recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Dzeuso skulptūra
**Dzeuso skulptūra Olimpijoje** buvo vienas iš Septynių pasaulio stebuklų. Olimpija Senovės Graikijoje buvo svarbus religinis centras, kuriame daugiausiai garbinamas dievas buvo Dzeusas. Šiame mieste buvo rengiamos ir olimpinės žaidynės, šventės ir atletikos varžybos. 

V a. pr. m. e. Olimpijos gyventojai Dzeuso garbei nusprendė pastatyti šventyklą, kuri iškilo 466–456 m. pr. m. e. Ji buvo pastatyta iš masyvių akmens luitų ir supama kolonų. Šventykla neturėjo dievo skulptūros, todėl jai sukurti buvo išrinktas Fidijas (Feidijas), žinomas Atėnų skulptorius. Anksčiau jis buvo sukūręs dvi Atėnės statulas. Dzeuso statula stovėjo šventykloje, kurios ilgis siekė šešiasdešimt keturis metrus, plotis - dvidešimt aštuonis, vidinė patalpa buvo dvidešimt metrų auksčio. Salės gale soste sėdintis Dzeusas galva rėmė lubas. Iki juosmens apnuogintas Dzeusas buvo padarytas iš medžio, jo „oda" - iš dramblio kaulo plokščių, o drabužiai – iš aukso lakštų. Dievas sėdėjo soste, inkrustuotame juodmedžiu ir brangakmeniais. Vienoje rankoje jis laikė auksinę pergalės deivės Nikės skulptūrą, kita rėmėsi ilgu skeptru. Statinys buvo apsuptas daugiau nei dviejų metrų storio kolonų. Sosto šonus buvo ištapęs dailininkas Panenas, Fidijo giminaitis ir padėjėjas.

Dzeusas buvęs toks didingas, kad Fidijas, baigęs darbą priėjo prie statulos ir paklausė:
- Ar tu patenkintas, Dzeusai? Pasigirdo perkūno trenksmas, ir grindys prie statulos kojų įskilo.

Skulptūra buvo pabaigta apie 435 m. pr. m. e.

Vėliau Bizantijos imperatoriai labai atsargiai pervežė statulą į Konstantinopolį. V m. e. a. imperatoriaus Teodosijaus II rūmai sudegė. Ugnis prarijo medinį kolosą: tik keletas suanglėjusių kaulo plokštelių ir išsilydžiusio aukso gabalėliai liko iš Fidijo kūrinio.

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Dzeuso skulptūra** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

v • a • r **Septyni pasaulio stebuklai** 

Cheopso piramidė | Kabantieji Babilono sodai | Artemidės šventykla | Dzeuso skulptūra | Halikarnaso mauzoliejus | Rodo kolosas | Aleksandrijos švyturys
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| **Tagetes minuta** |
| --- |
| Actekinis serentis (*Tagetes minuta*) |
| Mokslinė klasifikacija |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Karalystė: | Augalai  *( Plantae)* |
| Skyrius: | Magnolijūnai  *( Magnoliophyta)* |
| Klasė: | Magnolijainiai  *( Magnoliopsida)* |
| Poklasis: | Astražiedžiai  *( Asteridae)* |
| Šeima: | Astriniai  *( Asteraceae)* |
| Gentis: | Serentis  *( Tagetes)* |
| Rūšis: | Actekinis serentis  *( Tagetes minuta)* |

 |

**Actekinis serentis** (*Tagetes minuta*, keč. *Wakatay*) – astrinių (*Asteraceae*) šeimos augalų rūšis. Natūraliai paplitusi Pietų Amerikoje, bet dabar auginama daugelyje kraštų.

Augalas apie 50 cm aukščio, žolinis, šakotu stiebu. Lapai lancetiški, tamsiai žali. Žydi labai smulkiais, šviesiai gelsvais graižais.

Actekinis serentis pasižymi aitriu kvapu. Peru, Bolivijoje, Ekvadore šis augalas plačiai naudojamas kaip prieskonis pagardinant sriubas, salotas, bulvių patiekalus, dedamas į prieskonių mišinius. Liaudies medicinoje actekinio serenčio arbata vartojama gydant peršalimo ligas, kvėpavimo, virškinimo sutrikimus. Augalo sultys įjautrina odą ir gali sukelti fotodermatitą.

Lapai
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

**Draudimo bendrovės** – finansinės įstaigos, kurios sukaupia lėšas, parduodamos draudimo sutartis (polisus) ir vėliau šias lėšas naudoja investicijoms į vertybinius popierius, nekilnojamą turtą, bet tiesiogiai paskolų beveik neteikia.

Iš draudimo įnašų sukaupiamos didžiulės ilgalaikės lėšos, todėl draudimo bendrovė turi galimybę naudoti jas ilgalaikiam investavimui. Pagrindinis reikalavimas – saugumas. reikia apskaičiuoti riziką draudimo įvykio įvykimo tikimybes. Dažniausiai investuojama į aukščiausio kredito reitingo vertybinius popierius. Draudimo bendrovėms neįmanoma nustatyti ar atskiram asmeniui atsitiks nelaimingas įvykis, bet jos gana tiksliai apskaičiuoti tikimybę grupei asmenų.

Draudimo įmonių rūšys
---------------------

Draudimo įmonės pagal veiklos sritį gali būti skirstomos į gyvybės draudimo bendroves ir negyvybės draudimo (turto civilinės atsakomybės draudimo) įmones. Gyvybės draudimo bendrovės atsirado 1759 metais. Jos siūlo apsisaugojimą nuo pajamų praradimo, kuris dažnai yra mirties, invalidumo ar išėjimo į pensiją pasekmė.

Draudimo polisų rūšys
---------------------

Draudimo polisai gali būti įprastiniai(viso gyvenimo tarpsnio), terminuoti, indėlio (išmokami paveldėtojams arba tam tirku laiku ateityje), grupės gyvybės draudimo (pvz. grupės tą patį darbą dirbančių asmenų) universalūs, kintami (kai išmoka priklauso nuo įmokos dydžio) ir kitokie.

Draudimo bendrovių paslaugų spektras
------------------------------------

Dabar gyvybės draudimo įmonės draudžia daugiausiai nuo trijų dalykų: ankstyvos mirties, mirties dėl nelaimingo atsitikimo ar sunkios ligos ir nuo per ilgo gyvenimo, dėl ko gali išsekti gyvenimo santaupos. Turto draudimo bendrovės draudžia nuo gaisro, užliejimo vandeniu ir visų kitų nelaimių, kurios gali išikti turtą, todėl paslaugų spektras labai platus. Taip pat šiai grupei priskiriamas civilinės atsakomybės draudimas.
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Koordinatės: 34°32′43.15″ p. pl. 58°26′59.05″ v. ilg.﻿ / ﻿34.5453194°š. pl. 58.4497361°r. ilg.﻿ / 34.5453194; 58.4497361

| El Monumental |
| --- |
|  |
| Oficialus pavadinimas | Estadio Monumental Antonio Vespucio Liberti |
| Vieta | Buenos Airės, Argentina |
| Pradėtas statyti | 1936-1938 m. |
| Atidarytas | 1938 m. |
| Renovuotas | 1978 m. |
| Savininkas | Club Atlético River Plate |
| Architektas | José AslanHéctor Ezcurra |
| Talpa | 66 266 |
| Nuomininkai | Club Atlético River Plate, Argentina Argentina |

***Estadio Monumental Antonio Vespucio Liberti***, dar vadinamas ***El Monumental*** – stadionas, esantis Argentinos sostinėje Buenos Airėse, Belgrano kvartale. Jame namų rungtynes žaidžia River Plate futbolo klubas, dažniausiai ir Argentinos nacionalinė futbolo rinktinė. Pavadintas buvusio River Plate klubo prezidento Antonio Vespucio Liberti garbei. Talpa 66 266 vietų.

Stadionas statytas 1936–1938 m. Inauguruotas 1938 m. gegužės 25 d. varžybomis tarp River Plate ir Urugvajaus Peñarol klubų. Stadionas keletą kartų reanovuotas, ypač prieš 1978 m. pasaulio čempionatą. Yra įrengta visa reikalinga papildoma infrastruktūra, gyvenamieji kambariai, teniso kortai, kino teatras, muziejus.

Estadio Monumental Antonio Vespucio Liberti vyko keletas 1978 m. pasaulio futbolo čempionato varžybų, jų tarpe ir čempionato finalas tarp Argentinos ir Nyderlandų rinktinių. Čia vyko ir 1987 m. *Copa America* finalas. Šiame stadione dažniausiai namų varžybas žaidia ir Argentinos nacionalinė regbio rinktinė. El Monumentalyje taip pat dažnai vyksta grandioziniai muzikos žvaigždių koncertai. Čia koncertavo tokie atlikėjai ir grupės kaip The Ramones, The Rolling Stones, Madonna, David Bowie, Paul McCartney, Roger Waters, U2, Guns N' Roses, Michael Jackson, Rod Stewart, Red Hot Chili Peppers, Aerosmith, Metallica, AC/DC, Black Sabbath.

* 
* 
* 
*
Antenų laukas
**DCF77** – ilgųjų bangų tikslaus laiko ir etaloninio dažnio radijo stotis Vokietijoje.

Jos pirminis ir rezervinis siųstuvai yra Mainflingene, apytiksliai 25 km į pietryčius nuo Frankfurto. DCF77 nuo 1959 m. transliuoja etaloninio dažnio signalą. Datos ir tikslaus laiko informacija pradėta transliuoti 1973 m.

Stoties šaukinio DCF77 raidės ir skaičiai reiškia: D – *Deutchland* (Vokietija), C – ilgųjų bangų signalas, F – Frankfurtas, 77 – dažnis (77,5 kHz).

77,5 kHz signalas yra generuojamas pagal stotyje esančius atominius laikrodžius, kurie susieti su pagrindiniais Vokietijos laikrodžiais Braunšveige. 50 kW siųstuvo signalas gali būti priimamas didelėje Europos dalyje – 2000 km spinduliu apie stotį, priėmimas didesniu spinduliu priklauso nuo sklidimo sąlygų ir trikdžių, pavyzdžiui, naktį signalas patikimai priimamas Portugalijoje. DCF77 siunčiamas amplitude moduliuotas signalas perduoda laiko informaciją 1 bit/s greičiu. Kartu su laiko informacija, fazine moduliacija siunčiama 511 bitų pseudo - atsitiktinė seka. Taip siekiama sumažinti laiko paklaidas, atsirandančias dėl signalo sklidimo trukmės.

Kiekvieną minutę išsiunčiama tokia informacija:

* data ir laikas;
* korekcinės sekundės įspėjimo bitas;
* vasaros laiko bitas;
* pirminio/rezervinio siųstuvo identifikavimo bitas;
* keletas pariteto bitų.

Nuo 2003 m. 14 iki tol nenaudotų laiko kodo bitų naudojami civilinės saugos pavojaus signalams. Kol kas tai tik eksperimentinė sistema, kurios tikslas – pakeisti dabartinį Vokietijos civilinės saugos sirenų tinklą.

Radijo bangomis valdomi laikrodžiai Europoje išpopuliarėjo nuo vėlyvųjų 1980 m. dauguma jų naudoja DCF77 signalą laikui tikslinti.

Nuorodos
--------

* Oficialus DCF77 tinklalapis PTB
* Atominis laikrodis Frankfurte/Vokietija
* Laiko kodo paaiškinimas
Koordinatės: 54°39′54″š. pl. 25°17′46″r. ilg.﻿ / ﻿54.6650°š. pl. 25.2961°r. ilg.﻿ / 54.6650; 25.2961

Kapinės greta cerkvės
**Liepkalnio stačiatikių kapinės** (anksčiau ***Šv. Eufrosinijos kapinės***) – stačiatikių kapinės Liepkalnyje, Vilniuje, prie Dzūkų gatvės.

Istorija
--------

Kapinės pradėtos kurti XIX a. pradžioje.

1838 m. daugiausia pirklio Tichono Zaicevo lėšomis pagal Nikolajaus Čiagino projektą buvo pastatyta Eufrosinijos Polockietės cerkvė. Nuo tada šios kapinės buvo vadinamos Šv. Eufrosinijos vardu. Nuo 1944 m. – Liepkalnio kapinės.

Kapinėse 1865 m. pastatyta Šv. Jurgio koplyčia, 1914 m. įrengta Šv. Tichono Zadonskio koplyčia.

Kapai
-----

* Jakovas Golovackis (1814–1888) – ukrainiečių unitų kunigas, slavistas ir folkloristas, VU bibliotekos vadovas
* Juozapas Horbacevičius (1813–1848) – skulptorius
* Pavelas Kukolnikas (1795–1884) – poetas, istorikas, Vilniaus universiteto profesorius
* Ivanas Trutnevas (1827–1912) – dailininkas, Vilniaus piešimo mokyklos vadovas
* Tichonas Zaicevas – Liepkalnio stačiatikių kapinių mecenatas
* Joanas Šverubovičius – stačiatikių dvasininkas ir aktoriaus Vasilijaus Kačialovo tėvas

Šaltiniai
---------

1. ↑  Istorija

Nuorodos
--------

* Kapinės (Wikimapia)
| Estadio La Rosaleda |
| --- |
|  |
| Vieta | Malaga, Ispanija |
| Atidarytas | 1941 m. balandžio 13 d. |
| Savininkas | Ayuntamiento de MálagaDiputación de MálagaJunta de Andalucía |
| Paviršius | Žolė |
| Architektas | Enrique AtenciaFernando Guerrero Strachan |
| Talpa | 28 963 sėdimos vietos |
| Lauko matmenys | 105 x 68 metrai |
| Nuomininkai | Málaga CF |

**Estadio La Rosaleda** (liet. *Rožių sodas*) yra futbolo stadionas Malagoje, Ispanijoje. Namų rungtynes žaidžia Málaga CF. Stadionas pastatytas 1941 m. vietoje seno *Baños del Carmen*. Pirmosios futbolo varžybos buvo surengtos balandžio 13 d. tarp buvusių šalies klubu, CD Málaga ir AD Ferroviaria. Tų pačių metų rugsėjo 14 d. buvo oficialiai atidarytas, surengtos draugiškos rungtynės tarp CD Málaga ir Sevilla FC.

Tarptautinės varžybos
---------------------

Estadio La Rosaleda buvo vienas iš septyniolikos šalies stadionų, naudotų 1982 m. XII pasaulio futbolo čempionatui. Buvo sužaistos 3 tarptautinės varžybos. Stadione yra žaidusi Ispanijos rinktinė.

1976 m. stadione vyko UEFA Čempionų lygos atrankos etapo varžybos tarp Real Madrid CF ir Club Brugge KV.

2002 m. vyko UEFA Intertoto taurės finalas, kuriame Málaga CF, kartu su Fulham FC ir VfB Stuttgart, tapo pirmos vietos nugalėtojai.

Koncertai
---------

Be futbolo, stadione vyko ir tokių grupių ar atlikėjų kaip George Michael, Shakira, Maná, Alejandro Sanz ir RBD muzikos renginiai.

Nuorodos
--------

* Stadiono istorija
* Stadiono nuotraukos Archyvuota kopija 2005-09-11 iš Wayback Machine projekto.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • RFIFA 1982 pasaulio futbolo čempionato stadionai |
| --- |
|  |
| 
José Rico Peréz (Alikantė) · Martínez Valero (Elčė) · Camp Nou (Barselona) · Sarrià (Barselona) · San Mamés (Bilbao) · El Molinón (Chichonas) · Riazor (La Korunja) · Santiago Bernabéu (Madridas) · Vicente Calderón (Madridas) · La Rosaleda (Malaga) · Carlos Tartiere (Ovjedas) · La Romareda (Saragosa) · Benito Villamarín (Sevilija) · Pizjuán (Sevilija) · Luis Casanova (Valensija) · José Zorrilla (Valjadolidas) · Balaídos (Vigas) |

 |
Modžahedų kovotojai pereina Durando liniją, 1985 m.
**Modžahedas** (arab. المجاهدين‎) – asmuo, dalyvaujantis religiniuose, socialiniuose ar išsilaisvinimo judėjimuose musulmoniškose šalyse ar šalyse, kuriose gyvena musulmonai. Modžahedai dalyvauja partizaniniame kare prieš okupantus arba prieš nepriimtiną valdžią.

Ankstyvoji istorija
-------------------

Šiuolaikinis terminas modžahedas, kuris yra susijęs su partizanine kova, yra kilęs iš XIX a. Taip buvo vadinami vyrai, kurie kovojo prieš britų kontrolę Afganistano kalnuotuose regionuose. Tokie karai prasidėjo 1829 m. kai religingas žmogus, Sayyid Ahmed Shah Brelwi, grįžo į Sitano kaimą iš piligriminės kelionės į Meką ir pradėjo pamokslauti apie karą prieš netikėlius regione, besiribojančiame su Britų Indijos šiaurės-vakarų siena.

Afganistanas
------------

Tikriausiai geriausiai žinomi modžahedai islamo pasaulyje yra Afganistano opozicijos grupės, kurios sukilo prieš pro-sovietinę Afganistano Demokratinę Respubliką (ADR) 1970-ųjų metų pabaigoje. 1979 m. Afganistano Demokratinės Respublikos prašymu Sovietų Sąjunga įvedė savo jėgas į šalį vyriausybei padėti. Sovietų intervencijos į Afganistaną metu modžahedai kovojo prieš sovietų ir ADR kariuomenes, JAV teikė jiems pagalbą. Po Sovietų Sąjungos pasitraukimo iš Afganistano 1980-ųjų metų pabaigoje, modžahedai pradėjo kovoti tarpusavyje dėl kontrolės šalyje. Šios kovos davė pradžią Afganistano pilietiniam karui.

Afganistano pasipriešinimas kilo iš chaoso ir regionų vadai iš pradžių kariavo tik savo teritorijose. Kai karas tapo sudėtingesnis regionų bendradarbiavimas augo. Pagrindiniai modžahedų organizacijų vienetai ir jų veiksmai toliau atspindėjo Afganistano visuomenės decentralizuotumą. Galiausiai septynios pagrindinės modžahedų partijos susijungė į politinį bloką, vadinamą Afganistano Modžahedų Islamo Vienybe. Daugelis musulmonų iš kitų šalių padėjo įvairioms modžahedų grupėms Afganistane.

1989 m. Sovietų Sąjunga atšaukė savo pajėgas iš Afganistano. Daugelis rajonų ir miestų atiteko modžahedams. 1992 m. buvo nuverstas paskutinis Afganistano Demokratinės Respublikos prezidentas Mohammad Najibullah.

Modžahedai nesugebėjo sudaryti vieningos vyriausybės ir daugelis iš didesnių modžahedų grupių pradėjo kovoti tarpusavyje dėl valdžios Kabule. Po kelerių pilietinio karo metų kaimo mula Mohammedas Omaras su Pakistano pagalba organizavo naują ginkluotą judėjimą, kuris tapo žinomas Talibano vardu. Talibano nariai užaugo pabėgėlių stovyklose Pakistane 1980-aisiais metais ir buvo mokomi religinėse mokyklose, kurios pagarsėjo fundamentalistiniu islamo interpretavimu.

Išnašos
-------

1. ↑  Robert D Billard Jr (2010-05-10). „Operation Cyclone: How the United States Defeated the Soviet Union".[neveikianti nuoroda] University of Colorado at Colorado Springs.
2. ↑  John Pike (2009-02-23). „Anti-Soviet Mujahideen". Globalsecurity.org.
3. ↑   The Path to Victory and Chaos: 1979-92 – Library of Congress country studies
| T-126 |
| --- |
|  |
| Tipas | Lengvasis tankas |
| Kilmės šalis | TSRS vėliava TSRS |
| Tarnavimas |
|
| Naudotas | {{{Naudotas}}} |
| Naudoja | — |
| Naudojo | nebuvo naudojamas |
| Karai | nebuvo naudojamas |
| Gamyba |
| Dizainas | {{{Dizainas}}} |
| Projektuotas | 1940 m. |
| Gamintojas | Gamykla №185 |
| Kaina | {{{Kaina}}} |
| Gaminama | 1940 m. |
| Variantai | T-127 |
| Pagaminta | 1 prototipas |
| Specifikacijos |
| Svoris | 17 t |
| Ilgis | 4,7 m |
|
| Plotis | 2,8 m |
| Aukštis | 2,3 m |
| Įgula | 4 žmonės |
| Šarvai | 55/45/30 mm |
| Pirminė ginkluotė | 45 mm 20K pabūklas |
| Antrinė ginkluotė | 1 × 7,62 mm DT kulkosvaidis1 × 7,62 mm DS-39 kulkosvaidis |
| Variklis | Dyzelinis modelis V-3, 250 ag |
| Galios/Svorio santykis | 14,7 AG/tonai |
| Transmisija | {{{Transmisija}}} |
| Važiuoklė | {{{Važiuoklė}}} |
| Kuro talpa | {{{Kuro talpa}}} |
| Veikimo nuotolis | 260 km |
| Greitis | 35 km/h |

**T-126** (taip pat **T-126 (SP)**, **Objektas 126**, **Projektas 126**, **SP-126**, *SP – nuo rus. СП – «Сопровождающий пехоту», liet. „Pėstininkų palyda"*) – sovietinis bandomasis lengvasis tankas, sukurtas 1940 metais ant tankų Т-126-1, Т-126-2 ir Objektas 211 bazės. Buvo pagamintas vienas prototipas, kuris dabar yra laikomas šarvuočių muziejuje Kubinkoje, Rusijoje.

Istorija
--------

1938 metais pagal tanką T-26 buvo sukurtas modernezuotas lengvasis tankas T-26M, bet po bandymų tanko projektas atšauktas. 1939 m. ant T-26M bazės sukurti lengvųjų tankų T-26-5 (taip pat *T-126-1* arba *Projektas 126-1*), Т-126-2 (*Projektas 126-2*) ir Objekto 211 projektai. Jie taip pat atšaukti. Pagal šiuos projektus sukurtas lengvojo tanko T-126 projektas. 1940 metais pagamintas vienas prototipas, kuris tų metų rugsėjo mėnesį išbandytas Kubinkoje, Maskvos srityje. Bandymų metu aptikta daug tanko defektų, dėl kurių tankas neišlaikė bandymų. Tada nuspręsta sukurti lengvesnę T-126 modifikaciją, kuri vėliau pavadinta T-127. T-127 projektas nebuvo įgyvendintas, projektas liko popieriuje. 1940 m. pabaigoje pagal T-126 projektą pradėtas naujo lengvojo tanko kūrimas, kuris vėliau pavadintas T-50.

Konstrukcija
------------

Tanko įgulą sudarė keturi žmonės. Tankas buvo ginkluotas 45 mm 20K pabūklu ir dviem kulkosvaidžiais – DT ir DS-39.

Išlikę tankai
-------------

* Vienintelis pagamintas tankas T-126 laikomas šarvuočių muziejuje Kubinkoje (Rusija).

Šaltiniai
---------

1. 1 2 3 4
|  |
| --- |
| **Tauragės Aušros progimnazija** |
| [[Vaizdas:|Tauragės Aušros progimnazija herbas|center|100px]] |
| Tauragės Aušros progimnazija |
| **Adresas** | Aerodromo g. 6, Tauragė |
| **Direktorius(-ė)** | Snieguolė Bastakienė |
| **Mokinių skaičius** | 681 |
| **Įkūrimo data** | 1990 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** |  |
| **Pedagogų skaičius** | 54 |

**Tauragės „Aušros" progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Tauragėje, Aerodromo g. 6, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190469094. Steigėjas Tauragės rajono savivaldybės taryba.

Filialas: Tauragės „Aušros" vidurinės mokyklos Norkaičių skyrius.

Istorija
--------

1990 m. rugpjūčio 1 d. buvusio miesto politechnikumo pastate – Tauragės pilyje atidaryta Tauragės 6-oji vidurinė mokykla. 1993 m. mokykla išsikėlė į naują (nebaigtą statyti) pastatą naujame miesto Aerodromo mikrorajone. 1993 m. rugsėjo 1 d. vyko pirmoji rugsėjo šventė naujame mokyklos pastate. 1996 m. spalio 16 d. mokyklai suteiktas „Aušros" vidurinės mokyklos vardas. 2006 m. reorganizuota į pagrindinę mokyklą.

2020 m. prijungta Pagramančio pagrindinė mokykla.

Pavadinimų kaita
----------------

***Mokyklos pavadinimų kaita***:

* nuo 1990 m. *Tauragės 6-oji vidurinė mokykla*
* nuo 1996 m. *Tauragės „Aušros" vidurinė mokykla*
* nuo 2006 m. *Tauragės „Aušros" pagrindinė mokykla*
* nuo ~2020 m. *Tauragės „Aušros" progimnazija*

Direktoriai
-----------

* Edvardas Kochas, Snieguolė Bastakienė

Nuorodos
--------

1. ↑  Mokyklos istorija. Tauragesausra.lt (tikrinta 2022-04-22).
2. ↑

* Mokyklos svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

|  Omejadų mečetė  |
| --- |
|  |
| **Šalis** | Sirija |
| **Miestas** | Damaskas |
| **Atšaka** | sunitai |
| **Statybinė medžiaga** | marmuras, akmuo |
| **Pastatyta** | 715 m. |
| **Stilius** | Omeijadų |

**Omeijadų mečetė**, arba **Damasko didžioji mečetė** (arab. جامع بني أمية الكبير = *Ğām' Banī 'Umayya al-Kabīr*) – mečetė Sirijos sostinėje Damaske, viena seniausių ir didžiausių mečečių pasaulyje.

Dar šimtmečiais iki arabų užkariavimo dabartinės mečetės vietoje buvo statomos šventyklos – Aramo-Damasko karalystės laikais (X–VIII a. pr. m. e.) čia stovėjo šventykla aramėjų perkūno dievui Hadadui. Romėnų laikais vietoje Hadado šventykloje buvo pagerbiamas Jupiteris. Graikų architektas Apolodoras Damaskietis šventyklą išplėtė, perstatė. IV a. šventykla dar labiau išplėsta, dekoruota, nuo miesto atskirta dvejomis eilėmis sienų. 391 m. Jupiterio šventykla pertvarkyta į Šv. Jono Krikštytojo baziliką (sen. gr. Βασιλική του Αγίου Ιωάννη του Βαπτιστή). Pasakojama, kad čia buvusi palaidota Šv. Jono Krikštytojo galva. Bazilika buvo Damasko vyskupijos centru.

634 m. Damaską užėmė arabai, o pradėjus valdyti Omeijadų dinastijai miestas tapo Kalifato sostine. 706 m. kalifo Valido I nurodymu bazilikos vietoje pradėta statyti mečetė (iki tol pastatą naudojo tiek krikščionys, tiek musulmonai). Bazilika buvo sugriauta iki pamatų, o vietoje jos pradėtas statyti grandiozinis statinys. Krikščionims kaip kompensacija grąžintos anksčiau konfiskuotos bažnyčios. Istorikų teigimu, statybos kainavusios 600 tūkst. – 1 mln. dinarų, statybose dirbę persų, graikų, indų, marokiečių darbininkai (12 tūkst. žmonių), koptų amatininkai. Istoriko Ibno al Faki teigimu, darbininkai statybų metų radę Šv. Jono Krikštytojo kaukolę ir veliau perlaidoję. Mečetės statyba baigta 715 m. valdant kalifui Suleimanui. Omeijadų mečetė tapo svarbiu Damasko kultūriniu centru. Vėliau pradėjus valdyti Abasidams ir sostinę perkėlus į Bagdadą mečetės reikšmė sumenko. Valdant Seldžiukams mečetė restauruota, išplėsta. 1154 m. Damaską aplankęs geografas Idrisijus Omeijadų mečetę aprašė kaip neturinčią pasaulyje sau lygių. 1400 metais nukentėjo nuo Tamerlano antpuolio. Vėliau dar daug kartų restauruota.

Mečetė stačiakampio plano, 156 m ilgio ir 97 m pločio. Šiaurinę pusę užima didelis vidinis kiemas, pietinę – šventykla. Vidinį kiemą supa keturios vidinės sienos. Aplink kiemą esančios arkados paremtos kolonomis ir pilioriais. Kibloje yra 4 mihrabai, iš kurių vienas – didysis. Maldų salę dengia „Erelio kupolas", iškilęs į 36 m aukštį. Yra 3 minaretai.

Omeijadų mečetė yra svarbi tiek šiitų, tiek sunitų šventovė, kurioje kalėjusi pranašo Mohamedo šeima. Taip pat mečetė lankoma pagerbiat Šv. Joną Krikštytoją (vieną islamo pranašų).

* Mečetės panoramaMečetės panorama
* Paviljonas vidiniame kiemePaviljonas vidiniame kieme
* Arkados mečetės vidujeArkados mečetės viduje
* Šv. Jono Krikšytojo kapavietėŠv. Jono Krikšytojo kapavietė
Koordinatės: 55°15′08″š. pl. 22°15′57″r. ilg.﻿ / ﻿55.252303°š. pl. 22.265925°r. ilg.﻿ / 55.252303; 22.265925

|  |
| --- |
| **Tauragės Tarailių progimnazija** |
| Tauragės Tarailių progimnazija herbasTauragės Tarailių progimnazija herbas |
| Tauragės Tarailių progimnazija |
| **Adresas** | Melioratorių g. 9, Tauragė |
| **Direktorius(-ė)** | Elmyra Jurkšaitienė |
| **Mokinių skaičius** | 263 (2017 m. rugsėjo 1 d.) |
| **Įkūrimo data** | 1992 m. |
| **Uždarymo data** | {{{uzdarimo data}}} |
| **Išleista laidų** | 16 |
| **Pedagogų skaičius** | 33 |

**Tauragės Tarailių progimnazija** – dieninė, savarankiško mokymosi bendrojo lavinimo mokykla Tauragėje, Melioratorių g. 9, vykdanti priešmokyklinio, pradinio, pagrindinio ir papildomo ugdymo programas lietuvių kalba. Įstaigos kodas 190459552. Steigėjas Tauragės rajono savivaldybės taryba.

Progimnazijos kiemas
Filialai:

* Tauragės Tarailių progimnazijos Taurų skyrius (nuo 2002 m.)
* Tauragės Tarailių pagrindinės mokyklos Dapkiškių skyrius (iki 2012 m.)
* Tauragės Tarailių progimnazijos ikimokyklinio ugdymo skyrius

Istorija
--------

Mokyklos pavadinimas yra kilęs iš Tarailių kaimo vardo, kuris rašytiniuose šaltiniuose aptinkamas jau XVII amžiuje. Kadangi buvęs kaimas plytėjo miesto pakraštyje, čia buvo statoma daug gyvenamųjų namų, melioracijos įmonių, mašinų aptarnavimo stotis, prekybos centras. 1973 m. ši teritorija prijungta prie miesto, atsirado Tarailių mikrorajonas.

1992 m. atvėrė duris Tauragės 2-oji pradinė mokykla. 1993 m. rugsėjo 1 d. ši mokykla išaugo į pagrindinę mokyklą, 1999 m. rugsėjo 1 d. tapo pagrindine dešimtmete mokykla. 2004 m. prie Tarailių pagrindinės mokyklos reorganizavus Pilaitės pagrindinę mokyklą prijungtos pradinės klasės bei lopšelis-darželis „Raudonkepuraitė". 2013 m. rugsėjo 1 d. Tarailių pagrindinė mokykla tapo Tauragės Tarailių progimnazija.

Direktoriai
-----------

* Elena Stasiulienė
* Viktorija Paulauskienė
* nuo 2008 m. iki 2016 m. spalio 3 d. Remigijus Masteika
* nuo 2017 m. iki 2022 m. gruodžio mėn. Elmyra Jurkšaitienė

Nuorodos
--------

* Mokyklos svetainė
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

| Dža faunos rezervatas |
| --- |
| IUCN IV kategorija (arealo/rūšių valdymo teritorija) |
| Dža upė draustinyje Dža upė draustinyje |
| **Vieta:** | Kamerūno vėliava Kamerūnas |
| 

Žemėlapis rodantis Dža faunos rezervatas vietą.Dža faunos rezervatas

  |
| **Koordinatės:** | 3°0′0″ š. pl. 13°0′0″ r. ilg.﻿ / ﻿3.00000°š. pl. 13.00000°r. ilg.﻿ / 3.00000; 13.00000Koordinatės: 3°0′0″ š. pl. 13°0′0″ r. ilg.﻿ / ﻿3.00000°š. pl. 13.00000°r. ilg.﻿ / 3.00000; 13.00000 |
| **Plotas:** | 5260 km² |
| **Įkurtas:** | 1950 m. |
| UNESCO vėliava **UNESCO** | (angl.) (pranc.): 407 |

**Dža faunos rezervatas** (pranc. *Réserve de faune du Dja*) – saugoma gamtos teritorija Kamerūno pietryčiuose, Rytų ir Pietų regionuose, Dža upės aukštupio baseine.

Rezervato teritorijoje saugomi žmogaus veiklos nepaliesti Afrikos pusiaujo miškai. Dža upės vingis skiria mišką nuo likusios Kamerūno dalies, dėl to, žmonių veikla šios vietos beveik nepasiekė. Čia auga virš 1500 augalų rūšių, sutinkama 107 žinduolių ir 320 paukščių rūšys. Rezervatas ypač pasižymi primatų įvairove. Čia jų sutinkama 14 rūšių: vakarinė lygumų gorila (labai reta), paprastoji šimpanzė, mangabis (*Cercocebus atys*), mandrilas, drilas ir kt. Iš kitų retų gyvūnų čia gyvena afrikinis miškinis dramblys, pilkoji papūga, bonga, leopardas. Žemės ūkis bei komercinė medžioklė rezervate draudžiama, tačiau čia gyvenantiems pigmėjams bakams leidžiama verstis tradicine medžiokle.

1987 m. Dža faunos rezervatas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą kaip išskirtinis gamtos paveldo objektas ir svarbi ekologinė buveinė.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Burkina Fase |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
Dža faunos rezervatas (1987) · W-Arli-Pendžari kompleksas (1996, kartu su Beninu ir Nigeriu) · Loropenio griuvėsiai (2009) |  |
|  |
|  Nematerialusis | 
Kultūrinė veikla susijusi su balafonu Malio, Burkina Faso ir Dramblio Kaulo Kranto senufų bendruomenėse (2012, kartu su Maliu ir Dramblio Kaulo Krantu) |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|    | **Šiam straipsniui ar jo daliai trūksta išnašų į šaltinius.**Jūs galite padėti Vikipedijai pridėdami tinkamas išnašas su šaltiniais. |

Jungtinių Valstijų F-86 Sabre naikintuvų eskadrilė Korėjos karo metu (foto 1951 m.)
**Eskadrilė** (pranc. *escadrille*) – pagrindinis taktinis karinės aviacijos dalinys.

Eskadrilę sudaro kelios grandys, priklausomai nuo paskirties nuo 8 iki 30 lėktuvų ar sraigtasparnių. Eskadrilės sudaro aviacijos pulką, sparną ar eskadrą.

Kai kuriose valstybėse eskadrilės būna ne tik aviacijos, bet ir priešlėktuvinės gynybos (raketų žemė-oras).

JAV eskadrilės
--------------

JAV Karinėse oro pajėgose eskadrilė laikoma daliniu (pagrindiniu karinių vienetų rangu). Eskadriles sudaro keletas padalinių, vadinamų *flight*. Eskadrilė turi kelis šimtus žmonių ir 8–24 lėktuvus. Jai paprastai vadovauja karininkas, kurio laipsnis gali būti nuo kapitono iki pulkininko leitenanto.

Eskadrilės žymimos numeriais:

* 1–100 ir 301–999 – Karinės Oro Pajėgos ir KOP Rezervas (pvz. 10-toji naikintuvų eskadrilė)
* 101–299 – Oro Nacionalinė Gvardija (pvz. 188-oji naikintuvų eskadrilė).
| **Olympe de Gouges** |
| --- |
|  |
| Olimpija de Guž |
| Gimė | 1748 m. gegužės 7 d.Montobanas, Prancūzija |
| Mirė | 1793 m. lapkričio 3 d. (45 metai)Paryžius, Prancūzija |
| Sutuoktinis (-ė) | Louis Aubry |
|  |
| Veikla | rašytoja, žurnalistė, politikė, feministė |
|  |
|  **Vikiteka** | Olympe de Gouges |
| Parašas |
|  |

**Olimpija de Guž** (pranc. *Olympe de Gouges*, g. *Marie Gouze*; 1748 m. gegužės 7 d. – 1793 m. lapkričio 3 d.) – prancūzų rašytoja, žurnalistė, politikė, feministė, „Moters ir pilietės teisių deklaracijos" (1791 m.) autorė, pirmoji iškėlusi moterų problemas į politinį lygmenį.

Biografija
----------

Olimpija de Guž vedama prie giljotinos
Marie gimė Montobane, pietvakarių Prancūzijoje, smulkių verslininkų šeimoje. Tačiau, anot motinos pasakojimų, Marie tėvas buvo poetas Žanas Žakas Lefrankas (*Jean-Jacques Lefranc de Pompignan*), garsėjęs savo polemika su Volteru. Tačiau poetas neigė bet kokį ryšį su Marie. Šis gyvenimo faktas vėliau paskatino ją ginti nesantuokinių vaikų teises. 1765 m. ištekėjo už *Louis Aubry*. 1770 m. Marie su savo sūnumi Pierre atvyko į Paryžių (jos vyras jau buvo miręs), pasivadino Olimpija de Guž. 1774 m. parašė abolicionistinę pjesę „Negrų pavergimas" (išspausdinta 1789 m.). Įsitraukė į Socialinio ratelio (*Cercle social*), vadovaujamo Sofijos de Kondorse (*Sophie de Condorcet*) politinę veiklą.

Filosofo Šarlio Monteskje pavyzdžiu siekė įgyvendinti valdžių padalijimo principą. Būdama mirties bausmės priešininkė, protestavo prieš mirties nuosprendį karaliui Liudvikui XVI, oponavo Prancūzijos revoliucijos veikėjams Robespjerui ir Maratui. 1791 m. įsikūrė Olimpijos de Guž vadovaujama politinė organizacija „Moterų revoliucionierių respublikonių draugija". 1793 m. Olimpija de Guž, parašiusi pamfletą „Trys urnos", nukreiptą prieš Jakobinus, buvo areštuota, jos Respublikonių draugija uždrausta, o vėliau – Revoliucinio tribunolo nuosprendžiu – rašytoja nuteista myriop ir giljotinuota.

Veiklos reikšmė
---------------

Siekdama įgyvendinti svajonę apie lygių ir laisvų žmonių visuomenę, Olimpija de Guž buvo Didžiosios Prancūzijos revoliucijos laikų moterų emancipacijos šauklė, sukūrusi garsiąją „Moters ir pilietės teisių deklaraciją". Tuo tarpu revoliucija skelbė, kad visi žmonės, nepriklausomai nuo kilmės, yra laisvi ir lygūs, turėjo omenyje tik vyrus, o lozungas „Laisvė. Lygybė. Brolybė" moterims nebuvo taikomas. Jos kūryba ir visuomeninė veikla padarė didelę įtaką demokratinėms ir socialistinėms idėjoms, kurios tapo priimtinos ir buvo realizuotos tik po šimtmečio.

Literatūra
----------

* Maria Rosa Cutrufelli, *Moteris, gyvenusi svajone*. 2008, – ISBN 978-5-417-00963-1

Šaltiniai
---------

1. ↑   Istorinis romanas apie moterį, gyvenusią svajone
2. ↑   Olimpijos de Guž veikla

Nuorodos
--------

* Olimpija de Guž Archyvuota kopija 2004-10-19 iš Wayback Machine projekto.
Angliškoji Vikipedija|  |
| URL | en.wikipedia.org |
| Kalba(-os) | Anglų kalba |
| Savininkas | Vikimedijos fondas |
| Startavo | 2001 m. sausio 15 d. |

**Angliškoji Vikipedija** – anglų kalba kuriamas Vikipedijos skyrius, Vikimedijos fondo projektas. Viena iš indoeuropiečių kalbomis kuriamų Vikipedijų. Joje yra daugiau nei 6 mln. str. 2021 m. duomenimis.

2007 m. prie angliškosios vikipedijos redagavimo prisidėjo 53 000 aktyvių redaktorių, kol kas daugiausiai per visą pastarosios vikipedijos istoriją. Netrukus pradėta nuogąstuoti, jog projektas netenka redaktorių bei prarandą visuomenės susidomėjimą, tačiau pagal 2020 m. duomenis nuo 2015 m. aktyvių redaktorių skaičius nusistovėjo ties 32 000 riba.

Anot nepriklausomo tyrimo, redaktorius-savanorius labiausiai skatina prisidėti prie šios veiklos pati idėja, kad jie prisideda prie visuomenės lavinimo. Taip pat paaiškėjo, kad per pirmąjį dešimtmetį (2001–2010 m.) 80 % angliškosios Vikipedijos turinio sukūrė 1 % veikliausių redaktorių, bet to 1 % sudėtis keisdavosi, įsiliedavo nauji redaktoriai pakeisdami nebeveiklius.

Vikipedija susiduria su viešųjų ryšių specialistais (buvusiais redaktoriais-savanoriais, kurie įsigudrino imti pinigus), aprašančiais įžymių, svarbių asmenų, įmonių straipsnius už piniginį atlygį.

Šaltiniai
---------

1. ↑  „List of Wikipedias". *meta.wikimedia.org*. Nuoroda tikrinta 2017-12-21.
2. ↑  „Wikipedia’s future lies in poorer countries". *The Economist*. 2021-01-09. ISSN 0013-0613. Nuoroda tikrinta 2021-01-18.
3. ↑  „Wikipedia isn't as democratic as you might think". *Futurity*. 2017-11-07. Nuoroda tikrinta 2017-12-07.
4. ↑  „Editors-for-hire on Wikipedia". *Financial Times*. 2015-02-26. Nuoroda tikrinta 2021-01-18.
|  |
| --- |
| **Londono Sičio oro uostas** |
|  |
| IATA: LCY - ICAO: EGLC |
| Parametrai |
| Aerodromo tipas | civilinis |
| Operatorius | AIMCo, OMERS, Ontarijo mokytojų pensijos planas ir Kuveito investicijų administracijos Wren House infrastruktūros valdyba |
| Miestas | Londonas |
| Aukštis virš jūros lygio | 6 m |
| Koordinatės | 51°30′19″N 00°03′19″E |
| Tinklalapis |  |
| Kilimo ir tūpimo takai |
| Kryptis | Matmenys | Danga |
| ilgis (m) | plotis (m) |
| 09L/27R | 1500 | 30 | asfaltas |

**Londono Sičio oro uostas** (angl. *London City Airport*) – Jungtinės Karalystės tarptautinis oro uostas. Jis įsikūręs 11 km į rytus nuo Londono centro bei dar arčiau Canary Wharf rajono, taip esant arčiausiai dviejų pagrindinių Londono miesto finansinių centrų. 2017 m. oro uostas aptarnavo virš 4,5 mln. keleivių. Londono Sičio oro uostas pagal keleivių ir orlaivių judėjimų apimtis yra 5-as Londone (po Hitrou, Gatviko, Stanstedo ir Lutono) ir 14-as visoje Jungintėje Karalystėje. 

Šis oro uostas turi vieną 1500 m ilgio kilimo ir tūpimo taką. Dėl šio oro uosto geografinės padėties miesto viduryje, yra ribojami orlaiviai — eismas leidžiamas tik orlaiviams bei įgulai specialiai paruoštiems leistis 5.5° kampu, kuris yra didesnis negu įprastas leidimosi ar kilimo kampas. Airbus A318 yra didžiausias šiame oro uoste naudojamas lėktuvas, su papildomai įdiegta stataus priartėjimo funkcija.

Skrydžius vykdančios aviakompanijos ir jų kryptys
-------------------------------------------------


| Kompanija | Kryptys |
| --- | --- |
| Aer Lingus | Dublinas |
| Alitalia | Milanas (Linato) |
| British Airways | Amsterdamas, Berlynas (Tėgelio), Bilundas, Dublinas, Diuseldorfas, Edinburgas, Florencija, Frankfurtas, Ženeva, Glazgas, Ibiza, Meno sala, Malaga, Mančesteris, Milanas (Linato), Miunchenas, Niujorkas (JFK)

, Nica, Palma de Majorka, Praha, Roma (Fiumičino), Roterdamas, Ciurichas**Sezoniškai**: Bergerakas, Čamberis, Faro, Grenada, Menorka, Mikonosas, Kvimperis, Reikjavikas (Keflaviko), Santorinis, Skiatosas, Splitas, Venecija |
| Flybe | Amsterdamas, Belfastas (Sičio), Diuseldorfas, Edinburgas, Ekseteris, Džersis**Sezoniškai**: Renas |
| KLM | Amsterdamas |
| LOT | Budapeštas, Vilnius, Varšuva (Šopeno) |
| Lufthansa | Frankfurtas |
| Luxair | Liuksemburgas |
| Swiss International Air Lines | Ženeva, Ciurichas |
| TAP Air Portugal | Lisabona, Porto |

**^1**British Airways skrydžiai iš Londono Sičio oro uosto į Niujorko JFK oro uostą vyksta su sustojimu Šenono oro uoste papildyti lėktuvą kuru. Taip yra dėl orlaivio svorio apribojimų kylant Londono Sityje. Šio sustojimo metu taip pat atliekama JAV muitinės ir pasienio kontrolės patikra, dėka ko keleiviams atvykus į Niujorko JFK oro uostą nereikia atlikti tų pačių procedūrų iš naujo. Pastebėtina, kad nors skrydis ir vyksta per Šenono oro uostą, bilieto tiesioginiam skrydžiui į jį iš Londono įsigyti negalima.
**Marko Deronja**| Asmeniniai duomenys |
| --- |
| **Pilnas vardas** | Marko Deronja |
| Gimimo data | 1995 m. gruodžio 29 d. (27 metai) |
| Gimimo vieta | Slovėnija |
| Ūgis | 191 cm |
| Klubai |
| Dabar žaidžia |  |
| **Pozicija** | vartininkas |
| Jaunimo klubai |
| ? | NK Olimpija |
| Profesionalūs klubai\* |
| 2014–2015  2015–2016  2015–2016  2016–2017  2016–2017  2017–2018  2019–2020  2020–2021  2020–2021  2021  2021  2022 2023– | SD ŠenčurNK TolminNK KranjKošice→ *Haniska (skol.)*FK PopradLommel SKSSU Poli TimişoaraAerostar BacăuFC Hegelmann Litauen → *Hegelmann Litauen B*FK Slavoj TrebišovNK Rudar Velenje | 04 0(0)15 0(0)03 0(0)00 0(0)10 0(0)00 0(0)00 0(0)00 0(0)01 0(0)00 0(0)02 0(0)04 0(0)01 0(0) |
| \* Skaičiuojama tik pasirodymai ir įvarčiai vietinėje lygoje Duomenys 2023 m. liepos 31 d.. |

**Markas Deronja** (*Marko Deronja*; g. 1995 m. gruodžio 29 d.) – Slovėnijos futbolininkas, vartininkas.

Karjera
-------

Žaidė Slovėnijoje ir atstovavo SD Šenčur, NK Tolmin ir NK Kranj. Laimę bandė Slovakijoje, Austrijoje, Belgijoje, Rumunijoje ir Lietuvoje.

NK „Olimpia" auklėtinis profesionalo karjerą pradėjo „Šenčur" klube. Aukščiausioje Slovėnijos lygoje (1.SNL) debiutavo būdamas 18 metų ir sužaidė 4 rungtynes.

Vėliau vartininkas perėjo į NK „Tolmin" klubą, kuriame sužaidė 12 rungtynių. Kurį laiką priklausė NK „Kranj" klubui. 

2016 m. vasarą perėjo į Slovakijos FC „VSS Košice", su kuriuo tapo Antros lygos nugalėtoju. 2017 m. viduryje šis klubas bankrutavo ir žaidėjui teko ieškotis naujo klubo. 

Vėliau pusantrų metų atstovavo Slovakijos Antros lygos „Poprad" futbolo klubui. 

2019 m. žaidė Austrijos ketvirtoje pagal pajėgumą lygoje, o 2019 m. rugsėjį persikėlė į Belgijos „Lommel" klubą, kuriame žaidė kartu su lietuviu Tomu Švedkausku. 

Nuo 2020 m. rudens vartininkas žaidė Rumunijoje, kur atstovavo Timišoaros „Politehnica" ir Bakeu CS „Aerostar" klubams, kurie rungtyniavo žemesniuose divizionuose.

2021 m. vasarą atvyko į Lietuvą. Atstovavo FC Hegelmann Litauen klubui, kuris debiutavo A lygoje. Sutartis pasirašyta iki šių metų sezono pabaigos. A lygoje nesužaidė nė vienerių rungtynių. 2021 m. rugsėjo 14 d. gynė vartus LFF taurės rungtynėse prieš FK Garliava. Jose Hegelmann nugalėjo varžovus rezultatu 2:0 ir pateko į kitą etapą. Dvejas rungtynes sužaidė Antroje lygoje atstovaudamas klubo „bekų" ekipai.

2022 m. pirmoje pusėje rungtyniavo Trebišovo „Slavoj" klube (Slovakija). Šis klubas rungtyniavo Slovakijos Antroje lygoje (II pakopa).

Statistika
----------

A lygos statistika

| Sezonas | Klubas | Rungtynės | Įvarčiai |
| --- | --- | --- | --- |
|  |  |
| **2021** | **FC Hegelmann Litauen** | 0 | 0 |
|

Spalvų reikšmės:

     Ekipa žaidė A lygoje;

Šaltiniai
---------

1. ↑  15min.lt: naujokas
2. ↑  sportas.lt: naujokai
3. ↑
4. ↑
5. ↑

Nuorodos
--------

* alyga.lt svetainė
* lietuvosfutbolas.lt
* SOCCERWAY
* playmakerstats.com
* FLASHSCORE
* Transfermarkt
* Globalsportsarchive
Didžioji Žydroji skylė. Belizo barjerinis rifas
**Belizo barjerinis rifas** (angl. *Belize Barrier Reef*) – koralinių rifų linija Karibų jūroje, palei Belizo valstybės krantus. Ilgis 300 km, atstumas nuo žemyno nuo 0,3 km šiaurėje iki 40 km pietuose. Belizo barjerinis rifas yra ilgos Mezoamerikos barjerinių rifų sistemos, besidriekiančios ~900 km nuo Kankuno iki Rivera Majos, dalis. Tai antras didžiausias barjerinis rifas pasaulyje, po Didžiojo bajerinio rifo Australijos pakrantėje.

Tai pagrindinis turistinis Belizo objektas, povandeninio nardymo traukos centras. Rifas pasižymi turtinga ekosistema: čia aptinkama 70 kietųjų koralų, 36 minkštųjų koralų, ~500 žuvų rūšių, šimtai įvairiausių bestuburių. 960 km² ploto rifų sistemoje įkurta eilė jūrinių rezervatų ir saugomų teritorijų. Rifo šiaurinės dalies salos gyvenamos: Ambergris Ki, Ki Kolkeris, Ki Čapelas, Sent Džordžeso Ki ir kt. Iš rifo atolų žymiausia Didžioji Žydroji skylė.

1996 m. Belizo barjerinis rifas įtrauktas į UNESCO pasaulio paveldo sąrašą.

|  |  |
| --- | --- |
| UNESCO vėliava | UNESCO pasaulio paveldasObjekto nr. 764  (anglų k.) • (prancūzų k.) |

|  |  |
| --- | --- |
|  | **Vikiteka: Belizo barjerinis rifas** – vaizdinė ir garsinė medžiaga  |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Ž • A • R Pasaulio paveldo objektai Belize |
| --- |
|  |
| Materialusis | 
Belizo barjerinio rifo rezervatų sistema (1996) |  |
|  |
|  Nematerialusis | 
Garifūnų kalba, šokis ir muzika (2008, kartu su Gvatemala, Hondūru ir Nikaragva) |

 |
Mafalda Salvatini
**Mafalda Salvatini** (1886 m. spalio 17 d. *Baji* miestelyje (dab. Bakoli miesto dalis Neapolio provincijoje), Italija – 1971 m. birželio 13 d. Lugane, Šveicarija) – soprano partijas dainavusi italų operos dainininkė.

Biografija
----------

Gimė Neapolio armijos karininko šeimoje. Sulaukusi ketverių metų tapo našlaite ir vėliau augo internatuose Portičyje ir Paryžiuje. Jau ankstyvojoje vaikystėje buvo pastebėti muzikiniai gabumai, kuriuos ji ugdė pas žinomus prancūzų dainininkus ir pedagogus Pauline Viardot-García bei Jean de Reszke. Vėliau tobulinosi Vokietijoje pas Julių Lybaną (*Julius Lieban*).

1908 m. debiutavo Berlyno valstybinėje operoje (vok. *Berliner Staatsoper*), Džiuzepės Verdžio operoje „Aida" scenoje pasirodė kartu su garsiuoju Enrico Caruso. Šiame teatre iki 1914 m. ji dainavo Leonoros partiją Dž. Verdžio „Trubadūre" ir vaidino pagrindinį vaidmenį Džakomo Pučinio „Madam Baterflai". 1912 m. gastroliavo Bavarijos valstybinėje operoje (vok. *Bayerische Staatsoper*), o 1913 m. Paryžiaus operoje (pranc. *Opéra National de Paris*) debiutavo Valentinos vaidmenyje Jakobo Meyerbeero „Hugenotuose". 

Nuo 1914 m. iki 1923 m. priklausė Vokiečių operos Berlyne (vok. *Deutsche Oper Berlin*) dainininkų kolektyvui. Dainavo šias partijas: Amelijos Dž. Verdžio „Kaukių baliuje", Martos Eugeno d'Albertso „Slėnyje", Mirtoklės to paties kompozitoriaus „Mirusiose akyse", Rachelės Žako Galevi operoje „Žydė", Zentos Richardo Vagnerio „Skrajojančiame olande" ir kt.

1922 m. ir 1928 m. gastroliavo Vienos Valstybinėje operoje, 1927 m. ir 1928 m. Zemper operoje Drezdene (vok. *Semperoper in Dresden*). Yra dainavusi ir Rygos operoje, taip pat Olandijos ir Belgijos teatruose. 

1908 m. ji Berlyne ištekėjo už hugenotų kilmės verslininko Valterio Gerardo, pora susilaukė dviejų sūnų: Rolfo (1909–2011) ir Horsto (1912–2008). Vyriausias iš jų, Rolf Gérard, užaugęs tapo žinomu scenografu ir tapytoju. Po kiek laiko Mafalda Salvatini su vyru išsiskyrė. 

1932 m. ji baigė dainininkės karjerą, o po metų ištekėjo už Lietuvos pasiuntinio Berlyne Jurgio Šaulio. Šeima apsigyveno Šveicarijoje, Suviglianoje (dab. Lugano miesto dalis). M. Salvatini mirė 1971 m. ir buvo palaidota šalia savo vyro dr. Jurgio Šaulio. Jų amžino poilsio vieta tapo Lugano Kastanjolos kapinių kolumbariumas.

Šaltiniai
---------

* *Mafalda Salvatini* // Operissimo auf der Basis des Großen Sängerlexikons
* Gintautas Bertašius: *Istorinė atmintis* // lietuviai.ch Archyvuota kopija 2019-06-03 iš Wayback Machine projekto.
* Raimundas Marius Lapas. *Už kiekvieno didžio vyro – didi moteris!* // www.draugas.org
* *Nepriklausomybės Akto signatarų atminimą saugo ir išeivija* // www.gargzdai.lt
* *Ponia Salvatini–Šaulienė apie save* // Dienos naujienos Nr. 219 (739), 1933 m. rugsėjo 26 d. psl 2–3
| **Vilius Pėteraitis** |
| --- |
|  |
| Gimė | 1914 m. spalio 18 d.Vaidauguose, dab. Rimkai, Klaipėdos apskr. |
| Mirė | 2008 m. kovo 5 d. (93 metai)Monrealyje, Kanada |
|  |
| Veikla | lietuvių kalbininkas, lingvistas, žodynininkas, Mažosios Lietuvos visuomenės veikėjas. |

**Vilius Pėteraitis** (1914 m. spalio 18 d. Vaidauguose, dab. Rimkai, Klaipėdos apskr. – 2008 m. kovo 5 d. Monrealyje, Kanada) – lietuvių kalbininkas, lingvistas, žodynininkas, Mažosios Lietuvos visuomenės veikėjas.

Biografija
----------

1935 m. baigė Klaipėdos Vytauto Didžiojo gimnaziją. 1935–1937 m. mokėsi Vytauto Didžiojo universitete Kaune. 1937 m. studijavo anglistiką Sautamptono universitete. 1938 m. Upsaloje studijavo švedų kalbą.

Nuo 1942 m. Vilniaus pedagoginio instituto Germanistikos skyriaus vadovas, ėjo profesoriaus pareigas. 1945–1949 m. Augsburgo lietuvių gimnazijos mokytojas. Nuo 1949 m. iki mirties gyveno Monrealyje.

Nuo 1954 m. dalyvavo Mažosios Lietuvos pasipriešinimo sąjūdžio veikloje. 1985–1992 m. Mažosios Lietuvos fondo vicepirmininkas. 1992–1998 m. Mažosios Lietuvos fondo pirmininkas. 1995 m. Klaipėdos universiteto garbės daktaras. 2002 m. birželio 14 d. LR Prezidento dekretu Nr. 1806 už nuopelnus Lietuvai apdovanotas LDK Gedimino ordino Karininko kryžiumi.

Organizavo Mažosios Lietuvos enciklopedijos išleidimą Lietuvoje – pirmasis jos tomas atspausdintas 2000 m. Jame yra net 633 Viliaus Pėteraičio parašyti straipsniai. Antrajame tome 338 straipsniai, trečiajame – 256 straipsniai.

Bibliografija
-------------

* Lietuviškai angliškas žodynas (*Lithuanian-English Dictionary*). Lietuviškos knygos klubas, Ch. 1960.
* *Lithuanian-English Dictionary*. Lietuviškai angliškas žodynas su tartimi. P. Shalom, NY. 1967.
* Mažoji Lietuva ir Tvanksta prabaltų ir pralietuvių laikais. Mokslo ir enciklopedijų leidykla, V. 1992.
* Mažosios Lietuvos ir Tvankstos vietovardžiai: jų kilmė ir reikšmė. Vilnius: Mažosios Lietuvos fondas. Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 1997.

Išnašos
-------

1. ↑  *Ten, kur Smeltalė. Viliui Pėteraičiui atminti*. Vakarų ekspresas, 2016-10-15. Nuoroda tikrinta 2024-01-08.

Nuorodos
--------

* Apdovanotų asmenų duomenų bazė[neveikianti nuoroda]
| Chilokas |
| --- |
| **Ilgis** | 840 km |
| **Baseino plotas** | 38 500 km² |
| **Vidutinis debitas** | 101 m³/s |
| **Ištakos** | Arachlėjus |
| **Žiotys** | Selenga |
| **Šalys** | Rusija |

**Chilokas** (rus. *Хилок*) – upė Rusijoje, Užbaikalės krašte ir Buriatijoje; Selengos dešinysis intakas. Išteka iš Arachlėjaus ežero, telkšančio Vitimo plokščiakalnio pietuose. Aukštupyje prateka Šakšos ežerą, protakomis jungiasi su eile kitų ežerų. Teka į pietvakarius plačiu tarpukalnių slėniu.

Didžiausi intakai: Bludnaja, Aukštutinis Chilkosonas, Žemutinis Chilkosonas, Ungo, Tugnujis.

Upė užšąla spalio pabaigoje – lapkričio pradžioje, atitirpsta balandžio pabaigoje – gegužės pradžioje. Žiemą vidurupyje įšąla iki dugno. Svarbiausios gyvenvietės prie upės: Mogzonas, Chilokas, Novopavlovka, Maleta, Mažasis Kunalėjus.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Географический энциклопедический словарь, гл. редактор А. Ф. Трёшников. – Москва, Советская энциклопедия, 1983. // psl. 469
| Boriso Paičadzės Dinamo Arena |
| --- |
| Stadionas 2017 m. |
| Vieta | Gruzija Tbilisis |
| Atidarytas | 1935 m. |
| Savininkas | Dinamo Tbilisi |
| Paviršius | Žolė |
| Talpa | 55000 |

**Boriso Paičadzės Dinamo Arena** – futbolo stadionas Tbilisio mieste (Gruzija).

Istorija
--------

Atidarytas 1935 m. spalio 12 d. Iš pradžių buvo žinomas kaip ***Dinamo stadionas***, 1937–1952 m. ***Lavrentijaus Berijos stadionas***, 1952–1964 m. vėl ***Dinamo stadionas***, 1976–1990 m. ***Lenino stadionas***. 1976 m. buvo rekonstruotas ir išplėstas, jame 1979 m. Čempionų taurės turnyro rungtynėse Dinamo Tbilisi – FC Liverpool susirinko 110 tūkstančių žiūrovų, o namų komanda nugalėjo 3-0 ir pateko į kitą etapą. Sovietmečiu stadionas surinkdavo didžiausią TSRS lygoje vidutinę žiūrovų auditoriją (45 tūkstančiai).

1990–1995 m. vadinosi ***Nacionalinis stadionas***, 1995 m. – ***Boriso Paičadzės nacionalinis stadionas*** futbolininko B. Paičadzės (1915–1990) garbei. 2006 ir 2015 m. vėl renovuotas. Nuo 2011 m. vadinasi ***Boriso Paičadzės Dinamo Arena***.

Šaltiniai
---------

1. ↑  Стадион. Fcdinamo.ge (tikrinta 2023-12-25).