recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vatsonas skaito laikraštį Holmsui ir Vilsonui. Apsakymo iliustracija „The Strand Magazine" žurnale, 1891 m.
**Raudonplaukių lyga** (angl. *The Adventure of the Red-Headed League*) – vienas iš 56 Artūro Konano Doilio apsakymų apie žymųjį seklį Šerloką Holmsą. Pirmą kartą publikuotas 1891 m. rugpjūčio mėnesį žurnale „Strand Magazine". Pats autorius 1927 m. apsakymą „Raudonplaukių lyga" įvertino kaip antrą geriausiai savo paties vertinamų kūrinių sąraše.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

1890 m. rudenį daktaras Vatsonas užsuka pas savo draugą Šerloką Holmsą ir sutinka raudonplaukį raudonskruostį vyrą, pasakojantį keistą nutikimą. Vatsonas pakviečiamas pasiklausyti bei padėti išaiškinti šią keistą istoriją. Klientas, ponas Džeibezas Vilsonas, turi nedidelį lombardą Koubergo aikštėje. Pasakojimą jis pradeda nuo to, kad prieš 8 savaites jo padėjėjas parodė laikraščio skelbimą apie išskirtinai raudonplaukiams siūlomą darbą, už kurį mokamas geras atlyginimas. Padėjėjas Vincentas Spoldingas įkalba Vilsoną nueiti į atranką. Atranka buvo milžiniška, bet iš visų kandidatų išrenkamas ponas Vilsonas. Darbo sąlygos: 4 valandos darbo iš ryto, užduotis – perrašyti Didžiosios Britanijos enciklopediją, draudžiama neateiti į darbą ar išeiti anksčiau sutarto darbo laiko. Darbas truko 8 savaites, o paskui ant kontoros durų pasirodė skelbimas, kad 1890 m. spalio 9 d. raudonplaukių lyga paleidžiama. Klientas prašo seklio išsiaiškinti, kur dingo jo darbdavys.

Šerlokui Holmsui iš karto užkliuvo, jog šią darbo vietą pasiūlė lombardininko padėjėjas, pasisiūlęs dirbti pigiau nei įprasta mokėti už tokį darbą. Dar didesnį susidomėjimą sekliui sukėlė žinia, kad šis esąs aistringas fotografas ir dienų dienas užsidaręs rūsyje ryškina nuotraukas. Holmsas su Vatsonu keliauja į Vilsono lombardą, trumpai pabendrauja su padėjėju, apsižvalgo aplinkinėse gatvėse. Vatsonui pasako, kad šis dešimtą valandą vakaro ateitų į Beikerio gatvę, ginkluotas savo karišku pistoletu. Holmsas jo laukia su dviem vyriškiais. Visa ketveriukė patraukia į vieno banko rūsį, kur saugomas auksas, kažkada pasiskolintas iš Prancūzijos banko.

Gudriai paspęstais spąstais sugaunami abu plėšikai, jiems nė nespėjus ko nors daugiau padaryti. Seklys nustebusiems operacijos dalyviams atskleidžia, kaip išaiškino „Raudonplaukių lygos" aferą bei kaip nustatė ketinamo įvykdyti nusikaltimo laiką.

Lietuviški leidimai
-------------------

Istorija įeina į šiuos Šerloko Holmso raštų tomus:

* Rinktiniai raštai / Artūras Konanas Doilis. – Vilnius: Mintis. – T. 1. – 1993.
* Geriausios Šerloko Holmso ir daktaro Džono H. Vatsono istorijos. II tomas (2010), Obuolys

Išnašos
-------

1. ↑
2. ↑  Geriausios Šerloko Holmso ir daktaro Džono V. Vatsono istorijos Archyvuota kopija 2013-12-24 iš Wayback Machine projekto. Nuoroda tikrinta 2013-12-21
**Dan Spătaru**|  |
| Asmeniniai duomenys |
| **Pilnas vardas** | Dan Spătaru |
| Gimimo data | 1994 m. gegužės 24 d. (29 metai) |
| Gimimo vieta | Moldova |
| Ūgis | 1,74 m |
| Klubai |
| Dabar žaidžia | FC Milsami |
| **Pozicija** | puolėjas |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2012–2017  2015  2017  2017–2018  2018  2019  2020  2021–2022  2022  2022  2022  2023– | FC Zimbru Chișinău  → FC Astra Giurgiu (skol.)  FC Dinamo București  CSM Politehnica Iași  FK Nižnij Novgorod  FK Liepāja  FC Noah  FC Ararat-Armenia Erewan  FC Noah  FC Milsami  FK AGMK  FC Milsami | 100 0(8)006 0(0)002 0(0)012 0(0)012 0(1)029 0(1)023 0(5)012 0(0)015 0(0)020 0(2)006 0(0)010 0(1) |
| Nacionalinė komanda\*\* |
| 2014– | Moldavija Moldavija | 22 (0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. liepos 12 d..
\*\* Nacionalinės komandos pasirodymų irįvarčių duomenys 2022 m. liepos 15 d.. |

**Danas Spėtaru** (*Dan Spătaru*; g. 1994 m. gegužės 24 d.) – Moldovos futbolininkas, atakuojančio plano saugas, vingeris. FC Milsami klubo žaidėjas.

Karjera
-------

Dalį karjeros praleido Kišiniovo „Zimbru" klube, kuriame rungtyniavo nuo 2012 m. vėliau persikėlė į Rumuniją.

Buvo skolinamas Džurdžu „Astra", o nuo 2017 m. priklausė Bukarešto „Dinamo". Tais pačiais metais perėjo į Jasų CSM „Politehnica". 

2018 m. žaidė Rusijoje, 2019 m. Latvijoje, o nuo 2020 m. – Armėnijoje. Iš pradžių rungtyniavo „Noah" klube, o vėliau atstovavo Jerevano „Ararat-Armenia". Trumpam grįžo į „Noah" klubą.

Nuo 2022 m. vasaros rungtyniavo FC Milsami. Šis Moldavijos klubas rungtyniavo Superlygoje ir atstovavo šaliai UEFA Europos konferencijų lygoje.

### 2022–2023 m. Konferencijų lyga

2022 m. birželio 14 d. ištraukus UEFA Konferencijų lygos burtus tapo žinoma, kad „Milsami Orhei" pirmame atrankos etape varžovais tapo „Panevėžio" klubas.

2022 m. liepos 7 d. rungtynės prieš Panevėžio klubą baigėsi be įvarčių, nulinėmis lygiosiomis. Panevėžiečiai jas baigė be vieno pašalinto žaidėjo.

2022 m. liepos 14 d. įvyko atsakomosios rungtynės Moldavijoje. Jose pergalę rezultatu 2:0 šventė šeimininkai. Pirmąjį rungtynių įvartį pelnė Dan Spătaru Antrasis įvartis buvo pelnytas į savus vartus, kai nuo Joshua Akpudje kamuolys įskriejo į panevėžiečių vartus.

2022–2023 m. Konferencijų lygos pirmame etape bendru dviejų rungtynių rezultatu 2:0 nugalėjo „Milsamio" klubas. Moldavijos atstovai pateko į kitą etapą, o lietuviams sezonas Europos turnyruose baigėsi.

Rinktinės
---------

Nuo 2014 m. buvo kviečiamas į Moldovos rinktinę.

Išnašos
-------

1. ↑  Dan Spătaru statistika nac. rinktinėje
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑

Nuorodos
--------

* Karjera nac. rinktinėje
* SOCCERWAY
* Transfermarkt
* romaniansoccer.ro
* Globalsportsarchive
| **Alma Skruibytė-Granauskienė** |
| --- |
| Gimė | 1937 m. gruodžio 23 d.Mosėdis, Kretingos aps. |
| Mirė | 1999 m. liepos 22 d. (61 metai)Plateliai, Plungės r. sav. |
| Palaidotas (-a) |  Mosėdžio kapinių koplyčia |
|  |
| Veikla | žurnalistė, filologė, tautodailininkė |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Alma Regina Granauskienė – Skruibytė** (1937 m. gruodžio 23 d. Mosėdyje, Mosėdžio vls. Kretingos aps. – 1999 m. liepos 22 d. Plateliuose, Platelių sen.. Plungės r. sav. Palaidota Mosėdžio kapinėse, Mosėdžio sen. Skuodo r. sav.) – žurnalistė, filologė, tautodailininkė.

Biografija
----------

1955 m. baigė Mosėdžio vidurinę mokyklą, 1961 m. – Vilniaus universiteto istorijos – filologijos fakultetą.

1961–1968 m. mokytojavo Mosėdžio vidurinėje mokykloje, rinko apie Mosėdį istorinę – archeologinę medžiagą, 1968–1972 m. Skuodo rajono laikraščio „Mūsų žodis" redakcijos skyriaus vedėja. 1972 m. persikėlė gyventi į Vilnių, dirbo Lietuvos aklųjų draugijos bibliotekoje, Kino studijos reklamos ir informacijos redaktore, laikraščio „Tarybinis mokytojas" korespondente. Nuo 1978 m. žurnalo „Buitis" vyr. redaktoriaus pavaduotoja, 1991 m. susikūrus leidybinei UAB „Buitis", išrinkta tarybos pirmininke ir 1991–1995 m. – šio žurnalo vyr. redaktore. Dažniausiai rašė kultūrinio-švietėjiško pobūdžio temomis.

Redagavo „Prūsos klubo", „Vydūno draugijos", „Ramuvos", Mažosios Lietuvos bendrijų almanachą „Ramuva", organizavo jo leidybą (išėjo 2 numeriai – 1989 m. ir 1990 m.). Parašė ir išvertė į rusų kalbą knygą „Matau visą pasaulį" apie liaudies tapytoją M. Bičiūnienę.

Nuo 1976 m. – Lietuvos žurnalistų sąjungos narė, Tautodailininkų sąjungos narė. Tapė akvareles, dalyvavo parodose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 453 psl.
| **Theraphosidae** |
| --- |
| Brachypelma boehmi*Brachypelma boehmi* |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Voragyviai  *( Arachnida)* |
| Būrys: | Vorai  *( Araneae)* |
| Šeima: | Tarantulai  *( Theraphosidae)* |

 |

**Tarantulai** (*Theraphosidae*) – vorų (*Aranea*) eilės, *Mygalomorphae* poeilio šeima. Apima apie 900 rūšių, paplitusių Afrikoje, Centrinėje ir Pietų Amerikoje, Australijoje, Pietų Europoje, Pietų ir Pietryčių Azijoje.

Būdingas tarantulų bruožas – plaukuotas kūnas. Dydis svyruoja nuo 2,5 iki 30 cm. Tarantulams priklauso ir didžiausias pasaulio voras – didysis paukštėda, gyvenantis Amazonijoje. Daug tarantulų yra nuodingi, tačiau nei viena rūšis nėra mirtina žmogui. Kai kurios tarantulų rūšys ginasi išskleisdamos dilginančiuosius plaukelius. Dažniausiai gyvena tropinėse, sub-tropinėse, dykumingose vietovėse.

Kai kurios vorų rūšys, pavyzdžiui, paukštėdos, yra valgomos.

Taksonomija
-----------

Tarantulų šeimą sudaro 12 pošeimių ir virš 100 genčių. Kai kurios gentys:

* *Acanthopelma*
* *Ceratogyrus*
* *Pterinochilus*
* ''Haplopelma''
* *Ornithoctonus*
* *Brachypelma*
* *Grammostola rosea*
* *Lasiodora*
* *Acanthoscurria*
* Paukštėdos *(Theraphosa)*

Pavadinimo kilmė
----------------

Vorai pavadinti pagal pietų Italijos miestą Tarantą.

Nuotraukos
----------

* Brachypelma vagans*Brachypelma vagans*
* Brazilinis paukštėda (Lasiodora parahybana)Brazilinis paukštėda (*Lasiodora parahybana*)
* Avicularia metallica*Avicularia metallica*
* Psalmopoeus cambridgeiPsalmopoeus cambridgei

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Povilas Ivinskis. Tarantulai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013. 496 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°18′3″ š. pl. 23°58′48″ r. ilg.﻿ / ﻿55.30083°š. pl. 23.98000°r. ilg.﻿ / 55.30083; 23.98000

Parko takelis
**Kėdainių centrinis parkas** – pagrindinis Kėdainių miesto parkas. Yra į šiaurę nuo senamiesčio, abipus Nevėžio intako Dotnuvėlės. Parke upėje suformuotas nedidelis (5 ha) tvenkinys. Jame yra dvi salelės, su sausuma sujungtos liepteliais. Parke yra estrada, kurioje vyksta įvairūs renginiai (Agurkų šventė, miesto gimtadienis, koncertai). Šiauriniame parko gale stovi minaretas. Iš rytų parką juosia geležinkelis, iš vakarų – aerodromo įrengimai.

Kėdainių centrinis parkas yra liekana kadaise buvusio Radvilų dvaro parko.

* Kėdainių centrinis parkas. Dotnuvėlės tvenkinysKėdainių centrinis parkas. Dotnuvėlės tvenkinys
* Mediniai paminklai prie įėjimo į parkąMediniai paminklai prie įėjimo į parką
* Tvenkinys rudenįTvenkinys rudenį
* Parkas rudenį, tiltelis į saląParkas rudenį, tiltelis į salą
* Dotnuvėlė parkeDotnuvėlė parke
* 
* 
*

Kiti Kėdainių parkai
--------------------

Kiti svarbesni parkai
* Babėnų miškas,
* Gegučių parkas.

Kiti rajono parkai
------------------

* Skinderiškio dendrologinis parkas
| **Alun Lewis** |
| --- |
| Gimė | 1915 m. liepos 1 d.Aberderas |
| Mirė | 1944 m. kovo 5 d. (28 metai)Birma |
|  |
| Veikla | valų rašytojas |
|  |
| Alma mater | Mančesterio universitetas |

**Alunas Luisas** (angl. *Alun Lewis*, 1915 m. liepos 1 d. Aberderas, Glamorgano Slėnio grafystė – 1944 m. kovo 5 d. Gopės perėja, Arakanas, Birma) – valų rašytojas, rašęs anglų kalba.

Biografija
----------

1932–1937 m. studijavo istoriją Velso ir Mančesterio universitetuose. Dirbo istorijos mokytoju, tarnavo inžinerijos dalinyje. Žuvo Antrajame pasauliniame kare.

Kūryba
------

Kūryboje (novelių rinktinė „Paskutinė apžiūra", *The Last Inspection* 1943 m. eilėraščių rinkiniai „Puolimo pradžia ir kitos poemos", *Raider’s Dawn and Other Poems* 1944 m. „Ha! Ha! Tarp trimitų", *Ha! Ha! Among the Trumpets*, išl. 1945 m. novelių ir laiškų rinkinys „Žaliame medyje", *In the Green Tree*, išl. 1948 m.) vaizdavo individo vienišumą jam priešiškame pasaulyje, visuomenės susvetimėjimą, žmogaus prigimties tamsiąją pusę. Karo žiaurumą perteikė tragiškai ir humoristiškai, didaktiškai ir romantiškai, parodė skirtingų socialinė klasių požiūrį į karą ir kareivius.

Bibliografija
-------------

* *Raiders' Dawn and other poems* (1942)
* *The Last Inspection and other stories* (1942)
* *Ha! Ha! Among the Trumpets. Poems in Transit* (1945)
* *Letters from India*, edited by Gweno Lewis & Gwyn Jones (1946)
* *In the Green Tree* (letters & stories) (1948)
* *Selected Poetry and Prose*, edited by Ian Hamilton (1966)
* *Selected Poems of Alun Lewis*, edited by Jeremy Hooker and Gweno Lewis (1981)
* *Alun Lewis. A Miscellany of His Writings*, edited by John Pikoulis (1982)
* *Letters to My Wife*, edited by Gweno Lewis (Seren Books: 1989)
* *Collected Stories*, edited by Cary Archard (Seren Books, 1990)
* *Collected Poems*, edited by Cary Archard (Seren Books, 1994)
* *A Cypress Walk. Letters to 'Frieda'*, (Enitharmon Press, 2006)

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Alunas Luisas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 59 psl.
| **Alvidas Jancevičius** |
| --- |
| Gimė | 1953 m. gruodžio 26 d. (69 metai)Vėžalaukis, Tauragės rajonas |
|  |
| Veikla | žurnalistas, režisierius, cirko istorijos metraštininkas, iliuzionistas, renginių vedėjas |
|  |
| Alma mater | 1977 m. Vilniaus universitetas |

**Alvidas Jancevičius** (g. 1953 m. gruodžio 26 d. Vėžalaukyje, Tauragės rajone) – Lietuvos žurnalistas, režisierius, cirko istorijos metraštininkas, iliuzionistas, renginių vedėjas.

Biografija
----------

Baigė Tauragės 1-ąją vidurinę mokyklą, 1977 m. baigė Vilniaus universiteto Istorijos fakulteto žurnalistikos specialybę.

1977–1983 m. Vilniaus universiteto Žurnalistikos katedros Periodinės spaudos mokslinio tyrimo laboratorijos mokslinis bendradarbis, vadovavo studentų estradinių miniatiūrų teatrui. 1983–1992 m. – Lietuvos televizijos Propagandos vyr. redakcijos redaktorius, 1992–1993 m. – šios redakcijos vyriausias redaktorius. Nuo 1993 m. – Lietuvos televizijos Visuomeninių programų direkcijos visuomeninių–politinių laidų kūrybinio susivienijimo vyriausias redaktorius. Lietuvos televizijoje rengė laidas „Žmogus. Visuomenė. Įstatymas", „Juridinis kanalas". Nuo 1996 m. – teisinių ir politinių laidų vedėjas.  Nuo 1998 m. – Lietuvos Aukščiausio Teismo pirmininko padėjėjas ryšiams su visuomene, vyr. specialistas.

Bibliografija
-------------

* Vilniaus universitetui 400, Vilnius, 1979 m.

Įvertinimas
-----------

* 1994 m. K. ir J. Bobelių žurnalistinė premija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 181 psl.
**Tauta ir žodis** – mokslo darbų tęstinis leidinys, leistas 1923–1931 m. Kaune.

Istorija
--------

Leistas vietoje „Tautosakos". Ėjo kartą per metus. Spausdino Valstybės spaustuvė Kaune. Išėjo 7 knygos. Dalis mokslinių straipsnių išspausdinta vokiečių, rusų, latvių kalba.

Spausdino mokslinius straipsnius Lietuvos istorijos, etnografijos, tautosakos, lingvistikos, kultūros ir literatūros bei kt. klausimais. Paskelbė archyvų dokumentų, nežinomų lietuviškų tekstų iš XVIII–XIX a.

Bendradarbiavo M. Balčiūnas, Viktoras Biržiška, Kazimieras Būga, Petras Būtėnas, Povilas Gronskis, Augustinas Janulaitis, Vincas Krėvė-Mickevičius, Adolfas Sabaliauskas, Balys Sruoga, Juozas Vaičkus, Antanas Vireliūnas ir kt.

Redagavo pirmą knygą – Kazimieras Būga, kitas – Vincas Krėvė-Mickevičius.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Tauta ir žodis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013. 576 psl.
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 506 psl.
| **Gintaras Ruplėnas** |
| --- |
|  |
| Vytautas Šerėnas, Gintaras Ruplėnas ir Haroldas Mackevičius MAX'o bare |
| Gimė | 1964 m. rugpjūčio 25 d.Vilnius |
| Mirė | 2014 m. birželio 12 d. (49 metai)Jordanija |
| Palaidotas (-a) | Antakalnio kapinėse Menininkų kalnelyje |
| Sutuoktinis (-ė) | Dalia |
| Vaikai | Marija, Domantas |
|  |
| Veikla | teisininkas, radijo ir televizijos darbuotojas lietuvių TV prodiuseris, šou verslininkas, renginių vedėjas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas |

**Gintaras Ruplėnas** (1964 m. rugpjūčio 25 d. Vilniuje – 2014 m. birželio 12 d. Jordanijoje) – lietuvių teisininkas, radijo ir televizijos darbuotojas, TV prodiuseris, šou verslininkas, renginių vedėjas.

Biografija
----------

1993 m. baigė Vilniaus universiteto Teisės fakultetą.

Kartu su Arūnu Valinsku, Valdu Vižiniu jau studijų metais pradėjo aktyviai koncertuoti ir dalyvavo akademinėje saviveiklos veikloje. Nuo 1986 m. dirbo šou grupėje „Dviratis", nuo 1993 m. – televizijos laidose „Dviračio šou", „Pusę per pusę", „Dviračio žynios". 1995 m. radijo stoties „Radiocentras" programų direktorius. 

Mirė 2014 m. birželio 12 d. sustojus širdžiai. Tuo metu atostogavo Jordanijoje.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 434 psl.
**Alytaus naujienos** – *Alytaus miesto ir apskrities laikraštis*, einantis nuo 1945 m. vasario 21 d. Alytuje, Dariaus ir Girėno g. 4, LT-62137 Alytus.

Istorija
--------

Iki 1950 m. buvo Alytaus apskrities laikraštis, 1950–1990 m. – LKP Alytaus rajono bei miesto komitetų ir LDT leidinys, 1990–1995 m. – nepriklausomas miesto ir rajono laikraštis, nuo 1995 m. – apskrities laikraštis. Steigėja ir leidėja UAB „Alytaus naujienos laikraščio redakcija". Bendrovė leidžia ir laikraštį „Druskininkų naujienos".

1945–1946 m. ėjo kartą per savaitę, 1948–1949 m. – triskart, 1950 m. – dukart-triskart, nuo 1962 m. – triskart, 1990–1993 m. – keturis kartus, nuo 1994 m. – penkis kartus per savaitę.

Iki 1950 m. gruodžio vadinosi „Tarybinė Dzūkija", 1950–1988 m. – „Komunistinis rytojus", nuo 1989 m. – „Alytaus naujienos". Tiražas 1945 m. – 8000 egz. 1987 m. – 23 300 egz. 1997 m. – 6300 egz.  Leidžiamas antradieniais, trečiadieniais, ketvirtadieniais, penktadieniais ir šeštadieniais nuo 8 iki 24 puslapių. Redakcijoje dirba 26 darbuotojai.

Redaktoriai
-----------

* Kazys Lydis – 1945 m.
* Stanislovas Juknevičius – 1945–1947 m.
* Balys Bazevičius – 1947–1950 m.
* Leonas Gradeckas – 1951–1959 m.
* Bronius Jakštonis – 1959–1962 m.
* Stanislovas Pleskus – 1962–1982 m.
* Nijolė Januškevičienė – 1983–1984 m.
* Stanislovas Kamarauskas – 1985–1990 m.
* Genovaitė Rafanavičienė – 1991–1997 m.
* Romas Burba – 1997–2022 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 19 psl.
2. ↑  Alytaus naujienos
**Guoda Gedvilaitė** (g. 1975 m. sausio 3 d. Druskininkuose) – Lietuvos pianistė.

Biografija
----------

Užaugo Druskininkuose. Mokytis groti pradėjo Druskininkų M.K. Čiurlionio muzikos mokykloje (mokytoja Olga Skairienė). 1984 m. įstojo į Nacionalinę Mikalojaus Konstantino Čiurlionio menų mokyklą, kurią baigė 1992 m. 1999 m. baigė Lietuvos muzikos akademiją, V. Vitaitės klasę. 2001 m. baigė Muzikos ir vaizduojamojo meno aukštąją mokyklą Frankfurte prie Maino, nuo 2002 m. joje dėsto.

Jos partneriais scenoje buvo Čiurlionio kvartetas ir Vilniaus styginių kvartetas, Lietuvos kamerinis orkestras, Lietuvos nacionalinis simfoninis orkestras, Lietuvos valstybinis simfoninis orkestras, Olandijos, Suomijos, Vokietijos simfoniniai orkestrai, violončelininkas Davidas Geringas, smuikininkas Vilhelmas Čepinskis. Koncertavo Italijoje, JAV, Olandijoje, Prancūzijoje, Šveicarijoje, Vokietijoje. Dalyvavo muzikos festivaliuose.

Tarptautinių pianistų konkursų laureatė, tarp jų – 1995 m. M. K. Čiurlionio, 1997 m. N. Rubinšteino (Paryžius), 1998 m. Frederiko Šopeno (Hanoveris) pirmosios premijos.

Vyras - fitnio treneris Ulfas Henrikas Gohle, sūnus Aurelijus (g. 2008 m.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandra Žvirblytė. *Guoda Gedvilaitė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 481 psl.
| Amazonė*Amazonas* |
| --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Amazonės vėliava | Amazonės herbas |
|  |  |
|  |

 |
|  |
|  |
| **Valstybė** | Brazilijos vėliava Brazilija |
| **Regionas** | Brazilijos Šiaurės regionas |
| **Administracinis centras** | Manausas |
| **Mezoregionai** | 4 |
| **Mikroregionai** | 13 |
| **Savivaldybės** | 62 |
| **Gubernatorius** | Jose Melo |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 4 269 995 |
| **Plotas** | 1 559 162 km² |
| **Tankumas** (2021) | 2,74 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |

**Amazonė** (port. *Amazonas*) – didžiausia Brazilijos valstija, išsidėsčiusi šalies šiaurės vakaruose, Amazonijoje. Šiaurėje ribojasi su Kolumbija, Venesuela, Roraimos valstija, rytuose – su Para, pietuose – su Mato Grosu, Rondonija, Akre, vakaruose – su Peru. Valstijos sostinė – Manausas.

Istorija
--------

Pirmieji dabartinę Amazonės valstijos teritoriją pasiekė ispanai, vadovaujami Francisco de Orellana. 1750 m. pagal Madrido sutartį teritorija paskirta Portugalijai. 1850 m. Pedro II nutarimu įkurta Amazonės valstija. XIX a. vid. kilo kaučiuko bumas, steigėsi įvairių šalių kaučiuko bendrovės. Bumui praėjus regionas nuskurdo.

Geografija
----------

Beveik visą Amazonės valstiją užima Amazonės žemuma, su ją dengiančiais Amazonijos miškais. Tik pačioje šiaurėje paviršius kyla į Gvianos plokščiakalnį. Jame yra aukščiausia valstijos ir visos šalies vieta – Neblinos kalnas (2994 m). Klimatas pusiaujinis, ištisus metus karštas ir drėgnas. Svarbiausia upė – Amazonė, su intakais: Negru, Purusu, Žapūra, Isa, Žurua, Madeira.

Ekonomika
---------

Medienos kirtimas ir eksportas, tropinių kultūrų (kasavos, apelsinų, vaisių) auginimas. Vaistinių augalų rinkimas. Manause – elektronikos pramonė (mobilieji telefonai, buitinė technika), automobilių gamyba. Turizmas.

Gyventojai
----------

2007 m. Amazonėje gyveno 3,3 mln. gyventojų, iš jų net trečdalis – Manause. Tankiausiai gyvenama Amazonės ir Negro santaka, likusi dalis apgyvedinta itin retai. 74 % gyventojų – maišytos rasės (*pardo*), 21 % – baltieji, 4,3 % – juodaodžiai, 0,4 % – indėnai.

Didžiausi miestai
-----------------

* Manausas
* Itakoatiara
* Manakapuru
* Parintinšas
* Tefė
* Koaris
* San Gabriel da Kašoeira

Šaltiniai
---------

1. ↑  BRAZIL: States and Major Cities, *citypopulation.de*
2. ↑  *Amazonė (Amazonas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 422 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  **Brazilijos valstijos** |  |
| Akrė | Alagoasas | Amapa | Amazonė | Bahija | Espirito Santas | Gojasas | Maranjanas | Mato Grosas | Minas Žeraisas | Para | Paraiba | Parana | Pernambukas | Piaujis | Pietų Mato Grosas | Pietų Rio Grandė | Rio de Žaneiras | Rondonija | Roraima | Santa Katarina | Seara | Seržipė | San Paulas | Šiaurės Rio Grandė | Tokantinsas |
Ancyliaus ežeras apie 8700 metus pr. m. e. Žydra spalva vaizduoja gėlo vandens telkinius
**Anciliaus ežeras** (pavadinimas kilo nuo pilvakojų moliuskų rūšies lot. *Ancylus fluviatilis*) – tai gėlavandenis ežeras telkšojęs dabartinėje Baltijos jūros baseino vietoje Holoceno geologinėje epochoje. Ežero chronologinės ribos apima laikotarpį prieš 9000–7500 m.

Kai ledo skydas suplonėjo, prasidėjo izostazinis Žemės plutos skilimas Skandinavijos pusiasalyje. Dėl to Joldijos jūrą su vandenynu jungiantis sąsiauris labai nuseko, ir maždaug prieš 8900 metų Joldijos jūra užsivėrė. Baltija vėl tapo ežeru. Prasidėjo Anciliaus ežero periodas. Vanduo tapo šiltesnis ir gėlas, paplito daugiau organizmų rūšių.

Ežeras virto Litorinos jūra, kai pakilęs jūros vanduo prasiveržė pro vietovę, dabar žinomą Didžiojo Belto sąsiaurio vardu.

Vandens telkinį Anciliaus ežeru pavadino švedų geologas Gerardas de Gyras.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Olegas Pustelnikovas. Anciliaus ežeras*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 477 psl.

Nuorodos
--------

* Rytas Šalna, Edvardas Baleišis, Ričardas Baubinas, Vidmantas Daugirdas (2005), *Geografijos vadovėlis 9 klasei ŽEMĖ (I dalis)*, Briedis

|  |
| --- |
| **Baltijos jūros istorija** |
|  Baltijos ledyninis ežeras  Joldijos jūra  Anciliaus ežeras  Litorinos jūra  **Baltijos jūra** |
**Anno Domini**, trumpinys **AD** (liet. *Viešpaties metais*) – viduramžių lotynų kalbos frazė, naudojama nusakyti metų skaičiui pagal Grigaliaus ir Julijaus kalendorius, reiškianti metus po Kristaus gimimo, t. y. mūsų eroje. Tai santrumpa iš ilgesnio žodžių junginio *Anno Domini nostri Jesu Christi* (liet. *Mūsų viešpaties Jėzaus Kristaus metais*). Jo antonimas (pagal laiką) yra *Ante Christum natum*, arba trumpinys *AC* (liet. *prieš Kristaus gimimą; prieš Kristų*).

Istorija
--------

*Anno Domini* apibūdinama kalendoriaus era grindžiama tradicine samprata apie Jėzaus Nazariečio gimimo metus, kai AD skaičiuoja metus nuo šios epochos pradžios, o AC – metus prieš eros pradžią. Šioje schemoje nėra nulinių metų, todėl 1 m. metai „po Kristaus" iš karto seka po 1 m. „prieš Kristų". Tokią datavimo sistemą 525 m. sukūrė Romos vienuolis Dionisijus Mažasis (*Dionysius Exiguus*), tačiau ji plačiau neprigijo iki 800 m.

Pavyzdžiai
----------

* Įrašas šveicariškos monetos reverse, 1712 m.Įrašas šveicariškos monetos reverse, 1712 m.
* Trefurto herbas, Tiuringija, 1549 m.Trefurto herbas, Tiuringija, 1549 m.
* Ant bažnyčios sienos FryzijojeAnt bažnyčios sienos Fryzijoje
* Koplyčios statinio detalė, Hodonynas (Čekija)Koplyčios statinio detalė, Hodonynas (Čekija)
* Herbas Jesteburge, Žemutinė SaksonijaHerbas Jesteburge, Žemutinė Saksonija
* Įrašas virš lango Kane (Prancūzija), 1818 m.Įrašas virš lango Kane (Prancūzija), 1818 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *anno Domini (lot. Viešpaties metais)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 548 psl.
2. ↑  Teresi, Dick (1997 M. liepos mėn.). „Zero". The Atlantic.
| **Antanas Baltrušaitis** |
| --- |
| Gimė | 1883 m. gegužės 28 d.Buktiškiuose, Šakių raj. |
| Mirė | 1970 m. (~87 metai)Kaune |
|  |
| Veikla | knygnešys, Lietuvos ir JAV spaudos darbuotojas. |

**Antanas Baltrušaitis** ( 1883 m. gegužės 28 d. Buktiškiuose, Šakių raj. – 1970 m. Kaune) – knygnešys, Lietuvos ir JAV spaudos darbuotojas.

Andriaus ir Juozo Baltrušaičių brolis.

Biografija
----------

Mokėsi Barzdų ir Griškabūdžio pradžios mokyklose, Marijampolės gimnazijoje.

1902 m. dalyvavo Lietuvos socialdemokratų partijos Suvalkų organizacijos steigiamajame susirinkime Pilviškiuose, Stasio Matulaičio sodyboje. Padėjo broliui Andriui gabenti slaptą lietuvišką spaudą.

1904 m. emigravo į JAV, Šenandoa, Pa, kur dirbo laikraštyje „Darbininkų viltis", vėliau, persikėlęs į Filadelfiją bendradarbiavo laikraštyje „Kova". Pitsburge kartu su broliu Juozu leido satyrinį laikraštį „Dilgėlės", 1920 m. dirbo laikraštyje „Laisvė". 

1921 m. grįžo į Lietuvą, redagavo laikraštį „Poligrafijos darbininkas". Slapyvardžiai spaudoje: *Kvėšelis*, *K. – lis*, *A. B. – tis*, *Narys*.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 339 psl.
| **Antanas Civinskas** |
| --- |
| Gimė | 1867 m. sausio 7 d.Šunskai, Marijampolės apskritis |
| Mirė | 1913 m. balandžio 24 d. (46 metai)Marijampolė |
|  |
| Veikla | Lietuvos kunigas, publicistas, sociologas. |
|  |
| Alma mater | Fribūro universitetas |

**Antanas Civinskas** (1867 m. sausio 7 d. Šunskai, Marijampolės apskr. – 1913 m. balandžio 24 d. Marijampolė) – Lietuvos kunigas, publicistas, sociologas.

Biografija
----------

Nuo 1893 m. mokėsi Seinų kunigų seminarijoje, 1898–1900 m. studijavo teologiją Romoje, ten 1900 m. įšventintas kunigu. 1900–1902 m. studijavo Fribūro universitete.

1902 m. redagavo Tilžėje ėjusį žurnalą „Tėvynės sargas". Nuo 1904 m. Seinų kunigų seminarijos profesorius. Nuo 1905 m. bendradarbiavo leidiniuose „Vilniaus žinios", „Draugija", „Viltis", „Vainikėlis". 1905–1906 m. dirbo žurnale „Šaltinis", 1910–1912 m. „Šaltinio" redaktorius. Bendradarbiavo lietuvių katalikų spaudoje („Draugija" ir kt), slapyvardis E. Mažutis, Antanas Kapsas, Jaunimo Prietelius, Apyjaunis, Kunigas, Antanas.

Bibliografija
-------------

* Lietuvi, mylėk savo kalbą, 1905 m.
* Iš mūsų gyvenimo, 1906 m.
* Socialistai, 1908 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Domas Šniukas. *Antanas Civinskas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 160 psl.
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 85 psl.
| **Antanas Grigelis** |
| --- |
| Gimė | 1924 m. sausio 1 d.Lipliūnai, Lazdijų valsčius |
| Mirė | 2006 m. (~82 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | radijo žurnalistas, redaktorius, sporto komentatorius |
|  |
| Alma mater | Vilniaus pedagoginis institutas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija |

**Antanas Grigelis** (1924 m. sausio 1 d. Lipliūnuose, Lazdijų valsčius – 2006 m. Vilniuje) – Lietuvos radijo žurnalistas, redaktorius, sporto komentatorius.

Biografija
----------

1944 m. baigė Merkinės gimnaziją, 1950 m. – prancūzų kalbą Vilniaus valstybinio pedagoginio instituto Užsienio kalbų fakultete.

1945–1946 m. dirbo Leipalingio gimnazijos mokytojas. 1948 m. pradėjo dirbti Lietuvos radijuje: pranešėjas, išleidimo skyriaus vyresnysis redaktorius, viršininkas, vietinių radijo komitetų skyriaus redaktorius–instruktorius. Nuo 1958 m. – Lietuvos radijo ir televizijos sporto žinių redakcijos vadovas, komentatorius, vėliau – skyriaus vedėjas, Paskutiniųjų žinių, Informacijos ir Propagandos vyr. redakcijos vyresnysis redaktorius. Rengė informacines ir sporto laidas, komentavo varžybas, nuo 1957 m. rugsėjo 28 d. – gamtosaugines laidas „Gamta, medžioklė, žūklė" ir „Gamta – visų namai".

Įvertinimas
-----------

* 1967 m. – Vinco Mickevičiaus-Kapsuko premija.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 155 psl.
| **Antanas Gustaitis** |
| --- |
| Gimė | 1907 m. kovo 12 d.Gustaičiai, Kvietiškio valsčius, Marijampolės apskritis |
| Mirė | 1990 m. gegužės 19 d. (83 metai)Bostonas |
| Palaidotas (-a) | perlaidotas Petrašiūnų kapinėse |
|  |
| Veikla | rašytojas, dramaturgas, radijo darbuotojas |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |

**Antanas Gustaitis** (1907 m. kovo 12 d. Gustaičiuose, Kvietiškio valsčius, Marijampolės apskritis – 1990 m. gegužės 19 d. Bostone, JAV) – Lietuvos rašytojas, dramaturgas, radijo darbuotojas.

Biografija
----------

1927 m. baigė Marijampolės mokytojų seminariją. 1928–1932 m. Vytauto Didžiojo universitete (iki 1930 m. Lietuvos universitetas) studijavo lietuvių ir vokiečių filologiją, pedagogiką. Iki 1936 m. dalyvavo prof. B. Sruogos vadovautame teatro seminare, studijavo teatro meną ir dramaturgiją.

1927–1928 m. mokytojavo pradžios mokykloje. 1934–1936 m. dirbo mokytoju Aukštadvario progimnazijoje (Trakų apskritis). 1936–1939 m. vadovavo Klaipėdos, 1939–1940 m. Vilniaus radiofonui. 1940–1941 m. Vilniaus valstybinio teatro direktorius.

1944 m. pasitraukė į Vakarus. 1946–1949 m. gyveno Ravensburge, Vokietijoje. Nuo 1949 m. gyveno Bostone.  2007 m. birželio 12 d. palaikai perlaidoti Petrašiūnų kapinėse.

Kūryba
------

Vienas iš pirmųjų lietuvių rašytojų, kūrusių lietuvišką radijo dramaturgiją. Parašė teatro ir radijo vaidinimų (spektaklių) scenarijų. Nedidelių vaidinimų scenarijų sukūrė būdamas Vokietijoje. Teatro ir literatūros klausimais rašė leidiniuose „Meno dienos", „Lietuvos žinios", „Mūsų jūra", „Vakarai", „Keleivis", „Kūryba", „Ateitis".

Išgarsėjo humoristiniais eilėraščiais ir eleginėmis satyromis. Kūryboje neoromantinės lyrikos motyvai kontrasto principu derinami su amerikinės gyvensenos realijomis; karikatūrinį portretą, žmogiškąsias ydas, dvasinę menkystę, dviveidiškumą, parodiją, ironišką aforizmą atsveria lyrinis graudulys ir intelektuali mintis.

Bibliografija
-------------

* *Silvestras Dūdelė*, satyrinė pjesė, past. 1934 m.
* *Slogučiai*, komedija, past. 1937 m.
* *Anapus teisybės*, satyros ir humoro poezija, 1956 m.
* *Ir atskrido juodas varnas*, eilėraščiai, 1966 m.
* *Saulės šermenys*, eilėraščiai, 1973 m.
* *Ko liūdi, putinėli?*, eilėraščiai, 1982 m.
* *Pakelėje į pažadėtąją žemę*, eilėraščiai, 1987 m.
* *Pasiglostymo palaima*, eilėraščiai, 1987 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 159 psl.
2. ↑
3. ↑  Vytautas Kubilius. *Antanas Gustaitis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VII (Gorkai-Imermanas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 294 psl.
**Tautos mokykla** – *pedagogikos ir tautinės kultūros laikraštis*, dvisavaitis žurnalas, ėjęs 1933–1940 m. Kaune.

Istorija
--------

Leido Vytautas Augustauskas, M. Krikščiūnas, J. Mikolkinas, L. Vaitiekūnas, nuo 1936 m. – Lietuvos mokytojų sąjunga. Spausdino Šviesos spaustuvė, Vilties spaustuvė Kaune.

Svarstė Lietuvos švietimo, pedagogikos ir didaktikos, mokymo metodikos ir kt. klausimus, nagrinėjo mokytojų profesinio rengimo, tobulinimo, pedagogo asmenybės ugdymo, vaikų auklėjimo ir kitas problemas. Bendradarbiavo Vytautas Alantas, Jurgis Ambraška, Vytautas Augustauskas, Juozas Balčikonis, K. Budrys, Liudas Dambrauskas, Jurgis Dubickas, Liudas Gira, Alfonsas Kalnius, Antanas Kasakaitis, I. Kazlauskas, Mečislovas Kviklys, Vladimiras Lazersonas, Albinas Liaugminas, Kazys Mockus, Jonas Murka, Juozas Rainys, Merkelis Račkauskas, Izidorius Tamošaitis ir kt.

Redaktoriai
-----------

* Kazimieras Masiliūnas – 1933–1934 m.
* Pijus Papečkys – 1935–1939 m.
* Vytautas Vaclovas Tumėnas – 1939–1940 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 507-508 psl.

Nuorodos
--------

* „Tautos mokykla". E-paveldas.lt
| Tenenys |
| --- |
| Tenenys Tenenių miestelyje Tenenys Tenenių miestelyje |
| **Ilgis** | 71,9 km |
| **Baseino plotas** | 281 km² |
| **Vidutinis debitas** | 3,46 m³/s |
| **Ištakos** | Kupstis |
| **Žiotys** | Minija |
| **Šalys** | Lietuva |

**Tenenys** – vakarų Lietuvos upė, Šilalės ir Šilutės rajonuose, kairysis Minijos intakas.

Išteka iš Kupsčio ežero, 3 km į šiaurės vakarus nuo Pajūrio (Šilalės raj.). Teka į vakarus. Įteka į Miniją 10 km nuo žiočių, ties Vabalais, 3 km į rytus nuo Kintų (Šilutės raj.).

Vidutinis nuolydis 106 cm/km. Debitas ties Miestaliais (15 km nuo žiočių): didžiausias 20,2 m³/s, vidutinis 2,58 m³/s, minimalus vasarą 0,20 m³/s, minimalus žiemą 0,23 m³/s. Vidutinis debitas žiotyse 3,46 m³/s. Pavasarį upė nuplukdo 29 %, vasarą 8 %, rudenį – 28 %, žiemą 35 % viso metinio nuotėkio. 24 km nuo žiočių, ties Ramučiais (Šilutės raj.) yra 54 ha drėkinimo tvenkinys (nuo 1976).

Tenenys žemiau Tenenių yra smarkiai užterštas (2006 m. duomenimis; V kokybės klasė).

Intakai:

* Dešinieji – Šiaudė, Ringys, Šiūšis, Melmentas, Velnupis.

Upėvardis siejamas su žodžiais *tenėti* („tirštėti, stingti"), *tenė* („upės vieta, kur vanduo nejuda").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Algirdas Rainys. Tenenys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XXIII (Šalc–Toli). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2013. 661 psl.
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
Aibės {A,B} elementai gali būti sujungti su aibės {1,2,3) elementais 6 būdais.
**Kombinatorinė daugybos taisyklė** – taikoma kombinatorikoje junginių skaičiui rasti.

Bendru atveju kombinatorinė daugybos taisyklė skamba taip:

Jeigu vieną elementą galima pasirinkti iš aibės {\displaystyle A\_{1}}, turinčios {\displaystyle m\_{1}} elementų ir vieną iš aibės {\displaystyle A\_{2}}, turinčios {\displaystyle m\_{2}} elementų, ir …, ir vieną iš aibės {\displaystyle A\_{k}}, turinčios {\displaystyle m\_{k}} elementų ir visos tos aibės tarpusavio porose neturi bendrų elementų, tai tų elementų pasirinkimo galimybių yra {\displaystyle m\_{1}\cdot m\_{2}\cdot ...\cdot m\_{k}}.

Kombinatorinė daugybos taisyklė siejama su jungtimi *ir*.

Kombinatorinė daugybos taisyklė taikoma paprastiems kombinatorikos uždaviniams spręsti. Pagal ją galima rasti ir gretinių ir kėlinių ir derinių skaičių.

Sudėtiniams kombinatorikos uždaviniams, kuriuose yra jungtys *ir* bei *arba*, spręsti reikia abiejų taisyklių – daugybos ir sudėties.

Pavyzdys
--------

Pavyzdžiui, pagal kombinatorinę daugybos taisyklę galima rasti, keliais būdais galima sudaryti užrakto kodą, kai pirmasis simbolis yra raidė iš penkių galimų, o kiti trys simboliai – skaitmenys dešimtainėje sistemoje. T. y. paskutinius tris simbolius galima pasirinkti iš dešimties skirtingų skaitmenų/dešimčia skirtingų būdų.

Reikia rinktis *ir* pirmąjį *ir* antrąjį, *ir* trečiąjį *ir* ketvirtąjį simbolius. Juos atitinkamai galima pasirinkti 5, 10, 10 ir 10 būdų, todėl kodą galima sudaryti 5 · 10 · 10 · 10 = 5000 būdų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vidmantas Pekarskas. Matematika: kurso kartojimo medžiaga. – Kaunas: Šviesa, 2004. – 223 p. ISBN 5-430-03932-2
Fifth roots of unity
Rotations of a pentagon
Penktojo laipsnio šaknies grupė pagal daugybą yra izomorfinė taisyklingo penkiakampio sukimų aplink jo centrą grupei.
**Izomorfizmas** (gr. ἴσος = *isos* 'vienodas, lygus' ir gr. μορφή = *morphe* 'forma, pavidalas') matematikoje – homomorfizmas su bijekcija. *Automorfizmas* yra izomorfizmas, kuris algebrinę struktūrą atvaizduoja į ją pačią (arba jos dalį). Matematikoje izomorfizmo terminas atsirado nagrinėjant konkrečias algebrines sistemas (pirmiausia grupes).

Topologijoje izomorfizmai yra tolydinės funkcijos ir jie vadinami homeomorfizmais. Matematinėje analizėje izomorfizmai yra diferencijuojamos funkcijos ir jie vadinami difeomorfizmais.

Pavyzdžiai
----------

Klasikinis pavyzdys yra realiųjų skaičių aibė su joje apibrėžta sudėties operacija ir aibė visų neneigiamų realiųjų skaičių su joje apibrėžta daugybos operacija. Tuomet atvaizdis {\displaystyle x\mapsto \exp(x)} yra izomorfizmas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  izomorfizmas(parengė Juozapas Edvardas Misevičius). Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-01-30).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kubinės šaknies funkcijos {\displaystyle f(x)={\sqrt[{3}]{x}}} grafikas.Matematikoje skaičiaus *x* **kubinė šaknis** – skaičius, kurį padauginus iš savęs tris kartus (pakėlus kubu) gaunamas *x*. Kubinė šaknis žymima šaknies ženklu ({\displaystyle {\sqrt[{3}]{}}}). Pavyzdžiui, {\displaystyle {\sqrt[{3}]{8}}=2}, nes 23=8.

Taip pat terminas *kubinė šaknis* dar reiškia ir kubinės lygties šaknį, pvz. algebrinės lygties {\displaystyle x^{3}=27} „šaknys" yra {\displaystyle x={\sqrt[{3}]{27}}=3}.

Kubinės šaknies funkcija
------------------------

Kubinės šaknies funkcijos realiųjų skaičių aibėje apibrėžimo ir reikšmių sritis – visi realieji skaičiai aibė arba intervalas {\displaystyle \left(-\infty ,\infty \right)}.

Kubinės šaknies funkcija argumentui *x* užrašoma taip:

{\displaystyle f(x)={\sqrt[{3}]{x}}}

Sprendimas
----------

Tarkime, norima ištraukti kubinę šaknį iš 27. Tuomet turime rasti skaičių, kurį pakėlus kubu gautume 27. Sprendimas:  

{\displaystyle \scriptstyle {\sqrt[{3}]{27}}\ =\ 3}, nes 33=27.

Greitas sprendimas
------------------

Galime neieškoti skaičiaus, o tiesiog, žinodami taisyklę, ją pritaikyti:  

{\displaystyle \scriptstyle {\sqrt[{3}]{x}}}=x1/3

Pavyzdys:  

{\displaystyle \scriptstyle {\sqrt[{3}]{27}}}=271/3=3
Koordinatės: 55°32′15″ š. pl. 26°19′30″ r. ilg.﻿ / ﻿55.53750°š. pl. 26.32500°r. ilg.﻿ / 55.53750; 26.32500

| Parsvėtas |
| --- |
| Parsvėto pakrantėParsvėto pakrantėParsvėto pakrantė |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,909 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,05 km |
| Vidutinis gylis | > 11 m |
| Įteka | 6 bevardžiai upeliai |
| Išteka | bevardis upelis |

**Parsvėtas** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 1 km į šiaurę nuo Dūkšto, į vakarus nuo plento  **102**  Vilnius–Švenčionys–Zarasai  ir Vilniaus–Daugpilio geležinkelio. Ilgis šiaurės vakarų – pietryčių kryptimi 2,23 km, plotis iki 0,71 km. Altitudė 155,1 m. Krantai daugiausia statūs, o rytinis – ardomas. Aplinkui plyti pievos ir dirbami laukai. Šiaurėje įteka upelis iš Parsvėtaičio ežero, o pietryčiuose išteka upelis link Dysnų ežero intako Parsvytės.

Prie Parsvėto įsikūrę Dūkštelių, Dvarykščiaus, Piliakalnio, Ažukarklinės kaimai, Dūkšto miesto šiaurinis pakraštys. Šiaurvakarinėje pakrantėje yra buvusio Dūkšto dvaro sodyba, Dūkštelių I piliakalnis.

2014 ir 2017 metais atliktuose ežero ichtiologiniuose ištyrimuose nustatyta, kad ežero žuvų būklė prasta, ypač plėšriųjų žuvų, tik seliavų būklė gera.

Ežerėvardis *Parsvė́tas* laikomas šaknies *pars-* vediniu ir siejamas su žodžiais *pro-perša, pra-paršas* („neužšalusi vieta lede, miško erčia").

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Parsvėtas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 307
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 245–246

Parsvėtas nuo Dūkšto pusės
Koordinatės: 55°16′46″ š. pl. 26°40′4″ r. ilg.﻿ / ﻿55.27944°š. pl. 26.66778°r. ilg.﻿ / 55.27944; 26.66778

| Svirkų ežeras |
| --- |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,85 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7,0 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Vidutinis gylis | 1,4 m |
| Didžiausias gylis | 3,9 m |
| Įteka | Kamoja, 5 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Kamoja |

**Svirkų ežeras** – ežeras rytų Lietuvoje, Ignalinos rajone, apie 3 km į pietus nuo Didžiasalio, 5 km į pietryčius nuo Tverečiaus. Ištįsęs iš šiaurės į pietus 2,94 km, plotis iki 0,5 km. Altitudė 128 m. Gylis siekia 3,9 m. Kranto linija vingiuota, krantai žemi, pelkėti (ypač supelkėję šiaurinis ir pietinis galai). Iš rytų prieina raistinis Adutiškio miškas. Šiaurinėje ir vakarinėje pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Ežere yra salelė (plotas 0,1 ha).

Svirkų ežeru iš pietų į šiaurę prateka Birvėtos intakas Kamoja. Ežero pratakumas 6067 %.

Vakarinėje pakrantėje įsikūręs Svirkų kaimas. Nuo jo, matyt, ežeras ir gavo vardą. Šiaurinėje pakrantėje yra Kurtiškės kaimas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Svirkų ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 144
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 324
Koordinatės: 55°18′43.65″ š. pl. 25°52′35.69″ r. ilg.﻿ / ﻿55.3121250°š. pl. 25.8765806°r. ilg.﻿ / 55.3121250; 25.8765806


| Kiaunas |
| --- |
| Vieta | Ignalinos raj. Lietuva |
| Plotas | 0,678 km² |
| Kranto linijos ilgis | 5,8 km |
| Kilmė | Rininis |
| Vidutinis gylis | 5,4 m |
| Didžiausias gylis | 12,5 m |
| Įteka | Aiseta, 4 bevardžiai upeliai |
| Išteka | Kiauna |

**Kiaunas** – ežeras rytų Lietuvoje, Aukštaitijoje, Ignalinos rajono pietvakariuose, Utenos rajono paribyje, 4 km į vakarus nuo Linkmenų. Iš šiaurės rytų į pietvakarius nusidriekęs 2,28 km, plotis iki 0,43 km. Altitudė 146,6 m. Gylis iki 12,5 m. Ežeras rininis, krantai smulkiai vingiuoti, lėkšti, vietomis pelkėti, pietvakariuose apaugę mišku (Palabažio, Zablačiškio miškai). Šiaurės rytinėje Kiauno dalyje yra salelė (plotas 0,04 ha). Šiaurinėje ir rytinėje pakrantėse plyti pievos ir dirbami laukai. Pietvakariuose iš Aiseto ežero įteka Aiseta, rytuose išteka Žeimenos intakas Kiauna. Ežero pratakumas 2062 %.

Prie Kiauno įsikūrę kaimai: Kiauneliškis, Krivasalis, Sidabrinė. Veikia kaimo turizmo sodyba.

Ežerėvardis *Kiaũnas* kildinamas nuo gyvūno pavadinimo „kiaunė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kiaunas*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. 303
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 155
**Variaciaja** (lot. *variatio* - kitimas) – diferencialo sąvokos apibendrinimas; funkcijos pokyčio tiesinė pagrindinė dalis. Jei funkcijos F(x) (x – abstrakčios erdvės elementas) pokytis yra ΔF(x) = А(x+h)-F(x) = L(x, h)+β(x, h), tai L(x, h) = δF(x) vadinama funkcijos F(x) variacija; L(x, h) tiesiškai priklauso nuo h, β(x, h) artėja į nulį greičiau negu h. Naudojimosi variacija sritys: variacinis skaičiavimas, optimaliojio valdymo teorija, netiesinių lygčių sprendimas. Variacija apskaičiuojama dažniausiai pagal formulę

{\displaystyle \delta F(x)={\frac {d}{d\alpha }}F(x+\alpha h){\Bigg |}\_{\alpha =0}}

čia α – skaičius.
Variacijos sąvoką apie 1760 m. pradėjo vartoti Žozefas Lui de Lagranžas spręsdamas uždavinius, kuriais ieškoma funkcionalo minimalioji arba maksimalioji reikšmė, šiandien tokie uždaviniai sudaro matematikos sritį – variacinį skaičiavimą.

Pavyzdys
--------

Funkcija

{\displaystyle F(x)=\int \limits \_{a}^{b}f(t,x,x')dx}
jos variacija

{\displaystyle \delta F(x)={\frac {d}{d\alpha }}\int \limits \_{a}^{b}f{\Big (}t,x(t)+\alpha h(t),x'(t)+\alpha h'(t){\Big )}dt{\Bigg |}\_{\alpha =0}=\int \limits \_{a}^{b}{\Big [}f\_{x}'{\Big (}t,x(t),x'(t){\Big )}h(t)+f\_{x'}'{\Big (}t,x(t),x'(t){\Big )}h'(t){\Big ]}dt}

Variaciniai metodai
-------------------

Variaciniai metodai apytiksliai diferencinių lygčių kraštinių uždavinių sprendimo metodai: kraštinis uždavinys pakeičiamas ekvivalenčiu variaciniu uždaviniu. Pirmasis variacinis metodas buvo Oilerio laužčių metodas. XX a. pr. sukurti Rico ir Galiorkino metodai. Dažnai naudojamasi apibendrintais variaciniais skirtuminiais metodais.

Pvz. kraštinis uždavinys Puasono lygčiai pakeičiamas tokiu variaciniu uždaviniu: rasti funkciją *u(x, y)*, su kuria funkcija įgyja mažiausią reikšmę (minimumą).

{\displaystyle {\frac {\partial ^{2}u}{\partial x^{2}}}+{\frac {\partial ^{2}u}{\partial y^{2}}}=f(x,y),\ (x,y)\in D,\ u|\_{\Gamma }=0}

(Γ – srities *D* kontūras)
{\displaystyle J(u)=\iint \limits \_{D}{\Bigg [}{\Bigg (}{\frac {\partial u}{\partial x}}{\Bigg )}^{2}+{\Bigg (}{\frac {\partial u}{\partial y}}{\Bigg )}^{2}+2fu{\Bigg ]}dxdy}

Galima imti ir kitokias funkcijos *J(u)* išraiškas. Variacinis uždavinys sprendžiamas vienu tiesioginių metodų, pvz. Rico metodu. Dažniausiai sprendinys užrašomas apytiksle formule

{\displaystyle u\_{n}(x,y)=\sum \_{i=1}^{n}a\_{i}\varphi \_{i}(x,y)}

čia *φi* – žinomos funkcijos, *ai* – nežinomi koeficientai, randami sprendžiant *n* eilės algebrinių lygčių sistemą.

Šaltiniai
---------

1. ↑  variacija. Visuotinė lietuvių enciklopedija (tikrinta 2024-01-30).
| Žaslių ežeras |
| --- |
| Žaslių ežerasŽaslių ežerasŽaslių ežeras |
| Vieta | Kaišiadorių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 1,108 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7,49 km |
| Vidutinis gylis | 3,4 m |
| Didžiausias gylis | 9,5 m |
| Įteka | Žasla, Guronių upelis, Dumsis, Dunojus |
| Išteka | L-5 |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Žaslių ežeras

  |
| **Koordinatės** |  54°51′20″ š. pl. 24°35′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.85556°š. pl. 24.58611°r. ilg.﻿ / 54.85556; 24.58611Koordinatės: 54°51′20″ š. pl. 24°35′10″ r. ilg.﻿ / ﻿54.85556°š. pl. 24.58611°r. ilg.﻿ / 54.85556; 24.58611 |
|  |
|  Vikiteka | Žaslių ežeras |

**Žaslių ežeras** – ežeras centrinėje Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, į pietus nuo Žaslių. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 2,5 km, plotis iki 1,3 km. Altitudė 104,5 m. Šiaurinė ežero dalis plati, pietinė – siaura. Gylis siekia 9,5 m. Kranto linija labai vingiuota. Krantai žemi, kai kur pelkėti, apžėlę vandens augmenija, daug kur apaugę medžiais. Aplinkui plyti dirbami laukai. Į ežerą suteka keli upeliai (Dumsis, Žasla, Guronių upelis, Dunojus), išteka L-5 upelis (Laukystos intakas). Ežero baseinas užima 38,6 km² plotą.

Žvelgiant nuo Žaslių piliakalnio
Gyvenvietės prie Žaslių ežero: Žasliai, Guronys, Naujažeris, Rasava. Rytine pakrante eina kelias  **143**  Jonava–Žasliai–Kloniniai Mijaugonys . Šiaurrytinėje pakrantėje stūkso Žaslių piliakalnis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Žaslių ežeras*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 4 (Simno-Žvorūnė). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1988. // psl. 639
| Neprėkšta |
| --- |
| Neprėkštos ežerasNeprėkštos ežerasNeprėkštos ežeras |
| Vieta | Kaišiadorių raj. Lietuvos vėliava Lietuva |
| Plotas | 0,415 km² |
| Kranto linijos ilgis | 7,6 km |
| Kilmė | ledyninis |
| Įteka | Neprėkšta, bevardis upelis |
| Išteka | Neprėkšta |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Neprėkšta

  |
| **Koordinatės** |  54°58′21″ š. pl. 24°28′44″ r. ilg.﻿ / ﻿54.97250°š. pl. 24.47889°r. ilg.﻿ / 54.97250; 24.47889Koordinatės: 54°58′21″ š. pl. 24°28′44″ r. ilg.﻿ / ﻿54.97250°š. pl. 24.47889°r. ilg.﻿ / 54.97250; 24.47889 |

**Neprėkšta** – ežeras Lietuvoje, Kaišiadorių rajone, 12 km į šiaurę nuo Kaišiadorių, 4 km į šiaurės rytus nuo Palomenės. Ilgis vakarų–rytų kryptimi 1,2 km, plotis iki 0,44 km. Altitudė 74,4 m. Telkšo rinoje. Yra 5 salos: 0,33 ha, 0,33 ha, 0,3 ha, 0,2 ha ir 0,11 ha. Kranto linija labai vingiuota – yra keletas įlankų ir pusiasalių. Šiauriniai ir rytiniai krantai žemi, kiti – aukštesni. Iš šiaurės prieina Gegužinės miškas. Į ežerą įteka, o šiaurėje išsrūva Lomenos intakas Neprėkšta.

Pietinėje pakrantėje įsikūręs Neprėkštos kaimas. Pietine pakrante eina ir pietrytinę ežero dalį skersai kerta kelias  **1821**  Paukščiai–Krivonys–Neprėkšta , šiaurvakarine pakrante eina kelias  **1801**  Kaišiadorys–Palomenė–Gegužinė .

Ežerėvardis *Neprėkštà* yra visiškai neaiškios kilmės, galbūt tolimai susijęs su Dniepro vardu (dar šaltiniuose žinomu kaip *Niper, Niepor, Непрь*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Neprėkšta (ežeras)*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. 204
2. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981. // psl. 228–229