recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anelė Biliūnaitė** (g. 1940 m. vasario 15 d. Janonių k. Molėtų r.) – muzikos mokytoja ir chorvedė.

Biografija
----------

Baigusi Alantos vidurinę mokyklą, 1958–1963 m. choro dirigavimo mokėsi Panevėžio muzikos technikume (dėst. K. Dubikaitytė).

1963–1967 m. Panevėžio 2-osios vidurinės mokyklos muzikos mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių chorų bei vokalinių ansamblių vadovė. Chorai parengti 1964 m. I respublikinei moksleivių dainų šventei, taip pat vadovavo Panevėžio autokompresorių gamyklos mišriajam chorui. 1967–1971 m. Maišiagalos (Vilniaus r.) vidurinės mokyklos muzikos ir dainavimo mokytoja, jaunių ir vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro vadovė. Abu kolektyvus parengė 1969 m. respublikinei moksleivių meno ir sporto šventei, o jaunių chorą ir 1970 m. respublikinei dainų šventei. 1971–1976 m. Marijampolio (Vilniaus r.) vidurinės mokyklos muzikos mokytoja, vaikų ir vyresniųjų klasių moksleivių mišriojo choro vadovė. 1975 m. respublikinės dainų šventės konkurse jaunių choras laimėjo antrąją vietą. Chorai parengti Vilniaus rajono dainų šventėms, koncertavo Baltarusijoje ir Lenkijoje. 1972–1975 m. vadovavo Vilniaus rajono mokytojų mišriajam chorui – parengė 1975 m. respublikinei dainų šventei.

Nuo 1976 m. Respublikinio mokytojų tobulinimosi instituto muzikos kabineto metodininkė. Tęsdama darbą Lietuvos pedagogų kvalifikacijos institute, yra Saviraiškos ugdymo skyriaus vyr. metodininkė, rengia atestacines bei kvalifikacines programas, organizuoja seminarus muzikos mokytojų kvalifikacijai kelti ir pirminei mokytojų atestacijai, skleidžia gerąją pedagoginio darbo patirtį, skaito paskaitas ir veda praktinius užsiėmimus respublikinių seminarų dalyviams, konsultuoja įvairius meno mėgėjų kolektyvus.

A. Biliūnaitė buvo Vilniaus rajono muzikos mokymo metodinės komisijos pirmininkė, rajono dainų švenčių organizatorė ir vyr. dirigentė, 1977 m. respublikinės moksleivių dainų šventės konsultantė, respublikinių „Dainų dainelės" konkursų žiuri narė, meno mėgėjų konkursų žiuri atsakingoji sekretorė.

Nuo 1995 m. Lietuvos ikimokyklinių įstaigų ir bendrojo lavinimo mokyklų muzikos mokytojų kvalifikacinės komisijos sekretorė, nuo 1997 m. muzikos mokytojų kvalifikacinės komisijos sekretorė. Yra Lietuvos muzikų draugijos ir Muzikos mokytojų asociacijos narė; 1970 m. apdovanota Liaudies švietimo pirmūno ženkleliu; 1994 m. jai suteikta muzikos mokytojos metodininkės kvalifikacijos kategorija.

Šaltiniai
---------

Boleslovas Zubrickas. Pasaulio lietuvių chorvedžiai: enciklopedinis žinynas. Vilnius, 1999.
Fizikoje ir inžinerijoje svyruojančio signalo **kontūras** – lygi kreivė, apibrėžianti jo ribas. Tokiu būdu kontūras apibendrina pastovios amplitudės sąvoką į momentinę amplitudę. Paveiksle pavaizduota moduliuota sinusinė banga, kuri kinta tarp viršutinio kontūro ir apatinio kontūro. Kontūro funkcija gali būti laiko, erdvės, kampo arba bet kokio kito kintamojo funkcija.

Modifikuotos sinusinės bangos kontūras.

Susikertančiose bangose
-----------------------

Modifikuota banga, atsiradusi sudėjus dvi identiškos amplitudės ir beveik vienodo bangos ilgio ir dažnio sinusines bangas.
Dažniausiai kontūro funkcija tiek erdvėje x, tiek laike t, yra dviejų beveik vienodo bangos ilgio ir dažnio bangų superpozicija. 

{\displaystyle {\begin{aligned}F(x,\ t)&=\sin \left[2\pi \left({\frac {x}{\lambda -\Delta \lambda }}-(f+\Delta f)t\right)\right]+\sin \left[2\pi \left({\frac {x}{\lambda +\Delta \lambda }}-(f-\Delta f)t\right)\right]\\[6pt]&\approx 2\cos \left[2\pi \left({\frac {x}{\lambda \_{\rm {mod}}}}-\Delta f\ t\right)\right]\ \sin \left[2\pi \left({\frac {x}{\lambda }}-f\ t\right)\right]\end{aligned}}}
kuri naudoja trigonometrinę formulę dviejų sinusinių bangų pridėjimui ir aproksimaciją Δλ ≪ λ:

{\displaystyle {\frac {1}{\lambda \pm \Delta \lambda }}={\frac {1}{\lambda }}\ {\frac {1}{1\pm \Delta \lambda /\lambda }}\approx {\frac {1}{\lambda }}\mp {\frac {\Delta \lambda }{\lambda ^{2}}}.}
Čia *moduliuotos bangos ilgis* *λ*mod yra pateikiamas pagal

{\displaystyle \lambda \_{\rm {mod}}={\frac {\lambda ^{2}}{\Delta \lambda }}\ .}

Išnašos
-------

1. 1 2  
C. Richard Johnson, Jr; William A. Sethares; Andrew G. Klein (2011). „Figure C.1: The envelope of a function outlines its extremes in a smooth manner". *Software Receiver Design: Build Your Own Digital Communication System in Five Easy Steps*. Cambridge University Press. p. 417. ISBN 978-0521189446.
2. 1 2  
Blair Kinsman (2002). *Wind Waves: Their Generation and Propagation on the Ocean Surface* (Reprint of Prentice-Hall 1965 ed.). Courier Dover Publications. p. 186. ISBN 0486495116.
3. ↑  
Mark W. Denny (1993). *Air and Water: The Biology and Physics of Life's Media*. Princeton University Press. pp. 289. ISBN 0691025185.  Nežinomas parametras `|url-access=` ignored (pagalba)
**Sergijus Staniškis** (kovos vardai **Litas**, **Viltis**; 1900 m. vasario 10 d. Geležiniai – 1953 m. vasario 3 d. Naravai) – Lietuvos kariuomenės karininkas, Lietuvos rezistentas.

Biografija
----------

Gimė pasiturinčių ūkininkų šeimoje. 1920 m. spalio 25 d. priimtas į Lietuvos kariuomenę. Dalyvavo Klaipėdos sukilime. 1923 m. baigė Kauno karo mokyklą. Tarnavo Antrajame ulonų pulke. 1928 m. tapo vyresniuoju leitenantu. Nuo 1935 m. tarnavo husarų pulke. Tais pat metais pakeltas į kapitonus. 1940 m. sovietams okupavus Lietuvą, spalio 17 d. atleistas iš karo tarnybos. Baigęs tarnybą tuometinėje kariuomenėje kapitonas Sergijus Staniškis įsigijo ūkį šalia Kauno, Šatijų kaime, dabartinėje Lapių seniūnijoje. Čia gyveno su žmona ir dviem dukromis. 1941 m. birželio 14 d. išvengė trėmimo. Staniškis mėgo žirgus, kelis laikė savo ūkyje. Iš savo sodybos Šatijuose S. Staniškis ankstų rytą išjojo prisijungti prie partizaninio judėjimo. Sergijaus Staniškio slapyvardis - Litas. Antrosios sovietų okupacijos metu, 1945 m. vasarį apsigyveno Bevardiškiuose pas brolį Kazimierą, slapstėsi Žuvinto paliose ir Buktos miške. Subūrė pirmuosius partizanus, kuriems vadovavo 1945 m. rugpjūčio pradžioje vykusiame Palių mūšyje.

1945 m. paskirtas A apygardos (vėliau tapusios Dainavos apygarda) vadu. 1946 m. sausio mėn. susijungus Dainavos ir Tauro apygardai ir įsteigus Nemuno sritį, 1946 m. balandžio 9 d. paskirtas srities štabo Operatyvinio skyriaus viršininku, liepos mėnesį – štabo viršininku. Parengė naujus mobilizacijos nurodymus. 1946 m. balandžio 23 d. dalyvavo priimant Lietuvos partizanų vadų deklaraciją Punios šile, buvo deklaracijos signataras. 1947 m. rugsėjo mėn. paskirtas Dainavos apygardos štabo viršininku, gruodžio mėn. – šios apygardos Dzūkų rinktinės vadu. 1949 m. gegužės 19 d. Dainavos apygardos vadų sąskrydyje išrinktas į Vyriausią vadovybę, tapo Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio nariu. 1950 m. sausio 19 d. iš Adolfo Ramanausko-Vanago perėmė Nemuno srities vado pareigas, kurias ėjo iki mirties. Nuo 1950 m. birželio mėn. pagal Lietuvos laisvės kovos sąjūdžio (LLKS) statutą skyrė ir tvirtino apygardų vadus. Palaikė ryšius su LLKS, Jūros srities vadovybėmis. 1952 m. Jonas Žemaitis-Vytautas paskyrė Staniškį savo antruoju pavaduotoju.

1952 m. gegužės mėn. MGB inscenizuoto Dainavos apygardos Kazimieraičio ir Šarūno rinktinių sąskrydžio metu apygardos vadu vietoje Vinco Daunoro-Ungurio paskirtas MGB užverbuotas Juozas Karpavičius-Medelis. Paskyrimą rugpjūčio 30 d. patvirtino tuo metu Nemuno sričiai vadovavęs Staniškis. Užverbuoto Dainavos apygardos štabo pareigūno atvestos MGB pajėgos 1953 m. vasario 3 d. apsupo Staniškio bunkerį. Partizanas, sunaikinęs visus dokumentus bei ryšių įrangą, nusišovė.

Pripažinimas
------------

* 1997 m. gruodžio 22 d. pripažintas kario savanorio statusas;
* 1998 m. gegužės 19 d. Lietuvos Respublikos Prezidento dekretu apdovanotas Vyčio kryžiaus trečiojo laipsnio ordinu, suteiktas pulkininko laipsnis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Trimonienė, Rūta. „Sergijus Staniškis-Litas, Viltis (1900 02 10–1953 02 03)" (PDF). genocid.lt. Nuoroda tikrinta 2014-12-23.
Teismas Kamoros nario Gennaro Cuocolo žmogžudystės byloje, kuria Italijos policija stengėsi galutinai sunaikinti šiuos nusikalstamus susivienijimus. 1911 – 1912 m.
**Kamora** (it. *Camorra*) – bendras pavadinimas nusikalstamoms grupuotėms, veikiančioms Italijos Kampanijos regione, ypač Neapolyje. Iki maždaug XX a. šeštojo dešimtmečio, žodis kamora reiškė nedideles Kampanijoje veikusias nusikaltėlių gaujas, tačiau per sekančius kelis dešimtmečius jos išaugo ir tapo organizuotos didelės grupuotės, kažkiek panašios į Sicilijos mafiją, tačiau mažesnės narių skaičiumi ir turi trumpesnę vadovavimo struktūrą. Šį pasikeitimą lėmė keli faktoriai, iš kurių svarbiausi – Neapolio tapimas svarbiu cigarečių kontrabandos centru, bei Sicilijos mafijos įtaka.

Kamoros ištakos nėra pilnai aiškios. Pagal populiarą versiją, ji susikūrė maždaug XVII a. pabaigoje iš slaptos ispanų banditų organizacijos Gardunja. Tačiau Gardunjos istoriškumas yra abejotinas, o pirmosios *camorra* vadintos organizacijos tikriausiai turėjo nedaug bendro su dabartine kamora. Pirmasis žinomas šio žodžio paminėjimas istoriniuose šaltiniuose yra iš XVII a. ir apibūdino žmones, už pinigus saugančius nelegalius lošimo namus bei įspėjančius lošėjus, jei artėja policija.

Šaltiniai
---------

1. 1 2
2. ↑  I. Montanelli, R. Gervaso. „L'Italia del Seicento". Rizzoli Editore, Milano, 1969 m.
3. ↑   León Arsenal, Hipólito Sánchiz. „Una historia de las sociedades secretas españolas". Barcelona: Planeta, 2006 m. ISBN 978-84-08-06344-5
4. ↑  Tom Behan. „The Camorra". Routledge, 1996 m. ISBN 978-1138006737.
4-ojo LK Mindaugo pulko karininkai, 1928 m.
**Ketvirtasis pėstininkų Lietuvos Karaliaus Mindaugo pulkas** – Lietuvos kariuomenės karinis pėstininkų dalinys, veikęs 1919–1940 m. dislokuotas Panevėžyje.

Istorija
--------

Pulką 1919 m. sausio pradžioje Panevėžyje organizavo karininkas Jonas Variakojis. 1918 m. gruodžio 29 d. Lietuvos Respublikos krašto apsaugos ministro įsakymu karininkui J. Variakojui liepta sudaryti Panevėžio srities apsaugos būrį ir jam vadovauti. 1919 m. sausio 5 d. J. Variakojis iš besitraukiančių vokiečų išgavo apie 70 šautuvų, o sausio 7 d. būrys gavo pirmą įsakymą. Nuo 1919 m. kovo 22 d. būrys vadintas Panevėžio atskiruoju batalionu, nuo birželio 20 d. – Panevėžio batalionu.

Nuo pirmųjų dienų pulkas ar jo daliniai kovėsi su puolančiais bolševikais prie Panevėžio, Kėdainių, Ukmergės. 1919 m. gegužės 18-23 d. pulkas dalyvavo Kurklių-Panevėžio operacijoje, ne itin sėkmingai gynė Panevėžį. žymiai sėkmingesnė buvo 1919 m. gegužės 26 d. – birželio 3 d. Kupiškio-Utenos operacija , kurios metu užimti Kupiškis, Rokiškis, Alūkšta. Pulkas dalyvavo išstumiant bolševikus už Dauguvos.

Nuo 1919 m. spalio 15 d. pulkas jau kovojo su bermontininkais. Už sėkmingas kovas 1919 m. lapkričio 1 d. Šiaulių miestas pulkui įteikė vėliavą. Nuo 1920 m. sausio 7 d. pulkas oficialiai pavadintas Ketvirtuoju Lietuvos karaliaus Mindaugo pulku.

1920 m. liepos 26 d. pulkas įžengė į Vilnių, spalio mėnesio pradžioje jį gynė nuo lenkų kariuomenės, o vėliau kovėsi su jais Musninkų-Širvintų bare, dalyvavo Giedraičių mūšyje. Per nepriklausomybės kovas žuvo 3 pulko karininkai ir 72 kareiviai, 121 kareivis sužeistas. 33 pulko karininkai ir 198 kareiviai apdovanoti Vyčio kryžiaus ordinais.

1922 m. pulkas perkeltas į Panevėžį. 1926 m. apdovanotas III laipsnio Vyčio Kryžiaus ordino vėliava su įrašu „Viešpatie, padėk mums Tėvynės laisvę ir garbę ginti". Įėjo į Pirmosios pėstininkų divizijos sudėtį, kai kurie padaliniai kurį laiką buvo dislokuoti Kupiškyje ir Ukmergėje. Prasidėjus sovietinei okupacijai 1940 m. liepos 25 d. pavadintas 4 pėstininkų pulku, 1940 m. rugpjūčio 30 d. išformuotas. 1940 m. rugsėjo 9 d. jo pagrindu įkurtas Raudonosios armijos 215-asis šaulių pulkas.

Pulko vadai
-----------

* 1919 m. karininkas Jonas Variakojis
* 1919 m. pulkininkas Maksimas Katchė
* 1921 m. pulkininkas Pranas Tamašauskas
* 1927 m. Generalinio štabo pulkininkas Viktoras Giedrys
* pulkininkas Kazys Tallat-Kelpša
* 1931 m. Generalinio štabo pulkininkas Vaclovas Griganavičius
* 1935 m. pulkininkas Kazys Sprangauskas
* 1936 m. pulkininkas Vaclovas Žadeika
* 1940 m. pulkininkas Petras Genys
* 1940 m. pulkininkas Antanas Šurkus

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Lesčius. *Ketvirtasis pėstininkų Lietuvos Karaliaus Mindaugo pulkas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XI (Kremacija-Lenzo taisyklė). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2007. 282 psl.
2. ↑  Jonas Vaičenonis. *Ketvirtasis pėstininkų Lietuvos Karaliaus Mindaugo pulkas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 781 psl.
3. ↑  A. Liekis Lietuvių karyba ir ginkluotė , 2002 m. 543–544 psl.
| **Thymus serpyllum** |
| --- |
| Paprastasis čiobrelis (Teucrium serpyllum)Paprastasis čiobrelis (*Thymus serpyllum*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Notreliažiedžiai  *( Lamiidae)* |
| Šeima: | Notreliniai  *( Lamiaceae)* |
| Gentis: | Čiobrelis  *( Thymus)* |
| Rūšis: | Paprastasis čiobrelis  *( Thymus serpyllum)* |

 |

**Paprastasis čiobrelis** (*Thymus serpyllum*) – daugiametis, labai aromatingas, 10–13 cm aukščio puskrūmis. Yra daug rūšių, jos giminingos pagal biologinį veikimą. Stiebas plonas, gulsčias; lapai smulkūs, priešiniai, standūs, pilkai žali, juose yra eterinių aliejų, todėl augalas maloniai kvepia. Žiedai maži, violetiniai. Vaisius – 4 riešutėliai. Auga smėlingose vietovėse, pušynuose. Žydi birželio – rugpjūčio mėnesiais.

Medicina
--------

Čiobrelio žolė lietuviškoje liaudies medicinoje laikoma vaistine medžiaga. Renkamos šakelės su lapeliais ir žiedeliais jų žydėjimo metu. Turi eterinių aliejų, kartumynų, rūgščių, rauginių medžiagų. Eterinis aliejus timolis turi antiseptinių savybių, todėl iš jo gaminami preparatai, skirti kvėpavimo takams, bronchitui, plaučių uždegimui gydyti.

Liaudies medicinoje laikoma, jog čiobrelis turi platų gydomąjį spektrą: gydoma hipertonija; arbata varo šlapimą, gydo parezus, paralyžius, artritus; turi raminantį, prieštraukulinį poveikį.[reikalingas šaltinis] Tai taip pat ir antimikrobinė priemonė, vartojama burnos ertmės uždegiminiams procesams.[reikalingas šaltinis]

Vartojamas užpilas, pavilgai, ekstraktai ir tinktūros. Iš čiobrelio gaminamos arbatos, aromatingi padažai, salotos. Jis vartojamas kosmetikoje, likerių gamyboje.

Šaltiniai
---------

1. ↑


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Paprastasis čiobrelis** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Korpus Kristi*Corpus Christi* |
| --- |
|        |
| *Miesto reginys* |
|  |
| 

Korpus KristiKorpus Kristi

27°44′00″ š. pl. 97°24′00″ v. ilg.﻿ / ﻿27.73333°š. pl. 97.40000°r. ilg.﻿ / 27.73333; 97.40000﻿ (Korpus Kristi)Koordinatės: 27°44′00″ š. pl. 97°24′00″ v. ilg.﻿ / ﻿27.73333°š. pl. 97.40000°r. ilg.﻿ / 27.73333; 97.40000﻿ (Korpus Kristi) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC-6)------ vasaros: (UTC-5) |
|  |
| **Valstybė** | Jungtinių Amerikos Valstijų vėliava Jungtinės Amerikos Valstijos |
| **Valstija** | Teksasas Teksasas |
|  |
| **Įkūrimo data** | 1839 m. |
|  |
| **Gyventojų** (2020) | 317 863  |
| **Plotas** | 420 km² |
| **Tankumas** (2020) | 757 žm./km² |
| **Altitudė** | 8 m |
|  |
|  **Vikiteka** | Korpus Kristi |

**Korpus Kristi** (angl. *Corpus Christi*) – miestas Jungtinių Amerikos Valstijų pietuose, Teksaso valstijoje, 210 km į pietryčius nuo San Antonijaus, Meksikos įlankos (Korpus Kristi užutėkio) pakrantėje. Miestas patenka į Nueseso, Klebergo, San Patrisijo ir Aranzaso apygardų teritorijas. Ties miestu jūron įteka Nueseso upė, pakrante nuvestas Kranto kanalas.

Prekybinis ir žvejybinis uostas. Išvežama nafta, medvilnė, javai. Yra tarptautinis oro uostas, karinė oro bazė, geležinkeliai ir plentai į San Antonijų, Hiustoną, Braunsvilį. Apylinkėse siurbiama nafta ir gamtinės dujos. Aliuminio lydymo, naftos perdirbimo, naftos chemijos, stiklo, maisto pramonė. Turizmas (pajūrio kurortas). Yra akvariumas, meno muziejus, botanikos sodas, plaukiojantis muziejus – karo laivas *USS Lexington*. Veikia 1973 m. įkurtas universitetas.

2020 m. 30,2 % miesto gyventojų buvo baltieji, 3,9 % – juodaodžiai, 2,3 % – azijiečiai, 2 % – mišrios kilmės, 60,7 % – lotynoamerikiečiai.

Istorija
--------

Miesto pavadinimas atsirado nuo Korpus Kristi („Kristaus kūno") užutėkio, kuriam tokį vardą 1519 m. suteikė ispanų keliautojas Alonsas Alvaresas de Pineda. 1839 m. amerikiečiai įkūrė nedidelę prekybinę gyvenvietę. Miestas nuo 1852 m. 1862 m. įvyko JAV pilietinio karo Korpus Kristi mūšis. 1926 m. atidarytas Korpus Kristi uostas. Miestas nukentėjo per 1919, 1970, 1980, 2017 m. uraganus.

Šaltiniai
---------

1. CORPUS CHRISTI
2. ↑  CORPUS CHRISTI
3. CORPUS CHRISTI
4. ↑  CORPUS CHRISTI
5. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 227
6. ↑  „Explore Census Data". data.census.gov
7. ↑  *Corpus Christi*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003
| ***365 dienos*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | 365 dni |
| Kilmės šalis |  Lenkija |
| Režisierius | Barbara Białowąs Tomasz Mandes |
| Metai | 2020 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 114 min. |
| Kalba | italų, lenkų  ir anglų |
| **IMDb įrašas** |

**365 dienos** (lenk. *365 dni*) – 2020 m. Lenkijoje sukurta erotinė drama pagal Blanka Lipińska romanų trilogijos pirmąją dalį. Yra numatyta sukurti du tęsinius.

Filmas rodomas Netflix platformoje, kur sulaukė didelio dėmesio bei daugybės neigiamų įvertinimų.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Masimas – mafijos boso sūnus, kuris po tėvo nužudymo perima jo „verslą". Tėvo nužudymo metu jis pats buvo sužeistas ir jo sąmonėje išliko atvaizdas moters, kuri tuo metu buvo paplūdimyje. Dabar Masimas yra apsėstas minties rasti merginą.

Atostogoms į Siciliją su vaikinu ir drauge atvykusi Laura ir yra toji mergina. Vieną vakarą ji pagrobiama ir atsiduria Masimo namuose. Šis pasakoja visą istoriją, tačiau Lauros ji nei kiek nesužavi. Ji nori grįžti namo, tačiau Masimas atsisako ją paleisti. Jis paskiria terminą – 365 dienas, kurias Laura praleis su juo. Jeigu per metus mergina jo nepamils, galės būti laisva.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Michele Morrone – Masimas
* Anna–Maria Sieklucka – Laura
* Bronislaw Wroclawski – Mario
* Magdalena Lamparska – Olga
* Natasza Urbanska – Ana

Apdovanojimai
-------------

* Auksinė avietė – blogiausias scenarijus
* Auksinė avietė (nominacija) – blogiausias filmas, blogiausias aktorius (M. Morrone), blogiausia aktorė (A. M. Sieklucka), blogiausias režisierius

Šaltiniai
---------

1. ↑  www.delfi.lt
2. ↑  www.15min.lt
| ***Edipo pabaisa*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Oedipus Orca |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Eriprando Visconti |
| Scenaristas (-ai) | Eriprando Visconti |
| Vaidina | Rena Niehaus  Gabriele Ferzetti  Carmen Scarpitta  Michele Placido  Miguel Bose |
| Metai | 1977 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 100 arba 90 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Edipo pabaisa** (it. *Oedipus orca*) – 1977 m. režisieriaus Eriprando Visconti sukurta erotinė drama, filmo „Pabaisa" tęsinys, veiksmas tarp kurių vyksta nepertraukiamai.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Išlaisvinta iš pagrobėjų, Alisa grįžta į namus. Kai baigiasi žurnalistų ir policijos dėmesys, pradeda ryškėti ankstesnės šeimos problemos. Alisa kaltina tėvą, jog šis delsė sumokėti išpirką ir dėl to ji patyrė daug kančių. Santykiai su vaikinu Umberto taip pat nesiklosto, nes Alisa vis atsimena pagrobėją Mikelę ir koks šis buvo jai švelnus. Ji įkalba Umberto kartu nuvažiuoti į namą, kuriame buvo kalinta, tačiau ir čia nesiseka rasti ramybės.

Po pokalbio su jaunesne seserimi, tvirtinančia, kad tėvas ją myli labiau, Alisa pradeda įtarti, kad Valerijus nėra jos tikrasis tėvas. Su motina ji vyksta pailsėti į šios vaikystės namus, kur Alisa vis labiau gilinasi į seną istoriją, kuomet jos tėvai buvo kuriam laikui išsiskyrę, o motina laiką leido Pompėjoje su nežinomu fotografu. 

Pakviestas Alisos, į namus atvyksta Valerijus, taip pat šeimos draugas Liucijus ir Umberto. Matydama Liucijaus elgesį su jos motina ir tai, kad jis mėgsta fotografuoti, Alisa pradeda įtarti, kad jis gali būti jos tėvas. Šiam ji prisipažįsta, kad nužudė vieną iš pagrobėjų, taip pat bando iškvosti apie galimai buvusį romaną su jos motina. Irena paprašo Liucijaus išvažiuoti. Alisa taip pat vyksta paskui jį į miestą, randa šio namus ir galiausiai šį sugundo.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Rena Niehaus – Alisa
* Carmen Scarpitta – Irena, Alisos motina
* Gabriele Ferzetti – Valerijus, Alisos tėvas
* Piero Faggioni – Liucijus
* Miguel Bose – Umberto, Alisos vaikinas
* Michele Placido – Mikelė (epizoduose iš pirmojo filmo)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Fernando Gioviale. *Crepuscolo degli uomini*. Lombardi, 2004.
तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद mamata कालिया कुट्टी तेरी सर तन से जुड़ा हुआ रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद mamata कालिया कुट्टी तेरी सर तन से जुड़ा हुआ रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद mamata कालिया कुट्टी तेरी सर तन से जुड़ा हुआ रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद mamata कालिया कुट्टी तेरी सर तन से जुड़ा हुआ रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद mamata कालिया कुट्टी तेरी सर तन से जुड़ा हुआ रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद mamata कालिया कुट्टी तेरी सर तन से जुड़ा हुआ रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद mamata कालिया कुट्टी तेरी सर तन से जुड़ा हुआ रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद mamata कालिया कुट्टी तेरी सर तन से जुड़ा हुआ रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद mamata कालिया कुट्टी तेरी सर तन से जुड़ा हुआ रण्डी मादरचोद तेरी चूत को काट काट कर फेंक दिया रण्डी मादरचोद
Kolombo plano šalys narės (mėlyna spalva – esamos, geltona – buvusios).
**Kolombo planas** (angl. *Colombo Plan*) – tarptautinė organizacija, įkurta 1950 m. sausio mėn. Kolombe, Šri Lankoje vykusio Tautų Sandraugos šalių ministrų susitikimo metu.[1] Pirmosios narės buvo Australija, Indija, Naujoji Zelandija, Pakistanas ir Šri Lanka. Vėliau prisijungė JAV, Didžioji Britanija, Kanada, dauguma Pietų ir Pietryčių Azijos bei Okeanijos valstybių. Šiuo metu organizacijai priklauso 27 šalys.[2]

Iš pradžių Kolombo planas buvo įsteigtas kaip laikina organizacija šešeriems metams. Vėliau jo gyvavimas pratęstas kelis kartus, o 1980 m. – neribotam laikotarpiui. Organizacijos tikslas – stiprinti ekonominį šalių vystymąsi, suteikiant finansinę ir technologinę pakalbą. Ankstyvuoju laikotarpiu Kolombo plano pagrindu išsivysčiusios šalys narės (kaip kad JAV ar Japonija) vykdė besivystančiose šalyse įvairius projektus: plėtė infrastruktrą, statė ligonines, universitetus, pramonės gamyklas, finansavo specialistų paruošimą.[3] Šiuo metu organizacija turi keturias nuolatines programas, kurių projektus finansuoja įvairūs šalių narių donorai.[4]

Nuorodos
--------

* Oficialus puslapis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Charles A. Gunawardena. *Encyclopedia Of Sri Lanka*. Sterling Publishers Pvt. Ltd, 2005, p. 83
2. ↑  Member Countries, Colombo Plan
3. ↑  History, Colombo Plan
4. ↑  Overview, Colombo Plan
| Lucia Bose |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Lucia Borlani |
|  |
| Gimė | 1931 m. sausio 28 d.Milanas, Italija |
| Mirė | 2020 m. kovo 23 d. (89 metai)Segovija, Ispanija |
|  |
| Šalis |  Italija |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |
| Apdovanojimai |
| Globo d'oro (2000 m.) |

**Liučija Bozė** (it. *Lucia Bosè*; 1931 m. sausio 28 d. – 2020 m. kovo 23 d.) – italų aktorė, didžiausio pripažinimo sulaukusi neorealizmo laikotarpiu 6-ame praėjusio amžiaus dešimtmetyje.

1947 m. ji laimėjo antrąjį šalyje surengtą grožio konkursą „Mis Italija". Kine pradėjo filmuotis 1950 m. ir vaidino žymiausių to laikotarpio režisierių Michelangelo Antonioni ir Luis Buñuel filmuose.

1956 m. ji ištekėjo už ispanų matadoro Luis Miguel Dominguin, su kuriuo susilaukė 3 vaikų. Santuokai iširus 1967 m. Liučija grįžo į kiną ir dirbo su Jean Cocteau, Federico Fellini, Liliana Cavani, broliais Taviani ir kitais žinomais Europos režisieriais.

Jos sūnus Miguel Bosé yra žinomas ispanų dainininkas bei aktorius.

Mirė 2020 m. kovo 23 d. po užsikrėtimo koronavirusu.

Dalinė filmografija
-------------------

* Po Skorpiono ženklu (1969)
* Metello (1970)
* Antrininkas (1971)
* Kažkas tūno tamsoje (1971)
* Balandžių namai (1972)

Apdovanojimai ir nominacijos
----------------------------

| Metai | Apdovanojimas | Apdovanojimų kategorija | Filmas | Rezultatas |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1970 | Nastro argento | geriausia antrojo plano aktorė | Fellini – Satyricon | Nominacija |
| 1971 | Metello | Nominacija |
| 1977 | TP de Oro | geriausia nacionalinė (Ispanijos) aktorė | La señora García se confiesa | Laimėjo |
| 2000 | Globo d'oro | geriausia aktorė | Harem Suare | Laimėjo |
| 2004 | Capri | karjeros apdovanojimas |  | Laimėjo |
|

Šaltiniai
---------

1. ↑  Lucia Bose on imdb.com

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Lucia Bose** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* IMDb profilis
**Jurgis Butkus** (1886 m. gegužės 6 d. Gargždai – 1960 m. spalio 30 d. Čikaga) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

1914 m. baigė Vladimiro karo mokyklą, 1926 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus.

Nuo 1918 m. gruodžio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. Nuo 1919 m. sausio mėn. 2-ojo pėstininkų pulko kuopos, nuo 1919 m. balandžio mėn. bataliono, nuo 1919 m. birželio mėn. Atskirojo Marijampolės bataliono, nuo 1919 m. lapkričio mėn. 6-ojo pėstininkų pulko vadas. 1919 m. vasario – spalio mėn. ir 1920 m. rugsėjo – lapkričio mėn. dalyvavo nepriklausomybės kovose su Raudonaja armija, bermontininkais ir Lenkijos kariuomenės daliniais.

1920–1921 m. laikinai einantis divizijos vado pareigas, Karo tarybos narys. Nuo 1921 m. gruodžio mėn. tarnavo 3-ajame pėstininkų pulke, nuo 1922 m. balandžio mėn. Kauno komendantūroje. Nuo 1923 m. lapkričio mėn. tarnavo 2-osios karo apygardos štabe, nuo 1924 m. rugpjūčio mėn. – štabo skyriaus viršininkas, 1930 m. rugpjūčio mėn. – 1933 m. rugpjūčio mėn. štabo viršininkas. 1931 m. pulkininkas.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1950 m. emigravo į JAV.

Įvertinimas
-----------

* 1919 m. Vyčio kryžiaus 4 laipsnio ordinas
* 1919 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas
* 1928 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Zabielskas. *Jurgis Butkus*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. III (Beketeriai-Chakasai). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 672 psl.
|  |
| --- |
| Ed Sheeran |
|  
Sheeran 2018 m. |
| Biografija |
| Pilnas vardas | Edward Christopher Sheeran |
| Gimė | 1991 m. vasario 17 d. (32 metai)Hebden Bridžas, Vakarų Jorkšyras, Anglija |
| Kilmė | Framlinghamas, Safolkas, Anglija |
| Žanrai | Pop, R&B, folk, hiphopas, akustinė muzika |
| Veikla | Dainininkas, dainų autorius, muzikantas |
| Instrumentai | Vokalas, gitara, perkusija, pianinas, smuikas |
| Aktyvumo metai | 2005–dabar |
| Įrašų kompanija | Asylum, Atlantic, Elektra |
| Susijusi veikla | Taylor Swift, Yelawolf, The Game, Christina Grimmie, Demi Lovato, Christina Aguilera, Devlin, One Direction, Anne-Marie, Hilary Duff, Hoodie Allen, Passenger, Rizzle Kicks, Saint Raymond, Jessie Ware |
| Svetainė | www.edsheeran.com |

**Edward Christopher „Ed" Sheeran** (g. 1991 m. vasario 17 d.) – britų dainininkas, dainų autorius ir muzikantas. E. Sheeran 2008 m. persikėlė į Londoną, norėdamas pradėti savo muzikinę karjerą. Ten jis 2011 m. išleido savo pirmąjį EP „No. 5 Collaborations Project". Jį pastebėjo tokie garsūs muzikantai, kaip Elton John bei Jamie Foxx. Neilgai trukus, E. Sheeran pasirašė kontraktą su „Asylum Records" kompanija ir išleido pirmąjį solinį albumą „+". Albumas susilaukė didžiulio pasisekimo visame pasaulyje. 2012 m. jo populiarumas tik augo, jis įrašė dainą kartu su Taylor Swift, rašė dainas grupei „One Direction". 2014 m. birželį buvo išleistas antrasis studijinis albumas „x", kuris taip pat tapo itin populiariu visame pasaulyje. Albumas pasiekė pirmąją vietą JAV ir Jungtinėje Karalystėje, taip pat buvo nominuotas metų albumo kategorijoje Grammy apdovanojimuose, tačiau nelaimėjo. Dabar jis koncertuoja visame pasaulyje.

2018 m. susižadėjo su savo vaikystės drauge ir buvusia vidurinės mokyklos klasioke Cherry Seaborn. Ji yra dainos „Perfect" įkvėpėja. 2019 m. duomenimis, E. Sheeran visame pasaulyje yra pardavęs daugiau nei 150 milijonų įrašų.

Diskografija
------------

* *+* (2011)
* *x* (2014)
* *÷* (2017)
* *No. 6 collaborations project* (2019)
* *=* (2021)
* *-* (2023)
* *Autumn Variations* (2023)

Išnašos
-------

1. ↑  „Ed Sheeran becomes Ivor Novello board member". *Lincoln Journal Star*. 2019-03-25. Nuoroda tikrinta 2019-03-25. [neveikianti nuoroda]

Nuorodos
--------

* Oficiali svetainė
| **Petras Genys** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1894 m. rugsėjo 27 d.Gailioniai, Joniškėlio valsčius |
| Mirė | 1969 m. spalio 15 d. (75 metai)Čikaga |
|  |
| Veikla | Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas. |

**Petras Genys** (1894 m. rugsėjo 27 d. Gailioniai, Joniškėlio valsčius – 1969 m. spalio 15 d. Čikaga) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

### Pirmajame pasauliniame kare

1916 m. baigė Aleksejaus karo mokyklą Maskvoje. 1917–1918 m. tarnavo lietuvių batalione Vitebske.

### Lietuvos nepriklausomybės kovose

Nuo 1918 m. gruodžio 10 d. Lietuvos kariuomenės savanoris. Dalyvavo kovojant su Raudonaja armija, bermontininkais ir Lenkijos kariuomenės daliniais. Vadovavo kuopai, vėliau batalionui. Jam vadovaujant nuo bolševikų išvaduoti Daugai, Bobriškis, Kavarskas, Anykščiai, Andrioniškis, Svėdasai, Antalieptė ir daugelis kitų Lietuvos vietovių. Dalyvavo Zarasų operacijoje ir nuo bermontininkų vaduojant Radviliškį. Nuo 1920 m. spalio mėn. pulko vado padėjėjas (pavaduotojas), kovojo su lenkais Varėnos, Nočios ir Trakų apylinkėse.

### Tarpukaryje

1922 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Nuo 1924 m. vasario mėn. Septintojo pėstininkų pulko vadas, o 1925 m. pulkininkas. 1930 m. baigė Aukštesniųjų kariuomenės viršininkų kursus.

Nuo 1939 m. balandžio mėn. 3-ojo pėstininkų pulko vadas, nuo 1940 m. birželio mėn. 4-ojo pėstininkų pulko vadas. 1940 m. rugpjūčio mėn. paleistas į atsargą. 

### Antrajame pasauliniame kare

Vokiečių okupacijos metais nuo 1941 m. spalio mėn. Lietuvos savisaugos dalinių Panevėžio apygardos vadas. Panaikinus apygardą, 1942 m. rugsėjo – lapkričio mėn. 10-ojo bataliono vadas. 1944 m. vasario mėn. stojo į Vietinę rinktinę, paskirtas Biržų apskrities komendantu. 

### Pasitraukimas į Vakarus

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. išvyko į JAV.

Įvertinimas
-----------

* 1923 m. Vyčio kryžiaus 5 laipsnio ordinas su kardais
* 1928 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1933 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Zabielskas. *Petras Genys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VI (Fau-Goris). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 544 psl.
| ***Erotinė simfonija*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  Ispanija Portugalija |
| Režisierius | Jesus Franco |
| Scenaristas (-ai) | Jesus Franco |
| Metai | 1979 |
| Žanras | erotinis |
| Kalba | ispanų |
| **IMDb įrašas** |

**Erotinė simfonija** (isp.  *Sinfonia erotica*) – 1979 m. režisieriaus Jesus Franco sukurtas erotinis filmas.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Lina Romay – Martina de Bresak
* Susan Hemingway – Norma
* Armando Borges – markizas Armando de Bresakas
* Mel Rodrigo – Floras
* Aida Gouveia – Vanda
* George Santos – Džordžas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Po gydymo iš psichiatrinės ligoninės grįžusi markizė Martina iš tarnaitės sužino, jog jos vyras dabar turi naują meilužį Florą. Namuose taip pat atsiranda Norma – mergina, kurią abu vyrai rado miške be sąmonės, taip pat tarnaitė ir Martiną prižiūrintis gydytojas. Martinos sveikatai itin kenkia stresas, tuo tarpu vyras mėgina įkalbėti tarnaitę įberti šiai į maistą nuodų. Pastaroji atsisako ir randama nužudyra, vėliau miršta ir Martina. Floras su Norma tampa meilužiais, o juos aptikęs markizas juodu nužudo...
**Albertas Liutermoza** (1896 m. sausio 26 d. Kalvarija, Marijampolės apskr. – 1974 m. kovo 31 d. JAV) – Lietuvos karinis veikėjas, Lietuvos kariuomenės pulkininkas.

Biografija
----------

Prasidėjus Pirmajam pasauliniam karui 1914 m. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę. 1915 m. baigė Kazanės karo mokyklą, 1916 m. Oranienbaumo karininkų šaulių mokyklą, 1917 m. štabskapitonas.

Grįžęs į Lietuvą 1920 m. mobilizuotas į Lietuvos kariuomenę. Dalyvavo kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais. 1921 m. ėjo 13-ojo pulko vado pareigas. 1925 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. Nuo 1928 m. 8-ojo pėstininkų pulko vadas, nuo 1929 m. pulkininkas, Šiaulių įgulos viršininkas. 1930 m. baigė Aukštesniųjų karininkų kursus. 1934 m. ypatingų reikalų karininkas prie Vyriausiojo kariuomenės štabo viršininko, 1935 m. – prie kariuomenės vado. 1935–1940 m. Kretingos apskrities komendantas.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. emigravo į JAV.

Įvertinimas
-----------

* 1929 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Zabielskas. *Albertas Liutermoza*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XIII (Leo-Magazyn). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2008. 527 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| ***Ilsa, nuožmioji prižiūrėtoja*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis |  JAV Šveicarija Vokietija |
| Režisierius | Jesus Franco |
| Scenaristas (-ai) | Erwin C. DietrichJesus Franco |
| Metai | 1977 |
| Žanras | eksploatacinis |
| Trukmė | 90 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Ilsa, nuožmioji prižiūrėtoja** – režisieriaus Jesus Franco sukurtas eksploatacinis filmas, trečiasis iš serijos apie kalėjimo prižiūrėtoją Ilsą.

Režisierius Franco, nusprendęs kurti „seksploitation" žanro filmą ir žinodamas apie Ilsos personažo populiarumą JAV, pagrindiniam vaidmeniui pakvietė aktorę Dyanne Thorne. Juosta buvo nufilmuota Vakarų Vokietijoje ir vadinosi „Greta: Haus Ohne Männer", tačiau siekiant pritraukti žiūrovų, daugelyje šalių buvo pavadinti „Ilsa, the Wicked Warden", nors be pavadinimo ji neturi nieko bendra su kitais serijos filmais.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Atokioje Pietų Amerikos vietovėje yra nuošali klinika, kurioje laikomos tik moterys – prostitutės, nimfomanės ir lesbietės, prieš kurias administracija naudoja fizinį ir psichologinį smurtą. Įtardama, kad šioje klinikoje dedasi negeri dalykai, į ją prasmunka paciente apsimetusi žurnalistė, ketinanti surinkti informaciją savo vykdomam tyrimui...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Dyanne Thorne – Greta / Vanda / Ilsa
* Tania Busselier – Ebė
* Lina Romay – Juana
* Eric Falk – Pablo
* Angela Ritschard – Roza
Mameliukų karys
**Mameliukai** (arab. مماليك) − tiurkų, taip pat gruzinų, čerkesų ir kitų kaukaziečių kilmės kariai, XII−XIX a. pradžioje veikę daugiausia Artimuosiuose Rytuose.

Iš pradžių mameliukai buvo kariai vergai ir sudarė sultonų Ajubidų (1171−1250 m.) gvardiją. 1250 m. mameliukų vadai nuvertė Ajubidus ir užgrobė valdžią.

Mameliukai valdė Egiptą (iki 1517 m.) ir Siriją (iki 1516 m.). Žinomos dvi mameliukų sultonų dinastijos: tiurkiškos kilmės Bachrių (1250−1390 m.) ir kaukaziečių Burdžių (1390−1517 m.).

1260 m. mameliukų kariuomenė įveikė įsiveržusius į Palestiną mongolus, 1268 m. išstūmė kryžininkus iš Sirijos ir Palestinos, 1272 m. sumušė izmailitus asasinus. Mameliukų sultonai pajungė Libijos rytinę dalį (Barką), Nubiją, Chidžazą, Kilikiją, Kiprą.

1516−1517 m. Egiptą, Siriją ir Palestiną užkariavo turkai ir atėmė iš mameliukų valdžią. Egipto mameliukams turkai paliko dalį žemių, už kurias iš jų gavo duoklę.

XVII a. pabaigoje, nusilpus Osmanų imperijai, mameliukai vėl atkūrė savo valdžią.

1808 m. Egipto paša Muchamedas Ali atėmė iš mameliukų žemę, o 1811 m. išžudė jų diduomenę.

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Mameliukai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Mameliukai Archyvuota kopija 2007-08-11 iš Wayback Machine projekto. **(**angl.**)**;
* Mameliukų menas **(**angl.**)**.
| **Antanas Gaušas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1901 m. gruodžio 24 d.Odesa, Ukraina |
| Mirė | 1964 m. kovo 15 d. (62 metai)Čikaga, JAV |
|  |
| Veikla | karinis veikėjas |
|  |
| Alma mater | 1933 m. Prahos generalinio štabo akademija |

**Antanas Gaušas** (1901 m. gruodžio 24 d. Odesoje, Ukraina – 1964 m. kovo 15 d. Čikagoje, JAV) – Lietuvos karinis veikėjas, Generalinio štabo pulkininkas.

Biografija
----------

Nuo 1919 m. sausio mėn. Lietuvos kariuomenės savanoris. 1919 m. baigė Kauno karo mokyklą. 1920 m. sausio-balandžio mėn. ir liepos-gruodžio mėn. dalyvavo nepriklausomybės kovose su Lenkijos kariuomenės daliniais. 1922 m. baigė Aukštuosius karininkų kursus. 1923–1931 m. kuopos vadas. 1926 m. baigė Panevėžio miškų technikų mokyklą. Dalyvavo 1926 m. gruodžio 17 d. valstybės perversmo įvykiuose Panevėžyje. Nuo 1931 m. dirbo Vyriausiajame štabe, nuo 1934 m. rugpjūčio mėn. skyriaus viršininkas. 1933 m. baigė Prahos generalinio štabo akademiją. Nuo 1936 m. lapkričio mėn. 9-ojo pėstininkų pulko vadas, nuo 1937 m. sausio mėn. ir Marijampolės įgulos viršininkas. 1937 m. Generalinio štabo pulkininkas.

SSRS okupuojant Lietuvą, 1940 m. birželio 15 d. su pulku traukėsi Vokietijos sienos link, pulkas buvo grąžintas, vadas 1940 m. birželio 16 d. atleistas iš pulko vado pareigų, o birželio 19 d. ir iš kariuomenės. Vengdamas suėmimo, iki 1941 m. birželio 22 d. slapstėsi.

Po 1941 m. Birželio sukilimo trumpai vadovavo voldemarininkų atkurtai sukarintai organizacijai „Geležinis vilkas". Nuo 1942 m. kovo mėn. Vidaus reikalų vadybos sienos apsaugos vadas. Nuo 1943 m. sausio mėn. Panevėžio apskrities viršininkas.

1944 m. pasitraukė į Vokietiją, 1949 m. išvyko į JAV.

Įvertinimas
-----------

* Gedimino 4 laipsnio ordinas (1928.02.16)
* Vytauto Didžiojo 4 laipsnio ordinas (1935.09.08)
* Lietuvos kariuomenės kūrėjo-savanorio medalis Nr.369 (1928)
* Nepriklausomybės medalis (1928)
* Šaulių žvaigždės ordinas (1938)
* Jaunosios Lietuvos sąjungos Trijų liepsnų 3-ojo laipsnio ordinas (1937)
* Skautų Svastikos ordinas (1935)

Šaltiniai
---------

1. ↑  Kazimieras Tamašauskas, Vytautas Zabielskas. *Antanas Gaušas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. V (Dis-Fatva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2004. 423 psl.
| ***Juodoji Emanuelė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Emanuelle nera |
| Kilmės šalis |  Italija Ispanija |
| Režisierius | Bitto Albertini |
| Scenaristas (-ai) | Bitto AlbertiniAmbrogio Molteni |
| Vaidina | Laura GemserGabriele TintiVenantino VenantiniKarin Schubert |
| Metai | 1975 |
| Žanras | erotinis |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Juodoji Emanuelė** (it.  *Emanuelle nera*) – 1975 m. sukurtas erotinis filmas, pradėjęs vėliau išpopuliarėjusią šio žanro filmų seriją ir padaręs pagrindinio vaidmens atlikėją Laurą Gemser pirmąja juodaode erotinių filmų žvaigžde. 

Šio filmo atsiradimą lėmė 1974 m. Prancūzijoje pasirodžiusi juosta „Emanuelė", sulaukusi didžiulio pasisekimo Europoje. Kad nekiltų ginčų, itališkosios Emanuelės kūrėjai herojės vardą rašė su viena „m" raide.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Laura Gemser – Maja Džordan / Emanuelė
* Karin Schubert – Ana Danieli
* Angelo Infanti – Džanis Danielis
* Isabelle Marchall – Glorija Klifton
* Gabriele Tinti – Ričardas Kliftonas
* Don Powell – profesorius Kamau
* Venantino Venantini – Viljamas Mereditas

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Pagrindinė filmo herojė – žurnalistė/fotografė Maja Džordan, savo straipsnius pasirašanti „Emanuelės" vardu. Ji su užduotimi atvyksta į Afriką (juosta buvo nufilmuota Kenijoje), kur apsistoja Danielių šeimoje. pastarųjų santuoka išgyvena ne pačius geriausius laikus, prie ko prisideda ir Emanuelė, užmezgusi intymius santykius ir su Džaniu, ir su Ana Danieliais.
Koordinatės: 54°58′40″š. pl. 25°50′51″r. ilg.﻿ / ﻿54.9778°š. pl. 25.8474°r. ilg.﻿ / 54.9778; 25.8474

|  |
| --- |
|    **Pavoverės geležinkelio stotelė** |
| **Adresas** | Pavoverė |
| **Atidaryta** | XX a. pradžia |
| **Uždaryta** | 2003 m. |
| **Žemėlapiai** | Retromap.ru |
| **Nuotraukos** | Railwayz.info |
| 


 |
| 

| Aplinkinės stotys ir stotelės |
| --- |
| Paaiškinimai |
| 

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | km |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ↑ LENTUPIS ↑ |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | (Lietuvos–Baltarusijos siena) |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Gelednė* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 7,3 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | *Zalavas* |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 9,0 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | ***Pavoverė*** |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 | 6,4 |  |
|  |  | 

|  |
| --- |
|  |

 |  | PABRADĖ |
|  |  |  |  |  |  |  |

 |

 |

**Pavoverės geležinkelio stotelė** – buvusi stotis Pavoverės bažnytkaimyje (Švenčionių rajonas), prie buvusio Pabradės–Lentupio geležinkelio.

Istorija
--------

Stotelė įkurta XX a. pradžioje nutiesus Pabradės-Lentupio geležinkelį, iš pradžių vadinosi ***Sarokpolio*** vardu (lenk. *Sorokpol*). 1990 m. Lietuvai atgavus nepriklausomybę, ji atsirado pasienyje, dėl to Pabradės–Lentupio geležinkelio linija buvo apleista. 1996 m. dar važiuodavo traukiniai Pabradė-Didžiasalis (kertantys Baltarusijos sieną, o po to vėl įvažiuojantys į Lietuvos teritoriją), bet linija 2003 m. uždaryta, o vėliau ir nuardyta.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Specjalna mapa kolejowa Polski. Warszawa, 1922.
2. ↑  Keleivinių traukinių tvarkaraštis (1996 06 02 – 1997 05 31). – Vilnius, Informacijos ir leidybos centras, 1996. // psl. 56–111
3. ↑
| **Pranas Jackevičius** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1877 m. spalio 6 d.Pamarnakiai, Subačiaus valsčius |
| Mirė | 1938 m. rugpjūčio 25 d. (60 metų)Kaunas |
| Vaikai | Galina Jackevičiūtė |
|  |
| Veikla | karinis veikėjas, pulkininkas |
|  |
| Alma mater | Vilniaus karo mokykla |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| * 1928 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1934 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas
 |

**Pranas Jackevičius** (1877 m. spalio 6 d. Pamarnakiai, Subačiaus valsčius – 1938 m. rugpjūčio 25 d. Kaunas) – Lietuvos karinis veikėjas, pulkininkas.

Biografija
----------

Duktė Galina Jackevičiūtė. 

### Rusijos imperijos kariuomenėje

1899 m. Rusijos imperijos kariuomenės savanoris. 1902 m. baigė Vilniaus karo mokyklą, 1911 m. – raitelių kursus Carskoje Selo. Dalyvavo Pirmajame pasauliniame kare, rotmistras. 

### Tarpukario Lietuvos kariuomenėje

Nuo 1918 m. gruodžio mėn. tarpukario Lietuvos kariuomenės savanoris. Nuo 1919 m. gegužės mėn. Pirmojo raitelių pulko vado padėjėjas (pavaduotojas), 1919 m. liepos mėn. – 1920 m. liepos mėn. – pulko vadas. Dalyvavo Nepriklausomybės kovose su Raudonąja armija ir bermontininkais. 1920 m. pulkininkas. Nuo 1920 m. spalio mėn. Antrojo raitelių pulko vadas, 1921–1926 m. – vėl Pirmojo raitelių pulko, 1926–1931 m. – Husarų pulko vadas. 1931–1932 m. kartu ėjo ir kavalerijos viršininko pareigas. 1932 m. liepos mėn. – 1934 m. balandžio mėn. kavalerijos viršininkas.

Įvertinimas
-----------

* 1928 m. Gedimino 3 laipsnio ordinas
* 1934 m. Vytauto Didžiojo 3 laipsnio ordinas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Jankauskas. *Pranas Jackevičius*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 461 psl.
| ***Kama Sutra: meilės sakmė*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Kama Sutra: A Tale of Love |
| Kilmės šalis |  JAV Jungtinė Karalystė Jungtinė Karalystė Indija Vokietija Japonija |
| Režisierius | Mira Nair |
| Metai | 1996 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 117 min. |
| Kalba | anglų |
| Biudžetas | 3 mln. dolerių |
| Pajamos | 8,6 mln. dolerių |
| **IMDb įrašas** |

**Kama Sutra: meilės sakmė** (angl.  *Kama Sutra: A Tale of Love*) – 1996 m. sukurta istorinė erotinė drama. Filmas demonstruotas San Sebastiano filmų festivalyje.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Indira Varma – Maja
* Sarita Choudhury – Tara
* Ramon Tikaram – Kumaras
* Naveen Andrews – princas Radžas Singhas
* Rekha – Rasa Devi, Kama Sutros mokytoja

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

XVI a. Indija. Šokėjos duktė Maja auga maharadžos rūmuose, nešioja išaugtus princesės Taros drabužius ir kartu su ja lanko šokių pamokas. Nors mergaitės tarsi draugės, princesė neleidžia Majai užmiršti, kad ši nėra kilminga ir jos nėra vieno luomo.

Merginos užauga ir princas Radžas atvyksta, kad pasipiršti Tarai. Ši, pamačiusi, kad Maja susižavėjusi žiūri į jaunikį, šią apsjauna ir išvaro. Įsižeidusi Maja vakare ateina į princo kambarį ir šiam atsiduoda. Ryte Maja pareiškia Tarai, kad šį kartą ji turės tenkintis tuo, kuo pirmiau pasinaudojo kita. Išaiškėjus tiesai, Mara ištremiama iš maharadžos namų.

Susipažinusi su jaunu skulptoriumi Kumaru, Maja apsistoja Kama Sutros mokytojos Rasos Devi namuose ir pradeda pas ją mokytis meilės meno. Tuo tarpu Radžas, negalintis pamiršti Majos, atpažįsta ją vienoje iš Kumaro skulptūrų ir nusprendžia ją surasti...
**Eduardas Jodko** (1873 m. Paukšteliškės dvaras, Smalvų valsčius – 1944 m.) – Lietuvos karinis veikėjas, artilerijos pulkininkas.

Biografija
----------

1899 m. mobilizuotas į Rusijos kariuomenę, 1899 m. spalio mėn. baigė Sankt Peterburgo Vladimiro karo mokyklą. Karininku dalyvavo 1904–1905 m. Japonijos-Rusijos, Pirmajame pasauliniame kare; baterijos, diviziono vadas; 1917 m. papulkininkis.

1918 m. rudenį atvyko į Vilnių. 1918 m. gruodžio 1 d. Lietuvos kariuomenės savanoris. Nuo 1919 m. vasario mėn. ėjo Artilerijos pulko vado, nuo 1919 m. spalio mėn. Artilerijos dalies viršininko pareigas, pulkininkas. 1920 m. rugpjūčio – spalio mėn. Šiaulių miesto komendantas, 1920 m. spalio mėn. – 1921 m. kovo mėn. Generalinio štabo projektų komisijos prie Krašto apsaugos ministerijos pirmininko padėjėjas (pavaduotojas). 1921 m. grįžo į tėviškę, 1941–1944 m. gyveno netoli jos.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Juozas Jankauskas. *Eduardas Jodko*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. VIII (Imhof-Junusas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2005. 669 psl.
| ***Keista Olgos O istorija*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | La strana storia di Olga O |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Antonio Bonifacio |
| Vaidina | Serena Grandi  Daniela Poggi  Florinda Bolkan |
| Metai | 1995 |
| Žanras | trileris |
| Trukmė | 88 min. |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Keista Oglos O istorija** (it. *La strana storia di Olga O*) – 1995 m. sukurtas erotinis trileris.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Olgos gyvenimas paženklintas vaikystėje patirtos traumos – jos akyse nusižudė tėvas. Išgyvendama sunkų santuokos su Paolo periodą, ji kreipiasi pagalbos į psichologą, kuris pataria jai aplankyti savo jaunystės miestą. Olga grįžta čia po daugelio metų kartu su vyru ir sutinka buvusius draugus ir kitus jau pamirštus žmones. Čia taip pat ji susiduria su vyru, kuris pradeda ją persekioti. Olga kreipiasi pagalbos į policiją, kur sutinka su inspektoriumi Meningu. Tarp jų įsiplieskia romanas, tačiau grįžtantys praeities vaizdai ir persekiotojas vis labiau painioja Olgą ir ji pradeda nebeskirti fantazijų ir realybės.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Serena Grandi – Olga
* Daniela Poggi – Izabelė
* Stephane Ferrara – inspektorius Maiklas Meningas
* David Brandon – Paolo
* Florinda Bolkan – Šeila

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Olga O". *movieplayer.it*. Nuoroda tikrinta 2022-10-13.