Hematogeno batonėliai
**Hematogenas** (lot. *Haematogenum*, gr. αιμα γενος, aima genos 'gimdantis kraują') – laužomų plytelių pavidalo saldus profilaktinis preparatas, stimuliuojantis raudonųjų kraujo kūnelių gamybą, galintis padėti atstatyti geležies atsargas organizme. Pagrindinė veiklioji hematogeno medžiaga – kraujo baltymai (albuminas, hemoglobinas), gaunami iš galvijų kraujo. Kitos sudedamosios dalys dažniausia yra cukrus, sutirštintas pienas, gliukozės sirupas, augaliniai riebalai, vanilinas ir skonį gerinantys priedai. Gaminamas daugiausia Centrinėje ir Rytų Europos šalyse.

Hematogeno istorija
-------------------

Pirmas preparatas, vadintas *hematogenu* (vok. *Hämatogen des Dr. Hommel*) buvo išrastas Šveicarijoje 1890 m. Pirmasis pasaulyje albuminą išgavo gydytojas Adolfas Homelis. Tuo metu hematogenas buvo gaminamas skystu mikstūros pavidalu. Jį gamino iš galvijų kraujo ir kiaušinių trynių.

1917 m. hematogeno formulė parduota Rusijai, kur buvo sukurta iki šiol gyvuojanti kieto hematogeno sudėtis – cukrus, kondensuotas pienas, sirupas, albuminas ir vanilinas. Saldainio pavidalą įgavęs hematogenas buvo patrauklesnis vartotojams.

Hematogenas buvo plačiai naudojamas tarybinėje medicinoje. 1924 m. TSRS buvo sukurta valstybinė akcinė bendrovė „Gosmedtorgprom" (rus. *Госмедторгпром*), gaminusi cheminius farmacinius preparatus ir prekiavusi jais. Pirmais jos veiklos metais TSRS hematogeno gamyba padidėjo 3 kartus. Hematogenas buvo daugiausia skirtas vaikų ir Raudonosios armijos kareivių sveikatos gerinimui. Hematogeną gaminusios įmonės buvo pastatytos Armėnijoje, Uzbekijoje, Kirgizijoje, Kazachijoje.

Hematogenas Lietuvoje
---------------------

Lietuvoje gaminamame hematogene geležis yra vien organinės kilmės, todėl organizmas ją gerai pasisavina ir nesukelia šalutinių poveikių. Jis turi vitamino C ir B grupės vitaminų, kurie pagerina geležies ir baltymų įsisavinimą.

Dėl hematogeno sudėtyje esančių gyvūninės kilmes baltymų (albumino, hemoglobino ir kt.) jo gamyba ir žaliavos yra griežtai reglamentuoti ES produktų gamybos iš gyvulinių medžiagų taikymo direktyvų ir LR teisės aktų (HN 15:2003 „Maisto higiena"). Hematogeno gamyboje galima naudoti tik gyvūninius baltymus, pagamintus iš kiaulių maistinio kraujo. Taip norima apsisaugoti nuo galimo užsikrėtimo kempinlige (prioninėmis ligomis), kuria galima užsikrėsti per galvijų audinius.

Hematogeno poveikis
-------------------

Šimte gramų hematogeno yra daugiau nei 70 procentų rekomenduojamos geležies paros normos. Jo sudėtyje taip pat yra vitamino C, kuris pagerina geležies pasisavinimą. Geležis yra svarbi normaliai energinių medžiagų apykaitai, raudonųjų kraujo kūnelių kraujodarai ir hemoglobino susidarymui, deguonies pernešimui organizme, imuninės sistemos veiklai. Geležis padeda mažinti pavargimo jausmą ir nuovargį. Hematogeno plytelės gali būti papildytos folio rūgštimi, linų sėmenimis, vitaminu B6, niacinu, taurinu, pantoteno rūgštimi, riboflavinu, vitaminu B12, imbieru.

Indikacijos
-----------

Hematogenas skiriamas geležies stokos anemijos profilaktikai, esant geležies stokos anemijai, bendram organizmo stiprinimui. Geležies gali trūkti augantiems vaikams, paaugliams, suaugusiems, turintiems riziką geležies stokos anemijai, intensyviai besimokantiems, nėščioms ir maitinančioms moterims, sportuojantiems ir aktyviems žmonėms, pagyvenusiems žmonėms, sveikstantiems po lėtinių, organizmą nualinusių ligų. Trūkstant geležies, žmogus jaučia silpnumą, nuovargį, sumažėja dėmesio koncentracija, išblykšta veido oda, sulėtėja vaikų augimas ir vystymasis, prastėja mokymosi rezultatai. Hematogenas taip pat rekomenduojamas infekcinėmis ligomis persirgusiems, neturintiems apetito vaikams.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Гематоген". *Описание препарата. Инструкция по применению*. webapteka.ru. Nuoroda tikrinta 2014-07-01.
2. ↑  Hematogenas Archyvuota kopija 2014-01-12 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Valstybės žinios, 2003, Nr. 70-3205
4. ↑  Lietuviškas hematogenas – produktas, visiškai atitinkantis ES ir LR teisės aktų reikalavimus maisto produktams ir maisto papildams. In: Farmacija ir laikas, 2005 m. Nr. 8, p.13