recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Atrichorniniai** |
| --- |
| Rudasis atrichornis (Atrichornis clamosus)Rudasis atrichornis  (*Atrichornis clamosus*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Gyvūnai  *( Animalia)* |
| Tipas: | Chordiniai  *( Chordata)* |
| Klasė: | Paukščiai  *( Aves)* |
| Būrys: | Žvirbliniai paukščiai  *( Passeriformes)* |
| Šeima: | Atrichorniniai  *( Atrichornithidae)* |

 |
| Binomas |
| ***Atrichornithidae***Stejneger, 1885 |

**Atrichorniniai** (*Atrichornithidae*) – žvirblinių (*Passeriformes*) būrio paukščių šeima.

Išvaizda
--------

Maždaug varnėno dydžio. Paukščiai turi ilgą uodegą ir trumpus silpnus užapvalintus sparnus. Plunksnų danga ruda, gerklė balta, ant krūtinės juodas raištis, šonai rusvi. Patinai ryškesnių spalvų ir šiek tiek didesni už pateles. Kojos tvirtos, rausia miško paklotę ieškodami maisto.

Biologija
---------

Balsas tvirtas, pamėgdžioja daugelio paukščių garsus.

  

### Lizdas

Abi rūšys ant žemės iš žolių ir sausų lapų suka kupolo formos lizdą su stogeliu ir šonine landa.

Mityba
------

Minta vabzdžiais, driežais ir varlėmis.

Paplitimas
----------

Paplitę Australijoje.

Šeimoje viena gentis – **atrichorniai** (*Atrichornis* Stejneger, 1885) ir dvi sparčiai nykstančios rūšys:

Rūšys
-----

* Triukšmingasis atrichornis – *Atrichornis clamosus* (Gould, 1844)
* Rudasis atrichornis – *Atrichornis rufescens* (E. P. Ramsay, 1867)

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Atrichorniniai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Saliamono Salos** padalintos į 9 **provincijas**, o sostinė Honiara Gvadalkanalio saloje valdoma kaip atskira sostinės teritorija.

Istorija
--------

Saliamono Salų provincijos alfabeto tvarka.
Didžiosios Britanijos protektorato laikais Saliamono salas sudarė 12 administracinių rajonų: Šuazelis, Rytų Saliamonai, Gizas, Gvadalkanalis, Lordas Hovas, Malaita, Nggela ir Savas, Renelo ir Bellonos salos, Santa Kruzas, Šortlandas, Sikaiana (Stiuartas), Isabelė ir Keip Maršas. Sostinė buvo Tulagis.

Po Antro Pasaulinio karo salos buvo perorganizuotos į 4 rajonus: Centro, Vakarų, Rytų ir Malalaita. Šie rajonai buvo padalinti į tarybas. Sostinė buvo perkelta į Honiarą. Tokia padėtis išliko iki nepriklausomybės 1978 m.

1981 m. Saliamono Salose atsirado 7 provincijos padalinus kai kuriuos rajonus: Centro rajonas buvo padalintas į Centrinę provinciją, Gvadalkanalio provinciją ir Isabelės provinciją; Rytų rajonas – į Makiros ir Temotu provincijas; Vakarų rajonas ir Malalaita išlaikė savo ribas kai tapo provincijomis. Naujos provincijos sutapo su anksčiau buvusiom tarybomis, kurios sudarė tas provincijas.

1983 m. nuo Gvadalkanalio buvo atskirta 22 km² ploto sostinės teritorija.

1995 m. Šuazelio provincija buvo atskirta nuo Vakarų provincijos, o Renelo ir Belonos provincija – nuo Centrinė provincijos.

Provincijos
-----------

| # | Provincija | Sostinė | Plotas(km²) | Gyv. skaičius1999 m. surašymas | Gyv. tankumas gyv./km² (1999 m.) | Gyv. skaičiusapytiksliai 2009 m. |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Centrinė provincija | Tulagis | 615 | 21 577 | 35,1 | 24 226 |
| 2 |  Šuazelio provincija | Taro sala | 3 837 | 20 008 | 5,2 | 24 060 |
| 3 |  Gvadalkanalio provincija (1) | Honiara | 5 336 | 60 275 | 11,3 | 79 555 |
| 4 |  Isabelės provincija | Buala | 4 136 | 20 421 | 4,9 | 23,209 |
| 5 |  Makiros-Ulavos provincija | Kirakira | 3 188 | 31 006 | 9,7 | 38 123 |
| 6 |  Malaitos provincija | Aukis | 4 225 | 122 620 | 29,0 | 143 852 |
| 7 |  Renelo ir Belonos provincija | Tigoa | 671 | 2 377 | 3,5 | 2 174 |
| 8 |  Temotu provincija | Lata | 895 | 18 912 | 21,1 | 21 190 |
| 9 |  Vakarų provincija | Gizas | 5 475 | 62 739 | 11,5 | 83 759 |
| - |  Honiara | Honiara | 22 | 49 107 | 2 232,1 | 78 190 |
|   | **Saliamono Salos** | Honiara | 28 400 | 409 042 | 14,4 | 518 338 |

(1) neskaitant Honiaros

|  |  |
| --- | --- |
|  **Saliamono Salų provincijos** |  |
| Centrinė | Gvadalkanalis | Honiara | Isabelė | Makira-Ulava | Malaita | Renelas ir Belona | Šuazelis | Temotu | Vakarai |
|  |
| --- |
| Salfordo universitetas |
|  |
| Įkurtas | 1896 |
| Tipas | Viešasis |
| Rektorius | prof. Michael Harloe |
| Darbuotojų | 2781 |
| Studentų | 20100 |
| Doktorantai | apie 500 |
| Vieta | Salfordas, Mančesteris, Anglija |
| Svetainė | www.salford.ac.uk |

**Salfordo universitetas** (angl. *University of Salford*) - aukštoji mokykla Salforde, Mančesterio metropolyje, Anglijoje. Universitete mokosi apie 19 000 studentų, o jo pastatai išsidėstę prie Irwell upės krantų, maždaug už 2,5 km nuo Mančesterio miesto centro.

Universitetas yra itin populiarus tarp studentų iš užsienio. Universitete mokosi apie 3 000 užsieniečių, daugiausiai iš Kinijos, Pakistano, Kipro, Graikijos, Nigerijos ir Malaizijos. Universiteto atstovybė veikia Kinijoje, Čengdu mieste.

Istorija
--------

Salfordo universitetas susiformavo po sudėtingos susijungimų ir atsiskyrimų istorijos. 1896 metais Salfordo darbininkų kolegija susijungė su Pendletono mechanikos institutu ir suformavo Safordo technikos institutą, kuris greitai tapo Karališkuoju technikos institutu. Amžių sandūroje Safordo pramonėje dominavo mechanikos inžinerija, chemijos, tekstilės pramonė ir statyba, o tai lėmė ir instituto dėstomų dalykų pobūdį.

Po skilimo 1958 m. viena iš dalių (Karališkoji pažangiosios technologijos kolegija) 1967 m. tapo Salfordo universitetu. Atskilusi dalis prie Salfordo universiteto vėl prisijungė 1996 m.

Fakultetai ir mokyklos
----------------------

Salfordo universitete veikia keturi fakultetai, sudaryti iš 12 mokyklų:

Menų, žiniasklaidos ir socialinių mokslų fakultetas
* Menų ir dizaino mokykla
* Anglų kalbos, sociologijos, politologijos ir šiuolaikinės istorijos mokykla
* Kalbų mokykla
* Žiniasklaidos, muzikos ir įgyvendinimo mokykla

Verslo, teisės ir urbanistinės aplinkos fakultetas
* Urbanistinės aplinkos mokykla
* Salfordo verslo mokykla
* Salfordo teisės mokykla

Sveikatos ir socialinės apsaugos fakultetas
* Visuomenės, sveikatos mokslų ir socialinės rūpybos mokykla
* Sveikatos apsaugos profesijų mokykla
* Slaugos mokykla

Mokslo, inžinerijos ir aplinkos fakultetas
* Kompiuterinės, tiksliųjų mokslų ir inžinerijos mokykla
* Aplinkos ir gamtos mokslų mokykla.

Plėtra ir investicijos
----------------------

2006–2007 m. į universiteto infrastruktūrą investuota 150 milijonų svarų (apie 750 mln. litų). Sparčiai renovuojamos turimos patalpos, auditorijos, laboratorijos ir kiti statiniai bei statomi nauji pastatai.

Pastatytas visiškai naujas (kainavęs 22 mln. svarų) *Mary Seacole* pastatas, skirtas Sveikatos ir socialinės rūpybos fakultetui. 5 aukštų pastate įrengtos auditorijos, kabinetai darbuotojams bei naujausiomis technologijomis aprūpinta sveikatos tyrimams skirta laboratorija.

2007 m. bus baigtas statyti naujas pastatas Salfordo teisės mokyklai (projekto kaina – 10 milijonų svarų).

Nuorodos
--------

* Oficiali universiteto svetainė (anglų k.)
* Salfordo studentų sąjungos svetainė
* *Student Direct*, studentų laikraštis Archyvuota kopija 2007-02-26 iš Wayback Machine projekto.
* Salfordo universitetas: 360° turas
**Atostogpinigiai** (**atostogų pinigai**, **atostoginiai pinigai** (AP), **atostoginiai**) – darbo užmokestis, mokamas už atostogų laiką.

Lietuva
-------

Kasmetinių atostogų laiku darbuotojui garantuojamas jo vidutinis darbo užmokestis visose darbovietėse (LR darbo kodeksas, 176 str. „Kasmetinių atostogų apmokėjimas"). Vidutinio darbo užmokesčio apskaičiavimo tvarką nustato LR Vyriausybė. Darbo užmokestis už kasmetines atostogas mokamas ne vėliau kaip prieš 3 kalendorines dienas iki kasmetinių atostogų pradžios. Jeigu darbuotojui priklausantis darbo užmokestis nustatytu laiku nesumokamas ne dėl darbuotojo kaltės, kasmetinės atostogos pratęsiamos tiek dienų, kiek buvo delsiama sumokėti darbo užmokestį, ir už pratęstą laiką mokama kaip už kasmetines atostogas.

Vokietija
---------

Vokietijoje darbuotojų teisė į atostogpinigius (vok. *Urlaubsgeld*, *zusätzliches Urlaubsgeld* arba *Urlaubsgratifikation*) įstatymais nėra nustatyta. Tą nustato darbo sutartys, kolektyvinės sutartys.
Darbuotojų atostogpinigių dydis (2006 m.):

| Dydis | Darbuotojų nuošimtis |
| --- | --- |
| 0-499 € | 51 % |
| 500-999 € | 25 % |
| 1000-1499 € | 10 % |
| 1500-1999 € | 7 % |
| 2000-2499 € | 3 % |
| 2500-2999 € | 2 % |
| 3000-3499 € | 1 % |
| 3500 € ir daugiau | 2 % |

Valstybės tarnautojai (*Beamte*) turi teisę į atostogpinigius pagal įstatymą (pvz. federalinis įst. *Urlaubsgeldgesetz*) arba pagal federalinės žemės teisę. Paskutiniais metais tokia teisė panaikinama arba dydis mažinimas, arba išmoka susiejama su „kalėdpinigiais" (*Weihnachtsgeld*), tik ja apsiribojant.

Šaltiniai
---------

1. ↑  VLKK inf. Archyvuota kopija 2011-01-10 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  LR darbo kodeksas (2009-12-21 redakcija)
3. ↑  SOEP - das Sozio-oekonomische Panel 2006: Atostogpinigių dydžiai (vokiečių k.)
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Atosa
**Atosa** (senąja persų kalba Hutausa, graikų Atossa, pers. آتوسا , g. prieš 550 – m. 475 m. pr. m. e.) – persų karalienė 550 – 475 m. pr. m. e.

Nors yra labai mažai žinoma ir apie jos kilmę, teigiama, kad ji kilus iš tikinčių Zoroastra šeimos, nes religijoj minima Atosa yra mitinis veikėjas.

Kyro Didžiojo duktė ir pusseserė Kambizui II. Kambizas norėjo ją vesti, nors prieš tai nebuvo panašaus atvejo Persijos istorijoje. Kambizą nuo to atkalbėjo jo patarėjai. Todėl Atosą vedė Smerdis, kuris nuvertė Kambizą. 522 m. pr. m. e. Atosa tapo Darijaus I(nuvertusio Smerdį) žmona.

Vienas iš jų vaikų buvo Kserksas I. Abejojama ar Atosa mirė (kaip sakoma nuo krūties vėžio) prieš Kserkso I iškilimą, ar(remiantis Herodotu) ji gyveno ir jo valdymo metu.

Herodotas teigia, kad Atosa labiau mėgusi graikų, o ne persų vergus.

Aischilo tragedijos „Persai" pagrindinė veikėja.
| ***Atostogos Amerikoje*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Vacanze in America |
| Kilmės šalis |  Italija |
| Režisierius | Carlo Vanzina |
| Scenaristas (-ai) | Enrico VanzinaCarlo Vanzina |
| Metai | 1984 |
| Žanras | komedija |
| Kalba | italų |
| **IMDb įrašas** |

**Atostogos Amerikoje** (it.  *Vacanze in America*) – 1984 m. Italijoje sukurta komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

San Krispino katalikišką mokyklą baigę mokiniai vasarai išvyksta atostogų į Ameriką, lydimi kelių dėstytojų ir vieno iš jų motinos, mis de Romanis. Vaikinai tikisi pašėlioti ir patirti nuotykių su merginomis, tačiau realybėje vienas po kito įsivelia į nesusipratimus. Alesio dar lėktuve susipažįsta su Antonela, tačiau mergina skrenda į Niujorką pas savo sužadėtinį. Vėliau jie jau trise netyčia susiduria parke ir Antonela su Alesio sutaria vakare susitikti. Peo ir 2 draugai naktiniame klube susipažįsta su 2 merginomis, kurios taip pat pasirodo turinčios itališkų šaknų. Jie išleidžia kelis šimtus dolerių šampanui, tikėdamiesi praleisti naktį, tačiau, merginos atsiveda juos į namus, kur vaikinams tenka bendrauti su jų giminaičiais ir vyru. Vaikinai stengiasi iškrėsti kuo daugiau pokštų savo mokytojams – dvasininkams, Filipo motina sulaukia priekabiavimų gatvėje. Peo turi pažįstamą bičiulį Niujorke ir tikisi, kad šis padės jiems susirasti merginų, tačiau paaiškėja, jog šis gėjus. 

Grupė autobusu vyksta į Greislendą, vėliau viešbutyje Alesio vėl susutinka Antonelą, kuri pradeda jį atvirai vilioti. Peo, tapęs nusikaltimo liudininku, patenka į kamerą, tačiau susipažįsta su žavia policininke. Kalnų stovykloje jie susitinka turistų grupę iš Turino ir kadangi serga už skirtingas komandas, nusprendžia santykius išsiaiškinti futbolo varžybomis. Kalifornijos pliaže Filipo susipažįsta su mergina, kuri išmoko jį plaukioti banglente ir su kuria jis dingsta visai nakčiai, o motina su kunigu donu Buro leidžiasi po naktinius klubus jo ieškoti. Naktis baigiasi šokiais, o apsvaigusi ši vos nesuvilioja šventiko.Kol kiti ilsisi, Peo su draugais paslapčia pasprunka į Las Vegą, o Alesio eilinį kartą susitinka Antonelą. Vaikinai pradžioje išlošia, tačiau galiausiai praranda paskutinius pinigus. Netikėtai aptikęs kišenėje dar kelis dolerius, Peo užsisako eskorto merginą, tačiau ši pasirodo labai negraži ir jis netenka paskutinių pinigų taip ir nesugulęs su ja. Vaikinai grįžta taksi, už kurią sumokėti grupė turi sumesti paskutinius dolerius.

Praėjus mėnesiui nuo grįžimo į Romą, pas Alesio atskrenda Antonela, tačiau sutinka šį su mergina. Pas Filipą ir jo motiną atvyksta jo naujoji draugė iš Kalifornijos kartu su išsiskyrusiu tėvu. Peo mėgina bare susipažinti su mergina, kuri pasirodo esanti amerikietė, atvykusi su savo mokyklos draugėmis...

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Jerry Cala – Peo Kolombo
* Christian De Sica – donas Buro
* Claudio Amendola – Alesio
* Antonella Interlenghi – Antonela
* Gianmarco Tognazzi – Filipo de Romanis
* Edwige Fenech – mis de Romanis, Filipo motina
* Enzo Liberti – Alesio tėvas
**Atribucijos klaida** – psichologijoje, suvokimo netikslumas, kuris turi įtakos asmens supratimui apie tai, kas atsakingas už veiksmą, įvykį, reiškinį, t. y. atribucijai.

Atribucijos klaidos dažnai kyla iš skirtingų *aktyvaus dalyvio* ir *stebėtojo* pozicijų: asmuo, dalyvaujantis veiksme (aktyvus dalyvis) situaciją mato kitaip, nei asmuo, neturintis nieko bendro su atitinkamu veiksmu (stebėtojas). Šie suvokimo skirtumai dažnai susidaro dėl skirtingo atitinkamos informacijos pasiekiamumo, t. y. kiek kurie elementai išsiskiria iš konteksto. Pvz. stebėtojui lengviau prisiminti dalyvio elgesį nei dalyvio situaciją, todėl būtent dalyvio elgesys yra labiau pasiekiamas vėlesniam apsvarstymui; taip pat dalyviui jo paties savijauta yra pasiekiamesnė, nei kitam asmeniui. Dėl šių priežasčių neretai gali atsirasti atribucijos klaidos.

Viena dažnų atribucijos klaidų yra fundamentali atribucijos klaida.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Atribucijos teorija
* Priežastingumas
* Kognityvinė klaida
|  |
| --- |
| Milica Pavlović |
| Gimė | 1991 m. rugpjūčio 11 d. (31 metai) Einzydelnas |
| Kilmė | Šveicarijos vėliava Šveicarija |
| Žanrai | turbo-folk |
| Kūrinių kalbos | serbų |
| Veikla | dainininkė |
| Instrumentai | vokalas |
| Aktyvumo metai | 2012 m.–dabar |
| Įrašų kompanija | „Grand produkcija" |

**Milica Pavlović** (serb. *Милица Павловић*; g. 1991 m. rugpjūčio 11 d. Einzydelne, Šveicarija) – Serbijos turbo-folk muzikos stiliaus dainininkė. Kaip scenos atlikėja, ji pirmą kartą pasirodė 2010 m. radijo dainų festivalyje, jame atliko daina „Dodji" (serb. *Dođi*), kurią parašė žymi serbų muzikos dainininkė, tekstų autorė ir kompozitorė Leontina Vukomanović.

Biografija
----------

Būsimoji dainininkė gimė serbų emigrantų šeimoje Šveicarijoje. Kai jai buvo penkeri, jos tėvai išsiskyrė ir ji augo pas savo senelius Serbijoje, Leskovace. Leskovace baigė Stanislav Binički muzikos mokyklą, muzikos teorijos skyrių. Studijavo Belgrade, privačiame universitete *Univerzitet Džon Nezbit*, kultūros ir žiniasklaidos fakultete, ryšių su visuomenę specialybę.

2011/2012 m. vykusiame televizijos muzikiniame konkurse „Zvezda Granda" (*Звезда Гранда*) ji liko aštunta. Jame dalyvaudama įrašė ir išleido savo pirmąją dainą „Tango". Tais pačiais metais Šveicarijoje buvo patekusi į automobilio avariją, kurioje buvo stipriai sužalotos Milicos kairė ranka ir koja. Avarija įvyko, kai jos draugas nesuvaldęs automobilio, jį sudaužė tunelyje tarp Ciuricho ir Cugo.

Nuo 2013 m. prasidėjo jos profesionali dainininkės karjera, viena po kitos pasirodė naujos dainos „Milimetar", „Dominacija", „Dve po dve" ir „Alter ego". Kitais metais buvo išleistas debiutinis albumas „Govor tela" (*Говор тела*). Taip pat pabaigė mokslus universitete.

Diskografija
------------

### Dainos

* *Tango* (2012)
* *Čili* (2012)
* *Pakleni plan* (2013)
* *Sexy Senorita* (2013)
* *Alibi* (2014)
* *Selfie* (2015)
* *Demantujem* (2015)
* *La fiesta* (2016)
* *Ljubi, ljubi* (2016)

### Albumai

* *Govor tela* (2014)

Nuorodos
--------

1. ↑
2. ↑   Archyvuota kopija 2016-08-16 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

**Atrakcionizmas** (angl. *lookism*) – diskriminacija ar išankstinis priešiškas nusistatymas prieš asmenis vertinant jų išvaizdą. Žmonės dažnai stereotipiškai vertinami vien pagal jų išvaizdą, o neatitinkantys priimto grožio ir patrauklumo standarto dažnai stigmatizuojami. Nepatrauklios išvaizdos asmenims daug sunkiau konkuruoti darbo rinkoje, nepaisant jų gebėjimų. Tai itin pasakytina apie socialinės sferos darbus (turizmas, žiniasklaida, prekyba, aptarnavimas). Neigiama kitų asmenų reakcija į ne tokius patrauklius asmenis gali šiems kelti stresą, psichinius sutrikimus ar fizinius sutrikimus bandant pagerinti išvaizdą (pvz. anoreksija).

Priešingai nei dauguma diskriminacijos rūšių, atrakcionizmas paprastai nėra ribojamas įstatymiškai. Be to, diskriminaciją dėl išvaizdos įrodyti labai sunku, kadangi grožis – labai subjektyvi sąvoka.

Šaltiniai
---------

1. ↑
| Naujienaivok.  *Naujehnen, Rotfelde* |
| --- |
| 

NaujienaiNaujienai

54°48′17″š. pl. 22°44′14″r. ilg.﻿ / ﻿54.8048°š. pl. 22.7372°r. ilg.﻿ / 54.8048; 22.7372﻿ (Naujiena (Viliūnų parapija))Koordinatės: 54°48′17″š. pl. 22°44′14″r. ilg.﻿ / ﻿54.8048°š. pl. 22.7372°r. ilg.﻿ / 54.8048; 22.7372﻿ (Naujiena (Viliūnų parapija)) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Kaliningrado sritis Kaliningrado sritis |
| **Rajonas** | Krasnoznamensko rajonas |

**Naujiena** arba **Naujienas** (vok. *Naujehnen*, *Groß Naujehnen*, nuo 1938 m. *Rotfelde*) – buvęs kaimas Rytų Prūsijoje, Pilkalnio apskrityje, dabartinės Kaliningrado srities šiaurės rytinėje dalyje, 15 km į šiaurės rytus nuo Pilkalnio, 8 km į šiaurės vakarus nuo Širvintos.

Istorija
--------

Naujienos kaimo bendruomenė 1936 m.
1723-1818 m. priklausė Įsruties apskričiai, 1818-1945 m. – Pilkalnio apskričiai ir 1874 m. įsteigtam Lindikų valsčiui. XIX a. pradžioje buvo šatulininkų kaimas su 23 ugniakurais ir 73 gyventojais, 1871 m. kaime gyveno jau 251 gyventojai. Priklausė Viliūnų evangelikų liuteronų parapijai.

Kaimui priklausė dalis Didžiosios Plynės pelkės, buvo malūnas. 1901 m. per kaimą nutiestas siaurasis geležinkelis, įrengta stotelė. 1944 m. rudenį Raudonajai armijai užėmus Širvintą, trumpam tapo galine geležinkelio atšakos stotele. Po karo kaimas išnyko. Nuo 2008 m. buvusio kaimo teritorija priklauso Krasnoznamensko rajono Dobrovolsko kaimo gyvenvietei.

Gyventojai
----------

|  |
| --- |
|  **Demografinė raida tarp 1905 m. ir 1939 m.** |
| **1905 m.** | **1910 m.** | **1933 m.** | **1939 m.** |
| 245 | 232 | 186 | 183 |
| 

| Demografinės raidos histograma |
| --- |
| 
 |

 |

Šaltiniai
---------

1. ↑  Naujienas: 5. Mažosios Lietuvos enciklopedija, T.3 (Mec-Rag). Vilnius, Mažosios Lietuvos fondas, Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  Pilkalnio apskrities kaimų sąrašas (1910 m.) vok.
3. ↑  www.verwaltungsgeschichte.de Pilkalnio apskritis vok.
**Milicijos leitenantas** (rus. *лейтенант милиции*) – specialusis jaunesniojo TSRS milicijos vadovaujančio personalo laipsnis 1936-1943 m. 
Atitiko valstybės saugumo leitenantą (NKVD sistema), kapitoną Raudonojoje Armijoje ir kapitoną leitenantą kariniame laivyne. Šis laipsnis atitiko dabartinį karinį laipsnį kapitonas.

Milicijos laipsnių sistemoje žemesnis laipsnis buvo milicijos jaunesnysis leitenantas, o aukštesnis – milicijos vyresnysis leitenantas. 

Milicijos leitenantams, atitarnavusiems 3 metus su šiuo laipsniu ir teigiamai atestuotiems, būdavo suteikiamas milicijos vyresniojo leitenanto laipsnis.

Laipsnio istorija
-----------------

Milicijos leitenanto laipsnis TSRS NKVD darbininkų ir valstiečių milicijos sistemoje buvo įvestas 1936 m. balandžio 26 d. TSRS CVK ir TSRS LKT nutarimu, kuris buvo paskelbtas 1936 m. gegužės 5 d. NKVD įsakymu Nr. 157. 

Ši laipsnių sistema veikė iki 1943 m. vasario 9 d. kai TSRS AT Prezidiumo nutarimu „Apie NKVD ir milicijos organų vadovaujančio personalo laipsnius" (*О званиях начальствующего состава органов НКВД и милиции*) buvo įvesta nauja specialiųjų laipsnių sistema, atitikusi kariuomenės laipsnius.

Nuorodos
--------

1. ↑  Положение о прохождении службы начальствующим составом Рабоче-Крестьянской милиции Народного комиссариата внутренних дел СССР

* Звания и знаки различия милиции в мае 1936 – феврале 1943 г.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| jaunesnis laipsnis**milicijos jaunesnysis leitenantas**(vyresnysis leitenantas) | **TSRS milicijos laipsniai (1936-1943 m.)****milicijos leitenantas**(kapitonas) | vyresnis laipsnis**milicijos vyresnysis leitenantas**(majoras) |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

*Atropinas*
*3-matis modelis*
**Atropinas** – alkaloidas. Randamas bulvinių šeimos augaluose – drignėse, durnaropėse. Atropinas, pasižymi dideliu giminingumu muskarininiams acetilcholino receptoriams, tačiau prisijungęs prie jų poveikio nesukelia taigi pasižymi anticholinerginiu aktyvumu. Atropinas veikia tiek centrinius tiek periferinius M - cholino receptorius. Jo poveikio trukmė 4 h. Kadangi tai potencialiai nuodinga medžiaga, pavadinimas jai suteiktas pagal vieną iš trijų likimo deivių, galinčių nutraukti gyvenimo giją, Atropę.

Poveikiai
---------

* Akys – atropinas blokuoja acetilcholino poveikį akyje, dėl to pasireiškia midriazė (vyzdžio išsiplėtimas), fiksuoti vyzdžiai (nereaguoja į šviesą), cikloplegija (akomodacijos sutrikimas).
* Virškinimo traktas – slopina virškinimo sistemos peristaltiką.
* Šlapimo išskyrimo sistema – slopina šlapimo pūslės aktyvumą, dėl to kartais naudojamas enurezės (šlapimo nelaikymo) gydymui.
* Širdies ir kraujagyslių sistema – priklauso nuo dozės: mažos dozės sukelia bradikardiją, slopindamos klajoklinių nervų slopinančių neuronų veiklą. Didesnės dozės sukelia tachikardiją, nes blokuojami sinoatrialinio mazgo M2 receptoriai. Toksinės atropino dozės gali sukelti odos kraujagyslių vazodilataciją.
* Sekrecijos liaukos – slopina seilių liaukų veiklą poveikis pasireiškia burnos džiuvimu, tai pat slopina prakaito ir ašarų liaukas. Prakaito liaukų slopinimas gali sukelti, kūno temperatūros pakilimą.

Perdozavus atropino pasireiškia šie simptomai:
Dezorientacija, atminties praradimas, depersonalizacija, regos bei klausos haliucinacijos, baimė, paranojinis sindromas, psichomotorinis sujaudinimas, ekscentriškas elgesys, staiga atsiradusi padrika, be sąryšio kalba, kliedesiai, hipotermija, hiperemiška, sausa oda, retrogradinė amnezija. Patekus į gyvūnų organizmą atpalaiduoja lygiuosius raumenis, susilpnina liaukų veiklą.

Naudojimas
----------

Vartojamas medicinoje sutrikus širdies veiklai, vyzdžiams išplėsti, lygiųjų raumenų spazmams apmalšinti. Taip pat eksperimentinėje neurofiziologijoje.
Cheminis elementas X ir jo masės (A) bei atomo (Z) numeris
**Atomo numeris**, **atominis numeris**, **atominis skaičius**, (**Z**) – protonų skaičius atomo branduolyje. Atomas, kuris turi neutralų krūvį, turės atominį numerį lygų elektronų skaičiui. Cheminiai elementai periodinėje elementų lentelėje yra išdėstyti atominio numerio didėjimo tvarka.

Atominis numeris neturėtų būti maišomas su masės numeriu (**A**), kuris yra lygus protonų ir neutronų (nukleonų) skaičiui branduolyje. Neutronų, esančių atomo branduolyje, skaičius žymimas **N**, todėl galioja tokia minėtus skaičius apjungianti formulė: *A = Z + N* (šie skaičiai visada yra natūralūs).

Pradžioje, atomo numeris reiškė elemento vietą periodinėje elementų lentelėje. Kai Mendelejevas surašė visus žinomus cheminius elementus ir sugrupavo juos pagal cheminį panašumą, buvo pastebima, kad išrikiuojant juos pagal griežtą atominės masės numerį yra neatitikimų. Jodas ir telūras, jeigu išrikiuoti pagal atominę masę atrodo išdėlioti netvarkingai ir geriau atitiktų savo vietas jei jų numeriai būtų apkeisti vietomis. Išdėliojus elementus pagal chemines savybes, jie gavo savo elementų numerius. Šis numeris pasirodė labai artimas atomo masei.

Vėliau buvo atrasta, kad atomo numeris atitinka branduolio elektrinį krūvį – kitaip sakant kiek protonų yra branduolyje. Krūvis, o ne atomo masė, suteikia elementams jų chemines savybes.

Simbolis Z
----------

Atomo numerio simbolis *Z* greičiausiai atsirado nuo vokiško žodžio *Atomzahl* (liet. *atominis skaičius*), nors iki 1915 m. buvo naudojamas žodis *Zahl* (liet. *skaičius*).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Atomo ir branduolio fizika Archyvuota kopija 2015-05-22 iš Wayback Machine projekto. Nuoroda tikrinta 2015-06-03
2. ↑  „Simbolio Z kilmė (anglų k.)". Suarchyvuotas originalas 2015-04-27. Nuoroda tikrinta 2015-06-03.
| Kapuasas |
| --- |
| Kapuaso upė Kapuaso upė |
| **Ilgis** | 1143 km |
| **Baseino plotas** | 97 000 km² |
| **Vidutinis debitas** | 5000 m³/s |
| **Ištakos** | Kapuas Hulu kalnai |
| **Žiotys** | Pietų Kinijos jūra |
| **Šalys** | Indonezijos vėliava Indonezija |
|  |
|  **Vikiteka** | Kapuasas |

**Kapuasas** (indonez. *Sungai Kapuas*) – upė Indonezijoje, Vakarų Kalimantano provincijoje, didžiausia Borneo salos vakaruose ir visoje Indonezijoje. Prasideda Kapuas Hulu kalnuose salos centre, netoli Malaizijos pasienio. Teka į vakarus per pelkėtas miškingas lygumas. Įteka į Pietų Kinijos jūrą ties Pontianako miestu.

Didžiausias intakas – Melavis (kairysis).

Džiunglėmis apaugusios Kapuaso pakrantės
Upė laivuojama beveik per visą ilgį (~900 km). Tai labai svarbi salos transporto arterija: iš salos gilumos ja eksportuojama mediena ir žemės ūkio produkcija, o prie upės esančios gyvenvietės aprūpinamos įrengimais, buitinėmis prekėmis, atgabentomis iš pakrantės. Ties Sangau gyvenviete upę kerta vienintelis tiltas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Kapuas (Sungai Kapuas, Kapùasas)*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006
2. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 195
*Kitos reikšmės – Paryžiaus universitetas (reikšmės).*

|  |
| --- |
| Paryžiaus universitetas |
| miniatūra 
Paryžiaus universiteto herbas |
| lot. *Universitas magistrorum et scholarium Parisiensis* |
| Šūkis | *Hic et ubique terrarum*„Čia ir visur Žemėje" |
| Veikė | 1200–1793 m. |
| Vieta | Paryžius, Prancūzijos karalystė |

**Paryžiaus universitetas** (pranc. *Université de Paris*) – XII a. pabaigoje Paryžiuje įkurta aukštoji mokykla (universitetas), veikusi iki 1793 m. tapusi pavyzdžiu vėlesniems Europos universitetams. Lotynų kvartale įsikūręs universitetas dažnai vadinamas Sorbona (pranc. *La Sorbonne*). 

Paryžiaus universiteto pastatų planas 1660 m.
Dažniausiai manoma, kad universitetas susidarė susijungus trims mokykloms, priklaususioms Paryžiaus Dievo Motinos katedrai, Paryžiaus šv. Ženevjevos abatijai bei Paryžiaus šv. Viktoro abatijai, pasak kitos versijos, universitetas kilęs tik iš katedrai priklaususios mokyklos.

1200 m. Prancūzijos karalius Pilypas II Augustas suteikė universitetui privilegiją, pagal kurią dėstytojai ir studentai galėjo būti teisiami tik bažnytinių teismų.

Universitetui ir jo menų fakultetui vadovavo rektorius. Rektoriaus kadencija iš pradžių buvo keturios ar šešios savaitės, vėliau Simonas de Brionas, popiežiaus legatas Prancūzijai, pailgino ją iki trijų mėnesių, po trejų metų ji buvo dar pailginta iki vienerių, dvejų ar trejų metų.

Rektorių rinko keturių nacijų, į kurias buvo padalintas menų fakultetas, prokuratoriai. Iš pradžių buvo Prancūzijos, Anglijos, Normandijos, Pikardijos nacijos, po Šimtamečio karo Anglija buvo pakeista į Vokietiją.

Teologijos, kanonų teisės („dekreto" (pranc. *Faculté de décret*), nuo veikalo „Nesuderinamų kanonų harmonija" alternatyvaus pavadinimo „Graciano dekretas") bei medicinos fakultetai buvo laikomi aukštesniaisiais fakultetais. Jų vadovai buvo dekanai; toks pavadinimas pradėtas naudoti tryliktojo amžiaus antroje pusėje. Susiklostė, kad aukštesnieji fakultetai teikdavo daktaro laipsnį, o menų fakultetas – bakalauro. Vėliau atsirado licenciato laipsnis. 1679 m. Liudvikas XIV leido Paryžiaus universiteto Kanonų teisės fakultete dėstyti civilinę teisę, dėl ko susiformavo teisės fakultetas.

Dvyliktame amžiuje atsirado kolegijos – studentų bendrabučiai. Kolegijos buvo specializuotos, skirtos kurio nors fakulteto ar nacijos studentams.

1793 m. rugsėjo 15 d. per Didžiąją Prancūzijos Revoliuciją, Nacionalinis Konventas nutarė Paryžiaus universitetą panaikinti. Po revoliucijos vietoje uždarytų universitetų įkurtas Prancūzijos universitetas.

Išnašos
-------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14 15  Pierre Féret, „University of Paris" // „The Catholic Encyclopedia", Vol. 11, New York: Robert Appleton Company, 1913 s:en:Catholic Encyclopedia (1913)/University of Paris

Išorinės nuorodos
-----------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Senasis Paryžiaus universitetas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Lilispranc. *Lille* |
| --- |
|        |
| *Generolo de Golio aikštė* |
|  |
| 

LilisLilis

50°37′50″ š. pl. 03°03′30″ r. ilg.﻿ / ﻿50.63056°š. pl. 3.05833°r. ilg.﻿ / 50.63056; 3.05833﻿ (Lilis)Koordinatės: 50°37′50″ š. pl. 03°03′30″ r. ilg.﻿ / ﻿50.63056°š. pl. 3.05833°r. ilg.﻿ / 50.63056; 3.05833﻿ (Lilis) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Prancūzijos vėliava Prancūzija |
| **Regionas** | Aukštutinė Prancūzija |
| **Departamentas** | Šiaurė (departamentas) |
|  |
| **Gyventojų** (2007) | 228 300  |
| **Plotas** | 39,51 km² |
| **Tankumas** (2007) | 5 778 žm./km² |
|  |
| **Tinklalapis** |  |
|  **Vikiteka** | Lilis |
|  |
| **Kirčiavimas** | Lìlis |

**Lilis** (pranc. *Lille*, ol. *Rijsel*) – miestas Prancūzijos šiaurėje, netoli sienos su Belgija, prie Diolio upės (Šeldės baseinas). Aukštutinės Prancūzijos regiono ir Šiaurės departamento sostinė. Kartu su metropolija (įeina Rubė, Turkuenas, Ipras, Turnė, Kortreikas, Mukronas) – virš 1 mln. gyventojų.

Tekstilės, chemijos, elektronikos, maisto pramonė. Mieste yra Lilio universitetas (įkurtas 1854 m.), veikia Lilio metropolitenas (pirmasis miesto metropolitenas be mašinistų), daug muziejų.

Istorija
--------

Pasak legendos miestas vardu *L’Isle* įkurtas 640 m. Rašytiniuose šaltiniuose minimas nuo 1066 m. Pagal Acheno mieste pasirašytą taikos sutartį, 1668 m. inkorporuotas į Prancūzijos karalystės sudėtį.

Žymūs žmonės
------------

* Charles de Gaulle (1890–1970), Prancūzijos prezidentas.

Sportas
-------

### Futbolas

Mieste žaidžia Lille OSC klubas, įkurtas sujungus SC Fives ir Olympique Lillois komandas.

Lilyje 1938 m. vyko III pasaulio futbolo čempionatas.

Švietimas
---------

* EDHEC Business School
* EPITECH
* ESME Sudria
* ISEG Marketing & Communication School
* IÉSEG School of Management
* ISG Business School
* SKEMA Business School
**Saulutė Stanislava Kisarauskienė** (g. 1937 m. birželio 2 d. Kaune) – Lietuvos grafikė, tapytoja.

Biografija
----------

1960 m. baigė tekstilę Lietuvos dailės institute. 1970–1982 m. dirbo Vilniaus universiteto bibliotekos Grafikos kabinete. 1994 m. įsteigė V. Kisarausko labdaros fondą.

Vyras Vincas Kisarauskas. Dukra Aistė Kisarauskaitė, sūnus Danielius Kisarauskas.

Kūryba
------

Sukūrė estampų (ciklai „Arlekinai", nuo 1961 m. „Šekspyro temomis" 1962–1964 m. „Vilniaus motyvai" 1965–1969 m. „Graikų tragedijos motyvai" 1972–1979 m. Visiškoje tyloje, nuo 1979 m. „Prisiminimai" 1982–1985 m.), ekslibrisų (V. Kisarausko, 1967 m. A. Tornau, 1974 m. D. Thiel, 2000 m.), knygų iliustracijų (Eduardas Mieželaitis. Autoportretai. Aviaeskizai 1961 m.), nutapė paveikslų („Figūra" 1966 m. „Prie stalo" 1968 m. „Kaukės" 1969 m. „Kompozicija" 1977 m. „Langas" 1978 m. „Tarp juodo ir balto" 1982 m.). Plėtoja monotipijos, moliotipijos, oforto, akvatintos, sausosios adatos, kartono, medžio raižinio, įvairias mišrias technikas. Grafikos kūriniams budinga improvizacija, grakščios linijos, įvairių faktūrų deriniai, tapybai – minimali spalvų gama, monumentalumas.

Nuo 1960 m. dalyvauja parodose Lietuvoje (individualios Vilniuje 1965 m. 1982 m. 1988 m. 1993 m. 1995 m. 1998 m.) ir užsienyje (Budapeštas, Krokuva, Malborkas, Torontas, Paduja). Kūrinių turi Lietuvos (Lietuvos dailės muziejus, Nacionalinis Čiurlionio dailės muziejus), Lenkijos, Rusijos, JAV muziejai.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Irena Dobrovolskaitė. *Saulutė Stanislava Kisarauskienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. X (Khmerai-Krelle). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 173 psl.

Nuorodos
--------

* Saulutė Stanislava Kisarauskienė Archyvuota kopija 2004-06-05 iš Wayback Machine projekto.
| **Saulius Stripeika** |
| --- |
| Gimė | 1966 m. sausio 26 d. (57 metai)Akmenė, Lietuvos TSR |
|  |
| Veikla | Pasienio policininkas, politikas. |

**Saulius Stripeika** (1966 m. sausio 26 d. Akmenėje, Lietuvos TSR) – Lietuvos pasienio policininkas, politikas.

Biografija
----------

Gimė 1966 m. Akmenėje. Nuo 1993 m. vasaros dirbo Kriminalinės paieškos poskyrio jaunesniuoju inspektoriumi. Po poros metų jau buvo pakviestas į pasienio policijos departamento struktūras. Pradėjęs tarnybą kelio praleidimo punkto viršininku, buvo pakeltas užkardos vadu, 1997 m. vasarą paskiriamas Šiaulių pasienio policijos rinktinės vado pavaduotoju, o po pusmečio tapo rinktinės vadu ir šiose pareigose dirbo penketą metų. 1995 m. baigęs Kauno kūno kultūros institutą, nuo 2002 metų S. Stripeika gilino žinias M. Riomerio universitete, 2005 m. baigė magistrantūros studijas Teisės ir valdymo fakultete. Apdovanotas Vidaus reikalų ministerijos I laipsnio atminimo ženklu „Tėvynės labui" bei pasižymėjimo ženklu „Už pavyzdingą tarnybą", dovanotas vardinis šaunamasis ginklas, 2003 m. pareikšta Premjero padėka. 2005 m. tapo Valstybės sienos apsaugos tarnybos vadu. 2013 m. vasarį tapo Teisingumo ministerijos viceministru.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Biografija Akmenės krašto enciklopedijoje Archyvuota kopija 2012-09-12 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Pradeda dirbti trečiasis teisingumo viceministras Archyvuota kopija 2014-02-01 iš Wayback Machine projekto.
Senasis muziejus
**Senasis muziejus** (vok. *Altes Museum*) − antikinio meno muziejus Berlyne, vienas iš Muziejų salos muziejų.

Senajame muziejuje eksponuojamas senovės graikų, etruskų ir romėnų menas bei numizmatika.

Istorija
--------

Muziejus pastatytas 1823−1830 m. laikotarpiu pagal architekto Karlo Fridricho Šinkelio projektą. Tai buvo pirmasis muziejus dabartinėje Muziejų saloje ir iš pradžių vadintas Karališkuoju muziejumi. Muziejaus pastatas su 18 jonėninių kolonų fasadu yra vienas ryškiausių klasicistinės architektūros pavyzdžių Vokietijoje. Pradėjus netoliese kito muziejaus statybas 1845 m. muziejus pavadintas Senuoju.

Muziejuje reprezentuotos dvi Valstybinių Berlyno muziejų institucijos:

* Klasikinės antikos kolekcija
* *Münzkabinett* (Numizmatikos kabinetas, pagrindinė kolekcija Bodės muziejuje)

Muziejuje galima susipažinti su senovės graikų, etruskų, romėnų skulptūra, juvelyrika, mozaikomis, frizais, monetomis, indais ir kt.

Muziejaus vaizdai
-----------------

* Rotondos fragmentas
* Amūro ir Psichės statulos
* Nilo mozaika
* Apulijos vazos

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Senasis muziejus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali svetainė, DE, EN kalbomis
* Numizmatikos kabinetas
* Klasikinės antikos kolekcija
* berlin.de
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Kurša-2rus. *Курша-2* |
| --- |
| 

Kurša-2Kurša-2

54°56′14″ š. pl. 40°33′28″ r. ilg.﻿ / ﻿54.93722°š. pl. 40.55778°r. ilg.﻿ / 54.93722; 40.55778﻿ (Kurša-2)Koordinatės: 54°56′14″ š. pl. 40°33′28″ r. ilg.﻿ / ﻿54.93722°š. pl. 40.55778°r. ilg.﻿ / 54.93722; 40.55778﻿ (Kurša-2) |
|  |
| **Valstybė** | Rusijos vėliava Rusija |
| **Sritis** | Riazanės sritis Riazanės sritis |
|  |
| **Gyventojų** (1930) | 1 000  |

**Kurša-2** (rus. *Курша-2*) – buvusi darbininkų gyvenvietė Riazanės srityje.

Istorija
--------

Gyvenvietė buvo įkurta Centrinės Meščeros miškams eksploatuoti. Apie 1930 m. gyvenvietė turėjo apie 1 tūkst. gyventojų. Be jų gyvenvietėje gyveno ir darbininkai iš gretimų kaimų Kultukai (*Култуки*) ir Golovanovas (*Голованово*). Į Kuršą-2 buvo nutiesta siaurojo geležinkelio linija nuo Meščeros magistralės ruožo Tuma-Golovanovas. Rąstai būdavo gabenami į Tumą, o čia supjauta miško medžiaga buvo vežama į Riazanę ir Vladimirą. 

### Gaisras

1936 m. vasarą Meščeros krašto centre, Čiaruso apylinkėse, kilo miško gaisras. Vėjo genama ugnis artėjo prie Kuršos-2 gyvenvietės. Naktį iš rugpjūčio 2 d į rugpjūčio 3 d. į gyvenvietę atvyko tuščias traukinys. Traukinio brigada, žinodama apie artėjantį gaisrą, siūlė išvežti bent moteris ir vaikus, bet dispečerė nutarė išvežti paruoštą medieną. Medieną krovė iki gaisro atėjimo. 

Kai traukinys privažiavo prie tilto per nedidelį kanalą už 3 km į šiaurę nuo Kuršos-2, medinis tiltas jau degė. 

Dėl gaisro Kuršos-2 gyvenvietėje žuvo 1200 žmonių. To meto tarybinė žiniasklaida nelaimę ir aukas nutylėjo. 

Netrukus po gaisro gyvenvietė buvo atstatyta. Po karo žmonės iš gyvenvietės buvo iškeldinti, siauruko linija buvo išardyta. Laukymės šiaurės rytų pakraštyje, netoli plytinio buvusio pastato pamato, yra didelis broliškas kapas. 

Kuršos-2 likučiai yra Okos draustinio (*Окский заповедник*) biosferos rezervato teritorijoje.
| **Gisulfas Iit. *Gisulfo I del Friuli**Gisolfo*** |
| --- |
| Friulio hercogas |
| Mirė | 581 m. |
| Tėvas | Grasulfas I |
| Vaikai | \* Gisulfas II* Grasulfas II
 |
| Friulio hercogas |
| Valdė | 569-581 m. |
| Pirmtakas | Grasulfas I |
| Įpėdinis | Gisulfas II |

**Gisulfas I** (it. *Gisulfo I del Friuli*, *Gisolfo*, m. 581 m.) – spėjamai pirmasis Friulio hercogas, pirmojo lombardų karaliaus Alboino Italijoje sūnėnas. Alboinas Gidulfą paskyrė hercogu po to, kai lombardai užkariavo regioną, nors dalis tyrėjų mano, kad Gisulfą hercogu padarė po to, kai mirė pirmasis hercogas Gisulfo tėvas Grasulfas (karaliaus brolis).

Manoma, kad iki tol Gisulfas buvo savo dėdės karaliaus arklininkas ir ginklanešys. Paulius Djakonas jį aprašė kaip viskam gabų vyrą.
  
Paskirtas hercogu Gisulfas paprašė leidimo išsirinkti, kuriuos lombardų klanus jis vesis į Friulį, kad ten apsigyventų ir padėtų valdyti. Tokį leidimą jis gavo. Alboinas padovanojo jam ir didelį kumelių tabūną, galbūt kaip atsilyginimą už jo tarnybą.

Gisulfo I žmonos vardas nežinomas. Jie turėjo du sūnus Gisulfą ir Grasulfą.

Gisulfui I mirus sostą paveldėjo jo sūnus Gisulfas II. Po 27 metų hercogu pabuvo ir antrasis sūnus Grasulfas II.

Nuorodos
--------

1. ↑  Paul, bk 2, ch IX History of the Langobards. Chapter VI Archyvuota kopija 2008-05-17 iš Wayback Machine projekto..

* Dukes of Friulia (569-625)

|  |
| --- |
| Gisulfas I **Audoino palikuonys****Gimė:** ?  **Mirė:** 581?  |
| Karališkieji titulai |
| Prieš tai:**Grasulfas I ?** | **Friulio hercogas**569-581 | Po to:**Gisulfas II** |
| ***Lili buvo čia*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | De Kassière |
| Kilmės šalis |  Nyderlandai |
| Režisierius | Ben Verbong |
| Scenaristas (-ai) | Willem-Jan Otten Sytze Van Der Laan  Ben Verbong |
| Kompozitorius | David A. Stewart |
| Vaidina | Marion van ThijnThom HoffmanCoen van Vrijberghe de ConinghTruus te SelleMonique van de Ven |
| Metai | 1989 |
| Žanras | drama |
| Trukmė | 111 min. |
| Kalba | olandų |
| **IMDb įrašas** |

**Lili buvo čia** (ol.  *De Kassière*) – 1989 m. Nyderlanduose sukurtas filmas, kurio pavadinimas anglakalbėse šalyse buvo pasirinktas pagal titulinę dainą – instrumentinę kompoziciją, kurią sukūrė ir atliko grupės „Eurythmics" narys David A. Stewart ir Nyderlandų saksofonininkė Candy Dulfer.

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Paauglė Lili draugauja su netoliese esančioje karinėje bazėje tarnaujančiu juodaodžiu amerikiečiu ir svajoja su juo išvykti į JAV. Ji sužino esanti nėščia, tačiau jos draugą vakare užpuola ir nužudo. Lili tėvai, sužinoję apie jos nėštumą, išsiunčia ją į kitą miestą, kad ten ji pasidarytų abortą. Klinikoje mergina persigalvoja, tačiau lieka mieste, kur susipažįsta su Tedu – vaikinu, kuris priglaudžia vienišas merginas ir vėliau verčia jas užsiimti prostitucija. Lili nusprendžia pasirūpinti būsimo kūdikio ateitimi ir tampa plėšike.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Dirvodara** tai dirvožemio susidarymas dirvodarinėje uolienoje dėl dirvodaros veiksnių. Vyksta litosferos, biosferos, atmosferos ir hidrosferos sąlytyje. Pagrindinę energiją dirvodarai teikia Saulė.

Dirvodara apima vienu metu įvairiai vykstančius fizikinius, cheminius, biologinius reiškinius:

* augalų ir gyvūnų liekanų skaidymąsi,
* mineralų ir uolienų nuotrupų skaidymąsi,
* humuso ir antrinių mineralų sintezę,
* koloidinių tirpalų ir suspensijų, susidarančių dėl produktų skaidymosi ir sintezės, migraciją.

Dirvodaros formos
-----------------

Fizikinių, cheminių ir biologinių reiškinių deriniai sudaro konkrečias dirvodaros formas:

* humuso kaupimąsi (humėjimas),
* glėjėjimą,
* dirvožemio išplovimą,
* sulfataciją,
* desulfataciją,
* ilimerizaciją,
* sūrožemėjimą,
* sialitizaciją,
* feritizaciją.

Šie procesai vadinami elementariaisiais dirvodaros procesais. Nuo dirvodaros formų priklauso tam tikro genetinio tipo dirvožemių grupių susidarymas, jų horizontų sudėtis (dirvožemio profilis), savybės.

Raida
-----

Dirvodara – viso landšafto raidos dalis. Prasideda, kai ant uolienos ar jos dūlėsių apsigyvena gyvų organizmų (mikroorganizmų, vėliau žemesniųjų ir aukštesniųjų augalų). Jie skaido uolienos mineralinius junginius, minta jais, kuria organinę medžiagą, kuri, organizmams žuvus, virsta humusu – svarbia dirvožemio dalimi. Viena tos organinės medžiagos dalis mineralizuojasi, ja minta vėlesniosios organizmų kartos, kita kaupiasi dirvožemyje organinių ir mineralinių junginių pavidalu (šiek tiek šių junginių kritulių vanduo nuneša į gilesnius dirvožemio sluoksnius).
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai reikia daugiau nuorodų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai įrašydami tinkamas išnašas ar nuorodas į šaltinius. |

**Liliškių koplyčia** – buvusi koplyčia Valančių kaime (Molėtų rajonas).

Istorija
--------

Liliškių koplyčia pirmąkart paminėta 1744 m. Vilniaus vyskupijos sinodo nutarimuose. Tai buvo privati Liliškių dvaro koplyčia. 1745–1746 m. Suginčių ir Liliškių koplyčiose vaikus krikštijo pranciškonas Faustinas Žukovskis, kuris, atrodo, gyveno Liliškių dvare. 1782 m. vyskupo Ignoto Jokūbo Masalskio vizitacijos akte rašoma, kad prie Liliškių koplyčios ketveri metai gyveno pranciškonas Juozapas Stankevičius, kuris vietos prastuomenei gerai sakė pamokslus. Jam LDK generolienė Pangovska kasmet mokėjusi 200 lenkiškų zlotų algos. Dar vienas žinomas Liliškių kapelionas Jeronimas Novackis (1808–1809). Taigi bent 1745–1810 m. šioje koplyčioje krikštyti Babilninkų, Joneikiškių ir kitų aplinkinių vietų vaikai. Vėliau XIX a. ir Liliškių, ir aplinkinių vietų vaikai krikštijami Molėtuose, Suginčiuose arba Alantoje. XVIII a. buvo švenčiami visuotiniai švč. M. Marijos apsilankymo ir šv. Kazimiero, daliniai šv. Simono Judo ir šv. Stanislovo atlaidai.

Nuo seniausių laikų iki 1850 m. Liliškiai priklausė Molėtų, 1850–1927 Alantos, vėliau Suginčių parapijai. Vietos gyventojų liudijimu, XIX a. II pusėje koplyčioje Alantos klebonas pamaldas laikydavęs tik per šv. Morkų.

XIX a. koplyčia buvusi medinė, joje buvęs vienas altorius, bet suolų ir vargonų ji neturėjusi. Po koplyčia buvę ponų, aplink ją – paprastų žmonių kapai. Iš Liliškių dvaro į koplyčią ėję liepomis apsodintas kelias (pažymėtas 1865 m. rusų topografiniame žemėlapyje). Maždaug apie 1870 metus mirus bevaikiam dvarininkui Burovui, koplyčia apleista: pamažu išdužę jos langai, galop ją sudeginęs žaibas.

Dabar maždaug už 400 m į rytus nuo Verbiškių gyvenvietės stūkso supilta kalva, kurios pakraštyje auga senolė pušis. Ženklas prie kalvos skelbia, kad čia Valančių kaimo senkapiai.

Išnašos
-------

1. 1 2 3  *Tūkstantis Molėtų krašto istorijos faktų*. Molėtų krašto muziejus. Suarchyvuota 2013-04-14.
Koordinatės: 56°9′26″ š. pl. 22°31′59″ r. ilg.﻿ / ﻿56.15722°š. pl. 22.53306°r. ilg.﻿ / 56.15722; 22.53306

| Kapėnų tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Akmenės rajonas) |
| Plotas | 0,077 km² |
| Kranto linijos ilgis | 3,68 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Įteka | Virvytė, Bugenis, Lūžupis, bevardis upelis |
| Išteka | Virvytė |

**Kapėnų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Akmenės rajone, 8,5 km į pietus nuo Viekšnių. Sudarytas užtvenkus Virvytės upę (Ventos intakas) 13,9 km nuo jos žiočių. Tvenkinio ilgis rytų-vakarų-šiaurės kryptimi 1,8 km, plotis iki 0,07 km, altitudė 69,2 m. Krantai vietomis aukštoki. Tvenkinys ilgas ir siauras, tik netoli užtvankos yra šiek tiek išsiliejęs iš vagos į užpelkėjusias pakrantes. Slėnio šlaitai apaugę medžiais ir krūmynais. Išilgai tvenkinio viduriu eina riba su Mažeikių rajonu. Šalia įsikūrę Akmenės rajono Kapėnų ir Mažeikių rajono Kapėnų kaimai. Pietrytinė tvenkinio dalis patenka į Pavirvyčių botaninį draustinį.

Istorija
--------

Tvenkinys įrengtas 1910 m. pastačius vandens malūną. 2005 m. pastatyta 288 kW galios mažoji hidroelektrinė.

Šaltiniai
---------

1. ↑  maps.lt duomenys
Koordinatės: 54°57′22″ š. pl. 23°4′3″ r. ilg.﻿ / ﻿54.95611°š. pl. 23.06750°r. ilg.﻿ / 54.95611; 23.06750


| Girėnų tvenkinys |
| --- |
| Vieta | Lietuva (Šakių rajonas) |
| Plotas | 0,06 km² |
| Kranto linijos ilgis | 1,95 km |
| Kilmė | dirbtinė |
| Vidutinis gylis | 2,8 m |
| Didžiausias gylis | 3 m |
| Įteka | 3 bevardžiai upeliai |
| Išteka | bevardis upelis |

**Girėnų tvenkinys** – tvenkinys Lietuvoje, Šakių rajone, Šakių miesto rytiniame pakraštyje, Girėnų gyvenvietės šiaurinėje dalyje. Sudarytas užtvenkus bevardį upelį (Siesarties intakas) 1 km nuo jo žiočių. Tvenkinio ilgis iš šiaurės rytų į pietvakarius – 0,75 km, plotis – iki 0,14 km. Tvenkinio viduryje yra 0,32 ha pusiasalis, siauru sausumos ruožu sujungtas su vakariniu krantu, o tilteliu – su pietrytiniu krantu. Altitudė 54,2 m. Krantai žemi. Šiaurinėje pakrantėje plyti dirbami laukai, pietinėje – 1999 m. pasodintas ąžuolynas.

Tvenkinys įrengtas 1974 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑

* Tvenkinių katalogas. Aplinkos apsaugos ministerija. Kaunas, 1998