recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Šis straipsnis apie apie 2007 m. atidarytą pastatą. Apie apie Vilniaus gynybinės sienos vartus skaitykite straipsnyje Vilniaus miesto gynybinė siena.*
Koordinatės: 54°41′35″š. pl. 25°15′52″r. ilg.﻿ / ﻿54.693138°š. pl. 25.264513°r. ilg.﻿ / 54.693138; 25.264513

Vilniaus vartai
**Vilniaus vartai** – komercinis-gyvenamasis kompleksas, laisvalaikio ir verslo centras, esantis Vilniuje, Naujamiestyje. Užima daugiau nei 1 hektaro plotą. Atidarytas 2007 metų spalio mėn. Atidarant dalyvavo Lietuvos premjeras Gediminas Kirkilas. Projekto autorė: nekilnojamojo turto plėtros bendrovė „Ranga IV investicijos" (generalinis direktorius Laimutis Pinkevičius).

2016 m. pradžioje investicijų į nekilnojamojo turtą bendrovė „INVL Baltic Real Estate" užbaigė 7,5 mln. eurų vertės sandorį ir įsigijo 6,5 tūkst. kvadratinių metrų ploto komercinės paskirties ir biurų patalpas komplekse „Vilniaus vartai". Bendrovei „Vilniaus vartų" komplekse priklausančios patalpos užima pastato šalia Gynėjų gatvės pirmuosius du aukštus.

Struktūra
---------

Verslo centras
Kompleksą sudaro 5 korpusai: trys šalia ir du virš Geležinio Vilko gatvės (tam esantis tunelis buvo pratęstas 90 m). Vienas stačiakampių komplekso pastatų yra 9 aukštų gyvenamasis korpusas. 18 aukštų pastatas (biurai ir apartamentai) yra virš Geležinio Vilko gatvės tunelio. Fasadų apdaila – aliuminio ir stiklo konstrukcijos, kontrastuojančios su monumentaliomis natūralaus akmens (keramikos ir granito) plokštumomis.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Vilniaus vartai jau atidaryti (Foto)
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Tiesa apie stiklo dangoraižius – nei patogumo, nei prestižo Archyvuota kopija 2014-02-27 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Vilniaus vartai** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Vilniaus vartai
Senoviniai harpūnai
**Harpūnas** (ol. *harpoen*) – įrankis, skirtas dideliems jūros žinduoliams (banginiams, ruoniams, jūros vėpliams) medžioti. Rankinis harpūnas vartotas jau nuo paleolito pabaigos. Jis sudarytas iš medinio koto, dantyto akmens, kaulo ar metalo antgalio ir diržo. Sviedžiant harpūną, diržas išsivynioja, dantytasis antgalis įsminga į gyvūno kūną, o kotas, likęs vandens paviršiuje, rodo medžiotojui žvėries judėjimo kryptį.

1863 m. išrastas metalinis harpūnas. Tai strėlės formos banginių medžiojimo įrankis, iššaunamas iš koto ir galvutės su keturiomis išsiskleidžiančiomis letenėlėmis. Ant harpūno galvutės užsukama granata, sprogstanti banginio kūne. Harpūno ilgis su granata apie 190 cm, masė su granata, paraku ir sprogdikliu maždaug 70 kg.

Harpūnas, išlėkdamas iš patrankos, tempia paskui save lyną, kurio galas yra banginių medžioklės laive.

Taip pat skaitykite
-------------------

* Žeberklas

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Harpūnas*. Lietuviškoji tarybinė enciklopedija, IV t. Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1978. T.IV: Gariga-Jančas, 293 psl.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Arūnas Balčiūnas** |
| --- |
| Gimė | 1960 m. rugpjūčio 16 d. (62 metai)Biržai |
|  |
| Veikla | Lietuvos kariuomenės pulkininkas |
| Sritis | Karyba |
| Organizacijos | Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademija |
| Pareigos | Viršininkas (2005-2008 m.) |
|  |
| Alma mater | Vilniaus aukštoji priešlėktuvinės gynybos vadų radioelektronikos mokykla |

**Arūnas Balčiūnas** (g. 1960 m. rugpjūčio 16 d. Biržuose) – Lietuvos kariuomenės karininkas, pulkininkas, buvęs Lietuvos karo akademijos viršininkas (2005-2008 m.).

Biografija
----------

1982 m. baigė Vilniaus aukštąją priešlėktuvinės gynybos vadų radioelektronikos mokyklą. 1988–1991 m. mokėsi Charkovo priešlėktuvinės gynybos radiotechnikos karo akademijoje. 1997–1998 m. studijavo Brno (Čekija) karo akademijoje. Baigė anglų kalbos kursus Kanadoje, saugumo ir bendradarbiavimo kursus G. Maršalo Europos saugumo studijų centre, integruotus PfP/OSCE ir „NATO po Prahos ir Stambulo" kursus NATO gynybos koledže Romoje.

1992–1999 m. Krašto apsaugos mokyklos instruktorius, Lietuvos karo akademijos (dab. Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademija) kariūnų bataliono vadas. 2004–2005 m. Respublikos Prezidento patarėjas gynybos klausimais. 2005 m. rugpjūčio 1 d. – 2008 m. rugsėjo 1 d. Generolo Jono Žemaičio Lietuvos karo akademijos viršininkas.
| *Vilniaus velomaratonas* |
| --- |
|  |
| Data | 2022 m. rugpjūčio 21 d. (artimiausias) |
| Vieta | Vilnius,  Lietuva |
| Įkurta | 2010 m. |
| Dalyvių skaičius | 10 tūkst. (2021 m.) |
| Rungčių skaičius | 10 |
| Trasos ilgis | 100 km  50 km  30 km  20 km  10 km  2,4km |
|  |
|  |
| Lygis | Profesionalus ir mėgėjiškas |
| Tipas | Dviračių plento lenktynės |
|  |
| Rėmėjai | Prekybos centras IKI  |
|  |
| Svetainė | www.ikivelomaratonas.lt |

**Vilniaus velomaratonas arba IKI Velomaratonas** – tai kasmetinės dviračių plento lenktynės, kurios į Vilnių pritraukia Lietuvos dviračių sporto mylėtojus. Nuo 2010 m. vyksiantis renginys yra vienas didžiausių tokio pobūdžio renginių Baltijos šalyse, kuriame dalyvauja apie 10 tūkstančių dviratininkų iš visos Lietuvos. Renginio metu tradiciškai vyksta dviračių plento lenktynės. Jų metu „Sport" grupė važiuoja 100 km, o „Semi–Sport" grupė 50 km trasą. Taip pat vyksta dviračių mėgėjų, riedučių, riedlenčių bei paspirtukų ir e. paspirtukų važiavimai. Remiantis Velomaratono vertybėmis – ekologija, saugumas, sveikata ir šeima. Taip pat siekiama stiprinti dviračių kultūrą Lietuvoje, formuojant naują ir išskirtinę tradiciją.

### Istorija

Siekiant propaguoti socialinę atsakomybę bei surengti masiškiausią sporto renginį Lietuvoje , 2010 metais buvo suorganizuotas pirmasis „Velomaratonas", pritraukęs daugiau nei 2 tūkst. dalyvių. 2021 metais dvyliktame „Velomaratone" dalyvavo per 10 tūkst. dalyvių.

2010 metais „Velomaratonas" pelnė „Metų sporto renginio" titulą. Nuo 2011 m. dviračių maratone apdovanojamos mėgėjų komandos, išsiskiriančios originaliu įvaizdžiu, komandos dydžiu ir pan. Mėgėjų grupėje dalyvaujantys dviratininkai, atvirkščiai nei sportininkų grupėje, nelenktyniauja. Yra laikoma, jog visi. Mėgėjų grupės dalyviai pelno pirmąją vietą. Nuo 2019 m. „Velomaratone" dalyvauja ne tik dviračių, bet ir paspirtukų, riedlenčių ir riedučių bei el. paspirtukų entuziastai, turintys atskirą trasą.

Daugiausiai susidomėjimo renginyje susilaukia mėgėjų grupė, sportininkų grupę sudaro 200–350 dviratininkų.
**Arūnas Komka** (g. 1954 m. lapkričio 14 d. Radviliškyje) – Vilniaus Gedimino technikos universiteto (VGTU) kancleris, VGTU senato narys, VGTU Statybos fakulteto Metalinių ir medinių konstrukcijų katedros docentas.

Biografija
----------

1973 m. įstojo į Vilniaus inžinerinį statybos institutą pramoninės ir civilinės statybos specialybę. 1978 m. baigęs institutą liko čia dirbti asistentu. 1986 m. stažavosi Kijevo inžineriniame statybos institute. 1990 m. apgynė technikos mokslų kandidato laipsnį. Nuo 1991 m. dirba Vilniaus Gedimino technikos universiteto Metalinių konstrukcijų katedros vyr. dėstytojas, nuo 1992 m. vyr. asistentas. 1992, 1993 ir 1994 m. stažavosi Veimaro universitete universitete. 1994 m. paskirtas VGTU mokslo direkcijos direktoriumi. 1995 m. suteiktas docento vardas. Nuo 1997 m. vasario mėn. VGTU administracijos prorektorius.

Studentams ir magistrantams dėstomos disciplinos: metalinės ir statybinės konstrukcijos, metaliniai ir mediniai tiltai.

Išleido 22 publikacijas lietuvių, rusų, anglų, kalbomis, iš jų 4 mokomosios literatūros darbai. Parašė 17 mokslinių straipsnių ir kitų mokslinių publikacijų, dalyvavo 17 šalies ir tarptautinių konferencijų.

Nuorodos
--------

* Oficialus Vilniaus Gedimino technikos universiteto tinklalapis (lietuvių, anglų k.)
| **Lepiota aspera** |
| --- |
| Smailiažvynė žvynabudėlė (Lepiota aspera)Smailiažvynė žvynabudėlė (*Lepiota aspera*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Agarikiečiai  *( Agaricales)* |
| Šeima: | Pievagrybiniai  *( Agaricaceae)* |
| Gentis: | Žvynabudėlė  *( Lepiota)* |
| Rūšis: | Smailiažvynė žvynabudėlė  *( Lepiota aspera)* |

 |
|  Index Fungorum |

**Smailiažvynė žvynabudėlė** (*Lepiota aspera*, sin. *Echinoderma aspera*) – pievagrybinių (*Agaricaceae*) šeimos, žvynabudėlių (*Lepiota*) genties grybų rūšis.

* **Augimo vieta**

Pamiškės, parkai, sodai, kapinės, pavėsingos, žolėtos vietos.

* **Augimo laikas**

Vasara, ruduo.

* **Pagrindiniai požymiai**

Kepurėlė ir kotas rudai žvynuoti, pasišerpetoję.

Vaisiakūniai dideli. Kepurėlė 8–15 cm skersmens, gelsvame fone apaugusi smailiais, aštriais, rusvai rudais, nusitrinančiais žvyneliais. Lakšteliai balti, labai tankūs, iki 1 cm pločio. Kotas 5–10×1–2 cm, su žiedu, virš jo baltas, lygus, žemiau - gelsvai rudas, plaušuotai žvynuotas. Trama balta, minkšta, malonaus kvapo ir skonio, iki 1 cm storio, nekarti. Sporos 7–8×3–3,5 μm.

**Būdingi požymiai:** gražūs žvynuoti vaisiakūniai, augantys tarp žolių, primenantys kurapkėlę ar net ežiuką. Kai kur ją painioja su skėtine žvynabude.

Auga pavieniui arba po kelis ar net keliolika vaisiakūnių, dažniausiai parkuose, mėgsta humusingą dirvą. Nevalgoma, mirtinai nuodinga.

Literatūra
----------

Lietuvos grybų atlasas, Vincentas Urbonas, Kaunas, Lututė, 2007, ISBN 978-9955-692-59-1, 204 psl.


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Smailiažvynė žvynabudėlė** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

 *Šis straipsnis apie pastatą. Apie monetą skaitykite straipsnyje Numas (moneta).*
**Numas, nomas** (žem. *nums*) – pirmasis antžeminis žemaičių/lietuvių gyvenamasis pastatas, suręstas iš gulsčių rąstų, kuriame įrengtas atviras židinys. Numas atliko gyvenamojo pastato ir tvarto paskirtį, nes jame buvo laikomi gyvuliai.

Seniausias šio tipo namas su atvira ugniaviete buvo vienos patalpos, vėliau – daugiau patalpų. Numo sienos buvo suręstos iš gulsčių apvalių rastų, grindų ir lubų nebuvo, stogas šiaudinis, masyvus, keturšlaitės formos, pastogės plačios. Ugniavietė buvo namo viduryje ar kampe, kartais iškastoje duobėje, aplink apdėta akmenimis; ugniavietės viršuje esanti pakriautė saugojo stogą nuo kibirkščių, po pakriaute kabojo vąšas (kablys) katilui pakabinti. Dūmai iš numo išeidavo pro čiukurą (skylę namo gale) arba pro duris bei langus.

Nuo XVII a. jis pradėtas naudoti kaip vasaros virtuvė ir gyvulių tvartas, o gyvenamuoju pastatu Žemaitijoje tapo troba.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RLietuvių liaudies architektūra |
| --- |
|  |
| Gyvenamieji namai | 
 gryčia **·**  numas **·**  pirkia **·**  rūmas **·**  stuba  **·**  troba |  |
|  |
| Ūkiniai statiniai | 
 daržinė  **·**  diendaržis  **·**  išvietė  **·**  jauja **·**  klėtis  **·**  klojimas  **·**  kluonas  **·**  ledainė  **·**  pirtis  **·**  svirnas  **·**  šulinys  **·**  tvartas  **·**  vežiminė  |
|  |
| Patalpos ir detalės | 
 alkieriukas **·**  asla **·**  čiukuras **·**  gonkos  **·**  kamara  **·**  kamaraitė **·**  kaminas  **·**  krikštasuolė  **·**  langinės **·**  lėkis  **·**  liepys  **·**  lunginė **·**  numogalis  **·**  prieklėtis  **·**  priemenė  **·**  priešinė  **·** seklyčia  **·**  vėjalentė  **·**   |

 |
**Numerai** (lot. *numeri*, vns. *numerus* 'skaičius') – Senovės Romos kariuomenės iš ne Romos piliečių rūšis, imta naudoti Adriano laikais (II a.) ir papildžiusi legionus ir auksiliarijus. Sudaryta iš provincijų milicijos.

Numerai sudarydavo nedidelius dalinius, nuo maždaug 300 iki 90 karių. Dalis numerų būdavo pėstininkai, dalis – kavalerija. Numerų vadai paprastai būdavo prefektai ar karo tribūnai.

Numerus verbuodavo iš pajungtų provincijų ir valstybių klienčių gyventojų, taip pat – iš tautų, gyvenančių už Romos ribų. Numerai būdavo mažiau organizuoti ir romanizuoti negu auksiliarijai, juose labiau pasireikšdavo nacionalinė specifika. Numerai rengdavosi savo nacionaline apranga, būdavo ginkluoti savais ginklais, jiems vadovaudavo savi vadai. Numerų daliniuose komandos būdavo duodamos ne lotyniškai, o jų pačių kalba, jie naudodavo savo karo šūkius.

Numerai kaip kariuomenės rūšis imti naudoti prireikus pigios, bet kovingos kariuomenės, kuri padėjo išlaikyti lengvųjų pėstininkų ir kavalerijos balansą. Numerai būdavo prasčiau ginkluoti ir apmokyti lyginant su auksiliarijais ar juo labiau legionieriais. Kaudavosi dažniausiai naudodami savo vietinę taktiką.

Numerus naudodavo kaip pasienio žvalgus. Romėnai numerų nelaikė vertinga kariuomenės rūšimi, kautynėse atremiant priešų atakas neretai stengdavosi pirmiausia panaudoti būtent numerus.

Išnašos
-------

1. ↑  Alfoldi, Andrew. *The Crisis of the Empire (AD 249–270)*, in S A Cook et all (eds.), *The Cambridge Ancient History, Vol. XII: The Imperial Crisis and Recovery (AD 193–324)*, ISBN 0-521-30199-8.
2. ↑  Luttwak, Edward. *The Grand Strategy of the Roman Empire*, Johns Hopkins University Press, ISBN 0-8018-2158-4.
3. ↑  Webster, Graham. *The Roman Imperial Army*. Barnes and Noble Books, 1969, ISBN 0-713-60934-6.

Nuorodos
--------

* George H. Allen. The Roman Army Archyvuota kopija 2010-01-31 iš Wayback Machine projekto.
* Southern P. (1989) The Numeri of Roman Imperial Army
| **Ramaria botrytis** |
| --- |
| Kekinis šakočius (*Ramaria botrytis*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Grybai  *( Fungi)* |
| Skyrius: | Papėdgrybūnai  *( Basidiomycota)* |
| Klasė: | Papėdgrybiai  *( Basidiomycetes)* |
| Eilė: | Poniabudiečiai  *( Phallales)* |
| Šeima: | Kuokiniai  *( Gomphaceae)* |
| Gentis: | Šakočius  *( Ramaria)* |
| Rūšis: | Kekinis šakočius  *( Ramaria botrytis)* |

 |
|  Index Fungorum |
| Binomas |
| ***Ramaria botrytis***(Pers.) Ricken, 1918 |
| **Sinonimai** |
| 

|  |
| --- |
|  *Clavaria botrytis*  Pers. (1797) |
|  *Corallium botrytis* (Pers.) G.Hahn (1883) |
|  *Clavaria botrytis var. alba* A.Pearson(1946) |

 |

 **Kekinis šakočius** (*Ramaria botrytis*) – kuokinių šeimai priklausantis valgomas grybas, turintis geras savybes. Dar vadinamas naktižiebiu, kekiniu žagarūnu. Lietuvoje retas. Rastas Pakruojo ir Vilniaus rajonuose. Dažnesnis yra Žaliųjų ežerų apylinkėse.

Išvaizda
--------

Vaisiakūnis 6-15 cm aukščio, 5 –20 cm skersmens, bemaž apvalus, kurį sudaro daugybė tamprių mėsingų, korališkai išsišakojusių šakelių, kurios išauga iš labai trumpo, kone gumbiškai storo, į apačią smailėjančio kelmo. Stambesnės šakos nešvariai balsvos arba šviesiai geltonos. Smulkesnės rožinio atspalvio, viršūnės bukos, rausvai rožinės, senesni vaisiakūniai išblunka ir būna beveik balti. Kotas trumpas, storas, balsvas arba rausvas. Trama balsva, trapi, malonaus silpno vaisių kvapo, skonis švelnus, vėliau kartokas. Sporos šviesiai gelsvos, smulkiai karpotos, 8-12x4-5 μm.

Spalvos kaita: stambesnės šakos iš pradžių balkšvos, vėliau įgauna ochros geltonumo atspalvį. Stambių šakų galuose esančios smailios šakelės būna vyno raudonumo arba ryškiai rausvos spalvos. Kelmas gali būti balto arba gelsvo atspalvio.

Augavietė
---------

Šis grybas dažniausiai aptinkamas lapuočių miškuose, ypač mišriuose po ąžuolais. Jis yra retas grybas, todėl saugotinas.

Sezonas: rugpjūtis–spalis

Panašios rūšys: ***Ramaria pallida***, kuris sukelia vėmimą ir viduriavimą.

**Įspėjimas !** Valgomi tik jauni; šakų galiukus reikia pašalinti, nes jie būna kartūs, ypač senų grybų. Kad būtumėte tikri, jog grybas nebekartus, visuomet gerai pavirinkite.

Literatūra
----------

* Didysis gamtos vadovas „Grybai", išsamus grybų ir jų rinkimo žinynas, „Mūsų knyga", 2004 m. (182 psl.) ISBN 9955-573-65-1

Nuorodos
--------

* Apie Lietuvoje augančius grybus


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Kekinis šakočius** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Afrikos savanų valstybėsLunda |
| --- |
|  |
| Šalis | KDR, Angola, Zambija |
| Tautos | lundai |
| **Valstybės** | **Lundos k.** (XVI a.-1690)**Lundos imp.** (1690-1887)Čokvė |
| **Miestai** | Musumba |
| **Valdovai** | Mwaant Yaav |
| Vikiteka |  **Vikiteka**Vikiteka |
|  |
| **Afrikos savanų valstybės**:Luba, Kuba, Lunda, Bemba, Kazembė, Alujana, Maravis |

**Lunda** - istorinis regionas ir to paties pavadinimo valstybė, egzistavusi dabartinės Kongo Demokratinės Respublikos pietvakarinėje dalyje ir prie jos prisišliejusiose Angolos, Zambijos teritorijose.

Geografija
----------

Lundos gyvenvietė

*Pagrindinis straipsnis – Lundos plynaukštė*.
Lundos teritorijos branduolys sutampa su Lundos plynaukšte, kur prasideda svarbios Kongo baseino ir kitos Afrikos upės: Zambezė, Kasajus, Lualaba ir kt. Upių drėkinama dirva buvo tinkama žemdirbystei, čia buvo auginami kukurūzai, jamsas, sorgas, moliūgai, aliejinės palmės, tabakas.

Istorija
--------

### Karalystė

Lundos karalystė konsolidavosi XVI a. pabaigoje, kuomet nedidelę teritoriją ėmė valdyti vadai, kurie tituluodavosi *Mwaanta Gaand*, t. y. "žemės valdytojais". Yra išlikę pasakojimai, kad kai kurie Lundos gyventojai migravo į vakarus, spėjama, kad jie galėjo būti imbangalų ir jaka protėviai. 

### Imperija

Lundos didikas, gabenamas vergo
Imperijos įkūrimas apie 1680 m. siejamas su gerokai ilgesnę istoriją turėjusia Lubos karalyste rytuose. Legendos teigia, kad šios karalystės valdovo sūnus *Ilunga Tšibinda* atvyko į Lundą, vedė karališko kraujo princesę, o jų sūnus įkūrė naują dinastiją, kurios valdovai titulavosi Mvanta Yaw. Tuo metu valstybės dydis buvo apie 150,000 km².

Klestėjimo laikais XIX a. pradžioje Lundos imperija užėmė apie 300,000 km² ir turėjo apie 175,000 gyventojų. Tai nebuvo vieninga imperija, kadangi ji dalijosi į 12 klanų (tradicinių provincijų), kurie įjungti į imperiją mokėjo duoklę centrinei valdžiai, perėmė lundų kultūrą, kalbą, papročius. Vienas tų klanų buvo čokviai.

Per XVIII a. Lunda skatino kolonizaciją, ir jos gyventojai nešė kultūrą tolyn į rytus, įkurdami stiprias valstybes. Tokiu būdu išeiviai iš Lundos rytuose įkūrė Kazembę ir Bembą.

### Žlugimas

*Pagrindinis straipsnis – Čokvė*.
XIX a. viduryje Lunda patyrė krizę, kadangi sustiprėję klanai atsisakė mokėti duoklę. Stipriausias ekonomiškai klanas čokviai, prekyboje su portugalais įgiję šaunamuosius ginklus, 1887 m. nugalėjo Lundos armiją ir paėmė Lundoje valdžią. Jie Lundos regione įkūrė Čokvės valstybę.

1885 m. Berlyno konferencijoje ir 1891 m. Portugalijos-Anglijos sutartimi Lundos regionas buvo padalintas tarp Portugalijos Vakarų Afrikos, Rodezijos ir Belgijos Kongo. Pagrindinės Lundos teritorijos atiteko Belgijos Kongui, ir dabar KDR gyvena dauguma lundų.

Nuorodos
--------

* Afrikos savanų valstybės
**Keistutis P. Devenis** (g. 1928 m. kovo 25 d. Voterberyje, Konektikuto valstija) – JAV statybos inžinierius.

Biografija
----------

Motina Alena Devenienė, tėvas Mykolas Devenis. 1950 m. Masačūsetso technologijos institute įgijo hidraulikos ir 1956 m. civilinės inžinerijos magistro laipsnį. Dirbo Bostono bendrovėje „Maguire", Ekologijos skyriaus viršininkas, bendrovės viceprezidentas, nuo 1988 m. konsultantas.

Parengė hidrotechnikos ir vandens valymo projektų JAV, tarp jų Čarlio upės valymo ir potvynio vandens pumpavimo projektą, už kurį 1985 m. suteikta JAV prezidento premija. Vykdė projektus Venesueloje, Norvegijoje, Irake, Nikaragvoje, Nigerijoje, Taivane, Guamo ir Saipano salose. 1991 m. skaitė paskaitas Lietuvoje.

Bibliografija
-------------

* Lietuvos pradžia ir Deltuvos istorija, 1996 m.

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Keistutis Devenis*. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. IV (Chakasija-Diržių kapinynas). – Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2003. 651 psl.
| **Arūnas Jievaltas** |
| --- |
| Gimė | 1967 m. birželio 17 d. (55 metai)Vilnius |
| Tautybė | lietuvis |
| Sutuoktinis (-ė) | Ingrida |
|  |
| Veikla | lietuvių diplomatas, buvęs Lietuvos ambasadorius Suomijoje |
|  |
| Alma mater | VU |
|  |
| Žymūs apdovanojimai |
| Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžius |

**Arūnas Jievaltas** (g. 1967 m. birželio 17 d. Vilniuje) – lietuvių diplomatas, buvęs Lietuvos ambasadorius Suomijoje.

Biografija
----------

1985 m. baigė Vilniaus 9-ąją vidurinę mokyklą, 1992 m. – VU Pramonės ekonomikos fakultetą. Stažavosi JAV ir Japonijoje.

1991–1992 m. buvo Užsienio reikalų ministerijos Regioninės ekonominės analizės skyriaus, 1992–1993 m. – Europos integracijos skyriaus, 1993–1994 m. – Ekonomikos departamento Techninės pagalbos skyriaus I sekretorius.

1994–1997 m. ir 1998–1999 m. dirbo Lietuvos misijos prie Europos bendrijų patarėjas ekonomikos klausimais. 1997–1998 m. buvo URM Europos integracijos departamento direktoriaus pavaduotojas, 1999–2002 m. – URM Techninės pagalbos departamento direktorius.

2002–2005 m. buvo laikinasis reikalų patikėtinis Suomijoje, 2005–2008 m. – Lietuvos ambasados Lenkijoje ministras patarėjas. 2008–2011 m. A. Jievaltas vadovavo URM Finansų departamentui.

2011 m. birželio 27 d. paskirtas Lietuvos ambasadoriumi Suomijoje. Šiose pareigose dirbo iki 2016 m. birželio 22 d.

2008 m. jam suteiktas nepaprastojo pasiuntinio ir įgaliotojo ministro diplomatinis rangas. 2003 m. apdovanotas Ordino „Už nuopelnus Lietuvai" Riterio kryžiumi.

Žmona Ingrida (g.1968), dizainerė.

Nuorodos
--------

* Tūkstantmečio žmonės. Arūnas Jievaltas[neveikianti nuoroda]

Šaltiniai
---------

1. ↑  Prezidentė įteikė skiriamuosius raštus Lietuvos ambasadoriui Suomijoje[neveikianti nuoroda] (www.president.lt inf.)
2. ↑   (DELFI inf.)


| Politinis postas |
| --- |
| Prieš tai:**Halina Kobeckaitė** | **Lietuvos ambasadorius Suomijojos Respublikoje** 2011-2016 m. | Po to:**Valdemaras Sarapinas** |
Etruskų veidrodis, vaizduojantis (iš kairės į dešinę) satyrą, Aplu, Fuflunsą ir jo motiną Semlą
**Semla** – deivė etruskų mitologijoje; atitinka graikų Semelę. Sūnus – Fuflunsas (Dioniso atitikmuo).

Aptikti trys etruskų veidrodžiai, kur Semla pavaizduota meiliai apsikabinusi su sūnumi Fuflunsu. Vienas toks veidrodis aptiktas Vulcuose (datuojamas antruoju IV a. pr. m. e. ketvirčiu). Semla vaizduojama laikanti tirsą ir pasilenkusi bučiuoti Fuflunsą. Į kairę nuo Fuflunso ir Semlos stovi dievas Aplu (Apolonas), o pačioje kairėje, greta Aplu, sėdi satyras, grojantis dūdele. Aptiktas ir veidrodis, vaizduojantis Fuflunso pradėjimo sceną: dievas Tinia apsikabinęs Semlą, kuri pasikėlusi sijoną. Nors dievybių vardai nėra įrašyti, jas galima atpažinti iš būdingų atributų (pvz. Tinios žaibo, greta pavaizduoto satyro). Taip pat vaizduojama drauge su Fuflunsu ir Areatha (Ariadne).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3  Giuliano Bonfante, Larissa Bonfante. The Etruscan Language: An Introduction, Revised Editon, Manchester University Press, 2002, p. 205.
2. ↑  Nancy Thomson de Grummond, Erika Simon. The Religion of the Etruscans, University of Texas Press, 2009, p. 64.
3. ↑  Giuliano Bonfante, Larissa Bonfante. The Etruscan Language: An Introduction, Revised Editon, Manchester University Press, 2002, p. 198–199.
| Keith David |
| --- |
|  |
|  |
|  |
| Tikras vardas | Keith David Williams |
|  |
| Gimė | 1956 m. birželio 4 d. (64 metai) Harlemas, Niujorkas |
|  |
| Šalis |  JAV |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |  |
|  |
|  |  |
|  |  |
| Žymesni vaidmenys |
|  |
|  |
|  |

**Kitas Deividas Viljamsas** (angl. *Keith David Williams*; g. 1956 m. birželio 4 d.) – JAV kino ir televizijos aktorius, įgarsintojas bei dainininkas. Jis vaidino daugelyje *mainstream* filmų, kaip kad „Avarija", „Pakvaišę dėl Merės" ir „Dirbantys vyrukai". Deividas taip pat atliko vaidmenis tokiuose kultiniuose filmuose, kaip John Carpenter „Padaras", „Jie gyvi", Ridiko serijos filmai „Visiška tamsa" ir „Ridiko kronikos", „Armagedonas", „Būrys", „Rekviem svajonei" ir daugelyje kitų.

Jis taip pat yra žymus įgarsintojas, pelnęs „Emmy" apdovanojimą už Ken Burns dokumentinių filmų serijos „The War" įgarsinimą. Deividas įgarsino daugelį animacinių serialų veikėjų, kaip antai Galijotą „Disney" seriale „Gargoyles", Spawn/Al Simmons „HBO" seriale „Todd McFarlane's Spawn", taip pat tokius kompiuterinių žaidimų personažus, kaip Arbiter žaidimų serijoje „Halo", David Anderson serijoje „Mass Effect", žaidimų serijų „Saints Row", „Call of Duty", „Final Fantasy" ir kt. veikėjus.

Nuorodos
--------

* imdb.com: Keith David
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Kahabono urvas Semuk Čampėjuje
**Semuk Čampėjus** (isp. *Semuc Champey*) – gamtos paminklas Gvatemaloje, Aukštutinio Verapaso departamente, Kahabono slėnyje, netoli Lankino miestelio. Jo teritorijoje Kahabono upė kerta 300 m ilgio klinčių ruožą sudarydama 1-3 m gylio pakopinius ežerėlius (~40) su turkio spalvos vandeniu. Šie ežerėliai tarpusavyje jungiasi nedideliais kriokliais. Po šio pakopų ruožo Kahabonas sudaro gilų urvą.

Šį slėnį supa drėgnieji atogrąžų miškai, kuriuose rasta virš 100 paukščių, 34 žinduolių, 25 varliagyvių ir roplių, 10 žuvų rūšių, taip pat 120 medžių rūšių.

Semuk Čampėjus gamtos paminklu paskelbtas 1999 m.

* Pakopiniai ežerėliaiPakopiniai ežerėliai
* Vienas ežerėliųVienas ežerėlių
* Semuk Čampėjus Kahabono potvynio metuSemuk Čampėjus Kahabono potvynio metu

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Semuk Čampėjus** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |
| Aidaras |
| --- |
| Aidaras Starobilske Aidaras Starobilske |
| **Ilgis** | 264 km |
| **Baseino plotas** | 7420 km² |
| **Vidutinis debitas** | 15,4 m³/s |
| **Ištakos** | Vidurio Rusijos aukštuma |
| **Žiotys** | Donecas |
| **Šalys** | Rusijos vėliava RusijaUkrainos vėliava Ukraina |

**Aidaras** (ukr. *Айдар*) – upė Rusijoje (Belgorodo sritis) ir Ukrainoje (Luhansko sritis); Doneco kairysis intakas. Prasideda pietinėse Vidurio Rusijos aukštumos pašlaitėse, ties Novoaleksandrovkos kaimu Rovenkų rajone. Teka pietų, pietryčių kryptimi. Įteka į Donecą į pietus nuo Ščastios miesto.

Didžiausias intakas – Belaja (dešinysis).

Aidaro aukštupio slėnyje sudarytas 72 ha Novoaleksandrovkos tvenkinys. Prie upės įsikūręs Starobilsko miestas ir Novoaidaro miesto tipo gyvenvietė.

Etimologija
-----------

Upės pavadinimas kilęs iš Krymo totorių kalbos ir reiškia „Mėnulio upė".

Šaltiniai
---------

1. ↑  *Айдар*,Большая советская энциклопедия, T. I (А—Ангоб). – Москва: Советская энциклопедия, 1969
Haloklinas - tankesnis vanduo yra apačioje, o gėlas – aukščiau.
**Haloklinas** – vandens sluoksnis su ryškiu teigiamu druskingumo gradientu, kuris formuojasi dėl nevienodo vandens tankio.

Druskėtas vanduo plūsta paviršiumi, kai sūresnis vanduo juda priešinga kryptimi gilesniame sluoksnyje. Todėl susidaro skirtingos vandens masės – sūresnis apatinis bei mažiau sūrus paviršinis sluoksnis, kuriuos skiria haloklinas su jam būdinga druskingumo kaita. Haloklinas turi įtakos medžiagų sklaidai vandens storymėje.

Stratifikacija vyksta ir tarp šaltesnio apatinio ir šiltesnio paviršinio vandens sluoksnių – čia susiformuoja barjeras, vadinamas termoklinu, itin išryškėjantis vasarą ir ankstyvą rudenį, bet išnykstantis žiemos metu, kai paviršinis vanduo atvėsta. Haloklinas ir termoklinas izoliuoja apatinį vandens sluoksnį, neleidžia jam maišytis su deguonies praturtintu paviršiniu vandeniu, ir gilesniuose sluoksniuose sukuria anoksines (be deguones) sąlygas. Be to, maistinės medžiagos ir teršalai „įkalinami" dugno nuosėdose, dėl ko, pavyzdžiui, Baltijos jūros dugne formuojasi iki 100 000 km² siekiančios „mirties zonos".

Haloklinas Baltijos jūroje formuojasi dėl nuolatinių ir tuo pačiu metu vykstančių procesų – dėl sūraus Šiaurės jūros vandens prietakos ir druskėto Baltijos jūros vandens ištekėjimo. Baltijos jūros centrinėje dalyje viršutinis sluoksnis (vidutinis druskingumas 7–8 PSU) atskirtas pastoviuoju haloklinu nuo didesnio druskingumo vandenų su deguonies trūkumu maždaug 70–80 m gylyje.

Nuorodos
--------

* Lietuvos invazinių rūšių duomenų bazė Archyvuota kopija 2012-01-20 iš Wayback Machine projekto.
* „Atrask Baltijos jūrą: spalvingas ir verdantis jūros gyvenimas" Archyvuota kopija 2013-05-15 iš Wayback Machine projekto.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Keith Powell** |
| --- |
| Gimė | 1979 m. rugpjūčio 12 d. (43 metai)Jungtinės Amerikos Valstijos Filadelfija, Pensilvanija, Jungtinės Valstijos |
|  |
| Veikla | aktorius |

**Keith Powell** 
(g. 1979 m. rugpjūčio 12 d. 
Filadelfijoje, Pensilvanijoje, Jungtinėse Valstijose) – amerikiečių aktorius, geriausiai žinomas iš NBC serialo „30 Rock", kuriame atliko James „Toofer" Spurlock vaidmenį. Vaidino visuose septyniuose komedijos sezonuose (2006–2013).

Biografija
----------

Powell gimė Filadelfijoje, vėliau persikėlė gyventi į Kaliforniją. 2001 m. baigė meno studijas Niujorko universitete.

Aktorius buvo vienos trumpalaikės kino kompanijos prodiuseris ir aktorius, per kelerius metus suvaidino ir padėjo prodiusuoti daugelį įvairių spektaklių ir pasirodymų. Yra vaidinęs reklamose. 2007 m. pavasarį, dar bedirbdamas seriale „30 Rock", suvaidino ABC bandomojoje serialo „Judy’s Got A Gun" serijoje, tačiau kanalo prodiuseriai serialą atmetė. Powell grįžo į „30 Rock", nuo tada seriale pradėjo vaidinti reguliariai. 2008 m. spalį Powell sukūrė ir vadino internetu transliuotame seriale „Keith Powell Directs a Play".

2012 m. liepą pasipiršo savo merginai Jill Knox, su kuria tuo metu draugavo jau trejus metus.

Filmografija
------------

| Metai | Pavadinimas | Personažas | Pastabos |
| --- | --- | --- | --- |
| 2002 | *Dog Eat Dog* | Raleigh Fitzsimmons |  |
| 2003 | *Law and Order: Criminal Intent* | Gregg Monroe | (1 serija) |
| 2004 | *Jargon* | Our Hero |  |
| 2005 | *Law & Order* | Mike | (1 serija) |
| 2007 | *Judy’s Got a Gun* | Brad Wilkes | (Televizijos filmas) |
| 2008 | *Last Comic Standing* | Talent Scout | (1 serija) |
| *Best Week Ever* | Patį save | (1 serija) |
| *I Love the New Millennium* | Himself | (8 serijos) |
| 2009 | *Night at the Museum: Battle of the Smithsonian* | Tuskegee Airman #1 |  |
| *Black to the Future* | Patį save |  |
| *30 Rock* | Toofer | (60 serijų) |
| *The Morning Show with Mike and Juliet* | Patį save | (1 serija) |
| *Armless* | Viešbučio registratorius |  |
| 2012 | *House Hunters Renovation* | Patį save |  |
|
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Aideraskrym. *Ayder, حيدر‎*** |
| --- |
| Krymo chanas |
| Girėjai |
| Gimė |  ?? |
| Mirė | 1487Beloozeras |
| Tėvas | Chadži-Girėjus |
| Krymo chanas |
| Valdė | 1475 |
| Pirmtakas | Menglis Girėjus |
| Įpėdinis | Nur Dauletas Girėjus |

**Aideras**, *Haidaras* (krym. *Ayder, حيدر‎*; ? – 1487) – Krymo chanas 1475 m. Chadži-Girėjaus sūnus.

Yra duomenų, kad Aideras 1456 m. pirmą kartą pamėgino užimti sostą pakėlęs maištą prieš tėvą, tačiau nėra patikimų šaltinių, patvirtinančių šią istoriją.

Ėmus valdyti Aidero jaunesniajam broliui Mengliui Girėjui Aideras buvo įkalintas genujiečių tvirtovėje Soldajoje (dabar Sudakas), kur buvo laikomas kaip garbės kalinys. 1475 m. osmanai užėmė genujiečių valdas, ir Aideras trumpam užėmė Krymo chanato sostą. Tačiau netrukus jis pralaimėjo kovą dėl sosto, ir šį užėmė jo brolis Nur Dauletas. Aideras pabėgo į Kijevą (tuometinė LDK). Apie 1479 m. jis persikėlė į Maskvą, didžiojo kunigaikščio Ivano III globon. Ivanas III po kelerių metų ištrėmė Aiderą į šiaurinius Maskvos kunigaikštystės pakraščius.

Aideras mirė 1487 m. Beloozere (dabartinis miestas Belozerskas Vologdos srityje).
|  |
| --- |
| Daryl Hall & John Oates |
|  
Hall & Oates 2017 m. koncerto metu |
| Biografija |
| Kilmė | Filadelfija, Pensilvanija, JAV |
| Žanrai | Pop rock **·** blue-eyed soul **·** soft rock **·** dance-rock **·** adult contemporary |
| Instrumentai | vokalai **·** elektrinė gitara |
| Aktyvumo metai | 1970–dabar |
| Svetainė | hallandoates.com |
| Nariai |
| Daryl HallJohn Oates |

**Daryl Hall** ir **John Oates** (trumpiau žinomi kaip **Hall & Oates**) – amerikiečių poproko duetas, susiformavęs 1970 m. Filadelfijoje (JAV). Grupelės dainose daugiausiai skamba Daryl Hall vokalai, o John Oates skambina elektrine gitara ir atlieka pritariamuosius vokalus. Jiedu kuria dainas tiek kartu, tiek atskirai. Labiausiai išgarsėjo tarp 1970 ir 1990 metų, išleidę rokenrolo ir ritmenbliuzo suderintas dainas.

Nors grupė plačiajai auditorijai labiau žinoma „Hall & Oates" pavadinimu, jos narys Daryl'as Hall'as kategoriškas dėl oficialaus pilno pavadinimo – judviejų albumų ir įrašų autoriai pažymėti kaip "Daryl Hall and John Oates" ir ne kitaip. Atlikėjai sulaukė populiarumo išleidę tokias pirmąsias Billboard Hot 100 topų vietas užėmusias dainas, kaip „Rich Girl" (1977), „Kiss on My List" (1980), „Private Eyes" (1981), „I Can't Go For That (No Can Do)" (1981), „Maneater" (1982) ir „Out of Touch" (1984).

Diskografija
------------

Daryl Hall ir John Oates yra išleidę 18 studijinių albumų.

### Albumai

* *Whole Oats* (1972)
* *Abandoned Luncheonette* (1973)
* *War Babies* (1974)
* *Daryl Hall & John Oates* (1975)
* *Bigger Than Both of Us* (1976)
* *Beauty on a Back Street* (1977)
* *Along the Red Ledge* (1978)
* *X-Static* (1979)
* *Voices* (1980)
* *Private Eyes* (1981)
* *H2O* (1982)
* *Big Bam Boom* (1984)
* *Ooh Yeah!* (1988)
* *Change of Season* (1990)
* *Marigold Sky* (1997)
* *Do It for Love* (2003)
* *Our Kind of Soul* (2004)
* *Home for Christmas* (2006)

Nuorodos
--------

* Grupės oficiali svetainė

Išnašos
-------

1. ↑  Erlewine, Stephen Thomas. "Hall & Oates". AllMusic. Nuoroda tikrinta 2011-09-13
2. ↑  „Daryl Hall John Oates" Chart History – Billboard
Luminor|  |
| Komercinis pavadinimas | Luminor Bank AB |
| Forma | Akcinė bendrovė |
| Pramonė | Bankas |
| Įkurta | 2018 m. liepos 5 d. (2018-07-05) |
| Darbuotojų | 3000 |
| Tinklalapis | www.luminor.lt |

Luminor būstinė (Konstitucijos prospektas, Vilnius)
**Luminor Bank AB** – trečias pagal dydį bankas Baltijos šalyse, turintis 16 proc. indėlių ir 23 proc. paskolų rinkos dalį. Aptarnauja apie 1,3 milijono klientų ir vienija apie 2 900 dirbančių profesionalų. 2017 m. „DNB" ir „Nordea" bankai sujungė savo Baltijos šalių bankų padalinius ir naują banką pavadino **„Luminor"**. 2018 m. rugsėjo mėnesį amerikiečių kapitalo fondas „Blackstone" įsigijo 60 % akcijų iš „DNB" ir „Nordea" (pastarieji išlaikė po 20 % akcijų).

Istorija
--------

### DNB

„DnB NORD" Klaipėdoje
*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje DNB.*
1988 m. įsteigtas kaip TSRS agropramoninio banko Lietuvos respublikinis bankas. 1990 m. reorganizuotas į Lietuvos agropramoninį banką, o 1992 m. – į valstybinį akcinį Lietuvos žemės ūkio banką. Pagrindiniais akcininkais buvo Lietuvos Respublikos Vyriausybė ir Lietuvos Respublikos fiziniai ir juridiniai asmenys.

2003 m. pervadintas į AB banką NORD/LB Lietuva. Banko strateginiu investuotoju tapo Vokietijos bankas NORD/LB. 2004 m. pertvarkyta banko vidinė struktūra.

2006 m. AB bankas NORD/LB Lietuva reorganizuotas į AB DnB NORD banką. 2010 m. vieninteliu DnB NORD grupės savininku tapus didžiausiai Norvegijos finansų institucijai DnB NOR, bankas pervadintas į AB DNB bankas, pakitus motininės bendrovės pavadinimui.

### Nordea

„Nordea" Vilniuje
*Daugiau informacijos galite rasti straipsnyje Nordea.*
* 2000 m. sausio mėn. „MeritaNordbanken" pranešė apie savo planus plėstis Baltijos šalyse.
* 2000 m. gegužės mėn. duris atvėrė pirmasis „Merita Bank Plc" Vilniaus skyrius.
* 2000 m. spalio mėn. „Merita Bank Plc" Vilniuje pervadinamas į „Nordea Lietuva".
* 2001 m. gruodžio mėn. didžiausiai Šiaurės ir Baltijos šalių finansinių paslaugų grupei „Nordea" priklausantys bankai keičia savo pavadinimus į „Nordea". Pavadinimas „Nordea" – žodžių junginio Nordic ideas (angl. – šiaurietiškos idėjos) santrumpa.
* 2004 m. „Nordea" Lietuvoje įsigijo „Kredyt Bank S.A". Iki tol savo padalinį turėjusi tik Vilniuje, „Nordea" atidaro banko skyrius didžiuosiuose Lietuvos miestuose.

Išnašos
-------

1. ↑  „Luminor". *15min*. Nuoroda tikrinta 2019-05-17.
2. ↑  „JAV „Blackstone" už 1 mlrd. Eur perka kontrolinį „Luminor" akcijų paketą".

Nuorodos
--------

* Luminor Lietuva
* Luminor Latvjia
* Luminor Estija

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RKomerciniai bankai Lietuvoje |
| --- |
|  |
| Lietuvoje registruoti bankai | 
SEB bankas | Swedbank | Šiaulių bankas | Medicinos bankas | Revolut | PayRay Bank |
|  |
| Lietuvoje registruoti specializuoti bankai | 
GF bankas | European Merchant | Mano bankas |
|  |
| Lietuvoje registruoti užsienio bankų filialai | 
Luminor Bank | Bigbank | Citadele bankas | Danske Bank | OP Corporate Bank | Svenska Handelsbanken |

 |
Vežimėlių lenktynės 10 km trasoje parolimpinėse žaidynėse Sidnėjuje (2000 m.)
**Neįgaliųjų vežimėlių lenktynės** – fizinę negalią turinčių sportininkų lenktynės, vykdomos su pritaikytais sportiniais neįgaliųjų vežimėliais. Varžomasi sporto stadionų takeliuose ir įprastuose keliuose. Šiose lenktynėse gali dalyvauti įvairias kvalifikacines neįgalumo kategorijas atitinkantys sportininkai: su amputuotomis galūnėmis, stuburo pažeidimais, cerebriniu paralyžiumi, daline rega (kombinuojama su kita negalios forma). 

Pagrindinės neįgaliųjų vežimėlių lenktynės vyksta vasaros parolimpinėse žaidynėse nuo 1960 m. Sportininkai lenktyniauja su specialios konstrukcijos vežimėliais, su kuriais išvysto 30 km/h ir didesnį greitį. Tai viena iš populiariausių parolimpinės atletikos rungčių.

Rungtys
-------

Neįgaliųjų vežimėlių lenktynės organizuojamos įvairiose distancijose: sprinto (100, 200 ir 400 m), vidutiniųjų nuotolių (800 ir 1500 m), ilgųjų nuotolių (5000 ir 10 000 m) ir estafetėje (4 × 100 m bei 4 × 400 m). Taip pat bendro naudojimo keliuose vyksta vežimėlių maratono varžybos. Jos yra įtraukiamos ir į žymių Bostono, Niujorko, Londono bėgikų maratonų programas.

Lietuvoje populiariose 1000 kilometrų lenktynėse organizuojamos vežimėlių slalomo varžybos, kurių metu savo jėgas gali išmėginti ir negalią turintys žmonės su sportiniais neįgaliųjų vežimėliais.

Lenktynių vežimėliai
--------------------

Tarptautinio parolimpinio komiteto lengvosios atletikos rungčių taisyklės apibrėžia vežimėlių naudojimą neįgalių sportininkų lenktynėms bei lengvosios atletikos rungtims. Jie paprastai būna lengvų konstrukcijų, su pneumatiniais ratais.  Leidžiama naudoti tik rankomis varomus ir vairuojamus vežimėlius. Jų neleidžiama varyti įvairiais mechaniniais svertais, išskyrus sukamą rankinį būgną. Privaloma, kad vežimėlis turėtų mažiausiai du didelius ir vieną mažą ratą. Didžiojo rato skersmuo su pripūsta padanga neturi viršyti 70 cm, mažojo – 50 cm. Taikomas apribojimas vežimėlio aukščiui – jo konstrukcija negali būti aukštesnė nei 50 cm nuo žemės.

Galerija
--------

* Vežimėlis lenktynių starte
* Brazilų lektynininkas Wendel Silva Soares 400 m lektynėse (2007 m.)
* Moterys Londono maratone, 2011 m.
* Parolimpinėse žaidynėse Atlantoje, 1996 m.
* Pasaulio čempionatas, 2013 m.
* JAV karinių pajėgų varžybose

Šaltiniai
---------

1. ↑  „Wheelchair Racing" (PDF). Paralympics. Suarchyvuotas originalas (PDF) 2008-04-11. Nuoroda tikrinta 2008-03-13.
2. ↑  „ENEOS 1000 km" lenktynės – speciali programa neįgaliesiems
3. ↑  Allen St. John (2010-04-16). „The Fastest Man at the Boston Marathon". Popular Mechanics. Nuoroda tikrinta 2010-06-16.
4. ↑  Paciorek, Michael J; Jones, Jeffery A (2008-03-14). *Disability Sport and Recreation Resources*. Cooper Publishing. pp. 229–244. ISBN 1-884125-75-1.

Nuorodos
--------


|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Neįgaliųjų vežimėlių lenktynės** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

* Tarptautinis parolimpinis komitetas. Lengvosios atletikos rungčių taisyklės 2016–2017 m.
Koordinatės: 55°06′25″š. pl. 22°02′22″r. ilg.﻿ / ﻿55.106935°š. pl. 22.039546°r. ilg.﻿ / 55.106935; 22.039546


|  |
| --- |
| **Pagėgių savivaldybės  Lumpėnų pagrindinė mokykla** |
| Pagėgių savivaldybės  Lumpėnų pagrindinė mokykla herbas |
|  |
| **Adresas** | Rambyno g. 33, Lumpėnai |
| **Direktorius(-ė)** | Rima Auštrienė |
| **Mokinių skaičius** | 182 |
| **Įkūrimo data** |  |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 19 |

**Pagėgių savivaldybės Lumpėnų Enzio Jagomasto pagrindinė mokykla** – buvusi dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Pagėgių savivaldybėje, Lumpėnuose, vykdžiusi priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190694625. Steigėjas Pagėgių savivaldybės taryba. Pavadinta Enzio Jagomasto vardu.

Akmenų kompozicija su mokyklos vardu, 2017 m.

Istorija
--------

1946 m. įsteigta pradžios mokykla, 1953–1999 m. septynmetė, aštuonmetė, devynmetė, dešimtmetė, nuo 1999 m. pagrindinė, nuo 2009 m. Lumpėnų Enzio Jagomasto pagrindinė mokykla. 

2014 m. lapkričio 1 d. reoganizuota į Vilkyškių Johaneso Bobrovskio vidurinės mokyklos skyrių.

Direktoriai
-----------

* Rima Auštrienė.

Nuorodos
--------

* Mokyklos tinklalapis
| **Frida Gurevičrus. *Фрида Давыдовна Гуревич*** |
| --- |
| Gimė | 1912 m. sausio 1 d.Sankt Peterburgas |
| Mirė | 1988 m. rugsėjo 8 d. (76 metai)Ryga |
| Sutuoktinis (-ė) | Vladimiras Revunenkovas |
|  |
| Veikla | Rusijos archeologė |
| Organizacijos | Materialinės kultūros istorijos institutas |
|  |
| Alma mater | Leningrado Gerceno pedagoginis institutas |

**Frida Gurevič** (rus. *Фрида Давыдовна Гуревич*; 1912 m. sausio 1 d. (senuoju stiliumi 1911 m. gruodžio 19 d.) Rygoje – 1988 m. rugsėjo 8 d. Sankt Peterburge) – Tarybų Rusijos archeologė, istorijos mokslų daktarė.

Biografija
----------

Kilusi iš Preilių (Latvija) žydų amatininkų šeimos. Jos gimimo metu tėvas buvo išvykęs į Sankt Peterburgą mokytis batsiuvio amato. Kilo Pirmasis pasaulinis karas ir motina su dukra 1914 m. taip pat persikėlė gyventi į Rusijos imperijos sostinę. F. Gurevič 1929 m. baigė *Penktąją nacionalinę žydų mokyklą* Leningrade ir toliau studijavo istoriją šio miesto *Gerceno pedagoginiame institute*. Po baigimo 1932 m. kartu su vyru istoriku Vladimiru Revunenkovu pagal paskyrimą išvyko dirbti į Tomską. Ji dėstė *Kalnakasybos institute*, vėliau tęsė mokslus aspirantūroje. 1938 m. *Materialinės kultūros istorijos institute Leningrade* (toliau MKIIL) apgynė istorijos mokslų kandidato disertaciją apie „Saksų 1073–1075 m. sukilimą". 

Antrojo pasaulinio karo metais gyveno Totorijoje ir Uzbekistane. Pokaryje MKIIL archeologinių ekspedicijų sudėtyje darbavosi Leningrado srityje, o 1948–1961 m. su pertraukomis tyrė senprūsių ir jotvingių materialinį palikimą Lietuvoje ir buvusiuose Rytprūsiuose – Kaliningrado srityje (tame tarpe Galtgarbių, Kramavos ir Kaniavėlės piliakalnius, pilkapynus Viskiautuose, Medinave bei kt.). Nuo 1956 m. su pertraukomis vadovavo archeologiniams kasinėjimams Naugarduke (Baltarusijos TSR).

Virš 120 mokslinių publikacijų autorė. Didžiajai tarybinei enciklopedijai parašė straipsnius lietuviškomis temomis „Raginėnų kultūra" ir „Piliakalnis". Lenkų ir lietuvių išeivijos istorikų buvo kritikuota dėl paskelbtų išvadų politizavimo ir neobjektyvumo.

Darbų bibliografija (pasirinktinai)
-----------------------------------

* Древности Белорусского Понеманья (1962)
* Восточное стекло в Древней Руси (1968)
* Древний Новогрудок: Посад-окольный город (1981)
* Древние города Белорусского Понеманья (1982)
* Новгородок (Старажытнарускi Наваградак) (2003)[neveikianti nuoroda]

Šaltiniai
---------

* *Frida Davydovna Gurievič (1911-1988)*
* Е. В. Ревуненкова, Н. В. Ревуненкова. *Фрида Давыдовна Гуревич (01.01.1912-02.09.1988)* // Записки ИИМК РАН. СПб: 2012, №7. С. 233-244
* Пра кнiгу i яе Аўтара // Гурэвiч Ф. Д. *Летапiсны Новгородок*
| ***Metodas*** |
| --- |
|  |
|  |
| Pavadinimas | Method |
| Kilmės šalis |  Jungtinė Karalystė Rumunija JAV Šveicarija |
| Režisierius | Duncan Roy |
| Scenaristas (-ai) | Katie L. Fetting |
| Vaidina | Elizabeth Hurley |
| Metai | 2004 |
| Žanras | kriminalinis |
| Trukmė | 93 min. |
| Kalba | anglų |
| **IMDb įrašas** |

**Metodas** (angl.  *Method*) – 2004 m. sukurtas kriminalinis filmas, kuriame pagrindinį vaidmenį atliko britų aktorė bei modelis Elizabeth Hurley.

Pagrindiniai aktoriai
---------------------

*Aktorius – vaidmuo*
* Elizabeth Hurley – Rebeka
* Jeremy Sisto – Džeikas Fyldsas
* Oliver Tobias – Tedis
* Carmen Du Sautoy – Mona, Rebekos motina
* Hannah Yelland – Betanė Fylds

Turinys
-------

DĖMESIO: *toliau atskleidžiamos kūrinio detalės*

Rebeka, populiari aktorė, grįžta filmuotis po trejų metų pertraukos. Jos partneris naujame filme – Džeikas Fyldsas, su kuriuo ji anksčiau yra turėjusi romaną. Juosta kuriama Rumunijoje, kur Džeikas atvyksta su savo žmona Betane, o Rebeka – su motina, nuo kurios yra psichologiškai priklausoma. Būsimas filmas – apie XX amžiaus pradžioje Indianoje vykusias žudynes, kurias, siekdama praturtėti, vykdė našlė Belle Gunners ir jos meilužis.

Pamažu aistra tarp Rebekos ir Džeiko sugrįžta ir šio žmona jį palieka, tačiau Rebekos, nuolat vartojančios vaistus, elgesys darosi neprognozuojamas, o greta filmavimo aikštelės, kaip ir filme, prasideda paslaptingos žmogžudystės.
**Frydrichas Kestlis** (vok. *Friedrich Kästli*; 1893 m. sausio 30 d. Berne – 1972 m. vasario 28 d. Zydorfo miestelyje (Berno kantonas)) – Šveicarijos konsulinių įstaigų darbuotojas, pirmasis šios šalies diplomatas Lietuvoje.

Biografija
----------

Gimė statybininko šeimoje, kartu augo brolis Hansas – vėliau tapęs žinomu inžinieriumi statybininku ir parlamentaru.

1916–1919 m. studijavo Berno universitete, apgynė mokslų daktaro disertaciją iš valstybės valdymo srities. Dirbo Šveicarijos policijos Užsieniečių priežiūros skyriuje, o nuo 1922 m. iki išėjimo į pensiją – Užsienio reikalų ministerijos bendradarbis. 1922–1927 m. Šanchajuje (Kinija), 1927–1928 m. Glazge (Jungtinė Karalystė), 1929 m. Leipcige (Vokietija) buvo skiriamas konsuliariniu atašė. Vėliau dirbo vicekonsulu: 1930–1932 m. Leipcige, 1934–1935 m. Glazge, 1935 m. Miunchene (Vokietija). Konsulo pareigose darbavosi Miunchene (1936–1937 m.), Kaune (1936 m. rugsėjo 17 d. – 1940 m. spalio 25 d.) ir Nepriklausomos Kroatijos valstybės sostinėje Zagrebe (1941–1942 m.). Ilgą laiką (1947–1959 m.) Monrealyje (Kanada) užėmė generalinio konsulo pareigas. 1963 m. išleistas į užtarnautą poilsį. 

Buvo vedęs Lietuvos kariuomenės gydytojo Jono Augevičiaus dukterį Ireną (1920–2008), 1944 m. jiems gimė sūnus Vytis.

Šaltiniai
---------

* Friedrich Kästli // Historisches Lexikon der Schweiz
* Kaestli, Friedrich // Diplomatic Documents of Switzerland 1848-1975
* Igor Paponja. *Die Biografie Friedrich Kästlis* // Der „Unabhängige Staat Kroatien" zur Zeit des Zweiten Weltkrieges (1941-1945) in den der Berichten des schweizerischen Vertreters in Zagreb
* J.Survilaitė: Atsiminimai apie Ireną Aldoną Augevičiūtę–Kaestli Archyvuota kopija 2019-07-01 iš Wayback Machine projekto.

Nuorodos
--------

* Friedrich Kästli // Helvetia und Lietuva = Helvecija ir Lietuva : auf den Spuren der Schweiz in Litauen / Judith Lewonig – Vilnius : Savas takas ir Ko, 2011, psl. 38
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  |
| --- |
| **Phobos 2** |
|  |
| **Organizacija:** | IKI |
| **Šalis:** |  |
| **NSSDC ID:** | 1988-059A |
| **Misijos tikslas:** | Marsas, Fobas, Deimas |
| **Programa** | Phobos programa |
| **Misijos tipas:** | nusileidimas |
| **Paleidimo data:** | 1988 m. liepos 12 d. |
| **Paleidimo įrenginys:** | raketa-nešėjaProton |
| **Masė:** | 6220 kg |
| **Misijos rezultatas:** | nesėkminga |

**Phobos 2** – Rusijos Kosmoso Tyrimo Instituto (IKI) sukurtas kosminis aparatas, skirtas Marso ir jo dviejų palydovų (Fobo ir Deimo) tyrimams. Tai vienas iš dviejų kosminių aparatų „dvynių" (kitas – *Phobos 1*), priklausiusių *Phobos programai*.

*Phobos 2* veikė normaliai – kelionė iki Marso, informacijos apie Saulę surinkimas ir t. t. Tačiau likus nedaug laiko iki misijos kulminacijos – dviejų nusileidimo aparatų nuleidimo ant Fobo, su *Phobos 2* buvo prarastas ryšys. Manoma, kad ryšys dingo dėl klaidos pagrindiniame *Phobos 2* kompiuteryje.