recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Anthophora plagiata**Apsauga: 2(R) |
| --- |
|  |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Nariuotakojai  *( Arthropoda)* |
| Klasė: | Vabzdžiai  *( Insecta)* |
| Būrys: | Plėviasparniai  *( Hymenoptera)* |
| Pobūris: | Smaugtapilviai  *( Apocrita)* |
| Šeima: | Bitės  *( Apidae)* |
| Gentis: | *Anthophora*  *( Anthophora)* |
| Rūšis: | Sieninė gaurabitė  *( Anthophora plagiata)* |

 |

**Sieninė gaurabitė** (*Anthophora plagiata*) – bičių (*Apidae*) šeimos vabzdys. Paplitęs Europoje nuo Ispanijos iki Pietų Rusijos ir nuo Italijos iki Danijos ir Lietuvos; aptinkama Šiaurės Afrikoje, Azijoje – iki Indijos.

Kūno ilgis 13-14 mm. Skraido nuo birželio mėnesio vidurio iki liepos mėnesio vidurio.

Labiausiai mėgsta augalus, iš kurių ilgus vamzdelius turinčių vainikėlių nektaras pasiekiamas ilgaliežuvėms bitėms. Veisiasi stačiuose molio ar priemolio šlaituose. Sudaro kolonijas, tačiau rasti tik pavieniai individai. Lizdų urveliai turi įėjimo vamzdelius iš molio.

Lietuvoje rūšis reta, įtraukta į Raudonąją knygą  (nuo 1989 m.). Jai grėsmę kelia tinkamų buveinių nykimas, apaugimas medžiais ar krūmais. Norint išsaugoti, siūloma statyti specialius stulpus ar sienas iš molio.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lietuvos Respublikos saugomų gyvūnų, augalų ir grybų rūšių sąrašas
| **Jeronimas Kraujelis** |
| --- |
| Gimė | 1938 m. vasario 16 d.Šlekiuose, Ramygalos vlsč. |
| Mirė | 2019 m. kovo 31 d. (81 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Eugenija |
| Vaikai | Gintaras |
|  |
| Veikla | agronomas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Naujoji sąjunga |
|  |
| Alma mater | 1962 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Jeronimas Kraujelis** (1938 m. vasario 16 d. Šlekiuose, Ramygalos vlsč. – 2019 m. kovo 31 d.) – agronomas, Lietuvos politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1957 m. baigė Panevėžio rajono Ramygalos vidurinę mokyklą. 1962 m. baigė Lietuvos žemės ūkio akademiją ir įgijo mokslinio agronomo specialybę.

1962–1963 m. Pasvalio rajono Meškalaukio kolūkio vyr. agronomas, 1964–1968 m. Pasvalio žemės ūkio valdybos Planavimo – finansų skyriaus viršininkas, 1969–1985 m. Žemės ūkio ministerijos Darbo užmokesčio, Planavimo ir ekonomikos valdybų viršininkas, 1986–1988 m. Agropramoninio komiteto Vyriausioje ekonomikos valdyboje viršininko pavaduotojas, viršininkas.

1989–1991 m. žemės ūkio ministro pavaduotojas ekonomikos klausimams. 1992–2000 m. Lietuvos žemės ūkio bendrovių asociacijos generalinis direktorius, prezidentas. 2000–2004 m. Seimo narys, išrinktas Naujosios sąjungos sąraše, Kaimo reikalų komiteto pirmininkas. 2001–2004 m. Žemės ūkio ministras dvyliktojoje Vyriausybėje.

Keliolikos žemdirbių savivaldos ir kaimo plėtros komisijų narys. Lietuvos žemės ūkio rūmų pirmininko pavaduotojas. Žmona Eugenija, sūnus Gintaras.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4  Ingrida Merkytė. *Jeronimas Kraujelis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Nuoroda tikrinta 2021-04-16.
2. 1 2 3  *Jeronimas Kraujelis*, lrs.lt. Nuoroda tikrinta 2021-04-16.


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Kęstutis Kristinaitis** | **Lietuvos Žemės ūkio ministras**2001–2004 m. | Po to:**Kazimiera Danutė Prunskienė** |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Oboko regionas*Région d'Obock*إقليم أوبوك |
| --- |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+3)------ vasaros: (UTC) |
|  |
| **Valstybė** | Džibučio vėliava Džibutis |
| **Administracinis centras** | Obokas |
| **Rajonų** | 2 |
|  |
| **Gyventojų** (2012) | 40 128 |
| **Plotas** | 4 700 km² |
| **Tankumas** (2012) | 9 žm./km² |
|  |
| **ISO 3166-2** | DJ-OB |

**Oboko regionas** (pranc. *Région d'Obock*, som. *Gobolka Obock*, arab. إقليم أوبوك = *Aqlim Obok*, afar. *Obock Rakaakay*) – regionas Džibučio šiaurės rytinėje dalyje. Administracinis centras – Obokas.

Geografija
----------

Šiaurėje ribojasi su Eritrėja, vakaruose – su Tadžuros regionu, iš rytų skalauja Bab el Mandebo sąsiauris, iš pietų – Tadžuros įlanka. Paviršius daug kur kalnuotas, iškilę Mablos, Dalhos, Oukos, Ibiros masyvai (aukštis iki 1215 m). Plyti keletas druskynių, vagoja Veimos, Galalės, Sadajaus vadžiai.

Suskirstymas ir gyvenvietės
---------------------------

Oboko regioną sudaro 2 rajonai:

* Alaili Dados rajonas
* Oboko rajonas

Didesnės gyvenvietės:

* Obokas
* Dadatas
* Chor Angaras
* Andali
* Bisidiras
* Mulhulė
* Alaili Dada

|  |  |
| --- | --- |
|  **Džibučio regionai** |  |
| Ali Sabihas | Arta | Dikilis | Džibutis | Obokas | Tadžura |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Siera Leonės užsienio santykiais ir ryšiais** rūpinasi Užsienio reikalų ir tarptautinių santykių ministerija. 

Buvusi britų imperijos kolonija, Siera Leonė ypatingai gerus santykius išlaikė su Vakarų pasauliu, ypač Jungtine Karalyste. Siera Leonė priklauso Tautų Sandraugai, taip pat yra Vakarų Afrikos valstybių ekonominės bendrijos (sutrump. angl. *ECOWAS*) narė. 1973 metais Siera Leonė kartu su Liberija įkūrė Mãno upės sąjungą, skirtą vystyti ekonominiam regionų bendradarbiavimui ir plėtrai; vėliau prie šios organizacijos prisijungė ir Gvinėja. Siera Leonė yra Jungtinių Tautų narė ir priklauso kai kurioms šios organizacijos agentūroms: Afrikos Sąjungai, Afrikos plėtros bankui, Islamo Konferencijos Organizacijai ir Neprisijungusių Valstybių Judėjimo Organizacijai. Šalis prisijungusi prie Tarptautinio Baudžiamojo Teismo ir ratifikavusi Jungtinių Valstijų pasiūlytą Dvišalio Imuniteto Susitarimą.

Siera Leonė savo ambasadas ir ypatinguosius diplomatijos įgaliotinius turi 15-oje pasaulio šalių:

Siera Leonės ambasada Vašingtone, JAV

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Europa*** Belgija

* Briuselis (ambasada)
* VokietijaVokietija

* Berlynas (ambasada)
* Rusija

* Maskva (ambasada)
* Jungtinė KaralystėJungtinė Karalystė

* Londonas (diplomatinis įgaliotinis)

**Šiaurės Amerika*** Jungtinės Amerikos Valstijos Jungtinės Amerikos Valstijos

* Vašingtonas (ambasada)
 | **Vidurinieji Rytai*** Iranas

* Teheranas (ambasada)
* Saudo Arabija

* Rijadas (ambasada)
 | **Afrika*** Etiopija

* Adis Abeba (ambasada)
* Gambija

* Bandžulis (diplomatinis įgaliotinis)
* Gana

* Akra (diplomatinis įgaliotinis)
 | * Gvinėja

* Konakris (ambasada)
* Liberija

* Monrovija (ambasada)
* Libija

* Tripolis (ambasada)
* Nigerija

* Abudža (diplomatinis įgaliotinis)

**Azija*** Kinija

* Pekinas (ambasada)
 |
Uolinis skardis prie įėjimo į Jereno olą (angl. *Yeren Cave*) vakarinėje Hubėjaus provincijos (Kinija) dalyje. Užrašas - *Ye Ren Dong* 'Laukinio žmogaus urvas'.
**Jerenas** (kin. 野人; pinyin *yěrén* 'laukinis žmogus') - legendinė būtybė, kuri laikoma dar neatrastu hominidu, gyvenančiu atkampiuose miškinguose kalnuotuose Hubėjaus provincijos regionuose.

Kiti pavadinimai
----------------

Kiti jereno pavadinimai:

* *jirenas*, *jeh renas*,
* *kinų laukinžmogis* (kin. 神农架野人; pinyin *Shénnóngjiàyěrén* 'Šenunzios laukinžmogis'),
* *žmogus beždžionė* (kin. 人熊; pinyin *Ren Xiong* ' žmogus lokys').

Aprašas
-------

Liudininkai jereną apibūdina kaip apaugusį raudonokais plaukais Matyta ir keletas baltų individų. Jų aukštas nusakytas kaip svyruojantis nuo 1,8 iki 2,4 m, nors kai kurie itin stambūs individai siekė 3,0 m. Vidutiniškai jerenis žemesnis už JAV bigfutą ir taikesnis už pastarąjį - sutikęs žmones ramiai nueina.

Paaiškinimai
------------

Kai kurie kriptozoologai sieja jereną su išnykusiu hominidu gigantopiteku (*Gigantopithecus*), kuris anksčiau gyveno šiame regione.

Kita hipotezė teigia, kad jerenas yra nauja orangutanų rūšis, gyvenanti ne Borneo ar Sumatroje, o Azijos žemyne, antžeminė ir dvikojė. 

Taip pat manoma, kad jerenas yra tiesiog folklorinė būtybė. Jerenas būdingas rajonui, kuris garsėja prietarais ir keistais reiškiniais. Jane, pvz. gana dažni albinosai. Jerenas siejamas su senovės Kinijos legendų magiškais miškų ograis ir žmogaus pavidalo lokiais. 

Kinijos ir Vakarų mokslininkai, tyrę jereno matymo atvejus, mano, kad beveik visi fiziniai įrodymai ir vietinių gyventojų paliudijimai yra nepatikimi, dažnai - suklastoti. Todėl tikriausiai jokių jerenų nėra.

Nuorodos
--------

1. ↑  Frank Dikötter (1997). The Construction of Racial Identities in China and Japan: Historical and Contemporary Perspectives. C. Hurst & Co. Publishers. pp. 30–31. ISBN 1850652872
2. 1 2  The Yeren Archyvuota kopija 2012-05-24 iš Wayback Machine projekto.. monstrous.com. 2009-11-24. Nuoroda tikrinta 2010-04-02.
| *Hot Fuss* |
| --- |
|  |
| The Killers studijinis albumas |
| Išleistas | 2004 m. birželio 7 d. (JK)  birželio 15 d. (JAV) |
| Žanras | Rokas |
| Trukmė | 45 min. 39 sek. |
| Įrašų kompanija | Lizard King (JK),  Island Records (JAV),  Universal (Japonija, Prancūzija) |
| Prodiuseris | Jeff Saltzman,  The Killers |
| Apžvalgos |
| „Pitchfork" recenzija |
| The Killers chronologija |
| 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  | Hot Fuss(2004) | Sam's Town(2006) |

 |

„**Hot Fuss**" yra debiutinis Las Vegaso alternatyvaus roko grupės The Killers albumas, išleistas 2004 m. birželio mėn. Jis buvo nominuotas „Grammy" kaip Geriausias roko albumas, pakilo į 1-ą Did. Britanijos bei dar 4 šalių albumų topo vietą ir pasaulyje parduotas daugiau nei 7,5 mln. kopijų tiražu.

Albumo dainos
-------------

1. Jenny Was A Friend Of Mine (4:04)
2. Mr. Brightside (3:42)
3. Smile Like You Mean It (3:54)
4. Somebody Told Me (3:17)
5. All These Things That I've Done (kartu su „Sweet Inspirations") (5:01)
6. Andy, You're A Star (3:14)
7. On Top (4:18)
8. Glamorous Indie Rock & Roll (4:14)
9. Believe Me Natalie (5:06)
10. Midnight Show (4:02)
11. Everything Will Be Alright (5:45)

Papildomi kūriniai
------------------

Kai kuriose šalyse išleistuose albumuose buvo įtrauktos papildomos dainos:

* Change Your Mind (3:10)
* The Ballad Of Michael Valentine (3:49)
* Under The Gun (2:33)

Singlai
-------

Išleisti singlai: „Somebody Told Me", „Mr. Brightside", „All These Things That I've Done" bei „Smile Like You Mean It".

Kiti faktai
-----------

Albumas pasiekė 1-ąją Did. Britanijos, Argentinos, Australijos, Belgijos bei Airijos albumų topo vietą. Grupė buvo nominuota daugybei apdovanojimų, tarp kurių - 5 Grammy, o laimėjo: „Meteor Ireland Music Awards" - Geriausi gyvai grojantys atlikėjai, „MTV Video Music Awards" - Geriausias debiutas, „mtvU Woodie Awards" - Geriausias debiutas, „MuchMusic Video Awards" - Geriausias tarptautinės grupės videoklipas („Mr. Brightside"), „NARM Awards" - Geriausi pop/rock debiutantai, „Shockwaves NME Awards" - Geriausia tarptautinė grupė bei „World Music Awards" - Pasaulio perkamiausia nauja grupė.

Albumas buvo labai palankiai sutiktas įvairių muzikos kritikų, dalis kurių tvirtino, jog tai - vienas geriausių pastarojo laikmečio debiutinių albumų. Jis taip pat įtrauktas į knygą „1001 albumas, kuriuos privalai išgirsti iki savo mirties" (1001 Albums You Must Hear Before You Die) kaip vienas iš 5 pačių naujausių visų laikų albumų. 

Did. Britanijos albumų tope šis albumas sumušė rekordą - jis išsilaikė Top 75-uke viso 173 savaites, o tai daugiau nei bet kuris kitas albumas šiame tūkstantmetyje[reikalingas šaltinis].

Iki šios dienos pasaulyje parduota daugiau nei 7,5 mln. šio albumo kopijų.

Šaltiniai
---------

Nuorodos
--------

* „All These Things That I've Done" videoklipas
* MusicOMH recenzija Archyvuota kopija 2009-07-27 iš Wayback Machine projekto.
| **Vytautas Šeinauskas** |
| --- |
| Gimė | 1938 m. kovo 30 d.Baltupėnuose, Šilutės apskritis |
| Mirė | 2003 m. gegužės 19 d. (65 metai)Kuršėnuose |
|  |
| Veikla | Lietuvos kompozitorius, pedagogas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus konservatorija |

**Vytautas Šeinauskas** (1938 m. kovo 30 d. Baltupėnuose, Šilutės apskritis – 2003 m. gegužės 19 d. Kuršėnuose. Palaidotas Kuršėnų senosiose kapinėse.) – Lietuvos kompozitorius, grafikas, pedagogas.

Biografija
----------

1939 m. vokiečiams užėmus Klaipėdos kraštą, Šeinauskų šeima persikėlė gyventi į Kuršėnus. Baigęs Kuršėnų mokykloje aštuonias klases, nutarė mokytis muzikos ir įstojo į Šiaulių muzikos technikumą. 1963 m. baigė Vilniaus J.Tallat-Kelpšos aukštesniąją muzikos mokyklą, chorinio dirigavimo specialybę.

1963 m. Utenos kultūros namų meno vadovas, vėliau persikėlė gyventi į Telšius, rajoninių kultūros namų meno vadovas, 3-os vidurinės mokyklos muzikos mokytojas. Suorganizavo chorą, solistus, koncertmeisterius, orkestrą ir 1965 m. pastatė J. Gaižausko operetę „Ramunė" Vytauto Bložės libretu. Operetė keletą kartų dar skambėjo Telšiuose, Palangoje, Kretingoje, Kuršėnuose, Daugėliuose. Padėjo kultūros namuose bei gimnazijoje surengti J. Gaižausko smuiko kūrinių autorinius koncertus, kviesdavo jį dalyvauti rajoninėse dainų šventėse, diriguoti kaimo kapeloms. Būdamas muzikos mokytoju, pamatė, kad vaikams labai trūksta dainų ir pats pradėjo užpildyti tą spragą.

Nuo 1973 m. dirbo Šiaulių 43-oje profesinėje mokykloje, vadovavo šios mokyklos 80 mergaičių chorui, Šiaulių televizorių gamyklos chorui „Tauras", dirbo dailininku apipavidalintoju Šiauliuose, vėliau – Kuršėnuose.

Kūryba
------

Gražiai piešė, nutapė kunigaikščio Vytauto Didžiojo bei kompozitorių portretų. 1975 m. lapkričio 28 d. surengė autorinę plakatų parodą Šiaulių dailininkų namuose, dalyvavo respublikinėje plakatų parodoje Vilniuje.

Pirmoji daina „Kodėl išskrido gandras", sukurta pagal Justino Marcinkevičiaus žodžius, paskelbta 1972 m. Nuo to laiko jis daug jėgų skirdavo vaikų muzikos kūrybai bei propagavimui. Didžiausi V. Šeinausko pagalbininkai buvo poetai Ramutė Skučaitė, Zita Gaižauskaitė, Violeta Palčinskaitė, Martynas Vainilaitis, Stasys Žlibinas, Jurgis Kunčinas, Juozas Erlickas ir kt. Sukūrė ir išleido septyniolika dainų, skirtų vaikams, jaunimui ir suaugusiems, rinkinių. Juose apie 250 dainų.

Bibliografija
-------------

* Laiškas saulutei, 1995 m.
* Baltas laivas, 1996 m.
* Labas rytas, Šiaulių universiteto leidykla, 1998 m.
* Saulės taku, Šiaulių universiteto leidykla, 1999 m.
* Dainos sparnai, Šiaulių universiteto leidykla, 2000 m.
* Žvaigždutė, Šiaulių universiteto leidykla, 2001 m.
* Laiškas ant smėlio, Šiaulių universiteto leidykla, 2002 m.
* Tu – versmė, tu – giesmė, Šiaulių universiteto leidykla, 2003 m.
* Muzika gyvenimui, sudarytoja Audronė Šetikienė, Šiaulių universiteto leidykla, 2004 m. ISBN 9986-38-515-6

Šaltiniai
---------

1. ↑   Kuršėnų enciklopedija" (Vilnius, 2005). P. 245-247
2. ↑   Vytautas Šeinauskas. Šiaulių Povilo Višinskio viešoji biblioteka
**Vytautas Četkauskas** (1910 m. spalio 28 d. Panemunio miestelyje, Rokiškio apskr. – 1986 m. vasario 21 d. Panemunyje) – vargonininkas, chorvedys, muzikos mokytojas.

Biografija
----------

Tėvas Matas Četkauskas buvo kaimo smuikininkas, savo gyvenime griežęs per 600 vestuvių. Iš Panemunio dvaro grafienės nupirko tris senus fortepijonus, kuriuos suremontavęs du padovanojo savo sūnums, o vieną – Nikodemui Martinoniui.

Vytautas, baigęs pradžios mokyklą, 1926–1929 m. pas brolius vargonininkus Petrą, Joną ir Povilą mokėsi vargonuoti, o Jonas Byra mokė muzikos teorijos. 1935 m. lankė Konrado Kavecko suorganizuotus vargonininkų kursus Rokiškyje.

Nuo 1930 m. savarankiškai pradėjo vargonininkauti Kriaunose, vėliau Panemunyje, Skapiškyje, Kavarske, Traupyje, Upytėje, Šimonyse, Krutkuose, Pandėlyje ir vėl Panemunyje. Visur buvo suorganizavęs nemažus chorus, kurie pajėgdavo atlikti sudėtingesnes giesmes ir mišias, dainas ir klasikinius kūrinius.

1945–1947 m. buvo muzikos mokytojas ir chorų vadovas Panemunio progimnazijoje ir Rokiškio gimnazijose. Panemunės progimnazijos chorą parengė 1946 m. respublikinei dainų šventei Vilniuje. Sukaupė nemažą įvairių kūrinių archyvą, surinko liaudies dainų ir giesmių. Išaugino keturis vaikus, iš kurių du – Regina ir Vytautas – pasirinko muzikų profesijas.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Sent Helieras*Saint Helier* |
| --- |
|        |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 49°11′10″ š. pl. 2°06′20″ r. ilg.﻿ / ﻿49.18611°š. pl. 2.10556°r. ilg.﻿ / 49.18611; 2.10556﻿ (Sent Helieras)Koordinatės: 49°11′10″ š. pl. 2°06′20″ r. ilg.﻿ / ﻿49.18611°š. pl. 2.10556°r. ilg.﻿ / 49.18611; 2.10556﻿ (Sent Helieras) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė |
| **Britų Karūnos valda** | Džersis Džersis |
|  |
| **Gyventojų** (2011) | 33 522  |
| **Plotas** | 10,6 km² |
| **Tankumas** (2011) | 3 162 žm./km² |
|  |
|  **Vikiteka** | Sent Helieras |

**Sent Helieras** (angl. *Saint Helier*, pranc. *Saint-Hélier*) – miestas Džersio saloje (Britanijos Karūnos valda), šios salos administracinis centras bei didžiausia Normanų salų gyvenvietė. Sudaro vieną iš 12 Džersio parapijų. Sent Helieras įsikūręs salos pietinėje dalyje, prie įlankos kranto. Yra uostas, nebeveikianti geležinkelio stotis, Šv. Heliero bažnyčia, savivaldybės rūmai, obeliskas, Šv. Heliero buveinė. Verčiamasi turizmu, žvejyba. Nors Sent Helieras laikomas Džersio sostine, vyriausybės rūmai yra Sent Seivjoro parapijoje.

Istorija
--------

Manoma, kad gyvenvietė įkurta romėnų laikais. VI a. čia gyveno eremitas Šv. Helieras, pagarsėjęs stebuklų darymu. Iki XVIII a. pab. Sent Helieras buvo mažas kaimas, bet vėliau pastatyta nauja prieplauka leido suklestėti prekybai ir žvejybai.

Parapijos padėtis Džersyje
| Sent Ans Bėjusangl. *Saint Ann's Bay* |
| --- |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Sent Ans BėjusSent Ans Bėjus

18°26′0″ š. pl. 77°12′0″ v. ilg.﻿ / ﻿18.43333°š. pl. 77.20000°r. ilg.﻿ / 18.43333; 77.20000﻿ (Sent Ans Bėjus)Koordinatės: 18°26′0″ š. pl. 77°12′0″ v. ilg.﻿ / ﻿18.43333°š. pl. 77.20000°r. ilg.﻿ / 18.43333; 77.20000﻿ (Sent Ans Bėjus) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jamaikos vėliava Jamaika |
| **Parapija** | Sent Ans Bėjaus parapija |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 14 923  |
|  |
|  **Vikiteka** | Sent Ans Bėjus |

**Sent Ans Bėjus** (angl. *Saint Ann`s Bay*) – Jamaikos miestas šalies šiaurinėje dalyje, to paties pavadinimo parapijoje. Miestas turi didelį jūrų uostą ir yra didžiausias Jamaikos cukraus eksportuotojas. Kiti pagrindiniai eksporto produktai yra boksitas ir bananai. Miestas turi didelį žvejybos laivyną. Seniausias išlikęs pastatas mieste – teismo rūmai, pastatyti 1860 m. o netoliese yra Šv. Onos parapijos bažnyčia, statyta 1871 m.

Istorija
--------

Pirmą kartą Kristupas Kolumbas į Šv. Onos įlanką įplaukė 1494 m. savo trečiosios atradimų kelionės metu. Kolumbas ten grįžo per savo ketvirtąją kelionę. Jis ten gyveno maždaug metus nuo 1503 iki 1504 m. Jis tą vietą pavadino *Santa Gloria*. 1509 m. Ispanijos konkistadoras ir pirmasis Jamaikos gubernatorius Juan de Esquivel toje pačioje vietoje įkūrė *Sevilla la Nueva* gyvenvietę. Gyvenvietė tapo trečiąja Ispanijos kolonijinės imperijos sostine. Iki 1526 m. ispanai įkūrė pirmuosius cukraus fabrikus Sevilja la Nuevoje. Ir dabar miestas yra pagrindinis cukraus eksportuotojas saloje.

1655 m. anglai užėmė miestą. Vėliau pavadino ponios Anne Hyde, pirmosios Anglijos karaliaus Jokūbo II žmonos, vardu.

Miestas tapo to paties pavadinimo parapijos administraciniu centru.

Sportas
-------

* Mount Pleasant – futbolo klubas;
* *Draks Holo sporto komplekso* stadionas, talpinantis 2 000 žiūrovų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Globalsportsarchive
2. ↑  Drax Hall Sports Complex
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Vytautas Vedrickas** |
| --- |
| Gimė | 1940 m. birželio 9 d. (82 metai)Piniavoje, Panevėžio rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Ritūnė |
| Vaikai | Simona, Agnė |
|  |
| Veikla | ekonomistas, Lietuvos ir Šalčininkų rajono profsąjungų, visuomenės bei politinis veikėjas |
| Partija | 1990 m. Lietuvos demokratinė darbo partija |
|  |
| Alma mater | 1982 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Vytautas Vedrickas** (g. 1940 m. birželio 9 d. Piniavoje (Panevėžio rajonas) – ekonomistas, Lietuvos ir Šalčininkų rajono profsąjungų, visuomenės bei politinis veikėjas.

Biografija
----------

1956 m. baigė Vidiškių septynmetę, 1968 m. Kauno vidurinę mokyklą, 1960 m. Ukmergės žemės ūkio mokyklą, 1974 m. baigė Vilniaus aukštąją partinę mokyklą, 1982 m. Lietuvos žemės ūkio akademijos Ekonomikos fakultetą, ekonomistas organizatorius.

1956 m. Ukmergės Melioracijos statybos valdybos darbininkas, 1960–1964 m. tarnavo tarybinėje armijoje, 1964–1974 m. Kauno gamybinių įmonių kombinato cecho mechanikas, profsąjungos pirmininkas, 1974 m. Kauno gelžbetonio atramų gamyklos cecho viršininkas. 1975–1983 m. Šalčininkų rajono „Darbo didvyrio" (Dieveniškės), „Kirovo" (Eišiškės) kolūkių pirmininkų pavaduotojas, Šalčininkų tarybinio ūkio direktoriaus pavaduotojas, Šalčininkų rajono žemės ūkio darbuotojų profsąjungos pirmininkas. 1983–1993 m. Baltosios Vokės durpių įmonės direktorius. 1993–1996 m. Seimo nario padėjėjas.

Nuo 1990 m. Lietuvos demokratinės darbo partijos narys, 1993–2001 m. Šalčininkų rajono tarybos pirmininkas. Nuo 2001 m. Lietuvos socialdemokratų partijos Šalčininkų rajono skyriaus narys.

1995–1997 m. Šalčininkų rajono savivaldybės tarybos narys (LDDP sąraše).

Žmona Ritūnė – pedagogė, dukros – Simona ir Agnė.
Topografinis Malaitos žemėlapis.
**Malaita** – sala Saliamono Salose, didžiausia Malaitos provincijoje. Tai kalnuota tropinė sala, kurios miškai ir upių sistemos nėra gerai išnaudotos. Malaitoje gyvena daugiausiai žmonių iš visų Saliamono Salų, 140 tūkst. t. y. daugiau nei penktadalis valstybės gyventojų[1]. Didžiausias miestas ir provincijos sostinė yra Aukis šiaurės vakariniame krante.

Pavadinimas
-----------

Dažniausiai vietiniai vadina Mala, o kai kuriuose dialektuose Mara ar Mwala. Malaita ar Malayta atsirado XVI a. ispanų tyrinėtojų, kurie lankėsi saloje ir tvirtino, kad tai tikrasis salos pavadinimas, kelionių žurnaluose. Pirmąkart jie pamatė salą iš Santa Isabelės, kur ji vadinama Mala. Viena teorija teigia, kad *ita* buvo pridėta, nes Bughotu kalboje reiškia „ten""[2]. Vyskupas George Augustus Selwyn vadino salą Malanta 1850 m. Sala buvo vadinama Mala valdant britams. Dabar Malaita minima oficialiuose dokumentuose. Sala taip pat vadinama Didžiaja Malaita, nes greta yra mažesnė Pietų Malaita.

Geografija
----------

Malaita yra siaura sala, 164 km ilgio ir 37 km pločio plačiausioje vietoje. Ji tesiasi iš šiaurės vakarų į pietryčius. Tačiau vietiniai ir oficialųs dokumentai teigia, kad ji tesiasi iš šiaurės į pietus patogumo dėlei. Pietvakariuose yra Nepakeičiamas sąsiauris, kuris skiria Malaitą nuo Gvadalkanalio ir Floridos salų. Į šiaurės rytus ir rytus yra atviras Ramusis vandenynas, išskyrus mažą Sikaianos salą. Šiaurės vakaruose yra Santa Isabelės sala, o iškart pietvakariuose – Pietų Malaita (Maramasike). Abi Malaitas skiria Maramasikės sąsiauris. Toliau į pietvakarius yra Makira, piečiausia iš didesnių Saliamono Salų.

Malaitos klimatas yra labai drėgnas. Saulė yra zenite virš Malaitos, tai ypač pasireiškia lapkritį ir vasarį.

Galerija
--------

* Koralinio rifo sala prie Malaitos
* George Augustus Selwyn

Išnašos
-------

1. ↑  The National Statistics Office gives the estimated 2007 population of the whole province, including Small Malaita and other outlying islands, as 149,180.
2. ↑  W.G. Ivens. *Melanesians of the South-east Solomon Islands*. London: Kegan Paul, Trench, Trubner, & Co. 1927; 22-23.
| **Antonas Chabarovas** |
| --- |
| Gimimo vardas | Анто́н Хаба́ров |
| Visas vardas | Анто́н Оле́гович Хаба́ров |
| Gimė | 1981 m. sausio 11 d. (42 metai)Balašicha, Maskvos sritis, RTFSR |
| Tautybė | Rusas |
| Pilietybė |  Rusija |
|  |
| Sritis | Teatras, kinas, TV |
| Pareigos | Aktorius, režisierius, prodiuseris |

**Antonas Chabarovas** (rus. *Анто́н Оле́гович Хаба́ров*, g. 1981 m. sausio d. Balašichoje, Maskvos srityje) – Rusijos aktorius.

Biografija
----------

Nuo 2002 m. aktyviai filmavosi vaidybiniuose filmuose ir televizijos serialuose.

Dalyvavo radijo spektakliuose: I. S. Turgenevo romanas „Mėnuo kaime", Maksimo Gorkio „Pasakojimai apie meilę", Čarlzo Dikenso romanas „Edvino Droodo paslaptis", „Ivano Sudarevo istorijos" Aleksejus Tolstojus.

2020 m. įkūnijo Kazanovą, aferistą ir sukčių. Aštuonių serijų seriale „Kazanova" pasakojama, kaip talentingas apgavikas vedžiojo už nosies patiklias moteriškes ir jas apgaudavo. Šiame seriale filmavosi Svetlana Chodčenkova, Katerina Špica, Irina Pegova ir kitos įžymybės.

|  |
| --- |
|  **Šią straipsnio dalį reikėtų išplėsti.** |

Šaltiniai
---------

1. ↑
2. ↑
3. ↑

Nuorodos
--------

* IMDb profilis
* kino-teatr.ru
* kinopoisk.ru
| Alkupis |
| --- |
| **Ilgis** | 3,9 km |
| **Ištakos** | Žudgalis |
| **Žiotys** | Erla |
| **Šalys** | Lietuva |

**Alkupis** – upelis Vakarų Lietuvoje, šiaurės rytinėje Kretingos rajono savivaldybės teritorijos dalyje, kairysis Erlos intakas.

Ištakos yra Žudgalio kaimo šiaurinėje dalyje, Erlos pelkėje, 2,4 km į šiaurės vakarus nuo Salantų. Visa upelio vaga ištiesinta, paversta melioracijos kanalu. Teka atvira vietove, Erlos senslėniu. Iš pradžių teka šiaurės vakarų kryptimi, netrukus staigiai pasuka į pietryčius, vėliau – skersai pelkės teka į šiaurės rytus iki pat Alkos kalno. Aukštupyje upelio kairiajame krante iškasti 4 melioracijos kanalai, kuriais iš pelkių surenkamas ir į upelį nuvedamas vanduo. Toliau upelis teka Alkos kalno papėde, apjuosdamas jį iš pietvakarių, rytų, šiaurės rytų ir šiaurės pusių, o šiaurinėje papėdėje pasuka į šiaurę. Į Erlą įteka Erlėnų kaimo vakariniame pakraštyje, 20 m į pietus nuo kelio  **2318**  Leliūnai–Juodupėnai–Erlėnai  tilto per Erlą, 18,9 km nuo jos žiočių.

Gyvenvietės: Žudgalis, Alkas.

Kairiajame krante yra Alko alkakalnis, mitologinis šaltinis, Aukuro akmuo ir Šventasis ąžuolas.

Pavadinimas kildinamas nuo žodžių *alka* („balokšnis, tvenkinys"; „vieta ant kalno, kur degintos aukos") bei *alkas* („kalnas su šventviete, stabas"). Tokios kilmės vandenvardžių Lietuvoje yra 12.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Alkudijaisp. *Alcúdia* |
| --- |
|        |
| *Alkudijos tvirtovė* |
|  |
| 

AlkudijaAlkudija

39°51′10″ š. pl. 3°17′20″ r. ilg.﻿ / ﻿39.85278°š. pl. 3.28889°r. ilg.﻿ / 39.85278; 3.28889﻿ (Alkudija)Koordinatės: 39°51′10″ š. pl. 3°17′20″ r. ilg.﻿ / ﻿39.85278°š. pl. 3.28889°r. ilg.﻿ / 39.85278; 3.28889﻿ (Alkudija) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Ispanijos vėliava Ispanija |
| **Regionas** | Balearai Balearų regionas |
| **Provincija** | Balearų provincija |
|  |
| **Gyventojų** (2009) | 19 071  |
|  |
|  **Vikiteka** | Alkudija |
|  |
| **Kirčiavimas** | Alkùdija |

**Alkudija** – kurortinis miestas, turintis savivaldą, Ispanijos Balearų salyne, taip pat tai vienas pagrindinių Maljorkos turistų traukos centrų.

Kurortas garsėja plačiais ir švariais smėlio paplūdimiais. Alkudijoje yra didžiausias Europos atostogų kompleksas „Hotetur Bellevue". Kiekvieną sekmadienį ir antradienį Alkudijos senamiestyje vyksta turgus. 1994 m. Alkudija gavo apdovanojimą už aplinkos apsaugą. Pagrindinis tikslas – įkvėpti turistus saugoti aplinką.

Senamiestis
-----------

Senamiestis aptvertas sienomis, kurias statė maurai. Maurai – bendras Šiaurės Afrikoje gyvenančių klajoklių berberų, kuriuos VII a. islamizavo arabai, pavadinimas. Alkudijoje yra ir romėnų palikimo – mažas romėnų amfiteatras, mažiausias Ispanijoje iš visų išlikusių. Sienomis juostas Alkudijos senamiestis yra gražus, o didžioji sienomis juosto senamiesčio dalis yra skirta pėstėsiems. Miestelyje veikia daugybė kavinių, parduotuvių.

Paplūdimys
----------

Alkudijos paplūdimys yra 11 km ilgio. Alkudija yra susijungusi su Plaja de Muro, kuris yra S‘Albuferos dalis, apsaugota rezervato dalis, kurią labai mėgsta paukščių stebėtojai. Visame baltojo smėlio paplūdimyje galima išbandyti vandens pramogas. Jūra negili, todėl idealiai tinkanti maudytis vaikams. Ten taip pat gausu barų, restoranų, maždaug panašiais atstumais išdėstytų pajūryje. Judant link pietų paplūdimiai darosi vis tylesni ir ramesni.

Iš Port de Alkudijos galima valtimi keliauti aplink salą, taip pat galima keliauti keltu į Menorką ir Barseloną.

Uostas
------

Miesto uoste yra daug mažų parduotuvių ir kavinių. Taip pat gausu vietų, kur galima įsigyti porceleno, juvelyrikos dirbinių ir panašių suvenyrų. Uoste automobiliai nevažinėja – jis pritaikymas tik pėstiesiems. Gražiausia uoste vaikščioti ankstyvais vakarais.
Alkudija yra 35 minutės kelio automobiliu nuo Palmos oro uosto.

Nuorodos
--------

* Alkudijos turizmo puslapis
|  *Antoine Adams*  |
| --- |
|  |
|  |
| Pilnas vardas | Antoine Xavier Adams |
| Gimė | 1988 m. rugpjūčio 31 d. (34 metai)  Kajonas, Sent Kitsas ir Nevis |
| Atstovauja (-vo) | Sent Kitso ir Nevio vėliava Sent Kitsas ir Nevis |
| Aktyvumo metai | 2006 - dabar |
|  |
| Rungtys | Sprintas |
| Asmeniniai rekordai | 100 m: 10,01  200 m: 20,08 |
|  |
| Pasaulio čempionatas |
| **Auksas**0 | **Sidabras**0 | **Bronza**1 | **Suma**1 |
|  |
| Kiti titulai | Pan Amerikos žaidynių prizininkasCentrinės Amerikos ir Karibų čempionas |
| World Athletics profilis: |  |

**Antuanas Adamsas** (g. 1988 m. rugpjūčio 31 d. Kajone) – Sent Kitso ir Nevio lengvaatletis kuri specializuojasi sprinto rungtyse. Šalies olimpinės rinktinės narys.

Biografija
----------

Sportininko pirmasis tarptautinis startas buvo 2006 m. Gvadelupoje vykusiose *CARIFTA* žaidynėse, kuriose jaunuolių grupėje besivaržęs Adams didesnių rezultatų neparodė. 2007 m. Pan Amerikos jaunimo čempionate A.Adams pasiekė pusfinalį 100 m bėgime, o kartu su Sent Kitso ir Nevio komanda užėmė 6-ą vietą estafetiniame bėgime 4x100 m. 2010 m. sportininkas dalyvavo savo pirmose Sandraugos žaidynėse, kuriose 200 m bėgimo rungtyje pasiekė antrąjį raundą, bet toliau nepateko. 2011 m. pirmą kartą pateko į 2011 m. Pasaulio lengvosios atletikos čempionatą, kuriame startavo tik estafetėje 4x100 m. Kartu su šalies rinktine jis pasiekė finalą, kuriame pelnė bronzos medalius. Po metų Adams pirmą kartą dalyvavo 2012 m. vasaros olimpinėse žaidynėse, bet medalių iškovoti nepavyko. 2015 m. Pan Amerikos žaidynėse pelnė bronzą individualiame 100 m bėgime. 2016 m. sportininkas pateko į 2016 m. vasaros olimpines žaidynes ir buvo išrinktas šalies vėliavnešiu atidarymo ceremonijoje.

Pasiekimai
----------

| Metai | Čempionatas | Vieta | Pozicija | Rungtis | Pap. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2010 | Sandraugos žaidynės | Delis, Indijos vėliava Indija | 28 | 200 m | 21.69 |
| 2011 | Pasaulio čempionatas | Tegu, Korėjos vėliava Korėja | 3 | 4x100 m | 38.49 |
| Pan Amerikos žaidynės | Gvadalachara, Meksikos vėliava Meksika | 2 | 4x100 m | 38.81 |
| 10 | 200 m | 20.76 |
| 2012 | Olimpinės žaidynės | Londonas, Jungtinės Karalystės vėliava Jungtinė Karalystė | 21 | 100 m | 10.27 |
| 18 | 200 m | 20.59 |
| 13 | 4x100 m | 38.41 |
| 2013 | Pasaulio čempionatas | Maskva, Rusijos vėliava Rusija | 16 | 100 m | 10.17 |
| 13 | 200 m | 20.47 |
| 13 | 4x100 m | 38.58 |
| 2014 | Sandraugos žaidynės | Glazgas, Škotijos vėliava Škotija | 4 | 100 m | 10.16 |
| 16 | 200 m | 20.76 |
| 2015 | Pan Amerikos žaidynės | Torontas, Kanados vėliava Kanada | 16 | 200 m | 20.82 |
| 3 | 100 m | 10.09 |
| Pasaulio čempionatas | Pekinas, Kinijos vėliava Kinija | 31 | 100 m | 10.23 |
| 39 | 200 m | 20.75 |
| 2016 | Pasaulio uždarų patalpų čempionatas | Portlandas, Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos | 16 | 60 m | 6.66 |

Nuorodos
--------

* Antoine Adams IAAF svetainėje[neveikianti nuoroda]
*Kitos reikšmės – Alkupis (reikšmės).*

| Alkupis |
| --- |
|  Alkupis ties Apytalaukiu |
| **Ilgis** | 12,3 km |
| **Baseino plotas** | 41,8 km² |
| **Ištakos** | Laivelių miškas |
| **Žiotys** | Nevėžis |
| **Šalys** | Lietuva |
|  |
|  **Vikiteka** | Alkupis |

**Alkupis** – upelis Kėdainių rajone, Vilainių seniūnijoje; Nevėžio kairysis intakas. Prasideda Lančiūnavos-Šventybrasčio miškų vakariniame pakraštyje, Laivelių miške. Teka į pietus miško pakraščiu, lygiagrečiai su toliau vakaruose tekančiu Žalesiu. Žemupyje pasuka į pietvakarius, sudaro gilų slėnį. Kerta Vilainių-Krekenavos kelią ir įteka į Nevėžį šiek tiek į vakarus nuo Apytalaukio.

Suteka keletas griovių iš Lančiūnavos miškų ir laukų. Žemupyje prie Alkupio įsikūręs Apytalaukio kaimas, pakrantėje stovi Apytalaukio bažnyčia.

Pavadinimas kildinamas nuo žodžių *alka* („balokšnis, tvenkinys"; „vieta ant kalno, kur degintos aukos") bei *alkas* („kalnas su šventviete, stabas"). Tokios kilmės vandenvardžių Lietuvoje yra 12. Ankstesniuose šaltiniuose upelis dar vadinamas ***Talaukiu***.

Alkupis greta Apytalaukio dvaro

Šaltiniai
---------

1. ↑  Aleksandras Vanagas. Lietuvių hidronimų etimologinis žodynas. – Vilnius: Mokslas, 1981.
| Kruopių dvaras |
| --- |
|  Vienas iš dvaro sodybos mūrinių pastatų, 2015 m. |
| Vieta | Kruopiai |
| Įkurtas | XVI a. |
| Bajorų giminės | Puzinai,Juozas Liekis |
| Parkas | Auga retų medžių |
| Pastatų būklė | Kumetynas, ūkio pastatai, jų fragmentai |

**Kruopių dvaras** (kt. pavad. *Albertava, Albrechtava*) – buvusio dvaro sodyba, minima jau Didžiosios Lietuvos Kunigaikštystės dokumentuose, priklausė Šiaulių ekonomijai. Dabar išlikusi 7,3 ha dvaro sodybvietė su parku, du kumetyno ir keli ūkinės paskirties pastatai, neturintys išliekamosios vertės.

Istorija
--------

Minimas nuo XVI a. XVIII a. pabaigoje dvaras išlaikė Kruopių bažnyčią.

Kruopių dvaras ilgą laiką priklausė kunigaikščiams Puzinams. Tai jie įrengė parką, tvenkinius. 1859 m. dvarui priklausė 10 šeimų (125 žmonės). 1923 m. dvare buvo 5 ūkiai su 34 gyventojais. 

Po I Pasaulinio karo dvarą įsigijo 1920–1922 m. Steigiamojo Seimo atstovas Juozas Liekis (1887-1955), priklausęs Lietuvos valstiečių sąjungos frakcijai, laisvamanybės propaguotojas. Jis pardavinėjo prie miestelio buvusią dvaro žemę gyventojams, kurie joje statėsi namus. Be to, J. Liekis 1926 m. skyrė savo žemės ir laisvamanių kapinėms įkurti. Kruopių valsčiaus inteligentijos, ūkininkų atstovai būrėsi laisvamanių „Kultūros būrelyje", kuris rūpinosi naujomis kapinėmis. Dvarininkas savo lėšomis jas aptvėrė, išmūrijo įėjimo vartus, apsodino medeliais. Vėliau šiose kapinėse buvo palaidotas ir pats J. Liekis. 

1934 m. dvarui priklausė 44,77 ha žemės. 1935 m. dvaras parduotas varžytinėse. Netrukus, 1937 m. kilęs gaisras sunaikino gyvenamąjį pastatą. Po II Pasaulinio karo dvaro sodyba sunyko. Buvęs dvarininkas J. Liekis pokaryje gyveno ir mirė Kruopiuose.

Parkas
------

Dabar iš dvaro likusi dalis parko, kuriame auga retų medžių, kaip antai amūrinis kamštenis. Parką iš dviejų pusių supa kanalai. Pakraštyje – Antrojo pasaulinio karo metais žuvusių sovietų karių kapai, užimantys 934 kv. m. teritoriją. Antkapinėse plokštėse įrašyta 616 karių pavardžių, taip pat yra įrašas apie tai, jog šioje vietoje palaidoti 52 nežinomi kariai. 2002 m. kapai sutvarkyti Rusijos Federacijos lėšomis. 

Sovietmečiu šalia parko buvo įrengtas didelis Kruopių tvenkinys, parke – nedidelė vasaros estrada, suformuotas takų tinklas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Buv. dvaro sodybos fragmentai". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
2. ↑  Akmenės krašto enciklopedinis žodynas. Kruopių dvaras
3. ↑  Dvarai. Akmenės raj. sav. Kruopių dvaras *regionunaujienos.lt*
4. ↑  Akmenės krašto enciklopedinis žodynas. Juozas Liekis
5. ↑  „Karių kapai". Lietuvos Respublikos kultūros vertybių registras.
| **Pseudoclitocybe cyathiformis** |
| --- |
| Taurelinė juosvabudė (*Pseudoclitocybe cyathiformis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Baltikiniai  *( Tricholomataceae)* |
| Gentis: | Juosvabudė  *( Pseudoclitocybe)* |
| Rūšis: | Taurelinė juosvabudė  *( Pseudoclitocybe cyathiformis)* |

 |
|  Index Fungorum |


|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šį puslapį ar jo dalį reikia sutvarkyti pagal Vikipedijos standartus.**Jei galite, sutvarkykite. |

**Taurelinė juosvabudė** (*Pseudoclitocybe cyathiformis*) – baltikinių (*Tricholomataceae*) šeimos, juosvabudžių (*Pseudoclitocybe*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Tarp žolių, miškai, parkai, paupiai, paežerės.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė ir kotas juodai rudos spalvos.

Vaisiakūniai tauriabudžių tipo, vidutinio dydžio. Kepurėlė iki 8 cm skersmens, taurelės formos, giliai įdubusi, blizganti, juosva, juodai ruda. Lakšteliai pilkai rusvi, tankūs, toli nuaugtiniai. Kotas 5–10 cm ilgio ir iki 1 cm storio, kepurėlės spalvos. Trama plona, tampri, pilkai rusva, švelnaus skonio. Sporos 7–10×5–6,5 μm.

**Būdingi požymiai:** lakšteliai nuaugtiniai, sporos didelės, plačiai elipsiškos, amiloidinės.

Auga po kelis ir daugiau vaisiakūnių, tarp žolių. Valgoma, bet menkavertė. Reta.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, LUTUTĖ, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 105 psl.

Nuorodos
--------

* Taurelinės juosvabudės nuotraukos Archyvuota kopija 2008-09-06 iš Wayback Machine projekto.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Taurelinė juosvabudė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Tauranga*Tauranga* |
| --- |
| *Miesto panorama* |
|  |
| 

TaurangaTauranga

37°41′0″ p. pl. 176°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.68333°š. pl. 176.16667°r. ilg.﻿ / 37.68333; 176.16667﻿ (Tauranga)Koordinatės: 37°41′0″ p. pl. 176°10′0″ r. ilg.﻿ / ﻿37.68333°š. pl. 176.16667°r. ilg.﻿ / 37.68333; 176.16667﻿ (Tauranga) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+12)------ vasaros: (UTC+13) |
|  |
| **Valstybė** | Naujosios Zelandijos vėliava Naujoji Zelandija |
| **Regionas** | Gausybės įlankos regionas |
|  |
| **Gyventojų** (2010) | 119 871  |
|  |
|  **Vikiteka** | Tauranga |

**Tauranga** (angl. *Tauranga*) – miestas N. Zelandijoje, uostas šiaurinėje Šiaurės salos dalyje. 110,3 tūkst. gyventojų (2007). Išsidėsčiusi prie Oklando geležinkelio. Svarbus žemės ūkio centras, apylinkėse auginami gyvuliai, vaisiai ir daržovės. Išvystyta naftos, cemento, spaudos, trikotažo pramonė. *Maunganui* giliavandenis uostas yra 8 km į šiaurės rytus, eksportuojama vilna, mėsa, pieno produktai, popierius, mediena. Yra Vaikato universiteto filialas.

Istorija
--------

1834 m. čia atsikėlė anglikonų misionieriai. Maorių kalba miesto vardas reiškia „ramybės vieta" arba „saugus inkaras". Apie 1960 m. tapo miestu.
Koordinatės: 54°29′1.04″ š. pl. 23°21′12.4″ r. ilg.﻿ / ﻿54.4836222°š. pl. 23.353444°r. ilg.﻿ / 54.4836222; 23.353444

|  Liudvinavo šv. Liudviko bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Vilkaviškio |
| **Dekanatas** | Marijampolės |
| **Savivaldybė** | Marijampolės savivaldybė |
| **Gyvenvietė** | Liudvinavas |
| **Adresas** | Birutės g. 15 |
| **Statybinė medžiaga** | medis |

 *Kitos reikšmės – Šv. Liudviko bažnyčia.*
**Liudvinavo šv. Liudviko bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Liudvinavo miestelyje, 9 km į pietus nuo Marijampolės. Pastatyta po 1918 m.

Istorija
--------

Koplytėlė šventoriuje
Liudvikas Konstantinas Pacas 1715 m. pastatė bažnyčią. Jai išlaikyti paskyrė 4 valakus žemės. Apie 1850 m. kunigo S. Lapinsko rūpesčiu bažnyčioje giedoti ir pamokslus sakyti pradėta lietuviškai. Po 1864 m. pastatyta nauja bažnyčia. Liudvinavo vikaras Simonas Lapinskas (1800–1889 m.) apkaltintas vietos gyventojų raginimu eiti į sukilimą. Už tai 1864 m. ištremtas į Sibirą. 1907 m. įsikūrė „Žiburio" draugijos skyrius (pirmininkas kunigas Juozas Sriuoginis). 1908 m. įsteigta biblioteka - skaitykla. 1908 m. žiburiečiai Liudvinave surengė pirmą viešą lietuvišką vakarą. 1911–1914 m. veikė Lietuvių katalikų blaivybės draugijos skyrius.

1915 m. bažnyčia sudegė. Pamaldos perkeltos į valsčiaus raštinę. Po 1918 m. šventoriuje pastatyta kukli medinė bažnyčia. Po Antrojo pasaulinio karo bažnyčia apleista. Klebono Jono Maksvyčio rūpesčiu ji 1975 m. suremontuota. Paskutiniajame dešimtmetyje pradėta mūryti nauja bažnyčia.

Architektūra
------------

Senoji bažnyčia stačiakampio plano, su apside, 2 bokšteliais. Šventoriaus tvora tinkuoto mūro.

Galerija
--------

* Bažnyčios vidujeBažnyčios viduje
* PriekisPriekis
* Galinė dalisGalinė dalis
* Šventoriaus detalėŠventoriaus detalė
* KoplytėlėKoplytėlė

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Liudvinavo šv. Liudviko bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Liudvinavo šv. Liudviko parapija Archyvuota kopija 2016-10-09 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Biharis Lalas** (hind. बिहारी, IAST: *Bihārī*; 1595–1663 m.) – Indijos poetas, priskiriamas hindi vėlyvųjų viduramžių literatūros (kitaip *rītikāl*) laikotarpiui.

Gimė Gvalijore, brahmano ir kšatrijų žmonos šeimoje, vėliau persikėlė į Orčhą (dab. Madhja Pradešas). Ten jis mokėsi pas žymų poetą Kešavdasą. Vedęs Biharis persikėlė į Mathurą. Ten poetas gavo progą susitikti su Mogolų imperatoriumi Šachu Džahanu ir jam paliko įspūdį. Tada Biharis persikėlė į Agrą, mokėsi persų kalbos, sutiko žymų poetą Rahimą. Vėliau Biharį pas save pasikvietė Ambero valdovas Džai Singhas I. Ten jis sukūrė savo žymiausią kūrinį *Satasaī* (सतस​ई). Mirus žmonai, poetas pasuko bhakto keliu ir iki mirties gyveno Vrindavane.

Biharis rašė bradžo kalba, jo kūriniuose vyravo Krišnos ir Radhos meilės motyvai. Poetas vertinamas už itin išraiškingą, puošnią poetinę stilistiką.
ANSMET ekspedicijos metu rastas meteoritas
**ANSMET** (angl. *The Antarctic Search for Meteorites program*) – meteoritų paieškos Antarktidoje programa. 

Antarktidoje ieškoti meteoritų yra labai patogu dėl dviejų priežasčių. Pirmoji priežastis yra baltas ledas. Kai aplink tėra baltas ledas ir mėlynas dangus, jokių uolų ir žemių, labai lengva tampa pastebėti akmenukus ledo paviršiuje ir didelė tikimybė, kad jie yra nukritę iš dangaus.

Kita priežastis, dėl ko Antarktida taip traukia meteoritų medžiotojus, yra patys ledynai. Meteoritai gali nukristi ir krenta bet kurioje Žemės vietoje. Taip jau yra, kad žmonių gyvenamose teritorijose jie gali likti nepastebėti, užkasti ar kitaip sunaikinti, o Antarktidos ledynuose nukritęs meteoritas čia lieka gulėti labai ilgai sniegynų paviršiuje arba įstringa ledynuose. Kadangi žemės paviršius po ledynais nėra lygus, slinkdamas ledas kartais užsistovi. Reikia nepamiršti, kad dėl siaučiančių vėjų ir žemos temperatūros, ledas sublimuoja – iš kietosios būsenos virsta iškart garais. Meteoritai sublimuoti negali, todėl yra galimybė jiems telktis į grupes. Tokios grupės pavyzdys yra 21 kvadratinio kilometro plote atrasti 1500 meteoritų. 

Iš viso ANSMET programos metu atrasta daugiau nei 10 000 meteoritų.

Nuorodos
--------

* ANSMET puslapis Archyvuota kopija 2010-02-13 iš Wayback Machine projekto.
Big Muskie 1999 m. vasarį
**Big Muskie** – didžiausias pasaulyje žingsniuojantis ekskavatorius, draglainas 4250-W, kuris pagamintas 1969 m. kompanijoje Busyrus Erie. Ekskavatorius dirbo kompanijos „Central Ohio Coal Company" anglies kasykloje, esančioje Ohajo valstijoje, JAV.

Techniniai duomenys
-------------------

Ekskavatoriaus masė siekia 13 000 tonų. Ekskavatoriaus išmatavimai:

* Aukštis – 67,8 m;
* Plotis – 46,2 m;
* Ilgis – 148,6 m.

Kaušo tūris siekė 168 m³, o jame laisvai galėjo tilpti du autobusai. Ekskavatorių statė dvejus metus. Darbų sąnaudos siekė 200 000 žmogaus darbo valandų. 1969 m. jo kaina buvo 25 mln. JAV dolerių.

Ekskavatorius buvo varomas elektros energija, kuri buvo tiekiama kabeliais. Įtampa siekė 13 800 voltų. Kabeliai buvo perkeliami specialiomis transporto priemonėmis. Varomąją jėgą sukūrė variklis-generatorius, kuris kintamą srovę keitė pastovia, priverčiančia dirbti visus ekskavatoriaus mechanizmus. Ekskavatoriaus galia buvo lygi galiai, kurią sunaudoja 27 500 namų.

Ekskavatorius judėjo naudodamas žingsniavimo mechanizmą, kurį varė hidraulinė sistema.

Baigtas darbas
--------------

Ekskavatorius buvo naudojamas 30 metų, nuo 1969 iki 1999 m. Ekipažo pamainą sudarė 5 žmonės.

Per visą darbo laikotarpį buvo iškasta daugiau nei 465 mln. m³ paviršinio grunto, kurio kiekis daugiau nei du kartus viršijo žemės darbų kiekį statant Panamos kanalą. Iš viso buvo išgauta daugiau nei 20 mln. t anglies.

Big Muskie buvo demontuotas 1999 m, nors ir buvo iniciatyvų jį išsaugoti kaip muziejų. Ekskavatoriaus kaušas buvo nugabentas į kalnakasybos muziejų „Miners Memorial Park", kuris įsikūręs Morgane, Ohajuje.

Big Muskie darbo vietoje, po rekultivacijos, buvo atidarytas The Wilds laukinės gamtos parkas, kuriame apgyvendinta daugybė Šiaurės Amerikos, Afrikos ir Azijos gyvūnų rūšių.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Гиганты строительного мира. Шагающий экскаватор 4250W Archyvuota kopija 2011-09-18 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Extreme Mining Machines, by Keith Haddock, pub by MBI, ISBN 0-7603-0918-3
| Bihoro kalnai |
| --- |
| Bihoro kalnų panorama |
| **Žemynas** | Europa |
| **Šalys** |  Rumunija |
| **Aukščiausias taškas** | Kurkubeta Marė (1849 m) |
| **Koordinatės** | 46°27′ š. pl. 22°41′ r. ilg.﻿ / ﻿46.450°š. pl. 22.683°r. ilg.﻿ / 46.450; 22.683Koordinatės: 46°27′ š. pl. 22°41′ r. ilg.﻿ / ﻿46.450°š. pl. 22.683°r. ilg.﻿ / 46.450; 22.683 |
| **Iškasenos** | boksitas, polimetalų rūda |

**Bihoro kalnai** (rumun. *Munții Bihorului*) – kalnų masyvas vakarinėje Rumunijoje; Vakarų Karpatų (Apusenų kalnų) aukščiausioji dalis. Masyvas nusidriekęs iš šiaurės vakarų į pietryčius 25 km, plotis iki 14 km. Aukščiausios viršūnės: Kurkubeta Marė (1849 m), Vlediasa (1834 m; užgesęs ugnikalnis), Muntelė Marė (1825 m).

Kalnai sudaryti daugiausia iš nuosėdinių (klinties) ir vulkaninių uolienų. Gausu karstinių reljefo formų, urvų (pvz. Skarišoaros urvas), ponorų, sausųjų slėnių. Yra boksito, polimetalų rūdų telkinių. Trykšta mineralinės versmės. Bihoro kalnuose išteka Arješo, Juodojo Krišo upės. Šlaituose iki 1000 m aukščio plyti dirbamieji laukai, aukščiau (iki 1600 m) auga miškai.

Galbenėjaus uola
Cetailės ponorą ir urvą, kuriuo teka požeminės upės, 1995 m. tyrė Lietuvos speleologai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Bihoro kalnai*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| ***Raudona sirena*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La sirène rouge |
| Kilmės šalis |  Prancūzija |
| Režisierius | Olivier Megaton |
| Scenaristas (-ai) | Alain BerlinerRobert ConrathOlivier MegatonNorman Spinrad |
| Vaidina | Asia Argento |
| Metai | 2002 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 118 min. |
| Kalba | prancūzų, anglų ir portugalų |
| **IMDb įrašas** |

**Raudona sirena** (pranc. *La sirène rouge*) – 2002 m. sukurtas trileris, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko aktorė Asia Argento.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Asia Argento – Anita
* Jean-Marc Barr – Hugo
* Frances Barber – Eva
* Andrew Tiernan – Kesleris
* Alexandra Negrao – Alisa

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Į policiją kreipiasi mergaitė vardu Alisa, kuri tvirtina, kad jos motina Eva nužudė jos auklę. Byla patenka detektyvei Anitai, kuri netrukus supranta, kad Eva – galinga ir įtakinga moteris, bet kokiomis priemonėmis siekianti užgniaužti dukters norą kalbėti. Ši pasprunka iš Prancūzijos ir leidžiasi į Portugaliją, kur gyvena, kaip manoma, jau miręs jos tėvas. Pakeliai Alisa susipažįsta su smogiku Hugo, kuris imasi ją lydėti ir saugoti. Dukrai įkandin Eva pasiunčia savo žudiką, o galiausiai į Portugaliją išvyksta ir Anita...