recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Brabus| Forma | Privati įmonė |
| Pramonė | Automobilių |
| Įkurta | 1977 m. |
| Centrinė būstinė | Botropas, Vokietija |
| Produkcija | Automobiliai |
| Tinklalapis |  |

**Brabus** yra automobilių perdarymo ir puošybos (tiuningo) kompanija, įkurta Klauso Brackmanno ir Bodo Buschmanno iš Vokietijos. Ši kompanija specializuojasi Mercedes-Benz, Smart ir Maybach automobilių perdaryme.

Šią įmonę valdo B. Buschmannas, o šiuo metu ji vadinama pati didžiausia Mercedes-Benz automobilių perdarymo kompanija. Taip pat ji konkuruoja su tokiom įmonėm kaip Lorinsen, Carlsson, Kleeman ir Renntech.

Įmonės pagrindinis tikslas yra padidinti maksimaliai variklio pajėgumą tiek pagal arklio galias, tiek pagal maksimalų sukimo momentą. Klientai gali pirkti jau paruoštus automobilius tiek iš Brabus kompanijos, tiek per Mercedes centrus. Jei klientas nusprendžia pirkti automobilį tiesiai iš Brabus, šios įmonės darbuotojai patys atsiveža transporto priemonę iš Mercedes prekybos vietos ir perdaro ją pagal kliento poreikius. Brabus žinoma kaip atliekanti labai brangius darbus, o savo darbą jie atlieka pagal moto: "jei tu klausi kainos, tu negali sau leisti tai pirkti" (angl. *"if you have to ask the price, you can't afford it"*).

Rekordai
--------

Brabus yra pasiekusi kelis pasaulio rekordus.

* 1996 m. Brabus E V12 modelis pasiekė naują gatvių sedano greičio rekordą - 330 km/val
* 2003 m. Brabus E V12 Biturbo pagerino prieš tai buvusį rekordą iki 350.2 km/val
* 2006 m. Brabus Rocket modelis pasiekė naują rekordą - 362.4 km/val. Šis modelis buvo pagamintas ant patobulinto Mercedes-Benz CLS klasės W219 modelio.
* Tų pačių metų spalio mėnesį su tuo pačiu modeliu Brabus vėl pagerino rekordą iki 365.7 km/val greičio. Šio modelio kaina pakilo iki 380.000 eurų.

Nuorodos
--------

* Brabus Oficiali svetainė (Vokiečių kalba)
| Virgainių senosios kapinės |
| --- |
| Bendras kapinių vaizdas iš pietryčių pusės |
| 

Virgainių senosios kapinėsVirgainių senosios kapinės

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°24′42″š. pl. 22°52′42″r. ilg.﻿ / ﻿55.411626°š. pl. 22.87836°r. ilg.﻿ / 55.411626; 22.87836Koordinatės: 55°24′42″š. pl. 22°52′42″r. ilg.﻿ / ﻿55.411626°š. pl. 22.87836°r. ilg.﻿ / 55.411626; 22.87836 |

 |
| Vieta | Raseinių rajonas |
| Seniūnija | Viduklės seniūnija |
| Plotas | 0,18 ha |
| Naudotas | XVI–XIX a. |

**Virgainių senosios kapinės**, vadinamos *Senkapiais* (saugotinas kultūros paveldo objektas) – neveikiančios kapinės vakarinėje Raseinių rajono savivaldybės teritorijos dalyje, 0,1 km į pietus nuo krašto kelio  **196**  Ariogala–Raseiniai–Kryžkalnis , Kerupio kairiajame krante.

Kapinės
-------

Įrengtos upelio slėnio terasos pakilumoje. Netaisyklingo stačiakampio plano, pailgos šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi, apie 65 m ilgio ir 35 m pločio. Laidojimo žymių ir memorialinių smulkiosios architektūros statinių neišlikę. Teritorija duobėta, dirvonuoja. Šiaurės, rytų ir pietų pusėje auga pavieniai krūmai ir menkaverčiai medžiai. Pietryčių pusėje ribojasi su pieva ir aukštumos šlaitu, iš kitų pusių apjuostos dirbamo lauko.

Teritorija – 0,18 ha.

Istorija
--------

Kapinės veikė XVI–XVIII a. Vadinamos Senkapiais. Laidoti Virgainių dvarui priklausančių kaimų valstiečiai. Jas 1795 m. uždarius, XIX a. laidota atsitiktinai (nekrikštyti mirę kūdikiai, šiltinės epidemijų aukos, savižudžiai). Mirusiems atminti kapinėse XIX a. pastatytas medinis monumentalus kryžius su Nukryžiuotojo skulptūra, kuris XX a. viduryje sunyko.

1937 m. kapinės buvo įrašytos į Valstybės archeologijos komisijos saugomų kultūros paveldo objektų sąrašą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Raseinių rajono bendrasis planas: kultūros paveldas. Parengė SĮ „Kauno planas", 2007
2. ↑  Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. – Kultūros paveldo centro paveldosaugos biblioteka. – F. 1, b. 39. – L. 334–337

Nuorodos
--------

* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga Archyvuota kopija 2014-08-12 iš Wayback Machine projekto.
* Raseinių rajono bendrasis planas: kultūros paveldas Archyvuota kopija 2014-08-12 iš Wayback Machine projekto.
| **Rolandas Janickas** |
| --- |
| Gimė | 1966 m. rugpjūčio 9 d. (56 metai)Pašventupys, Anykščių rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Jolanta |
| Vaikai | Arvydas, Silvija, Lolita |
|  |
| Veikla | politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 2003 m. Darbo partija |
|  |
| Alma mater | 1988 m. Uljanovsko aukštoji komendantinė karo ryšių mokykla, 2012 m. Vilniaus Gedimino technikos universitetas |

**Rolandas Janickas** (g. 1966 m. rugpjūčio 9 d. Pašventupyje, Anykščių rajonas) – Lietuvos ir Ukmergės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas. Buvęs Ukmergės meras 2015-2023 m..

Biografija
----------

1984 m. baigė Taujėnų vidurinę mokyklą. 1988 m. baigė Uljanovsko aukštąją komendantinę karo ryšių mokyklą, daugiakanalio ryšio eksploatacijos inžinierius. Tarnavo vyriausybinio karo ryšio dalinyje Kodymoje (Odesos sritis). 1991 m. grįžo į Lietuvą. 1991 m. pradėjo dirbti valstybinėje Kauno pašto, telefono, telegrafo įmonėje – Ukmergės rajono ryšių mazge elektromonteriu. 1992–1997 m. dirbo Ukmergės telekomunikacijų paslaugų tarnybos elektromonteriu. 1995 m. suteiktas Savanoriškos krašto apsaugos tarnybos Vilniaus ATG rinktinės atsargos vyresniojo leitenanto karinis laipsnis. 1997–2001 m. AB „Lietuvos telekomas" Ukmergės klientų aptarnavimo grupės elektromontuotojas, specialistas. 2001–2004 m. UAB Comliet Kauno regiono Ukmergės eksploatacijos filialo meistras. 2004–2008 m. AB „Lietuvos telekomas" (vėliau – TEO LT AB) Ukmergės klientų aptarnavimo skyriaus vadovas. 2007–2011 m. Ukmergės rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas, atsakingas už investicijų valdymą. 2009–2012 m. studijavo Vilniaus Gedimino technikos universitete. 2011–2013 m. Vilniaus prekybos, pramonės ir amatų rūmų Ukmergės filialo direktorius.

Nuo 2003 m. Darbo partijos narys, Ukmergės skyriaus pirmininkas. 2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Ukmergės rajono savivaldybės tarybos narys. Nuo 2013 m. Ukmergės rajono savivaldybės mero pavaduotojas.

Nuo 1995 m. Taujėnų bendruomenės saviveiklininkas, Taujėnų Šv. Kryžiaus Išaukštinimo parapijos Pastoracinės tarybos pirmininko pavaduotojas. 2004–2012 m. Taujėnų vidurinės mokyklos tarybos pirmininkas. 2006–2007 m. visuomeniniais pagrindais išrinktas Ukmergės rajono Švietimo tarybos pirmininku. 2008 m. išrinktas Taujėnų miestelio bendruomenės pirmininku, Ukmergės vietos veiklos grupės valdybos nariu. Nuo 2011 m. Ukmergės veiklių verslininkų vadovų klubo narys. Nuo 2015 m. pirmą kartą išrinktas Ukmergės miesto meru.

Sutuoktinė Jolanta, vaikai Arvidas, Silvija, Lolita.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5  *Rolandas Janickas* Archyvuota kopija 2022-01-23 iš Wayback Machine projekto.. Kas yra kas Lietuvoje 2018. Nuoroda tikrinta 2021-09-22.
2. ↑  *Rolandas JANICKAS*. Anykštėnų biografijų žinynas. Nuoroda tikrinta 2021-09-22.
3. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-16 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑
Koordinatės: 55°58′54″š. pl. 23°50′41″r. ilg.﻿ / ﻿55.981566°š. pl. 23.844817°r. ilg.﻿ / 55.981566; 23.844817


|  |
| --- |
| **Pakruojo „Atžalyno" gimnazija** |
| Pakruojo „Atžalyno" gimnazija herbasPakruojo „Atžalyno" gimnazija herbas |
| Pakruojo „Atžalyno" gimnazija |
| **Adresas** | P. Mašioto g. 1, Pakruojis |
| **Direktorius(-ė)** | Asta Valuntienė |
| **Mokinių skaičius** | 297 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 42 |

**Pakruojo „Atžalyno" gimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pakruojyje, P. Mašioto g. 1, vykdanti pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas. Įstaigos kodas 190066410.

Gimnazija žiemą, 2014 m.
Nuo kiemo pusės
Iki 2006 m. Pakruojo 1-oji vidurinė mokykla.

Istorija
--------

Pradinė mokykla Pakruojo miestelyje atsirado 1888 ar 1889 m. Žinoma, kad 1910 m. mokykla buvo išlaikoma valsčiaus lėšomis. Apie 1925 m. mokyklos pastatas sudegė, todėl mokiniai mokėsi įvairiuose miestelio pastatuose. Vienoje klasėje mokydavosi du skyriai, 1928 m. 1-4 skyriuose mokėsi 50 mokinių. 1930 m. buvo pastatytas naujas pradinės mokyklos pastatas. Iki 1940 m. ir per vokiečių okupaciją veikė tik pradinė mokykla su 6 skyriais, mokėsi 120 vaikų.

1944 m. spalio mėnesį įkurta Pakruojo progimnazija. 1945/1946 mokslo metais progimnazija išleido pirmą laidą, 25 mokinius. Nuo 1946/1947 mokslo metų progimnazija peraugo į Pakruojo gimnaziją. 1949 m. Pakruojo gimnaziją baigė pirmoji abiturientų laida – 15 mokinių. Nuo 1949 m. Pakruojo gimnazija perorganizuota į Pakruojo vidurinę mokyklą.

1957 m. pastatytas 880 vietų keturių aukštų pastatas su kabinetais, biblioteka, rūbine, aktų ir sporto salėmis. Savo jėgomis mokykla įsirengė stadioną, sklypą, užsodino sodą. Vėliau pristatytas priestatas. Nuo 1982 m. rugsėjo 1 d. mokykla, pastačius antrąją vidurinę mokyklą, pavadinama Pakruojo 1-ąja vidurine mokykla.

1995 m. dalis mokytojų buvo perkelta į naują pradinę mokyklą, kuri vadinasi Pakruojo „Versmės" pradinė mokykla. 1996 m. liepos 1 d. Pakruojo rajono valdybos sprendimu Nr.102 Pakruojo 1-oji vidurinė mokykla pavadinta Pakruojo „Atžalyno" vidurine mokykla. 2000 m. vykdydama Valstybinę švietimo politiką, mokykla didelį dėmesį skyrė šiuolaikinių technologijų diegimui ir mokyklos kompiuterizavimui, įrengtos dvi kompiuterių klasės II aukšte. Nuo 2001 m. mokykloje atlikti einamojo remonto darbai, pakeisti langai, stogo danga ir kt. Mokykla turi įrengtą biblioteką ir skaityklą III aukšte.

Direktoriai
-----------

* Rasa Bertulienė 2018-2021
* Asta Valuntienė nuo 2021-09-01

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Rolandas Kačinskas** |
| --- |
| Gimė | 1971 m. rugsėjo 8 d. (51 metai)Klaipėda |
|  |
| Veikla | lietuvių diplomatas |
| Pareigos | Lietuvos ambasadorius Graikijoje (nuo 2017 m.) |
|  |
| Išsilavinimas | aukštasis |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Rolandas Kačinskas** (g. 1971 m. rugsėjo 8 d. Klaipėdoje) – lietuvių diplomatas, Lietuvos ambasadorius Graikijoje (nuo 2017 m. sausio mėn.).

Biografija
----------

1994 m. Vilniaus universitete baigė visuomeninės geografijos studijas. Politikos mokslo magistro laipsnį gavo Vidurio Europos universitete (1995 m.), diplomatijos magistro - Lankasterio universitete (1996 m.). 2005 m. Vilniaus universiteto Tarptautinių santykių ir politikos mokslų institute apsigynė politikos mokslų daktaro disertaciją.

1996 – 1999 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos Daugiašalių santykių skyriaus III sekretorius, Politikos direktoriaus referentas. 1999–2003 m. - Lietuvos ambasados JAV II sekretorius, vėliau - URM Europos Sąjungos departamento I sekretorius. 2006–2007 dirbo patarėju ambasadoje Londone.

2007-2009 m. vadovavo URM Rusijos skyriui, vėliau - Informacijos ir viešųjų ryšių departamentui. 2010-2014 m. - įgaliotasis ministras Lietuvos ambasadoje JAV. 2014-2017 m. buvo URM Politikos direktorius..

Nuo 2017 m. sausio 23 d. - Lietuvos Respublikos nepaprastais ir įgaliotasis ambasadorius Graikijos Respublikoje, Kipro Respublikai ir Albanijos Respublikai..

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2020-09-25 iš Wayback Machine projekto. (Ambasados Graikijoje inform.)
2. ↑   Archyvuota kopija 2017-10-07 iš Wayback Machine projekto. (www.president.lt)


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Alfonsas Eidintas** | **Lietuvos ambasadorius Graikijos Respublikoje** 2017-2021 | Po to:**Lina Skerstonaitė** |
| **Virgaudas Taletavičius** |
| --- |
| Gimė | 1964 m. kovo 19 d.Lazdijuose |
| Mirė | 2019 m. sausio 22 d. (54 metai) |
|  |
| Veikla | gydytojas, Lietuvos politinis veikėjas. |
| Partija | 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partija |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Lenkijos respublikos "Sidabrinis kryžius už nuopelnus" |

**Virgaudas Taletavičius** (1964 m. kovo 19 d. Lazdijuose – 2019 m. sausio 22 d.) – gydytojas, Lietuvos politinis veikėjas.

Biografija
----------

1989 m. baigė Kauno medicinos institutą.

1989 m. Druskininkų sanatorijos „Draugystė" gydytojas, 1990–1999 m. sanatorijos „Eglė" fizinės medicinos ir reabilitacijos gydytojas, 1999–2001 m. sanatorijos „Lietuva" reabilitacijos skyriaus vedėjas.

2001–2013 m. Druskininkų savivaldybės viešosios įstaigos „Druskininkų gydykla" direktorius. 2013–2015 m. Lazdijų ligoninės Fizinės medicinos ir reabilitacijos gydytojas. 2015 m. Varėnos ligoninės direktorius, nuo 2015 m. šios ligoninės Fizinės medicinos ir reabilitacijos gydytojas.

2000–2004 m. ir 2015–2019 m. Druskininkų savivaldybės tarybos narys.

2001–2016 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Druskininkų skyriaus narys.

Šaltiniai
---------

1. ↑
|  |
| --- |
| Nievodnica Košcielna geležinkelio stotis |
|  |
| Šalis | Lenkija |
| Gyvenvietė | Nevodnica Košcelna |
| Linijų skaičius | 1 |
| Atidaryta | 1862 m. |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nievodnica Košcielna geležinkelio stotis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

**Nievodnica Košcielna geležinkelio stotis** (lenk. *Niewodnica Kościelna stacja kolejowa*) – geležinkelio stotis Nevodnica Košcelnos kaime, šiaurės rytų Lenkijoje, Palenkės vaivadijoje, Balstogės apskrityje, Turosnės valsčiuje. Stotis buvo atidaryta 1862 m. kai buvo pradėtas naudoti Sankt Peterburgo–Varšuvos geležinkelis. Per stotį eina Zelonkos-Kužnica Bialostockos geležinkelio linija. Nuo stoties iki Tripucie geležinkelio stotelė yra 1,8 km ir iki Klepacze geležinkelio stotelės yra 3,2 km.

**Geležinkelio ruožas**| 

Tripucie
**Nievodnica Košcielna**
Klepačė

 |

Nuorodos
--------

* Aprašymas apie stotį (lenk.).

Koordinatės: 53°05′01″ š. pl. 23°02′50″ r. ilg.﻿ / ﻿53.08361°š. pl. 23.04722°r. ilg.﻿ / 53.08361; 23.04722
Koordinatės: 54°37′2″ š. pl. 22°48′7″ r. ilg.﻿ / ﻿54.61722°š. pl. 22.80194°r. ilg.﻿ / 54.61722; 22.80194


| Virbalio tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Vilkaviškio rajonas) |
| Plotas | 0,108 km² |
| Kranto linijos ilgis | 2,41 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 3,2 m |
| Didžiausias gylis | 8 m |
| Įteka | Paviržupė, bevardis upelis |
| Išteka | Paviržupė |

**Virbalio tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Vilkaviškio rajone, Virbalio miesto pietvakariniame pakraštyje. Sudarytas užtvenkus Paviržupės upelį (Rausvės intakas, Širvintos baseinas) 2,3 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietų į šiaurę – 1,07 km, plotis – iki 0,18 km. Altitudė 70 m. Pietinis tvenkinio galas siekia Virbalgirio mišką. Krantai daugiausia aukštoki, beveik ištisai apaugę siauru medžių ir krūmų ruožu. Aplinkui plyti dirbami laukai. Šiaurrytinėje pakrantėje, šalia užtvankos, įrengtas paplūdimys ir valčių prieplauka.

Tvenkinys įrengtas 1986 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
| Saratė*Zárate* |
| --- |
| *Saratė. Tolumoje - tiltas per Paraną* |
|  |
| 

SaratėSaratė

34°06′0″ p. pl. 59°01′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.10000°š. pl. 59.01667°r. ilg.﻿ / 34.10000; 59.01667﻿ (Saratė)Koordinatės: 34°06′0″ p. pl. 59°01′0″ v. ilg.﻿ / ﻿34.10000°š. pl. 59.01667°r. ilg.﻿ / 34.10000; 59.01667﻿ (Saratė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-3) |
|  |
| **Valstybė** | Argentinos vėliava Argentina |
| **Provincija** | Buenos Airių provincija Buenos Airių provincija |
| **Departamentas** | Saratės partidas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1854 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2001) | 86 415  |
| **Altitudė** | 27 m |
|  |
| **Tinklalapis** | www.zarate.gov.ar |
|  **Vikiteka** | Saratė |

**Saratė** (isp. *Zárate*) – miestas Argentinoje, Buenos Airių provincijos šiaurėje, dešiniajame Paranos upės krante, 90 km į šiaurės vakarus nuo Buenos Airių, Saratės apygardos centras. Virš 100 tūkst. gyventojų.

Saratė svarbus transporto mazgas. Greitkeliai į Rosariją, Buenos Aires ir vadinamąją „Argentinos Mesopotamiją", į kurią greitkelis ir geležinkelis eina per *Zárate-Brazo Largo* tiltą virš Paranos upės. Svarbus pramonės centras. Maisto, naftos chemijos, spalvotosios metalurgijos pramonė. Uostas prie Paranos upės.

Miestas įkurtas 1854 m. kovo 19 d. Seniau vadintas *General Uriburu*.

Nuorodos
--------

* www.zarate.gov.ar Archyvuota kopija 2005-06-19 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie kalbos sutrikimą. Apie klaidingą rašybą skaitykite straipsnyje Šveplavimas (rašyba).*
**Šveplavimas** - pastovus, tolydinis kalbos garsų, dažniausiai priebalsių, netaisyklingas tarimas. Vienas iš dažniausiai pasitaikančių fonetinių kalbos sutrikimų.

Šveplavimas vaikystėje
----------------------

Konstatuojant šveplavimą atsižvelgiama į kalbančiojo amžių. Ankstyvojoje vaikystėje vaikai taria taip pat netobulai, tačiau jų tarimo trūkumai yra fiziologiniai, nulemti amžiaus ypatybių. Tokie trūkumai išnyksta savaime. Šveplavimu laikomi tik tokie tarimo trūkumai, kurių negalima pateisinti amžiaus ypatybėmis. Šveplavimą apibūdina dar ir tai, kad jis, vaikams augant, neišnyksta savaime. Šveplavimui pašalinti paprastai būtinas logopedinis darbas. Pats šveplavimo pobūdis visada yra konkretus, nes švepluoti vaikai gali įvairiai. Kalbėdami gali visai praleisti kai kuriuos garsus, pakeisti juos lengvesniais, iškraipyti jų artikuliaciją, gali tardami painioti tarpusavyje panašius garsus ir t. t. Jeigu vaikas neištaria arba netaisyklingai ištaria kai kuriuos garsus tai vadiname šveplavimu. Šis apibūdinimas yra labai bendras, jis turėtų būti tiksliau apibrėžtas, atsižvelgiant į tą ar kitą šveplavimo pobūdį. Tikslesnio apibūdinimo reikia dar ir dėl to, kad daugelis, net ir specialistai logopedai, dažnai tiesiog sako: netaria garsų. Tai neteisinga tuo atveju, kai vaikas taria, bet šiek tiek iškraipo garso artikuliaciją.

Dislalija
---------

Šveplavimas dar vadinamas *dislalija* (gr. dys priešdėlis, žymintis sutrikimą, *lalia* 'plepėjimas, šneka'). Netaisyklingas panašios artikuliacijos garsų (*š, ž, c, dž* arba *s, z, c, dz*) tarimas, kartais vadinamas *monomorfine dislalija* (gr. monos 'vienas, vieningas, vienintelis', *morphe* 'forma', t. y. 'vienaformis'). Netaisyklingas kelių garsų grupių tarimas (*s, z, c, dz* ir *š, ž, c, dž* arba *š, ž, č, dž* ir *I, r*) vadinamas *polimorfine dislalija* (gr. polymorphos 'daugiaformis, daugialytis, pasitaikantis kelių formų'). Skiriami tokie pagrindiniai garsų tarimo trūkumai:

* Garsų keitimas.
* Garsų praleidimas.
* Garsų tarimo iškraipymas.
Gyventojų amžiaus piramidė (2005 m.)
Populiacijos kitimas 1950-2007 m. Gyventojų skaičius pateikiamas milijonais. (Padidinti grafiką galima ant jo paspaudus kairiu pelės mygtuku)
Šiame straipsnyje pateikiami statistiniai duomenys apie **Kirgizijos demografiją**.

**Gyventojų skaičius:** 5 431 747 (2009 m. apskaičiavimai) 

**Struktūra pagal amžių:**

* *0-14 m.:* 29,7 %
* *15-64 m.:* 64,5 %
* *65 m. ir vyresni:* 5,8 % (2009 m. apsk.)

**Gyventojų amžiaus mediana:**

* *bendra:* 24,4 m.
* *vyrų:* 23,6 m.
* *moterų:* 25,3 m. (2009 m. apsk.)

**Metinis populiacijos prieaugis:** 1,396 % (2009 m. apsk.)

**Gimstamumas:** 23,44 gimimų/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Mirtingumas:** 6,91 mirčių/1000 gyv. per metus (2009 m. apsk.)

**Migracijos indeksas** (per metus imigravusių į šalį ir emigravusių iš šalies žmonių skirtumas): -2,57 migrantų/1000 gyv. (2009 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procentas:** 36 % (2008 m. apsk.)

**Miestuose gyvenančių žmonių procento metinis kitimas:** + 1,6 % (2005 m. apsk.)

**Lyčių santykis**: 

* *Gimimo metu:* 1,05 vyro vienai moteriai
* *Jaunesniems nei 15 metų:* 1,04 vyro vienai moteriai
* *15-64 metų:* 0,96 vyro vienai moteriai
* *65 metų ir vyresniems:* 0,64 vyro vienai moteriai
* *Visai populiacijai:* 0,96 vyro vienai moteriai (2009 apsk.)

**Kūdikių mirtingumas per pirmuosius gyvenimo metus:** 31,26 mirusiųjų/1000 gimimų (2009 apsk.)

**Vidutinė gyvenimo trukmė:**

* *bendra:* 69,43 m.
* *vyrų:* 65,43 m.
* *moterų:* 73,64 m. (2009 apsk.)

**15 m. ir vyresnių gyventojų raštingumas:**

* *bendras:* 98,7 %
* *vyrų:* 99,3 %
* *moterų:* 98,1 % (1999 m. surašymas)

**Pasiskirstymas pagal religijas:**

* musulmonai: 75 %
* stačiatikiai: 20 %
* kiti: 5 %

Šaltiniai
---------

* Puslapis apie šalį CŽV pasaulio faktų knygoje (angliškai) Archyvuota kopija 2015-11-27 iš Wayback Machine projekto.

  

v • a • r **Azijos gyventojai** 

Afganistanas |
Armėnija |
Azerbaidžanas |
Bahreinas |
Bangladešas |
Brunėjus |
Butanas |
Egiptas |
Filipinai |
Gruzija |
Indija |
Indonezija |
Iranas |
Irakas |
Izraelis |
Japonija |
Jemenas |
Jordanija |
Jungtiniai Arabų Emyratai |
Kambodža |
Kataras |
Kazachija |
Kinija |
Kipras |
Kirgizija |
Kuveitas |
Laosas |
Libanas |
Malaizija |
Maldyvai |
Mongolija |
Mianmaras |
Nepalas |
Omanas |
Pakistanas |
Pietų Korėja |
Rytų Timoras |
Rusija |
Saudo Arabija |
Singapūras |
Sirija |
Šiaurės Korėja |
Šri Lanka |
Tadžikija |
Tailandas |
Turkija |
Turkmėnija |
Uzbekija |
Vietnamas
Koordinatės: 55°58′56″š. pl. 23°50′37″r. ilg.﻿ / ﻿55.982351°š. pl. 23.84349°r. ilg.﻿ / 55.982351; 23.84349

|  Pakruojo kapinių koplyčia |
| --- |
|  |
| **Gyvenvietė** | Pakruojis |
| **Adresas** | Taikos g. 1 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1890 m. |

**Pakruojo kapinių koplyčia** – koplyčia, stovinti Pakruojo civilinėse kapinėse, Taikos g. 1, jų rytiniame pakraštyje, prie įėjimo vartų, priešais „Atžalyno" gimnazijos pastatą. Kapinės riboto laidojimo, užima 1,39 ha plotą, patenka į Pakruojo Šv. Jono Krikštytojo parapijos teritoriją. Sakralinis statinys tapęs sandėliuku, kuriame laikomas kapinių priežiūros inventorius.

Istorija
--------

Koplyčia statyta apie 1890 m. (įspausta data priekiniame fasade, ties durimis iš kairės).

Senosios pakruojiečių kartos atstovas, kraštotyrininkas Zenonas Gegeckas (1930–2016) minėjo, kad pokaryje ši koplyčia veikė, priklausė latvių bendruomenei. Jo žodžiais, gal prieš penkiolika metų buvo pavogtas koplyčios varpas (iki 2000 m.). Šalia yra XIX a. pab. antkapinių kryžių.

Architektūra
------------

Koplyčia dviaukštė, kvadratinio plano, pagrindiniu fasadu orientuota į šiaurės rytus. Keturšlaitį stogą puošia ornamentuotas kryžius. Fasaduose – 4 arkinės langų angos, užsandarintos medinių lentų skydais.

Galerija
--------

* Galinė dalis. Priekyje – gimnazijaGalinė dalis. Priekyje – gimnazija
* Langai užkalti lentomisLangai užkalti lentomis
* Laiptai tarp aukštųLaiptai tarp aukštų
* Langas iš vidausLangas iš vidaus
* Pastogės konstrukcijaPastogės konstrukcija

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pakruojo kapinių koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Koplyčios tebesaugo savo paslaptis. Sakralinis statinys tapo sadėliuku. *skrastas.lt*
| Trakinių piliakalnis |
| --- |
| [[Image:|250px]] |
| 

Trakinių piliakalnisTrakinių piliakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 55°23′8.5″ š. pl. 25°7′58.5″ r. ilg.﻿ / ﻿55.385694°š. pl. 25.132917°r. ilg.﻿ / 55.385694; 25.132917Koordinatės: 55°23′8.5″ š. pl. 25°7′58.5″ r. ilg.﻿ / ﻿55.385694°š. pl. 25.132917°r. ilg.﻿ / 55.385694; 25.132917 |

 |
| Vieta | Anykščių rajonas |
| Seniūnija | Kurklių seniūnija |
| Aukštis | 10-15 m |
| Plotas | 20x12 |
| Naudotas | I tūkstantmetis – II tūkstantmečio pradžia |
| Žvalgytas | 1972 |
| Registro Nr. | AR1616 /A1429 / 16274 |

**Trakinių piliakalnis**, *Milžino kapas, Milžinkapis* – piliakalnis (unikalus objekto MC kodas 16274; Lietuvos Respublikos kultūros paminklų sąrašo Nr. AR1616; registro iki 2005 m. balandžio 19 d. Nr. A1429) Anykščių rajono savivaldybės teritorijoje, į šiaurę nuo Trakinių Kurklių seniūnija. Pasiekiamas iš plento A6 Utena – Ukmergė keliu Didžiakaimis – Trakiniai pavažiavus 2,9 km, pasukus į kairę šiaurės rytų kryptimi, pavažiavus pro eglėmis apaugusią sodybą lauko keliuku iki lauko kyšulio šiaurinio krašto – iš viso 350 m, yra priekyje, apaugęs, ant piliakalnio auga stambesnis ąžuolas.

Piliakalnis
-----------

Piliakalnis įrengtas aukštumos kyšulyje tarp griovų į Virintos slėnį. Aikštelė keturkampė, pailga šiaurės – pietų kryptimi, 20x12 m dydžio. Jos pietiniame pakraštyje supiltas 0,8 m aukščio, 14 m pločio pylimas. Jo 2,5 m aukščio išorinis šlaitas leidžiasi į 15 m ilgio, 8 m pločio viršuje, 3,5 m gylio griovį, už kurio yra antras kiek lenktas 20 m ilgio, 1,5 aukščio iš išorės, 8 m pločio pylimas, už kurio yra antro griovio žymės. Aikštelės šiauriniame gale supiltas 0,4 m aukščio, 5 m pločio pylimas. Šlaitai į slėnį statūs, 10–15 m aukščio. Piliakalnis apardytas ariant, apaugęs lapuočiais medžiais.

Į pietvakarius nuo piliakalnio 0,5 ha plote yra papėdės gyvenvietė.

Tyrimai
-------

1982 m. piliakalnį žvalgė Mokslinė metodinė taryba. Radinius saugo Lietuvos nacionalinis muziejus. Piliakalnis datuojamas I tūkstantmečio viduriu - II tūkstantmečio pradžia. Lietuvos Respublikos kultūros ministro įsakymas dėl pripažinimo valstybės saugomu – 2005-04-29; Nr. ĮV-190. Paminklo teritorijos plotas 14000 m². 

|  |
| --- |
| Aplinkiniai piliakalniai |
|  | Buteikių piliakalnis 4 km | Liudiškių piliakalnis 13 km | Jonydžių piliakalnis 9 km |  |
| Riklikų piliakalnis 14 km |  | Janonių piliakalnis 4 km |
| Antatilčių piliakalnis II 15 km | Vargulių piliakalnis 6 km | Klabinių piliakalnis 4 km |

Pastaba:   
 Norėdami pamatyti Vikipedijoje aprašytų gyvenviečių ir kultūros paveldo objektų žemėlapį paspauskite prie koordinačių esančią Žemės ikoną

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kultūros paminklų enciklopedija: Rytų Lietuva I. V. 1996. P.91.

* Lietuvos Respublikos istorijos ir kultūros paminklų sąrašas, V.1993, p.32.
* Valstybės archeologijos komisijos medžiaga. KPC A. F.1. Ap.1. B.39 (buvo B.4). P.119.
* Bronius Dakanis. Mažai žinomi Lietuvos piliakalniai // Kultūros paminklai. V. 1994. T.1. P.55.
* Gintautas Zabiela. Lietuvos medinės pilys. V. 1995. P.255.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos piliakalniai
* Lietuvos piliakalniai. Trakiniai
**Tendinitas** (lot. *tendinitis*; iš gr. tendo – 'sausgyslė') – sausgyslių ar raumens uždegimas, kuris gali pasireikšti staiga timptelėjus sausgyslę, arba lėtai vystytis dėl raumenų skaidulose besiformuojančių mikroplyšimų. Tendinitą dažniausiai sukelia didelė sausgyslių, raumenų fizinė apkrova arba trauma. Tankiausiai sausgyslių uždegimai kamuoja intensyviai sportuojančius ir dirbančius fizinį darbą asmenis. Dažniausiai pasitaiko Achilo sausgyslės uždegimas. Neretai pasitaiko ir riešo tendinitas. Dar gali būti didžiojo piršto, alkūnės, peties, klubo tendinitas. Gydoma ribojant fizinį krūvį, vėliau atliekant fizinius tempimo, raumenų stiprinimo pratimus.

Staiga tndinitas gali užklupti po traumos. Ūmaus uždegimo atveju dažniausiai matomas tinimas, juntamas karštis, šie simptomai pasireiškia po sausgyslės patempimo. Dažnu atveju žmogus negali pajudinti sąnario, jis parausta. Tuo tarpu, lėtinės ligos, pradžioje juntamas tik nestiprus skausmas po treniruotės. Palaipsniui jis ima trukdyti fizinio krūvio metu, o vėliau ir ilsintis. Skausmingas tampa net prisilietimas prie pažeistos sausgyslės ar greta jos. Gali atsirasti dėl intensyvios fizinės, pasikartojančios veiklos, raumenų disbalanso, kolageno degeneracijos, susikaupus druskoms. Taip pat gali nulemti kitos įvairios ligos: artritas, podagra, infekcijos.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  *Tendinitas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2022-09-22.
2. 1 2  „Tendinitas (sausgyslių uždegimas)". *sveikas.lt*. Nuoroda tikrinta 2022-09-11.
3. 1 2  „Tendinitas – apgaulingais simptomais pasireiškiantis uždegimas". *15min.lt*. Nuoroda tikrinta 2022-09-11.
| Tempiskė |
| --- |
|  Tempiskė Filadelfijos apylinkėse |
| **Ilgis** | 138 km |
| **Baseino plotas** | 3405 km² |
| **Vidutinis debitas** | 9,2 m³/s |
| **Ištakos** | Gvanakastės Kordiljera |
| **Žiotys** | Nikojos įlanka |
| **Šalys** | Kosta Rika |

**Tempiskė** (isp. *Río Tempisque*) – upė Kosta Rikos šiaurės vakaruose, Gvanakastės provincijoje. Prasideda Gvanakastės Kordiljeroje, Orosi ugnikalnio papėdėje, 900 m aukštyje. Aukštupyje vadinama ***Tempiskitu*** (*Tempisquito*). Teka daugiausia pietų kryptimi, tektonine dubuma, ir skiria Nikojos pusiasalį nuo žemyno. Nuo aplinkinių kalnų – Nikojos aukštumų ir Gvanakastės Kordiljeros – į Tempiskę suteka daug intakų. Įteka į Ramiojo vandenyno Nikojos įlanką, sudaro 3 km pločio estuariją.

Didžiausi intakai: Koloradas, Liberija, Saltas, Bebederas, Bolsonas, Kebrada Honda, Čarkas, San Larasas, Garsonas ir Piedrasas.

Upės baseinas pasižymi neliestos gamtos plotais, bioįvairove. Svarbiausia saugoma teritorija – Palo Verdės nacionalinis parkas. 2002 m. per upę nutiestas Kosta Rikos–Taivano draugystės tiltas, sujungęs žemyną su Nikojos pusiasaliu.

Ikikolumbiniais laikais upė vietinių gyventojų čorotegų vadinta ***Sabandi*** (*Sabandí, Sapancí*). Pavadinimas Tempiskė kildinamas iš actekų kalbos žodžio *templixqui* ir reiškia „upės krantų sargas".

Šaltiniai
---------

1. ↑  Universidad de Costa Rica (2006). *Revista de filología y lingüística de la Universidad de Costa Rica*. Editorial UCR.
Koordinatės: 54°37′39″š. pl. 22°49′15″r. ilg.﻿ / ﻿54.627451°š. pl. 22.820789°r. ilg.﻿ / 54.627451; 22.820789

|  Virbalio evangelikų liuteronų bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Tikėjimo srovė** | liuteronai |
| **Savivaldybė** | Vilkaviškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Virbalis |
| **Adresas** | Gedimino g. 25A |
| **Statybinė medžiaga** | mūras |
| **Pastatyta** | 1878 m. |

**Virbalio evangelikų liuteronų bažnyčia** – evangelikų liuteronų bažnyčia Vilkaviškio rajone, Virbalio miestelyje, Gedimino g. 25A. Evangelikų liuteronų bendruomenę sudaro apie 60 narių. Tik dalis jų gyvena Virbalyje, kiti atvyksta iš aplinkinių vietovių (Kybartų, Vilkaviškio). Pamaldos vyksta kartą per mėnesį.

Istorija
--------

Galinis fasadas, 2014 m.
1833 m. įkurta Virbalio evangelikų liuteronų bendruomenė. Pirmieji maldos namai įsikūrė nupirktame mūriniame name. 1876– 1878 m. pastatyta dabartinė Virbalio bažnyčia. Jos bokštas pastatytas 1917 m. Per Antrąjį pasaulinį karą apgriauta. 

1940 m. lapkričio 17 d. įvyko paskutinės pamaldos. 1940 m. pabaigoje Virbalyje baigė darbą repatriacijos komisija. Dalis vokiečių – evangelikų liuteronų bendruomenės narių apleido miestą. Sovietmečiu valdžia maldos namus uždarė ir čia įrengė sandėlį, mechanines dirbtuves. 

1994 m. kovo 8 d. Virbalio mokykloje įvyko pirmosios parapijos atkūrimo pamaldos. Buvo meldžiamasi Virbalio kolūkio kontoroje. 1998 m. bažnyčia buvo grąžinta parapijai. 2000 m. kovo 12 d. Virbalio bažnyčioje įvyko pirmos pamaldos. tų pačių metų balandžio 24 d. buvo laikomos Virbalio evangelikų liuteronų bažnyčios atstatymo darbų pašventinimo pamaldos, kurias vedė vyskupas J.Kalvanas. 2002 m. parapijoje suburtas jaunimo choras. 2002 m. liepos mėn. pirmą kartą savo jėgomis buvo organizuota krikščioniška jaunimo stovykla Vištytyje, kurioje dalyvavo Virbalio, Vištyčio ir Marijampolės parapijų jaunimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Evangelikai liuteronai Virbalyje išgyvena nelengvus laikus *santaka.info*

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Virbalio evangelikų liuteronų bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Virbalio evangelikų liuteronų parapija *virbalis.wordpress.com*
* Virbalio evangelikų liuteronų parapijos istorija *liuteronai.lt* Archyvuota kopija 2014-11-03 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Stachys officinalis** |
| --- |
| Vaistinė notra (Stachys officinalis)Vaistinė notra (*Stachys officinalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Notreliniai  *( Lamiaceae)* |
| Gentis: | Notra  *( Stachys)* |
| Rūšis: | Vaistinė notra  *( Stachys officinalis)* |

 |

**Vaistinė notra** (*Stachys officinalis*, sin. *Betonica officinalis*) – notrelinių (*Lamiaceae*) šeimos augalas, priklausantis notros (*Stachys*) genčiai.

Tai daugiametis, užaugantis iki 100 cm aukščio žolinis augalas.

Požymiai
--------

Stiebas stačias, keturbriaunis, išlinkusiu pamatu, viršutinė dalis kartais šakota, tamsiai raudonas ar juodai rudas, dažniausiai plaukuotas. Lapai priešiniai, buki, 5-13 cm ilgio, 2-6 cm počio, širdišku pagrindu, karbuoti, plaukuoti, rečiau pliki, pamatiniai ilgakočiai, viršutiniai bekočiai. Žiedai apie 2 cm ilgio, tamsiai rožiniai, susitelkę į varpos formos žiedyną. Žiedynas 3-6 cm ilgio, tankus. Vainikėlis purpurinis, kartais baltas. Vaisius – tamsiai rudas, pailgai kiaušiniškas riešutėlis, apie 3 mm ilgio.

Paplitimas ir naudojimas
------------------------

Auga sausose pievose, pamiškėse, kirtimuose. Mėgsta derlingus, vidutinio drėgnumo kalkingus dirvožemius.

Žydi birželio – rugsėjo mėnesiais. Dauginasi sėklomis. Vaistinė žaliava – lapai ir žolė, renkami birželio – liepos mėnesiais. Ji pjaunama žemiau apatinės sveikų lapų poros.

Žolėje yra apie 15 % rauginių medžiagų, dervų, gleivių, eterinio aliejaus, karčiųjų medžiagų, cholino, organinių rųgščių, alkaloidų, mineralinių medžiagų. Vartojama virškinamojo trakto ligoms gydyti, kojų prakaitavimui mažinti, sergant radikulitu, kepenų, žarnyno uždegiminėmis ligomis, žadina apetitą, gydo inkstų, šlapimo takų ligas.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vaistinė notra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Virgilijus Aloyzas Milaknis** |
| --- |
| Gimė | 1963 m. birželio 21 d. (59 metai)Bajoruose |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Tėvynės sąjunga - Lietuvos krikščionys demokratai |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |

**Virgilijus Aloyzas Milaknis** (g. 1963 m. birželio 21 d. Bajoruose) – Lietuvos ir Anykščių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1985 m. baigė Vilniaus pedagoginį institutą, mokytojas.

1985–2003 m. Viešintų vidurinės mokyklos mokytojas. 2003 m. Viešintų seniūnijos seniūnas, 2003–2007 m. Anykščių rajono savivaldybės administracijos direktoriaus pavaduotojas, 2007–2011 m. mero patarėjas.

Tėvynės sąjungos Anykščių rajono skyriaus narys. 2007–2011 m. ir 2011 m. (atsistatydino) Anykščių rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Eglė, duktė Ugnė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-19 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Graikijos geografija** |
|  |
| **Žemynas** | Europa |
| **Regionas** | Pietų Europa |
| **Plotas** | 131 957 km²99,13 % žemės0,87 % vandens |
| **Pakrantė** | 13 676 km |
| **Sienos** | Albanija 212 kmŠiaurės Makedonija 234 kmBulgarija 472 kmTurkija 192 km |
| **Aukščiausias taškas** | Olimpo kalnas2 918 m |
| **Žemiausias taškas** | Viduržemio jūra0 m |
| **Ilgiausia upė** | Aliakmonas297 km |
| **Didžiausias ežeras** | Trichonio ežeras98,6 km² |

Graikija yra Europos žemyne. Yra piečiausia Balkanų pussiasalio valstybė. Šalį skalauja Viduržemio jūra, Jonijos jūra, Kretos jūra, Egėjo jūra. Šalis yra sudaryta iš šių istorinių regionų: Trakija, Graikijos Makedonija, Epyras, Tesalija, Peloponesas. Stūkso Pindo, Rodopų ir keli atskiri kalnynai. Aukščiausias kalnas yra Olimpas – 2 918 m.

Ilgiausios upės
---------------

Graikijos žemėlapis
Dauguma Graikijos upių yra sraunios. Ilgiausia upė Graikijoje yra Aliakmonas 291 km. Kitos ilgos upės yra Aksijas, Piniosas, Achelas, Mesta, Vjosa, Marica.

Didžiausios įlankos
-------------------

Graikija turi gan nepatogų laivams krantą, nors yra ramių užutekių. Labiausiai rėžia akį Korinto įlanka, Termos įlanka, Argolidės įlanka, Mesenės įlanka, Lakonijos įlanka, Patrų įlanka, Sarono įlanka, Petalijos įlanka, Strimono įlanka.

Didžiausios salos
-----------------

Graikijoje pilna salų. Tos kurios yra šalia Turkijos kelia problemų šalių santykiams. Vis dar pilnai nesutarta dėl jūrų sienų. Todėl ten nepatariama keliauti ir skristi, kol neišspręstas konfliktas.
Didžiausios Graikijos salos yra Kreta, Rodas, Euboja, Lesbas, Kefalinija, Kerkyra, Chijas, Lemnas, Naksas, Zakintas, Andras, Leukadė, Tasas, Samas, Kitira, Samotrakė, Kitira, Kosas, Ikarija, Skiras, Karpatas, Skopelas, Tenas, Melas, Kalimnas, Mikonas, Keas, Siras, Kitnas, Sifnas, Paras, Amorgas, Ijas, Tera (sala), Aspilatėja, Kastelionas

Didžiausi miestai
-----------------

Didžiausias miestas ir Graikijos sostinė yra Atėnai. Kiti didesni Graikijos miestai yra Salonikai, Larisa, Patrai, Iraklionas, Volosas.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • REuropos šalių geografijos |
| --- |
|  |
| 
Airija | Albanija | Andora | Armėnija | Austrija | Azerbaidžanas | Baltarusija | Belgija | Bosnija ir Hercegovina | Bulgarija | Čekija | Danija | Estija | Graikija | Gruzija | Islandija | Ispanija | Italija | Jungtinė Karalystė (Anglija, Šiaurės Airija, Škotija, Velsas) | Juodkalnija | Kazachija | Kipras | *Kosovas* | Kroatija | Latvija | Lenkija | Lichtenšteinas | Lietuva | Liuksemburgas | Malta | Moldavija | Monakas | Norvegija | Nyderlandai | Portugalija | Prancūzija | Rumunija | Rusija | San Marinas | Serbija | Slovakija | Slovėnija | Suomija | Šiaurės Makedonija | Švedija | Šveicarija | Turkija | Ukraina | Vatikanas | Vengrija | Vokietija |

 |
| **Lithospermum officinale**Apsauga: 3(R) – Reta rūšis |
| --- |
| Vaistinis kietagrūdis (*Lithospermum officinale*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Agurkliniai  *( Boraginaceae)* |
| Gentis: | Kietagrūdis  *( Lithospermum)* |
| Rūšis: | Vaistinis kietagrūdis  *( Lithospermum officinale)* |

 |
| Binomas |
| ***Lithospermum officinale***L. |

**Vaistinis kietagrūdis** (*Lithospermum officinale*) – agurklinių (*Boraginaceae*) šeimos kietagrūdžių (*Lithospermum*) genties augalų rūšis. Liaudyje žinoma dar kaip **žemės rumbikis**.

Biologija
---------

Iliustracija
Tai daugiametis, 30–60 cm aukščio žolinis augalas, apaugęs šiurkščiais, prigulusiais plaukeliais. Šaknis stora, šakota. Stiebas status, šakotas, plaukuotas. Lapai 4–10 cm ilgio ir 0,6–1,5 cm pločio, su ryškiomis šoninėmis gyslomis.

Žiedai išaugę viršūninių lapų pažastyse ir sudaro stiebų ir šakų galuose ilgus žiedynus. Žiedkočiai 2–3 kartus trumpesni už taurelę. Taurelė žydėjimo metu 4 mm ilgio, vaisiam išaugus 10 mm. Vainikėlis žalsvai gelsvas arba gelsvas, jo vamzdelis trumpas, į viršų platėjantis, 4–6 mm ilgio, jo žiotyse yra labai maži žvyneliai, atbraila varpiška, 4–5 mm skersmens.

Žydi gegužės ir birželio mėnesiais. Riešutėliai 3 mm ilgio, lygiu, blizgančiu paviršiumi, balti arba melsvai pilki, prinokę iš taurelės neišbyra. Dauginasi sėklomis.

Ekologija
---------

Mėgsta derlingus, karbonatingus priemolio ir molio dirvožemius. Kietagrūdinės etmijos (*Ethmia pusiella*) lervos minta augalo lapais.

Paplitimas ir augavietės
------------------------

Paplitęs Europoje, Kaukaze, Šiaurės Vakarų ir Centrinėje Azijoje. Introdukuotas Šiaurės Amerikoje. Lietuvoje gana retas, randamas visose dalyse, išskyrus pietrytinę.

Auga upių ir ežerų slėnių krūmuose, kalvų šlaituose, pakrantėse, miškuose.

Naudojimas
----------

Naudojamas liaudies medicinoje. Lapai tinka arbatai.

Apsauga ir grėsmės
------------------

2000 m. įrašytas į Lietuvos raudonąją knygą. Grėsmę kelia augaviečių keitimas ir pavėsio susidarymas dėl medžių ir krūmų tankėjimo.

Nuorodos
--------

* Vaistinio kietagrūdžio mokslinis lotynų kalba pavadinimas ir sinonimai per Theplantlist.org Archyvuota kopija 2019-04-03 iš Wayback Machine projekto. (anglų k.)
* Plants for a future (anglų k.)

Literatūra
----------

* Lietuvos TSR Flora, Lietuvos TSR mokslų akademija (dab. Lietuvos mokslų akademija), Vilnius, Mokslas, 1980, V tomas, 240 p.

Išnašos
-------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vaistinis kietagrūdis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Lietuvos raudonoji knyga. Red Data Book of Lithuania, Vilnius, Lututė, 2007, 494 p. ISBN 978-9955-692-71-3
| **Calendula officinalis** |
| --- |
| Vaistinė medetka (Calendula officinalis)Vaistinė medetka (*Calendula officinalis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Medetka  *( Calendula)* |
| Rūšis: | Vaistinė medetka  *( Calendula officinalis)* |

 |

**Vaistinė medetka** (*Calendula officinalis*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos, medetkų (*Calendula*) genties augalas. Dar vadinamas **nadatka**, **nagatka**.

Tai vienmetis, kvapnus augalas. Aukštis iki 60 cm. Žiedai geltoni arba oranžiniai. Žydi birželio – rugsėjo mėn. Vaisiai subręsta nuo liepos mėn.

Pritaikymas
-----------

Augalas dekoratyvinis, auginamas darželiuose, gėlynuose, neretai sulaukėja ir auga šiukšlynuose, pakelėse, komposto krūvose.

Iš liežuviškų medetkų žiedų gaunami geltoni dažai.

Vaistinės augalo savybės
------------------------

Medetkos daugiausiai vartojamos kartu su kitais vaistiniais augalais. Vaistams vartojami graižai arba liežuviški žiedai.

Turi baktericidinių savybių: jų nuoviru skalaujama gerklė nuo anginos bei kitų uždegiminių ligų, plaunamos žaizdos. 

* 
* 
* 
* 
* 
* 

### Nuorodos

Lietuvių kalba:

* Vaistažolės: medetka

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vaistinė medetka** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| ***Temstant*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Al calar della sera |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Alessandro Lucidi |
| Scenaristas (-ai) | Alessandro Lucidi |
| Metai | 1992 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 96 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Temstant** (it.  *Al calar della sera*) – 1992 m. Italijpoje sukurtas psichologinis trileris.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Luiza – aktorė, paskutiniu metu periodiškai sulaukianti grasinančių skambučių. Vieną vakarą, persekiotojas pasirodo jos namuose. Dingsta į garažą išėjęs vyras, o Luiza su savo kūdikiu priversta slėptis. Tuo pat metu į namus grįžta daiktus pamiršusi vaiko auklė, tačiau ir tai nesulaiko maniako. Jis suriša merginą ir vėliau išprievartauja Luizą, tačiau vėliau šiai pavyksta perimti veiksmo kontrolę. Kuomet užpuolikas surištas, Luiza nusprendžia nekviesti policijos, bijodama, kad šis anksčiau ar vėliau sulauks pasigailėjimo, ir pati su juo susidoroti…

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Daniela Poggi – Luiza
* Gianluca Favilla – Džordžas
* Cecilia Luci – auklė Paula
* Paolo Lorimer – užpuolikas
| **Alliaria petiolata** |
| --- |
| Vaistinė česnakūnė (*Alliaria petiolata*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Dilenijažiedžiai  *( Dilleniidae)* |
| Šeima: | Bastutiniai  *( Brassicaceae)* |
| Gentis: | Česnakūnė  *( Alliaria)* |
| Rūšis: | Vaistinė česnakūnė  *( Alliaria petiolata)* |

 |

**Vaistinė česnakūnė** – (lot. *Alliaria petiolata*, angl. *Garlic Mustard*, vok. *Knoblauchsrauke*) – bastutinių (*Brassicaceae*) šeimos česnakūnių (*Alliaria*) genties augalas.

Dvimetis arba daugiametis, 20-100 cm aukščio žolinis augalas, kvepiantis česnaku, ypač patrintas. Stiebas stačias, briaunotas, apatinė dalis apaugusi baltais, ilgais, žemyn palinkusiais plaukeliais, lapuotas. Lapai ploni, pliki, pamatiniai ilgakočiai, inkstiški, karbuoti, stiebiniai gerokai trumpesniais lapkočiais, nelygiai dantyti, trikampiai. Žiedkočiai gana ilgi, laibi. Žiedai stiebo viršūnėje. Taurėlapiai 4, statūs, 2-3 mm ilgio. Vainiklapiai 4, balti, dvigubai ilgesni už taurėlapius, su trumpais nageliais. Vaisius – cilindriška, briaunota, 3-6 cm ilgio ir 2 mm pločio, atsilošusi ankštara. Sąvaros išgaubtos, su gana ryškia vidurine gysla. Pertvara plona, permatoma. Sėklos nedidelės, pailgos, juosvai rusvos, išsidėsčiusios lizde viena eile.

Žydi nuo balandžio iki birželio mėn. Dažna visoje Lietuvoje. Auga lapuočių miškuose, miškų pakelėse ir aikštelėse, krūmuose, upių ir paežerių šlaituose, patvoriuose, šiukšlynuose, žvyrynuose. Lietuvoje beveik nevartojamas, bet Kaukazo gyventojų gana mėgstamas prieskoninis augalas. Vaistinis. Medingas.

Vaistinei žaliavai ruošiami lapai augalams žydint, taip pat visiškai prinokusios sėklos. Lapuose ir sėklose yra eterinio aliejaus, askorbino rūgšties, mineralinių ir kitų medžiagų, sėklose – džiūstančio aliejaus.

Literatūra
----------

Pavasarį žydintys augalai, Živilė Lazdauskaitė, Vilnius, Mokslas, 1985, 70 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vaistinė česnakūnė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
**Lupikavimas** – pinigų skolinimas už labai aukštas palūkanas. Dažniausiai už aukštas palūkanas skolinamasi ne gamybai, o pragyvenimui, kartais tiesiog pragyvenimo lygiui palaikyti ar jį net pakelti.[reikalingas šaltinis] 
Pinigų skolinimas už palūkanas uždraustas kai kuriose valstybėse ir religijose (Pvz.: Islamo ir krikščionybės religijose iki viduramžių), nes pinigai nedaro pinigų. Buvo manoma, kad žėmės ūkyje ir manufaktūrose produkcija auga darbo dėka, o pinigai auga apgaulės būdu, neįdedant darbo.)

Istorija
--------

Viduramžiais, kai buvo silpnai išvystyta gamyba ir žemės ūkyje naudotos primityvios žemės apdirbimo priemonės, skolintis gamybai nebuvo didelio poreikio. Dažnai skolinosi didikai palaikyti ar pakelti savo gyvenimo lygį, todėl nenuostabu, kad į palūkininkavimą, kuris kartais peraugdavo į lupikavimą, buvo žiūrima ne visai gerai.

Palūkininkavimą vaizduodavo įvairių epochų dailininkai, taip pat jį aprašė JAV poetas, Ernesto Hemingvėjaus draugas Ezras Paundas, rusų rašytojas Fiodoras Dostojevskis.

Kartais palūkininkai labai sukeldavo palūkanas, todėl buvo bandoma juos riboti. Kijevo Rusios kunigaikštis buvo išleidęs įsakymą, kuriame nurodė, kad palūkanos negali pakilti daugiau kaip 400 nuošimčių. Tarpukario Lenkijoje palūkanos, didesnės negu 10 nuošimčių, buvo laikomos lupikiškomis ir draudžiamos.

Laterano V susirinkimas 10-ojoje sesijoje, 1515 m. gegužės 4 d. priėmė nutarimą dėl Montes pietatis (institucijų, skolinusių vargšams), kuriame, aprašydamas šių institucijų priešininkų argumentus, teigė, kad lupikavimas tikrąja prasme pasireiškia, kai daiktas, kuris nieko nesukuria, panaudojamas gauti naudai ir pelnui be jokio darbo, išlaidų ar rizikos. Tame nutarime Susirinkimas pripažino šias institucijas nelupikaujančiomis, teisėtomis, dargi pagirtinomis, jei jos be paskolos gauna ir nedidelę sumą savo išlaikymui, bet be pelno.

Dabartis
--------

Kai kuriose valstybėse - Lietuvoje, Lenkijoje (Lenkijos civilinis kodeksas § 286, § 304) ir Vokietijoje (§ 138 , BGB § 291) - aukštos palūkanos gali būti priskirtos prie vienos iš pusių vertimo priimti nelygias sąlygas būdų ir yra draudžiamos. Įstatymuose nėra nurodytas konkretus palūkanų dydis, nuo kurio būtu sprendžiama, kad jis jau lupikiškas. Pagal sutarčių teisę sutarties likimas sprendžiamas tik pagal tai, kaip sudaryta sutartis ir kas ją tvirtino. Teisę plėtoja ir formuoja teismų praktika.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  FIFTH LATERAN COUNCIL
2. ↑  Lenkijos civilinis kodeksas Archyvuota kopija 2008-03-09 iš Wayback Machine projekto. (lenkų k.)
3. ↑  BGB 291 paragrafas (Vokietijos civilinis kodeksas)