių draugijos 1901–1910 m. susibūrė teatro mėgėjų grupė, pasivadinusi Lošikų būreliu. Jie rengdavo vaidinimus, scenoje buvo pastatyti Aleksandro Fromo-Gužučio „Ponas ir mužikai", Vaižganto „Nepadėjus nėr ko kasti", Žemaitės „Mūsų gerasis", Juliaus Slovackio „Mindaugas" ir kt. dramos veikalai. Įkūrimo iniciatoriai ir vadovai: Antanas Jasūdis, Kazimieras Būga, Pijus Grigaitis, Gustavas Feterauskas ir kt. Būrelis bendradarbiavo ir su kita miesto tautiečių organizacija – Petrapilio lietuvių dramos ir muzikos kuopa.

Po 1917 m. Spalio revoliucijos Savitarpiečių veikla prigeso, pasibaigus Pirmajam pasauliniam karui dauguma jos narių grįžo į Lietuvą.

Šaltiniai
---------

* Lošikų būrelis // Visuotinė lietuvių enciklopedija XIII, Vilnius: MELI, 2008 p. 616
* Peterburgo lietuvių savitarpinės pašalpos draugija. // Visuotinė lietuvių enciklopedija XVIII, Vilnius: MELI, 2010 p. 75
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Callithrix pygmaea** |
| --- |
| Nykštukinė marmozetė (Callithrix pygmaea)Nykštukinė marmozetė(*Callithrix pygmaea*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Primatai  *( Primates)* |
| Šeima: | Kabiauodegės beždžionės  *( Cebidae)* |
| Gentis: | Marmozetės  *( Callithrix)* |
| Rūšis: | Nykštukinė marmozetė  *( Callithrix pygmaea)* |

 |
| Binomas |
| ***Callithrix pygmaea***Spix, 1823 |

**Nykštukinė marmozetė** (*Callithrix pygmaea*) – kabiauodegių beždžionių (*Cebidae*) šeimos primatas. Tai vienas iš mažiausių primatų, kurio kūnas yra 14-16 cm ilgio, uodega – 15-20 cm ilgio. Patinų svoris apie 140, patelių – apie 120 g. Kailis gelsvai rudas. Nagai pritaikyti laipiojimui medžiais.

Tai visaėdžiai gyvūnai, kurie minta vaisiais, lapais, vabzdžiais, retkarčiais ir nedideliais ropliais. Didžiausią raciono dalį sudaro medžių sula.

Paplitusi Amazonės baseine: vakarinėje Brazilijos dalyje, pietryčių Kolumbijoje, rytų Ekvadore ir rytinėje Peru dalyje. Yra du porūšiai.
| **Piteris Holasangl. *Peter Hall*** |
| --- |
|  |
| P. Hall 2011 m. |
| Gimė | 1932 m. kovo 19 d.Hampstedas, Londonas, Anglija |
| Mirė | 2014 m. liepos 30 d. (82 metai)Londonas, Anglija |
|  |
| Veikla | urbanistikos teoretikas |
|  |
| Alma mater | Šv. Katarinos koledžas, Kembridžas |

**Piteris Holas** (angl. *Peter Hall*; 1932 m. kovo 19 – 2014 m. liepos 30 d.) – britų miestų planavimo teoretikas. P. Holas buvo vienas produktyviausių ir įtakingiausių XX a. savo srities specialistų.

Svarbiausias Holo išleistas darbas yra „Miestai ir civilizacija" (angl. *Cities and Civilisation*), kuriame jis teigia, kad žmonijos kultūros „aukso amžius" buvo 5-asis amžius prieš mūsų erą Senovės Graikijoje, dėl to ėmė plisti miestai, kurie Europoje išplito nuo Atėnų iki Londono.

Nuorodos
--------

* Peterio Holo darbinė biografija Archyvuota kopija 2006-09-25 iš Wayback Machine projekto.
* Interviu su Peteriu Holiu Archyvuota kopija 2007-02-18 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Caves, R. W. (2004). *Encyclopedia of the City*. Routledge. p. 329.
| **Cortinarius orellanus** |
| --- |
| Nuodingasis nuosėdis (*Cortinarius orellanus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Nuosėdiniai  *( Cortinariaceae)* |
| Gentis: | Nuosėdis  *( Cortinarius)* |
| Rūšis: | Nuodingasis nuosėdis  *( Cortinarius orellanus)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Nuodingasis nuosėdis** (*Cortinarius orellanus*) – nuosėdinių klasės grybas. Šis retai sutinkamas nuodingasis nuosėdis yra priskiriamas prie nuodingiausių grybų; suvalgius šio grybo, apsinuodijimo požymiai pasireiškia tik po dvejų savaičių.

Išvaizda
--------

Šio grybo kepurėlė yra 3-9 cm skersmens, iš pradžių iškili, vėliau išplatėjusi, su plačiu gūbreliu. Luobelė oranžiškai ruda arba rausvai ruda, smulkiai plaušuota arba smulkiai žvynuota; senų vaiskūnių gali būti ir pilka. Senesnių grybų kepurėlės kraštai dažnai sutrūkinėję. Kotas būna 4-8 cm ilgio, 0,5–1,5 cm storio, lygus ir pilnaviduris, cilindriškas, ties pagrindu dažnai šiek tiek smailėjantis. Lakšteliai stori ir platūs, sujungti lakšteliukais. Gelsva, prie koto pagrindo rausva trama turi švelnų skonį ir ridikų kvapą.Sporos elipsiškos, 8 – 12\*5.5 – 7 μ m.

Spalvos kaita: kepurėlė būna oranžiškai raudona arba rūdžių spalvos. Kotas iš pradžių geltonas, vėliau rausvai rudas. Lakšteliai iš pradžių blyškiai oranžiškai geltoni, tačiau vėliau įgauna oranžiškai rausvai rudą arba šviesiai rudą atspalvį.

Nuodingoji medžiaga grybe: orelaninas (paralyžuoja kepenis).

Augavietė
---------

Labai retai sutinkamas nuodingasis nuosėdis auga lapuočių miškuose pramaišiui su pušimis, dažnai po ąžuolais. Mėgsta smėlingą rūgštų dirvožemį.

Augimo sezonas: rugpjūtis-spalis.

Naudota literatūra
------------------

* Didysis gamtos vadovas „Grybai"  *išsamus grybų ir jų rinkimo žinynas* , „Mūsų knyga", 2004 m. (118 psl.) ISBN 9955 – 573 – 65 – 1

Nuorodos
--------

* Grybų katologas
**Antanas Kniūkšta** (1892 m. rugpjūčio 15 d. Erlėnuose – 1983 m. gegužės 18 d. Kaune) – Lietuvos knygų leidėjas. Palaidotas Seniavos kapinėse Kaune.

Biografija
----------

Mokėsi Kauno suaugusiųjų gimnazijoje. Dirbo knygyne, Eltoje. 1924 m. su Antanu Vireliūnu įsteigė „Sakalo" knygų leidimo bendrovę, iki 1940 m. ir 1943–1944 m. jos direktorius. 1944 m. sovietinio saugumo suimtas, kalintas Vorkutoje. 1958 m. grįžo į Lietuvą. Iki 1971 m. dirbo Maironio lietuvių literatūros muziejuje Kaune.

Išleido daugiau kaip 600 lietuvių rašytojų ir verstinės literatūros knygų, vadovėlių. Leidykloje savo pirmąsias knygas spausdino 32 autoriai, tarp jų: Stasys Anglickis, Juozas Baltušis, Kazys Bradūnas, Jonas Dovydaitis, Eugenijus Matuzevičius, Henrikas Radauskas, Antanas Vaičiulaitis ir kiti. „Sakalas" leido žurnalus „Kalba" (1930 m.), „Gimtoji kalba" (1935–1937 m.), „Dienovidis" (1938–1939 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑   Antano Kniukštos gyvenimo kelias
2. ↑  *Antanas Kniūkšta*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 319 psl.
| **Antanas Kutka** |
| --- |
| Gimė | 1916 m. rugpjūčio 31 d. (106 metai)Pašvitinyje, Pakruojo raj. |
|  |
| Veikla | vargonininkas, muzikos mokytojas, chorvedys. |

**Antanas Kutka** (g. 1916 m. rugpjūčio 31 d. Pašvitinyje, Pakruojo raj.) – vargonininkas, muzikos mokytojas, chorvedys.

Biografija
----------

1930 m. baigęs Pašvitinio pradžios mokyklos šešis skyrius, 1932–1935 m. vargonuoti mokėsi pas vietos vargonininką J. Vaitiekūną. 1935 m. pradėjo vargonininkauti Pamūšio (Joniškio raj.) parapijoje ir dirbti pašto agentūroje.

1936–1937 m. lankė vargonininkų kursus Panevėžyje, kuriems vadovavo Konradas Kaveckas ir Antanas Budriūnas. 1938 m. buvo pašauktas atlikti karinę tarnybą – tarnavo Kaune.

1939 m. lankė Lietuvos muzikų draugijos surengtus vieno mėnesio vargonininkų kursus (vadovavo Konradas Kaveckas), taip pat savišvietos kursus (1936–1940 m.). 1940–1944 m. – Pašvitinio valsčiaus raštininkas ir parapijos vargonininkas.

Nuo 1946 m. – Pašvitinio progimnazijos muzikos mokytojas ir choro vadovas. 1949–1995 m. – Žagarės (Joniškio raj.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytojas, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų ir vokalinių ansamblių vadovas.

1956–1960 m. neakivaizdiniu būdu choro dirigavimo mokėsi Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos muzikos technikume, kurį baigė su pagyrimu. 1960 m. baigė ir Žagarės vakarinę darbo jaunimo vidurinę mokyklą.

Vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių choruose dainuodavo po 50–70 mergaičių ir berniukų; šie chorai dalyvaudavo koncertuose, rajono dainų šventėse ir kituose kultūros renginiuose. O mišrųjį chorą ir skudučių ansamblį parengė 1950 m. respublikinei dainų šventei. Jaunuosius dainininkus paruošė 1980 ir 1982 m. „Dainų dainelės" konkursams.

Be pedagoginio darbo, nuo 1950 m. buvo Žagarės kultūros namų direktorius ir meno vadovas, organizavo buvusio Žagarės rajono dainų šventes ir joms dirigavo. Vadovavo Žagarės kultūros namų mišriajam chorui, kurį parengė 1955, 1960, 1965 ir 1970 m. respublikinėms dainų šventėms, dalyvavo Latvijos rajoninėse dainų šventėse, chorų apžiūrose bei konkursuose pelnė prizinių vietų. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, keletą metų vadovavo pagyvenusių žmonių etnografiniam ansambliui.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
| **Puntius ticto** |
| --- |
| Odesos barbusas (Puntius ticto)Odesos barbusas (*Puntius ticto*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Potipis: | Stuburiniai  *( Vertebrata)* |
| Antklasis: | Kaulinės žuvys  *( Osteichthyes)* |
| Klasė: | Stipinpelekės žuvys  *( Actinopterygii)* |
| Būrys: | Karpžuvės  *( Cypriniformes)* |
| Šeima: | Karpinės  *( Cyprinidae)* |
| Gentis: | Puntijai  *( Puntius)* |
| Rūšis: | Odesos barbusas  *( Puntius ticto)* |

 |

**Odesos barbusas** (*Puntius ticto*) – karpinių (Cyprinidae) šeimos žuvis.

Arealas
-------

Odesos barbusas sutinkamas Indijoje, Šri Lankoje, Himalajuose, Pakistane, Nepale, Bangladeše, Mianmare ir Tailande.

Gyvena gėlame ir sūriame kanalų, griovių ir kitų vandens telkinių vandenyje su dumblinu dugnu.

Aprašymas
---------

Kūnas yra pailgos ovalo formos, iš šonų suplotas. Šoninė linija nepilna, stambiai žvynuota. Ūselių neturi. Nugara pilkai žalia, šonai sidabriški, su metaliniu spindesiu, pilvas baltas. Patinėlis nuo patelės skiriasi ryškia juosta išilgai kūno. Gamtoje barbusai užauga iki 10 cm ilgio, akvariume iki 6-8 cm.

Laikymas
--------

Charakteris taikus, plaukioja grupėmis, aktyvios. Laikosi akvariumo viduriniame ir viršutiniame vandens sluoksniuose.

Žuvis nepretenzinga, visaėdė, bet linkusi į persirijimą. Rekomenduojama vandens temperatūra 24-26° C, pH 6,5-7,8, kietumas 4-20° dH. Rekomenduojama akvariumo talpa 50 l.

Negalima auginti su žuvimis turinčiomis ilgus ar plevenančius pelekus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Odesos barbusas | akvazoo.lt". *Akvazoo*. Nuoroda tikrinta 2022-07-14.
2. ↑  „Pethia ticto – Ticto Barb (Puntius ticto, Barbus ticto) — Seriously Fish". Nuoroda tikrinta 2022-07-14.
3. ↑  „Барбус Тикто (Pethia ticto) | содержание, разведение". *Аквамир63* (rusų). 2013-02-02. Nuoroda tikrinta 2022-07-14.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Odesos barbusas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| *Entropia Universe* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | MindArk |
| Leidėjas | MindArk |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius | {{{kompozitorius}}} |
| Išleidimo data | 2003 m. sausio 30 d. |
|
| Žanras (-ai) | MMORPG |
| Režimas | Daugelio žaidėjų |
|
| Reitingai |  |
| **Platforma** | Microsoft Windows |
| Versija |  |
| Variklis | CryEngine 2 |
| Reikalavimai |  |
| Platinimas | Parsisiuntimas internetu |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas | {{{pirmtakas}}} |
| Kitos dalys |  |
|  |

**Entropia Universe** (anksčiau vadinosi **Project Entropia**) – 2003 pradėjęs veikti daugelio žaidėjų vaidmenų žaidimas internete (MMORPG), kuriame veiksmas vyksta ateities pasaulyje, virtualioje Kalipso (*Calypso*) planetoje. Žaidėjai turi susikurti personažą (*avatar*), su kuriuo gali tyrinėti pasaulį, medžioti fantastinius gyvūnus, lavinti įvairius įgūdžius, užsiimti išteklių išgavimu ir gaminti daiktus.

„Entropia Universe"
Žaidimas yra nemokamas, tačiau norint žaisti pilnavertį žaidimą reikalingi virtualūs pinigai (PED), kurie gali būti nupirkti už realius pinigus, o vėliau iškeisti atgal. Tai atliekama veikėjus (avatarus) susiejus su banko sąskaita. Galima pinigų uždirbti ir neperkant virtualių žaidimo dolerių, tačiau daug sunkiau, nei pradėti investavus tam tikrą sumą į savo avatarą.

10 PED (*Project Entropia Doller*) žaidimo pinigų atitinka 1 JAV dol. Kompanija „MindArk", žaidimo kūrėja ir valdytoja, pranešė, kad žaidime cirkuliuoja 3,6 milijardo PED, t. y. 360 milijonų JAV dolerių.

Išnašos
-------

1. ↑   www.marketwire.com

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis Archyvuota kopija 2004-12-28 iš Wayback Machine projekto.
* Lietuviškas tinklalapis skirtas šiam žaidimui ir jo žaidėjams Lietuvoje Archyvuota kopija 2013-05-26 iš Wayback Machine projekto.
Keliaujančio pirklio uždavinio sprendinys, kai reikia apeiti penkiolika didžiausių Vokietijos miestų ir briaunų svoriai lygūs atstumams tarp miestų
**Keliaujančio pirklio uždavinys** arba **komivojažieriaus uždavinys** – grafų teorijos uždavinys, kai pilnajame svoriniame grafe ieškoma mažiausio svorio Hamiltono ciklo. Neformaliai jis nusakomas taip:

*Turint tam tikrą skaičių miestų, taip pat kelionės iš vieno miesto į kitą kainas, reikia rasti pigiausią maršrutą, kad aplankius kiekvieną miestą, maršrutas baigtųsi pradiniame mieste.*

Algoritmai
----------

### Tikslūs algoritmai

Akivaizdžiausias uždavinio sprendimas – visų įmanomų maršrutų perrinkimas. Tačiau tokio sprendimo sudėtingumas N! (miestų skaičiaus faktorialas), taigi didėjant miestų skaičiui sprendimas pasidaro nepraktiškas.

Tikslų atsakymą pateikiantys algoritmai sprendžia problemą tik su nedideliu miestų skaičiumi:

* Įvairūs skaldyk ir valdyk  algoritmai, dažniausiai tinkami suskaičiuoti sprendimą daugiausiai 40-60 miestų.
* Geriau veikia algoritmai, kurie remiasi tiesiniu programavimu. Tokie algoritmai gali būti efektyviai naudojami tikslaus maršruto tarp 120–200 miestų radimui.

2001 metais buvo suskaičiuotas tikslus maršrutas 15 112 Vokietijos miestų naudojant tiesiniu programavimu paremtą metodą. Skaičiavimui buvo naudojamas 110 procesorių tinklas. Galutinis apskaičiuotas maršrutas yra apie 66 000 kilometrų ilgio. 

### Euristiniai algoritmai

Įvairūs aproksimaciniai algoritmai gana greitai ir su pakankamai dideliu tikslumu sprendžia keliaujančio pirklio uždavinį. Moderniausi algoritmai gali rasti sprendimus su ypač dideliu kiekiu miestų (milijonais) per protingą laiką ir yra įrodyta, kad atsakymas nuo optimalaus sprendimo nėra nutolęs toliau nei 2-3 %.

#### Artimiausio kaimyno metodas

Pradėdami nuo kažkurios grafo viršūnės, kaskart renkamės iš neaplankytų viršūnių pačią „artimiausią" (su kuo mažesniu briaunos svoriu). Kai nebelieka neaplankytų viršūnių – grįžtame į pradinę.

#### Pigiausios jungties algoritmas

Pradėdami nuo bet kurios grafo viršūnės,

1. Imame mažiausio svorio briauną (jei yra kelios vienodai mažo svorio – renkamės bet kurią). Pasirinktą briauną pažymime.
2. Imame kitą mažiausio svorio briauną ir ją pažymime. Briauna yra tinkama, jei
	1. ji nepažymėta;
	2. ji neuždaro mažesnio ciklo;
	3. ji nėra paskutinė nepažymėta briauna, išeinanti iš vienos viršūnės;
3. kartojame 2 žingsnį, kol gausime Hamiltono ciklą.

#### 2-jų pasirinktųjų sukeitimo algoritmas

Šio algoritmo veikimo principas yra dviejų briaunų panaikinimas, sujungiant viršūnes kitokiu būdu, tikintis gauti trumpesnį maršrutą. Jei pasiūlytas naujasis kelias yra trumpesnis (jei panaikintų briaunų svorių suma didesnė už sujungtų kitokiu būdu), tuomet juo pakeičiame pradinį. Visada yra tik vienas būdas perjungti lankus, kurie įeina į maršrutą, kad išliktų ciklas.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Keliaujančio pirklio uždavinys** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Kelionė aukštumomis*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Ride the High Country |
| Kilmės šalis |  JAV |
| Režisierius | Sam Peckinpah |
| Scenaristas (-ai) | N.B. Stone Jr. |
| Metai | 1962 |
| Žanras | vesternas |
| Trukmė | 94 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Kelionė aukštumomis** (angl.  *Ride the High Country*) – 1962 m. režisieriaus Sam Peckinpah sukurtas vesternas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Randolph Scott – Gilas
* Joel McCrea – Styvas
* Mariette Hartley – Elza
* Warren Oates – Henris
* Edgar Buchanan – teisėjas Toliveris
* R.G. Armstrong – Džošua

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Buvęs šerifas Gilas apsiima nugabenti bankui priklausantį aukso krovinį į artimiausią miestą. Į pagalbą jis pasitelkia savo seną pažįstamą bei šio jauną porininką, neįtardamas, kad šiedu kelionės metu ketina auksą pasisavinti...

Apdovanojimai
-------------

* BAFTA (nominacija) – perspektyviausias aktorė (M. Hartley)
*Šis straipsnis apie augalų gentį. Apie ežerą Varėnos rajone skaitykite straipsnyje Grikis (ežeras).*

| **Fagopyrum** |
| --- |
| Sėjamasis grikis (Fagopyrum esculentum)Sėjamasis grikis (*Fagopyrum esculentum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Gvazdikažiedžiai  *( Caryophyllidae)* |
| Šeima: | Rūgtiniai  *( Polygonaceae)* |
| Gentis: | Grikis  *( Fagopyrum)* |

 |

**Grikis** (*Fagopyrum*) – rūgtinių (*Polygonaceae*) augalų gentis, kuriai priklauso vienmetės žolės. Stiebas status, sultingas. Lapai širdiški, blizgantys. Žiedai sukrauti kekėse, išaugusiose viršutinių lapų pažastyse. Vaisiai tribriauniai riešutėliai.

Tai vidutinio klimato augalas, kurį apdulkina vabzdžiai. Grikis kilęs iš Pietų Sibiro. Laukiniai grikiai auga Kazachstane, Kinijoje. Kultūrinti pradėti viduramžiais ir ilgainiui įsitvirtino žemės ūkyje.

Grikių laukas
Lietuvoje auga dvi rūšys:

* Sėjamasis grikis (*Fagopyrum esculentum*). Auginamas kaip medingas, maistinis ir vaistinis augalas.
* Totorinis grikis (*Fagopyrum tataricum*). Piktžolė.

Etimologija
-----------

Lietuviai žodį perėmė iš slavų kalbų. Slavai savo ruožtu šį augalą pavadino *graikiškomis kruopomis* (pvz. rus. *греческая крупа*, vėliau tiesiog *гречка*), kadangi kruopos slavų kraštuose paplito nuo VII a. jas atvežus iš Graikijos ir Bizantijos, nors gali būti, kad ir ir dėl to, jog graikų vienuoliai augino grikius savo vienuolynuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  М. Э. Рут. Этимологический словарь русского языка для школьников. – Екатеринбург, 2007. 366 psl. ISBN 978-5-9757-0112-1.
2. ↑  Лутовинова И.С. Слово о пище русской. СПб, 2005
3. ↑  В.В. Похлёбкин. Тяжёлая судьба русской гречихи