recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| Spulių valsčiusAmtsbezirk Spullen |
| --- |
|  |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | **1874 – 1945** |  |

 |
| *Spulių valsčius Pilkalnio apskrityje* |
|  |
| **Valstybė** | Vokietijos vėliava Vokietija |
| **Provincija** | Rytų Prūsija |
| **Administracinis centras** | Spuliai |
|  |
| **1874–1945** | Pilkalnio apskritis |

**Spulių valsčius** (vok. *Amtsbezirk Spullen*) – Rytų Prūsijos administracinis teritorinis vienetas, gyvavęs 1874–1945 m. dabartinės Kaliningrado srities rytinėje dalyje. Priklausė Pilkalnio apskričiai. Valsčiaus centras buvo Spuliuose.

Istorija
--------

Suformuotas 1874 m. pagal 1872 m. priimtus „Apskričių nuostatus Prūsijos, Brandenburgo, Pomeranijos, Poznanės, Silezijos ir Saksonijos provincijoms" iš 16 kaimo bendruomenių ir 2 dvaro apygardų. 1922 m. Baltrušėlių valsčiui perduotas Mažųjų Meškupių kaimas, 1928 m. prie gretimų kaimų prijungtos abi dvaro apygardos – Heinrichsfeldės ir Meškupių. 1928–1945 m. valsčių sudarė 15 kaimo bendruomenių: Bednorių, Bludžių, Daudų, Draugupėnų, Eglininkų, Geniškių, Heinrichsfeldės (Eimeniškių), Kėkštų, Kigių, Minkštimų, Minkštymėlių, Pričkiemio, Spulių, Šakalų ir Švarbalių.

Valsčius buvo vakarinėje apskrities dalyje, Ragainės, nuo 1922 m. – Tilžės-Ragainės apskrities paribyje. Valsčiumi tekėjo Įsruties baseino upeliai Būdupė, Akmenis, Kusupė, Draugupė ir Padraugupė, valsčiaus šiauriniame pakraštyje dunksojo nedidelis Draugupėnų miškas. Didžiausios gyvenvietės 1939 m. buvo valsčiaus centras Spuliai (355 gyv.) ir Draugupėnai (204 gyv.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vasilijus Safronovas, Valsčius, 2, Mažosios Lietuvos enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-10-03.
2. ↑  Amtsbezirk Spullen, Territoriale Veränderungen in Deutschland und deutsch verwalteten Gebieten 1874–1945 (vok.). Nuoroda tikrinta 2021-12-13.
3. ↑  Landkreis Pillkallen Archyvuota kopija 2021-10-05 iš Wayback Machine projekto. verwaltungsgeschichte.de (vok.). Nuoroda tikrinta 2021-12-13.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°7′9.325″ š. pl. 24°51′32.224″ r. ilg.﻿ / ﻿55.11925694°š. pl. 24.85895111°r. ilg.﻿ / 55.11925694; 24.85895111

| Krikštėnų dvaras |
| --- |
|   |
| Vieta | Krikštėnai |
| Rūmų stilius | barokas |
| Bajorų giminės | de Bondi |
| Savininkas | Vladas Algirdas Šemeta |

**Krikštėnų dvaras** – dvaras Krikštėnuose. Minimas nuo XVIII a. kaip kunigaikščio Ksavero Bogušo nuosavybė. Vėlesni savininkai buvo Vilniaus vicegubernatorius Bagnevskis ir Julijonas Pac Pamerneckis. XIX a. viduryje dvaras įgavo baroko stilių ir atiteko prancūzų kilmės savininkui Ignui de Bondi, kurio giminei dvaras priklausė iki 1940 m. Paskutinę dvaro savininkę Eugeniją Janušienę de Bondi nužudė NKVD kareiviai 1941 m. Po karo rūmai priklausė Krikštėnų tarybiniam ūkiui, buvo naudojami kaip tarybinio ūkio raštinė ir biblioteka, o vėliau apleisti. 1994 m. dvaras buvo grąžintas de Bondi paveldėtojams, kurie jį pardavė dabartiniams privatiems savininkams.

Krikštėnų dvaro tvenkinys
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Laniidae** |
| --- |
| Paprastoji medšarkė (Lanius collurio)Paprastoji medšarkė (*Lanius collurio*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Medšarkiniai  *( Laniidae)* |

 |

**Medšarkiniai** (*Laniidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima. Priklauso nedideli, 25-120 g sveriantys paukščiai, kurių snapas stiprus ir iš šonų plokščias. Antsnapio gale yra aštrus dantukas. Žiočių kampuose auga šereliai. Kojos vidutinio ilgio, pirštų nagai smarkiai riesti. Sparnai trumpi, jų viršūnės apvalios. Spalva gana įvairi, dažniausiai balta, pilka, ruda ar juoda. Patinai didesni už pateles.

Gyvena pamiškėse, krūmuose. Lizdą suka krūmuose, medžiuose. Deda 4-6 margus kiaušinius. Peri patelė arba abu porelės nariai. Abu maitina ir jauniklius. Minta stambiais vabzdžiais, gaudo driežus, peles, lesa smulkių paukščių kiaušinius ir jauniklius. Didesnį grobį pasmeigia ant aštrių šakučių ar spyglių.

Lanius ludovicianus
Paplitę Europoje, Azijoje, Afrikoje ir Šiaurės Amerikoje. Pasaulyje yra 30, Lietuvoje gyvena trys rūšys:

* Paprastoji medšarkė (*Lanius collurio*)
* Juodakaktė medšarkė (*Lanius minor*)
* Plėšrioji medšarkė (*Lanius excubitor*)
| Jusinė |
| --- |
| Jusinė ties Stakinėmis Jusinė ties Stakinėmis |
| **Ilgis** | 23 km |
| **Baseino plotas** | 68 km² |
| **Vidutinis debitas** | 0,56 m³/s |
| **Ištakos** | Pavarpių apylinkės |
| **Žiotys** | Žeimena |
| **Šalys** | Lietuva |

**Jusinė** – upė pietryčių Lietuvoje, Vilniaus rajone; Žeimenos dešinysis intakas. Prasideda pelkėse prie Pavarpių kaimo. Teka į rytus, pietryčius. Prateka Sužionių miško pietinį pakraštį, Minkelių ežerą. Įteka į Žeimeną ties Jusinės viensėdžiu.

Pagrindinis intakas – Pajuodupis (kairysis). Aukštupio ir žemupio vaga sureguliuota. Vidutinis nuolydis 351 cm/km. Prie Jusinės įsikūrusios gyvenvietės: Blusinė, Voskonys, Petravas, Čižiškė, Pajusinė, Jusinė.

Etimologija
-----------

Upėvardis šaltiniuose minimas nuo 1434 m. kaip *Jvzin*, vėliau kaip *Juszyna, Jusina*. Spėjama pirminę lytį buvus *\*Jušinė*. Šaknis *juš-* siejama su *jušinti* („judinti"), *jušėti* („judėti").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Jusinė*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 162
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Galaktikos M87 spindulys. Pati galaktika (gelsva, kairiame viršutiniame kampe) susideda iš daugybės žvaigždžių. M87 yra už 50 milijonų šviesmečių
**Reliatyvistinė čiurkšlė** – galinga elementariųjų dalelių-plazmos (daugiausia elektronų) čiurkšlė, kurią kai kada išmeta aktyvių galaktikų ir kvazarų centras. Čiurkšlės dalelės lekia beveik šviesos greičiu.

Bandymai paaiškinti
-------------------

Kaip tiksliai čiurkšlės susiformuoja, šiuo metu nėra žinoma. Svarstoma, jog galbūt jo šaltinis gali būti labai didelė (apie {\displaystyle 10^{10}} Saulės masių) juodoji bedugnė. Krisdama į ją, aplinkinė medžiaga pradeda žemėjančia orbita suktis aplink skylę, įsibėgėja iki didelio greičio ir, būdama įelektrinta, sukuria stiprius žiedinius magnetinius laukus. Toks darinys iš esmės galėtų generuoti dvi priešingomis kryptimis nukreiptas čiurkšles, statmenas medžiagos sukimosi aplink skylę plokštumai. Tačiau visos šios teorijos nepaaiškina, kodėl čiurkšlė yra taip smarkiai sufokusuota.

Literatūra
----------

* Hubble tinklalapis, M87

Taip pat skaitykite
-------------------

* Herbig-Haro objektas
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Aloe arborescens** |
| --- |
| Medėjantis alavijas (*Aloe arborescens*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Lelijainiai  *( Liliopsida)* |
| Eilė: | Smidriečiai  *( Asparagales)* |
| Šeima: | Plėnūniniai  *( Xanthorrhoeaceae)* |
| Pošeimis: | *Asphodeloideae*  *( Asphodeloideae)* |
| Gentis: | Alavijas  *( Aloe)* |
| Rūšis: | Medėjantis alavijas  *( Aloe arborescens)* |

 |

**Medėjantis alavijas** (*Aloe arborescens*) - plėnūninių (*Asphodelaceae*) šeimos daugiametis augalas, kartais užaugantis net iki 4 metrų aukščio.

Natūraliai auga Pietų Afrikoje, Madagaskare, Mozambike, Malavyje.

Augantis atvirame ore medėjantis alavijas žydi žiemos metu, o uždaroje patalpoje žydi nereguliariai ir labai retai.

Gydomosios savybės
------------------

Alavijo sultys (sabūras) pasižymi laisvinančiu poveikiu. Sabūra galima gerti jei užkietėjo viduriai, nepakankamai gerai dirba žarnynas.

Sabūrą nepatariama gerti sergantiems kepenų ligomis, tulžies pūslės ligomis, hemorojumi, cistitu bei nėščiosioms ir moterims, menstruacijų metu.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Medėjantis alavijas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Šapuras II** |
| --- |
| Irano ir Anirano karalių karalius |
|  |
| Sasanidai |
| Gimė | 309 m.Furuzabadas (?) |
| Mirė | 379 m. (~70 metų)Bišapuras |
| Tėvas | Hormizdas II |
| Motina | Ifra Hormizd |
| Sutuoktinis (-ė) | Sithil-Horak |
| Vaikai | Šapuras III, Zurvandocht |
| Religija | zoroastrizmas |
|  Sasanidų imperatorius |
| Valdė | 309-379 m. |
| Pirmtakas | Hormizdas II |
| Įpėdinis | Šapuras III |

**Šapuras II** arba ***Šapuras II Didysis*** (*Šāhpuhr*) – 10-asis Sasanidų imperijos (Persija) valdovas. Jis yra ilgiausiai valdęs Sasanidų valdovas (309–379 m.), o jo valdymo laikotarpis laikomas imperijos „aukso amžiumi".

Laikoma, kad Šapuras dar nebuvo gimęs, kai mirė jo tėvas, karalius Hormizdas II, ir imperinė taryba jį išrinko valdovu dar būnant motinos įsčiose (jo vyresni broliai buvo pašalinti).

Savo valdymo pradžioje vedė karus su Persijos įlankos arabų klanais, tada, 337 m. mirus imperatoriui Konstantinui, Šapuras II pradėjo karus su Romos imperija. Sasanidai įsiveržė Mesopotamiją ir atkovojo Armėniją. Panašiu metu iš šiaurės pradėjo veržtis klajoklių tautos (skitai, hunai), bet jų žengimą gilyn į Persiją valdovas sustabdė. 358 m. atsinaujino karai su Roma, 363 m. imperatorius Julianas surengė žygį į Sasanidų sostinę Ktesifoną, bet ten patyrė pralaimėjimą, o pats Julianas žuvo. Vėliau imperatorius Jovianas sudarė taiką su Šapuru ir atidavė dalį Romos žemių Artimuosiuose Rytuose. Sasanidams taip pat atiduota Armėnija. Šapuras II jos valdovą Aršaką II paėmė įkaitu, o zoroastrų žyniai bandė įvesti zorastrizmą. Tiesa, romėnai slapta rėmė armėnus ir ragino juos sukilti, bet iškilus grėsmei dėl taikos žlugimo, paramą nutraukė. Sasanidai taip pat įtvirtino valdžią Gruzijoje. Tuo tarpu rytuose Šapuras II pavergė Kušanus ir užvaldė dabartinio Afganistano ir Pakistano žemes.

Šapuras II mirė 379 m. jį soste pakeitė sūnus Šapuras III. Po Šapuro II mirties prasidėjo vidiniai nesutarimai imperijoje, jos galia sumenko.

Šapuro II valdymo metais krikščionys buvo persekiojami, nes laikyti romėnų sąjungininkais. Tuo laikotarpiu baigtas Avestos kanonas, klestėjo zoroastrų dvasininkija.
| Anna Falchi |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Anna Kristiina Palomaki |
|  |
| Gimė | 1972 m. balandžio 22 d. (50 metų)Tamperė, Suomija |
|  |
| Šalis |  Suomija Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Ana Falki** (it. *Anna Falchi*, g. 1972 m. balandžio 22 d. Tamperėje) – suomių kilmės italų modelis ir kino aktorė.

Biografija
----------

Ana gimė Tamperėje, italo ir suomės šeimoje, kuri 1978 m. persikraustė į Italiją.

1989 m. ji dalyvavo grožio konkurse Mis Italija, kuriame pelnė „ Mis Kinas" titulą. Sėkmė padėjo jai pradėti modelio karjerą. 1992 m. ji nusifilmavo Italijos banko reklamoje kartu su aktoriumi Paolo Villaggio (režisierius Federico Fellini). Po sėkmingų pasirodymų TV programose ir televizijos serialuose, Ana vis daugiau dėmesio skyrė aktorystei, taip pat pasirodė ir teatro scenoje, nors dar ilgą laiką toliau dirbo ir modeliu.

Aktorė yra didelė futbolo klubo SS Lazio gerbėja ir ne kartą spaudos buvo poruojama su įvairiais klubo žaidėjais.

Dalinė filmografija
-------------------

* Dellamorte Dellamore (1994)

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Anna Falchi** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
* Oficialus puslapis Archyvuota kopija 2005-11-22 iš Wayback Machine projekto.
| **Pinus rigida** |
| --- |
| Šiurkščioji pušis (*Pinus rigida*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Pušūnai  *( Pinophyta)* |
| Klasė: | Pušainiai  *( Pinopsida)* |
| Šeima: | Pušiniai  *( Pinaceae)* |
| Gentis: | Pušis  *( Pinus)* |
| Rūšis: | Šiurkščioji pušis  *( Pinus rigida)* |

 |

**Šiurkščioji pušis** (*Pinus rigida*) – pušinių šeimai (*Pinaceae*) priklausanti spygliuočių medžių rūšis. Paplitusi Šiaurės Amerikos rytuose: nuo Kvebeko šiaurėje iki Pietų Karolinos, Džordžijos.

Aukštis iki 31 m, kamieno skersmuo iki 90 cm. Kamienas status arba kreivas, šakotas, laja netaisyklinga. Žievė rausvai ruda giliai sueižėjusi netaisyklingomis stačiakampėmis plokštelėmis. Spygliai 5-10 cm ilgio, 1-1,5 mm storio, susitelkę po 3. Vyriški kankorėžiai 20 mm ilgio, cilindriški. Moteriški Kankorėžiai kūgiški ar kiaušiniški, kremiškai rudi, 3-9 cm ilgio, tvirtais, rombiškais žvyneliais. Sėklos 4-5 mm ilgio, su 1,5-2 cm ilgio skristuku.

Medienos vertė nedidelė. Auga 0-1400 m aukštyje, šiaurinėje arealo dalyje dažnai krūmiškos.

Lietuvoje vietomis sodinta parkuose, miškuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑  Algirdas Lekavičius. *Vadovas augalams pažinti*. – Vilnius: Mokslas, 1989. // psl. 47

* Kankorėžis ir spygliaiKankorėžis ir spygliai
* Spygliai ir vyriški kankorėžiaiSpygliai ir vyriški kankorėžiai
* Augavietė Šiaurės KarolinojeAugavietė Šiaurės Karolinoje

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šiurkščioji pušis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Slavskėukr. *Славське* |
| --- |
|        |
|  |
|  |
| 

SlavskėSlavskė

48°50′55″ š. pl. 23°26′50″ r. ilg.﻿ / ﻿48.84861°š. pl. 23.44722°r. ilg.﻿ / 48.84861; 23.44722﻿ (Slavskė)Koordinatės: 48°50′55″ š. pl. 23°26′50″ r. ilg.﻿ / ﻿48.84861°š. pl. 23.44722°r. ilg.﻿ / 48.84861; 23.44722﻿ (Slavskė) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos vėliava Ukraina |
| **Sritis** | Lvovo sritis Lvovo sritis |
| **Rajonas** | Skolės rajonas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1015 m. |
|  |
| **Gyventojų** () | 6 436  |
| **Altitudė** | 600 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 82660, 82661 |
| **Tel. kodas** | +380 0322 |
| **Tinklalapis** | www.karpaty.nezabarom.ua |
|  **Vikiteka** | Slavskė |

**Slavskė** (ukr. *Славське*, rus. *Славское*) – Vakarų Ukrainos Lvovo srities miesto tipo gyvenvietė, įsikūrusi 600 m aukštyje virš jūros lygio Karpatų kalnuose, 130 km į pietvakarius nuo srities centro Lvovo, šalia rajono centro Skolės. Gyvenvietė yra šalia Opiro ir Slavskės upių santakos. Praeinantis geležinkelis sujungia su pasienio srities centru Užgorodu bei Slovakija ir Vengrija. Gyvena apie 6440 žmonių. Žinoma kaip viena iš didesnių Ukrainos kalnų slidinėjimo centrų.

Kalnų slidinėjimas
------------------

Slavskės gatvė
Slidinėjimo kurortu Slavkė tapo dar XIX a. kai ji buvo Galicijos dalimi. Ypač pagyvėjo gyvenimas 1878 m. atidarius geležinkelio liniją „Stryjus – Mukačevė", austrams pastačius viešbučių priimti turistus. Po 1918 m. čia pradėti statyti pirmieji kalnų keltuvai, tramplinai. Tarybiniais metais Slavskė buvo vienu pagrindinių TSRS nacionalinių rinktinių pasiruošimo centrų. Pastaruoju metu Slavskė pagal aptarnavimo kokybę, nepaisant paslaugų gausos, su Europos slidinėjimo kurortais nekonkuruoja.

Gyvenvietė įsikūrusi žemai slėnyje, ją supa 1200-1400 m aukščio kalnai. Didelė gyventojų dalis užimta turistų aptarnavimo sferoje. Į Trostiano kalno viršūnę veda apskritus metus veikiantis lynų kelias. Pagrindinės slidinėjimo trasos:

* *Trostianas*: Ukrainoje pripažinta, pakankamai stačiais šlaitais trasa 1235 m aukštyje tarp patyrusių slidininkų.
* *Politech, FMI* – žinomos kaip nedidelio nuolydžio trasos.
* *Grabovec* – šalia Graboveco kaimo; trasos pradžia labiau tinkama nepatyrusiems.
* *Varšuva* – nuošaliau nuo gyvenviečių, su greitaeigiais keltuvais.
* *Zachar Berkut* – ilga trasa su krėsliniais keltuvais, įrengta už 7 km nuo geležinkelio stoties.

Nuorodos
--------

* Slavskės kurortas
* Slidinėjimo svetainė
* Trostiano kalnas Archyvuota kopija 2012-04-20 iš Wayback Machine projekto.
* Didysis žiemos Karpatų trejetas
| **Anna Komorowska** |
| --- |
| Pirmoji Lenkijos ponia |
|  |
| Gimė | 1953 m. gegužės 11 d. (69 metai)Lenkijos vėliava Lenkija, Varšuva |
| Pilietybė | lenkė |
| Sutuoktinis (-ė) | Bronisław Komorowski |
| Vaikai | Zofija, Tadeušas, Marija, Petras, Elžbieta |
| Pirmoji Lenkijos ponia |
|  |
| Išsilavinimas | Klasikinė filologija, magistro laipsnis |
| Alma mater | Varšuvos universitetas |
|  |
|  **Vikiteka** | Anna Komorowska |

**Ana Komorovska** (g. 1953 m. gegužės 11 d. Varšuvoje) – lenkų klasikinė filologė, pirmoji Lenkijos ledi, Lenkijos Prezidento Bronislavo Komarovskio žmona.

Anna Dziadzia ((jos mergautinė pavardė, vėliau pakeista į Dembowska) gimė 1953 metų gegužės 11 dieną, Varšuvoje. Ji yra pirmasis Juozapo Deptulos ir Janės Dziadzia vaikas. Jos motina buvo žydė, Lenkijos žydų vado ir Esteros Rojer dukra, ir dirbo Služba Bezpieczeństwa kaip aukšto lygio narė, vidaus žvalgybos agentūroje, kuri buvo įkurta Komunistinėje Lenkijos Liaudies Respublikoje. Komorowskos tėvas dirbo Lenkijos viešajame saugume, Lenkijos komunistų slaptosios policijos, žvalgybos ir kontržvalgybos tarnyboje. Jos tėvai pakeitė savo šeimos pavardę į Dembowski. Nuo 1954 m. Ji turi jaunesnę seserį Elzbieta Dembowska. Anna Dembowska mokėsi licėjuje, vėliau Varšuvos universiteto Klasikinės filologijos katedroje, kurią baigusi 1977 m. įgyjo magistro laipsnį. Vėliau ji buvo lotynų kalbos mokytoja vidurinėje mokykloje. Su Bronisław Komorowski ji susitiko 1970 metais, kai ji buvo Juodosios Jedynkos narė. Jie susituokė 1977 metais. Dabar abudu turi penkis vaikus: Zofiją (g. 1979), Tadeušą (g. 1981), Mariją (g. 1983), Petrą (g. 1986) ir Elžbietą (g. 1989). Po karo įvedimo Lenkijoje, jos vyras buvo internuotas. Apie 1981 metų gruodžio 31 dieną ji pasiekė Internowanie stovyklą, kaip vieną iš pirmųjų trijų moterų kada nors tai padariusi. Po komunizmo žlugimo Lenkijoje, ji dirbo draudimo bendrovėje penkerius metus.
**Mažeikių jaunųjų gamtininkų stotis** (**JGS**) – papildomojo ugdymo įstaiga Mažeikiuose, vienintelė tokio pobūdžio ugdymo įstaiga Telšių apskrityje bei Šiaurės vakarų Lietuvoje.

Pagrindinės veiklos kryptys – moksleivių ekologinis ugdymas, aplinkosauga, švietimas, aplinkotyra; ekologinės, meninės ir sveikos gyvensenos ugdymas, gamtosauginių idėjų sklaida, rajoninių gamtosauginių renginių organizavimas, kraštotyros populiarinimas.

Istorija
--------

1985 m. lapkričio 1 d. buvo įsteigta Mažeikių jaunųjų gamtininkų stotis.
Stoties pastato rekonstrukcijos projekto autorius – architektas R. Štakonas, statybos darbų vykdytojas (tuometinės) Elektrotechnikos gamyklos Kapitalinės statybos skyrius.

1986 m. birželio 1 d. oficialiai buvo baigtos JGS statybos, pasirašytas jų baigimo aktas.

1986 kovo 29 d. JGS direktore buvo paskirta Irena Varnienė, būrelių vadovai mokytojai antraeilininkai (I. Grigaliūnienė, E. Ligeikienė, E. Žemgulienė). 1986 m. 8 būrelius lankė 210 vaikų.

1986 m. rugpjūčio 25 d. metodininku pradėjo dirbti Algirdas Vilkas, 1988 m. liepos 1 d. pradėjęs eiti JGS direktoriaus pareigas; vėliau į JGS veiklą įsitraukė Jūratė Zaborienė (metodininkė).

1988 m. veikė net 26 būreliai, juos lankė net 390 mokinių, dirbo 19 vadovų.

2007 m. stotyje dirbo 7 pedagogai.

Būreliai
--------

2007 m. JGS veikia 13 būrelių, juos lanko 134 mokiniai.
JGS labiausiai lankomi yra jaunųjų biologų būreliai:

* Jaunųjų gamtininkų būrelis,
* Entomologų būrelis,
* Ornitologų būrelis,
* Kaktusų augintojų būrelis,
* Akvariuminės žuvininkystės būrelis,
* Žaliosios architektūros būrelis
* Botanikų būrelis.

Tyrimai, projektai
------------------

JGS be aplinkotyrinės bei aplinkosauginės veiklos taip pat šviečia visuomenę. JGS palaiko ryšius su Lietuvos aplinkosauginėmis bei aplinkotyrinėmis organizacijomis, Lietuvos mokslų akademija, Zoologijos institutu (nuo 1987 m.).

1987 m. sausio mėn. buvo surengtas visuomeninė akcija - reidas „Baltasis badas"; jaunieji ornitologai netoli naftos perdirbimo gamyklos „Mažeikių nafta" padėjo iškelti apie 1000 inkilų, tyrė aplinką.

1989 m. vasarą buvo atliekami ornitologiniai tyrimai Mažeikių rajono giriose (tyrimą vykdė ornitologų būrelio nariai), tyrimo rezultatai perduoti Vilniaus universiteto GMF Zoologijos katedrai.

JGS bendradarbiauja su LVTGO „Gelbėkit vaikus" padalinio Vaiko dienos centru, globos namais.

Šventės, akcijos
----------------

Kasmet organizuojami tokie renginiai kaip:

* Pasaulinė paukščių stebėjimo šventė,
* Tarptautinė gyvūnų globos diena,
* Medžių puošimo diena,
* Kalėdiniai renginiai (puokščių, piešinių, darbų parodos),
* skelbiamas gamtosaugos mėnuo, rengiamos akcijos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Mažeikių jaunųjų gamtininkų stoties istorija („Būdas žemaičių", 2006 m. birželio 7 d.)

Nuorodos
--------

* Oficialus Mažeikių jaunųjų gamtininkų stoties tinklalapis
| Slengių herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 2012-06-12* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas nebuvo* |
| Ž • A • R |

**Slengių herbas** – vienas iš Slengių kaimo ir Sendvario seniūnijos (Klaipėdos rajonas) heraldikos atributų.

Aprašas
-------

Sendvario seniūnijos, Slengių herbe pavaizduotos segės originalas.
Herbo skydo sidabriniame lauke raudona tetraskeliono iš 4 žalčių sujungtomis šakomis sagė. 

* Sidabrinė spalva – simbolizuoja netolimą jūrą.
* Žalčiai – išminties, tiesos ir aiškiaregystės simbolis, žinotas ir gerbtas senojoje baltų ir lietuvių pasaulėžiūroje. Senovėje žalčiai, kaip ir kiti ropliai, dėl tariamo ryšio su saule būdavo siejami su kryžiumi. Buvo tikima, kad, kryžmai sudėjus du pagaliukus, galima būdavo prisivilioti žaltį. Esą atsigulęs ant šios kryžmos, nušvietus saulei, žaltys tapdavo nekenksmingas. Tikėta, kad namų dievybė – žaltys – moterų vaisingumo lėmėjas ir vaikų globėjas. Be to, žodis liet. *slengti* reiškia 'šliaužti'.
* Tetraskelionas – Saulės simbolis, o saulė – amžinybės, šviesos ir nenuilstamo judėjimo simbolis.

Istorija
--------

Svarstant galimus Slengių herbo motyvus, bendruomenės atstovai siūlė jūros, saulės ir baltiškos segės, t. y. žalčių kryžiaus-saulutės, primenančios svastiką, motyvus. Šis simbolis − dangumi keliaujančios saulės, ugnies, kartais žaibo ir griaustinio, dievo Perkūno simbolis, metų laikų kaitos bei amžinojo virsmo ženklas. Šį herbo variantą pasiūlė, Aukštkiemių kaimo gyventojai - Vaidas Lekstutis Žemaitis kartu su Sigita Bilote. Po diskusijų su Lietuvos heraldikos komisijos nariais, nuspręsta Slengių herbe vaizduoti būtent pastarąjį simbolį, kuris Lietuvos vietovių heraldikoje įamžintų puikų senosios baltų kultūros artefaktą. Segės motyvui pritarta dar ir dėl to, kad šį archeologinį radinį rado vietos gyventojas Vaidas Lekstutis Žemaitis, Aukštkiemių kaimo apylinkėse, esančiose netoli Slengių, Sendvario seniūnijoje.

2012 m. birželio 12 d. dabartinį herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 1K–1090. Herbo etalono autorius – dailininkė Sigita Bilotė.

Nuorodos
--------

1. ↑  DEKRETAS DĖL SLENGIŲ HERBO TVIRTINIMO

* SENDVARIO SENIŪNIJA[neveikianti nuoroda]
|  |
| --- |
| **Mažeikių „Jaunystės" mokykla** |
| [[Vaizdas:|Mažeikių „Jaunystės" mokykla herbas|center|100px]] |
| Mažeikių „Jaunystės" mokykla |
| **Adresas** | Pavenčių g. 4, Mažeikiai |
| **Direktorius(-ė)** | Nina Skibickaja |
| **Mokinių skaičius** |  |
| **Įkūrimo data** | 1894 m. |
| **Uždarymo data** | 2016 m. |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 20 |

**Mažeikių „Jaunystės" mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Mažeikiuose, Pavenčių g. 4, vykdžiusi pradinio, pagrindinio, vidurinio ir papildomo ugdymo programas rusų kalba. Įstaigos kodas 190177026. Steigėjas – Mažeikių rajono savivaldybės taryba.

Istorija
--------

1888 m. gruodžio 5 d. įsaku caras Mažeikių miesto centre skyrė žemės sklypą parapijinės mokyklos prie rusų cerkvės statybai. 1894 m. mokykla atidaryta. 1909 m. ėmė veikti valstybinė pradinė rusų mokykla. Ją įkūrė Markevičienė. Rusų mokykla patyrė daug permainų: keitėsi patalpos, mokyklos statusas.

1972 m. 1-osios vidurinės mokyklos patalpose įkurdintos rusų klasės. Pirmoji direktorė buvo Rima Butkevičienė. Prasidėjus Mažeikių NPĮ statybai į miestą atvyko daug naujų darbininkų ir specialistų su šeimomis. Sparčiai ėmė augti moksleivių skaičius. 1975 m. rugsėjo 1 d. atidaryta rusų vidurinė mokykla Nr. 4. Ji laikinai įsikūrė muzikos mokyklos patalpose, kol buvo užbaigta naujos mokyklos statyba Pavenčių g. 3. Tačiau po 1990 m. daugelis NPĮ darbotojų išvyko iš Mažeikių. Mokinių skaičius sumažėjo kelis kartus. 1996 m. rugsėjo 1 d. mokykla perkelta į mažesnes patalpas buvusio vaikų darželio pastate Pavenčių g. 4. 

XXI a. pradžioje buvo vidurinė mokykla, vėliau tapo pagrindine. 2016 m. mokykla uždaryta.

Šeštadieniais mokykloje veikė mokykla „Rodničiok" (Šaltinėlis), į kurią ateidavo skirtingų tautybių mokiniai iš kitų mokyklų. Vyko darbų, dailės, muzikos pamokos, kuriose mokiniai dainavo rusų dainas, visa veikla vedama rusų kalba.

Direktoriai
-----------

* 1978 m. Nina Skibickaja

Nuorodos
--------

1. ↑  Mažeikių "Jaunystės" pagrindinė mokykla. Aikos.smm.lt (tikrinta 2022-07-25).
2. ↑

* Mokyklos svetainė Archyvuota kopija 2013-12-05 iš Wayback Machine projekto.
* Jaunystės vidurinė mokykla. Mažeikių krašto enciklopedija.
|  |
| --- |
| Anna Bergendal |
|  
Anna Bergendahl 2010 m. Eurovizijoje |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Anna Henrietta Bergendahl |
| Gimė | 1991 m. gruodžio 11 d. (31 metai) Švedija Stokholmas, Švedija |
| Veikla | vokalistė |
| Aktyvumo metai | 2008 - dabar |

**Anna Henrietta Bergendahl** (g. 1991m. gruodžio 11 d.) – Švedijos dainininkė. Ji gimė Stokholme, o vėliau gyveno Nišiopinge ir Katrineholme. Bergendahl turi airiško kraujo – jos močiutė gimė ir gyvena Airijoje. Pirmasis Annos pasirodymas publikai buvo Jorke, kai jai buvo tik aštuoneri metai. Ji dalyvavo Švedijos televizijos TV4 muzikiniame projekte 2004 m. bei dalyvavo Švedijos *Idol 2008*, kur pateko į finalinį penketuką.

2009 m. Berhendahl pasirašė kontraktą su Lionheart Records. Jos debiutinis albumas buvo išleistas 2010 m. balandžio 14 d. Bergendahl su daina *"This Is My Life"* atstovavo Švedijai 2010 m. Eurovizijos dainų konkurse. 2010 m. kovo 5 d. daina pasiekė pirmą vietą Švedijos muzikos tope.

Biografija
----------

Bergendahl sėkmingai dalyvavo TV4 talentų šou Idol 2008. Ten ji užėmė 5 vietą. Vėliau ji ėmė bendradarbiauti su Kristianu Lagerströmu ir Bobby Ljunggrenu

2010 m. su daina *"This Is My Life"* Bergendahl laimėjo konkursą *Melodifestivalen 2010* ir atstovavo Švedijai 2010 m. Eurovizijos dainų konkurse, tačiau užėmė 11 vietą pusfinalyje ir į finalą nepateko. Ji tapo pirmąją Švedijos atstove, nepatekusia į Eurovizijos finalą nuo 2004 m. kai buvo įvestas pusfinalis. This Is My Life buvo pirmoji baladė, laimėjusi Melodifestivalen nuo 1998 m. bei 50-oji Švedijos daina Eurovizijoje.

Po Eurovizijos, Bergendahl surengs savo koncertinį turą po Švediją, kur ji pristatys savo debiutinį albumą.

Diskografija
------------

### Albumai

* *Yours sincerely*

### Singlai

Idol 2008
* 2008: "Release me" (#58)
* 2008: "Save up all your tears" (#60)
* 2008: "Bleeding love" (#60)
* 2008: "Over the rainbow" (#53)

Soliniai
* 2010: "This is my life" (#1 Švedijoje)

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Anna Bergendahl** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficialus Annos Bergendahl puslapis
Koordinatės: 55°46′19″š. pl. 22°29′12″r. ilg.﻿ / ﻿55.771874°š. pl. 22.486762°r. ilg.﻿ / 55.771874; 22.486762

|  Pavandenės bažnyčios šventoriaus koplyčia |
| --- |
|  |
| **Savivaldybė** | Telšių rajonas |
| **Gyvenvietė** | Pavandenė |
| **Adresas** | Dvaro g. 5 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |
| **Pastatyta** | XIX a. pr. |

**Pavandenės bažnyčios šventoriaus koplyčia** – koplyčia, esanti Pavandenės miestelyje, Telšių rajone, priklausanti Šv. Onos bažnyčios architektūriniam kompleksui (kartu su varpine, šventoriaus tvora, vartais ir koplytėlėmis). Koplyčia stovi tolimajame šventoriaus kampe, už bažnyčios, priešingoje pusėje nuo įėjimo vartų. Koplyčia suremontuota, įrengta patalpa, tinkama parapijos bendruomenės susitikimams.

Į LR Kultūros vertybių registrą 1997 m. įtraukta kaip sandėlis, o 2022 m. patikslinus duomenis - kaip koplyčia (unik. kodas 23661). Jos pastatymo amžius siekia XIX a. pradžią, iš dalies rekonstruota XX a. pradžioje. Šalia, abipus koplyčios, stovi Kryžiaus kelio stočių koplytėlės, pastatytos 1861 m.

Architektūra
------------

Šventoriaus koplyčios statinys iš medžio, tašytų rąstų sienomis, sudėtomis ant pamato su lauko akmenų mūro cokoliu. Pastatas kompaktinis, stačiakampio plano, su trisiene apside, nukreipta į šventoriaus tvoros pusę (šiaurės rytus). Vieno aukšto, su pastoge, vienos patalpos. Pagrindinio tūrio stogas dvišlaitis, virš apsidės - trišlaitis. Virš jos iškyla medinė dviejų tarpsnių smailė su ornamentuotu geležiniu kryžiumi. Pagrindinis, į bažnyčią nukreiptas fasadas– keturių aštuoniakampio skerspjūvio kolonų paremtas portikas su trikampiu frontonu. Pagrindinio įėjimo durys lentinės, dvivėrės. Jos puoštos išorės „eglutės" raštu, sutvirtintos metalo apkaustais. Koplyčios durys pagamintos XXI a. remiantis bažnyčios durų pavyzdžiu.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Pavandenės bažnyčios šventoriaus koplyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑  Pavandenės Šv. Onos parapija (*telsiuvyskupija.lt*)
2. 1 2  „Koplyčia". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras. Nuoroda tikrinta 2022-06-11.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Slavofilija** – XIX a. vid. politinė, filosofinė ideologija, kilusi iš Rusijos. Jos šalininkai pasisakė už slavų tautų vienybę ir atsvarą liberaliosioms vakarų Europos ideologijomis. Slavų tautų vienybės pagrindą, pasak slavofilų, turėtų sudaryti ortodoksinė krikščionybė, o idėjinis ir politinis slavofilijos centras turėtų būti Rusija. Slavofilai prieštaravo vakariečių teiginiui, kad Rusija turi perimti kultūrinius ir politinius vakarų bruožus, o siekė savito, visiškai skirtingo nuo vakarų, egzistavimo. Slavofilai teigė, kad Vakarai pasižymi dvasingumo, idealizmo, išminties stoka ir prieštaravo tokio gyvenimo būdo propagavimui slavų kraštuose, rusiškąjį misticizmą, tradicionalizmą priešino su vakarų racionalizmu. Slavofilai idealizavo kaimo buitį, idilišką gyvenimą taikoje su gamta ir tai priešino su vakaruose tuo metu sparčiai plintančia urbanizacija ir industrializacija.

Slavofilija reiškėsi daugiausia filosofijoje, literatūroje, mene, tačiau tai nebuvo vieningas judėjimas, o įvairių panašios ideologijos judėjimų grupė. Politikoje slavofilija reiškėsi panslavizmu. Slavofilijos propaguotojai buvo Aleksejus Chomiakovas, Ivanas Kirejevskis, Konstantinas Alksakovas, Ivanas Aksakovas, Jurijus Samarinas, Konstantinas Leontjevas, Fiodoras Tiučevas, Nikolajus Jazykovas, Vladimiras Dalis.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Mataderos**| **Plotas** | 7,6 km² |
| **Gyventojų sk.** | 64 932 |
| **Gyventojų tankumas** | 8543 žm./km² |
| ***Komuna*** | C9 |
|  |
|  |  |
| **Svarbiausi objektai** | * Estadio Nueva Chicago
 |
| 

---

 |

**Mataerosas** (isp. *Mataderos*), **Naujoji Čikaga** (isp. *Nueva Chicago*) – kvartalas pietvakarinėje Argentinos sostinės Buenos Airių dalyje. 

Kvartalas pavadinimą įgijo dėl jame buvusių skerdyklų (*mataderos*). Kadangi ir JAV miesto Čikagos apylinkėse gausu skerdyklų, todėl alertnatyvus pavadinimas – Naujoji Čikaga. Mataderosas ilgą laiką buvo svarbiu prekybiniu ir žemdirbystės centru, Buenos Airių priemiesčiu. Mataderose įsikūręs Nueva Chicago futbolo klubas.

Gaučai Mataderoso šventės metu

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mataderosas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

Flag of Buenos AiresFlag of Buenos AiresBuenos Airių kvartalai

Agronomija | Almagras | Balvanera | Barakas | Belgranas | Boedas | Kabaljitas | Čakarita | Koglanas | Kolechjalesas | Konstitusjonas | Floresas | Floresta | La Boka | La Paternalis | Linjersas | Mataderosas | Monte Kastras | Montseratas | Nueva Pompėja | Nunjesas | Palermas | Parke Aveljaneda | Parke Čakabukas | Parke Časas | Parke Patrisjos | Puerto Maderas | Rekoleta | Retiras | Savedra | San Kristobalis | San Nikolasas | San Telmas | Veles Sarsfildas | Versaljesas | Vilja Krespas | Vilja del Parkė | Vilja Devotas | Vilja Luganas | Vilja Luras | Vilja Mitrė | Vilja Ortusaras | Vilja Puejredonas | Vilja Realis | Vilja Riačuelas | Vilja Santa Rita | Vilja Soldatis | Vilja Urkisa
Koordinatės: 56°5′32″ š. pl. 23°6′33″ r. ilg.﻿ / ﻿56.09222°š. pl. 23.10917°r. ilg.﻿ / 56.09222; 23.10917


| Šiupylių tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Šiaulių rajonas) |
| Plotas | 0,091 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,55 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,7 m |
| Didžiausias gylis | 5 m |
| Įteka | bevardis upelis |
| Išteka | bevardis upelis |

**Šiupylių tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šiaulių rajone, 8 km į vakarus nuo Gruzdžių miestelio ir 2 km į vakarus nuo Šiupylių. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Lūksto intakas, Ringuvos baseinas) 0,75 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš pietryčių į šiaurės vakarus – 0,54 km, plotis – iki 0,27 km. Yra 0,11 ha dydžio sala. Altitudė 114 m. Krantai žemi. Tvenkinį supa dirbami laukai. Šiauriniu pakraščiu eina kelias Nr.4012 (Drąsučiai - Šiupyliai - Gruzdžiai). Šalia tvenkinio yra Mažeikių ir Biržių kaimai.

Tvenkinys įrengtas 1987 metais. 2015-2020 metais dėl nepakankamo krutulių kiekio tvenkinio vandens lygis pažemėjęs ~ 1,5 m žemiau pralaidos ir tvenkinio plotas sumažėjęs maždaug iki 6 ha.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998
Bogomilų ir kitų neomanichėjiškų mokymų sklaida Europoje
**Bogomilai** (bulg. *богомилство*) – dualistinis religinis judėjimas, X–XV a. gyvavęs Balkanuose. Susiklostė iš dualistinių, neomanichėjiškų idėjų, perimtų iš paulikionų, bei vietinio liaudies religingumo, siekusio pakeisti neseniai įsiteigtos Bulgarijos ortodoksų bažnyčios dogmas. Susiklostė X a. antroje pusėje Bulgarijoje, vėliau išplito kitur Balkanuose, pasiekė Dalmatiją, Kijevo Rusią, Italiją, padarė įtaką katarų judėjimo iškilimui Prancūzijoje. Pavadintas pagal šio judėjimo pradininką Bogomilą. Tačiau judėjimo pavadinimą galima versti ir kaip „dievmyliai".

Bogomilai sulig manichėjiškomis ir gnostinėmis doktrinomis teigė, jog žemiškasis regimasis pasaulis yra Šėtono kūrinys. Dėl to atmetė Kristaus įsikūnijimo koncepciją, neigė krikščionišką idėją, jog materija yra malonės nešėja. Laikėsi asketizmo, smerkė prie materijos žmogų prikaustantį elgesį – ypač, vyno gėrimą, santuoką, mėsos valgymą. Dėl griežto asketizmo girti netgi aršių oponentų. Nepripažino Bažnyčios, bažnytinės hierarchijos, sakramentų, relikvijų, neigė išganymą, smerkė turtus ir turto siekiančius, klausančius bažnytinės bei pasaulietinės valdžios.

XI–XII a. bogomilų judėjimas sparčiai plito po rytines ir vakarines Bizantijos imperijos žemes. Dėl to, ~1100 m. pradėti persekioti ir kankinti bogomilų vadai, tarp jų – Bogomilas. XIII a. bogomilų, paulikionų ir katarų bendruomenės sudarė ištisą tinklą per visą Europą. XIII–XIV a. katalikų bei stačiatikių hierarchai pasmerkė bogomilizmą kaip ereziją, siekta judėjimą numalšinti. Galop, XV a. Balkanus užkariavus Osmanams, bogomilų judėjimas išnyko. Dalis jo mokymo ir praktikų fragmentų pateko į pietų slavų tautų folklorą.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Bogomil: religious sect, *Encyclopaedia Britannica*
2. 1 2  Romanas Januškevičius. *Bogomilai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| AROS Research Operating System |
| --- |
|  |
| AROS darbalaukis |
| **Kūrėjas** | The AROS Development Team |
| **OS šeima** | AmigaOS |
| **Kodo modelis** | Laisvoji programinė įranga |
| **Paskutinė versija** | / |
| **Branduolio tipas** | Mikrobranduolys |
| **Licencija** | APL |
| **Svetainė** | www.aros.org |

**AROS** – laisvoji, atvirojo kodo operacinė sistema, iš dalies suderinama su AmigaOS programine įranga.

Projekto pradžia – 1995 m. Pavadinimas AROS iš pradžių reiškė *Amiga Research Operating System*, tačiau, siekiant išvengti teisinių problemų, pavadinimas pakeistas į rekursinį akronimą – *AROS Research Operating System*.

Palaikomos įvairios platformos, kaip antai: x86, x86-64, PowerPC, m68k, ARM. Egzistuoja šiai operacinei sistemai pritaikyta OWB (*Odyssey Web Browser*) naršyklė, naudojanti WebKit varikliuką. E-UAE emuliatorius leidžia paleisti daugumą AmigaOS programų. Su senesnėmis AmigaOS programomis AROS suderinama tik išeitinio kodo lygmeniu, tad jas reikia perkompiliuoti arba paleisti naudojant E-UAE emuliatorių.

AROS turi tvarkykles nVidia vaizdo plokštėms ir USB įrenginiams. AROS neturi apsaugotos atminties, kas reiškia, jog dėl klaidos žaidime ar programoje sutriks visos operacinės sistemos darbas. Taip pat nenaudojama ir virtualioji atmintis, todėl pritrūkus realiosios atminties negalima paleisti daugiau programų.

Esama keleto AROS platinamųjų paketų: Icaros Desktop, Broadway, AspireOS, AROS Vision.

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  Nicolas Mendoza (2007-05-05). „AROS drops Amiga from its name!". AmigaNN. Suarchyvuotas originalas 2011-07-07. Nuoroda tikrinta 2010-09-07.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
3. ↑  „Evert Carton of Hyperion Entertainment claims AROS is "probably illegal"" (PDF). Suarchyvuotas originalas (PDF) 2011-08-21. Nuoroda tikrinta 2010-09-07.  Nežinomas parametras `|url-status=` ignored (pagalba)
4. ↑  „AROS.org". AROS.org. Nuoroda tikrinta 2010-09-07.
5. 1 2  *AROS World* Archyvuota kopija 2021-04-17 iš Wayback Machine projekto.. Nuoroda tikrinta 2021-05-16.
6. ↑  Bryan Lunduke. Linux cousins Part 1: Reviewing AROS, the Amiga-like OS. Networkworld.com. Nuoroda tikrinta 2021-05-16.
7. ↑  *Icaros Desktop 1.1 Released*. OSNews. Nuoroda tikrinta 2021-05-16.
8. ↑  Software News : (BETA)Driver for modern nVidia cards available in AROS. Amiga World. Nuoroda tikrinta 2021-05-16.
9. ↑
| Bogotaisp. *Santa Fe de Bogotá* |
| --- |
|              |
| *Bogotos senamiestis La Kandelarija* |
|  |
| 

BogotaBogota

4°35′53″ š. pl. 74°4′33″ v. ilg.﻿ / ﻿4.59806°š. pl. 74.07583°r. ilg.﻿ / 4.59806; 74.07583﻿ (Bogota)Koordinatės: 4°35′53″ š. pl. 74°4′33″ v. ilg.﻿ / ﻿4.59806°š. pl. 74.07583°r. ilg.﻿ / 4.59806; 74.07583﻿ (Bogota) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Kolumbijos vėliava Kolumbija |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1538 m. |
| **Meras** | Gustavo Petro |
|  |
| **Gyventojų** (2016) | 9 968 000  |
| **Plotas** | 1 587 km² |
| **Tankumas** (2016) | 6 281 žm./km² |
| **Altitudė** | 2 625 m |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Bogota |

**Bogota** (isp. *Bogotá*, ofic. *Santa Fe de Bogotá*) – miestas vidurio Kolumbijoje, šalies sostinė ir didžiausias miestas, sutampa su sostinės apygardos ribomis. 7,10 mln. gyventojų (2005). Miestas išsidėstęs 2640 m aukštyje virš jūros lygio, kalnų apsuptoje lygumoje, Rytinėje Kordiljeroje (Andų kalnų dalis). Klimatas vidutinis, metinė temperatūra apie 14 °C. Bogota yra vienas iš labiausiai besiplečiančių Pietų Amerikos metropolinių arealų (pagrindiniai priemiesčiai – *Bosa*, *Engativá*, *Fontibón*, *Suba*, *Usaquén*, *Usme*).

Pramonės šakos: spauda ir leidyba, automobilių surinkimas, maisto apdirbimas, tekstilė, metalo apdirbimas, mašinos ir įrengimai, elektros prietaisai. Mieste yra daug bankų ir korporacijų. Bogota su kitais miestas susisiekia greta nutiesta Panamerikos magistrale, geležinkeliais, yra tarptautinis *El Dorado* oro uostas. Veikia valstybinis universitetas, aukso muziejus, stovi paminklas šalies didvyriui Simonui Bolivarui.

Bogotos senamiesčiui būdingos siauros gatvelės, su vienaukščiais ar dviaukščiais kolonijinės architektūros pastatais (yra XVI–XIX a. paminklų), besidriekiančios išilgai kalnų. Naujuose rajonuose – platūs prospektai su šiuolaikine architektūra.

Istorija
--------

Indėnų laikais miestas vadinosi ***Bakata*** ir buvo didelis muiskų civilizacijos centras. 1538 m. rugpjūčio 6 d. konkistadoras Gonsalas Chimenesas de Kesada (*Jiménez de Quesada*) įkūrė naują miestą ir pavadino *Santa Fé de Bacatá*. Ilgainiui Bakata tapo Bogota.

XVI–XIX a. buvo Naujosios Granados karalystės sostine.

* Bogotos verslo rajonasBogotos verslo rajonas
* La Kandelarijos bažnyčiaLa Kandelarijos bažnyčia
* Kolumbijos nacionalinis muziejusKolumbijos nacionalinis muziejus

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 65
**ASCII menas** – vaizduojamasis menas, kuriame vaizdui sukurti naudojami spaudos ženklai.

Istorija
--------

Pradžią šiai meno rūšiai davė kaligrafija, o pirmieji atvaizdai bei ornamentai, sudaryti iš spausdintinių simbolių, žinomi nuo XIX a. Ilgą laiką toks menas egzistavo tiktai kaip spaudos meno forma, leidusi pagražinti tekstą, naudojant primityvias spaudos priemones bei pagražinti spausdinimo mašinėle rašytą tekstą, nors laikas nuo laiko rasdavosi ir rimtesnių kūrinių. Panašesnis į šiuolaikinį, pilnai raidinis *ASCII menas* paplito vėliau, XX a. 7-ojo dešimtmečio pabaigoje, kai buvo sukurta ASCII teksto kodavimo lentelė, leidusi lengvai keistis tekstiniais duomenimis. Savo pakilimą *ASCII menas* pergyveno maždaug 1975–1990 metais, kai įvairūs kompiuteriai tapo prieinami daugeliui žmonių, bet grafinės jų galimybės vis dar buvo per silpnos, kad būtų galima atkurti pilnavertį vaizdą. Tuo pat metu susiformavo ir kitas, kultūrinis *ASCII meno* bruožas: dėl paplitusio tekstų kopijavimo ir perdavimo kompiuterių tinklais, dauguma *ASCII kūrinių* autorių lieka anoniminiais, nežinomais.

Šiuo metu *ASCII* meno apraiškos dažniausiai pasitaiko įvairiuose kompiuterių tekstuose, labiausiai paplitęs pats paprasčiausias *ASCII meno* atvejis – šypsenėlės. Specifinė *ASCII meno* forma egzistuoja Japonijoje, kur naudojami hieroglifai: viena vertus, didesnė simbolių įvairovė suteikia didesnes galimybes dailininkui, kita vertus, pats hieroglifinių simbolių kūrimas yra tam tikra tekstinio meno forma.

Pavyzdžiai
----------

### Tekstas, sugeneruotas Figlet programa

```
(|  |_/o |)  o      _  _|  o o  _,
 |  |  | |/) | |/\_|/ / |  | | / |
  \/   |/| \/|/|_/ |_/\/|_/|/|/\/|_/
              (|            (|
```

### Pavyzdys

```
    ____   _____ ______________     ____    ____  ______
   / _  | / ___// ____/  _/  _/    / _  |  / __ \/_  __/
  / /_| | \__ \/ /    / / / /     / /_| | / /_/ / / /   
 / /__| | __/ / /___ / / / /     / /__| |/ / / / / /
/_/   |_/____/\____/___/___/    /_/   |_/_/ |_| /_/
```

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: ASCII menas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* ASCII text generator (angl.) Archyvuota kopija 2014-04-13 iš Wayback Machine projekto.
* ASCII meno istorija Archyvuota kopija 2005-05-27 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**
* Archyvas **(**angl.**)**
* Archyvas **(**angl.**)**
* ASCII perdarymas iš nuotraukų
| Mataramas*Mataram* |
| --- |
|        |
| *Mataramo gatvė* |
|  |
| 

MataramasMataramas

8°35′0″ p. pl. 116°7′0″ r. ilg.﻿ / ﻿8.58333°š. pl. 116.11667°r. ilg.﻿ / 8.58333; 116.11667﻿ (Mataramas)Koordinatės: 8°35′0″ p. pl. 116°7′0″ r. ilg.﻿ / ﻿8.58333°š. pl. 116.11667°r. ilg.﻿ / 8.58333; 116.11667﻿ (Mataramas) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+7) |
|  |
| **Valstybė** | Indonezijos vėliava Indonezija |
| **Provincija** | Vakarų Nusa Tengara |
|  |
| **Gyventojų** (2008) | 402 296  |
| **Plotas** | 61,30 km² |
| **Tankumas** (2008) | 6 563 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Mataramas |

**Mataramas** (*Mataram*) – miestas Indonezijoje; Vakarų Nusa Tengaros sostinė. Jis yra vakarinėje Lomboko salos dalyje. Mataramas yra didžiausias miestas provincijoje, jame gyvena 402 296 žmonės (2008 m.).

Tai švietimo, prekybos ir pramonės centras. Jį sudaro trys mažesni miestai: Ampenanas, Mataramas ir Cakranegara (iš vakarų į rytus). Ampenanas yra senstantis uostas, Matarame yra vyriausybės ofisai, Cakranegara yra prekybos centras. Mataramą sudaro 6 subrajonai: Ampenanas, Cakranegara, Mataramas, Pedžangikas, Selaparangas ir Sekarbela.

Miestą aptarnauja Lomboko tarptautinis oro uostas, esantis Centriniame Lomboke, ir pietvakariuose esantis Lembaro uostas. Rytuose esantis Labuhan Lomboko keltų uostas jungia salą su Poto Tanu Sumbavoje. Mataramas yra vakarinėje Lomboko dalyje, netoli pakrantės, arti *Senggigio* paplūdimio.

Religija
--------

Dauguma miesto gyventojų išpažįsta islamą. Matarame taip pat išpažįstami krikščionybė, budizmas, hinduizmas ir konfucionizmas.

Kalba
-----

Lomboko vietiniai namuose vartoja sasakų kalbą. Indoneziečių kalba vyrauja versle, švietime, vyriausybės dokumentuose.

Išnašos
-------

1. Jumlah Penduduk Kota Mataram tahun 2008 menurut BPS NTB
2. ↑   Jumlah Penduduk Kota Mataram tahun 2008 menurut BPS NTB
3. Jumlah Penduduk Kota Mataram tahun 2008 menurut BPS NTB
4. ↑   Jumlah Penduduk Kota Mataram tahun 2008 menurut BPS NTB
| **Heliopsis helianthoides** |
| --- |
| Šiurkštusis saulakis (*Heliopsis helianthoides*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Saulakis  *( Heliopsis)* |
| Rūšis: | Šiurkštusis saulakis  *( Heliopsis helianthoides)* |

 |

**Šiurkštusis saulakis** (*Heliopsis helianthoides*), kartais vadinamas **netikrąja saulėgrąža** – astrinių (*Asteraceae*) šeimos saulakių (*Heliopsis*) genties rūšis. Auga šiaurės ir centrinėje Amerikoje, nuo Saskačevano, Niufaundlando iki pietinių JAV valstijų (Teksaso, Naujosios Meksikos, Džordžijos).

Aprašymas
---------

Užauga 40–150 cm ilgio. Žydi antroje vasaros pusėje – liepos pabaigoje ir rugpjūtį. Auga sausoje dirvoje. Žiedyne yra nuo vieno iki daugelio sudėtinių gėlių galvučių. Kiekvienoje galvutėje yra geltonos spalvos žiedlapiai, kurie paprastai būna 2–4 ​​cm ilgio. Centre – graižas, sudarytas iš daugybės gelsvai raudonų žiedų. Vaisiai yra maždaug 5 mm ilgio ūgliai.

Šiurkštieji saulakiai gamtoje randami miškingose vietovėse, aukštų žolių prerijose, kartais netoli šalikelių. Dažnai auginami soduose, tinkamiausias derlingas, drėgnokas dirvožemis. Kadangi šiurkštieji saulakiai užauga gana aukšti, todėl dažnai turi būti paramstomi. Išvestos kelios veislės, kurios šiek tiek skiriasi forma bei spalva.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Heliopsis helianthoides*. USDA NRCS Plant Guide.
2. ↑  *Heliopsis helianthoides*. Missouri Botanical Garden, Gardening help
3. ↑
4. ↑  *Heliopsis helianthoides*. USDA NRCS Plant Guide.

  



|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šiurkštusis saulakis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| **Bogdanas Ivanovičius Solomereckis** |
| --- |
| Solomereckiai |
| Ravič (herbas) |
| Ravič (herbas) |
|  |
| Mirė | 1602 m. rugsėjo 9 d. |
| Tėvas | Ivanas Vasljevičius Solomereckis |
| Motina | Ana Joanovna Hlebavičiūtė |

Kunigaikštis **Bogdanas Ivanovičius Solomereckis** (? – 1602 m. rugsėjo 9 d.) – LDK magnatas, LDK politinis veikėjas.

Biografija
----------

Kunigaikščų Solomereckių (Riurikaičiai) giminės atstovas. Mstislavlio kašteliono Ivano Vasiljevičiaus Solomereckio (?–1578) ir Anos Joanovnos Hlebavičiūtės vienintelis sūnus.

1580 metais jis buvo paskirtas Kryčavo ir Ovruco seniūnu.

1583 m. rugpjūčio 8 d. vedė Korsakų giminės atstovę. 1593 metais už valstybinius nuopelnus nuo Lenkijos karaliaus ir Lietuvos didžiojo kunigaikščio Zigmanto III Vazos gavo valdyti kaimus Mogiliovo paviete: Chaduševičiai, Dasovičiai, Goščevo, Siradovičiai ir Novoselka, priklausiusias jo uošviui Barkulabui Korsakui.

1597 metais kunigaikštis Bogdanas Solomereckis savo vaikų auklėjimui pakvietė Lavrentijų Zizanijų, o po to Meletijų Smotrickį.

Kartu su žmona aktyviai palaikė stačiatikių cerkvę.

1602 m. rugsėjo 7 d. kunigaikštis Bogdanas Ivanovičius Solomereckis mirė savo dvare, Borkolabovo kaime.

Šeima ir vaikai
---------------

Žmona – Eva, Dysnos rotmistro ir seniūno Barkulabo Ivanovičiaus Korsako, Borkolabovo pilies įkūrėjo (1564) duktė.

Vaikai:

* Mikalojus Leonas (? – 1626) – Smolensko kaštelionas
* Barbora, 1-mas vyras – Trakų kaštelionas Konstantinas Chodkevičius (? – 1571), 2-ras vyras – Polocko vaivada Stanislovas Davaina (? – 1573).
* Marina, Lietuvos didžiojo medžioklio Jono Naruševičiaus (? – apie 1613) žmona.
* Bogdanas (1589–1630), Kryčavo seniūnas.

Nuorodos
--------

* Князья Соломерецкие Archyvuota kopija 2014-05-05 iš Wayback Machine projekto.
* Князья Соломерские (Соломерецкие)