recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Yra kilę abejonių dėl šio straipsnio objekto reikšmingumo ir tinkamumo enciklopedijai.**Galima paieškoti straipsnio objekto aprašymų nepriklausomuose nuo jo patikimuose antriniuose šaltiniuose ir pasiremti jais straipsnyje. |

| **Albinas Klimas** |
| --- |
| Gimė | 1952 m. kovo 25 d. (71 metai)Sakučiai, Priekulės rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Elena |
| Vaikai | Sigitas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Liberalų demokratų partijaTvarka ir teisingumas |

**Albinas Klimas** (g. 1952 m. kovo 25 d. Sakučiuose, Priekulės rajonas) – Lietuvos ir Plungės rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1970 m. baigė Plungės trečiąją vidurinę mokyklą, 1970–1971 m. studijavo Vilniaus universiteto Finansų ir apskaitos fakultete. 1971–1973 m. tarnavo TSRS kariuomenėje. 1973–1990 m. liaudies kūrybos gaminių įmonės „Minija" medžio drožėjas, stalius, brigadininkas, suvenyrų cecho viršininko pavaduotojas. 1990–1991 m. – UAB „Dara" medžio apdirbimo baro viršininkas, 1991–1993 m. – UAB „Plateliai" – Maskvos padangų gamykla medžio apdirbimo baro viršininkas. 1993–1995 m. individualios įmonės savininkas, nuo 1996 m. UAB „Iešnalė" direktorius.. Nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės meras.

2002 m. Liberalų demokratų partijos, 2006 m. partijos Tvarka ir teisingumas (liberalai demokratai) narys, skyriaus pirmininko pavaduotojas.

2007–2011 m. ir nuo 2011 m. Plungės rajono savivaldybės tarybos narys.

Sutuoktinė Elena, vaikas Sigitas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  2008 m. Lietuvos Respublikos Seimo rinkimai - Partija Tvarka ir teisingumas - Iškelti kandidatai Archyvuota kopija 2011-03-09 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-03-10 iš Wayback Machine projekto.
Neolito kaplys
**Kaplys** – vienas iš archeologiniuose tyrimuose randamų archeologinių radinių, įrankis žemei purenti arba kasti.

Istorija
--------

Kaplys naudotas nuo akmens amžiaus. Seniausi įrankiai buvo mediniai, vėliau juos sudarė ant medinio koto užmauta arba pritvirtinta kaulinė, raginė, akmeninė ar geležinė galvutė skersiniais ašmenimis. Ankstyviausi daryti iš vieno medžio gabalo, kartu su kotu, nuo vėlyvojo neolito prie medinių kotų imta tvirtinti ragines arba akmenines galvutes.

Klasifikacija
-------------

Skiriami: gludinti įtveriamieji apvalaini, trapeciniai, keturkampiai, kurpeliniai su skyle kotui kapliai, tarp jų ir gyvatgalviai. Gyvatgalviai kapliai būdingi tik vakarų baltams. neolito pabaigoje ir bronzos amžiaus pradžioje kasdieniniam darbui buvo naudojami grubiai tašyti kapliai be skylės kotui. Kaplys naudotas ir šaknims kasti, titnagui iš kreidos lupti. Nuo II a. – III a. pradžios pradėta naudoti geležinius kaplius.

Lietuvoje
---------

Lietuvos teritorijoje ankstyviausi naudoti kapliai žinomi iš viduriniojo neolito, iki 3 tūkstantmečio pr. m. e. pabaigos gyvenviečių (Šventosios gyvenvietė). Jie buvo su skyle tiesiam arba su įmova lenktam mediniam kotui. Daugiausia jų rasta VI a. – VII a. Pašušvio ir VI a. – IX a. Jauneikių kapinynuose, iš viso 50. Kapliai dažniausiai buvo moterų kapų įkapės. Panašūs kapliai būdingi ir I tūkstantmečio pirmajai pusei, jų rasta Maišiagalos piliakalnio XIV a. kultūriniuose sluoksniuose.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Adolfas Tautavičius. *Kaplys*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. - 363 psl.
| **Rauno Aaltonen** |
| --- |
| R.Aaltonen XX a. 7-ajame dešimtmetyje.R.Aaltonen XX a. 7-ajame dešimtmetyje. |
| **Karjera Pasaulio ralio čempionate** |
| Tautybė | Suomija suomis |
| Aktyvumas | 1973–1987 |
| Komanda (-os) |  |
| Dalyvauta ralių | 25 |
| Čempionas |  |
| Pergalių | 0 |
| Podiumai     | 6 |
| Laimėta greičio ruožų | 11 |
| Taškai | 65 |
| Pirmas ralis | 1973 m. Monte Karlo ralis |
|  |  |
|  |  |
|  |  |

**Rauno August Aaltonen** (g. 1938 m. sausio 7 d.) dar žinomas kaip „Ralio profesorius" – Suomijos profesionalus ralio lenktynininkas, kuris dalyvavo Pasaulio ralio čempionate XX a. 7-ajame dešimtmetyje.

Karjera
-------

Prieš pasaulio ralio čempionatą lenktynininkas dalyvavo Europos ralio čempionate, kurį laimėjo 1965 m. su šturmanu Tony Ambrose. Jis taip pat nugalėjo 1961 m. bei 1965 m. Suomijos ralio čempionatą. 1966 m. jis bendradarbiavo su lenktynininku Bob Holden Australijoje, kad laimėtų premjerines turistinių automobilių lenktynes „Gallaher 500" su Mini Cooper S automobiliu.

Karjeros rezultatai
-------------------

### Bathurst 500/1000 rezultatai

| Metai | Komanda | Šturmanai | Automobilis | Klasė | Ratai | Poz. | Klasės pozicija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1966 | Australija BMC Australia | Australija Bob Holden | Morris Cooper S | C | 130 | 1 | 1 |
| 1991 | Australija Bob Holden Motors | Australija Bob HoldenAustralija Dennis Rogers | Toyota Corolla | 3 | 124 | 20 | 4 |

Galerija
--------

* R. Aaltonen 1965 m. 1000 ežerų ralyjeR. Aaltonen 1965 m. 1000 ežerų ralyje
* R. Aaltonen už Timo Mäkinen 1000 ežrerų ralyjeR. Aaltonen už Timo Mäkinen 1000 ežrerų ralyje
* R. Aaltonen su šturmanu Anssi JärviR. Aaltonen su šturmanu Anssi Järvi
* BMW 2002tiiBMW 2002tii
* R. Aaltonen 2008 metaisR. Aaltonen 2008 metais

Šaltiniai
---------

1. ↑
| **Karolis Žalkauskas** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1892 m. gegužės 29 d.Rusija Šukionių dvaras, Pakruojo valsčius, Šiaulių apskritis, Rusijos imperija |
| Mirė | 1961 m. rugsėjo 16 d. (69 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Vašingtonas, JAV |
|  |
| Veikla | Lietuvos teisininkas, politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga |
|  |
| Alma mater | Maskvos universitetas |

**Karolis Žalkauskas** (1892 m. gegužės 29 d. Šukionių dvare, Pakruojo valsčius, Šiaulių apskritis, Rusijos imperija – 1961 m. rugsėjo 16 d. Vašingtone, JAV) – Lietuvos teisininkas, politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1911 m. baigė Mintaujos gimnaziją (Latvija), 1916 m. Maskvos universiteto Teisės fakultetą.

1916 m. mobilizuotas Rusijos imperijos kariuomenėn, baigė Maskvos Aleksejaus karo mokyklą, paskirtas į Petropavlovsko tvirtovę (Vakarų Sibiras), vėliau perkeltas į Tobolską. Įvykus Spalio revoliucijai bolševikų suimtas, bet, kareivių padedamas, pabėgo. Kovojo prieš tarybų valdžią įvairių armijų štabuose.

1919 m. grįžo į Lietuvą, Lietuvos kariuomenės savanoris, iki 1923 m. tarnavo kariuomenės teismo prokuroro padėjėju. Nuo 1922 m. Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys. 1922 m. vasario 22 d. – 1923 m. birželio 28 d. IX Ernesto Galvanausko Ministrui kabineto vidaus reikalų ministras. 1924–1926 m. Vyriausiojo Tribunolo prokuroro padėjėjas. 1926–1927 m. Klaipėdos krašto gubernatorius. 1928–1938 m. Vyriausiojo tribunolo prokuroro padėjėjas, vėliau – Kauno apygardos teismo pirmininkas. 1930–1940 m. dėstė baudžiamosios teisės procesą ir kriminologiją Vytauto Didžiojo universitete. Buvo Kauno "Rotary" klubo sekretoriumi nuo pat klubo įkūrimo iki jo sunaikinimo 1940 m.

1940 m. pasitraukė į Vokietiją. 1945–1948 m. dirbo amerikiečių karinės valdžios Vokietijoje teisės skyriuje. 1948 m. išvyko į JAV. 1952 m. išrinktas Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto Vykdomosios tarybos pirmininku, persikėlė i Vokietiją, 1956 m. grįžo į JAV.

| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Jonas Žilius-Jonila** |  **Klaipėdos krašto gubernatorius**1926-1927 | Po to:**Antanas Merkys** |

Šaltiniai
---------

1. ↑   Algirdas Banevičius. 111 Lietuvos valstybės 1918–1940 politikos veikėjų. Enciklopedinis žinynas. Vilnius, Knyga, 1991 m. p. 161.
Fra Mauro žemėlapis
**Fra Mauro žemėlapis** (it. *Mappamondo di Fra Mauro*) – pasaulio žemėlapis, sukurtas apie 1450 m. Venecijos kartografo vienuolio Fra Mauro. Žemėlapis laikomas vienu geriausių viduramžių kartografijos kūrinių. Tai yra planisferos tipo ant pergamento detaliai nupieštas daugiau nei 5 m² ploto žemėlapis, vaizduojantis Aziją, Indijos vandenyną, Afriką, Europą ir Atlanto vandenyną. Žemėlapis pakreiptas pietumis į viršų.

Jam sukurti prireikė kelerių metų ir labai didelių išlaidų. Žemėlapyje nupiešta labai daug smulkių detalių bei apie 3000 žodinių paaiškinimų. Tuo metu tai buvo detaliausias pasaulio atvaizdavimas. Dėl to Fra Mauro darbas laikomas vienu svarbiausių kartografijos istorijoje. Šis žemėlapis žymi biblijinės pasaulio atvaizdavimo tradicijos pabaigą, vėliau kurti žemėlapiai pradėjo daugiau remtis moksliniais duomenimis, labiau pradėtas vertinti tikslumas, o ne atitikimas religiniamas ar tradiciniams tikėjimams.

Fra Mauro buvo kamendulių vienuolis, gimęs Murano saloje šalia Venecijos. Jis dirbo kaip patarėjas ir kartografas. Pirmąjį žemėlapį, padedant jūrininkui ir kartografui Andrea Bianco jis sukūrė Portugalijos karaliaus Alfonso V užsakymu. Jis buvo pabaigtas 1459 m. balandžio 24 d. ir išsiųstas į Portugaliją. Šis žemėlapis neišliko. Jis buvo laikomas Lisabonoje, Šv. Jurgio pilyje. Žinoma, kad jis ten buvo iki 1494 m. tačiau vėliau dingo. Vėliau Fra Mauro ėmė daryti žemėlapio kopiją Venecijos respublikai, kurią po jo mirties užbaigė Andrea Bianco. Šis kūrinys vėliau buvo atrastas Mauro studijoje ir yra iki šiol saugomas ir demonstruojamas Venecijos Korero muziejuje. 1804 m. žemėlapio reprodukciją ant pergamento atliko britas William Frazer. Ši kopija laikoma Londono bibliotekoje.

Žemėlapis
---------

NASA sukurtas Fra Mauro žemėlapio ir Žemės nuotraukos iš kosmoso palyginimas.
Šis žemėlapis yra labai didelis, jo kraštinės siekia 2,4 m (plotas 5,76 m²) ir jis yra didžiausias žemėlapis, išlikęs iš ankstyvųjų Europos laikų. Jis yra nupieštas ant aukšto lygio pergamento ir įrėmintas paauksuotuose rėmeliuose. Didesni žemėlapio piešiniai yra labai detalizuoti, o visame jame naudojama daug spalvų – mėlyna, raudona, ruda, žalia, juoda ir turkio.

Pagrindinės žemėlapyje vaizduojamos pasaulio dalys dalinamos į 4 mažesnes sferas:

* Viršutinė kairė dalis yra kosmologinė diagrama – žemėlapis vaizduoja geocentrinę Saulės sistemą.
* Viršuje dešinėje yra keturių pradinių elementų diagrama.
* Kairėje apačioje vaizduojamas Edeno sodas. Fra Mauro sodą pavaizdavo už pasaulio ribų.
* Dešinėje apačioje vaizduojama Žemė kaip gaublys – čia yra Šiaurės ašigalis, Pietų ašigalis, pusiaujas ir dvi atogrąžos.

Išnašos
-------

1. ↑  Almagià 1944, Vatikano biblioteka.
2. ↑  Siebold 2015

Šaltiniai
---------

* Almagià, Roberto (1944), *Monumenta cartographica vaticana*, Città del Vaticano
* Siebold, J (2015), *Cartographic Images: Fra Mauro’s Mappamundi*  Archyvuota kopija 2015-01-12 iš Wayback Machine projekto.
**Veronika Karvelienė-Bakšytė** (1898 m. gruodžio 13 d. Suoleliai, Kuktiškių valsčius – 1952 m. gruodžio 27 d. Strasbūras) – Lietuvos pedagogė, visuomenės veikėja, filosofijos daktarė.

Biografija
----------

Vyras Petras Karvelis, duktė Ugnė Karvelis. 1915 m. pasitraukė į Rusiją, 1918 m. baigė Voronežo lietuvių gimnaziją. 1919–1921 m. Kaune dirbo Eltoje, mokėsi Aukštuosiuose kursuose. Nuo 1921 m. Miunsterio, Miuncheno ir Karaliaučiaus universitetuose studijavo pedagogiką, psichologiją ir vokiečių literatūrą. 1929 m. apgynė disertaciją „Kovos dėl mokymo kalbos Lietuvos mokyklose istorijos klausimu" (*Beitrage zur Geschichte dės Kampfes um die Schulsprache in Litauen*), filosofijos daktarė.

1929–1940 m. gyveno Noreikiškėse, kur P. Karvelis valdė Noreikiškių dvarą. Ateitininkų, katalikių moterų (Lietuvos katalikių moterų draugija ir kt.), labdaros (Kalinių globos draugija) organizacijų veikėja. Lietuvių aktyvistų fronto pakviesta pirmininkauti moterų komisijai - vienai iš 20 komisijų, turėjusių rengti projektus būsimam Lietuvos gyvenimui. Jos iniciatyva Vilniuje įsteigta moterų socialinė mokykla. 1940–1942 m. gyveno Berlyne, 1942–1944 m. – Lietuvoje. 1944 m. pasitraukė į Vieną, 1945–1950 m. gyveno Tiubingene, nuo 1950 m. – Prancūzijoje. Pasaulio lietuvių katalikių organizacijų sąjungos veikėja, 1949 m. viena Pasaulio moterų sąjūdžio kūrėjų ir veikėjų.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Veronika Karvelienė*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006. 515 psl.
Buvusios gimnazijos pastato dabartinis vaizdas
**Rygos Nikolajaus I gimnazija** (latv. *Rīgas Nikolaja I ģimnāzija*, rus. *Рижская Николаевская гимназия*) – Rusijos imperijos laikais vidurinį išsilavinimą teikusi berniukų gimnazija Rygoje.

Istorija
--------

Pirmoji aukštesnįjį išsilavinimą suteikianti mokykla Rygoje įkurta dar 1675 m. ji buvo vadinama savo įkūrėjo – Švedijos karaliaus Karlo XI – vardu: *Karlo licėjus* (lot. *Schola Carolina*). Po Šiaurės karo sukeltos suirutės licėjaus veikla nutrūko ir kiek vėliau jo vietoje atidaryta Rusijos imperijos *Caro licėjus* (rus. *Царский лицей*), veikęs 1733–1802 metais. Po to ši mokslo įstaiga buvo pervadinta į *Vidžemės gubernijos gimnaziją*. 1890 m. jai buvo suteiktas Rusijos imperatoriaus Nikolajaus I vardas, o po metų mokykla persikraustė į naują pastatą miesto centre (projekto autorius arch. Aleksiejus Kizelbašas).

Tai trijų aukštų monumentalus plytų mūro pastatas su erdviomis klasėmis ir centre išsidėsčiuse aktų sale; flygelis buvo skirtas darbuotojų poreikiams. Išorinės sienos gausiai dekoruotos skulptūromis ir ornamentais.

Gimnazijoje pagal tipinius įstatus buvo dėstomi: tikyba; rusų kalba ir literatūra; lotynų, graikų, vokiečių ir prancūzų kalbos; matematika; fizika; kosmografija; dailyraštis; braižyba ir piešimas. Fakultatyviai buvo galima lankyti gimnastikos ir dainavimo pamokas.

Pirmojo pasaulinio karo metu pedagogai ir mokiniai buvo evakuoti į Imperijos gilumą, tarpukaryje mokyklos pastate buvo įsikūręs Rygos valstybinis technikumas, kuris tebeveikia jame iki šiol.

Gimnazijos auklėtiniai
----------------------

Ši mokslo įstaiga išugdė Latvijos prezidentą Gustavą Zemgalį, medicinos profesorių Reinholdą Snikerį, istoriką Eduardą Šturmą, vargonininką Nikolajų Vanadzinį, pirmąjį Latvijos kariuomenės gydytoją generolą Peterį Snikerį, Prancūzijos sociologą pozityvistą Georgą Gurvičių, Latvijos finansų ministrą Ringoldą Kalningį ir kt.

Rygos Nikolajaus I gimnazijoje mokėsi ir iškilios Lietuvos asmenybės: kariuomenės pulkininkas Balys Giedraitis, rašytojas Ignas Lapienis, LTSR veikėjas Justas Paleckis, vabzdžių kolekcionierius Valerijonas Straševičius, mokslininkas Kazys Sleževičius bei kt.

Šaltiniai
---------

* А.Гурин. Русские гимназии на Николаевской улице
* Прибалтийские русские: история в памятниках культуры. Рига: Институт европейских исследований, 2010 psl. 362–363 Archyvuota kopija 2017-08-26 iš Wayback Machine projekto. ISBN 978-9934-8113-2-6
* Рига (Энциклопедия)-Enciklopēdija „Rīga". – Рига: Главная редакция энциклопедий, 1989 psl. 880 ISBN 5-89960-002-0
| Žiežmarių herbas |
| --- |
|  *LR priimtas 1998-12-28* |
|  |
|  *LSSR priimtas nebuvo* |
|  *LDK priimtas 1792-02-14* |
|  |
| Ž • A • R |

**Žiežmarių herbas** – vienas iš Žiežmarių miesto heraldikos atributų.

Aprašas
-------

1792 m. patvirtintas Žiežmarių herbas
Skydo mėlyname lauke, virš žalios skydo papėdės, vaizduojamas purpurinę kapą ir mitrą bei sidabrinę albą dėvintis, į kairę pusę atsigręžęs, kairėje rankoje laikantis auksinį pastoralą šv. Stanislovas. Prieš jį pamaldžiai sudėjęs rankas iš rudo kapo keliasi sidabrinis Piotrovinas. Figūrų kūnai natūralios spalvos, kapos ir mitros kraštai, rankogaliai auksiniai. Skydo galvoje spinduliuoja auksinė Dievo Apvaizdos akis, apačioje du žali medeliai, išaugantys iš skydo šonų. Virš skydo auksinė uždara karališkoji karūna.

Istorija
--------

Žiežmarių savivalda įkurta XVIII a. pabaigoje. Pasinaudoje Ketverių metų seimo nutarimais, miestiečiai išsirūpino herbą – „šv. Stanislovą ir viršuje, ant karūnos, Dievo Apvaizdą" – iš Stanislovo Augusto 1792 m. vasario 14 d. Miesto herbe pavaizduotas šv. Stanislovas ir karališkoji 5 lankų karūna turėjo rodyti miesto teisių suteikėją Stanislovą Augustą, o Dievo Apvaizdos akis (Ketverių metų seimo ideologinis simbolis) – Dievo valia vykdomus darbus. Po kelių mėnesių, paėmus valdžią Rusijos palaikomiems miestų reformos priešininkams, prasidėjo savivaldų naikinimas.

Herbas atkurtas 1998 m. gruodžio 28 d. herbą Lietuvos Respublikos Prezidentas patvirtino dekretu Nr. 278. Herbo etalono autorius – dailininkas Rolandas Rimkūnas.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Žiežmarių herbas. Kaišiadorių enciklopedija.
| **Balys Vitkus** |
| --- |
| Gimė | 1898 m. kovo 1 d.Staškūniškio viensėdijoje, Daugailių vls. (dab. Utenos raj.) |
| Mirė | 1988 m. spalio 7 d. (90 metų)Čikaga Jungtinės Amerikos Valstijos JAV |
|  |
| Organizacijos | LŽŪA |
| Pareigos | rektorius |

Lietuvos laikinosios Vyriausybės posėdis Kaune. Pirmininkauja Juozas Ambrazevičius, iš kairės: Jonas Matulionis, Juozas Senkus, Balys Vitkus, Pranas Vainauskas, Vytautas Landsbergis-Žemkalnis , Ksaveras Vencius, Vytautas Grudzinskas. Iš dešinės: Jonas Šlepetys, Stasys Raštikis, Adolfas Damušis, Juozas Pajaujis, Antanas Novickis, Leonas Prapuolenis, Mečislovas Mackevičius.
**Balys Vitkus** (1898 m. kovo 1 d. Staškūniškio viensėdijoje, Daugailių vls. – 1988 spalio 7 d. Čikagoje, JAV) – agronomas, penktasis LŽŪA rektorius (1941–1944 m.), profesorius.

Biografija
----------

1916 m. baigė gimnaziją Petrapilyje, 1916–1917 m. studijavo Maskvos žemės ūkio akademijoje, 1922–1925 Breslau universitete, kur gavo agronomo diplomą.

1921–1922 mokslo metais mokytojavo Utenos „Saulės" progimnazijoje. Nuo 1925 m. dirbo Žemės ūkio akademijoje Dotnuvoje įvairiose pareigose, dėstė bendrąją ir specialiąją gyvulininkystę. Buvo suorganizavęs mokomąjį ir tiriamąjį paukštininkystės ūkį. 1944 m. pasitraukė į Austriją, 1948 – į JAV.

B. Vitkus yra parašęs Žemės ūkio vadovo III ir IV t. skyrius apie stambiuosius raguočius ir avis ir ožkas, apie gyvulių veisimą (1931, 1936). Paskelbė straipsnių gyvulininkystės bei paukštininkystės klausimais „Žemės ūkyje" ir ŽŪA metraštyje, „Kosmose", „Litauens Tierzucht" (1933), Lietuviškojoje ir Lietuvių enciklopedijose.

Kita veikla
-----------

Daugelį metų buvo Vilniui vaduoti sąjungos Centro komiteto nariu, Lietuvos agronomų sąjungos valdybos nariu, 1938–1939 m. Lietuvos galvijų augintojų ir kontrolės ratelių sąjungos valdybos, nuo 1912 m. Ateitininkų sąjungos narys. Laikinojoje Lietuvos vyriausybėje 1941 m. buvo žemės ūkio ministru. Nuo 1955 m. – Vyriausiojo Lietuvos išlaisvinimo komiteto narys.

Nuorodos
--------

* Balio Vitkaus biografija[neveikianti nuoroda]
* Balio Vitkaus 75-mečio jubiliejus

| Akademinės pareigos |
| --- |
| Prieš tai:**Jonas Kriščiūnas** | **Lietuvos žemės ūkio akademijos rektorius**1941-1944 m. | Po to:**Jonas Kriščiūnas** |
|
*Kitos reikšmės – Velnio akmuo.*
Koordinatės: 55°30′49″ š. pl. 25°4′59″ r. ilg.﻿ / ﻿55.51361°š. pl. 25.08306°r. ilg.﻿ / 55.51361; 25.08306

„Velnio Akmuo"|  |
| Vieta (-os) | Lietuva |
| Aktyvumo metai | 2009–2023 m. |
| Žanras (-ai) | Metalas |
| URL | Oficiali svetainė |

**„Velnio akmuo"** – Anykščiuose 2009–2023 m. kasmet vykęs sunkiosios muzikos festivalis.

Vieta
-----

Pagoniško metalo grupės Obtest koncertas festivalio metu, 2009 m.
Festivalis vykdavo Dainavos slėnyje Anykščiuose, ant Šventosios upės kranto. Festivalio pavadinimas kilo iš šalia esančio Puntuko akmens – pagal padavimą velnias Puntuko akmenį kėsinosi užmesti ant Anykščių bažnyčios, bet pragydus gaidžiams jį pametė.

Turinys
-------

Festivalis „Velnio akmuo" sutraukė didelę minią metalo gerbėjų, 2009 m. festivalyje jų susirinko apie 1900. Atvykus į festivalį galima įsikurti specialiai paruoštuose palapinių miesteliuose. Festivalyje vykdavo tinklinio varžybos, būdavo galima maudytis Šventosios upėje. Po festivalio vykdavo velniškiausios nuotraukos konkursas, į kurį festivalio dalyviai siųsdavo savo nuotraukas iš festivalio.

Svarbiausi festivalio turiniui keliami kriterijai – aktualumas, kūrybiškumas, profesionalumas. Devilstone festivalyje gyva muzika būdavo atliekama penkiose scenose (Gama scena, Rytų scena, Vakarų scena, Turbo scena, Barbablu scena). Čia kasmet pasirodydavo 35–50 užsienio ir Lietuvos grupių. Festivalio metu dalyviai galėjo užsiimti muzikinio meistriškumo pamokomis, dirbtuvėmis, tinkliniu, futbolu, kino seansais, aplankyti menininkų parodas.

2009 m. festivalyje dalyvavusios grupės
---------------------------------------

2009 m. festivalyje dalyvavo šios grupės:

Sepultura (Brazilija), Keep of Kalessin (Norvegija), Code (Norvegija, Anglija), Sinister (Olandija), Azarath (Lenkija), Bilocate (Jordanija), Trauma (Lenkija), Obtest, (Lietuva), Crocel (Danija), Diabolical (Švedija), Frailty (Latvija), Heaven Grey (Latvija), Leprous (Norvegija), Luctus (Lietuva), Nahash (Lietuva), Saples (Lietuva), Stranger Aeons (Lietuva), The Prowlers (Italija), ŽAS (Lietuva).

Šaltiniai
---------

1. ↑  „„Devilstone" istorija baigėsi: 13 vasarų Anykščiuose rengtas festivalis daugiau nebevyks". Nuoroda tikrinta 2023-12-19.
2. ↑  Festivalio Velnio Akmuo 2009 atgarsiai Archyvuota kopija 2010-04-22 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  devilstone.net. Apie festivalį. (2009–2016). Iš:
4. ↑  devilstone.net. Atlikėjai. (2016). Iš:  Archyvuota kopija 2017-07-20 iš Wayback Machine projekto.
5. ↑  devilstone.net. Festivalio veiklos. (2016). Iš:

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Velnio akmuo (festivalis)** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Oficiali festivalio svetainė
**Daugiaveika** (angl. *multitasking*) – tariamas žmogaus gebėjimas sutelkti savo dėmesį į keletą dalykų vienu metu. Manoma, kad daugiaveika yra asmens sugebėjimo mechaniškai atlikti tam tikrus didelio dėmesingumo nereikalaujančius ir nuolat pasikartojančius dalykus pasekmė. Manoma, kad jeigu asmuo geba įgusti ką nors daryti pakankamai gerai, tuomet įmanoma ir savo dėmesį sutelkti į kelis dalykus iškart. Terminas pirmąkart panaudotas 1995 m. apibūdinant universaliojo kompiuterio „IMB System/160" daugiaprogramio apdorojimo galimybes. Vėliau ši koncepcija pradėta taikyti ir žmonėms.

Tyrimai
-------

Nuo XX a. 7 deš. psichologai atliko keletą eksperimentų apie žmogaus daugiaveikos prigimtį bei ribas. Pagrindinis eksperimentinis metodas, naudojamas tiriant žmogaus daugiafunkcinį darbą, yra vadinamasis psichologinio atsparumo periodo efektas. Jo metu žmonių prašoma atskirai reaguoti į kiekvieną iš dviejų dirgiklių, pateiktų arti laiko. Labai dažna išvada buvo sulėtėjusi reakcija į antrą kartą pasirodantį dirgiklį.

Tyrėjai jau seniai teigė, kad galvos smegenyse galimai yra tam tikra apdorojimo kliūtis, neleidžianti smegenims vienu metu apdoroti pagrindinius abiejų užduočių aspektus. Dėl šios kliūties žmonės turi ribotus dėmesio išteklius, tad saugoma tik svarbiausia informacija. Daugelis tyrinėtojų mano, kad kognityvinė funkcija, kuriai būdinga didžiausia kliūtis, yra veiksmų planavimas ir informacijos atgaminimas iš atminties. Idėjos kritikas psichiatras Edvardas M. Helouvelas (*Edward McKey Hallowell*) daugiaveiką apibūdino kaip „mitinę veiklą, kai žmonės tiki, kad gali atlikti dvi ar daugiau užduočių vienu metu taip pat efektyviai, kaip ir vieną".

Išnašos
-------

1. ↑  *„Koks angl. „multitasking" lietuviškas atitikmuo?" VLKK.*
2. ↑  *IBM Operating System/360 Concepts and Facilities – Witt, Bernard I. & Lambert, Ward*
3. ↑  *Pashler Harold (1994). „Dual-task interference in simple tasks: Data and theory". Psychological Bulletin. **116** (2): 220–244. CiteSeerX 10.1.1.324.4916. doi:10.1037/0033-2909.116.2.220. PMID 7972591.*
4. ↑  *Goldstein, E. Bruce (2011). Cognitive Psychology: connecting mind, research, and everyday experience. Cengage Learning. pp. Chapter 4 (pgs 85–114).*
5. ↑  *Gladstones, W. H.; Regan, M. A.; Lee, R. B. (1989). „Division of attention: The single-channel hypothesis revisited". Quarterly Journal of Experimental Psychology: Human Experimental Psychology. **41** (A): 1–17. doi:10.1080/14640748908402350. S2CID 146123937.*
6. ↑  *Pashler, H. (1994). „Dual-task interference in simple tasks: Data and theory" (PDF). Psychological Bulletin. **116** (2): 220–244.*
7. ↑  *Hallowell, Edward M.. Crazy Busy: Overstretched, Overbooked, and About to Snap! Strategies for Handling Your Fast-Paced Life. 2007. Ballantine Books. ISBN 0-345-48244-1*
| **Bronius Nainys** |
| --- |
| Gimė | 1920 m. lapkričio 15 d.Grikpėdžiai, Pašvitinio valsčius |
| Mirė | 2016 m. gruodžio 20 d. (96 metai)Lemontas, Čikaga |
|  |
| Veikla | antitarybinio pasipriešinimo dalyvis |
|  |
| Alma mater | Vytauto Didžiojo universitetas |
| Žinomas (-a) už | JAV lietuvių visuomenės veikėjas |

**Bronius Nainys** (1920 m. lapkričio 15 d. Grikpėdžiai, Pašvitinio valsčius – 2016 m. gruodžio 20 d. Lemontas, Čikaga) – Lietuvos antinacinio ir antitarybinio pasipriešinimo dalyvis, JAV lietuvių visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1939 m. baigė Linkuvos gimnaziją, 1940 m. Kauno karo mokyklą, 1943 m. – mechanikos inžineriją Vytauto Didžiojo universitete, 1963 m. Ilinojaus technologijos institutą.

Per TSRS ir Vokietijos okupacijas 1940–1944 m. pasipriešinimo dalyvis, Lietuvos aktyvistų fronto narys, Pašvitinio partizanų grupės vadas. 1944 m. su grupe pasitraukė į Žemaitiją, čia įstojo į formuojamą 1-ąjį pulką, jo kuopos vadas, pulko vado padėjėjas. Dalyvavo Sedos kautynėse. 1944 m. pasitraukė į Vokietiją.

1947 m. suorganizavo lietuvių inžinierių kuopą, jai vadovavo. 1950 m. apsigyveno JAV, nuo 1960 m. Čikagoje. JAV lietuvių bendruomenės veikėjas, 1967–1970 m. krašto valdybos pirmininkas. 1962 m. Čikagos prekybos ir pramonės parodoje suorganizavo lietuvių paviljoną, 1963 m. – JAV ir Kanados antrąją tautinių šokių šventę. 1963 m. TSRS vadovui N. Chruščiovui lankantis JAV, Čikagoje suorganizavo masinę antitarybinę demonstraciją. 1969 m. su kitais įkūrė Mokslo ir kūrybos simpoziumą. 1973–1978 m. ir 1992–1997 m. Pasaulio lietuvių bendruomenės valdybos pirmininkas. 1974 m. Australijai pripažinus *de jure* TSRS įvykdytą Lietuvos aneksiją, telkė viso pasaulio lietuvių išeiviją reikalauti, kad Australijos vyriausybė atšauktų savo nutarimą.

Bendradarbiavo išeivijos spaudoje, 1973–1978 m. ir 1982–1998 m. žurnalo „Pasaulio lietuvis" redaktorius,  nuo 2000 m. savaitraščio „Amerikos lietuvis" bendradarbis.

Įvertinimas
-----------

* 1998 m. – Gedimino 3 laipsnio ordinas.

Bibliografija
-------------

* Lietuvai ir lietuvybei, 2001 m. 2 leid. 2004 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  '**. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. XVI (Naha-Omuta). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2009. 10 psl.**
| **Eduardas Selelionis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1928 m. gruodžio 3 d.Kaunas |
| Mirė | 1993 m. sausio 29 d. (64 metai)Vilnius |
| Tėvai | Eduardas Selelionis |
| Sutuoktinis (-ė) | Regina Selelionienė |
|  |
| Veikla | gydytojas, poetas, redaktorius |
| Partija | 1961 m. SSKP |
|  |
| Alma mater | 1954 m. Kauno medicinos institutas |

**Eduardas Selelionis** (1928 m. gruodžio 3 d. Kaune – 1993 m. sausio 29 d. Vilniuje) – Lietuvos gydytojas, poetas, redaktorius.

Biografija
----------

Baigė Kauno 4-ąją gimnaziją. 1954 m. baigė Kauno medicinos institutą.

1954–1961 m. dirbo gydytoju, 1957–1961 m. Kelmės ligoninės vyr. gydytojas. 1961–1989 m. žurnalo „Sveikatos apsauga" vyriausiasis redaktorius.

Kūryba
------

Eilėraščius pradėjo spausdinti 1946 m. Išleido eilėraščių rinkinių, poemų, 9 knygeles vaikams („Tadas – mandagiųjų vadas", „Mes vyrai pipirai", „Gimtinės spalvos", „Švyturio ugnelė", „Vandenis", „Strazdanėlės" ir kt.). Parašė apybraižų, straipsnių.

Daugelio populiarių dainų („Švelnumas", „Gervės sugrįžta", „Mano miestas", „Mėnesiena", „Mūsų tango", „Palaimink, mama", „Rytmečio žemė", „Saulės taku", „Tu ateik", „Vaivos juosta", „Vilniaus andante", „Žvaigždės mus lydės", „Laužai" ir kt.) žodžių autorius.

Bibliografija
-------------

* *Sąžinė*, poema, 1960 m.
* *Žvaigždėta žemė*, eilėraščiai, 1964 m.
* *Raudoni medžiai*, eilėraščiai, 1974 m.
* *Gimtinės spalvos*, eilėraščiai vaikams, 1979 m.
* *Kelias pro mirtį*, novelių poema, 1978 m.
* *Vidurdienio atolai*, eilėraščiai, 1980 m.
* *Banga į krantą*, eilėraščiai, 1983 m.
* *Sąžinė. Priesaika*, poema, 1986 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑   Archyvuota kopija 2018-03-04 iš Wayback Machine projekto.
2. ↑  Žurnalistikos enciklopedija. – Vilnius: Pradai, 1997. – 446 psl.
3. ↑  Elena Baliutytė. *Eduardas Selelionis*. Tarybų Lietuvos enciklopedija, T. 3 (Masaitis-Simno). – Vilnius: Vyriausioji enciklopedijų redakcija, 1987. // psl. - 649
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Progesterono molekulinė formulė
**Progesteronas** – steroidinis hormonas, kurį gamina geltonkūnis, placenta ir antinksčių žievė. Sulaukus lytinės brandos, progesterono sekrecija suintensyvėja antrojoje moters ciklo fazėje, kai po ovuliacijos ima formuotis geltonkūnis, kuris gamina didelius progesterono kiekius (šitaip paruošiant gimdos gleivinę galimai gemalo implantacijai), ir tik ciklo pabaigoje hormono gamyba sumažėja. Šis hormono koncentracijos sumažėjimas lemia gimdos gleivinės atsiplėšimą ir mėnesinių kraujavimą. Tačiau pastojus, kai geltonkūnio veikla nenutrūksta, progesterono gamyba suintensyvėja. Nuo 4-ojo nėštumo mėnesio progesteroną gaminti ima placenta, ir jo gamyba sumažėja tik nėštumo pabaigoje. Progesteronas skatina mažų liuteinizuojančio hormono dozių sekreciją ir slopina didelių dozių sekreciją.

Pagrindinis fiziologinis progesterono poveikis moters organizme pasireiškia tik pradedant lytine branda. Jis užtikrina nėštumo palaikymą (slopina gimdos susitraukimus), tinkamas sąlygas apvaisintam kiaušinėliui, skatina pieno liaukų vystymąsi, slopina naujų folikulų brendimą kiaušidėje. Progesteronas taip pat naudojamas moters ciklo sutrikimams gydyti, jis įeina į kontraceptinių piliulių sudėtį.

Panašiu į progesterono biologiniu poveikiu pasižymi hormonai gestagenai.
Geltona Dovydo žvaigždė – Holokausto simbolis.
**Antisemitizmas** – priešiškumas ar išankstinis nusistatymas, nukreiptas prieš žydus, kaip tautinę, religinę ar rasinę grupę. Antisemitizmo terminas apima bet kokią neigiamą ekspresiją žydų atžvilgiu, nuo individualios neapykantos iki žiauraus persekiojimo. Nors pagal terminą tai būtų nusistatymas prieš semitus, tačiau jis reiškia konkretų nusistatymą prieš žydus. Bene žinomiausias ir žymiausias istorijoje antisemitizmo atvejis – Adolfo Hitlerio ideologija nacizmas, kurio pagrindu  Holokauste išžudyti milijonai žydų visoje Europoje.

Antisemitizmas gali būti bendrai suskirstytas į tris kategorijas:

* **Religinis antisemitizmas** ar antijudaizmas, nukreiptas prieš judaizmo išpažinėjus;
* **Rasinis antisemitizmas**, nukreiptas prieš žydų tautą;
* **Naujasis antisemitizmas**, kurio koncepcija susiformavo XX-XXI amžiuje. Šis antisemitizmas nukreiptas prieš Izraelio valstybę, šio antisemitizmo pasekėjai radikalūs musulmonai fundamentalistai. Ši koncepcija glaudžiai susijusi su antisionizmu, judėjimu ir/ar pažiūromis, nukreiptais prieš sionizmą – politinį judėjimą, kovojusį už žydų valstybės (Izraelio) atkūrimą Palestinoje.

Etimologija
-----------

|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Manoma, kad žodis „antisemitiškas" (*antisemitisch* vokiečių kalboje) pirmą kartą pavartotas 1860 m. 1879 m. pirmą kartą buvo panaudotas žodis „antisemitizmas" (*Antisemitismus* vokiečių kalboje).

Šiandieninė šių žodžių vartosena neatitinka jų apibrėžimo, kadangi jie reiškia ne nusistatymą ir/ar veiksmus prieš semitus, bet prieš žydus ir/ar judėjus. Žydai tėra vieni iš semitų, antisemitizmas neapima arabų, asirų, etiopų ar maltiečių. Tačiau šių terminų: „antisemitizmas" ir „antisemitinis" vartosena yra labai įsigalėjusi ir vargu ar bus pakeista.

Lygiai taip pat netikslus yra ir terminas „rasinis antisemitizmas". Nei semitai, nei žydai nėra atskira rasė (laisva rasės sąvokos vartosena, neatitinkanti biologinės tikrovės, remiasi XIX a. susiformavusia samprata). Tačiau ši vartosena yra įsigalėjusi Vakarų Europos ir JAV kultūroje, todėl irgi sunkiai pakeičiama į „etninį antisemitizmą" ar „tautinį antisemitizmą", kurie būtų tikslesni terminai.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Holokaustas
* Antisemitizmas Lietuvoje

Nuorodos
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Antisemitizmas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Ingrida JAKUBAVIČIENĖ. Iš kur ta lietuvių pagarba nacizmui? Archyvuota kopija 2014-08-22 iš Wayback Machine projekto.

Šaltiniai
---------
| Stasio Raštikio tiltas |
| --- |
| 

Stasio Raštikio tiltasStasio Raštikio tiltas

56°00′09″š. pl. 22°55′58″r. ilg.﻿ / ﻿56.002377°š. pl. 22.932816°r. ilg.﻿ / 56.002377; 22.932816﻿ (Stasio Raštikio tiltas)Koordinatės: 56°00′09″š. pl. 22°55′58″r. ilg.﻿ / ﻿56.002377°š. pl. 22.932816°r. ilg.﻿ / 56.002377; 22.932816﻿ (Stasio Raštikio tiltas) |
|  |
| **Vieta** | Kuršėnai, Ventos g. |
| **Kerta** | Ventą |
| **Ilgis** | ~85 m |
| **Plotis** | ~20 m |
| **Konstrukcija** | Sijinis tiltas |

**Stasio Raštikio tiltas** – automobilių transporto tiltas Kuršėnuose, nutiestas per Ventos upės slėnį, jungiantis miesto pietvakarinę dalį su centru. Tiltu praeina kelių  **159**  Užventis–Šaukėnai–Kuršėnai  ir  **A11**  Šiauliai–Palanga  trasos. Kairiajame krante šalia tilto driekiasi Kuršėnų dvaro sodyba, 2020 m. įkurtas Šimtmečio parkas, dešiniajame yra įrengta žiedinė sankryža su joje 1,5 t sveriančia akmenine skulptūra - ąsočiu. Šalia tilto aukštupio pusėje susiformavusi upinė sala, už 180 m stovi naujasis pėsčiųjų tiltas.

1996 m. Kuršėnų tiltas pavadintas kraštiečio visuomenės veikėjo, generolo Stasio Raštikio (1896-1985) vardu, švenčiant jo 100-ąsias gimimo metines. Ta proga tiltą pašventino Kuršėnų šv. Jono Krikštytojo parapijos klebonas, abiejuose tilto galuose pritvirtintos memorialinės lentos su QR kodais.

Tilto konstrukciją sudaro trys tarpatramiai. Perdanga įrengta iš gelžbetonio konstrukcijų. Dvi tarpinės atramos – tai upės vagoje stovintys masyvūs taurai su lytlaužomis. Aplink užpiltinius krantų ramtus suformuoti apsauginiai pylimai, sutvirtinti betoninėmis plytelėmis. Važiuojamojoje dalyje nutiesta po dvi eismo juostas su šalitilčiais kiekviena kryptimi.

Literatūra
----------

* Henrikas Adolfas Kebeikis. Žvilgsnis į Lietuvos tiltus. - Kaunas: „Kopa", 2004. - ISBN 9955-9711-0-X

Šaltiniai
---------

1. 1 2
2. ↑  Akmeninė skulptūra „Ąsotis" *siauliurajonas.lt*
3. ↑  Generolo Stasio Raštikio tiltas per Ventą *siauliurajonas.lt*
4. ↑  Šiaulių kraštas. Kuršėnuose įamžintas Stasio Raštikio atminimas *savb.lt* 1996-09-16, nr. 216 (1460)

Nuorodos
--------

* Petras Rakštikas. „Generolo Stasio Raštikio vardo tilto atrama Kuršėnuose, 2014" *literaturairmenas.lt*
* Stasio Raštikio tiltas per upę *facebook.lt* (nuotrauka)

  


| Artimiausi tiltai per Ventą |
| --- |
| prieš srovę: | **Stasio Raštikio tiltas** | pasroviui: |
| Kuršėnų pėsčiųjų tiltas | Šilėnų tiltas |
| Lounaiček. *Louny* |
| --- |
|              |
|  |
|  |
| 

LounaiLounai

50°21′26″ š. pl. 13°47′49″ r. ilg.﻿ / ﻿50.35722°š. pl. 13.79694°r. ilg.﻿ / 50.35722; 13.79694﻿ (Lounai)Koordinatės: 50°21′26″ š. pl. 13°47′49″ r. ilg.﻿ / ﻿50.35722°š. pl. 13.79694°r. ilg.﻿ / 50.35722; 13.79694﻿ (Lounai) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+1)------ vasaros: (UTC+2) |
|  |
| **Valstybė** | Čekijos vėliava Čekija |
| **Kraštas** | Ūsčio kraštas |
|  |
| **Meras** | Radovan Šabata |
|  |
| **Gyventojų** (2016 m.) | 18 407  |
| **Plotas** | 24,27 km² |
| **Tankumas** (2016 m.) | 758 žm./km² |
| **Altitudė** | 185 m |
|  |
| **Pašto kodas** | 440 01 |
| **Tinklalapis** |  |
|  |
| **Kirčiavimas** | Lòunai |

**Lounai** (ček. *Louny*, vok. *Laun*) – miestas Ūsčio krašte, šiaurės vakarų Čekijoje. Lounų rajono administracinis centras. Per miestą teka Ohržė. Svarbus geležinkelio mazgas. 18 407 gyventojai (2016 m. duomenys).

Istorija
--------

Miestas įkurtas XII a. Rašytiniuose šaltiniuose pirmą kartą paminėtas 1115 m. Išlikus šv. Petro bažnyčia, kuri buvo pastatyta forto vietoje. Suklestėjo ir išsiplėtė valdant Bohemijos karaliui Otokarui I-jam. Po Trisdešimtmečio karo smarkiai sumažėjo gyventojų skaičius. XIX a. antroje pusėje atsiradus geležinkeliui suklestėjo miesto ekonomika.

Iki 1918 m. priklausė Habsburgų monarchijai.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 55°44′51″š. pl. 23°58′36″r. ilg.﻿ / ﻿55.747517°š. pl. 23.976721°r. ilg.﻿ / 55.747517; 23.976721

|  Dapšionių Dievo Apvaizdos bažnyčia |
| --- |
|  |
| **Vyskupija** | Šiaulių |
| **Dekanatas** | Radviliškio |
| **Savivaldybė** | Radviliškio rajonas |
| **Gyvenvietė** | Dapšioniai |
| **Statybinė medžiaga** | akmenų mūras |
| **Pastatyta** | 1829 m. |
| **Stilius** | klasicizmas |

 *Kitos reikšmės – Dievo Apvaizdos bažnyčia.*
**Dapšionių Dievo Apvaizdos bažnyčia** – bažnyčia, stovinti Dapšionių kaime, 7 km į pietus nuo Smilgių. Tituluojama Dievo Apvaizdos vardu.

Istorija
--------

Po varpine – įėjimo vartai
Dvarininkas Vincas Pereščakas 1829 m. pastatė dabartinę akmenų mūro bažnyčią. Po 1905 m. kunigai atvykdavo pamaldų laikyti kas antrą ar trečią sekmadienį. 1934 m. paskirtas nuolatinis kunigas Martynas Venclova. Jis suremontavo bažnyčią, pastatė parapijos salę, sutvarkė ūkinius trobesius, vargonus. Nuo 1938 m. kuratu dirbęs Leonardas Babrauskas (1870–1952) 1950 m. buvo suimtas ir dingo be žinios. 1955–1966 m. klebonavo Liudvikas Rakašius (1876–1966 m.), 1947–1954 m. gyveno ištremtas Kazachijon.

Architektūra
------------

Bažnyčia klasicistinė, stačiakampio plano (21 × 9 m), su bokšteliu ant stogo, penkiasiene apside. Turi 3 medinius altorius. Šventoriaus tvora akmenų mūro. Tvoros vartai yra varpinės pirmame aukšte.
| **Jurgis Algirdas Juozulynas** |
| --- |
| Gimė | 1941 m. balandžio 15 d. (82 metai)Kapčiamiestis, Lazdijų raj. |
| Vaikai | Linas |
|  |
| Veikla | mokslinė veikla |
| Sritis | biomedicina |
|  |
| Alma mater | Vilniaus universitetas (1973) |
| Žinomas (-a) už | sveikos gyvensenos populiarinimą |

**Jurgis Algirdas Juozulynas** (g. 1941 m. balandžio 15 d. Kapčiamiestyje, Lazdijų raj.) – Lietuvos gydytojas, habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

Biografija
----------

1973 m. baigė mediciną Vilniaus universitete. 1992 m. habilituotas biomedicinos mokslų daktaras.

1973–1981 m. dirbo Epidemiologijos, mikrobiologijos ir higienos institute. 1981–1988 m. Medicinos mokslų koordinavimo tarybos mokslinis sekretorius. 1988–1993 m. Sveikatos apsaugos ministerijos Mokslo ir mokymo skyriaus viršininkas. 1993–1996 m. Sveikatos programų koordinavimo centro, 1997–1998 m. Sveikatos teisės ir ekonomikos centro direktorius, nuo 1998 – direktoriaus pavaduotojas. Nuo 1985 m. dėsto Vilniaus universitete, nuo 1994 m. profesorius. Nuo 1998 m. Darbo ir gaisrinės saugos katedros profesorius.

Tarptautinio žurnalo „Acta medica Lituanica", žurnalų „Medicinos teorija ir praktika" ir „Visuomenės sveikata" redakcinės kolegijos narys, žurnalo „Sveikatos mokslai" redakcinės kolegijos pirmininkas. Lietuvos katalikų mokslų akademijos narys, Tarptautinės ekologijos ir žmonių saugos mokslų akademijos tikrasis narys, Valstybinio eksperimentinės ir klinikinės medicinos instituto senato narys, Ftiziatrijos ir pulmonologijos centro mokslinės tarybos narys.

Mokslinė veikla
---------------

Mokslinio darbo sritys – žmogaus organizmo psichofiziologiniai ypatumai, profesinė adaptacija, reabilitacija, gyvenimo kokybės tyrimai ir sveika gyvensena. 6 išradimų autorius. Spaudoje paskelbė 230 mokslinių darbų aktualiais medicinos ir profesinės saugos, sveikos gyvensenos ir ligų profilaktikos klausimais.

Bibliografija
-------------

* Moters darbas ir sveikas gyvenimo būdas, su V. Murza, 1987 m.
* Darbo medicina pramonėje, 1994 m.
* Streso malšinimas, su V. Meška, 1996 m.
* Kurortinė medicina, su V. Meška, 1999 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Prof. Jurgio Algirdo Juozulyno jaunatviškumo paslaptis ,,ora et labora" Archyvuota kopija 2023-04-22 iš Wayback Machine projekto. *mf.vu.lt*.
2. ↑  *Jurgis Algirdas Juozulynas*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IX (Juocevičius-Khiva). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2006

Nuorodos
--------

* LMB. Biobibliografijos. Autobiografija *lmb.lt*
| **Karolis Tiškevičius** |
| --- |
| Vaizdas:Https://www.lrt.lt/img/2023/04/19/1493713-810645-756x425.jpg |
| Gimė | 1991 m. (~32 metai)Kaunas, Lietuva |
|  |
| Veikla | sporto komentatorius |
| Sritis | krepšinis |
| Organizacijos | LKL |

**Karolis Tiškevičius** (g. 1991 m. liepos 31 d. Kaune) – Lietuvos krepšinio komentatorius, sporto žurnalistas ir renginių vedėjas.

Nuo 2009 metų sausio dirbo reklamos asistentu prekybos ir marketingo paslaugų firmoje. 2009 metais atliko praktiką „Pūko" televizijoje. 2010 m. pradėjo dirbti „Žalgirio radijo" laidos vedėju, taip pat – rungtynių pranešėju. Vėliau dirbo „Lietuvos ryto" komandos komentatoriumi. *Basketnews.lt* tinklalaidės vedėjas. Taip pat organizuoja renginius (vestuves ir kt.). Lietuvos krepšinio lygos komentatorius.

2023 m. pateko į skandalą – buvo apkaltintas rasizmu dėl NBA krepšininko Dreimondo Grino nesportiško elgesio prilyginimo beždžionės elgesiui ir LKL suspenduotas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2  Keturi kandidatai į „Žalgirio radijo" laidos vedėjo postą – jūsų teismui, *zalgiris.lt*
2. ↑  K. Tiškevičius – apie kelią krepšinio pasaulyje ir paskutinę D. Kairio konferenciją Vilniuje, *lkl.lt*
3. ↑  Broliai ir seserys krikščionys, imkime pavyzdį iš „Basketnews.lt", *bernardinai.lt*
4. ↑  LKL suspendavo į rasizmo skandalą patekusį komentatorių Karolį Tiškevičių, *lrt.lt*
| Mala Tokmačkaukr. *Мала Токмачка* |
| --- |
| 

Mala TokmačkaMala Tokmačka

47°32′08″ š. pl. 35°53′34″ r. ilg.﻿ / ﻿47.53556°š. pl. 35.89278°r. ilg.﻿ / 47.53556; 35.89278﻿ (Mala Tokmačka)Koordinatės: 47°32′08″ š. pl. 35°53′34″ r. ilg.﻿ / ﻿47.53556°š. pl. 35.89278°r. ilg.﻿ / 47.53556; 35.89278﻿ (Mala Tokmačka) |
|  |
| Laiko juosta: (UTC+2)------ vasaros: (UTC+3) |
|  |
| **Valstybė** | Ukrainos vėliava Ukraina |
| **Sritis** | Zaporožės sritis Zaporožės sritis |
| **Rajonas** | Polohivo rajonas |
|  |
| **Gyventojų** (2021) | 3 037  |

**Mala Tokmačka** (ukr. *Мала Токмачка*) – kaimas pietinėje Ukrainoje, Zaporožės srityje, 2 km nuo Orechivo, prie Konkos upės.

Istorija
--------

Kitados šiose vietose gyveno klajoklių gentys: pečenegai, polovcai. Po mongolų invazijos į Europą šiose vietose įsikūrė karvedžio Nogajaus orda. Gyventojai kūrėsi aūluose. Po Liublino unijos atiteko Lenkijos karalystei, o vėliau čia kūrėsi Zaporožės kazokai, kurie nepanoro paklausti lenkų valdžiai. Kovojo prieš Krymo totorius, lenkus, rusus. Kazokai paskelbė nepriklausomybę ir vyko nuožmūs karai su kaimynais. Galiausiai teritorijos atiteko Rusijos imperijai. 1991 m. Ukraina paskelbė nepriklausomybę ir kaimas priklauso Ukrainai.

1783 m. naujakuriai iš Kijevo, Černihivo, Poltavos apyliknių apsigyveno buvusio nogajų aūlo (kaimo) vietoje.

1799 m. pašventinta medinė Viešpaties Atsimainymo bažnyčia, kurią 1858 m. atnaujino parapijos klebonas Josypas Jankovskis. 1876 ​​m. lapkričio 13 d. Viešpaties Žengimo į dangų garbei buvo pastatyta ir pašventinta mūrinė bažnyčia.

Pagrindinė valstiečių veikla buvo žemdirbystė. Per 1932–1933 m. Holodomorą žuvo mažiausiai 293 kaimo gyventojai.

2020 m. liepos 17 d. dėl administracinės-teritorinės reformos ir Orihivo rajono likvidavimo kaimas tapo Polohivo rajono dalimi.

### Rusijos invazija į Ukrainą

Per 2022 m. invaziją į Ukrainą ties Mala Tokmačka vyko susirėmimai dėl kaimo kontrolės.

2022 m. birželio 11 d. po rusų apšaudymo kaimo tarybos pastatas sudegė iki pamatų.

2022 m. rugsėjo 7 d. 15.40 val. per Rusijos apšaudymą iš priešlėktuvinių raketų sistemos „Grad" žuvo trys žmonės, o septyni buvo sužeisti. 2022 m. gruodžio 13 d. kaime artilerijos apšaudymo metu buvo mirtinai sužalota 83 metų vietinė moteris, apgadintas jos namas.

Išnašos
-------

1. ↑  У Запорізькій області внаслідок ворожого обстрілу згоріла сільрада
2. ↑  росіяни обстріляли на Запоріжжі пункт видачі гумдопомоги, є загиблі
3. ↑  Росіяни обстріляли з „Градів" село Мала Токмачка на Запоріжжі, є загиблі
4. ↑  На Запоріжжі «визволителі» забрали життя літньої жінки – поліція зібрала докази воєнних злочинів окупантів Archyvuota kopija 2023-02-15 iš Wayback Machine projekto.
| **Jonas Siminkevičius** |
| --- |
|  |
| Jonas Siminkevičius, 2007 m. |
| Gimė | 1936 m. liepos 25 d. (87 metai)Ažionys, Anykščių rajonas |
| Sutuoktinis (-ė) | Liudvika Albina |
| Vaikai | Lidija, Vaidas |
|  |
| Veikla | Lietuvos ir Mažeikių rajono savivaldybės politinis bei visuomenės veikėjas |
| Partija | 
* Lietuvos valstiečių partija;
* Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjunga;
* Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjunga.

 |
|  |
| Alma mater | 1962 m. Lietuvos žemės ūkio akademija |

**Jonas Siminkevičius** (g. 1936 m. liepos 25 d. Ažionyse, Anykščių rajonas) – Lietuvos ir Mažeikių rajono politinis bei visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1945–1957 m. mokėsi Skiemonių vidurinėje mokykloje. 1957–1962 m. studijavo Lietuvos žemės ūkio akademijos Agronomijos fakultete, įgijo mokslinio agronomo specialybę. 1985 m. Lietuvos mokslo taryba suteikė biomedicinos mokslų daktaro vardą.

1961–1966 m. Molėtų rajono Skudutiškio kolūkio valdybos pirmininkas. 1966–1979 m. Molėtų rajono gamybinės žemės ūkio valdybos viršininkas, Vykdomojo komiteto pirmininko pirmasis pavaduotojas, 1979–1985 m. Mažeikių rajono žemės ūkio valdybos viršininkas-Vykdomojo komiteto pirmininko pirmasis pavaduotojas, 1985–1989 m. Mažeikių rajono agropramoninio susivienijimo pirmininkas.

1990–1995 m. Mažeikių rajono valdytojas. 1995–2003 m. uždarosios akcinė bendrovės „Sikasta" direktorius, patarėjas. 2003–2011 m. Mažeikių rajono savivaldybės mero pavaduotojas visuomeniniais pagrindais.

1995–1997 m. ir 2000–2015 m. Mažeikių rajono savivaldybės tarybos narys.

Lietuvos valstiečių partijos, Valstiečių ir Naujosios demokratijos partijų sąjungos, Lietuvos valstiečių liaudininkų sąjungos narys.

2016 m. vasario 16 d. suteiktas Mažeikių rajono savivaldybės garbės piliečio vardas.

Rajono kaimo bendruomenių tarybos narys, Vietinės veiklos grupės narys. Sutuoktinė Liudvika Albina, vaikai Lidija, Vaidas.

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4 5 6 7  *Jonas SIMINKEVIČIUS*. Anykštėnų biografijų žinynas. Nuoroda tikrinta 2023-12-13.
2. ↑  2011 m. Lietuvos savivaldybių tarybų rinkimai Archyvuota kopija 2011-02-23 iš Wayback Machine projekto.
3. ↑  Garbės piliečio vardas – Jonui Siminkevičiui. Santarvė. Nuoroda tikrinta 2023-12-13.
| ***„Juročka"*** |
| --- |
|  |
|  |
| Kilmės šalis | Rusijos vėliava Rusija |
| Režisierius | Kira Angelina |
| Metai | 2015 |
| Žanras | Drama, komedija |
| Trukmė | 50 min. x 4  200 min. |
| Kalba | rusų |

**Juročka** (rus. *Юрочка*) – 2015 metų rusiškas filmas, keturių serijų miniserialas, komedija.

Siužetas
--------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Jurijus, sėkmingas verslininkas, pripratęs prie sostinės komforto šventė gimtadienį. Jame dalyvavo ir vienas draugas. Iš studentavimo laikų pažįstami vyrukai prisiminė ir senus laikus. Galiausiai, pradėjo dūsauti, kaip anksčiau viskas buvo paprasta. Ir jie susiderėjo, kad Jurijus pabandys išgyventi paprastai, be jokio komforto visą savaitę. Išvyko į Bližnerečenską ir ten įsikūrė. Šeimininkė buvo tokia, kad viskas buvo daroma piktai ir pigiai. Vyriškį toks požiūris erzino. Visi privalumai lauke. O ryte teko praustis su laistymui skirta žarna. Vakare nuėjo į restoraną su dama (Jelena), o ten staiga apgirto. Atsipeikėjo prie upės, galvojo, kad jį išgelbėjo undinėlė. Iš tikrųjų Tania jį rado ir partempė namo. Kadangi jis teteko piniginės, telefono, todėl už maistą ir pastogę turėjo atidirbti. Skuto bulves, kapojo malkas ir net šveitė puodus. O kai gavo traumą, juo rūpinosi Tania. Galiausiai atėjo Jelena, pasakė, kad už viskį tą vakarą susimokėjo pati, nes kavalierius greitai „nulūžo". Iš tikrųjų, tą apiplėšimą organizavo Nikolajus. Jis net savo močiutės trobą sudegino ir pakišo Jurijaus žiebtuvėlį kaip įkaltį.

Aktoriai
--------

*Aktorius – veikėjas*
* Aleksandras Arsentjevas (rus. *Александр Арсентьев*) - Jurijus.
* Irina Lačina (rus. *Ирина Лачина*) - Tatjana (Tania), pas ją apsistojo Jurijus.
* Romanas Bogdanovas (rus. *Роман Богданов*) - apsaugininkas ir miestelio sukčius.
* Mikaėlla Del (rus. *Микаэлла Дель*) - Jelena (Lena), Tanios draugė.
* Jurijus Lopariovas (rus. *Юрий Лопарев*) - Jegoryčius, tėvukas, o tiksliau, Tanios uošvis.
* Eugenija Achremenko (rus. *Евгения Ахременко*) - Olia, Juros draugužė, du „geriausius" metus atidavusi Jurijui.

* Irina Larčina (Tania)Irina Larčina (Tania)

Šaltiniai
---------

1. ↑

Nuorodos
--------

* kinopoisk.ru
* kkkino.net