recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
| Metropolitana di Milano |
|  |
| Informacija |
| Vieta | Milanas |
| Transporto tipas | metropolitenas |
| Linijų skaičius | 5 |
| Stotelių skaičius | 113 |
| Keleivių per dieną | 369 milijonai (2018 m.) |
| Eksploatacija |
| Pradėta eksploatuoti | 1964 m. |
| Operatorius | Azienda Trasporti Milanesi |
| Techninė informacija |
| Sistemos ilgis | 102 km |
| Geležinkelio vėžės | 1 435 mm |
| Sistemos žemėlapis |
|  |
| Vikiteka **Vikiteka: Milano metropolitenas** |

**Milano metropolitenas** (it. *Metropolitana di Milano*) – metropoliteno sistema, veikianti Milane. Atidaryta 1964 m. ir turi penkias linijas – M1, M2, M3, M4 ir M5. Šiuo metu[kada?] įrengta 102 km Milano metro linijų ir 113 stotelių.

Linijos
-------

Pirmoji Milano metropoliteno linija M1 buvo atidaryta 1964 m. Jos statybos pradėtos 1957 m. Ši linija vadinama Raudonąja linija (*Linea Rossa*), nes visi linijos ženklai nuspalvinti raudonai. Linijos ilgis yra 27,0 km ir turi 38 stoteles.

1969 m. buvo atidaryta antroji – M2 linija. Dėl savo spalvos ji vadinama Žaliąja (*Linea Verde*). Linija yra 39,4 km ilgio ir turi 35 stoteles.

Trečioji ir naujausia Milano metro linija yra M3. Linija pradėta statyti 1986 m. o baigta 1990 m. M3 linijos ženklinimas yra geltonos spalvos, tad ji vadinama Geltonąja (*Linea Gialla*). Linijos ilgis yra 17,1 km, o stotelių skaičius – 21.

M5 (violetinė) – naujausia veikianti metro linija, atidaryta 2013 m. vasario 10 d. Linijos ilgis – 12 km, ją sudaro 19 stotelių.

Kadangi Milanas laimėjo teisę rengti 2015 m. Pasaulinę parodą, siekiant pagerinti susisiekimą mieste nutarta įrengti naujas metro linijas. 2015 m. buvo praplėsta M5 linija. Dabar ši linija yra 12,9 km ilgio.

2022 m. atidaryta nauja M4 metro linija. Ji yra 5,7 km ilgio ir turi 19 stotelių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „L'opera che ha fatto di Milano una grande metropoli" [The work that has made a great metropolis of Milan] (italų). Metropolitane Milanesi SpA. Suarchyvuotas originalas 2018-10-13. Nuoroda tikrinta 2015-06-20.
2. ↑  Milan Opens Its First Metro *International Railway Journal* February 1965 page 22
3. ↑  „ATM's History". ATM. Suarchyvuotas originalas 2016-02-02. Nuoroda tikrinta 9 November 2013.
4. ↑  „Milano Metro's first driverless line inaugurated". *Railway Gazette International*. 2013-02-06. Suarchyvuotas originalas 2015-06-08. Nuoroda tikrinta 2015-06-06.
Koordinatės: 55°55′08″š. pl. 24°17′35″r. ilg.﻿ / ﻿55.919006°š. pl. 24.293152°r. ilg.﻿ / 55.919006; 24.293152

| Lavėnų (Niurkonių) dvaras |
| --- |
| Vienas iš dvaro ūkio pastatų (buvusi kiaulidė), 2014 m. Vienas iš dvaro ūkio pastatų (buvusi kiaulidė), 2014 m. |
| Vieta | Lavėnai, Pasvalio rajonas |
| Parkas | Pavieniai medžiai |
| Pastatų būklė | Išlikę ūkio pastatai ar jų griuvėsiai |

**Lavėnų (Niurkonių) dvaro sodybos** fragmentai išlikę Lavėnuose, Pumpėnų sen. Pasvalio rajone, dešiniajame Lėvens krante, apie 1,5 km į pietus nuo kelio  **2904**  Linkuva–Joniškėlis–Pumpėnai .

Lavėnų dvarą mena buvusi kalvė (u.k. 428) ir išlikę tvartai – vienas tvarkomas, o kitas bebaigiantis griūti. Pagrindinis Lavėnų dvaro pastatas neišlikęs, jo vietoje dabar stovi Lavėnų socialinės globos namų pastatai. Išlikę aplink dvarą buvusio parko medžių.

Istorija
--------

Sena topolių alėja anksčiau buvo galima privažiuoti seną Vavžeskių dvarą, o vėliau – jį perėmusį Kazakauckų dvarą. Dvarvietėje buvo įsikūręs Mikoliškio tarybinis ūkis, Lavėnų psichoneurologinis pensionatas (1973 m. iškeltas į naujai pastatytus pastatus).

Už gyvenvietės, laukuose, išlikusi Vavžeckiams priklausiusi Niurkonių koplyčia.

* Katilinė šalia pensionatoKatilinė šalia pensionato

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2014-12-19 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Lavėnų socialinės globos namai » Istorija". *lavenusgn.lt*. Suarchyvuota iš originalo 2016-08-06. Nuoroda tikrinta 2017-03-05.

Nuorodos
--------

* Sąrašas:Lietuvos dvarai
* Lavėnų (Niurkonių) dvaras Lietuvos dvarų duomenų bazėje Archyvuota kopija 2014-12-19 iš Wayback Machine projekto.
**Mirovija** (iš rus. *мировой* 'pasaulinis') – hipotetinis pasaulinis vandenynas, kaip manoma, supęs Rodinijos superkontinentą ir egzistavęs maždaug prieš 1 mlrd. – 750 mln. metų neoproterozojaus eroje. Vėliau neoproterozojuje dėl Mirovijos subdukcijos susiformavo Pantalasas (Ramiojo vandenyno pirmtakas).

Įvairūs geologiniai požymiai verčia manyti, kad neoproterozojaus eros viduryje, kriogenio periodu, būta tokio stipraus ledynmečio, kad Mirovija galėjo būti visiškai padengta ledo sluoksniu („sniego gniūžtės Žemės" hipotezė).

Išnašos
-------

1. ↑  McMenamin, Mark A.; McMenamin, Dianna L. (1990). „The Rifting of Rodinia". *The Emergence of Animals*. Columbia University Press. ISBN 0-231-06647-3.
2. ↑  Powell, Christopher McA; Pisarevsky, Sergei A. „Rodinia to Gondwanaland: Growth of the Pacific Ocean and Destruction of the Mozambique and Brazilide Oceans". *GSA Conference, Earth System Processes - Global Meeting (June 24-28, 2001), abstract*. Suarchyvuotas originalas 2011-08-09. Nuoroda tikrinta 2012-08-12.
Koordinatės: 32°49′38″p. pl. 70°05′32″v. ilg.﻿ / ﻿32.82724°p. pl. 70.09213°v. ilg.﻿ / -32.82724; -70.09213

Las Kuevaso gyvenvietė (Argentina) perėjoje, netoli sienos
Įvažiavimas tunelin iš Čilės žiemą
**Tarptautinė Los Libertadoreso perėja** (isp. *Paso Internacional Los Libertadores*), dar vadinama ***Kristaus Atpirkėjo perėja*** (*Cristo Redentor*) – kalnų perėja Anduose tarp Argentinos ir Čilės. Per šią perėją eina kelias tarp Čilės sostinės Santjago ir Mendosos miesto Argentinoje. Aukštis virš jūros lygio – 3175 m.

Apžvalga
--------

1980 m. atidarytas tunelis yra 3080 m ilgio ir tarnauja kaip svarbus susisiekimas tarp Čilės ir Argentinos. Tunelio viduryje yra valstybių siena. Kelias gali būti uždaromas žiemos metu dėl didelio sniego kiekio, kuris užblokuoja abu išvažiavimus, ir dėl akmenų griūties pavojaus.

2013 m. rugsėjo 19 d. apie 15 000 čiliečių buvo įstrigę Argentinos pusėje, kai perėja buvo uždaryta 10 valandų dėl stingdančių temperatūrų ir 40–50 cm sniego sluoksnio.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Nearly 15,000 Chileans Stranded at Paso Internacional Los Libertadores Border Crossing". *ilovechile.cl*. 2013-09-21. Suarchyvuotas originalas 2013-12-15. Nuoroda tikrinta 2016-12-20.
2. ↑  „Caos en Paso Los Libertadores". *24horas.cl*. 2013-09-23. Suarchyvuota iš originalo 2013-12-15. Nuoroda tikrinta 2016-12-20.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tarptautinė Los Libertadoreso perėja** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tuneliai Argentinoje Archyvuota kopija 2008-10-07 iš Wayback Machine projekto.
| *Mirror's Edge* |
| --- |
|  |
| Kūrėjas | EA DICE |
| Leidėjas | Electronic Arts |
| Dizaineris | {{{dizaineris}}} |
| Kompozitorius |  |
| Išleidimo data | 2008 m. lapkričio 11 d. |
|
| Žanras (-ai) | Veiksmo ir nuotykių, platformer |
| Režimas | Vieno žaidėjo |
|
| Reitingai | ESRB: TOFLC (A): MPEGI: 16+USK: 16 |
| **Platforma** | PlayStation 3, Xbox 360, Microsoft Windows, iOS, Windows Phone |
| Versija |  |
| Variklis | Unreal Engine 3 |
| Platinimas |  |
|
| Licencija | {{{licencija}}} |
| Pirmtakas | {{{pirmtakas}}} |
| Kitos dalys | *Mirror's Edge Catalyst* |
|  |

**Mirror's Edge** – veiksmo ir nuotykių, platformer tipo kompiuterinis žaidimas, kurį sukūrė studija „EA DICE", o 2008 m. lapkričio 11 d. išleido „Electronic Arts". Žaidimas sukasi ant Unreal Engine 3 žaidimų variklio su patobulintais apšvietimo sprendimais, kuriuos sukūrė „Illuminate Labs".

Žaidimo „Mirror's Edge" veiksmas vyksta kvazifuturistinėje distopinėje visuomenėje, kurioje vadinamasis „bėgikų" tinklas, kuriam priklauso ir pagrindinė žaidimo veikėja *Faith*, veikia kaip pro valdžios sektoriaus akis gebanti praslysti pranešimus perduodanti kurjerių tarnyba. Šiame trimačio *platformer* tipo stiliaus žaidime žaidėjas valdo veikėją *Faith*, parkūrą primenančiais judesiais manevruodamas pastatų stogais, sienomis, ventiliacijos šachtomis ir kitais miestų aplinkos objektais. Žaidimas pasižymi spalvingu vizualiniu stiliumi bei didele erdvės laisve 3D žaidimo aplinkoje.

Žaidimas iš kritikų sulaukė daugiausia teigiamų įvertinimų, AK versija tinklalapio Metacritic buvo įvertinta 81 %. Daugiausia buvo išgirtas žaidimo unikalumas ir plati aplinka, kritikos pažerta dėl silpnoko siužeto, bandymų ir klaidų metodu paremto žaidimo stiliaus ir istorijos trumpumo. 2010 m. buvo išleista versija su šonan slenkančiu vaizdu įrenginiams su iOS sistema, o 2012 m. pasirodė Windows Phone adaptacija.

2016 m. išleistas antrasis žaidimas apie *Faith* nuotykius − „Mirror's Edge Catalyst".

Išnašos
-------

1. ↑  „*Mirror's Edge* for PC". Metacritic. Nuoroda tikrinta 2012-05-17.
2. ↑  Suttner, Nick (2008-11-21). „*Mirror's Edge* (Xbox 360)". *1up.com*. Suarchyvuotas originalas 2012-12-05. Nuoroda tikrinta 2009-04-13.
3. ↑  Baker, Chris (N2008-11-11). „Review: *Mirror's Edge*, the First-Person Parkour Game You Must Play". *Wired News*. Nuoroda tikrinta 2009-04-13. `{{cite web}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|date=` (pagalba)
4. ↑  Hoggins, Tom (2009-02-27). „*Mirror's Edge* review". *The Daily Telegraph*. Suarchyvuotas originalas 2009-02-09. Nuoroda tikrinta 2009-04-13.
5. ↑  Howson, Greg (2008-11-13). „*Mirror's Edge* review". *The Guardian*. Nuoroda tikrinta 2009-04-13.
Šomalio gamtinio regiono miškai Gilano provincijoje
**Šomalis** (pers. جنگلهای ایران) − gamtinis regionas šiaurės vakarų Irane, prie Kaspijos jūros. Plotas apie 55 000 km².

Į Šomalio gamtinio regiono sudėtį įeina Gilano, Mazenderano, Golestano provincijos ir nedidelė dalis Ardebilio bei Šiaurės Chorasano provincijų. Ši sritis taip pat tęsiasi ir Azerbaidžane, kur apima Talyšo kalnus.

Šomalio gamtinis regionas pasižymi švelniu klimatu ir subtropiniais bei tropiniais miškais, nes nuo Centrinio Irano yra atskirtas Elburso kalnų grandine.

Būdinga augalija − plačialapiai, lapus metantys medžiai ir krūmai: rytinis bukas, kaštainialapis ąžuolas, paprastasis buksmedis, juodalksnis, kaukazinis alksnis, baltoji tuopa, pterokarija, geležinė parotija, paprastasis skroblas, rytinis skroblas, valgomasis kaštainis, grūstinis šermukšnis, lenkoraninė albicija ir kt. Šių medžių paplitimas priklauso nuo aukščio virš jūros lygio ir dirvos pobūdžio. Spygliuočių nedaug (sutinkami kadagiai, kiparisai, tujūnai, kukmedžiai). Miškuose išlikę stambiųjų žinduolių: leopardų, lūšių, sirinių rudųjų lokių, šernų, vilkų, paprastųjų šakalų, nendrinių kačių, barsukų, ūdrų. 

Šomalio regione apsistoja daug migruojančių paukščių rūšių, skraidančių tarp Rusijos ir Afrikos. Todėl, siekiant apsaugoti augaliją ir gyvūniją, čia įkurta nemažai saugomų teritorijų: 

* *Gizil-Agacho* rezervatas,
* *Zuvando* apsaugos zona,
* *Girkano* rezervatas

Nuorodos
--------

* Šomalio regionas (anglų k.)
* Šomalis (anglų k.)
|  *Valerijus Borčinas*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Valerijus Viktorovičius Borčinas |
| Gimė | 1986 m. rugsėjo 11 d. (37 metai)  Rusijos TFSR, Tarybų Sąjunga |
| Atstovauja (-vo) | Rusijos vėliava Rusija |
|  |
| Rungtys | Sportinis ėjimas |
|  |
|  |

**Valerijus Borčinas** (rus. *Вале́рий Ви́кторович Бо́рчин*; 1986 m. rugsėjo 11 d.) - Rusijos lengvaatletis, ėjikas, 2008 m. laimėjęs olimpinį aukso medalį ir 20 km nuotolio pasaulio čempionas.

Biografija
----------

Gimė Povadimovo kaime netoli Saransko, dabar tai yra Mordvijos teritorija. Pabandęs sunkiąją atletiką ir ilgo nuotolio bėgimą bėgimą jaunystėje, pradėjo praktikuoti sportinį ėjimą.

### Diskvalifikacija

2015 m. sausio 20 d. Borčinas buvo diskvalifikuotas 8 metams, nuo 2012 m. ir jo rezultatai laikotarpyje tarp 2009 m. liepos 14 d. ir 2012 m. rugsėjo 3 d. buvo anuliuoti.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Valeriy Borchin Archyvuota kopija 2009-01-06 iš Wayback Machine projekto.. Sports-Reference. Nuoroda tikrinta 2011-04-10.
2. ↑  „Информация о дисквалификации: легкая атлетика" (rusų). Russian Anti-Doping Agency. 2015-01-20. Suarchyvuotas originalas 2015-01-20. Nuoroda tikrinta 2015-01-20.
| **Marija Rekst** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1956 m. lapkričio 9 d. (67 metai)Daulėnai, Šalčininkų rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Vladislav |
| Vaikai | Alicija, Vladislav |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Vilniaus rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja |
| Partija | 1994 m. Lietuvos lenkų rinkimų akcija |
|  |
| Alma mater | Lodzės Humanitarinių ir ekonomikos mokslų akademija |

**Marija Rekst** (lenk. *Maria Rekść*, g. 1956 m. lapkričio 9 d. Daulėnuose, Šalčininkų rajonas) – Lietuvos ir Vilniaus rajono savivaldybės politinė bei visuomenės veikėja.

Biografija
----------

1975 m. baigė Vilniaus žemės ūkio buhalterinės apskaitos technikumą ir įgijo buhalterės specialybę. 2009 m. baigė Lodzės Humanitarinių ir ekonomikos mokslų akademiją, pedagogė.

1975–1977 m. Šalčininkų rajono „Akmenynės" kolūkio buhalterė. 1977–1988 m. Rukainių tarybinio ūkio buhalterė. 1988–2003 m. Rukainių seniūnijos sekretorė. 2003–2004 m. Seimo nario V. Tomaševskio padėjėja sekretorė. 2004–2023 m. Vilniaus rajono savivaldybės merė.

Nuo 2003 m. Vilniaus rajono savivaldybės tarybos narė.

Sovietiniais laikais buvo Lietuvos komunistų partijos narė. 1988 m. Lietuvos lenkų sąjungos, nuo 1994 m. Lietuvos lenkų rinkimų akcijos narė.

Lietuvos lenkų sąjungos Vilniaus rajono poskyrio pirmininko pavaduotoja. Sutuoktinis Vladislav, vaikai Alicija, Vladislav.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-04-14 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Merai". *2013.vrk.lt*. 2016-03-08. Suarchyvuota iš originalo 2015-11-10. Nuoroda tikrinta 2016-06-01.
3. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai – Lietuvos lenkų rinkimų akcija – Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2013-11-10 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  *REKST MARIJA* Archyvuota kopija 2022-01-23 iš Wayback Machine projekto.. Kas yra kas Lietuvoje 2018. Nuoroda tikrinta 2021-11-21.
**Rimgaudas Silvestras Sinkus** (g. 1944 m. sausio 13 d. Kaune) – inžinierius mechanikas, Lietuvos fantastikos rašytojas.

Biografija
----------

Mokėsi Kalvarijos vidurinėje ir Marijampolės muzikos mokyklose. 1961-66 m. studijavo KPI Mechanikos fakultete, nuo 1966 m. gyvena ir dirba Utenoje. Utenos literatų klubo „Verdenė" narys.

Aktyviai dalyvauja fantastų judėjime: yra 1989 m. įkurto Utenos fantastų klub „Uf!.." prezidentas, 1992 m. organizavo Utenos fantastikos festivalį, 1995 m. dalyvavo Pasauliniame idėjų konkurse „The Rolex Award" (Šveicarija).

Dažniausiai kuria fantastinius apsakymus, yra parašęs romaną ir pjesę *Gerumo planeta*, kuri 1994 m. buvo pastatyta Utenos vaikų ir jaunimo teatre „Pepė". Kūryba spausdinta Belgijos, Prancūzijos, Latvijos ir Lietuvos fantastikos žurnaluose.

Bibliografija
-------------

* Mėlynas krantas – keistų nuotykių respublika (apsakymai). Valstybinis leidybos centras, Vilnius, 1991
* Gėlių sala (apsakymai). UAB „Utenos spaustuvė", Utena, 1993
* Dievų tyla (romanas). UAB „Utenos spaustuvė", Utena, 1997
* Mėlynojo kranto etiudai (fantastiniai detektyviniai apsakymai)
* Žvaigždėta Lietuva (alternatyvioji fantastika). UAB „Utenos spaustuvė", Utena, 2002

Šaltiniai
---------

* Utenos „Uf!.." Archyvuota kopija 2005-04-08 iš Wayback Machine projekto.
* *Dorado Raganų* autoriai Archyvuota kopija 2009-07-26 iš Wayback Machine projekto.
| Nausodės tiltas |
| --- |
|  |
| Tiltas per Nevėžį |
| 

Nausodės tiltasNausodės tiltas

55°44′24″š. pl. 24°16′36″r. ilg.﻿ / ﻿55.739973°š. pl. 24.276737°r. ilg.﻿ / 55.739973; 24.276737﻿ (Nausodės tiltas)Koordinatės: 55°44′24″š. pl. 24°16′36″r. ilg.﻿ / ﻿55.739973°š. pl. 24.276737°r. ilg.﻿ / 55.739973; 24.276737﻿ (Nausodės tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Panevėžio rajonas |
| **Kerta** | Nevėžį |
| **Ilgis** | ~70 m |
| **Plotis** | ~17 m |
| **Pastatytas** |  ? |
| **Konstrukcija** | Sijinis tiltas |

**Nausodės tiltas** – kelių transporto tiltas per Nevėžį, nutiestas Panevėžio miesto vakariniame paribyje. Tiltu praeina  **A17**  Panevėžio aplinkkelis . Jis stovi 0,72 km į šiaurę nuo dobilo formos sankryžos Nausodėje, kur Nausodės viaduku aplinkkelis kerta magistralinį kelią  **A9**  Panevėžys–Šiauliai . Po aplinkkelio tiltu, dešiniajame krante, praeina gruntinis kelias.

Istorija
--------

Pasak hidrologo Stepono Kolupailos duomenų, tarpukaryje prie Nevėžio upės, 133,6 km nuo žiočių, kairiajame krante būta Nausodės vandens malūno, kurį valdė A. ir G. Naruševičiai. Malūno trobesiai stūksojo kiek nuošaliau nuo upės vagos, prie kanalo. Buvo supilta akmenų užtvanka, padaryta nuošaliai nuo malūno, į kurį vanduo nukreiptas kanalu, kairiuoju upės krantu. Ties Nausodės malūnu, 133,5 km nuo žiočių, lauko kelyje buvo pastatytas privatus medinis tiltas, 13 (ar 15) m ilgio, labai žemas, tik apie 1,2 m aukščio. Pastatytas trijų angų, ant silpnų medinių polių. Buvo laikomas labai pavojingu valčių judėjimui, nes stūksojo siauroje ir sraunioje vietoje, už staigaus posūkio.

Šiuolaikinis tiltas Panevėžio vakariniame aplinkkelyje gelžbetoninis, sijinės konstrukcijos. Juo nutiestas dviejų eismo juostų kelias su šalitilčiais. Tarpinės atramos įrengtos iš keturių apvalaus skerspjūvio kolonų su kintamo skerspjūvio rygeliais.

Bendrovė „Panevėžio keliai" 2018 m. rekonstravo šį tiltą per Nevėžį, esantį aplinkkelio 11,78 kilometre. Atnaujinta kelio danga ir tilto konstrukcijos. Rekonstruotas kelio zonoje esantis melioracijos tinklas, įrengtos greičio valdymo ir įspėjimo sistemos.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Tiltas žemėlapyje *maps.lt*
2. ↑  Steponas Kolupaila. Nevėžis. 34. Vandens malūnai *upese.lt* Archyvuota kopija 2017-04-24 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Steponas Kolupaila. Nevėžis. 32. Nevėžio tiltai *upese.lt* Archyvuota kopija 2022-08-10 iš Wayback Machine projekto.
4. ↑  Po rekonstrukcijos pagerės eismas vakariniame Panevėžio aplinkkelyje *jp.lt* 2018-04-18

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nausodės tiltas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Sąrašas:Tiltai per Nevėžį

  


| Artimiausi tiltai per Nevėžį |
| --- |
| prieš srovę: | **Nausodės tiltas** | pasroviui: |
| Savitiškio tiltas | Berčiūnų tiltas |
Vaikai žaidžia žaidimą „Paperboy" kompiuteriu Amstrad CPC 464. 1988 m.
Sinclair ZX81 (su integruota klaviatūra) ir BASIC vadovu, kasetofonu ir nespalvotu TV, naudojamu vietoje monitoriaus.
**Namų kompiuteris** – viena iš mikrokompiuterių klasių, rinkoje pasirodžiusi 1977 m. ir plačiai paplitusi XX a. 9-ąjį dešimtmetį. Pirkėjams jie buvo pristatomi kaip lengvai įperkami kompiuteriai, skirti techninių žinių neturintiems naudotojams. Rinkoje šie kompiuteriai užėmė ryškų segmentą ir paprastai kainavo mažiau nei verslui, mokslui ar inžinerijai skirti to laikmečio kompiuteriai, tokie kaip IBM PC (jų klonai) ar Mac, bei pasižymėjo mažesne atmintimi ir panaudojimo galimybėmis. Tačiau namų kompiuteriai paprastai pasižymėjo geresne grafika ir garso sistema negu to paties laikmečio verslui skirti kompiuteriai. Daugiausiai tokie kompiuteriai naudoti kompiuterinių žaidimų žaidimui.

Savybės
-------

Tai daugiausia buvo nesudėtingi kompiuteriai su į karkasą įmontuota klaviatūra. Juos galima buvo pajungti prie televizoriaus. Daugiausia buvo skirti žaisti žaidimus ir naudoti administracinėms programoms. Programų ir duomenų išoriniam saugojimui paprastai buvo naudojami kasetofonai vietoje standžiųjų diskų ir diskelių. Daugelyje jų buvo įmontuoti lizdai kištukiniams moduliams pajungti.

Pagrindinė kompiuterio sistema paprastai būdavo BIOS (dažnai vadinama MOS, Machine Operating System), pastoviąją atmintį (ROM) tipiškai atstodavo BASIC interpretatorius. Sistemai pradėjus veikti ji pirmiausia įgalindavo BASIC interpretatoriaus veikimą, o šiuo tada jau galima buvo duoti komandas kompiuteriui paleisti kitas programas.

Vėlesni namų kompiuteriai, tokie kaip Commodore Amiga, Atari ST ir Acorn Archimedes, iš tikrųjų jau naudojo operacinę sistemą, taip pat juose visada buvo įmontuotas diskelių įrenginys. Iš pradžių šie kompiuteriai buvo pranašesni už asmeninius kompiuterius (PC) daugelyje aspektų.

Namų kompiuterių sąrašas pagal gamintoją
----------------------------------------

* Acorn: Atom, BBC, Electron, BBC Master, Archimedes, Risc PC.
* Apple: Apple II
* Atari: Atari 400, 800, XL, XE, ST, TT, Falcon
* Commodore: VIC-20, Commodore 64, Commodore 128, Commodore Plus/4, Amiga
* Dragon Data: Dragon 32, Dragon 64
* Exidy: Exidy Sorcerer
* Mattel: Aquarius
* MSX namų kompiuteriai
* Oric: Oric-1, Oric Atmos
* Philips: P2000T
* Sharp: MZ-700 serija
* Sinclair: ZX80, ZX81, ZX Spectrum ir Sinclair QL
* Tandy: TRS-80 (I, II, III, ..), TRS-80 CoCo
* Texas Instruments: TI99/4A

Išnašos
-------

1. ↑  „IBM PC turns 25". *CNN*. „Prieš 1981 m. pasirodant IBM PC jau egzistavo keletas populiarių namų kompiuterių, bet Apple, Commodore ir Radio Shack Tandy kompiuteriai verslo pasaulio laikyti „žaislais"."
2. ↑  „The Impact of Home Computer Use on Children's Activities and Development" (PDF). Suarchyvuotas originalas (PDF) 2015-09-24. Nuoroda tikrinta 2014-12-12.
Airbus Group| Airbus logoAirbus logo |
| Pramonė | Aeronautika, gynyba |
| Įkurta | 2000 m. liepos 10 d. |
| Centrinė būstinė | Leidenas, NyderlandaiBlanjak, Prancūzija |
| Padaliniai | AirbusAirbus Defence and SpaceAirbus Helicopters |
| Tinklalapis | airbusgroup.com |

**Airbus Group** – tarptautinė Europos kompanija, registruota Nyderlanduose ir bazę turinti Prancūzijoje. Kompanija dirba aeronautikos ir gynybos prekių bei paslaugų gamyboje. Airbus Group turi tris padalinius – Airbus, Airbus Defence and Space ir Airbus Helicopters.

Grupė buvo įkurta 2000 m. kaip EADS. 2014 m. sausį grupė buvo pervadinta į Airbus Group.

Airbus
------

Airbus padalinys atsakingas už komercinių orlaivių gamybą. Padalinys žinomas pasaulyje dėl Airbus A320 šeimos bei didžiausio pasaulyje keleivinio lėktuvo Airbus A380 gamybos.

Airbus Defence and Space
------------------------

Šis padalinys buvo sukurtas 2014 m. sujungus tris kompanijas – Airbus Military, Astrium ir Cassidian. Padalinys atsakingas už aeronautikos sistemų bei produktų gamybą.

Kompanija kartu su Europos Kosmoso Agentūra prisidėjo prie NASA kosminio erdvėlaivio Orion serviso modulio kūrimo.

Airbus Helicopters
------------------

Airbus Helicopters, anksčiau žinomas kaip Eurocopter, specializuojasi sraigtasparnių gamyboje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Introduction
Cugaru pusiasalis ir Cugaru sąsiauris
Tapi Misaki
**Cugaru sąsiauris** (津軽海峡 *Tsugaru Kaikyō*) – sąsiauris tarp Honšiu ir Hokaido salų ir jungiantis Japonijos jūrą su Ramiuoju vandenynu. Jis pavadintas pagal Aomorio prefektūros vakarinę dalį. Seikano geležinkelio tunelis yra po sąsiausiu ties jo siauriausia vieta (19,5 km) tarp Tapi Misaki Cugaru pusiasalyje, Aomorio prefektūroje, Honšiu saloje ir Širakami Misaki Macumos pusiasalyje Hokaide.

Japonijos jūriniai vandenys tęsiasi tik 3 jūrmylias (5,6 km) nuo kranto šiame sąsiauryje vietoj įprastų 12 jūrmylių. Teigiama, kad tokiu būdu JAV atominius ginklus turintys laivai gali keliauti sąsiauriu nepažeisdami Japonijos draudimo laikyti atominį ginklą jos teritorijoje.

Cugaru sąsiauris turi Rytinį ir Vakarinį kaklą, abu apie 20 km pločio, o gylis atitinkamai 200 ir 140 m.

Anksčiau žmonės keldavosi per sąsiaurį keltais, tai užtrukdavo apie 4 val. Dabar daug kas keliasi Seikano geležinkelio tuneliu, nes jis dvigubai sumažina kelionės laiką, bet yra brangesnis. Kai Šinkansen traukiniai pasieks Hakodatę (planuojama 2015 m.), kelionė truks apie 50 min.

1954 m. žuvo 1172 keleiviai, kai nuskendo keltas *Tōya Maru*.

Gamtininkas Tomas Blakistonas pastebėjo, kad Hokaido žvėrys panašūs į Šiaurės Azijos, o Honšiu – į Pietų Azijos. Tad Cugaru sąsiauriu eina zoogeografinė riba vadinama Blakistono linija.

Išnašos
-------

1. ↑  Kyodo News, „Japan left key straits open for U.S. nukes", *Japan Times*, June 22, 2009.
2. ↑  Tsuji, H. Sawada, T. and Takizawa, M. (1996). „Extraordinary inundation accidents in the Seikan undersea tunnel". *Proceedings of the Institution of Civil Engineers, Geotechnical Engineering*. **119** (1): 1–14.`{{cite journal}}`: CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link)
3. ↑  Morse, D. (May 1988). „Japan Tunnels Under the Ocean". *Civil Engineering*. **58** (5): 50–53.
4. ↑  „Seikan Railroad Ferryboat Accident, Failure Knowledge Database". Japan Science and Technology Agency. Suarchyvuotas originalas 2010-07-22. Nuoroda tikrinta 2011-09-07.
5. ↑  
„Nature in Japan" (PDF). Ministry of the Environment Government of Japan.

Koordinatės: 41°29′57″ š. pl. 140°36′57″ r. ilg.﻿ / ﻿41.49917°š. pl. 140.61583°r. ilg.﻿ / 41.49917; 140.61583
*Kitos reikšmės – Alkos kalnas (reikšmės).*

| Mikytų alkakalnis |
| --- |
| Mitologinis akmuo |
| 

Mikytų alkakalnisMikytų alkakalnis

 |
| Koordinatės  | 

|  |
| --- |
| 56°07′33″ š. pl. 21°49′47″ r. ilg.﻿ / ﻿56.12583°š. pl. 21.82972°r. ilg.﻿ / 56.12583; 21.82972Koordinatės: 56°07′33″ š. pl. 21°49′47″ r. ilg.﻿ / ﻿56.12583°š. pl. 21.82972°r. ilg.﻿ / 56.12583; 21.82972 |

 |
| Vieta | Plungės rajonas |
| Seniūnija | Platelių seniūnija |
| Naudotas | I tūkstantmetis pr. m. e. - II tūkstantmečio pradžia |

**Mikytų Alkos kalnas**, *Alkos kalnas* – alkakalnis Plungės rajono savivaldybės teritorijoje, Bartuvos, Minijos ir Ventos baseinų takoskyroje, apie 0,5 km į rytus nuo Mikytų, Žemaitijos nacionaliniame parke, Mikytų kraštovaizdžio draustinyje.

Alkakalnis
----------

Šiauriniame šlaite yra Velnio akmeniu vadinamas 3,4 x 3,6 m riedulys, jo viršuje yra du įdubimai, primenantys žmogaus pėdą, vadinamas Velnio arba Laumės pėda. Šiaurės rytų papėdėje yra apie 2 m skersmens duobė – išdžiūvusio šaltinio vieta, vadinama Maldų šuliniu. Greta yra 3–4 ha Alkos pelkė. Alkos kalno rytinėje pusėje, pašlaitėje, yra nedidelė piltuvėlio formos duobė, išdėta akmenėliais.

Pasakojama esą alkakalnį supylė švedai, čia buvo aukojamos aukos dievams, stovėjusi bažnyčia. Archajišku turiniu ypač išsiskiria pasakojimai apie kalne randamą druską ir retkarčiais kylančius garus. Su senovės religijos apeigomis siejamas Maldų šulinys, į kurį, pasak ankstesnius žmonių pasakojimus, žmonės aukodavo įvairias gėrybes dievų garbei. Ant alkakalnio buvo pastatytas apžvalgos bokštas, šiuo metu jo nėra. 4 km į rytus stūkso Mikytų piliakalnis.

Alkakalnio plotą sudaro 11,5 ha žemių, prie kurių šliejasi dvi pelkės. Nuo seno sklando legendos apie alkakalnio „garavimą" – prieš lietų ar apsiniaukusiomis dienomis plika akimi matyti, kaip iš kalno per eglių viršūnes kyla garai. 

* Kelias velnio akmens linkKelias velnio akmens link
* Apžvalgos bokštasApžvalgos bokštas
* 
* Vaizdas nuo alkakalnioVaizdas nuo alkakalnio
* Maldų šulinysMaldų šulinys

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vykintas Vaitkevičius. *Mikytų alkakalnis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XV (Mezas-Nagurskiai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 85 psl.
2. ↑  „Mikytų pažintinis takas. Alkos kalnas ir Velnio akmuo". *mytrips.lt*. 2014-09-10. Suarchyvuotas originalas 2015-04-26. Nuoroda tikrinta 2016-06-06. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
Instituto klinika
Instituto Mokslinių tyrimų centras
**Nacionalinis vėžio institutas** – Lietuvos mokslo įstaiga, veikianti nuo 1957 m.

Istorija
--------

1957 m. įkurtas kaip **Onkologijos mokslinio tyrimo institutas**, kurio klinikine baze tapo Respublikinis onkologijos dispanseris. 1975 m. Respublikinis onkologijos dispanseris ir Onkologijos mokslinio tyrimo institutas buvo sujungti.

1979 m. Santariškėse buvo pastatytas naujas instituto pastatas ir klinika. 1990 m. tobulinant onkologinės tarnybos valdymo struktūrą, Onkologijos mokslinio tyrimo institutas ir Klinika prie jo buvo reorganizuoti į **Lietuvos onkologijos centrą**.

2002 m. Lietuvos onkologijos centras reorganizuotas į **Vilniaus universiteto Onkologijos institutą**.[neveikianti nuoroda] 2008 m. iš Polocko g. 6 į Santariškes buvo perkeltas instituto Mokslinių tyrimų centras.

2014 m. **Vilniaus universiteto Onkologijos institutas** buvo perduotas Lietuvos Respublikos švietimo ir mokslo ministerijai ir pervadintas į Nacionalinį vėžio institutą.

Struktūra
---------

* Mokslinių tyrimų centras
* Klinika
* Vėžio kontrolės ir profilaktikos centras

Direktoriai
-----------

* Albertas Telyčėnas – 1957–1982 m.
* Laima Griciūtė – 1982–1990 m.
* Konstantinas Povilas Valuckas – 1990–2013 m.
* Narimantas Evaldas Samalavičius – 2013–2015 m.
* Feliksas Jankevičius – 2016–2023 m.
* Valdas Pečeliūnas – nuo 2023 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  „Vilniaus universiteto Onkologijos instituto mokslininkų įkurtuvės". *emedicina.lt*. 2008-12-16. Suarchyvuota iš originalo 2016-06-02. Nuoroda tikrinta 2016-06-02.

Nuorodos
--------

* Instituto svetainė
| **Arctocephalus townsendi** |
| --- |
| Gvadelupinis jūrų lokys (Arctocephalus townsendi)Gvadelupinis jūrų lokys (*Arctocephalus townsendi*) |
| Apsaugos būklė |
| Beveik nykstantys (IUCN 3.1),  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Žinduoliai  *( Mammalia)* |
| Būrys: | Plėšrieji žinduoliai  *( Carnivora)* |
| Pobūris: | Ruoniniai  *( Pinnipedia)* |
| Šeima: | Ausytieji ruoniai  *( Otariidae)* |
| Gentis: | Pietiniai jūrų lokiai  *( Arctocephalus)* |
| Rūšis: | Gvadelupinis jūrų lokys  *( Arctocephalus townsendi)* |

 |
| Binomas |
| ***Arctocephalus townsendi***Merriam, 1897 |
| Paplitimo arealasPaplitimo arealas |

**Gvadelupinis jūrų lokys** (lot. *Arctocephalus townsendi*, angl. *Guadalupe fur seal*) – ausytųjų ruonių (*Otariidae*) šeimos ruonis.

XIX a. pabaigoje šių ruonių populiacija dėl intensyvaus medžiojimo (dėl kailių) buvo labai sumažėjusi. Uždraudus medžioklė, ji išaugo iki 10 tūkst. individų. Gausiausiai paplitę prie Meksikos vakarinės pakrantės, tiksliau Gvadalupės saloje ir „Benito del Este" salose, kur ir dauginasi. Toliausiai į pietus nuplaukia iki Gvatemalos sienos (Meksikos pietūs), o toliausiai į šiaurę nuplaukia iki Kalifornijos valstijos vidurio, JAV (San Francisko šiaurė).

Patinai sveria apie 188 kg, o patelės apie 49 kg. Yra medžiojami ryklių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „IUCN Red List - Arctocephalus townsendi". IUCN Red list. Suarchyvuotas originalas 2012-03-08. Nuoroda tikrinta 2011-10-29.
Lietuviškas varškės sūrelis su šokoladiniu glaistu
Latviškas sūrelis su kivio glaistu

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Varškės sūrelis** – saldus desertinis pieno produktas. Gaminami vanilės, plombyro, kakavos ir kitokių skonių. Populiarus Baltijos šalyse.

Varškės sūrelių asortimentas labai įvairus, o tą įvairovę labiausiai nulemia juose esantys vaisių, uogų ir kitokie priedai: vanilė, šokoladas, kakava, želė gabalėliai, uogienė, razinos, aguonos. Didelę dalį sudaro vienaip ar kitaip perdirbti vaisiai ir uogos bei jų produktai, kitos skonį bei aromatą suteikiančios medžiagos.

Pagrindinė žaliava sūreliams – šviežiai spausta varškės masė, pridedant į ją cukraus ar kitų saldiklių ir naudojant įvairius ingredientus. Formuojami į ~5 cm ilgio, ~30-50 g. sveriančius gabalėlius.

Įdarui naudojami cukrus, gliukozės sirupas, tirštikiai, rūgštingumą reguliuojanti medžiaga, kartais konservantai.

Dažnai gaminami *glaistyti varškės sūreliai*, kurie yra formuojami batonėlio forma ir yra apliejami šokolado ar kitu spalvotu glaistu. Į glaisto sudėti paprastai įeina cukrus, augaliniai riebalai, kakavos milteliai, emulsiklis lecitinas, vanilinas.

Sūreliuose yra daug organizmui svarbių ir reikalingų baltymų, organinių rūgščių, kalcio ir kitų svarbių medžiagų.

Maistinė vertė ir galimas poveikis sveikatai yra nevienareikšmiai – tai lengvai įsisavinamų angliavandenių šaltinis, suteikiantis skonių įvairovę, tačiau jie gali būti ir dažnai būna papildyti tirštikliais, skonio bei aromato stiprikliais, konservantais, rūgštingumą reguliuojančiomis medžiagomis ir kitais priedais. Lietuvoje ne visi šie priedai dedami į produktus, o jeigu dedami – neviršijant leistinų kiekių, o susimaišius su varškės mase, santykiniai jų kiekiai dar labiau sumažėja.

Maistingumas 100 g/ml:[reikalingas šaltinis]

* kcal 350
* riebalų 20
* baltymų 11,5
* angliavandenių 30,5

Valgomas kaip desertinis užkandis.
Dvynojo šilko audinys
**Dvynasis šilkas** (angl. *dupioni, dupion*) – natūralus prabangaus faktūriško paviršiaus drobinio pynimo šilko audinys, gaunamas iš dviejų viename kokone augusių šilkaverpių siūlo. Pavadinimas kilęs nuo itališko žodžio *duplicato* ir kaip šilko rūšis Europoje naudojamas nuo 1814 m. Tik apie 5 procentus visų šilakverpio kokonų būna su dviem vikšrais. Šilko siūlas, gautas iš dviejų šilkaverpių kokonų būna nelygus, storesnis, grublėtesnis. Dvynasis šilkas panašus į Šantungo šilką, tik kiek storesnis, tankesnis, netolygios faktūros.

Dvynasis šilkas yra nuo 100/120 iki 200/250 denų stiprumo. Kvadratinio metro svoris turi būti ne mažiau nei 75 gramai. Dvynasis šilkas naudojamas vestuvinių ir kitų proginių rūbų, aksesuarų, interjero apmušalų gamybai.

Indijos miestas Varanasis garsėja dvynojo šilko gamyba. Šio šilko gamyba – tradicinis Ansari bendruomenės amatas.

Gamyba
------

Dvynasis šilkas gali būti gaminamas keliais būdais:

* Iš dviejų vikšrų kokonų.
* Derinant siūlus iš dviejų vikšrų ir vieno vikšro kokonų
* Iš vieno vikšro kokonų, išvyniojant siūlą taip, kad faktūra ir kokybe būtų panašus į dvynojo šilko siūlus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Spade, Kate (2004). *Style*. New York: Simon and Schuster. p. 100. ISBN 978-0-7432-5067-2. Nuoroda tikrinta Lapkričio 28, 2020. `{{cite book}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` (pagalba)
| **Oskaras Jusys** |
| --- |
| Gimė | 1954 m. sausio 13 d. (70 metų)Troškūnuose, Anykščių raj. |
| Sutuoktinis (-ė) | Roma |
| Vaikai | Edvinas |
|  |
| Veikla | Lietuvos diplomatas, politinis veikėjas, buvęs LR užsienio reikalų viceministras, teisininkas, Vilniaus universiteto docentas, teisėtyrininkas tarptautininkas |
|  |
| Alma mater | 1977 m. Vilniaus universitetas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| 2003 m. Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius |

**Oskaras Jusys** (g. 1954 m. sausio 13 d. Troškūnuose, Anykščių raj.) – Lietuvos diplomatas, politinis veikėjas, buvęs LR užsienio reikalų viceministras, teisininkas, Vilniaus universiteto (VU) docentas, teisėtyrininkas tarptautininkas.

Biografija
----------

1961-1972 m. mokėsi Troškūnų vidurinėje mokykloje, 1972-1977 m. studijavo VU Teisės fakultete, ten dirbo asistentu. 1978-1981 m. studijavo Maskvos M. Lomonosovo universiteto Teisės fakulteto aspirantūroje. 1981 m. gruodžio 25 d. apgynė kandidatinę disertaciją „Tarybinių piliečių paveldėjimo teisių gynimas kapitalistinėse šalyse" (1993 m. nostrifikuota; socialinių mokslų teisės krypties daktaras).

1981-1985 m. VU Teisės fakulteto vyresnysis dėstytojas, 1986-1990 m. docentas. Stažavosi Kolumbijos (Niujorkas, JAV) universiteto Teisės fakultete pagal IREX studentų mainų programą.
1990-1993 m. LR URM Teisės departamento direktorius, 1993-1994 m. LR užsienio reikalų ministro patarėjas, JAV teisinės firmos „McDermott, Will and Emery" Vilniaus filialo direktorius.
1994-2000 m. nepaprastasis ir įgaliotasis ambasadorius, LR nuolatinis atstovas Jungtinėse Tautose, 2000-2001 m. LR užsienio reikalų viceministras. 

2001–2005 m. nuolatinis LR atstovas Europos Sąjungoje (Briuselyje), 2005-2009 m. LR užsienio reikalų ministerijos sekretorius. 2009 - 2012 m. O.Jusys buvo Lietuvos ambasadorius Jungtinėje Didžiosios Britanijos ir Šiaurės Airijos Karalystėje.

Šiuo metu - Lietuvos URM Jungtinių Tautų, tarptautinių organizacijų ir žmogaus teisių departamento direktorius.

Žmona Roma. Sūnus Edvinas (g. 1983 m.).

Apdovanojimai
-------------

* Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Komandoro kryžius, 2003 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos mokslo potencialas Archyvuota kopija 2014-11-09 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  „Oskaras JUSYS". *anykstenai.lt*. Suarchyvuotas originalas 2016-03-04. Nuoroda tikrinta 2016-12-11. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Anicetas Simutis** | **Lietuvos ambasadorius prie Jungtinių Tautų** 1994 - 2000 m. | Po to:**Gediminas Šerkšnys** |
| Prieš tai:**Romualdas Kalonaitis** | **Lietuvos ambasadorius prie Europos Sąjungos** 2001 - 2005 m. | Po to:**Rytis Martikonis** |
| Prieš tai:**Vygaudas Ušackas** | **Lietuvos ambasadorius Jungtinėje Karalystėje** 2009 - 2012 m. | Po to:**Asta Skaisgirytė-Liauškienė** |
HAT-P-9 b ir Jupiterio dydžių palyginimas
**HAT-P-9 b** – egzoplaneta, skriejanti apie F spektrinės klasės žvaigždę HAT-P-9, esančią Vežėjo žvaigždyne. Nuo Saulės sistemos nutolusi apie 1565,5 šviesmečio (480 parsekų).

HAT-P-9 b yra karštojo Jupiterio tipo dujinė milžinė. Planetos masė siekia 0,749 Jupiterio masės, o spindulys – 1,393 Jupiterio spindulio. Apie savo žvaigždę ši egzoplaneta apskrieja per maždaug 3,92 paros, jos orbitos didysis pusašis yra 0,053 (± 0,002) av, o ekscentricitetas – 0,0. HAT-P-9 b pusiausvyros temperatūra – 1397 K.

Apie HAT-P-9 b atradimą pranešta 2008 m. Planeta aptikta „HATNet" projekto, taikant tranzitų metodą. HAT-P-9 b yra vienintelė šioje sistemoje atrasta planeta.

Tarptautinė astronomų sąjunga (IAU) 2019 m. savo 100-ųjų metinių proga surengė projektą „IAU100 NameExoWorlds". Kiekvienai pasaulio šaliai buvo suteikta galimybė pavadinti vieną egzoplanetą ir žvaigždę, apie kurią ji skrieja. HAT-P-9 b egzoplanetai pavadinimą suteikė Izraelis. Planeta pavadinta *Alef* (pagal pirmąją hebrajų abėcėlės raidę, be to, šis žodis reiškia „jautis").

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Shporer, Avi; et al. (2009). „HAT-P-9b: A Low-Density Planet Transiting a Moderately Faint F Star". *The Astrophysical Journal*. **690** (2): 1393–1400. arXiv:0806.4008. Bibcode:2009ApJ...690.1393S. doi:10.1088/0004-637X/690/2/1393.
2. 1 2  „HAT-P-9 b". ExoKyoto. Nuoroda tikrinta 2020-04-15.
3. 1 2  „HAT-P-9 b". NASA Exoplanet Exploration. Nuoroda tikrinta 2020-04-15.
4. 1 2  „Planet HAT-P-9 b". The Extrasolar Planets Encyclopaedia. Nuoroda tikrinta 2020-04-15.
5. ↑  „HAT-P-9 b". Open Exoplanet Catalogue. Nuoroda tikrinta 2020-04-15.
6. ↑  „Approved names". *NameExoworlds* (anglų). Suarchyvuotas originalas 2019-12-19. Nuoroda tikrinta 2020-04-15. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
Lietuvos TSR Vietinės pramonės ministerijos Vilniaus kultūrinių prekių gamybinis susivienijimas „Neringa"| Forma | Gamybinis susivienijimas |
| Likimas | išformuota |
| Pirmtakas (-ai) | „Lėlė"  „Žaislas"  „Vienybė"  „Metalo konstrukcijų gamykla"  „Aidas" |
| Įkurta | 1972 m. |
| Centrinė būstinė | Vilnius, Lietuva |
| Svarbiausi darbuotojai | Algimantas Matulevičius (direktorius 1981–1991 m.) |
| Produkcija | žaislai, vaikiški baldai, vežimėliai |

**Lietuvos TSR Vietinės pramonės ministerijos Vilniaus kultūrinių prekių gamybinis susivienijimas „Neringa"** – nuo 1972 m. iki paskutinio XX a. dešimtmečio veikęs LTSR žaislų gamybos gamybinis susivienijimas.

Istorija
--------

Gamybinis susivienijimas įkurtas sujungus tris Vilniuje veikusias įmones: „Lėlė", „Žaislas" ir „Vienybė". 8-ojo XX a. dešimtmečio viduryje prie susivienijimo prijungta „Metalo konstrukcijų gamykla", veikusi Bukčiuose, 1980 m. – Kauno „Aido" gamykla, apie 1985 m. – nedidelė Šakių įmonė. Tuo metu įmonėje dirbo virš 3000 darbuotojų, žaislų gamybos apimtis siekė kelis šimtus tūkstančių vienetų.

Vilniaus įmonės perorganizuotos į gamybinio susivienijimo cechus:

* I cechas (buvusi „Lėlės" gamykla) gamino polietilenines lėles, tarp jų ir vaikštančias. 9-ame dešimtmetyje pradėta plastizolio žaislų gamyba;
* II cechas (buvęs „Žaislas") gamino žaislus iš plastmasės bei litografuotos skardos. 9-ame dešimtmetyje pradėta mechaninių žaislų, tarp jų ir mašinėlių su užsukamais, inertiniais ir elektriniais varikliais, gamyba;
* III cechas (buvusi „Vienybė") gamino žaislus iš plastiko;
* IV-as cechas („Metalo konstrukcijų gamykla") gamino metalo gaminius (įvairūs kanistrai, žaislams skirta litografuota skarda bei smulkmenos iš alavuotos skardos).

Kauno „Aidas" gamino vaikiškus baldus, vežimėlius bei muzikos instrumentus – metalofonus, lūpines armonikėles ir kt. Pakuotes gamybinio susivienijimo produkcijai gamino 1964 m. įkurtas „Eksperimentinis taros ir įpakavimo konstravimo biuras", 1975 m. reorganizuotas į pakavimo gamybinį susivienijimą „Vilnis".

1988 m. gamybinis susivienijimas atsiskyrė nuo Vietinės pramonės ministerijos ir veikė savarankiškai, tačiau buvo išformuotas pirmais Nepriklausomybės metais. Atskiros susivienijimo įmonės nebuvo pajėgios konkuruoti su užsienio produkcija ir beveik visos bankrutavo XX a. paskutinio dešimtmečio viduryje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Žaisladirbių istorijos IV. Gamybinis susivienijimas „Neringa"". Žaislų muziejus. Suarchyvuotas originalas 2016-03-04. Nuoroda tikrinta 2014-12-02.
|  |
| --- |
| *New York Daily Mirror* |
|  
„New York Mirror" pirmasis puslapis praneša apie Merlinos Monro mirtį (1962-08-06) |
| Valstybė | JAV |
| Kalba | Anglų k. |
| Tipas | Dienraštis |
| Formatas | Bulvarinis |
| Savininkas | William Randolph Hearst |
| Leidėjas | Hearst Corporation |
| Įsteigta | 1924 m. |
| Leidyba nutraukta | 1963 m. |
| Būstinė | Niujorkas |

**New York Daily Mirror** ('Kasdienis Niujorko veidrodis') – Amerikos bulvarinio formato rytinis laikraštis, Viljamo Rendolfo Hersto organizacijos pirmą kartą išleistas Niujorke 1924 m. birželio 24 d. Organizacija taip pat leido didelio formato laikraščius „New York Evening Journal" ir „New York American", kurie vėliau buvo sujungti į „New York Journal-American".

Nuo pat pradžių laikraštyje „New York Daily Mirror" dirbo keletas jaunųjų rašytojų ir fotožurnalistų, tarp jų Ringas Lardneris jaunesnysis, Hajus Peskinas ir politikos apžvalgininkas Driu Pyrsonas. Poetas ir dainų autorius Nikas Kenis buvo laikraščio radijo redaktorius, o Edvardas Zeltneris – apžvalgininkas. 1929 m. iš laikraščio „New York Evening Graphic" buvo pasamdytas paskalų apžvalgininkas Volteris Vinčelas. Kitais metais jam buvo patikėta sava radijo laida, o jo skiltis 4-ajame ir 5-ajame dešimtmečiuose buvo spausdinama beveik 1000-yje laikraščių.

Po 114 dienų trukusio 1962–1963 m. Niujorko laikraščių streiko „New York Daily Mirror" buvo uždarytas 1963 m. spalio 16 d. nors tuo metu pagal dienos tiražą jis buvo antras Amerikos laikraštis. Tada pavadinimo „Daily Mirror" teises įsigijo varžovas „New York Daily News".

1971 m. sausio 4 d. Long Ailand Sityje, Kvinse leidėjas Robertas V. Farelis tik pavadinimo atžvilgiu atnaujino laikraščio „New York Daily Mirror" leidybą. Laikraščio biudžetas buvo ribotas ir susidūrė su kliūtimis iš laikraščio „Daily News" pusės, iš kurio Farelis nusipirko „Daily Mirror" pavadinimo teises, kai „Daily News" jas perleido. Ši naujoji „Daily Mirror" versija liovėsi egzistuoti 1972 m. vasario 28 d.

Išnašos
-------

1. 1 2  Jackson, Kenneth T. (1995). The Encyclopedia of New York City. The New York Historical Society; Yale University Press. p. 107.
2. ↑  Sterling, Christopher H. (2013). Biographical Dictionary of Radio. Routledge. p. 414. ISBN 978-1136993763.
3. 1 2 3  „Truth Can Be Overrated". *horseraceinsider.com*. 2011-06-01. Suarchyvuotas originalas 2012-03-24. Nuoroda tikrinta 2023-08-07. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
4. ↑  „Daily Mirror, Inc. Plaintiff-appellant, v. New York News, Inc. et al. Defendants-appellees, 533 F.2d 53 (2d Cir. 1976)". *law.justia.com*. Nuoroda tikrinta 2023-08-07.
Nordica| 

| IATA**LO a** | ICAO**LOT a** | Šaukinys**REVAL** |
| --- | --- | --- |

 |
| Įkurta | 2015 m. |
| Pagrindinis oro uostas | Talino oro uostas |
| Antriniai oro uostai | Varšuvos Šopeno oro uostas |
| Dažno keleivio programa | Miles & More |
| Aljansas | Star Alliance |
| Lėktuvų skaičius | 19 |
| Maršrutai | 19 |
| Priklauso | Estijos vyriausybei |
| Būstinė | Talinas, Estija |
| Tinklalapis | estonian-air.ee |

**„Nordic Aviation Group" AS** – Estijos nacionalinis oro vežėjas, kurio akcijos priklauso Estijos vyriausybei, „LOT Polish Airlines". Pagrindinė bazė – Talino oro uostas, antrinė bazė – Varšuvos Šopeno oro uostas.

Istorija
--------

Bombardier CRJ900
2015 m. lapkričio 7 d. Europos Komisija paskelbė, kad šalies vyriausybės lėšų skyrimas „Estonian Air" pažeidė ES taisykles, tad lėšos privalo būti grąžintos. Tai atlikus avialinijoms pritrūko lėšų savo veiklai ir ji sustabdė kompanijos gyvavimą lapkričio 8 d.

Tą pačią dieną „Nordica" pradėjo organizuoti skrydžius. Pirmais oro linijų gyvavimo metais pasirašyta strateginio bendradarbiavimo sutartis su Slovėnijos „Adria Airways" avialinijomis, 2016 m. lapkritį – su „LOT Polish Airlines". Lenkijos oro linijų bendrovė įsigijo 49 % Estijos avialinijų akcijų bei tiek pat jos dukterinės bendrovės „Regional Jet" akcijų. Pastaroji bendradarbiauja su „Scandinavian Airlines".

Kryptys ir partneriai
---------------------

Nordica kryptys 
„Nordica" iš Talino ir Varšuvos skraido 19-a krypčių.

### Atvirojo kodo sutartys

* Croatia Airlines
* LOT Polish Airlines
* Lufthansa
* TAP Air Portugal
* Turkish Airlines

Lėktuvų parkas
--------------

Bombardier CRJ700
2018 m. lapkritį bendrovės lėktuvų parką sudaro 19 orlaivių.


**Nordica flotilė**| Orlaivio modelis | Naudojami | Užsakyti | Vietų |
| ATR 72-600 | 7 | — | 70 |
| Bombardier CRJ700 | 2 | — | 70 |
| Bombardier CRJ900  | 10 | 3 | 90 |
| Viso | 19 | 3 |  |

Išnašos
-------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Nordica** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  [Estonian Air OFFICIAL: European Commission rules Estonian Air aid illegal; company halts flights]
2. ↑  „Estonian Nordica enters into strategic partnership with Polish LOT". 4 November 2016. `{{cite web}}`: Cite has empty unknown parameter: `|1=` (pagalba)
3. ↑  „ECAA Aircraft Register". Suarchyvuotas originalas 2017-10-07. Nuoroda tikrinta 28 October 2018. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
|  |
| --- |
| **Paleogenas** |
|  |
| **Pradžia** | 65,5 Ma1 |
| **Pabaiga** | 23,05 Ma1 |
| **Epochos** | PaleocenasEocenasOligocenas |
|   *Moeritherium* rekonstrukcija. |
| 1: Ma = milijonai metų |

**Paleogenas** – kainozojaus eros Žemės vystymosi periodas, prasidėjęs prieš 65,5 mln. m. ir baigęsis prieš 23,05 mln. m. Po paleogeno eina neogenas. Tarptautinis žymėjimas Pg. Paleogeną 1866 m. išskyrė vokiečių geologas K. Naumanas.

Paleogenas prasidėjo masiniu gyvybės išmirimu, kurio priežastis, kaip mano daugelis mokslininkų, meteorito nukritimas Jukatano pusiasalyje. Šią hipotezę patvirtina faktas, kad paleogeno ir kreidos sandūroje esančiuose sluoksniuose ypač gausu iridžio – elemento, kuris paprastai neaptinkamas didelėmis koncentracijomis, išskyrus meteoritinę medžiagą. Masinio gyvybės išmirimo metu išmirė didieji dinozaurai ir paleogeno pradžioje ėmė sparčiai vystytis paukščiai. Per šiuos 42 mln. metų labiausiai išsiskiria žinduolių klasės evoliucija nuo paprastų formų į daug sudėtingesnes. Kreidos periode buvusios nedidelės žinduolių rūšys išsivystė į dominuojančius sausumoje gyvūnus. Paleogeno pabaigoje didžiausiais sausumos žinduoliais tapo straubliniai.

Paleogeną sudaro trys epochos:

* Paleocenas,
* Eocenas,
* Oligocenas.

Anksčiau paleogenas laikytas senesniąja terciaro dalimi.

Paleogeografija
---------------

Geografinės sąlygos paleogene palaipsniui darėsi panašios į šiuolaikines. Reljefas buvo mažai kontrastingas, vyko aktyvūs denudaciniai kontinentų procesai. Šį teiginį patvirtina didelės dūlėjimo plutos, randamos platformuose. Klimatas paleogene buvo šiltas dėl palyginti žemo reljefo ir didelių jūros transgresijų. Šios dvi sąlygos leido šiltoms ir drėgnoms oro masėms pasiekti didelius ir nutolusius nuo okeanų sausumos plotus. Paleogene išskiriamos šios klimatinės zonos:

* ekvatorinė,
* tropinė,
* subtropinė,
* vidutinė,
* vidutinė – šaltoji.

Oligoceno laikotarpyje stebimas klimato pašaltėjimas. Šioje epochoje prasidėjo Antarktidos ledyno augimas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4  Paleogenas(parengė Algimantas Grigelis). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2022-09-21).
2. 1 2  „Paleogene Period | geochronology | Britannica". *www.britannica.com* (anglų). Nuoroda tikrinta 2022-09-21.
3. 1 2  „Paleogene Period | Natural History Museum". *natmus.humboldt.edu*. Nuoroda tikrinta 2022-09-21.
4. ↑  „ПАЛЕОГЕНОВАЯ СИСТЕМА ПЕРИОД • Большая российская энциклопедия - электронная версия". *bigenc.ru*. Suarchyvuotas originalas 2022-09-21. Nuoroda tikrinta 2022-09-21.
5. ↑  „paleogenas - MLE". *www.mle.lt*. Nuoroda tikrinta 2022-09-21.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paleogenas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Paleogeno fosilijų nuotraukos