recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
| **Aleksandra Sošenko** |
| --- |
| Gimė | 1991 m. sausio 15 d. (33 metai)Vilnius, Lietuva |
|  |
| Veikla | Sportininkė, trenerė |
| Sritis | Dviračių sportas |
|  |
| Žinomas (-a) už | Universiados čempionė |

**Aleksandra Sošenko** (g. 1991 m. sausio 15 d.) – Lietuvos dviratininkė, trenerė.

Biografija
----------

2009 m. pasaulio jaunių treko čempionate pelnė bronzos medalį moterų skračo rungtyje. 2010 m. ir 2011 m. Lietuvos čempionato bronzos medalininkė moterų laiko intervalo rungtyje. 2011 m. Universiadoje kartu su Lietuvos komanda iškovojo aukso medalį komandinio laiko intervalo rungtyje, o individualioje masinio starto rungtyje liko 6-a. Tais pačiais metais vykusiame pasaulio čempionate Sošenko užėmė 22-ą vietą laiko intervalo rungtyje. 2009–2011 m. priklausė Lietuvos nacionalinei treko komandinio persekiojimo rinktinei. 2012 m. pasaulio čempionato masinio starto rungtyje distancijos nebaigė, laiko intervalo rungtyje liko 39-a.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Aleksandra Sošenko pasaulio jaunių treko čempionate skračo rungtyje iškovojo bronzos medalį!". *ldsf.lt*. 2009-08-13. Suarchyvuotas originalas 2014-03-13. Nuoroda tikrinta 2014-03-13.
| **Zoltán Horváth** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1937 m. kovo 12 d. (86 metai)Balatonfiuredas, Vengrija |
| Tautybė | Vengrijos vėliava Vengrija vengras |
|  |
| Veikla | Fechtuotojas |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Olimpinių žaidynių: 1×, 1× |

**Zoltanas Horvatas** (veng. *Zoltán Horváth*; g. 1937 m. kovo 12 d.) – Vengrijos fechtuotojas. Jis laimėjo vieną aukso (komandinėje rungtyje) ir vieną sidabro (asmeninėje rungtyje) medalius 1960 m. vasaros olimpinėse žaidynėse Romoje. Horvatas taip pat dalyvavo ir 1964 m. vasaros olimpinėse žaidynėse ir užėmė 5-ąją vietą.

Pasaulio čempionatuose didžiausios sėkmės pasiekė 1962-aisiais, kai laimėjo asmeninę rungtį, o su komanda laimėjo 2-ąją vietą. Horvatas laimėjo pasaulio čempionatą kartu su Vengrijos rinktine 1957, 1958, 1966 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Zoltán Horváth". *sports-reference.com*. Suarchyvuotas originalas 2019-10-01. Nuoroda tikrinta 2019-04-15.
2. ↑  (vokiečių kalba) Results of men’s sabre competitions at world championships at sport-komplett.de
| **Hilary Hemingway** |
| --- |
| Gimė | 1961 m. birželio 16 d. (62 metai) |
| Sutuoktinis (-ė) | Jeff Lindsay |
|  |
| Veikla | Rašytoja |

**Hilari Hemingvėj** (*Hilary Hemingway*, g. 1961 m. birželio 16 d.) – amerikiečių rašytoja, rašytojo Džefo Lindsio žmona bei Lesterio Hemingvėjaus – Ernesto Hemingvėjaus brolio – dukra. Daugelyje ankstesniųjų darbų ji įtraukta kaip Lindsio bendraautorė. Ji taip pat yra apdovanojimų pelniusi scenaristė, dirbusi studijose, tokiose kaip „Warner Bros." bei „Paramount Pictures". Hilari rašė tokiems žurnalams, kaip „Interview" ir „Harper's Bazaar" bei laikraščiui „Miami Herald", dirbo prodiusere „Fox News" televizijoje bei dokumentikos prodiusere-režisiere Public Broadcast Stations.

2009 metais Hemingvėj su aktoriumi Endžiu Garsija bendrai parašė scenarijų filmui „Hemingway & Fuentes". Filmas seka Ernesto Hemingvėjaus draugystę su Kubos kapitonu Gregorijumi Fuentesu paskutinįjį dešimtmetį, kurį Ernestas praleido Kubos saloje. Filmą stato „CineSon Productions".

Bibliografija
-------------

* Hemingway, Hilary; Jeffry P Lindsay (1995). *Dreamchild*. New York: Forge. pp. 319 p. ISBN 9780312856311. OCLC: 31605451.
* Dorn, Michael; Hilary Hemingway; Jeffry P Lindsay (1997). *Time blender*. New York: HarperPrism. pp. 276 p. ISBN 9780061056826. OCLC: 37498886.`{{cite book}}`: CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link)
* Hemingway, Hilary; Jeffry P Lindsay (2000). *Hunting with Hemingway*. New York: Riverhead Books. pp. 316 p. ISBN 9781573221597. OCLC: 43790898.
* Hemingway, Hilary; Carlene Brennen (2003). *Hemingway in Cuba*. New York: Rugged Land. pp. 146 p. ISBN 9781590710104. OCLC: 52180397.
|  |
| --- |
| Kru |
| Paplitimas | Burkina Fasas, Liberija, Dramblio Kaulo Krantas |
| Kalbų skaičius | 27 |
| Kilmė | Nigerio-Kongo<Atlanto-Kongo<<Voltos-Kongo<<<Savanų<<<<**Kru** |
| Geografinis paplitimas |
|  |
| Klasifikacija | Siamou (1), Kuva (2), Vakarų Kru (3), Rytų Kru (4), Aizi (5) |

**Kru kalbos** – Nigerio-Kongo kalbų šeimos kalbų grupė, kurias vartoja Kru tautos pietryčių Liberijoje ir vakarų Dramblio Kaulo Krante. Tiksli pavadinimo kilmė nežinoma, bet siejama su tuo, kad europiečiai samdė kru gentis dirbti laivų įgulose (angl. *crew*). Kru kalbos turi vieną iš sudėtingiausių tonų sistemų Afrikoje. Šitu atžvilgiu su jomis galėtų varžytis tik omotų kalbos.

Dabar daug kru atstovų kalba angliškai (Liberija) ar prancūziškai (Dramblio Kaulo Krantas) kaip antra kalba, bet kru kalbos dominuoja tame regione. 2010 m. iš 3,5 mln. Liberijos gyventojų, kru ar susijusia kalba kalbėjo 95 %.

Kru kaimą sieja bendra kilmė ir ceremoninis apsikeitimas dovanomis. Gyventojai verčiasi žemės ūkiu, prisidurdami iš medžioklės miškuose.

Kru kalbos turi daug kalbų, tarmių. Tarp jų Kuva, Grebo, Bele, Beleh, Kva. Nors daugelius kru tautų atstovus sieja bendra buitis, kaimai tarpusavyje mažai bendradarbiauja, tad vos ne kiekviename kaime yra sava tarmė.

Išnašos
-------

1. ↑  Bahl, Taru, red. (2003). *Encyclopaedia of Muslim World*. New Delhi: Ammol Publications. pp. 24–25. Suarchyvuotas originalas 2016-05-02. Nuoroda tikrinta 2013-07-04. `{{cite book}}`: Nežinomas parametras `|coeditors=` ignoruotas (pagalba); Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
2. ↑  McEvoy, Frederick (1997). „Understanding Ethnic Realities among the Grebo and Kru People of West Africa". *Africa*. **47** (1): 62. `{{cite journal}}`: `|access-date=` privalomas `|url=` (pagalba)
**Akrojoga** (arba kitaip **Akrobatinė joga**; angl. *acroyoga*) – XX–XXI a. sandūroje atsiradusi jogos atšaka, susidedanti iš akrobatikos pratimų ir jogos filosofijos bei tajų masažo elementų.

Istorija
--------

1999 m. akrojoga pradėta vystyti Montrealyje, Kanadoje. 2006 m. atsirado atšaka Kalifornijoje, JAV. Jessie Goldberg ir Eugene Poku, Montrealio akrojogos įkūrėjai, sujungė akrobatiką, jogą, šokius (breikas ir kt.) ir kovos menus. Jason Nemer ir Jenny Klein, Kalifornijos akrojogos steigėjai, apjungė akrobatiką, jogą ir tajų masažą. Europoje ir kitose pasaulio šalyse taip pat vystosi akrojoga. Lietuvoje akrojoga ėmė populiarėti 2014 m.

Ypatumai
--------

Akrojogos praktikams reikia lavinti jėgą, lankstumą ir išmokti technikas bei įvaldyti kūno padėtis, kurios leidžia išlaikyti partnerio svorį ant kojų ar rankų bei valdyti savo kūną ore. Jėgos treniruotėmis gali tapti atsispaudimai arba vaikščiojimas ant rankų. Lankstumo arba jin jogos pratimus geriausia atlikti pabaigoje – po treniruotės ir su porininku. Geriausia mokintis su stipriu, patyrusiu partneriu. Viena svarbiausių akrojogos technikų yra „kaulų apkrovimas" (angl. *stacking the bones*), kuomet keliai, alkūnės ir kitos judančios vietos ištiesinamos ir tuomet apkrova tenka kaulams, o ne raumenims.

Akrojogoje vienas partneris (vadinamas „atramos tašku"; angl. *base*), dažniausiai gulėdamas ant nugaros ištiestomis kojomis, laiko kitą partnerį (vadinamą „skraiduolį"; angl. *flyer*) skirtingose pozose ore. Aplink esantys treneriai (vadinami „sergėtojais"; angl. *spotters*) užtikrina ant žemės ir ore esančių žmonių tinkamą padėtį, kad viršuje esantis žmogus nenukristų. Esti daug akrojogos pozų.

* Galerija
* Akrojogos praktika Birutės parke, Palangoje.Akrojogos praktika Birutės parke, Palangoje.
* akrojogos pozaakrojogos poza
* akrojogos pozaakrojogos poza

Šaltiniai
---------

1. ↑  Ferretti, Andrea (2008 m. birželio mėn.). „Partners in Play". *Yoga Journal*. Nuoroda tikrinta 04 Aug 2014. `{{cite journal}}`: Patikrinkite date reikšmes: `|accessdate=` ir `|date=` (pagalba)
2. ↑  „Akrojoga – būdas patirti savęs ir partnerio pažinimo džiaugsmą". Suarchyvuotas originalas 2016-10-05. Nuoroda tikrinta 2016-07-14. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
3. ↑  „About Us". AcroYoga Montreal. Nuoroda tikrinta 29 April 2014.
4. ↑  „The Practice: Three Main Elements". AcroYoga Inc. Suarchyvuotas originalas 2014-04-24. Nuoroda tikrinta 29 April 2014. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
5. 1 2  Nemer, Jason and Sauer-Klein, Jenny. *AcroYoga Flight Manual*, 2008, acroyoga.org
6. ↑  „FIVE REASONS YOU SHOULD DO ACROYOGA". *Pilgrimage of the Heart Yoga*. Nuoroda tikrinta 29 July 2014.
7. ↑  Gates, Chee. „Extreme Yoga Poses and Positions". *Fitness Magazine*. Nuoroda tikrinta 29 April 2014.
8. ↑  „Poses – Alphabetized". *acropedia.org*. Nuoroda tikrinta 29 July 2014.

Nuorodos
--------

* www.acroyoga.org
* www.acroyoga.com
* www.acropedia.org
* www.acroyoga.lt Archyvuota kopija 2016-08-15 iš Wayback Machine projekto.
Himni i Flamurit| Himnas Vėliavai |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Albanija |
| Žodžių autorius | *Aleksander Stavre Drenova* |
| Kompozitorius | Ciprian Porumbescu |
|  

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
| JAV karinio jūrų laivyno atliekamas himnas |
|  |
|  |
| 

---

 |

 |
| *Problemos klausantis šio failo? Pabandykite MediaWiki.* |

 |

**Himni i Flamurit** (lietuviškai: Himnas Vėliavai) yra nacionalinis Albanijos himnas. Žodžius jam parašė albanų poetas *Aleksander Stavre Drenova*. Pirmą kartą poema buvo išspausdinta Bulgarijos sostinėje Sofijoje leidžiamame laikraštyje *Liri e Shqipërisë* (lietuviškai: Albanijos laisvė) 1912 m. balandžio 12 d. Vėliau poema buvo išleista Drenovos rinkinyje *Ëndra e lotë* (lietuviškai: Svajos ir ašaros). Himnas Vėliavai turi septynis posmus, tačiau tik keturi yra pripažinti himnu.

Himne grojamą muziką sukūrė Rumunijos kompozitorius *Ciprian Porumbescu* dainai "Pe-al nostru steag e scris Unire" (kitaip "E scris pe tricolor unire").

Eilės
-----

Yra dvi himno versijos, ilgoji ir trumpoji. Apačioje pateikiama ilgoji versija. Antrasis posmas yra laikomas priedainiu ir kartojamas dainos gale. Trumpojoje versijoje giedami tik du pirmi posmai ir kartojamos dvi paskutinės antrojo posmo eilutės. Įprasta, kad sporto varžybų metu grojama trumpoji himno versija. 

Rreth flamurit të përbashkuar  

Me një dëshir' e një qëllim,  

Të gjith' atje duke u betuar  

Të lidhim besën për shpëtim.  

Prej lufte veç ai largohet  

Që është lindur tradhëtor,  

Kush është burrë nuk frikësohet,  

Po vdes, po vdes si një dëshmor!  

Në dorë armët do t'i mbajmë,  

Të mbrojmë atdheun në çdo kënd,  

Të drejtat tona ne s'i ndajmë;  

Këtu armiqtë s'kanë vënd!  

Se Zoti vetë e tha me gojë  

Që kombe shuhen përmbi dhé,  

Po Shqipëria do të rrojë;  

Për të, për të luftojmë ne!

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Himni kombëtar". Suarchyvuotas originalas 2009-09-03. Nuoroda tikrinta 2009-07-28.

Nuorodos
--------

Albanijos prezidento Archyvuota kopija 2009-02-25 iš Wayback Machine projekto. tinklalapis su himno vertimu į anglų kalbą

**Europos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Airija · Albanija · Andora · Armėnija · Austrija · Azerbaidžanas · Baltarusija · Belgija · Bosnija ir Hercegovina · Bulgarija · Čekija · Danija · Didžioji Britanija (JK) · Estija · Graikija · Gruzija · Islandija · Ispanija · Italija · Juodkalnija · Kazachstanas · Kipras · Kroatija · Latvija · Lenkija · Lichtenšteinas · Lietuva · Liuksemburgas · Makedonija · Malta · Moldavija · Monakas · Norvegija · Nyderlandai · Portugalija · Prancūzija · Rumunija · Rusija · San Marinas · Serbija · Slovakija · Slovėnija · Suomija · Švedija · Šveicarija · Turkija · Ukraina · Vatikanas · Vengrija · Vokietija |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
|  |
| --- |
| **Šanchajaus Pudongo tarptautinis oro uostas上海浦东国际机场** |
| IATA: PVG - ICAO: ZSPD |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Operatorius | Šanchajaus oro uosto administracija |
| Miestas | Šanchajus |
| Aukštis virš jūros lygio | 4 m |
| Koordinatės | 31°08′36″ š. pl. 121°48′19″ r. ilg.﻿ / ﻿31.14333°š. pl. 121.80528°r. ilg.﻿ / 31.14333; 121.80528﻿ (Šanchajaus Pudongo tarptautinis oro uostas) |
| Tinklalapis | www.shairport.com |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 16/34 | 3 800 | 60 | Betonas |
| 17L/35R | 4 000 | 60 | Betonas |
| 17R/35L | 3 400 | 60 | Betonas |
| *statomas* | 3 800 |  |  |
| *statomas* | 3 400 |  |  |

**Šanchajaus Pudongo tarptautinis oro uostas** (kin. 上海浦东国际机场, pinyin: *Pǔdōng Guójì Jīchǎng*, angl. *Shanghai Pudong International Airport*; IATA kodas: **PVG**, ICAO kodas: **ZSPD**) – pagrindinis Šanchajaus miestą aptarnaujantis oro uostas, taip pat vienas pagrindinių aviacijos centrų Azijoje. Kitas miesto oro uostas Hongčiao daugiausia aptarnauja vietinius skrydžius. Įsikūręs apie 30 km į rytus nuo Šanchajaus centro, apima 40 km² teritoriją šalia rytinės Pudongo rajono pakrantės.

Pagrindinius skrydžius oro uoste vykdo „China Eastern Airlines", „Shanghai Airlines" ir „Air China" oro linijų kompanijos. Taip pat skrydžius vykdo ir privačios kompanijos, kaip kad „Juneyao Airlines" ir „Spring Airlines". Oro uostas yra pagrindinė Azijos-Ramiojo vandenyno krovinių gabenimo maršruto stotelė „UPS" ir „DHL" bendrovėms.

Pudongo oro uostas turi du pagrindinius keleivių terminalus, kuriuos iš abiejų pusių supa trys lygiagretūs pakilimo takai. 2015 m. planuojama pastatyti trečią keleivių terminalą, taip pat pagalbinį terminalą ir du papildomus pakilimo takus, taip praplečiant aptarnaujamų keleivių skaičių nuo 60 iki 80 mln. bei galimybe perkrauti 6 mln. tonų krovinių.

Pudongo oro uosto aptarnaujamų keleivių ir orlaivių skaičius nuolat auga. 2010 m. oro uoste perkrauta 3 227 914 metrinių tonų krovinių, pagal šį rodiklį oro uostas buvo trečias pasaulyje. Tais pačiais metais aptarnauta 40 578 621 keleivių, pagal šį rodiklį oro uostas buvo trečias žemyninėje Kinijoje ir 20-tas pasaulyje. 2011 m. duomenimis, iš Pudongo oro uosto buvo vykdomos 87 skrydžių linijos 194 maršrutais. Apie pusę oro uosto keleivių srauto sudaro tarptautiniai skrydžiai.

Pudongo oro uostą su miestu jungia Šanchajaus metropoliteno 2-oji linija ir Šanchajaus greitasis traukinys.

Išnašos
-------

1. ↑  UPS Air Operations Facts Archyvuota kopija 2015-05-12 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Shanghai Airport reports profit growth, despite big investments in massive new facilities at Pudong – China Airlines, Airports and Aviation News Archyvuota kopija 2009-02-15 iš Wayback Machine projekto.. Chinaaviation.aero (2008-03-11). Nuoroda tikrinta 2012-11-23.
3. ↑  „民航局与上海市人民政府在沪签战略合作协议" (kinų). Carnoc. 2012-04-06.
4. ↑  „From obscurity, Guangzhou and Shanghai Pudong airports move up rankings". CAPA. 2011-06-03. Suarchyvuotas originalas 2018-06-13. Nuoroda tikrinta 2012-11-23.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Šanchajaus Pudongo tarptautinis oro uostas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Letaso ežeras |
| --- |
|  |
| Vieta | Vanuatu vėliava Vanuatu |
| Plotas | 19 km² |
| Kilmė | vulkaninė |
| Vidutinis gylis | 42 m |
| Didžiausias gylis | 350 m |
| Tūris | 0,8 km³ |
| 

Žemėlapis rodantis  vietą.Letaso ežeras

  |
| **Koordinatės** |  14°17′0″ p. pl. 167°32′0″ r. ilg.﻿ / ﻿14.28333°š. pl. 167.53333°r. ilg.﻿ / 14.28333; 167.53333Koordinatės: 14°17′0″ p. pl. 167°32′0″ r. ilg.﻿ / ﻿14.28333°š. pl. 167.53333°r. ilg.﻿ / 14.28333; 167.53333 |

**Letaso ežeras** (angl. *Lake Letas*) – didžiausias Vanuatu ir Okeanijos salyno (išskyrus Naująją Gvinėją) gėlavandenis ežeras, kuris telkšo vulkaninės Gaua salos centre. 2004 m. įtrauktas į preliminarų UNESCO Pasaulio paveldo sąrašą.

Ežeras yra U formos ir iš visų pusių (išskyrus pietvakarinę) supa Gharato kalną. Ežero ilgis pietų šiaurės kryptimi apie 9 km, plotis – apie 6 km, o plotas – 19 km². Letas telkšo 20 km skersmens saloje, maždaug 600 m aukštyje virš jūros lygio. Didžiausias gylis apie 350 m. Ežeras priskiriamas prie gėlavandenių kraterinių ežerų, kurio temperatūra siekia 32° C (todėl jame gali išgyventi tik unguriai ir krevetės). Ežero vanduo neskaidrus, šiek tiek žalsvo atspalvio. Vanduo iš ežero išteka rytinėje pusėje, ir už 3 km pasiekia Siri krioklį, o po to įteka į Mbe Solomul upę, kol galiausiai išteka į Ramujį vandenyną.

Aplink ežerą lizdus suka stambūs vandens paukščiai. Kadangi ežerą supa pelkynai, aplink jį auga daugybė pelkinių augalų, tarp kurių išskiriami sagai (*Metroxylon warburgii*) ir pelkinės palmės. Tarp kitų augalų galima išskirti *Hibiscus tiliaceus*, skirtingas *Heliconia* rūšis ir *Cyathea lunulata*. Be to Leto apylinkėse užregistruota 19 endeminių augalų rūšių, 39 rūšys paukščių, iš kurių du trečdaliai endeminių, dvi rūšys driežų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Pasaulio vietovardžiai. Afrika. Antarktida. Australija. Okeanija*. Internetinė duomenų bazė. – Vilnius: MELC, VLKK. Prieiga internete: Lètaso ẽžeras.
2. ↑  Ernest Bani; David Esrom. „Lake Letas" (PDF) (anglų). Suarchyvuotas originalas (PDF) 2012-04-21. Nuoroda tikrinta 2010-11-25. `{{cite web}}`: Trūkstamas `|author1=` (pagalba)CS1 priežiūra: multiple names: authors list (link)
3. 1 2 3  „Lake Letas" (anglų). UNESCO World Heritage Centre. Nuoroda tikrinta 2010-11-25.
4. ↑  „Republic of Vanuatu environmental profile" (anglų). Suarchyvuotas originalas (PDF) 2012-04-21. Nuoroda tikrinta 2010-11-25.
**Juozapas Lideikis** (1858 m. gruodžio 12 d. Gruzdžiuose – 1898 m. rugsėjo 27 d. Suginčiuose) – kunigas, poetas, draudžiamosios lietuviškos spaudos platintojas.

Biografija
----------

Mokėsi Gruzdžių pradinėje mokykloje, 1871–1877 m. Šiaulių gimnazijoje. Neturėdamas lėšų toliau mokytis, buvo išvykęs į Rusijos miestus Vologdą, Jaroslavlį (buvo girdėjęs, kad ten nereikia mokėti už mokslą). Po metų grįžo į Lietuvą. Įstojo į Kauno kunigų seminariją. Čia lietuvių kalbos mokėsi iš Antano Baranausko. 1883 m. baigė seminariją ir paskirtas vikaru į Šėtą. 1892–1894 m. dirbo Žagarėje.

Švietėjiška veikla
------------------

Palaikė ryšius su knygnešiu kunigu Marcijonu Jurgaičiu. Iš jo gaudavo ir platindavo „Šviesą", „Žemaičių ir Lietuvos apžvalgą" ir kitus spaudinius. Vėliau perkeltas vikaru į Suginčių filiją. Bendradarbiavo „Aušroje", rūpinosi jos platinimu. 1884 m. (slapyvardžiu J. Mažuolis) „Aušroje" paskelbė korespondenciją iš Ukmergės apylinkės. Rašė eilėmis ir proza. Sukūrė pasakėčių (išliko aštuonios: „Katilas ir puodas", „Bitelė", „Piemuo ir skruzdės" ir kt.), kurių keletas Aldono slapyvardžiu buvo išspausdinta „Tėvynės sarge", kitos liko rankraštyje. Spausdino kūrinėlius ir kitus laikraščiuose. Pirmąsias lietuviškas giedamas mišias, parengtas kunigo Andriaus Dambrausko (gaidos – vargonininko Juozo Kalvaičio), 1886 m. išspausdino savo lėšomis Tilžėje.

Atmintinos vietos ir paminklai
------------------------------

Kapas ir antkapinis paminklas Suginčių Šv. Kryžiaus Atradimo bažnyčios šventoriuje. Užrašas: „Čia ilsisi kūnas… Juozapo Lideikos dirbusio dėl žmonių labo pagal išgales".

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Molėtų savivaldybė - Suginčių". *moletai.lt*. 2016-03-25. Suarchyvuota iš originalo 2013-08-25. Nuoroda tikrinta 2016-04-27.
**Šiaulių getas** buvo sudarytas iš dviejų dalių: Kaukazo priemiestyje ir tarp Ežero ir Trakų gatvių. 1943 m. abu getai perduoti SS žinion ir tapo koncentracijos stovyklomis, o 1944 m. liepos 15 d. buvo pradėti likviduoti, apie 3000 žydų buvo pervežta į Štuthofo koncentracijos stovyklą, kur 1945 m. gegužės 2 d. likusius gyvus žydus išlaisvino amerikiečių kariuomenė. Iš viso po karo Šiauliuose liko tik 350–500 žydų.

Įsteigimas
----------

Geto steigimu Šiauliuose okupacinė vokiečių valdžia ėmė rūpintis 1941 m. liepos pirmoje pusėje. Nurodymus organizuoti mieste getą davė Šiaulių miesto vokiečių karo komendantas, o geto steigimą ir žydų perkėlimą organizavo įgaliotiniu žydų reikalams paskirtas Šiaulių miesto burmistro pavaduotojas Antanas Stankus. Vykdydamas užduotį, A. Stankus pasitelkė žinomus miesto žydus – buvo įsteigtas žydų komitetas. Nuo 1941 m. liepos 19 d. iki 22 d. paskelbta registracija, kurios metu visi miesto žydai turėjo registruotis savivaldybėje. Getui buvo parinktos dvi vietovės: Kaukazo priemiestis ir ruožas tarp Ežero ir Trakų gatvių. Iš pradžių buvo apgyvendintas Kaukazo, paskui Ežero–Trakų getas. Galutinai žydų perkėlimas baigtas 1941 m. rugpjūčio 15 d. Abiejuose getuose atsidūrė apie 4 000–5 000 žydų. Žydų komitetas buvo reorganizuotas į Žydų tarybą; pirmininku tapo M. Leibavičius.

Likvidavimas
------------

Iki 1943 m. spalio Šiaulių getas priklausė apygardos komisaro Hans Gewecke valdžiai, o nuo 1943 m. spalio 1 d. Šiaulių getą ėmė kontroliuoti SS. Getas tapo koncentracijos stovykla, jos viršininku buvo paskirtas SS oberšarfiureris Hermanas Schlöfas. Vidaus administracijai nuo 1944 m. balandžio 1 d.

1943 m. spalio viduryje Kaukazo getas panaikintas, liko tik Ežero–Trakų getas ir darbo stovyklos.

1944 m. liepos 15 d. prasidėjo Šiaulių geto likvidavimas. Keli tūkstančiai žydų keturiais etapais pervežti į Štuthofo koncentracijos stovyklą. Karo pabaigos sulaukė 350–500 Šiaulių žydų.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  „Šiaulių žydų bendruomenė". Jewish community of Lithuania. Nuoroda tikrinta 27 April 2012.[neveikianti nuoroda]
2. 1 2  Lipshitz, Leiba (2002). „The Šiauliai Ghetto, July 18,1941–July 24,1944". *Šiaulių getas: kalinių sąrašai 1942*. Vilna Gaon State Jewish Museum. ISBN 9955-9556-00. Suarchyvuotas originalas 2016-03-06. Nuoroda tikrinta 2012-04-29.
3. ↑  Dr. Arūnas Bubnys. „Trumpa holokausto Lietuvoje istorija, istoriografija ir bibliografija". Suarchyvuotas originalas 2016-01-27. Nuoroda tikrinta 2016-03-02.
The Star-Spangled Banner| Žvaigždėmis nusagstyta vėliava |
|  
1814 m. poemos „Defence of Fort McHenry", vėliau tapusios himnu, kopija |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  JAV |
| Žodžių autorius | Francis Scott Key, 1814 |
| Kompozitorius | John Stafford Smith, 1780 |
| Himnas nuo | 1931 |
|  

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
| Instrumentinė versija |
|  |
|  |
| 

---

 |

 |
| *Problemos klausantis šio failo? Pabandykite MediaWiki.* |

 |

***The Star-Spangled Banner*** – Jungtinių Amerikos valstijų nacionalinis himnas. Himnas parašytas 1814 m. Francis Scott Key - 35 metų poetas, kuris himną parašė kaip poemą po Fort McHenry bombardavimo Baltimorėje, Meirilande.

„Defense of Fort McHenry" (taip tuo metu vadinosi himnas) buvo populiari britų užstalės daina daina, kuri vadinosi "The Anacreontic Song", vėliau persivadino „To Anacreon in Heaven", ir tapo patriotine daina.

Žodžiai
-------

*O say, can you see, by the dawn’s early light,*
*What so proudly we hailed at the twilight's last gleaming,*
*Whose broad stripes and bright stars, through the perilous fight,*
*O’er the ramparts we watched, were so gallantly streaming?*
*And the rockets’ red glare, the bombs bursting in air,*
*Gave proof through the night that our flag was still there.*
*O say, does that star spangled banner yet wave*
*O’er the land of the free, and the home of the brave?*

  

*Oh, thus be it ever, when freemen shall stand*
*Between their loved home and the war's desolation!*
*Blest with victory and peace, may the heav'n - rescued land*
*Praise the Power that hath made and preserved us a nation!  
'*
*Then conquer we must, when our cause it is just,*
*And this be our motto: "In God is our trust":*
*And the star - spangled banner in triumph shall wave*
*O'er the land of the free and the home of the brave.*

Nuorodos
--------

* Visų keturių himno posmų tekstas, lietuviškas vertimas ir vokalinis įrašas - tinklalapis Himnai.lt
* Instrumentinė versija

**Šiaurės ir Centrinės Amerikos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Antigva ir Barbuda · Bahamos · Barbadosas · Belizas · Dominika · Dominikos Respublika · Grenada · Gvatemala · Haitis · Hondūras · JAV · Jamaika · Kanada · Kosta Rika · Kuba · Meksika · Nikaragva · Panama · Salvadoras · Sent Kitsas ir Nevis · Sent Lusija · Sent Vinsentas ir Grenadinai · Trinidadas ir Tobagas
Angilija · Aruba · Bermudų salos · Britanijos Virdžinijos salos · Gvadalupė · Grenlandija · JAV Virdžinijos salos · Kaimanų salos · Martinika · Montseratas · Nyderlandų Antilai · Puerto Rikas · Sen Pjeras ir Mikelonas · Terkso ir Kaikoso salos |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai· Herbai |
Partnerinis rašomasis stalas
**Partnerinis stalas** (angl. *partners desk*), *dvigubasis stalas* (angl. *double desk*) – senoviškas rašomojo stalo tipas, primenantis du spintelinius rašomuosius stalus, sujungtus priekiais. Partnerinis stalas turi dvi darbo vietas, dirbantieji sėdi veidais vienas į kitą.

Šio tipo stalus sugalvojo D. Britanijoje kaip darbo stalus bankininkystės partneriams. Šie stalai paprastai buvo skirti vyresniesiems bankų tarnautojams, norintiems dirbti kartu ir tuo pačiu metu naudotis spintelinio stalo patogumais ir prestižiškumu. Partneriniai stalai buvo sukurti tobulinant anksčiau Anglijos džentrių ir kilmingųjų dvaruose naudotus bibliotekinius stalus.

Daugelis XIX a. partnerinių stalų yra pagaminti iš aukštos kokybės medienos (ąžuolas, juodmedis, riešutmedis) ir puošti oda bei žalvarine furnitūra. XX a. pagaminta nemažai senųjų partnerinių stalų kopijų.

* Partnerinis stalas Šefildo rotušėje, mero kabinete.Partnerinis stalas Šefildo rotušėje, mero kabinete.
* Partnerinis stalas banke Batavijoje (dabartinė Džakarta), 1901 m.Partnerinis stalas banke Batavijoje (dabartinė Džakarta), 1901 m.
* Partnerinis stalas bibliotekoje (1896 m.)Partnerinis stalas bibliotekoje (1896 m.)

Nuorodos
--------

* Gloag, John; and Clive Edwards (1991). *A Complete Dictionary of Furniture* (rev leid.). Woodstock, N.Y.: Overlook Press. ISBN 0-87951-414-0.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Partnerinis stalas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Хальмг Таңһчин частр  
Гимн Республики Калмыкия| Kalmukijos valstybinis himnas |
|  |
| Nacionalinis šios šalies himnas | Kalmukija |
| Žodžių autorius | V. Šurgajeva |
| Kompozitorius | A. Mandžijevas |
| Himnas nuo | 1992 m. spalio 30 d. |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
| [[:Image:|Kalmukijos nacionalinis himnas (Kalmukų kalba)]] |
| [[Image:|180px|noicon]] |
|  |
| 

---

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  | 

|  |
| --- |
| [[:Image:|Kalmukijos nacionalinis himnas (Instrumentinė versija)]] |
| [[Image:|180px|noicon]] |
|  |
| 

---

 |

 |

***Хальмг Таңһчин частр*** – Kalmukijos valstybinis himnas. Oficialiai patvirtintas 1992 m. Žodžius parašė kalmukų poetė V. Šurgajeva. Muziką sukūrė A. Mandžijevas.

Kalmukiškos eilės
-----------------

Сарул сәәхн Хальмг Таңһч
Сансн тоотан күцәнә,
Авта җирһлин бат җолаг
Алдр һартан атхна.
Давтвр:
Улан залата хальмг улс,
Улата теегән кеерүлий!
Төрскн нутгтан күчән нерәдәд,
Толһа менд җирһий!(2)

  

Олн келн-әмтнлә хамдан
Уралан Таңһчин зүткнә.
Иньгллтин залин өндр герлд
Иргч мана батрна.

Баатр-чиирг үрдәр туурад,
Буурл теемг өснә.
Сурһуль-номдан килмҗән өдәг,
Сул нерән дуудулна.
Koordinatės: 54°54′22″ š. pl. 23°56′51″ r. ilg.﻿ / ﻿54.90611°š. pl. 23.94750°r. ilg.﻿ / 54.90611; 23.94750

|  Kauno šv. Antano Paduviečio bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Kauno |
| **Dekanatas** | Kauno I |
| **Savivaldybė** | Kauno miestas |
| **Gyvenvietė** | Kaunas |
| **Adresas** | Radvilėnų pl. 11 |
| **Statybinė medžiaga** | tinkuotas mūras |
| **Pastatyta** | 1936 m. |

 *Kitos reikšmės – Šv. Antano Paduviečio bažnyčia.*
**Kauno šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Kaune, Gričiupyje.

Istorija
--------

1933 m. Žaliakalnyje buvo įkurta Šv. Antano Paduviečio parapija, paskirtas klebonas Juozapas Želvys (1899 m. –1985 m.). Senelių prieglaudoje įrengta laikina bažnyčia. Pagal inžinieriaus Antano Bistricko 1936 m. sausio 26 d. projektą netoli Zoologijos sodo pastatyta dabartinė mūrinė bažnyčia. 1942 m. rugsėjo 20 d. arkivyskupas Juozapas Skvireckas bažnyčią konsekravo.

Architektūra
------------

Bažnyčia stačiakampio plano, vienabokštė, trinavė (vidurinė nava aukštesnė). Šventoriaus tvora plytų mūro. Jame palaidotas bažnyčios statytojas J. Želvys, 2021 m. perlaidota kankinė Elena Spirgevičiūtė.

Galerija
--------

* 2019 m.2019 m.
* ŽiemąŽiemą
* Bažnyčios interjerasBažnyčios interjeras
* Vaizdas į vargonų pusęVaizdas į vargonų pusę
* Šventoriaus kampasŠventoriaus kampas
* Skulptūra priekinėje sienojeSkulptūra priekinėje sienoje
* Lenta apie bažnyčios pastatymąLenta apie bažnyčios pastatymą

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Kauno miesto savivaldybė Gričiupio seniūnija". *kaunas.lt*. 2015-03-24. Suarchyvuota iš originalo 2016-03-19. Nuoroda tikrinta 2016-04-24.
2. ↑   Šv. Antano globojama parapija

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kauno šv. Antano Paduviečio bažnyčia** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Parapijos svetainė
| **Klemensas Kairiūkštis** |
| --- |
| Gimė | 1923 m. lapkričio 9 d.Papiškiai, Rokiškio apskritis |
| Mirė | 2006 m. birželio 19 d. (82 metai)Anykščiai |
| Tėvas | Antanas Kairiūkštis |
| Motina | Vincenta Kairiūkštienė |
| Sutuoktinis (-ė) | Rožė Vitkūnaitė-Kairiūkštienė |
| Vaikai | Nijolė Kairiūkštytė-Videikienė |
|  |
| Veikla | žurnalistas, redaktorius |
| Partija | 1990 m. LDDP |
|  |
| Alma mater | Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Klemensas Kairiūkštis** (1923 m. lapkričio 9 d. Papiškiuose, Rokiškio apskritis – 2006 m. birželio 19 d. Anykščiuose) – Lietuvos žurnalistas, redaktorius.

Biografija
----------

Augo šešių vaikų šeimoje. Baigė Čedasų pradžios mokyklą, toliau mokėsi Šiaulių gimnazijoje. 1944 m. vasarą mobilizuotas į sovietinę armiją, kovojo 16-ojoje lietuviškoje divizijoje, fronte sužeistas, po sužeidimo turėjo nežymią judėjimo negalią. Po karo gyveno Rokiškyje, 1946–1947 m. dirbo Rokiškio apskrities laikraščio „Tarybinis Rokiškis" redakcijoje. 1947–1948 m. laikraščių „Tiesa" ir „Komjaunimo tiesa" literatūrinis darbuotojas. 1948 m. organizavo Pasvalio apskrities laikraščio „Stalino vėliava" leidimą, iki 1949 m. šio laikraščio redakcijos atsakingasis sekretorius.

Nuo 1950 m. gyveno Anykščiuose, 1950–1951 m. Anykščių apskrities laikraščio „Kolektyvinis darbas", 1951–1953 m. Kavarsko rajono laikraščio „Stalino vėliava" redakcijų atsakingasis sekretorius. Dirbdamas žurnalistinį darbą, Lietuvos žemės ūkio akademijoje neakivaizdžiai įgijo agronomo specialybę. 1958–1987 m. Anykščių rajono laikraščio „Kolektyvinis darbas" redakcijos atsakingasis sekretorius, redaktoriaus pavaduotojas. 1983 m. išėjęs į pensiją, šio laikraščio, o nuo 1990 m. laikraščio „Anykšta" neetatinis bendradarbis. 1990 m. įstojo į Lietuvos demokratinę darbo partiją, dalyvavo jos veikloje. Palaidotas Anykščių naujosiose kapinėse.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 201 psl.
2. ↑  „Anykštėnų biografijų žinynas". *anykstenai.lt*. 2014-03-05. Suarchyvuota iš originalo 2016-03-05. Nuoroda tikrinta 2016-05-01.
Debout Congolais| Pakilkite, kongiečiai |
| Nacionalinis šios šalies himnas |  Kongo Demokratinė Respublika |
| Žodžių autorius | Simon-Pierre Boka |
| Kompozitorius | Joseph Lutumba |
| Himnas nuo | 1960, 1997 |

**Kongo Demokratinės Respublikos himnas** – Kongo Demokratinės Respublikos oficialus valstybinis simbolis.

Dabartinis šalies himnas vadinamas *Debout Congolais* („pakilkite, kongiečiai") sukurtas Simono Pjero Bokos ir priimtas 1960 m. šaliai paskelbus nepriklausomybę. Mobutu Sese Seko valdymo metais, kuomet šalis vadinta Zayru, šis himnas pakeistas į „La Zaïroise". 1997 m. vėl grąžintas senasis himnas.

Tekstas
-------

Debout Congolais,  

Unis par le sort  

Unis dans l’effort pour l’indépendance.  

Dressons nos fronts, longtemps courbés  

Et pour de bon prenons le plus bel élan,   

Dans la paix  

Ô peuple ardent  

Par le labeur  

Nous bâtirons un pays plus beau qu’avant  

Dans la paix  

Citoyens  

Entonnez l’hymne sacré de votre solidarité  

Fièrement  

Saluez l’emblème d’or de votre souveraineté  

Don béni, Congo !   

Des aïeux, Congo !  

Ô pays, Congo !  

Bien aimé, Congo !  

Nous peuplerons ton sol  

et nous assurerons ta grandeur  

Trente juin, ô doux soleil  

Trente juin, du trente juin  

Jour sacré, soit le témoin,   

Jour sacré, de l’immortel  

Serment de liberté  

Que nous léguons  

À notre postérité  

Pour toujours

Nuorodos
--------

* Instrumentinė himno versija
* Vokalinė interpretacija

**Afrikos valstybių himnai**

|  |
| --- |
| Alžyras · Angola · Beninas · Bisau Gvinėja · Botsvana · Burkina Fasas · Burundis · CAR · Čadas · Dramblio Kaulo Krantas · Džibutis · Egiptas · Eritrėja · Etiopija · Gabonas · Gambija · Gana · Gvinėja · Kamerūnas · Kenija · Komorai · Kongas · Kongo DR · Lesotas · Liberija · Libija · Madagaskaras · Malavis · Malis · Marokas · Mauricijus · Mauritanija · Mozambikas · Namibija · Nigerija · Nigeris · Pietų Afrika · Pietų Sudanas · Pusiaujo Gvinėja · Ruanda · San Tomė ir Prinsipė · Seišeliai · Senegalas · Siera Leonė · Somalis · Sudanas · Svazilandas · Tanzanija · Togas · Tunisas · Uganda · Vakarų Sachara · Zambija · Zimbabvė · Žaliasis Kyšulys
Britų Teritorijos Indijos vandenyne · Majotas · Reunjonas · Šv. Elena |
| **Valstybių atributika:** Valstybinių vėliavų galerija · Valstybiniai himnai · Herbai |
**Kofeinizmas** – fizinė ir/ar psichinė priklausomybė, atsirandanti ilgai dideliais kiekiais vartojant produktus, turinčius kofeino (kava, arbata, energiniai gėrimai ir kt.), arba patį kofeiną. Kofeinas yra paplitęs CNS stimuliuojantis junginys, naudojamas daugelyje maisto produktų, pvz. produktuose su juodąja arbata, kava, jis dedamas ne tik į energinius gėrimus, bet ir į kai kuriuos kitus gaiviuosius gėrimus, pvz. *Coca-Cola* ir *Pepsi* (kaip maisto priedas).

Tarptautiniame ligų klasifikatoriuje ICD-10 kofeinizmas priskirtas kategorijai F15.

Kofeino veikimo mechanizmas skiriasi nuo kokaino ar amfetaminų, tačiau sukelia panašią priklausomybę. Manoma, kad tai susiję su netiesioginiu poveikiu dopamino ir noradrenalino kiekiams galvos smegenyse ir likusiame organizme.

Įjunkimas ir abstinencijos sindromas
------------------------------------

Priklausomybė susidaro vartojant kofeiną didesniais kiekiais. *Johns Hopkins School of Medicine* psichiatrijos ir neuromokslų profesorius *Roland Griffiths* teigia, kad tyrimai parodė, jog fizinę priklausomybę gali įgyti žmonės, kurie per dieną suvartoja 100 mg kofeino (tai dozė viename kavos puodelyje).

Abstinencijos sindromas pasireiškia plačiu spektru nemalonių fizinių ir psichinių būklių (pvz. nervingumas, irzlumas, nerimas, pykinimas, prislėgta nuotaika, drebulys, raumenų trukčiojimas, nemiga, galvos skausmas, respiracinė alkalozė, padažnėjęs širdies ritmas).

*Griffiths* teigia, kad kofeino abstinencijos sindromas gali būti laikomas psichologiniu sveikatos sutrikimu. Jo tyrimų rezultatai rodo, kad abstinencijos sindromas pasireiškia praėjus 12-24 val. po paskutinio kofeino (kavos) vartojimo ir gali trukti iki 9 dienų. Kofeino vartotojai dažnai jį vartoja daugiau norėdami atsikratyti abstinencijos sindromo pojūčių, negu pasimėgauti pačia kava.

Kiti neigiami kofeino poveikiai
-------------------------------

Kofeinas stiprina skrandžio rūgšties sekreciją, tad gausus kofeino vartojimas gali sukelti skrandžio opaligę, erozinį ezofagitą, gastroezofaginio refliukso ligą.

Kofeinas gali sustiprinti kai kurių kitų medžiagų (pvz. paracetamolio) toksiškumą.

Nuorodos
--------

1. ↑  ICD-10 Version:2010
2. ↑  Leson, CL; McGuigan, MA; Bryson, SM (1988). „Caffeine overdose in an adolescent male". *Journal of toxicology. Clinical toxicology*. **26** (5–6): 407–15. PMID 3193494.
3. ↑  „Caffeine-related disorders". Encyclopedia of Mental Disorders. Nuoroda tikrinta 2009-08-03.
4. 1 2  Studeville, George. „Caffeine Addiction Is a Mental Disorder, Doctors Say." National Geographic. Jan. 15, 2010.
5. ↑  Griffiths R, Juliano (2004): Psychopharmacology; A Critical Review of Caffeine Withdrawal; Sept. 21, 2004
6. ↑  „Gastroesophageal Reflux Disease (GERD)". Cedars-Sinai. Suarchyvuota iš originalo 2008-04-23. Nuoroda tikrinta 2009-08-03.
7. ↑  Acetaminophen & Caffeine: Bad Combo for Your Liver. Hepatitis Central 2009-02-02. Nuoroda tikrinta 2010-11-03.
| **Ksaveras Kairys** |
| --- |
| Gimė | 1909 m. spalio 22 d.Ryga, Latvija |
| Mirė | 1991 m. liepos 12 d. (81 metai)Vilnius |
|  |
| Veikla | ekonomistas, valstybės, partinis ir visuomenės veikėjas |
| Partija | 1946 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1939 m. Rygos komercijos mokslų institutas |

**Ksaveras Kairys** (1909 m. spalio 22 d. Rygoje – 1991 m. liepos 12 d. Vilniuje) – Lietuvos ekonomistas, sovietinis valstybės, partinis ir visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1926–1928 m. priklausė LLKJS Biržų organizacijai. 1929 m. baigė Biržų gimnaziją, 1939 m. baigė Rygos komercijos mokslų institutą.

1940 m. Vilniaus miesto savivaldybės tarnautojas. 1940–1941 m. dirbo SSRS ryšių liaudies komisariato įgaliotinio Lietuvoje valdybos revizorius, inspektorius, kadrų skyriaus viršininkas. Antrojo pasaulinio karo pradžioje – 16-osios lietuviškosios divizijos karininkas.

1942 m. atšauktas iš armijos, 1943–1945 m. dirbo SSRS ir LSSR mėsos ir pieno pramonės liaudies komisariatuose. 1945–1946 m. LSSR mėsos ir pieno pramonės liaudies komisaro pavaduotojas. 1946–1947 m. LSSR pienininkystės kooperacijos draugijų sąjungos organizacinio biuro pirmininkas.

1947–1950 m. 1951–1953 m. ir 1954–1957 m. LSSR mėsos ir pieno pramonės ministras. 1950–1953 m. ir 1962 m. balandžio mėn. – 1965 m. balandžio mėn. LSSR MT pirmininko pavaduotojas. 1953 m. LSSR lengvosios ir maisto pramonės ministro pavaduotojas.

1953–1954 m. maisto produktų pramonės ministro pirmasis pavaduotojas. 1957–1958 m. LSSR Liaudies ūkio tarybos pirmininko pirmasis pavaduotojas, 1958–1961 m. pirmininkas, 1961–1962 m. ir 1965–1983 m. LSSR MT pirmininko pirmasis pavaduotojas. Nuo 1983 m. patarėjas prie LSSR MT.

1946–1989 m. SSKP narys. 1949–1952 m. 1956–1986 m. LKP CK narys, 1960–1964 m. LKP CK prezidiumo narys, 1967–1984 m. LKP CK biuro narys. 1951–1963 m. ir 1967–1985 m. LSSR AT, 1962–1979 m. SSRS AT deputatas. 1970–1979 m. SSRS AT Tautybių tarybos pramonės komisijos pirmininkas.

Vienas iš Vilniaus universiteto ansamblio atkūrimo ir restauravimo iniciatorių. 1984–1991 m. Lietuvos veteranų respublikinės tarybos pirmininkas.

Įvertinimas
-----------

* 1979 m. Darbo raudonosios vėliavos ordinas
* 1984 m. LTSR nusipelnęs ekonomistas
* 1989 m. Biržų garbės pilietis

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vytautas Šemeta. *Ksaveras Kairys*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 2 (Grūdas-Marvelės). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1986. // psl. - 174
2. ↑  *Ksaveras Kairys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. - 146 psl.
3. ↑  „Biržų miesto garbės piliečiai". *birzai.rvb.lt*. Suarchyvuota iš originalo 2016-03-05. Nuoroda tikrinta 2016-07-26.
Koordinatės: 54°31′58″š. pl. 23°21′00″r. ilg.﻿ / ﻿54.5328°š. pl. 23.3501°r. ilg.﻿ / 54.5328; 23.3501

| Kvietiškio dvaras |
| --- |
| Dvaro parkas rudenį Dvaro parkas rudenį |
| Vieta | Kvietiškis, Marijampolė |
| Įkurtas | XIX a. pab. |
| Parkas | Parkas, medžių alėjos |
| Pastatų būklė | Išlikę gyvenamieji, ūkio pastatai |
| Savininkas | Morkus Antanas ButlerisMykolas ButlerisKazimieras Nestoras SapiegaMišelis Nėjus |

**Kvietiškio dvaras** – dvaras, buvęs dabartinėje Marijampolėje, Kvietiškyje, P. Armino g. 92. Šiuo metu istorinę, architektūrinę ir kultūrinę reikšmę turi išlikę mediniai dvaro rūmai, pieninė, sandėlis su rūsiu, kluonas, prižiūrėtojo ir kumečių gyvenamieji namai. Parke auga daug liepų, klevų, ąžuolų, uosių, eglių ir kitų medžių, tarp jų – saugomas Sukilėlių ąžuolas. Dabar buvusio Kvietiškio dvaro pastatuose įsikūręs Marijampolės kolegijos Verslo ir technologijų fakultetas.

Kvietiškio palivarkas žemėlapyje

Istorija
--------

### XVIII a.

Kvietiškio laukuose 1717 m. pastatyta Prienų seniūno Morkaus Antano Butlerio ir jo žmonos Pranciškos Ščiukaitės-Butlerienės dvaro sodyba. Jį sudarė mediniai dvaro rūmai, 3 klojimai, 2 klėtys, 3 tvartai, bravoras, grūdų magazinas, vežiminė, vandens ir vėjo malūnai, plytinė. 1738 m. inventorizacijos akte išvardinta, kiek ir kas dvaro laukuose pasėjama. Kiekvienais metais buvo sėjama 20 statinių rugių, 10 – avižų, 8 su ketvirčiu – miežių, 2 – grikių. 1744 m. mirus Morkui Antanui Butleriui, dvaro valdytoju tapo jo sūnus Mykolas Butleris. Iš dvaro į bažnyčią ir į vienuolyną 1758 m. ėjo kelias, vadinamas rožančkeliu.

1782 m. mirus Mykolui Butleriui, karalius paprašė atlikti Kvietiškio dvaro inventorizaciją. Tuo Butlerių šeimininkavimas dvare ir baigėsi, nes dar 1775 m. raštišku susitarimu antroji Mykolo Butlerio žmona Marijana Markovska-Bykovska negavo teisės perimti seniūnijos po jos vyro mirties. 1775 m. buvo sudarytas raštiškas susitarimas, kad Mykolo Butlerio mirties ar atsisakymo valdyti seniūniją atveju ji turi būti pavesta Lietuvos Didžiosios Kunigaikštystės artilerijos generolui kunigaikščiui Kazimierui Nestorui Sapiegai.

### XIX a.

1807 m. birželio 19 d. šiame dvare apsigyveno Prancūzijos maršalas Mišelis Nėjus. 1831 m. balandžio 22 d. dvaro laukuose įvyko Marijampolės mūšis tarp sukilėlių ir Rusijos imperijos kariuomenės.

### XX a.

1903 m. dvare tarnavo, bet nebūtinai jame gyveno, 406 žmonės. 1922 m. išparceliavus Kvietiškio dvarą, 122 ha žemės skirta miestui išplėsti ir savanorių žemės valdoms.

Šaltiniai
---------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kvietiškio dvaras** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

1. ↑
2. ↑  „Kvietiskio dvaras". *dvylikakedziu.lt*. Suarchyvuotas originalas 2017-02-08. Nuoroda tikrinta 2017-03-05. `{{cite web}}`: Nežinomas parametras `|dead-url=` ignoruotas (`|url-status=` suggested) (pagalba)
3. ↑  Kvietiškio dvaras[neveikianti nuoroda]
4. ↑  Dundulis Bronius ,,Lietuva Europos politikoje, 1795-1815", psl.24
5. ↑  Kultūros paveldo objektai ir lankytinos vietos Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
6. ↑
7. ↑   Archyvuota kopija 2016-03-05 iš Wayback Machine projekto.
Tofalarijos žemėlapis
Lokių ežeras Tofalarų draustinyje
**Tofalarija** (rus. *Тофалария*) – istorinis-kultūrinis regionas Sibire, Irkutsko srities pietvakariuose, Rytų Sajano kalnuose, Nižneudinsko rajone. Apima 27 300 km² plotą.

1939–1950 m. tofalarų žemės sujungtos į Tofalarų nacionalinį rajoną Irkutsko srities sudėtyje, bet 1950 m. prijungtos prie Nižneudinsko rajono.

Pagrindinės krašto upės – Biriusa, Uda, Kazyras, Ija, Agulas, Gutara. Įsteigtas Tofalarų draustinis. Apie 90 % paviršiaus dengia taiga, likusias teritorijas užima kalnų tundra.

Pagrindiniai Tofalarijos kaimai – Alygdžeras, Verchniaja Gutara, Nercha. Šiose gyvenvietėse gyvena 1168 žmonės iš kurių ~700 priklauso nykstančiai tofalarų tautai. Susisiekimo automobiliais nėra, į gyvenvietes iš Nižneudisko skraido sraigtasparniai. Gyventojai verčiasi medžiokle, žvejyba.

Šaltiniai
---------

* Дормидонтов Р. *Страна Тофалария* // Юный натуралист. – 1984. – № 11. – С. 30—31.

1. 1 2  Тофалария, *nuradm.ru*


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Tofalarija** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
Actekų vykdytas žmonių aukojimas. Mendosos kodeksas
**Žmonių aukojimas** – ritualinis žmogaus nužudymo aktas religiniais motyvais. Žmogaus gyvybė atiduodama kaip didžiausia dovana dievybei. Šiuolaikinėje teisėje žmonių aukojimas laikomas kriminaliniu nusikaltimu – ritualine žmogžudyste.

Žmonių aukojimas kilo iš kraujo, kaip gyvasties simbolio, sureikšminimo. Bekraujai žmonių aukojimo ritualai (paskandinimas, uždusinimas) pasitaikydavo retai. Daugelyje aukojimų kraujas, širdis būdavo svarbiausi objektai. Išliejamas kraujas simbolizuodavo derlingumą laukams, jis simboliškai palaistydavo pasėlius, todėl žmonių aukojimo ritualai būdavo kur kas labiau paplitę žemdirbių tautose, o ne klajoklių ar medžiotojų.

Žmonių aukojimas buvo išplitęs po visą senąjį pasaulį. Vakarų Afrikoje (dagomėjai, ašančiai) būdavo paplitęs karaliaus – žynio aukojimas su jo vergais. Senovės Egipte buvo numatyta, kad vergai, mirus jų šeimininkui, jam tebepriklauso ir turi jį lydėti į pomirtinį pasaulį. Kitose semitų tautose (asirų, finikiečių) pasitaikydavo išperkamieji aukojimo ritualai, kuomet vardan nuodėmės išpirkimo būdavo paaukojamas savo vaikas. Taip pat ritualiniai žmonių aukojimai buvo vykdomi Indijoje, Kinijoje, Okeanijoje.

Šis reiškinys itin buvo paplitęs Amerikoje, o ypač Mezoamerikoje (tarp majų, actekų). Šių civilizacijų piramidėse-šventyklose masiškai dievams buvo aukojami karo belaisviai bei vaikai. Be to, actekai vykdė ir karines kampanijas tik dėl šio tikslo. Inkų imperijoje aukojimai vykdavo mirus valdovui.

Apie senovės indoeuropiečių vykdytus aukojimo ritualus nėra gerai žinoma. Nors mitologijoje yra tokių ritualų pavyzdžių, tačiau ar jie buvo vykdomi iš tikro nesutariama. Minima apie keltų, germanų, graikų, slavų vykdytus priešų aukojimus, tačiau tokie ritualai nebuvę masiniai. Lietuvių legendoje apie Geležinį vilką taip pat minimas aukojimo ritualas – į būsimos Gedimino pilies pamatus turėjo būti paaukota jauna mergina, tačiau įstumtas akmuo tik išplėšė gėles iš jos rankų. Senuosiuose šaltiniuose yra užuominų, kad baltai laimėję mūšį parinkdavo vieną iš priešų belaisvių ir nužudydavo kaip auką dievams.

Taip pat skaitykite
-------------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Žmonių aukojimas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Galvų medžiotojai

Šaltiniai
---------

1. ↑  Atwood, Roger (2016-10-07). „We May Never Truly Fathom Other Cultures". *Nautilus*. Suarchyvuotas originalas 2019-03-06. Nuoroda tikrinta 2019-03-06.
2. ↑  „Baltų religijos ir mitologijos šaltiniai" I t. Norbertas Vėlius, Mokslo ir enciklopedijų leidykla, 1996. T.1: 220 psl.
Koordinatės: 67°40′ š. pl. 34°24′ r. ilg.﻿ / ﻿67.667°š. pl. 34.400°r. ilg.﻿ / 67.667; 34.400

| Umbo ežeras |
| --- |
| Šiaurinis ežero krantasŠiaurinis ežero krantasŠiaurinis ežero krantas |
| Vieta | Rusija (Murmansko sritis) |
| Plotas | 419,4 km² |
| Vidutinis gylis | 15 m |
| Didžiausias gylis | 115 m |
| Įteka | Čiuda, Sura, Kica |
| Išteka | Umba |

**Umbo ežeras** (rus. *Умбозеро*) – ežeras Rusijoje, Murmansko srityje, Kolos pusiasalio vakaruose. Telkšo 149 m aukštyje, tarp Chibinų vakaruose ir Lovozero tundros rytuose. Ilgis šiaurės-pietų kryptimi 45 km, plotis iki 12 km. Ežere yra keletas salų (Sarvanovsko, Moroškino, Didžioji, Eglių ir kt.). Gylis siekia 115 m.

Metinis vandens lygio svyravimas – 1,2 m. Aukščiausias lygis būna liepą, žemiausias – gegužę. Ežeras užšąla nuo spalio pabaigos iki gruodžio, atitirpsta gegužės pabaigoje-birželį. Į Umbo ežerą šiaurėje įteka Čiuda ir Sura, rytuose – Kica, pietuose išteka Umba.

Žvejyba (upėtakiai, lydekos, šalviai, seliavos ir kt.).

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 448